Spoštovani kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Začenjam nadaljevanje 20. seje Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: mag. Bojana Muršič, Iva Dimic od 11.30 do 14. ure, Ljudmila Novak od 12. do 16. ure, dr. Simona Kustec Lipicer do 15. ure, Marjan Dolinšek, Franc Laj, Žan Mahnič, mag. Matej Tonin od 11. do 20. ure, Jernej Vrtovec od 11. do 12. ure, Jožef Horvat od 11. do 12. ure in Branko Zorman do 15. ure. Vse prisotne lepo pozdravljam! Prehajamo na 28. TOČKO DNEVNEGA REDA – INTERPELACIJA O DELU IN ODGOVORNOSTI MINISTRICE ZA DELO, DRUŽINO, SOCIALNE ZADEVE IN ENAKE MOŽNOSTI DR. ANJE KOPAČ MRAK. Interpelacijo je v obravnavo Državnemu zboru predložila skupina 21 poslank in poslancev s prvopodpisanim Jožetom Tankom. Pri obravnavi te točke dnevnega reda poslanke in poslance glede na to, da je v okviru interpelacije izpostavljen konkreten postopek, ki se nanaša na mladoletna otroka, opozarjam, da v svojih razpravah spoštujete tako mednarodnopravno, ustavno in zakonsko zagotovljene pravice do zasebnosti, do varstva osebnih podatkov, še posebej varstva mladoletnih otrok. Še enkrat poudarjam, prosim za posebno skrbnost, ne le zaradi mladoletnih otrok, temveč tudi zato, ker so postopki še odprti. Prav tako smo v skladu z Ustavo Republike Slovenije kot državni organ odškodninsko odgovorni za škodo, ki lahko nastane z našim protipravnim ravnanjem. Podatki iz tekočih postopkov oziroma tisti, ki se tičejo posameznikov, so v razmerju do Državnega zbora in poslancev varovani bolj kot vse državne skrivnosti, ker imajo poslanci pravico vpogleda in skrbnega ravnanja. V slednjih primerih, torej v primerih, ko gre za postopke, ki so v teku, in ko gre za posameznike, nima nihče od poslancev zgolj zaradi svoje funkcije niti pravice vpogleda. Če bi šla razprava preko teh omejitev, ki sem jih vnaprej povedal, bom v njo posegel takoj, v skladu s poslovnikom. Besedo dajem predstavnici predlagatelja, gospe Suzani Lep Šimenko, za obrazložitev interpelacije.
Hvala za besedo predsednik. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, spoštovani predsednik Vlade, ministrska ekipa, lepo pozdravljeni! 12. aprila smo v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke vložili interpelacijo delo in odgovornosti ministrice za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anje Kopač Mrak zaradi številnih nepravilnosti v primeru odvzema koroških dečkov starim staršem. Pričakovali bi, da bi zaradi številnih nepravilnosti in v umestnem času odkritih dejstev ministrica odstopila sama ali pa bi svoj odstop ponudila vsaj danes. Dokončna odločitev za interpelacijo smo v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke sprejeli po tiskovni konferenci ministrice dne 6. 4. 2016. Na tiskovni konferenci je ministrica prekoračila pooblastila in njenega delovanja s tem, da se je z razlago konkretnega primera tam sploh pojavila. Več kot očitno je svojo pojavo želela neposredno vplivati na javno mnenje kot tudi prikriti nepravilnosti, ki so se na izpostavljenem primeru odvzema koroških dečkov zgodila. S svojo navzočnostjo je poskušala prepričati širšo javnost, da je odločitev Socialne inšpekcije pravilna in da takšno odločitev osebno podpira. Verjamemo, da se je nepravilnosti zavedala že tedaj, saj je z njimi bila že pred tiskovno konferenco seznanjena s strani odvetnika starih staršev. S svojim nastopom je zgolj želela javnost pomiriti ter nepravilnosti pomesti pod preprogo. Razlogi, navedeni v vloženi interpelaciji več kot dva meseca nazaj glede na dogodke, ki so se odvijali po vložitvi in do danes, našo pravilno odločitev podkrepljujejo z številnimi dejstvi in argumenti, ki kažejo, da je pri odvzemu dveh koroški dečkov starim staršem šlo za številne nepravilnosti, ki se dogajajo pod okriljem Ministrstva za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti. V primeru, da politika pokrije takšne odločitve, kot je to storila ministrica, je interpelacija edino sredstvo, ki ga ima opozicija na voljo, da na politično zagovarjanje strokovnih napak tudi opozori. Ne gre za zlorabo primera koroških dečkov, kot so nam v odzivu na interpelacijo očitali predstavniki iz koalicijskih vrst, gre za opozarjanje na zlorabo politične funkcije v primeru kritja strokovnih napak. Interpelacijo zoper ministrico smo vložili zaradi odgovornosti pri nesorazmernem posegu v človekove pravice, varovane z Ustavo Republike Slovenije. Te so: varovanje otrok in družine ter ustvarjanja za varstvo potrebnih razmer po tretjem odstavku 53. člena Ustave, posebno varstvo in skrb za otroke po 56. členu Ustave, pravico do osebnega dostojanstva otrok in njihovih starih staršev po 34. členu Ustave, pravico do zasebnega življenja otrok in starih staršev po 35. členu Ustave ter zaradi opustitve dolžnega ravnanja v okviru političnih in uradnih pooblastil za zagotavljanje teh človekovih pravic pri odvzemu otrok starim staršem s strani Centra za socialno delo Velenje. Zaradi odgovornosti in opustitve dolžnega ravnanja kot pristojna ministrica je namreč dolžna zagotavljati, da državni organi in nosilci javnih funkcij pooblastil v vseh postopkih v zvezi z otrokom skrbijo za otrokovo korist. Zaradi odgovornosti in vpletenosti pri politizaciji dela centra za socialno delo na primeru Centra za socialno delo Slovenj Gradec in odgovornosti za posledice prikritja napak ta isto imenovanega centra, ki je bil pristojen za odločanje o vlogi za rejništvo starih staršev, zaradi odgovornosti pri nepripravni zakonodaje, ki bi varovale pravice otrok, zaradi dejanj in stališč ministrice, ki imajo za posledico izgubljeno zaupanje v institucije socialne države. Poglejmo, kako so potekali postopki, vezani na primer koroških dečkov, pri tem pa ni odveč izpostaviti, da stara starša še danes nimata stikov z vnuki, kljub zagotovilo pristojnih, da je to treba urediti. Stara starša sta skrbela za svoja vnuka potem, ko je partner njune hčere umoril njuno hči, mamo dveh dečkov. Otroka sta bila v njuni oskrbi 3 mesece, vse do takrat, ko je Center za socialno delo Velenje vnuka odvzel in ju dodelil v rejništvo neznani družini. Odvzem je bil skrajno neprimeren, in sicer na način, da sta bila otroka odpeljana iz vrtca brez vednosti starih staršev. Takšen način bi lahko uporabili zgolj v primeru, da bi bilo zdravje ali življenje ogroženo. Šlo je za očiten nesorazmeren poseg pri izvrševanju odločitve Centra za socialno delo Velenje, s katerim se je poseglo v odnose med vnukoma in starima staršema na način, da je bil ta boleč tako za otroka kot za stare starše. Čeprav sta stara starša za otroka skrbela 3 mesece, jima Center za socialno delo Velenje ni dodeli skrbništva, skrbništvo je bilo dodeljeno tako imenovani nevtralni osebi s strani Centra za socialno delo Velenje, kar je skrajno nenavadno, saj po 182. členu Zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih se praviloma za skrbnika imenuje sorodnik, razen če to ni v nasprotju s koristmi varovanca. Glede na to, da ste bila otroka pri starih starših kar 3 mesece, v tem primeru zagotovo to ni bilo v nasprotju s koristmi teh dveh otrok. Stara mama je na krajevno pristojni Center za socialno delo Slovenj Gradec vložila vlogo za dodelitev rejništva. Ker gre za upravni postopek, bi moralo o vlogi odločati Ministrstvo z odločbo. V konkretnem primeru Center za socialno delo Slovenj Gradec vloge ni posredoval na Ministrstvo in ministrstvo o tem ni odločalo v zakonitem roku, to je v 60. dneh. Postopek dodelitve rejništva starim staršem še ni bil zakonito končan, ko je Center za socialno delo Velenje že odločil in otroka dodeli drugim rejnikom, kar pomeni, da je bil tudi postopek določitve drugih rejnikov izveden izredno prehitro, samovoljno in tudi nezakonito ter ne oziraje se na to, ali bo stara mama upravičena do rejništva ali ne. Za to okoliščino je ministrica vedela, saj je bila izpostavljena v medijih, nanjo je opozorila tako stara mama kot tudi njen odvetnik. Takšno nepravilnost bi morala ugotoviti tudi socialna inšpekcija, ki je naredila izredni pregled na pobudo ministrice. A ta nepravilnosti ni ugotovila. Odločba s strani ministrstva je bila izdana komaj 11. aprila 2016, torej čez zakonsko določen rok, ki je bil 27. marec 2016 ter za tem, ko sta bila otroka že dodeljena neznani rejniški družini. Kateri so razlogi, da so se predstavniki Centra za socialno delo Velenje odločili, da bi bila nastanitev v neznano rejniško družino za otroka največja možna korist, nam predstavniki ministrstva do danes niso znali pojasniti niti na dvakrat za javnost zaprti seji Komisije za peticije. Center za socialno delo Velenje je odločil, da ni v otrokovi koristi, da bi za vnuka skrbela stara starša, temveč je v večjo korist otrok, da zanjo skrbi neznana rejništva družina. V oceni primernosti za rejništvo je Center za socialno delo Slovenj Gradec navedel pozitivne razloge glede odnosa med starimi starši in vnuki, na koncu pa zaključil le z enim stavkom, da nista najbolj primerna. Center za socialno delo Slovenj Gradec je bil tudi edini pristojni center za socialno delo, ki lahko podaja razloge glede rejništva starih staršev, a razlogov o neprimernosti rejništva ni ugotovil. Razlogi, zakaj stara starša nista primerna rejnika, so še danes neznani. Pri celotnem postopku se je popolnoma zanemaril 8. člen Konvencije o človekovih pravicah in temeljnih svoboščinah, po katerem se za družino kot posebej varovano življenjsko skupnost šteje tudi skupnost starih staršev in vnukov, če je zaradi določenih razlogov med njimi prisoten odnos starši–otroci. To je konec meseca maja ugotovilo tudi Upravno sodišče, ki je prisodilo, da je bil odvzem koroških dečkov v nasprotju z 8. členom Evropske konvencije o varstvu človekovih pravic, ki govori o pravici do družinskega in zasebnega življenja in tudi v nasprotju s 53. členom Ustave, ki govori o pravici do družine. Odločilo je, da je razmerje med starimi starši in vnuki varovano kot družinsko življenje, kar izhaja tudi iz sodbe Evropskega sodišča za človekove pravice. Stališče, ki ga je ministrica ves čas politično zagovarjala, izhaja iz napačne ugotovitve, da se starim staršem in vnukom ne prizna statusa družinske skupnosti, ki ga priznavata Evropska konvencija o človekovih pravicah ter praksa Evropskega sodišča ravno v takšnih primerih. Poseg v družinsko skupnost s strani države bi se lahko izvedel zgolj zaradi ogroženosti otrok, ta pogoj v tem primeru ni bil izpolnjen. Do danes tudi ni znano, zakaj Center za socialno delo Velenje ni nemudoma začel postopka za odvzem roditeljske pravice očetu otrok, morilcu njune mame, ki roditeljske pravice ne more izvrševati, saj je v priporu. Center za socialno delo Velenje je celo obravnaval očeta kot stranko v postopku, ko se je odločalo o dodelitvi otrok v rejniško družino, s čimer se je oče strinjal. Center za socialno delo Velenje je bil dolžan storiti vse potrebno za varstvo pravic in koristi otrok ter na podlagi 64. člena Zakona o nepravdnem postopku takoj predlagati postopek za odvzem roditeljske pravice očetu, namesto da ga je obravnaval kot stranko v postopku. Ministrica je izredni nadzor Socialne inšpekcije najverjetneje zahtevala zaradi pritiskov javnosti. Ugotovitve nadzora pa so bile predstavljene na že omenjeni tiskovni konferenci 6. aprila 2016. Ugotovitev je bila, da so odločitve zakonite in da nepravilnosti pri delovanju Centra za socialno delo Velenje ni bilo. Na tiskovni konferenci je bil med drugim naveden tudi razlog odvzema otrok starim staršem, in sicer da stara starša nista več sodelovala s Centrom za socialno delo Velenje, pri čemer ni bilo konkretno pojasnjeno, kaj točno naj bi to nesodelovanje sploh pomenilo. Odločitev za odvzem vnukov je bila po mnenju sodelujočih na tiskovni konferenci strokovna in v največjo korist otrok. O odvzemu otrok naj bi odločala stroka in strokovne odločitve ne morejo biti napačne ali predmet dvoma. S takšno razlago se ne moremo strinjati, še posebej če se izkaže, da je politika tista, ki upravičuje tako imenovane strokovne odločitve in ne dejanskih argumentov. Ministrica je na tiskovni konferenci tudi dejala, da sicer razume čustven odziv javnosti, a da ta včasih sodi prelahkotno in s premalo podatki. Glede na sodbo Upravnega sodišča lahko rečemo, da je takrat tudi ministrica sodila prelahkotno, ne bi pa smela s premalo podatki. Odločitev Socialne inšpekcije in Centra za socialno delo Velenje ja zagovarjal, in to kljub dejstvu, da je že takrat vedela, da socialna inšpekcija ni zaslišala starih staršev in tako preverila, ali stanje, ki ga navajajo v Centru za socialno delo Velenje, tudi dejansko drži. Socialna inšpekcija na takšen način ni mogla ugotavljati dejanskega stanja ter posledično strokovnosti in zakonitosti dela centra, saj se ni mogla prepričati o resničnosti dokumentacije, ki jo je predložil center. 8. aprila 2016 je izsledke svojega nadzora nad Centrom za socialno delo Velenje na tiskovni konferenci predstavila tudi varuhinja, skupaj s svojim namestnikom. Tudi ona ni ugotovila nepravilnosti, je bil pa tudi ta nadzor opravljen zgolj na podlagi poročila Centra za socialno delo Velenje. Razgovora s starimi starši tudi varuhinja ni opravila in tako tudi ona ni mogla oceniti dejanskega stanja. Četudi varuhinja ni ugotovila nepravilnosti, je pa vseeno izpostavila nekaj pomanjkljivosti. Prva je ta, da o pravici do rejništva starih staršev ni bilo zakonito odločeno in da bi bilo zato treba odločiti z odločbo. Druga je ta, da bi očetu morali odvzeti roditeljsko pravico ali pa bi moral Center za socialno delo Velenje vsaj začeti postopek za odvzem roditeljske pravice. Prav tako po mnenju varuhinje otroka ne bi smeli odpeljati v rejniško družino neposredno iz vrtca, saj bi center svojo odločitev lahko izvršil na za otroka primernejši način. Upravno sodišče je ugotovilo, da je bil odvzem otrok starim staršem nezakonit. Vloga za rejništvo je bila s strani stare mame vložena 13. januarja 2016, upravni postopek je uveden 27. januarja 2016, ko je bila vloga po dopolnitvi popolna. Ker gre za upravni postopek, v katerem je pristojni organ za odločanje ministrstvo, bi moral Center za socialno delo Slovenj Gradec vlogo babice odstopiti v reševanje ministrstvu. O vlogi bi moralo biti odločeno najkasneje v roku dveh mesecev. Center za socialno delo Slovenj Gradec pa je vlogo na ministrstvo podal šele 11. aprila 2016 in še to po pozivu ministrstva. Ministrica je sicer še isti dan izdala zavrnilno odločbo babici, a prepozno, skrajni rok za to je bil 27. april 2016. Prav tako so na Centru za socialno delo Slovenj Gradec pozabili, da je treba ob osebni predaji vloge nanjo odtisniti štampiljko, ki dokazuje, kdaj je bila vloga oddana, kar je seveda osnovno dejanje in resnično je težko razumeti, da se je kaj takšnega lahko zgodilo. Še težje pa je razumeti to, da se je to zgodilo kar dvakrat, tudi ob dopolnitvi vloge namreč. Poleg vsega navedenega je Upravno sodišče na prvi stopnji ugotovilo, da je pri odvzemu otrok prišlo do kršenja človekovih pravic. Sodišče je resda zavzelo stališče, da otroka ostaneta pri rejnikih, vendar le zato, ker je lahko nenehno premeščanje otrok škodljivo. Kršitve po navedbah Upravnega sodišča so bile: zgodil se je poseg v družinsko skupnost starih staršev in vnukov, kot priznava 30. člen Ustave Republike Slovenije in Evropsko sodišče za človekove pravice; druga kršitev je bila onemogočanje pravnih sredstev starima staršema pri odvzemu otrok in oddaji v rejništvo, saj odvzem otrok oziroma poseg v družinsko skupnost ni bil sprejet z ustreznim aktom, kjer bi bila stara starša stranki in bi jima bilo omogočeno pravno sredstvo. S tem se je poseglo tudi v pravico do pravnega sredstva starih staršev po 25. členu Ustave Republike Slovenije. Včeraj smo bili lahko priča tudi dodatnim manipulacijam Ministrstva glede odločitve Vrhovnega sodišča. Vrhovno sodišče je odločalo zgolj o začasni odredbi, ki je bila zavrnjena na prvi stopnji, o takojšnji premestitvi otrok nazaj k starim staršem. Ugotovitve o kršitvi človekovih pravic pa so do dokončne odločitve ostale takšne, kot so vpisane v sodbi na prvi stopnji. Direktor Centra za socialno delo Slovenj Gradec je zaradi objektivne odgovornosti po ugotovitvah upravne inšpekcije odstopil. Žal, veliko prepozno. Je pa s tem potrdil, da je prišlo do napak, ki jih je v samem začetku na tiskovni konferenci ministrica zagovarjala. Odgovornosti pa ni čutila ministrica, pa čeprav se je pri imenovanju taistega direktorja osebno angažirala in so takrat predstavniki Ministrstva v Svetu Centra za socialno delo povozili mnenje zaposlenih, ki so vztrajali, da Jurij Šumečnik ne izpolnjuje pogojev za vodilnega delavca v sociali, saj ni imel zahtevanih delovnih izkušenj na področju socialnega varstva. Kljub dejstvom je po ponovnem razpisu in ob zadostni politični večini v Svetu zavoda dobil podporo in postal direktor. Politika je takrat povozila stroko. In takšne politične odločitve so imele za posledico nezakonito ravnanje direktorja. Prav zaradi tega bi tudi ministrica morala nositi odgovornost za nepravilnosti na Centru za socialno delo Slovenj Gradec, pri čemer seveda niti ni zanemarljivo dejstvo, da je bil ta politični nastavljeni direktor vidni član SD in celo vodja Koroške regije pred imenovanjem. Naše navedbe o nepravilnosti postopkov pri odločanju o vlogi za rejništvo na strani Centra za socialno delo Slovenj Gradec so se tako v vmesnem času od vložitve interpelacije do danes potrdile. V postopku so bile kršene človekove pravice. Postopek je bil nezakonit. Nezakonito odločanje o rejniški pravici pa je nepravilnost, ki je vplivala na odvzem otrok iz oskrbe starih staršev, saj postopek ni bil zakonito zaključen. Pravica do rejništva predstavlja bistveni predpogoj za odločanje o tem, ali se vnuka odpelje v drugo rejniško družino in ne dodeli rejništva starim staršem. Tega socialna inšpekcija ni ugotovila. Čeprav gre za očitno kršitev, ministrica pa na to ni odreagirala. Namestnik Varuhinje je vezano na postopek odločanja glede rejništva izpostavil, da je bila šele na njihovo pobudo po opravljenem nadzoru spremenjena dosedanja dolgoletna praksa Centrov za socialno delo, ki v takšnih primerih nikoli niso odločali z odločbo. Kar pomeni, da se je izpostavljena nepravilnost dogajala že v preteklosti. Glede odgovornosti ministrice za nepripravo zakonodaje, s katero bi se zaščitilo pravice otrok, je treba poudariti, da je Družinski zakonik, ki je padel na referendumu leta 2012, bil pripravljen za sprejem že v času Vlade 2004–2008. Vseboval je določila, s katerimi bi se z odločanjem pred sodišči zaščitilo pravice otrok in vseh ostalih udeležencev v postopkih dodeljevanja v rejništvu, odvzema roditeljske pravice in pri odločanju pri posvojitvah. Namesto prvotne rešitve je bil takrat s strani Ministrstva za delo, ministra za delo dr. Svetlika pripravljen zakonik z dodatnimi ideološkimi rešitvami, zaradi česar je seveda potem ta Družinski zakonik na referendumu tudi padel. Rešitve, ki so se nanašale na odločanje pred sodišči, da bi se zaščitile pravice otrok, so bile potrebne za implementacijo 9. člene Konvencije o otrokovih pravicah, ki določa, da imajo v vseh postopkih vse prizadete stranke možnost sodelovati in izraziti svoja mnenja, to pomeni vključno s starimi starši. Ne glede na izid referenduma je enoletni rok za moratorij na enake odločitve, ki so bile zavrnjene, potekel 24. aprila leta 2013. Ministrica dr. Anja Kopač Mrak pa vodi Ministrstvo za delo od 20. marca 2013. V vsem tem času na področju družinske zakonodaje ni bila s strani ministrstva, ki ga vodi, predlagana niti ena rešitev, s katero bi se v postopkih rejništva ali posvojitev določila pristojnost sodišč in s tem omogočilo sodelovanje vsem prizadetim strankam v postopkih, ki bi jih vodila sodišča. Podoben predlog je v javno obravnavo podala komaj 31. 5. 2016. Torej po več kot treh letih njenega ministrovanja. Če pogledamo, kaj pomeni nesprejetje neustrezne zakonodaje na primeru koroških dečkov, lahko vidimo, da stara starša nista mogla sodelovati kot stranki v postopku, prav tako o tem ni moglo odločati sodišče, ki bi presodilo na podlagi vseh okoliščin, stara starša pa bi imela na voljo možnost pravnega sredstva. Ministrica nosi odgovornost, ker ni pripravila ustrezne zakonodaje, ki bi zavarovala pravice otrok in implementirala odločbe Konvencije o otrokovih pravicah. Nenazadnje je ministrica na TV Slovenija 1 28. 5. 2016 sama povedala, da svoje odgovornosti za delo Centra za socialno delo ne vidi, vidi pa neko svojo odgovornost za družinsko zakonodajo. Odgovornost ministra je jasno opredeljena v Zakonu o državni upravi in tudi Ustavi Republike Slovenije. V skladu s 114. členom Ustave je vsak minister odgovoren za delo svojega ministrstva. Na podlagi 16. člena Zakona o državni upravi pa minister vodi in predstavlja ministrstvo ter izdaja predpise in druge akte v skladu z zakonom ter sprejema druge odločitve iz pristojnosti ministrstva. V odnosu do organa v sestavi ministrstva, kot je na primer socialna inšpekcija v okviru Inšpektorata za delo Republike Slovenije, pa minister po 23. členu Zakona o državni upravi daje organu usmeritve za delo ter obvezna navodila in naloge, da v mejah svoje pristojnosti opravi določene ukrepe ter ji o tem poroča. V zvezi s tem lahko minister zahteva poročila, podatke in druge dokumente v zvezi z delom organa v sestavi. Pri odvzemu vnukov je prišlo do številnih nepravilnosti. Sporen je bil način odvzema otrok starim staršem, saj življenje ali zdravje otrok ni bil ogroženo, zato je bil odvzem nesorazmeren glede na korist otrok. Morilcu matere, njihovemu očetu, ni bila odvzeta roditeljska pravica, namesto tega je celo sodeloval kot stranka v postopku. Center za socialno delo Slovenj Gradec je nezakonito obravnaval vlogo za rejništvo starim staršem, ker je ni poslal v odločanje pristojnemu ministrstvu. Center za socialno delo Velenje ni imel stvarno utemeljenih razlogov, da ne bi otroka v rejništvo dodelil starim staršem. Nesodelovanje starih staršev ne more biti utemeljen razlog, odločilna bi morala biti zgolj korist otrok. Otrokoma ni bil dodeljen skrbnik, ki bi moral biti praviloma sorodnik otrok, razen če bi bilo to v nasprotju s koristjo obeh otrok, kar pa v danem primeru ni bilo. Socialna inšpekcija je nadzor opravila zgolj na osnovi poročila Centra za socialno delo Velenje, brez da bi se pogovorila z nasprotno stranjo, v tem primeru starimi starši. Zaradi navedenih nepravilnosti je prišlo do nesorazmernega posega v ustavno varovane človekove pravice vnukov kot tudi starih staršev. Poseglo se je v osebno dostojanstvo otrok in njihovih starih staršev, kot tudi v pravico do zasebnega življenja otrok in starih staršev. V skladu z 8. členom Evropske konvencije o človekovih pravicah in temeljnih svoboščinah je kot družina varovana tudi širša družina, še posebej, če gre za vzpostavljene družinske odnose med otroci in drugimi sorodniki, kot so na primer stari starši. To je potrdilo tudi Evropsko sodišče za človekove pravice v primeru Manuello in Nevi proti Italiji. Ministrica dr. Anja Kopač Mrak v zvezi s temi nepravilnostmi in posegi v človekove pravice ni samo objektivno odgovorna, temveč tudi subjektivno. Socialna inšpekcija Republike Slovenije je organ v sestavi ministrstva, ki je sicer pri svojem delu samostojen, vendar je v skladu z Zakonom o državni upravi dolžan upoštevati navodila ministrice, ki ima tudi pravico do vpogleda v celotno dokumentacijo inšpekcijskega nadzora. Izsledke nadzora, ki ni ugotovil nepravilnosti, je podprla, čeprav je bilo že od vsega začetka jasno, da Socialna inšpekcija ni ugotavljala dejanskega stanja v konkretnem primeru, saj ni zaslišala starih staršev in s tem ni omogočila načela kontradiktornosti postopkov ter izhajala zgolj iz enostransko prikazanih navedb v dokumentih Centra za socialno delo Velenje. Z nepravilnostmi je bila seznanjena s strani odvetnika starih staršev že pred tiskovno konferenco. Namesto da bi v skladu s svojimi pristojnostmi po 23. členu Zakona o državni upravi od Socialne inšpekcije zahtevala dodatno preučitev primera, se vse do danes o teh nepravilnostih Socialne inšpekcije ni opredelila. V skladu z 274. členom Zakona o upravnem postopku ima ministrica kot pritožbeni organ zoper odločitve centru za socialno delo odpraviti ali razveljaviti odločbe po nadzorstveni pravici, če je bil z odločbo očitno kršen materialni predpis, kot se je to zgodilo v konkretnem primeru, ko odločba Centra za socialno delo Velenje ni upoštevala, da o pravici starih staršev do rejništva preko Centra za socialno delo Slovenj Gradec še ni bilo dokončno odločeno v skladu z zakonom. Namesto, da bi proučila možnosti, ki jih ima po nadzorstveni pravici, je ministrica nekritično sledila ugotovitvam Socialne inšpekcije in se postavila na stališče, da nepravilnosti ni bilo. S svojimi dejanji in ravnanji nosi ministrica tudi odgovornost za posledično izgubljeno zaupanje v institut socialne države. Ravnanje centra za socialno delo je bilo v primeru odvzema koroških dečkov nepravilno, šlo je za nesorazmerno poseganje v družinsko skupnost. Podobni primeri so se dogajali že v preteklosti. Državljanke in državljani Republike Slovenije opozarjajo na številne nepravilnosti, ki se dogajajo na centrih za socialno delo, v domovih za ostarele, v zavetiščih za brezdomce in tako dalje. Javnost od ministrice pričakuje, da bo nepravilnosti odpravila. S tem, ko ščiti ravnanja svojih podrejenih in več kot očitno politično pokriva strokovne in postopkovne napake, ki se dogajajo na škodo državljank in državljanov, kar ima za posledico izgubo zaupanja v institucijo socialne države. Ministrica je morala na razgovor k vsem poslanskim skupinam koalicije, prav tako je bila na pogovoru pri premierju Miru Cerarju. Le-ta je ugotovil, da ne more biti krivdno oziroma subjektivno odgovorna za nezakonitosti oziroma nepravilnosti, ki jih je ugotovilo Upravno sodišče, saj ni bila neposredno vpletena v postopke, je pa po njegovem mnenju zaradi nepravilnosti postopkov mogoče najti določene vidike objektivne odgovornosti, saj je za zakonito in učinkovito delovanja resorja odgovoren minister. Ali ne bi bilo prav, da bi predsednik najbolj etične in moralne vlade prav zaradi tega in po odločitvi Upravnega sodišča ministrico razrešil? Če po ugotovljenih nepravilnostih ministrica ne odstopi že sama, kar bi bilo seveda veliko bolj razumneje. Čeprav se je po vložitvi interpelacije Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke s strani koalicijskih vrst očitalo, da izkoriščamo primer v politične namene, smo se v vmesnem času lahko prepričali ravno v nasprotnem. Če kdo, so stranke koalicije tiste, ki politično kupčkajo in izmerjajo medsebojne moči ter podporo ministrici pogojujejo z različnimi zahtevami. Več kot očitno za posamezne stranke koalicije niso pomembne številne nepravilnosti, ki so se pri izpostavljenem primeru zgodile, temveč zgolj to, kar se bo s tem dalo tudi s pomočjo vložene interpelacije opozicije znotraj koalicije iztržiti. Ministrica je ob imenovanju prisegla, da bo spoštovala ustavni red, da bo ravnala po svoji vesti in z vsemi svojimi močmi delovala za blaginjo Slovenije. Če politika zagovarja kršitve človekovih pravic, so možna zgolj politična sredstva, kar je v tem primeru interpelacija opozicije, saj koalicije več kot očitno ni zmogla zadosti samokritike. Ni dovolj navedba ministrica, da bo v primeru pravnomočnih sodb razrešila odgovorne, saj je v tem primeru s politične funkcije tudi aktivno sodelovala v smislu celostnega pokritja tega primera. Če se uporabi politična pooblastila ministra, da se prikrije določene nepravilnosti pri posegu človekove pravice, kot je bilo to v primeru starih staršev, je treba za ugotavljanje odgovornosti uporabiti interpelacijo kot politično sredstvo. To smo v Slovenski demokratski stranki tudi storili. Vlagatelji interpelacije tako predlagamo Državnemu zboru, da po opravljeni razpravi razreši dr. Anjo Kopač Mrak, ministrico za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti. Hvala.
Odgovor ministrice za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anje Kopač Mrak na interpelacijo ste prejeli z dopisom z dne 12. 5. 2016. Besedo dajem ministrici za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti, dr. Anji Kopač Mrak za obrazložitev pisnega odgovora.
Spoštovani predsednik Državnega zbora, spoštovani predsednik Vlade, dragi ministrice in ministri, poslanke in poslanci, gledalke in gledalci, starši, stari starši! Danes stojim pred vami, ker stranka SDS zahteva moj odstop, ker ne želim v javno zrežiranih šovih razgaljati in polemizirati o konkretnem primeru, o primeru, ki še ni končan, kjer je pravno varstvo vseh vpletenih zagotovljeno, saj teče več upravnih in sodnih postopkov, ker so vse nadzorstvene institucije do sedaj, ki so presojale, ali je bila pri odločitvi Centra za socialno delo Velenje zasledovana korist otrok, to potrdile. In zakaj ne želim razpravljati – ker bi s tem lahko ogrozila zakonitost in pravilnost teh postopkov, in to predlagatelji dobro vedo. In kar je najpomembnejše, s tem bi kršila eno izmed temeljnih pravic mladoletnih otrok, to je pravica do zasebnosti. Bi kdorkoli od vas želel javno razpravo o vaši družini, predvsem o tistem bolečem delu, o družini torej, ki je za vse nas najpomembnejša stvar v življenju? Bi si želeli brati o tem, kaj se dogaja za vašimi štirimi stenami? Ali pa o tem, kako je z vašimi mladoletnimi otroki, ko stvari ne gredo najbolje? Jaz ne. Predlagatelji interpelacije imate veliko povedati o odgovornosti. Pa si odgovorite: Se vam zdi javno razpravljanje o dveh mladoletnih otrocih odgovorno? Se vam zdi odgovorno, da se na sejah delovnih teles tega zbora razpravlja, kdaj in kje je bil kateri izmed otrok zaplojen? Ja, tudi to smo slišali. Se vam zdi odgovorno, da bodo zaradi medijske izpostavljenosti primera ves čas njunega otroštva in še potem, ko boste odrasla, s prstom kazali za njima in govorili, to sta koroška dečka? Se vam zdi javno razpravljanje in izpostavljanje bolečine dedka in babice odgovorno? Se vam zdi pošiljanje odločb, sodb in dokumentacije o otrocih z imeni in priimki, z rojstnimi datumi med odvetniki, novinarji, politiki, odgovorno? Meni ne. Interpelirana sem, ker sem ravnala v skladu s svojimi pristojnostmi. V naši državi so namreč centri za socialno delo javni socialnovarstveni zavodi, ki samostojno, neodvisno vodijo posamezne primere in postopke in so za svoje odločitve tudi odgovorni. Ne vem, ali si lahko predstavljate, da bi minister ali ministrica poklicala direktorja centra za socialno delo in mu povedala, da se ne strinja z namestitvijo otrok v rejniško družino, in mu zaukazala, naj otroka pelje nazaj. Ali si res želite živeti v taki državi, kjer bi ministri na podlagi klica odvetnika, prijatelja, na podlagi pritiska ljudi odločali arbitrarno, mimo odločitev za to pristojnih institucij? Sama si tega ne želim, ne kot državljanka, ne kot mati dveh mladoletnih otrok, ne kot hči, ne kot Anja Kopač Mrak. Nihče od nas ne more in ne sme na pamet soditi, kaj se dogaja za drugimi štirimi stenami, kaj se dogaja z družino. Najbližje družini je, žal, v takih primerih strokovni delavec, ki se z družino ukvarja in jo zato tudi najbolje pozna. Zato moramo pustiti stroki, da opravi svoje delo. Vodilo stroke pa je in vedno mora biti zasledovanje koristi otrok. In, ja, pri tako zelo občutljivih zadevah morajo biti tudi postopki izpeljani odgovorno in pravilno. Veliko razmišljam o tem in podobnih primerih. Stroka in socialna inšpekcija trdita, da je strokovna odločitev zasledovala korist otrok. To mi pravijo strokovni delavci. Pravijo tudi, da sta otroka dobro, sta napredovala in se je njuno zdravstveno stanje izboljšalo. In to je najpomembnejše. In če stojim tu, če sem na tnalu, ker verjamem, da je dečkoma dana priložnost, ker verjamem stroki in institucijam, kot so Socialna inšpekcija, Varuhinja človekovih pravic, in ker ravnam v skladu s svojimi pristojnostmi in ker verjamem v zaščito otrok, potem je vredno. Spoštovani! Vložena interpelacija zaradi primera namestitve dveh mladoletnih oseb v rejniško družino je zloraba instituta v politične namene. Slovenija je pravna država. V to verjamem, v to moramo verjeti, še posebej takrat, ko gre za zaščito pravic najšibkejših, v tem primeru najmlajših, ki o svojih pravicah ne morejo odločati, zato moramo biti prepričani, da bodo njihove interese zagotavljali strokovno usposobljeni posamezniki, ki pa morajo biti odgovorni za svoja dejanja. In moja vloga, vloga ministrice in ministrov pred mano je, da ne glede na politična, verska ali katerakoli druga prepričanja zaupajo v njihovo strokovnost. Če pa se izkaže, da oni svojega dela ne upravljajo v korist najšibkejših in v zaščito njihovih pravic, pa je treba ukrepati, vendar ne samovoljno, ne zaradi pritiska javnosti, temveč na podlagi strokovne utemeljitve, zato je potreben formalen postopek. In v Sloveniji imamo institucije, ki so za to poklicane. Slovenija je pravna država in to moramo spoštovati. Vloga ministrice je nadzorna in sistemska. V tem primeru je bila moja naloga, da pozovem nadzorstveno institucijo, ki je v moji pristojnosti, to je Socialna inšpekcija, ki pa ni ugotovila nepravilnosti, in zato ni bilo razloga, da vnaprej dvomim v pravilnost njihove odločitve. Primer preverja tudi Upravna inšpekcija v skladu s svojimi pristojnostmi. Odvetnik starih staršev je sprožil več sodnih postopkov. Sodno varstvo je zagotovljeno. Pravna država deluje. In prosim vas, počakajmo sodišča, da opravijo svoje delo, da so sodbe pravnomočne. Naj poudarim še enkrat, centri za socialno delo samostojno vodijo posamezne primere in postopke, za svoje odločitve so odgovorni, njihovo ključno vodilo je, da delajo v najboljšem interesu otrok, kakor tudi vsi drugi organi in institucije v naši državi. Zdaj pa zlasti zaradi koristi otrok in tudi spoštovanja do dedka in babice z javnim premlevanjem primera končujem. Se pa z veseljem pogovarjam o sistemu in o delu ministrstva. Zavedam se, da noben sistem ni popoln. Zato je v teku reorganizacija centrov za socialno delo. Namen reorganizacije je vrniti stroko socialnega dela tja, kjer je vedno bila vedno, na teren, k ljudem stran od papirjev in birokracije,kjer so realni problemi, katere je potrebno pomagati rešiti. Zato je v načrtu regijsko povezovanje obstoječih 62 centrov za socialno delo v 15 območnih centrov, kjer bo večja koncentracija znanja, ljudi in zagotovljena optimalnejša organizacija dela, vse izpostave bodo ostale in se za ljudi z vidika dostopnosti stvari ne bodo spremenile. Takšna reorganizacija bo ljudem omogočala po vsej Sloveniji storitve enake kakovosti in omogočila več terenskega dela. Vpeljane bodo mobilne enote. Že prejšnji teden smo na Vladi sprejeli prvi korak k reorganizaciji. Najprej korak k izvajanju pilotnega projekta, ki se bo začel izvajati konec letošnjega poletja v Ljubljani. Podoben projekt bomo nato izvedli še izven mestnega okolja. Reorganizacija pa bo potekala postopno v letih 2017 in 2018. Ker gre za veliko spremembo, jo želimo izpeljati maksimalno odgovorno in z vključevanjem vseh deležnikov. Hkrati je z reorganizacijo centrov za socialno delo je v pripravi tudi nov sistem odločanja o socialnih pravicah. Septembra 2017 želimo vpeljat prvi informativni izračun o letnih socialnih pravicah: otroškem dodatku, subvencije za malice, vrtec in druge, ki ga bodo upravičenci pridobili avtomatično na dom, po vzoru informativnih izračunov dohodnine. To bo bistveno razbremenilo ljudi in tudi delavce na centrih za socialno delo. A ne le večja prisotnost strokovnih delavce na terenu, tudi sprejem novega družinskega zakonika bo izboljšal obstoječi sistem. Pred dvema tednoma smo predstavili nov Družinski zakonik in ga dali v javno razpravo. Pred enim tednom je bil prvi velik strokovni posvet in še bodo sledili. Predlog temelji na besedilu družinskega zakonika, ki je bil leta 2012 zavrnjen na referendumu, kot vemo, predvsem zaradi vroče razprave o izenačitvi pravic istospolnih. O pravicah istospolnih se je na referendumu odločalo še enkrat, konec lanskega leta. In prav zaradi obeh referendumov in postopkov povezanih s tem, se je zamaknila možnost za sprejetje družinskega zakonika. Pred dvema tednoma se je začel ponoven poskus zbiranja podpisov. Politično Gibanje za otroke in družine bi želelo prehiteti družinski zakonik in med drugim pravice starih staršev do posvojitve vnukov obravnavati prednostno, kljub temu da je tudi to vključeno v predlagani družinski zakonik. Če jim bo uspelo zbrati podpise, bo spet podaljšan čas do sprejetja družinskega zakonika. Še ena epizoda torej, ko se ozki politični interesi ponovno postavljajo pred celovito ureditvijo varovanja koristi otrok. V družinskem zakoniku bo definicija družine nova. Razumevanje družine širše. Družina je življenjska skupnost otroka z enim ali obema od staršev ali z drugo odraslo osebo, če ta skrbi za otroka in ima do otroka obveznosti in pravice. Torej za družino ni nujno, da gre za skupnost otroka z obema staršema, zadostuje en starš ali skrbnik in otrok je tisti, ki ustvarja družino. Zdaj ne bomo več govorili o roditeljski pravici, pač pa bomo govorili o starševski skrbi, ki je širša beseda, vključuje tudi nebiološke starše in poleg pravic zajema tudi dolžnosti in predvsem odgovornost staršev za skladen razvoj otrok. Eno največjih sprememb v Družinskem zakoniku pa je prenos odločanja s centrov za socialno delo na okrožna sodišča. Centri za socialno delo bodo ohranili svojo svetovalno vlogo, pomoč družinam in prenesli odločevalsko funkcijo na sodno vejo oblasti. Le še v nujnih odvzemih, ko bo otrok tako ogrožen, da bo nujen takojšen odvzem, bo odločal center za socialno delo. O vseh drugih zadevah, odvzemih, namestitvah, rejništvo ali zavodu, posvojitvah, pa sodišče. Predlog zakonika je torej v javni razpravi. Želim si, da bo razprava strokovna, nepolitična, neideološka in da bomo dobili družinski zakonik, nekakšno družinsko ustavo, ki bo pomenila največje možno soglasje celotne skupnosti. Želim si sodelovanje tudi opozicije. Ob tej priložnosti želimo ponovno poudariti, da je institut rejništva le ena izmed možnih oblik varstva in vzgoje otrok, za katere ne skrbijo starši, in da je osnovni namen rejništva zagotoviti otroku, ki nima svoje matične družine ali iz različnih razlogov ne more živeti pri starših, nadomestno družinsko oskrbo. Namen rejništva tako ni v prvi vrsti zagotavljanje finančnih sredstev družini, saj so temu namenjene druge pravice iz javnih sredstev. Predlagatelji interpelacije mi očitate tudi, citiram, »dejanje in stališča, ki imajo za posledico izgubo zaupanja institucije socialne države.« V Vladi Republike Slovenije, predvsem pa na Ministrstvu za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti sledimo po svojih najboljših močeh, kar nam nalaga ustava, da je Slovenija pravna in socialna država, zato v vseh projektih zasledujemo načelo zagotavljanja enakih možnosti dostopa, enakih pravic, dialoga, medgeneracijske solidarnosti. Zagotavljanje tega je še posebej odvisno od našega odnosa do temeljnih načel socialne države, solidarnosti, socialne pravičnosti, enakosti, človeškega dostojanstva in varnosti. In naša glavna vodila so: dogovor, zaupanje, skupnost, skupno dobro. V nadaljevanju bom predstavila naše delo. V Sloveniji sta v zadnjih letih sovpadali dve okoliščini, dalj časa trajajoča gospodarska stagnacija s socialnimi posledicami, vezani na brezposelnosti in zmanjšanja dohodkov državljank in državljanov, in fiskalna kriza, zaradi katere smo morali zmanjšati proračunski primanjkljaj in izdatke. V Sloveniji smo imeli visoko brezposelnost, izgubili smo veliko delovnih mest, predvsem pa smo izgubili zaupanje v institucije in v skupno dobro. Kljub temu je bila in še vedno je vsa naša pozornost usmerjena v zaščito najšibkejših. Slovenija za socialno zaščito namenja manj sredstev, kot je povprečje Evropske unije, vendar pa s temi sredstvi dosegamo zelo visoko ciljanost in učinkovitost vpliva socialnih transferjev na zmanjšanje revščine. V letu 2014 so socialni transferji, pri čemer pokojnine niso štete kot del transferjev, zmanjšali tveganje revščine za 42,2 %, medtem ko je evropsko povprečje za petino slabše in dosega le 35 %. Po podatkih Svetovne banke iz 2015 imajo samo še štiri države Evropske unije boljše rezultate glede na obseg razdeljenih sredstev, ki bi jih lahko bilo več, in glede na njihovo učinkovitost pri zaščiti najšibkejših. Kljub krizi je Slovenija v mednarodnem merilu ohranila relativno visoko socialno vključenost in dostopnost do javnih storitev ter eno najnižjih dohodkovnih neenakosti. Na tem področju spadamo v skupino držav, kot so Avstrija, Danska, Francija, Finska, Luksemburg, Nizozemska in Švedska. Ti rezultati so tudi plod ministrstva, ki ga vodim z jasno vizijo ohranjanja sistema socialne države. Razumem, da je za ljudi, ki so v stiski, ta statistika slaba tolažba, zato si moramo skupaj prizadevati za reševanje njihovih stisk in zato smo odgovorni vsi. Socialna politika le razporeja ustvarjeno, več in boljša delovna mesta so edini pravi odgovor. Leta 2016 smo odpravili del varčevalnih ukrepov, uvedenih z Zakonom o uravnoteženju javnih financ, sprejetim leta 2012, na področju družinske in širše socialne politike. Tako so družine, ki se uvrščajo v 5. in 6. razred otroškega dodatka, upravičene do le tega v celotni vrednosti. 97 tisoč družin bo dobilo višji otroški dodatek. 3 tisoč 200 družin bo na novo upravičenih do državne štipendije. Spremenjena je višina subvencije za kosila, malice. Spremenjen je način odločanja. Kljub fiskalnim omejitvam smo zagotovili skupno več kot 33 milijonov evrov dodatnih sredstev za izboljšanje položaja družin. Vsakomur, ki se znajde v stiski, mora biti zagotovljena pomoč socialne države. Za učinkovito socialno mrežo varnosti pa moramo po svojih sposobnostih prispevati vsi. Ministrstvo je v razpravo podalo belo knjigo o pokojninah, ki je podlaga za širšo družbeno razpravo o bodočih prilagoditvah našega pokojninskega sistema. Pokojninski sistem namreč zadeva vse posameznike in interesne skupine, zato se morajo odločitve sprejemati na podlagi razprave vseh deležnikov sistema, predvsem pa na temelju socialnega dialoga in medgeneracijskega sodelovanja. Dialog pomeni, da nihče od partnerjev ne more doseči vsega. Dialog pomeni sklepanje skupnega dogovora, ki vse partnerje naredi zmagovalce. Dialog pomeni veliko mero odgovornosti in strpnosti vseh, ki sedijo za isto mizo, da se poenotimo glede bistvenih vprašanj razvoja Slovenije kot države in skupnosti. Dialog pomeni tudi držati besedo pri izvajanju dogovorjenega, čeprav nam trenutno del dogovora ne ustreza. S takšnim zavedanjem smo februarja 2015 socialni partnerji, sindikati, delodajalci in Vlada, podpisali socialni sporazum za obdobje 2015–2016. Gre za šele tretji celovit socialni sporazum v samostojni Sloveniji. Zadnji je bil podpisan oktobra 2007, kar pomeni, da je bila Slovenija brez splošnega družbenega dogovora ves čas krize. Novembra 2015 je sporazum padel, kar kaže, kako šibek je dialog in da ga je potrebno ves čas krepiti kot pomembno demokratično vrednoto družbe. Krepiti je treba medsebojno zaupanje ljudi in zaupanje ljudi v državo in njene temeljne stebre državotvornega delovanja. Kriza je razmere na trgu dela v Sloveniji močno spremenila. Od začetka leta 2014, v katerem je mandat nastopila vlada Mira Cerarja, smo v Sloveniji beležili visoko stopnjo brezposelnosti. Januarja 2014 je bilo na zavodu prijavljenih malo manj kot 130 tisoč ljudi, od tega 26 % mladih, starih do 29 let. Zelo me veseli, da število brezposelnih pada. Aprila je bilo v evidenci prijavljenih 105 tisoč, maja 102, zdaj smo že blizu 100 tisoč in upajmo, da jih bo vsak mesec manj. Spodbudni so tudi podatki, da se v strukturi brezposelnih na letni ravni zniža delež vseh kategorij brezposelnih, najbolj pa delež brezposelnih mladih med 15. in 29. letom starosti. Konec decembra 2015 jih je bilo pri zavodu registriranih malce manj kot 27 tisoč ali 17,2 % manj kot konec leta 2013 in do maja 2016 je ta številka padla na 21 tisoč mladih. K temu je pomembno prispeval paket ukrepov za mlade, tako imenovana jamstva za mlade, saj se je v obdobju 2014–2015 zaposlilo skoraj 50 tisoč mladih. Beležili smo 40 % povečanje izhodov v zaposlitev v roku 4 mesecev po prijavi. In tudi Evropska komisija je slovensko jamstvo priznala kot primer dobre prakse sodelovanja in vključevanja mladih. Tudi v obdobju 2016–2020 se bo uresničevalo 15 različnih ukrepov za jamstvo za mlade. Na voljo je 300 milijonov evrov. V strukturi brezposelnih se v zadnjem obdobju povečuje delež dolgotrajno brezposelnih in brezposelnih, starih nad 50 let. Zato v letu 2016 že izvajamo programe aktivne politike zaposlovanja, namenjene tem ranljivim skupinam. Povečali smo obseg denarja za javna dela in sprejeli zakon za lažje zaposlovanje starejših. Pripravljamo dokument Starejši na trgu dela. Letos je za program aktivne politike zaposlovanja namenjenih 100 milijonov evrov. Razprava poteka o dostojnem delu in kako zmanjšati prekarnost na našem trgu dela. In ko že govorim o dosežkih Ministrstev, o katerih vi seveda dvomite, vendar rezultati govorijo svojo zgodbo. Ministrstvo za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti je v prejšnji finančni perspektivi imelo na voljo 404 milijone evrov. Od tega smo za izvajanje politike zaposlovanja porabili 398 milijonov, kar je najboljši rezultat v državi. Porabili smo 98,5 % sredstev. Izvajali smo 214 programov, vključenih je bilo 312 tisoč 703 oseb. Še en primer, da nas Evropska komisija priznava kot primer dobre prakse. Naš sklad za pomoč najbolj ogroženim, v katerem je na voljo do leta 2020 20,5 milijona in s katerim zagotavljamo 2 tretjini vse hrane, ki jo razdelita Rdeči križ in Karitas, zagotavljamo preko tega sklada. Spremljevalne ukrepe, ki smo jih uvedli, Rdeči križ in Karitas nudita podporo več kot 32 tisoč ljudem. Politika Ministrstva sledi principu, da je treba na eni strani zagotoviti primerno raven pomoči, na drugi strani pa zagotavljati kakovostne zaposlitve in predvsem spodbujati aktivnost pred neaktivnostjo. Zato bomo v prihodnje dali še večjo vlogo aktivnim oblikam spodbud pred pasivnimi prejemki. Program socialne aktivacije je pravi odgovor,in tudi tega je Vlada njegov elaborat že sprejela. Spoštovane in spoštovani, zaupanje v institucije socialne države s svojim ravnanjem ne spodkopavam jaz, ampak ga z željo po političnem vmešavanju v strokovno delo institucij, kar je pretežno vsebina te interpelacije, na grob način rušijo podpisniki interpelacije sami. Ideološki elementi nikoli niso predstavljali vodilo mojega dela, ne v vlogi državne sekretarke ne v vlogi ministrice. Sem pa kot vsi mi tukaj, politik s svojim vrednostnim sistemom in s svojim nazorom. Ponosno povem, da sem socialdemokratka, zato me vodi prepričanje, da je država dolžna zagotoviti enako obravnavo, enake socialne in ekonomske pravice ter pravno varnost vsem, torej tudi vsem otrokom, ne glede na tip družine, v kateri živijo. V družinskem pravu je in mora ostati ključno vodilo največja možna korist otroka, ki se ugotavlja v konkretnih pravnih in sodnih postopkih. Podpisniki interpelacije mi očitate odgovornost pri nesorazmernem posegu v človekove pravice, varovanje otrok družine, pravice do osebnega življenja otrok. Podpisniki ste zaradi nerazumevanja ali pa z namenom moje osebne diskreditacije povsem pomešali naloge in pristojnosti posameznih organov ter me pozvali k vmešavanju v postopku mimo pooblastil, kar bi celo lahko razumeli kot napeljevanju k storitvi kaznivih dejanj. Večina dogodkov, ki so navedeni v interpelaciji, se je zgodila, preden je Ministrstvo prejelo kakršenkoli informacijo v zvezi s primerom. Predlagatelji mi očitate odgovornost za postopanje centra za socialno delo, s katerim nisem mogla niti smela biti seznanjena. V konkretnem primeru, tudi glede postopkov v splošnem zakonu o splošnem upravnem postopku je jasna pristojnost upravnih organov in strokovnih delavcev. Odgovornost ministra oziroma ministrice za delo ministrstva je treba razumeti v okviru zakona, to je glede dajanja političnih usmeritev, nadzora nad delom, izvajanja predpisov in drugih aktov iz pristojnosti ministrstva ter drugih nalog, ki jih določajo predpisi. Pri tem je treba pojasniti, da gre pri odločanju centrov za socialno delo za izvedbo načela samostojnosti delovanja uprave na podlagi ustave in zakona, kot to določa drugi odstavek 120. člena Ustave, ki pomeni predvsem konkretizacijo načela delitve oblast in zagotavlja samostojnost in neodvisnost uprave pri izvrševanju njenih funkcij v razmerju do drugih vej oblasti, seveda v okviru sistema zavor in ravnovesij. Samostojnost pri odločanju v pravnih postopkih je nadalje določena tudi kot temeljno načelo Zakona o splošnem upravnem postopku. Pri institutu interpelacij gre torej za politično odgovornost o delu ministra oziroma ministrice, njegovega oziroma njenega resorja ali njegovih oziroma njenih podrejenih, na katere ima možnost vplivanja, vendar ne v smislu zapovedane točno določene storitve, ukrepa oziroma odločitve, kar bi pomenilo zlorabo uradnega položaja. Če se izkaže, da katerikoli direktor ni ravnal v smeri zaščite pravic in koristi otrok, bom ravnala v skladu s svojo pristojnostjo iz Zakona o socialnem varstvu, ki je točno navedena v 56. členu. Interpelacija zaradi primera namestitve dveh dečkov v rejniško družino je zloraba instituta v politične namene in prav gotovo ni v korist teh dveh mladoletnih otrok kot tudi ne v korist starih staršev. Očitke, navedene v interpelaciji, v celoti zavračam in predlagam Državnemu zboru Republike Slovenije, da predlagani sklep o moji razrešitvi zavrne. Hvala.
Postopkovno, gospod Jože Tanko.
Hvala lepa za besedo. Pričakoval sem, da boste vi kot predsednik Državnega zbora, ki to sejo vodite, po nastopu ministrice odreagiral. Na vprašanja, ki so postavljena v interpelaciji, odgovarja ministrica, ne tisti, ki smo interpelacijo pripravili. Z retoričnimi vprašanji se obračati na podpisnike interpelacije namesto odgovarjanja, to je zloraba instituta interpelacije. Drugo kar je, se že iz samega nastopa ministrice vidi, da osnovnih pojmov parlamentarne demokracije ne loči. Mi tu ne poslušamo hearinga ministrice ali javne predstavitve mnenj o bodočih politikah na področju dela sociale, družine in ostalih zadev, ampak govorimo o odgovoru ministrice na očitana kazniva dejanja oziroma kršitve v postopkih. Sprenevedanje, gospod predsednik, ob tem, da sta dve sodišči odločili, se pravi upravno in Vrhovno, da so bile v postopkih kršene človekove pravice, da je šlo za nezakonite zadeve, da je bilo storjeno v vsem od začetka naprej narobe pri odvzemu, da ne rečem pri administrativni ugrabitvi otrok iz vrtca, je nekaj hudo narobe, da se ministrica na tak način potem spreneveda in blefira tu pred slovensko javnostjo. Predlagam vam, da ji daste še dodatnih 30 minut, da odgovori na očitke v tistih petih točkah na interpelaciji. Ko bomo razpravljali o programu dela Ministrstva za delo, družino in socialne zadeve, bomo pač o tem razpravljali. Smo nedavno imeli točko dnevnega reda na odboru, nerealizacija sklepov s področja ministrstva, ki jih je ministrica sooblikovala skupaj s koalicijo, tam je bila priložnost za razpravo o tistem, kaj in kako bi lahko to počeli. Danes na interpelaciji, gospod predsednik Državnega zbora, pa govorimo o konkretnih zadevah, ki so navedene v očitkih in v obrazložitvah. In če ena profesorica z doktoratom s področja, katerega pokriva, ne ve, kaj je interpelacija in kaj je program, potem je nekaj hudo narobe. Kako naj potem tu nam razlaga o upravnih postopkih, o tem, da so vsi postopki pravilno potekali. Ne drži. Dve sodni odločbi sta, kjer je bilo evidentno ugotovljeno, da je prišlo do kršitve človekovih pravic, da je prišlo do nezakonitih ravnanj in tako naprej. Predlagam, da odredite ministrici dodatnih 30 minut za pojasnilo očitkov iz interpelacije. Hvala lepa.
Vašega predloga ne bom sprejel, od vas pa pričakujem, da razlikujete med postopkovnim in razpravo. Sledijo predstavitve stališč poslanskih skupin. [[oglašanje iz dvorane]] Ja, ja, povedal sem samo to, sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Postopkovno, gospod Jože Tanko.
Spoštovani predsednik Državnega zbora, zdaj se pa že toliko časa predsednik, da bi morda le pogruntali, da ima postopkovni predlog tudi obrazložitev, da se sestoji iz dveh delov. In povedal sem razloge, zakaj predlagam, da dobi ministrica dodatnih 30 minut, zato da bo odgovorila na očitke iz interpelacije, ker smo poslušali o programu, ki naj bi se nekoč zgodil, ne vemo sicer, koliko časa bo ta vlada še trajala, ampak povedal sem vam in predlagam, da to naredite, ker o odgovoru na interpelacijo, na očitke ni bilo odgovorjenega popolnoma nič. Popolnoma nič. In vi kot predsednik ste pač dolžni, da poskrbite, da delo Državnega zbora normalno poteka, da dobimo odgovore na postavljena vprašanja, da govorimo o točki dnevnega reda, če ne drugače, gospod predsednik, in tako naprej. Lahko ste sami ugotovili, če ne, vam bomo pa označili, v katerem delu tri četrtine oziroma 80 % tega govora ministrice ni bila točka dnevnega reda. Najbrž ste zaznali poanto mojega proceduralnega predloga, ki sem ga prej dal. Hvala lepa.
Najprej, o tem, koliko časa ima kateri razpravljavec, je bilo odločeno na Kolegiju predsednika Državnega zbora. Drugič, točka se imenuje Interpelacija o delu in odgovornosti ministrice za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anje Kopač Mrak. Vse, kar je do zdaj potekalo znotraj te točke, je bilo v skladu z naslovom te točke. In tretjič, postopkovno ni namenjeno temu, da se razpravlja s predsedujočim, postopkovno je namenjeno novim postopkovnim predlogom in ne ponavljanju kar naprej. Besedo ima Poslanska skupina Nove Slovenije [[…]] [[oglašanje iz dvorane]] A zopet postopkovno? [[oglašanje iz dvorane]] Čakajte, kdo je bil prvi? [[oglašanje iz dvorane]] Prav, poslušali bomo vse tri in potem bom odločil. Besedo ima gospod Han. [[oglašanje iz dvorane]] Najprej Han.
No, jaz spoštujem predsednika. Predsednik, hvala lepa za besedo. Danes sem si nadel rdečo kravato, in to nekaj pomeni. Jaz upam, predsednik, da boste tako, kot ste začeli to sejo, tudi naprej vodili, v skladu s poslovnikom in v skladu s tem, kar se danes dogaja. Gospod Jože Tanko je po polurni razpravi ministrice doživel še en šok in iz tega naslova verjamem, da si ni opomogel, da ne bi začel govoriti o proceduralnih predlogih, ki seveda nimajo zveze s proceduro, kar se gremo v Državnem zboru. Jožetu Tanku in njegovim podpisnikom bi rekel samo eno: Če bi bilo normalno v tej državi, te interpelacije na tej tragediji sploh ne bi smelo v Državnem zboru biti. Lahko bi bila pa o socialni politiki interpelacija, vendar vam je pa tam danes ministrica v te pol ure jasno povedala, kakšno socialno politiko v tej državi imamo. In hvala bogu, da imamo na tem ministrstvu socialno demokratko! Hvala lepa.
Besedo ima gospod Jani Möderndorfer.
Spoštovani predsednik! Vodja Poslanske skupine SDS uvaja novo parlamentarno prakso, da na interpelacijah, takoj ko se končajo predstavitve, rogovili s svojimi postopkovnimi predlogi, ki to niso. Še posebej pa kar se tiče postopka, ki ga je predlagal, bi predlagal, predsednik, da v nadaljevanju, kar se tiče postopkovnih strani kolega Tanka, ki zelo rad umotvori in novači in si izumlja nove in nove prijeme, zato da bi lahko prišel do besede in istočasno opravil razpravo, ga pa vprašate, na podlagi katerega člena v Poslovniku predlaga rešitev podaljšanja 30 minut predstavitve, na podlagi katerega člena v Poslovniku je ocenil, da je predstavitev interpelacije oziroma predstavitev očitkov, ki so bili naslovljeni na ministrico in je v samem postopku interpelacije, nekaj najbolj normalnega, da predstavi svoj pogled. Kar je pa še najbolj zanimivo je to, da sredi, ko sploh še nismo slišali vseh predstavitev, kolega Tanko nonstop komentira vse predstavitve in on je edini zveličavni v tem parlamentu, ki to lahko. Samo naj pove, na podlagi katerega člena v poslovniku lahko to vse počne. Kar se pa tiče poučevanja pa glede na to, da je že dajal, bom rekel, te neokusne očitke, kdo koliko časa je v parlamentu in bi že lahko kaj vedel. Dovolj dolgo ste že kolega Tanko v parlamentu, da veste, da tudi zloraba instituta proceduralnega vprašanja oziroma predloga je nekaj najbolj nizkotnega – ko ti zmanjka argumentov, enostavno začneš z diskvalifikacijo. Zato prosim, predsednik, da dajmo, ker imamo na razpolago 13 ur, 13 ur boste delali masaker, mi bomo pa imeli atentat na slušne organe in je dejstvo, da je čas za to, da se vsaj v krogu teh 13 ur pogovarjamo brez vaših umestnih vložkov, ki so nespodobni. Hvala.
Besedo za postopkovno ima gospod Jože Tanko.
Hvala lepa za besedo. Gospod predsednik, naslov točke dnevnega reda je Interpelacija o delu in odgovornosti ministrice za delo, družino in socialne zadeve, zaradi in tam je ekskluzivno navedeno – interpelacija se nanaša na minulo delo ministrice in ne na bodoče. Mi smo tukaj napisali, »zaradi odgovornosti pri nesorazmernem posegu v človekove pravice zavarovane z Ustavo Republike Slovenije, ki so« in tako naprej in tako naprej. To je danes predmet interpelacije. Da ministrica ni govorila v skladu s točko dnevnega reda, je povedal gospod Han. Če ste poslušali njegov postopkovni predlog, je povedal sam, da ni govorila v skladu s točko dnevnega reda. Predmet interpelacije je pa to, kar ste dobili na mizo. Sestavni del interpelacije je pisni odgovor ministrice, ki tudi je napisan bolj kot program in ne kot odgovor na tisto, kar naj bi bilo, kar smo pričakovali in tako naprej. Zato sem predlagal, da se da ministrici priložnost dodatno, da pojasni očitke na interpelacijo v skladu z vsemi petimi točkami dnevnega reda oziroma petimi točkami razlogov za to, kar smo napisali. Mi rabimo te odgovore. Ko bomo razpravljali o programih, načrtih, drugih zadevah, bomo pač o tem razpravljali in boste po to oblikovali kot točko dnevnega reda. Hvala gospodu Hanu, ker je potrdil tisto, kar sem najprej v svojem proceduralnem predlogu tudi ugotovil. Predlagam pa, gospod predsednik, da nekaj naredite, da bomo dobili odgovore na očitke iz interpelacije in ne na tisto, kar je program dela Vlade, ki najbrž ne bo uresničen.
Ugotavljam, da imamo za celotno interpelacijo in za vsebinsko razpravo 13 ur in da je 13 ur namenjenih tudi temu, ali ste ali niste zadovoljni z odgovorom in odgovori, ki so bili podani, zato ni nikakršne potrebe po tem, da za razpravo uporabljamo tudi postopkovna. Prosim, da se tega zdaj dejansko vzdržite. Velja za vse, dajmo najprej slišati naslednji del, to so stališča poslanskih skupin, potem pride splošna razprava, ki jo bom za vsak slučaj še enkrat navedel, kaj so tiste omejitve. Vsa dosedanja razprav, ki je bila, sodim, da je bila znotraj teh omejitev, zato vanjo nisem posegal. Nikakor pa ne mislim posegati v to, kaj kdo govori, v smislu tistega, ali je nekdo drug zadovoljen z njegovim stališčem. Takšnega razumevanja demokracije pa dejansko ne poznam oziroma če ne kdo ni zadovoljen in zahteva, da drugi odgovori tako, kot on hoče – ne pride v poštev! Vsako je odgovoren za tisto, za kar je. Poslovnik ureja razpravo med nami in tako bo tudi ostalo. Besedo ima Poslanska skupina Nove Slovenije – krščanski demokrati, zanjo gospa Iva Dimic.
Spoštovani predsednik Državnega zbora, predsednik Vlade, ministrica, ministrski zbor, kolegice in kolegi! Interpelacija ministra za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti se v 25-letni zgodovini naše samostojne države še ni zgodila. Danes smo priče zgodovinski interpelaciji ministrice, ki bi morala skrbeti in poskrbeti za socialno varnost državljank in državljanov, poskrbeti za spoštovanje človekovega dostojanstva, starostnikov, družin, otrok, skratka najranljivejših skupin in slojev družbe. To je ministrstvo, ki človeka spremlja od rojstva do smrti. Zakaj današnja interpelacija ministrice, če pa državljankam in državljanom preko medijev dnevno zatrjuje, da je z vidika sociale in pomoči najšibkejšim vse poskrbljeno v zadostni meri? Smo res socialna država? Imajo vsi dovolj za človeka dostojno življenje? Imajo vsi socialno varnost in pravičnost? Smo si res želeli takšne socialne države? Predlagatelji današnje interpelacije so izpostavili konkreten problem za razrešitev ministrice, ga utemeljili zgolj na konkretni temi, ki jo vsi že dobro poznamo iz medijev, kar morda ni najbolj primerno. Na osnovi informacij, dostopnih javnosti, pa lahko trdim, da je primer temeljito pretresel vsakega posameznika in širšo javnost. Upravičeno lahko domnevamo, da je do tega primera prišlo zato, ker ministrica vse do zdaj ni pripravila ustreznih zakonskih podlag, ki bi pristojnosti za odločanje o namestitvi otrok v rejniško družino prenesle s centrov za socialno delo na pristojnost sodišč. Na ta način bi bile odločitve bolj pretehtane, zagotovljeno bi bilo sodelovanje ustreznih strokovnjakov, tudi izvedencev, predvsem pa bi imeli zainteresirani možnost pravnih sredstev zoper odločitve sodišč. Otrokove koristi bi v vsakem postopku, ki se tičejo pravic otrok, še posebej v tako občutljivih zadevah, kot je namestitev v rejniško družino, moral varovati varuh otrokovih koristi. Zato, spoštovana ministrica, sprašujem, ali je bil v konkretnem primeru otrokom postavljen varuh otrokovih pravic. Če ne, kdo, konkretno, je bil zastopnik pravic obeh otrok. Vendar, če bi krščanski demokrati spisali interpelacijo ministrici Anje Kopač Mrak, bi bili očitki o njenem nestrokovnem, pristranskem, neodzivnem, nepravočasnem in za državljanke in državljane škodljivem delu na 20 straneh. Pa naj začnem. Prvič, najbolj pereč problem v naši državi, ki ga ministrica ne zmore in ne želi reševati, je revščina. Stopnja revščine se je zvišala. Med revnimi se je znašlo skoraj polovica upokojencev, ki prejemajo pokojnino pod pragom revščine. Med njimi so ljudje, državljanke in državljani, ki so 40 in več let garali, pustili v podjetjih svoje zdravje, zdaj pa životarijo pod pragom revščine in s 300 evri pokojnine. Ti naši ljudje so se odpovedali varstvenemu dodatku, ki bi ga nujno potrebovali, saj ne želijo obremeniti dedičev in tvegati še odvzema njive ali vrta, kjer si lahko vsaj nekaj pridelajo in blažijo svojo socialno stisko. Na ta način pa tudi poskrbijo, da se podeželje ne zarašča. Da je varstveni dodatek postal vračljiv dolg do države, je poskrbela Vlada, kjer je bila državna sekretarka prav sedanja ministrica in Desus v Vladi. Med revnimi je vedno večji delež delavcev, ki prejemajo minimalno plačo. Torej imamo revne zaposlene. Ne mine dan, da ne bi mediji poročali o zlorabah delodajalcev, ki izigravajo sistem na način, da ostanejo delavci več mesecev brez dohodkov, pa čeprav so svoje delo opravljali. Delovna inšpekcija poroča, da nima vzvodov za ukrepanje v najhujših primerih zlorab, da je kadrovsko podhranjena in podobno. Kje so ukrepi, gospa ministrica? Socialni položaj Slovencev se poslabšuje. Revščina postaja dolgoročnejša in globlja. Pravnih ukrepov na tem področju, ministrica, niste izvedli. Odpis dolgov, ki ste ga medijsko zelo promovirali, ni dal praktično nikakršnih rezultatov, in je to eden izmed temeljnih kamnov vaše neučinkovite socialne politike. Po izsledkih SURS za leto 2014 v kar 22 % gospodinjstev težko preživijo mesec. Zelo težko pa v 13 %, kar je 3 odstotne točke več kot leta 2013. Pri revščini pa je treba biti posebej pozoren in opozoriti na vidik dolgotrajnejše revščine. Statistika beleži, da se ljudje, ki padejo po lestvici socialne ogroženosti, ne morejo več dvigati in se dolgotrajne revščine rešiti. Otežena je pot vračanja tudi zaradi slabe socialne politike in politike zaposlovanja. To je eden največjih problemov naše družbe in na tem področju ste naredili zelo malo, praktično nič. Kot drugo je demografija in demografska slika Slovenije nevzdržna. Zniževanje rodnosti se v Sloveniji znižuje, vendar se znotraj Evrope nahaja Slovenija na samem repu po številu rojstev. Podatki o padanju števila rojstev vse od leta 2011 bi morali biti za vas, gospa ministrica, rdeči alarm. Posledično bi morali s pripravo Resolucije o družinski politiki pohiteti in reševati z ustreznimi socialno-družinskimi ukrepi, ne pa družinsko problematiko ter težave in socialne stiske starostnikov in njihovih pravic potiskati v leto 2018 ter v naročje prihodnji vladi. Pomemben del naše družbe so upokojenci in starostniki, ki v naši državi bijejo zelo veliko socialno bitko za preživetje in so mnogokrat preslišani in spregledani. Ne morem mimo problematike, ki smo jo obravnavali v letu 2013. Takrat ste kot ministrica zagotovili, da boste skupaj z Ministrstvom za zdravje uredili težave hiše hospic, pa ni bilo nič od tega. Rešitev agonije najšibkejših in umirajočih za samo nekaj deset tisoč evrov, kolikor bi bilo potrebno urediti z vašim ministrstvom, vam ni pomenila toliko, da bi vendarle hišo hospic rešili pred zaprtjem. Kje je vaša empatija, socialni čut in odgovornost do teh umirajočih ljudi? Ministrica za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti po naši oceni ni in ne dela dobro. Interpelacija je upravičena in ministrica bi morala celo sama odstopiti. Kdo od ministrskega zbora ima za seboj kar dva padla referenduma? Sama sem pričakovala odstop ministrice že 20. 12. 2015, ko je ponovno bil z več kot 380 tisoč glasovi proti zavrnjen poizkus razvrednotenja družine in otrokovih pravic. To je bil že drugi referendum pod okriljem ministrice in ona še vedno vodi socialno in družinsko politiko v naši državi. Krščanski demokrati vseskozi opozarjamo na napačno politiko, ki jo vodi še iz časov, ko je bila državna sekretarka pri takratnem ministru Svetliku. Krščanski demokrati pa poudarjamo, da mora ministrica prevzeti ne le objektivno, pač pa tudi subjektivno odgovornost za vse, česar ni uredila v času svojega mandata, pa se je k temu zavezala tudi koalicija v koalicijskem sporazumu in te opustitve imajo težke posledice za konkretna otroka in tudi za njuna starša. Tukaj imamo nekaj obljubljenih in nerealiziranih projektov in spremembe, ki jih ni opravila in bi jih nujno morala. Na zakonodajni ravni ministrstvo še vedno ni pripravilo zakona o dolgotrajni oskrbi, osebni asistenci in zavarovanju za dolgotrajno oskrbo. Na organizacijski ravni še vedno ni izvedena reorganizacija centrov za socialno delo, ki jo napoveduje že od začetka mandata. Krščanski demokrati bi v zvezi s tem želeli videti projektno dokumentacijo, predloge konkretnih rešitev in pravno podlago zanje. Ministrica in predsednik Vlade ta ponedeljek namreč trdita, da je v zvezi s tem vse pripravljeno. Predpisi, ki so bili pripravljeni in sprejeti, pa so slabi in neučinkoviti, denimo Zakon o odpisu dolgov, ki je doživel porazno slab odziv deležnikov. Ministrstvo za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti je dolg po 5. členu zakona odpisalo 148 posameznikom v skupnem znesku 79 tisoč 241,48 evra. Finančna uprava Republike Slovenije je dolg po 4. členu zakona odpisalo 133 posameznikom v skupnem znesku 4 tisoč 51,39 evrov. Mogoče je ravno zaradi tega zavladal takšen molk v zvezi s tem. Vsi upniki so se namreč lahko že pred sprejemom zakona odločili odpisati dolgove svojim dolžnikom in so si v zvezi s tem oblikovali svoje kriterije in prakso. Drugi tak zakonodajni polom predstavlja Zakon o preprečevanju dela na črno z uvedenimi vrednotnicami. Več stroškov kot pa koristi, saj je uvedba vrednotnic statistično še dodatno poslabšala socialni položaj starejših. Omeniti moramo zadnjo novelo ZPIZ2, ki je številne samostojne podjetnike dobesedno prisilila v to, da so prenehali s svojo dejavnostjo. Krščanski demokrati smo na to opozarjali, predlagali novelo zakona, ampak žal neuspešno. To ministrstvo ne spodbuja tistih, ki bi želeli delati, in to je nesprejemljivo. Ministrstvo zamuja tudi pri pripravi drugih zakonov iz normativnega programa za delo leta 2016. Ministrica je tudi objektivno odgovorna za nesprejemljive ostanke pri reševanju pritožb na drugi stopnji v zvezi z uveljavljanjem pravic po Zakonu o uveljavljanju pravic iz javnih sredstev ZUPJS. Čeprav javno velikokrat poudarja, koliko ljudi je na odpravi zaostankov zaposlenih in kako se število nerešenih pritožb hitro zmanjšuje, se na nas še vedno obračajo številni državljani, ki so v veliki stiski zaradi nerazumnega čakanja na pravično odločitev ministrstva. Zanima nas, spoštovana ministrica, kako dolgo lahko po vašem mnenju čaka državljan, družina v stiski na odločitev vaših uradnikov. Zadnja informacija ministrstva je bila, da na rešitev čaka še 3 tisoč 700 nerešenih pritožb iz preteklih let. Nesprejemljivo. Številni že javno opozarjajo na slabo kadrovsko strukturo zaposlenih na Direktoratu za socialne zadeve in druga politična kadrovanja na ministrstvu. Sklepamo, da so milo rečeno čudni in škodljivi ukrepi CSD po vsej Sloveniji tudi posledica nepremišljenega in političnega kadrovanja na ministrstvu. Ministrica, ki bi morala ščititi družino, je dejansko v zadnjih letih družini ravno najbolj škodila. Na dveh referendumih so bili njeni predlogi zavrnjeni, pa kljub temu ni prevzela objektivne odgovornosti in odstopila. Menimo, da ministrica ne želi upoštevati ljudstva, za katerega bi morala delati, ampak samo uresničuje svojo agendo teorije spola. Pa tudi pri tem ni dosledna, saj je reševanje položaja istospolnih prepustila Združeni levici in nato samostojnemu poslancu. Krščanski demokrati s tem jasno vidimo, da ji ne gre za dejansko reševanje težav oseb z istospolnimi nagnjenji, ampak za uveljavljanje ideologije na avtoritativen način. Krščanski demokrati se sprašujemo, kje je resolucija o družinski politiki. Ministrstvo je tako zaposleno s prirejanjem konferenc in posvetov na temo enakosti spolov, da je na podporo družini, ki je v imenu ministrstva, popolnoma pozabilo. In to je odgovornost ministrice dr. Anje Kopač Mrak. Lahko bi še naštevali in naštevali. Projekti za zaposlovanje mladih – ni posebnih rezultatov, vedno več je 30-letnikov, ki so brez redne zaposlitve, brez družine in morajo živeti doma. Neodzivanje na javne kritike starejših, ki so jih tudi strokovni delavci zavoda za zaposlovanje, ki je v njeni pristojnosti, zavajali in spodbujali, naj plačujejo prostovoljne prispevke za pokojninsko in invalidsko zavarovanje, zdaj pa se ti ne vštevajo v pokojninsko dobo. Ministrstvo ne naredi nič v podporo družinam, ki živijo pod pragom revščine. Ministrstvo praktično sploh še ni začelo črpati evropskih sredstev iz evropskih skladov, pa smo že sredi finančne perspektive. Spoštovana ministrica, kdaj bodo končno objavljeni razpisi za črpanje teh sredstev? Ministrica ne dela v korist in zaščito družine, otrok, starejših, zato bomo krščanski demokrati podprli predlog za razrešitev ministrice.
Besedo ima Poslanska skupina nepovezanih poslancev, zanjo dr. Mirjam Bon Klanjšček, ki ji čestitam ob tem nazivu.
Hvala lepa. Vsi prav lepo pozdravljeni! Spoštovani! V Poslanski skupini nepovezanih poslancev nimamo enotnega stališča glede Predloga interpelacije ministrice za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anje Kopač Mrak, ki so ga vložili poslanci SDS, zato bomo glasovali vsak po svoji vesti. Kljub temu, da nimamo enakega stališča glede interpelacije, pa se poslanki in poslanca naše poslanske skupine strinjamo, da o določenih vprašanjih, ki se dotikajo otrok in njihovih pravic, ne bi smeli dajati sodb poslanci, politiki, mediji ali javnost, temveč za to pristojna stroka oziroma sodišča. Zato bomo v predstavitvi stališča Poslanske skupine to tudi upoštevali. Ministrica dr. Anja Kopač Mrak po mnenju obeh poslank Zavezništva dobro opravlja svoje delo. Prepričani sva, da je Ministrstvo za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti eno izmed ključnih v naši državi, saj verjameva v vrednote, kot sta socialnost in solidarnost. Prepričani sva, da ministrica pri opravljanju svojega dela zagovarja te vrednote in jih ob sodelovanju koalicijskih partnerjev v največji možni meri tudi izvršuje. Poleg tega v Zavezništvu trdno verjamemo, da bi morali koalicijski partnerji pri vprašanjih pokojnin in dostojnega življenja upokojencev sodelovati in ne izsiljevati. Dejstvo je, da ravno resor ministrice, katere delo danes ocenjujemo, prispeva veliko sredstev za upokojence. In naj še enkrat rečem, kar je predsednica naše stranke že večkrat poudarila: upokojenci brez Desusa ne bi bili nič na slabšem. Morda se zdi, da na področju socialne politike ne vidimo nobenih problemov, vendar je to daleč od resnice, saj obstaja kar nekaj področij, kjer bi po našem mnenju Ministrstvo moralo storiti več. Zelo pomembno se nam zdi, da bi ob trenutni gospodarski rasti in izboljšanju razmer, dokončno odpravili določbe Zakona o uravnoteženju javnih financ, ki se dotikajo družinske in socialne politike. Vlada pa očitno ne deli našega prepričanja, saj je v zadnjem času za nekatere ukrepe predlagala podaljšanje oziroma zaostritev kriterije za njihovo sprostitev. Poslanke in poslanci koalicije pa ste to žal potrdili. Želimo si tudi, da bi na naših klopeh bil čim prej družinski zakonik. Kajti primeri, kot je ta, s katerim se bomo ukvarjali danes, jasno kažejo, da družinski zakonik nujno potrebujemo. V povezavi s tem v Poslanski skupini nepovezanih poslancev pričakujemo tudi dokončanje projekta reorganizacije dela centrov za socialno delo, saj menimo, da bi morali predstavljati prijazno in dostopno vstopno točko za socialne storitve, ki jih nudi naša država. Danes pa izkušnje marsikaterega uporabnika kažejo, da temu še ni tako. Kot vidimo, čaka ministrico še veliko dela, in prepričani smo, da ji bo uspelo le ob podpori in zaupanju predsednika Vlade in vseh koalicijskih partnerjev. Naj za konec še enkrat poudarim, poslanki Zavezništva bova glasovali proti interpelaciji ministrice dr. Anje Kopač Mrak, kar sva povedali že ob vložitvi interpelacije. Hvala lepa.
Besedo ima Poslanska skupina Stranke modernega centra, zanjo gospa Janja Sluga.
Hvala lepa za besedo. V parlamentarni demokraciji je z institutom interpelacije parlamentu dana posebna vloga, s katero vrši nadzor nad delom posameznega ministra, in ga tako vpokliče na odgovornost. Ministrski stolček ni samoumeven in nikakor ni nedotakljiv. Vsak minister, ki zapriseže, da bo spoštoval ustavni red, da bo ravnal po svoji vesti in da bo z vsemi svojimi močmi deloval za blaginjo Slovenije, se zaveže vrednostnim merilom in načelom Ustave Republike Slovenije. A vendar moram ponovno spomniti, kot pred skoraj letom dni v primeru interpelacije ministrice za notranje zadeve, da se parlamentu z institutom interpelacije ne daje samo velika pristojnost, temveč tudi velika odgovornost, odgovornost, da predlagatelji navedejo utemeljene razloge za interpelacijo in da pri tem spoštujejo dostojanstvo tistega, ki se interpelira. Primer interpelacije o delu in odgovornosti ministrice za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti, o katerem danes razpravljamo, pa je še posebej občutljiv, ker v središče pozornosti postavlja mladoletna otroka in njuno družinsko tragedijo. Ne oziraje se torej na njihovo dostojanstvo in na njihovo pravico do zasebnosti. Predlagatelji interpelacije zlorabljajo usodo dveh dečkov v ozke politične namene, kar je neprimerno, interpelacija, zasnovana na tak način, pa vsekakor neutemeljena. Predlagatelji interpelacije navajajo več očitkov, ki so povezani predvsem z odgovornostjo ministrice, in sicer pri nesorazmernem posegu v nekatere ustavno varovane človekove pravice, z odgovornostjo in opustitvijo dolžnega ravnanja pristojne ministrice, z odgovornostjo in vpletenostjo pri politizaciji dela centrov za socialno delo ter odgovornostjo za posledice domnevnega prikritja napak v enem izmed centrov za socialno delo, tudi z odgovornostjo pri pripravi zakonodaje na podlagi političnih prioritet, ki naj bi bile v škodo varovanja pravic otrok ter v zvezi z dejanji in stališči ministrice, ki naj bi imele za posledico izgubljeno zaupanje v institucijo socialne države. Navedeni očitki v prvi vrsti nakazujejo nerazumevanje nalog in pristojnosti posameznih organov, torej centrov za socialno delo, Socialne inšpekcije pa tudi pristojnega ministrstva. Posamezni primeri, ki v javnosti odmevajo, ne morejo biti povod za poskus izvajanja pritiskov na neodvisne organe, ki delujejo znotraj posamezne veje oblasti ter v skladu z zakoni in drugimi predpisi sprejemajo odločitve, ki jih seveda moramo spoštovati. Z navedenimi očitki predlagatelji namenoma spodkopavajo zaupanje v delo državnih institucij in ustvarjajo zmotno prepričanje, da v našem pravnem redu otroci niso zaščiteni, pa čeprav je Slovenija ratificirala, na primer, tudi Evropsko konvencijo uresničevanja otrokovih pravic in Konvencijo Sveta Evrope o zaščiti otrok pred spolnim izkoriščanjem in spolno zlorabo. Prav posebno varstvo pa otroci uživajo tako v skladu z Ustavo Republike Slovenije kot tudi v skladu z Zakonom o preprečevanju nasilja v družini ter Zakonom o zakonski zvezi in družinskih razmerjih. Razprava, ki pa je v tem trenutku korektna, in področja, ki bi jih morali naslavljati, so zagotavljanje razvoja stroke v okviru socialne politike, nujnost reorganizacije centrov za socialno delo, tako z organizacijskega kot tudi vsebinskega vidika. Prenova družinske zakonodaje, zakonska ureditev področja dolgotrajne oskrbe in osebne asistence in ureditev tistih vidikov delovnopravne zakonodaje, ki so se izkazali kot pomanjkljivi, ker omogočajo zlorabe in izkoriščanje delavcev ter omejujejo fleksibilnost na trgu dela. V Poslanski skupini Stranke modernega centra pričakujemo, da bo ministrica v skladu z dogovorjeno časovnico na Vladi in v skladu z zavezami iz koalicijskega sporazuma izpeljala implementacijo potrebnih zakonskih spremembe na vseh področjih, ki sem jih naštela. Področje dela ministrstva, ki ga vodi, je obsežno, politike in ukrepi, ki jih ministrstvo izvaja pa se neposredno dotikajo najbolj ranljivih skupin v naši družbi. Pravočasnost sprejemanja zakonodaj na tem področju je zato toliko bolj zahtevna. Zaradi vsega navedenega v Poslanski skupini Stranke modernega centra interpelacijo zoper ministrico zavračamo v prav vseh očitanih točkah in bomo soglasno nasprotovali njeni interpelaciji. Pričakujemo pa omenjene ukrepe in rezultate, na podlagi katerih bomo lahko delo ministrice ponovno evalvirali čez nekaj mesecev. Do takrat pa prav tako pričakujemo, kot je tudi predsednik Vlade poudaril, da bo koalicija ostala skupaj ter da bodo vse tri stranke delale odgovorno in za razvoj Slovenije, tako da bo politični prostor stabilen. Poigravanje z institutom interpelacije ni državotvorno, rušenje politične stabilnosti pa je zelo neodgovorno. Hvala.
Besedo ima Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke, zanjo gospa Jelka Godec.
Najlepša hvala za besedo. Verjetno ni dvoma o tem, da bomo v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke interpelacijo podprli. Interpelacija, kot ste slišali danes, temelji oziroma je podana zaradi odgovornosti pri nesorazmernem posegu v človekove pravice, varovane z Ustavo Republike Slovenije, opustitev dolžnega ravnanja v okviru političnih in uradnih pooblastil za zagotavljanje človekovih pravic pri arbitrarnem odvzemu otrok v oskrbi starih staršev s strani Centra za socialno delo Velenje, zaradi odgovornosti in opustitve dolžnega ravnanja kot pristojna ministrica, ki je dolžna zagotavljati, da državni organi, nosilci javnih pooblastil v vseh dejavnostih in postopkih v zvezi z otrokom skrbijo za otrokovo korist in celovitost družinske skupnosti, v primeru arbitrarnega odvzema otrok v oskrbi starih staršev. Interpelacija je podana tudi zaradi odgovornosti in vpletenosti pri politizaciji dela centrov za socialno delo na primeru CSD Slovenj Gradec in odgovornosti za posledice prikritja napak CSD Slovenj Gradec, ki je bil pristojen za odločanje o vlogi za rejništvo starih staršev, pri katerih sta vnuka živela. Zaradi odgovornosti pri pripravi zakonodaje na podlagi političnih prioritet, ki so bile v škodo varovanja pravic otrok in zaradi dejanj in stališč ministrice, pristojne za družino, z izvrševanjem politične funkcije, ki imajo za posledico izgubljeno zaupanje v institucije socialne države. Interpelacija ni podana zato, da bi se izkoriščalo tragedijo družine, kot je bilo danes slišati s strani ministrice dr. Anje Kopač Mrak, in ne gre za nastopanje pred javnostjo. O tem bi lahko govorili, kajti kar kmalu po odvzemu otrok je ministrstvo oziroma ministrica sodelovala na novinarski konferenci 6. aprila 2016, skupaj s strokovnjaki, inšpekcijo in že takrat, lahko rečemo, nekako prala to umazano perilo pred javnostjo. Torej, samo ministrstvo je začelo z javnim nastopanjem in javnim obračunavanjem s starimi starši. Namreč, na tisti tiskovni konferenci ni bilo moč predstaviti oziroma svojih pogledov niso predstavili stari starši, ampak samo stroka, kot pravi ministrica, starim staršem je ostalo samo to, da so šli na ulico, pred ministrstvo in zahtevali svoj prav. V ponedeljek sem predsednika Vlade dr. Cerarja spraševala, katere in v kolikšni meri morajo biti kršene človekove pravice, da bo zahteval odstop ministrice za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Kopač Mrak. Odgovor je bil zelo zanimiv. Namreč, dr. Cerar ugotavlja, da je ministrica objektivno odgovorna. Torej, sam premier ugotavlja, da gre za objektivno odgovornost, kar je danes ministrica v svojem nagovoru ostro zanikala. Vendar po mnenju predsednika Vlade objektivna odgovornost ne dosega tiste intenzitete, ki bi utemeljevala kakršnokoli ukrepanje v smislu, da bi predsednik Vlade zahteval njeno razrešitev. Za predsednika Vlade torej poseganje v človekove pravice, varovane z ustavo, ni dovolj velik razlog za razrešitev ministrice Anje Kopač Mrak. Je pa za predsednika Vlade, zanimivo, dovolj velik razlog za razrešitev ministrice, ki ne izvrši sklepov Vlade, kar bi po njenem mnenju pomenilo tudi kršitev zakonskih predpisov. To je dovolj velik razlog torej, da se razreši ministrico, varovanje oziroma kršenje človekovih pravic pa ne. Dr. Cerar je v ponedeljek povedal tudi, da je bilo v preteklih letih na področju sociale, socialnega varstva, centrov za socialno delo ogromno problemov. Da je bilo v preteklih letih izjemno veliko nezadostnih, ne dovolj dobrih praks, tudi slabih praks, da je bilo kar nekaj sistemskih neusklajenosti in da šele od leta 2012 prihaja do nekega ključnega preobrata, če citiram dr. Cerarja in da se delo ureja bolj kvalitetno. Torej, če iz tega kota pogledamo tudi delo sedanje ministrice, je torej dobro, da tudi s tega stališča pogledamo delo sedanje ministrice. Namreč, sedanja ministrica Kopač Mrak je na Ministrstvu za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti od leta 2008. V letih 2008 do 2012 je bila državna sekretarka, kasneje pa ministrica že v vladi gospe Alenka Bratušek in je ministrica še do danes. Torej, če pogledamo že v tista leta, kot je dejal dr. Cerar, da je že nekaj časa prihaja do sistemskih nezadostnosti in usklajevanj, naj spomnimo, da je v času, ko je bila dr. Anja Kopač Mrak v letu 2010 pod takratno vlado, Pahorjevo vlado je bil sprejet tako imenovani Svetlikov zakon, Zakon o socialno varstvenih prejemkih. Ta zakon oziroma s tem zakonom so se ukinile državne pokojnine, do katerih so bili upravičeni starejši od 65 let in niso imeli nobenega drugega prihodka. S tem zakonom se je varstveni dodatek prenesel v nov sistem socialne pomoči. Uvede se prepoved odtujitve nepremičnine, torej vsi tisti vlagatelji, ki so zaprosili za denarno, socialno pomoč ali za varstveni dodatek, so morali pristati na vpis prepovedi odtujitve, prodaje, prepisa in obremenitve svoje nepremičnine v zemljiški knjigi v last države. Ministrica je med tem tudi zavrnila predlog Slovenske demokratske stranke, da bi se ta prepoved odpravila. To je bilo, mislim da, celo leto nazaj. Socialna pomoč tako s Svetlikovim zakonom postane kredit, zastavljen z nepremično, in takrat še državna sekretarka Kopač Mrak nov zakon takole opiše, citiram: »namen tega zakona je zmanjševanje tveganja revščine in socialne izključenosti in pa spodbujanje delovne aktivnosti oziroma ohranjanje motivacije za delo. Z ukinitvijo državne pokojnine in s prenosom varstvenega dodatka v sistem socialnih pomoči vzpostavljamo transparentnejši in predvsem socialno pravičnejši sistem.« Konec citata. Po toliko letih je več kot jasno, da so lastniki nepremičnin, za katere so nekateri delali večino svojega, bom rekla, delovnega časa svojega življenja, najemali kredite, se zadolžili, se marsičemu odrekli, so se na koncu odrekli tudi varstvenemu dodatku oziroma socialni pomoči. Tako se od uveljavitve zakona v letu dni, od decembra 2011 do decembra 2012, število prosilcev za varstveni dodatek zmanjša za 78 %, septembra 2012 je bilo prejemnikov 13 tisoč 450, za varstveni dodatek, septembra 2015 pa le 9 tisoč, malo več. Raziskave danes kažejo, da se število prejemnikov denarne socialne pomoči od leta 2012 zvišuje. Predvsem se izrazito povečuje v letih 2014 in 2015. V letu 2013 je povprečno mesečno denarno socialno pomoč pridobivalo 68 tisoč ljudi, v letu 2014 74 tisoč 500 in v letu 2015 80 tisoč 600 oseb. Socialna slika dolgotrajno brezposelnih oseb, oseb z nizkimi prihodki, nizkimi pokojninami se iz leta v leto zaostruje. Naj omenim, da se je povečalo tudi število družin, ki prejemajo denarno socialno pomoč, in sicer od leta 2012 do 2015 za 29 %. Nekateri imajo sedaj svojo nepremičnino, vendar ne sredstev za plačevanje osnovnih življenjskih potreb in sledile so in še bodo deložacije. Od leta 2013 naprej se gospa ministrica Anja Kopač Mrak ukvarja s strategijo o razširitvi kapacitete za brezdomce, s povečanjem namestitvenih kapacitet za deložirane osebe, družine in tako naprej, ne ukvarja pa se s tem, da bi mogoče odpravila te napake, ki so se seveda pojavile v Svetlikovem zakonu. Namreč kot ministrica ima Kopač Mrakova vse možnosti, da takšen nesocialni zakon odpravi. Žal do danes tega ni storila. Za začetek svojega ministrovanja si je dr. Kopač Mrak zadala tudi nalogo, da odpravi delo na črno. Iz poročila Inštituta za socialno varstvo lahko razberemo, da kot izhod iz krize socialne stiske posameznikov, ki so sposobni za delo in so dolgotrajno brezposelni ali so z nizkimi prihodki, navajajo predvsem delo na črno. Tega se je ministrica Kopač Mrakova lotila z Zakonom o preprečevanju dela in zaposlovanja na črno. Za izvajanje osebnega dopolnilnega dela je vpeljala vrednotnice, ki se kupijo pred samim izvajanjem dela za 9 evrov mesečno in so se začela uporabljati s 1. januarjem 2015. V letu 2015 so vrednotnice v blagajno ZPIZ in ZZZS prinesle skupno 158 tisoč 490 evrov prihodkov. Če odmislimo vse fiksne stroške, ki so bili potrebni za vzpostavitev sistema vrednotnic, je bil strošek delovanja samega sistema 349 tisoč letno, prihodek pa zgolj 158 tisoč evrov 500. Že hiter pregled torej pokaže, da je strošek sistema vrednotnic bistveno večji kot pa prihodki iz tega naslova. Torej gre še za en zgrešen projekt sedanje ministrice dr. Kopač Mrak. Naslednji večji fiasko za zmanjšanje revščine in pomoči socialno ogroženim družinam je bil razpis za štipendije za deficitarne poklice. Razpis je bil objavljen pred letom dni in je deloval po sistemu štipendijo dobi, kdor prej pride, prej melje. Starši in pa dijaki so pred stavbo Javnega Sklada Republike Slovenije za razvoj kadrov in štipendije na dan oddaje prošenj bili tam že ob štirih zjutraj. Ob tem, da se je zrušil po tem tudi, lahko rečem grobo, sistem elektronskih prijav. V prvih dveh urah od objave razpisa je bilo skoraj 30 tisoč ogledov in šele po razkritju v medijih in pritisku javnosti ter ko je na nepravilnost opozorila tudi varuhinja človekovih pravic, je ministrica le razveljavila razpis in ga ponovno objavila. Podoben polom je doživel tudi razpis za javna dela v letu 2014, ko je Zavod za zaposlovanje Republike Slovenije uvedel elektronsko prijavo za javno povabilo za javna dela v letu 2015. Na koncu celotne kalvarije so delodajalci prijave oddajali pisno, namreč aplikacija ni delovala. Za nevšečnosti in nepravilnosti pri tem javnem razpisu pa ni odgovarjal nihče. V začetku leta 2015 pa je ministrica Kopač Mrak z veliko podporo predsednika Vlada dr. Cerarja najavila nov projekt, in sicer odpis dolgov. Če vemo, da je Svetlikov zakon iz leta 2010 pahnil več tisoč ljudi v vse večjo revščino, je bil pa ta projekt prav posmeh vsem socialno ogroženim. Ministrica Kopač Mrak je s pogoji, ki so bili diskriminatorni, zelo omejila upravičence. Najprej je bil pogoj, da morajo biti upravičenci prejemniki socialne pomoči, kar pomeni, da so morali pristati na odpoved odtujitve nepremičnine, torej morali so zastaviti pod hipoteko svojo nepremičnino. Upravičenci so bili le tisti, ki so bili prejemniki denarne socialne pomoči v prvih šestih mesecih leta 2015. Odpis je bil v višini največ 50 evrov dolga in dolg je moral biti star leto dni. To vsekakor, kot poudarja stroka, niso bile položnice za elektriko, vodo, najemnine, kajti te zadeve ljudje plačajo naprej in večinoma tisti, ki so na socialnem robu, to plačajo s pomočjo humanitarnih organizacij. Namreč, v primeru, da teh položnic ne poravnajo, sledi deložacija. Hkrati pa je šlo tudi za teritorialnost, namreč k temu projektu je pristopilo le 120 občin. Ministrica je po prvi najavi po njenem zelo uspešnem projektu povedala, da pričakuje nekje 100 tisoč prijav. Kmalu je sledilo seveda razočaranje, za nekatere sicer ne in številka se je spustila nekako na polovico. Danes se govori torej, da bo upravičencev nekje 10 % od številke, ki je bila objavljene oktobra 2015, torej malo več kot 500 prijav. Toliko o uspešnih projektih, ki jih je ministrica v času od leta 2008 do danes izvajala na Ministrstvu za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti. Ne bi pa se dotikala tega, kar je govorila danes ministrica, kajti to je načrtovanje za naprej. Je pa ministrica o svojih načrtih govorila že na hearingu 12 septembra 2014, ko je govorila v bistvu podobno kot danes, če ne enako. Govorila je o tem, kako bo urejena dolgotrajna oskrba, kako bo urejena osebna asistenca, kako bo reorganizirala centre za socialno delo, obljubljala je tudi reorganizacijo zavodov za zaposlovanje Republike Slovenije in tako naprej. Tisto, kar je bil danes govor, je bilo delo za naprej in to smo poslušali že ob začetku mandata in na tem področju ni bilo narejeno popolnoma nič. Kar se tiče dolgotrajne oskrbe, pa nas je na to opozorila tudi Evropska unija. Poseben pristop pa ima Ministrstvo za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti do družinske politike. Že dvakrat je ministrica poskušala spremeniti družinsko politiko, in sicer z družinskim zakonikom leta 2012 in pa s podporo spremembam Zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerij iz lanskega leta. Obakrat je bila z veliko večino zavrnjena na referendumih, vmes se je pojavil še Zakon o starševskem varstvu, ki je bil pospremljen s floskulami o enakopravnosti mater in očetov, vemo pa, da realnost kaže povsem drugače. Vse to so za predsednika, torej vse opisane zadeve, predsednika Vlade neuspešno delo z nepravilnostmi, za nekatere pa je to velik uspeh sedanje ministrice dr. Anje Kopač Mrak. In kot da propadli in diskriminatorni projekti spreminjanje zakonodaje na področju sociale in trga dela, ki ustvarjajo nove in nove socialne probleme in stiske in poglabljajo stopnjo revščine, poskus spreminjanja družinske zakonodaje za vsako ceno, večkrat znova in znova, čeprav je bila volja ljudstva že dvakrat izražena na referendumu, ni dovolj tudi to oziroma se pojavi še to, da ministrica zaščiti nezakonit odvzem otrok starim staršem. Pomembno je povedati tudi to, da v času njenega ministrovanja po padcu družinskega zakonika ni bil sprejet niti en zakon, ki bi družinsko politiko z vidika varovanja družine in otrok urejal drugače kot zakon iz leta 1976. Danes smo slišali s strani ministrice, da je pripravljen družinski zakonik in da za to, da na tem področju ni bilo narejeno nič, nekako obtožuje javnost oziroma nevladne organizacije tako ali drugače, vendar je ministrica tista, ki na ministrskem stolčku ne sedi od leta 2014, ampak dlje in je imela vse možnosti in vse vzvode v rokah, da bi družinski zakonik oziroma zakonske spremembe na področju družine tudi izpeljala. Ministrica ni predlagala niti ene spremembe zakona ali novega zakona, ki bi varoval družino. Prioriteta pa so ji bile ideološke teme – teme reševanja položaja istospolnih. V primeru koroških dečkov odgovornost ministrice ni samo objektivna, temveč tudi subjektivna, saj bi lahko preko navodil Socialne inšpekcije ovrgla ali ugotovila utemeljenost vseh navedenih kršitev postopkov, s katerimi jo je seznanil odvetnik oziroma so se pojavile v javnosti. S svojimi pristojnostmi je ministrica s politične funkcije pokrila odvzem vnukov starim staršem, čeprav je bila preko babice in odvetnika pred tiskovno konferenco, ki je bila 6. aprila, seznanjena s primerom in kršitvami. Sicer pa glede javno znanih kršitev tudi do danes ni ukrenila ničesar, da bi se kršitve sanirale. Pristala je na to, da se skupnost vnukov in starih staršev ne obravnava kot družinska skupnost in da stara starša, pri katerih sta otroka živela, nista bila obravnavana kot stranka v postopku. Po 8. členu Konvencije o človekovih pravicah in temeljnih svoboščinah za družino kot posebej varovano življenjsko skupnost šteje tudi skupnost starih staršev in vnukov. Pristojne službe CSD Velenje, CSD Slovenj Gradec so v svojih postopkih in odločitvah grobo posegale v družinsko skupnost, vnuka so odtujili od starih staršev, ki še do danes nimajo medsebojnega stika. Babica je podala vlogo za rejništvo na CSD Slovenj Gradec, ki je vlogo zavrnilo brez tehtnih argumentov. CSD Slovenj Gradec vloge ni posredoval na Ministrstvo za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti, ki mora odločati o vlogi. V konkretnem primeru, torej ministrstvo ni odločalo in postopek dodelitve rejništva starim staršem ni bil končan. Ministrica dr. Kopač Mrak je za to dejstvo morala vedeti že pred 6. aprilom, ko je na novinarski konferenci skupaj z inšpektorjem za socialno delo branila tako CSD Velenje kot CSD Slovenj Gradec. Ali so pristojne službe in ministrica dr. Anja Kopač Mrak mislili, da bodo dokumenti, ki dokazujejo postopek, zakrili in na katere so seveda takrat na novinarski konferenci opozarjali, da vsi dokumenti kažejo, da so potekali vsi postopki pravilno, ali so vsi ti strokovnjaki, ki so takrat sodelovali na novinarski konferenci in pa ministrica Kopač Mrak mislili, da bodo ti dokumenti zakrili vse nepravilnosti kršenja otrokovih pravic, grob poseg v družinsko skupnost? Da bodo dokumenti zakrili glas bližnjih, sosedov in znancev starih staršev, ki so podprli oba v prizadevanju za to, da dobita vnuke v rejništvo? Direktorica CSD Velenje Lidija Hartman Koletnik se je celo čutila užaljeno, češ, saj smo delali vse skladno s stroko. Ali je bilo vse skladno s stroko tudi to, da se je gospa Gabi Čačinovič Vogrinčič, psihologinja in socialna delavka, nezakonito seznanila z vsemi podatki in je lahko na isti novinarski konferenci zatrjevala, da se dela v dobro otrok? Zdaj pa prihajajo na dan podatki, da je sklenila pogodbo za izvajanje supervizije 5 dni po novinarski konferenci, delo pa je opravila že pred tem, torej brez pogodbe, le-to so sestavili in podpisali kasneje. Če niti tega niso uredili ali je potem možno tudi to, da so prirejali dokumente v zvezi z odvzemom otrok? In ministrica pravi, sledila sem stroki. Lahko rečemo, nič novega, za center nič novega, za Center za socialno delo Velenje, namreč zoper direktorico CSD Velenje naj bi bila v preteklosti vložena kazenska ovadba, ker je leta 2009 odklonila pomoč socialno ogroženi osebi ter pri tem ponaredila listino v zvezi s tem in jo podtaknila kot dokaz. Je pa Čačinovič Vogrinčič, takratna, torej 6. Aprila, na novinarski konferenci dejala tudi, da je treba prevzeti odgovornost. Kdo je v tem primeru, torej v primeru koroških dečkov sprejel odgovornost? Nihče. Razen direktorja CSD Slovenj Gradec, ki je odstopil, ker je v nasprotju z zakonom zadržal vlogo stare mame za rejništvo in je ni poslal v odločanje na Ministrstvo za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti. To je ugotovila tudi Upravna inšpekcija, ki ni pod pristojnostjo Kopač Mrak in nanjo ne more vplivati, ampak je pod pristojnostjo ministra Koprivnikarja. Zaradi tega je moral direktor CSD Slovenj Gradec tudi odstopiti. Pri tem pa se pojavi vprašanje, zakaj ministrica ni zahtevala odstopa vseh ostalih direktorjev CSD, ki so počeli isto. In ministrica pravi, da je sledila stroki. Pa poglejmo, kaj je glede na obrazložitev upravnega sodišča naredila stroka v danem primeru in kaj je ministrica politično zagovarjala in zagovarja še vse do danes. Pri odvzemu vnukov starim staršem je bilo poseženo v človekovo pravico do družinskega življenja, kot jo določata Evropska konvencija o človekovih pravicah in temeljnih svoboščinah ter 53. člen Ustave Republike Slovenije. Pri tem ni pomembno, ali gre za starše in otroke ali pa za stare starše in vnuke. Obema skupnostma se priznava status družinske skupnosti, če je glede na okoliščine jasno, da se med vnuki in starimi starši vzpostavi takšno razmerje, kot med starši in otroci. Država se v to ne sme vmešavati. V danem primeru pa je vmešavanjem države dobilo celo politično kritje ministrice, ki v sklopu svojih pooblastil ni naredila nič, da bi se te kršitve odpravile. Zanimivo je, da je kot ministrica dosledno zagovarjala vse možne oblike družinskih skupnosti, le skupnosti starih staršev in vnukov, za katere starši ne morejo skrbeti, ne obravnava kot družinsko skupnost. Poleg tega s tem posegom države v položaju otrok in starih staršev slednja nista imela pravice do pravnega sredstva, saj jima ni bil priznan status stranke v postopku. Da vsem manipulacijam ministrice še ni videti konca, smo lahko včeraj slišali, kako je inovativno podala oziroma je bila podana interpretacija sodbe Vrhovnega sodišča, ki je bila mimogrede sprejeta že prejšnji teden, vendar je prišla, kako prikladno politično, na dan šele včeraj, očitno seveda z namenom, da se doseže nek javnomnenjski efekt pred samo interpelacijo. Dejstvo je, da je Vrhovno sodišče odločilo samo o začasni odredbi o vrnitvi vnukov starim staršem, ki je bila že zavrnjena na prvi stopnji, do ugotovljenih kršitev človekovih pravic, pa se ni niti opredeljevalo. Še celo več, takšno odredbo je zavrnilo samo iz procesnih razlogov, in sicer zato, ker sodišče lahko v upravnem sporu uredi z začasno odredbo le tisto razmerje, ki je predmet spora med strankami. V danem primeru so to odločitve o dodelitvi v rejništvo, kjer pa je bila starima staršema odvzeta pravica sodelovati kot stranka. Odločba jima ni bila niti vročena. Zato Vrhovno sodišče ni moglo začasno odrediti rejniškega razmerja, ker se zoper dodelitev v rejništvo stara starša sploh nista mogla pritožiti. Pred časom je bila na Radiu Slovenija intervju z dr. Verico Trstenjak, nekje pred mesecem dni, in takrat je v svojih izjavah dejala takole, oziroma najprej povedala nekako z distanco in kritično gleda na slovensko družbo, pravno državo, tudi politike in Vlado. Dejala je tako: "Osebno sem nad aktualno vlado razočarana, posebej glede spoštovanja moralnih, etičnih in drugih standardov." Glede primera koroških dečkov, ki zadnje tedne pretresajo Slovenijo, pa je dejala tako, citiram: "Zgrožena sem. Oprostite, kako lahko ministrstvo reče, da je odločba zakonita, kršene pa so človekove pravice. To je razlog za odgovornost, za odstop." Konec citata. Zaradi vseh naštetih dejstev, ki so zavzete v interpelaciji, in vseh dejstev, ki sem jih predstavila danes, torej vseh neuspešnih projektov ministrice dr. Kopač Mrak, ker menimo, da ministrica za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti s svojimi projekti ne rešuje revščine socialno ogroženih, ampak jo le dodatno poglablja, in ker menimo, da je v primeru koroških dečkov objektivno in subjektivno odgovorna, bomo v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke interpelacijo tudi podprli. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev bo predstavil gospod Franc Jurša. Izvolite.
Spoštovani podpredsednik, ministrski zbor, spoštovana ministrica Anja Kopač Mrak, spoštovani kolegi in kolegice! Danes smo se zbrali v tej dvorani, da bomo cel dan govorili o interpelaciji o delu in odgovornosti ministrice za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti gospe dr. Anje Kopač Mrak. Naj vam že na začetku še enkrat pojasnim, glede na to, da je bilo v zadnjih dneh o tem prelitega veliko črnila in izrečenih veliko besed, da se v Poslanski skupini Desus nismo premislili, interpelacijo bomo podprli. Želel bi vam nanizati nekaj razlogov, ki so botrovali tej naši, morda za nekatere nepričakovani odločitvi. Kakorkoli se bo končala ta interpelacija, želimo javnosti posredovati sporočilo, da se s politiko na tem področju ministrstva ne strinjamo. Težko bi rekli, da v Poslanski skupini Desus ne delimo podobnih pogledov na socialno politiko kot naši kolegi Socialni demokrati, a kaj ko je hudič vedno v podrobnostih. Pogledi so že podobni, ponekod celo isti, a šepa realizacija. Posledica tega pa je tudi zahteva za današnjo interpelacijo, saj primera koroških dečkov verjetno sploh ne bi bilo, če ministrica ne bi močno zamuja s predlogom novega družinskega zakonika, ki med drugim na novo definira tudi rejništvo. Ministrica se je v preteklosti precej ukvarjala s spremembo zakona, ki jo je predlagala opozicijska stranka, takrat sem osebno kakor tudi poslanska skupina na to opozarjali in povedali smo tudi jasno in glasno, da imamo v koalicijski pogodbi drugače zapisano in ministrica bi se takrat morala s tem bolj ukvarjati, ne pa s predlogom za spremembo enega člena tega zakona. Desetletje že čakamo zakon o dolgotrajni oskrbi, ki sicer ni v domeni zgolj enega resorja, a ministrica bi tu zagotovo morala povzeti pobudo, neke večje proaktivnosti na tem področju pa žal s strani dr. Anje Kopač Mrak nismo zaznali. Ko smo že ravno pri dolgotrajni oskrbi, ki ob demografskih spremembah v dolgoživi družbi postaja vedno večji problem, ne moremo mimo dejstva, da ministrica ni imela pravega posluha, seveda se je v zadnjem času to nekoliko spremenilo, seveda tudi ker smo mi na to zadevo resno in odgovorno opozarjali. Za odličen projekt prostovoljstva, to so Starejši za starejše, to je projekt, ki trenutno nadomešča odsotnost urejene dolgotrajne oskrbe, projekt, ki je po oceni države tudi dober za ljudi. Gre za projekt Zveze društva upokojencev, kjer prostovoljci, mlajši in bolj aktivni upokojenci, pomagajo tistim, ki so onemogli doma. Redkokatera država na svetu se lahko pohvali s tovrstno mrežo medsebojne pomoči med starejšimi, ki je v Sloveniji razpeta prav v vseh krajih, zato težko kupimo zgodbo, da za tovrstne projekte žal ni dovolj denarja. Nanizal bom nekaj podatkov, da bo bolj jasno zakaj menimo, da ni sprejemljivo, da se ministrstvo prepočasi odziva na prošnje organizatorjev po višji in bolj sistemski finančni pomoči ne pa, da so organizatorji podvrženi vsakoletnim takšnim in drugačnim razpisom. Projekt Starejši za starejše je v desetih letih v program medsebojne pomoči uspel pritegniti kar 300 društev upokojencev. Do konca leta 2015 so lahko s programom uspeli pokriti celo 67 % teritorija Republike Slovenije. Pridobili so več kot 3 tisoč 400 prostovoljk in prostovoljcev, ki so za redno obiskovanje in nudenje pomoči kar 152 tisoč starejših od 69 let. Opravili so skoraj 700 tisoč obiskov in 230 tisoč storitev pomoči, pri tem pa so opravili najmanj 7 milijonov prostovoljnih ur. Zakaj mi za takšen projekt ne najdemo dovolj denarja? To je na nek način res zelo žalostno. Če gledamo to na drugi strani, teh zadev nimamo sistemsko rešenih. Prav tako bi ministrici težko očitali nestrokovnost ali nepoznavanje področja dela, saj je na ministrstvu praktično že osem let. Zato še toliko bolj čudi dejstvo, da njene socialne politike žal niso dovolj učinkovite. Milijardo in pol evrov na letni ravni namenjamo za socialne transfere, a v resnici gre le za gašenje požara, pravega učinka pa ni. Ob tem pa čakamo, da ministrstvo do končno pripravi reformo trga dela, ki je v resnici edini pravi odgovor na mnoga socialna vprašanja. Prav tako smo že večkrat povedali, da ne podpiramo ministričine politike na področju centrov za socialno delo. Menimo, da socialne delavce preveč obremenjujemo z administracijo, ostaja pa jim premalo časa za teren in ljudi, torej za pravo socialno delo. Ne moremo niti mimo dejstva, da Ministrstvo za delo, družino in enake možnosti že skoraj desetletje obvladuje zgolj ena politična stranka, kar je vidno tudi v kadrovski strukturi samega ministrstva. To ni dobro za državo. Lahko bi kakšno rekel tudi o kadrovanju v svetu zavodov centrov za socialno delo in domov za starejše občane, kjer se stranka SD včasih obnaša malo preveč po domače. Kot že rečeno, moti nas politika na področju centrov za socialno delo in domov za starejše, ker vidimo, da je zdrsovl kar nekaj, na žalost nam to kaže tudi na nesrečen primer koroških dečkov, saj smo prepričani in tako je ugotovilo tudi Upravno sodišče, da bi se celotna zgodba lahko odvijala na bolj človeški način. Nekje sem prebral, da delamo salto mortale, spet drugemu se je zapisalo, da taktiziramo a danes smo pokazali, da mislimo zelo resno. Ne izsiljujemo in ne delamo kravjih kupčij, kot nam je očital minister Dejan Židan, želimo pa presekati škodljivo delovanje stranke, ki obvladuje to področje. Dovolj imamo politikantstva, želimo si več strokovnosti. Sociala ne sme biti domena ene stranke. Za zagotavljanje dostojnega življenja ljudi smo odgovorni vsi, ki sedimo v Državnem zboru in tudi v Vladi. Spoštovana ministrica, rad bi vas spomnil na koalicijske dogovore, ki jih niste spoštovali. Na več sestankih smo se pogovarjali o odprtih vprašanjih. Marsikaj ste obljubili, nato pa večkrat spremenili mnenje in nas s svojimi obljubami o ureditvi perečih vprašanj žejne pripeljale čez vodo. Škodo, lahko bi bilo drugače. A če se zadeve preveč nalagajo, je včasih dovolj kapljica čez rob, da se vse skupaj podre. Naj na koncu povem, da nam je žal, da nismo našli skupnega jezika, a menimo, da je bilo pogovarjanja dovolj, žal pa se nismo poslušali oziroma slišali. Kot je že rečeno, interpelacija zoper ministrici dr. Anjo Kopač Mrak bomo podprli. Vam, spoštovana ministrica, pa kljub vsemu želimo uspešno delo, bilo kje ga boste nadaljevali.
Hvala lepa za lepe želje, gospod Jurša. Stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov bo predstavil gospod Matjaž Han. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik. Spoštovana ministrica, ministrski zbor, dragi kolegi in kolegice, dragi Desus! Ta trenutek bi najraje raztrgal te liste, ampak ker sem fin fant in ker mi omogoča, da to preberem, bom prebral, ker to, kar je v stališču gospod Franc povedal [[…]]pika. Na prvi pogled bi lahko to, spoštovani, interpelacijo predlagano s strani SDS in podpisnikov označili kot tipično, kot nekaj kar imamo priložnost v tem zboru videti praktično vsakih nekaj mesecev. Ko opozicija, zaradi svoje lastne promocije najde karkoli in to umesti v format interpelacije. Potem je treba najti dežurnega krivca, kakšnega ministra, se dodobra opremiti s populizmi, dodati nekaj političnih floskul, biti malo žalosten, razočaran in povedati, kako je ta vlada nesposobna, ob tem pa seveda dajati vseskozi vtis, kako so samo nekateri poklicani, da rešijo to našo državo pred levosredinsko nedržavotvorno vlado oziroma pred slabo vlado. Eklatantni primer, gospe in gospodje, takega ravnanja je prav ta interpelacija. Ta bolj kot argumente ponuja malo morje čustvenih manipulacij, manipulacij, ki se hranijo z grobo izrabo družinske tragedije, to ponavljamo vseskozi, katere največja žrtev pa sta dva mladoletna dečka. Kot socialni demokrati ne oporekamo interpelaciji kot institutu, ki opoziciji omogoča in da odgovornost zahtevati politično odgovornost posameznega ministra, močno pa nasprotujemo, dragi moji, da politika izrablja družino, predvsem otroke za svoj politični piar, za nabiranje političnih točk. Te interpelacije, če bi bili normalna država, ne bi smelo biti in če primoramo kanček empatije do otrok. Če pa tega nekateri vendarle ne zmorejo ali pa ne želijo, pa bi vendarle morali to prepustiti stilu in situ pravne in ne politične presoje, tudi zaradi tega, ker gre za konkretni primer, v katerem, gospodje in gospe, tečejo pravni postopki. Vendar to seveda ni dovolj. Treba je popačiti vsebino, vsebino, katere bistvo je korist otrok in tem istim otrokom zaradi sebičnih, političnih, politikantskih, kadrovskih in še ne vem kakšnih zadev narediti nepopravljivo škodo. Razvpitost primera izpostavlja vprašanje, zakaj družina, v katero so posegle institucije države za zaščito otrok, ni najprimernejše okolje za zdrav razvoj teh dveh fantkov. Odgovora, gospodje in gospe, danes ne poznamo. In ker gre za varovanje otrokovih koristi, je tudi prav tako. Če pa mogoče kdo dvomi v odločitev teh institucij, pa v te ne dvomi upravno sodišče. To je namreč v svoji sodbi izrecno zapisalo, da otroka ostaneta pri rejnikih, ker je to v njuno korist. To isto sodišče je tudi izrecno zavrnilo zahtevo, da se otroka vrneta starim staršem. Da je za dečka v teh okoliščinah najbolje, da ostaneta pri rejnikih, ne boste verjeli, je odločilo tudi Vrhovno sodišče. Tukaj bi se morala naša razprava končati. Zadnjo besedo naj imajo institucije, in to, hvala bogu, v tej državi so sodišča. Socialni demokrati bomo in smo in bi bili veliko bolj veseli, če se lahko tako izrazim, če bi se opozicija in del koalicije za interpelacijo zoper ministrico odločila zato, ker se ne strinja z njenimi predlogi in z njenimi njenimi idejami, predvsem kako naj zgleda socialna država, recimo, ko Ministrstvo za delo nasprotuje tako imenovani socialni kapici ali pa ko Ministrstvo za delo in ministrica ni za davčne odpustke najbogatejšim, ali pa ko ministrstvo nasprotuje in podpre izenačitev istospolnih pravic in, kar je tudi zelo pomembno, ne pristane na ideje desnice, da bi se v Sloveniji vrnili v srednji vek in bi ženskam omejili pravico o svobodnem odločanju o rojstvu otrok. To so socialne teme, gospodje in gospe. Ker smo prepričani, da dr. Anja Kopač Mrak in Ministrstvo za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dela dobro, se Socialni demokrati te interpelacije in razprave nikakor ne bojimo in se je tudi nismo ustrašili. Bi se pa, dragi moji, moral marsikdo v tej dvorani danes pogledati v ogledalo in se izprašati o primernosti te interpelacije, interpelacije, ki je nič drugega kot politično marketing, ampak najslabše vrste. Glede na to, da o tragičnem primeru presojajo pristojne institucije, in to Državni zbor, hvala bogu ni, si danes želimo argumentirane razprave o odgovornosti ministrice za delo, resorja, ki ga vodi. Prepričani smo, da bo pokazala, da to ministrstvo dela dobro, in kar je najbolj bistveno, ima rezultate. Nekateri so seveda imeli možnost, da v vseh vladah prevzamejo ta resor, ampak seveda je ugodnejše sedeti na resorjih, kjer se ni treba ukvarjati s problemi, ampak je važno, da imaš kvoto v vladi. Razumemo, da vas ne zanima to, kar smo za ljudi dejansko naredili, to, da smo dvignili minimalni dodatek, dohodek, da smo vendarle dodali nove štipendije, sprostili dodatne razrede otroškega dodatka, da zaradi ukrepov te vlade in tega ministrstva, ki ga danes interpelirate in očitate ne vem kaj, že dalj časa pada brezposelnost. Tega se seveda ne da priznati. Vam gre za umetno ustvarjanje političnih konfliktov, ustvarjanje novih kriz, ker tako edino lahko odvrnete krize, ki jih imate v svojih lastnih vrstah. Žal pa mi je, da na to finto pada tako en del leve opozicije kot del koalicije. V odvračanju lastnih problemov predlagateljev pa danes verjetno ne bomo prikrajšani pridig, kaj je in kaj ni socialna politika. Socialni demokrati verjamemo, da socialna politika ni zgolj politika socialnih transferjev ali drugih posamičnih ukrepov, je skupek, dragi moji, skupek sektorskih politik, ki terja odgovor vseh deležnikov in soglasja vseh vpletenih strani. Terja socialni dialog, v katerega verjamemo in za katerega se bomo še naprej prizadevali, kajti v Socialnih demokratih ne pristajamo na konflikt med delom in kapitalom. Socialni demokrati smo prepričani, da je sistem, ki temelji na solidarnosti, na vzajemnosti in pravičnosti eden izmed temeljev socialne države. Za kakovostno življenje vseh ljudi so ključne dobrine, ki morajo biti varovane kot javno dobro in dostopne vsem. Dolžnost države pa je, da ustvarja enakost možnosti za vse ljudi. Slovenija, to vsi vemo, je po ustavi pravna in socialna država. A vse kaže, da zapisano v ustavi nima nobene teže, če za tem ne stojimo in tega ne branimo. Dokler bo v naši družbi obstajalo zavedanje, da je del socialnega tudi zagotavljanje kvalitetnega javnega šolstva, da je del socialnega tudi dostop do javnega zdravja, da je naloga socialne države tudi zagotavljanje varnosti ljudi, odpravljanje neenakosti v družbi ter da se v pravni državi pišejo sodbe na podlagi veljavne zakonodaje in ne čustev, še posebej če se te izrabljajo, tako dolgo bomo, gospe in gospodje, imeli socialno in pravno državo. Za ohranjanje le-te si bomo mi Socialni demokrati prizadevali še naprej, četudi za ceno spotikanj, četudi za ceno manjše priljubljenosti v javnosti ali pa prevelike odgovornosti. Seveda priznamo, da se vsi ukrepi, ki smo jih sprejeli, morda niso izkazali za najboljše, zato ministrica in ta vlada napoveduje spremembe. S tem absolutno nimamo nobenih težav. Priznati in popraviti je za moje pojme najlepše. Spremenili smo 28 milijonov vredne neustavne določbe ZUJF. Spomin me ne vara glede časovnice in glede tiste vlade. Katere stranke so bile takrat v vladi? Ampak, pustimo to. S tem zakonom, gospe in gospodje, se je utrjevalo varčevalno politiko in ustvarjalo nove stiske in te stiske ljudi danes nekateri izrabljajo za svojo promocijo, namesto da bi iskali skupne rešitve. Pri tem bomo seveda Socialni demokrati sodelovali. Se pa ne bomo spustili v to past, ker smo odgovorna stranka in ker želimo odgovorno delovati tudi naprej. Verjamem pa, da se je lažje naslajati, iskati napake, igrati na čustva, kot pa iskati odgovore, ki so v teh časih zelo težki. Resor, ki ga vodi naša ministrica, menim in sem prepričan, da je eden izmed najzahtevnejših. Nikoli, dragi moji, pa se Socialni demokrati nismo otepali odgovornosti prevzeti naloge, katere imajo praviti s stiskami ljudi, z revščino, z brezposelnostjo in še bi lahko našteval. Prepričani smo, da ima država pri zagotavljanju enakosti med posamezniki pomembno vlogo in nalogo, da predvsem z davčno politiko in socialno politiko odpravlja krivice, ki se nakopičijo v sistem. Kakorkoli želite priznati ali ne, kakorkoli berete statistiko, beremo številke, rezultati kažejo, da je v teh časih politika Ministrstva za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti, ki jo vodi dr. Anja Kopač Mrak, dobra in v svojem izvajanju sledi socialdemokratskim vrednotam: solidarnosti, enakosti, pravičnosti, partnerstvu, strpnosti in zagotavljanju varnosti. Socialdemokrati to vemo, zato te interpelacije ne bomo podprli. Hvala.
Hvala lepa. Zadnje stališče, in sicer stališče Poslanske skupine Združene levice bo predstavil gospod Luka Mesec. Izvolite.
Hvala, predsedujoči, za besedo. Lep pozdrav vsem ostalim! Kot vemo, se nam socialni položaj v državi na žalost že vrsto let kljub gospodarski rasti zaostruje. Vsi kazalci, vse statistike kažejo na precej klavrno sliko. V tem trenutku 290 tisoč naših sodržavljank in sodržavljanov živi pod pragom revščine, se pravi, se skozi mesece prebija z dohodki, ki ne omogočajo ne dostojnega preživetja niti minimalnega eksistenčnega minimuma. Kljub gospodarski rasti imamo povečevanje dolgotrajne brezposelnosti in poglabljanje revščine, predvsem pri tistih segmentih prebivalstva, ki so odrezani od trga dela zaradi bodisi invalidnosti, starosti ali kakšnega drugega vzroka. Hkrati imamo največjo neenakost zabeleženo v novejši slovenski zgodovini. Zgornjih 10 % prebivalstva si danes lasti že 35 % premoženja, najrevnejših 20 % prebivalstva pa poseduje skromen 1 % premoženja v tej državi. Krivda za tako stanje je seveda na vladah, posebej pa na eni strani Ministrstvo za finance, hkrati pa na Ministrstvu za delo, družino, socialne zadeve. To ministrstvo ne izvaja politik proti revščini ali pa jih izvaja slabo. Za ilustracijo bom navedel pet takih politik, na katere v Združeni levici opozarjamo že cel mandat. To so politike, ki bi bile z minimalnimi proračunskimi sredstvi izvedljive takoj in bi bistveno pripomogle k izboljšanju stanja najrevnejših skupin prebivalstva v tej državi. Še pred samo interpelacijo, se pravi prejšnji teden, smo sklicali sejo Odbora za delo, da bi se z ministrico o teh politikah vnovič pogovorili. Če jih na kratko opišem. Prva taka politika so zaznamki na nepremičninah. Uvedeni so bili s Pahor-Svetlikovo reformo, Anja Kopač Mrak je bila v tistem času državna sekretarka za Ministrstvu za delo. S to spremembo, s to reformo so denarne socialne pomoči in varstveni dodatek postali neka oblika kredita, se pravi, ne gre več za brezpogojno pomoč, ampak gre za vračljivo pomoč, ki jo morajo vračati potomci prejemnikov. Gre za odvračilni ukrep, se pravi, bistveno se je zmanjšalo število prejemnikov oziroma število prosilcev za te pomoči, ker enostavno nočejo svojih otrok ali svojih vnukov obremenjevati z zapuščenimi dolgovi. Ta ukrep je socialno nepravičen in o tem se strinjamo vsi v tej sobi. Desna opozicija je že podprla zahtevo po njegovi odpravi, v koalicijsko pogodbo pa ste koalicijski poslanci zapisali, da se mora vračljivost socialnih pomoči odpraviti vsaj za lastnike nepremičnin manjše vrednosti. Kljub temu smo vsakič, ko smo pozvali ministrstvo, naj to zavezo iz koalicijske pogodbe tudi udejanji, naleteli na gluha ušesa oziroma kot smo slišali prejšnji teden na odboru, citiram, "nismo še na točki, ko bi morali udejanjati zaveze iz koalicijske pogodbe". To je prišlo s strani koalicije in ne bom rekel, da sem začuden, ampak to je prva koalicija v Državnem zboru, ki si očitno koalicijsko pogodbo predstavlja na način, da bo ta začela veljati šele po koncu mandata. Druga zadeva je minimalni dohodek. Leta 2009, se pravi, pred sedmimi leti je bilo izračunano, da je minimalni znesek, ki ga človek v Sloveniji potrebuje za preživetje, 385 evrov. Ta znesek ne omogoča dostojnega preživetja, ampak je znesek, ki določa eksistenčni minimum. Sedem let kasneje je ta znesek še vedno 100 evrov manjši od preračunanega leta 2009. To je zaskrbljujoče, saj je minimalni dohodek osnova za številne oblike socialne pomoči, med drugim za varstveni dodatek, socialno denarno pomoč in tako dalje. Da bi ga dvignili na raven, ki bi omogočala eksistenčni minimum, se pravi 385 evrov, ne bi bilo potrebno veliko. Morali bi zgolj dvigniti davek na dohodek pravnih oseb na 20 %, kar Ministrstvo za finance po besedah ministra planira za jesen, pa bi s tem zajeli v proračun dodatnih 90 milijonov evrov, kar bi zadoščalo za ta dvig. V Združeni levici smo to predlagali že večkrat, nazadnje ob proračunih za leti 2016 in 2017. S strani ministrstva ni prišel nikakršen signal, da bi bili za tak ukrep zainteresirani, kljub temu da so v resnici oni tisti, ki bi jih morala v prvi vrsti skrbeti dobrobit najrevnejših skupin prebivalstva. In tukaj poudarjam še enkrat, z dvigom minimalnega dohodka bi pomagali predvsem tistim, ki jih negospodarska rast in neaktivna politika zaposlovanja ne dosežeta, saj so nezaposljivi. Tretji ukrep, na katerega smo opozorili je cenzus za šolska kosila. V Združeni levici smo namreč predlagali, da se za otroke, ki živijo v družinah pod pragom revščine, uvede brezplačna šolska kosila. V koaliciji ste z amandmaji to nekoliko zaostrili, ampak kljub temu je ministrstvo dobilo navodilo, naj ukrep izvede in v proračunu ste rezervirali 8 milijonov evrov, da se ta ukrep v letu 2016 izvede. V Združeni levici smo nedavno vprašali ministrstvo in pa Ministrstvo za šolstvo, kako je z izvajanjem tega ukrepa, in dobili informacijo, da je do konca aprila bilo izkoriščenih od 8 milijonov, rezerviranih v proračunu, nekaj manj od 2 milijonov proračunskih sredstev. Se pravi, če bo šlo tako naprej, bo do konca leta porabljena dobra polovica denarja za brezplačna kosila za revne otroke v osnovnih šolah, ki je rezervirana v proračunu. Krivda za tako izvajanje ukrepa je neposredno na ministrstvu, saj ministrstvo ni v zadostni meri obveščalo staršev in zato otroci, ki so upravičeni do tega ukrepa, do brezplačnega kosila niso prišli. Podobno se je zgodilo z odpisom dolga, tudi to je bil predlog Združene levice. Koalicija ga je zavrnila, ker je ministrstvo dejalo, da bo pripravilo boljši, sistemski ukrep. Ta ukrep je konec prejšnje parlamentarne sezone tudi prišel z velikimi obljubami. Ministrstvo je obljubljalo, da bodo odpirali dolgove več kot sto tisoč revnim prebivalcem te države, ampak sam ukrep izvedlo tako klavrno, da je na koncu prišlo le do 3 tisoč 500 odpisov. Se pravi, zajeli so približno 3 % ciljane populacije. To so zgolj ilustracije dela tega ministrstva, zgolj ilustracije tega, kako nezadostno, kako površno, kako klavrno je delo tega ministrstva. Ministrica se na to sejo, kamor smo jo povabili, da bi se pogovorili o teh ukrepih in o možnih popravljalnih ukrepih, ni prišla in se očitno o svojih napakah niti ni pripravljena pogovarjati. Pa so te napake zgolj vrh leden gore. Na tej točki vas želim opozoriti, da je Anja Kopač Mrak na Ministrstvu za delo, družino in socialne zadeve v zadnjih osmih letih bila 6 let, od tega 3 leta na funkciji državne sekretarke in 3 leta na funkciji ministrice. V tem času se je tudi potem, ko se je kriza že končala, ko se je gospodarska rast zopet vzpostavila, število brezposelnosti, revščine in tako naprej poglabljalo. Ob tem so bile izvedene številne protisocialne politike. Aktualna ministrica je odgovorna, soodgovorna za reformo leta 2012, s katero se je starejšim in invalidom odvzelo državne pokojnine. Posledica tega je, da danes več kot 65 tisoč prejemnikov varstvenega dodatka in socialnih pomoči živi v razmerah, ko njihovi dohodki ne pokrivajo več niti minimalnih življenjskih stroškov. Praktično nič ni bilo narejenega na področju prekarnosti. Ta narašča skokovito, v letu 2014 smo zabeležili kar 14 % porast agencijskega dela. Ob tem pa imamo na drugi strani trend zmanjševanja inšpektorjev za delo, trenutno v državi več kot 200 tisoč poslovnih subjektov nadzoruje zgolj 77 inšpektorjev za delo. Ta informacija je zadostna, da si lahko predstavljate kako nemogoče je delo inšpektorata za delo in zakaj se število kršitev delovnopravne zakonodaje iz leta v leto povečuje. Ko smo v Združeni levici ali pa kdo drug podajali pobude za sanacijo tega stanja, je ministrstvo odreagiralo na način, da je v prvi vrsti branilo politični prestiž in pa interese svoje stranke. Nazadnje smo tako postopanje videli pri naši noveli Zakona o inšpekciji dela, s katero smo v Združeni levici želeli inšpektorjem za delo podeliti pooblastila, s katerimi bi, če bi odkrili, da v nekem podjetju nekdo dela preko nezakonite agencije za delo ali pa da je na prisilnem espeju, da bi inšpektor v tem primeru delodajalcu naložil, da mora tega človeka zaposliti. Enako se namreč zgodi, če davčna inšpekcija odkrije, da nekdo dela na črno. To, da nekdo dela na črno ali pa preko prisilnega espeja, namreč ni krivda delavca, ampak je krivda delodajalca. Zato bi morala delovna inšpekcija imeti enaka pooblastila kot davčna inšpekcija. To smo z našim popravkom zakona tudi predlagali. Popraviti ne bi bilo treba nič več kot en člen zakona, to so podprle sindikalne centrale in to je podprla široka civilna družba. Ministrstvo je zopet odgovorilo, da našega predloga ne bo sprejelo, ker bo pripravilo svoj sistemski ukrep. Oprostite, gospa ministrica, ampak ljudje v tej državi nimajo več časa čakati na vaše sistemske ukrepe. Podobno se je zgodilo s sistemskim ukrepom, zakonom o sodelovanju delavcev pri upravljanju. Tega bomo obravnavali v petek. Gre za največji projekt Združene levice doslej, saj smo s tem zakonom temeljito prenovili 20 let star zakon o soupravljanju, s katerim ga želimo ekonomsko demokracijo in soupravljanje po nemškem zgledu v Sloveniji postaviti na noge. Namreč zadnjih 20 let smo zaradi nezadostne zakonodaje hkrati pa zaradi drugih vzrokov, predvsem politične nenaklonjenosti, na polju ekonomske demokracije napravili regresijo, čas pa je, da stvari obrnemo. Ministrica prihaja iz stranke Socialnih demokratov, torej stranke, ki naj bi se najbolj potegovala za socialni dialog. Ko smo se začeli z Vlado pogovarjati o tem zakonu, ki ga je podprlo vseh 7 sindikalnih central, prvo branje v parlamentu pa so podprli v skupini nepovezanih in skupini Desus, so nas na Vladi sprejeli na Ministrstvu za finance, Ministrstvu za pravosodje, sekretar Tadej Slapnik s skupino in Ministrstvo za gospodarstvo. Paradoksno, zalomilo se je prav pri Ministrstvu za delo, ki je krovno ministrstvo in ki naj bi po definiciji si moralo najbolj prizadevati za take ukrepe, ampak naleteli smo prav na nasprotno, na številne poskuse proceduralnega izmikanja sprejetja tega zakona. Na zadnje je prišlo do tega, da najbrž po krivdi ministrstva ne bomo dobili mnenja Ekonomsko-socialnega sveta v tem zakonu pred njegovo parlamentarno obravnavo. To je še en dokaz, da ministrica ne dela v javno dobro, da ministrici ne gre ne za socialo ne za socialni dialog, ampak ji gre zgolj za socialno demokracijo. Enako zgodbo smo videli pri referendumski kampanji o izenačitvi pravic istospolnih s heterospolnimi pari. Pobudo smo dali v Združeni levici, drži, ampak podprla jo je cela koalicija. V referendumski kampanji pa se je cela koalicija umaknila iz nje. Stranka Socialnih demokratov je po navedbah medijev porabila za kampanjo okrog tisoč evrov. Za primerjavo, v Združeni levici, ki smo bistveno manjša, novejša in finančno šibkejša stranka, smo porabili vsaj 20-krat toliko. Ministrstvo, ki je krovno ministrstvo, v referendumsko kampanjo ni vstopilo, prav tako ni vstopila Vlada. Zopet je politični prestiž premagal skupno dobro in še enkrat je to ministrstvo pokazalo, da mu ne gre za načela, ampak zgolj za to, kdo si bo nadel krono ob tem, ko bo predlagal neko spremembo. Nam v Združeni levici je seveda tega predloga žal, ampak še bolj žal nam je, da so zaradi takšnega pristopa izviseli tisti, ki smo jim skušali izboriti enake pravice z našim predlogom. Gospa ministrica, dve leti smo se poskušali usklajevati z vami in vsakič smo naleteli na zaprta vrata. Od odpisa dolga do zakona o inšpekciji dela, od zaznamb na nepremičnine do zakona o sodelovanju delavcev pri upravljanju, vsakič ste raje izbrali boj za politični prestiž, vsakič ste postavili interese svoje stranka pred skupno dobro, vsakič ste pokazali, da vam ne gre ne za socialno, ne za delavske pravice, ne za odpravo diskriminacije, ampak da ste na poziciji zato, da uveljavljate zgolj in izključno interese vaše stranke. S tem ste postali ovira odpravi neenakosti, odpravljanju revščine in vseh drugih nalog, ki jih vaše ministrstvo po definiciji mora opravljati. Nikakor se ne strinjamo s tonom ali vsebino interpelacije, ki jo je pripravila SDS, ampak iz razlogov, ki sem jih navedel, moramo odpoklic vas, gospa ministrica, podpreti. Vaše delo ocenjujemo kot nezadostno, prav je, da odidete.
Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Preden nadaljujemo z razpravo poslank in poslancev o interpelaciji, mi dovolite, da še enkrat ponovim, da pri obravnavi te točke dnevnega reda poslanke in poslance glede na to, da je v okviru interpelacije izpostavljen konkreten postopek, ki se nanaša na mladoletna otroka, opozarjam, da v svojih razpravah spoštujete tako mednarodno pravno, ustavno in zakonsko zagotovljene pravice do zasebnosti, do varstva osebnih podatkov, še posebej varstva mladoletnih otrok. Še enkrat poudarjam, prosim, za posebno skrbnost, ne le zaradi mladoletnih otrok, temveč tudi zato, ker so postopki še odprti, prav tako pa smo v skladu z Ustavo Republike Slovenije tudi kot državni organ odškodninsko odgovorni za škodo, ki lahko nastane z našim protipravnim ravnanjem. Podatki iz tekočih postopkov, ki se nanašajo na posameznika, so v razmerju do Državnega zbora in poslancev bolj varovani, kot vse državne skrivnosti, kjer imajo poslanci pravico do vpogleda in skrbnega ravnanja. V primeru postopkov, ki so v teku in se nanašajo na posameznika, nima nihče od poslank in poslancev zaradi svoje funkcije niti pravice do vpogleda. Če bo šla razprava preko teh omejitev, na katere za vsak primer znova opozarjam, bomo predsedujoči vanjo takoj posegli v skladu s Poslovnikom. Nadaljujemo z razpravo. Predstavnica predlagatelja gospa Suzana Lep Šimenko, izvolite, beseda je vaša.
Hvala za besedo, predsedujoči. Glede na to, da so bila predstavljena stališča vseh poslanskih skupin, se mi zdi prav, da se na tem mestu oglasim. V večji meri tudi glede na dogajanja zadnje dni, da so stališča na nek način pričakovana, moram pa vseeno reči, razočaranje nad največjo, bom kar rekla, najbolj etično in moralno stranko v tem Državnem zboru, da enostavno ne razumejo, da ne gre za politična preigravanja in to, kar so dejansko zdaj v teh zadnjih dveh dneh počeli, ampak da gre za nepravilnosti. Kup je pravnikov med vami in resnično bi vsaj z vaše strani pričakovala drugačno stališče in odločitev. Kakorkoli, razprava je še dolga, verjamem, da se morda še marsikaj v tem času zgodi. Spoštovana ministrica, moram reči, da sem resnično pričakovala, da boste odgovorili na naše navedbe v interpelaciji ali na tiste navedbe, ki sem jih samo na začetku kot predlagateljica predstavila. S par besedami ste rekli, da gre za javno zrežirane šove, da se vam zdi javno razpravljanje o tem primeru neprimerno, par stavkov ste nanesli na vsebino, ampak v bistvu skoraj nič na vsebino interpelacije, vse ostalo pa ste se šli dobesedno nek hearing. Tisto je bilo opravljeno leta 2014. Takrat ste povedali, kaj boste delali, zato so seje na odborih, ko obravnavamo posamezno tematiko, danes pa govorimo o interpelaciji. In v naši interpelaciji so navedene ključne nepravilnosti, zaradi katerih seveda mi pričakujemo danes tukaj vaša pojasnila in bi jih želeli slišati. Ne zanima nas tisto, kaj nameravate. Interpelacija se nanaša na to, kar je že bilo narejeno in to, kar je bilo narejeno nepravilno. Kar se tiče tega javnega razpravljanja, pa naj še enkrat poudarim, vi ste bili tisti, ki ste 6. 4. naredili tiskovno konferenco in šli s tem primerom pred javnost. Vi ste tisti. Naša interpelacija je bila vložena 12. aprila. Ampak ravno ta vaša tiskovna konferenca je bila dejansko povod, da smo rekli, to je pa resnično absurd vseh absurdov in je treba zato vložiti interpelacijo. Vi ste tista, ki ste več kot očitno takrat želela na nek način javnost malo pomiriti, poglejte, vse je v redu, hitro sem odredila inšpekcijski nadzor Socialne inšpekcije, ta ni ugotovila nepravilnosti, čeprav sami veste, da niso niti po neki osnovni logiki naredili tistega, kar bi morali. Šli so zgolj pregledati dokumentacijo ene strani Centra za socialno delo Velenje, niso povprašali druge strani, v tem primeru starih staršev, za mnenje in kako so postopki potekali. In seveda vi ste se s Socialno inšpekcijo in z njihovim mnenjem strinjali. In javnost ste želeli prepričati, da je vse v redu, da ni problemov in na nek način, da je to to. Vi ste tisti, ki ste prvi šli s tem primerom v javnost. In zato se mi zdi skrajno neprimerno, da zdaj nam očitate, da je razpravljanje o tem neprimerno. Seveda pa ne bomo uporabljali normalno nobenih osebnih podatkov, ni niti najmanjših razlogov za to. Gre izključno za to, kako so potekali postopki. In dogajale so se nepravilnosti v postopkih in na to smo kot opozicijska stranka dolžni odreagirati. In kaj imamo? Imamo na voljo poslanska vprašanja. Sami veste, kakšni so odgovori, tako na ustnih kot na pisnih poslanskih vprašanjih, kdo te odgovore pripravlja in bolj ali manj se z njimi nikoli kaj dosti ne moremo pomagati. Lahko dajemo pobude za spremembe zakonov. Mi jih dajemo, ampak žal, ker pač vlagamo kot opozicija, nobenega ne sprejmete. Vlagamo amandmaje, ponovno, ker je spet dan s strani opozicije, ni sprejet. In kadar ocenjujemo, da pa resnično ministrica gre čez vse nepravilnosti, na nek način želi politično tudi prikriti te nepravilnosti, ki se dogajajo znotraj ministrstva, ki ga pokriva, smo pa seveda dolžni dati interpelacijo. Da se ne bomo zapletali, jaz nisem pravnica in ne poznam pravno formalno teh postopkov in relacij med ministrstvi in Vlado ter organi v sestavi, bom si vzela čas in bom prebrala izseke iz pravnega mnenja. Pravno mnenje iz leta 2001, in sicer 13. 12., izdal ga je Inštitut za primerjalno pravo pri Pravni fakulteti v Ljubljani. Mnenje so pa izdali prof. dr. Gorazd Trpin, prof. dr. Ivan Kavčič in prof. dr. Franc Grad. In nekaj stavkov iz tega mnenja želim tukaj poudariti, da ne bo nesporazumov, kaj kdo lahko in kaj ne sme. "V parlamentarnem sistemu izvaja politično nadzorstvo nad delom Vlade parlament. Politično nadzorstvo parlamenta je torej usmerjeno na delovanje vlade in ministrov, kar je ena temeljnih značilnosti parlamentarnega sistema. Neposredno odgovornost vlade ali ministra je zato mogoče uveljaviti samo preko različnih oblik, intenzivnih oblik političnega nadzorstva, ki omogočajo uveljavitev politične odgovornosti Vlade ali ministra in njihovo zamenjavo, kot je zlasti nezaupnica, lahko pa tudi interpelacija. Individualna odgovornost ministra parlamentu se uveljavlja predvsem z interpelacijo«, in to smo tudi naredili, »dela ministra in pa s poslanskimi vprašanji, končno pa se kaže tudi v pravici ministra, da odstopi.« Več kot očitno, tega niste in ne nameravate storiti. »Da minister med drugim daje politične usmeritve za delo organov v sestavi in nadzoruje njihovo delo.« Če si tukaj pogledamo uredbo o organih v sestavi, pod Ministrstvo za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti, spada Inšpektorat Republike Slovenije za delo. Znotraj tega inšpektorata je Socialna inšpekcija Republike Slovenije, o kateri je bilo danes že in tudi bo govora v nadaljevanju. »Minister izvaja instančno in hierarhično funkcijo v razmerju do organov v sestavi. Nadzorna funkcija v upravnem procesu pa predstavlja povratni tok informacij v celotnem dogajanju v posameznem delu ministrstva. Minister mora imeti za to dostop do vseh relevantnih informacij v zvezi z delom organa v sestavi, sicer te svoje z zakonom določene funkcije, sploh ne more upravljati. Niti en podatek v organu v sestavi ne more biti tako zelo zaupen, da minister ne bi mogel imeti dostopa do njega.« Tako da vas lepo prosim, bilo kakšno sprenevedanje okrog tega, kako so organi samostojni, karkoli, govorimo o organu v sestavi ministrstva in to je pod Inšpektoratom za delo tudi Socialna inšpekcija, ki je v tem primeru bom rekla izjemno pomembna. In seveda, vi ste tisti, ki nadzoruje njihovo delo. Večkrat je bilo omenjeno tudi, da naj stroka opravi svoje delo. Kaj nas hočete vi tukaj prepričati, da je pa stroka nezmotljiva? Toliko se že na sejah odbora poudarja ta stroka. Poglejte, tudi stroka je zmotljiva. Ampak ne bomo se tukaj nanašali na delo stroke, gre za to, da ste pa vseeno kot ministrica dolžni skrbeti za to, da delo znotraj vašega resorja teče v skladu z zakonom, da so postopki tudi organov v sestavi ministrstva in organov, ki spadajo pod vaše ministrstvo, skladni z zakonodajo. In problem v tem primeru je, da postopki niso bili pravilni in nenazadnje to je tudi ocenilo Upravno sodišče. Zdaj bi resnično želeli odgovore, zakaj ste dejansko dopustili takšno ravnanje. Če se nanesem na besede namestnika varuha, več kot očitno je bila stalna praksa centrov za socialno delo, da enostavno niso dali vloge za odločanje na ministrstvo, ampak so zgolj sami podali mnenje. To je bila stalna praksa in več kot očitno je šele takrat, po opozorilih varuha tudi do tega prišlo. Namreč, če pogledamo datume, vemo, da je bila vloga, ki je za rejništvo dala stara mama, v bistvo formalna dopolnjena 27. januarja. Zakonski rok je dva meseca. To pomeni, da bi moralo ministrstvo izdati odločbo v roku teh dveh mesecev, do 27. aprila. Vi več kot očitno na ministrstvo te vloge niste dobili, ker Center za socialno delo Slovenj Gradec svoje naloge ni opravil, ni tega posredoval naprej. Zato ste pač verjetno tudi po opozorilih varuhinje sami pisali na Center za socialno delo, naj vam dajo to vlogo, naj vam to predajo. In to je bilo narejeno potem 11. aprila, seveda po vseh rokih in po tistem, ko sta dejansko otroka že bila oddana v rejništvo. In takrat ste v bistvu zelo na hitro, v enem dnevu izdali seveda negativno odločbo. Socialna inšpekcija, katere nadzor ste naročili vi, spoštovana ministrica, je več kot očitno verjetno šla čez vse postopke. Težko razumem dejstva, zakaj Socialna inšpekcija te nepravilnosti ni ugotovila. Zagotovo so bili, res je, tukaj imamo dva centra, eden je Center za socialno delo Velenje, ker sta pač otroka imela tam stalno prebivališče, drugi je pa Center za socialno delo Slovenj Gradec, ki je bil pa pristojen za stara starša. Stara starša sta oddala vlogo na Centru za socialno delo Slovenj Gradec. To vlogo so obravnavali in seveda so bili edini pristojni na tem centru, medtem ko so pa o dodelitvi otrok k neznanim rejnikom odločali v Velenju. Ampak verjamem, da so centri medsebojno komunicirali. In ko je Socialna inšpekcija opravila nadzor, skoraj ne morem verjeti, da ne bi ugotovila, da postopki na Centru za socialno delo Slovenj Gradec še dejansko niso bili zaključeni. In je ne glede na to, da še ni bilo odločeno, ali sta stara starša primerna rejnika ali ne, dalo otroka v rejništvo. In tukaj bi želeli pojasnitve, zakaj so potekali postopki na tak način, kot so. In tukaj čutimo, da ste vi kot ministrica odgovorni. Nenazadnje vi imate Socialno inšpekcijo v rokah in lahko preko njih odredite nadzor na centrih za socialno delo. To ste storili. Ampak kako lahko kar tako slepo zaupate Socialni inšpekciji, če ste na drugi strani pa ja imeli še neka druga dejstva, ki ste jih nenazadnje dobili v medijih, dobili ste jih s strani odvetnika in tudi s strani stare mame, kot ste navedli v samem odgovoru na interpelacijo. Zakaj ste tako slepo verjeli in podprli mnenje Socialne inšpekcije, enostavno ne moremo razumeti. Morda resnično zgolj zaradi tega, ker ste pač želeli ščititi vaše politično imenovane sodelavce na Centru za socialno delo Slovenj Gradec. Nenazadnje vemo, saj to smo lahko prebrali v medijih, koliko in kaj se je takrat ob imenovanju direktorja v Slovenj Gradcu dogajalo. Koliko časa je trajalo, kaj so nenazadnje zaposleni na tem centru izpostavljali, da oseba ni primerna in zakaj ni primerna. Ni problem to, da je bila oseba, ne vem, politično znana v tistem okolju, če bi seveda izpolnjevala vse pogoje. Ampak vi ste se takrat več kot očitno glede na to, kaj smo prebrali v medijih, zavzeli za to osebo. Postala je direktor, ampak več kot očitno resnično ni bila dovolj strokovna in tam je prišlo do določenih nepravilnosti. In to je problem. Politika je na nek način, bom rekla, tukaj enostavno povozila stroko, ni druge. Stroka je opozarjala na to, da oseba za to delovno mesto ni primerna, ker nima ustreznih delovnih izkušenj s področja socialnega varstva. Ampak ne. Vi ste šli čez to in danes po nekem času so se pa pojavile posledice takšne odločitve. Če ste se takrat na nek način vmešali, potem je tudi prav, da nosite odgovornost za to. Res je, ta direktor je seveda odstopil. Kdaj? Ampak napaka je bila storjena. Dečka sta bila dana v rejništvo drugi neznani družini. Postopki niso bili pravilni, v tem je problem. In mi danes nismo slišali prav nič vezano na te postopke. Prav nič. Nihče ne pričakuje, da bomo govorili o, ne vem, izpostavljali primer, zakaj je bila posamezna odločitev taka, ampak zakon je jasen, postopki so jasni in prav je, da nam daste odgovore na ta vprašanja, in da dejansko obrazložite zakaj, vsaj kolegom iz SMC, ki vas podpirajo. Nisem prepričana, da razumejo najbolj, zakaj v tem primeru gre. Kar se tiče vašega izgovora na same referendume. Poglejte, kot je že bilo rečeno, bili ste državna sekretarka na Ministrstvu za delo, ste drugi mandat ministrica, več kot tri leta, zadnja tri leta in enostavno izgovarjati se, da zaradi referenduma posamezna zakonodaja ni bila sprejeta, je popolnoma nesprejemljivo. Če pogledamo konkretno družinsko zakonodajo, ki seveda ima vpliv ravno na ta primer in če bi bila sprejeta prej, bi verjetno postopki tekli nekoliko drugače. Vedimo, referendum vemo, zakaj je bil, zato ker so se sicer k dobrim rešitvam dodale še stvari, ki jih enostavno ljudje v Republiki Sloveniji ne sprejmejo, in to smo povedali že drugič, ampak vi vsekakor najdete način, da neke stvari speljete tudi drugače, ampak če tudi upoštevamo ta moratorij na vsebinsko enake odločitve, še vedno je z nastopom vašega mandata v letu 2013 ta čas potekel. In imeli ste tri leta časa, da bi dejansko te stvari spravili v zakonodajo. Od 31. maja je predlog družinskega zakonika v javni obravnavi. V tem času je verjetno bilo zelo na hitro pa potrebno dati stvari ven. Zakaj niste tega storili že dve leti nazaj, če ste se zavedali tega, kako je to pomembno? Jaz verjamem, da ste se. In ta časovnica je resnično malo nenavadna. Ampak res, če vam gre za korist otrok, zakaj tega niste naredili? Ste pa tudi sami na nastopu na RTV Slovenija 1 dejali, da za pripravo zakonodaje se pa čutite odgovorno. Ja, zakaj potem tega niste naredili prej, saj ste imeli vse v rokah, zakaj tega niste storili? In zato vam tudi to očitam. S tem, kar smo danes tukaj slišali, ne vem, 20 minut ali koliko ste razlagali o tem, kaj boste storili, kako je vse super in fajn. Poglejte, saj državljanke in državljani Republike Slovenije vedo. Jaz ne vem, zakaj smo v teh dveh mesecih dobili toliko mailov, raznih pisem po Facebooku, Twiterju o nepravilnostih, ki se dogajajo po celi Sloveniji, absurdne stvari. Ne moremo vedeti, ali kaj od tega drži ali ne, ampak več kot očitno vse ni tako, kot vi želite tukaj predstavljati. In to kar ste predstavljali tu, vse projekte, ki jih v prihodnosti nameravate narediti, zelo tako pozitivno, resnično primerno za en hearing, ne pa za branjenje tega, da interpelacija ni na mestu. Ne vem, več kot očitno nimate argumentov. Ali se izogibate odgovornosti ali kje so razlogi za takšno vaše ravnanje? Mogoče še samo to. Zaupali in podprli ste javno takrat na tisti famozni tiskovni konferenci 6. aprila izvlečke in zaključke Socialne inšpekcije. Niste imeli dvomov ne glede na to, da ste bili opozorjeni z več strani, da nekaj ne štima. Vi ste to podprli, želeli ste pomiriti, vse v redu, nič se ne dogaja, vse tako, kot mora biti. Ampak na drugi strani pa vemo, da je bil ta direktor Socialne inšpekcije že v preteklosti vpleten v nek primer, kjer je bilo sprva rečeno, da bi naj šlo za izginotje otroka, ampak se je kasneje izkazalo, da je dejansko šlo za ugrabitev, žal se je tudi dogajalo na Koroškem. Tožilstvo je kasneje ugotovilo, da je šlo za ponarejanje listin in zaradi tega je bil ta isti direktor osumljen zlorabe položaja. Že zaradi tega ne bi smeli kar slepo verjeti in zaupati. Z več strani ste bili opozorjeni, ministrica, in vi ste to enostavno podprli. Kar se tiče ostalih postopkov, nenazadnje je tudi varuhinja rekla, da sam odvzem otroka v vrtcu je bil neprimeren, da bi to center lahko naredil drugače, ni bilo razloga, otrok ni bil ogrožen, njegovo zdravje ni bilo ogroženo, zato da ste se mogli odločiti oziroma se je mogel odločiti za tako hud poseg. Na moje vprašanje, ali je to stalna praksa, nisem dobila odgovora. Ampak resnično, postopek katastrofalen. Kar se tiče samega odločanja o rejništvu sem že povedala, pa če bo treba, bom povedala še več. Drug stvar na Center za socialno delo Slovenj Gradec, to kar je tudi bilo razvidno iz ugotovitev Upravnega sodišča. Ja, kako stvari potekajo? Kamorkoli prideš daš vlogo, prvo, kar naredijo, dajo gor štampiljko z datumom, da se ve, kdaj si to vložil. Kako se je lahko zgodilo, da Center za socialno delo Slovenj Gradec tega ni naredil? In ne da tega ni naredil enkrat, tega ni naredil kar dvakrat. Tudi takrat, ko je bila vložena dopolnitev vloge. To je spet ena nepravilnost ali, ne vem, namerno manipuliranje z dokumenti, ne vem. Kar ste tiče vašega kolega Hana in stališča Socialnih demokratov – interpelacija zaradi promocije. Ja, lepo vas prosim, no! Kakšne promocije?! Lahko bi rekli, da je mogoče na koncu ta interpelacija res izpadla kot neko, ne vem, kupčkanje in premetavanje, ne vem, vse drugo smo lahko prebrali v medijih. Ni bila debata o tem, ali je šlo za nezakonita ravnanja ali ne, pač, pomembno je bilo kje, v katerem svetu zavoda, bo sedaj kdo sedel, kje bo član SD, kje SMC, kje Desusa. Več kot očitno je to pomembno, pa še verjetno kaj drugega, ne vem. Popolnoma razumem, da v tej vladi se ogromno kadruje. Ampak ni bilo pa slišati debat okoli tega, ali je tukaj šlo za nepravilnosti, in nekdo za te nepravilnosti mora odgovarjati. Več kot očitno to za vas ni pomembno. Ampak na opoziciji pa je, da na to opozori. Na srečo je interpelacija pač en instrument, ki ga imamo v rokah. Se mi zdi pa skrajno neprimerno, da se pa to zlorablja za vse drugo, tako kot se mi je zdelo to neprimerno, da se je ta obrazložitev interpelacije zlorabila za napovedi nekih prihodnjih projektov, neke vizije, ki bo ali ne bo. Kot sem rekla, čas za to je na drugih vsebinah, odborih in je bil na hearingu. Sem že imela občutek, da sem iz včeraj zvečer na danes zjutraj ne vem kaj zamudila, da je ministrica dala svoj odstop, da ste jo spet predlagali kot ministrico in da imamo danes tukaj hearing. Samo nenavadno mi je bilo, zakaj potem tega ni bilo prej na odborih. Resnično, to je popolnoma neprimerno. Nas se vseskozi opozarja, da se moramo držati točke, ampak danes očitno to ni bilo pomembno. Isto nam je bilo očitano, da zlorabljamo družinsko tragedijo. Niti najmanj je ne zlorabljamo. Kdo je prvi začel s tem v javnosti, s tiskovno konferenco? Spoštovani kolegi iz SD, to je vaša ministrica, ona je prva sklicala tiskovno konferenco. Zakaj je to naredila, se z njo pogovorite, nam očitno ne želi dati tega odgovora. Ampak ona je tista, ki je šla s tem prva v javnost, ne mi. Naša interpelacija je prišla ven kasneje, ravno zaradi tega. Zadnjo besedo naj imajo inštitucije. Ja. Ampak kaj pa ko inštitucije delajo napake? Ali vse inštitucije delajo v skladu z zakonom? Ne vem, dajte vprašati malo državljanke in državljane Republike Slovenije. Berete statistike, številke? Ja, beremo statistike in številke, še kako jih beremo. In zelo zanimiv je bil na blogu objavljen en izračun, eni podatki, ki smo jih preverili in dejansko držijo, in sicer o stanju v Sloveniji. V mesecu marcu 2016 smo imeli 2 milijona 64 tisoč 188 prebivalcev, od tega je bilo delovno aktivnih 809 tisoč 200, upokojenih 614 tisoč 66, rojenih v letu 2015 20 tisoč, predšolskih 40 tisoč 774, v osnovni šoli 172 tisoč, v srednji šoli 73 tisoč 652, vpisanih študentov 80 tisoč 798. Če k temu dodamo še 10 tisoč 226 brezposelnih, pridemo do razlike 143 tisoč 471 oseb. Kje imamo te osebe? Kje so te osebe? Sešteli smo vse, delovno aktivne, upokojene, brezposelne, otroke. Kako lahko prihaja do razlike? Kje so ti ljudje, pod kaj se jih dejansko vodi? Vseskozi slišimo, da se zmanjšuje število brezposelnih. Ali res?! Posebej se v poročilih poudarja – v regijah, kot je Podravska, Pomurje. Zakaj pa? Koliko jih dela čez mejo v Avstriji? Saj to veste. Zdi se mi, da gre pri vsem skupaj za eno veliko manipuliranje s temi številkami. Vseeno pa se mi zdi prav, da izpostavimo še nekatere nepravilnosti, ki so sicer že bile medijsko izpostavljene in o katerih ministrica tudi, več kot očitno, ni želela slišati. Sama sem postavila poslansko vprašanje v sredini lanskega leta – zavetišče za brezdomce v Mariboru. Zdaj naj bi okoli tega tekli neki postopki, ampak ministrica naj bi bila glede tega seznanjena že v letu 2014, pa se ni zgodilo nič. Tisti odgovor na moje poslansko vprašanje je tako splošen, da si z njim kaj dosti ne moremo pomagati. Ampak so se dogajale, naj bi se, saj so drugi pristojni za to, da te stvari razčistijo. Tistega, kakor mi je pač poznano iz medijev, ponovno, vodje zavetišča ni več na tistem delovnem mestu. Šlo pa je tudi za krajo denarja tistim, ki niso več med živimi, in jemanje njihove socialne pomoči, od izkoriščanja paketov hrane Rdečega križa in podobno, torej izkoriščanje tistih, ki so dejansko socialno najšibkejši in ki bi jim bilo treba najbolj pomagati. In vi, ministrica, ki se vseskozi zavzemate za te ljudi, kako na neke takšne očitke, ko dobite obvestilo, to bi za vas moral biti v tistem trenutku rdeči alarm. Treba je nekaj storiti, ampak več kot očitno vam ni toliko mar za te socialno najšibkejše. Hvala za enkrat.
Besedo imajo poslanke in poslanci. Kot prvi gospod Jan Škoberne; pripravi naj se gospod Matjaž Hanžek in za njim gospa Iva Dimic. Izvolite, gospod Škoberne.
Najlepša hvala, spoštovani gospod podpredsednik. Spoštovana ministrica, kolegice in kolegi, cenjeni predlagatelji! Če je bila še do pred nekaj urami ta interpelacija, pod navednicami, zgolj nedopustna in neprimerna, je skozi odgovor – za katerega zdaj skozi očitke slišim, da je bil preobsežen in prenatančen – postala tudi povsem brezpredmetna. In če so obstajale dileme o tem, ali danes potrebujemo 13 ur razprave, mislim, da lahko po uvodnih predstavitvah ugotovimo, da je bolj ali manj po vseh točkah vse jasno. Lahko bi razpravljali o standardih, lahko bi razpravljali o modelih socialne politike, nikakor pa ne o predmetu interpelacije. Ampak vsa sreča, ker se je skozi predstavitve zgodilo tudi to, da smo bistveno razširili to polje, mi dovolite, da se tudi sam nekoliko širše ozrem na situacijo, vezano na socialno, družinsko politiko ter politiko iz naslova dela in enakih možnosti. Tisto, kar je uvodoma ključno, je, da po odločitvah Upravnega sodišča ter tudi včeraj Vrhovnega lahko ugotovimo, da so vsebinsko gledano vse odločitve iz naslova interpelacije zasledovale eno samo bistveno stvar, in to je interes otrok. In če bi obstajali pogoji za vrnitev otrok k družini, verjamem, da bi Upravno ter tudi Vrhovno sodišče to brez dvoma tudi storilo. Ker je bilo v letu 2015 manj kot 15 odvzemov otrok družinam, je vendar jasno, za kako radikalen ukrep gre in kako zelo hude so morale biti razmere, da je bil tudi center za socialno delo prisiljen poseči po tako radikalnem ukrepu. Zato je na nek način žalostno, da ne more Vrhovno sodišče tudi Državnemu zboru odgovarjati, kadar pride do konflikta med pravico in interesi odraslega človeka ter pravico in interesom otroka, absolutno prevladuje interes otroka. To moramo spoštovati in razumeti tudi vsi državni organi, politiki in tudi mediji. Ampak interpelacija, o kateri govorimo danes, je osnovana na nečem drugem – na pravici odraslega človeka, ki se jo poskuša postaviti pred interes in pravico otroka. Jaz razumem, da mora opozicija opraviti svojo nadzorstveno funkcijo; in prav je, da vpraša, ali je pri teh postopkih vse teklo, kot mora; ali je ministrica ravnala tako, kot od nje pričakujemo in kot ji velevajo njene ustavne pristojnosti. Se pa globoko ne strinjam s tem, da družinsko tragedijo dveh dečkov in tudi njune širše družine zlorabljamo za to, da se izvaja politikantski šov, da obračunavamo med seboj eni in drugi ter da ustvarjamo občutek, da v tej državi nič ne deluje, ker to je daleč od resnice. Na to je na eni izmed sej Komisije za peticije in človekove pravice skozi svoje predloge opozoril tudi vodja največje opozicijske poslanske skupine; takrat v nekih drugih okoliščinah. Takrat je bila uporaba in zloraba otrok za namen medijskih obračunavanj jasno nesprejemljiva. Danes ne vem, zakaj to postaja. Kakorkoli, vse odločitve, ki so bile sprejete, so bile sprejete v največjo korist otrok. Sprejeli so jih neodvisni centri za socialno delo. Če je kdo pričakoval, da bo logično, da minister po svoji, ali božji, ali ne vem čigavi volji, volji ulice posega v odločitve za to postavljenih samostojnih in strokovno usposobljenih institucij, potem si državo predstavlja drugače, kot jo razume liberalna ali socialdemokratska misel v parlamentarizmu. Tisto, kar je bistveno, ko skozi to prizmo ocenjujemo odgovornost in delo ministrice, je, kaj je ministrica naredila skozi svojo pristojnost. Ali je ukrepala, ko je videla, da nekatere stvari ne tečejo pravilno? Seveda je. Celo vi sami ste, spoštovana predlagateljica, ugotovili, da so z ministrstva urgirali, da očitno ni prišla vloga, o kateri bi že davno bilo treba odločiti. In so odločili. Torej ministrica se ni skrila, ko je bila seznanjena s problemom, ampak je ukrepala na ravni sistema, kot ji veleva njena pristojnost. Po letih, ko smo skušali zbrati soglasje v tem političnem prostoru tudi za spremembo družinske politike, reorganizacijo CSD-jev in še česa, je tudi na podlagi tega primera, ko je končno vsem postalo jasno, da potrebujemo Družinski zakonik, je Družinski zakonik takoj prišel v javno obravnavo. Srčno upam, da tokrat spet ne bo problem v definiciji družine, ampak da se bomo lahko posvetili zaščiti otrok, odnosom med najšibkejšimi in institucijami. Ampak kakor tu stojim, se že danes bojim tega, da bom na koncu spet skupaj s kolegi tukaj branil ta družinski zakonik, katerega boste pa iz ideoloških razlogov podprli na negativni način. Ministrica je sprejela odstop direktorja, ko se je ugotovilo, da ni ravnal v celoti pravilno. Ministrica je opravila svojo nadzorstveno funkcijo, poslala socialno inšpekcijo. Kaj pričakujete? Da krši svoje ustavne pristojnosti in ji boste potem v maniri neke samodržne diktatorske logike aplavdirali in rekli, to je močna oseba, ki vse stvari vzame v svoje roke. To ne gre tako. Logika, da je minister tisti, ki fevdalizira organe v sestavi, je že davno mimo; nekje od francoske revolucije dalje. Gre vendar za neka razmerja, ki so tukaj zato, da zaščitijo človeka pred močjo države. To razmerje je treba spoštovati. Zato je v resnici napačno vprašanje, kaj je ministrica ne samo v tem primeru pa tudi v preteklih letih naredila, ampak kaj vse bi lahko naredila ministrica in kaj vse bi lahko dosegla država in družba, če je ne bi ovirali nedopustni referendumi o človekovih pravicah, če je ne bi ovirala spotikanja pri sprejemanju ključne in nujne zakonodaje na področju urejanja družinskih razmerij, preprečevanja nasilja v družini in še česa, na podlagi ideoloških, po mojem mnenju tudi bizarnih osnov. Mnogo bi lahko dosegli, predvsem pa bi bil standard varovanja pravic ljudi, v tem primeru otrok, bistveno višji in o današnjih zadevah sploh ne bi razpravljali. In v maniri nedeljskega programa Radia Slovenija ob čestitkah in pozdravih bi lahko rekli, da bi bilo zelo primerno, če bi za trenutek vsi tisti, ki so te procese ovirali, odložili to, kar počno, in enkrat pomislili ne zgolj nase, ampak tudi na ostale ljudi. Če bi to objektivno in iskreno počeli, bi razumeli tudi to, da se je od prvega nastopa mandata ministrice pa do danes zgodil bistven premik na zaposlovanju denimo, od preko 130 tisoč brezposelnih smo prišli do 105; s trendom, ki kaže, da lahko oktobra, na jesen pričakujemo celo padec pod 100 tisoč brezposelnih v tej državi. In to po osmih letih ene najtežjih gospodarskih in finančnih kriz, ki je prizadela Evropo. In kdo od junakov se bo našel in bo rekel, da so to globalni trendi. Ja, so globalni trendi. Potem pa lahko greste gledati številke, ki so vam ljube. Aktivna politika zaposlovanja, sto milijonov evrov, od vlade Janeza Janše pa do tega trenutka, podvojena vključenost ljudi, od 11 tisoč na 22, pa hitro ugotovimo, kje se začne delati razlika v zaposljivosti. Prav tako javna dela, podvojitev sredstev, krepitev lokalnih okolij, tudi podpora nevladnemu sektorju, ker je nekaj, na čemer recimo razvite države, kot je Velika Britanija, ustvarjajo celo več odstotkov družbenega proizvoda; mi pa tukaj bistveno zaostajamo, ampak to smo podvojili. Usposabljanje na delovnem mestu – 14 tisoč ljudi je bilo vključenih v ta proces, od tega jih po zadnjih ugotovitvah več kot 70 % to delovno mesto tudi ohrani. To niso globalni trendi, to so ukrepi Ministrstva za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti; to so ukrepi, ki jih je sestavljala ekipa pod vodstvom Anje Kopač Mrak. Če gremo naprej, zaposlovanje invalidov. Ko se je končala vlada Janeza Janše, je bilo treba potem sprejeti nov zakon o njihovem zaposlovanju. Danes je v primerjavi s takratno vlado zaposlenih 59 % več invalidov. Tudi to je socialna politika, ampak jo je treba razumeti, je treba vanjo vlagati. To niso globalni trendi, to se ne zgodi. Socialno podjetništvo – več kot 3 tisoč vključenih, več kot 220 delovnih mest je ustvarjenih za tiste, ki so najbolj ranljivi – ne ranljivi, ampak najbolj ranljivi –, tako rekoč nezaposljivi. Da ne govorim o tem, da je dve desetletji študentska in dijaška populacija preko študentskega dela delala, ne da bi iz naslova svojega dela dobila tudi pravice. Danes več kot 53 milijonov evrov letno vplačajo v blagajne, hkrati pa dobijo v povprečju tri mesece delovne dobe. Še moja generacija tega privilegija ni imela. In to vse v času krize, ko je bilo treba najbolj rezati socialne standarde in standarde solidarnosti. Ministrica, ki je danes interpelirana, je bila na tnalu tako in drugače, tudi takrat, ko je v vladi Boruta Pahorja kot državna sekretarka zagovarjala dvig minimalne plače. Si predstavljate, kje bi bili, če bi poslušali drugo stran in jo celo ukinili, ali če je ne bi dvignili. Odstotek revščine v tej državi bi bil bistveno višji. Nobeden od strahov, da bo vse propadlo, se ni uresničil; se je pa dvignil standard ljudi. In še ena simpatična za vse neoliberalce. Razbremenitev iz naslova zakonskih bremen, več kot 360 milijonov to znese na letni ravni, več kot 80 samo iz naslova sprememb delovnopravne zakonodaje. Več kot 165 ukrepov za poenostavitev, za razbremenitev. Male napredne stvari, govoriti o pokojninski reformi takrat, ko težave še ni, ampak se zavedati, da nas bo demografija enkrat do tja pripeljala. Ne takrat, ko je to oportuno, pa se izogibati in reči, da bo naslednja Vlada; danes, ko je to zahtevno. Dostojno delo, iskanje konsenza med delodajalci in sindikati, presegati konflikt med kapitalom in delom – to ministrica počne. Interpelirana ni zaradi nedopustne vsebine interpelacije, ampak zaradi tega, ker v resnici dela predobro, ker uveljavlja socialdemokratski princip in ne dovoli, da bi v ustavno zagotovljeno socialno državo in solidarnost te družbe posegala rušilna neoliberalna logika. In na koncu dneva vsem nam sveta družina, kolegica Dimic, zanimala vas je resolucija o družinski politiki, normativni plan vlade, vložena septembra, sprejeta bo januarja 2017. Kot veste, gre za izjemno zahtevno področje, ker v tej družbi težko najdemo konsenz. Hiteti tam, kjer se nam je že večkrat zalomilo, bi bila napaka. Pomembno je iskati konsenz in če konsenza pri družinski politiki ne iščemo, ampak si domišljamo, da imamo pravico biti valjar, potem mislim, da delamo veliko napako. In ministrica se je pravilno odločila, da ne bo valjar, ampak da bo poskušala presegati delitve in da bo poskušala delati v dobro ljudi. Da ne govorim o sprostitvi otroških dodatkov; o 1,2 milijonih evrov za deficitarne poklice in na koncu dneva tudi o tem, da je Ministrstvo za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti uspelo izpogajati kar četrtino več evropskih sredstev v tej finančni perspektivi za vsa ta področja. Mnogo stvari bi še lahko dodal. Na očitno laž kolega Mesca, ki ga ponovno ni v dvorani in bo verjetno prišel na obrazložitev glasu na koncu, niti ne bom odgovarjal. Če bi se spuščal na te ravni, bi do naslednje seje moral prebrati vsaj tri knjige, da bi lahko prišel nazaj na standard, ki si ga za ta državni zbor želim. Ministrica, jaz sam in naša poslanska skupina seveda te interpelacije ne bomo podprli. Iskreno vam želim vse dobro in se veselim vaših nadaljnjih rezultatov! Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Besedo želi predstavnica predlagatelja gospa Suzana Lep Šimenko. Izvolite.
Hvala za besedo. Na navedbe spoštovanega kolega Škoberneta se resnično moram odzvati in zato sem se tudi želela oglasiti. Kar se tiče tega, da je bil odgovor s strani ministrice preobsežen; spoštovani kolega, ni ga bilo. Na navedbe, ki smo jih zapisali v interpelaciji, odgovora danes od ministrice nismo dobili. Ministrica je govorila vse drugo, kar ni predmet današnje interpelacije, ni vsebina interpelacije. O odgovoru pa nismo slišali popolnoma nič, zaradi tega to smo izpostavljali. Kar se tiče odločitve Vrhovnega sodišča, o čem govori ta odločitev; nanašala se je zgolj na začasno odredbo, da se otroka nemudoma dodelita starim staršem. In to je sodišče zavrnilo. Zakaj je to zavrnilo? Ker pač ocenjujejo, kot je tudi prvostopenjsko, da bi bilo premeščenje otrok neprimerno, zgolj zaradi tega. O tem, da so bile kršene človekove pravice, vse to ostane tako, kot je odločilo sodišče na prvi stopnji, o tem Vrhovno sodišče ni razpredalo. Resnično je tudi zelo zanimiv tajming te sodbe in potem spining ministrstva na temo Vrhovnega sodišča. Spoštovani Škoberne, rekli ste – volja ulice. Kdo bi naj bil za vas volja ulice? Koga vi naslavljate z volja ulice? A mislite s tem tiste ljudi, državljane in državljanke Republike Slovenije, ki so bili takrat pred Ministrstvom za delo, ki so izražali podporo starim staršem? A mislite na to civilno iniciativo in ljudi, ki so se tam zbrali? To je za vas volja ulice?! Spoštovani, ti ljudje živijo v neposredni bližini, kjer živita stara starša; to ni volja ulice. Več kot očitno to ne velja samo za SD, ampak tudi za ostale koalicijske stranke, da je vsakršno zbiranje zdaj prepovedano. Kako sploh lahko to imenujete volja ulice! To je totalno nesprejemljivo, oprostite, resnično. In če so vas slišali, če vas je ta civilna iniciativa slišala, jaz verjamem, da ste jih s tem globoko prizadeli. V nadaljevanju pa govorite o spoštovanju, o pravicah, o socialni ogroženosti, kako je pomembno, da imamo socialno državo; a ljudem pa ne dovolite, da povedo, izrazijo svoje mnenje, lepo vas prosim. Kar se tiče vloge za rejništvo. Rekli ste, da je ministrica ukrepala s tem, ko je pozvala Center za socialno delo Slovenj Gradec. Ja. Kdaj je ministrica ukrepala? 11. aprila. Kdaj je bil zakoniti rok, ko bi moralo ministrstvo odločati? 27. marca. Dva meseca je bilo časa, da bi v prvi vrsti Center za socialno delo Slovenj Gradec vlogo predal ministrstvu v odločanje. In do 27. aprila bi moralo ministrstvo odločiti, pa tega ni storilo. Verjamem, da zaradi tega, ker je varuh opozoril, da bi moralo biti odločeno z odločbo, je potem ministrstvo pozvalo Center za socialno delo Slovenj Gradec; ampak to so nezakonitosti, ki jih je ugotovilo Upravno sodišče, upravna inšpekcija. Ministrstvo nič ni ukrepalo. Kar se tiče zaposlovanja, poudarjali ste – aktivna politika zaposlovanja, javna dela, koliko so se sedaj sredstva tukaj podvojila v primerjavi s prej. Spoštovani poslanec, saj so se morala. Koliko je bilo brezposelnih pred krizo konec leta 2008? Manj kot 60 tisoč. Koliko jih imamo danes? Več kot 110 tisoč. Ja, normalno je, da je treba več sredstev za to nameniti, ampak še vedno imamo bistveno preveč brezposelnih. Jaz ne ocenjujem in ne pravim, da ti programi niso v redu, ampak samo pravim, da je čista logična posledica tega glede na povečano število brezposelnost in glede na obdobje, ki ste ga sami omenjali, da imamo toliko več sredstev. Kar pa se tiče razpisa za štipendije za deficitarne poklice, pa če mislite tistega, ki je šel po principu Kdor prvi pride, prvi melje. In če si bil v bližini Ljubljane in si prej vložil vlogo, si to tudi lahko dobil. To, kar je sicer kasneje bilo razveljavljeno. Ampak spet eden izmed razpisov, ki ga je naredilo to ministrstvo. Da v tem državnem zboru vsako pobudo in spremembo zakona, ki jo dobimo s strani ministrstva za delo, obravnavamo po skrajšanem in nujnem postopku. Na drugi strani pa opozarjate, kako so pomembne nevladne organizacije, koliko je pomemben socialni dialog. Ampak s tem, ko vi skrajšujete postopke, ne omogočate dovolj dolge javne obravnave. In to se na tem ministrstvu konstantno dogaja. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima ministrica za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anja Kopač Mrak.
Hvala za besedo, spoštovani podpredsednik. Glede na vse povedano in izraženo v stališčih poslanske skupine je morda vse bolj jasno, kako širok in zahteven je resor, ki ga z vso odgovornostjo vodim po svoji najboljši vesti, v skladu s svojo vestjo in tudi po svojih najboljših močeh. Sklopi, ki so bili sedaj izpostavljeni, so številni, samo del se nanaša na vsebino interpelacije, ki je bila izpostavljena in na katero smo v dvajsetih straneh odgovora zelo natančno odgovorili pobudnikom interpelacije, to je Slovenski demokratski stranki, ter tudi vsem poslankam in poslancem Državnega zbora, pred katerimi se danes v skladu z Ustavo tudi zagovarjam. Morda bi vseeno veljalo nekaj več besed o tem, kako tečejo postopki in kakšne so pristojnosti. Kot sem že povedala v uvodu, so centri za socialno delo javni socialno varstveni zavodi. To niso organi v sestavi ministrstva za delo. V skladu z našo zakonodajo, Ustavo Republike Slovenije so ločeni in samostojno vodijo postopke. Minister ne sme posegati v njihovo delo; še celo več, v 93. členu Zakona o socialnem varstvu tudi zelo jasno piše, da so socialni delavci zavezani k poklicni molčečnosti in ne smejo javno razkrivati, kar je bilo večkrat pozvano na Komisiji za peticije, človekove pravice in enake možnosti v Državnem zboru. Torej, kršenje Zakona o socialnem varstvu je bilo podano. V tem primeru je izvajal večino postopkov Center za socialno delo Velenje in del postopkov Center za socialno delo Slovenj Gradec. Šlo je za vodenje upravnih zadev, ki so ločene. Minister v skladu s svojimi zakonskimi pristojnostmi v to ne sme posegati. Nadzorstvena vloga ministra pa je, če se pojavijo dvomi, da v skladu z zakonom pozove inšpekcijo, ki deluje v okviru ministrstva. Organ v sestavi Ministrstva za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti je Inšpektorat Republike Slovenije za delo, znotraj katerega deluje socialna inšpektorica. Zakon o inšpekcijskem nadzoru zelo jasno v 4. členu pravi, kot temeljno načelo določa, da so inšpektorji pri opravljanju nalog inšpekcijskega nadzora v okviru svojih pooblastil samostojni, pri tem so zavezani k ugotovitvi dejanskega stanja in sami presojajo, na kakšen način bodo pridobili potrebne informacije. Jaz si kot ministrica predstavljam, da ni moja naloga, da zahtevam od inšpektorja, da prikroji ugotovitve, kot bi morebiti sama na podlagi telefonskega klica ali koga drugega bila zahtevana. Socialna inšpekcija je, da poudarimo časovnico, 25. 3. sem bila s strani babice in dedka seznanja z dogajanjem v Slovenj Gradcu. Do tega datuma – očitate mi, da nisem odločala –, do tega datuma nisem vedela, kaj se dogaja, ker to ni v moji pristojnosti, ker so za to pristojni centri za socialno delo. 25. 3. je babica poslala elektronsko sporočilo na moj naslov in na podlagi tega elektronskega sporočila sem takoj, ponedeljek je bil, velikonočni praznik, v torek je bila zahteva, to pa je bil petek, 25. 3., točno se spomnim, pozvali smo center za socialno delo, da nas seznani, kaj se dogaja. V skladu s svojimi pristojnostmi sem jih pozvala, da povedo, kaj se dogaja; absolutno v okviru svojih pristojnosti. In na podlagi tega smo 1. 4. pozvali socialno inšpekcijo, da opravi svojo nalogo – nadzor. In 6. 4. je bila tiskovna konferenca zgolj zaradi tega, ker je tudi pravica javnosti do obveščenosti. Moja naloga je nadzorstvena in tudi pravica do obveščenosti. In če dobro pogledate magnetogram, sem jaz takrat povzela zapisnike in ugotovitve socialne inšpekcije. Na kakšen način si potem vi ali kdorkoli drug interpretira, da sem pokrila, nepokrila, tako ali drugače, je pač vaše mnenje, do katerega ste seveda upravičeni. Jaz sem ravnala v skladu s svojimi pristojnostmi. In ves čas se postavlja dvom v strokovne odločitve in mi očitate, da zagovarjam stroko. Jaz drugače ne znam delovati kot verjeti v institucije te države. In v to moram verjeti, dokler se ne izkaže, da je narobe v formalnih postopkih. In pravite, da stari starši niso imeli drugega kot ulico; zanimivo. Po tem postopku tečejo številni upravni in sodni postopki. Pritožba zaradi priznanja statusa stranke v postopku. Ministrstvo odloča. Govorite o tem, da nismo priznali statusa. Baje smo ga. Vsi postopki tečejo in tudi updatiranje in vedenje o tem, kaj se dogaja, ker je postopek živ in se dogaja, teče. Zahteva za odpravo in razveljavitev odločbe o nadzorstveni pravici, zahteva za izdajo odločbe o vlogi za pridobitev dovoljenja za izvajanje rejniške dejavnosti. Pravite, da nisem odločila. 25. 3. sem bila seznanjena s tem, pred tem je bilo to na centru za socialno delo in 4. 4. sem dobila na ministrstvo zahtevo za izdajo odločbe. In ta je bila v zakonitem roku sedmih dni izdana. Hkrati sem zaradi političnega pritiska v zvezi s tem primerom prosila Vlado Republike Slovenije, da me razreši odgovornosti kot drugostopenjski organ, ker v tej državi je zelo jasna ločitev organov; tudi zaradi tega, ker potekajo postopki na prvi in drugi stopnji. Večkrat pravite, da pokrivamo odločitev centrov za socialno delo. Ne vem. Zahteva je bila izdana za prenos krajevne pristojnosti v zvezi z določanjem stikov na pobudo odvetnikov starih staršev. Ministrstvo je to priznalo, preneslo je na center za socialno delo, ki so ga oni izpostavili, to je Šentjur. Pravica do stikov kot ena temeljnih pravic starih staršev in v okviru družinskega življenja, priznavanje družinskega življenja je bila poskušana takoj izpeljana, z več poskusi; na Centru za socialno delo Velenje in kasneje tudi na Centru za socialno delo Šentjur. Danes v skladu z zakonodajo, obstoječo v naši državi, naj bi po poročanju medijev o tem odločalo sodišče, ki odloči tudi v primeru, ko se ni mogoče dogovoriti o tako pomembni zadevi, kot so stiki, ki je temeljna pravica otrok. In o tem naj bi danes odločalo sodišče. In hvala bogu imamo v tej državi tajnost postopkov pred družinskim sodiščem in ne bomo, upam, brali odločitev o tem, kakšen način. Ko govorite, da niste zlorabili, bi vas želela spomniti na v vaši interpelaciji podane citate gospe, ki razkriva zelo osebne in intimne podatke o družini. V skladu z navedbo bodo verjetno tudi pristojni organi te države opravili nadzor o tem, ali je bilo to skladno z zakonom in ali ni bila kršena pravica do zasebnosti mladoletnih otrok. Na centru za socialno delo kot drugim so nadzori. Nikakor ne moremo reči, da ne potekajo stvari v skladu z zakonom, v skladu s pravno državo. In poseganje v postopke, ki so odprti, je kaj drugega kot poskus vplivanja na vse te institucije, ki odločajo. Če bi bili postopki končani, zaključeni, potem bi lahko govorili. Ampak ne, vi boste govorili in citirali odločbo Upravnega sodišča na prvi stopnji, relativizirali odločbo Vrhovnega sodišča, skratka, kot smo navajeni. Ampak v tem zboru in jaz kot ministrica bom spoštovala odločitve sodišča, ne bom se spuščala v interpretacijo, kaj je sodišče na prvi stopnji ali Vrhovno sodišče menilo, kot je. Dejstvo, ki je v zvezi s tem primerom, da na žalost vsi pozabljamo, kje je tukaj znotraj otrokova korist. Kje je tukaj znotraj otrokova korist? Ali mi vse vemo o tej družini, da lahko o tem sodimo? Ali ni prav, da v postopkih, ki tečejo o tem, odločajo strokovne institucije te države? Jaz verjamem v to, ker drugače ne vem, kako, na kakšen način bomo delovali jutri. Centri za socialno delo, tako kot vse institucije v tej državi, niso popolni, nobena institucija ni popolna. Pomembno je, ali je dovolj zavor in varovalk v tem sistemu. Vsi ti postopki, ki danes potekajo, kažejo ravno to, da sistem deluje. Če je nekaj narobe, je sodišče, je upravni spor in o tem odloča sodišče. Center za socialno delo, če gremo zdaj na institut rejništva, ali pa morda na skrbništvo, ali pa morda na odvzem. V skladu z Zakonom o zakonski zvezi in družinskih razmerjih se mladoletni otrok postavi pod skrbništvo, ki je lahko sorodnik, če se ne ugotovi morebitna kolizija interesov. V tem primeru je bilo, izgleda, tako odločeno in se je center za socialno delo odločil – ker je v njihovi pristojnosti, da odloči – za skrbnika neodvisno osebo. Zakaj se je tako odločil, ni v nasprotju z zakonom, tako se je pač odločil, ker je to v njihovi pristojnosti. Kar se tiče odvzema roditeljske pravice, o tem odloča sodišče. Zakaj ni bilo sproženo, po informacijah, ki jih imam, je tudi odvetnik starih staršev to zahteval; in je sodišče to zahtevo zavrnilo. Zaradi tega, ker obstajajo razlogi, tudi tam se morajo stvari odviti. Tudi to poteka in je vprašanje, zakaj v Zakonu o zakonski zvezi in družinskih razmerjih ni napisano, da je avtomatičen odvzem roditeljske pravice v tem primeru. Je bila pa očetu odvzeta pravica za skrb nad otrokoma, ker je ne more izvrševati. Ampak tudi to je že vse v postopkih in za to so pristojni drugi. O tem odločajo sodišča, ne jaz, ne vi, ne ljudje ne glede na to, da poznajo. Sočustvujem z babico in dedkom, verjamem, da se počutita ogoljufana, verjamem vse to; vendar ni v moji pristojnosti, da mimo vseh institucij rečem, zdaj pa mislim, da imata samo onadva prav in odpeljemo stvari tako, kot želita onadva in odvetnik. Ne pozabljamo, tudi to, kar citirate v interpelaciji, je videnje ene same strani. Odvetnik je odvetnik starih staršev. Jaz si samo želim, da je vse to res v največjo korist otrok. Ampak ni to na meni in upam, da ne na vas, predlagateljih interpelacije, da odločate o tem, kaj je v največjo korist otrok. So pa jasno v tem primeru pokazane varovalke v sistemu, sodna veja oblasti odloča. Bom se zdaj lotila drugega očitka, ki je tudi v interpelaciji, to je očitek političnega kadrovanja, tako ali drugače. Pri vseh kadrovanjih ravnam v skladu z zakonom. Zakon določa pogoje za imenovanje direktorjev in tudi članov ustanoviteljskega sveta. Da se pa ne bo zdelo, da gre samo za Slovenj Gradec, pri čemer je direktor v Slovenj Gradcu prevzel svojo odgovornost in ponudil odstop, in torej ni res kar navajate v interpelaciji, če vas citiram: "Odgovornost in vpletenost pri politizaciji centra za socialno delo na primeru Centra za socialno delo Slovenj Gradec in odgovornost za posledice prikritja napak Centra za socialno delo Slovenj Gradec, ki je bil pristojen za odločanje o vlogi za rejništvo starih staršev." Dve napaki. Center za socialno delo ni bil pristojen za odločanje, on je moral izdati mnenje in ga posredovati; direktor je prevzel svojo odgovornost. V enem stavku sta dve napaki in tako bi lahko citirala večji del interpelacije. Kar pa se tiče kadrovanja in očitkov, ki mi jih naslavljate, bi pa morda pokazala en dopis, ki sem ga prejela 14. 5. 2013, ko sem nastopila mandat kot ministrica, in sicer s strani Skupnosti socialnih zavodov, revizija imenovanja članov svetov zavoda, kjer me pozivajo, da v so se zadnjem letu, torej v letu vlade Janeza Janše, javni zavodi soočali s stopnjevanjem splošne prakse pri imenovanju članov sveta javnih zavodov domov za starejše, ki jim je bila skupna predvsem strankarska pripadnost. Izobrazba predstavlja največje zagotovilo in to vam lahko dam vsem na vpogled. Na podlagi tega dopisa smo imenovali komisijo za pregled vseh imenovanj, ugotovili številne kršitve, da niso bile dodane vloge, življenjepisi; in na podlagi tega smo se odločili za pomembno spremembo. Javni pozivi so javni, na straneh Ministrstva za delo. In še ena zelo pomembna sprememba, spremenili smo, da za člane sveta ni več potrebna najmanj srednješolska izobrazba, ampak najmanj višja šola. Javni pozivi so javni in vsak, ki izpolnjuje pogoje, je lahko član. Po mojem vedenju imamo z Ustavo dovoljeno, da sodelujemo in da smo člani političnih strank. In mislim, da nimam pravice zahtevati, da mi ljudje povedo, člani katere stranke so ali niso. Ampak lepo je poslušati v državnem zboru, kako očitki letijo in vidijo vedno samo eno stran, samo sebe, ker je najlažje vedno nasloviti puščice na druge. Kar se tiče Družinskega zakonika in neopravljenega dela na tem področju, bi morda spomnila, da se je Družinski zakonik začel pripravljati leta 1999, je bilo v mandatu vlade Janeza Janše. Takratni minister Drobnič, sem napisala tudi v odgovoru na interpelacijo, je sprožil razpravo o tem vprašanju. Uradno v sistemu zavedeno, 20. 4. 2007, če se prav spomnim, je moj predhodnik dr. Svetlik dal v javno razpravo Družinski zakonik. V tem Družinskem zakoniku ste v opombah definirali, v razlagah, kako je razumljena družinska skupnost; pa vam berem, ker mi to danes očitate. "Družina ne predstavlja življenjska skupnost dedka in babice z mladoletnim vnukom ali vnukinjo oziroma sploh skupnost odraslega sorodnika z mladoletnim sorodnikom, četudi odrasli sorodnik individualno in trajno skrbi za mladoletnika, kajti med sorodniki, ki niso v razmerju starši–otrok, po našem pravu ni nobenih pravic in dolžnosti, niti dolžnost preživljanja. Skrbnik sicer ima enake pravice in dolžnosti, kot jih imajo starši v okviru starševske skrbi, razen dolžnosti preživljanja. Kljub temu tudi taka življenjska skupnost ne predstavlja družine v smislu določb tega zakonika." In takrat minister Šturm v mnenju z dne 5. 6. 2006 absolutno nasprotuje prenosu odločanja s centrov za socialno delo na sodišča. Zakaj? Zapiše, da "prenos pristojnosti prinese velike in dodatne obremenitve sodišč in s tem pripeva k podaljšanju sodnih postopkov na ravni države, kar je v neposrednem nasprotju z vladnim programom za odpravo sodnih zaostankov do leta 2010. Poleg tega bi sprejetje takšnih rešitev preneslo dodatne finančne obremenitve za državni proračun. Zaradi teh razlogov Ministrstvo za pravosodje predlaganemu prenosu pristojnost s centrov za socialno delo na sodišče nasprotuje." V času največje gospodarske rasti je bil predlog Družinskega zakonika poslan v medresorsko obravnavo s strani ministrice Cotmanove ter umaknjen brez obrazložitve iz sistema septembra 2007. Toliko o tem, kako ne znamo poskrbeti, kako ne želimo. In drugo zelo pomembno dejstvo. Verjamem, da poslanke in poslanci dobro veste, če je v postopku, v delu v Državnem zboru zakon z enako vsebino, ni mogoče dati v parlamentarni postopek zakona z enako vsebino. Tak primer je Zakon o uveljavljanju pravic iz javnih sredstev ali Zakon o socialnem varstvu, kjer vlagate amandma na vprašanje dedovanja in zaznamb. Vaš zakon je zaustavljen do trenutka, dokler ne bo končal s proceduro Zakon o dedovanju. Žal, če se sedaj spomnite vsega tega, kar se je dogajalo glede Družinskega zakonika, se je postopek na vsebino končal februarja letos. In če me naslavljate z vprašanji, zakaj ne; je prav, da ste toliko korektni, ker ste poslanci Državnega zbora, da poveste tudi ta dejstva. In če mi očitate, pa ne da se odmikam nazaj, kot sem povedala že od začetka, Družinski zakonik v času največje krize, se šele danes vidi, kako velik rezultat je bil. Doseči takrat v času padca za 8 % BDP to, da smo mi dogovorili znotraj vlade, kar vi niste uspeli v času največje rasti, da smo zagotovili sredstva za ta prenos sodišč, da je bilo dogovorjeno, da bo šel Zakon o pravdnem postopku, Zakon o nepravdnem postopku, da bo Zakon o sodiščih sprejet; da smo v dialogu, ki je dolgo trajal, poskušali slišati vaše argumente glede družine. Zato je bila v Družinskem zakoniku na koncu spremenjena definicija, ni šlo za izenačitev zakonske zveze, šlo je za partnersko skupnost, šlo je za izenačitev. In ne boste verjeli, danes, 2016, v Republiki Sloveniji velja identičen zakon – Zakon o partnerskih zvezah. Na identičen način ureja vprašanje istospolnih, kot je bil v Družinskem zakoniku. Ampak ne, mi smo morali zrušiti vse to, ker korist otrok – ne. Takrat je bilo vprašanje pravic istospolnih in to ruši vse v tej državi. Zaradi manjšine, zaradi tega, ker gre za pravice manjšine, ste uspeli vse zrušiti. In danes pred menoj potem rečete, zakaj ne. Zaradi tega, ker sem verjela in še danes – če mi postavljate, da je to moja ideološka opredelitev – verjamem v to, da imajo vsi otroci, v katerikoli družini živijo, pravico do enakih pravic. In samo za to gre. In potem slišim, vi na moji desni mi očitate, da vedno urejam pravice istospolnih; na moji levi mi Združena levica očita, da nič ne naredim. Poglejte, to je pač realnost tega prostora. In če gremo naprej v tej smeri, ker v bistvu gre na koncu tako ali tako za to, kaj boste rekli vi. Jaz sem ena proti vsem vam, ki pač mislite, da nisem dovolj. Ja, vem, na tem resorju je toliko dela, če bi nas bilo verjetno pet ministrov in če bi vsak pokril samo socialo, samo družino, pa bi bilo težko delati. Pa smo v vladi Janeza Janše sprejeli še področje enakosti spolov, nam je bilo predano. In sedaj minister pokriva še to. In potem se mu očita, da ne naredi dovolj, kakorkoli obrnemo. Nisem sprejela resolucije zaradi tega, ker se ukvarjam z resolucijo enakosti spolov. Skratka, karkoli naredim, itak ni dovolj. V osnovi je pomembna moja vest, da lahko ostanem in da vem, da vsak dan delam to, kar zmorem in kar lahko v danih koalicijskih razmerah. In drugo, pomembno je, kaj na koncu menijo državljanke in državljani, volivke in volivci; samo to je pomembno. Glede drugih projektov, o katerih je bilo veliko besed, morda glede zaposlovanja. Jaz se strinjam z vami, da bi bilo verjetno super, če bi imeli še manj brezposelnih, ampak vseeno podatki so, kakršni so. Stopnja brezposelnosti pada. Danes, od ponedeljka imam podatek s strani zavoda, je 101 tisoč 103 brezposelnih. Ja, še vedno je preveč, ampak pada. Od 130 tisoč je šlo. Pa boste rekli – ne, saj se vsi odselijo, saj je vse narobe. Pa vam povem podatek, da je bilo decembra 2004 število delovno aktivnih 799 tisoč 954, marca 2016, to je podatek Sursa, jih je skoraj 809 tisoč 200. To so dejstva. Vsi skupaj se verjetno strinjamo, da bi bilo boljše, če bi bilo še več, ampak to so dejstva, za katera ne morete reči, da niso res. In drugo, vzvod, ki ga ima Ministrstvo za delo za pomoč ljudem, je aktivna politika zaposlovanja. V času največje rasti brezposelnosti mladih smo sprejeli Jamstvo za mlade, izpogajali smo dodaten denar in smo ena redkih držav, ki je izpogajala, da veljajo jamstva do 29 let. Če mislite, da je to enostavno in da kar samo od sebe pride, ni res. Močno smo se trudili s podporo vseh evropskih poslancev, trudili smo se in smo dobili. In ta sredstva smo porabili tako, da so rezultati vidni. Brezposelnost mladih je padla. Ja, še več bi bilo treba narediti. Treba se je vprašati, kakšen je prehod z izobraževanja na trg dela. Problem je deficitarnost. Ja, tudi to smo, štipendije za deficitarne poklice smo uvedli prvič. Ampak boste rekli, da smo zafrknili razpis. Ampak spet, če bi vedeli pristojnosti, razpis je izvedel Sklad za razvoj kadrov in štipendije v skladu z zakonom, ki je bil s strani državljank in državljanov dan, ki ga je vlada Janeza Janše sprejela in poslala v Državni zbor. Kot ministrica 2013 sem sodelovala samo na obravnavi v parlamentu. In takoj, ko se je izkazal problem z razpisom, smo pristopili k spremembi zakona. Ne, ampak nisem naredila dovolj. Potem boste rekli, da 2014 je bil problem razpis za javna dela. In spet, jaz sem odgovorna, kar je Zavod za zaposlovanje Republike Slovenije, ki je samostojna institucija, to naredil. Kriva sem jaz. Ob tem pa ne poveste, da v mandatu, ki ste ga vodili – je bil isti problem, 2012 smo bili v krepki krizi v tej državi –, smo dali za javna dela 19 milijonov 488. 2013 smo podvojili na 27 milijonov 675; 2014 na 38 milijonov 800, 2015 je padlo na 35 milijonov, letos je plan 36 milijonov. Če mislite, da so ti milijoni lahko izpogajani znotraj vlade, znotraj fiskalne konsolidacije, se motite. Jaz razumem, da bi vsi želeli več, ampak vedno ima vsaka stvar dve strani. Drugo zelo pomembno dejstvo. Ko govorimo o vrednotnicah, izpostavljate podatek 396 tisoč, ki ga je navajalo Ministrstvo za finance, ki je obračunalo stroške vrednotnic, kot zakonodajni postopek postavil vašo uro zelo visoko, odštel to, da je to dejstvo, da je bilo to del Zakona o preprečevanju dela in zaposlovanja na črno. Dejstvo je, da stalo za vzpostavitev sistema, Ja, stalo je, če vzamemo 200 tisoč evrov. In da vas popravim, ker imate lanskoletne podatke, danes ste omenjali 158 tisoč; že danes je 200 tisoč evrov dohodka iz tega naslova. Pa to ni niti ni tako pomembno. Ja, je pomembno, da smo učinkoviti, da ne trošimo; ampak ne morete primerjati enkratni strošek z neko stvarjo, ki teče, in dejstvom, da je šlo za logiko Vsako delo šteje; da imajo tudi ljudje, ki nimajo druge možnosti, preko osebnega dopolnilnega dela plačane prispevke. Ja, boljše bi bilo, če bi imeli plačano delovno razmerje, vse to bi bilo res. Ampak po drugi strani je dejstvo, da socialna država temelji na medgeneracijski solidarnosti in na pripravljenosti vseh nas, da plačujemo v te sisteme. In pomemben je vsak prispevek posameznika v skupno dobro, zato da lahko od tega nekaj ima. In to je logika Vsako delo šteje. Na enak način študentsko delo, ki niste ga omenili, dogovorjeno z vsemi akterji. Če si mislite, da so vsi enostavno in z veseljem pristali na to, da bodo manj dobili na račun, ne. Študentje so pokazali visoko mero solidarnosti z družbo kot celoto in pristali so na to, da se jim določa minimalni dohodek, minimalna urna postavka. Drugo, prispevajo v pokojninsko in invalidsko blagajno, v zdravstveno blagajno ter od tega imajo tudi pravice, ki na koncu ne bodo nepomembne. Ampak tega ne omenjate. Odpis dolgov – za nekatere fiasko. Veste, zakaj sem verjela v ta projekt? Ker verjamem, da ne moremo v družbi urejati na način, da zapovedujemo. Zakon tukaj sprejmemo, zapovemo vsem podjetjem – vi vsi odpišite, vi naredite to, tisto, tretje. Jaz sem verjela in ves poskus je šel v to smer, da z dogovorom vseh, da smo na prostovoljni ravni dosegli, da so vse mestne občine in da je 120 občin prostovoljno, popolnoma prostovoljno pristopilo k temu projektu, kljub temu da številka ni bila taka. Jaz bi si želela večjo, ne me narobe razumeti. Vseeno je bilo milijon 900 tisoč evrov odpisanih. Če pogledate podatke, je Mestna občina Ljubljana odpisala 129 tisoč 561 evrov, Mestna občina Maribor 70 tisoč, Nova Ljubljana banka je odpisala 227 tisoč, Javni stanovanjski sklad mestne občine 110 tisoč, Komunalno podjetje Velenje 71 tisoč. Tudi mi smo odpisali skoraj 80 tisoč. Tisto, kar sem jaz podpisovala, je bilo v vrednosti 600 evrov na posameznika. Ne vem, ali to nima smisla? Karkoli naredimo v tej državi [[…]], razumem, da je kritika, da bi lahko bilo boljše; ampak ne morete pa reči, da ni bilo nič narejeno. In bilo je prostovoljno, nikogar v državi nismo prisilili. In jaz verjamem, da je to temelj našega delovanja. Moja ocena je, da smo v osnovi tukaj, kot smo, zaradi tega, ker smo porušili zaupanje med vsemi, s prisilo in kazanjem drug na drugega, nič od tega ne bomo dosegli, zaradi tega nam ne bo nič boljše, ampak moramo vsi se truditi, da poskušamo delati skupaj. Edino na ta način bomo to državo, predvsem zaradi državljank in državljanov, premaknili naprej. Verjetno je še veliko stvari, se bom še kasneje javila. Ampak hočem to povedati, da se zavedam, da je res težek resor. Med vsem tem je tudi vprašanje revščine, vprašanje problemov, s katerimi se naši ljudje soočajo, težko. Za vsakega posameznika, ki se sooča s tem problemom, ne morem si niti misliti, kako se počutijo. Ampak ne zaradi tega, da bomo znali ceniti tisto, kar imamo, in strmeti k boljšemu, tega ne bomo dosegli tako, da bomo rekli – vse, kar je, je zanič. Ta država nič ne da. Mi s svojimi transferji naredimo, mednarodno primerljivo, veliko. Mi imamo naše porodniško varstvo, naše starševsko varstvo, naš očetovski dopust, za katerega pravite, da je fiasko. Zakon o socialnem varstvu in družinskih prejemkih je za vas fiasko. Očetje bodo imeli pa 15 dni dodatnega očetovskega dopusta. Ampak na koncu gre za razpravo, kjer jaz želim, da na koncu te razprave vsi strmimo k istemu cilju. In na koncu tudi minister, kdorkoli je, posluša vas. Jaz sem vesela, da po pregledu je Socialdemokratska stranka podprla od 34 zakonov, ki smo jih vložili s strani Ministrstva za delo, družino in socialne zadeve; ste za 14 glasovali za in samo 6 proti, ker se šteje za to, da delamo skupaj, da poskušamo stvari reševati in tvorno sodelovati. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima predstavnica predlagatelja gospa Suzana Lep Šimenko. Izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovana ministrica! Moram reči, da ste vešči preusmerjanja vsebine današnje interpelacije na ostala vprašanja in tudi ostale aktivnosti, ki jih delate. Res je, se strinjam s tem, da vaše ministrstvo pokriva izjemno široko področje; ampak danes smo tukaj zaradi interpelacije, ki ste jo dobili zaradi nepravilnosti, ki so se dogajale pri odvzemu koroških dečkov starim staršem. Še enkrat naj tudi jaz ponovno preberem to, kar sem že v samem začetku glede samih razmerij med ministrstvi in Vlado. Bom najprej prebrala 18. člen Zakona o Vladi Republike Slovenije: Minister v skladu s sprejeto politiko vodi in predstavlja ministrstvo, daje politične usmeritve za delo ministrstva in organov v njegovi sestavi, nadzoruje njihovo delo, izdaja predpise in druge akte iz pristojnosti ministrstva in organov v njegovi sestavi ter opravlja druge naloge, ki jih določa zakon ali drug predpis. In to, kar sem že prej citirala iz mnenja iz leta 2001, iz pravnega mnenja Razmerje med ministrstvom in organom v sestavi, ki ga je naredil Inštitut za primerjalno pravo pri Pravni fakulteti v Ljubljani, bom prebrala samo en delček, ki je izjemno pomemben: "Nadzorna funkcija v upravnem procesu pa predstavlja povratni tok informacij v celotnem dogajanju v posameznem delu ministrstva. Minister mora imeti za to dostop do vseh relevantnih informacij v zvezi z delom organa v sestavi." To pomeni, da je vsakršno izgovarjanje, da ministrica posameznih informacij ni mogla ali jih ni imela, odveč. Mora jih imeti zato, da lahko v skladu z zakonom opravlja nadzorstveno funkcijo organa v sestavi ministrstva. Govorimo o socialni inšpekciji, ki je del Inšpektorata za delo. Kar se tiče samih postopkov, to, kar je izpostavila ministrica, 25. marca je bila ministrica seznanjena in takrat je pozvala center in povprašala, kaj se okoli tega primera dogaja. Otroka sta bila starim staršem odvzeta 30. marca. Če je ona takrat povprašala, je več kot očitno, bi že takrat lahko zahtevala in bi še znotraj zakonsko določenega roka dveh mesecev lahko izdala odredbo. Zakaj potem tega ni naredila? Verjetno so ji povedali, kdaj je bila dana vloga na center za socialno delo in od katerega datuma tečejo roki 60 dni. Domnevam. Če ne ona, bi pa to morala ugotoviti socialna inšpekcija, ki, kot je rekla, je tudi pravilno izredno inšpekcijo nemudoma naročila. Ampak ta inšpekcija je vsaj glede tega, kar je bilo izpostavljeno na tiskovni konferenci, zgolj preverila dokumente Centra za socialno delo Velenje; ni pa se vprašala, kaj pa pravi nasprotna stran, kaj pravita stara starša; in je verjela, da je tisto, kar piše v tistih dokumentih, edino in pravilno. In ne glede na to, da je bila seznanjena, da neki postopki, vezani na rejništvo, tečejo, ki jih je vložila stara mama, se ni vprašala, zakaj. Več kot očitno je vedela, da so postopki nepravilni. In takrat je še imela čas, da bi urgirala in da bi lahko dejansko v zakonskem roku bilo narejeno tisto, kar bi moralo biti; ampak tega ni storila. Izgovarja se na to, da sodna veja oblasti ne odloča. Čakajte malo, vemo, da imamo tri veje oblasti, vi ste izvršilna veja oblasti – ministri. Kaj to pomeni, da izvršilna veja lahko dela vse narobe; itak bo potem sodna veja tista, ki bo odločala; in je brez zveze, da se karkoli dogaja?! Ne vem, zakaj potem rabimo izvršilno vejo oblasti. Totalni absurd. Kako lahko sploh reče kaj takega?! Ja, prav je, da imamo sodno vejo oblasti, ampak postopki morajo biti pravilni in jasni že znotraj ministrstev ter organov, ki so v sestavi ministrstva. Izgovarjanje na to, da naj potem sodna veja oblasti o tem odloča, je popolnoma nesprejemljivo. Kar se tiče kadrovanj. Ja, res je, verjetno se res ne sprašuje, kateri stranki kdo pripada, ampak jaz verjamem, da kot vidna predstavnica Socialnih demokratov ve, kateri so vidni predstavniki in predsedniki posameznih regij po Sloveniji znotraj stranke. Ampak to ne bi bil problem, če ne bi zaradi politične odločitve in postavitve posameznega kandidata potem prišlo do nepravilnosti. In seveda se ob tem vprašamo. Takrat je stroka – stroka, ki ji vi dajete velik poudarek – opozarjala na to, da direktor strokovno ni primeren; nihče ni oporekal temu, da je član posamezne politične stranke, ampak da je strokovno neprimeren, ker nima ustreznih delovnih izkušenj, ki se jih od ostalih kandidatov zahteva. Ampak vse to se je povozilo, on je bil imenovan. In verjetno tudi ne bi bilo nič narobe, če bi postopki tekli tako, kot morajo, če se ne bi zgodile nepravilnosti. In zdaj, ko za nekoga vemo, da je bil politično kadrovan, da ni imel zahtevanih strokovnih izkušenj in je prišlo do nepravilnosti, verjetno pa potem tukaj nekdo mora nositi odgovornost za to. Ne more politika kar povoziti stroko. Ne razumem vas, po eni strani vedno govorite – jaz stojim za strokovnimi odločitvami, stroka je tista, ki odloča; ampak na drugi strani pa kot politika povozite stroko. Ta dejstva, ki jih navajate, se ne skladajo najbolj. Na drugi strani pa imate v koaliciji tudi Stranko modernega centra, ki pa je glede kadrovanj v javnih zavodih bila še veliko bolj odprta, vsaj na začetku, in je celo na svoji spletni strani objavila, če se bo kdo prijavil za člana katerega zavoda, nas, prosim, obvestite. Ta je tudi dobra. In potem govorite o političnem oziroma nepolitičnem kadrovanju, lepo vas prosim. Saj jaz razumem, Socialni demokrati so vseeno stranka, ki že nekaj časa obstaja; vi ste bili novi in mogoče kdo malo nespameten, da je kaj od tega naredil, ampak to je dejansko bilo in tega ne smemo zanemariti. Pa če samo pogledamo, kaj so mediji objavljali včeraj, okoli česa se vi odločate, ali boste za ali proti interpelaciji, ni bilo govora o vsebini, šlo je zgolj govora o kadrovanjih, v katerem zavodu bo kdo, ali bo tam član SD, SMC ali član Desusa. Več kot očitno je to še kako pomembno in na tak način pri vas tečejo stvari. Glede Družinskega zakonika pa bom rekla zgolj to, da ste takrat vsebino Družinskega zakonika postavili na kocko zaradi, kot vi pravite, manjšine. Pa se vprašajte, ali je to bilo takrat vredno.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Matjaž Hanžek, pripravi naj se gospa Iva Dimic. Izvolite, gospod Hanžek.
Hvala lepa. Naj takoj na začetku poudarim, da me argumenti v interpelaciji niso niti najmanj prepričali. Nekaterim celo nasprotujem, to pa seveda ne pomeni, da se strinjam in podpiram drugo delo ministrice. Predvsem na nekaterih področjih sem, bi lahko rekel, na isti valovni dolžini kot ministrica. To je ravno tisto, kar ji očitajo, recimo ideološka vprašanja, se pravi Družinski zakonik, odnos do LGBT, ampak to so liberalne teme. Zame je to sicer zelo pomembna tema, ampak je premalo. Vprašanje, ki se meni tukaj najbolj odpira kot problematično tako Ministrstva za delo, družino in tako naprej, predvsem pa vlade – tukaj jaz ne bom razmišljal o tem, kdo je za takšno politiko bolj kriv –, je vprašanje socialne politike, odnosa do revščine, odnosa do nezaposlenosti, vprašanje enakopravnosti; in o tem bi rad nekaj povedal. V Sloveniji, čeprav zelo pogosto slišimo, kako veliko dajemo za socialne pomoči, socialno zaščito, dajemo 18 % bruto domačega proizvoda. Evropsko povprečje je 20 in še nekaj čez, Avstrija ima na primer 22. Tukaj je en izmed problemov. Naslednji problem je vprašanje položaja upokojencev. Vsekakor je ministrica Anja Kopač Mrak soodgovorna za to stanje, saj je bila leta 2012 državna sekretarka v vladi predsednika Pahorja in ministra Svetlika, ko so na vsak način hoteli izsiliti pokojninsko reformo; in to reformo, ki je bila žal strožja, kot jo je sprejela Janševa vlada. Problem brezposelnosti se sicer vidi, da se zmanjšuje, lepo, ampak zmanjšuje se predvsem zaradi gospodarske rasti, obstaja pa vedno večji problem dolgotrajna brezposelnost, brezposelnost starejših, brezposelnost težko zaposljivih ljudi. Naslednja stvar, ki me zelo muči, je zgodba o državnih pokojninah in varstvenem dodatku. Mislim, da so bile državne pokojnine ena dobra stvar, ki je bila pred davnim časom sprejeta, ki sicer ni veliko bremenila državnega proračuna, ampak je naredila ogromno za vzdrževanje dostojanstva starejših ljudi, da jim ni bilo treba vsake toliko časa skakati po institucijah, podaljševati in prositi za socialno pomoč. Ko so ukinili državne pokojnine, so s tem prizadeli 16 tisoč ljudi; večinoma kmečkih žensk, ki niso prejemale nobene pokojnine. Hkrati so varstveni dodatek prekvalificirali v socialni prejemek, ki ga je bilo treba po smrti delno vračati. Posledica – število prejemnikov se je zmanjšalo iz 48 tisoč iz leta 2011 na 10 tisoč. Skratka, prizadelo je skoraj 50 tisoč ljudi in to seveda strukturno ravno tiste, ki bi jim morala država pomagati. Po eni strani razvojno ogrožene regije, po drugi strani starejše, predvsem ženske. Revščina med starejšimi je posledica tudi pokojninskih reform, s katerimi so se v času šestih let, ko je bila ministrica Anja Kopač Mrak ali ministrica ali državna sekretarka, zelo veliko ukvarjali. Naslednji problem je osebna asistenca in dolgotrajna oskrba. Tudi to je en velik problem, ker invalidi nimajo pravice do osebnega asistenta. Namesto sistemske rešitve ministrstvo razpisuje triletne projekte in zagotavlja subvencijo, ki je nižja od minimalne plače. Ministrica je v tem času pripravila dva zakona, ki sta diskriminatorna in socialno nepravična. Diskriminatorna – invalidi, starejši od 65 let, nimajo pravice do osebnega asistenta, če postane invalid po 65. letu in tako naprej. Rad bi samo še nekaj besed o drugi temi, s katero tudi nisem skoraj nič zadovoljen, to se pravi tiste zadnje tri črke pri ministrstvu, vprašanje diskriminacije. Kakorkoli obrnemo, v Sloveniji še vedno nimamo neodvisne institucije, ki bi se ukvarjala z vprašanjem diskriminacije, zaščite pred diskriminacijo. Priznam, da je delo tega ministrstva in ministrice zelo široko, ampak ta del ukvarjanja ali preprečevanje diskriminacije je najbolj diskriminiran. Samo štiri točke, ne bom razlagal: ni narejena opustitev razumne prilagoditve kot oblike diskriminacije, neurejena je pravica do osebne asistence, ni pravice do prilagojene komunikacije in podpore za gluho-slepe ter manjkajo minimalni standardi preprečevanja diskriminacije pri dostopu do dobrin in storitev. To zaenkrat, hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Iva Dimic, pripravita naj se dr. Bojan Dobovšek in mag. Tanja Cink. Izvolite, gospa Dimic.
Hvala lepa, spoštovani predsedujoči. Spoštovana ministrica, ki je sicer trenutno ni z nami. Mislim, da je treba poudariti in se vprašati, zakaj je v naši državi, še posebej na Ministrstvu za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti, praksa, da mora najprej priti do tragične zadeve v državi, da se potem hitro ukrepa. To govorim in sprašujem zato, ker sem že sama s poslanskimi vprašanji ministrico opozarjala na ureditev Zakona o preprečevanju nasilja v družini, ki je temeljni zakon, da bi take zgodbe oziroma take primere, ki so osnova današnje interpelacije, poskušali preprečiti. Že pred enim letom smo opozarjali, kaj je treba narediti, na kakšen primeren način zagotoviti; vendar se v tem letu ni praktično zgodilo nič. Tudi to, da smo ministrico ves čas opozarjali, da bi bilo najbolj primerno oziroma najbolj urejeno, da se pristojnost za odločanje o namestitvi otrok v rejniško družino preseli iz CSD v pristojnost sodišč, ni bilo do tega primera nikoli slišano v tem državnem zboru in niti na ministrstvu. Zdaj se pa razmišlja o tem primeru. Seveda je vprašanje časa, koliko časa bo to trajalo, če bomo spet iskali neke sistemske rešitve še na tem področju do konca mandata, če bo ta mandat seveda do leta 2018, tudi tega ne bo. Pa vseeno se mi zdi, da je pomembno ne samo to, da govorimo o neurejenosti ali neurejeni družinski politiki v državi, treba je omeniti stanje revščine. Kot ministrica za delo, družino, socialne zadeve in invalide ima polno odgovornost, kako se gibljejo kazalniki stanja revščine v državi. To, da se že dve leti revščina poglablja, da postaja trajna, globlja in da se posamezniki ali cele družine ne morejo povzpeti po lestvici in se rešiti revščine, terja tudi odgovor ministrice, na kakšen način se bo oziroma se je; danes smo poslušali, kaj vse se je naredilo. Vendar vsi, tudi statistični urad poudarja, da se revščina v Republiki Sloveniji poglablja. Gospa ministrica, bogati so še vedno bolj bogati, revni še vedno bolj revni, srednjega sloja praktično ni in med revnimi je vedno večji delež delavcev, ki prejemajo minimalno plačo. Na to sem danes opozorila. Med revnimi je vedno več delavcev, ki prejemajo minimalno plačo; in imamo v naši samostojni Sloveniji revne zaposlene. Zdi se mi, da je nezaslišano imeti v državi revne zaposlene; in je tukaj polna odgovornost Ministrstva za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti. To, o čemer se dnevno poroča po medijih in na kar je bilo ministrstvo že opozorjeno, tukaj mislim področje zlorab zaposlenih, in da v tem državnem zboru kljub poslanskim vprašanjem še vedno nisem dobila odgovora, koliko slovenskih podjetij zaposluje delavce preko zaposlitvenih agencij in katera podjetja so to. Če imamo ta seznam, potem imamo tudi rešitev, da vzpostavimo nadzor in kontrolo nad temi podjetji in nad stanjem teh revnih, zlorabljenih zaposlenih v teh podjetjih; ker je vedno več zaposlenih v podjetjih, ki dejansko ne prejemajo niti minimalne plače in nimajo nekega zagovornika, na katerega bi se lahko obrnili. Tudi delovna inšpektorica je govorila, da nima ustreznih podlag. In del podlag se je mogoče pred kratkim spremenil, vendar ne v zadostni meri. Inšpektor mora imeti pooblastila in mora stopiti v tako podjetje in pogledati, kakšno je stanje tam zaposlenih. In še enkrat želim in polagam, da moramo vzpostaviti v Sloveniji seznam, v katerih podjetjih so ljudje zaposleni preko zaposlitvenih agencij. Najbolj žalostno je to, da se zaposleni po štiridesetih letih delovne dobe ne morejo v naši državi privoščiti niti domov za ostarele. Govorim o tem, da jim po štiridesetih letih polne delovne dobe ne zadostuje pokojnina za osnovno oskrbo v domovih za ostarele. Govorim o slabi socialni sliki najstarejših, pomoči potrebnih državljank in državljanov. Vsi bi se morali truditi, še posebno seveda ministrstvo, da bi se zagotovilo vsaj iz naslova pokojnin pri polni delovni dobi 40 let, da bi zadostovalo vsaj neki osnovni nastavitvi v domu za ostarele. Govorim približno o 600 evrih, kolikor stane neka osnovna oskrbnina v domovih za ostarele. V Poslanski skupini Nove Slovenije poslušamo, ko obiskujemo domove za ostarele, ljudje govorijo predvsem o tem, da so vse svoje življenje delali in sedaj ne zaslužijo niti toliko, da bi lahko s svojim preteklim delom na nek način imeli krite vsaj osnovne stroške. In to govori o tem, da socialna politika v naši državi ni prava; da imamo ljudi, ki so revni, vedno bolj tonejo v to revščino in enostavno ne izidejo iz nje. Danes je bilo tudi slišati in tudi sama se moram dotakniti velike težave, črne pike za našo državo. Vedno poslušamo, da je ZUJF uničil oziroma še bolj oslabil socialno državo in socialno šibke. Ko smo ga sprejemali v tem državnem zboru, sem jaz osebno želela, da čim prej pride tako opevana gospodarska rast. In sedaj imamo v Sloveniji že dve leti gospodarsko rast več kot 2,5 %, na katero so bili vezani določeni socialni korektivi. Ampak pod vodstvom ministrstva in gospe ministrice Anje Kopač Mrak se enostavno ta zloglasni Zakon za uravnoteženje javnih financ ni ukinil, se ni izničil, kot je predvidevala še leta 2012 uvedba tega zakona. Še več, šli ste stopnjo, korak dlje. Zadržali ste ZUJF vse do takrat, dokler ne bo rast delovne aktivnosti 1,3 odstotne točke. Praktično ste podaljšali ukrepe ZUJF v nedogled, do nadaljnjega, ker take rasti ni pričakovati vsaj še deset let. In govorite, koliko in kaj ste vse naredili, koliko deficitarnih štipendij ste podelili, kako se je otroški dodatek povišal za posamezne davčne razrede; ampak na drugi strani niste povedali, da ste ravno s takim zakonom, z drobnim tiskom enostavno onemogočili vse tiste, ki želijo v tej državi kaj prispevati tudi k demografiji. Zakaj? Zadržati otroške dodatke, zadržati porodniška nadomestila – se mi zdi, da je to žaganje veje, na kateri sedimo vsi; še bolj pa tisti, ki se bodo nekoč, čez 20, 30 let upokojevali, ker enostavno ne bo otrok, otrok ni in ne bo nekih dostojnih penzij. Gospa ministrica, mislim, da je prišel čas, ko se je v Sloveniji revščina tako poglobila, da je potrebno, da odstopite oziroma da se vas zamenja na tem ministrstvu; in da pride bolj socialna politika do izraza. Danes je bilo rečeno, da nimate vpliva na samostojnost in strokovno usposobljene institucije, kot so CSD in verjetno tudi zavodi za zaposlovanje. Vendar naj povem, da je ministrica v zvezi s primerom koroških dečkov javno v oddaji Odmevi RTV Slovenija izjavila, da že dlje časa opažajo pomanjkanje poznavanja Zakona o upravnem postopku pri delavcih CSD, zaradi česar bodo izvedli dodatna usposabljanja. Kot ministrica bi vendarle morala vedeti, da je izpit iz Zakona o upravnem postopku pogoj za zasedbo delovnega mesta javnega uslužbenca na CSD. In da sama izjavi, da je verjetno pomanjkljivo znanje Zakona o upravnem postopku, in po drugi strani, da so CSD samostojne in strokovno usposobljene institucije, tukaj prihaja do nekih razkrižij. Biti svet pri družinski politiki – si želim, da bi bili to vsi, da bi vsi razumeli, kaj pomeni družinska politika tudi za prihodnost našega naroda. Bilo je govora, da je treba z vso tankočutnostjo pristopiti k reševanju, strategiji in resoluciji družinske politike; ne pa biti kot valjar. Še enkrat poudarjam, gospa ministrica, vi imate za seboj dva padla referenduma, ki sta bila valjar družinske politike v tej državi, valjar za otroške pravice. Bilo je rečeno, da Združena levica zahteva nekaj, na desni zahtevajo nekaj drugega, da je težko usklajevati vse te politike, interese političnih strank; pa naj povem, da tako enotni, kot smo pri družinski politiki, tako enotni, kot smo na Odboru za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti na vidiku revščine, izkoriščanja delavcev, zaposlovanja, uvajanja osebne asistence in dolgotrajne oskrbe, v tem mandatu še nismo bili. Zato ne vidim, v čem bi nasprotovali in v čem bi bilo treba iskati širši konsenz, ker smo vsi za to, da se prepreči izkoriščanje delavcev, da je čas, da se uvede dolgotrajna oskrba in osebna asistenca, da je čas, da se odpravi revščina, in da je čas, da se naredi nekaj tudi na družinski politiki.
Hvala lepa. Besedo ima dr. Bojan Dobovšek, pripravita naj se mag. Tanja Cink in gospa Nada Brinovšek. Izvolite, dr. Dobovšek.
Hvala. Spoštovani vsi, ki spremljate to sejo! Za pojasnitev razlogov, zakaj je interpelacija potrebna, bom uporabil induktivno metodo – od konkretnega k splošnemu. Najprej imamo ugotovitve Upravnega sodišča in ugotovitve Upravne inšpekcije, kjer oboji ugotavljajo kršitve. Kot drugo, odvzem otrok ni bil nikjer pojasnjen, kakšni so razlogi in kakšne zlorabe so bile, da je do tega odvzema prišlo. Nenavadno je, da center za socialno delo zastopa odvetnik zasebnik, kljub temu da imamo cel kup pravnikov na ministrstvu in še Državno pravobranilstvo. Poleg tega je tudi nejasna vloga strokovnjakov in izvedencev, pod kakšnimi pogoji, kdaj in kako so bile podpisane pogodbe. Seveda pa tisto širše vprašanje – upravljanje in nadzor, ki ga mora ministrstvo opravljati. Vidimo cel kup nepravilnosti, najprej kadri, netransparentnost pri zaposlovanju in izboru kadrov, potem financiranje centrov, tudi tukaj smo ugotovili številne kršitve, in izvajanje postopkov, za katere ugotavljamo, da ljudje niso usposobljeni in velikokrat prihaja do napak. Seveda se prelaga odgovornost na sodišča. Tudi predlagane rešitve gredo v to smer, da bodo sodišča reševala. Že sedaj imamo preveč sodnikov, pa naj bi vse v naši državi po zagotavljanju nekaterih reševala sodišča. Kje je tukaj strokovnost? Potrebujemo strokovne odločitve, pa sodišč sploh ne bomo potrebovali ali pa jih bomo imeli samo za najtežje primere. Če zaključim na tistem širšem ugotavljanju problemov na ministrstvu. Skozi zgodovino je v Sloveniji tradicija in kultura, da je družina širša in da so stari starši najbolj pomemben dejavnik te širše družine. In vse odločitve gredo ravno v nasprotju s to kulturo, ki jo Slovenci še kako radi ohranimo. In kar je treba izpostaviti za konec, da okoliščine te interpelacije kažejo na nekatere znake korupcije v najširšem smislu: na konflikt interesov, na to, da se ugotavlja, da imamo slabe neformalne institucije. To so elitni dogovori, to so netransparentna kadrovanja, to so razne grožnje, tudi s prisilo, in trgovanje z vplivom. Zaradi vseh navedenih elementov bom interpelacijo podprl. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Tanja Cink. Pripravita naj se gospa Nada Brinovšek in gospod Janko Veber.
Spoštovani podpredsednik, predstavniki Vlade, kolegice in kolegi! Dejstvo je, da Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke, ki je zahtevala interpelacijo, gradi interpelacijo na očitkih, vezanih na konkreten primer odvzema mladoletnih otrok. Jaz to razumem in sprejmem, ker gre za legitimno pravico opozicije. Ne morem pa sprejeti in to me zelo moti, da se v javnosti razsoja o strokovnih zadevah, ki se tičejo mladoletnih otrok. Ti otroci bodo že brez medijskega razpihovanja in političnih razprav zaznamovani za celo življenje. Še več, moti me to, da v zvezi s tem še tečejo sodni postopki, ki bodo dali odgovor na to, kdo je, če je, in zakaj je odgovoren. V tem trenutku pa ministrica nikakor ne more prevzeti odgovornosti v zvezi s tem. Naj še enkrat spomnim, zelo verjetno je, da se o takšnih primerih in na takšen način ne bi razpravljalo, če bi Družinski zakonik leta 2012 dobil podporo na referendumu; pa je ni. Zelo verjetno danes ne bi zato kazali s prstom na center za socialno delo, ampak ljudje so se takrat tako odločili, kot so se. Danes pa ljudje ugotavljajo, kako je vse narobe in kako bi moralo biti, da se to ne bi dogajalo. Vemo namreč, da smo celo v državni zbor prejeli peticijo civilne iniciative, ki se je ob zadnjem medijsko odmevnem primeru odvzema mladoletnih otrok posebej organizirala. Se pravi, imeli smo priložnost, da bi bilo to področje danes boljše urejeno, za kar si je taista ministrica, ki se ji danes očita prikrivanje nestrokovnosti, vpletenost pri politizaciji dela centrov za socialno delo in tako naprej, že takrat prizadevala kot državna sekretarka na Ministrstvu za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti. Kot nekdanji in, lahko rečem, dolgoletni strokovni delavki,, zaposleni na centru za socialno delo, mi je delovanje teh služb zelo dobro poznano v organizacijskem in vsebinskem smislu. Lahko samo pritrdim, da so potrebne korenite spremembe; in iz teh razlogov bom v nadaljevanju procesa reorganizacije in sprejemanja zakonov s tega področja zagotovo še toliko bolj kritična, kot bi bila sicer. Sprejetje Družinskega zakonika je nujno, ker bo strokovne delavce centrov razbremenil odločevalske vloge. Nemogoče je namreč biti uspešen v svetovalni vlogi in človeku pomagati, če mu hkrati groziš na takšen ali drugačen način, s takšnimi ali drugačnimi zanj nesprejemljivimi posledicami, kot je tudi denimo odvzem otrok. In verjamem, da v zvezi s tem tudi mi, ki danes razpravljamo, nimamo dileme in se strinjamo, da je temeljno poslanstvo centrov pomoč ljudem. Zelo zanimiva mi je bila nedavna izjava socialnega inšpektorja gospoda Stefanoskega, ki je dal za časopis Delo izjavo, citiram: "Vsak pravnik si želi odločbo, to je njegov instrumentarij. Socialni delavci, si želimo vsebino, to je naš instrumentarij." Res je, socialno delo je delo z ljudmi, to ni upravno delo. Na seji Komisije za peticije ter človekove pravice in enake možnosti, ki je potekala prejšnji petek na temo delovanja in reorganizacije centrov za socialno delo, je bilo s strani stroke večkrat opozorjeno, da je temeljni problem okvir socialnega dela, ki ga narekuje pretirana birokracija oziroma postopanje v skladu z Zakonom o splošnem upravnem postopku, ki je na področju socialnega dela vse prej kot primeren. K sreči je prišlo v zadnjih dvajsetih letih do izjemnega napredka in razvoja na področju dodatnih socialnovarstvenih programov, ki so dodana vrednost na tem področju v smislu možnosti oziroma možnih oblik pomoči, ki so uporabnikom na voljo. Centri za socialno delo pa se morajo spet približati ljudem, tistim, ki so pomoči potrebni, in hkrati ohraniti ključno in osrednjo vlogo kot služba na področju socialnega varstva. S predlogom družinskega zakonika in reorganizacijo centrov za socialno delo, oboje je pred nami, je po mojem mnenju narejen že prvi in pomemben korak. Vsi bomo imeli možnost, da ga podpremo in tako prispevamo k spremembam, ki so nujne. O potrebi po reorganizaciji centrov za socialno delo na strani vlad se je govorilo že od leta 2002 ali 2003, ampak samo govorilo. Šele ta ministrica pa je tudi resno pristopila k temu projektu. Jaz si samo želim, da bo pri tem slišana in upoštevana tudi stroka, ker imamo za tem zelo obsežnim sistemom služb naše državljanke in državljane, ki bodisi iščejo pomoč bodisi uveljavljajo svoje pravice. In da se ne bo ponovila zgodba enotne vstopne točke iz leta 2012, zaradi katere imamo nerešene pritožbe na mizi še danes. Zato pozdravljam odločitev ministrstva, da bo reorganizacijo preizkusilo na pilotnem projektu. Kot mi je poznano, se tokrat tudi stroka veliko bolj strinja s to namero, zato upam, da bo tu dosežen tudi čim širši konsenz. Bo pa zagotovo v tem preizkusnem obdobju še vedno prihajalo do vprašanj in dilem, ampak s tem ni nič narobe, tako da se predvidenih sprememb veselim in resnično upam, da bomo prišli do takega modela organiziranosti centrov, ki bo dal, kar si pravzaprav vsi želimo, da bo prijazen do ljudi oziroma uporabnikov ter bo dal prave rešitve. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Nada Brinovšek; pripravi naj se gospod Janko Veber in gospa Eva Irgl. Izvolite, gospa Brinovšek.
Hvala za besedo, lep pozdrav vsem! Če nas danes kdo spremlja po TV, sem prepričana, da ne ve, o čem se pogovarjamo. V Slovenski demokratski stranki smo vložili interpelacijo o delu in odgovornosti ministrice za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anje Kopač; in tukaj ni pike. Nadaljujemo – zaradi [[…]], in tukaj potem naštevamo pet točk, vseh povezanih v zvezi s primerom koroških dečkov. Ne govorimo o odgovornosti na splošno, ampak zaradi. Jaz sem pričakovala, ministrica, da se boste v uvodni obrazložitvi odzvali na naših pet točk, vi ste govorili, jaz sem imela občutek, kot o nekem poročilu o delu oziroma planu dela za prihodnje. In tudi v vašem vmesnem izvajanju ste govorili predvsem o Družinskem zakoniku, o zaposlovanju, brezposelnosti, vrednotnicah. Kolegica pred menoj je govorila o reorganizaciji centrov za socialno delo – to sploh ni točka naše zahteve. Povod za to interpelacijo je nedvoumno žalostna zgodba, ki se je zgodila s koroškima dečkom; in ta zgodba se resnično ne bi smela zgoditi. V Slovenski demokratski stranki smo na podlagi tega nekako ocenili, da ste, ministrica, objektivno in tudi subjektivno odgovorni, zato smo tudi vložili to interpelacijo. In sama se bom v razpravi osredotočila predvsem na vaš pisni odgovor, ki ste ga dali na našo interpelacijo. Ministrica, v vašem odgovoru navajate, da podpisniki interpelacije kot podlago za interpelacijo uporabljamo vsebino, ki sploh ne bi smela biti predmet interpelacije, pač pa stvar ravnanja institucij socialne države. Jaz mislim, da je ministrstvo del države; vi, ministrica, pa vodite to ministrstvo. In ker vodite to ministrstvo – je že kolegica Suzana prej povedala, iz Zakona o Vladi Republike Slovenije – ste tudi objektivno odgovorni za delo ministrstva. Če gremo naprej, pravite, "hkrati moram opozoriti, da je treba pri obravnavi interpelacije v prvi vrsti imeti pred očmi pravico do zasebnosti, ki je v primeru mladoletnih otrok še toliko bolj pomembna". Seveda, se strinjam, še kako je pomembna pravica do zasebnosti. Ampak se strinjam tudi s tem, da je zelo pomembna pravica do človeka dostojne zasebnosti. In če se tu pogovarjamo, ko nam očitate; tudi vi ste, gospa ministrica, sklicali tiskovno konferenco na to temo. Pravite tudi, da interpelacija predstavlja poskus vpliva podpisnikov interpelacije na potek in vsebino konkretnega postopka, kar je z vidika delitve oblasti nedopustno. Mi nikakor ne poskušamo vplivati na postopek; mi samo opozarjamo, popolnoma nič drugega. In če grem naprej. Pravite, da podpisniki interpelacije vse očitke gradijo na poročanju medijev, govoricah in različnih objavah na spletu. Tu se sprašujem, ali ste tudi takšnega mnenja, da je mogoče tudi Upravno sodišče na podlagi medijev, govoric in različnih objav na spletu izdalo svojo odločbo, s katero pravi, da je šlo za kršenje človekovih pravic. Pravite tudi, da ustavna pravica do zasebnosti otrok obsega tudi zaščito otrok pred izpostavljanjem v medijih in prepoved zlorabe posameznih primerov, ki se nanašajo na varstvo, koristi otrok in tako naprej. Seveda, jaz pravim, da zaščita otrok pomeni, da živijo pri svojih najbližjih, v krogu tistih, ki jih imajo najraje; in kdo nima otrok raje kot njihovi starši oziroma stari starši. Pravite tudi, da glede na navedeno in kljub očitkom v interpelaciji ne smete posegati v postopke, ki potekajo, in se do njih opredeljevati. Ampak, ministrica, vi ste nedvomno objektivno odgovorni za delo vašega ministrstva in vaše službe. In če že nič drugega ne, pa moram reči, da nikakor ne morem razumeti oziroma verjeti, da ne smete reagirati, če na primer delavka na centru za socialno delo staršem reče: bodita srečna, da vam takoj ne vzamemo otrok in ju odpeljemo kam drugam; da socialna delavka ob prihodu starih staršev na center vpije na starše, da jo je moral tako rekoč dedek opomniti z besedami in reči: gospa, prosim, pomirite se. Da center za socialno delo 24. marca pošlje babici in dedku esemes sporočilo: Sporočamo, da smo našli primerno rejniško družino; da 30. marca strokovni delavki centra za socialno delo iz vrtca otroka neznano kam odpeljeta. Stara starša od takrat namreč svojih vnukov nista videla več, center za socialno delo pa ju izsiljuje, če bosta poslušna, jima bodo povedali naslov, kje sta. Moram reči, da me to spominja na neke šolske primere ali na stare čase iz prejšnje Jugoslavije. Moram reči, da v vse te postopke, ki so vsaj po mojem mnenju nedopustni, ne da lahko, ampak, ministrica, vi bi morali poseči. Če grem še naprej. Socialna inšpekcija v svojem nadzoru ugotavlja, da so bile vse odločitve in postopki zakoniti in pravilni. Ampak socialna inšpekcija je pregledala samo zapisnike centra za socialno delo, ni pa niti enkrat zaslišala starih staršev. Ministrica, vi ste takšno odločitev Centra za socialno delo Velenje na podlagi ugotovitev socialne inšpekcije podprli in jo tudi zagovarjali. In s svojim zagovorom, ko ste to zagovarjali, ste, ministrica, postali tudi subjektivno odgovorni za ta primer. Če pogledamo naprej, če ste bili še objektivno odgovorni, bom še enkrat povedala, v prvem trenutku, ko še niste bili seznanjeni s primerom; ste subjektivno odgovorni takrat, ko ste bili seznanjeni s primerom in ste trdili, da ni prišlo do napačnega ravnanja s strani strokovnih služb. Po vaših navedbah, smo lahko zasledili, in tudi socialne inšpekcije [[…]], je bil edini razlog za odvzem teh dveh koroških dečkov starim staršem, da stara starša nista sodelovala s centrom za socialno delo. Meni je popolnoma logično, da stara starša, ker se pač nista strinjala z delom in odločitvijo centra za socialno delo, nista sodelovala in sta glede na tok dogajanj najela odvetnika ter tudi opozorila strokovno javnost. Meni je to popolnoma logično. Ob vsem tem pa se sprašujem, če državljani v prihodnje, če se ne bomo strinjali z odločitvami centra za socialno delo, nas bo obravnaval, kot da ne sodelujemo, in bo potem svoje postopke na centru vodil po neki ustaljeni praksi. Moram reči, da se tega zelo bojim; in mislim, da se tega bojijo tudi naši državljani. Je pa zaskrbljujoče tudi dejstvo, da je varuhinja človekovih pravic na tiskovni konferenci predstavila izsledke nadzora na delom centra za socialno delo in tudi ona sprva ni ugotovila nepravilnosti. Čeprav po drugi strani moram reči, da mi je tu kar jasno, da ni ugotovila nepravilnosti, saj je bil nadzor, ki je bil opravljen nad delom centra za socialno delo, opravljen na podlagi poročila centra za socialno delo; niti pod razno pa ne na podlagi tega, da bi bila zaslišana oziroma da bi lahko povedala svoje tudi stara starša. Tu bom rekla, da niti socialna inšpekcija niti varuhinja človekovih pravic nista opravili razgovora s starimi starši. Priča smo enostranskim dokazom, enostranskemu odločanju ter nekako spet starim časom, bom temu tako rekla. Če grem naprej, v vašem odgovoru na našo interpelacijo, kot ste danes že v uvodu govorili o poročilu o delu in planu dela, tudi tule kar na štirih straneh navajate – da malo več strani izgleda – naloge in pristojnosti posameznih organov v postopku, se pravi centra za socialno delo, vašega ministrstva, socialne inšpekcije, pravno varstvo v upravnih zadevah in tako naprej. Ustavila bi se še pri vašem mnenju, ko pravite, zakaj ne morem odgovarjati na očitke glede ravnanja centrov za socialno delo v konkretnem primeru. Navajate, da "interpelacija o delu in odgovornosti ministrice v prvih treh točkah, temelji na ravnanju centra za socialno delo. Večina dogodkov, ki so navedeni v interpelaciji, se je zgodila, preden je ministrstvo prejelo kakršnokoli informacijo v zvezi s tem primerom. V konkretnem primeru tudi ne bi mogla in ne bi smela centru za socialno delo dajati kakršnihkoli navodil, kako naj se postopa." In se strinjam, nikakor ne kakršnihkoli navodil. Zahtevati pa bi vsekakor morali, da se center drži zakonodaje in da ne odloča po neki ustaljeni praksi, za katero pa lahko iz tega primera razberemo, da je slaba. In še enkrat bom ponovila – takoj, ko ste bili seznanjeni s primerom, ste postali subjektivno odgovorni. Dalje, navajate, da je pravica staršev do varstva in vzgoje otrok varovana tudi v okviru Evropske konvencije za človekove pravice. In ko v odgovoru govorite o Evropski konvenciji za človekove pravice, bom še enkrat rekla, upam, da ste si prebrali odločbo Upravnega sodišča. Prav tako govorite v odgovoru o otrokovih koristih, jaz ne vem. kje jih vi vidite; ampak fino je, da si pogledate konvencijo in tudi odločbo sodišča. Če pa že vse to ne pomaga nič, bi pa mogoče bilo prav, če uporabite zdravo kmečko pamet in upoštevate dejstvo, da je otrok najbolj srečen in ima najbolj topel dom v objemu svojih staršev. Ustavila bi se še pri vaši 9. točki pisnih pojasnil, pravite, da ne drži navedba, da ste šele zaradi pritiskov javnosti zahtevali inšpekcijski nadzor. "Takoj, ko je ministrstvo prejelo pismo stare mame, to je 25. marca, je ministrstvo zaprosilo Center za socialno delo Velenje za pojasnila glede navedb v dopisu, ki jih je 31. marca tudi prejelo. Pred tem na ministrstvu s konkretnim primerom v skladu z ustaljeno prakso nismo bili seznanjeni." Moram reči, da me tale ustaljena praksa, bom grdo rekla, hudičevo moti. S to ustaljeno prakso ali delamo po domače – s tem se srečujemo tudi na drugih področjih, na primer na področju zdravstva. Zdaj se bojim, da bo se ta domača ali ustaljena praksa prenesla še na vaše ministrstvo. Dalje pravite: "Glede na očitke, da sem na novinarski konferenci zagovarjala odločitve Centra za socialno delo Velenje, odgovarjam, da temu ni tako. Na novinarski konferenci sem povzemala ugotovitve socialne inšpekcije. Torej to sami prevzamete subjektivno odgovornost. Tudi očitek, da dobro počutje otrok v rejniški družini ni dokazano, ni zavajajoč, pravite. "Stanje in razpoloženje otrok so preverili delavci Centra za socialno delo in tudi ostali." Jaz ne vem, ali tukaj sploh lahko še temu centru za socialno delo kaj verjamemo, ali so to spet delali na podlagi nekih pisem, sem ter tja, med centrom in rejniško družino; ali so šli na teren in se prepričali, kakšno je resnično stanje. Ministrica, v svojem zaključku na našo interpelacijo navajate, da v Slovenski demokratski stranki poskušamo vplivati na poteke in vsebino konkretnega postopka, ki ni zaključen pred pristojnimi organi. Še enkrat bom ponovila, v Slovenski demokratski stranki nikakor in pod nobenim pogojem ne želimo vplivati na postopek; opozoriti želimo samo na nepravilnosti in na vso bedo ter nesrečo, ki jo preživljata stara starša in seveda otroci. In želimo si, da bi se ta postopek končal v dobrobit otrok. In čisto na koncu pravite, da je interpelacija sredstvo nadzora Državnega zbora nad delom ministra; nikakor pa ne nad delom uprave, kar terja ta interpelacija. Ministrica, ne vem, če ste videli, ko se je to zapisalo; mogoče kdo drug zapisal. Kdo je potem odgovoren za delo? Jaz samo upam, da danes ne bomo slišali, da pa so mogoče za delo ministrstva odgovorni državljani. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Janko Veber. Pripravita naj se gospa Eva Irgl in gospod Jožef Horvat. Izvolite, gospod Veber.
Hvala za besedo in lep pozdrav vsem! Predlagatelji v interpelaciji o delu in odgovornosti ministrice za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anje Kopač Mrak očitajo odgovornost pri nesorazmernem posegu v človekove pravice; kot ena prvih točk, ki je izpostavljena v interpelaciji in tudi v njihovih današnjih razpravah zelo pogosto. V ta namen bi želel zelo jasno predstaviti stališče Varuha človekovih pravic, ki je tudi sicer prišlo v Državni zbor ravno na pobudo Komisije za peticije ter človekove pravice in enake možnosti. V tem odgovoru lahko preberemo, da Varuh ugotavlja, da na podlagi informacij, ki jih je pridobil v zvezi z obravnavano zadevo, ne ugotavlja kršitev pravic obeh otrok, ki bi bila z odločbo Centra za socialno delo Velenje kršena. Pri tem postopku Varuh človekovih pravic ugotavlja, da so bile pravice otrok ustrezno zaščitene. V nadaljevanju Varuh meni, da bi glede pravnega interesa dedkov in babic oziroma ožjih sorodnikov otrok v pravnih postopkih za zaščito otrok morala zakonodaja priznati njihovo vlogo, saj v sedanji ureditvi dejansko nimajo možnosti uveljavljanja svojih interesov. Torej opozarja na trenutno stanje, ker jim zakonodaja ta hip tega ne omogoča, kar si sami ta hip želijo in so tudi sprožili postopke na sodišču. In Varuh dejansko predlaga, da pristojno ministrstvo za delo tudi čim prej pripravi zakonodajo, s katero bo razmejena pristojnost odločanja med centri za socialno delo in sodišči, torej odločanja glede rejništva. Varuh predlaga, da bi to odločanje prešlo na sodišče. To je tudi bila vsebina Družinskega zakonika, ki je padel na referendumu; ampak takrat se očitno nismo ali pa niste spraševali o tem, da je treba zakon sprejeti tudi zaradi zaščite otrokovih pravic, s tem da je sodišče tisto, ki odloči o rejništvu. S tem, ko je ta postopek na sodišču, se dejansko vzpostavi tudi možnost pritožbenih poti tudi ožjim sorodnikom otroka ter s tem še večji nadzor nad samim postopkom. To, kar upam, da bo nekako pozitivna stran današnje interpelacije, da bo dejansko prišlo do sprejetja Družinskega zakonika v Državnem zboru, ki bo omogočal točno to, na kar Varuh človekovih pravic opozarja, kar do sedaj še nismo rešili. Bil je predlog, vendar je bil zavrnjen na referendumu. Tudi glede Upravnega sodišča, ki je odločalo o predlogu, ki ga je vložila babica, da bi vrnila otroke, je to sodišče presojalo prav na podlagi sorazmernosti pri tehtanju posega v pravico tožnice, torej babice, do družinskega življenja in dolžnostjo varovanja otrok. Sodišče je odločilo v korist otrok, da ostanejo pri rejniški družini. Tudi ta očitek glede kršenja ali pa odgovornosti pri nesorazmernem posegu človekovih pravic je bil na Upravnem sodišču utemeljeno zavrnjen. In ko se danes pogovarjamo o tem, kar je bilo tudi izpostavljeno, koliko je bilo narejenega na tem ministrstvu, želim izpostaviti samo dva projekta, ki jih je Ministrstvo za delo izpeljalo oziroma dokončalo prav pod vodstvom aktualne ministrice. Gre za problemsko območje Pokolpja, kjer je visoka stopnja brezposelnosti. To ministrstvo je bilo edino, ki se je odločilo, da se zato, da se brezposelnost rešuje hitreje, sofinancira izgradnja doma starejših občanov v Metliki in razširitev doma starejših občanov v Kočevju za potrebe dementnih oskrbovancev. Priključilo se je k temu projektu zelo konkretno z dvema projektoma, pri drugih ministrstvih tega nisem zasledil. In ne samo da je s tem zagotovilo delovna mesta v teh okoljih, zagotovilo je tudi boljši standard za oskrbo starejših, še posebej v Kočevju, ker sploh oddelka za dementne ni bilo možno organizirati na ustrezni ravni. Torej dva konkretna primera, kjer lahko govorimo o tem, da je bila ta skrb za starejše izpeljana zelo konkretno prav s strani tega ministrstva pod vodstvom aktualne ministrice. Če se dotaknem še nekaterih drugih aktualnih zadev, ki so se ravno tako pojavljale v času priprave na današnji dogodek, torej na razpravo v Državnem zboru, je bilo zaslediti tudi zahtevo s strani kolegic in kolegov Desusa, da se zagotovi ministrstvu za delo 20 milijonov evrov za uskladitev pokojnin. Mislim, da bi bilo prav, preden se takšne zahteve podajo, da se vendarle razmisli, ali je smiselno iz iste vreče, iz istega proračunskega področja, teme, resorja posegati na način, da se vzame tistim, ki so upravičeni do socialne pomoči iz tega proračuna, in se da drugim, ki so ravno tako upravičeni; ampak bo ena skupina zato na bistveno slabšem, kot bi sicer bila, če bi se ta predlog upošteval. In tukaj želim izpostaviti, da je ravno socialna zaščita, v kateri izdatki pokrijejo tudi 60 % dvajset odstotkov najrevnejšim, ključen ukrep, ki dejansko blaži socialne stiske številnim v Sloveniji. Tudi če pogledamo kriterije o upravičenosti do temeljnih socialno varstvenih prejemkov, lahko ugotovimo, da je ta ciljnost zelo dobro dosežena in da po podatkih Svetovne banke iz leta 2015 samo še štiri države v Evropski uniji dosegajo boljše rezultate glede razdeljevanja sredstev in njihove učinkovitosti. Pri tem je treba še enkrat poudariti, da vplivi teh transferjev dejansko pokažejo, da zmanjšujejo revščino pri več kot 42 % upravičencev. Torej zelo jasni podatki, ki so preverjeni tudi s strani Svetovne banke, kako poteka ta način podeljevanja sredstev v Sloveniji, kljub temu da niso med najvišjimi znotraj Evropske unije. Ampak mogoče en moj skromen predlog, čeprav o tem zelo pogosto govorim v državnem zboru, denar je treba jemati tam, kjer je; in ga dati tja, kjer ga dejansko ni. Pri upravljanju z državnim premoženjem ugotavljamo, da se nam izgublja izjemno veliko denarja. Samo v obdobju od leta 2012 do 2014 je bilo pri SDH za potrebe svetovalnih pogodb porabljenih 11 milijonov evrov. Samo za potrebe svetovanja; ne zato, da se nekaj konkretnega zgodi, da se zagotavlja delovna mesta, boljše upravljanje. Samo za potrebe svetovanja. In dokler se ne bomo dejansko uprli temu in izčistili ta odnos, predvsem svetovalnih lobijev, ki so dokončno prevzeli upravljanje državnega premoženja, bomo imeli v proračunu težave s tem, kako zagotavljati denar za pokojnine, kako zagotavljati denar za socialne transferje in podobno. In tukaj je treba iskati rešitve. In te rešitve so lahko resnično skupne Desusu in tudi Socialnim demokratom, predvsem v aktualni vladi, ravno iz razloga, ker obe stranki pokrivata to področje. Ampak če pogledamo koalicijsko pogodbo, že leta 2015 imamo v koalicijski pogodbi zavezo, da bo ustanovljen demografski sklad. Demografski sklad je namenjen temu, da blaži primanjkljaj v pokojninski blagajni. In ta demografski sklad je tisti, ki upravlja z državnim premoženjem. In zakaj ne bi premoženja, ki ga imamo v obliki zavarovalnic, v obliki energetskih podjetij, v obliki Telekoma, tudi teh slabih terjatev, ki jih poskušajo banke prodajati z zelo visokim diskontom, 80-odstotnim diskontom, da bo nekdo tretji zaslužil, zakaj ta denar ne bi šel v demografski sklad? Ta skupni projekt je lahko tisti, ki je lahko odgovor na to, kako ublažiti socialne stiske, kako izboljšati status upokojencev. To je tisto, kar pogrešam v tem obdobju, tam, kjer denar je, ga ne namenjamo za potrebe ljudi, ampak za tiste lobiste, ki so dejansko ugrabili upravljanje državnih podjetij; in ta denar se nam v milijonskih zneskih iz dneva v dan zgublja. In upam, da bomo enkrat naredili preskok in se začeli pogovarjati o tem, kaj ljudje dejansko potrebujejo, saj to kar dobro poznamo. Še enkrat poudarjam, denar vzemimo tam, kjer je, in ga dajmo tja, kjer ga ni; nameniti predvsem ljudem. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Eva Irgl. Pripravita naj se gospod Jožef Horvat in gospod Marijan Pojbič. Izvolite, gospa Irgl.
Najlepša hvala za besedo. Spoštovani poslanke, poslanci; spoštovana gospa ministrica! Gospa ministrica, v uvodnem nagovoru, ki ste ga imeli pred poslanci ob 9.30 dopoldan, ste si privoščili kar nekaj manipulacij. Pol ure ste imeli časa, da ovržete očitke, ki smo jih izpostavili v interpelaciji s strani Slovenske demokratske stranke; ampak vi ste se pretežno posvečali temu, kaj boste v prihodnje naredili kot ministrica na resorju, ki ga pokrivate. In druga stvar, dejali ste, da smo v ta primer vpeljali politiko. Gospa ministrica, naj vas spomnim, zgodbo o tragičnih koroških dečki so na plan pripeljali mediji. Mediji so izpostavili vse te nezakonitosti, ki so se odvijale v postopkih pri odvzemu dveh koroških dečkov. Ampak vi ste pa tudi pridno asistirali temu in bili na novinarskih konferencah, hodili na Odmeve, na vsevrstna soočenja; tako da nam očitati, da politiziramo ta primer, je, najmanj kar je, neokusno. Se pa strinjam v tistem delu z vami, ko pravite, da mediji vse prevečkrat senzacionalistično poročajo o nekaterih zgodbah in da tega ne bi smeli, zlasti ko gre za mladoletne osebe. Ampak, spoštovana gospa ministrica, ko se takšen primer, kot se je zgodil v primeru teh dveh dečkov, tako eksploatira v javnosti, dobi takšne razsežnosti, potem je jasno, da tudi kot opozicija lahko terjamo določene odgovore. In meni je žal, da kot ministrica niste zbrali poguma in prišli na Komisijo za peticije ter za človekove pravice in enake možnosti, kjer bi lahko vse v zvezi s temi postopki pojasnili in razjasnili; tudi na zaprtem delu seje. Vendar vas žal na našo sejo komisije ni bilo, ste pa mirno to lahko razlagali po medijih. Gospa ministrica, najprej je treba počistiti pred lastnim pragom. Nedvomno vodite zelo zahteven, zelo občutljiv resor, saj s svojimi odločitvami sooblikujete socialno politiko, zdaj pa tudi aktivno oblikujete. Na tem ministrstvu ste že skorajda osem let v takšni ali drugačni funkciji, aktivno lahko sooblikujete socialno in družinsko politiko. Ampak kakšen je vaš ključni izplen? Gospa ministrica, niste dosegli sprememb družinske zakonodaje na področju rejništva, morda bi se kakšne stvari lahko preprečile. V tem trenutku še vedno živi pod pragom revščine skoraj 300 tisoč ljudi. Kaj je bilo v teh osmih letih na tem področju narejenega? Brezposelnost nič ne pada. 410 tisoč ljudi trpi socialno izključenost, da ne govorim o tem, da smo pričakovali od vas reformo trga dela; ni te reforme. In ko sem že prej omenjala Komisijo za peticije ter za človekove pravice in enake možnosti, večkrat na komisiji govorimo o izjemno pomembnih temah, ki spadajo pod vaš resor, ki ga pokriva vaše ministrstvo. Večkrat smo govorili o nasilju nad ženskami, nad starejšimi, tudi danes se je opozorilo, kaj vse se dogaja v domovih za starejše, govorili smo o nasilju nad otroki; ampak vi si niste nikoli vzeli časa, da bi prišli na sejo in pojasnili svoja stališča ter stališča ministrstva do teh zelo pomembnih vprašanj, nikoli. Jaz osebno vas nisem še nikoli videla na tej komisiji, čeprav ste vedno vabljeni. Zdaj bom šla pa malo nazaj v to zgodbo, kako se je vse začelo in zakaj smo na komisiji za peticije tudi odprli primer te tragične zgodbe, ki se nas je vseh zagotovo dotaknila. In prvenstveno bi moralo biti v tem prostoru vsem nam v prvi vrsti ključna stvar, da delamo vsi v korist otrok. Se strinjam s tem, treba je delati v korist otrok. Ampak, še enkrat, ko pride takšna zgodba v javnost, terja odgovore; in terja odgovore s strani ministrice za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti. Skratka, na komisiji za peticije smo obravnavali peticijo več kot 3 tisoč podpisnikov, s katero so opozorili, da se ne strinjajo z načinom odvzema otrok in z brutalnim pristopom centra za socialno delo, katerih delovanje imate pač – to si pač morava priznati, gospa ministrica – prav vi pod okriljem. Vi ste tista, ki morate to nadzirati, poleg seveda socialne inšpekcije in drugih, pristojnih za to. Odvzem otrok je bil nezakonit in način, kako ste odvzeli te otroke, povsem neprimeren. Povsem neprimeren. In na otrocih, to so povedali tudi psihoterapevti, ko je zgodba prišla v javnost, lahko pusti, in ne da lahko, ampak zagotovo bo pustil dolgotrajne posledice. Sploh v takšni zgodbi, ki se je zgodila tema dvema dečkoma, ko je bila že predhodno njuna mati umorjena s strani očeta. Tukaj se strinjam, gre za zelo občutljive stvari, vendar ravno zaradi tega je treba biti še toliko bolj pazljiv in imeti res vse pod kontrolo, da ne pride do takšnih napak, ki si jih je privoščil center za socialno delo v Slovenj Gradcu in v Velenju. Da je bil način odvzema teh otrok neprimeren, je povedala tudi varuhinja človekovih pravic. In če varuhinja lahko opozori na te stvari, potem je seveda prav, da opozorimo na neprimerne postopke tudi s strani opozicije, v Slovenski demokratski stranki. Žal mi je, da še kakšna druga stranka ni opozorila na te napake, ki so se zgodile. Na pogovoru, ki sem ga imela s civilno iniciativo v državnem zboru, ko so mi prinesli to peticijo, ki nosi naslov Pomagajmo otrokoma ubite matere, so mi ti podpisniki, ki jih je več kot 3 tisoč, zatrdili, da civilna iniciativa nima nikakršnih političnih motivov. Nikakršnih političnih motivov. In jaz sem temu verjela. Čutijo se dolžne, da opozorijo na nesprejemljiva ravnanja centra za socialno delo ter vas, ministrica, ki ste ves čas dajali podporo temu nezakonitemu ravnanju. Ves čas ste dajali podporo. Jaz ne razpravljam o vsebini, ampak govorim o postopkih, ki so bili napačno izpeljani in so bili nezakoniti; in to je povedalo tudi Upravno sodišče. Spoštovana ministrica, vi mimo tega pač ne morete iti. Kot so kolegi prej pojasnili, nosite zagotovo tudi subjektivno odgovornost; ampak če vam že subjektivne odgovornosti ne moremo dokazati v celoti, potem pa ste zagotovo objektivno odgovorni in kot ministrica morate prevzeti odgovornost. Morate prevzeti odgovornost, ker ste objektivno odgovorni, ker vsi ti postopki sodijo pod vaš resor. Teh postopkov nismo peljali v opoziciji ali v Slovenski demokratski stranki, ampak so jih peljali centri za socialno delo, katere vi nadzirate skupaj s socialno inšpekcijo. Skratka, civilna iniciativa mi je povedala, da želijo samo pomagati v čim večjo korist otrok. In zakaj jaz temu ne bi verjela?! In so si želeli, da to kalvarijo slišimo tudi poslanke in poslanci Državnega zbora na seji komisije za človekove pravice. Zato smo to peticijo tudi obravnavali, ampak tukaj naj povem, da sem z vso skrbnostjo ravnala kot predsednica komisije in, prvič, nisem nasedla na neke politične manipulacije s strani koalicije, ki so želeli, da po vsej sili zapremo sejo za javnost, ker ne smemo govoriti o občutljivih podatkih. Pa sem jim takoj povedala, da v skladu s 101. členom Poslovnika Državnega zbora takoj, ko bom zaznala, da bi razprave šle v smer, kjer se bodo razkrivali občutljivi osebni podatki, ali pa da bi se s katerokoli razpravo poseglo v dostojanstvo kateregakoli od vpletenih, razpravo prekinila in jo zaprla za javnost. Ampak ne; vztrajali so na svojem zaradi tega, ker niso želeli, da se kakšne stvari razkrijejo, da se o tem sploh govori. Njihov namen ni bil zaščita otrok in korist otrok, ampak zaščita ministrice, to je bil namen tega skrivanja. Zdaj bom pa nadaljevala, ko smo potem na komisiji opravili odprti del razprave, ki tudi danes poteka – in vidite, da povsem primerno, na nivoju, dostojno, mislim, da nihče ne posega v kakršnekoli pravice ali pa v dostojanstvo kogarkoli – takoj potem sem, ko smo končali z odprto razpravo, kjer se je govorilo o podatkih, ki so bili že javni in o katerih ste tudi vi govorili, ministrica, na raznih soočanjih, sejo zaprla za javnost, ker se mi je zdelo tako prav. Ampak koalicija ni želela prisostvovati na zaprti seji, čeprav so jo zahtevali, ker nimajo argumentov in ker je bilo to pa res samo politikantsko dejanje, da se vas ščiti, ne pa korist otrok. In drugič, gospod Stefanoski, zelo dobro ga poznate, vodi Socialno inšpekcijo, v tem primeru je bil nadzornik. Gospod Stefanoski je javno izrekel na odprti seji komisije, da žal on o primeru ne more razpravljati na odprti seji, ker pač ne more govoriti o občutljivih osebnih podatkih; da pa lahko govori o tem na zaprti seji. In na zaprti seji, kot veste, smo poslanci dolžni varovati podatke, dolžni varovati podatke; če ne, smo lahko zaradi tega tudi preganjani. Ampak ko sem jaz zaprla sejo, je gospod Stefanoski, ki vodil nadzor nad tema dvema dečkoma oziroma nad tem postopkom, povedal, da zdaj pa mora iti, da nima več časa in da ga na zaprto sejo ne bo. Se pravi, on je želel, da govorimo na zaprti seji, ker na odprti ne more, potem pa se zaprte seje ni udeležil. Udeležila se je vaša namestnica, državna sekretarka, ki pa ni povedala popolnoma nič, čeprav je tudi ona še prej skupaj s koalicijo govorila, kako pomembno je, da sejo zapremo za javnost. Niti ene stvari ni povedala; ne samo da ni odgovorila na nobeno vprašanje, sploh ni spregovorila, nema je bila, popolnoma nema. In takrat smo se spraševali, spoštovana gospa ministrica, ali ji niste dali pristojnosti, da lahko govori, kar je povsem neodgovorno zato, ker je ona prišla namesto vas tja, ker vi pač niste imeli tega poguma, da bi lahko to pojasnili niti na zaprti seji, čeprav javnosti v očitno bolj domačem okolju, kjer lahko nadzirate situacijo, pa ste govorili o tem primeru. In drugič, če gospa državna sekretarka ni vedela o ničemer nič, potem to pomeni, da vi neodgovorno vodite svoje ministrstvo v celoti, ker očitno ne veste, kaj se dogaja v centrih za socialno delo. Spoštovana gospa ministrica, mi smo v petek imeli sejo v zvezi z ravnanji, delovanjem centrov za socialno delo. Veliko stvari je bilo povedanih na tej seji, vas spet ni bilo. Ne vem, zakaj takšna ignoranca in aroganca do Državnega zbora. Pa vendarle vas Državni zbor postavlja na to mesto, na katerem ste danes, ampak to očitno kaže vaše razumevanje, tudi siceršnje, demokracije. Gospa ministrica, jaz mislim, da bi na petkovi seji lahko bili prisotni in bi lahko povedali, kaj nameravate z reorganizacijo centrov za socialno delo, kako se vam zdi, da delujejo centri za socialno delo; kajti na terenu nas, poslance pa ljudje opozarjajo, da je veliko napak v postopkih storjenih s strani centrov za socialno delo. In mislim, da bi vi na te očitke morali tudi kot odgovorna odgovoriti. Skratka, ko pogledamo to zgodbo, spoštovana gospa ministrica, otroka sta bila odvzeta nenadno, na skrivaj, odvzeta sta bila na brutalen način, kar, kot rečeno, lahko na njima pusti dolgotrajne posledice. Na takšen način, spoštovana ministrica, se lahko otroke odvzame samo v primeru, če je ogroženo njuno življenje ali zdravje. Kolikor smo mi iz vseh razprav in vsega, kar ste tudi vi pojasnili in kar smo slišali na zaprti seji – ker v nadaljevanju zaprte seje so nekateri še neke druge stvari povedali in pojasnili, ne sicer vaša državna sekretarka, ampak ostali, ki so bili vabljeni na sejo –, v tem primeru ni šlo za nobeno od omenjenih stvari. Druga stvar, očetu ni bila odvzeta roditeljska pravica. Jaz se ne bom spuščala v presojo, na kakšen način in zakaj je bilo to tako storjeno in narejeno; ampak s tem se morate vi ukvarjati, vi prevzemate objektivno odgovornost za to. Ni se pa začel niti postopek s strani centra za socialno delo, niti postopek. To pomeni, da je oče imel še vedno roditeljsko pravico, čeprav ste potem pojasnili, da bi res morda bilo bolje, da bi mu to roditeljsko pravico odvzeli; ampak prav na podlagi te roditeljske pravice, ki mu je niste odvzeli oziroma niste začeli niti postopkov, se je lahko zgodil ta brutalen odvzem otrok. In to je problem. Jaz pa seveda ne morem presojati in tudi ne želim in bi bilo neodgovorno tudi od mene, da bi presojala, ali je zdaj bolj primerno, da so ti otroci v rejništvu nekje drugje ali pri starih starših. Vem pa, kar je dokazalo tudi Upravno sodišče, da postopki niso bili korektno izpeljani in da ste ravnali nezakonito. In če to ni dovolj, tudi ko govorimo o kršenju človekovih pravic in temeljnih svoboščin, če to ni dovolj, da odstopite s svojega položaja, potem jaz ne vem, kaj vse je treba kršiti. Kršene so bile ustavne in človekove pravice, odvzem je bil v nasprotju s Konvencijo o človekovih pravicah, prišlo je do posega v pravico do družinskega življenja. In če pogledamo tudi prakso Evropskega sodišča za človekove pravice, je iz te prakse jasno, da v določenih primerih Evropsko sodišče kot družinsko življenje priznava tudi skupnost med vnuki in starimi starši. Tudi to skupnost priznava in vi ste grobo posegli v ta družinska razmerja. Jaz se zavedam, kaj je delo centrov za socialno delo, zavedam se, kaj je delo nadzornih institucij; treba pa se je tudi zavedati, kaj je delo ministrice. In delo ministrice ni, da samo pojasnjuje neke stvari, ampak ko pride do tega, da se ugotovi, da je prišlo res do nezakonitosti in nezakonitih postopkov, da sprejme odgovornost za svoja ravnanja in ne išče razlogov v tem, kaj vse bomo še naredili na ministrstvu. Na ministrstvu bi lahko kakšne stvari naredili že v teh osmih letih, pa jih niste. Saj vi niste ministrica šele dve leti v tem mandatu, vi ste bili že prej ministrica, še prej pa državna sekretarka, pa zelo dobro veste, kakšen ustroj delovanja ima ministrstvo. Zaradi tega se od vas pričakuje še večjo efektivnost, kar je povsem normalno, povsem normalno. Jaz pač gledam z obratne plati, kot ste vi prej povedali, da bi na tem ministrstvu moralo biti pet ministrov, ste dejali, pa še vedno ne bi izpeljali stvari. Jaz pa gledam drugače – vi ste že tako dolgo tam, poznate v celoti ustroj, se vam ni treba prilagajati na ta ustroj in bi lahko neke stvari že izpeljali. Te postopke bi morali izpeljati. Ne bom govorila o kupčiji med Desusom in vami oziroma s tem kupčkanjem o glasovih in tako naprej; ampak v nečem ima Desus prav, vi na nekih področjih, ki so ključna v vaši pristojnosti, niste naredili popolnoma nič. Ste pa na nekih drugih področjih že kar ihtavo delali projekte, tudi če so vam ljudje celo na referendumu rekli, dovolj je. Kje so zdaj tukaj prioritete?! Spoštovana gospa ministrica, za konec naj rečem samo še to, na zaprti seji, ne na odprti, ampak na zaprti seji, kjer bi se lahko pojasnilo, zakaj sta bila starima staršema odvzeta otroka, nismo dobili nobenega odgovora na precizna vprašanja. In to je bil ključ do vsega. Niti na zaprti seji. Jaz menim, spoštovana gospa ministrica, da je čas, da odidete s svojega položaja zaradi vseh zadev, ki smo jih navedli, tako moji kolegi kot sedaj sama. Jaz bom vašo interpelacijo podprla. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Jožef Horvat, pripravita naj se gospoda Marijan Pojbič in dr. Vinko Gorenak. Izvolite, gospod Horvat.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovana gospa ministrica dr. Anja Kopač Mrak, mene je na to mesto, kjer danes ta trenutek stojim, poslalo slovensko ljudstvo. Čeprav sem na zadnjem mestu, na sedežu številka 90, pa imam enako kot vsi ostali kolegice in kolegi nadzorstveno funkcijo nad delom vlade, torej tudi nad delom vašega ministrstva. Ker ste dama, ker ste ženska, bo moja ostrina tokrat nekoliko milejša, nikakor pa ne pričakujte, da bom svojo ostrino transformiral v toplino. Na žalost vam moram odreči svojo podporo. Preveč je bilo napak na ministrstvu, ki ga vodite, kjer ste že kar nekaj časa, že nekaj let; in enostavno se s takšno socialno politiko ne morem strinjati. V Sloveniji ima oblast ljudstvo, in to od cvetne nedelje 8. aprila 1990. To isto ljudstvo, gospa ministrica, se vam je prvič odreklo na materinski dan 25. marca 2012, ko sicer niste bili ministrica, ampak takrat je slovensko ljudstvo na referendumu vrglo, kot se reče, Družinski zakonik, katerega soavtorica ste bili in tudi strastna zagovornica. In ljudje so takrat zelo jasno rekli oziroma, bolje rečeno, slovenske družine so takrat jasno in prvič rekle, da ne bodo dopustile, da kdorkoli posega v nedotakljivo svetišče, kar družina po mojem razumevanju je. Odstopno izjavo pa vam je z velikimi črkami napisalo spet taisto slovensko ljudstvo lani, 20. decembra. Ostali bi velika političarka, če bi istega dne, 20. decembra 2015, do 24. ure odstopili; pa niste. Včasih slišim tudi z vaše strani in vaših zagovornikov napad na odločitev slovenskega ljudstva na enem in drugem referendumu, ki sem jih omenjal. V tej državi ima oblast ljudstvo in pika. V ponedeljek je predsednik Vlade na ustno poslansko vprašanje kolegice Jelke Godec v svojem odgovoru med drugim zelo sočutno dejal, citiram: "Gre za dejansko nek dogodek s koroškimi dečki, ki je pretresljiv, ki je za vsakega državljana boleč. Vsem nam je hudo, da je do tega prišlo, in si ne želimo, da bi se takšni postopki še dogajali v prihodnje." Konec citata. Bravo, predsednik Vlade in oče. Tudi mene kot očeta se je ta dogodek grozno dotaknil. Ne bi rad veliko o tem govoril, ampak vi, gospa ministrica, imate na spletni strani vašega ministrstva napisan dolg seznam zakonov, pravilnikov in tako dalje, ki jih vi morate spremljati, kako se izvajajo. Če se pravilno ne izvajajo, morate vnaprej videti in zakone spremeniti, predloge sprememb zakonov prinesti v Državni zbor, ker pravi politik je tisti, ki vidi naprej, kaj se bo zgodilo in kar se lahko zgodi ter ni dobro konkretno za slovenske družine in za otroke. Tukaj ste pred nami prisegli, da boste varovali ustavni red. Razumel sem, da tudi 53. člen slovenske Ustave, ki pravi v tretjem odstavku: Država varuje družino, materinstvo, očetovstvo, otroke in mladino ter ustvarja za to varstvo potrebne razmere. Glede nesrečnega dogodka, ki je bil povod za vašo interpelacijo, bom tudi sam prebral na hitro nekaj izjav varuhinje človekovih pravic in njenih najožjih sodelavcev. Citiram: "Oče ima kljub domnevnemu umoru svoje partnerke in matere obeh otrok sicer še vedno roditeljsko pravico, čeprav se Varuhu to ne zdi prav. Center za socialno delo pa ima možnost, da sodišču predlaga odvzem roditeljske pravice." Konec navedka. Ali tukaj čutite, gospa ministrica, potrebo po pravočasni spremembi zakonodaje, pa je niste predlagali Državnem zboru? Varuhinja ugotavlja, da bi odločitev lahko izvršili tudi na primernejši način, brez dodatnega travmatiziranja otrok. Predlaga tudi vključitev zagovornika glasu otroka, ki bo pomagal izraziti tudi mnenje otrok. V tem kontekstu vas je moja kolegica Iva Dimic aprila lani spraševala, citiram: "Spoštovana gospa ministrica, na kakšen način boste zagotovili izvajanje sprejetega Zakona o preprečevanju nasilja v družini glede pravice otrok, ki so žrtve nasilja v družini, v delu, ki se nanaša na pravico do zagovornika; in v kakšni časovni dinamiki?" Tukaj sprašujem, ali so imeli otroci zagovornika? In vi ste takrat rekli, gospa ministrica, 20. aprila 2015: V normativnem planu dela vlade je v letošnjem letu, torej 2015, priprava zakona o družinah, kjer gre predvsem za sistemsko ureditev teh ukrepov za zaščito najšibkejših. Danes smo več kot eno leto kasneje. Kje je sedaj ta zakon o družinah, kot vi pravite? Vi ste tudi obljubili, da boste popravili pravilnik o plačilih občin, se boste spomnili konkretno – v Zavodu za usposabljanje, delo in varstvo Dornava. To ste obljubili na terenskem obisku. Sami ste rekli, da se zavedate, da je cena za občine previsoka. Nimam časa, da bi govorili sedaj o tem, kakšna je resnično ta cena. Astronomska je. In konkretno občina Ormož je čakala, da vendarle zagleda luč sveta ta pravilnik; pa še vedno ni novega pravilnika. In sedaj omenjeni Zavod za usposabljanje, delo in varstvo Dornava toži Občino Ormož, prišlo je do izvršbe. Ja, logično, saj sodniki črkobralsko gledajo pravila in udarijo po občinah. To je en primer, samo en primer in stotine je takšnih, kako vlada "pomaga" občinam. Res pomaga?! En mali pravilnik je bilo treba spremeniti. Ne, pa ga ne bo; in ga ni. In vi ste bili tudi druga dama tega ministrstva, državna sekretarka, ko je takratna vaša vlada ukinila tako imenovane državne pokojnine. In kaj se danes dogaja? Če bi vi hodili po terenu toliko, kot Nova Slovenija, bi vedeli. Recimo zelo svež primer, na občino pride starec, ki je dobil socialno pomoč in država se je vpisala na njegovo premoženje, na njegovo hišo. Sedaj pa ta starec mora v dom starejših in občina je doplačnik doma. A občina se ne more hipotekarno vpisati na nepremičnino; razen če poravna znesek državi. Kdo je sedaj v tej državi nor?! Občina bo potem morda dobila to nepremičnino, ko bo to ruševina. In država bo imela – verjemite in vem, da verjamete –, občina ima vedno več takšnih ruševin. Hvala za ruševine. Vi se boste tudi spomnili, gospa ministrica, da sva se pogovarjala že novembra 2014, ko sem vas nagovarjal v svojem ustnem poslanskem vprašanju, da bi spremenili Pravilnik o sklepanju zakonske zveze. Zakaj pa? Zato, ker sem tudi pooblaščena oseba za sklepanje zakonskih zvez. In novembra 2014 je k meni prišlo kar nekaj mladih parov, ki so se želeli poročiti 2. maja 2015. Hej, ne bo šlo po starem pravilniku. Ker je to bila sobota in v soboto se ne morete poročiti, če je državni praznik; in 2. maj je državni praznik. Kako malo politične volje bi bilo treba, da bi približno 400 parom v Sloveniji omogočili, da se v prvi soboti maja poročijo. Ne, ne. Zato, ker je to predlagal najbrž opozicijski poslanec iz zadnjega mesta tega parlamenta, sedež številka 90, iz inata ne bo šlo. Sem prosil za pomoč prav tako v ustnem poslanskem vprašanju ministra Koprivnikarja. Pa mi je pomagal, vsa čast, minister Koprivnikar; ampak ministrica pravilnika, ki je bil usklajen med obema ministrstvoma, ni objavila v Uradnem listu pravočasno, ampak kasneje, samo zato da zašije opozicijskega poslanca in tistih okoli 400 mladih parov. Ja, pa so se poročili. Veste kje? V Avstriji. Naštejem lahko, če mi bodo dovolili, primere, ko so šli v Radkersburg, se tam poročili, hvala bogu smo v Evropski uniji, in seveda tam tudi potrošili denar za ohcet. Takšno vlado imamo. Zdi se malenkost, ampak ni malenkost; ker se vam, gospa ministrica, fučka za sklepanje zakonskih zvez. Vi seveda tudi ne podpirate predlogov Nove Slovenije, kar se tiče socialne, beri, razvojne kapice. Podpirate pa kapico za pokojnine. Pokojnine imamo limitirane. Kar se tiče prispevkov, nimamo limitiranih. In to je klic ne samo Nove Slovenije, celotnega slovenskega gospodarstva – uvedite socialno, razvojno kapico Vi pravite, ne bo šlo. Vi tudi ne podpirate dvojnega statusa obrtnikov. Sem govoril s tega mesta že o mali slovenski občini, prekmurski občini Kobilje. Ta vaša ureditev je zaprla še zadnji dve gostilni v občini Kobilje. Nekdo je rekel, da je to gostilniška debata. Ne, to je debata o gospodarskih subjektih. In se vam zahvaljujejo; meni pa sporočajo, da moram to omeniti. Vi tudi ne podpirate nagrajevanja, boljšega nagrajevanja dobrih delavcev, kar smo prav tako mi iz Nove Slovenije predlagali. Tukaj seveda mislim na božičnico, ko lastnik podjetja pravi: Jaz se bom odrekel delu svojega dobička, bom razdelil delavcem, ki so največji kapital mojega podjetja, bom razdelil božičnico; ampak tudi država se naj odpove. Ne, država se ne odpove, ker je požrešna. In takle imamo, takle imamo. Ne podpirate tudi, gospa ministrica, delodajalcev, ki želijo več ljudi zaposliti, več zaposlovati; pa si ne upajo, ker se ne morejo znebiti slabih delavcev; to je rezultat naših terenskih obiskov. Smo slabi in smo dobri ljudje na tem svetu ter smo slabi in smo dobri delavci. In vse od tod sledi, ker ne podpirate boljšega poslovnega okolja, to pomeni tudi, da ne podpirate boljšega financiranja socialne države; torej spet ne spoštujete 2. člena slovenske Ustave. In dokler bo tako, gospe in gospodje, spoštovana ministrica, do takrat bomo mi imeli takšen Ginijev koeficient, kot ga imamo; smo egalitarna družba, ena najbolj egalitarnih v Evropi in širše, ampak na žalost smo mi egalitarni v revščini. Premalo ustvarimo glede na to, kakšne potrebe sama zase, za lastno funkcioniranje ima ta država. In še nekaj iz mojega mikrookolja, kar me je močno pretreslo. Dom starejših Lendava, 20 let opravlja svoje poslanstvo, med prvimi desetimi, ki so dobili certifikat E-Qalin. Za moje pojme, kolikor sem jaz domov pogledal, pa lahko rečem, da so na vrhu, da so morda top 5 domov za starejše. Januarja 2011 je vaše ministrstvo, vi ste bili takrat državna sekretarka, dalo soglasje takratnemu direktorju, ker je seveda dobil maksimalno podporo na svetu zavoda, na občinah in tako dalje. Mandat se mu je iztekel in se je prijavil za ponovni mandat, dobil soglasno podporo na svetu zavoda, dobil podporo na Občini Lendava, ljudje ga imajo radi. Nobene, poudarjam, nobene pripombe v njegovem mandatu s strani stanovalcev, svojcev od stanovalcev in zaposlenih, nobene pripombe. Ministrica, ne boste verjeli, njemu zdaj ne da soglasja, brez razloga, brez kakšne pisne obrazložitve. In to seveda negativno vpliva na celotni kolektiv, iz lokalnih medijev sem zvedel, da so ministrici zaposleni pisali, kaj se dogaja, ali ima ministrica svojega političnega kandidata. Svet zavoda mora odreagirati in reče v. d. direktorja Dom starejših Lendava. Nobenih negativnih pripomb, nobenih navodil, nobenih pisnih navodil ministrica ne da, kjer bi pisalo, kaj mora narediti, nič. In kaj se je spremenilo glede zakonov, pravilnikov, Ustave in kaj se še mora spremeniti od januarja 2011 do letos januarja? Nič se ni spremenilo na tem področju, ampak ministrica obrne ploščo pa reče – ne, ne dam soglasja. In na podlagi pisma zaposlenih ministrica pošlje svojega sodelavca, niti ne državnega sekretarja ali državne sekretarke, ne generalnega direktorja katerega od direktoratov, ne poznam, kdo je tja prišel. Zadeva pa me je pretresla, ker sem bil tja povabljen 4. junija tega leta na domski piknik, vsako leto sem povabljen, tja grem in uživam v tej dobri družbi. In meni je po hrbtu teklo, gospa ministrica, trpel sem namesto vas, ko so gostje v svojih pozdravnih govorih kritizirali ministrstvo. Kaj pa Ljubljana hoče od nas? Ljubljana se vtika v Dom starejših Lendava in potem imaš res občutek, da je ta regija res 200 kilometrov daleč od Ljubljane, kar je res, in tudi 200 svetlobnih let daleč od srca. To me prizadene in bom zelo glasen, gospa ministrica, če boste tukaj zaradi koalicijske aritmetike ostali; ker tukaj ne gre za to, ali vi dobro delate ali dobro ne delate, gre za preprosto koalicijsko aritmetiko in štetje glasov. Ampak zakaj tem ljudem sporočate, da so slabi? Če jim sporočate, da so slabi, povejte, da to in to narobe delajo. Kaj se je spremenilo od januarja 2011, ko je taisti človek dobil zeleno luč z vašega ministrstva, januarja 2016 pa je ni dobil?! Ja, težko je to poslušati. Postavite se v mojo kožo. Jaz sem tam pozdravil ljudi s trepetajočim glasom in obljubil, da si bom prizadeval, da se bodo zadeve uredile; kaj pa naj. Jaz nisem ministrice kritiziral, ne, nisem. Tam so bile kamere, morda je kakšna kaj posnela; so pa gostje, ki so bili tam, iz lokalnega okolja bili izredno ostri. Mene je bilo sram kot edinega predstavnika zakonodajne veje oblasti. In če bo šlo tako naprej, zaradi sramu me drugo leto tam ne bo. In to je dom, ki je en najboljših v Sloveniji. Toliko zaenkrat. V nadaljevanju pa morda še kaj več. Hvala lepa.
Besedo ima gospod Marijan Pojbič. Pripravita naj se dr. Vinko Gorenak in mag. Branko Grims.
Spoštovani gospod predsednik, v pravem času ste zasedli ta stol, ker mi vedno pustite, da lahko do konca povem to, kar mislim; in sem zelo vesel. Uvodoma bi začel s stavkom, ki ga je danes povedala gospa ministrica. Na začetek seje nisem mogel priti, ker je bila zaprta štajerska avtocesta, sem malo zamudil začetek te seje, sem si pa pogledal magnetogram. Ministrica, prosim, da počakate tukaj, ne pobegnite, ker je zelo pomembno. Ja, žalostno, saj vem, vas razumem,govorite eno, delate pa drugo. Kaj je ministrica rekla? Rekla je: "Danes stojim pred vami, ker Slovenska demokratska stranka zahteva moj odstop, ker ne želim v javno zrežiranih šovih razgaljati in tako dalje." Rekla je, "ker ne želim v javno zrežiranih šovih …" Gospod predsednik, vas sprašujem in vse, ki sedite tukaj noter, ali smo mi tu cirkusanti?! Povejte. In vi takšno ministrico podpirate, reče vam, da ste cirkusanti, da Državni zbor organizira šov; jaz ne vem, kaj je ona tukaj, ampak to je ona rekla. Najmanj, kar bi moral predsednik Državnega zbora njej izreči, je opomin za žaljenje. To pa je žalitev, skrajno vulgarna, neodgovorna, nesramna žalitev vseh, ki smo bili izvoljeni v Državni zbor. Gospod predsednik, pričakujem, da boste v nadaljevanju, po moji zaključeni razpravi ministrici dali zaradi te izjave opomin, ker si to zasluži. In po moji oceni bi ministrica morala že zdavnaj – ne danes ali včeraj – zapustiti to pozicijo, že zdavnaj. Bom nekaj stvari na začetku povedal, zakaj. Bil sem v kontaktih z marsikaterim, ki je zaposlen na Ministrstvu za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti, na centrih za socialno delo, ne bom razlagal naprej, ker se pač gibam po celotni Sloveniji, hvala bogu, se srečujem z ljudmi. In kaj mislite, kaj so mi ljudje povedali? Lepo vas prosim, dajte tej gospe že enkrat povedati, da naj odide, ker uničuje vse, kar je socialnega v tej družbi, vse, kar je socialnega. Dela v nasprotju z vsem, podpira pa eno ozko skupino posameznikov, o katerih bomo potem kasneje nekaj povedal. Naj odide. In danes mi tukaj govorimo, seveda so delali tudi centri za socialno delo napake. Ampak morate se vprašati, zakaj, Zaradi nesposobnosti ministrice, ker jim ni dajala navodil. Ne dajejo jim pravočasno navodil, ne dajo tistega, kar je potrebno, da bi lahko centri za socialno delo normalno funkcionirali. In to ne govorim samo za centre za socialno delo, tudi ministrstvo. So rekli, lepo vas prosim, ne moremo več, ko slišimo Mrak, nam pade mrak na oči. Žalostno, da je to resnica. Ministrica, to je resnica. Vprašajte, kaj ljudje o vas mislijo v sredini, v kateri delate. Ključni problem vsega tega, da je zadeva takšna, kot je, so Socialni demokrati, ki so si prisvojili vse, kar spada pod socialno v tej državi, prisvojili so si. To je njihov vrtiček, delajo točno, kar jim paše. Malo poglejte nazaj, koliko je tukaj notri takih in drugačnih, svetovalnih, onih, takih in milijon pogodb. Denar odteka in gre ne vem kam. Dajte si to malo pogledati, tisti, ki ste v koaliciji in ki podpirate tako nesposobno ministrico, po moji osebni oceni. Pa se vam iskreno opravičujem, ker vas ne želim žaliti, ampak vam povem, da je to moje prepričanje, in kot poslanec Državnega zbora imam pravico, da moje prepričanje tukaj povem, ker je tukaj, v Državnem zboru; sicer bi me tožili, kot ste danes že omenjali v vaši razpravi, kako bodo tiste, ki so takšne in drugačne podatke uporabili, obravnavale tiste strukture v tej družbi, ki so pač, saj razumete, ne bom se spuščal, saj ste povedali vse, saj nismo tukaj bedaki, da ne bi vedeli, za kaj gre. In ministrica, vi ste govorili, da smo poslanci tukaj cirkusanti. Prebral bom še enkrat, ker ste pobegnili ven, ker vas je strah. Povedali ste naslednje: "Ker ne želim v javno zrežiranih šovih …" V javno zrežiranih šovih – za vas je Državni zbor javno zrežiran šov. In ta diskusija v parlamentu o tako pomemben, tako problematičnem, občutljivem vprašanju – šov. Kolega Franci iz Desusa, vsa čast, da rečete temu stop. Pa ne more gospa, stranka, ki je dobila na volitvah 52 tisoč glasov – Slovenska demokratska stranka je dobila 181 tisoč glasov –, taka stranka, ki ima ministrico, govoriti, da smo mi tukaj notri cirkusanti. Ne se hecati. Pa valjda bomo enkrat rekli temu stop. Ali je to demokratična družba, demokratična država?! In tako se ministrica tukaj obnaša. Lepo vas prosim, da ne nasedajte tem floskulam ter takim in drugačnim računalniškim kombinacijam. SD nikoli ne bo šel iz vlade, vam povem. Ne bojte se tega, ker nimajo kam. Nimajo kam, garantiram vam. Nimajo kam. Če gredo ven, jih ni nikoli več. Pa to bi se moralo že zdavnaj zgoditi, ker so si celotno področje prisvojili. In danes imajo več kot 90 % članov Socialni demokratov zaposlenih v socialni zgodbi. Poglejte si, da si ne boste mislili, da si jaz nekaj izmišljujem, pojdite si pogledati. Tukaj in tam, kamor je SMC infiltriral, rečem temu, kakega svojega kandidata ali predsednika, so ga zdaj napadli in ga hočejo uničiti. Potem vam je vse jasno, za kaj gre. Popolna kontrola enega podsistema, kjer imaš odlagališče. Ne za tiste, ki pridno delajo v centru za socialno delo, ampak tudi za tiste, ki jih pač ne moreš nikamor potisniti, pa jim poskušajo na tak ali drugačen način, po vseh teh zgodbah, ki so se zdaj dogajale, pač dati možnost, da jih nekje skrijejo. Pojdite na center za socialno delo. Vzemite si ali pa vzamemo odbor pa gremo po vseh centrih za socialno delo, pa ne vzamemo ministrice zraven, pa ne vzamemo nobene [[…]]; in seveda jaz zraven, pa jih vprašajmo, naj nam povedo, za kaj se gre. Boste videli, kako bodo ti ljudje gledali na stvar in kaj nam bodo vse povedali. Bodo rekli – zadnji čas je, da te ljudi, prosim lepo, odstavite, ker so nam zrušili funkcioniranje socialnega sistema, uničili so socialno stroko. Pojdite vprašati, kaj misli socialna stroka o ministrici. Pojdite vprašati, pa vam bo vse jasno, vse. In jaz si tega ne dovolim, da bo meni nekdo rekel, da je Marijan Pojbič – v parlamentu štirikrat izvoljen poslanec, ki je dobil tudi 40 % na volitvah – cirkusant. Tega si jaz enostavno ne dovolim, ker to je neokusno. In vsi tisti volivci, ki so glasovali za Slovensko demokratsko stranko, 181 tisoč, so cirkusanti, ker so volili tako ekipo. To je neverjetno, resnično neverjetno. In nobeden ne odreagira. To ne morem verjeti, kot da sedite vsi na ušesih ali pa ste toliko neuki politike. Če vas to ne prizadene, mene prizadene. In to je absolutno nedopustno, nizkotno, pokvarjeno, skrajno sprevrženo dejanje ministrice, da na tak način obračunava tukaj na pultu kot ministrica s poslanci. Jaz mimo tega enostavno ne morem. In taka ministrica ne more biti potrjena, ne sme dobiti soglasja tega državnega zbora, lepo vas prosim. Še enkrat vam povem, da SD ne bo šel nikoli s koalicije, ne bojte se, da bi koalicija padla. Ne bojte se, ker nima kam, nima kam, zanje prostora ni. Verjemite. In še to, kar delajo od zadaj Desusu, ko nagajajo, da bodo prevzeli vodenje, ker se jim bo pridružil Desus in Zdus; SD bo pa vodilna stranka. To je igra zadaj, to vam nastavljajo. Seveda ste se sedaj razjezili pa ste rekli, ne se hecati. Pa ne morete kar tako prevzeti – manjšina, pet poslancev – Desus z enajstimi poslanci, saj to ne gre. Ampak to je igra. Dragi moji, nič hudega, da to veste. Saj to ni nič narobe, ampak temu se morate zoperstaviti, ker je to poskus uničenja. Desusu ne rečem, da delate dobro, delate tudi slabo; ampak kakšno stvar ste tudi dobro naredili, moram reči. Sedaj pa, dragi moji, bom prebral pismo, ki je bilo danes posredovano ministrici za delo. Piše naslednje, današnji datum, 15. 6. 2016 – Bo za pravično rešitev žalostnega primera velenjskih dečkov poskrbela šele nova vlada? Odprto pismo Anji Kopač Mrak. Spoštovana ministrica Anja Kopač Mrak, s svojim predhodnikom Ivanom Svetlikom se bosta trajno zapisala v slovensko zgodovino. Ne samo zaradi Družinskega zakonika, ki je bil zavrnjen na referendumu, temveč predvsem zaradi obračuna s slovenskimi družinami in reveži, ki sta jim močno otežila spodobno preživetje. Štiri leta sem bil na delovnem mestu informatorja – strokovnega delavca za uveljavljanje pravic iz javnih sredstev. Spomnim se, kako je vaša zakonodaja zarezala v družinske prejemke, otežila prejemanje socialnih pomoči, kako so se starejši ljudje odpovedali varstvenemu dodatku, da lahko otrokom zapustijo skromno premoženje, ki so ga zaslužili s trdim delom. Otroci so zaradi skromnih prihrankov in občasnega dela izgubili štipendije, mnogi starejši so morali zaradi nezmožnosti plačevanja zapustiti domove za ostarele. Takšnega napada na družine in reveže še ni bilo v slovenski zgodovini. Pri tem se oba z gospodom Svetlikom hvalite, da sta člana stranke, ki se bori za delavske pravice, proti socialnim krivicam. Vsekakor sta ustvarjalca nove revščine, njena neusmiljena pospeševalca. S povečano birokratizacijo centrov za socialno delo ste močno posegli v strokovno delo pomoči potrebnimi. Ti pogosto sploh nimajo več stika z delavci, ki rešujejo njihove vloge. Zaradi odtujitve socialnega dela od ljudi sem v letu 2013 kot svetovalec informator na vašem ministrstvu naslovil več dopisov za pomoč pri reševanju sistemskih težav na Centru za socialno delo Maribor. Do danes še nisem prejel odgovora. Vaše razumevanje socialne politike je ideološko, brez sledi sočutja, brez spoštovanja Resolucije o nacionalnem programu socialnega varstva 2013–2020, brez spoštovanja mednarodnih konvencij in evropske sodne prakse. Izgovarjate se na stroko in zahtevate, da jo ljudje brezpogojno priznavajo, toda ta stroka je tukaj zaradi ljudi in ne obratno. Vaši ideološki socialni politiki SD, SMC – tukaj ste tudi Desus omenjali – in Združene levice se večina strokovnjakov ne upa oglasiti, saj so namesto odprte strokovne diskusije deležni zaničevanja, posmeha, po novem preganjanja po Zakonu o varstvu pred diskriminacijo. Spoštovana ministrica! Kraja dečkov starim staršem je samo prikaz, kako Socialni demokrati razumete družino. Nič novega, bi lahko rekli, kajti že na decembrskem referendumu ste javno pokazali, da družine in otrok ne spoštujete. Nedavno sem prebral vašo izjavo, da ne vidite razloga, da bi se opravičili babici in dedku, ki so jima vaše službe odvzele vnuka, čeprav vam je Upravno sodišče povedalo, da je odvzem otrok nezakonit in da so babici in dedku kršene človekove pravice. Vaša strokovna odgovornost ob tem je že nastopila, samo prevzeti je niste pripravljeni. Velenjska dečka pa med vašim utrjevanjem položaja še vedno čakata, da se vrneta k babici in dedku. Koliko časa še, gospa ministrica? Bo za pravično rešitev zgodbe velenjskih dečkov poskrbela šele nova vlada? Spoštovana, gospa ministrica jaz upam, da ste si to prebrali, in upam, da tudi vsi tisti, ki ministrico podpirate . In lepo vas prosim, ne delajte, ko gre za tako pomembna vprašanja, kar tako, da koalicija obstane oziroma da se vam matematično izide; na drugi strani pa vam popolnoma odpove duša in vse tisto, kar je ključno v tej situaciji, ki se dogaja. In še ena stvar, spoštovani, ker sem danes ministrico poslušal, kako veliko govori, koliko se borijo na tem področju za socialno ogrožene, za upokojence in tako dalje. Bom med drugim navedel samo en podatek, ki se mi zdi, da je zelo pomemben. Legebitra je za uveljavljanje homoseksualnih agend prejela že 1 milijon 62 tisoč 437,75 evrov davkoplačevalskega denarja. Toliko o tem, kako odlično funkcionira Ministrstvo za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti pod vodstvom Anje Kopač. Ta je denar, 1 milijon, bom prebral še naprej, ker je pomembno. Legebitra, vodilna slovenska homoseksualna organizacija, ki združuje majhno skupino homoseksualnih aktivistov, se eksponentno financira iz javnih sredstev. Tabela kaže, da jo najbolj financira vlada Mira Cerarja in Mestna občina Ljubljana pod vodstvom Zorana Jankovića. Leta 2015 je v celotnem letu prejela več kot 195 tisoč evrov, letos v prvih petih mesecih pa že več kot 385 tisoč evrov. Namesto da bi vlada denar namenila za policiste, brezposelne in revne, raje financira bogato, samooklicano LGTB elito, da z našim denarjem našim otrokom vsiljuje radikalno ideologijo spola in tvegane življenjske sloge. Spoštovana koalicija, ko me zdaj gledate tako, očitno veliko stvari ne veste in ne morem verjeti, da je to mogoče. Pričakoval bi, da bi bili vi s takšnimi stvarmi seznanjeni. Verjamem v to in prepričan sem, da bi Franc Jurša in Demokratična stranka upokojencev absolutno vztrajala na tem, da se ta denar razporedi med obubožane upokojence, ne pa za te privilegirance. Ste prebrali, kaj tukaj notri piše; kakšna svinjarija, kakšna sramota je to, kakšen obraz ima ta vlada in ta koalicija. In ker sem že pri obrazu te vlade in koalicije, spoštovana koalicija, to si preberite, prosim, preberite si to. Vlada, ki sedi tam, preberite si to, kar tukaj piše. Ste si to prebrali? Preberite si, prosim, dajte slovenski javnosti povedati, zakaj se gre. Poglejte, takšna vlada nam vlada. Tega si jaz nisem izmislil, to je bilo včeraj ali predvčerajšnjim. To si poglejte, takšna vlada nam vlada. In ta koalicija podpira takšno vlado, ne morem verjeti, enostavno ne morem verjeti, dragi kolegice in kolegi, resnično tega ne morem verjeti. Naj se vrnem nazaj k zadevi. Moja osebna ocena je, da je, kar se je zgodilo s koroškima dečkoma, zadeva presegla vsako mejo dobrega okusa. Vsi tisti, ki ste dedki ali babice v tem parlamentu – sem prepričan, da je tudi ministrica, samo ne vem, ne morem reči točno –, bi zagotovo popolnoma drugače odreagirali na to stanje, na to situacijo, ki se je zgodila. Ne pa čisto birokratsko, popolnoma čista birokratizacija. Našo družbo, našo državo je prevzela birokracija, saj mi nimamo pravice o ničemer več odločati. Birokrati rečejo, mi smo strokovnjaki, v državnem zboru pa sedite cirkusanti. In mi, če tako napišemo, tako odločimo, je to bog in preko tega ne more nihče. Preko tega ne more nihče. Spoštovani kolegi in kolegice, tisti, ki ste dedki in babice, veste, kaj pomeni dedku in babici en vnuk ali pa vnukinja. V tej družbi, v tej državi ni organa, ni boga, na kubik boga, da bi meni odvzeli moje vnuke. Ga ni, ker se še ni rodil. Ne glede na to, če je to malo subjektivno, ampak jaz nikoli svojih vnukov ne bi dal za nobeno ceno. Še najmanj pa, po moji osebni oceni, v politično montiranem procesu; ne bi dal. Pa kdo izmed vas bi to naredil, povejte. Da pridejo, sploh ne veš in ti v vrtcu otroka odpeljejo. Prideš po njih, jih ni. Kako bi odreagirali, povejte, kako bi?! Jaz povem, kako bi. To se pri meni ne bi moglo zgoditi, na žalost, bi pač reagiral tako, kot meni duša veleva, moje srce veleva. Meni so moji otroci pa moji vnuki največ na svetu, kar imam. Mislim, da vsem normalnim ljudem, ki sedite tukaj, morajo čustva zaigrati, mora duša zaigrati. Ne morete tega spregledati pa ne morete reči, da so to številke. In zaradi tega, da bo koalicija obstala, Stranka modernega centra, kako je lahko pokvarjena, bo danes pritisnila "za", da bo ministrica ostala. Zaradi matematike proda vse, kar je mogoče, da bi obstala; da bi do konca mandata lepo tukaj sedeli, dobivali svojo plačo, ker naslednji mandat jih tako ali tako ne bo več, to je dejstvo. To je neokusno, nesprejemljivo zame kot poslanca, je to nedopustno, skrajno nesprejemljivo. Dragi moji, po moji oceni so stari starši dečkoma dajali to, kar jaz dajem svojim vnukom – varnost, ljubezen in topel dom. In naj kdo reče, ki je stari starš, da temu ni tako. Naj reče kdo, da temu ni tako. In ne morem razumeti, da že tako ali tako pri takšni tragediji, ki se je zgodila, ko je oče – da ne bom uporabil zelo grdega izraza, moral bi uporabiti zelo grd izraz, pa ga ne bom uporabil, ker sem v parlamentu – ubil svojo ženo, mater teh dveh otrok; ali ni to dovolj velika tragedija. In da nima nobeden izmed vas, ki sedite tukaj notri, čustev, potem pa še v nekem trenutku tema otrokoma, ki že tako ali tako zagotovo imata zaradi tega psihične težave, odvzame stare starše, ki je bila v temu trenutku edina človeška rešitev, srčna rešitev, ker sta se otroka lahko dušo ogrela, se komu potožila in tako dalje. In mi zaradi birokratov te družbe te otroke še odvzamemo starim staršem. Si znate vi zamisliti, kakšne travme bosta lahko ta otroka preživljala, ko se bo ta zgodba zaključila?! Kakšne travme, kakšne dodatne travme so povzročili otrokoma, ker so to na silo naredili! Brez pameti. Brez pameti, ker je nekdo od birokratov to napisal zato, ker je to napisal. Brez čustva, brez srca, brez občutka. Kakšni ljudje ste to, kaj ste stroji?! Pri svetem bogu, ali ste stroji, ali ste mašine, da vam duša niti malo ne odigra?! Jaz ne vem, poglejte, meni se koža postavlja po robu. Ne moram razumeti tega, da nimate niti malo čustev, niti malo duše. Kakšno ministrico imamo mi tukaj, ženska ministrica, ki bi morala [[...]], kot bi vsaka mati odreagirala.
Dajte malo s tem prenehati, prosim.
Gospod predsednik, bom nadaljeval in povedal še nekaj. Ali sta vnuka izgubila stare starše, ki nista dobila od centra dovoljenja za izvajanje rejniške dejavnosti, ker se nista strinjala s tem – to pa sprašujem –, ker se nista strinjala s tem, da bi vnuka obiskovala očeta v zaporu? In ker se nista strinjala s tem, da bi obiskovala tiste, ki so povzročili to tragedijo. V takem kratkem času. In stara starša, ki sta oče in mama od hčere, ki je bila ubita, sta zagotovo temu nasprotovala, ker je to taka situacija, ko bi tako vsak naredil, logično. Če meni ubijejo hčer, nikakor ne bi bil za to, da bi tistemu, ki je to naredil, v začetni fazi – sploh v začetki fazi – dovolil, da bi šli otroci obiskovati takšnega človeka; pa še to v zapor. Sprašujem ministrstvo, ali je bil med drugim kakšen tak argument slučajno naveden zato, da je bilo preprečeno, da bi dobili možnost opravljanja rejniške dejavnosti stari starši? Ali to drži ali ne drži? In kdaj so stari starši vložili vlogo za pridobitev dovoljenja za izvajanje rejniške dejavnosti ter kdaj je bilo o tej njihovi vlogi odločeno? Želim točen datum, kdaj je ministrstvo sprejelo odločitev. In če jo je, če je možno, da tukaj pojasni ministrica, bom zelo vesel. Tragedija, da otroka dva do tri mesece ne moreta videti starih staršev, to je resnično nedopustno, neokusno. Zaradi birokratskih postopkov, takih in drugačnih, kakršnihkoli že, to je nedopustno. V taki fazi, kot se nahajata sedaj, ne glede na to, kjer sta ta dva otroka, ko jima je bila ubita mama na eni strani, na drugi strani pa stari starši odvzeti na silo. Zato sem stoprocentno prepričan, da je objektivno in subjektivno odgovorna ministrica, ker je vseskozi govorila, kako je vse okej, kako je vse v redu, kako vse štima. Upravno sodišče in tudi Vrhovno sodišče, kar se tiče kršenja človekovih pravic, ki so bile zaznane, ni napisalo ničesar. Upravno sodišče je napisalo, da so bile kršene otrokove pravice, človekove pravice starih staršev itd. In če ministrica tukaj ne vidi subjektivne ali objektivne odgovornosti, potem ne vem, kaj še je sploh treba narediti, da bi razumela, da je zadnji čas, da se umakne in da možnost, da bo socialni sistem lahko ponovno zaživel, začel dihati, začel normalno delati. Ministrica, sprašujem, kdaj je bila poslana vsem centrom za socialno delo v Republiki Sloveniji informacija v zvezi z rejništvom ter določena navodila? Kdaj je bilo to narejeno? Ali je bilo to narejeno že ne vem kdaj; ali se je to pred kratkim zgodilo? Vas prosim, da mi poveste točen datum, da boste vedeli, kako ministrstvo dela in rešuje zgodbe za nazaj. Takrat, ko bi moralo narediti, ko bi centri za socialno delo morali imeti prava navodila, pravo smer in se ne ukvarjati s papirologijo, z birokratskimi zgodbami, ampak se posvetiti ljudem – od tega nič. Ministrica ni na tem področju naredila nič, samo dodatno birokracijo, dodatno obremenjevanje z birokratskimi zgodbami, namesto da bi tisti v centrih za socialno delo delali to, kar je njihova primarna naloga – stik z ljudmi, reševanje socialnih stisk, reševanje vsega tistega, kar je ključno, nujno in potrebno, ko so ljudje v socialni stiski. In zato bom podprl interpelacijo in pametno bi bilo, če bi ministrica imela kaj vesti, da bi že zdavnaj odšla oziroma zapustila in danes sploh ne bi sedela tukaj. In te seje danes sploh ne bi bilo; če bi odstopila, če bi imela toliko srca, srčne kulture in predvsem politične kulture, da bi odstopila in bi se mi danes ukvarjali s kakšno drugo zadevo. In bi se ta zadeva verjetno tudi hitreje reševala in zagotovo reševala na način, ki bi bil bistveno bolj pošten, korekten in blizu tistemu, o čemer mi danes razpravljamo, da bi se otroci veselili in stari starši veselili. Ministrica, jaz sem danes kar nekaj časa porabil, da bi vas poskušal prepričati, da ne čakate na glasovanje. Ker tega, kar ste danes naredili – tudi koalicija potem kasneje, oziroma če se to danes ne bo zgodilo in se bo to zgodilo čez nekaj mesecev ali zelo v kratkem –, ko ste nas od začetka imenovali, da smo cirkusanti, tega verjetno večina ne bo prenesla, ko bo to pogledala doma in preštudirala, kaj ste s tem hoteli povedati. Hvala lepa.
Besedo ima ministrica za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anja Kopač Mrak.
Spoštovani predsednik, hvala za besedo. Morda bi še enkrat izpostavila – ker se vedno znova postavlja pod vprašanje pristojnost in razumevanje, še vedno gledamo različno, kaj so pristojnosti posameznih organov v naši državi – da so centri za socialno delo samostojni pri opravljanju svojega dela, strokovni delavci vodijo v skladu z Zakonom o splošnem upravnem postopku samostojno. Poseganje v te postopke bi bilo z moje strani izraba oziroma absolutno bi presegla svoje pristojnosti. Takrat bi bilo verjetno več razlogov za to, da danes stojim pred vami in pojasnjujem svoja dejanja, ker bi kršila zakon. Torej centri za socialno delo so samostojni. Tudi socialna inšpekcija je v pristojnosti ministrstva, samo to ne pomeni, dragi kolegi iz opozicije, da ministrica pokliče, reče inšpektorju, tako bo; pa tako je. Zakon o inšpekcijskem nadzoru je jasen v 4. členu, inšpektorji samostojno vodijo postopke. To je osnovno delovanje državne uprave. In velikokrat se iz vaših govorov sliši, na primer prej mi je bilo očitano, da sem jaz začela postopke o odvzemu otrok. To kaže na tisto osnovno nerazumevanje. Jaz nisem nič začela. Jaz tukaj, gospod Pojbič, sedim ves čas, večino časa, razen če moram kam oditi, na nujno stvar; to je bilo rečeno. Izraženo je, da so "moje" službe [[…]]; jaz ne vem, ali si v tej državi res predstavljamo tako. Očitate mi uzurpiranje oblasti, hkrati pa iz svojih izvajanj jasno postavljate, kakšno imate ločnico o delovanju in pristojnosti. Hkrati ste rekli, da bo nova vlada odločila o otrocih, kje bodo. Jaz se bojim take nove vlade, ki bo na podlagi ne vem česa odločala o tako zelo občutljivih stvareh. Na koncu koncev gre za koristi otrok. In jaz res ne vem, ali smo mi tu res tisti, ki lahko govorimo o tem, kaj je v otrokovi koristi. Mi ne vemo nič o tej družini. Ne vemo. Dejstvo je, da ne vemo; in zato so strokovne službe, ki o tem odločajo. V enem od zapisnikov sem brala, da je 344 dokumentov pod sedmimi zadevami vodeno o tej družini. Jaz se ne čutim odgovorno v smislu, da lahko sprejemam tako pomembne odločitve, kaj je v korist teh otrok. Je pa dejstvo, da je pravica do zasebnosti teh dveh mladoletnih otrok. In če mislite, da ne bo imela ta razprava danes in vse tisto prej vpliv na njuno nadaljnje življenje, se motite. Žal smo imeli primer koroške deklice; ne vemo. Na koncu pravnomočne sodbe, ljudje so obsojeni za ugrabitev; ampak še vedno boste odprli, še vedno ste citirali primer obsojenosti. Na koncu ta koroška deklica, žal, njena posledica je, da bo za celo življenje koroška deklica zaradi tega, ker nismo vsi pustili, da pravna država, institucije te pravne države naredijo stvari. Ves čas naj bi jaz kot ministrica dvomila v vse odločitve zaradi tega, ker je odvetnik drugačnega mnenja. Torej ste na mnenju, da ima absolutno odvetnik prav. Jaz ne dajem sodbe, ali ima ali ne; samo vi, ki citirate, v interpelaciji navajate to kot edino dejstvo. Torej ste se absolutno postavili na stran enega. Jaz si ne predstavljam, kako lahko potekajo postopki, da se sliši samo eno stran. Zakaj ne želim in nisem sodelovala in ne bom sodelovala pri tem, da bomo razlagali, kaj in kako. Na Komisiji za peticije, gospa Irgl, ste govorili tudi o tem, kdaj je bil otrok zaplojen. Se vam zdi to [[…]] [[oglašanje iz dvorane]] . V redu, govorili so o tem na tej seji in je na magnetogramu. To so dejstva, o katerih govorimo. Jaz to vidim kot zlorabo za neke druge namene, ker ta razprava danes, ali jaz odstopim ali ne, ne bo nič vplivalo na to, kaj se bo dogajalo sodno s temi zadevami.
Kolega Pojbič, prosim, vsi smo vas prej poslušali.
Nič se ne bo spremenilo, ker v tej državi – jaz verjamem, da še vedno živimo v isti in da vsi verjamemo v pravno državo; ker če pa začnemo dvomiti v vse; v pravno državo, v institucije, v sodišča, v vse to dvomimo, socialni delavci tako ali tako po vašem mnenju nestrokovno opravljajo delo, dvomimo v centre za socialno delo; kaj nam ostane, kdo bo odločal o vseh teh stvareh. Pri čemer ne trdim, kot sem povedala že na začetku, ne trdim, da je sistem perfekten. Ni ga sistema, ki bi bil perfekten; vprašanje je samo, kako so razmerja in pristojnosti razmejena. Tudi na tem primeru se jasno kaže, da institucije pravne države delujejo. Ne da bi vedeli, kaj je ministrstvo na drugi stopnji odločalo in kaj ni, povzemate v interpelaciji navedbe odvetnika. Jaz ne želim tukaj razglabljati o tem, kaj je ministrstvo na drugi stopnji odločalo, ker je to upravni postopek, ki teče, ker sem že jasno povedala, da je vprašanje zakonitosti in pravilnosti postopkov, kar vi dobro veste; da boste lahko kasneje, ko bom nekaj rekla, rekli: cel postopek je nezakonit. To ni fer. Gospod Pojbič, o mojih čustvih, o tem, kaj jaz na podlagi česa mislim, to so vaše sodbe. Ampak verjamem, da ljudje upajo, da katerikoli minister ne odloča na podlagi čustev, ampak zakona. Ker če bi odločali na podlagi čustev in reagirali čustveno, potem tega jaz ne vidim kot pravno državo; razen če si vi predstavljate to kot pravno državo, da na podlagi čustev ministra, kaj minister čuti, kako je brezčuten, ker ne čuti, ker vi ste oče, jaz nisem mama in hodim okoli, kot mi očitate, ter odvzemam otroke. Druga stvar je, institut rejništva je v naši zakonodaji urejen. Institut rejništva je institut začasnosti, torej ko otrok v svoji matični družini zaradi različnih razlogov ne more tam biti; je institut, ki je začasne narave, torej ni trajnosti v tem institutu. V Zakonu o zakonski zvezi je institut vpeljan kot eden izmed ukrepov za varstvo koristi otrok. Po drugi strani pa je z Zakonom o izvajanju rejniške dejavnosti določen postopek. In v naši zakonodaji ne poznamo pravice do rejništva. Kot posameznik imaš možnost, da oddaš vlogo za opravljanje rejniške dejavnosti, z zakonom je določeno, katere pogoje moraš izpolnjevati, usposabljanje je predvideno. Enkrat letno ministrstvo te kandidate vpiše v register izvajanja rejniške dejavnosti. Okoli 700 rejnikov imamo v državi. Vedno, zanimivo, ko razpišemo rejniška mesta, imamo manj prijavljenih, kot je razpisanih mest. Je pa zaradi specifične situacije sorodstva in ker stroka socialnega dela vedno najprej pogleda, ko gre za otroka, ki iz različnih razlogov ne more živeti s svojo matično družino, v sorodstvene, in sicer bližjo socialno mrežo. Tretjina rejnikov je sorodnikov, je del socialne mreže. Gospod Pojbič, ne se bati, da bi vam kdo vzel otroke. Napeljevati ljudi v misli strahu, da centri za socialno delo hodijo okoli, jemljejo otroke, je spodkopavanje institucij socialne države in vere v te institucije. Pri postopku, kjer gre za sorodnike, je predvidena krajša možnost za dovoljenje, vendar je tu nujno potrebno, da center za socialno delo, ki skrbi za otroka, glede na krajevno pristojnost ugotovi, da bi bil ta ukrep namestitve otroka v otrokovo korist. Tu je v ospredju, kot pri vseh postopkih, otrokova korist. In če pač ne ugotovi te koristi, seveda ni izpolnjen en izmed temeljnih pogojev za izdajo rejniškega dovoljenja. In res, prvič s tem primerom smo bili soočeni s tem, da gre za zelo različno [[…]]Center za socialno delo Velenje v tem primeru strokovno meni, da to ni v interesu oziroma v korist otroka; in po drugi strani smo dobili zahtevo za izdajo dovoljenja. To zahtevo smo dobili 4. 4. 2016, gospod Pojbič, in v zakonitem roku sedmih dni smo o tej zahtevi odločili. Torej 11. 4. je ministrstvo o zahtevi odvetnikov glede izdaje dovoljenja za rejnike odločilo. Ne bom komentirala sodb, nisem ne pravnica, nisem ne pristojna za te stvari; vendar vseeno morda, kar se tiče Konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin, 8. člen govori o pravici do spoštovanja zasebnega in družinskega življenja. Kot sem vam že prej prebrala, gospod Pojbič, niste bili v dvorani, je tudi v Družinskem zakoniku, ki ga je vaša vlada dala v medresorsko obravnavo, jasno zapisano, da družina ne predstavlja življenjske skupnosti dedka in babice z mladoletnim vnukom, da vam povem, da ste bili takšnega mnenja; pa zgleda, da spreminjate mnenja. Ampak dejstvo je, da so stari starši pomemben del, in to je treba jasno povedati; vendar razmerje med otroki in starši z vidika preživninske odgovornosti je z našim Zakonom o zakonski zvezi in družinskih razmerjih med starši in otroki. Stari starši tudi zaradi tega, ker ni neposredne dolžnosti preživljanja, kadar so rejniki, dobijo plačilo za opravljanje tega dela. Za vsakega otroka, za katerega skrbijo, dobijo 529 evrov plus dodatki. In tudi odločitev Ustavnega sodišča v preteklosti je bila v tej smeri, da morajo stari starši, če opravljajo rejniško dejavnost, biti za to plačani, ker pred tem niso bili. Prav zaradi te razlage, da ni jasne preživninske odgovornosti. In absolutno, razprava o vlogi starih staršev je na mestu tudi v Družinskem zakoniku, smo jo vključili. Bo pa treba ob tem, ker imamo v našem zakonu vedno stvari urejene širše, na način, da smo starši odgovorni za svoje otroke, in potem je zelo pomembna tudi odgovornost nas, otrok, do naših staršev. Če bo dogovor v Državnem zboru in širše strokovno, da bomo v to vključili tudi stare starše, bo treba tudi na drugi strani, da bomo otroci skrbeli in bomo odgovorni za svoje starše in za svoje stare starše, ker to so povezane stvari. Kar se tiče same konvencije, nikjer – pa mi lahko najdete, če boste našli razlago tega, kaj pomenijo splošne določbe 8. člena –, dejansko je samo obrazložitev tega 8. člena moč videti skozi sodbe Evropskega sodišča na tem področju. Mi nismo našli sodbe, ki bi stare starše v popolnosti izenačevale s starši, s pravicami in dolžnostmi. Dejstvo pa je, da sta dva primera, ki je bil tudi citiran, ki ga je citiralo Upravno sodišče, v zadevi Manuello in Nevi proti Italiji z dne 20. 1. 2015, kjer gre pa za zelo zanimivo interpretacijo sodbe. Sodba govori o tem, da stara starša dvanajst let nista imela pravice do stikov s svojima vnukoma. Pravica do stikov v tej sodbi. Zakaj? Ker je mati prepovedovala stike s starimi starši po očetovi strani, ker naj bi šlo za spolno zlorabo. In ker Italija ni zagotovila starim staršem, da imajo pravico, dedek in babica, do stikov z otrokom, svojim vnukom, je bila ta sodba, v kateri je interpretirano, da je skupnost starih staršev in otrok moč jemati kot družinsko skupnost. In prosim, če gremo zdaj na ta primer, Zakon o zakonski zvezi in družinskih razmerjih naši zakonodaji jasno določa – mislim, da je 105. člen, nisem zdaj stoprocentno prepričana – pravico do stikov. In absolutna pravica do stikov je ena temeljnih pravic otroka. Otroka, poudarjam. In ker sta babica in dedek prosila preko odvetnika za prenos krajevne pristojnosti, ker je center za socialno delo krajevno pristojen, da se dogovori za stike; in ker ni bilo s strani možno, smo ugodili in prenesli na Center za socialno delo Šentjur. Torej tisti je bil, ki je bil s strani odvetnika tudi izpostavljen, da ga želijo, smo prenesli. Stiki oziroma poskus določitve stikov je bil takoj in če bi se strinjali ter dosegli dogovor, bi bili ti že izvedeni. Zavajanje, da stari starši ne morejo videti svojih vnukov, so seveda deplasirani. In danes po mojih informacijah, tudi v medijih je, sodišče odloča o stikih; ker v končni fazi, po naši trenutni zakonodaji je sodišče pristojno za določanje stikov, ko se dve strani ne moreta dogovoriti. Tako je tudi pri razvezah staršev, odloča na koncu sodišče, center za socialno delo ima pa vlogo mediatorja. Druga sodba Evropskega sodišča, kar se tiče 8. člena, pa je tudi proti Italiji, z dne 13. 7. 2000, kjer je pa Evropsko sodišče odločilo, da Italija ni kršila 8. člena kljub zakonu, ki daje prednost pri namestitvi otroka k starim staršem. Italija ima torej določilo, da so stari starši prednostno nameščeni; vendar so ugotovili, da otroku ni bila kršena pravica do družinskega življenja, saj otrokova stara mati ni izkazala dovolj interesov za stike z vnukom ter sodelovanja s socialno službo. Iz tega razloga so italijanske oblasti otroka namestile v rejniško družino. Samo berem obrazložitev. Torej interpretacija samo ene ali druge strani. Želim pokazati to, da zadeve niso takšne, kot vi mislite, kot odvetnik navaja; ampak so kompleksne. In ni na vas, na meni ali komurkoli drugem; razen seveda tistih, ki so glede na zakonodajo in razmejitve pristojnosti v naši državi za to poklicani, da to naredijo. In jaz vas samo prosim, da pustite, da opravijo svoje delo brez vmesnih sodb v postopkih, ki so vsi še odprti. Kar se tiče glede tega, morda bi še nekaj podatkov navedla, ker je šlo na področje ministrstva, ki je široko. Veliko se govori o revščini. Revščina je problem, je del sistema, ki je žal takšen, da ga poskušamo s socialnimi transferji blažiti. Kot sem pa izpostavila, so pa ključen pomen delovna mesta, aktivacija ljudi; in zato so tukaj znotraj zelo pomembni tudi programi socialne aktivacije. Ker se zdi in velikokrat se sliši, da ne delamo nič, da se niti ne trudimo, da izboljšamo situacijo, je vseeno prav, da povemo še nekaj podatkov. Ukrepi aktivne politike zaposlovanja so tisti, ki jih na ministrstvu imamo v naši pristojnosti, da pomagamo ljudem, ki so ranljivi in ki niso na trgu dela, kjer se ne zaposlijo sami. Vseeno ponovim, mi smo povečali bistveno ta sredstva, če primerjate zelo podobno obdobje 2012–2013, pa tudi še zdajšnja, in tudi, ko pravite, da se nič ni spremenilo na brezposelnosti: imeli smo jih 130, danes jih je 100 tisoč, tudi stopnja zaposlenosti, ki je en verjeten pokazatelj, a se dviga, za 10 % več imamo delovno aktivnih. Povprečna stopnja brezposelnosti je padla, povprečna stopnja brezposelnosti je v tem trenutku 9,7 %; najbolj je padla stopnja dolgotrajno brezposelnih oseb, mladih in starejših od 50 let, kjer je še vedno problem. Mladi so znotraj tega najbolje – ampak brez ukrepov aktivne politike zaposlovanja tega padca ne bi bilo. Tudi morda neka splošna slika gospodarstva v Sloveniji, lahko rečemo, da prejemnikov minimalne plače leta je bilo 2013 – 47 tisoč, to pomeni 14,6 % vseh zaposlenih, leta 2015 jih je 36 tisoč, kar pomeni 12,1 %. Morda še o minimalni plači, ko veliko govorimo. Minimalna plača je tisto dostojno plačilo, ki bi sicer lahko bilo višje, vendar se vsi strinjamo, da jo je treba postaviti v okvir. Če pogledamo malce zgodovino, minimalna plača je bila uzakonjena leta 1995, naš kolega socialni demokrat, na njegovo pobudo, in če pogledamo zdaj številke. Leta 2004, torej v obdobju največje gospodarske rasti v naši državi, je bilo bruto minimalna plača 490,32 evra. Konec julija 2008, največja gospodarska rast, 566,53 evrov. Leta 2010, ker socialni demokrati nič ne naredimo, se je ta minimalna plača dvignila za 23 % na 734,15 evrov. Drugo. Minimalni dohodek, minimalni dohodek kot tista osnova za izračunavanje vseh socialnih transferjev. Ne boste verjeli, vpeljana je bila leta 2001, je bil prvi izračun in takrat je znašal minimalni dohodek 158,33 evra. In ne boste verjeli, do leta 2011 ta država ni naredila nobenega novega izračuna! V času največje gospodarske rasti to ni bilo storjeno. V času največjega padca, največje krize smo 2011 naredili ta izračun. In zdaj seveda očitate, da ga nismo ponovno naredili, pa smo vam povedali, da ga bomo, da čakamo podatke in 2008 ga bomo. Ampak spet v času največje krize smo dvignili, 2012 smo ga potem dvignili na 260 evrov. Izračunan je bil 288 evrov, kar je hvala bogu, da je danes. Ampak dejstvo je bilo, da se je dvignil s tiste vsote in da 11 let, 10 let ni noben nič. In zdaj želite mojo odgovornost za vse to! In mi še očitate, da nisem dovolj čustvena in da hladno vodim in da sploh ne poznam čustev.
Kolega Pojbič [[…]]
Minimalna plača, minimalni dohodek, vse to so zelo pomembni elementi zagotavljanja dostojnosti državljank in državljanov. Verjetno se vsi strinjamo, da bi bilo lahko vse več. Lahko se vsi strinjamo, višja bi lahko bila minimalna, povprečna plača v tej državi. Višja pokojnina – čeprav prosim, vseeno bi povedala, za 40 let – uradni podatek – dela je povprečna pokojnina 806 evrov. Za 40 let dela. Samo, da ne bomo vsi operirali s podatki, ki so tako ali tako. Morda samo ena izmed stvari, še DSO Lendava je bila omenjena, pa sem dobila podatek. 4. 1. 2016 smo dobili s strani sveta DSO Lendava vlogo za izdajo soglasja k imenovanju direktorja zavoda. 30. 11. 2015 smo bili obveščeni s strani odvetniške družbe, ki zastopa kandidatko v postopku imenovanja, da so zaradi kršitev postopka vložili tožbo na pristojno sodišče. Imenovan je bil v. d., to je sedanji direktor. Prišlo je tudi postavljeno vprašanje glede uporabe madžarščine v tistem okolju, kjer je pomembno, in smo zahtevali od v. d. direktorja, da uredi to v aktu o sistemizaciji. Akta še nismo prejeli, soglasja k imenovanju zato in tudi zaradi sodnega postopka še nismo izdali. Verjetno večina stvari, ki jih danes tu izpostavljate, ima podobno obrazložitev. Ampak tu sem jaz danes, zato da vse tisto, kar ljudje govorijo in pišejo – z dolžnim spoštovanjem do vsega –, pa se ljudje, ki so bili danes naslovljeni, niti ne morejo braniti. Obtožili ste direktorico, brali nekaj, direktorja socialne inšpekcije. Ampak to je po navadi praksa, da ljudi, ki se ne morejo braniti, obtožujemo vse počez. In če danes tu stojim, pa bom verjetno še velikokrat ponovila, zato ker verjamem v pravno državo, ker verjamem, da so postopki in pristojnosti posameznih organov zato, da jih vsi spoštujemo, potem prav. Havla.
Besedo ima predstavnica predlagatelja gospa Suzana Lep Šimenko.
Hvala za besedo, predsednik. Ministrica je spet voz obrazložitev podala malo na druge vsebine, ampak nič zato. Bom jo še sama malo povprašala okoli številk, ker jih že sama izpostavlja. Nazadnje ste rekli, povprečna pokojnina je 840 evra. A to je pokojnina? Povprečna pokojnina vseh 614 tisoč upokojencev, ki jih imamo danes, ali teh, ki grejo v penzijo, recimo v zadnjem letu? Ker verjetno so številke bistveno drugačne glede na to, da so se tudi pogoji spremenili. Prej sem vas prosila, da mi obrazložite, kje je teh 143 tisoč ljudi, ki jih enostavno, ko se skupaj malo sešteje od delovno aktivnih, upokojencev, nekako izgubimo glede na število prebivalcev, ki jih imamo v Republiki Sloveniji. Ali pa dajte vaše podatke na mizo. Koliko imamo upokojencev, koliko otrok, osnovnošolskih, srednješolskih, koliko študentov, koliko delovno aktivnih? Verjamem, da s temi podatki razpolagate. Ker toliko govorite o tem, kako se je stanje v Sloveniji izboljšalo, pa morda še tudi dve številki. In sicer, resnično se sprašujem, zakaj pa se je toliko spremenilo in zakaj toliko več ljudi hodi po pomoč na Rdeči križ? Če pogledamo, v letu 2008 je bilo prosilcev 105 tisoč, v letu 2013 pa že 156 tisoč. To pomeni, da se je številka bistveno dvignila. In če vemo, da imamo okoli 290 tisoč ljudi pod pragom revščine in 410 tisoč ljudi izpostavljenih tveganju revščine, potem verjetno ne moremo govoriti o neki dobri socialni politiki. Zdaj pa bi se vseeno vrnila nazaj na primer, na našo interpelacijo in ne nazadnje ponovno na samo odgovornost in tudi pristojnosti ministrstva. Še enkrat bom ponovila določene stvari, in sicer 18. člen Zakona o Vladi: "Minister v skladu s sprejeto politiko vodi in predstavlja ministrstvo, daje politične usmeritve za delo ministrstva in organov v njegovi sestavi, nadzoruje njihovo delo …" Da pa to lahko dela, da lahko opravlja ministrstvo to nadzorstveno funkcijo, pa seveda potrebuje vse informacije in je tudi do njih upravičeno. Tako se ne ponovno izgovarjati okoli tega, lepo vas prosim. Ne nazadnje tudi Zakon o državni upravi v 23. členu govori, da minister daje organu v sestavi obvezna navodila za delo ter mu naloži, da v mejah svoje pristojnosti opravi določene naloge ali sprejme določene ukrepe ter mu o tem poroča. Sami cenite strokovnjake – in tako je tudi prav –, pa bom pač zdaj prebrala mnenje enega strokovnjaka, psihologa, dr. Kristijana Muska Lešnika, ki je v odmevih na TV Slovenija 26. maja rekel sledeče okoli primera koroških dečkov. Zdi se mu sporno izpeljava samega postopka, in sicer je rekel sledeče: "Najmanj dve stvari; prva stvar je prva informacija s centra za socialno delo, ki je prišla v javnost, da je pravzaprav šlo za razlog, povezan s starostjo babice. Tega niso nikoli demantirali. Se pravi, da je očitno ta informacija prišla z njihove strani, to je po moje popolnoma nestrokovno in popolnoma neetično. In druga stvar, center za socialno delo je posegel v eno skupnost, skupnost starih staršev in dveh otrok. Odločili so se, da bodo ta dva otroka odpeljali, so odpeljali z eno brutalno in nenadno akcijo, nihče se pa v tistem trenutku ni ukvarjal s tema dvema starima staršema. Ta dva stara starša sta prejela telefon. Jaz mislim, da pri takih posegih v eno skupnost se je treba lotiti skrajno preudarno, skrajno etično in z zvrhano mero empatije. O tem govori tudi kodeks socialnih delavcev in tukaj je bil ta kodeks, vsaj v odnosu do teh starih staršev, dobesedno pohojen s strani centra za socialno delo. To je treba opozoriti in mislim, da ena velika strokovna napaka, da se pa v tem vidiku njihovega strokovnega dela ne razpravlja." Pa še eno mnenje oziroma opombo, ki pa jo je rekla dr. Verica Trstenjak konec maja v intervjuju na Valu 202: "Kot mati in pravnica pozorno spremljam rejniški primer koroških dečkov, ki zadnje tedne pretresa Slovenijo. Zgrožena sem, oprostite, kako lahko ministrstvo reče, da je odločba zakonita, kršene pa so človekove pravice. To je razlog za odgovornost, za odstop." Mislim, da kaj dosti več k temu ni potrebno dodajati. Pa gremo ponovno na ta naš primer in nezakonitosti, ki so se v njem zgodile: način odvzema otrok starim staršem. Več kot očitno se tudi strokovnjaki ne strinjajo s tem, kaj je center za socialno delo naredil. Ne nazadnje se s tem ni strinjala niti varuhinja, ampak vseeno je Center za socialno delo Velenje se odločil za tako resnično, resnično neprimeren ukrep. Se pa vprašamo, zakaj pa ta isti center, ki bi dejansko moral začeti postopek za odvzem roditeljske pravice, tega ni naredil. Seveda, ker smo tudi mi vseskozi poudarjali, da je šlo za odvzem otrok starim staršem, je ta center v odgovoru na peticije napisal, da sta bila otroka odvzeta staršu in ne starim staršem – ja, drži. Formalnopravno res, ampak oni so tisti, ki bi morali začeti postopek odvzema roditeljske pravice. Ne nazadnje ste sami rekli, saj človek je v priporu in svoje roditeljske pravice ne more izvrševati. Zdaj ti postopki tečejo – ampak, zakaj ste čakali toliko časa? Zakaj? Zato, da je bil morilec matere otrok – kaj? Stranka v postopku. Starim staršem pa tega niste priznali! Zakaj se je čakalo toliko časa? Verjetno bi po dogodku, kot je ta, pristojni center za socialno delo to moral nemudoma storiti, ampak tega ni storil. Ko pogledamo ta odgovor, vidimo, da je strokovni tim Centra za socialno delo Velenje že 1. 3. ugotovil, da ni v največjo korist otrok, da zanju izvaja rejniško dejavnost njuna babica. Strokovni tim Centra za socialni delo Velenje! Ja, krajevno pristojni center za odločanje o rejništvu je Center za socialno delo Slovenj Gradec, kamor je babica, stara mama, tudi pravilno vložila vlogo za odločanje o rejništvu. Ampak, kot vemo, ta postopek ni tekel pravilno. Ta vloga vložena, popolna vloga, bi morala biti predana na ministrstvo in vi, ministrstvo, bi moralo o tem odločati. Glede na to, da se je že 1. 3. o tem odločalo, brez da bi se tisti postopek s strani centra, ki je dejansko bil formalno za to pristojen, zaključil – ja, kaj naj si o tem mislimo? In potem ta vaša socialna inšpekcija seveda ugotovi, da ni bilo nepravilnosti. Ja pa izhajali so iz dokumentov Centra za socialno delo Velenje, vsaj tako smo lahko prebrali. In vi tukaj zagovarjate, kako je socialna inšpekcija zadovoljna in vi se v delo ne morete vtikati. Spoštovana ministrica, vi imate nadzorno funkcijo nad to inšpekcijo, vi ste odgovorni ne nazadnje! Če ste bili opozorjeni s strani babice 25. marca in ste sami rekli, da ste poklicali na center in povprašali, kaj se s tem dogaja – in, zakaj niste takrat nekaj več od tega naredili? Ne nazadnje, zakaj niste nikoli povprašali socialne inšpekcije, kako je mogoče, da ni ugotovila teh nepravilnosti. Poglejte, saj vi se vseskozi izgovarjate, da o tem naj odločajo sodišča, ampak gre za postopke, ki so v okviru vašega ministrstva. Ne gre za novo zakonodajo. To so postopki odločanja o rejništvu. Zdaj je pač to en primer, ki je pokazal vse anomalije tega. Več kot očitno oziroma lahko je pa teh primerov veliko več in vi niste urgirali in reagirali takoj, ko bi dejansko o tem morali reagirati. Ne nazadnje, ja, saj rečete, saj direktor Centra za socialno delo Slovenj Gradec, ki vam ni posredoval vloge, na katero slučajno so na tem istemu centru dvakrat pozabili dati štampiljko, kdaj je bila vloga v bistvu vložena. Nikoli nisem razmišljala o tem, da ko sem šla kdaj na upravno enoto, da moram biti jaz tista, ki moram paziti, da je gor dana štampiljka, ampak več kot očitno se takšne napake dogajajo. In točno v tem primeru se to ni zgodilo enkrat, kar dvakrat. Ja, pa kako naj državljanke in državljani Republike Slovenije potem verjamejo v neko socialno državo! Resnično, če se takšne nepravilnosti lahko dogajajo oziroma se celo vprašamo, ali morda se v tem primeru niso zgodile namenoma. Kar se tiče Upravnega sodišča, direktor Centra za socialno delo Slovenj Gradec je odstopil po ugotovitvah Upravnega sodišča. Moram reči, da nekoliko pozno. Mislim, da bi ga k temu morali vi pozvati že prej; takrat, ko ste pozvali Center za socialno delo Slovenj Gradec, naj vam predajo to vlogo stare mame, najmanj takrat. Ampak ne, čakali ste na to odločbo oziroma pač nekaj ste takrat morali storiti, da bi na ta način pokrili te stvari in ste žrtvovali enega od svojih kolegov. Ampak takrat, kot rečeno, bile so napake, s tem da niso bile dane štampiljke – osnovna stvar – na dokumente, ne ve se, kdaj je bilo vloženo, in ne nazadnje vloga ni bila dana naprej v roku. Zaradi tega ni bilo v zakoniku to odločeno, na drugi strani pa je drugi ceni o rejništvu odločil, in se je že odločil ta strokovni tim 1. marca. Resnično, mislim, da za čisto vsakega laika pa so ti datumi in številke in podatki popolnoma nesprejemljivi in več kot očitno tukaj ne gre za neke slučaje. Nekaj dni nazaj, takrat ko ste imeli to famozno tiskovno konferenco, na kateri ste se prvič tudi javno izpostavili in dejansko sami dali težo temu primeru, je bila z vami tudi nekdanja dekanja Fakultete za socialno delo Gabi Čačinovič Vogrinčič. Nedolgo nazaj smo lahko v medijih prebrali, da so tudi tukaj stvari tekle nekoliko po svoje. Kaj se je dogajalo? Ta oseba je seveda takrat nastopila kot strokovnjakinja na svojem področju, ampak več kot očitno, ko se je vprašalo okoli tega, bila je seznanjena z osebnimi podatki, danes se ogromno o tem govori, ampak za to ni imela zakonske osnove, da bi bila s temi podatki seznanjena. Najprej je bilo sicer rečeno, da je nastopala v vlogi strokovne supervizorke, ampak je ni bilo na seznamu strokovnih supervizorjev z licenco, ki je na Socialni zbornici Slovenije. Kasneje je bilo rečeno, da je to delala na osnovi tripartitne pogodbe, ki pa je bila sklenjena komaj 11. aprila, tiskovna pa je bila 6. aprila, kjer je tudi več kot očitno dala vedeti, da se je z nekimi podatki seznanila. Tako gre tukaj za veliko manipuliranje okoli tega primera in na nek način, ne vem, zgleda, kot da se skuša za nazaj neke napake malo popraviti, ampak ne da se jih. Najhuje pa je to, da sta bila zaradi takšnih nepravilnostih otroka odpeljana k drugim rejnikom. Razloga ne vemo, mora to biti v korist otrok, to je jasno in to mora biti edini razlog. Razlog, ki ste ga sami navedli na tiskovni konferenci, da stara starša nista želela sodelovati s centrom, je absurden, ampak to je bilo takrat izpostavljeno po tistem, ko je prvo prišlo objavljeno, da sta prestara, kar je seveda pa še toliko huje. Spoštovana ministrica, mislim, da je prav, da danes govorimo o konkretnih dejstvih, ki so navedene že v interpelaciji, in dejstvih, ki so bila izpostavljena danes. O tem, kaj boste delali na ministrstvu v prihodnje, je čas tudi kdaj drugič. Hvala.
Besedo ima ministrica za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anja Kopač Mrak.
Spoštovani predsednik, hvala. Bom hitra. Vprašali ste me glede pokojnin, glede podatkov, tako kot sem že prej pojasnila: 806 evrov je povprečna pokojnina za 40 let delovne dobe. Torej tisti, ki imajo 40 let delovne dobe, njihova povprečna višina je 806 evrov. Kar se tiče mladih brezposelnih, ki ste jih omenjali, torej mladih je v tem trenutku 11 tisoč 50, torej 33 % manj kot aprila 2016. To so dejstva. Glede sklada za pomoč najbolj ogroženih sem že prej izpostavila, da ga je Evropska komisija kot primer dobre prakse navedla, mi smo še pred uradno potrditvijo skupnega operativnega programa črpali ta sredstva, smo ena prvih držav, ki smo to črpali in zaradi teh sredstev. Približno dve tretjini hrane, ki jo razdelijo Rdeči križ in Karitas, se namreč na podlagi teh sredstev razdeli. Kar se tiče stopnje tveganje revščine ali revnih, ker jih ves čas izpostavljate, pri čemer želim, da ne bo napačno razumljeno, vsak reven, vsak, ki je v stiski, je problem, treba mu je pomagati. Ampak vseeno, ko toliko govorite, v času največje gospodarske rasti, največje gospodarske rasti v tej državi je bila stopnja tveganja revščine 12,3-odstotna; v največji krizi te države, kjer smo padli za 8 % BDP pa 14,5, sicer absolutno preveč, ampak vprašanje tudi glede številk leta 2010 – 12,3 %, ob tem ko smo imeli najvišjo gospodarsko rast v tej državi. Kar je zelo pomembno za revščino, je pomembno tudi to, kar sem prej povedala, to je rast minimalnega dohodka od leta 2000, ker ni bilo sprememb 11 let minimalnega dohodka, osnove za izračun transferjev, da ne omenim leta 2012 ZUJF. In drugo, to je pa višina minimalne plače, ki je z vidika ljudi, njihove pokojnine še kako pomembna, verjetno mnogo bolj kot vse drugo. Kar se tiče primera; čakali mi, mi čakali z odvzemom – to ni v pristojnosti ministrstva, ampak ponovno: čakamo, ker ne naredimo, ne odvzamemo roditeljske pravice, tistega ne naredimo - zopet razumevanje pristojnosti razmerij. In drugo, postopki tečejo, zato v tem primeru sem vam že prej navajala, koliko odprtih postopkov tudi na drugi stopnji, torej tudi ministrstvo o tem še odloča, Zaradi tega, da ne bi bilo dvoma o pristranosti, me je Vlada na mojo prošnjo izločila iz teh postopkov. Zaradi tega, ker bi bil lahko dvom v zakonitost in pravilnost teh postopkov, ampak postopki tečejo. Večino, kar govorite, govorite na podlagi mnenja nekaterih, medtem ko ni tukaj predmet, da o konkretnih postopkih, ki so odprti, ki tečejo, jih komentiramo. Hvala.
Besedo ima dr. Vinko Gorenak. Pripravita naj se mag. Branko Grims in gospod Primož Hainz.
Hvala lepa. Moj začetek bo navidezno izven konteksta, ampak zgolj navidezno, v nadaljevanju pa boste videli, da je še kako v kontekstu. Pravkar sem bral eno raziskavo na enem spletnem portalu, ki mlade v Republiki Sloveniji po posameznih fakultetah sprašuje, kdo so bili glavni osamosvojitelji. In mladi odgovorijo Milan Kučan, Janez Drnovšek – Pučnika ni nikjer. Potem jih pa vprašajo, kaj pomeni osamosvojitev Slovenije za zgodovino Slovenije in Slovencev. In študentje FDV skoraj enotno odgovorijo, da je to nepomembno dejanje. Nepomembno dejanje! Bom zaključil, da boste razumeli, zakaj sem začel s takšnim uvodom, zaključek bo povedal, zakaj sem začel – ugotavljam, da ministrice ni, običajno pred kakšnim nastopom, ki je ostrejši, odide. Upam, da bo prišla kmalu nazaj. Poglejte, tema, o kateri govorimo, pa takole; predsednik, vi ste v samem startu, potem pa je še eden od podpredsednikov vse poslance opozoril: tajni podatki. Saj po eni strani imate prav, na mestu opozorilo, vendar naj vas opozorim, da smo imeli, mislim da, dve seji komisije, ki smo jih na željo ministrstva, ki smo ju na željo vašo zaprli. Koalicija sicer ni hotela sodelovati, pa vseeno. Ampak, predsednik, na obeh tistih sejah sem slišal, kako naj rečem, dva, tri neprijetne podatke, ampak čisto nebistvene. Kakšnih tajnih podatkov pa sploh ne ali pa sploh podatkov, ki bili v škodo otrok, tudi tisto ne. Jaz jih v glavnem nisem slišal. Tako tukaj nastane neko vprašanje, ki samo po sebi daje odgovor o današnjem poteku seje. To, da ministrica reče cirkus pa cirkusanti – uboga gospa ministrica! Minister je danes tisti, ki hoče biti in ne tisti, ki je sposoben. Tako vemo, kako je, saj ministra ne dobite nikjer. Tisti, ki se javi, da bi bil minister, ga pa daste za ministra. Tukaj v tej dvorani pa sedijo ljudje, za katerimi je tisoč, 2 tisoč, 5 tisoč, 7 tisoč volivcev. In noben minister, ki ni bil na volitvah in izvoljen v ta parlament, pa potem šel na vlado, nima najmanjše moralne pravice, da reče, da je to cirkus pa cirkusant. Naprej, ministrica in njena ekipa veselo tvita; prvič po dveh letih, se je spomnila, da ima celo tviter. No in na teh tvitih vidim cel kup napadov na kolegico Irglovo, ker je ministrica prej rekla, da so bili na komisiji neki tajni podatki in tako dalje in tako dalje. Nič od tega ni res! Državna sekretarka, ki je tukaj z nami, je bila na vseh sejah in natanko ve, kaj je na teh sejah bilo. S strani predsednice komisije je bilo celo nekajkrat opozorilo, tako preventivno opozorilo komu, da mu ja ne bi kaj ušlo, kot bi se temu reklo. Zdaj pa k vlogi ministrov. Poglejte, ministrica zdaj govori vsem vam ali pa večini vas, ki niste bili ministri, in vam prodaja pravljico o tem, kako so pod ministrom neodvisni, kako so strokovni, kako minister nič ne more in minister nič ne sme. No, sedaj vi lahko verjamete, tisti, ki niste bili ministri, v tem trenutku ne vem, če vidim samo dva, da sva tako nalogo opravljala v tej dvorani. Jaz sem vodil ministrstvo z 9 tisoč zaposlenimi. 9 tisoč zaposlenimi. To je krepko več, kot je ministrstvo z vsemi centri za socialno delo in službami, ki so pri vas, pa vendarle, rekel bom takole; kadar se minister sklicuje na strokovnost, na neodvisnost, se pravzaprav izza teh dveh izrazov skriva neodgovornost, nepoštenost pa zlorabe. Zakaj to trdim? Zaradi tega, ker minister – poglejte, leta 2001 je prišlo v notranjem ministrstvu do spora med generalnim direktorjem policije in ministrom. Šef policije je rekel, tega ti ne dam, tistega ti ne dam, onega ti ne dam, kaj te šmirgla, pojdi v Beograd. No, potem je pa odločilo Ustavno sodišče, ki je zavrglo pritožbo šefa policije in v obrazložitvi jasno povedalo, da v skladu z obstoječim pravnim redom ima minister dostop do vseh podatkov, razen če zakon kaj omeji. Recimo, na področju policije smo to omejili samo pri tajnih policijskih sodelavcih. Minister nima, pa tudi komisija, nima dostopa do imen in priimkov tajnih policijskih sodelavcev, ima pa dostop tudi do tistih šifer, recimo do Roža, Krizantema, Picasso in tako dalje, to so pa šifre samo. Do teh pa imajo dostop in vseh drugih podatkov. Pravno mnenje, ki je bilo danes že citirano tukaj, ki so ga napisali vsaj tile pravniki, ki so tukaj podpisani, Trpin, Kavčič, Grad – ne sodijo v desni pol, bolj sodijo v levi pol – ti so pa zelo jasno povedali, da ni podatka, ni podatka, ki ga minister ne bi smel vedeti. Torej sedaj ministrica, strokovnost, neodvisnost in tako naprej. To pomeni se skrivati, pa tudi v dvorano, vidim, da je ni nazaj. Sedaj bom razkril še nekaj. Ne bo nič tajnega, ne se bati, nič ne bo tajnega. Mogoče tajnega za koga drugega, recimo, za moje kolege, ne za vas. Na tajnem delu seje sem rekel državni sekretarki, gospa državna sekretarka, glasoval bom v nasprotju z voljo moje poslanske skupine in ne bom glasoval za interpelacijo, ampak bom ministrico podprl, torej da se ne razreši, pod pogojem, da mi poveste en sam podatek, eno samo stvar mi povejte. To tudi danes sprašujem ministrico, ampak danes jo bom podprl, interpelacijo, to je menda jasno kot beli dan. Je pa imela državna sekretarka možnost, da to prenese ministrici in da te podatke dobimo vsaj v tistem zaprtem delu. Vprašal sem pa za naslednje podatke. Naštejte mi – A, B, C, Č, D ali kaj jaz vem, koliko obstaja, mogoče dovolj samo A – razloge, zakaj stari starši niso primerni. Samo to. Zakaj stari starši niso primerni. Če bi mi našteli nekaj zaupnih podatkov, občutljivih podatkov, zoprnih podatkov ali kakorkoli, bi jaz verjel. Ampak veste, kaj se je zgodilo? Na odprtem delu seje je koalicija pobegnila, ostal sem jaz, gospod Breznik pa Eva Irgl, pa tisti, ki so bili vabljeni, in državna sekretarka seveda in potem smo šli na zaprti del seje. Na zaprtem delu seje sem imel taka ušesa, velika, kaj bo sedaj povedala državna sekretarka. Ni želela besede. Si predstavljate? Na zaprtem delu seje ni želela besede in ni imela kaj povedati! Ko smo imeli drugi del zaprte seje, sem spet ponujal svoje sodelovanje z ministrico in odgovor je bil, da ne. Odgovora ni bilo. Torej se za strokovnostjo, neodvisnostjo skriva samovolja. Ne morem trditi, da je ministrica kriva za vse neposredno, ampak ministrica s svojim početjem, današnjim početjem prikriva, pokriva in zagovarja vse strokovne zlorabe, ki so bile v službah pod njo. To je pa konec koncev jasna ugotovitev. Poglejte, spet ne bo tajnih podatkov - nič se bati predsednik! Bral sem odločbo, ki sta jo dobila stara starša, zakaj onadva ne moreta dobiti statusa rejnika. Zakaj ne moreta dobiti statusa rejnika. Ne gre za rejništvo otrok, ampak za status rejnika sta dala vlogo. V tej odločbi, ki je negativna za stara starša –ne vem, če bodo ljudje razumeli, kar bom povedal – poglejte, piše, da imata stara starša domnevno neenak odnos do očeta in matere. Da bosta predvidljivo onemogočala kontakte z očetom, da bosta imela enostransko vzgojo otrok. Ampak dragi moji, to piše zakon, da morajo rejniki vzgajati te otroke v enakem statusu. Poglejte, ta uradnik, ki to piše, ne pove in ne pomisli na to, da gre za to, da je oče, ki je v zaporu, ubil hči starih staršev in mater teh otrok. In ta dva naj zdaj zagotavljata enak odnos do očeta, naj omogočata kontakte, naj lepo govorita o očetu, ki je ubil njuno hči in mater otrok! Veste, če to napiše nek uradnik – bom zdaj to primerjal s tistim, kar sem jaz počel pred 30 leti. Takrat sem vodil Policijsko postajo Celje in ko sem videl, da neka nočna policijska patrulja ne naredi nič, skratka, da je nekoristna, sem ta dva človeka poklical pa rekel, da nič nista naredila v službi, kupil bom lutki pa bateriji pa uniformi gor dal, pa bosta hodili po Celju gor pa dol, ker bosta cenejši, kot pa si ti, če ne delaš nič in ne misliš nič. Poglejte, pri takšni uradniški miselnosti se ti želodec obrne. Zdaj pa stara starša nista sodelovala s centrom za socialno delo [[…]]Ja seveda nista, če center za socialno delo, če vi pričakujete, da bosta imela enak odnos do morilca hčere in matere otrok. Pa saj to je nekdo nor! Če pa pomislimo še na en podatek, da pokojna še ni bila pokopana, pa delavci centra za socialno delo rečejo, ne ne, vidva nikoli ne bosta dobila teh otrok. Nikoli! To so delavci centra za socialno delo rekli. Ne, ne nikoli ne bosta dobila teh otrok! Kolikor vem, obstajajo dežurni rejniki; tisti, ki začasno prevzamejo nekoga. Ker če imate vi prometno nezgodo, otroci preživijo, starši umrejo, jih je treba tudi nekam dati. Verjetno v neko dežurno rejniško družino ali nekaj takega. Zakaj jih pa niste 28. 12. peljali v neko dežurno rejniško družino? Zakaj ste pa takrat stare starše angažirali? A ste jih rajcali ali koga? Ne ga lomit! Ministrica je veliko govorila o institucijah pravne države, ki delujejo. Ja bravo! Ja, seveda delujejo v Avstriji, pa v Nemčiji, pa v Švici pa še kje. Seveda delujejo! Pa da ne boste rekli, bom dal kak aktualen primer, ker je ravno predsednik stranke tu, bom čisto drug primer raje dal. Ja saj pravne institucije delujejo tudi v primeru Kanglerja! Seveda delujejo. Oprostili so ga! Ampak njemu je pa mandat šel po gobe, družina mu je uničena, otroci se šolajo v Zagrebu. Ja saj on bo oproščen, torej deluje pravna država. Ja, dajte no, dajte no! Kako pa to deluje potem? Ne me farbat s takimi štosi, kot je pravna država! Poglejte še ministričin spin. Včeraj je priletelo kot šus: Vrhovno sodišče je odločilo, otroka ostaneta v reji. Pika, amen, gotovo. Pa v odločbo. Kaj pa druga polovica? V drugi polovici pa je ravno sodišče potrdilo, da je šlo za kršitev ustave, da je šlo za kršitev Evropske konvencije o človekovih pravicah in vseh ostalih predpisov. Ja, ministrica, spusti samo prvi del in potem v Odmevih seveda moram povedati, da so malo nasedli spinu ministrice. Ja kaj pa drugega. Jaz sem pa imel obratno situacijo. Veste, ko sem jaz sedel tam dva stola levo od vas, državna sekretarka, januarja, decembra 2012, je bilo pa čisto drugače. Jaz sem tu sedel neprestano. Tam za vogalom sem pojedel en sendvič. Vsakega govornika, zlasti tiste tam na sredini, ki jih je vodil Jani Möderndorfer, bilo jih je 35, nastrojeni do mene kot ne vem kaj, sem gledal v oči. Tu in tam sem si kaj zapisal in takoj reagiral. Poudarjam, pojedel sem en sendvič, pa je trajalo do devetih zvečer. Ministrice danes tukaj ni. Če pa je, ko govorimo mi, gleda v tla, državna sekretarka gleda v tla. Če bi tam sedel kakšen psiholog, bi točno rekel, koliko je ura, bi točno pogruntal, koliko je ura in za kaj v tej situaciji gre. Poglejte, kaj še počnete. Prej ste govorili, mislim, da je Pojbič bral neko pismo, po mojem je šlo za gospoda Donka, če se ne motim – iz službe ste ga vrgli, ker je rekel dve kritične besede zoper vas. Iz službe je letela tožilka iz Slovenj Gradca, ki je govorila nekaj kritičnega o tožilstvu. Iz službe je letela Kotnikova tožilka, ker je govorila nekaj kritičnega. Potem pa pogodbo sklenete z gospo Gabi Čačinovič, upokojenko, ki govori v vašo korist. Treba bo pa še pristojnim institucijam naložiti, da ugotovijo, kje ste sklenili pogodbo, ker ste jo nezakonito. Ona je razpolagala z vsemi podatki, 5 dni kasneje ste pa sklenili pogodbo. Da zaključim, da pridejo kolegi na vrsto, treba je nekaj reči. Prej so me novinarji vprašali, kaj mislite o interpelaciji, ali bo ministrica odletela ali ne bo odletela. Sem rekel, ne vem, kaj bo, to boste videli na glasovanju. Pravi novinar, kaj pa to, SMC je enkrat za, potem je proti, potem premišljuje, Desus pa SD; logično, da SD zagovarja, Desus odreka podporo – kako vi to ocenjujete? Moj odgovor je bil naslednji – ker ga tako ne bodo predvajali, je pa bolje, da ga sedaj vam povem. Rekel sem, poglejte, situacija je naslednja. Poslanci SMC taktizirajo, njih je 35, mislim da – no, kakorkoli, na naslednjih volitvah jih bo pa za enega fičota, in logično je, da jo bodo podprli, drugače bodo službe izgubili. Morate to razumeti. SD, logično, da podpira, pričakuje, da bo iz fičota nastal minibus ali vsaj kombi, Desus ima pa tako itak vedno svoje računice in sesuje tako ali tako vsako vlado, ki jo oni hočejo, saj so tudi našo. Potem sem rekel novinarjem, poglejte, rešitev je večinski volilni sistem, da bo tisti vodil to državo in vlado, ki bo dobil večino. Ne pa, da se večina – sedajle vi, včasih mi, nekoč tudi SD, ko ste bili za minibus – prilagajajo tistemu, ki je najmanjši. No, tega danes ne boste slišali po televiziji. Da zaključim, začel sem s tistim, kaj mislijo študentje FDV in kaj mislijo študentje splošno v slovenskem prostoru, kaj mislijo študentje FDV sploh. Jaz sem se zgrozil nad tistim. Še danes bom seveda sestavil nek prispevek, v katerem bom zagotovo zapisal to, da mora neka nova vlada, ki bo prišla, prvi dan na prvi seji ukiniti FDV. Zakaj ukiniti FDV? Poglejte, če študentje FDV trdijo, da je osamosvojitev Slovenije nepomembno dejanje v zgodovini Slovencev. Poglejte, tam pa sedijo ljudje, kot je ministrica, ki je sedaj pobegnila ven – ona uči te ljudi in še mislim, da, ne vem, štiri, pet ljudi, ki ste danes poslanci v tem državnem zboru. Zato je treba FDV, kamor boste šli potem, ko boste fičo postali, ukiniti. Hvala lepa.
Besedo ima mag. Branko Grims, pripravita naj se gospod Primož Hainz in gospod Matjaž Nemec.
Hvala za besedo. Vodja Poslanske skupine SD, ki ji pripada tudi ministrica, je izrazil veliko željo, da bi nekdo navedel še druge razloge za njeno razrešitev. Pa ker rad naredim uslugo, upam, da me bo sedajle slišal, čeprav ga ni v dvorani. Namreč, gospo ministrico za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti bi bilo treba takoj razrešiti že iz tega razloga, ker Slovenija pod njenim ministrovanjem ni več tisto, kar piše v 2. členu Ustave, pravna in socialna država. To, kar je naredila ta ministrica na področju sociale, je to, da je danes Slovenija kot socialna država v bistvu ena groteskna parodija socialne države. Povem nekaj primerov; živimo v Sloveniji, kjer je bil nedavno objavljen razpis, da vlada išče stanovanja za migrante. In v istem tednu, gospe in gospodje, smo lahko brali v sredstvih javnega obveščanja primer, kako se mater samohranilko z mladoletno deklico meče iz stanovanja, na silo. Odločbe, vse legalno, ker se toliko sklicujete na zakon. Mimogrede, tudi Hitler je vse delal po zakonu, če je kdo pozabil. Gre za vprašanje vrednot, gospe in gospodje. In tukaj je problem vrednot. V istem tednu smo lahko brali dva primera, ko so rubežniki šli in rubili nezaposlenim v Sloveniji, zaradi tega ker zaradi hude bolezni, v obeh primerih je šlo za raka, niso več mogli sami poskrbeti zase. V enem primeru, so bili objavljeni tudi dokumenti na internetu, so rubili celo električne medicinske aparate, ki jih je ta človek potreboval za vzdrževanje zdravstvenega stanja. In vi, gospa ministrica, boste govorili o socialni državi! Nekomu, ki pride od drugod in se razglasi za bog ve kaj, ni problem, 800 evrov na mesec ali koliko so že uradni stroški po vaših ocenah – vse se mu da, ni problema; nekomu, ki pa je slovenski državljan, ki je tukaj plačeval davke in prispevke, delal, potem pa zaradi neke objektivne okoliščine ni več sposoben skrbeti zase ali svojega otroka, tistega pa se udari. Tam je pa konec socialne države. Oprostite, to ni socialna država, to je parodija, groteskna parodija socialne države in vi ste odgovorni. Zato bi morali takoj iti! Ker ljudje niso več enaki, pa ste za enake možnosti. Naj povem drug primer, ko govorimo o socialni državi. Sosednja Avstrija ima univerzalni otroški dodatek, da bi pospeševala rodnost, da bi omogočala otrokom čim boljše pogoje za njihov start v življenje. Če bi 123 milijonov evrov, ki jih je ta vlada vrgla skozi okno za migrante v samo letošnjem proračunu, razdelili slovenskim otrokom, bi vsak slovenski otrok lahko dobil več kot 300 evrov univerzalnega otroškega dodatka – tako na pamet izračunano, ampak prepričan sem, da pravilno. Gospe in gospodje, kje je zdaj vaša socialna država, kje je gospa ministrica, kje je vaša socialna država? Zato bi vi morali oditi, ker to je samo še parodija socialne države! Ker za vse tiste, ki res potrebujejo denar in ko denar potrebuje tisti, pomoč potrebuje tisti, ki iz objektivnih okoliščin ne more sam poskrbeti zase, za vse tiste zmanjkuje denarja, ker ste zavozili ekonomijo, totalno. Začelo pa se je v času Pahorjeve vlade s tistim zapravljanjem, ko se je dvignilo z rebalansom proračuna porabo za milijardo, v času, ko se je vedelo, da se gospodarske okoliščine poslabšujejo – objektivne kot svetovne. In potem se je to vleklo v nedogled in hrani se goro nekih, ne vem kakšnih levičarskih združenj, ki skrbijo za ne vem kaj in ocenjuje vse od sovražnega govora do ne vem česa, to vse visi na proračunu; za ljudi, ki pa so bolni, pa ni denarja pod to ministrico, pa se jih meče iz stanovanj, pa za mater samohranilko z majhno hčerkico! Za to pa ni denarja, te pa se meče iz stanovanja! To, gospa ministrica, je vaša odgovornost, kajti po Zakonu o vladi ste odgovorni za področje, ki ga pokrivate, in zato bi vas bilo treba takoj razrešiti s tega mesta, ker to ni več socialna država. In kar je še huje, vi osebno in vlada kot celota niste pripravljeni na čas, ki prihaja, ravno tako kot niste bili lansko jesen na migrante, ko sem svaril poleti, ko je bil čas, pa pred poletjem pa je vaš kolega iz SMC rekel, da kaj, vi ste lahko to avgusta govorili, samo takrat so bili migranti še daleč, mi pa na dopustu. A ste zdaj spet na dopustih že ali kaj? Ali veste, kaj se pripravlja? Čez nekaj dni boste videli kaj pomeni Brexit! Dva teroristična napada, pred katerimi sem več kot upravičeno svaril, sta premaknila po vseh javnomnenjskih anketah, ki so objavljene v Veliki Britaniji, stvari v korist tistih, ki so za takojšen odhod, kar pomeni veliko nestabilnost na področju ekonomije za celotno Evropsko unijo. Lahko da se bo to sorazmerno hitro, ker gre za razumne ljudi, uredilo s kakšnimi začasnimi sporazumi in podobno, ampak verjemite, da bo to zgled, ki bo vlekel, ker so si pač nekateri v Evropski uniji z našo vlado vred vzeli pravico, da so v lanskem letu nezakonito spustili več kot milijon ljudi, nepreverjenih, na področje Evropske unije in se sedaj soočajo s kriminalom, z 211 poskusi in izvršenimi terorističnimi dejanji in z vsem drugim, kar to potegne za seboj. Potegne pa tudi to, da posredno in neposredno strahovito veliko stane, ne samo Slovenijo, tudi druge. In gospodarski položaj se drastično slabša. Kaj to pomeni? Tiste države, ki vidijo v tem možnost, zdaj iščejo izhod v odhodu iz Evropske unije, končujejo se sanje 400 milijonov ljudi o bogati, varni Evropski uniji. Kar nekaj ljudi v politiki ni opravilo tistega, kar bi bili dolžni opravljati, ker se je raje smehljalo lepo za levičarske časopise. Lepo je biti multikulti, ko pa poči pa je 100 mrtvih pa 50 mrtvih pa poklana družina, kot je bila včeraj v Franciji – iskreno sožalje pač vsem, predvsem pa ubogemu otroku, ki je ostal – takrat pa glavo v pesek, takrat se pa potem reče, da orožje je krivo pa ne vem kaj treba, ja ljudje so, ne vemo čisto dobro. Ja kaj? Vi ste jih spustili notri, vi ste odgovorni, nihče drug. Tisti, ki smo pa svarili, smo pa upravičeno svarili, da je treba premisliti, kaj se dela, ampak premisliti je treba vnaprej. In potem se sproži preko vaših časopisov kakšna taka tragikomična bedarija, kot je bil tisti napad name v Delu predvčerajšnjem in je bilo hkrati objavljen napad, kako ne vidi časopis Delo nič upravičenega v tem, da sem svaril pred največjo možnostjo napada v zgodovini ,čeprav je bil to soglasen sklep vseh na moji komisiji, jaz sem to povedal javnosti, tudi tistih iz koalicije, ampak objavljeno je bilo pa hkrati s poročilom o 50 mrtvih in več kot 50 ranjenih v streljanju v Orlandu. Ne vem, ali onim, ki so to hkrati objavili, niso nič oslovska ušesa rastla na glavi? Kje je njihova logika? Saj so se sami blamirali do konca, naslednji dan je bil pa tragičen dogodek v Franciji in, žal, verjemite, ni zadnji. To pomeni, da bodo vse države, ki iščejo možnost izhoda, žal zelo verjetno ob takšni politiki, nadaljevanju te politike, še tako kot bo zdaj zgled Velike Britanije, iskale izhod v odhodu iz Evropske unije. Kakršnakoli že bo, Evropska unija nikoli ne bo več prostor povezovanja in sodelovanja, tak, kot je nekoč bil. Škoda je, da je tako; to se pravi, nekaj zelo lepega, kar bi bilo vredno ohraniti za zanamce. Slovenija na to ni pripravljena, gospe in gospodje, ne samo zaradi Velike Britanije, tudi zaradi vseh, ki bodo sledili, bomo priče daljšemu obdobju zelo nestabilnega ekonomskega položaja za naše podjetnike, za vse, za finančne trge, če hočete tudi za socialo. Enkrat naj eden roko vzdigne, ki verjame, da je naša vlada na to pripravljena. Ga v celi dvorani ni. Vsaj toliko pošteni ste. To je problem, s katerim se soočamo. Zato bi gospa ministrica morala iti, ker že zdaj denarja zmanjkuje, v še zaostrenih gospodarskih pogojih pa ga bo še bolj zmanjkovalo in socialne države bo še manj oziroma bo še bolj omejena samo na nekatere, na tiste, ki so včasih udbaši rekli, da je naš človek, očitno pa na migrante. Saj treba je zamenjati volilno telo, Slovenci naj gredo, kamor hočejo, za migrante pa ni problema, pa denar je vedno zanje, tam se jih ne nekontrolira. Tako približno je politika te vlade. In to ni socialna država, gospe in gospodje. To je groteskna parodija socialne države, ko daješ tujemu prednost pred svojim lastnim človekom, celo tistim, ki iz objektivnih razlogov ne more poskrbeti sam zase; kot ena nezaposlena mati mladoletne deklice, kot dva, ki sta zaradi rakavega obolenja izgubila službo. Tam pa ni pomoči. Tam pa ni denarja. Zato bi morala gospa ministrica iti, tudi če vse ostalo izpustimo. In tudi zato, ker za slovenske otroke ne najde denarja za univerzalni otroški dodatek, prej sem vam pa izračunal: samo teh 123 milijonov za migrante, ki se jih meče skozi okno in zato uvaža težave in ogroža vse in vsakogar, tudi socialno državo kot celoto. Če bi jih razdelili med slovenske otroke, bi vsak državljan Slovenije, vsak otrok lahko dobil krepkih 300 evrov letnega univerzalnega otroškega dodatka. To je pa socialna politika te vlade in te ministrice. Zato, gospe in gospodje, bom glasoval za njeno razrešitev.
Besedo ima predstavnica predlagatelja gospa Suzana Lep Šimenko. Postopkovno gospa Suzana Lep Šimenko.
Hvala za besedo, predsednik. Danes govorimo o interpelaciji zoper ministrico Anjo Kopač Mrak. V tej dvorani ni prisotna verjetno že okoli pol ure. Prav je, absolutno prav, da je prisotna. Prosila bi vas, da zagotovite njeno prisotnost ali pa da odredite nekajminutno pavzo, pa potem nadaljujemo sejo, saj resnično brez ministrice težko govorimo o današnji interpelaciji. Hvala.
Dva odgovora imam. Prvi odgovor je, da so vsi postopkovni, vse, kar je potrebno v skladu z našim poslovnikom, je izpolnjeno za to, da se ta točka pelje naprej. To je prvi odgovor. Drugi je pa, da del tega, kar smo poslušali zadnje pol ure, ni letelo na ministrico, ampak na vse kaj drugega. Tako je eden vsebinski, drugi je pa postopkovni. Tako na to ne bom odredil nobenega odmora. Besedo ima gospod Primož Hainz, pripravita naj se gospoda Matjaž Nemec in Franc Breznik.
Hvala lepa, gospod predsednik. Mene seveda malo manj moti, da ministrice ni, ker vem, da nekje posluša. Dobro, pa tudi sicer vem, da je poslušala, ker tako funkcionira cela hiša, je ozvočena, tako da to ni tako tragično. Torej lep pozdrav vsem skupaj, tudi ministrici; kolegicam in kolegom enako seveda! Sam ocenjujem interpelacijo, bom rekel, nekako se vedno pri taki reči vprašamo, kaj je povod in kaj je v bistvu vzrok. Kar se povoda tiče, je jasno, da gre za primer dveh dečkov, koroških dečkov. Tu bom rekel, bom zelo kratek, da sem sam eden tistih, ki meni, da se stvari odvijajo, tako kot nekako bi se skoraj morale; pravna država – ne glede, da nekateri pač mislijo, ker niso na oblasti, da ta pravna država pač ni njihova. Pravna država mislim, da dela, centri delajo, ne rečem, da so najboljši, da ne delajo nobenih napak, ampak vendar, se pa seveda pri tem mnenju izrazito sklicujem na mnenje, ki ga nekateri imate za – torej niste navdušeni, ampak sam pa sem. Torej, Gabi Čačinovič Vogrinčič, ki ocenjuje, da je za otroka v tem trenutku optimalno poskrbljeno in to približno vidim, da sledi tudi iz stališča oziroma iz mnenja sodišč. V tem trenutku. Kaj bo, kakšne bodo spremembe, česa ne bo, to je drugo vprašanje, ampak jaz na tej točki, seveda, kar se primera, ali pa če hočete, kar se povoda tiče, zaključujem. Drugo je pa seveda vprašanje vzroka, zakaj nekako tudi sam nisem najbolj zadovoljen s socialno politiko, in seveda s tem pade na teren ministrice, ki jo danes obravnavamo. Namreč, Desus je socialna stranka, skrbi za starejše in vse na spodnji polovici družbene lestvice, torej za mlade, invalide in seveda brezposelne. Na nekih točkah smo v Desusu – ali pa sam, če govorim o svojem imenu – nezadovoljni z nekaterimi dogajanji iz zadnjih dveh let. Namreč, mislimo, da se socialna politika prepočasi prilagaja novim razmeram, zakon o dolgotrajni oskrbi, zakon o osebni asistenci nikakor ne morata priti na program dela. Delovna zakonodaja nekako mi ni blizu, če lahko tako rečem; namreč, govorimo ves čas o fleksibilnosti delovnih mest, ne govorimo pa o zaščiti delavcev in tu vidim neko socialno zadrego. Res je, da brezposelnost pada, in bom rekel, hvala bogu in je to krasno, ampak vprašanje, ki se mi pa zastavlja, ali res imajo kaj od tega tudi tistih skoraj 300 tisoč, ki so na socialnem dnu in ki so danes lahko problem. V to pa nisem prepričan, tam se stvari dogajajo, mislim, da je nekaj ljudi oziroma da je ogromno ljudi, ki res težko preživijo svoj trenutek. Rezervni demografski sklad, na katerem Desus vztraja že dve leti, če lahko poenostavim zadeve, in se pogovarjamo, kako bi ga organizirali, kako ga ne bi organizirali – celo Janko Veber kot zaščitnik ministrice je govoril o tem skladu danes. Glede tega sklada ne dobimo podpore, bom rekel, partnerjev v tej vladi in seveda smo nezadovoljni. Vleče se, vemo pa, da je demografski sklad nekaj, kar je nujno potrebno, če bomo hoteli, da se bodo tudi mlajši v bodoče vključevali v pokojninski sistem. Desus si je izboril 0,7-odstotno izredno uskladitev pokojnin, prvi so nas napadli takoj pravzaprav na levici ali pa tudi tisti, ki se proglašajo za socialne tudi na desnici, češ da to ni nič, mi pa mislimo, da je bilo to dobro in je bila dolga bitka za teh 0,7 % izredne uskladitve, zato ker smo prepričani, da smo s tem vsaj ustavili padec pokojnin. Danes se pogovarjamo o 0,4 %, da bi realizirali predlog, ki ga je dal svet SPIZ, pa se, bom rekel, tistih nekaj milijonov prenaša iz ministrstva na ministrstvo, drug drugemu ga mečejo kot vroč kostanj, ki ga nihče noče zagrabiti. Kar se tiče akcije Starejši za starejše, je bilo danes že nekaj govora in ne bom ponavljal, akcija je izjemnega pomena. Moram reči, da pri teh zahtevah, teh socialnih zahtevah, bom rekel socialnih zahtevah prav na tem minimumu, če lahko tako rečem, se Desus čuti dostikrat zelo zelo osamljenega. Sam pa moram reči, da je res, da to ni samo problem enega ministra ali ministrice, to je seveda problem več ministrstev, tudi problem vlade, ampak to situacije v ničemer ne menja. Mi smo s tem nekako, smo nezadovoljni. Moram reči, da kar se pa denarja tiče, o čemer je bilo tudi danes že govora, da ga je veliko, smo slišali – s tem se na nek način strinjam, namreč mi prodajamo velike, uspešne firme pod vsako ceno, zato da bi jo privatizirali in da bi privatizirali pod znakom: Vlada se ne sme vtikati v to privatizacijo, to je stvar gospodarstva. Seveda ni stvar gospodarstva, ker bomo spraznili vse fonde, ki jih imamo za bodočnost. Istočasno vprašanje, ki je pa občeevropsko, vprašanje štednje – tu se sicer malce obrača, ko je govoril dr. Jože Mencinger o tem, da je štednja neumnost oziroma da škodi državi kot celoti, seveda sociali pa sploh, so ga vsi jemali, kot da nekaj z njim ni v redu, danes seveda to ugotavljajo celo evropski ekonomisti, samo še drugorazredni evropski uradniki, ki hodijo v Slovenijo, razlagajo, da je štednja še vedno nujna za preživetje v evropskem prostoru Zadnji primer, ki je pa tudi pri meni vzbudil izjemno slab občutek in se ga ne morem, čeprav še ni zadeva šla preko neke organizirane oblike zakona ali kaj podobnega, ampak zadnji primer, torej predlog davčne reforme, kot jo predlaga minister za finance, je pa absolutno nesocialno, da ne rečem protisocialno usmerjen. Namreč, poskrbi za bogate, za tiste, ki so pa nižje plačani, pa seveda popolnoma ne. Tudi ne poskrbi za srednji razred, kar naj bi bila formula. Ker srednji razred, tisti mlajši strokovnjaki, inženirji, mladi zdravniki, tisti od tega ne bodo imeli nič. Razen mogoče 0,0007 %. Ta srednji razred, ki je kreativen, ki je v bistvu tudi najbolj ustvarjalen, ki je mladostno zagnan. Ta srednji razred ne bo od tega nič imel, da o nižje situiranih seveda sploh ne govorim. Torej, nekaj je točk na tem socialnem področju, s katerim Desus ali pa jaz osebno absolutno nisem zadovoljen in je vprašanje, ki se pa dotika socialnega področja in tu pade dr. Anja Kopač Mrak noter. Mogoče sem sam malce nervozen, ker po dveh letih smo na sredi mandata in se mi zdi, da se nekatere stvari prepočasi dogajalo. Namreč, na drugi strani vem, da se marsikaj dela, vem, da je bilo marsikaj narejenega. Tudi ministrica je naštevala celo kupico ukrepov, ampak vendar, mislim, da se dogaja to prepočasi. Marsikaj preprosti ni bilo narejenega, sam sem pa že v tistih letih, ko težko čakam na dolgi rok in sem mogoče malo bolj nervozen in zato tudi malce bolj zahteven, če lahko tako rečem. To približno. Kar se pa tiče tistega okoli menjavanja mnenj, vam pa moram reči, da je to mnenje moje že ves čas, kar se pogovarjamo o tem problemu, in ga tudi v zadnjih tednih nisem prav nič menjal. Hvala lepa.
Sprašujem, če imata oba repliko. Najprej replika, potem proceduralno. Replika gospod Janko Veber.
Hvala. Želim samo dodatno pojasniti kolegu Hainzu glede demografskega sklada in zato se prijavljam k repliki. Ja, to sem izpostavil kot enega pomembnih koalicijskih projektov. Torej, demografski sklad, ki upravlja s premoženjem, ki ga dejansko imamo še v kar znatni višini na razpolago: energetika, zavarovalništvo, telekomunikacije, bančništvo [[…]]Vendar, dejstvo je, da to usklajevanje znotraj koalicije, če danes vendarle se pogovarjamo tudi na nekih drugih valovnih dolžinah, je treba poudariti, da to pogovarjanje glede demografskega sklada poteka izključno med Desusom in Stranko modernega centra. Socialni demokrati v ta proces nismo vključeni. Zato je prav, da tudi javnosti to pojasnim, da ne bo narobe razumljeno, kot da je SD tisti partner v koaliciji, ki, recimo. ne bi bil zainteresiran za ta postopek. Hvala.
Postopkovno dr. Vinko Gorenak.
Hvala lepa. Predsednik, sicer sem zelo razumevajoč človek – saj to veste, a ne? Postopkovno ima prednost po poslovniku pred repliko, ampak ni težav, ker sem odprtega duha, saj veste. Moj postopkovni predlog – hvala lepa, gospa ministrica, da ste prišli nazaj. Tudi jaz sem katere poslance težko poslušal takrat, ko sem imel interpelacijo, ampak sem sedel tukaj vedno. Postopkovni predlog se pa nanaša, predsednik, vam na uravnoteženo vodenje seje Državnega zbora. Namreč, vi ste malo, to je tako že moj tretji predlog na to temo v dosedanjem mandatu. Maloprej ste v postopkovnem predlogu gospe Lep Šimenkove rekli in nas okarali, da nas je kar nekaj govorilo vsepovprek pa izven. In nisem reagiral, ker ste imeli tudi prav, je bilo kar nekaj izven tega sistema. Ampak zdaj smo pa slišali podpredsednika, ki je povedal volilni program Desusa, pa niste nič reagirali. Lepo prosim, skušajte uravnotežiti, ker bo to za vse dobro. Hvala lepa.
Če je bilo dovoljeno na tej strani, je potem dovoljeno tudi na drugi strani. Dokler ne prestopite tiste meje, ki sem jih postavil na samem začetku, je ta zadeva sprejemljiva, glede na to, da je politika prostor, kjer se predvsem govori. Želel bi si sicer malo manj žaljivega govora, mogoče malo manj napadalnega, bolj strpne razprave, ampak žal do tega ne bo privedel kakršenkoli že ukrep izvedem. Ljudi ne morem spremeniti, vsak je pa na koncu odgovoren za tisto, kar pove. Je pa res, da je velik del tega, kar se zdaj pogovarjamo, že najverjetneje izven dosega dela in odgovornosti same ministrice, kar je pač točka dnevnega reda. Ampak takrat na začetku ste bili pa nezadovoljni že s tem, da so nekatere stvari, o katerih se pogovarjamo, del tega ali pa niso del tega, so del samega zahtevka. Tako sprejemam vaš postopkovni predlog in tako kot smo vodili do sedaj, bomo poskušali tudi v nadaljevanju. Ne bi pa odgovarjal prej na postopkovno na ta način, če ne bi bil izzvan, da moram zagotoviti ministričino prisotnost. Zadeva traja 13 ur, normalno je, da človek tudi za nekaj trenutkov pretegne noge ali naredi karkoli drugega, kar je pač nujno potrebnega za življenje. Politika ni središče, kjer bi moral nekdo biti na zatožni klopi in tudi interpelacija ni postopek, ki bi zahteval absolutno in stalno prisotnost tistega, ki je interpeliran. To je vse urejeno v postopkovno. Besedo ima gospod Matjaž Nemec, pripravita naj se gospod Franc Breznik in dr. Matej T. Vatovec.
Hvala gospod predsednik. "Tukaj sem, tu stojim," to je nekajkrat danes ministrica povedala. Tukaj smo, tu stojimo, niste sami, kar veliko nas je, ne samo večinski del koalicije, tudi en del opozicije – predvsem tistim, ki bi radi ponovno slišali določene dosežke, kot so dvig minimalne plače, kot so nove štipendije, kot je sprostitev dodatnih razredov otroškega dodatka, kot je zmanjšana stopnja brezposelnosti. To bi pa predvsem rad poudaril, leta 2014 smo govorili skoraj o 130 tisočih, danes lahko govorimo skoraj o sto tisočih. Lahko govorimo o tistem delu, o tistemu segmentu populacije, ki ga je kriza najbolj udarila, to so mladi. Od januarja 2014 do danes se je se stopnja brezposelnosti mladih znižala kar za tretjino. V perspektivi 2014–2020 je bilo izpogajanih skorajda četrtino več sredstev. Bili so uvedeni programi usposabljanja na delovnem mestu, v katerega se je vključilo več kot 14 tisoč ljudi. Za deficitarne poklice je bilo namenjenih več kot 1 milijon 200 tisoč evrov. Ali pa projekte odpise dolgov, nekaterim se je zdel populističen, ampak dvomim, da je tistih 3 tisoč 600 ljudi oziroma oseb, ki je sodelovalo pri tem, enakega mnenja. Veliko je bilo govora o objektivni in subjektivni odgovornosti, kot da nismo vsi odgovorni; odgovoren je minister za promet, ko nastane gneča, odgovoren je minister za kmetijstvo, ko pride do zmrzali, odgovorno je Ministrstvo za zdravje, ko pride do nevšečnosti v bolnicah. Ampak naša odgovornost je, da na napake, ki nastanejo, znamo promptno vsebinsko pravilno odgovoriti. Ravno na to naša ministrica opozarja nenehno in to že od tistega prvega mandata, ko ji je že marsikdo očital, ko je zasedala mesta državne sekretarke. Če bi takrat, tudi tisti, ki ji danes očitate, da ni uredila stvari, katere ste vi sami pričakovali, ne bi imeli te nevšečnosti, kateri smo priča danes. Se pravi, da bi tovrstna vprašanja reševali na drugačen način v okviru družinskega zakonika. Interpelirana je bila zato, ker je delovala v okviru svojih pristojnosti. Dovolila je, da vsak opravlja svoje delo, bog ne daj, da bomo mi, politiki odločali o usodi tistih ranljivih ali pa tistih, katerih je doletela nesreča. Če bo politika namesto stroke odločala, zagotovo bomo o tem na dolgo razpravljali v parlamentu, ampak tudi če bo stroka odločala namesto politike, bomo ponovno se o tem pogovarjali, ampak vselej iz svojega zornega kota, odvisno od lastnih potreb; in to je hipokrizija politike. Naša odgovornost je, da postavimo pravne okvirne in pravila delovanja prav zaradi tega, da ne bi prihajalo do tovrstnih manipulacij, ker namreč, ne glede na vse, kar živ človek dobrega naredi, moramo se zavedati, da vse kar počnem,– in ko govorimo o institucijah, so to živi organizem in ni nujno, da če bi v tem primeru odločili kakorkoli drugače, da bi rešili probleme tudi za naprej. Zato je zelo pomembno prizadevanje predvsem v smeri sistemske rešitve in ravno to je tisto, na kar ministrica Anja Kopač Mrak nenehno opozarja, in to ne samo na tem področju, o katerem bi morali danes govoriti – in opažam, da si dovolimo govoriti tudi širše –, ampak predvsem o tem, da znamo v tem primeru odločati o tistem, kar je najbolj pomembno; se pravi, o usodi otrok. V tem primeru je, moram reči, kar veliko ljudi danes uporabilo izraz, da je prišlo do manipulacije. Mogoče je to res, ampak vprašanje je,v čigavo korist. Otrokove zagotovo ne. In ni naloga naša, da rešujemo probleme v parlamentu tiste narave, ki bi se v tem primeru morali reševati na sodišču; in ravno to je tisto, na kar bi nas družinski zakonik na nek način napeljal. Naj poudarim, da rezultati kažejo, da se politika ministrice za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti izvaja v skladu vrednot, ki so solidarnost, enakost, pravičnost in pri katerih bi se morali dobesedno vsi prepoznati. Namreč, pravica otrok je tista, ki bi morala v tem primeru biti v ospredju, in žal mi je, da tega tudi vsi, od katerih bi pričakoval, ne razumemo in želimo iskati v nekih dogodkih, ki so zagotovo tragične narave, nek svoj politični interes. Okrožno sodišče oziroma sodišče je odločilo, da je odločitev bila pravilna. Otroci so ostali pri rejnikih, tako kot je tudi opozorilo na določene postopkovne napake, katere ni nihče tudi zanikal v smislu, da jih ni treba odpraviti. Ravno zaradi tega se odvija proces reorganizacije CSD, ravno zaradi tega se odvija proces ponovne uveljavitve družinskega zakonika. Vloga ministrice v tem dotičnem primeru gre predvsem v smislu nadzora in iskanja sistemskih rešitev. Pri spremembah delovanja centrov za socialno delo moram poudariti predvsem ambicijo, in sicer pilotnega projekta, ki bi se odvijal v Ljubljani, in zagotovo je to pionirski primer – postavljanje nekih novih praks v delovanju centrov za socialno delo. Ob družinskem zakoniku bi najverjetneje pomenil neko novo paradigmo v reševanju tovrstnih problemov. Kar nekaj posameznikov je omenjalo predvsem tisti del odvzema otrok, zaradi katerega se lahko laično vprašamo, na kakšen način bi ga pa lahko izvajali, da bi ta bil prijaznejši, pravilnejši, kajti noben odvzem otrok ni takšne narave. Zato bomo v nadaljevanju poslušali izkoristiti priložnosti, da bomo odgovarjali na tista vprašanja tudi koalicijskih partnerjev, da bomo le pokazali neke prave smernice in pravo filozofijo ministrice k reševanju tudi v bodoče tovrstnih težav. Toliko z moje strani. V prihodnje se bom pa predvsem javljal v smeri odgovarjanja na očitke. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa Suzana Lep Šimenko kot predlagateljica, izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Moram resnično opozoriti na neke napačne navedbe, ki so bile ravnokar izrečene. Politika tukaj o ničemer ne odloča, mi ne odločamo o postopkih, mi opozarjamo na nepravilnosti in kot opozicija smo to tudi dolžni narediti. Kaj imamo v rokah? Imamo pisna poslanska, ustna poslanska, lahko predlagamo spremembe zakonov, dajemo amandmaje. In seveda, imamo interpelacijo kot ključno; to, kar smo - ne bom rekla izkoristili –, to, kar smo naredili, ker je to edino, kar lahko naredimo zoper ministrico. Ne nazadnje je parlament tisti, ki potrjuje ministre. Mi ne moremo, kot poslanci, ne moremo kontaktirati posameznih uradnikov in njih spraševati, lahko pa sprašujemo ministrico. In to smo naredili, mi tukaj o ničemer ne odločamo. Ministrica govori vseskozi: sodni postopki tečejo. Ja, tečejo, ampak morda ne bi rabili zoper ta primer teči, če ne bi prišlo do nepravilnosti. Na področju znotraj vašega ministrstva. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Franc Breznik, pripravita naj se dr. Matej Tašner Vatovec in gospod Andrej Čuš. Izvolite, gospod Breznik.
Hvala, gospod podpredsednik. Danes smo imeli vsaj dva očitka, ki sta bila po mojem mnenju nesprejemljiva; prvi je bil s strani ministrice, da smo cirkusanti. Poglejte, ko sem nekoč bil v cirkusu kot otrok, sem se spomnil točke metanja nožev. Danes vam bom poskušal, gospa ministrica, zmetati nekaj argumentov, tistih, ki držijo, ki pijejo vodo, kot vedno, vsem ostalim, tisto, kar je moja kritika, kar menim, da je bilo nepravilno in kar je tudi kritika vašega dosedanjega dela – torej, ministrica v dveh mandatih, in pred tem še državne sekretarke. Da se vrnem k interpelaciji o delu ministrice dr. Anje Kopač Mrak. Mi smo ji očitali v prvi točki odgovornost pri nesorazmernem posegu v človekove pravice, varovane z Ustavo Republike Slovenije. Očitali smo ji kršitev 53 . člena Ustave zaradi varovanja otrok in družine ter ustvarjanja za varstvo potrebnih razmer, pravico do zasebnega življenja otrok in starih staršev v 35. členu Ustave, potem posebno varstvo in skrb za otroke po 56. členu Ustave. V drugi točki smo ji očitali odgovornost in opustitev dolžnega ravnanja kot pristojne ministrice, ki je dolžna zagotavljati, da državni organi in nosilci javnih pooblastil v vseh dejavnostih, postopkih v zvezi z otrokom, za otrokovo korist in celovitost družinske skupnosti v primeru arbitrarnega odvzema otrok, torej da poskrbi za te zadeve. Tretja točka, odgovornost in vpletenost pri politizacija dela centrov za socialno delo in v primeru predvsem CSD Slovenj Gradec. Četrta točka, odgovornost pri pripravi zakonodaje na podlagi političnih prioritet. Peta točka, dejanj in stališč ministrice, pristojne za družimo, za izvrševanje politične funkcije, ki imajo za posledico izgubljeno zaupanje v institucije socialne države. Preko te interpelacije pa lahko smiselno tudi razpravljamo kritično tudi do ostalih projektov. Lahko ji očitamo predvsem populistično vlogo, piarovsko delo, ne pa delo ministrice za delo, družino in socialne zadeve. Prikazovanje slovenski javnosti s strani ministrice za socialo, družino – Potemkinova vas –, kot da je to neka izrazito socialno varna dežela. Slovenija ni več izrazito socialna deleža. Prvič zaradi tega, ker smo gospodarsko po eni strani neuspešni, ker se zapiramo, po drugi strani, pa ker celo vrsto tega denarja porabljamo v sociali, prihaja denar za socialo tja, kjer ni potreben, in ga ni tam, kjer bi bil potreben. Spomnimo se zapletov pri razpisu za deficitarne poklice, ministrice, šlo je za kaos, šlo je za kaotične razmere - kdor prej pride, prej melje! Pa lepo vas prosim, spoštovani kolegi, živimo v 21. stoletju, saj ne stojimo v vrsti za kruh kot leta 1957 in 1958, spoštovana ministrica. Potem spomnimo se socialne kartice, konec prejšnjega leta so bile obljubljene – jih ni. Nujna reorganizacija CSD, to govori ministrica že dva mandata. Vrednotnice za osebe, danes smo o njih govorili. Koliko so prinesle? Približno 150 tisoč evrov, sami stroški za vrednotnice pa so znašali več kot 300 tisoč evrov in tako naprej. Torej, gre za same neuspešne projekte. Spomnimo se za odpis dolgov; tri mesece marketinga, tri mesece piarovskega dela, kaj bo, kakšen odpis dolgov v tej državi. Lepo vas prosim, totalno neuspešen projekt! Smejali so se v občinah in v ostalih lokalnih skupnostih, dobesedno temu projektu. Torej, čista Potemkinova vas, čista Potemkinova vas. Sedaj gremo k bistvu današnje interpelacije. Prva zadeva, tisto, kar je najbolj odgovorno delo ministrice, da skrbi za nemoteno delo, ministrica. Začnemo pri izvoru problema, to je bilo samo delo. Torej, samo vodstvo CSD v Slovenj Gradcu in tudi v Velenju, predvsem v Slovenj Gradcu in poglejte si medijske zapise z imenovanjem 54-letnega Jurija Šumečnika: Delo 28. januarja 2014 Tako se začne: Direktor CSD po strankarski liniji izbran. Naprej, 2. julija, Za direktorja izbran edini kandidat brez izkušenj. 28. februarja 2014 Bodo v tretje le izbrali Šumečnika. 8. marec 2014 Izstopi iz Sveta zavoda CSD Slovenj Gradec. Na strokovno presojo se CSD ne ozirajo, svet zavoda ni izločil Jurija Šumečnika – 8. aprila 2014. Potem Delo, ponoven zapis iz dežele kralja Matjaža. Bi se čudili, če bi za delo v mesnici nalašč iskali nekoga, ki bi bil lahko vse, samo mesar ne – torej, nekoga, ki je totalno nekompetenten, ki ne izpolnjuje pogojev in takega so izbrali za direktorja. Kako naj neka institucija deluje? Se nadaljuje, poglejte. Nadaljuje se Pri direktorju ne bodo čakali na Vlado – torej dajmo na hitro, dajmo ga spraviti skozi stranka vrata. Nadaljevanje zapisov Direktorja CSD tudi tokrat niso izbrali – 18. junij, in tako naprej. Soglasje Šumečnikove osebnosti – 11. julija in tako naprej. Šumečnik je glasoval za samega sebe – 8. avgusta 2014, Delo na strani 12, Šumečnik postal direktor CSD – 27. septembra 2014. In potem zapisi, kako je ministrica na podlagi vseh teh kriterijev odobrila, torej dala soglasje k imenovanju. To je, kar se tiče političnih imenovanj nekoga, ki je nekompetenten, ki nima izkušenj na tem področju. In potem se čudim, zakaj ta center ni mogel delovati. Druga zadeva, ki se tiče kronologije dela v Državnem zboru. Sodišče in vsi ostali so ugotovili kršitve človekovih pravic, predvsem starih staršev. Torej, imamo v Državnem zboru komisijo za človekove pravice in temeljne svoboščine, za peticije, ki se ukvarja, ki je specializirana za kršitve, za poudarjene kršitve, in tudi za peticije. Poglejte, tam ministrica ni bila na tej komisiji niti enkrat, vedno jo je zastopala državna sekretarka, ki je bila izredno redkobesedna. Imeli smo tam tudi ljudi, ki se ukvarjajo, ki so profesionalci, ki so strokovni. Tudi če bi bil danes kot poslanec zelo zlonameren do družine, če bi želel svojo politično, lahko rečem, udejstvovanje dvigniti nad korist otrok in družin ali predvsem starih staršev, poglejte, niti tega ne bi zmogel, ker nismo dobili nobenih podatkov. Kolega Gorenjak je danes govoril, lahko skoraj potrdi tudi kolegica Irglova: Ni bilo nobenih podatkov, iz katerih bi lahko zaznali [[…]]Ne bom se vračal, kolega Gorenjak je razlagal, kakšne so bile teme, ki so bile na zaprti seji – ni bilo nobenih tem, bil je monolog nas, ko smo državno sekretarko spraševali. Prosili smo jo tudi, če nima pooblastil, da pokliče ministrico ali da ministrica pride na zaprti del in nam obrazloži. Ničesar od tega! Povabljeni na seji, strokovnjaki s področja, so razlagali o treh vidikih, kjer se odločajo za rejništvo: govorili so o emocionalnem delu, govorili so o funkcionalnem delu in govorili so, seveda, o materialnem delu, ko se odločajo. Nismo dobili nikoli odgovora, ali je bil ta emocionalni del tisti – torej, kjer ugotavljajo delavci CSD, kakšna je ta družina, kakšna so ta razmerja, tisti, ki imajo pravico ali pa ki bodo morebiti tisti, ki bodo skrbeli za otroke. Torej, ničesar nismo dobili. Dobili smo informacije, tiste ki so bile, da so prve opazke ali pa prva opažanja ljudi, ki so hodili po smrti matere nadzorovat stara starša in otroke, da je bilo vse v redu; da niso ugotovili nobenih nepravilnosti, ki bi slabo vplivale na razvoj otrok. Kot veste, emocionalni del pomeni, da so otroci pri svojih 3, 4, 5, 6 letih močno vpeti tudi v neko okolje, vpeti so v nek vrtec, vpeti so v svoje najbližje, vpeti so tudi v svoje vrstnike, s katerimi se družijo. Tako kot smo se mi, ko smo bili otroci, od peskovnika naprej. Torej vse to je bilo prekinjeno v enem dnevu, z enim esemesem Našli smo drugo rejniško družino in dobesedno na silo odpeljali iz vrtca. Ali se vam zdi, da je to sprejemljivo dejanje v letu 2016? Ministrica je dvakrat danes govorila, da veljajo v sistemu družbe in tudi pri njih sistem zavor in ravnovesja. O tem večkrat razlagam in govorim, da ne deluje. Ta sistem zavor in ravnovesja ni deloval na začetku, ko smo proslavili državo, ko smo imeli probleme predvsem v medicini, pri raznih številnih napakah, ko so se ščitili tudi zdravniki eden drugega. Ampak, poglejte, to se odpravlja; več se je pisalo o tem, več smo se pogovarjali, več teh napak pride v javnost. Ne zaradi tega, da bi obsojali zdravnike, tudi ko se marsikdaj gre v, lahko rečemo, zelo komplicirane pa kompleksne posege, ampak zaradi tega se to ne ponavlja, se ne skrije pod preprogo. Tudi v medicini, v medicinski stroki o so tudi zdravniki sami rekli, da ne bodo ščitili svoje slabše kolege ali pa tiste, ker to meče slabo luč na kompletno stroko. Potem, poglejte, smo imeli problem s slovenskimi sodišči. Še dve leti nazaj so rekli, da ne smemo komentirati določenih sodb. Danes, ko vemo, v svetu obstajajo celo prakse, kjer so celo – nekoč je Klemenjak izjavil, da v Ameriki celo oddaja poteka, kjer eden izmed poglavitnih profesorjev ustavnega prava govori o sodbah vrhovnega ameriškega sodišča in jih komentira na televiziji. Sedaj smo prestregli ta del, torej sodni del. Sedaj pa, izgleda, prehajamo na del, ki se ukvarja s socialno varnost, s CSD. O tem se do sedaj ni smelo razpravljati, to je tabu tema. To je zaprti del stroke. Pa vas zdaj sprašujem – katere stroke? Ali imamo tukaj stroko, katero doktrino razlaga Gabi Čačinovič in noben drugi? Torej nekdo, ki popravlja škodo in napake ministrice in CSD na lokalnem nivoju in pride in pove v prid njim, potem čez nekaj dni dobi podpisano pogodbo. Ali je to normalno? Je to pravna država, je to sistem zavor in ravnovesja? To je zame kaznivo dejanje, to so elementi kaznivega dejanja. Torej, če bom jaz napisal neko mnenje, kjer bo moje mnenje vam koristno, potem čez nekaj dni dobim iz državne institucije pripravljeno pogodbo. Pred pogodbo pa se seznanim z vsemi podrobnostmi tega primera. Tudi kot znanstvenik, tudi kot profesor, morda nekdanji, kljub temu da sem upokojen, nimam te pravice! oprostite. Še posebej, če nimam licence in vsega ostalega, kar je potrebno v tistem primeru. To je bilo nadaljevanje napak in v tej krizi, v tem, lahko rečemo popravljanju, damage kontrola pred javnostjo, kot je bilo danes tudi povedano s strani mojih kolegic in kolegov; po tisti tiskovni konferenci, ki jo je imela ministrica, ko je takoj zaščitila primer, kljub temu da po vsej verjetnosti ni poznala vseh podrobnosti, ko je nastopila še Gabi Čačinovič – zdaj nam očita, da smo mi ta primer politizirali. Pri tem je treba poudariti, da se je organizirala civilna iniciativa in to ljudje, ki so stare starše poznali, ki so bili vsak dan z njimi skupaj. Predstavnik te iniciative je bil pri nas in je rekel: "Poglejte, mi smo iz istega bloka kot stari starši, živimo skupaj 30 let, vemo, kaj imajo za kosilo vsak dan, kakšne smeti odnašajo, kako se oblačijo. Mi poznamo stare starše po vsej verjetnosti bolj. Torej, ko mi vidimo ta primer, če so jih njim vzeli, potem jih bodo tudi nam, ki smo celo nekateri lahko, bom rekel, slabši skrbniki ali pa če bi se ta primer zgodil. Poznamo jih 30 let." Torej izvajajo neke doktrine družinske politike, ki ni skladna z doktrino občečloveških vrednot slovenskega naroda in tradicijo slovenskega družinskega življenja. Res je, da stari starši niso po zakonu tisti, ki bi lahko, ki so ali pa so del neke razširjene družine po slovenski tradiciji. Vse to so primeri, ki kaže, spoštovane kolegice in kolegi, luč, da se na ministrstvo in njenih institucijah dogajajo neverjetne stvari. Da ne govorim, da ni naključje, da kjerkoli pogledaš po Sloveniji, so vidni člani SD ali so zaposleni v CSD ali pa ostalih javnih zavodih, kot pri nas, recimo, v Zavodu Hrastovec. Tako je strankarska celica stranke SD. Potem pa se vsake toliko časa malo pride v konflikt, pa se malo zamenjajo in to je to. To so te zgodbe, to je kot neka kasta ljudi v okviru CSD, ki je prevzela ministrstvo in vse ostale institucije, kot neka strankarska celica. To je za mene nenormalno in zaradi tega tudi sistem zavor in ravnovesja ne deluje. Poglejte, ni problem, če si ti član ene stranke, ko pa so vsi, večina vseh ljudi, ki dela na enem ministrstvu, člani neke opcije, pa sistem zavor in ravnovesja ne deluje, ker se ne gleda eden drugemu pod prste. To je ta problem, ki je, ta problem ščitenja od mikroravni do ministrice. Zaradi tega problema mi danes sedimo tukaj, spoštovane kolegice in kolegi, in to so temelji te interpelacije, da se to nikoli več ne ponovi, škoda pa se dela vsako sekundo. Teh trinajst ur bodo ti otroci še vedno pri rejnikih, kljub temu da so bile kršene človekove pravice. Vsaka minuta. In ponovna zloraba, zadnja zgodba te zgodbe pa je zloraba te odločbe Vrhovnega sodišča, interpretiranje v javnosti. Seveda je Vrhovno sodišče odločilo. Odločilo je pač, da trenutno naj ostanejo tam, kjer so, da dokler se vsebinsko ne odloči o tem primeru, da se ne bodo delale nove škode tem otrokom. Ampak vse to vse to meče, da se ne poslušamo, da se zavaja javnost, da se ščiti ljudi, ki so delali napake in to ščitenje poteka, lahko rečemo, od mikroravni do ministrice in tu je ta zgodba. Tu je ta zgodba, ki je nevarna. To je nedemokratična zgodba, spoštovani kolegi. To je zgodba, kjer ni zavor in ravnovesij. Zaradi tega in številnih zgodb, ki sem jih danes naštel, bi se morala ministrica že davno posloviti. Če bi bila normalna, bi se poslovila že po tistem, ko je kršila tudi slovensko družinsko tradicijo, ko je slovenski narod dvakrat povedal, ko je izgubila na referendumu dvakrat, in je dvakrat povedal, da si take družinske politike ne želi in tudi tega ni upoštevala ministrica. Tudi to bi bil znak za interpelacijo in za odhod s tega ministrstva. Torej, odkrivajo doktrino in deluje po neki doktrini, s katero se slovenski narod ne strinja in ki je kvarna, ki nam zmanjšuje nataliteto in vse ostalo, po katerih se mladi ljudje množično odseljujejo v tujino, ker nam tujci zaposlujejo naše ljudi, tukaj se pa hvalijo, kako ga je naredila, za sto milijonov, da ima proračuna, da bo zmanjšala število nezaposlenih. Koliko jih je odšlo iz Slovenije za stalno, koliko je samo dnevnih migrantov v tem času, spoštovani kolegice in kolegi, in koliko bo zaradi napačne družinske politike manj natalitete v slovenskem narodu in tako naprej. To so pa problemi, ki bodo nastopili čez nekaj let, ko bomo imeli totalno uničeno demografsko sliko. Vse to so znaki, da se danes poslovite od ministrice in da se tja postavi nekdo, če že drugega ne, vsaj iz druge opcije, zato da se ta sistem ravnovesij vzpostavi, spoštovane kolegice, kolegi. To je zgodba za danes. Najlepša hvala.
Hvala lepa. Besedo ima dr. Matej T. Vatovec, pripravi naj se gospod Andrej Čuš in gospa Marjana Kotnik Poropat. Izvolite.
Hvala, gospod podpredsednik. Uvodoma bi se moral nekoliko dotakniti glede nekaterih navedb, ki jih je podala ministrica glede uskladitve minimalnega dohodka. V Združeni levici od Vlade ne zahtevamo samo, da izračuna življenjske stroške, ampak da uskladi minimalni dohodek s temi življenjskimi stroški. To je tisto, kar je trenutno največja težava. Ocena, ki je bila pripravljena, seveda še ne pomeni, da bo ta dohodek dejansko dvignjen. Ministrstvo je namreč že leta 2009 ugotovilo, da bi moral biti minimalni dohodek 385 evrov. Sedem let potem je še vedno 288 in v proračunu za leto 2017 manjka ravno teh 90 milijonov, ki bi omogočili dvig teh 288 na dejansko raven, se pravi, na 385. Manjka pa seveda zato, ker koalicija vztraja pri znižanju dohodnin za tako imenovani višji srednji razred in to je ena od težav glede tega vprašanja. Da nekoliko osvežimo spomin, tukaj imam sporočilo za javnost ministrstva z dne 24. 7. 2009, v katerem ministrstvo ugotavlja, da bi morala začasna socialna pomoč takrat znašati 385 evrov, trajna pa 562. Dalje zapisujejo, da je ministrstvo ta znesek znižalo na 308 z razlago, da je minimalna plača samo 460 evrov neto. Torej, ni res, da so takrat izračunali teh 288 evrov, ampak so izračunali skoraj teh 100 evrov več, torej 385, cela nekaj evra. Tako ni res, da je bilo obljubljenih 288 evrov, obljubljenih je bilo dejansko več, torej 308 evrov. Obljubili so tudi, če citiram iz zaključka tega dokumenta, "v nadaljevanju pa bo naša obveza, da zagotovimo polno vrednosti izračunanih minimalnih življenjskih stroškov". Mi smo že povedali naše rešitve. Združena levica bi sredstva za dvig minimalnega dohodka zagotovila s spremembo enega zakona, to je Zakon o davku od dohodkov pravnih oseb, kjer bi preprosto številko 17 spremenili na 20. Govorim o obdavčitvi, seveda, kar bi še vedno bilo pod povprečjem v Evropski uniji, ampak teh 100 milijonov bi bilo treba nameniti nekam drugam, ne za davčno olajšavo višjemu srednjemu razredu, kot se sedaj napoveduje, ampak nekam drugam. Tu je problem tudi naslova ekonomskega programa Socialnih demokratov, ki se glasi Za pravičnejše davke in razbremenitev srednjega razreda. Če bi to želeli, bi si morali prizadevati ravno za take ukrepe. To je tudi razlika med socialdemokrati in Združeno levico. Po eni strani vi stavite na socialni dialog, jaz pa na nek način pravim, da delodajalci ne bodo nikoli pristali na višji davek na dobiček in s tem bodo seveda tudi vedno rušili ta socialni dialog. Edini način, da bi na to pristali, bi bil, če bi se jim radikalno znižali dohodnine. Po drugi strani, če se to zgodi, sindikati ne bodo tega dovolili in vemo, kakšni so zaključki takšnega socialnega dialoga. Recimo, sindikati so nekaj dosegli samo takrat, ko so pravzaprav ta socialni dialog zamenjali z razrednim bojem. Če se spomnimo, leta 2009 je bil dvig minimalne plače izveden kljub nasprotovanju delodajalcev. Tudi redefinicija minimalne plače lanskega leta je bila sprejeta mimo Ekonomsko-socialnega sveta ravno zaradi tega, ker so delodajalci odstopili od socialnega sporazuma. Skratka, gre v bistvu za te razlike, ki so ključne in pomembne. Da ne govorim o tem, da je po svoje tudi deplasirano, da po eni strani govorite o tem, kako ste izračunali minimalne stroške, hkrati pa ste 50 tisoč prebivalcem odvzeli varstveni dodatek in državne pokojnine. Leta 2012 so bili teh dveh prejemkov deležni malo več kot 60 tisoč ljudi; skratka, ne govorim o nekih majhnih številkah. Letos jih povprečno te prejema samo še 10 tisoč, čeprav se je vmes kriza na nek način ublažila. Če pa preidem k vprašanju same interpelacije, seveda, kot je tudi kolega Hanžek že prej povedal, se v Združeni levici distanciramo od tega, kar danes že cel dan poslušamo s strani SDS. To niso pravi razlogi, zaradi katerih bi morali interpelirati ministrico. Gre za bolj kot ne, neke poceni politične piar poteze. Gotovo pa se moramo vsi strinjati, da je ministrica najodgovornejša za socialno politiko v tej državi in v bistvu ravno zaradi tega je odstavitev v tem trenutku – in zaradi česar tudi podpiramo to interpelacijo –, tisto kar lahko pomaga k temu, da preidemo v neke bolj socialne politike, ker trenutno to, kar opravlja ministrstvo, to niso. Seveda odstop ali zamenjava ministrice ne bi bilo dovolj, morali bi zamenjati vlado. To je vsem jasno, ampak je pa morda eden od predpogojev. V svojem uvodnem odgovoru ali pa tistemu hvalospevu, ki je na nek način navedel, kaj vse se je zgodilo na tem ministrstvu v tem času, ministrica ni niti z besedo omenila stanovanj, recimo, stanovanjskega vprašanja ali subvencij za najemnine. Govorim o tistih subvencijah, ki jih je ravno ta vlada ukinila za neprofitni del tržnih najemnin. Seveda ministrica ni edina, ki je odgovorna za te subvencije; ni niti edina, ki bi bila izključno odgovorna za to, da so se ukinile, je pa verjetno ena od najbolj odgovornih za ureditev tega področja. Trenutno kaže, da tudi te svoje dolžnosti ne bo do konca opravila. Zakaj pravim tako? V Združeni levici smo vložili spremembo Zakona o dostopu do pravic do javnih sredstev, v katerem spreminjamo oziroma vračamo stanje nazaj, kakršno je bilo pred uvedbo zloglasnega občinskega ZUJF; skratka, da se odpravi ta nepravičnost, ki se je zgodila s to ukinitvijo. To smo storili, še preden je Ustavno sodišče odločilo o tem primeru in odločilo je, vemo kako, da ne gre za ukrep, ki bi bil samo socialno nepravičen, ampak da gre za ukrep, ki je v prvi vrsti protiustaven. Kolikor poznamo delo ministrice, bo verjetno strankarski prestiž ponovno postavila pred interes ljudi in to je bilo videno že večkrat, če se spomnimo predloga o zakonu o enkratnem odpisu dolgov, ki smo ga predlagali sami, Predloga zakona o inšpekciji dela ali pa Predloga zakona o socialnovarstvenih prejemkih, ki je odpravljal obremenitve nepremičnine pri prejemnikih varstvenega dodatka. Gre za nekaj teh primerov takšne prakse in tu, če ostanem pri teh subvencijah, načeloma se odločba Ustavnega sodišča običajno uporablja neposredno, tako da to niti ni največji problem, problem je seveda vračilo oziroma neka odškodnina tem ljudem za nazaj. Ti najemniki so seveda ostali brez subvencij, v nekaterih primerih so se verjetno tudi zagotovo odpovedali stanovanjem, se preselili v slabša stanovanja, morda pa tudi že bili deložirani v tem času. Edino, kar bi bilo normalno, predvsem pa pravično, bi bilo, da bi se jim za nazaj izplačala ta subvencija, tudi z ustreznimi obrestmi. Pri tem se lahko uporabi odločbo subvencije, ki je veljala do izteka subvencije. To je ena od možnih rešitev. To rešitev bomo v Združeni levici tudi predlagali, vemo pa, kakšno je uradno stališče ministrice. Nekje je dejala, da odškodnine za nazaj ne bo, kar pomeni, da kdor bo hotel to odškodnino, bo moral iti v tožbo. To je na nek način znak birokratizma, ki ga na žalost moramo opredeliti kot značilno za ministrstvo, ki ga vodi ministrica Kopač Mrak. Seveda, po svoje uradniki na ministrstvu nočejo imeti dodatnega dela s temi vprašanji, vendar niso ljudje tisti, ki so krivi za to, kar je nastalo, niso socialno ogroženi tisti, ki so povzročili ta zaplet, ampak je odgovorna vlada in kot takšna mora seveda tudi to odgovornost sprejeti in to odpraviti. Istočasno tukaj govorimo na nek način o neki represiji, ki jo izvaja ministrstvo oziroma ministrica po zgledu svojega nekdanjega predstojnika dr. Svetlika, ki se izvaja nad socialno ogroženimi na vsakem koraku. Jasno je, da številni upravičenci ne bodo zahtevali te odškodnine na sodišču, ker je po eni strani to blazno zapleteno in po drugi strani tudi povezano z visokimi stroški. Težko je pričakovati, da bi nekdo, ki je v zelo težkem socialnem položaju, potem se dodatno obremenjeval tako finančno kot tudi psihično. Gre za zelo težavne postopke v takšnih primerih in seveda na ta način, se pravi z zmanjšanjem teh tožb ali zahtevkov za odškodnine bodo po eni strani občine privarčevale, ljudje pa bodo živeli v nečloveških razmerah. Isto se dogaja pri socialnih prejemkih, leta 2012 sta ravno Svetlik in Kopač Mrak ukinila državno pokojnino – takrat je bilo 16 tisoč prejemnikov približno – in prenesla varstveni dodatek s ZPIZ na proračun. Državne pokojnine sta v celoti ukinila, varstveni dodatek pa je postal vračljiv. To so pač te politike. Število prejemnikov varstvenega dodatka se je zmanjšalo za približno 78 %, tako mislim, da so ti učinki precej jasni in tudi zgovorno je, kaj pomenijo. Na ta način je bilo prizadetih približno 50 tisoč najbolj ranljivih skupin in tu govorimo o kmetih, starejših ženskah, invalidih in tako dalje. Gre za skupino, ki je nedvomno revna, ki je na robu družbi in istočasno imajo, če karikiram, to nesrečo, da imajo v lasti neko nepremičnino. To so nekateri momenti, ki jasno kažejo na to, da enostavno delo ministrstva, predvsem pa ministrice, gre v smeri, ki so daleč od tega, da bi vodile socialno politiko, ampak gre za zgolj neke neoliberalne politike, ki preprosto šparajo oziroma varčujejo na revnih in po drugi strani ne vračajo tega nikjer.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Andrej Čuš, pripravita naj se gospa Marjana Kotnik Poropat in gospod Bojan Podkrajšek. Izvolite, gospod Čuš.
Hvala za besedo. Spoštovana gospa ministrica, minister, kolegice in kolegi! Sam bi se rad na začetku svoje razprave predvsem dotaknil dogajanja, katerega smo spremljali tako v Državnem zboru kot tudi preko medijev v poznih večernih urah. Nekako sem sam dobil občutek, da v ozadju poteka neko kupčkanje, neka trgovina, pri tem pa se pozablja na delo, ki ga opravlja politika in predvsem na ljudi. Včasih sem dobil tudi občutek, da je to, ta situacija nekako podobna kampanji za ameriške predsedniške volitve, ampak tam je vsaj kaj smešnega, pri nas je, žal, vse več tragikomičnega; in to že kar nekaj časa. V svoji razpravi se bom dotaknil tako področja socialne politike, zaposlovanja in tudi enakih možnosti. Namreč, o tem zelo malo ljudi govori, meni pa se zdi področje enakih možnosti še kako pomembno. Slovenija bi naj bila po 2. členu Ustave Republike Slovenije pravna in socialna država. Mogoče se to sliši ali pa ko se pogovarjamo v Državnem zboru, da kdo od tukaj prisotnih temu verjame, ampak če se pa pogovarjamo z ljudmi, kam smo prišli z državo po toliko letih, pa mislim, da je zaupanje ljudi tako v pravno državo kot pa tudi v socialno državo na dnu. Lahko rečemo, da papir prenese vse, ljudje pa ne. In zato je seveda vse več ljudi, ki enostavno s papirji naredijo takole [[raztrga papir]] . Ob tem, da bi morala biti Slovenija pravna in socialna država, pa bi tudi rad povedal, da bi morala biti še posebej pravična in zagotavljati enakost možnosti. Danes se ta enakost možnosti rezultira edino v vse večji bedi in enakosti v revščini, srednji sloj izginja, delež socialno ogroženih in ljudi na pragu revščine pa je iz dneva v dan več. Slovenija bo zagotavljala enakost možnosti takrat, ter bo seveda tudi pravična, ko bo vsak posameznik imel enako možnost do zaposlitve, kariernega napredovanja, do šolstva, do zdravstva in ne,tako kot danes, ko vse poteka nekako preko vez in poznanstev. S takšno prakso je treba enostavno prekiniti. Ko govorimo o socialni politiki in tudi danes je bilo veliko govora, se verjetno vsi zadevamo, da je treba pomagati tistim, ki so na robu preživetja in tudi ranljivim skupinam. Po drugi strani pa tudi sam ne morem dopustiti vedno večjih obdavčitev tako gospodarstva, posameznikov, ne morem dopuščati tega, da se uvaja vedno nove birokratske ovire, ki odganjajo tako tuje investicije, o katerih bi lahko govorili, po mojem, dva dni v Državnem zboru, in tudi odganja podjetnike in delovno aktivno prebivalstvo v tujino. Ko se pogovarjamo o področju zaposlovanja in položaja mladih sploh, je nekako večina ukrepov in zakonodaje targetirana na skupino mladih med 15. in 29. letom starosti. Žal pa je politika pri tem pozabila na, žal vse več ljudi reče, izgubljeno generacijo, to je starejših od 29 let, te generacije, ki so končale s študijem v začetku gospodarske krize, se izobraževale za poklice, kjer so rekli, služb je polno, potem pa je čez noč vse padlo. In podatek, da kar dve tretjini ljudi med 15. in 34. letom starosti živita pri starših, kaže na to, da se mladi danes ne moremo in ne morejo osamosvajati. Na eni strani imamo mlade, ki še komaj pridejo do zaposlitve, je fleksibilna, je nezanesljiva, na drugi strani pa imamo starejše, ki imajo precej bolj varne oblike zaposlitev. Tukaj tudi moj apel in poziv k nekemu novemu dogovoru, kajti politika zadnjih nekaj let sili Slovenijo v medgeneracijski konflikt. Potrebujemo nov dogovor, nov deal, bi rekli, med vsemi generacijami in deležniki, ne samo v Državnem zboru in člani Ekonomsko-socialnega sveta, ker tam je reprezentativnost tudi vprašljiva. Po podatkih Eurostata se v Sloveniji v zadnjih desetih letih konstantno povečuje stopnja tveganja revščine med mladimi zaposlenimi. V letu 2013 je ta znašala že 7,2 %, kar pomeni, da se je gledano na leto 2005 kar podvojila. Veliko smo se v Državnem zboru ukvarjali tudi s področjem odpravljanja volonterskih pripravništev. Pred nekaj dnevi je potekel rok, ki je bil sprejet na Odboru za delo, družino, socialne zadeve, da tako Vlada kot tudi pristojno ministrstvo pripravita zakonodajne rešitve, ki bodo odpravile volontersko pripravništvo, to tako imenovano novodobno suženjstvo. Sicer so nekateri ukrepi na mizi, ampak sam sem pričakoval precej več. Tudi opozicija, tako jaz kot kolegi desno od mene, smo pri tem bili vedno zelo konstruktivni in podajali veliko predlogov, ampak nekako na koncu se gre za nek prestiž, tudi žal egoizem, in zaradi tega smo tam, kjer smo. Na področju štipendij so po mojem mnenju bili narejeni neki pozitivni koraki naprej. Edino, kar me je zelo zmotilo, je bila izvedba razpisa za deficitarne štipendije, ko je nekako zaradi nekih birokratskih napak na ministrstvu grozilo, da bo veljalo načelo, kdor prej pride, prej melje. Na srečo so potem bili rezultati razveljavljeni, sicer bi takrat bil sam prvi, ki bi predlagal interpelacijo in razrešitev vas kot ministrice. Ko se pa še vseeno pogovarjamo o področju športa, sam bi si kot bivši športnik, 13 let sem treniral judo, mogoče se danes ne vidi več to toliko, ampak vseeno želel bi si, da bi iskali neke rešitve, s katerim bi izjemne športne dosežke spet lahko uveljavljali in upoštevali za Zoisovo štipendijo. Namreč opažam, da je izjemno velik osip mladih, perspektivnih, zelo nadarjenih športnikov ravno v srednji šoli, potem ko gredo študirat, nato pa naenkrat poniknejo. Verjetno tudi zaradi tega, ker politika na področju sociale kot tudi na področju športa to ignorira in se s tem ne ukvarja. Kot eno izmed zadnjih točk, ki pa me je tudi zelo zmotila, pa bi lahko povedal, kot je že prej gospod Breznik, da ste pa zelo inovativni in si zelo želite ukvarjati se z novimi birokratskimi ovirami. Sam spremljam že vaše delo, ko ste še bili državna sekretarka, mislim, da dr. Svetlika. Že takrat je sam nekako bil zelo inovativen in kreativen pri postavljanju novih birokratskih ovir, sicer pod pretvezo boja proti delu na črno, ampak ta ukrep od 1. 1. 2015, ko se osebno dopolnilno delo opravlja preko sistema vrednotnic, pa je zagotovo strel v koleno. V javnosti sem pridobil podatek, da je v lanskem letu, v celem letu bilo z naslova vrednotnic pridobljenih 158 tisoč evrov. Od tega ZPIZ prejel 123 tisoč, Zavod za zdravstveno zavarovanje pa dobrih 35 tisoč evrov. Časnik Finance je nekako v lanskem letu skušal preračunati, koliko so znašali stroški vzpostavljanja tega samega sistema, seveda samo zagonski stroški – prišli so nekje do četrt milijona evrov. Tudi, kar se tiče projekta odpisa dolgov, je po mojem mnenju šlo v tem primeru zgolj za nek piar in izkoriščanje ljudi, ki so na robu preživetja. Sam zakon pa je bil naravnan tako, da ljudje od tega niso imeli kaj veliko oziroma na začetku veliko upanja, na koncu pa še večji obup. O problematiki dolgotrajne oskrbe starejših bi lahko veliko govoril, o tem je veliko poslanskih vprašanj, obiskov v poslanskih pisarnah, ampak mi bo zmanjkalo časa. Ampak za takšen projekt je potrebno tako sodelovanje vas in pa Ministrstva za zdravje in tudi predsednika Vlade. A reformi naboj te vlade je, tako kot sem že povedal: moderno je delati nič. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa ministrica, doktorica Anja Kopač Mrak, izvolite.
Hvala za besedo, spoštovani podpredsednik. Je veliko stvari bilo, pa bom na kratko malce pokomentirala. Večkrat je bilo že izpostavljeno, in sicer naj bi Ustavno sodišče odločalo o tem, kakšne so pristojnosti ministra za notranje zadeve v razmerju do policije. Treba je povedati, da je to bilo 12. 11. 2001, tukaj je sklep, kjer je jasno, da se to zavrže. Zakaj se zavrže? Zaradi tega, ker izpodbijanje določbe ne posega neposredno v pravice pravnega interesa oziroma pravni položaj pobudnika. Zato je bilo zavrnjeno. Torej, gre za čisto zavajanje, da je Ustavno sodišče o čemerkoli odločalo. Dejstvo pa je, da je policija organ v sestavi in da je to malo drugače, ko gre za centre za socialno delo. Večkrat ste pozvali državno sekretarko, mene in vse ostale na zaprti seji ali kakor drugače o tem, da ne razkrijemo razlogov. Še enkrat bi vas opozorila na to, kar je predsednik Državnega zbora na začetku te seje izpostavil, ker je rekel: Podatki iz tekočih postopkov oziroma tistih, ki se tičejo posameznikov, so v razmerju do Državnega zbora in poslancev varovani bolj kot vse državne skrivnosti, ki imajo poslanci pravico vpogleda in skrbnega ravnanja. V naslednjih primerih, torej v primerih, ko gre za postopke, ki so v teku, in ko gre za posameznika, nima nihče od poslancev zgolj zaradi svoje funkcije niti pravice vpogleda. To je dejstvo. Torej, jaz vam, ne glede na to, ali vi mene pozivate ali ne, pač teh podatkov ne morem razkrivati. In dejstvo je, da tudi te podatke strokovni delavci, ki jih kličete na komisije in zahtevate od njih, da govorijo o tem, ne morejo v skladu z Zakonom o socialnem varstvu v 93. členu. Ampak to verjetno ni pomembno. Kar se tiče morda deficitarnih štipendij, bi rada še enkrat povedala, da je bil zakon sprejet na Vladi 13. 3. 2013. Zakon z vsebino, kakršna je bila, s postopki, kako in na kakšen način se morajo sprejeti in izvesti razpis na Skladu za štipendije in razvoj kadrov. Takšen zakon je sprejel državni zbor. 13. 3. – tega mi ne morete očitati, takrat nisem bila ministrica. In potem, ko se je zgodil razpis, ki se je – in res, mi pa smo zagotovili ta sredstva za ta razpis –, sem takoj popravila zakon, ko je bilo to mogoče, da je razpis naslednji stekel. Drugič, glede družine. Bilo je rečno, da dajemo denar enim skupinam in drugim, morda bi spomnila, da je ZUJF vzel 45 tisoč družinam otroški dodatek. Bi morda spomnila, da je ta vlada 97 tisočim družinam vrnila 5. in 6. razred otroškega dodatka. Kar se tiče birokratskih ovir, ki jih navajate, tukaj je znižanje zakonodajnih bremen v obdobju 2009–2015. V celoti je tukaj navedeno, da Ministrstvo za delo, družino in socialne zadeve najbolj znižalo administrativna bremena. Celotna vrednost teh znižanj je bil 363,5 milijonov evrov prihrankov, od tega je Ministrstvo za delo realiziralo 105,5 milijona evrov. Stanovanja, saj sicer sem za marsikaj pristojna, samo za stanovanjsko politiko pa nisem. Res pa je, da sem se poskušala truditi s svojimi močmi, da smo 11 stanovanj v tej državi našli – ni veliko, absolutno ne, ampak mislim, da bomo nekaterim pomagali s tem. Je pa Vlada Republike Slovenije na predlog pristojnega ministrstva sprejela resolucijo o stanovanjski politiki, kjer, se strinjam, tudi za mlade, in stanovanjsko politiko za mlade je treba reševati. Socialni prejemki, SPIZ. Morda še ena stvar, ki verjamem, da je velikokrat pozabljena. SPIZ, torej Zakon o pokojninskem in invalidskem zavarovanju, ki je bil zavrnjen na referendumu, je imel notri tudi državne pokojnine in bi se lahko v spremenjenem Zakonu o pokojninskem in invalidskem zavarovanju, ki je bil kasneje sprejet, to uredilo, tako kot je bilo tudi predvideno, kljub temu da je večina rešitev tistega zakona bilo zelo podobnih. Hkrati bi morda še eno stvar; da, veliko se govori danes o stikih, o odločitvi sodišča o tem, kako so bile kršene človekove pravice. Morda bi samo to omenila, da je verjetno praksa sodišč, ko ugotovijo, da so kršene človekove pravice, imajo seveda možnost odpraviti tako odločbo. Na 1. stopnji se Upravno sodišče za to ni odločilo. To je dejstvo, po drugi strani pa je zelo pomemben segment, kjer stari starši po zakonu imajo pravico, je pa kar se tiče stikov, stiki so eden ključnih elementov, da se tudi po sodbah Evropskega sodišča zagotavlja ohranitev družinskega življenja in danes je Celjsko sodišče odločilo, da je treba čim prej vzpostaviti stike z otrokoma; ko se bo to zgodilo, je tudi že informacija v javnosti. Torej, postopki tečejo in bistveno je, da so bili ti stiki omogočeni, da je bilo poskušanje, da se stvari dogovorijo, ampak to spet kaže na to, kako vse stvari v zvezi s tem prestopkom tečejo. In druga stvar, veliko govorite, da samo sodni postopki tečejo, tudi ministrstvo kot upravni organ še vedno na 2. stopnji odloča, zato je tako nekorektno govoriti in soditi in delati sodbe glede tega primera. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Marjana Kotnik Poropat, pripravita naj [[…]]Predlagateljica, izvolite, gospa Suzana Lep Šimenko.
Hvala za besedo, predsedujoči. Enostavno se moram odzvati. Namreč, ministrica je omenila en sklep Ustavnega sodišča z dne 22. 11. 2001, mislim, da govoriva o istem sklepu. Tu je šlo za poskus, za preizkus pobude generalnega direktorja policije Marka Pogorelca, ker je bil on kot pobudnik in ta njegov sklep so zavrgli ravno zaradi tega, ker v tem pravilniku o načinih in oblikah izvajanja pooblastil Ministrstva za notranje zadeve, on je oporekal ravno temu, da ministru ni dolžan dati podatkov, ampak, ne nazadnje, ste po 17. členu Zakona o Vladi ministri odgovorni za odločitve in stališča Vlade ter za njihovo izvajanje, za svoje odločitve pri vodenju ministrstev, kakor tudi za opustitev ukrepov, ki bi jih morali sprejeti. Ravno ta odločitev Ustavnega sodišča je najverjetneje bila pobuda za pravno mnenje, ki sem ga prej že nekajkrat prebrala, je pa z dne 13. 12. 2001, pripravil ga je Inštitut za primerjalno pravo pri Pravni fakulteti v Ljubljani, mnenje so pa izdali – kdo? Profesor dr. Gorazd Trpin, profesor dr. Igor Kaučič, profesor dr. Franc Grad. Ker je jasno določeno ravno zaradi te nadzorstvene funkcije, ker tukaj gre za razmerje med ministrstvom in za organe v sestavi ministrstva, ravno zaradi te nadzorne funkcije dejansko morate imeti, sicer te funkcije kot ministrica niti ne morate izvrševati. Tako navedba, ki ste jo prej rekli glede tega sklepa, ja, se zavrže, ampak pobuda, ki jo je dal takratni direktor policije. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Marjana Kotnik Poropat, izvolite. Pripravita naj se gospod Bojan Podkrajšek in gospa Marija Bačič. Izvolite.
Hvala za besedo, spoštovani podpredsednik. Spoštovani poslanke in poslanci, spoštovana ministrica, minister, spoštovani vsi prisotni! Najprej bi o tej interpelaciji, ki danes teče tukaj v Državnemu zboru zoper spoštovano ministrico gospo dr. Anjo Kopač Mrak. Tako bom rekla, tudi jaz vidim to interpelacijo kot en povod, da rešujemo danes oziroma predstavljamo vse probleme, ki se na področju socialne politike v tej državi pojavljajo. Ta primer koroških dečkov je bil medijsko tako zelo pompozno predstavljen, tako veliko problemov se je v javnosti pojavljajo, da smo bili državljanke in državljani prizadeti nad ravnanjem, ker smo menili, da se je res godila velika krivica tema dečkoma in babici in da je res bila kraten oziroma kršena ustava in ustavne človekove pravice tem ljudem. Slišali smo potem, da je center za socialno delo delal zakonito, da je delal v skladu s stroko in da pri vsej zadevi zasleduje korist otrok. Če je to tako, mislim, da moramo dovoliti, da stroka opravi svoje, da se ne mešamo v te zadeve, ki so tako zelo strokovne in zelo, zelo občutljive. Ko pa smo v Desusu razpravljali o tej interpelaciji, smo se srečali tudi z vsemi drugimi problemi socialne politike in bi predstavila te probleme in poglede, ki jih imam na te zadeve in ki jih imamo seveda v stranki Desus. Če se najprej dotaknem te velike socialne stiske starejših, teh slabih socialnih razmer, v katerih živijo, moram reči, da je kar 300 tisoč upokojencev v Sloveniji, ki živi pod pragom revščine. To je hud problem, mimo katerega seveda ne morem. Treba je pri tem povedati, da je problem še toliko hujši v enočlanskih družinskih skupnosti; tam, kjer pač sam človek živi in ima vse stroške sam za poravnavati in mu potem za preživetje ostane bora malo ali skoraj nič. Zato vam povem, resničen je ta primer, ko gledam starejše, ki iz kesonov pobirajo hrano, ki pobirajo tudi druge predmete tako tukaj v Ljubljani kot v Mariboru, in verjemite mi, da me zelo boli srce. Ker to so ljudje, ki so potrebni posebnega odnosa, posebne nege, posebne obravnave, potem pa ga vidiš, da v takšni revščini živi, da koplje po teh odpadkih. In dejstvo, da se sklicujemo oziroma da omenjamo, da zagotavlja tem revnim preživetje tudi Rdeči križ pa še Karitas, moram reči, da je to zelo problematično, kajti državi to ni v ponos. Če vam povem, kakšna hrana – namreč jaz te zadeve zelo dobro poznam – se deli na teh sedežih Rdečega križa in Karitasa, vam povem, osnovna živila, in to pred potekom roka trajanja, predvsem so to rezerve in je to hudo težko za te ljudi, ki na takšen način živijo. Potem bi se pri starejših ustavila tudi pri varstvenem dodatku. Pod Svetlikovim ministrovanjem je postal ta varstveni dodatek kredit, ki ga morajo prejemniki oziroma njihovi dediči potem seveda vračati. Zato je veliko število starejših opustilo ta varstveni dodatek, ga ne želijo več prejemati, in teh je okoli 33 tisoč. Bil je tudi procent povedan, tako da mislim, da je to zelo problematično in da je tu treba nekaj narediti. Ker varstveni dodatek pa res potrebuje tisti, ki ima tako malo pokojnino, da nima dovolj za preživetje. Demografske spremembe in dolgoživa družba je tudi en problem, o katerem se je treba pogovarjati in je to področje pri oskrbi starejših kar problematično. Zato se v Desusu zavzemamo za čimprejšnji sprejem zakona o dolgotrajni oskrbi starejših in res težko pričakujemo, da bo do sprejema tega zakona prišlo. Tako mislim, da na tem področju bi se morala tudi ministrica maksimalno angažirati oziroma prevzeti pobudo za pripravo tega zakona. Potem projekt Starejši za starejše. O tem je bilo danes že dosti povedanega, vendar bi ponovila. Poglejte, ta projekt je zelo pomemben projekt, saj se na tem področju rešujejo problemi starejših oziroma starejši, ki so še sposobni, da opravljajo določeno delo, pomagajo tistim starejšim in se ukvarjajo z njihovimi problemi, ki več tega sami ne zmorejo. Torej ti starejši, ki so organizirani preko ZDUS v organizacijah upokojencev v posameznih krajih, seveda delajo koristna dela namesto države in na ta način prihranijo tudi državi nekaj sredstev. Zato je potrebno, da tudi država poskrbi, da tista minimalna sredstva ZDUS zagotovi, da lahko ta projekt funkcionira in da bo lahko še naprej funkcioniral, ker je potreben. Velik problem vidimo v Desusu tudi pri izvajanju politike zaposlovanja mladih in ker je ta politika neuspešna, ni dovolj učinkovita, zato mladi množično odhajajo v tujino in to, mislim, da ni prav. Mi usposabljamo mlade, vlagamo v njih, potem pa se z rezultatom teh naših vlaganj, teh prizadevanj okoristijo druge države. Mislim, da bo treba na tem področju več narediti. Tudi ta projekt Jamstvo za mlade, ki je bil v letu 2014 in 2015 izpeljan in je bilo zanj namenjenih 157 milijonov evrov, se je v praksi pokazal kot neučinkovit. Osebno pogrešam tudi ukrepe na področju politike zaposlovanja brezposelnih med 22. in 50. letom starosti – tudi danes so že razpravljavci pred menoj govorili o tem –, tudi tistih starejših nad 50 let, tudi to je ena populacija, ki je zelo problematična. Človeka, ki okrog 50. leta ali pa leto, dve, tri pozneje izgubi službo, ga nihče noče več zaposliti. Mislim, da se bo tukaj morala tudi vlada oziroma ministrstvo potruditi in poskrbeti za neke projekte, da bi ti ljudje bili še koristni, ker še zmorejo delati, in seveda bi bilo treba za njih poskrbeti. Če omenim še program osebne asistence, pomoč invalidom pri vseh življenjskih opravilih. Tudi to je področje, ki ga je treba urediti. No, in nazadnje je spoštovana ministrica danes povedala, da brezposelnost pada, je tudi številke omenila. Vesela sem tega podatka, vendar število brezposelnih je po mojem mnenju še vedno preveliko in mislim, da bi se vlada morala bolj učinkovito spopasti s tistimi problemi, predvsem s problemi zaposlovanja mladih. To je pa, kot sem že prej rekla, največji problem pri zaposlovanju in resnično mladi nimajo nobene perspektive, ne morejo si ustanoviti svojega gospodinjstva, ne morejo si družine omisliti in tako naprej; skratka, živijo pri starših, životarijo in to ni prav. Če počasi zaključim, bi povedala naslednje. Desus se zavzema tudi za formiranje rezervnega demografskega sklada. To ni problem samo ministrice, to je problem tudi drugih ministrstev in vlade kot take. Mi v Desusu se res zavzemamo in pričakujemo, da se bo to kmalu tudi realiziralo. Na koncu naj še povem, da ta šum, ki je nastal med Desusom in SD, je rezultat vseh teh nerešenih problemov, ni problem samo ministrica. Odločitev naše poslanske skupine se je zgodila spontano in danes smo tukaj, kjer smo. Vse to pa, spoštovani, bi morala zaključiti še tako, da omenim tudi, da ko smo mi vse te probleme predstavili in ko smo potem tudi povedali, da ne bomo podprli ministrice, je predsednik SD se tako odzval, da je omenil, da imamo v Desusu kravje kupčije. Zelo sem žalostna, če je res to, da so vsi problemi starejših in naša prizadevanja, da to rešujemo, da se zavzemamo, če so to kravje kupčije, potem pa ne vem, kaj naj rečem. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Bojan Podkrajšek, pripravita naj se gospa Marija Bačič in dr. Jasna Murgel. Izvolite, gospod Podkrajšek.
Hvala, spoštovani podpredsednik, hvala za dano besedo. Cenjena državna sekretarka, minister, vsi, ki delate, vse službe, ki delate na ministrstvu, kolegice in kolegi! Družino in družinsko življenje varuje Ustava Republike Slovenije v svojem členu. O družini smo se v tem mandatu, ki ga bo kmalu polovica, ki ga bo kmalu ob polovico, veliko ukvarjali, predvsem v letu 2015. Seveda, družina je temelj vsega slovenstva, vsakega posameznika. Lansko leto so bili poskusi – v to osnovno celico eni seveda posežejo. Spomnim se, ko je bila kampanja, je ministrica mnogo časa uporabila za to in sodelovala v kampanji, da bi posegli v to družino. Spomnim se slike, ko se je slikala s skupino, saj ne bi našteval, kdo je vse bil pri Prešernovem spomeniku v Ljubljani. Ampak, 20. decembra, če bi bilo v Republiki Sloveniji vse normalno, bi morala ta ministrica podati svoj odstop, ker je mnogo Slovencev to jasno, skozi vso tisto nedeljo, povedalo na referendumu. Ministrica je danes tudi povedala en stavek, da je pomembno, kaj menijo ljudje. Mislim, da so takrat ljudje odločno povedali, kaj jim pomeni družina, in zavrnili vse tiste, ki želijo v to družino posegati. Danes skozi ves dan bi moral biti tukaj predsednik Vlade. Pa ne zato, da bi branil ministrico. Prišli smo v eno posebno obdobje, ko med tremi strankami vedno bolj škriplje. Seveda nekatere danes čakajo, da bo čim prej ta seja minila, da bo glasovanje, celo še predvidevam, da bo kakšen aplavz. Ampak, ko sem danes pozorno poslušal dopoldan stališče Poslanske skupine SD pa Poslanske skupine Desus, je to velik signal, da je hudo nekaj narobe. Prejšnji teden pa nisem govoril z vašimi sodelavci na vašem ministrstvu, na enem drugem – 14 dni nazaj. Pove mi nekdo, ki je zaposlen na ministrstvu preko 10 let, da še nikoli ni bilo tako v razsulu, kot je zdaj. Pove mi gasilec, ki je bil na gasilskem tekmovanju ta vikend v Kopru, kjer je bilo preko 3 tisoč gasilcev, pride predsednik Vlade, pa ga izžvižgajo. Danes govorimo o dveh fantkih, ki se jima je zgodilo v preteklosti, česar nobenemu ne želimo. Vsi tisti, ki ste pa odgovorni danes, v mislih imam predvsem ministrica vas, se pa danes izgovarjamo na vse možne službe v Republiki Sloveniji. Danes je bilo tudi povedano, da je kraja teh dveh dečkov na tisti dan bilo odgovorno dejanje. To, kar pa danes govorimo v tem državnem zboru, je pa neodgovorno. Ampak Okrožno sodišče v Celju, tako kot ste tudi, spoštovana ministrica, povedali, je danes dalo po tem prvem naroku vsaj kanček sonca tema dvema fantkoma. Vsi vaši strokovnjaki, ki jim tako zaupate, ste med tema dvema fantoma in starima staršema zazidali močan zid in mislim, da je za to današnjo odločitev padla vsaj ena opeka iz tega zidu. Mislim, da so to krute stvari tako daleč, da bi v to moral poseči odločno predsednik Vlade, se z vami dogovoriti, da odstopite; s še dvema strankama, ki sta v koaliciji, pa se resno usesti, kako boste delali za Republiko Slovenijo. Če bo zadovoljstvo koga danes v tej dvorani, da končamo to sejo, izglasujemo, vi pa ostanete naprej ministrica, mi lahko verjamete, da se bomo zopet kmalu srečali še na kakšnem drugem področju. Naj zaključim še enkrat s koroškima dečkoma, tako jih omenjamo skozi ves čas. Velikokrat so bili mediji omenjeni. Zakaj so mediji tako raznesli širom Slovenije? Zaradi ljudi, ki so plačani; vi pravite, da so strokovnjaki, pa so naredili mnogo napak, mnogo neživljenjskih napak. Vi, ministrica, ste jih pa politično pokrili, ampak se žal ni izšlo. Ta dva fanta sta prav gotovo v tistih letih, ki jih imata, v zelo občutljivem obdobju. Mnogo takšnih otrok po Sloveniji se slika in se veseli otroštva. Starši jih slikajo, zato da si bodo lahko te slike pogledali čez 10, 15 ali 20 let. Zelo žalostne slike teh dveh fantkov bodo, ko jih bosta gledala. Spoštovana ministrica, vedite, da se vam lahko zgodi, da ko bosta ta dva fanta odrasla, vam enkrat pozvonita na vaše stanovanje in vas čez 10 let vprašata za vašo odgovornost, za odgovornost, ko ste vodili to ministrstvo v času, ko se je njima zgodilo to kruto dejanje, za kar ni odgovoren nihče v tej dvorani. Za tisti drugi del dodatka krutosti so pa odgovorne službe, za vse službe pa odgovarjate vi, ker ste ministrica tega pomembnega resorja. Prej ste tudi govorili o povprečni pokojnini. Ni še tako dolgo, ko sem zasledil, da en podjetnik izplačuje bruto plačo 560 evrov. Mene prav gotovo zanima, ali so te pokojnine bile vplačane ali so pokojnine na kakšnem drugem vzvodu oziroma segmentu. Skratka, situacija v Sloveniji je zaskrbljujoča, še bolj pa skrbi, ko smo danes dopoldan poslušali koalicijske partnerje. Ta vlada, seveda, s svojimi dejanji ne dela v dobrobit Sloveniji. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Marija Bačič, pripravi naj se dr. Jasna Murgel in gospa Violeta Tomić Izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovana gospa ministrica, minister, kolegice in kolegi! To, kar danes poslušamo in se v medijih pojavlja že kar dolgo obdobje, nam ne more biti v ponos, škodi pa otrokom in stroki. Dovolite, da vam kot babica štirih vnukov danes predstavim svoj pogled na ta primer, ki je danes predmet interpelacije. Začetek zgodbe sem spremljala, ko sem bila doma v bolniškem staležu. Moram priznati, da sem bila zelo vznemirjena, ko sem na televiziji zagledala babico in dedka, objokana z medvedkom v roki. Kako vendar jima lahko odvzame kdo vnuke? Jaz tega ne bi dovolila, sem si rekla. Čez čas, ko so se moja čustva nekoliko pomirila, popustila, sem vendar razmislila in se vprašala, za koga tukaj gre. Za želje babice in dedka ali za otroke? Postavila sem si vprašanje, v primeru, da bi se tragedija zgodila moji družini ali bi zmogla kot babica zagotoviti dovolj kvalitetno odraščanje malčkov. Bi bila sposobna nuditi dosledno vzgojo, pomoč pri izobraževanju, kvalitetno preživljanje prostega časa in vse, kar danes otroci potrebujejo in zahtevajo? Razmišljala sem naprej, da bi pravzaprav vnukom postala mama. Vsi pa vemo, kaj je vloga staršev. Da traja 24 ur; ne en dan, tedne, mesece, leta. In ko sem tako razmišljala, sem si rekla, da ne vem odgovora. Ker imam preveč rada svoje vnuke, sem nerealna v oceni tega, kaj zmorem in česa ne. Spoštovani, pri tako občutljivih odločitvah mora nastopiti stroka, ki pozna družino, je neodvisna, strokovna, realna in pravična. Kajti strokovni delavci zakonito odločajo o pravicah in zaščiti otrok. Tukaj pride v ospredje zelo znan slogan Za otroke gre! Stroka se je ne glede na mnenje podpornikov starih staršev odločala o največji koristi za otroka. Res pa je, če bi se kaj takega zgodilo v moji družini, bi želela ohraniti vlogo babice. Zato bi želela sodelovati pri odločitvi izbire skrbnika, rejnika in namestitvi otrok. Želela bi biti babica tako kot doslej, da bi lahko otroke obiskovala, da bi tudi otroci obiskovali naju z dedkom. Da bi lahko ohranjali pravi odnosi. Mogoče me boste sedaj obsojali. Le kako bi lahko svoje vnuke zaupala tujim ljudem? Vem, da bi vsak stari starš dal vse za svojega vnuka in bi si težko priznal, da fizično ali kako drugače ne zmore več kvalitetno poskrbeti za svoje vnuke. Pa si marsikdo tega zaradi sosedov, sorodnikov ali drugih razlogov ne upa. Le kaj bodo rekli drugi? Le kdo od vas, ki ste babice in dedki, po vikendu varstva svojih vnukov njihovim staršem upa priznati, da je bilo naporno? Kot babica razumem in spoštujem željo nas, starih staršev, da imamo vnuka pri sebi. Še vedno pa menim, da ko gre za otroke, morajo o tem presojati strokovni delavci, strokovne institucije. Če bi se vsi tega zavedali, da v tako občutljivih zadevah odločajo za to izobraženi ljudje, da imajo znanje in se potrudijo pri najboljši odločitvi za najbolj ranljivo populacijo, to je za otroke, menim, da interpelacije spoštovane ministrice danes ne bi bilo. Kajti stroka je zasledovala le koristi otrok. Kdorkoli pa meni, da so mu bile pravice kršene, ima na voljo redna pravna sredstva in za to predvidene postopke, zato ne obsojam starih staršev, ki si želijo skrbeti za svoje vnuke. Obsojam pa tiste, ki zlorabljajo njuno stisko, pravne zastopnike, ki bi tudi morali delovati v korist otrok in niso svetovali starim staršem, da je bolje za otroke, če se jih javno ne izpostavlja. Ne, namesto tega se je gospodu, ki se ne sme oglaševati, zdelo primerno v Državnem zboru razlagati, kje in kdaj je citiram, "zaplojen eden od otrok". Je bilo to primerno in v korist otrok? Da otroka že dva mesca nimata stikov z dedkom in babico, pa bi jih lahko že zdavnaj imela, če jima njun zastopnik ne bi svetoval, da zavrneta predlog centra za socialno delo o stikih? Obsojam tudi predlagatelja, ki s svojo kvazi pravičnostjo izrabljajo najšibkejše, to je otroke in starejše, da bi gradili svojo popularnost. Upam in želim, da je vsaj otrokoma prihranjeno gledanje teh scen, da preživljata kolikor je mogoče brezskrbne trenutke in da bosta čim prej tudi babica in dedek našla pot do dečkov in bosta lahko še naprej ljubeča babica in dedek. Interpelacije naše ministrice seveda ne bom podprla. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima dr. Jasna Murgel. Pripravita naj se gospa Violeta Tomić in gospod Tomaž Gantar. Izvolite, gospa Murgel.
Hvala lepa. Spoštovani kolegi, spoštovana ministrica! Rada bi povedala tukaj danes, zakaj vas bom danes podprla, zakaj bom torej glasovala proti interpelaciji. Glasovala bom proti interpelaciji zato, ker v predlogu za interpelacijo za vašo odstavitev ni enega utemeljenega razloga, zaradi katerega bi lahko sklepala na to, da vas je treba odstaviti. Interpelacija je brezpredmetna. Zakaj – ker temelji na primeru, ki še ni pravnomočno zaključen, ni končan, z njim se ukvarjajo institucije, z njim se ukvarja center za socialno delo – gospa kolegica Bah, zdaj jaz govorim, lepo prosim, če lahko nadaljujem –, primer ni končan. Lepo bi prosila še enkrat, saj to je bilo večkrat omenjeno, da razumemo vsi skupaj, tukaj nismo pristojni za konkreten primer. Parlament ni pristojen, Državni zbor ni pristojen, da sprejema ugotovitve o konkretnem primeru, kdo je zdaj primeren, ni primeren, je primeren, ni, kaj bi moral center za socialno delo narediti. Nismo pristojni za to! Ja, saj lahko razpravljamo, parlament lahko razpravlja o vsem, to smo že slišali, ne smemo vzeti demokratične pravice, da razpravljamo, o čemerkoli se spomnimo; ampak ugotovitve o tem, kaj bo v konkretnem primeru, komu bosta otroka dodeljena – pač niso naša pristojnost, niso naša pristojnost. Prosim, kolegici [[…]]Za to je pristojen center za socialno delo, kadar pride do spora. Lepo bi prosila tudi to, kolegice, kadar govorite o sodišču in zdaj naj bi ministrica rekla, da pa bo vse šlo na sodišče in da se skrivajo na sodiščih. Sodišče pač odloča takrat, kadar pride do spora in ni nobenega skrivanja. Če je potreba, je določena pristojnost v zakonu, kdaj odloča sodišče in takrat sodišče odloča. Ja, Vrhovno sodišče je odločilo v primeru začasne odredbe, je reklo včeraj, da pač otroka ostaneta – to ni dokončna odločitev institucij, ki so pristojne, da za zadevo odločajo. O tem se strinjamo. Mi vsi skupaj tukaj sploh glede na naravo zadeve, ki je zaupna, lahko samo domnevamo, za katera dejstva gre. To se tudi počne v javnosti in to nekako tudi tukaj spodbujamo na ta način, ko razpravljamo o nečem, o čemer enostavno ne moremo vedeti dovolj niti ne smemo vedeti dovolj, ker nimamo podatkov, ker nismo stranka v postopku, če hočete. Ja, v parlamentu lahko razpravljamo splošno o ureditvi socialne politike, če na podlagi nekega konkretnega primera, verjetno ste to mislili, ugotovimo, da je nekaj narobe, potem lahko iščemo rešitve, lahko sklepamo o tem, kaj lahko mi kot parlament uredimo – kar je v naši pristojnosti. Recimo, imeli pa smo priložnost v Mariboru na tematski seji na zavodu za zaposlovanje, kjer je bila seja Odbora za delo, družino in socialo, se seznaniti z delom tega zavoda za zaposlovanje, območne enote Maribor, in tam, spoštovani kolegi iz opozicije, vas ni bilo, bil je predstavnik samo Združene levice. Tam bi se lahko pogovarjali o marsičem, ampak tudi o tem, kakšno je stanje pri nas sicer na zavodu za zaposlovanje, ampak to je tudi del politike, ki jo vodi to resorno ministrstvo, pa vas pač ni bilo. Toliko o tej neki strašni zavzetosti za to problematiko. Zakaj sem opozorila na to, da ne moremo [[…]]Mislim, lahko razpravljamo, ja, lahko razpravljamo, ampak ne moremo sprejeti nekih dokončnih ugotovitev v konkretnem primeru, ali naj zdaj gresta otroka k starima staršema, ali k rejnikom, ali karkoli – za to nismo pristojni. Zato ker s tem, in to je moje globoko prepričanje, izpodbijamo avtoriteto in zaupanje v državne organe, ki pa so pristojni za odločanje v konkretnih zadevah. Torej, center za socialno delo in sodišče sta pristojna za odločanje o konkretni zadevi za sprejemanje ugotovitev, strokovnih ugotovitev, kaj naj se naredi, kako naj se odloči v tem primeru. Menim, da takšno izpodbijanje avtoritete centrom za socialno delo, državnim institucijam, sodiščem škodi nam vsem. Treba je, vsaj jaz tako menim, oceniti delo teh organov kot celote. Ne moremo in vsekakor je škodljivo odločati na podlagi enega samega primera. Torej, centri za socialno delo lahko v tisoč primerih odločijo v redu, ni spora, ni nobene pritožbe, in tega ne bo nihče izpostavljal, zgodi se pa, da je en primer, dva primera, v katerem pač javnost na podlagi pomanjkljivih podatkov, do katerih niti nima dostopa, meni, da je bilo nekaj narobe, in se potem na podlagi tega ustvari nek vtis, kot da je v teh organih vse narobe. Pa poglejmo, pa recimo, ne bom zdaj sodišča izpostavljala, center za socialno delo. Po statističnih podatkih je bilo konec maja v Sloveniji 696 rejnic in rejnikov. In če pogledamo razlog za dodelitev otrok v rejništvo, so različni razlogi: neustrezne družinske in socialne razmere – 330 otrok, nesposobnost enega oziroma obeh staršev skrbeti za otroke – 267 otrok, smrt enega ali obeh staršev, prekomerno uživanje alkohola enega ali obeh staršev. Torej, veliko primerov dodelitve v skrbništvo je že bilo pred centri za socialno delo, pa se s tem nismo ukvarjali ne v parlamentu s konkretnimi primeri niti ni nihče protestiral pred, ne vem, centri za socialno delo ali ministrstvom. Torej, treba je imeti celotno sliko, da lahko sklepamo o morebitnih nepravilnostih in da lahko na podlagi tega ukrepamo. Sklepanje na podlagi enega primera, za katerega se je pač nekdo odločil, da ga bo izpostavil v javnosti, je nekoristno, škodljivo za institucijo kot takšno. Mislim, da si res tega ne želimo, nihče od nas si ne želi, da pride na center za socialno delo, kjer delajo prestrašeni ljudje. Imate, ste v stiski, zgodi se dostikrat, da smo v stiski, morda se nekomu zdi, da je daleč od tega, da se mu to nikoli ne more zgoditi, ampak jaz vem, da se zgodijo situacije, ko si v stiski in si želiš, da se s tabo ukvarja nekdo, uslužbenec, ki je suveren, ki pozna svoje delo in ki ni prestrašen, da ga bo vsakič, ko bo sprejel odločitev, ki jo mora sprejeti, nenadoma obravnavala vsa Slovenija, vsi mediji, ker pač neko odločitev mora sprejeti. Uslužbenec na centru za socialno delo nima izbire, mora odločiti, enako mora sodniki odločiti o zadevi, ki jo ima pred seboj, to ni neka njegova izbira, ki bi jo želel imeti. Nekaj vas bom še vprašala. Zamislite si, da na centru za socialno delo, ne bom rekla na sodišču, dela vaša sestra, brat, mama [[…]]Zdaj se v javnosti s takšno pretirano konotacijo, povečanim poudarjanjem teh negativnih primerov ustvarja vtis, kot da tam delajo samo nestrokovni, nemarni –da ne uporabim še kakšne besede. Kaj je posledica tega? Posledica tega je, da tisti, ki delajo na centru za socialno delo – če ste se kaj pogovarjali z delavci na centrih za socialno delo –, nam povedo, da se stranke obnašajo zaradi vse te medijske gonje zelo, kako naj rečem, že sovražno v veliko primerih do uslužbencev centra za socialno delo. Ali to želimo? Želimo takšno klimo ustvariti? Mislim, da je treba res pridobiti realno sliko na podlagi neke analize velikega števila primerov, če hočete vseh primerov, in potem dati neko oceno, ali je določena stvar potrebna nekih izboljšav in popravkov ali ne. Veliko je odvisno tudi od našega odnosa. Sama pa imami zelo veliko opravka s centri za socialno delo, z zdravniki, s šolo in ne vem kaj, bolnišnico. Nimam težav z nobenim od uslužbencev kjerkoli, ker pač imam, lahko rečem, kar pozitiven odnos, od njih pričakujem pač dobro. To bi rada nekako tudi vsem položila na dušo. Če pač pričakujemo slabo od uslužbencev, od kogarkoli, bomo to tudi dobili. Veselilo bi me, če bi lahko videli v neki pozitivni luči in tudi pričakovali od delavcev na centru za socialno delo nekaj dobrega, ker sem prepričana, da zelo dobro opravljajo svoje delo, da so stvari, ki jih je treba še izboljšati, ampak če bomo od njih pričakovali slabo, bomo slabo tudi dobili, drugega ne moremo. Današnja interpelacija se meni zdi pomembna zato, ker lahko tudi pregledamo dosedanje delo ministrice. Lahko naredimo neko inventuro, kaj je do sedaj naredila. Seveda tudi sama ministrica ni trdila, da je vse v najlepšem redu, veliko je še stvari, ki jih je treba dopolniti, popraviti, nadgraditi. In spoštovana ministrica, kar zadeva mene, moje izkušnje pri delu z vami, lahko rečem, štejem kot velik plus, da smo sprejeli Zakon o varstvu pred diskriminacijo in tisti neodvisni organ zagotavljanja enakopravnosti. Tudi vsa podpora je bila izkazana za bodoči zakon o celostni obravnavi otrok s posebnimi potrebami in kar nekaj strani bi lahko naštevali, kaj je bilo narejenega. Tisto, kar upravičeno pričakujemo in kar je bilo večkrat že omenjeno, je reorganizacija centrov za socialno delo. Ampak tukaj vam polagam na srce, je pa res treba poslušati res tiste centre za socialno delo, prakso, kakšne rešitve je treba sprejeti in morda upoštevati specifiko nekaterih večjih center za socialno delo in močno, močno se upiramo – tukaj verjamem, da me moj kolega Prikl zdaj posluša – centralizaciji in nekako želimo si, da bi upoštevali specifiko predvsem Maribora, ki je res specifičen po situaciji, ki jo imamo v tem mestu. Drugi bodoči dosežek, ki je zdaj v javni razpravi, je pa Družinski zakonik. To je projekt ne samo Ministrstva za delo, družino in socialne zadeve, ampak tudi Ministrstva za pravosodje. Na predavanju, ki je bilo v zvezi s tem oziroma na seminarju, ki je bil v zvezi s tem prenosom pristojnosti na sodišča, je prof. dr. Vesna Rijavec rekla – zdaj njo pač citiram, da ne boste mislili, da kradem tuje besede – "Dajmo že enkrat narediti to za človeka, ne za multinacionalke". Družinski zakonik bo, tako kot je nastavljen, seveda se ga še lahko izboljša in temu je namenjena razprava, res pomenil nekaj dobrega za odnose med starši in med otroki in za otroka. Močno upam, da ga bomo res sposobni sprejeti in da bodo vsi tisti, ki so jih zdaj polna usta tega, kako bomo, kako je treba zadeve urediti in ne vem kaj, da bodo sodelovali in da ne bodo spet na nekih stvareh zapenjali, da bomo končno dobili ta sodoben družinski zakonik. Če omenim samo vprašanje v zvezi s podaljšanjem roditeljske pravice, skrbništvom, nadzorom centra za socialno delo, kako skrbnik porabi denar in tako dalje. Veliko je stvari, ki zadevajo široko število ljudi, mnogo širše, kot so, recimo, tisti istospolno usmerjeni, ki bi radi sklenili zakonsko zvezo, zaradi česar je ta zakonik že v preteklosti padel. Marsikaj bo treba razmisliti tudi v zvezi s prenosom pristojnosti na sodišča, in sicer, koliko sploh teh zadev je, neko statistiko dobiti, oceniti tudi pripad na sodiščih, ali se morda in na kakšen način se sodišča lahko prilagodijo temu. Veliko vprašanj je še odprtih, pa tudi to, kdaj bo sploh zakon začel veljati. Imamo, menim, da dovolj časa, da se o tem pogovorimo in da res sprejmemo ustrezno rešitev. Sama se zelo aktivno pogovarjam s kolegi sodniki o tem in moram reči, da je to zelo dobrodošla pristojnost, ampak moramo narediti vse, da ne bi preveč pričakovali zgolj od prenosa, da naredimo vse, da bo res učinkovita in da potem ne bomo prenesli samo pristojnost in tudi krivdo in odgovornost na sodišča, ki so te vloge tudi navajena in sem prepričana, da bodo zelo dobro opravila vlogo. Upam, da bodo potem nekatere dileme, do katerih sedaj prihaja v postopkih pri centrih za socialno delo, odpravljene tudi zaradi narave samega pravdnega in nepravdnega postopka, torej postopka pred sodišči. Čaka nas še delo na zakonu o dolgotrajni oskrbi in osebni asistenci; nekaj, kar meni še posebej leži na duši, je zakon o družbenem varstvu težje duševno in telesno prizadetih oseb, torej tistih, ki se več ne šolajo, pa ne morejo sploh delati niti kot invalidi. Kar nekaj predpisov je še, na katerih moramo delati, in verjamem, da bomo pospešili delo na vseh teh projektih in da boste vaše delo uspešno nadaljevali. Vsekakor bom glasovala proti interpelaciji ministrice. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlagateljica, izvolite, gospa Suzana Lep Šimenko.
Hvala za besedo. Že nekajkrat sem ponovila, ampak očitno je včasih v tem državnem zboru treba stvari večkrat ponoviti, da se nekako med seboj razumemo. Strinjam se s kolegico Murgel; Državni zbor ni pristojen za odločanje o primeru. Saj mi danes tukaj ne odločamo o tem primeru. Mi ne odločamo o tem, komu bi morala biti otroka dodeljena. Mi samo danes govorimo o nepravilnostih in to je tema interpelacije; nepravilnosti v postopkih in odgovornosti ministrice za to. O tem govorimo. Se pa popolnoma strinjam, da mi nismo pristojni za odločanje. Kar se tiče Vrhovnega sodišča. Ja, tukaj smo si enaki. Bila je dana začasna odredba. Se strinjam, kar ste rekli. Ne strinjam se pa s tem, da je Vrhovno sodišče odločalo včeraj, odločalo je že kakšen teden dni nazaj. Res pa je, da je bila pa informacija dana v javnost včeraj. Kar se tiče terenske seje Odbora za delo. Bila je v Mariboru. Bila sem v startu zelo vesela, ampak glede na tematike bi mogoče bilo pa fino, da če smo že bili v Mariboru, da bi obiskali mogoče centre za socialno delo Maribor. Namreč, tam je več stvari, o katerih bi se dalo pogovarjati. Ne nazadnje bo v prihodnosti tudi reorganizacija centrov in bi bilo tudi s tega vidika smiselno, da bi se seznanili z delom, kako pa stvari tečejo pri njih. Ne nazadnje vemo, da so bile tudi pod okriljem tega CSD v javnosti že nekatere nepravilnosti, ki sem jih omenjala že prej, vezane na zavetišče za brezdomce, s katerimi, verjamem, da je tudi ministrica seznanjena. Ministrica je sama rekla, da centri za socialno delo potrebujejo reorganizacijo. Ne nazadnje je bil že tudi objavljen razpis za pridobitev zunanjega izvajalca, morda ga že imate, ker je razpis že potekel, objavljen je bil pa konec marca. In sicer išče se nekoga za izvajanje storitev projektnega vodenja pri projektu prestrukturiranja CSD v Sloveniji in plus storitve priprave in izvedbe komunikacijske strategije v podporo reorganizaciji centrov za socialno delo Slovenije. Spet ne vem, za kaj mislite trošiti davkoplačevalski denar. Prvič se sprašujem, ali res na ministrstvu ni dovolj strokovnjakov, ki so sposobni izvesti eno reorganizacijo centrov za socialno delo, in drugič se sprašujem, zakaj potrebujete komunikacijsko strategijo v podporo reorganizaciji. Glede na pretekle izkušnje vem, da ministrstvo funkcionira na takšen način, da vsak projekt na veliko oglašujete, saj tudi odpis dolgov je bil eden izmed njih. Ampak jaz mislim, da državljanke, državljani, če kaj poznajo, pa res poznajo centre za socialno delo. Verjamem, da bo dobra predstavitev, še posebej če bo prišlo do spremembe kakšne zakonodaje, ki se tiče tudi nas v Državnem zboru, in bo ta zakonski postopek tekel po rednem postopku, da bo dovolj časa za razpravo, da bo imela možnost se s tem novim projektom reorganizacije seznaniti širša javnost tudi na takšen način, brez da bi posebej trošili njihov denar. Ker se resnično sprašujem, ali je vse to potrebno. Rečeno je bilo, treba je narediti realno sliko na podlagi analize. Ja, to pomeni – kaj? Tudi ta zunanji bo naredil, ne vem analizo tega. Imate kakšno časovnico, kdaj bo do te reorganizacije dejansko prišlo, glede na to, da je polovico tega mandata že mimo? In resnično se sprašujem – mislim, nimam besed –, zakaj to potrebujemo? Ali nimamo toliko ljudi na ministrstvu, ki so to sposobni, in na terenu? Nonstop govorimo o nekih strokovnjakih. Za reorganizacije jih ni ali pa je spet treba najti primernega, ki bo te stvari opravljal – najverjetneje že veste, kdo to bo, po ustaljeni praksi. Resnično se sprašujem, zakaj bi to potrebovali. Bilo je že kar nekaj omenjenega o uspešnih projektih, pa bom še sama omenila. O enem smo tukaj že govorili nedolgo nazaj, mislim, da na prejšnji seji Državnega zbora v mesecu aprilu – vrednotnice, ki naj bi ne vem kako zmanjšale delo na črno, ki bi naj ne vem kaj doprinesle – cel dan za mogoče en mesec dela neke pokojninske osnove nekomu. Dejansko pa vemo, da je z njimi več stroškov kot pa dejansko prihodkov in seveda neke nepotrebne administracije. Dela na črtno pa s tem tudi niste zmanjšali, spoštovana ministrica, mogoče marsikdaj ravno obratno. Drugi tak, zelo forsiran piar, vaš projekt, je bil ta odpis dolgov. Glede na to, da imamo 290 tisoč ljudi pod pragom revščine, verjamem, da so ljudje bili veseli, končno nekaj, kar bo prišlo blizu nas, nekaj, s čimer se nam bo pomagalo. Koliko je bilo rečeno? Milijon evrov ali koliko naj bi se razdelilo? Ampak podpisali so se sporazumi. 120 občin, ne vem koliko podjetij, vse je bilo medijsko pokrito, s to občino smo podpisali, če katera občina ni, so že – ja, zakaj pa vi niste tega podpisali? Kakšen je pa učinek tega, spoštovana ministrica? Koliko ljudem ste dejansko pomagali s tem? In koliko ste dejansko za to vašo komunikacijsko strategijo, ki ste jo ob tem izvajali, verjamem, da tudi s pomočjo nekega zunanjega svetovalca, ker očitno znotraj ministrstva nimate nekoga, ki bi to znal pokrivati. Koliko ste takrat za to porabili? Odpisali ste pa dolg – kolikim? 150 osebam ali kaj je razbrati iz medijev. Finančna uprava Republike Slovenije je pa še odobrila nekih 133 vlog, skupen znesek nekaj čez 4 tisoč evrov. Vprašajte se malo! Včasih se dobesedno norčujete iz državljank in državljanov Republike Slovenije. Kar se tiče samega primera interpelacije, o kateri danes prvenstveno govorimo, se mi zdi pa vseeno prav, da ponovim, kaj mi očitamo v tej interpelaciji ministrici. In sicer, da je šlo tukaj za nesorazmeren poseg v ustavno varovane človekove pravice, kar je ne nazadnje potrdilo tudi Upravno sodišče na 1. stopnji. Vsi državni organi, nosilci javnih oblasti, tudi vi, spoštovana ministrica, bi morali prvenstveno skrbeti za korist otroka in kot minister, ministrica ste seveda dolžni zagotavljati, da ustrezno prilagodite zakonodajo temu, da postopki tečejo v skladu z zakonodajo in da ne nazadnje vaše podrejene, če s tem niso seznanjeni, tudi podučite, jim daste ustrezna navodila, kako naj ravnajo. Očitamo vam tudi vpletenost pri politizaciji dela centrov za socialno delo. Upam, da se bo s to reorganizacijo tudi to spremenilo, ampak ponovno poudarjam, izpostavili smo primer Slovenj Gradca. To ne bi bil problem, če bi človek bil strokovnjak, če bi imel ustrezne izkušnje, ampak so strokovnjaki s tistega področja, zaposleni opozarjali, da nima ustreznih delovnih izkušenj s področja socialnega varstva; ampak ne glede na to se je šlo preko vsega, zagotovilo večino v svetu in ga potrdilo za direktorja. Ampak, kaj je najbolj boleče? To, da najverjetneje ravno zaradi tega, ker ta oseba ni imela strokovnih izkušenj, je prišlo do nepravilnosti. In kaj je še huje? Vi ste te nepravilnosti poskušali prekriti, ministrica! V javnem nastopu 6. aprila ste zagovarjali mnenja socialne inšpekcije, ki je naredila nadzor. Pred tem ste bili že seznanjeni s številnimi dejstvi, verjamem, da tudi poznate postopke oziroma bi takrat vsaj vprašali tiste, ki jih pa dobro poznajo. Poglejte, če politika povozi stroko, kar jo v tem primeru imenovanja direktorja na CSD Slovenj Gradec je, potem je tudi prav, da v tem primeru politika odgovarja in zato vam to tudi očitamo. Če ne bi prišlo do napake, najverjetneje ne bi bil problem, mediji so nekaj pisali o tem – ampak ni problem. Problem je, ko pride do napake, tako kot je v tem primeru. Nekdo bo rekel mala napaka; ja, pač, so malo prepozno poslali, ampak ta napaka je imela posledice potem v nadaljnjih postopkih, zato ker ni bilo v zakonitem roku odločeno. V tem je problem. Ne nazadnje tudi niste pripravili zakonodaje, ki bi varovala pravice otrok in zaradi vseh dogodkov, ki se dogajajo, in tudi zaradi tega primera, verjemite, številne državljanke in državljani izgubljajo zaupanje v institucijo socialne države.
Hvala lepa. Besedo ima ministrica dr. Anja Kopač Mrak. Izvolite.
Hvala, podpredsednik. Samo na hitro moram intervenirati, da stavek, da sem prekrivala nepravilnosti, je nedopusten. Ta interpelacija govori o tem, da naj bi jaz morala arbitrarno posegati v pristojnosti drugih institucij, kot so centri za socialno delo, in to ostro že od zjutraj pojasnjujem, pojasnjujem pristojnosti, vendar vi to vneto, vneto ponavljate. Na tiskovni konferenci, če jo lahko pogledate, sem pojasnila, da pojasnjujem ugotovitve socialne inšpekcije. Če že navajate vsa dejstva, je prav, da je socialna inšpekcija naredila nadzor nad Centrom za socialno delo Velenje, ki je vodil postopek odvzema otroka in namestitve otroka v rejniško družino. Center za socialno delo, ki ga in omenjate, da prikrivam in ne vem kaj, kot vem, je zanimivo, ampak prikrivanje na način, da direktor odstopi, ko se stvari ugotovijo – ne vem, to je za vas prekrivanje. Toliko.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Violeta Tomić. Pripravita naj se, gospod Tomaž Gantar in gospod Jani Möderndorfer. Izvolite, gospa Tomić.
Ne bom se opredeljevala do primera koroških dečkov, ker ne pristajam na take metode političnega delovanja, ki iz neke kvazi pravičniške ali bolje dušebrižniške drže zbirajo ljudi na ulicah in tako vršijo pritiske na medije, na sodnike, na socialne delavce, na begunce, na zdravnike, na ženske, ki abortirajo; skratka, takšne jogurtove revolucije so recept za katastrofo, vendar pa za odstavitev Anje Kopač Mrak obstaja kar nekaj razlogov in predvsem ta, da resorna ministrica in celotna Vlada interese privilegiranih postavljata pred interese socialno ogroženih. Pa naj se dotaknem samo primera subvencij za šolska kosila. Koalicija je naprej predlog Združene levice oklestila, potem namesto z začetkom šolskega leta je bil uveden šele januarja, namesto da bi otroci iz drugega najrevnejšega razreda bili upravičeni do celotne subvencije, so bili upravičeni samo do 70 %, otroci iz tretjega razreda za 40 % in za subvencije je bilo predvidenih 9 milijonov evrov, očitno pa bo porabljenih samo 4,8 milijonov glede na to, da je bilo do septembra porabljenih manj kot 2 milijona. Do zdaj je porabljenih samo 75 %, pa ne zato ker starši ne bi bili obveščeni, ampak zato ker enostavno niso mogli oceniti, ali bodo zmogli doplačilo ali ne. Če si upravičen do 100-odstotne subvencije, potem to pomeni, da je kosilo brezplačno, če pa moraš doplačati, je pa za mnoge lahko to prevelik strošek in predvsem težje oceniš, ali si boš ta strošek lahko privoščil ali ne. Skratka, Vlada je pri otroških kosilih gledala na vsak cent, po drugi strani pa je visokim uradnikom z novelo ZPIZ omogočila, da poleg plače prejemajo še 20 % pokojnine. Po drugi strani je za bodečo žico na meji porabila 2,8 milijonov evrov plus 1,8 milijonov za samo prvih 11 kilometrov panelne ograje, ki je smešna, patetična, nestabilna in ne bi res nikogar ustavila – pojdite si jo pogledat! Za mešane vojaško policijske patrulje je porabila 1,2 milijona, zato da so zajeli – pazite! – 5 oseb, od tega enega sirijskega državljana in dva državljana Albanije in dva državljana Srbije. Vau! Medtem pa za socialo skrbi civilna družba in sramota je, da v Sloveniji, kjer imamo v ustavi zapisano, da smo socialna država, za prehrano otrok skrbi dobrodelna organizacija Petka za nasmeh, za to, da kdaj vidijo morje, pa zbirajo dobri ljudje – po navadi tisti, ki sami nimajo veliko, kajti samo ti so sposobni empatije. Skratka, civilna družba dela tisto, kar bi morali delati uradniki, ker so plačani za to, civilna družba dela to pro bono. Skratka, revščina, kolegice in kolegi, je protiustavna, ministrica je v svojem zagovoru popolnoma izključila vprašanje revščine in to je področje, kjer bi njeno ministrstvo moralo najbolj delati. Slovenija je v strategiji Evropa 2020 iz leta 2010 obljubila, da se bo število revnih in socialno izključenih zmanjšalo za 40 tisoč, v resnici pa se jih je od takrat povečalo celo za 44 tisoč. Po zadnjih podatkih jih je 410 tisoč. Pod pragom revščine živi 290 tisoč ljudi, kar je največ v sodobni zgodovini in zlasti se povečuje dolgotrajna revščina. In tu je ključna napaka ministrstva. Ministrica je govorila, da je ponosna, ker je socialdemokratka, kolega Han si je za to priložnost nadel rdečo kravato, jaz pa pravim, kravata je kravata, tudi če je rdeča in socialdemokracija še ni socializem, ki edini lahko reši ljudi, ki životarijo in ne več živijo. Če vam je res za otroke, potem se odzovite pozivom Združene levice v boju proti revščini, kajti ljudje niso nepotreben strošek; ljudje so – če se izrazim v jeziku kapitala, da boste bolje razumeli – investicija, predvsem otroci, na katerih temelji naša bodočnost. Imajo pravico do [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Besedo ima gospod Tomaž Gantar, pripravita naj se gospod Jani Möderndorfer in gospa Anja Bah Žibert.
Hvala lepa. Lep pozdrav vsem, tudi predstavnikom Vlade. Mislim, da je treba še enkrat z naše strani nekatere razloge za našo odločitev, ki sigurno je nenavadna v smislu, da kot koalicijski partner interpelacijo podpiramo, povedati zaradi tistih, ki razmišljajo podobno kot mi in ki tega morda ne odobravajo, ker ne poznajo glavnih razlogov, predvsem pa tudi zaradi odziva predsednika Vlade, ki je bil, mislim da, neupravičeno kritičen do nas. Moram reči, da če predsednik Vlade, ki so mu bili razlogi za naše neodobravanje nad načinom dela ministrice za delo, ni zaskrbljen, moram reči, da skrbi mene, ker govorili smo o domačinskem kadrovanju, in če to ni dovolj velik razlog za skrb, potem seveda ne vem, kateri razlog je dovolj dober, da sprožiš vprašanje, ki ga je treba tukaj rešiti. Enostavno gre za dejstva, ki so za nas v resnici pomembna in segajo na področje, ki je nam daleč najbližje; gre za področje socialnega dela, družine, starejših, vse, za kar se pač zavzemamo. Ministrica Anja Kopač Mrak seveda brez dvoma dobro pozna svoje področje. Kljub vsemu se je treba zavedati, da je na tem področju tudi na Ministrstvu za delo, družino in socialne zadeve že, mislim da, okoli sedem let in zato brez dvoma del odgovornosti za slabo stanje na tem področju brez dvoma nosi. Ne bi se spuščal podrobno v vsebinske razloge, o katerih je bilo tudi v preteklih razpravah že kar nekaj povedanega. Je pa dejstvo, da ima vsaka stvar dve plati medalje; eno, kot rečeno, je poznavanje področja, druga plat je pa seveda, kaj je na tem področju v resnici napravljenega. In napravljenega je bilo, po našem mnenju, premalo. Tudi to je razlog za naše odklonilno stališče do nadaljevanja vodenja ministrstva za delo, družino in socialne zadeve z njene strani. Drugi razlog, ki se nam zdi pomemben in ki sem ga omenil, pa je tisti, ki ga ljudje najmanj radi slišijo, ki ga najmanj razumejo in tudi najmanj tolerirajo, to je vprašanje kadrov. To je eno ključnih vprašanj tudi pri delu Ministrstva za delo, družino in socialne zadeve v sedanji sestavi. Ne nazadnje je tudi to vprašanje na nek način, kot je bilo že tudi v razpravi rečeno, povezano tudi z današnjo vsebino interpelacije, se pravi z reševanjem problema – ali kakorkoli že temu rečemo – vprašanja koroških dečkov. Treba je vedeti, da je center za socialno delo, ki je ta problem obravnaval in vodil, dejansko vodil človek, ki je bil za to področje nekompetenten, ki je bil dobesedno izsiljen, politično imenovan na to mesto in zato mora prevzeti odgovornost ministrica Anja Kopač Mrak. Zato je bila potrebna sprememba sveta zavoda, zato so bili potrebni ne vem kakšni prijemi, da je prišel član SD, človek, ki mislim, da je bil ali vodi ali ne vodi SD na tistem območju, imenovan za direktorja brez kakršnekoli strokovne kompetence. Moje vprašanje je, ali bi bilo ravnanje tega centra za socialno delo v primeru kompetentnega strokovnega vodenja drugačno, kot je bilo tudi v tem očitanem primeru, ki je bil, najmanj kar lahko rečemo, voden na nehuman, nečloveški način, pa se ne bom spuščal v zakonitost in nezakonitost niti ne v samo vsebino, kdo je ravnal prav in kdo ni ravnal prav. Dejstvo pa je, da je center za socialno delo pod vodstvom človeka, ki je bil politično izsiljen in imenovan, bilo nestrokovno in zato se je ta človek tudi moral umakniti. Kako bi rekli Angleži: "Easy come, easy go." Tako kot je prišel, je moral tudi na hitro oditi, zato da je zaščitil ime, seveda, ministrice. Zakaj to izpostavljam? Zato ker imamo na drugi strani, na drugem koncu Slovenije, podobno v majhnem kraju drug primer, kjer smo pa mi občutljivi. Samo s to majhno razliko, da govorimo na drugem koncu Slovenije pa o človeku, ki kandidira za mesto direktorja doma starejših občanov, ki ima vso podporo strokovne javnosti, lokalnega okolja, vse kompetence, vse izkušnje, se ga pa že eno leto s strani Ministrstva za delo, družino in socialne zadeve in župana, ki je slučajno tudi član SD, šikanira in izpodbija na vse mogoče načine. Mislim, da so to metode, ki so bile uporabljene v nekem drugem obdobju, danes jih ne bi smelo več biti. Strinjam se, ko smo se o tem pogovarjali, res gre morda za nepomemben dom starejših občanov na nekem koncu Slovenije, morda res; in res je tudi da je morda to zelo slab razlog za povzročanje kakršnekoli nestabilnosti v vladi. Ampak, ob tem me začenja skrbeti toleranten odnos do tega dela, ki očitno ni dovolj pomemben – kaj bo en dom starejših občanov v primerjavi z velikimi zgodbami, stvarmi, o katerih se pogovarjamo v Državnem zboru! Ampak, v tem primeru je odprtih vprašanj mnogo več. In še enkrat, to, kar me skrbi pri vsej stvari, je ravno odnos predsednika Vlade, ki je označil neko prestižno bitko med Desusom in SD, češ, verjetno se petelini med seboj dajejo za neko stvar prestiža, kdo bo imel 5 volivcev več, kdo jih bo imel 5 manj, kar ni bistvo problema. Bistvo problema, še enkrat, je v kadrovanju, to je dejstvo. Poleg seveda omenjenih pomanjkljivosti na vsebinskem področju, ki jih to ministrstvo izvaja, in kakšni so rezultati na področju dela, družine, socialnih zadev. Danes, mislim, da ga ni med nami, ki bi lahko rekel, da je stanje dobro. Verjetno res, kot je bilo rečeno tudi v naši uvodni predstavitvi, vprašanje, če bi primer koroških dečkov sploh bil, če bi bil družinski zakonik pravočasno sprejet. Žal pač ni bil. Morda za konec samo toliko: če je primer takšnega domačinskega kadrovanja nepomemben tudi za predsednika Vlade, me močno skrbi, ker če bo tak način kadrovanja nepomemben tudi v drugih predelih – morate vedeti, da se pogovarjamo in so aktualni problemi Luke Koper, aktualni problemi Nove Ljubljanske banke –, potem se res bojim, kam bomo prišli na koncu, če so to nepomembna vprašanja. Za Desus so pomembna vprašanja, zavedamo se, da se ne moreš izogniti tudi imenovanju kandidatov s strani političnih strank, seveda se jim ne moreš izogniti, ampak še vedno velja dejstvo, da se mi zadeva nikdar ni zdela in se mi ne bo zdela sporna, dokler lahko dokažeš, da si imenoval nekoga, ki ima izkušnje, ki ima znanje, ki je kompetenten in od katerega lahko pričakuješ rezultate. Ko pa imenuješ nekoga, za katerega lahko že vnaprej veš, da mu ni nič jasno, razen da je sprejel neko odgovorno mesto, potem je to velik problem. Desus in jaz osebno sigurno na to ne bomo pristajali in zato bomo tudi ob takšni podpori in zapostavljanju takšnih dejstev še bistveno bolj previdni, ko bomo govorili o kadrovanjih na drugih področjih. Bojim se, da bo to zelo hitro na dnevnem redu. Hvala.
Besedo ima gospod Jani Möderndorfer, za njim naj se pripravi gospa Anja Bah Žibert. Gospod Jani Möderndorfer, izvolite.
Hvala lepa, predsedujoči. O čem smo pravzaprav danes govorili? Na oni strani nas pravzaprav kar naprej poučujejo in nam razlagajo, da je samo ena tema, o kateri pravzaprav lahko in moramo govoriti. Kar dobro me poslušajte, predlagateljica, ker mi boste sigurno odgovarjali. Govorili smo o sklepanju zakonskih zvez doma, v tujini in ker nekdo ni bil zadovoljen, da bi to lahko naredil na državni praznik. Govorili smo o terorizmu, govorili smo o Brexitu, govorili smo o homofobiji, o političnih konceptih posamičnih političnih strank, delovanje ministrice v prejšnjih mandatih, kdo je osamosvojitelj, govorili smo o domu starejših občanov na Lendavi, upokojenski dodatek, referendum, minimalna plača, kdaj poslanci kakšno stvar razumemo ali jo sploh poznamo, na koncu celo o policiji, pa še malo smo se dotaknili koalicijske pogodbe. Zakaj to govorim? Govorim zato, ker nonstop poslušam predlagateljico, kaj je pravzaprav tema. Ampak v resnici z one strani poslušam kar naprej te teme. Dajte se odločiti, ko naredite interpelacijo, o čem boste res govorili. Vi ste sicer napisali v predlogu, kaj je tema in predmet te razprave. Podpredsednik, vmes še eno proceduralno, da boste malo spremljali. Mi smo vsi dobili obvestilo na enemu papirju, kaj je predmet interpelacije. Vso ostalo dokumentacijo smo dobili v zaprti predal kot zaupno, ker gre za osebne podatke. Ampak jaz ne vem, zakaj se ta predlagatelj dela norca iz vseh nas in zakaj se mučimo s temi nekimi tajnimi podatki, če pa v resnici SDS na svoji spletni strani objavi odprto kompletno poročilo, z vsemi osebnimi podatki. To je stvar za informacijskega pooblaščenca. Naj vsaj kazen plačajo, če že to mislijo početi, da jih bo malo izučilo. Sicer itak smo zdaj vsi na pladnju pa vsi zdaj kazni plačujemo za kakšne stvari. Tisto, kar mene v resnici pri celi zadevi moti, je predvsem to, da se ves čas trudim, da bi vedel in razumel, o čem bomo danes govorili. In bolj kot sem poslušal predlagateljico, bolj kot sem poslušal posamezne predstavitve in pa ne nazadnje tudi razprave poslancev in poslank, ugotavljam, da meni vedno nekaj manjka, da bi se jaz lahko realno pogovarjal o tej temi. Manjkajo mi naslednje stvari, prebral sem kompleten šop vseh objavljenih člankov na to temo. Prebral sem vse, kar je ministrstvo pripravilo za nas, da bomo kaj vedeli o tem, kaj je bilo narejenega oziroma kakšna je situacija. Prebral sem kompleten odgovor ministrice na celotno interpelacijo. Prebral sem to, kar smo dobili mi sicer v zaprtem predalu, vsi pa lahko berejo na spletni strani SDS. Ampak meni manjkajo osnovni podatki. Namreč ene stvari ne razumem. Tanko je na začetku vstal in rekel, da je Upravno sodišče in Vrhovno sodišče zakonito razsodilo. Potem slišim predlagateljico, ki govori čisto nekaj drugega, kar govori njen vodja poslanske skupine. In reče: "Ne, Vrhovno sodišče sploh ni nič odločalo o vsebini, ampak je samo enostavno pustilo otroke v rejništvu." Kolegica predlagateljica, dajte potrpeti, ne biti nervozni, saj jaz vem, da je za vas to prvič, so vam dali pomembno nalogo, saj boste prišli na vrsto, samo pomirite se. Tisto, kar je pomembno pri celi zadevi, je pa samo eno, ali smo poslanci in poslanke tisti, ki smo oboroženi z dovolj informacijami in imamo pristojnosti, da, prvič, o tem razpravljamo, to, kar ste vi predlagali, in tisto, kar je še bolj pomembno, celo nekaj na koncu odločamo. To pa je, da nekomu odsekamo glavo, ker v resnici s tem pravzaprav nima nič. Kolegica, me boste poslušali, vam razlagam? Me boste, ja. No, in to, kar je pomembno, je predvsem pomembno zaradi ene same preproste zadeve. Danes je predlagateljica postavila kar nekaj konkretnih vprašanj in mene zanimajo ta vprašanja. Rekla je, da je nekdo na silo odpeljal otroke oziroma z brutalno akcijo. Mene zanima, kaj je to brutalno, pa kakšna akcija se je zgodila. Jaz enostavno zdaj več ne razumem, ali v tej državi res nekaj na silo počnejo neki organi, ki imajo neko pristojnost, ko otroke odpeljejo kamorkoli. Jaz mislim, da je to neodgovorno. Res je to neodgovorno, da tukaj zlorabljate čas in prostor, da izjavljate takšne izjave. Ker na koncu bomo res v Republiki Sloveniji mislili, da to počnemo na takšen način, kot to počnete oziroma govorite. Meni osebno moram reči, da, ko sem poslušal, čeprav ste nekateri neverjetno nezadovoljni, sem poslušal izjavo tudi gospe Gabi Čačinovič Vogrinčič, mimogrede, diplomirala je 1966. leta in doktorirala 1987. leta na Filozofski fakulteti v Ljubljani, govorim zato, ker ste tako omalovažujoče govorili o njej, kasneje se je strokovno izpopolnjevala na pariški Sorboni in na Kemplerjevem inštitutu na Nizozemskem, preučuje problematiko družine in družinske terapije, psihosocialne pomoči družinam, je avtorica in soavtorica več monografij, bila je predavateljica na Fakulteti za socialno delo, ne nazadnje je v bistvu na tem področju naredila več kot vsi poslanci tukaj skupaj, ki bi mogoče za trenutek samo pomislili, da kaj vemo o družinskem delu oziroma o psihoterapiji oziroma terapiji in pomoči tovrstnim ljudem. Njeno mnenje zagotovo več velja in pomeni in mi prav nič ni žal in sem bil prav vesel in pomirjen, ko je povedala, da seveda si ne predstavlja, da bi delali to na klasičen način, kot se to vidi na holivudskih filmih, ko pride policija k družini pa trga otroka iz naročja staršev. In normalno, da se je to zgodilo nekje drugje, daleč stran od oči in, bog varuj, da bi bili še mediji zraven, ki bi to snemali in prikazovali, ker si kar predstavljam ta šov. Še platno bi tam naštimali pa projicirali, kako se je to vse skupaj dogajalo. In se mi zdi res neodgovorno, da takole počez mečemo in pljuvamo po vseh institucijah samo zaradi enega cilja, to pa je politična zloraba. Vi ste danes zopet ponovno ugrabili interpelacijo za svoje pritlehne politične poizkuse, ki jih uporabljate samo za svoje lastne potrebe in za satisfakcijo, ker mislite, da boste zadovoljili svojo kri pri svojih 20 tisoč volivcih, s katerimi se hvalite na vsakem govoru, kamorkoli pridete. To je neodgovorno. Kolega Tanko, usedite se, ti bo lažje, boš lažje spremljal, ne mi kazati tisto, kar ti ni potrebno. Podpredsednik, lahko?
Prosim, dajmo se umiriti. Gospod Möderndorfer, prosim, zaključite razpravo.
Jaz si ne dovolim, da med mojo razpravo nekdo z mano neverbalno komunicira, jaz mu lahko verbalno odgovorim.
Ste pri besedi, kar izvolite, gospod Möderndorfer, nadaljujte.
Ja, hvala lepa, podpredsednik. Tisto, kar je pomembno še naprej, namreč pomembno je opozoriti na eno stvar. Danes ste govorili tudi o družinskem zakoniku in ste vehementno spraševali, zakaj je bilo treba toliko let čakati, zakaj ministrica ni prišla s tem predlogom že prej, ki bi uredil marsikatero vprašanje, zaradi katerega mogoče danes niti ne bi bilo interpelacije, ker bi se popolnoma drugje na drugačen način pogovarjali. Seveda, strinjam se, ampak niste pa povedali nečesa, in dajmo si danes to odkrito priznati in povedati. Vidim sicer, da kolega Pojbiča ni, ker ima danes je imel spet neke homofobične izpade, ampak ne glede na to, dejstvo je, da je družinski zakonik padel samo zaradi ene teme, ne pa zaradi 80 %, ker ste vsi takrat hvalili, da je dober zakon in ste ne nazadnje spravili do situacije, da smo šli na referendum. Potem je seveda enoletni moratorij. Po enoletnem moratoriju si pa dajte predstavljati, da bi ta isti zakon zaradi teh istih vprašanj prišel, ker če ne bi teme bilo, ne bi več tukaj znoreli, ampak bi na tej strani začeli vsi noreti. In bi bil isti rezultat. Družinski zakonik ne bi prišel skozi, in bi se spet zgodilo vse, kar je potrebno in kar imate vi kot eno veliko lajno pravzaprav zelo radi. Dokler nismo rešili delno vprašanja, ne v celoti, delno vprašanja istospolnih partnerjev, toliko časa ministrica sploh ni mogla priti na vrata s predlogom družinskega zakonika. Pod nobenim pogojem. Ker bi bil v naprej obsojen na propad. In to si je treba priznati. Ko smo to sprejeli pred nekaj meseci, imamo danes ta zakon v parlamentu oziroma v javni razpravi in čakamo, kaj bo prinesla nadaljnja diskusija. Se pa že veselim danes in vesel sem, da živimo v 21. stoletju, kjer so posneti vsi magnetogrami, ker vas čakam na tej razpravi, ker bom slišal in ven potegnil vse to, kar danes flancate, bom videl, kako boste razpravljali, ko bo družinski zakonik tukaj in ko se bomo pogovarjali o tem, kar danes ni primerno, na CSD, da gre na sodišče. Potem bomo šele videli, ker imate prav radi ta sodišča. Potem bomo šele videli! Veselica in vse, za jest nam boste dali, samo da nas boste prepričali, da je ta sodnija zanič in da bo tukaj pa v tem primeru pa še slabše. Razen, če ne bodo vašemu vodji všeč, če vam bodo kaj na Facebook napisali. Tistega boste pri miru pustili. Pomembno vprašanje, ki ga je treba razčistiti, preden zaključimo to interpelacijo, je pa še ena stvar. Zakaj prihaja do takšne razprave, to, kar sem na začetku omenil, da govorimo o vseh temah, samo o tisti ne, kar v resnici je pravzaprav tema, ki ste jo predlagali vi? Zato, ker ne poznamo dejstev. Zato, ker postopki tečejo, zato, ker nobena odločba še ni pravnomočna. Čeprav tako kličete po tem, kako je vse zakonito. Kje je pravno varstvo, na katerega se vi kar naprej sklicujete? Ni ga. V kakšnem drugem primeru bi vi govorili popolnoma drugače, na glavo postavljene teme bi imeli. Vse bi šlo rikverc od tega, kar danes ponavljate. In največkrat danes izrečena beseda je znamenita beseda, ki jo imate zadnja leta prav radi: otrok, otrokove pravice. To vam je pa leži, jaz ne vem – ali ste se rodili s to besedo? Za otroke zagotovo ne gre. Zagotovo. Pri tej interpelaciji ne. Zlorabljate besedo otrok in se izgovarjate na dva fanta ali otroka, saj niti ne vem, kaj sta, saj še imen ne poznam, ki pravzaprav sta inštrument, s katerim vi danes operirate. In vse nas je lahko sram, da se sploh moramo pogovarjati o tej temi. Prej sem slišal enega kolega, ki je rekel, kako bosta, ne vem, ko bosta ta dva otroka odrasla in tako naprej. Ne bi jaz rad sploh slišal kdaj še te teme, ker jim je škoda bila večkrat povzročena. Najprej osebna tragedija, zdaj jim pa mi še sistematično načrtno delamo to škodo delamo. In jih bomo zaznamovali, pa če skrivamo te podatke, pa delamo ne vem kaj še vse. In to je neodgovorno od tega parlamenta. Največja odgovornost v resnici bi bila, če bi počakali vsaj na tiste organe, da razsodijo in opravijo v miru to delo. Koliko posvojitev oziroma, se opravičujem, koliko smo imeli mi v zadnjem času odvzemov otrok? V letu 2009 24, v letu 2010 35, v letu 2011 47, v letu 2012 45, 2013 48, 2014 38, 2015 32 in 2016 do 31. 3. 7 odvzemov. Zakaj ne pripeljete vsak odvzem v parlament? Jaz sem prepričan, da se sigurno kdaj še kdo kje pritoži v nekem upravnem postopku. In ne boste verjeli, zagotovo je na leto povprečno 20 odvzemov, če seštejemo vse te številke skupaj, in povprečno sta sigurno vsaj dve pritožbi v upravnem postopku. Zakaj ne pripeljemo vsakič interpelacije na to zgodbo? Zanimivo. Ne, zdaj ste se spomnili, v tem primeru. Ker delate za ljudstvo, ker delate za pravico. Oprostite, s tem delamo škodo, nezaupanje in načrtno sesuvanje sistema. Recimo, da so hipotetično jutri volitve. Recimo, da jutri hipotetično zmagate na volitvah. In recimo, čeprav bom naredil vse, da se vam to ne zgodi, da sestavitev vlado in sedite tam. Jaz bom rekel, ta sistem ne funkcionira. Takrat vi obrnete ploščo. Začnete nositi podatke, kako je vse krasno, kako vse deluje, tisto malo, kar pa ne funkcionira, boste pa uredili. Si predstavljate, da bi bil vaš vrhovni vodja predsednik vlade. Ponovno. Jaz bi ga vprašal, zakaj ni zastavil svojega imena in direktno usmerjal s svojimi politikami, da se zgodi to, še preden bi karkoli sodišča naredila. To, kar vi zdaj pričakujete od ministrice. In če bi ministrica karkoli naredila, takrat bi pa jaz sprožil interpelacijo proti njej. Ker takrat pa je trenutek, da se zamislimo, kaj minister počne in kdaj posega v določene postopke. Ne, vi bi seveda radi. Na vsak način bi radi, da se nekaj zgodi, čeprav veste, da bi isti hip to uporabili, ker vam nikoli nič ni prav. To, da opravljate nadzorstveno funkcijo, je prav, to je vaša naloga. To, da jo pa zlorabljate v imenu nadzora, da sprožate določene stvari v imenu svoje političnega boja, to je pa hudo narobe. Imamo še eno malenkost. Preprosto ne moram mimo, čeprav, moram reči, da se mi včasih že prav gabi, da moram tako stvar komentirati. Ampak gre za poslanca, to ni kdorkoli, in govoril je v javnosti. Govorim o kolegu Pojbiču. Tamle je imel en šov, teater, okoli tega, komu se sredstva lahko delijo in komu ne. In potem je na koncu rekel: "Zakaj raje starim ne daste, revežem?" Ja, ali ste kdaj pomislili, a mislite, da geji samo mladi umirajo ali kaj? Kaj pa če so stari, upokojeni pa še reveži zraven? Pa kako si lahko en poslanec dovoli takšen način razmišljanja? To je absurd! Jaz bi se zamislil, kaj to počnem. To meni, oprostite, ne, da mi ni všeč, to preprosto je nedostojno in ni vredno tega parlamenta. Vsi se zgražajo, da povzdigujem glas, vsakič ga bom, vsakič ga bom, kadar bo kdo karkoli kaj takšnega rekel. Ko si enkrat tiho, potem si večno tiho in naslednjič si ti na vrsti. Potem imamo pa še eno malenkost. Gospa Eva Irgl se kar naprej pritožuje, kako nihče več noče na njeno komisijo. Če bi jaz bil v funkciji ministra, na vašo komisijo, ki je inštrumentalizirana, nikoli ne bi prišel. Verjemite mi, da ne. Čeprav sem poslušal zadnjič razpravo in moram reči, da sploh ni bila slaba, ja, ni bila slaba. Je pa bil to uvod v to in sem si celo preposlušal, si celo pregledal. Zdaj bi rad spregovoril še o tistem, kar se mi zdi zelo pomembno. To pa je namenjeno ministrici. Meni centri za socialno delo niso všeč. To ve, ker sem ji že večkrat to povedal, in sem z njimi izredno nezadovoljen. Potrdilo se je, tudi na odboru so nekateri ugotavljali, še sam nisem niti pomislil, ko sem poslušal razpravo gospoda Munca, toliko so stari kolikor je naša država, bi rekli. Pa ni res. So še starejši. Po številu, kolikor jih je, 62, sploh nisem niti pomislil, da je bilo toliko včasih občin. Torej lahko ugotavljamo, iz katerega obdobja so. In da jih do danes praktično, razen tega, da so dobivali nove in nove administrativne naloge in da smo jih, bom rekel, množili v smislu nekih funkcij, pravzaprav kakšne res korenite spremembe ni bilo. Zato se veselim razprave in čakam, da pride do te reorganizacije centrov za socialno delo in da se nekaj nalog preprosto prenese na sodišča. In tukaj vas čaka, ministrica, da boste to korektno speljali, in kar je še bolj pomembno, da res narediti eno preobrazbo. Pa ne samo administrativno. Jaz želim imeti socialne delavce med ljudmi, na cesti. Social street walkers so oblika delovanja, kjer pravzaprav lahko dobivamo konkretne rezultate in konkretno pomoč. To ne bo rešilo vseh problemov, da si ne bomo domišljali. Daleč od tega! Ampak zagotovo je pa prejšnja detekcija, boljše razumevanje in lažji odnos do posameznih predmetov, s katerimi se ukvarjajo. Sedeti v pisarnah in se iti administratorja – nekdo je rekel, da smo proizvedli birokrate, ja, naredili smo jih. Ko jim ti daješ naloge, ko jim vpelješ upravne postopke, ko jim predpišeš obrazce, na koncu delajo samo še to in lovijo datume. In kdor dela, se tudi zmoti. Zato vedno pravim, niso slabi ljudje, ki delajo v CSD, je pa slab sistem. In ta sistem naredi okorelost in dostikrat potem prihaja tudi do napak. Ali so napake tako velike, da mora danes zato oditi ministrica? Ne. Razen, če ji dokažimo nezakonito delovanje. In s tem pridite drugič na interpelacijo. Tolikokrat ste jo že vložili, pa še zdaj je ne znate vložiti. Hvala lepa.
Gospod Jožef Horvat, replika, izvolite.
Hvala lepa.
Gospod Horvat, se opravičujem. Postopkovno je gospod Tanko želel prej, ker ima prednost. Se opravičujem, gospod Jože Tanko, beseda je vaša. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Mislim, da smo na nekatere stvari, gospod podpredsednik, opozorili že v proceduralnem delu na začetku seje. Poslanska skupina SDS je to interpelacijo vložilo v skladu s poslovnikom in pravili, ki veljajo v tem državnem zboru. Zadeva je vložena korektno, z vsemi potrebnimi prilogami, obrazložitvami in dejstvi. Mnenje Zakonodajno-pravne službe temu pritrjuje. Ministrica se je obrnila na predsednika Državnega zbora in oporekala pravilnost vložitve interpelacije. Vsi tisti, ki stopate v bran ministrici, si preberite vsaj odgovor Zakonodajno-pravne službe. Govorimo o politični odgovornosti. Ministrica za delo, družino, socialne zadeve in še morda za kaj je v tem primeru objektivno, v delih, na katere je opozorila v našem imenu predlagateljica Suzana Lep Šimenko in v imenu poslanske skupine kolegica Jelka Godec, tudi subjektivno odgovorna. Tudi subjektivno odgovorna. Predlagam, gospod predsedujoči, da kolega Möderndorferja opozorite, da to ni interpelacija Marijana Pojbiča, ni to interpelacija, ne vem, Eve Irgl ali kogarkoli od sopodpisnikov naše interpelacije, ampak ministrice. Ves tisti žolč, ki ste ga usmerili na nas, zlijte po svoji ministrici. Ona je odgovorna za delo resorja in za vse, kar se je zgodilo nepravilnega v tem postopku. Mimogrede, mislim, da je ena izmed inšpekcij izdala odločbo, ne da bi se seznanila z dejanskim stanjem na lokaciji, ampak je kar iz papirjev izdala neko mnenje. Nekaj podobnega se je zgodilo varuhinji človekovih pravic. Prihajajo pa odločbe sodišč. Včeraj, mislim, da odločba Vrhovnega sodišča, ki je ugotovilo vse kršitve, ki so navedene v postopku, v pritožbi. Danes je prišla odločba še nekega drugega sodišča, da je treba dovoliti stike starih staršev z otroci. Spoštovani, če ni empatije tistih, ki odločajo o človekovih pravicah, o otrocih, potem se to rešuje s sodišči. Žal birokrati na ministrstvu, ki jih zastopa ali pa pokriva ministrica, nimajo čustev enostavno. Preprečujejo stike starih staršev s svojimi vnuki in gospod [[izklop mikrofona]]
Gospod Jože Tanko, nisem prav razumel, ali naj jaz rečem gospodu Janiju Möderndorferju, nisem razumel. Postopkovni predlog bi prosil. Izvolite, beseda je vaša.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Predsedujoči, ki vodite seje, ste najbrž zadolženi za to, da v primeru nedostojnega, nekorektnega in pa nevsebinskega obravnavanja pri točki dnevnega reda posežete v razpravo poslanca. Gospod Möderndorfer ni govoril nič o interpelaciji. Nič. Govoril je o predlagateljih interpelacije. Vsebina interpelacije je navedena v dokumentu, ki smo ga vložili, in je pripravljena z vsemi standardi, ki veljajo za državni zbor, sicer bi predsednik Državnega zbora zavrnil našo zahtevo za interpelacijo, to je nedvoumno jasno, ker je za to zadolžen. In bi predlagal, gospod predsedujoči, da gospoda Möderndorferja opozorite ali pa napotite na svojega člana poslanske skupine, ki je, mimogrede, predsednik Državnega zbora, da je pri svojem delu ravnal nekorektno. Predlagatelji smo ravnali korektno, predsednik Državnega zbora je po tistem, kar je povedal gospod Möderndorfer, ravnal nekorektno. Ko smo predlagali že dvakrat razrešitev predsednika Državnega zbora zaradi nekorektnega dela, je glasoval proti. Tako da bi vas le opozoril, da če vodite sejo, jo vodite v skladu s pravili in točko dnevnega reda. Eskapade te diverzije, ki se dogajajo, pa enostavno porežite. Predmet je jasen, napisana je interpelacija in tudi piše, zaradi česa. In tema dnevnega reda so razlogi za to, ki so podlaga za to interpelacijo. Sodbe sodišč pa prihajajo in niti ena izmed sodb, ki so prišle, pa naj bo to Vrhovno ali Višje sodišče, ne govori v prid odločitvi ministrice in njenih služb. Niti ena. Do sedaj niti ena. Predlagam vam, da tudi razpravo usmerite v ta del razpravljavcev, kot je gospod Möderndorfer, ki je zelo tankih živcev, očitno bolj kot jaz, ki nosim ta priimek, pa opozorite na dostojno obnašanje in razpravo v Državnem zboru.
Hvala lepa, gospod Jože Tanko. Imamo še devet razpravljavcev. Do sedaj nam je šlo relativno v redu. V tem stilu pa upam, da bomo tudi nadaljevali. Besedo dajem kot repliko gospodu Jožefu Horvatu. Izvolite, gospod Jožef Horvat, beseda je vaša.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. V pisarni sem delal in poslušal razpravo spoštovanega kolega Janija Möderndorferja, ki je med drugim dejal, "dom starejših tam nekje v Lendavi". Tam nekje v Lendavi. Verjamem, da to ni koncept vladanja te koalicije, da je le boljši koncept. Pozabil je, da v tej državi od cvetne nedelje, 8. aprila 1990 ima oblast ljudstvo. Pozabil je na 82. člen Ustave. Tudi kolega Jani je poslanec Lendavčanov. In je pozabil. Tam nekje v Lendavi – to je 200 svetlobnih let od srca, od Ljubljane. In očital mi je, zaznal sem, da sem razpravljal o pravilniku o sklepanju zakonskih zvez. Seveda sem kritiziral ministrico in hvalil ministra Koprivnikarja, ki je naredil vse, ministrica pa premalo. Ja, koga naj kritiziram naslednjič – ministrico za okolje in prostor, ministrico za obrambo, ko govorimo o pravilniku o sklepanju zakonske zveze? In dragi kolega Jani, vi lahko mene zaničujete, vi lahko mene žalite, ne boste pa Prekmurja, ne boste pa Prekmurcev, ker to je pritlehno. In dokler bom tukaj, vam bom vedno repliciral, ko boste tako vehementno razlagali, kot da ste teta Wikipedija ali stric Google. Pa niste. Ste samo en majhen striček Jani, ker majhni ljudje so tisti, ki udarijo, potem pa zbežijo. Prosto po gospodu Miru Cerarju.
Replike na repliko ni, gospod Jani Möderndorfer. Postopkovno, gospod Jani Möderndorfer. Beseda je vaša, izvolite.
Dajte opozoriti kolega poslanca, ki razpravlja, da če že replicira, potem mora poslušati, kaj sem povedal. Govorim, da to nima nobene zveze z interpelacijo. Samo to. To nima zveze z Lendavčani, ne z vami, ne s komerkoli. To bi prosil, če ga opozorite. Hvala.
Hvala lepa, gospod Möderndorfer. Naslednja je gospa Anja Bah Žibert, pripravi naj se gospod Sašo Tabaković, za njim pa gospod Jože Tanko. Gospa Anja Bah Žibert, beseda je vaša. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoči. Dovolite, da si sposodim, ministrica, vaše uvodne besede. Tukaj stojim, stojim pred vami, spoštovani kolegi poslanke in poslanci, stojim pred vami, ministrski zbor, in stojim pred državljankami in državljani. In jasno in nedvoumno povem, ministrica, vi morate oditi zato, ker ste odgovorni za politizacijo strokovne institucije, ki je posledično, in danes o tem govorimo, in to je najhuje, privedla do kršenja človekovih pravic, konvencije o človekovih pravicah, Ustave Republike Slovenije in zakonodaje. Če to ni dovolj velik razlog, da nekdo zapusti ministrski stol, potem res ne vem, kaj je. Pa da grem lepo po vrsti. Imenovanje direktorja Centra za socialno delo Slovenj Gradec. Ministrica, gospod Jurij Šumečnik, jaz mislim, da ga poznate ne samo po tem, ker je vodil ta center za socialno delo, ampak ker je bil vaš politični sopotnik oziroma je še. Gospod je bil imenovan kljub temu, da so številni opozarjali na to, da ni primeren, tudi ni bil ustrezen, in ste posegli tako, da so se postopki zavlačevali. Tako da mu je uspelo vmes dokončati tudi tiste stvari, ki so bile nujen pogoj za to, da je bil sploh lahko imenovan. Seveda ste to lahko počeli. Zakaj? Kdo je bil takrat predsednik sveta? Gospod Boris Balant. Tudi njega zagotovo dobro poznate. Tisti, ki ga ne, naj povem, da dela v okviru Ministrstva za obrambo pri njeni kolegici Katičevi. In kaj je temu vsemu sledilo? Protiustavno delovanje, kršenje človekovih pravic. Zdaj se tukaj danes nekateri sprenevedajo, da je to povsem nepomembno. Še kako pomembno je. In dejstvo je, da imamo tudi odločbo Upravnega sodišča, ki je jasno povedalo, kje so kršitve. Če tega ne bi bilo potem, ne vem, zakaj je vaš podpornik tudi politični odstopil. Možnosti sta samo dve: ali je odgovoren ali pa vam je na ta način pomagal, da bi se obdržali vi. Jaz danes ne bom razpravljala o drugih področjih, ampak govorim o tem. In posledice, veste, niso tako enostavne. V končni fazi ste prej govorili, kako lahko nekateri razpravljamo "za otroke gre", za posamezne otroke, ki se jim bo to večno poznalo. Res je, ministrica, ampak se jim bo poznalo zato, ker ste vi odločali izključno politično in ne strokovno. Politikantsko, lahko rečemo. Dejstvo je, da se na takšen način ne dela. In dejstvo je, da s tem, spoštovani, kažemo, da so lahko tudi nekateri drugi postopki pri tovrstnih postopkih še kako vprašljivi. In se vprašajmo, kaj se pravzaprav v naši državi dogaja. Ta primer je prišel na dan zato, ker se je organizirala civilna iniciativa. Prej sem poslušala o neki jogurtovi revoluciji. Če je prava iniciativa, potem ni jogurtove revolucije. Če pa je iniciativa, ko ti ne paše, je pa to jogurtova revolucija. Ampak to so bili sosedje. Tisti, ki so ta okoliš poznali. Mislite, da je kar tako zbrati 3 tisoč podpisov v nekaj urah, če stvari res ne bi poznali? Dajte nehati, no! Malo bolj zaupajmo sodržavljankam in sodržavljanom in nekoliko manj tistim institucijam, ki ščitijo ena drugo. In v tem primeru je inšpektorat ravno to pot ubral. Ni ga zanimalo mnenje starih staršev, ampak izključno tisto, kar so nekje zapisali. In to je objektivno in strokovno delo. Ne bom več dolga, ampak veliko govorimo o tem, kakšne pravice kdo ima in kaj je najbolje za otroka. Spoštovana sekretarka je ob eni drugi razpravi, kjer ste si vzeli veliko časa in veliko energije za to, čudi me pa, da danes celo s strani koalicije poslušam, koliko težav je na ministrstvu in problemov. Ampak vi ste se za določen zakon potegovali že preko vse mere dobrega okusa. Naj spomnim na naslednje besede, govorilo se je o posvojitvah in o odnosu do starih staršev. Zadeve se zgodijo, da otrok ostane brez živih staršev. V tem primeru je vedno prvi korak, da se pogleda tiste osebe, na katere je otrok najbolj navezan. In to so v primeru stari starši ali tete in strici ali pa neke bližnje osebe, ki družino oziroma okolje dobro poznajo in so se otroci nanj navadili in navezali. Otrok je v tem primeru zaupan v skrb njim. In spoštovana sekretarka, zaključili ste z naslednjimi besedami: "V primeru, ko gre za tragičen primer," jaz res ne vem, kaj je lahko tukaj še bolj tragičnega, razen tega da bi se lahko zgodilo karkoli tudi tem otrokom, "pa jaz za svoje otroke, pa verjetno še marsikdo med nami noče, da izgubijo spomin name kot na mamo, ampak želim, da ohranijo to, da se jim zagotovi najbolj mogoča, največja mogoča skrb, to so stari starši." In prav ste imeli. Ampak delujete pa ne tako. In dejstvo je, da so bile kršene pravice starim staršem. In dejstvo je, da je v tem postopku toliko napak izključno zaradi politikantstva. In vi še vedno govorite, da nismo pristojni, da se danes o tem pogovarjamo. Še kako smo! Spoštovana ministrica, vodite resor, ki je tako zelo občutljiv – morala, etika, če vam že ustava in konvencije nič ne pomenijo.
Besedo ima gospod Saša Tabaković, za njim mag. Alenka Bratušek, za njo gospod Matjaž Han.
Spoštovani predsedujoči, hvala za besedo. Kolegice, kolegi! Danes smo lahko veliko slišali o neučinkovitih ustanovah, kot so centri za socialno delo, neučinkovitem ministrstvu za delo in posledično seveda o slabi socialni politiki, ki jo ta vlada vodi. Sedaj za začetek bi rad kot odgovor na te očitke poudaril, da ima ministrstvo v času te vlade, proporcionalno gledano glede na druge resorje, velik odstotek finančnih sredstev iz skupne blagajne, saj že gledano en gros za socialne transferje posameznikom in gospodinjstvom, torej posameznikom, državljanom in državljankam, njihovim družinam v proračunu Republike Slovenije za leto 2016 Vlada oziroma država namenja milijardo 220 milijonov evrov, kar je celo za 40 milijonov evrov več sredstev, kot jih je bilo za leto 2015. Največji delež teh odhodkov odpade na Ministrstvo za delo, družino in socialne zadeve, in sicer milijardo 100 milijonov oziroma 90 %. Kar je pomembno pri tem podatku, je to, da v strukturi teh sredstev oziroma transferjev, gre za največji delež družinskim prejemkom, starševska nadomestila, da gre za transferje za zagotavljanje socialne varnosti, da gre za transferje nezaposlenim, za štipendije in podobno. Kar seveda pomeni, da Vlada za izvajanje dela socialne politike namenja kar 13 % celotnega državnega proračuna. Govorim izključno o 13 % državnega proračuna, ki so namenjeni izključno socialnim transferjem, državljanom, državljankam, njihovim družinam. Torej ta podatek se mi zdi, da je tudi treba upoštevati, ko se sprašujemo, koliko je Vlada na splošno socialno občutljiva in koliko ne. Seveda pa to ne pomeni, da ni potrebe po nekih spremembah znotraj zakonodaje oziroma da se ne bi prej spraševali, kateri so še tisti prostori, ki bi si jih dalo tudi zakonsko urediti, morda tudi mimo logike razmišljanja financiranja. Interpelacija ministrice sloni na primeru koroških dečkov, ki je razburkal medijsko javnost, javnost na sploh. Tudi sam sem zaradi tega primera izrabil institut poslanskega vprašanja in ministrici na to temo postavil poslansko vprašanje, ki se neposredno tiče dveh mladoletnih otrok. Gre za, kot je bilo že rečeno, za zelo občutljivo temo. Na ta način sem poskušal opozoriti na sistemsko ureditev zakonodaje, ki jo je po mojem mnenju že zdavnaj povozil čas, sploh v razumevanju koncepta progresivne družinske politike. Jasno, v odgovoru zakaj, zato ker je Družinski zakonik leta 2012 na referendumu padel. Če takrat Družinski zakonik na referendumu padel ne bi, verjetno, povsem verjetno danes primera koroških dečkov ne bi bilo. Vemo pa, katera politična struja se je zelo potrudila, da je takrat referendum padel. Ko predlagatelj govori, da se je Družinski zakonik pripravljal v času vlade Janeza Janše, od leta 2004 do 2008, to v resnici ne drži. Če pogledamo historiat, se je Družinski zakonik pripravljal od leta 1999, torej v času vlade Janeza Drnovška. Govorim o rešitvah, ki jih je zakonik iz leta 2011 predvideval, torej gre za ustanovitev družinskih sodišč, ki bi jasneje razmejila pristojnosti v primeru odvzema otrok in na tak način posledično tudi reorganizirala centre za socialno delo. Še več. Dr. Šturm je kot pravosodni minister v času vlade Janeza Janše takšni rešitvi nasprotoval. Zdaj pa, glede na to, da so otroci ustavno varovana kategorija, s to mislijo se verjetno vsi strinjamo, in da moramo poskrbeti za njihovo dobrobit, bi institut družinskih sodišč zagotovo odgovoril na dvome, ki se pravzaprav porajajo ob današnji interpelaciji. Ker se na takšen način posledično ne bi kar posploševalo in posplošeno gledalo slabo na celotno socialno stroko, predvsem pa se ne bi ob takšnih primerih razpirali določeni poligoni za razne politične manifestacije in pa različne partikularne interese, kar je slabo tako za politiko, kot tudi za javnost. Ker se ta tema vprašanja družinskih sodišč ne dotika samo ministrstva za delo, sem prav tako isto vprašanje postavil tudi ministru za pravosodje. V resnici se dobil zelo zadovoljiv odgovor. Tako na Ministrstvu za delo kot na Ministrstvu za pravosodje obstaja interes, da pride dejansko do ustanovitve družinskih sodišč, da sta ministrstvi glede tega vprašanja že skoraj resorsko usklajeni, usklajeni, kako zagotoviti finančna sredstva, kako zagotoviti usposabljanje, izobraževanje sodnikov, kakšna bi bila vloga centrov za socialno delo, ki bi verjetno po novi ureditvi prevzeli vlogo posvetovalnega telesa in bi se to sistemsko uredilo na način noveliranja Zakona o pravdnem in nepravdnem postopku. Tako bi se dejansko obravnava teh primerov lahko izpeljala učinkovito, hitro in predvsem tako, da bi bila vsem zagotovljena enaka obravnava. Že če pogledamo družinski zakonik, ki je do konca julija v javni razpravi, so predvidene rešitve takšne, da bi do te razmejitve med centri za socialno delo in sodišči prišlo. Sploh na način, po pravilih pravdnega postopka, kjer bi se ugotavljalo ali izpodbijalo očetovstvo in materinstvo, odločalo o sporih, ki se tičejo varstva, vzgoje in preživljanja mladoletnih otrok. Po pravilih v nepravdnem postopku pa bi sodišče odločalo o odvzemu in vrnitve roditeljske pravice ali pa podaljšanju in prenehanju roditeljske pravice, kar pomeni, da bi sodišče bilo pristojno za odločanje o začasnih odredbah odvzemov otrok, bilo bi pristojno za ukrepe trajnejšega značaja, kot je na primer omejitev starševske skrbi. Pristojno bi bilo za namestitev otroka v rejništvo, imenovanje rejnika. Pristojno bi bilo tudi za postopke posvojitve, kjer je predvidena rešitev, da stari starši lahko posvojijo vnuka, če ta več nima živih staršev. Če se vrnem nazaj na današnji primer interpelacije, bi rad poudaril, ko govorimo nekaj na pamet, da nič ne vemo in tako dalje. Varuhinja v svojem stališču, ki je bilo 12. aprila poslano v Državni zbor, na pobudo predsednice Komisije za peticije gospe Eve Irgl, je varuhinja zapisala, da sta bila otroka nameščena v rejniško družino na podlagi soglasja živega roditelja, ki mu kljub hudemu kaznivemu dejanju ni bila odvzeta roditeljska pravica. To je zelo pomemben podatek, ker za to dejanje niti takrat ni bil pravnomočno obsojen, za pravni interes dedkov oziroma babic oziroma ožjih sorodnikov otrok v pravnih postopkih, pa ti v sedanji zakonski ureditvi dejansko nimajo možnosti uveljavljanja svojih interesov, kot bi si verjetno stara starša tudi želela. Tako da se v bistvu sprašujem, zakaj v trenutni zakonodaji, ki jo že imamo, babice in dedki in ožje sorodstvo v pravnih postopkih nimajo možnosti uveljavljanja svojih interesov glede roditeljskih pravic. To me zanima, ker na to vprašanje danes nismo dobili odgovora. Vprašanje tudi niti ni bilo v resnici postavljeno, pa je zelo pomembno za razumevanje celotne slike problema. Pa me zanima, ali ta luknja do zdaj obstaja izključno zato, ker bi zakonodaja pozabila na te ljudi, kar jaz osebno močno dvomim, ali pa enostavno zato, ker obstajajo neki verjetno psiho, sociološki, strokovni razlogi, ki so nekako vpeti v širši konsenz razumevanja družbe oziroma kako živimo. To se mi zdi zelo bistveno vprašanje in se mi zdi zelo bistveno danes dobiti odgovor na to vprašanje. Družinski zakonik, kot je trenutno naslovljen v javni razpravi, mislim, da nagovarja progresivno družinsko politiko in da se Vlada zaveda odgovornosti do vseh državljanov, ne samo do otrok. Še posebej pa tudi do otrok. To priča tudi dejstvo, da je Svet Evrope razglasil 18. november za Evropski dan za zaščito otrok pred spolnim izkoriščanjem in spolno zlorabo v družini in širše tudi na pobudo Vlade Republike Slovenije. Tako je Slovenija ta dan predlagala z namenom ozaveščanja javnosti o spolnih zlorabah, da smo v letu 2015 začeli tudi s posebnim usposabljanjem strokovnih sodelavcev glede obravnave primerov spolnih zlorab otrok, ker se je izkazalo, da so preventivne aktivnosti vedno premalo glede tega vprašanja in da je ministrstvo s 1. februarjem poslalo v javno razpravo novelo Zakona o preprečevanju nasilja v družini. Ko govorimo o občutljivosti do otrok glede vlade in glede resornega ministrstva, potem lahko govorimo zagotovo o zavedanju in odgovornosti pomena varstva otrokovih pravic in koristi. To vlada konec koncev izkazuje tudi s svojim normativnim planom dela. Res pa je, da si tudi jaz včasih želim, da bi bil ta veliko bolj ažuren. Toliko za enkrat. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Prijavljene imamo še štiri razpravljavce. Naslednja je ministrica. Se opravičujem, naslednja je mag. Alenka Bratušek. Imamo še štiri razpravljavce in potem gremo naprej. Predlagatelj ima besedo. Izvolite, Suzana Lep Šimenko, beseda je vaša.
Hvala, predsedujoči, za besedo. Zdi se mi vseeno prav, da ponovno gremo malo čez celotno interpelacijo, postopke ter nepravilnosti, ki jih ministrici očitamo. Večkrat nam je bilo očitano, da se gremo s tem nekakšne piar poteze ali karkoli podobnega. Poglejte, z zgodbo smo se seznanili iz medijev, tako kot verjetno tudi vsi vi ostali poslanci. Prvi javni nastop je bil na strani ministrice za delo. To je bilo 6. aprila 2016. Takrat je naredila tiskovno konferenco, kjer je pojasnila skupaj z direktorjem socialne inšpekcije izsledke tega izrednega nadzora, ki ga je odredila sama. In tam je bilo pojasnjeno, da pri tem ni bilo nepravilnosti. Prvi medijski pojav, vezan na ta primer, je bil na strani ministrice. To je prav, da poudarimo, da ne bi prišlo tukaj do nerazumevanja. Takrat je ministrica stala za stališčem socialne inšpekcije. Strinjala se je s temi izsledki. Iz tega sklepamo, da je zagovarjala to, politično je dejansko zagovarjala te odločitve. Zakaj? Sama je napisala in v obrazložitvi interpelacije danes tukaj povedala, da je bila seznanjena že predhodno s postopki tudi s strani stare mame. Samo malo je povprašala na center, kaj se dogaja. A vendar slepo je verjela izsledkom inšpekcije. Pa se mi vseeno zdi prav, da gremo malo čez celotno zgodbo. Otroka sta bila po tragični nesreči tri mesece po starih starših. Babica je v vmesnem času dala zahtevo oziroma prošnjo, vlogo za rejništvo na pristojni center za socialno delo v Slovenj Gradcu. Ta center bi moral to vlogo odstopiti v odločanje ministrstvu. Rok za odločanje je dva meseca. Vloga je bila popolna 27. Januarja. Torej je bil skrajni rok 27. marec. Ampak ministrstvo o tem ni odločalo. Odločilo je 11. Aprila – po zakonitem roku. Kot pravi ministrica, tudi vloge očitno ni prej dobila na ministrstvo. Ampak je pa komuniciralo s centrom. Verjamem, da je ministrica vedela, da je bila vloga za rejništvo podana, ne nazadnje jo je verjetno na to opozorila tudi babica, ki vam je 25. marca pisala. Če pogledamo, imamo na drugi strani nad njim Center za socialno delo Velenje. Center za socialno delo Velenje pa se je že 1. marca, ko še niti zakonski rok ni potekel za odločanje o rejništvu stari mami, pa se je že ta strokovni tim odločil, da bosta šla otroka v rejništvo. Niso počakali, da bi se postopki zaključili, da bi imelo ministrstvo možnost oziroma da bi odločilo, ampak se je ta strokovni tim že sam odločil, da otroka gresta v rejništvo. To se je potem tudi konec meseca zgodilo. Način je neprimeren. Odvzem otrok je potekal tako, da so po otroka prišli v vrtec in ju odpeljali neznanim rejnikom. Na to so opozorili številni strokovnjaki, da ni bilo pravilno. Opozorila je varuhinja. Kar se tiče samega skrbništva. Po zakonu o zakonski zvezi in družinskih razmerjih, 182. členu, se praviloma za skrbnika dodeli eden od sorodnikov. Izjemoma, izključno takrat, kadar to ni v otrokovo korist, se za to določi druga oseba. In v tem primeru je Center za socialno delo Velenje določil drugo osebo. Očitno je ocenil, da bi to bilo v nasprotju s koristmi otroka, če bi bila otroka pri starih starših. Ampak otroka sta ne glede na to bila pri starih starših tri mesece. Torej ni bilo to v nasprotju s koristjo otroka. Zakaj je torej dal drugega skrbnika? Kje so razlogi za to? Tako so se odločili. Ampak nenavadno je, resnično nenavadno, ker zakon je glede tega popolnoma jasen. Možno je edino takrat, kadar to ni v otrokovo korist. Ampak glede na to, da so jih pri starih starših pustili, to ni bilo v nasprotju s koristjo otroka. Kar se tiče same vloge za dodelitev rejništva, sem že ponovno izpostavila datume. To so dejstva, to so argumenti, temu ne moremo oporekati. Poznamo zakone in poznamo dejstva, kaj je bilo narejeno. In to je ugotovilo tudi Upravno sodišče na prvi stopnji. Verjetno ni potrebe, da bo izvršilna veja oblasti v vsakem primeru čakala na to, kaj bo potem rekla sodna. Ker potem ne vem, zakaj izvršilo vejo oblasti sploh imamo oziroma že sama s tem potrjuje, da itak to naše delo ni pomembno, ker je še sodna veja. Prav je, da imamo še drugo, tretjo možnost, ampak ne kar tako v primerih. In do tega ne bi prišlo, če bi postopki potekali tako, kot morajo. Kako ste lahko sprejeli mnenje centra za socialno delo oziroma socialne inšpekcije, ki je naredila nadzor zgolj na poročilih Centra za socialno delo Velenje? Bili ste seznanjeni z dejstvi tega nadzora. Vedeli ste, da ni povprašal druge strani. V tem primeru starih staršev. Verjetno ste tudi poznali ne nazadnje mnenje Centra za socialno delo Slovenj Gradec, ki ni navedel razlogov, zakaj stara starša ne bi bila primerna rejnika. Pisal je celo o dobrih odnosih, o pozitivnih stvareh. In sploh se ni počakalo, da bi najprej bilo odločeno o rejništvu starih staršev, šele nato bi se odločalo o rejništvu, ne vem, v drugo družino, če bi bila ta zavrnilna. Tukaj so postopki jasni, in to so nepravilnosti, na katere opozarjamo. Ministrica, vi imate socialno inšpekcijo. To je vaš organ v sestavi, s pomočjo katerega nadzorujete delo centrov za socialno delo. Prav ste naredili, da ste takoj zahtevali izredni nadzor. Ampak več kot očitno je bilo jasno, da stvari niso bile narejene tako, kot bi morale biti. Ste kdaj vprašali, zahtevali dodatno obrazložitev, zakaj je socialna inšpekcija, ta vaša, dejansko delala tako, kot je delala? Ali ste vsaj zdaj, ko je prišla odločba Upravnega sodišča, podvomili v njihovo verodostojnost in tudi primerno ukrepali? Čakate na pravnomočnost, ker ste rekli, da boste takrat ukrepali, ko bodo sodbe pravnomočne. Upravno sodišče je presodilo, da je bil odvzem koroških dečkov v nasprotju z 8. členom Evropske konvencije o varstvu človekovih pravic in tudi je bil v nasprotju s 53. členom Ustave Republike Slovenije. Odločilo je, da je razmerje med starim staršem in vnuki varovano kot družinsko življenje. In to je pomembno, kajti sami več kot očitno tega niste priznavali. Stara starša nista bila stranki v postopku. Na drugi strani pa je bil stranka v postopku njun oče, oče, ki je umoril njuno mamo, pa mu ta isti Center za socialno delo Velenje ni odvzel roditeljske pravice oziroma začel s postopkom za odvzem. Ja, kako je to mogoče, spoštovana ministrica? Zakaj tega niso naredili? Gre za postopke, za načine, za zakonitost delovanja organov, ki spadajo pod vaše ministrstvo. In to vam očitamo v naši interpelaciji. Tudi varuhinja je naredila svoj nadzor in tudi ona je naredila isto napako, da se je zanesla zgolj na poročila Centra za socialno delo Velenje. Je pa vseeno opozorila na nekaj pomembnih stvari. Da glede rejništva še ni bilo zakonito odločeno, da mora biti odločeno z odločbo, kar očitno ni bilo, kar je bilo obratno ravno stalna praksa centrov. In da bi bilo očetu treba vzeti roditeljsko pravico ali vsaj začeti ta postopek. Tudi strinjala se je, da sam način, odvzem otroka ni bil pravilen. Kar se tiče Upravnega sodišča. Na Upravnem sodišču je bilo izpostavljeno to, kar sem že navedla, vezano na odstop vloge babice za rejništvo v reševanje ministrstvu. Da ni bilo v zakonitem času odločeno. In še ena anomalija, da ni ti ob oddaji vloge na dokumentu ni bilo štampiljke, kjer bi bil datum, da je bila dejansko vloga in neko dokazilo, kdaj je bila vloga oddana. In ta napaka se je čudežno zgodila dvakrat. Slučajno, verjetno. Je pa Upravno sodišče tudi ugotovilo, da je tukaj šlo za kršenje človekovih pravic. Zgodil se je poseg v družinsko skupnost starih staršev in vnukov, kot jo priznava 53. člen Ustave in Evropsko sodišče za človekove pravice. Praksa Evropskega sodišča za človekove pravice je jasna, da gre tukaj za poseg v življenjsko skupnost in pri tem bi morala biti izdana odločba tudi starim staršem. Priznali so tudi to, da bi stara starša morala biti stranka v postopku. Česar jim seveda prej niste priznali, za razliko od očeta, morilca njune mame. Direktor Centra za socialno delo Slovenj Gradec je po ugotovitvah upravne inšpekcije odstopil. Spoštovana ministrica, s tega mesta bi moral iti prej. Najpozneje takrat, ko ste vi izvedeli za te nepravilnosti. Ko ste ga vi pozvali, da naj vam že predajo vlogo, da boste lahko o njej odločali tako, kot morate, na strani ministrstva. Vsaj takrat. Ampak to je storil po odločbi Upravnega sodišča. Kar se tiče Vrhovnega sodišča, kar je bilo že omenjeno. Ja, bilo je rečeno zgolj o začasni odredbi glede tega, da bi se otroka takoj dodelila starim staršem nemudoma, in to je Vrhovno sodišče zavrnilo. Kar se tiče ugotovitev kršitev, vezanih na človekove pravice, pa ostane tako, kot je na prvi stopnji. Danes, to je tudi bilo že omenjeno, je celjsko sodišče reklo, da morata stara starša čim prej priti v stik z dečkom. Pravilno, ampak prav bi bilo, da do tega ne stika sploh ne bi prišlo. Kar se tiče Gabi Čačinovič Vogrinčič. Nisem danes omenjala njenega mnenja, omenjala pa sem jo, in to zgolj zaradi tega, ker je bila tudi ona takrat na tiskovni konferenci. Povedala je, da ima podatke, več kot očitno osebne podatke o tem primeru, ampak v ozadju pa ni bilo zakonske osnove, da je bila do tega upravičena. Tako imenovana tripartitna pogodba z njo je bila sklenjena 11. aprila, to pomeni 5 dni po tiskovni konferenci. V temu kontekstu sem jo danes omenjala. Hvala.
Hvala. Ministrica za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti, dr. Anja Kopač Mrak, izvolite.
Hvala podpredsednik, za besedo. Naj ponovim še nekajkrat danes, da so centri za socialno delo v tej državi javne institucije, so samostojne institucije, ki v skladu z zakonom vodijo svoje postopke. Še več. Strokovni delavci so v skladu z Zakonom o socialnem varstvu samostojni pri upravljanju. Zakon o splošnem upravnem postopku jasno pravi, da morajo biti vsi ti postopki vodeni samostojno na njih ni mogoče vplivati. Torej pri vsem, kar danes govorite, gre za ravnanje Centra za socialno delo Velenje ali Centra za socialno delo Slovenj Gradec. Ves čas nalašč ali pa nevede zamenjujete pojme, da so to moje službe, da moram jaz vplivati na to, zakaj jaz nisem odvzela roditeljske pravice, zakaj nisem posegla, sprožila to. Večkrat je bilo to v tej dvorani omenjeno, zato je res prav, da še enkrat ponovimo, da centri za socialno delo so samostojne institucije. In vse to, kar danes govorite, je dejstvo, da ne bi smela in niti nisem vedela, še manj pa bi smela posegati v odločitve centra za socialno delo in si drzniti imeti pristojnost, da odločam, kaj je v korist otroka. Če državljani in državljanke, matere, očetje, stari starši, starši gledate vse to, jaz upam, da nimate vtisa, da bi si želeli imeti tak sistem, kjer minister, katerikoli, jaz ali kdorkoli drug, na podlagi telefonskih klicev ali morda tudi zapisov odvetnika, ki, tako je v našem sistemu, in prav je, da ima vsaka stran svojega odvetnika, potem brani ter izpostavlja tisto, kar je v interesu ene strani. Vesela sem, da imamo v državi sistem, ki varuje koristi otrok. Vse nadzorstvene institucije do sedaj, ki so v državi pristojne za to, da lahko presojajo o tem, so rekle, da ni bila kršena otrokova korist. Center za socialno delo je torej samostojen. Moja nadzorstvena vloga kot ministrice je, da socialna inšpekcija preveri. In to je storila. V katerem delu bi po vašem mnenju morala ministrica reči socialnim inšpektorjem, ki so po Zakonu o inšpekcijskem nadzoru v naši zakonodaji zopet samostojni, vodijo postopek in so odgovorni za vodenje postopka, bi jaz arbitrarno, ker se mi pač v danem trenutku ne zdi, in tam upravičeno ali neupravičeno lahko ljudje zahtevajo drugačno sodbo, rekla: "Ma ne, danes pa zaradi tega ker me je odvetnik obvestil drugače, mislim, da je vse bilo narobe, celo socialno inšpekcijo bom zamenjala, ker vsi kršijo. Ker se očitno ljudje ne strinjajo s to odločitvijo, zamenjam socialno inšpekcijo, zamenjam vse socialne inšpektorje in rečem, da bom jaz pa odločila drugače. Točno to vi od mene zahtevate. Jaz verjamem v institucije pravne države, verjamem v strokovno delo, dokler nimam razloga, da podvomim v to. Nadzorstvene institucije v tem primeru kažejo, kako delujejo. Še več. Vi ne veste, in prav je tako, da ne veste, kaj vse teče na upravnem postopku, na drugi stopnji. Govorite, kako nista stara starša stranka v postopku, pa bi morala biti. Pa vi zagotovo veste, da nista. Veste, kako je odločilo ministrstvo na drugi stopnji? Ne veste. In jaz tukaj o tem nisem dolžna govoriti zaradi tega, ker so postopki odprti in tečejo pred upravnimi sodišči in tudi na drugi stopnji ministrstvo o tem odloča. Ampak zaradi vse polimizacije sem se iz tega izvzela, tako da drugi pristojni na ministrstvu neodvisno od vsega tega vodijo postopek. In prav je tako. Če bi jaz danes govorila o vsem tem, bi vi potem preko odvetnika dvomili v zakonitost in pravilnost postopkov, saj v vaši interpelaciji navajate tisto, kar odvetnik piše sodiščem. Torej nadzorstvene institucije imajo v tej državi določene pristojnosti. In ministri tudi. Vaše mnenje, ko že od zjutraj govorite, da bi jaz morala mimo tega odreagirati, odpeljati po nadzorstveni vlogi, vse razveljaviti, vse odločbe in arbitrarno na podlagi tega, ker pač nimam dovolj morale, etike, mi je vaša kolegica rekla, odločiti drugače. Ker vi tako menite, ker menijo tako tudi podpisniki pobude peticije. Ampak vprašajmo se, ali so ti ljudje poklicani, da sodijo, ali imamo v naši državi za to poklicane institucije. Res si ne predstavljam voditi tako zelo zahtevnega resorja, da potem podvomim v vse strokovne odločitve, dvomim v centre za socialno delo, v vse. To je kaos. Če bi tako delovali, si jaz res ne predstavljam svoje vloge biti ministrica. In danes vedno znova ponavljam: ravnala sem v skladu s svojimi pristojnostmi. Ker tako veliko govorimo o samih sodbah na Upravnem sodišču, in jo velikokrat citirate. Vrhovno sodišče je včeraj zelo jasno povedalo v obrazložitvi, tudi med drugim, da sodba Upravnega sodišča, ki je ugotovila poseg v človekove pravice babice, še ni pravnomočna, in se nanjo ni moč sklicevati. Ampak to tako ali tako ni, boste rekli, samo tisti del sodbe, ki ga želite prebrati in ga izpostavite. Ampak tako to je, hvala bogu, so sodišča neodvisna, bodo peljali svoje postopke tako kot je prav. In jaz verjamem v to pravno državo. Drugo, kar je morda treba povedati, da ne bo obviselo v zraku glede stikov. Stiki so ena temeljnih pravic otrok. Na podlagi Zakona o zakonski zvezi in družinski razmerjih je ta pravica jasno zapisana. In tudi v sodbah Evropskega sodišča. V primeru Italije je Evropsko sodišče prav v tem pogledu nedvoumno povedalo, da imajo stari starši pravico do stikov, ker je to povezano z njihovo pravico do družinskega življenja. Nikjer pa v nobeni sodbi ne boste našli, razen, če mi, prosim, pokažete, kje je napisano, da so stari starši enaki kot starši v razmerju do otrok. Če mi to pokažete potem. I rest my case. Ampak zdaj zopet zavajate. Dejstvo je, da je center za socialno delo ponudil stike, da so bili dogovorjeni o stikih, pa so stike stari starši zavrnili. Odvetnik starih staršev je poslal vlogo na ministrstvo, kjer je zahteval prenos krajevne pristojnosti za določitev stikov. Ministrstvo je, mislim da, 6. 5. o tem odločilo pozitivno in preneslo pristojnost v tem pogledu proti volji Centra za socialno delo Velenje na Šentjur. Pa so tam takoj organizirali, pa zopet ni bilo možno stika vzpostaviti. Zato v skladu z našo zakonodajo sedaj o tem odloča sodišče. Danes je v tajnem postopku, ker o družinskih razmerah se z Zakonom o pravdnem postopku odloča tajno in jaz upam, da ne bomo brali, kaj se je zgodilo in kaj ne, kljub temu da so odvetnika stari starši razbremenili molčečnosti, Jaz vsaj upam, da nekdo skrbi za mladoletnike in njihovo zasebnost v vsej tej godlji. In so se dogovorili, da se bodo ti stiki izvršili nemudoma. Vesela sem, da je tako, ampak to je vse tisto, kar je v skladu z zakonom, s postopki v tej državi. In na koncu, veste, ko se odrasli v številnih postopkih na sodiščih bijemo, bijejo za največjo korist otrok, po navadi vsaka stran trdi, da ima samo ona prav, potem pa sodišče razsodi. In nobena od strani po navadi ni najbolj zadovoljna. Ampak na koncu je treba odločitev spoštovati. Žal pa je praviloma v življenju, da ko se odrasli bijemo za koristi otrok, na koncu otroci, ker se odrasli nismo sposobni dogovoriti, potegnejo ta kratko v vsem tem. In tudi, žal, v tem primeru se bo točno to zgodilo. Meni je res žal, da v tako bolečem primeru, kot je ta, da sta ta dva otroka ostala brez mame, da je njun oče v zaporu, danes sploh govorimo in da ustvarjamo otroke, ki bodo na nek način za vedno zaznamovani s tem. Spomnite se koroške deklice, kakšne so bile polemike enih in drugih. Jaz se spomnim gospoda Munca, ki je zagovarjal, a na koncu so obsojeni vsi ti, ki so javno imeli zelo veliko povedati. Ampak žal po koncu vseh teh postopkov nobenega več ne zanima, kaj je s to deklico. In to je najbolj žalostno od vsega skupaj.
Hvala, gospa ministrica. Besedo ima predlagateljica, predstavnica predlagatelja gospa Suzana Lep Šimenko.
Hvala za besedo. Bom zelo kratka. Ministrica, ko ste govorili o prenosu pravice do stikov glede te krajevne pristojnosti na Center za socialno delo Šentjur, ste med drugim tudi povedali, da je to naredilo ministrstvo mimo Centra za socialno delo Velenje oziroma kljub njihovemu nasprotovanju. Več kot očitno vseeno ima ministrstvo neko vlogo, kjer lahko posreduje. Jaz se strinjam, centri za socialno delo niso vaše službe. Tega niti nikoli nisem rekla. Sem pa rekla, da spadajo pod ministrstvo, katerega zastopate. So samostojne institucije, se popolnoma strinjam s tem. Ampak kakorkoli, spoštovana ministrica, vi ste pa tisti, ki ste odgovorni, vi ste odgovorni, vi morate opravljati nadzorno funkcijo nad organi, ki so v sestavi ministrstva. V primeru vašega ministrstva je to Inšpektorat za delo. In naj ponovno preberem to mnenje, ki sem ga danes še nekajkrat. Minister mora imeti dostop do vseh relevantnih informacij v zvezi z delom organa v sestavi, sicer te svoje z zakonom določene funkcije sploh ne more opravljati. Niti en podatek v organu v sestavi ne more biti tako zaupen, da minister ne bi mogel imeti dostopa do njega. Ne vem, četrtič, petič sem danes že to prebrala in ponovila. Mogoče toliko. Hvala.
Odgovor ministrice. Izvolite.
Hvala. Bom jaz tudi kratka. Poglejte, gospa predlagateljica, zopet nepoznavanje zakona, zakonske materije in pristojnosti. Ja, o stikih, ko gre za pritožbo na odločitve centrov za socialno delo v skladu z zakonom odloča pristojno ministrstvo – Ministrstvo za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti. In jaz vam ves čas želim pojasniti, da govorite nekaj, kar ste imeli zapisano pred dvema mesecema, ki ni updejtirano glede na obstoječe postopke, in da ministrstvo v pritožbah na odločitve centra za socialno delo odloča. In en tak zadnji primer, so se dogajali že prej, sem povedala, da so štiri odprte zadeve, je tudi pristojnost glede krajevne pristojnosti, kdo odloča stikov. In na podlagi zahteve odvetnika, ki se ni strinjal in je želel krajevno pristojnost, o tem najprej odloči center za socialno delo. Kjer je ni, je potem odločitev na Ministrstvu za delo. Ministrstvo za delo, tisti, ki so pristojni, je odločilo, da je ugodilo zahtevi odvetnika. To so postopki. To, gospa, vam že ves čas želim povedati, da ta konkretni primer še vedno teče, tako upravni postopki, torej na prvi stopnji odločajo centri za socialno delo, potem na pritožbo odloča Ministrstvo za delo. Potem je pa možen upravni spor. In to se vse dogaja. Ampak vi tega ne želite slišati.
Besedo ima mag. Alenka Bratušek, za njo pa gospod Matjaž Han.
Najlepša hvala in lep dober večer vsem! Anja Kopač Mrak je ministrica, ki pozna svoj resor bolje od marsikaterega dolgoletnega uslužbenca tega istega ministrstva, da ne rečem, za razliko od večine ostalih ministrov v Cerarjevi vladi. Ministrica, ki pride na strokovni pogovor brez četice uradnikov, ki bi ji prišepetovali, kaj mora povedati. In ministrica, ki je vedno pripravljena poslušati argumente in svoje mnenje, seveda na podlagi argumentov, če jo ti prepričajo, tudi spremeniti. Skratka, ministrica, ki ve, kaj dela. In prav o delu Anje Kopač Mrak danes razpravljamo ves dan na predlog SDS. Po moji oceni je povsem neprimerno konkreten primer dveh malih otrok, dveh malih fantkov, izrabljati v politične namene. In točno to se na žalost danes dogaja. Zgrožena sem, da se v tem konkretnem primeru toliko piše in govori v javnosti, nismo daleč, da bomo v medijih, v časopisih, zagledali celo fotografije teh dveh majhnih nebogljenih fantkov. Neodgovorno, da politiki to izrabljate v politične namene. Odvetnik starih staršev si celo dovoli javno kazati in objaviti sodbo sodišča z identiteto otrok: ime, priimek, rojstni podatki, vse. Upam, upam, če ni kdo drug, da bo Odvetniška zbornica o tem primeru konkretno odreagirala proti odvetniku. Že tako naj bi bila stranka pri odvetniku zaščitena, če pa gre za mladoletne otroke, bi pa to morali spoštovati vsi. In še enkrat, upam, da bo v tem konkretnem primeru Odvetniška zbornica odreagirala. Celoten dogodek sem spremljala z veliko žalostjo. Velika tragedija, ki spremlja to družino, očitno že dlje časa, se je končala z umorom. Oče je ubil mater svojih otrok. In ko se je to zgodilo, v tem državnem zboru jaz nisem zasledila neke velike polemike in velikega zgražanja, kako se to sploh lahko v naši državi zgodi in zakaj inštitucije ne reagirajo prej. Ne! Nič niste govorili o tem, niste sklicevali sej odborov, niste sklicevali sej Državnega zbora. Je šlo pač preprosto mimo. Ali smo se vprašali, ali je policija odreagirala, če je vedela. Jaz mislim, da se v družini umor ne zgodi od danes do jutri. In to kaže na to, da je v tej družini, na žalost, očitno že nekaj časa veliko stvari narobe. In vi, spoštovani kolegi in kolegice, nas prepričujete, da sta babica in dedek del te družine, del družine, v kateri oče umori mater svojih otrok. O tem danes razpredamo ves dan, o dogodkih, ki so se zgodili daleč potem, ne ukvarjamo se pa s tem, s čimer bi se politiki absolutno morali. V zadnjem obdobju skoraj ne mine mesec, ko državljani prek medijev ne bi bili seznanjeni z informacijami o tragičnih dogodkih, vezanih na družinsko nasilje, ter celo o umorih ali poskusih umorov žensk, ki so jih zagrešili njihovi nekdanji ali sedanji partnerji. Zadnji takšen odmeven dogodek v Celju, ko je moški pred očmi skupnega mladoletnega otroka z nožem napadel prejšnjo partnerico in jo poškodoval tako zelo, da je ta na kraju dogodka umrla. Ob vsakem takem dejanju se tako mediji kot mnogi med nami sprašujemo, ali bi bilo mogoče takšen tragični dogodek preprečiti. In to, drage kolegice in kolegi, bi bila naša naloga. To bi bila naša naloga, ne pa, da se danes cel dan vtikamo v delo strokovnih služb – so naredili prav, niso naredili prav? Če niso naredili prav, bodo to povedali tisti, ki so za to odgovorni. Jaz ne verjamem, da vi razmere v tej družini poznate do te mere, da si upate trditi, kaj bi bilo za ta dva majhna fantka najboljše. Okrepiti zavedanje, da je treba ukrepati, preden je prepozno, pregledati zakonodajo in ugotoviti, kaj so potrebne spremembe, ki bi zagotovile pravočasno ukrepanje – če bi mi naredili to, današnja seja ne bi bila potrebna, ker bi verjetno bila mamica teh dveh fantkov še živa. In to je tema, o kateri bi se morali politiki pogovarjati, iskati rešitve in tudi najti odgovore na preštevilna vprašanja. In kaj bo interpelacija proti ministrici na temu področju spremenila? Nič. Ampak absolutno prav nič. Če še nekako lahko razumem opozicijsko SDS, da je pripravila gradivo in želi zamenjati vlado, vladno koalicijo, pa stranke Desus in predsednika Vlade, skupaj s SMC nikakor ne razumem. Skupaj ste se dogovorili in v koalicijski pogodbi podpisali, kaj boste delali na področju socialne politike. Predsednik Cerar pride v Državni zbor in hvali delo ministrice, pa to ne eno leto nazaj, ampak dva dni nazaj. Isto popoldne pa si malo premisli in še ne ve čisto dobro, če njegovo podporo ima. Desus pravi, da hoče usklajevanje pokojnin, pa jih ministrica ne da. Verjetno veste, kje je denar za pokojnine. To sploh ni pri Anji Kopač Mrak, ampak bi morali potrkati na vrata ministra Mramorja. Tam je kupček, kjer piše pokojnine. In še nekaj ne razumem, Desus je v vseh vladah od leta 2000 dalje, se pravi 16 let. Levih in desnih. Tukaj ni nobenega problema za Desus. In glede na situacijo upokojencev danes poslušamo, koliko med njimi jih živi na robu. In res je. Koliko med njimi jih živi težko. In res je. Pokojnine, vsi se strinjamo, naj bodo višje, ampak, spoštovane kolegice in kolegi, v 16 letih ne, da bi lahko, ampak bi morali to zagotoviti. Pod parolo "delamo za upokojence" skrbijo predvsem za svojega predsednika, upokojence pa odpravijo z dvema evroma dodatne pokojnine. Samo enkrat v zgodovini te mlade države so se pokojnine nominalno znižale, samo enkrat, in to za več kot 25 tisoč upokojencev. Leta 2012, in to z glasovi Desusa, s podporo Desusa. Spet se kaže, da pod parolo "delamo za upokojence" skrbite samo zase. Če bi vam res bilo do upokojencev in bi dejansko skrbeli za upokojence, bi vsaj od leta 2004 dalje sedeli na vročem stolu ministrice Anje Kopač Mrak ali mogoče vsaj na tako vročem stolu ministra za finance. Tam sta škarje in platno za to. Tam bi pa res lahko pokazali, koliko vam je do upokojencev. Jaz si želim videti ministra Erjavca na stolu ministra za finance, kjer bo zagotovil denar in vsem upokojencem dvignil pokojnine na tisoč evrov. Naj naredi to, kar je obljubljal. Ne morete nonstop, ne samo v tej vladi, ampak nonstop kritizirati tistih, ki se trudijo, delajo, vi pa preprosto pridete mimo in rečete "ups, če to ne bo, pa Desus ne bo več v vladi". Usedite se na ta dva najbolj vroča stola, tri ministre imate, ne ukvarjajte se z zunanjo politiko, zamejci po svetu in okoljem, ampak vzemite ta dva resorja in bomo potem videli, kakšen bo dejanski učinek. Ampak ne pozabimo, vse od leta 2000 imate škarje in platno v rokah. Kazati mišice takole z besedami je nekaj, pametno jih uporabiti, je pa seveda nekaj drugega. Še enkrat. Desus od leta 2000 kreira slovensko politiko in slovensko usodo. Bili ste zraven, ko je nastajala bančna luknja. Ste ukrepali, ko se je to dogajalo? Veste, kaj je 5 milijard? To je več, kot damo v enem letu za vse pokojnine, se pravi, da bi lahko bile vsaj eno leto dvakrat višje, če ne bi bilo treba sanirati bančnega sistema. Bili ste zraven, ko so se prvič in zadnjič v zgodovini države znižale pokojnine. Brez Desusovih glasov tega ne bi bilo. Dolgotrajna oskrba. Jaz ne vem, kaj 16 let dela Desus v Vladi, da rešitev ni na mizi. 16 let. To ni od danes do jutri. Karl Erjavec je 12 let minister, pa niti pol leta ni bil minister za delo ali pa minister za finance. To bi bila državotvorna poteza do upokojencev, da vaš predsednik sede na stol ministrice za delo in pokaže, kako se zagotovi tisoč evrov pokojnine na mesec. Jaz verjamem, da boste dobili podporo velike, velike večine, če ne kar soglasno v tem državnem zboru. In še nekaj. Pogojevati podporo ministrici z enim direktorskim mestom, jaz se sprašujem oziroma upam, da to našo razpravo posluša gospod Štefanec, KPK, mogoče tudi NPU – če to ni korupcija, potem pa jaz res ne vem, kaj je korupcija. Ukvarjajo se z enim političnim imenovanjem na politično funkcijo, direktorska funkcija je daleč od politične, je treba izpolnjevati pogoje. Če držijo govorice, oseba, ki jo silite na to mesto, niti zakonskih pogojev ne izpolnjuje. Mislim, če to ni korupcija, potem jaz res ne vem, kaj korupcija je. Jaz mislim, da se nekje pa tudi izsiljevanje Desusa mora končati, in se absolutno strinjam s Socialnimi demokrati, da na kravje kupčije ne pristajajo. Spoštovana ministrica, čestitke za vse napore, ki jih dajete v svoje delo. Absolutno te interpelacije ne bom podprla, kar sem povedala že ob njeni vložitvi, da ne bo kdo špekuliral kako in kaj. Mogoče ali pa verjetno bi celo volitve ne bile slabe, ampak naj prinesejo na mizo kakšno drugo glavo in z veseljem bom takrat glasovala za.
Replika. Izvolite, gospa Anja Bah Žibert, beseda je vaša.
Hvala lepa. Gospa Bratušek, v Slovenski demokratski stranki smo govorili o nasilju v družini. Jaz sem v tem državnem zboru postavila poslansko vprašanje in zahtevala javno razpravo o tem. Jaz ne vem, kako ste vi takrat glasovali. Jaz ne vem, ampak sprejeto ni bilo. Lahko bi pa vi predlagali konkretne rešitve. In to, kar govorite, je nasilje v družini in zakaj se tako dolgo čaka, kdo je za to odgovoren, o tem danes govorimo. In če govorimo tudi o tem, o čemer vi na nek način dvomite, ali so res stari starši primerni ali ne, se v to ne bom spuščala. Ampak podatek pa je zelo pomemben. 3 mesece so bili ti otroci tam. Očitno ni tako zelo slabo.
Besedo ima gospod Matjaž Han. Za njim naj se pripravi, gospa Jelka Godec.
Hvala lepa. Hvala bogu, gremo proti koncu razprave, na nek način mučne, na nek način včasih tudi realne razprave, včasih pa tudi zmedene oziroma za moje pojme razprave, ki si je ta državni zbor ne bi zaslužil. Ampak za to smo vsi krivi. Zdaj, gospe in gospodje, saj mogoče bodo rekli, da sem malo nor, ampak če koga razumem, razumem SDS v tej zgodbi. On je vložil interpelacijo, najboljše teme, moram reči, niste izbrali, tem je verjetno veliko, da bi jih lahko izbrali. Ministrica ne mi zameriti, moram reči, da je bila predlagateljica korektna v tej razpravi in tudi ministrica zelo dobra v odgovorih. In to so neki nivoji razprave, ki mislim, da sodijo v ta državni zbor. Nekatere razprave pa bi lahko tudi pozabili. Sedaj pa nekaj, ne mi zameriti, deset let sem že v tej politiki, da vam razložim, kaj pomeni interpelacija, ki jo vlaga opozicija. Interpelacija pomeni dragi moji koalicijski partnerji to, kako je trdna koalicija. Nima zveze z vsebino. Tam oni odigrajo, interpelirajo, potem pa vidijo, ali je koalicija trdna ali je treba še zadeve malo bunkati sem pa tja, da ta vlada pade ali pa ne pade. Ja, vsebina je seveda pomembna, ampak način, razmišljanje in kaj je interpelacija, je tudi to, da vidijo, ali so v koaliciji močni ali niso. In kaj smo dokazali? Bodimo realni, posujmo se pepelom, ta koalicija ne deluje. Ne deluje. Ta koalicija ne deluje, ker se je en koalicijski partner odločil, da bo podprl ministrico, kljub temu da imamo klavzulo v koalicijski pogodbi, zapisano, da druge ne rušimo. Ja, če bi se naredile hude napake itn. Smo imeli že primere v tem državnem zboru. Ne rabiš imeti interpelacije, predsednik Vlade pokliče in ministra nažene iz Vlade. To je naredil dvakrat. Če bi naša ministrica zelo slabo delala, bi lahko predsednik Vlade poklical in jo nagnal iz Vlade. To je to. Toliko o politiki, higieni in interpelaciji. Kar je Alenka povedala, je povedala veliko veliko resnic. In drugo, kolegov na skrajni levi ni, ampak v življenju, veste, ko se hočeš z vlakom peljati, moraš karto kupiti. To je ključno, da te potem kondukter dol ne vrže. Oni se gladko, brez problemov usedejo na interpelacijo, ki gre proti, bom rekel, po vsebini ne bi smela biti ta interpelacija, ampak oni se usedejo na vlak in se peljejo brez karte. Toliko o politični higieni. Ampak jaz razumem, dve leti so tukaj, prišli so z ulice, niso se še naučili sistema, kako deluje. Pod interpelacijo, če si Jack, greš z opozicijo, vsebino napišeš, podpišeš in zagovarjaš. Ne. Vsebina interpelacije ni dobra, ampak ministrica pa dela na vseh drugih področjih slabo. Samo v vlado ne. V vlado pa ne iti. Ne iti na ta resor ministrstva za delo, finance ali pa na ministrstvu za notranje zadeve tudi ni fino sedajle biti, ker so begunci. Ne, ne, ne. Zunaj se dreti. Pa še to ne, ne podpisati. Tukaj gre meni na bruhanje takšna politika. Ali imaš nekaj med nogami ali pa nimaš nekaj med nogami. Se opravičujem. In tukaj smo padli, poglejte, tukaj smo padli. Ampak Social demokrati ne, ministrica je imela za vse danes odgovore. Razen za tisto, kar ne sme povedati. Če drugega ne, naša poslanska skupina pa naši ministri, ki dobro delajo v tej vladi, ki so strokovni, in tudi poslanci, ki imamo tradicijo, pa enkrat nas je malo več, drugič nas je malo manj, bomo šli iz tega državnega zbora danes pokončno. Hvala lepa.
Hvala lepa, gospod Han. Gospa Jelka Godec, beseda je vaša. Za vami naj se pripravi še dr. Mitja Horvat.
Najlepša hvala za besedo. Gospod Han, nič se opravičevati, ker je bilo zelo dobro povedano. Tako da, ker ste se namreč dvakrat vmes opravičili, ampak ni kaj za opravičiti. [[oglašanje iz dvorane]] A, ha, ljudem. V redu. Kar se tiče interpelacije oziroma tega, kar smo danes poslušali, strinjam se, ene razprave so bile zelo zmedene, eni odgovori netočni. S strani ministrice, pa ne smo nje, ampak danes večinoma seveda od nje, od drugih ministrov slišimo, "nismo za nič odgovorni, nimamo nobene odgovornosti, nobene pristojnosti, službe so samostojne, delajo samostojno." Potem pa ne rabimo ministrov. Službe imamo, ki so samostojne, direktorji so avtonomni. Torej sploh potem tistega dela tam ne bomo več potrebovali, ker nihče v tej ljubi Sloveniji ne želi sprejeti odgovornosti. Če vas spomnim na ponedeljkov odgovor dr. Cerarja, predsednika Vlade, ki je dejal: "Ugotavljam, da je ministrica objektivno odgovorna." Predsednik Vlade je dejal, da je ministrica objektivno odgovorna v tem primeru. In ministrica nam je danes ne vem kolikokrat povedala, pa seveda tudi vsi tisti, ki jo podpirajo, da ministrica ni odgovorna – ne subjektivno, ne objektivno. Jaz se moram tukaj strinjati s kolegom Hanom, koalicija je padla, in dajte se vi zmeniti, kaj je za vas sploh odgovornost. V tej vladi nihče ne prevzema odgovornosti. Nihče ni za nič odgovoren, zato gredo stvari tja, kamor gredo. In danes, kar smo slišali tudi s strani poslancev, mi nismo tukaj zato, da odločimo. Mi ne moremo odločiti o teh zadevah, mi jih ne rešujemo in jih ne bomo reševali. Saj jih ne. Ali je predlagateljica Suzana danes sploh govorila o tem, kako naj se stvari rešijo. O tem sploh ni govorila. Ampak to nam skozi polagate v usta, češ, da mi želimo nekaj rešiti. Ne, mi v interpelaciji in danes že ves dan z naše strani slišite samo to, da je prihajalo do nepravilnosti. In glejte, 6. 4. je bila novinarska konferenca, kjer je bil predstavljen ta inšpekcijski nadzor. Takrat je bilo rečeno, da je inšpekcijski nadzor pokazal, da je bila odločitev centrov za socialno delo strokovna in zakonita ter v največjo korist obeh otrok. Tudi varuh človekovih pravic ni ugotovil kršitev pravic otrok. To je bilo takrat povedano, ministrica je sedela tam zraven, z direktorico Centra za socialno delo Velenje, inšpektorjem in tako naprej. Zbobnali so skupaj vse, kar se je dalo, in to nenehno ponavljali. Potem pa Upravno sodišče ugotovi, da je bil odvzem dečkov v nasprotju s pravico babice do družinskega in zasebnega življenja ter v nasprotju z ustavo. Tudi upravna inšpekcija ugotovi nezakonitosti v postopkih na Centru za socialno delo Slovenj Gradec, zaradi česar je potem odstopil tudi direktor tega centra za socialno delo. In danes je bilo že večkrat povedano, kaj je bilo na tisti novinarski konferenci povedanega. V magnetogramu piše takole, kaj je izjavil Peter Stefanovski, direktor socialne inšpekcije: "V nekem trenutku ko stara starša zaradi takšnih ali drugačnih razlogov nista več zmogla, nista bila več pripravljena, enostavno nista bila več pripravljena skupaj s centrom razmišljati, kaj je v dolgoročno korist otrok, je CSD posegel po neki pristojnosti, ki jo ima po zakonu, in se odločil tako, kot se je odločil. Ravnal je strokovno, ravnal je zakonito." To je bilo izrečeno 6. 4. Upravno sodišče in upravna inšpekcija pa potem ugotovita nepravilnosti. Nadaljuje pa takole: "CSD je moral sprejeti odločitev. V socialnem varstvu pa ne obstajajo pravilne odločitve, obstajajo zakonite, pravilnih pa ni. Obstajajo odločitve, ki omogočajo nadaljnje sodelovanje in obstajajo odločitve, ki zatrejo takšno sodelovanje. Tovrstna odločitev je bila usmerjena v to, da se sodelovanje nadaljuje." Od tistega trenutka, ko so bili otroci odvzeti starim staršem, do danes, to je nekje tri mesece, ni bilo stika starih staršev z vnukoma. Zdaj pa vas jaz, glede na to, kar je bilo 6. 4., vprašam, kaj je mislil inšpektor s tem, ko je dejal, da obstajajo odločitve, ki omogočajo nadaljnje sodelovanje, in obstajajo odločitve, ki zatrejo takšno sodelovanje. Ali ste želeli stare starše disciplinirati, da bi se strinjali z odvzemom, in ste jih disciplinirali tako, da jim tri mesece niste omogočili stika z vnuki. In ni res, da lahko razumemo oziroma da lahko vemo, kaj stara starša doživljata. Ni res. Lahko samo mislimo o tem, kaj čutita, kaj razmišljata, kaj razmišljata te tri mesece, kaj sta razmišljala tisti trenutek, ko sta dobila sms da so otroke dobesedno ukradli, odpeljali, odtujili. Ali se vam ta način zdi zakonit, strokoven, človeški? Vsak dan v medijih poslušamo, bel kombi vabi otroke, pazite na otroke, da vam otroke ne ukradejo, potem pa pride center za socialno delo in vam otroke ukrade, dobesedno ukrade, odpelje iz vrtca, stara starša dobita sms. To je isto, kakor koli obrnete. V tistem trenutku sta ostala brez njih. Kot mati treh otrok danes ne vem, kdo bo moje otroke dobil, če se, bog ne daj, meni in mojemu možu kaj zgodi. Ne vem, ni papirja, ni človeka, ki bi mi garantiral, da jih bodo dobili stari starši ali moja sestra, ali teta, stric, kdorkoli. Ni papirja, ni odločitve, ni mojega podpisa, ki bi zdržal. In to se nam zdi vse normalno, zakonito in strokovno. In na koncu, še enkrat, jaz, gospa Bačičeva, z vsem spoštovanjem vam zamerim to razpravo, z vsem spoštovanjem razumem mogoče vaše razmišljanje, ampak vam zamerim to, ker ste dejali, jaz sem vas razumela v smislu, da otroke bi dala drugam. In jaz kot mati si ne predstavljam, ne predstavljam si tega, da lahko nekdo, lahko racionalno razmišljaš, ampak kot ženska, kot mati, ki sem zaščitniška do svojih otrok, do svoje družine, je to to. In še enkrat, ni papirja v državi, ni volje, ni nikogar, ki bi mi garantiral danes, da moji otroci ne bodo brez volje mojih staršev, torej starih staršev mojih otrok, odpeljani neznano kam za tri mesece, neznano kam. Ne, tega si ne predstavljam. In še enkrat, morali bi imeti tudi to, da lahko starši, da zdaj pri polni zavesti lahko rečem, da moja volja je ta in ta in naj se spoštuje, jaz jo lahko zapišem, ampak centri za socialno delo ni rečeno, da jo bodo upoštevali. Moje otroke lahko odpeljejo kamorkoli za tri mesece, za šest mesecev, za ne vem koliko let. In ti mali otroci zelo hitro pozabijo stare starše, zelo hitro pozabijo tiste ljudi. Gre za proces, tisti, ki imate otroke, veste, če ste šli za teden dni kam, si se vrnil, ne da te je pozabil, ampak malo drugače je bilo. In se lahko zgodi, ko bodo ti otroci zagledali babico in dedka po treh mesecih, da bosta za njih tuja dva človeka. In potem boste rekli, jah, poglejte, otroci se itak upirajo, ne marajo it nazaj in tako naprej. Mi danes tukaj ne odločamo, kaj je prav in kaj ni prav, torej kam spadajo otroci, kam ne spadajo otroci, kako ne bi smela, ne vem, stara starša iti na ulico. Ampak to jima je edino preostalo, ker na tisti novinarski konferenci se je zbrala vsa strokovna elita, vsa strokovna elita, ki so jo premogli v tistem trenutku ministrstvo in center za socialno delo, in branila to, kar je naredila. Ali je kdo na tisti konferenci bil, ki je branil pravice ali pa mnenje starih staršev? Ga ni bilo, ga ni bilo! In kaj je ostalo drugega? In če bi bila tako slaba ta dva stara starša, potem verjetno tudi Center za socialno delo Slovenj Gradec ne bi napisal, da – moram prebrati, da ne bom kaj narobe, da nista najbolj primerna, vendar Center za socialno delo Slovenj Gradec ugotavlja, "da je med njima nekonfliktno, sproščeno vzdušje, spoštljiva komunikacija, da delujeta pošteno, iskreno in delovno. Čutiti je bilo njuno medsebojno podporo, vsakodnevne težave v družini rešujejo s pogovorom". Glede na vse navedeno je zaključek CSD v nasprotju z ugotovljenimi okoliščinami. Ampak dobro, to je zdaj mnenje CSD Slovenj Gradec, direktor [[…]]
Oprostite, ali je to spis mogoče?
Prosim?
Ali je to spis?
Ja, to berem iz odločbe sodišča. Pa kakor koli, če že to mnenje mogoče ne šteje ali pa si ga izbrišite iz glave, če ga ne želite slišati, ampak danes smo slišali, da je Upravno sodišče ugotovilo, da tisto, kar je bilo izvršeno s strani Centra za socialno delo Velenje, z dne 30. 3. 2016, je bilo v nasprotju z 8. členom Evropske konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin in 53. členom Ustave Republike Slovenije in je bilo s tem dejanjem Centra za socialno delo Velenje poseženo v pravico tožnice, torej stare mame, iz 8. člena EKČP in 53. člena Ustave Republike Slovenije. Ministrica vedno pravi, da ni še pravnomočno, da se bo še odločalo, sodni postopki tečejo. Teh sodnih postopkov ne bi bilo treba, če bi bilo res vse tako, kot ste trdili 6. 4. Da bi zadostili vsem zakonskim predpisom in tako naprej in ne bi kršili ustave in evropske konvencije o varstvu človekovih pravic. In vi pravite, saj je dobro, a hkrati so bile kršene človekove pravice. Kako daleč v Sloveniji moraš kršiti človekove pravice, zakone, postopke, ki so dokazani potem na upravni inšpekciji, da je prihajalo do nezakonitosti, kako daleč, da nekdo odstopi? Ali pa da prevzame odgovornost. Gospa ministrica, ali boste odstopili, če v tem primeru koroških pride do pravnomočne zadeve in se dokaže, da so bile kršene človekove pravice, da postopki niso bili v redu in tako naprej. Težko verjamem. Ker niti na tej točki ne prevzemate nobene odgovornosti. Prevzel jo je edino direktor CSD Slovenj Gradec, ki je pa itak očitno ugotovil, da je bolje, da gre, ker če je bil politično nastavljen brez kakršnih koli referenc oziroma izkušenj na tem področju, je bilo za njega bolje, da gre. Torej še enkrat, če bi bilo vse v redu, da bi stvari tekle tako, kot bi morale, in strijam se tukaj s kolegico Alenko Bratušek, ki je rekla, kje so bili centri za socialno delo prej. Jih ni. Poznate primer, ko je mož umoril ženo, trije otroci, nato je v zaporu naredil samomor. Dobro sem poznala to družino. Oče je imel prepoved približevanja, po en teden, po 14 dni in tako naprej. Prijave takšne in drugačne, ampak nič. In tukaj se strinjam – kje so bili centri za socialno delo prej oziroma kako so odločali? Bili so tam, ampak kako so odločali, da je do takšnih stvareh sploh lahko prišlo. Danes ne govorimo vse kar povprek, da so centri za socialno delo slabi. Že spet to polagate v usta nam. Ni res. Ministrica sama je rekla, premier sam je rekel, da se dogajajo nepravilnosti in se dogajajo nepravilnosti in da je treba reorganizirati zadevo. Ker če bi bilo vse v redu, če bi bili centri za socialno delo tako dobri, potem to ne bi bilo potrebno. Ministrica je na hearingu povedala septembra 2014, da je to prioriteta. 10, 15 minut je govorila o CSD, da je to prioriteta, ker je treba nekaj narediti, ker je premalo strokovnih sodelavcev, da so strokovni sodelavci na centrih za socialno delo preobremenjeni, da se po vseh centri za socialno delo ne odloča enako in tako naprej, Ampak do danes se ni zgodilo nič. Ko se je zgodil ta primer, so se začele stvari odvijati. Ko se je zgodil ta primer, je naenkrat družinski zakonik v javni razpravi. Vse možnosti je imela ministrica. Pa ne od leta 2014. V stališču sem povedala, da je na ministrstvu že od leta 2008, najprej kot državna sekretarka. Nekaj časa je še ostalo, da se mogoče vrnem tudi na ostale zadeve, ki niso v povezavi samo z besedilom, ki je v interpelaciji. Nekateri, ki so branili ministrico, so govorili brez vira in brez podatkov. Recimo primer, stanje na področju revščine, prag revščine se v Sloveniji zniža, imamo manj brezposelnih, imamo ne vem česa manj – brez virov, kar tako vse povprek. Tisti, ki ste na odboru za delo, imate to v rokah in notri je celotna statistika. Gre za poročilo Inštituta Republike Slovenije za socialno varstvo. Odkar sem v tem mandatu, ko dobim to poročilo, o tem govorim. In govori o socialnem položaju v Republiki Slovenije v obdobju 2014–2015. Tukaj zadeve pa niso tako rožnate, kot je bilo tam naprej povedano. Po poročanju Zavoda Republike Slovenije za zaposlovanje se število dolgotrajno brezposelnih povečuje od leta 2010 in je v prvih treh mesecih leta 2015 doseglo povprečno število 61 tisoč ljudi. Med dolgotrajno brezposelnimi narašča število oseb, ki so izrazito dolgotrajno brezposelne, kar pomeni, da so brezposelne že dve ali več let. Med zelo dolgotrajno brezposelnimi osebami nad dve leti je največ takih, ki imajo samo osnovno šolsko izobrazbo, slaba tretjina invalidov in tako naprej, kljub ugodnim gospodarskim gibanjem v letih 2014, 2015 pa se problematika dolgotrajne brezposelnosti zaostruje. Žal časa zmanjkuje. Lahko bi nadaljevali tudi o lažnih statistikah brezposelnih, ko na koncu ugotovimo, da nekje 140 tisoč ljudi v Sloveniji manjka, da se v Pomurju zmanjšuje brezposelnost na račun Avstrije, kar tudi piše v tem poročilu. Gospa ministrica, premier Cerar je dejal, da ste objektivno odgovorni. To vam očitamo tudi v naši interpelaciji. Vi trdite nasprotno. Sodišča dokazujejo. Moram reči, da tisto, kar smo danes nenehno ponavljali, vaša [[izklop mikrofona]]
Replika, gospa Marija Bačič.
Hvala, predsednik, za besedo. Gospe Jelki bi rada samo sporočila, kaj je bil namen moje razprave. To, da si priznamo, če zmoremo ali ne zmoremo, ker gre za otroke, da našim otrokom, vnukom, če bi nam bili dani, damo najbolj kvalitetno življenje. Samo to je bil moj odgovor na to. Hvala.
Besedo ima dr. Mitja Horvat.
Najlepša hvala, predsednik, za besedo. Spoštovana ministrica, spoštovani predstavniki Vlade, kolegice in kolegi! Kar nekaj zadev se je zgodilo. Zato bi uvodoma želel gospodu Hanu samo reči, da je res žalostno, če mora dveletni otrok 120 in 25- letnim otrokom dopovedovati, kako se dela in kako deluje. Danes nismo izkoristili časa, ker imamo stalno komunikacijo z ministrico in se za vsa vprašanje, ki jih imamo, lahko obrnemo direktno na njo, in mislim, da zgledno sodelujemo. Če se v vsem ne strinjamo, je pa tudi stvar političnega delovanja, za kar mislim, da smo izkazali za dve leti kar veliko mero potrpežljivosti, strpnosti in zrelosti. Samo nekaj, ker imamo zelo malo časa, kolikor mi ga je ostalo, centri za socialno delo niso organi v sestavi, pač pa imajo javno pooblastilo. Morda ko boste pripravljali naslednjo interpelacijo, boste to lahko uporabili, vam na zalogo dajem v premislek. In, ja, predsednik, strinjam se z gospodom Tankom, v bodoče takih interpelacij, lepo prosim, ne več dajati na dnevni red, ker ne ustreza določbam poslovnika. Interpelacija mora imeti vprašanje in obrazložitev tega vprašanja. Danes imamo pred seboj samo vrsto očitkov, ki so seveda neutemeljeni. Čisto mimogrede, morda vam bo koristilo. Izjemoma ministrstvo izda otrokovemu sorodniku dovoljenje le na podlagi njegove vloge iz drugega odstavka 8. člena tega zakona ter pisne obrazložitve ugotovitve centra otroka, da je tovrstna oblika rejništva v otrokovo korist in ga vpiše v evidenco izdanih dovoljenj. Seveda ne gre za šestdeset, ampak dvomesečni rok in ni materialne, ampak je procesne narave in od tam naprej lahko vloži [[izklop mikrofona]]
Prehajamo v sklepni del razprave, v katerem dobita besedo še ministrica za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti ter predstavnica predlagatelja interpelacije. Besedo ima ministrica za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anja Kopač Mrak.
Spoštovani predsednik Državnega zbora, hvala za besedo. Danes po skoraj 12 urah še vedno verjamem, da moramo vsi skupaj verjeti in zaupati v strokovno delo neodvisnih javnih institucij. Prav bi bilo, da ohranimo socialno in pravno državo. Prav je, da najvišji predstavniki politične oblasti verjamemo v strokovno delo institucij, ker bodo edino na ta način v njih verjeli tudi ljudje. Danes ste govorili o ukradenih otrocih, o ustrahovanju vseh državljank in državljanov in starih staršev, da jim bomo jemali otroke, da jim jemljejo otroke. Ali s tem širimo zaupanje v institucije socialne države? Pri čemer iz današnje razprave jasno izhaja, da če se pojavi dvom, je vedno možnost pritožbe v skladu s postopki znotraj pravne države. Slovenija je pravna država, in upam, da si ne želite in ne pričakujete ali da morda razumete pristojnosti na način, da minister na podlagi klica odvetnika, prijateljev ali kogarkoli drugega arbitrarno samovoljno odloča o tako pomembni zadevi, kot je odvzem otrok, namestitev otrok. Jaz si tega ne želim in upam, da naša država nikoli ne bo taka, da bi ministri odločali o tem, kje bodo otroci, ki potrebujejo posebno varstvo in zaščito države, ker v njihovi matični družini ni vse v redu. Centri za socialno delo so pri svojem delu samostojni, minister o konkretni primer ne sme vtikati, ne sme po Zakonu o splošnem upravnem postopku, po delitvi razmerij med pristojnostmi je to več kot jasno. Stroka in socialna inšpekcija trdita, da je bilo storjeno v korist otroka. Jaz ne vem, ali lahko na podlagi odvetnika popolnoma verjamem ali v sodni dvorani sodnik popolno verjame eni in drugi strani. Ne. Za to so pristojne institucije. Ne morem na podlagi klica tega zapisa odvetnika reči, da socialna inšpekcija nima prav, varuh človekovih pravic, vsi se motijo, ministrica pa bo zaradi tega ker je pritisk javnosti, ker je napovedana interpelacija, odločila drugače, da bo mir. Verjetno bi bilo lažje, se danes pred vami ne bi bilo treba zagovarjati, če bi tako, kot vi menite, da je največja korist otrok, bilo odločeno. Jaz pač na to kot ministrica ne bom nikoli pristala. Če se izkaže, da ni bilo zasledovana korist otrok, je prav, da tisti, ki so pristojni, prevzamejo odgovornost. Danes, kakor slišim, so se na sodišču uspeli dogovoriti za prve stike med starimi starši in otrokom. To me veseli in sem večkrat povedala danes v razpravi, da do stikov bi že prišlo, če bi stari starši pristali prek svojega odvetnika na stike. Mislim, da je bil 19. 4. prvi sestanek. In tudi, gospa Suzana Lep Šimenko, po ZUP-u na drugi stopnji odloča ministrstvo in ob prenosu krajevne pristojnosti v zvezi s tem smo odločili. Centri za socialno delo imajo pristojnosti v skladu z zakonom. Že v nekaterih stvareh po našem Zakonu o zakonski zvezi in družinskih razmerjih pa so pristojna sodišča in o odločanju o stikih, ko se dve odrasli ne znamo sporazumeti, odloča sodišče. In to se je danes zgodilo. Ker se predlagatelji tako radi sklicujete na sodbo Upravnega sodišča, najprej, ta še ni pravnomočna in ne učinkuje. Na to je včeraj opozorilo v svoji obrazložitvi tudi Vrhovno sodišče. To so dejstva. Neselektivno branje sodb oziroma delov sodb, ki ustrezajo odvetniku, ki zastopa stare starše. Enkrat nekomu odgovarja, da bere na prvi stopnji, drugič se na prvi stopnji izglasuje, da ni, ampak dejstvo je, da v našem pravnem sistemu pač na prvi stopnji odločitve še niso pravnomočne in zato nimajo učinkov. Sicer pa naj ponovim, večina dogodkov, ki so navedeni v interpelaciji, se je zgodila, preden je ministrstvo prejelo kakršnokoli informacijo v zvezi s tem primerom. Predlagatelji mi očitate odgovornost za postopanje centra za socialno delo, s katerim nisem niti mogla niti smela biti seznanjena. V konkretnem primeru tudi ne bi mogla in ne bi smela centru za socialno delo dajati kakršnihkoli navodil, kako naj postopa, kar izhaja iz vloge pooblastil in nalog posameznih organov. 25. 3., če že govorimo o datumih, je babica prek elektronske pošte sporočila, da na Centru za socialno delo Velenje potekajo postopki v zvezi z določanjem o zadevi, ki se tiče njenih vnukov. Mi smo v skladu s pristojnostjo center za socialno delo prosili, če nam lahko povedo, ne o konkretnih zadevah, ne vpogled v spis, ker tukaj gre za ločitev, ministrstvo na drugi stopnji odloča o tem in ZUP prepoveduje, da bi lahko ministrstvo sodelovalo pri odločanju na prvi stopnji. Prepoveduje! Jaz sem prosila v skladu s pristojnostmi, da mi povedo, kaj je v tej zadevi. Ne o posameznem konkretnem primeru, ne to, kar me zaslišujete, kaj je otrokova korist, zakaj je bil odvzet, ampak da mi povedo. Oni so pa odgovorni, da stvari izpeljejo. To se je zgodilo v ponedeljek. V ponedeljek je bil praznik, v torej je šla ta pošta naprej. Ker so bili javni dvomi v delo, je bilo edino, da zaščitim institucijo, ne da jo zaščitim v smislu, da jo pokrijem, ampak da socialna inšpekcija opravi nadzor. Ker to je moja pristojnost, edina ki jo imam. Socialna inšpekcija je opravila nadzor in ves čas govorite o tiskovni konferenci. V bistvu navajate pravilno, da sem tam povedala, kakšne so ugotovitve socialne inšpekcije. In samo to. S tem sem opravila svojo zakonsko vlogo nadzora. In sedaj še vedno o tem konkretnem primeru. Ni končan. Še vedno tečejo postopki tako na ministrstvu kot na sodišču. Da ne bi bilo dvomov o zakonitosti in pravilnost postopkov, sem prosila Vlado, da me iz teh postopkov, ker kot predstojnik, kot ministrica sem pristojna za organ, ki odloča na drugi stopnji, ampak tega niste izpostavili. Ne. Vi pravite, da se moramo mešati v delovanje centrov za socialno delo. Ves čas to govorite. Podatkov iz konkretnega postopka se ne sme posredovati javnosti. Poslanci niso izvzeti niti na javnih niti na zaprtih sejah. Predsednik Državnega zbora je jasno na začetku povedal, podatki iz tekočih postopkov oziroma tisti, ki se tičejo posameznikov, ki so v razmerju do Državnega zbora in poslancem varovani bolj kot vse državne skrivnosti, ker imajo poslanci pravico vpogleda in skrbnega ravnanja. V slednjih primerih, torej v primerih, ko gre za postopke, ki so v teku in ko gre za posameznika, nima nihče od poslancev zgolj zaradi svoje funkcije niti pravice vpogleda. Mene ste večkrat danes pozvali. Na komisiji ste državno sekretarko pozivali in se zgražali, da ne naštejemo razlogov. Vi želite, da kršimo zakon. Vi ves čas želite od mene, da kršim zakon, ves čas. Zavedam se, da noben postopek ni popoln, da noben sistem ni popoln in vedno sem za izboljšave. Zato vas pozivam, če imate konkretne in konstruktivne predloge za izboljšave sistema, da jih posredujete. S tem nikoli nisem imela problemov in vedno sem za izboljšave. Očitate mi zamudo pri pripravi družinskega zakonika, ki ste ga sami zrušili zaradi enega člena. Ministri vaše vlade so nasprotovali prenosu na sodišče, zaradi česar ga potem niste obravnavali na Vladi, ker v času gospodarske rasti za prenos pristojnosti niste želeli nameniti potrebnih sredstev. Ob tem sta ste že takrat celotna socialna in pravna stroka strinjali, da bi bilo za pravice otrok in ostalih vpletenih tako bistveno bolje. V času gospodarske krize vlade Boruta Pahorja smo to sprejeli. Dogovorili smo se za prenos, zagotovili finančna sredstva v mnogo težjih časih, kot je bilo obdobje 2004–2008. Pravite, da nisem zagotovila sredstev za otroške dodatke za vse otroke. Resnica je, da je vaša vlada z Zakonom o uveljavljanju pravic iz javnih sredstev otroški dodatek vzela 45 tisoč otrokom. Nadaljnjim 97 tisoč pa je ga znižala. Mi smo zdaj uspeli vsaj teh 97 tisoč vrniti nazaj. Očitate mi politično kadrovanje. Resnica je, da sem takoj po prevzemu mandata 2013 prejela dopis Skupnosti centrov za socialno delo, v katerem so me opozorili, da je treba spremeniti prakso, ki ste jo vzpostavili v preteklem letu, ko je vlado vodila SDS. Zato smo sprejeli dodatne kriterije, dvignili smo zahteve, javni pozivi so javni. To je dejstvo. Skupnost socialnih zavodov je [[nerazumljivo]]. Ideološki elementi nikoli niso predstavljali vodila mojega dela ne v vlogi državne sekretarke in ne v vlogi ministrice. Sem pa, kot vsi mi tukaj, politik s svojim vrednostnim nazorom, s svojimi vrednotami. Mene nikoli ni sram povedati, da sem Socialna demokratka in zato me vodi prepričanje, da je država dolžna vsem zagotoviti enake pravice. In vem, da se sliši za vas zelo težko. Jaz verjamem, da tudi otroci, ki že danes živijo v istospolnih družinah, imajo pravico imeti enake pravice v tej državi. In to sem vedno ponosno zagovarjala in vedno bom. V družinskem pravu je vedno in vedno mora biti največja korist otroka. In institucije, ki so del te države, ki so za to pristojne, imajo nalogo, da za to skrbijo. Današnja razprava interpelacije in tudi sicer moje delo temelji na dejstvih in rezultatih. Moja temeljna načela so solidarnost, socialna pravičnost, enakost, človeško dostojanstvo in varnost. In moje vodilo, in po svojih najboljših močeh se trudim, je dogovor, zaupanje in skupno dobro. Že ves dan poslušam, za kaj vse sem odgovorna: za migrante, celo za referendum o izstopu Velike Britanije iz Evropske unije, za Orlando, najbrž tudi za izpad ruskih nogometnih navijačev danes popoldne. Že ves dan skušate izničiti delo našega ministrstva. Vendar na srečo dejstva govorijo drugače. Število brezposelnih se je zmanjšalo, število zaposlenih se je povečalo v vseh kategorijah, tudi med mladimi. In k temu so pripomogli ukrepi našega ministrstva. Recimo Jamstva za mlade, program, ki ga je kot dobro prakso prepoznala tudi Evropska komisija. Uvedli smo deficitarne štipendije. V mojem mandatu se je povečal tudi minimalni dohodek. Kljub krizi je Slovenija v mednarodnem merilu ohranila relativno visoko socialno vključenost in dostopnost do javnih storitev ter eno najnižjih dohodkovnih neenakosti. Na tem področju spadamo v skupino držav, kot so Avstrija, Danska, Francija, Finska, Luksemburg, Nizozemska in Švedska. Slovenija za socialno zaščito namenja manj sredstev, kot je povprečje Evropske unije. To je dejstvo. Ampak po drugi strani s temi sredstvi, tako kot jih upravljamo na način, kot jih razdeljujemo, smo bolj učinkoviti kot večina evropskih držav, saj za 42,4 % znižamo tveganje revščine. Medtem ko je povprečje v državah Evropske unije za petino slabše in dosegajo zgolj 35 %. Ja, verjetno bi lahko več storili, če bi imeli več sredstev. Ampak vi se tudi zavedate potreb države in po navadi govorite o fiskalnem pravilu, o znižanju dolgov in vsem tem. Po navadi je potem treba povedati, kje bomo ta denar vzeli. Vsi ti rezultati so plod ministrstva, ki ga vodim. Danes sem slišala, da ga vodim najmanj že 8 let. Morda samo toliko, nastopila sem mandat 20. marca 2013 in vlada Alenke Bratušek, lahko rečem, da žal, ker je veliko dobrega storila, je delovala bolj ali manj eno leto. Potem smo imeli volitve. In sedaj sem dve leti ministrica v vladi Mira Cerarja. Slišim pa, da dva mandata, kar je pa najmanj 8 let. Torej sem manj časa ministrica, odgovorna za ta resor, kot je bil mandat v vaši vladi, kjer ni bilo ne družinskega zakonika, ne marsikaterih ukrepov, ki bi verjetno bili. Ampak vem, da je ugodno sedeti na poziciji, ki jo imate, in govoriti, kaj vse bi bilo potrebno. In se strinjam z vami. Ni situacija takšna, da bi lahko rekli, da je vse v redu. Nikoli nisem tega trdila. Zato smo pristopili k reorganizaciji centrov za socialno delo in ne misliti, da se to dogaja zaradi tega primera. Mi se pogovarjamo, ker se zavedamo pomena reorganizacije, v dogovoru s stroko, v dogovoru z vsemi vpletenimi že kar nekaj časa. Zdaj so prvi koraki, da bomo lahko tudi na terenu začeli to izvajati. Gre pa za velik korak. Reorganizacija 62 centrov za socialno delo pomeni, da moramo spremeniti vse pravne akte, vse pogodbe z vsemi zaposlenimi, da moramo spremeniti večinoma vse prostore, se dogovoriti, kje bo kaj. Potem je treba dogovoriti celoten sistem, informatizacijo tega novega sistema. Skratka, zalogaj reorganizacije centrov za socialno delo je zelo zahteven samo z organizacijskega vidika. Da pa potem še pomislite, da je še družinski zakonik, ki je tudi prenos pristojnosti, bo to bistveno spremenilo način dela na centrih za socialno delo. Potem imamo po drugi strani socialno aktivacijo, ki je spet popolnoma druga zgodba, in gre tudi na centre za socialno delo. Povedala sem vam o informativnem izračunu. Vse to je na tem resorju, kjer verjetno težko rečete, da se spremembe niso dogajale in da nismo nič delali. Družinski zakonik je resnično pomemben. Danes me je morda med drugim najbolj zabolelo to, ko rečete, da nismo nič storili. V tem državnem zboru v neki drugi sestavi je potekala več kot leto in pol razprava o družinskem zakoniku. In dejstvo je, da je bil Družinski zakonik zavrnjen na referendumu. Ampak, prosim, dajte povedati tudi to, da je bil zavrnjen zaradi tega, ker je vključeval identično rešitev vprašanja istospolnih in njihovih pravic, kot je sedaj v veljavi po Zakonu o partnerski zvezi. Zaradi dokazovanja tega, da je družina edina prava taka, kot je, smo izgubili vse to, kar je bilo dobro, zato da imamo danes tisto urejeno na način, kot imamo. Biti interpeliran na področju, ki je tako zahtevno, ni lahko. In danes, ko sem vas ves ta čas poslušala, kritike, konstruktivne, manj konstruktivne, mi je v bistvu ves čas šlo po glavi, kje bi lahko drugače storila, kaj bi lahko spremenili. Vedno se da še kaj več narediti. Vedno, ko narediš stvari, bi lahko za nazaj rekli, da bi jih drugače. Ampak jaz in moja ekipa delamo po svoji vesti, po svojih najboljših močeh in kdor dela, naredi tudi kakšno napako. Kdor nič ne dela, ne stori napak. Jaz bi se ob koncu te razprave zahvalila vsem tistim, ki ste razpravljali, vsem tistim, ki boste glasovali proti interpelaciji. Jaz upam, da sem s svojimi odgovori pred Državnim zborom, pred vami, poslankami in poslanci, ker je na vas, vi mi dajete ta mandat, odgovorila na tisto, kar je bilo izpostavljeno v interpelaciji. Veliko je bilo govora tudi o delu resorja, ki je izjemno težek in zahteven, in upam, da so bili moji odgovori dovolj dobri za vas in da boste premislili, ko boste odločali o pritisku tipke. Se pa zahvaljujem vsem za to današnjo razpravo. Hvala.
Besedo ima predstavnica predlagatelja interpelacije gospa Suzana Lep Šimenko.
Hvala za besedo. Spoštovana ministrica, niste nas prepričali z vašimi odgovori. Predvsem zato ne, ker jih niste argumentirali. V samem uvodu ste 80 % časa govorili o stvareh, ki niso tema današnje interpelacije. Podobno je bilo tudi tekom razprave, tako da nas zagotovo niste prepričali in verjamem, da še marsikoga drugega v tem državnem zboru. Spoštovana ministrica, zavajate javnost s tem, ko govorite, da mi želimo, da vi kršite zakon. Mi danes tukaj o ničemer ne odločamo. Mi danes govorimo le o nepravilnostih v postopkih, ki so se zgodili v organih, ki so znotraj vašega ministrstva. Spoštovani gospod Horvat, popolnoma jasno in niti enkrat nisem rekla, da so centri za socialno delo organi v sestavi ministrstva. Edini organ v sestavi Ministrstva za delo je Inšpektorat Republike Slovenije za delo in znotraj tega inšpektorata je Socialna inšpekcija. To je edini organ v sestavi ministrstva. Drži. Centri za socialno delo so samostojni, ampak še vedno spadajo pod Ministrstvo za delo, družino in socialne zadeve. In ravno zaradi tega tudi za njihovo delovanje, za delovanje celotnega ministrstva ministrica nosi odgovornost za delo. Dejstva in rezultati. Tudi to ste večkrat izpostavili. Ja, saj številke pravijo marsikaj. Kateri rezultati? Odpisi, vrednotnice, odpis dolgov? Več kot očitno bo glavna tema reorganizacija centrov za socialno delo. Ali ste že našli izvajalca za to, zunanjega, ker znotraj ministrstva nimate dovolj usposobljenih ljudi, da bi bili to usposobljeni narediti? Spet boste trošili davkoplačevalski denar. Pa ne samo zato, da bo nekdo naredil reorganizacijo, ampak da boste še to promovirali. Zakaj mislite, da je to potrebno? Gre zgolj za trošenje davkoplačevalskega denarja, kar je popolnoma nesprejemljivo. Glede Družinskega zakonika. Spoštovana ministrica, Družinski zakonik v letu 2012 je bil dan na kocko zaradi pravic istospolnih, ki ste jih dodali v ta zakonik. Izključno zaradi tega.
Mir v dvorani.
Res je, prišlo je do referenduma. Ampak na referendumu so pa odločali državljanke in državljani Republike Slovenije. Volja ljudi, ki imajo to možnost, da v Sloveniji ima oblast ljudstvo, naj bi jo imelo, in prej ste sami rekli, da je treba voljo ljudi spoštovati. Ja, tudi v tem primeru jo je bilo treba spoštovati. Ampak ko ste vi nastopili z mandatom 20. marca 2013, če sem si prav zapomnila, takrat je ta moratorij na ta zakonik že potekel. Lahko bi pripravili novega, s podobno vsebino, brez ideološko dodanih tem. Če gremo še enkrat skozi vse nepravilnosti, ki smo jih danes tukaj izpostavljali. To, kar smo izpostavljali v interpelaciji, drži. Mi smo jo vložili dva meseca nazaj in v vmesnem času se je marsikaj zgodilo, zato seveda vsebine interpelacije za nazaj nismo mogli ustrezno ažurirati. Vmes je prišla odločba Upravnega sodišča, ki je marsikaj ne nazadnje potrdila, kar smo navajali v interpelaciji. Tako da, ja, absolutno, danes, če nekdo bere vsebino interpelacije, ni ažurirana, pač potrebno je pogledati na datum. Postopki so vmes stekli, znotraj tega obdobja so se pojavljala številna dejstva in na plan so prihajali številni argumenti, ki smo jih ne nazadnje že mi v sami interpelaciji navajali. Kaj je sporno? Sporen je bil način odvzema otrok. Glede tega so se javno izjasnili številni strokovnjaki, varuhinja. Morilcu njune mame ni bila odvzeta roditeljska pravica. Ne vem, mogoče mu je že zdaj bila. Ampak do takrat, ko smo vlagali interpelacijo, še postopek za odvzem roditeljske pravice ni bil začet. Pa se je ta dogodek zgodil konec decembra. Nepravilnost Centra za socialno delo Velenje. Otrokoma ni bil dodeljen skrbnik po 182. členu Zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih, kar bi praviloma naj bilo, razen, če to ni v korist otrok, kar v tem primeru, glede na to, da sta otroka bila pri starih starših tri mesece, zagotovo ne moremo trditi. Socialna inšpekcija je opravila nadzor zgolj na osnovi poročil Centra za socialno delo Velenje. Ni upoštevala druge strani, ni upoštevala njihovega mnenja. To so vse nepravilnosti, na katere smo opozarjali. To so dejstva. In marsikaj od tega je bilo tudi v sodbi Upravnega sodišča. Od tega tudi, da ni bilo štempljev, kdaj je bila dana vloga za rejništvo s strani starih staršev, stare mame, do tega, da so bile s tem kršene človekove pravice po 53. členu Ustave in da je bilo v nasprotju s prakso Evropskega sodišča za človekove pravice. In ne nazadnje tudi to, da je bilo narobe, da starša nista bila stranki v postopku. Mogoče se bo tudi po tej odločitvi na tem področju kaj spremenilo, saj, kot ste rekli, postopki tečejo. Ampak se pa sprašujemo, zakaj je sploh bilo treba, da je prišlo do vseh teh postopkov. Nič od tega ne bi bilo treba, če bi stvari potekale zakonito. In zakaj je bil potreben odvzem otroka na način, za katerega se je center odločil? Nič od tega, nobene razprave, niti vaše tiskovne konference 6. aprila ne bi bilo treba, če bi vse potekalo tako, kot mora. Spoštovana ministrica, z vsemi danes navedenimi nepravilnostmi, ne bom še enkrat vsega ponavljala, vam očitamo, da ste nesorazmerno posegli v ustavno varovane človekove pravice. Da kot nosilka nekih javnih pooblastil državnega organa niste skrbeli za otrokovo korist, a bi to morali kot ministrica zagovarjati. Očitamo vam tudi politizacijo centra za socialno delo, čeprav vseskozi poudarjate, kako so to čisto samostojni organi. Ko pa je šlo za kadrovanje, pa ste več kot očitno lahko malo posegli vmes. In žal je takšna politična odločitev pripeljala do nezakonitega ravnanja. Šlo je v škodo državljank in državljanov Republike Slovenije, tako da več kot očitno, vse te organizacije marsikdaj pa niso toliko samostojne, vsaj takrat očitno, ko kadrujete, ker več kot očitno je bilo to bolj pomembno kot pa vsebina same interpelacije. Kot rečeno, niste pripravili zakonodaje, ki bi varovala pravice otrok, pa ste imeli za to možnost in čas. Zaradi vsega tega, kar se je dogajalo, je to resnično en primer, poln nepravilnosti. Je pa v tem času prišlo na plano še ogromno drugega. Na številne nepravilnosti državljanke in državljani Republike Slovenije opozarjajo, nekateri imajo vsakodnevno in pogosto stike z ljudmi na centrih, v domovih in podobno. Seveda pa ne trdimo, da vsi delajo slabo in absolutno ne moremo vseh metati v isti koš. Zaradi vseh teh stvari javnost tudi izgublja zaupanje v socialno državo. Uporabili ste politična pooblastila, da ste prikrili določene nepravilnosti. Zaradi tega smo tudi mi morali vložiti interpelacijo zoper vas, spoštovana ministrica. Naj izpostavim, da je tudi predsednik Vlade, bili ste na razgovoru 26. maja, po tem razgovoru dejal, da je zaradi nepravilnosti postopkov mogoče najti določene vidike objektivne odgovornosti. Tudi sam je tako ocenil, pa verjamem, da je strokovnjak na tem področju, ker je marsikaj glede objektivne odgovornosti tudi napisal. Da obstajajo zelo različna merila, smo se že lahko prepričali. Pa če samo pogledamo, ko je odhajala zadnja ministrica iz te vlade, ministrica za kulturo. Ne nazadnje so bili razlogi zelo nenavadni, vsaj tisti, ki so bili dani za javnost s strani predsednika Vlade. Pa jih bom malo spomnila, ker imajo veliko manjšo težo, kot so vse nepravilnosti, ki so se zgodile na primeru teh koroških dečkov. Prvič je predsednik Vlade takrat dejal, da ministrica ne izkazuje zadostne osebne odgovornosti za skupno delo vlade. Drugič je dejal, da ministrica ob tem bistveno prepočasi uresničuje naloge na področju svojega resorja. Tretjič je dejal, da je ministrica doslej pogosto iskala razloge za neizvajanje svojih nalog z izpostavljanjem nerazpoložljivosti zadostnih proračunskih sredstev. Ti njeni, pogosto tudi javni nastopi so bili nekorektni. To so bili razlogi predsednika Vlade, ki se je v predvolilnem boju zelo izpostavljal s samo etiko in moralo, kako bo vse drugače. A res?! S čim? S tem da stranka SMC na svoji spletni strani objavi, če bo kdo kandidiral za člana v svetu kakšnega zavoda, naj nas o tem obvesti. A na tak način?! Ali pa ravno zdaj, ko, ne vem, to pa bo mogoče bolj ministrica za delo poznala, ko ravno potekajo menjave in ko spet postavljate svoje ljudi v domovih za upokojence v Izoli in Ilirski Bistrici. Glede na izjave zadnjih dveh dni je več kot očitno, da koalicije ni kaj dosti zanimala vsebina interpelacije in nepravilnosti, ki so se tukaj dogajale. Bolj je tukaj šlo za merjenje moči znotraj koalicije, za razna izsiljevanja kdo bo kje, kaj bi se še dalo, kakšni procenti za kakšne dodatke, malenkosti in ne nazadnje za razna kadrovanja v svetu zavodov. To so bile ključne stvari, s katerimi ste se ukvarjali. Tako da na nek način tudi razumem največjo poslansko skupino, da je danes izjemno malo razpravljala glede na število poslancev, ki jih ima v tem državnem zboru. Ampak jaz verjamem, da nepravilnosti so bile predstavljene, argumenti so konkretni, govorili smo o postopkih, nismo se odločali o vsebini. Zato verjamem, da bo marsikdo od vas to interpelacijo podprl. In tudi predlagam vsem poslancem, da jo podprete. In da naj bo pomembna vsebina interpelacije in ne tisto raznorazno politično kupčkanje in merjenje moči znotraj koalicije. Vsebina naj bo pomembna. Hvala.
Vsi prijavljeni razpravljavci, ki ste to želeli, ste dobili besedo. Ker čas, določen za razpravo, še ni potekel, sprašujem, ali želi na podlagi prvega odstavka 71. člena poslovnika zbora še kdo razpravljati. Pred prijavo vas želim opozoriti, da se lahko k razpravi prijavite s pritiskom tipke za vklop mikrofona. Če želita razpravljati tudi predstavnica predlagatelja interpelacije gospa Suzana Lep Šimenko in ministrica dr. Anja Kopač Mrak, prosim, da se prav tako prijavita s pritiskom tipke za vklop mikrofona. V tem primeru dobita besedo kot zadnji, in sicer najprej ministrica in nato predstavnica predlagatelja. Prosim za prijavo. Ne, ne gre. Ker je preveč prijavljenih, ni več razprave. S tem zaključujem razpravo o interpelaciji. Gospod Pojbič, vse, kar poteka v tem državnem zboru, poteka v skladu s poslovnikom, vaše ravnanje je pa žaljivo do mene, do vodenja in do delovanja tega državnega zbora. Prosim, da s tem takoj prenehate. O predlogu interpelacije bomo odločali po prekinjeni 30. točki dnevnega reda. Prekinjam 28. točko dnevnega reda. Prekinjam tudi 20. sejo Državnega zbora, ki jo bomo nadaljevali čez 15 minut z obravnavo 30. točke dnevnega reda. Nadaljevali bomo ob 22.05, tako kot je bilo najavljeno.
Spoštovani kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Nadaljujemo s prekinjeno sejo zbora. Prehajamo na 30. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA MANDATNO-VOLILNE ZADEVE. Prehajamo na obravnavo predloga za imenovanje druge namestnice predsednika Računskega sodišča. Predsednik Republike Slovenije gospod Borut Pahor je na podlagi tretjega odstavka 8. člena zakona o Računskem sodišču 18. 5. 2016 predlagal Državnemu zboru, da za drugo namestnico predsednika Računskega sodišča imenuje mag. Mojco Planinšek. V skladu z določbo prvega odstavka 7. člena Zakona o Računskem sodišču je član Računskega sodišča imenovan za dobo 9 let od dneva, ko nastopi funkcijo. Besedo dajem predstavnici Urada predsednika republike gospe Nataši Kovač za dopolnilno obrazložitev predloga za imenovanje.
Spoštovani predsednik, spoštovane poslanke in poslanci! Predsednik republike je po opravljenem postopku in po posvetovanjih odločil, da Državnemu zboru za drugo namestnico predsednika Računskega sodišča Republike Slovenije predlaga mag. Mojco Planinšek, magistrico ekonomskih znanosti. Mag. Planinškova je vrhovna državna revizorka na Računskem sodišču. Znanstveni naziv magistrica ekonomskih znanosti je pridobila v letu 2001. Ima naziv državni revizor, državni notranji revizor in preizkušeni državni notranji revizor. Od januarja 1996 je zaposlena na Računskem sodišču, kjer je njena poklicna pot napredovala vse od revizijske asistentke pa do funkcije vrhovne državne revizorke za lokalno samoupravo, ki jo je prevzela v letu 2008. Mag. Mojca Planinšek je strokovnjakinja na področjih, ki so pomembna za izvrševanje pristojnosti Računskega sodišča Republike Slovenije. Ima bogate izkušnje in strokovno znanje na področju revidiranja financ, javnih financ, poznavanje javnofinančnih predpisov, poznavanje področja lokalne samouprave in poslovanje lokalnih skupnosti ter poznavanje strukture inštitucij Evropske unije. Ima bogate mednarodne izkušnje, ki vključujejo delovne izkušnje v tujini in sodelovanje na različnih konferencah, delavnicah in seminarjih. V letu 2002 je sodelovala na twinning projektu z Nacionalnim revizijskim uradom v Veliki Britaniji in se istega leta tam tudi dodatno izobraževala. V letih 2007–2008 je bila štipendistka fundacije Robert Bosch Bellevue programa, v okviru katerega je opravljala delo na Računskem sodišču na Portugalskem. Njena aktivna vključenost v delovanje in razvoj Računskega sodišča hkrati pomeni pomembno izkušnjo podrobnega poznavanja postopkov in procesa dela v tej instituciji. Odraža pa se tudi v njeni visoki stopnji pripadnosti Računskemu sodišču, njegovemu poslanstvu ter želji po sodelovanju pri njegovem razvoju. Znanje s področja javnega sektorja, predvsem proračuna in poslovanja občin so eno pomembnejših področij delovanja Računskega sodišča. Mag. Planinškova prav znanje s tega področja skuša s predavanji posredovati čim širšemu krogu zaposlenih v javnem sektorju. Sodelovala je na dveh obsežnih regijskih posvetovanjih v soorganizaciji občin in Računskega sodišča. Mag. Planinškova je pri svojem poklicnem delu pridobila dobre organizacijske, vodstvene in komunikacijske sposobnosti, aktivno govori angleško, pasivno pa nemški in portugalski jezik. Mag. Planinškova se je po odločitvi predsednika republike za njeno kandidaturo tudi javno predstavila. Na javni predstavitvi, sicer novosti v postopku predlaganja kandidatov predsednika republike za najodgovornejše funkcije v državi, ki po našem mnenju dodatno prispeva k večji transparentnosti teh postopkov, je kandidatka predstavila tudi svojo vizijo. Med drugim meni, da se mora ta institucija v času finančne krize in hitrih sprememb okolja kar se da hitro odzivati na tveganja pri delovanju javnega sektorja in biti čim bolj javno odgovorna. Biti mora v službi zaščite finančnih interesov državljank in državljanov pred javnofinančnimi tveganji. Zagotavljati mora, da so javna sredstva porabljena ne le zakonito, pač pa predvsem gospodarno, učinkovito in uspešno. Kot največje izzive javnega sektorja v prihodnjih letih vidi potrebo po strukturnih reformah, kamor sodijo predvsem pokojninska, zdravstvena in davčna reforma, spopadanje z vprašanji proračunskega primanjkljaja in javnega dolga, vprašanje oblikovanja in vzdržnosti cen negospodarskih in gospodarskih javnih služb in potrebo po preoblikovanju javnih zavodov oziroma njihovi posodobitvi. Predsednik republike je po presoji prispelih kandidatur opravil tudi temeljita posvetovanja z vodji vseh poslanskih skupin Državnega zbora in poslancema narodnosti. Na tej podlagi utemeljeno sklepa, da ima kandidatka tudi vso potrebno podporo za imenovanje. Predsednik republike je prepričan, da mag. Planinškova s svojim dosedanjim delom dokazuje, da gre za osebnost, ki je strokovna, izkušena, sposobna in motivirana, da prevzame izziv postati članica Računskega sodišča. Državnemu zboru Republike Slovenije tako predsednik republike predlaga mag. Mojco Planinšek za drugo namestnico predsednika Računskega sodišča. Hvala lepa.
Predlog je obravnavala Mandatno-volilna komisija kot matično delovno telo, ki je zboru pisno poročala. Prijavljenih k razpravi ni. Prehajamo na izvedbo glasovanja o predlogu predsednika Republike Slovenije za imenovanje druge namestnice predsednika Računskega sodišča. V skladu s četrtim odstavkom 8. člena Zakona o Računskem sodišču o imenovanju Državni zbor odloča s tajnim glasovanjem. V skladu s prvim odstavkom 92. člena Poslovnika Državnega zbora vodi tajno glasovanje komisija, ki jo sestavljajo predsedujoči ter štirje poslanci, ki jih izvoli državni zbor na predlog predsedujočega. Predstavniki poslanskih skupin so mi že posredovali predloge za člane komisije, ki vodi glasovanje. To so: dr. Mitja Horvat, Poslanska skupina Stranke modernega centra, gospod Jan Škoberne, poslanska skupina Socialnih demokratov, dr. Matej T. Vatovec, poslanska skupina Združene levice, gospa Iva Dimic, poslanska skupina Nove Slovenije – krščanskih demokratov. Član te komisije sem tudi sam kot predsedujoči. Pri delu komisije bo sodelovala tudi namestnica generalne sekretarke gospa Jerneja Bergoč. Ali kdo temu predlogu za sestavo komisije nasprotuje? Če ne, prehajamo na odločanje o sestavi komisije. Poslanke in poslance prosim, da preverite delovanje glasovalnih naprav. Glasujemo. Navzočih je 80 poslank in poslancev, za je glasovalo 77, proti nihče. [[Za je glasovalo 77.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je komisija v predlagani sestavi izvoljena. V skladu s tretjim odstavkom 92. člena Poslovnika Državnega zbora bo poslancem vročena glasovnica tako, da pride vsak poslanec k mizi predsedujočega in pove svoje ime in priimek. Glasuje se tako, da se na glasovnici obkroži beseda za ali beseda proti. V skladu s petim odstavkom 91. člena Poslovnika Državnega zbora je neizpolnjena glasovnica neveljavna. Neveljavna je tudi glasovnica, iz katere volja poslanca ni jasno razvidna. V skladu s četrtim odstavkom 8. člena Zakona o Računskem sodišču bo predlagana kandidatka imenovana, če bo zanjo glasovala večina vseh poslancev, to je 46 ali več. Glasovali bomo v dvorani v glasovalnih kabinah. Poslanke in poslanci boste izpolnjeno glasovnico oddali v glasovalno skrinjico, ki bo v dvorani na mizi ob kabinah za glasovanje. Prehajamo na izvedbo tajnega glasovanja. Prosim poslanko in poslance, ki mi boste pomagali pri glasovanju, da se takoj zglasite v sobi 217, kjer boste prevzeli volilni material. Glasovanje se bo začelo ob 22.25 ter bo trajalo do 22.40. Po končanem glasovanju prosim poslanko in poslanke, ki mi boste pomagali pri glasovanju, da se zberete v sobi 217. Prekinjam 30. točko dnevnega reda in sejo zbora, ki jo bomo nadaljevali ob 22.55.
Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, spoštovane gospe in gospodje! Nadaljujemo s prekinjeno sejo zbora. Nadaljujemo s prekinjeno obravnavo Predloga za imenovanje druge namestnice predsednika Računskega sodišča Dovolite, da preberem zapisnik. Dovolite, da preberem zapisnik. Glasovanje je bilo v prostorih Državnega zbora Republike Slovenije dne 15. junija 2016. Razdeljenih je bilo 77 glasovnic. Oddanih je bilo 77 glasovnic. Neveljavnih je bilo 22 glasovnic. Veljavnih je bilo 55 glasovnic. Za je glasovalo 55 poslancev, proti ni glasoval nihče. Na podlagi izida glasovanja je bila mag. Mojca Planinšek z večino glasov vseh poslancev imenovana za drugo namestnico predsednika Računskega sodišča. Prosim, mag. Mojco Planinšek, drugo namestnico predsednika Računskega sodišča, da priseže pred Državnim zborom.
Prisegam, da bom opravljala svoje delo skladno z ustavo in zakonom, pošteno, vestno in nepristransko.
Želite nagovoriti Državni zbor? Prosim.
Spoštovani predsednik Državnega zbora, spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Želela bi se zahvaliti predsedniku Republike Slovenije za predlog imenovanja in vam poslanke in poslanci, da ste ta predlog podprli. Glede na to, da prihajam z Računskega sodišča, smatram svoje imenovanje za znak zaupanja v delo naše institucije in za zavezo in motivacijo za svoje nadaljnje delovanje. Skupaj s sodelavci Računskega sodišča se bomo še naprej trudili prepoznavati glavna tveganja pri delovanju javnega sektorja, naših revidirancev in o tem objektivno poročati. Najlepša hvala.
Drugi namestnici predsednika Računskega sodišča in ji želim veliko uspeha pri opravljanju funkcije. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 28. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Interpelacije o delu in odgovornosti ministrice za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anje Kopač Mrak Prehajamo na odločanje. Poslanke in poslance prosim, da preverite delovanje glasovalnih naprav. Predlagatelj interpelacije predlaga zboru, da po opravljeni razpravi sprejme naslednji sklep: Državni zbor na podlagi vložene interpelacije izreka nezaupnico ministrici za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anji Kopač Mrak. V skladu z drugim odstavkom 118. člena Ustave Republike Slovenije bo nezaupnica ministrici izrečena, če bo zanjo glasovala večina vseh poslank in poslancev, to je 46 ali več. Če bo nezaupnica izglasovana se šteje, da je ministrica razrešena. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine SDS ima gospa Suzana Lep Šimenko.
Hvala za besedo, predsednik. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke bomo glasovali za razrešitev ministrice za delo, dr. Anje Kopač Mrak. Današnja razprava je bila kar dolga, ampak moram reči, da nas ministrica s svojimi odgovori nikakor ni prepričala. Bolj ali manj je vseskozi poskušala v svojih odgovorih podajati stvari, ki dejansko niso bile niti predlog interpelacije. Potrjujemo pa lahko to, da so bile v samem postopku odvzema dveh koroških dečkov številne nepravilnosti in nezakonitosti, kar je ne nazadnje ugotovilo tudi Upravno sodišče. Nenazadnje pa postopki, kot je danes, kar je presodilo sodišče v Celju, da je treba starima staršema nemudoma omogočiti stike z otroki, potrjujejo, da je v samem postopku prišlo do nepravilnosti. V poslanski skupini bomo seveda interpelacijo podprli.
Najprej bomo opravili vse v imenu poslanskih skupin. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Združena levica ima Luka Mesec.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Lep pozdrav vsem skupaj! V Združeni levici smo že ob predstavitvi stališča in kasneje v razpravi jasno povedali, da se s poantami, izraženimi v interpelaciji, kot jo je zastavil predlagatelj, ne strinjamo in se od njih tudi distanciramo. Ampak na drugi strani pa ugotavljamo, da je socialna slika v Sloveniji sama po sebi dovolj zgovorna in da so nezadostni ukrepi te ministrice in tega ministrstva dovolj zgovorni, da obstaja dovolj razlogov, da interpelacijo jasno podpremo. V tem mandatu namreč ni bilo storjeno nič za odpravo revščine. V tem mandatu ni bilo storjeno nič za odpravo prekarnosti, ki se povečuje skokovito, kar 14 % na leto vidimo porasta. V tem mandatu ni bilo narejeno nič za odpravo predvsem dolgotrajne brezposelnosti in pa poglabljanja revščine, ki kljub izboljšanju gospodarskega stanja v državi postajata vse večji problem. Zato v Združeni levici ugotavljamo, da je čas, da ministrica odide, in da je čas za spremembo paradigme socialne politike te države. Njena ekipa, ki praktično ministrstvo vodi 6 od zadnjih 8 let je v svojem delu pokazala, da načrtov programa za izboljšanje stanja nima, zato je čas, da se socialna politika v Sloveniji spremeni. Upam, da bomo danes naredili prvi korak na poti k temu. V Združeni levici bomo iz teh razlogov interpelacijo podprli.
Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov ima gospod Jan Škoberne.
Najlepša hvala, spoštovani predsednik, predsednik Vlade, cenjeni ministrski zbor. Ministrstvo za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti je tisto, ki človeka na nek način spremlja od rojstva pa do smrti. Obseg nalog odgovornosti, ki ga s tem prevzema to ministrstvo, pomeni, da se dogajajo tudi napake. Da to ministrstvo najbolj od vsega potrebuje ministrico ali ministra, ki se pred izzivi ne skriva, ki pred napakami ne beži, ampak odgovarja in dela, skladno s svojimi pristojnostmi in skladno s pričakovanji ljudi. Ministrstvo za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti je v tem in predhodnem mandatu imelo ministrico in jo ima tudi danes, ki je počela ravno to. Plod njenega dela je tudi bistveno zmanjšanje brezposelnosti, plod njenega dela je povečanje sredstev za aktivno politiko zaposlovanja, to da imamo danes 97 tisoč več upravičencev za otroške dodatke, 3 tisoč več upravičencev za štipendije, da imamo štipendije za deficitarne poklice, da v primeru deložacij lahko računamo na prehodna stanovanja, da v primeru izvršb sredstva otroških dodatkov, denarne socialne pomoči, varstvenega dodatka ostajajo na računih, skratka, da je standard življenja ljudi višji, kot bi bil, če bi na tem ministrstvu sedel kdo, ki socialne politike, solidarnosti in tudi poštenega odnosa do dela ne razume. Dr. Anja Kopač Mrak je pokazala, da tu ni zato, da bi forsirala in uveljavljala enostranske ukrepe, da želi presegati konflikt med kapitalom in delom, da želi svoje rešitve uveljavljati na podlagi socialnega dialoga, s tem da povezuje tako delodajalce kot sindikate, da poskuša narediti tisto, kar je najbolj pomembno, razumeti, da tako tisti, ki ustvarjajo, kot tisti, ki s kapitalom upravljajo, morajo ustvarjati v sožitju in v duhu skupnostne odgovornosti. Socialni demokrati bomo glasovali proti interpelaciji in si še naprej želimo odgovorno in predvsem odločno vodstvo ministrstva za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti. Izzivov je namreč še mnogo. Hvala lepa.
Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Stranke modernega centra ima dr. Simona Kustec Lipicer.
Hvala lepa, spoštovani predsednik Državnega zbora, predsednik Vlade, kolegice, kolegi, ministrski zbor! Glasovi Poslanske skupine SMC bodo glasovi proti – proti pridobivanju, nabiranju političnih točk na račun stisk in bolečin najbolj ranjenih in najbolj ranljivih ljudi v naši državi in naši družbi. Naši glasovi proti bodo glasovi proti kraji in kupčijam med političnimi strankami. Naši glasovi proti bodo omogočili nadaljevanje dobro zastavljene, odgovorne in zaupanja vredne socialne politike, takšne politike, ki bo nadaljevala z zmanjševanjem stopnje brezposelnosti, zmanjševanjem stopnje oziroma praga revščine med našimi prebivalci, ki bo povečevala socialno vključenost naših ljudi, ki bo lahko zagotavljala varno starost starejšim, ki bo lahko zagotavljala priložnosti mlajšim generacijam, ki bo zagotavljala tudi večjo dohodkovno enakost med ljudmi v naši državi. Naši glasovi danes sporočajo: Stranka modernega centra je tu zaradi ljudi, ne zaradi same sebe. Hvala lepa.
Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Desus ima gospod Franc Jurša.
Hvala za besedo, predsednik. Poslanska skupina Demokratične stranke upokojencev je skozi predstavitve stališč poslanske skupine kakor tudi skozi razpravo jasno povedala, da bo glasovala za interpelacijo ministrice za delo, družino, socialne zadeve dr. Anje Kopač Mrak. Ne strinjamo se s socialno politiko gospe Anje Kopač Mrak, ne strinjamo se s socialno politiko stranke, kateri pripada gospa Anja Kopač Mrak. Želimo si, če bo ministrica ostala na tem položaju, da bistveno spremeni politiko in v to politiko vključuje tudi vse druge dejavnike, ki smo odgovorni v tej državi za zagotavljanje socialne varnosti. To ni samo ena stranka, to smo vse stranke.
Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Nove Slovenije – krščanskih demokratov ima gospa Iva Dimic.
Hvala za besedo. V Poslanski skupini Nove Slovenije bomo glasovali za interpelacijo, ker smo že v svojih stališčih izpostavili, da socialna politika ni socialna politika, kakršno smo si želeli že pred 25 leti, da imamo vedno več revnih, da imamo izkoriščene delavce, da nimamo dolgotrajne oskrbe za starejše, ki so najbolj ranljivi v naši državi, da nimamo prave politike tudi glede zaposlovanja, da nimamo osebne asistence. Glasovali bomo ne nazadnje tudi zato, ker je ravno včeraj predsednik Vlade gospod Cerar na novinarsko vprašanje odgovoril, citiram, "namreč gre za dejansko nek dogodek s koroškimi dečki, ki je pretresljiv, ki je za vsakega državljana boleč. Vsem nam je hudo, da je do tega prišlo in si ne želimo, da bi se takšni postopki še dogajali v prihodnje." Ravno zaradi tega bomo v Poslanski skupini Nove Slovenije glasovali za interpelacijo, ker tudi nismo dobili odgovora na vprašanje, če je otrokove koristi oziroma pravice v tako posebno občutljivih zadevah, kot je namestitev v rejniško družino, varoval varuh otrokovih koristih. O varuhu otrokovih koristih sem sama spraševala ministrico že 20. aprila 2015 in jo opozorila, da je treba v skladu z zakonodajo zagotoviti tudi varuha otrokovih pravic. Če bi se to zgodilo, do teh primerov verjetno ne bi prišlo. Zato bomo glasovali za.
Sedaj pa ima obrazložitev glasu v lastnem imenu dr. Vinko Gorenak.
Hvala lepa. Jaz moram reči tako, jaz sem na seji, da bodo tudi ostali ministri vedeli, vsi poslanci komisije, ki jo vodi gospa Irglova, ministrici ponudil, da jo podprem in da ne glasujem za interpelacijo, če mi našteje razloge, zakaj stari starši niso primerni. Tako da boste vedeli, da ne boste rekli, da v SDS smo pa vsi takšni. Ampak kljub temu da smo sejo zaprli za javnost, da bi ti podatki ostali tajni, je državna sekretarka na seji rekla: ne želim besede. Ko smo imeli pa drugo sejo, je pa državna sekretarka rekla, da nima kaj povedati. Glejte, to pomeni, da ključnega vprašanja danes nismo razrešili. Ključno vprašanje pa je, zakaj stari starši niso primerni. Ker ministrica nima odgovora na ta vprašanje, bom jaz interpelacijo podprl. Drugega mi ne preostane, gospe in gospodje. Ker je vse jasno, odgovorov ni, ministrica je objektivno odgovorna in seveda ščiti podrejene. Ko sem jaz sam sedel na tistem mestu, podrejenih nisem ščitil, ampak sem rekel, če bo dokazano, da so podpisi šli po krivdi mojih podrejenih, bom odšel. Kljub temu da se je gospod Klemenčič recimo takrat zelo trudil in 5 minut pred zdajci poslal neka pisma v Državni zbor. Ampak da končam, interpelacijo bom podprl je pa res, da ministrica zdaj ne more odgovarjati, zato moram takole reči. Ministrica je rekla, da ne vpliva na delo podrejenih organov. Ampak glejte, pred časom je v Izolo poslala skupino svojih strokovnjakov. Ampak jaz bi jo vprašal zakaj, če bi jo lahko, pa je zdaj ne morem. Vprašal bi jo pa, zakaj je poslala v Izolo skupino strokovnjakov, ki je nasilno razrešila svet zavoda, postavila svojega direktorja. Ne smem jo vprašati. Vprašal bi jo, zakaj v tem trenutku pošilja v Ilirsko Bistrico skupino strokovnjakov, da bo menjala svet in nastavljala ljudi iz SD, drobtinice ste pa dobili tudi vi iz Desusa. Ampak tega ne smem vprašati. Interpelacijo bom podprl.
Obrazložitev v lastnem imenu ima dr. Franc Trček.
Hvala za besedo. Danes sem predvsem poslušal tole. Začel bi takole. Glejte, otroci oziroma deca, kot rečemo v Beli krajini, niso ne last staršev, ne starih staršev, ne sorodnikov, ne numinoznih bitij, ne države. Onkraj tega bom podprl to interpelacijo. Zakaj? Spomnimo se malo začetka tega mandata. Imamo štipendije na način, kdo hitreje teče. Ko se ta sistem zruši, potem se še enkrat ponovi, kdo hitreje teče. Imamo razsulo in pomanjkanje notranje kaj šele zunanje kontrole v centrih za socialno delo, kar ni čudno na način, kako se informatika deli po partijskih linijah, da neka firmica za program, ki je stal 6 tisoč 500 evrov, dobi 600 tisoč evrov za letno vzdrževanje in mimo razpisa še milijonske zneske. Spoštovana kolegica Kopač, glasoval bom za interpelacijo, ker ne morem podpreti ministrice, ki reče, ah, nevladni sektor bo poskrbel za državo blaginje. Glasoval bom za interpelacijo, ker od tistega obrata, ki ga je izvedel takrat gospod iz kvote Desus, gospod Svetlik, ko sociala postane kredit, so vse vlade, ki so vedrile, leve, desne, razsuvale to socialno državo. Glasoval bom tudi za interpelacijo, ker zame aktivna politika zaposlovanja ne mora biti sestavljena tri četrt iz javnih del, ki se sfižijo, ki ne dosežejo prvotnega namena, da bi vsaj srednjeročno ljudje iz tega našli službo. Glasoval bom tudi za interpretacijo, ker kot metodolog nisem za to, da se ljudi pošilja na agencije, ki jih slabo plačujejo, in se potem ob malem ekonomskem valu kaže, kako so super podatki. Skratka, ta politika je sfižena, ta politika je vulgarni blef, ki ga je Lukšič privlekel s Svetlikom notri, in ste ga vsi nadaljevali. In skrajni čas je, da to nehamo. Hvala za besedo.
Obrazložitev glasu v lastnem imenu ima Miha Kordiš.
Hvala za besedo, predsedujoči. Konflikta med delom in kapitalom ni mogoče presegati. Ta konflikt je realen, je največji družbeni konflikt in edino, kar človek lahko naredi, je, da odbere eno stran. Kdor pravi, da je ta konflikt mogoče preseči, se je avtomatsko postavil na stran kapitala, na stran mogočnih, odrinil pa je vnemar revne, brezposelne, delovno populacijo bodisi v javnem, zasebnem sektorju, kaj šele naše prekarce. In take politike kot socialist ne morem podpreti, zato bom glasoval proti ministrici Anji Kopač Mrak in proti politični opciji, ki jo predstavlja, ker je en velik plenilski aparat, ki že 6 let fevdalizira resor za socialo, in je efektivno pripeljal do tega, da imamo ministrico za revščino, za brezposelnost, za naraščanje prekarnosti, za slabe penzije, nimamo pa tega, kar bi dejansko potrebovali: resorja za socialo in Resorja za delo. Taka ministrica, taka politika si moje podpore ne zasluži. Upam, da bo glas za interpelacijo s strani Združene levice pripomogel k temu, da se socialna paradigma, ki vidi socialne transferje predvsem kot kredit, spremeni v to, kar bi socialni transferji dejansko morali biti: pomoč tistim, ki v naši družbi ne morajo vstopiti na trg dela, ki ne morajo na njem enakopravno sodelovati. Skratka pomoč tistim, ki jo dejansko potrebujejo, pomoč, za katero naj plača kapital in najbogatejši sloj naših sodržavljanov solidarnostno, pravično, pošteno. Hvala.
Obrazložitev glasu v lastnem imenu ima gospa Jelka Godec.
Hvala za besedo. Ministrica je danes dejala, "sem socialna demokratka in na to sem ponosna". Samo to reči še ne pomeni, da delujete v smislu, kot piše v 2. členu Ustave Republike Slovenije, da je Slovenija socialna država. Naši glasovi za interpelacijo so glasovi za, tudi moj, in tudi za to, da prevzamete odgovornost za vse nepravilnosti, ki se danes kažejo, da so se zgodile v primeru koroških dečkov. Da odgovarjate tudi za vse tiste zadeve, ki se bodo še verjetno razčistile v tem primeru, Verjamem, da bo prihajalo še do novih odločitev sodišč, ki bodo dokazovale, da so centri za socialno delo delovali narobe. Verjetno se bo izkazalo, da ste tudi kot ministrica odgovorni za marsikaj več, kar je bilo danes tudi ugotovljeno. Tudi zato, da podprem, mogoče vsaj prvič pa mogoče tudi nikoli več dr. Cerarja, ki je dejal, da ste odgovorni in da ste objektivno odgovorni. In to je ponovil celo dvakrat. Jaz se ne bi hvalila s podatki, da dajemo vedno več za socialo, vedno več za otroške dodatke. To vam nekaj pove. To pove, da pada standard v Republiki Sloveniji, to pomeni, da je vedno več revnih, da je vedno več ljudi, ki živijo pod pragom revščine. Lahko si berete statistike, lahko vsak po svoje prireja statistiko, ampak ljudje in njihove stiske govorijo svoje. Mislim, da ministrica mora odgovarjati za vse nepravilnosti do sedaj, torej v primeru koroških dečkov, hkrati tudi za to, ko podpira tako socialen zakon, kot je Svetlikov zakon, ki je vzel državne pokojnine, ki je varstveni dodatek oziroma ljudi, ki bi zaprosili za varstveni dodatek, spravil tako nizko, da zato ne zaprosijo več in danes živijo v revščini. Mislim, da bi morali poslanci pritrditi predsedniku Vlade v tem primeru in reči: da, ministrica je objektivno odgovorna in zato mora tudi ta interpelacija biti danes potrjena. Hvala.
Ker je več interesa za obrazložitev glasu v lastnem imenu, prosim, da se prijavite. Obrazložitev glasu v lastnem imenu ima gospa Anita Koleša.
Spoštovani gospod predsednik, poslanke in poslanci, cenjene ministri, ministrice! Rada bi obrazložila, zakaj bom glasovala proti interpelaciji. Že velikokrat sem bila tukaj na tem mestu razočarana nad dejstvom, da nekateri jemljejo to svoje poslanstvo kot poslanstvo zase, za svoje politične interese. In to se dogaja tudi danes. Posebej je žalostno, da to počnejo v imenu, za ime nekih otrok, ki so izjemno varovana skupina ljudi v tej naši lepi deželi. In danes so to koroški dečki, jutri bodo morda kakšni otroci beguncev, koga drugega, čez nekaj dni, čez nekaj mesecev ali leto bodo morda to že otroci nekoga, ki se ne strinja z neko določeno politično opcijo. In še bolj žalostno je, da na ta, prej je bilo rečeno vlak, stopajo še nekateri drugi, tudi naši koalicijski partnerji, s katerimi skupaj delimo to skrb za državo. Jaz moram reči, da sem nad tem izjemno razočarana. Zdi se mi, da je trenutna situacija države nekaj takega kot po nesreči na avtocesti, zakrivili so jo tisti na levi, po tiste na desnem voznem pasu pa po sredini lahko pride samo rešilec. Jaz bom glasovala proti.
Obrazložitev glasu v lastnem imenu ima gospod Matjaž Nemec.
Hvala lepa, predsednik. V današnjem dnevu in v zadnjih tednih smo bili priča politiki tisočerih obrazov. Neverjetno je, kako se izvzame zgodba, tragična zagotovo, ki pa ne bi bila, ko govorimo o otrocih, ko govorimo o odvzemih, in se z njo zaključi ena afera, naj spomnim na novinarke iz RTV, se izpostavi in potem je to, bom rekel, prizorišče političnega oportunizma in manipulacij. Govorimo pa o otrocih, o tistih, ki bi nam vsem morali biti najdražji. Izpostavili smo jih, jih dali na piedestal javnosti, in to na podlagi dela, katerega vsa politika, tako vi, mi, oni, v zadnjih letih je nismo znali prilagoditi sistemsko na tak način, da do takšnih dogodkov ne bi več prišlo. Jaz obžalujem, da nekateri izkoriščajo to priložnost za politični oportunizem, nekateri drugi, ko praktično po celem dnevu pridejo sem, pa razlagajo stališča, ko niso sodelovali v tem 13-urnem maratonu. V politiki ni dovolj samo, da delaš. V politiki moraš narediti. In tega se moramo vsi skupaj naučiti. Jaz mislim, da je dr. Anja Kopač Mrak pokazala jasne smernice, tudi tiste, ki so v preteklosti že bile preprečene, da bi se izpeljale. Odgovornost vseh nas je, da ne bomo iskali razlogov v prihodnosti, da do tega ne pride, kakršen že bo rezultat. Jaz interpelacije ne bom podprl. Hvala lepa.
Obrazložitev glasu v lastnem imenu ima mag. Branko Grims.
Glasoval bom za interpelacijo, ker gre za vrednote. Ker želim s tem, ko bom glasoval za interpelacijo, dati možnost, da dobimo vendarle ministrico, ki bo razumela, kaj so vrednote, da je otrok najvišja vrednota, in da se s tem ne gre igrati. Da dobimo ministrico, ki bo razumela, kaj je odgovornost, zapisana v slovenskem pravnem redu, ki pravi, da je minister odgovoren za vse, kar se dogaja na njegovem področju. Gre za subjektivno in objektivno odgovornost. Glasoval bom za, ker želim, da bi dobili končno ministrico ali ministra, ki bo razumel, kaj piše v mednarodnih pogodbah, mednarodnih aktih, ki jih je Slovenija ratificirala in jo zavezujejo, ko gre za temeljne človekove pravice ali pa za resolucijo o pravicah otrok. Če bi to razumeli, če bi spoštovali vrednote, se nič od tega, kar danes govorimo, ne bi moglo zgoditi. Pa se je. In zato bom glasoval za interpelacijo. Glasoval bom za interpelacijo tudi zato, ker je pod to ministrico socialna država, ustavno zaščitena vrednota iz 2. člena Ustave Republike Slovenije, postala parodija pravne države, ko je nekaterim dostopno vse, drugim pa, ki so dejansko pomoči potrebni, ni dostopno nič. Ko iz stanovanj mečejo matere z majhnimi otroki, ko rubijo ljudem, ki so na smrt bolni. To, gospe in gospodje, ni več socialna država. In to je odgovornost te vlade in te ministrice.
Obrazložitev glasu v lastnem imenu, gospod Ljubo Žnidar.
Hvala lepa, predsedujoči. Sam bom podprl interpelacijo. Podprl jo bom zato, ker mene pa skrbi prihodnost teh dveh dečkov. Skrbi me prihodnost dveh mladih življenj, kajti danes vidim, da bo do politika, sodstvo in mediji peljalo njuno pot, ki pelje o opravičevanjem obstoja ministrice, ne pa po poti, ki bi bila dobra za dva dečka, za dve mladi življenji. Zaradi tega bom interpelacijo podprli.
Obrazložitev glasu v lastnem imenu ima Violeta Tomić.
Hvala za besedo. Podpiram interpelacijo, nikakor pa ne podpiram argumentov in vzrokov za interpelacijo. Dva koroška dečka sta bila zelo zelo grobo zlorabljena. In ta otroka bosta imela celo življenje travme. Pa ne zato, ker sta pristala v rejništvu, temveč zaradi vsega tega cirkusa, ki se okoli njiju dogaja ob vsem hudem, kar sta dala skozi ob smrti matere. Interpelacijo Anje Kopač Mrak podpiram, kajti tako ona kot celotna vlada interese privilegiranih postavlja pred interese socialno ogroženih. Prej sem govorila o cenzusih za otroška kosila, koliko se je bilo treba tukaj pogajati in kam smo prišli. Zelo radi se hvalijo z odpisom dolgov. Tudi tukaj se je naš predlog izmaličil in dobili smo nekaj, kar potem ni bilo ne tič ne miš. Revščina je protiustavna in človek nikakor ni strošek. Človek je, če hočete, investicija, predvsem otrok. In vsak otrok potrebuje sredstva in potrebuje enake možnosti za svoj razvoj. In njihovi starši potrebujejo dostojanstvo, da lahko vzgajajo te svoje nove generacije v veri v dobro, v veri, da bodo dobili pošteno plačilo za pošteno delo, da bodo za dobro nagrajeni z dobrim, za slabo pa kaznovani s slabim. Toda žal v naši državi, ki ni niti socialna in niti pravična, prebivalcem tega sporočila ne dajemo. Zato bom glasovala za interpelacijo.
Obrazložitev glasu v lastnem imenu ima gospod Jožef Horvat.
Hvala, gospod predsednik. Ministrica dr. Anja Kopač Mrak ima veliko idej. Hvalevredno. Rezultatov premalo, zato moj glas za interpelacijo. Koroška dečka. Zgodba, ki se ne bi smela zgoditi v demokratični državi. Vrednotnice, fiasko, strošek približno 650 tisoč, izkupiček 150 tisoč, rezultat minus pol milijona. Odpis dolgov, fiasko. Za elektriko, ki so jo pokurili reflektorji, smo najbrž plačali več, kot so odpisani dolgovi. Štipendije za deficitarne poklice, fiasko. In že davno prej ukinitev državnih penzij, kar je močno udarilo podeželje, kmete in jih spravilo na kolena. Uradni podatek, okoli 290 tisoč ljudi živi pod pragom revščine. Pomurje je v očeh ministrice, imam takšen občutek, tam nekje daleč, 200 svetlobnih let daleč. Zato je čas za spremembo na področju slovenske socialne politike in čas je za odhod. Ministrica pravzaprav nič ni naredila za boljše financiranje socialne države. In, gospa ministrica, preveč ste ranili slovenske družine. Dvakrat vam je to ljudstvo, ki ima od cvetne nedelje 1990 oblast, dvakrat je to ljudstvo reklo ne takšni politiki. In ne podpiram aktivne politike izseljevanja mladih diplomantov. Hvala.
Obrazložitev glasu v lastnem imenu ima gospod Marijan Pojbič. Sem videl, da je bil še interes. Prosim, da se prijavite. Obrazložitev glasu v lastnem imenu ima gospa Anja Bah Žibert.
Dober večer. Seveda bom interpelacijo podprla. Podprla jo bom zato, ker ta koalicija vrednote v tej državi postavlja na glavo. Ostajajo ministri, ki kršijo več zakonov in ustavo, in dobivajo zaščito te vlade. Gredo ministri, ki bojda gredo zato, ker spoštujejo zakon. Ta ministrica je kršila s svojim delovanjem in svojo odgovornostjo Ustavo Republike Slovenije, Konvencijo o človekovih pravicah in kršila je človekove pravice. Ali res to ni zadosten razlog, da nekdo odide? Žalostno je, da se greste, dejansko se greste kravjih kupčij, ampak na račun državljank in državljanov. In če je to v dobro ljudi [[…]]
Mir v dvorani, prosim.
[[…]]potem, bog se usmili Slovenije!
Še kakšna obrazložitev glasu? Vi ste se že javili, pa vas ni bilo. Ni več obrazložitev glasu. Glasujemo. Navzočih je 82 poslank in poslancev, za je glasovalo 43, proti 38. [[Za je glasovalo 43.]] [[Proti 38.]] Ugotavljam, da ministrici za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anji Kopač Mrak nezaupnica ni bila izglasovana. S tem zaključujem to točko dnevnega reda ter prekinjam 20. sejo Državnega zbora, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 9. uri.