70. Vládní návrh, kterým se předkládá Parlamentu České republiky k vyslovení souhlasu s ratifikací Smlouva mezi Českou republikou a Slovenskou republikou o vzájemném uznávání rovnocennosti dokladů o vzdělání vydávaných v České republice a ve Slovenské republice, podepsaná v Praze dne 28. listopadu 2013 /sněmovní tisk 134/ - druhé čtení Konstatuji, že tímto návrhem jsme se zabývali dne 11. června na 10. schůzi Poslanecké sněmovny, kde jsme přerušili rozpravu. Je to usnesení Poslanecké sněmovny č. 297. Připomínám, že tento návrh byl přikázán zahraničnímu výboru a výboru pro vědu, vzdělání, kulturu, mládež a tělovýchovu. Usnesení výborů vám byla doručena jako sněmovní tisky 134/1 a 134/2. Nyní prosím, aby místo u stolku zpravodajů zaujal ministr školství, mládeže a tělovýchovy pan Marcel Chládek a zpravodaj zahraničního výboru pan poslanec Rom Kostřica. Táži se, zda pan navrhovatel, ministr školství, mládeže a tělovýchovy, chce vystoupit. Dávám vám slovo.
Děkuji, pane předsedající. Jenom se v krátkosti vrátím k rekapitulaci přípravy této Smlouvy mezi Českou republikou a Slovenskou republikou o vzájemném uznávání rovnocennosti dokladů o vzdělání vydaných v České republice a Slovenské republice. Příprava této smlouvy je poměrně dlouhá, protože její historie sahá již do roku 2010, kdy byla zahájena příprava této nové smlouvy, a byla podepsána, jak tady již bylo řečeno, 28. listopadu 2013. Vzhledem k tomu, že za mého předchůdce pana exministra Štyse nebylo toto projednáno s reprezentací vysokých škol a vyvstaly tam některé problémy, o kterých se diskutovalo, byl tento bod přerušen. Napravili jsme tuto chybu. S reprezentacemi vysokých škol to bylo projednáno, a to jak se zástupci Rady vysokých škol, tak České konference rektorů. Zároveň bylo připraveno prohlášení mezi ministerstvy školství České republiky a Slovenské republiky. To jsem si vám dovolil poslat, aby každý poslanec měl toto prohlášení. Toto prohlášení především řeší problematiku uznávání docentů a profesur. Vzhledem k tomu, že smlouva neupravuje vzájemné uznávání, zároveň se jednoznačně vyjadřujeme k tomu, že nebudou zpochybněny ani tituly profesorů a docentů, které byly získány na Slovensku v době po 31. 12. 1992. Zároveň jsme po tomto podpisu udělali ještě některé kroky v zájmu právní jistoty, že Ministerstvo školství tuto problematiku zahrnulo i do novely zákona o vysokých školách, který budete posléze mít také předložen na svých stolech k projednání. Diskuse, která probíhala mezi Radou vysokých škol a Českou konferencí rektorů, byl tam jeden bod, kde se neshodly, a to bylo ohledně docentů a profesorů, kteří by měli garantovat programy. Česká konference rektorů se přikláněla k názoru, že nebude možnost, aby zahraniční docenti a profesoři garantovali právě tyto programy z důvodů rozdílné úrovně zahraničních vysokých škol, přičemž ČKR je toho názoru, že akademičtí pracovníci, kteří přijdou ze zahraničí, a pokud budou mít zájem garantovat studijní program, budou i dlouhodobě v České republice působit a budou se tam i habilitovat. Toliko i z názoru České konference rektorů. Děkuji za pozornost.
Děkuji vám, pane ministře. Táži se, zda chtějí vystoupit zpravodajové - to znamená pan poslanec Rom Kostřica? Máte slovo, pane zpravodaji.
Děkuji za slovo, pane předsedající. Dovolte, abych vás seznámil s usnesením zahraničního výboru z 9. schůze dne 15. dubna 2014. Po odůvodnění náměstka ministra školství prof. Ing. Jaromíra Vebera, CSc., zpravodajské zprávě poslance Roma Kostřici a po proběhlé rozpravě zahraniční výbor doporučuje Poslanecké sněmovně přijmout následující usnesení: Poslanecká sněmovna dává souhlas k ratifikaci Smlouvy mezi Českou republikou a Slovenskou republikou o vzájemném uznávání rovnocennosti dokladů o vzdělání vydaných v České republice a Slovenské republice, podepsané v Praze dne 28. listopadu 2013. Děkuji vám za pozornost.
Já vám děkuji. Ještě se táži, zda pan zpravodaj Jiří Zlatuška vystoupí na začátku. Máte slovo, pane zpravodaji.
Vážený pane předsedající, pane ministře, dámy a pánové, z hlediska stavu, který jsme měli minule při projednávání, se situace příliš nezměnila z pohledu školského výboru jako výboru, který je odborně způsobilý mluvit do věcné podstaty toho, co smlouva reguluje, nikoliv jen formálních aspektů. Já jsem se jako předseda výboru formálně dotázal České konference rektorů i Rady vysokých škol. Byly mi doručeny výhrady z Rady vysokých škol i výhrady České konference rektorů z hlediska právě problému s garancemi studijních oborů a problémů, které by jim smlouva způsobila. Žádné z těchto stanovisek nebylo těmito orgány akademické samosprávy vysokých škol nijak změněno nebo zpochybněno. Pan ministr zde uváděl ústní informaci, já konstatuji, že z hlediska oficiálních stanovisek platí pořád to původní. Změnilo se od té doby pouze to, že přibylo memorandum podepsané mezi ministerstvy školství. Memorandum nicméně není součástí smlouvy, nemá právně závaznou platnost a spíše potvrzuje všechno to, co se diskutovalo na školském výboru z hlediska problematických a nejednoznačných důsledků. Tam, kde se bude finálně rozhodovat o tom, jak bude smlouva a její ustanovení interpretována, to budou v takovémto případě jednotlivá personální oddělení vysokých škol, respektive děkanáty fakult v okamžiku, kdy budou sestavovat různé komise, kde se přítomnost docentů nebo profesorů vyžaduje. Tato interpretace bude z podstaty věci zatížena nejednoznačností, kterou memorandum samo o sobě bez změny podstaty nemůže odstranit. Zůstává zde stále základní problém přístupu - jestli chceme mít vysoké školství uzavřené jenom do vnitřního systému uvnitř České republiky. Tady bych konstatoval, že i to stanovisko České konference rektorů nebylo bohužel školskému výboru doručeno, ale jak je citoval pan ministr Chládek, znamená to, že se zúží rozsah lidí, kteří do budoucna budou moci v příslušných grémiích zasedat. Zužujeme si ten pomyslný rybník, ve kterém by mělo docházet k růstu kvality, a přitom se pomíjí skutečnost, že jak v České republice, tak na Slovensku se zpřísňují parametry těchto řízení. Paradoxně kombinace memoranda a toho, co zde pan ministr četl, znamená: pokud zde byly v minulosti nějaké problémy, tak je neřešíme, všechny tyto tituly jsou v pořádku, a přestože tvrdíme, že se v České republice i na Slovensku parametry těchto řízení zpřísňují, zlepšují, tak do budoucna to nebudeme uznávat a budeme tyto pracovníky nechávat procházet dalším, z podstaty věci nadbytečným řízením. Toto, myslím, jen zesiluje ty argumenty, které už jsem uváděl, když jsem tady prezentoval stanovisko výboru na minulém jednání. [[(11.40 hodin)]] Další informace, kterou bych k tomu podal a se kterou možná může přímo vystoupit paní ministryně Válková, je informace od slovenských rektorů, kteří konstatují, že byli při přípravě té smlouvy obejiti, podobně jako byly obejity reprezentace vysokých škol v České republice v době, kdy tuto smlouvu připravoval náměstek ministra školství v době Nečasovy vlády. Zdaleka ten problém nevznikl jen za ministra Štyse, kde za Rusnokovy vlády ta smlouva byla podepsána. Proces byl celkově nekvalitní, celkově špatný, bez příslušného odborného vstupu a bez příslušného procesu komunikace s těmi, koho se týká. Usnesení výboru pro vědu, vzdělání, kulturu, mládež a tělovýchovu ze 6. schůze ze dne 29. května konstatuje, že výbor po odůvodnění náměstka Mlsny a zpravodajské zprávě poslance Zlatušky nedoporučuje Poslanecké sněmovně dát souhlas s ratifikací Smlouvy mezi Českou republikou a Slovenskou republikou o vzájemném uznávání rovnocennosti dokladů o vzdělání vydávaných v České republice a ve Slovenské republice, podepsané v Praze dne 28. listopadu 2013. Pověřuje předsedu výboru poslance Zlatušku, aby předložil toto usnesení, a pověřuje zpravodaje výboru poslance Zlatušku, aby toto usnesení přednesl ve schůzi Poslanecké sněmovny. Dodal bych k tomu, že tento výbor se týkal meritorní, věcné povahy smlouvy a že stanovisko nedoporučuje bylo drtivou většinou členů výboru. Nikdo nebyl pro stanovisko doporučující.
Děkuji vám, pane zpravodaji. Nyní budeme pokračovat v přerušené rozpravě. O slovo se přihlásila s přednostním právem paní ministryně spravedlnosti Válková a potom řádně do rozpravy paní poslankyně Putnová. Prosím vás, paní ministryně, abyste se ujala slova.
Vážený pane předsedající, vážené a milé kolegyně, vážení kolegové, dovolte mi, abych doplnila svého předřečníka pana profesora Zlatušku o pár informací, které on již avizoval ostatně. Já jsem shodou okolností měla minulý týden přednášky na Trnavské univerzitě a byla jsem požádána předsedou jejich konference rektorů panem profesorem docentem doktorem Markem Šmídem, který je rektor Trnavské univerzity, o sdělení stanoviska rektorů Slovenské republiky, kteří zásadně zpochybňují procedurální přijímání této smlouvy, pokud jde o její předchozí projednávání s Ministerstvem školství Slovenské republiky. Z tohoto důvodu také žádají, aby k tomu bylo přihlédnuto při projednávání jako k jejich stanovisku za samostatné vysoké školy na Slovensku. Samozřejmě žádat mohou, musí tady být někdo, kdo tu žádost přednese. Z českých poslanců jsem to já, činím tak velmi ráda. Pokud jde o srovnání s procedurálním přijímáním i v České republice, tak si myslím, že tady asi velké rozdíly nebudou. Je velice smutné, že v době sjednocující se Evropy restriktivně modifikujeme podmínky uznávání, a to ještě navíc se Slovenskem. Osobně by mi to mohlo být už jedno, protože se to nebude samozřejmě retroaktivně aplikovat, ale do budoucna si myslím, že je to velice škoda. Navíc jsme se bavili o určitých oborech zejména v oblasti medicíny, kde by přijetí této smlouvy mohlo ohrozit garanci našich oborů i opačně oborů na Slovensku špičkovými profesory a docenty. A jenom jako právník bych si dovolila poopravit informaci svého pana kolegy ministra Chládka, pokud jde o závaznost memoranda. Memorandum je vždycky nezávazné. Není součástí dokumentu, nemusí se k němu přihlížet. V podstatě se dá říci velmi stručně, že současný návrh už předem... [[Domluva s ministrem u stolku zpravodajů.]] Ne, tak se omlouvám, jestli jsem špatně pochopila poznámku pana ministra, že se změnila situace od předchozího projednávání tím, že zde existuje takové memorandum. Takže dobře. Právně závazné není, to všichni asi víme, ale hlavně ten současný návrh umožní různý nejednotný výklad, což si myslím z toho ryze juristického pohledu je velmi špatnou vizitkou nebo by bylo velmi špatnou vizitkou jakékoli Poslanecké sněmovny, která by na takový návrh šla. Děkuji.
Děkuji. Než budeme pokračovat v rozpravě, přečtu omluvu. Dnes od 14.30 hodin do konce pracovního dne z pracovních důvodů a na celý zítřejší den z pracovních důvodů se omlouvá pan poslanec Radek Vondráček. Řádně přihlášenou do rozpravy je paní poslankyně Putnová.
Dobré poledne, vážený pane předsedající, dámy a pánové. Dovolte mi, abych vás seznámila s důvodem, který mě vedl k tomu, abych podpořila negativní stanovisko k této smlouvě, které jsme taky vyjádřili v usnesení školského výboru. Nová smlouva, která je nám předkládána, neobsahuje uznávání rovnocennosti akademických hodností docent a profesor do budoucna a pravděpodobně ani diplomy například o udělení titulu doktor práv, přičemž o tomto předkládací zpráva mlčí. Problematickým zůstává i ustanovení článku č. 13, ze kterého jasně nevyplývá, jakým způsobem se bude postupovat v případě osob, které tyto hodnosti získaly v období od rozpadu Československa do ratifikace nové smlouvy. [[Poslanci se baví mezi sebou, v sále je trvalý hluk.]] A teď už k tomu zmíněnému memorandu, které tady několikrát bylo zpochybněno z hlediska regulérnosti a uznávání. Prohlášení zástupců ministerstev školství České republiky a Slovenska ze dne 8. 9. 2014 ke spornému výkladu právě toho zmíněného článku 13 nové smlouvy vítáme, ale musím konstatovat tak jako řada předřečníků, že právní závaznost jakožto -
Omlouvám se, paní poslankyně, ale požádám vás, kolegyně a kolegové, jestli máte něco nutného na srdci, jděte to diskutovat před jednací sál. Ať se navzájem slyšíme. Respektujme se, prosím vás! Děkuji vám
Čili opakuji. Právní závaznost memoranda jako pramene mezinárodního práva veřejného je značně pochybná. Chtěla bych jenom připomenout, že školský výbor 29. května nedoporučil vyslovit souhlas, a pokud byly nějaké pochybnosti nebo potřeba vytvořit novou smlouvu, mělo Ministerstvo školství od konce května k tomu dostatek prostoru. Děkuji.
Děkuji vám, paní poslankyně. Neeviduji nikoho dalšího, kdo je přihlášen do rozpravy. Máte slovo - pan poslanec Kořenek. Máte slovo.
Dobrý den, pane předsedající, dámy a pánové. Chtěl bych jenom upozornit na text prohlášení, které bylo uzavřeno mezi Ministerstvem školství, mládeže a tělovýchovy České republiky a Ministerstvem školství, vědy, výzkumu a sportu Slovenské republiky. Bylo to podepsáno 8. 9. 2014. Předpokládám, že jste tento materiál dostali s průvodním dopisem ministra školství. V podstatě věci, které tam jsou nejasné, jsou tímto vysvětleny, takže nevidím důvod tuto smlouvu nepodpořit. Děkuji.
Já vám děkuji. Faktickou poznámku má přihlášenu pan poslanec Zlatuška.
Vážený pane předsedající, já bych chtěl panu poslanci Kořenkovi zdůraznit, že toto je přesně, čeho se týkalo vystoupení paní ministryně Válkové v té nezávaznosti podepsaného memoranda. Memorandum to nevysvětluje, to memorandum pouze potvrzuje, že smlouva obsahuje ustanovení, která nejsou jednoznačně interpretovatelná, nemá žádný závazný charakter, a platí proto to, co jsem říkal. Ten, kdo o tom bude rozhodovat, budou personální oddělení jednotlivých vysokých škol, resp. ti, kteří budou nominovat obsazení komisí, kde je zákonem požadováno zastoupení docentů a profesorů. Toto může být praxe, která se může výrazným způsobem odlišovat v okamžiku, kdy bude mít někdo zájem s tím procesem nějak manipulovat. Tato nejednoznačnost je podstatná. A rozhodně také podotýkám to, co už zde zaznělo v předchozí části projednávání. Máme podobné smlouvy se čtyřmi dalšími zeměmi, jsou různým způsobem formulované, a omezujeme to tady pouze se Slovenskem, se kterým z hlediska vhledu toho, co tyto tituly znamenají, a z hlediska vhledu toho, jak tam vypadá vysoké školství, máme jako Česká republika ty nejlepší kontakty. Paradoxně tady to uřízneme, v těch zbylých způsobech to necháme a necháváme to nejednoznačným způsobem. Memorandum samo na podstatě věci bohužel nic nemění.
Já vám děkuji, pane poslanče. Táži se, zda se ještě někdo chcete přihlásit do rozpravy. Přihlášku neeviduji. V tom případě končím rozpravu a táži se pana ministra nebo pana zpravodaje na závěrečné slovo. Pane ministře, máte závěrečné slovo.
Děkuji, pane předsedající. Ve svém závěrečném slovu zdůrazním pouze to, že je to smlouva, která byla připravovaná před mým příchodem, a těžko v době ratifikace mohu zasahovat do již podepsané smlouvy. A zároveň nemůžeme připravovat novou smlouvu v době, kdy probíhá ratifikační proces. Chtěl bych podotknout a zdůraznit, že Slovenská národní rada tuto smlouvu schválila již 30. ledna 2014. Vzhledem k tomu, že tady zazněly informace, že na slovenské straně jsou o tom také pochybnosti, tak pouze informaci, kterou mám já. Oslovil mě jak ministr školství Slovenské republiky, že nás žádají o ratifikaci této smlouvy, a zároveň mě požádal velvyslanec Slovenské republiky tady v České republice o totéž. To je jeden z bodů. Já jsem přislíbil, že udělám dva kroky, které jsem také splnil a udělal. To znamená, za svého předchůdce jsem udělal a dokončil debatu s vysokými školami. Je pravdou, že problém tam vidí právě v uznávání profesorů Rada vysokých škol. V tom se shodneme. Zároveň ale Česká konference rektorů na jednání 10. 10. 2014 prohlásila, že oni v tom ten problém nevidí, a ani se neozvala žádná vysoká škola, resp. žádný rektor vysoké školy, že by viděl problém v tom, že by nemohli mít své vlastní profesory či docenty na uznávání jednotlivých programů. Výklad. Já jsem neříkal, jak kolegyně paní ministryně zmínila, nic o právním nebo neprávním výkladu prohlášení, které máte před sebou. Je to pouze potvrzení debaty, která probíhala na úrovni ministerstva školství jak České, tak Slovenské republiky. Toliko z mé strany s tím, že ratifikace se samozřejmě musí dokončit. A poslední subjekt, který je, je Poslanecká sněmovna. Senát již o tomto rozhodl a Národní rada Slovenské republiky taktéž. Děkuji.
Já vám děkuji a nyní se táži zpravodajů. Můžete samozřejmě vystoupit oba. Nejdříve dám slovo panu poslanci Kostřicovi, poté pan poslanec Zlatuška.
Děkuji za slovo, pane předsedající. Já se domnívám, že toto rozhodnutí školského výboru je škodlivé zejména z toho důvodu, že vysloveně zostuzuje v mých očích nějakým způsobem Slovenskou republiku a jejich vysokoškolský systém. Na mě to dělá dojem ten, že se může přihlásit na uvolněné místo docent nebo profesor z kteréhokoli jiného státu než zrovna ze Slovenska. Já si myslím, že je to strašná škoda, že nějakým způsobem narušujeme takové velmi dobré vztahy, které se Slovenskou republikou máme. A možná že díky tomu, že máme příliš mnoho informací o slovenském školství, vznikají z toho takovéto podle mého názoru zbytečné nesrovnalosti a nesváry. Navíc se domnívám, že každá vysoká škola předtím, než provede nějaké výběrové řízení, má velmi dobré informace o příslušném kandidátovi, tím spíše když se jedná o člověka ze Slovenské republiky. Uvědomte si také ještě jednu věc, že pochopitelně se není možno divit tomu, že Slovenská národní rada pozmění svůj názor nebo tím stejným způsobem nebude uznávat ani profesorské a docentské diplomy z České republiky. Já to znám z hlediska medicíny, kde spolupráce je velmi dobrá, jednotlivé fakulty se znají a jsou schopny doplnit nedostatek příslušných kandidátů na jedné i na druhé straně. Jsem pevně přesvědčen, že takovéto vnesení nějakých rozporů do těchto vztahů velmi dobře doposud spolu spolupracujících států po stránce vysokého školství je velmi škodlivé a velmi nevhodné. Děkuji vám za pozornost.
Já se omlouvám, pane zpravodaji [[k poslanci Zlatuškovi]]. Poprosím vás o trpělivost. Paní ministryně Válková se přihlásila s přednostním právem, čímž tedy opět otevře rozpravu. Máte slovo.
Děkuji. Já si myslím, že je třeba uvést na správnou míru to, co tady právě zaznělo, alespoň z mého pohledu někoho, kdo se pohybuje na univerzitách jak českých, tak slovenských. Naopak já si myslím, že ratifikace této smlouvy zhorší vztahy v akademické oblasti mezi Českou republikou a Slovenskou republikou. Tím jsem si celkem jista. Děkuji.
Dobře, děkuji vám. Táži se vás, pane zpravodaji, zda chcete počkat až do závěrečného slova, nebo jste řádně přihlášen do rozpravy. Řádně přihlášen. Pojďte. Máte slovo.
Vážený pane předsedající, já bych chtěl potvrdit to, co tady teď pronesla paní ministryně Válková, a upozornit na to, co zde říkal kolega Kostřica, že nebylo věcně ani malinko relevantní. Ta smlouva se netýká obsazování pracovních míst. Ta smlouva se týká uznávání toho, že osoba prošla habilitačním řízením a byla jmenována docentem. Ale toto jmenování docentem nemá žádnou souvislost s konkrétním pracovním místem. Ani faktickou, ani hypotetickou, protože ani v zákoně nic takového nenajdete. Totéž u jmenovacího řízení. Jmenovací řízení profesorem znamená, že jmenovaný dostává dekret o tom, že byl jmenován profesorem, ale to nezakládá žádný nárok na pracovní místo. Takže to, co zde říkal pan kolega Kostřica o obsazování pracovních míst, to je věc, která nemá s touto smlouvou absolutně nic společného. Tohoto procesu se to netýká. V zákoně o vysokých školách najdete celkem šedesát míst, kde je použito slovo profesor, a vesměs s jednou jedinou výjimkou, a to je databáze docentů a profesorů, s touto výjimkou všechny výskyty tohoto slova se týkají jenom získání tady tohoto oprávnění. To, co byly problémy s interpretací té smlouvy z hlediska evropského prostoru, byly mimo jiné také proto, že bez ohledu na to, že používáme běžně označení jako titul docent nebo titul profesor, tak zase tyto tituly docent a profesor v zákonech nenajdete. [[(12.00 hodin)]] Neexistuje žádný pojem udělení titulu docent nebo titulu profesor. Toto měl upravit návrh sociální demokracie na zákon o vysokých školách, který byl předkládán v roce 1997 v této Poslanecké sněmovně. Myslím, že to byl poslanecký návrh pod vedením poslance Eduarda Zemana. Návrh byl stažen, protože bylo za Tošovského vlády dosaženo kompromisu s vládním návrhem, který tehdy prezentoval ministr Sokol. V tom sociálně demokratickém návrhu byla klauzule, která mluvila o tom, že se zavádí titul docent, titul profesor. Tam by dokonce ani nevznikala ta nejednoznačnost z hlediska oprávnění k výkonu činnosti. Dnes nemáme formálně zavedený titul docent, profesor a na to, jaké oprávnění vzniká předáním docentského nebo profesorského dekretu, lze pohlížet také tak, že je to pouze oprávnění k výkonu příslušných činností, které na té šedesátce míst, o kterých jsem mluvil, specifikuje zákon o vysokých školách. Nemá to s obsazováním pracovního místa nic společného. Zase ten starý sociálně demokratický návrh předpokládal explicitní zákonné rozdělení mezi pracovním místem docenta, profesora a získáním tohoto titulu. Nedostalo se to do zákona, nicméně praxe je taková, že samozřejmě nemůže jenom získáním profesury nebo habilitačním řízením toto zakládat pracovněprávní poměr. Čili obsazování míst se to netýká. Druhou faktickou poznámku mám k tomu, co zde říkal pan ministr o tom, že neměla žádná vysoká škola nějaké negativní stanovisko k tomu. Toto není pravda. Já jsem se dotázal písemně České konference rektorů. Mám její odpověď z 22. května 2014, která neobsahuje celkové stanovisko České konference rektorů, ale obsahuje dvě stránky stanovisek jednotlivých vysokých škol [[ukazuje]], kde odpovídaly na otázku č. 2: Považujete za možné ohrožení vašich akreditovaných studijních programů v případě naplnění této mezinárodní smlouvy? A odpověď "považujeme za ohrožení" má Univerzita Palackého v Olomouci, Veterinární a farmaceutická univerzita Brno, Mendlova univerzita v Brně, Univerzita Hradec Králové, Jihočeská univerzita v Českých Budějovicích, Slezská univerzita v Opavě, Univerzita Jana Evangelisty Purkyně v Ústí nad Labem, Západočeská univerzita v Plzni, Univerzita Tomáše Bati ve Zlíně, Vysoká škola polytechnická Jihlava, Policejní akademie České republiky, Bankovní institut vysoká škola, Vysoká škola hotelová v Praze, Vysoká škola manažerské informatiky, Vysoká škola mezinárodních a veřejných vztahů, Vysoká škola evropských a regionálních studií, NEWTON College, Vysoká škola logistiky a Vysoká škola zdravotnická. Dal jsem písemný dotaz jako předseda výboru, dostal jsem oficiálně jako předseda výboru písemnou odpověď. A tato odpověď nebyla změněna. Čili z hlediska podkladů, které mám k dispozici jako předseda výboru, konstatuji: Jsou zde konkrétní stanoviska řady vysokých škol, že jim to potíže přinese, a nebylo mi doručeno od žádné z těchto vysokých škol stanovisko, které by tady toto nějak modifikovalo. Takové stanovisko mi nedala ani Česká konference rektorů. Takže z hlediska toho, co zde prezentuji, shodně jak na straně Rady vysokých škol, tak na straně České konference rektorů mám doklady o tom, že to problematická norma je. A to poslední, co bych zdůraznil, je stanovisko Slovenské konference rektorů. Ti říkají: Byli jsme obejiti v tom procesu, stejně jako byli obejiti naši čeští kolegové v době Nečasovy a Rusnokovy vlády. Toto je problém. Odmítnutí ratifikace této smlouvy může nanejvýš zlepšit poměry mezi vysokými školami na Slovensku a v České republice. Rozhodně to nezhorší, není žádným nebezpečím pro vztahy mezi oběma zeměmi. Děkuji.
Děkuji panu poslanci Zlatuškovi. Nyní faktická poznámka pana poslance Petra Bendla a potom s přednostním právem pan ministr školství. Prosím, pane poslanče, máte slovo.
Děkuji za slovo, pane předsedající. Dámy a pánové, já tomu přestávám rozumět. Předseda školského výboru tady říká - je to skandální, nemáme to přijmout, mám tady od téměř všech českých vysokých škol napsáno, že tahle smlouva je špatně. Ministr školství mi říká - ta smlouva není úplně nejlepší, ale se Slováky jsem to všechno probral. Všichni říkají - je to v pořádku, nedá se nic dělat, pojďme tu ratifikaci dokončit, protože to na slovenské straně nevidí tak fatálně jako možná tady někteří. Možná někteří, jako třeba paní ministryně spravedlnosti, která, pokud vím, má profesuru v Trnavě, není tam úplně v nekonfliktu zájmů. Můj názor. Ale to asi v tom nehraje absolutní roli. Nemohli byste se prosím, vládní koalice, nějak domluvit a říct nějaké stanovisko? Proč to bylo ve výborech? Proč jedni říkají zásadně ne a druzí zásadně ano? Tomu fakt nerozumím.
Děkuji panu poslanci Bendlovi. Mám dvě faktické poznámky. Ptám se, pane ministře, jestli vyčkáte... [[Chce promluvit s faktickou.]] Také se chcete přihlásit k faktické poznámce. Já vám to změřím a potom bude faktická poznámka pana kolegy Zlatušky a paní kolegyně Semelové. Pane ministře, máte slovo.
Děkuji, jenom faktickou poznámku pro pana poslance Bendla. Vy byste té smlouvě měl rozumět, protože vznikla za vás, pane poslanče. Tak to byste tomu měl rozumět. Já tady pouze řekl stanovisko za ministra školství, že jsem udělal ty dva kroky, to znamená to, co tady četl pan poslanec Zlatuška, se datovalo 22. 5., pak se to projednávalo ve Sněmovně. Protože ty vysoké školy s tím nesouhlasily, přerušilo se to. Proběhlo jednání s vysokými školami. Já jsem vám řekl stanovisko vysokých škol, jaké je teď, v tuto chvíli. Zároveň se udělalo prohlášení, aby dovysvětlilo některé sporné body té smlouvy. A to je maximum, co v tuto chvíli mohu udělat u smlouvy, která prostě běží ve chvíli, kdy se střídají vlády. To znamená, já osobně si myslím, a znovu musím potvrdit, že slovenská strana mi potvrdila ústy jak ministra, tak velvyslance, že chtějí ratifikaci dokončit. Takže tlumočím všechny tyto informace pro vaše co nejkvalitnější rozhodnutí.
Ano, děkuji. Nyní faktická poznámka pana poslance Zlatušky. Prosím, pane poslanče, máte slovo.
Pane předsedající, já bych jenom pro pana poslance Bendla, jestli mně bylo špatně rozuměno. Já jsem četl ty, které říkaly, že by s tím potíže byly. Nečetl jsem ty, které říkaly, že by s tím potíže nebyly. Takže to byla Univerzita Karlova v Praze, České vysoké učení technické v Praze, Vysoká škola báňská, Technická univerzita v Ostravě, Akademie výtvarných umění v Praze, Vysoké učení technické v Brně, Akademie múzických umění v Praze, Univerzita Pardubice, Vysoká škola chemicko-technologická, Univerzita obrany a Metropolitní univerzita Praha. Nicméně stanoviska, že to není problematické, jsou výrazně v menšině a je nutné vidět, že zastoupení oborů je na těch školách různé. Paní ministryně Válková tady zmiňovala zdravotnické obory. To je jedna z těch oblastí. Veterina u nás nemá žádnou tuzemskou konkurenci. Jediná druhá srovnatelná veterina je v Košicích. A pak bych chtěl jenom fakticky potvrdit to, co tady říkal pan ministr. Pan ministr je v tom podle mého názoru nevinně. Snaží se zachovávat tvář procesu úřadu, za který neodpovídá. On nebyl ten, kdo... [[Smích i potlesk zprava.]] No, neodpovídá z té doby, kdy k tomuhle sjednávání došlo. Já jsem si vyžádal podklady o tom, na kterých schůzích vedení ministerstva se o tom jednalo. Vesměs to byly schůze, kde to měl v gesci tehdejší první náměstek Nantl, za to nemůže pan ministr Chládek. Podepsala tu smlouvu vláda prezidenta Rusnoka. Samozřejmě z hlediska kontinuity úřadu chápu, že zde pan ministr vystupuje -
Pane poslanče, uplynul vám čas k faktické poznámce.
- vystupuje, ale na věcné podstatě to nic nemění.
Nyní ještě před faktickou poznámkou paní poslankyně Semelové faktická poznámka pana poslance Svobody, faktická poznámka pana poslance Blažka, s přednostním právem se hlásil pan poslanec Fiala. Ještě předtím, než dám slovo paní poslankyni Semelové, budu konstatovat omluvu pana ministra Chovance od 12 hodin a od 15 hodin pana poslance Janulíka. Nyní s faktickou poznámkou paní poslankyně Marta Semelová. Prosím, paní poslankyně, máte slovo.
Děkuji. Já jsem jenom chtěla, vážené kolegyně, kolegové připomenout - my jsme se skutečně v květnu dohodli na tom, že přerušíme jednání o smlouvě, protože tam bylo tehdy mnoho nejasností a byli jsme upozorněni řadou vysokých škol na to, že to může způsobit komplikace. Nicméně v tuto chvíli to, co nám tady čte pan předseda školského výboru, pan poslanec Zlatuška, tak to jsou všechno informace - seznam těch škol z toho května, kdy se to projednávalo, stejně tak jako ty obory, kde upozorňovali někteří představitelé vysokých škol, že se jich to může dotknout. To všechno je z května, předtím než Ministerstvo školství jednalo dál. Pokud jsou nějaké nové informace, tak ty tady teď nezazněly z úst pana poslance Zlatušky. A pokud je má, pokud je získal jako předseda školského výboru, tak mě překvapuje, že my jako členové školského výboru jsme je nedostali, že nám je neposkytl na rozdíl od Ministerstva školství, kde jsme dostali právě informaci o tom, jak se ta situace dál vyvíjela. Děkuji.
Děkuji. Nyní s faktickou poznámkou pan poslanec Bohuslav Svoboda a připraví se pan kolega Blažek. Prosím, pane poslanče, máte slovo k faktické poznámce.
Děkuji za slovo, pane předsedající. Dámy a pánové, chtěl bych jenom vyvrátit některé věci, které tu zaznívají, a říci, že také nemám odpověď na všechno, co chci znát. Samozřejmě umím pracovní právo a vím, že titul profesor a docent není vázán na pracovní místo. Na druhou stranu také vím, že akreditace oboru je vázaná na kvalifikaci pracovníků. To samozřejmě znamená, že jestliže já mám katedru, která učí nějaký obor, musím v čele té katedry mít někoho, kdo má titul docent nebo profesor. A v tom okamžiku soutěž o to místo dostává úplně jinou podobu, protože jenom ten, kdo ho má, a oprávněně ho má, může stanout v čele takového ústavu, takové kliky (?), aby ten obor vůbec nezanikl. To je zkreslující informace, že to není vázáno na pracovní místo. Je, protože zákon vyžaduje pro akreditaci, aby ten člověk ten titul měl. Ale můžete tam přijmout někoho jiného. Ano, můžete, ale pak to přestane fungovat jako katedra. A také mi trošičku vadí, když je přečten výčet univerzit, kterým to nevadí, nejsou vyjmenovány ty zásadní univerzity, které mají rating v mezinárodním rejstříku, jako je Karlova univerzita, technika, které něco znamenají prostě proto, že jsou aspoň v té prvé pětistovce.
Děkuji panu poslanci Svobodovi. Nyní pan poslanec Pavel Blažek s faktickou poznámkou. Pak je ještě jedna faktická poznámka kolegy Petra Fialy.
Dobrý den. Děkuji za slovo. Vždycky když jde o vysoké školy, tak ta debata je dramatičtější možná, než by měla být. Jenom připomenu trošku historie, že po roce 1918, když bylo Revoluční národní shromáždění, tak všechno probíhalo v pořádku, než došlo na vysoké školy. A to byla první velmi brutální politická dramatická debata. Konkrétně šlo o zřízení brněnské univerzity. Ten spor byl o něčem jiném, než vedeme my dneska. Ale na té debatě je zajímavé, že v zásadě si myslím, že se v té debatě už tak trošku ztrácíme. Ztrácejí se v tom trošku vysoké školy, které mají často rozdílná stanoviska k celé této záležitosti. Já bych jenom rád řekl - my jsme Parlament, respektive součást Parlamentu. A mě tam zajímá ta věc, když to schválila už Slovenská národní rada, tak by mě strašně zajímalo, co té Slovenské národní radě řekneme, pokud to dnes neschválíme. Já si to nedokážu představit. A nad tím je podle mě to, co říkal kolega Kostřica, to znamená nějaký taky zájem na dobrých vztazích se Slovenskem, které dobré jsou. Na mě to působí dojmem - říkám působí, to neznamená, že to tak opravdu je, ale tak by to možná působilo i na Slováky, respektive na slovenský parlament, ale možná i na Slováky, že my to neschvalujeme z nějaké předpojatosti vůči slovenským vysokým školám, jako bychom si mysleli, že jsou nekvalitní, respektive méně kvalitní než ty naše. Nedokážu si představit, že by to pochopili jinak. A to si myslím, že je nad tím vším, a proto je asi dobré tu smlouvu už schválit, pokud ji schválili Slováci, protože to odůvodnění, pokud to neschválíme, si nedokážu vůbec představit. Děkuji za pozornost.
Děkuji panu poslanci i za dodržení času. Nyní pan poslanec Zlatuška a faktická poznámka ještě kolegy Laudáta před přednostním právem pana poslance Fialy. Prosím, pane poslanče, máte slovo k faktické poznámce.
Vážený pane předsedající, to, co zde říkal teď kolega Blažek, je přesně naopak. Ta smlouva potvrzuje současný stav s jedinou výjimkou. Říká: Nebudeme uznávat slovenské habilitace a jmenovací řízení a Slováci nebudou uznávat naše. S nějakým pohledem špatným směrem na slovenské školy se to má právě naopak. Pokud tu smlouvu odmítneme, tak pouze řekneme: Ano, považujeme slovenské vysoké školství za slušné školství a proces, kterým se zlepšují parametry slovenských škol, za proces, který je srovnatelný s procesem, který je v České republice. Akreditační komise na Slovensku dozírá na to, jak vypadají slovenské vysoké školy, a dozírá na to způsobem, že se na to přiměřeným způsobem můžeme spolehnout. Neznamená to, že se nenajdou jednotlivosti, ve kterých nebudou nějaké dílčí problémy. Paní kolegyni Semelové bych chtěl říct, že dopis od ministra školství s tím memorandem jsem dostal 22. října s tím, že je z něj vidět, že to dostali všichni poslanci, takže jsem toto nepovažoval za potřebné specificky dávat výboru já, když vím, že to poslal pan ministr Chládek. Ve zbytku konstatuji, že se nezměnilo žádné ze stanovisek reprezentací vysokých škol. Opakoval jsem stará stanoviska jenom proto, že nebyla změněna. Vyžádal jsem si je písemně, na písemné otázky jsem nedostal žádné odpovědi, žádné modifikace. Neformálně jsem se ptal, nebylo mi tady toto změněno. Ale tam není nic, co by bylo k formálnímu projednávání.
Skončil váš čas, pane poslanče. Nyní pan poslanec František Laudát a pan kolega Fiala změnil také své vystoupení na faktickou poznámku. Prosím, pane poslanče, máte slovo k faktické poznámce.
Děkuji za slovo, pane místopředsedo. Já jenom jestli si to pan kolega Blažek neumí představit, já taky, já si to umím představit. A já nevidím důvod, jestli to je špatně, proč bychom tady měli být tlačeni do toho to schvalovat kvůli přátelským vztahům. Myslím si, že pan Zlatuška to tady řekl jasně, že to vztahy nenaruší, že naopak přesný opak je pravdou. A doporučoval bych, abychom už šli radši k hlasování, nebo tady z toho uděláme kabaret. Děkuji.
Děkuji, pane poslanče, i za to upozornění. Já v každém případě ve 12.30 přeruším tento bod, i kdyby nebyl ukončen, protože máme pevně zařazený bod Návrh na změnu složení orgánů Poslanecké sněmovny. Nyní s faktickou poznámkou pan poslanec Petr Fiala. Pan kolega Blažek se mi odhlásil. Prosím, pane poslanče, máte slovo.
Dámy a pánové, jenom velmi stručně. Protože tady několikrát bylo řečeno, že se smlouva připravovala za mého vedení ministerstva a kdo za co všechno může, tak úplně jednoduše zopakuji to, co jsem tady už jednou říkal. Já jsem skutečně začal připravovat se svými kolegy smlouvu na této úrovni se Slovenskou republikou, která měla zastřešit dosavadní smluvní vztahy. Měla odstranit problémy s uznáváním vzdělávání a netýkala se této otázky. Nevím, zda skutečně došlo v případě mého nástupce pana ministra Štyse k rozšíření toho obsahu smlouvy, o kterém jsme ale nikdy v tomto rozsahu s panem ministrem Čaplovičem nevyjednávali. Ale možná k němu ani nedošlo. Možná jenom tady při minulém projednávání někdo uplatnil extenzivní výklad, kterým vystrašil všechny ostatní, a tento extenzivní výklad pak nás samozřejmě pronásleduje dál. Ale jestliže tady máme memorandum, ve kterém se jasně vyjádřila obě ministerstva, jestliže tu máme nové stanovisko České konference rektorů, Rady vysokých škol, že jim ta smlouva nepřipadá v žádném případě závažná, tak pak opravdu nechápu, proč by Česká republika neměla udělat to, co udělala Slovenská republika, a neměla by tu smlouvu ratifikovat. [[(12.20 hodin)]] Nevidím pro to jediný důvod. Jediný důvod, který vidím, proč to neuděláme, jsou spory ve vládní koalici, kdy pan předseda výboru z hnutí ANO chce potrápit pana ministra ze sociální demokracie, a když si oba nevědí rady, tak to chtějí hodit na nějaké minulé vlády. Ale tak to prostě není. Ten problém je na stole teď a tady. Podle mě Ministerstvo školství udělalo, co jsme po něm chtěli, a předložilo nám výklad, na základě kterého se můžeme relevantně rozhodnout a hlasovat pro nebo proti té smlouvě.
Děkuji panu Petru Fialovi za dodržení času. Nyní dvě faktické poznámky. Nejdříve paní ministryně Válková, pak pan ministr Chládek, pak kolega Zlatuška. Prosím, paní ministryně, máte slovo.
Děkuji, pane předsedající. Vaším prostřednictvím k paní poslankyni Semelové. Jenom ta nová informace, myslím, že tady přece jenom byl právě ten vzkaz zaslaný rektory vysokých škol, univerzit na Slovensku, že procedurální postup projednávání této smlouvy oni považují za velmi nestandardní a že s obsahem smlouvy opakovaně prohlásili svůj nesouhlas. To za prvé. Za druhé, já jsem tedy i z proběhlé diskuse získala jednoznačný dojem, že naopak ta smlouva není v pořádku a umožňuje různý výklad. Já jsem kolegům právníkům zadala výklad současného znění navrhované smlouvy. Jak jsem říkala, Praha, Brno, Plzeň, každý z výkladů je odlišný. Pro mě je to důkaz toho, že nejednoznačnost jednotlivých ustanovení smlouvy logicky povede k různému výkladu. Jde tady relativně o dost. Do třetice, tady to zaznělo, tak abych nebyla já osobní, já si vzpomínám velice dobře na situaci, kdy například profesor Kratochvíl, tenkrát ještě docent Právnické fakulty v Brně, kolega pan poslanec Fiala ho bude dobře znát, měl možnost svoji profesuru obhájit v Praze. Praha nevycházela tenkrát vstříc docentům, protože samozřejmě preferovala svoje docenty, takže se obrátil na trnavskou univerzitu. Rovněž po velmi přísném akreditačním řízení získal profesuru tam. Garantoval donedávna řadu oborů. I v oblasti právní bylo třeba, abychom měli určitou alternativu. Právě úmyslně zmiňuji jeho, abych nemluvila o sobě a další -
Paní ministryně, také vám skončil čas k faktické poznámce.
Ano, děkuji.
Děkuji. Nyní s faktickou poznámkou pan ministr Marcel Chládek. Prosím, pane ministře, máte slovo.
Děkuji. Já teď jenom zase na rozdíl vystoupím ne s nějakými osobními pocity nebo názory, jenom fakticky. Na Slovensku se to schválilo 31. ledna tohoto roku. Pokud s tím rektoři Slovenské republiky měli problém, ať si to řeší na svém území, měli na to celou dobu. Já mám pouze informaci od ministra školství a od velvyslance Slovenské republiky, že nás žádají, abychom už ten proces dokončili, a diví se, jak je možné, že nám to tady tak dlouho trvá. K poznámce pana poslance Fialy. Pan ministr Štys to podle mého názoru, jak jsem se díval na ten proces, nijak nerozšířil, to znamená, ten proces pouze dokončil, který byl započat za pana bývalého ministra Fialy, a já musím jako ministr konstatovat, že toto je mezinárodní smlouva, která spíše bude dělat mezinárodní problém, než že bychom tady se měli pasovat na levici, na pravici nebo různě z toho přeskakovat. Vysoké školy velké, poslední moje konstatování, pravdou je, že velké vysoké školy, jako je třeba Karlova univerzita, mi sdělila, že s tím žádný problém nemá.
Děkuji panu ministrovi. Nyní s faktickou poznámkou pan poslanec Zlatuška, poté pan poslanec Stanjura, poté pan poslanec Blažek. Prosím, pane poslanče, máte slovo k faktické poznámce.
Já bych chtěl jen k tomu, co tady říkal pan předseda Fiala. Jednání o smlouvě byla zahájena v únoru 2011 expertní komisí Ministerstva školství, mládeže a tělovýchovy. V červnu 2011 projednána směrnice o dojednání k dohodě s příslušnými zúčastněnými, odborně za vysoké školy tam není nikdo. Tento návrh byl v období od března do června 2012 projednáván česko-slovenskou expertní skupinou, za vysoké školy ani z jedné strany tam nebyl nikdo. Dne 16. října 2012 byl text smlouvy schválen panem ministrem na 40. poradě vedení. Ve dnech 8.až 29. listopadu 2012 projednán v rámci vnějšího připomínkového řízení. Toto vnější připomínkové řízení nebylo vysokým školám dáno jakýmkoliv způsobem k vyjádření. Dne 28. května 2013 byl znovu schválen na 18. poradě vedení. Ani z této doby nebylo reprezentaci vysokých škol řečeno ani slovo. Takto vypadala otevřenost ministerstva vůči tomu prostředí. Dne 30. dubna 2013 byl návrh smlouvy v podobě, v jaké je předkládán, schválen vládou Slovenské republiky. Vláda České republiky o tom jednala 16. října 2013, podepsáno 28. listopadu 2013. Čili kompletně to bylo uděláno za ministrů Dobeše a Fialy. Bylo to dokončeno formálně za ministra Štyse, nicméně v době, kdy už to měli Slováci, takže se na tom textu nic neměnilo. Celou dobu to bylo děláno naprosto netransparentně, bez toho, aby dotčené školy o tom cokoli věděly. Toto je samozřejmě kořen toho. Jinak k té úvaze, že když to schválila slovenská strana, máme to schválit také. Takováto úvaha samozřejmě naznačuje, že nejsme suverénním parlamentem, že v okamžiku, kdy svolení k ratifikaci dá jedna strana, je zbytečné, abychom o tom jednali znovu.
Skončil váš čas, pane poslanče.
Že to zaznívá zrovna -
Prosím, nezneužívejte faktickou poznámku. Děkuji. Nyní pan poslanec Zbyněk Stanjura, také k faktické poznámce.
Pro nás je ta věc poměrně jednoduchá, my budeme hlasovat pro ratifikaci této smlouvy. Zlehčování toho, že domluvenou smlouvu parlament odmítne podle našeho názoru kvůli chybnému extenzivního výkladu, který byl navíc vyvrácen, nazvat se to nedá jinak, než opravdu že chcete jako zatopit ministru školství. To, že ho tady musí hájit opoziční poslanci, je poměrně úsměvné. Já jsem překvapen, jak vystupuje ministryně spravedlnosti. Být to její smlouva, z jejího rezortu, kterou ona zdědí, tak nás přesvědčuje, že je potřeba ji ratifikovat. Prostě v mezinárodní politice není možné, že když se změní vláda, že domluvené věci se tam prostě [[nesrozumitelné]], a pokud si už ministryně spravedlnosti myslí, že to je špatně, je tam devět měsíců, mohla iniciovat jednání se slovenskou vládou a mohli jsme tu mít jinou smlouvu! Jinak vůbec nerozumím té debatě. Předevčírem na Pražském hradě dostal premiér Slovenské republiky nejvyšší státní vyznamenání. Mnozí z nás, kteří jsme tam byli, jsme v tom okamžiku zatleskali. Zrovna tento premiér tu smlouvu podepsal, pokud mám dobré informace. Co mu dneska řekneme? My jsme se sešli, náš pan předseda výboru má pochybnosti, ministryně spravedlnosti má také pochybnosti, no tak my to prostě ratifikovat nebudeme. A současně říkáme: nenaruší to naše dobré vzájemné vztahy. To prostě není pravda. To prostě není pravda. Pokud chcete, hlasujte proti, nic vám v tom nebrání, ale nezavádět takovéto... Ratifikovali jsme mnohem horší smlouvy. Mnohem horší smlouvy jsme ratifikovali. [[Hluk v sále.]] No, je to pravda. Se zdůvodněním, a je jedno, kdo byl ve vládě, kdo byl v opozici, že je to dojednáno a ten stát navenek musí vystupovat jako celek. My se tady můžeme dohadovat o daních, sociální politice, zdravotnictví, to je v pořádku, ale není možné takhle přistupovat k mezinárodním smlouvám.
Děkuji. Faktická poznámka pana poslance Pavla Blažka, poté pana poslance Kostřici, potom přihláška s přednostním právem paní ministryně. Pane poslanče, já vám ještě dám slovo, ale poznamenávám, že po vašem vystoupení přeruším tento bod, poznamenám ty, kteří se hlásili do rozpravy, a budeme potom muset v tomto bodu pokračovat. Prosím, pane poslanče, máte slovo.
Tak pokud by se šlo hlasovat a vzdal by se další kolega, tak já se klidně vzdám, pane předsedající.
Ale jsou další kolegové, kteří se hlásí. Já to nemohu...
Kdyby se vzdali také, tak se vzdám také. [[Směje se.]] Aby se mohlo hlasovat.
Já bych to zkusil odhlasovat. Paní ministryně se také chce vzdát slova? Ne. Tak pokračujeme.
Tak já si ho nechám, dobře.
Prosím, pane poslanče.
Tak já prosím, ještě jednou řeknu - nechci řešit detaily téhle smlouvy, chci jenom říci následující, jak bude působit, pokud tu smlouvu neschválíme, a řeknu to pokud možno co nejjednodušeji. Jestliže argumentace tady je, že samotné slovenské vysoké školy nám píší nebo nám říkají, že ta smlouva není dobrá a u nich procházela nějakým netransparentním způsobem, tak my tím de facto říkáme: my v Praze víme lépe než Slovenská národní rada, co je pro Slováky dobré. Ten návrat do roku 1920! a to je strašně nepřijatelné, a jestli je Slovák na něco citlivý, tak je to přesně tohle!
Děkuji. A protože je právě 12.30, přerušuji tento bod s tím, že je přihlášen byl s faktickou poznámkou pan zpravodaj Rom Kostřica a do rozpravy byla přihlášena s přednostním právem paní ministryně Helena Válková. Přerušuji bod číslo 70 a budeme se zabývat pevně zařazeným bodem, nebo pevně zařazenými body, abych byl přesný, a to body 102 a 103. Nyní bod