Spoštovane kolegice poslanke, kolegi poslanci, gospe in gospodje! Začenjam nadaljevanje 18. seje Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne moreta udeležiti poslanka Maša Kociper od 13. ure dalje in poslanec Aljaž Kovačič do 12. ure. Vse prisotne lepo pozdravljam! Prehajamo na 8. TOČKO DNEVNEGA REDA – DRUGA OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O NALEZLJIVIH BOLEZNIH, REDNI POSTOPEK. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložilo 5 tisoč volivk in volivcev. V zvezi s tem predlogom zakona Odbor za zdravstvo predlaga Državnemu zboru sprejetje sklepa, da predlog zakona ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Besedo dajem predsednici odbora Anji Bah Žibert za dopolnilno obrazložitev predloga sklepa.
Odbor za zdravstvo je na svoji 8. redni seji, 4. 6. 2020, kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o nalezljivih boleznih, ki ga je Državnemu zboru Republike Slovenije v obravnavo predložila skupina 5 tisoč volivk in volivcev. V poslovniškem roku amandmaji niso bili vloženi. Dopolnilno obrazložitev sta v imenu predlagatelja predstavila Gregor Kos in Jure Pogačnik. Poudarila sta, da je cilj predloga zakona odpraviti sistem obveznega cepljenja in ponovna uvedba prostovoljnega cepljenja. S tem bi se zmanjšala tveganja pri cepljenju, odpravil pa bi se tudi družbeni konflikt, ki ga povzroča obvezno cepljenje. Izpostavila sta stališče, da tudi stroka pri tem ni enotna in da medicinski poseg, pri katerem je mnenje različno, ne sme biti predpisan kot obvezen. Mnenje Vlade Republike Slovenije je predstavila državna sekretarka Ministrstva za zdravje dr. Tina Bregant. Poudarila je, da Vlada in Ministrstvo za zdravje v celoti zavračata navedbe predlagateljev in predloga zakona ne podpirata. Ministrstvo meni, da je cepljenje znanstveno dokazan in najprimernejši preventivni ukrep za preprečevanje nalezljivih bolezni in da ima pozitiven učinek na celotno skupnost ter s tem na javno zdravje. S kolektivno zaščito namreč zavarujemo tudi tiste posameznike, ki zaradi različnih zdravstvenih razlogov ne smejo biti cepljeni ali pa se jim imunost na cepljenje ni razvila. O koristih cepljenja obstajajo trdni dokazi, ki temeljijo na znanstvenih študijah. Cepljenje svetujejo verodostojne strokovne mednarodne institucije s področja javnega zdravja in preprečevanja ter obvladovanja nalezljivih bolezni. Vlada zato zavrača tudi vse navedbe o neenotnosti medicinske stroke, sistematičnem prikrivanju sestavin v cepivih in kršenju medicinske etike. Odbor se je seznanil tudi s pisnim mnenjem Zakonodajno-pravne službe, ki ga je predstavila Špela Maček Guštin. Opozorila je, da je besedilo predloga zakona glede na stavke členov oblikovano neenotno ter ne sledi že uveljavljeni zakonodajni tehniki v zakonskih novelah. Prav tako so uporabljeni različni pristopi za umeščanje predlaganih posegov v veljavne člene Zakona o nalezljivih boleznih, kar zmanjšuje jasnost predloga zakona in omogoča različno razlago navodil za umeščanje sprememb in dopolnitev veljavne ureditve. Konkretne pripombe so se nanašale še na 2., 6., 8. in 11. člen predloga zakona. Mnenje Komisije Državnega sveta za socialno varstvo, delo, zdravstvo in invalide je predstavil državni svetnik mag. Peter Požun. Poudaril je, da komisija predloga zakona ne podpira. Komisija je bila tudi seznanjena z mnenjem Vlade in v razpravi podprla stališče Ministrstva za zdravje, da je glede na vsa zgodovinska dejstva v povezavi z nalezljivimi boleznimi, znanstvenimi dognanji in statističnimi podatki jasno, da je cepljenje najboljši način zaščite pred nalezljivimi boleznimi. Stališče k predlogu zakona so podali tudi vabljeni, in sicer predstavniki Nacionalnega inštituta za javno zdravje, Javne agencije za zdravila in medicinske pripomočke ter Zdravniške zbornice Slovenije. V razpravi je bilo izpostavljeno, da večina članov in članic odbora predloga zakona ne podpira. Glede na to, da je predlog zakona vložila skupina 5 tisoč volivk in volivcev, pa predlog zahteva spoštljivo obravnavo. Posebej je bilo izpostavljeno vprašanje, kako zmanjšati strah in nezaupanje pred cepljenjem, ter ali v celoti obvladujemo tudi tveganja, ki so povezana s cepljenjem. Glede na navedeno, je odbor s 16 glasovi za in nobenim proti, sprejel sklep, da Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o nalezljivih boleznih ni primeren za nadaljnjo obravnavo.
Hvala lepa. Besedo dajem mag. Gregorju Kosu, predstavniku 5 tisoč volivk in volivcev, kot predlagatelja predloga zakona za predstavitev stališča do predloga matičnega delovnega telesa.
Hvala lepa. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Pred vami stojim v vlogi predlagatelja Predloga zakona o nalezljivih boleznih, izpeljanega po zakonsko edini možni predvideni proceduri ljudske iniciative, s katero smo v polovici razpisanega roka zbrali bistveno več kot 5 tisoč zakonsko zahtevanih predpodpisov. Ljudska iniciativa je tako rekoč edina neposredna zakonska preostala možnost nečesa, kar naj bi bilo ustavno dejstvo, da v Sloveniji vlada ljudstvo, kar že vemo, da ne. Nagovoril vas bom v dveh vsebinskih točkah in z enim konstruktivnim predlogom. Prva točka je dejstvo negativnih izkušenj Slovenk in Slovencev, ki jih imamo z obveznim cepljenjem. Po najnovejši raziskavi javnega mnenja z reprezentativnim vzorcem 701 respondenta je imelo 13,5 %, ki so odgovarjali, nekakšno reakcijo po cepljenju. Deleža resnih poškodb s cepivi v registru, ki ga zahteva zakon, ne boste našli, ker uradno teh poškodb ni, ne obstajajo, ker jih pediatri in zdravniki ne smejo vpisati in ne smejo opredeliti kot poškodbe s cepivi. Obenem, poslanke in poslanci, niti odgovornosti za poškodbe s cepivi ne želite prenesti na proizvajalce cepiv, tako da to odgovornost nosimo davkoplačevalci. Resnični primeri poškodb s cepivi in vpliv slednjega na otroke in družine se objavljajo na posebni strani Ni nas malo. Objavljeni sta že dve tako imenovani izpovedi. Vse v rokopisu, da je jasno, da ne gre za falsifikate ali zlorabe. Predlagam, da si preberete kdaj vsaj eno izpoved, ki vam ne bo vzela veliko časa, moj čas danes tu je, žal, omejen. Druga točka se nanaša na neodvisne znanstvene študije in neresnico, ki si jo je dopustila Vlada Republike Slovenije, ki je na svoji seji sprejela politični sklep, da si je stroka glede cepiv enotna. Pa si ni. Najnovejša znanstvena raziskava, Hooker, Miller, Sage Open Medicine, 27. maj 2020, izkazuje, da so necepljeni otroci bolj zdravi od cepljenih. In še eno dejstvo moram navesti, da necepljeni v ničemer ne predstavljamo večje nevarnosti za prenašanje virusov ali bolezni od cepljenih, kvečjemu obratno. To je dejstvo. Stroka si ni enotna, spoštovani poslanke in poslanci, ne glede na to, na katerih organih boste ničkolikokrat izrekli drugačno trditev. Tako kot ne drži, da naj bi nas cepiva varovala pred množičnimi smrtmi zaradi nalezljivih bolezni, saj je neizpodbitno zgodovinsko dejstvo, da so se množične smrti končale pred uvedbo cepiv, ali skrbno načrtovani mit o precepljenosti, ki v Sloveniji nikakor ne more biti višje od 50 %, saj se je več kot 820 tisoč državljanov rodilo pred uvedbo cepljenja. To je moč argumentov, ne argument moči. Dovolite mi, da zaključim z začetnim izhodiščem glede ljudske iniciative, demokracije in oblasti ljudstva. Najmanj, kar kot konstruktiven in aktiven državljan, udeležen v procesu ljudske iniciative, danes tukaj pričakujem od vas je, da ustanovite posebno komisijo, ki bo v roku šestih mesecev pregledala in podrobno analizirala problematiko varnostnih študij cepiv, registrov poškodb s cepivi, sestavin cepiv, dokumentiranih izpovedi staršev glede poškodb s cepivi in asimptomatsko prebolevanje bolezni pri cepljenjih, ker verjamem, da se zavedate pomena ljudske iniciative in v skladu z ustavno določbo, da v Sloveniji vlada ljudstvo, pričakujem, da boste vodenje komisije zaupali predlagateljem predloga zakona in v komisijo imenovali vse relevantne deležnike, ki jih boste predlagali vi, predstavniki zdravstvene oblasti in seveda predstavniki ljudske iniciative enakopravno. Če se predstavniki, predlagani z vaše strani in s strani zdravstvenih oblasti rednih tedenskih sej komisije ne bodo uspeli udeleževati zaradi, recimo, uradne zasedenost ali pa mogoče neuradno obstrukcije, bodo seje in zaključki vseeno sprejeti in javni. Predlagam, da osnova za sprejetje nadaljnjih zakonskih korekcij v dejansko korist zdravja državljank in državljanov, demokracije in neodtujljivih človekovih pravic in predvsem nedotakljivosti človekovega telesa, kar vemo od Nürnberškega kodeksa in Helsinške deklaracije, ker se ne smejo izvajati medicinski postopki z izsiljevanjem kar je kazen ali celo kazenska ovadba, kar se dogaja v Sloveniji, z diskriminacijo ali izločitvijo iz družbe, s prisilo, kar je fizični odvzem otrok, ali celo z načrtno manipulacijo, kar je prikrivanje negativnih učinkov in neopravljanje pojasnilne dolžnosti, ker je vse to našteto neetično. Predlagano komisijo potrebujemo, ker je javni medijski prostor za izmenjavo argumentov v Sloveniji zaprt. Zaprla ga je industrija cepiv, upam, da ni zaprla tudi prostora hrama demokracije in duše hrama demokracije, ker upanje umre zadnje. Poslanke in poslanci, prostovoljno cepljenje je praksa Avstrije, Švice, Norveške in drugih držav vredni zgleda. Podpisanih najmanj 5 tisoč Slovenk in Slovencev želimo biti del tega zgleda ne periferije cepilnih lobijev. Hvala.
Hvala lepa. Besedo dajem predstavnici Vlade dr. Tini Bregant, državni sekretarki na Ministrstvu za zdravje.
Spoštovani in spoštovane! Skupina 5 tisoč volivk in volivcev je Državnemu zboru predložila Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o nalezljivih bolezni. S tem predlogom želijo odpraviti obvezno cepljenje in uvesti prostovoljno. Med razloge za trajno nedopustnost cepljenja oziroma opustitev cepljenja pa kot razlog dodajajo tudi kronične bolezni ali pa zdravstvena stanja, ki nakazujejo spremenjeni imunski odziv, ter prisotnost družinske anamneze pri starših in tudi drugih prednikih. Poleg tega črtajo člene, ki urejajo postopek opustitve cepljenja iz medicinskih razlogov in tudi to nalogo. Dodatno urejajo pravice do odškodnine po cepljenju v primeru resnih in trajnih posledic cepljenja. Poleg te enkratne odškodnine, ki jo mora poravnati država, pa se dodaja še pravica do mesečne rente v višini stroškov zdravljenja oziroma terapij, asistence in druge škode, zaradi poslabšanja zdravja. Podaljšujejo pa tudi rok za vložitev vloge za odškodnino iz šestih na deset let. Te spremembe utemeljujejo s tem, da je mnenje uradnih inštitucij, recimo Svetovne zdravstvene organizacije, glede cepljenja pristransko, da temeljijo na študijah proizvajalcev cepiv oziroma tistih študij, ki so jih proizvajalci cepiv financirali, čeprav po njihovem mnenju obstajajo tudi druge študije, ki kažejo, da je cepljenje neučinkovito in nevarno. Zato predlagatelji poudarjajo, da je mnenje stroke glede cepljenja različno ter da za to ne sme biti predpisano kot obvezno. Med razloge za spremembo zakona tudi navajajo, da Javna Agencija Republike Slovenije za zdravila in medicinske pripomočke skriva študije varnosti in učinkovitosti ter da smo bili priča sistematičnemu prikrivanju sestavin v cepivih. V mnenju Vlada Republike Slovenije ne podpira predloga zakona in tudi predlagamo, da ga Državni zbor ne sprejme. Navedbe o neenotnosti medicinske stroke lahko argumentirano zavrnemo. Prav tako zavračamo sistematično prikrivanje sestavin v cepivih, kršenje medicinske etike in pojasnilne dolžnosti ter tudi neobstoj pregleda nad posledicami cepljenja. Poleg tega pa Vlada Republike Slovenije nasprotuje tudi parcialnim posegom v Zakon o nalezljivih boleznih in bomo tudi zaradi dognanj, ki so posledica te epidemije covid-19, pripravili oziroma pripravljamo celovito spremembo zakona. V pravni službi smo tudi preverili možnost, da bi se predlog zavrnil hkrati s predložitvijo novega vladnega predloga, ki ga pripravljamo v tej že imenovani delovni skupini, je pa mnenje pravne službe, da to ni mogoče. Tako da iz povedanega predlagamo, da Državni zbor tega predloga ne sprejme. Hvala.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Prva ima besedo Poslanska skupina Demokratične stranke upokojencev Slovenije. Kolega Branko Simonovič.
Hvala za besedo, predsednik. Lep pozdrav vsem prisotnim! Ustava Republike Slovenije v 88. členu opredeljuje pomemben institut v naši državni ureditvi, in to je zakonska iniciativa. Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o nalezljivih boleznih, ki ga obravnavamo, je upoštevajoč ljudsko zakonodajno iniciativo v proceduro vložilo 5 tisoč volivk in volivcev. Poslanska skupina Desus ga je s tega vidika še posebej skrbno obravnavala. Cilj predloga novele zakona je odprava sistema obveznega cepljenja in ponovna uredba prostovoljnega cepljenja z argumenti, da gre za medicinski poseg, o katerem si je mnenje stroke tako različno, da ne sme biti predpisano kot obvezno. Negativno mnenje Vlade v predlogu novele je na pristojnem matičnem delovnem telesu predstavila državna sekretarka Ministrstva za zdravje dr. Tina Bregant, ki je pojasnila, zakaj se nasprotuje parcialnim posegom v Zakon o nalezljivih boleznih ter zakaj Vlada zavrača navedbe o neenotnosti medicinske stroke, kršenju medicinske etike in prikrivanju sestavin v cepivih. Z mnenjema, da se s kolektivno zaščito zavaruje tudi vse tiste posameznike, ki zaradi takšnih in drugačnih medicinskih indikacij ne smejo biti cepljeni, in da je cepljenje znanstveno dokazano najbolj varen in učinkovit preventivni ukrep za preprečevanje nalezljivih bolezni, ki ga svetujejo vse uradne inštitucije na področju javnega zdravja, se strinjamo tudi v naši poslanski skupini. Če kje, potem se na področju cepljenja zagotovo morajo upoštevati znanstvena dognanja in širši družbeni vidik. V preteklih mesecih smo bili priča mogočnosti novega virusa in dejanske krhkosti zdravja ter družbenih posledic, ki jih je prinesel, in jih bomo odpravljali še nekaj časa. Ob vsem tem si preprosto kot družba ne smemo dovoliti, da bi se zaradi znižanja stopnje precepljenosti ponovno še dodatno pojavile že izkoreninjene bolezni, ki bi stanje lahko še poslabšale. Ob vsakokratnem sprejemanju tako pomembnih predpisov je tako ključno, da gledamo širše, da gledamo na celotno skupnost in zaupamo zdravstveni in znanstveni stroki. Poslanska skupina Desus bo tako sklep, da predlog novele zakona ni primeren za nadaljnjo obravnavo, podprla. Hvala lepa.
Hvala. Naslednji ima besedo Zmago Jelinčič Plemeniti za Poslansko skupino SNS.
Lep dober dan! Hodim malo bolj tako robotsko, ker me je včeraj bolelo vse, danes me boli pa čisto vse. Ja. Predlog, da zakon ni primeren za obravnavo, je popolnoma smiseln. 5 tisoč ljudi je pokazalo, da ne razume in ne verjame zdravstveni stroki, kar je slabo in žalostno. Dezinformacije, ki se širijo na tem področju, kako je cepljenje škodljivo, so škodljive. Dejstvo je, da ni res, da so necepljeni otroci bolj zdravi. Ni res. Res pa je to, da tisti, ki niso bili cepljeni, so zopet začeli širiti ošpice. In ošpice v starejši dobi, če ni bil otrok cepljen, so končna zadeva, skratka umreš zaradi te bolezni. Ravno tako se dogaja z mumpsom, ki že sam po sebi povzroča tudi sterilnost pri moških. In zdaj, če nismo cepljeni protitemu – kaj bomo naredili? Potem, ko je za vse prepozno, ko je vsega konec, je prepozno. Rečeno je bilo prej, ko je gospod Kos razlagal, da je bilo 800 tisoč državljanov rojenih, preden so bila ta cepljenja. Ni res. Jaz vam lahko povem, jaz sem eden od tistih, ki je bil rojen prej, preden naj bi se uvedla cepljenja. Mi smo imeli cepljenje v šoli, vse je bilo narejeno, vse ja zabeleženo. Mi smo imeli še cepljenje proti tuberkulozi, tako imenovano besežiranje. In zanimivo je, da tam, kjer so bila ta cepljenja izvedena, je bil ta udarec koronavirusa bistveno manjši. Portugalska in Slovenija sta se bolje izvlekli iz tega, medtem ko v Italiji in Španiji, kjer obveznega cepljenja v veliki meri ni, je bila zadeva katastrofalna. Zato mislim, da je nesmiselno širiti take informacije in govoriti o neenotnosti stroke. Žal se med to stroko uvrščajo tudi nekateri kvazi zdravilci, potem razni new age gospodje, ki nekaj meditirajo, pa scientisti in podobne stvari. To ni stroka. Ampak ti so najbolj glasni. In ti so tisti, ki razbijajo zdravniško stroko in delujejo proti njej. Ne vem, kaj bi rekli potem starši, ko bi, recimo, otrok, ki ni bil cepljen, zbolel za določeno boleznijo. Prvič, kdo bi plačal zdravljenje, kajti starši so tisti, ki so se odločili, da otroka ne smejo cepiti, in kakšna odgovornost bi bila na njihovih plečih. Skratka, kot kaže, imamo v Sloveniji kakšnih 5 tisoč zanesenjakov, ki pljujejo kakšnega pol metra od tal in ne razumejo, kaj je res, in enostavno z levo roko gledajo na nevarnosti določenih bolezni. Bolezni so, tudi te, ki jih poznamo in proti katerim se cepimo, bolj agresivne, kot so bile nekoč. Dejstvo je, da določeni virusi mutirajo, da se določeni sevi spreminjajo, da se ustvarjajo novi, in če ne bomo precepili naše mlade populacije, se nam lahko v bodoče zgodi najhujše. Jaz mislim, da je prav, da zakon ni dobil podpore, in nikakor takšnih zakonov ne smemo podpirati. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke, kolega Jožef Lenart.
Hvala lepa za besedo, predsednik. Lep pozdrav vsem prisotnim! Vsakdo ima pravico do varstva pred nalezljivimi boleznimi in dolžnost varovati svoje zdravje in zdravje drugih pred temi boleznimi. Ni dvoma, da je cepljenje pomembno prispevalo k zvišanju ravni zdravja prebivalstva in da je v veliki meri pripomoglo k upadanju števila obolelih umrlih zaradi nalezljivih bolezni. Naj spomnim, da po svetu vsako leto še vedno umre 1,5 milijona otrok zaradi bolezni, ki bi jih s cepljenjem lahko preprečili. Predlagatelj zahteve za spremembo Zakona o nalezljivih boleznih s podporo več podpisnikov v svoji obrazložitvi navaja, da je treba odpraviti sistem obveznega cepljenja in uvesti sistem prostovoljnega cepljenja, ki je po njihovi oceni manj škodljiv. Predlagajo spremembo pristojnosti pri odločanju o upravičenosti odškodninskega zahtevka za škodo, ki je nastala kot posledica cepljenja. Kot problematično izpostavljajo tudi nedostopnost študij varnosti in učinkovitosti cepiv. Ob koncu pa še navajajo, da se za vsebnost določenih zdravju škodljivih sestavin v cepivih dolga leta sploh ni vedelo. Dejstvo je, da se pediatri čedalje bolj pogosto srečujejo z obolelostjo otrok, ki niso cepljeni. Opozarjajo, da se otroci, ki niso cepljeni, ob okužbah z nalezljivimi boleznimi soočajo s težkimi zdravstvenimi posledicami, ki bi se jih sicer dalo preprečiti s cepljenjem. Po mnenju stroke je cepljenje znanstveno dokazan in najprimernejši preventivni ukrep za preprečevanje nalezljivih bolezni in ima pozitiven učinek na celotno skupnost ter s tem na javno zdravje. Cepljenje svetujejo verodostojne strokovne institucije s področja javnega zdravja in organizacije za preprečevanje ter obvladovanje nalezljivih bolezni, kot so Svetovna zdravstvena organizacija, Evropski center za preprečevanje in obvladovanje nalezljivih bolezni, Ameriški center za nadzor bolezni in druge. Prav bi bilo, da odločitev o ukrepu obveznega cepljenja prepustimo stroki. Cepljenje spada med največje uspehe v zgodovini medicine in je hkrati tudi največje upanje za medicino prihodnosti.
Hvala lepa. Besedo ima Poslanska skupina Socialnih demokratov, kolega mag. Dejan Židan. Pardon, najprej še Poslanska skupina Liste Marjana Šarca, kolega Jani Möderndorfer.
Hvala lepa, gospod predsednik. Sem že mislil, da ste pozabili na mene. Skoraj nemogoče, ampak kakorkoli. 5 tisoč podpisov in več seveda predstavlja resno stopnjo demokracije, ki smo jo zapisali v ustavo, seveda je treba to upoštevati, da zakonodajalec odpre razpravo o določenem vprašanju. In to se je tudi zgodilo v primeru Zakona o nalezljivih boleznih, kjer pobudniki predlagajo, da obvezna cepljenja postanejo neobvezna. Predvsem v duhu in skrbi po tem, kot rečemo zelo radi, varstva človekovih pravic, nedotakljivosti življenja, pravice do odklonitve zdravljenja in podobno. Vendar to, da so predlagali, pa še vedno ne pomeni obveze samega zakonodajalca, da to tudi vse sprejme kot največje zdravilo in najlepšo in najboljšo pobudo, ki ima neke strašno dobre pozitivne učinke. Predlagatelji namreč pozabljajo in tudi predlagajo diametralno nasprotno, točno tisto, o čemer je Ustavno sodišče enkrat že odločalo. Odločalo pa je, da je zavrnilo mnogo pred njimi določene naslednje očitke. Očitek pravica odkloniti zdravje seveda ni absolutno človekova pravica, ampak je pravica, ki jo v posameznih primerih z zakonom na podlagi 51. člena Ustave lahko tudi omeji. Prav v primeru cepljenja je to več kot jasno, ko je ta pravica omejena. Zakaj je pravzaprav tako pomembno to vprašanje? Pa bomo šli iz preprostega razloga. Starši rečejo: o otrocih lahko odločamo le starši. Res je. In v večini primerov v družbenem življenju seveda temu je tako. V primeru cepljenja pa ne more biti, kadar gre za varstvo nacije, države, populacije in pa tudi širjenja nalezljivih bolezni. In v primeru – dam zelo preprost praktičen primer – izgovor je, če so vsi otroci v šoli cepljeni, samo moj ne, kako je lahko ta otrok nevaren za te otroke v šoli. Pozabijo pa povedati, da so lahko v tej isti šoli še trije otroci, ki zaradi zdravstvenih razlogov ne morejo ali ne smejo biti cepljeni. Temu primerno lahko ostanejo ti trije otroci v veliki nevarnosti zaradi neke posamezne odločitve staršev, ne zaradi otroka, ki je necepljen, ta ne ve. In zato je država dolžna, še posebej zakonodajalec Državni zbor, torej mi, na podlagi 51. člena Ustave varovati še posebej otrokove pravice in skrb za njegovo zdravje. Zakaj govorim tako preprosto? Kajti predlagatelj pravi, da ne obstajajo študije, da naj predlagamo in povemo nasprotno tistemu, kar predlagajo oni. Vse to je bilo že povedano večkrat. Zato naše ni, da dokazujemo, naše je, da varujemo. In še ena stvar, ki je zelo pomembna. Očitajo nam, da sprejemamo politične odločitve. Vlada in Državni zbor vedno sprejema politične odločitve, ki pa so podprte na podlagi strokovnih odločitev, mnenj, predlogov, raziskav in podobno. In to je ta bistvena razlika, o čemer seveda ne gre tako preprosto zavajati. Nas pa veseli, da v Državni zbor prihaja Zakon o nalezljivih boleznih. Seveda mi ni fajn, da slišim, da po tridesetih letih ne vemo, kako se obravnavajo zakoni v Državnem zboru in da sprašujemo za to pravno službo. Všeč mi je in zadovoljni smo, da je predlog, ki sem ga umaknil še pred ne slabim enim mesecem in pol, stranka SMC predlagala v postopek Državnega zbora, se pravi zakonodajni postopek, ki je praktično skorajda identičen. Z veseljem bomo tudi pri tej razpravi sodelovali, kar pa seveda tudi pomeni, da razprave o cepljenju ni konec, še bomo o njej govorili in upam, da bomo govorili o nadgradnji sistema, ne pa o ukinjanju obveznega cepljenja. Sam se seveda zavzemam tudi za to, da določena cepljenja, ki niso obvezna in so samo za določen spol, postanejo za vse otroke dostopna. Govorim o HPV in podobnih, ki seveda tudi obstajajo na podlagi določenih mnenj. Tega predloga žal ne bomo podprli, verjamemo pa, da bo debata tekla naprej, s tem si bomo vsi razsvetlili in nalili čistega vina. Hvala.
Hvala. Besedo ima mag. Dejan Židan za Poslansko skupino Socialnih demokratov.
Spoštovani predsednik, drage poslanke, dragi poslanci, spoštovana državna sekretarka, lep pozdrav tudi ostalim prisotnim! Razprava, ki jo imamo danes o obveznem ali neobveznem cepljenju, ni enoznačna. Če sicer pogledamo zgodovino medicine ali moderne medicine, verjamem, da se lahko strinjamo, da je vakciniranje oziroma cepljenje prineslo največji napredek v medicini. Ugibajo se, ali so stotine milijonov ljudi, ki so bili rešeni smrti, in še bistveno večje številke ljudi, ki so zaradi cepljenja bili brez težkih posledic, tudi mogoče do konca svojega življenja. Jaz sem, ko smo se pripravljali na sejo Odbora za zdravstvo, tudi danes, sem prebral zgodovino nekaterih bolezni, ponovno, da obudim spomin. Vem tistim, ki tako zelo nasprotujete cepljenju, predlagam, da preberete zgodovino medicine in zgodovino nalezljivih bolezni. Prebral sem tudi uradne podatke, ki so v Sloveniji dosegljivi. Ti podatki govorijo o milijonih, ki jih vsako leto rešimo, ker se cepimo na svetovni ravni. Zato že vnaprej povem, da bo Poslanska skupina Socialnih demokratov podprla sklep, da zakon ni primeren da se sprejme. Vendar – tu je pa vendar – tisto, kar nas pa skrbi, je pa na nek način skorajda pogrom, ki so ga predlagatelji tega zakona – predlagatelj je tudi med nami, lepo pozdravljam – doživeli. Težke besede proti njim so povsem neupravičene. Ko poslušam predlagatelje, berem njihove zapise, tudi po internetnih straneh, čutim in vidim predvsem strah, ob tem pa tudi veliko nezaupanje do institucij, do strokovnih institucij in do predstavnikov strokovnih institucij v Sloveniji, kakor tudi drugod po svetu, do drugih strokovnih institucij. In tisto, kar izjemno pogrešam, je zelo jasno mnenje, stališče, ki se konfrontira. Mi imamo strokovnjake, ugledne strokovnjake, profesorje, na medicinskih fakultetah, na Slovenski akademiji znanosti in umetnosti, v različnih javnih in tudi zasebnih zavodih s področja zdravstva in ljudje so kar tiho. Ljudje ne gredo v smer, da bi se pogovarjali s temi, ki jih je strah, mogoče včasih celo upravičeno, ki jih je strah cepljenj. Enostavno so zaprti v svoje varne stavbe, razvijajo svojo stroko, napišejo kakšen članek. Mimogrede, presenetilo me je, ko sem danes gledal rubriko cepljenje na spletni strani Nacionalnega inštituta za javno zdravje in vidim, da je mogoče najnovejši članek iz leta 2017. Kje so ti ljudje, da se odzovejo na strah ljudi, ki imajo dvome, da jim podajo argumente in da jim pomagajo, da kakšno stvar mogoče skupaj tudi razjasnijo? Sam si želim, da to razpravo v prihodnosti tudi opravimo, ker v resnici vsi dvomi niso odpravljeni. V resnici še vedno drži, da je preveč narejenih tudi tako, da jih financirajo tisti, ki imajo koristi, to je farmacevtska industrija. Premalo je tistih študij, ki so neodvisne, premalo je tistih študij, ki jih neposredno financirajo vlade ali Evropska unija, na podlagi katerih bi se lažje odločali. Je seveda to področje potrebno obravnavati zelo previdno. Zato tudi že danes povem, da predlog poslancev, da zaostrimo zakonodajo poslancev koalicije, enostavno ni pravilen. Poslušal sem državno sekretarko, ki je zelo jasno povedala, da želijo celotno področje na novo urediti, ne po posameznih delih, če sem pravilno razumel. In zdi se mi nekorektno, da gredo poslanci koalicije v drugo smer kakor Vlada, ki gre po moje v pravilno smer, vsaj kar se razmišljanja tiče. Sam in Socialni demokrati si torej želimo in pričakujemo naslednje: dvome, ki so jih jasno izrazili predstavniki civilne iniciative, ki je zbrala zelo veliko podpisov, je treba razčistiti. Pričakujem, da jih ne bomo razčiščevali politiki, saj so to strokovna vprašanja, za katera imamo strokovne institucije, ki pa morajo biti ves čas odzivne. Če je vprašanje postavljeno, mora biti na njega tudi odgovorjeno. In šele, ko bomo dobili odgovore na vsa vprašanja, je prav, da gremo skupaj naprej. Tu ne gre za vprašanje leve ali desne politike, opozicije ali koalicije, tu gre za vprašanje, kako zaščititi našo populacijo, in tisto, kar je mogoče še bolj pomembno, kako zaščititi tiste, ki so najbolj občutljivi in se zaradi zdravstvenih razlogov ne morejo zaščititi s cepljenjem. Hvala za pozornost.
Hvala. Naslednji ima besedo mag. Branislav Rajić za Poslansko skupino Stranke modernega centra.
Hvala, gospod predsednik. Dober dan vsem! Predlog zakona, katerega glavna rešitev je uvedba prostovoljnega cepljenja, je bil v zakonodajni postopek vložen s podpisi 5 tisoč volivk in volivcev. Kljub temu da je to popolnoma legitimno, pa se nam v SMC zastavljata zlasti dve vprašanji. Prvič, z vidika časovne komponente se moramo vprašati, ali je za takšen predlog, torej za prehod iz do sedaj obveznega na prostovoljno cepljenje, primeren čas. Živimo namreč v času, ko svet čaka odrešilno cepivo proti novemu koronavirusu in ko z vso odgovornostjo upoštevamo številne ukrepe, ki so bili sprejeti, da bi se skupaj uprli novi epidemiji. In drugič, zastavlja se nam vprašanje, kako primerno je, da 5 tisoč državljanov, ki predstavljajo 0,2 %, torej dva promila slovenske populacije, odloča o cepljenju in s tem o padcu odpornosti celotne populacije na nekoč že izkoreninjene nalezljive bolezni. Ne smemo pozabiti, da si je stroka o varnosti in učinkovitosti tega javnozdravstvenega ukrepa enotna celo do te mere, da je Svetovna zdravstvena organizacija nasprotnike cepljenja identificirala kot eno izmed desetih največjih nevarnosti javnemu zdravju. V Stranki modernega centra smo in vedno bomo branik javnega zdravstva. Zato je treba jasno in glasno povedati, da je cepljenje še vedno eden izmed najboljših javnozdravstvenih ukrepov. S pomočjo cepiv in sistematičnega izvajanja cepljenja smo kot družba uspeli izkoreniniti marsikatero nalezljivo bolezen, ki je v preteklosti terjala veliko smrtnih žrtev. Zato enostavno ne moremo pristati na tovrstne kolektivne igre na srečo in ne smemo dopustiti, da v 21. stoletju nad stroko prevlada googlemedicina. Seveda bi si vsi želeli, da se posameznik za nekatere ukrepe odloči prostovoljno, vendar pa moramo biti za to kot družba bolj zreli in zlasti bolj odgovorni. Ker smo v povezavi z nalezljivimi boleznimi v zadnjem času priče vse večjemu številu okužb, ob vnovičnem pojavu že odpravljenih nalezljivih bolezni in ob vztrajnem padanju precepljenosti v SMC trdno stojimo na stališču, da je obvezno cepljenje še vedno potrebno. Zato smo skupaj s koalicijskima Desusom in SDS v zakonodajni postopek vložili novelo zakona, katere glavni ukrep je omejitev vključitve necepljenih otrok v javne in javno sofinancirane vrtce. Tu je treba poudariti, da ne gre za nikakršno represijo, kar nam nasprotniki cepljenja ves čas očitajo. Tako kot nam rdeča luč na semaforju daje znak, da prečkanje ceste ni varno, želimo na tak način najbolj ranljive zavarovati pred okužbami, ki bi bile lahko za njih usodne. Izbira necepljenja otroka brez medicinsko utemeljenih razlogov bo tudi v prihodnje možna le ob izbiri zasebnega varstva zanj, saj menimo, da vsak, ki se za to odloči, mora dojeti, da sicer vprašljiva svoboda sprejemanja tveganja za lastnega otroka, nikakor ne sme ogrožati večine, za katero je to tveganje nesprejemljivo, nazadnjaško in lahko tudi fatalno. Ker menimo, da bi uvedba prostovoljnega namesto obveznega cepljenja pomenila tudi nezaupnico stroki, ki se je in se še vedno s pomočjo znanstvenih dognanj in se v prvih bojnih linijah bori proti koronavirusu, pa tudi epidemiološki korak nazaj v regresijo, v Stranki modernega centra menimo, da predlog zakona ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Poslanska skupina Levica, kolega Željko Cigler.
Spoštovani predsednik, kolegice, kolegi, gostje! Kako je mogoče, kako je mogoče, da danes praznoverje in razum hodita z roko v roki? In kako je mogoče, da napredek znanosti in tehnologije spremljajo nazadnjaštvo, vraževerje in pa razmah iracionalnosti? Ko smo soočeni z gibanji proti cepljenju, smo postavljeni pred podobno vprašanje kot ga je v enem od svojih zgodnjih tekstov postavil Hegel. Ali je zmagoviti um utrpel podobne usode kot barbarski narodi, ki so si v svoji zmagoviti premoči podredili civilizirane nacije. Kot vladarji so Barbari sicer navzven imeli glavno besedo, duhovno pa so se podrejali in predali premaganim. In ker je kapitalistični trg, to se pravi trg, ki danes vlada v tem svetu, barbarski, se danes preživelim stališčem podreja družba in z njo tudi znanost. Znanost, ki je neposredno vstopila v polje produkcije, pa je postala produktivna sila. Ja, znanost je na trgu, trg pa temelji na konkurenci. In konkurenca je njegova končna resnica in pa prvo merilo. In kot je pripomnil Adornov, želi znanost s svojim konsistentnim sistemom svet rešiti pred tenzijo med objektivnih in pa partikularnim, a sveta se ne da rešiti, on ostaja konsistenten prav skozi to napetost. Realnosti tako vlada iluzija, zakoni trga pa so vse bolj fasada, pod katero se skriva kruta realnost razredne družbe. In ideologija tehnološke racionalnosti zakriva in mistificira realnost našega družbenega sistema. Mistificira jo zato, ker nam spontano sporoča, da lahko znanost sama odpravi in preseže protislovja kapitalizma. Tega znanost ne more storiti, in to na svoj način vedo tudi tisti, ki nasprotujejo cepljenju. Namesto da bi nasprotovali sistemu, ki temelji na tovrstnih iluzijah, nasprotujejo enemu največjih medicinskih in družbenih dosežkov moderne dobe. S cepljenjem vsako leto preprečimo smrt dveh milijonov ljudi, mlajših od pet let. Ja, v ceni in kolektivna rešitev za globalno težavo. Predlogi za opustitev cepljenja pa so ena največjih groženj v javnem zdravstvu, ki jih poznamo. Gibanje proti cepljenju so stranski produkti ideologije, tehnološke iracionalnosti in liberalne kontrakulture, ki je svoj dom našla na spletu, skepticizem kontrakulture je simptom ideološke krinke, pod katero znanost vstopa v naš družbeni prostor. In leta 2017 se je v Evropi zgodil večji izbruh ošpic. Med najbolj prizadetimi sta bili Romunija in Italija, države vzhodne Evrope so ponoven vznik teh nalezljivih bolezni doživele skozi privatizacijo in podfinanciranje javnih zdravstvenih sistemov. Vzrok ponovnega vznika v zahodni Evropi pa so gibanja proti cepljenju in nezaupanja, ki ga ta širijo. Lahko bi torej dejali, da se je v vzhodnem delu Evrope ponoven vznik zgodil zaradi materialne revščine, v zahodni Evropi pa obratno, zaradi revščine duha. Revščino, tako eno kot drugo, pa lahko odpravimo zgolj s kritiko in nikakor s skepso. Skepsa do farmacevtskih multinacionalk vodi v misticizem in pa iracionalnost. Kritika po drugi strani jasno pove, da s svoje gonijo po akumulaciji kapitala farmacevtski giganti ne služijo v dobrobit človeštva. Skepsa pravi, znanost je problematična, odpovejmo se znanosti. Kritika pa pravi, znanost je v konfliktu z družbenimi odnosi, zato odpravimo obstoječe družbene odnose in s tem konflikt. Kritiki zato zahtevamo prost dostop do cepiv, javno lastništvo farmacevtskih podjetij in demokratično upravljanje teh podjetij v službi ljudi in javnega zdravstva. V Levici predlaganih sprememb zakona ne bomo podprli. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Poslanska skupina Nova Slovenija – krščanski demokrati, kolegica Iva Dimic.
Spoštovani! 5 tisoč državljank in državljanov je podpisalo Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o nalezljivih boleznih, ki ga danes obravnavamo. Zaskrbljeni starši so poslancem pošiljali elektronska pisma in sporočila, navajali osebne izkušnje in preizkušnje ob zapletih po cepljenju svojih otrok. Priznam, nekatere zgodbe so pretresljive, nekatere skoraj neverjetne in pustijo človeka v nekem drugem svetu. Kljub vsemu želim podati zgodovinski okvir začetka sistematičnega cepljenja v Sloveniji in svetu. Okrog leta 1800 se je začelo cepljenje proti črnim kozam, leta 1937 proti davici, 1948 proti tuberkulozi, 1951 proti tetanusu, 1959 proti oslovskemu kašlju. Razvoj cepiv je bil ključen, da so bolezni, ki so nekdaj množično morile po Evropi in svetu, praktično skoraj izkoreninile. V Poslanski skupini Nove Slovenije smo predlagatelje zakona sprejeli in imeli z njim konstruktiven razgovor in izmenjavo mnenj. Predlog zakona prinaša odpravo sistema obveznega cepljenja in uvedbo prostovoljnega cepljenja. Kot trdi predlagatelj, bi se na ta način zmanjšalo tveganje pri cepljenju in odpravil družbeni konflikt, ki ga ustvarja obvezno cepljenje. Poleg odškodnine zaradi trajnega poslabšanje zdravja, zaradi stranskih učinkov cepiv predlog predvideva tudi pravico do mesečne rente. Država v nasprotju s trenutno veljavnim zakonom postane odgovorna tudi za škodo, ki nastane zaradi strokovnih napak pri cepljenju in neustrezne kakovosti cepiva. Rok za vložitev zahtevka za odškodnino bi se podaljšal iz šestih na deset let, pri čemer bi se dokazano breme preneslo na državo. V Novi Sloveniji zagovarjamo, da se program obveznih cepljenj uredi v skladu s sodobno doktrino tako, da bodo starši ustrezno obveščeni in informirani o vseh vidikih cepljenja za otroka, možnih neželenih stranskih učinkih ter tako, da bo država, ki obvezno cepljenje predpisuje, v primeru neželenih stranskih učinkov skrbno vodila evidenco teh stranskih učinkov, strogo nadzorovala proizvajalce in dobavitelje cepiv ter prevzela odgovornost za te primere. Hitra, strokovna in materialna pomoč, podpora družinam ter odškodnine. Zaradi neustrezne poučenosti staršev in širjenja teorij, ki niso znanstveno podprte, je v Sloveniji vedno več otrok necepljenih. V Sloveniji je precepljenost šolskih otrok v zadnjih letih padla pod mejo 95 %. Na primer, pri ošpicah je precepljenost od leta 2014/2015 padla iz 95,8 % na 93,5 % v letu 2018/2019. Ko se delež cepljenih zmanjša pod kritično mejo, se ponovno začnejo pojavljati bolezni, ki so sicer praktično izkoreninjene. Tako lahko tudi pri tistih, ki zaradi medicinskih kontra indikacij ne smejo biti cepljeni, zaradi nezadostne precepljenosti populacije pride do resnih zdravstvenih zapletov. Svetovna zdravstvena organizacija je v letu 2019 nasprotovanje cepljenju označila kot eno izmed desetih groženj svetovnemu zdravju. Glede na izkušnje, ki smo jih imeli pred nekaj tedni s koronavirusom tako v Sloveniji kot po svetu, lahko trezno razmislimo, kako bo s cepljenjem in precepljenostjo v prihodnje. Stroka pravi, da bomo kot človeštvo varni šele, ko bodo odkrili primerno zdravilo in cepivo, do takrat pa morajo biti dejanja in reakcije vsakega posameznika družbeno odgovorne. Zaradi vsega naštetega poslanci Nove Slovenije zakona ne bomo podprli.
Hvala. Besedo ima Poslanska skupina Stranke Alenke Bratušek, kolega Vojko Starović.
Predsednik, hvala za besedo. Lep pozdrav vsem! Cepljenje je eden najpomembnejših javnozdravstvenih ukrepov v preprečevanju in obvladovanju nalezljivih bolezni pri nas in po svetu. Po podatkih ima Slovenija enega najtemeljitejših sistemov obveznega cepljenja v Evropi. Posledično je pri obveznih cepljenjih precepljenost v Sloveniji v primerjavi z ostalimi evropskimi državami visoka. Nasprotno pa v primeru prostovoljnega cepljenja zaostajamo. Če vzamemo za primer prostovoljno cepljenje proti gripi, imamo zelo nizek odstotek. Ne glede na uspešnost programa obveznega cepljenja nekateri pač mislijo, da slednje predstavlja nedopusten poseg v integriteto ter pravico do prostovoljnega zdravljenja. Predlagatelji novele tako želijo odpraviti sistem obveznega cepljenja in ga nadomestiti s prostovoljnim. Kot ene ključnih razlogov navajajo zmanjšanje tveganja pri cepljenju, odpravo družbenega konflikta, ki ga po njihovi oceni ustvarja obvezno cepljenje. Pa je temu res tako? Ustavno sodišče meni drugače. Leta 2004 je ocenilo, da koristi, ki jih prinaša obvezno cepljenje za zdravje posameznika in člane širše skupnosti, presega težo posledic posega v ustavne pravice posameznika. Torej, ko govorimo o prostovoljnem cepljenju, moramo naprej govoriti o kolektivni družbeni odgovornosti. Ali lahko verjamemo, da smo tudi ob dobri poučenosti dovolj zavedni in racionalni, da bo zagotovljena visoka precepljenost tudi pri prostovoljnem cepljenju? Če je precepljenost dovolj visoka, s tem zaščitimo tudi tiste, za katere je ocenjeno, da bi jim cepljenje škodovalo. Medicinska stroka meni, da če bi tisti, ki obveznemu cepljenju nasprotujejo, bili dobro poučeni o bolezni, ki jo s cepljenji želimo preprečiti in izkoreniniti, cepljenju ne bi nasprotovali. Naj izpostavim le dva primera. Ošpice. Zapleti pri bolezni se pojavijo pri 30 % primerov, pri nekaterih težji. Otroci lahko zbolijo še za vnetjem srednjega ušesa ter pljučnico, ki je najpogostejši vzrok za smrt. Rdečke. Tu so zapleti pogostejši pri odraslih. Vnetje sklepov, motnje v strjevanju krvi in celo vnetje možganov. Zapleti prirojenih rdečk so še hujši: izguba sluha, siva mrena, srčne okvare in duševna zaostalost. Smo res pripravljeni tvegati z odločitvijo prostovoljnega cepljenja in s tem odpreti vrata bolezni, ki se jih spominjajo le še nekatere starejše generacije? V Poslanski skupini SAB zaupamo stroki in ocenjujemo, da bi bila taka odločitev zgrešena. Navsezadnje je v primeru priporočenih cepljenj stopnja precepljenosti zelo nizka. Veliko posameznikov razmišlja bolj egoistično, brez odgovornosti do kolektivnega zdravja, katerega namen je cepljenje. Menimo, da bi bilo dobro, da bi tudi lečeči zdravniki imeli nekaj več časa, da bi lahko pojasnili pacientom oziroma cepljencem, zakaj je to dobro. Mi v SAB takega predloga ne podpiramo. Za zaključek pa citat ene od slovenskih zdravnic: »Za družbo kot celoto je bolje in pravičneje vztrajati pri cepljenju vseh vse do takrat, ko bo bolezen dokončno izkoreninjena. Glavni namen cepljenja je namreč prenehanje cepljenja.« Hvala lepa.
Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. O predlogu sklepa, da predlog zakona ni primeren za nadaljnjo obravnavo, bomo v skladu s časovnim potekom zbora odločali danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 5. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 6. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O INTERVENTNIH UKREPIH PRI RAVNANJU S KOMUNALNO ODPADNO EMBALAŽO IN Z ODPADNIMI NAGROBNIMI SVEČAMI V OKVIRU REDNEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložil Državni svet. V zvezi s tem predlogom zakona Odbor za infrastrukturo, okolje in prostor predlaga Državnemu zboru sprejetje sklepa, da predlog zakona ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Besedo dajem predsedniku odbora kolegu Bojanu Podkrajšku za dopolnilno obrazložitev predloga sklepa.
Hvala, spoštovani predsednik, za dano besedo. Cenjeni kolegice in kolegi, državni svetnik mag. Marko Zidanšek in seveda vsi, ki spremljate današnjo sejo! Predlog zakona o interventnih ukrepih pri ravnanju s komunalno odpadno embalažo in z odpadnimi nagrobnimi svečami v drugi obravnavi. Odbor za infrastrukturo, okolje in prostor je na 18. seji 2. 6. 2020 kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o interventnih ukrepih pri ravnanju s komunalno odpadno embalažo in odpadnimi nagrobnimi svečami, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo po rednem postopku predložil Državni svet. V dopolnilni obrazložitvi je v imenu predlagatelja državni svetnik mag. Marko Zidanšek poudaril, da je problematika na področju ravnanja s komunalno odpadno embalažo in odpadnimi nagrobnimi svečami postala akutna že leta 2018, ko nekatere od družb za ravnanje z odpadno embalažo niso prevzemale količine odpadkov, kot je to določeno v področnih predpisih. Posledično so se po skladiščih komunalnih podjetij nakopičile prevelike količine komunalne odpadne embalaže in odpadnih nagrobnih sveč, s čimer je stanje postajalo vedno bolj nevzdržno. Zaradi tega je bil konec leta 2018 že sprejet interventni zakon, s katerim je država interventno zagotovila ravnanje s komunalno odpadno embalažo in z nagrobnimi svečami, a le do konca leta 2019. K reševanju problematike pa se v tem času še vedno ni pristopilo sistemsko, zato se je začel letošnje leto problem nakopičene odpadne embalaže v skladiščih komunalnih podjetij ponovno večati. Iz tega razloga je Državni svet pristopil k pripravi in vložitvi novega interventnega zakona v zakonodajni postopek. V nadaljevanju je izpostavil ugotovitev in izrazil zadovoljstvo, da je v vmesnem času težavo zaznalo tudi Ministrstvo za okolje in prostor ter v protikoronski zakonodaji podaljšalo začasne ukrepe na področju ravnanja s komunalno odpadno embalažo do konca leta 2020 in s tem problematiko začasno rešilo. Posledično predlagatelj v predlogu zakona ne vidi več potrebe za njegovo sprejetje, a poziva pristojno ministrstvo, da pristopi k sistemski rešitvi tega področja, saj se bomo v nasprotnem primeru v začetku prihodnjega leta ponovno soočili z enakimi težavami. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe mag. Metoda Hrovat Pirnat je v predstavitvi svojega mnenja poleg pripomb k posameznim členom opozorila zlasti na razmerje za 100.a člen Zakona o interventnih ukrepih za zajezitev epidemije COVID-19 in omilitev njenih posledic za državljane in gospodarstvo, v katerem so določena pravila ravnanja z odpadno embalažo. Poudarila je, da naj bi po takratnem stanju 100.a člen sicer prenehal veljati, da pa še vedno ostajajo njegove pravne posledice. Po mnenju Zakonodajno-pravne službe pa je bila veljavnost 100.a člena podaljšana do leta 2020, tako da bi v primeru sprejetja predloga zakona v predlaganem besedilu gotovo nastal položaj, ko bi isto tematiko urejala dva zakona na različen način, kar je z vidika pravne varnosti nesprejemljivo. Predstavnica Vlade, državna sekretarka na Ministrstvu za okolje in prostor dr. Metka Gorišek, je poudarila, da ima problematika nakopičene komunalne odpadne embalaže in odpadnih nagrobnih sveč začasno rešitev v protikoronski zakonodaji. Izvajalcu javne službe zbiranja oziroma obdelave odpadkov omogoča, da odpadno embalažo, ki je niso prevzele družbe za ravnanje z odpadno embalažo, samo da v nadaljnjo obdelavo izvajalcem obdelave in hkrati določa pogoje, pod katerimi jo lahko odda. S tem se problematika rešuje do konca letošnjega leta. V pripravi pa je tudi že nova uredba, s katero se bodo stanja na področju uredila sistemsko. Posledično Vlada ne vidi razloga za sprejetje predloga zakona in ga ne podpira. Glede na izražena stališča predlagatelja, Zakonodajno-pravne službe in Vlade je odbor brez razprave sprejel sklep, da predlog zakona ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Hvala za vašo pozornost.
Hvala lepa. Besedo dajem mag. Marku Zidanšku, predstavniku Državnega sveta, kot predlagatelju predloga zakona za predstavitev stališča do predloga matičnega delovnega telesa.
Gospod predsednik, spoštovani poslanke in poslanci, ostali prisotni! Predsednik Odbora za infrastrukturo, okolje in prostor je povzel tisto, kar smo se pogovarjali na pristojnem odboru, vendar mislim, da je pomembno dodati še nekaj stavkov, predvsem v smeri, kako pomembno je, da država sistemsko uredi to področje. Kot ste slišali, zdaj že tri, skoraj štiri leta zadeve nimamo urejene, govorimo pa o tem, da spodbujamo snovno predelavo, se pravi, da vrnemo uporabni del odpadkov nazaj v industrijo. In to je tisto, kar je bistvo vsega, ko imamo polna usta, tudi krožnega gospodarstva, kjer enostavno, če država sistemsko te zadeve nima dobro urejene, prihaja do teh anomalij, pa ne samo do teh anomalij, ampak prihaja tudi do tega, da zdaj že kar nekaj milijonov financira iz državnega proračuna in pravzaprav ne izvajamo osnovnega pravila, da povzročitelj plača. Še enkrat se moram iskreno zahvaliti, saj je predlog zakona nastajal v sodelovanju z Zbornico komunalnega gospodarstva takoj po novem letu, ko na Ministrstvu za okolje in prostor ni bilo posluha za polna skladišča te nakopičene embalaže in odpadnih nagrobnih sveč. Gre za prejšnjo vlado, moram reči, da je bil tu posluh in zadeva urejena, zato hvala tudi vam, ki ste to sprejeli v protikoronski zakonodaji, tako v COVID 2, predvsem pa da ste popravili tudi napako v COVID 3, da ste podaljšali rok do konca leta. Je pa zdaj teh šest mesecev časa, da ministrstvo oziroma Vlada to področje tudi uredi, predvsem zato, ker si z neurejenostjo tega področja delamo ogromno moralno škodo. Veste, da smo v vseh teh letih ljudi navajali k ločevanju odpadkov, zdaj jim pa enostavno po televiziji kažemo nakopičene kupe in neprimerno ravnanje s temi surovinami. Jaz upam in izražam tudi pričakovanje, da bo Vlada zadevo uredila do konca leta, da se ne bomo v naslednjem letu ponovno pogovarjali o tem, da se, bog ne daj, vlaga spet kak interventni zakon. Toliko z moje strani, tako da hvala lepa. Razumem, da boste glasovali, da predlog zakona ni primeren za nadaljnjo obravnavo predvsem zato, ker je zadeva zdaj urejena v COVID 2 in COVID 3. Hvala lepa.
Za predstavitev stališča do predloga matičnega delovnega telesa dajem besedo predstavnici Vlade. Dr. Metka Gorišek, državna sekretarka Ministrstva za okolje in prostor, ima besedo.
Hvala. Spoštovani, vsem lep pozdrav! Ne bi ponavljala, kar je bilo že povedano, dodala bi samo nekaj besed v zvezi z nadaljnjimi postopki oziroma nadaljnjim delom na Ministrstvu za okolje in prostor glede trajne rešitve odpadne embalaže. In sicer mogoče samo podatek, zakaj se je ta embalaža kopičila. Namreč, izvajalci, ki so odvažali odpadno embalažo, so bili dolžni odpeljati toliko, za kolikor je bilo plačilo po pogodbi. To je ugotovilo tudi Ustavno sodišče. In zaradi tega so potem vse te količine, ki niso bile vključene v pogodbe s posameznimi izvajalci odvoza, tudi ostale na komunalnih podjetjih. Problem je bil pa v tem, da je bil v uredbi vgrajen prag za samo plačevanje zbiranja odpadne embalaže in beleženje podatkov o posameznih proizvajalcih embalaže 15 tisoč ton na leto, in ta prag je bistveno previsok. Veliko embalaže pride tudi preko pošiljk, ki jih naročujejo posamezniki ali pa podjetja preko spleta in niso zabeležene nikjer. Zato se bo v novi uredbi zdaj ta prag znižal, tako da bo v bistvu obseg, za katerega se bo plačevalo tudi odvoz odpadne embalaže, bistveno večji. Računamo na eno tono proizvedene na leto. s tem bo tudi preprečeno, da bi se spet kopičili kupi embalaže na komunalnih podjetjih. Uredba je v pripravi in računamo, da bo v roku enega meseca tudi v medresorskem usklajevanju. Hvala lepa.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Poslanska skupina Slovenske nacionalne stranke, kolega Dušan Šiško.
Lep pozdrav vsem skupaj! Nič se ne čudim, da smo prišli sem, ker se dobesedno utapljamo v smeteh. Kajti pri stekleni, leseni, mešani komunalni embalaži je pričakovati do 50 % prevzema. Včasih smo imeli doma en smetnjak pred hišo, papir smo kurili na vrtu in otroci so ga tudi zbirali. Biološke odpadke smo metali na kompost, prazne povratne steklenice pa smo lahko vračali nazaj. Danes moramo stiskano ločevati odpadke in nekateri peš, drugi z avtom, vozit na ekološke otoke. Problem je, ker nimamo več v lasti smetnjaka. Ta smetnjak, ki ga imamo doma, komunalna podjetja po 14 dneh izprazni, noter nam pa lahko marsikateri sosed vrže razne stvari in potem dobi kazen tisti, pri katerem se ta smetnjak nahaja. Kar se tiče količine odpadnih nagrobnih sveč, imam občutek, da ljudje tekmujejo, kdo bo 1. novembra prižgal več sveč na enem grobu, celo 10, 15 sveč, čez leto pa tega ni. V Posavju še vedno zavohamo, ker imamo pogovorne cigane, ko kurijo razne gume, avtomobile, pokličejo gasilce, pa jih napadejo, ampak ta dim še zmeraj gre ven, v zrak. Prizadevati si moramo za ponovno uporabo odpadkov, recikliranje in predelavo, drugače bodo skladišča pokala po šivih, kar potegne za seboj tudi druge stroške. Pomembna je razširjena odgovornost proizvajalcev ter skrb za embalažo, ki se lansira na trg. Glede na obveznost proizvajalca, da plačuje vse stroške ravnanja z odpadno embalažo, bi morala biti embalažnina določena tako visoko, da bi dejansko pokrila vse stroške. Tveganje za zdravje ljudi in okolja je veliko, saj si nihče ne želi vohati smradu, dobiti, recimo, mišje mrzlice zaradi pretiranega razmnoževanja glodavcev. Vsi si želimo piti čisto vodo in ne želimo ogrožati podtalnice z izpiranjem snovi iz komunalno odpadne embalaže. Zaradi UV žarkov, ozona in padavinskih voda povzroča predolgo skladiščenje na prostem degradacijo polimerov, tako se izgubljata uporabna in prodajna vrednost. Cilj zakona je zagotoviti pravno podlago za interventno ukrepanje države s skrbjo za odpravo posledic čezmerne obremenitve okolja in kritje stroškov odprave. Zaradi izvedbe Republika Slovenija ima pravico in dolžnost izterjati vračilo stroškov od družb in nosilcev skupnih načrtov, ki z veljavnimi predpisi niso izpolnili določene obveznosti. V drugih državah članicah ni bilo treba sprejemati interventnih ukrepov zaradi neprevzemanja komunalne odpadne embalaže in odpadnih nagrobnih sveč. Slovenija je pa tako majhna in neposeljena država, pa se gremo takoj take reči. V Slovenski nacionalni stranki menimo, da je potreben nadzor nad izvajanjem s strani inšpekcije, pristojne za varstvo okolja. Za tiste, ki bodo delali po svoje, so pa predpisane visoke globe. Zmotil nas je tudi četrti odstavek 5. člena, kjer mora oseba predložiti finančna zavarovanja v višini in trajanju, določenem v dokumentaciji za izbor. To se nam zdi breme, kajti v Sloveniji imamo ta bedast pogoj. Hvala za vašo pozornost.
Hvala. Besedo ima Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke, kolega Bojan Podkrajšek.
Spoštovani predsednik, hvala za dano besedo k Predlogu zakona o interventnih ukrepih pri ravnanju s komunalno odpadno embalažo in odpadnimi nagrobnimi svečami v drugi obravnavi. Problematika na področju ravnanj s komunalno odpadno embalažo in odpadnimi nagrobnimi svečami je postala akutna že leta 2018, ko nekatere od družb za ravnanje z odpadno embalažo niso prevzemale količine odpadkov, kot se to določa v področnih predpisih. Posledično so se pri skladiščnih komunalnih podjetjih nakopičile prevelike količine komunalne embalaže in odpadnih nagrobnih sveč, s čimer je stanje postajalo vedno bolj nevzdržno. Zaradi tega je bil konec leta 2018 že prejet interventni zakon, s katerimi države interventno zagotovi ravnanje s komunalno odpadno embalažo in z nagrobnimi svečami do konca leta 2019. K reševanju problematike se še vedno ni pristopilo sistemsko, zato se je začel v začetku letošnjega leta problem nakopičene odpadne embalaže v skladiščih komunalnih podjetij ponovno povečevati. Ministrstvo za okolje in prostor je v protikoronski zakonodaji podaljšalo začasne ukrepe na področju ravnanja s komunalno odpadno embalažo do konca leta 2020 in s tem problematiko začasno rešilo. Veseli pa podatek, in tega smo v Slovenski demokratski stranki zelo veseli, da smo slišali od pristojnega ministra, da se ta uredba sistemsko rešuje in da bo z novim letom v letu 2021 to sistemsko rešeno. Seveda glede te problematike, ki nas pesti že več let, v Slovenski demokratski stranki zagotavljamo, da bomo nudili vso pomoč, da se ta uredba končno reši sistemsko in bo seveda ministrstvo dobilo vse glasove Slovenske demokratske stranke v prid državljank in gospodarstva, ki ima težave na tem področju. S tem tudi sporočam, da bomo ta predlog zakona zavrnili, ker ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Hvala za vašo pozornost.
Hvala lepa. Besedo ima Poslanska skupina Liste Marjana Šarca, kolega Rudi Medved.
Hvala za besedo, spoštovani predsednik. Z Državnim svetom kot predlagateljem sprememb zakona se je seveda mogoče strinjati, globoko strinjati. Problem odpadne embalaže je bil akuten in je še vedno akuten. Prejšnji intervencijski zakon, ki je prenehal veljati s koncem lanskega leta, je delno, poudarjam, delno rešil ta problem. Po eni strani ni res, da Ministrstvo za okolje in prostor v prejšnji vladi ni pristopilo sistemsko k reševanju tega problema. Če ne bi že takrat pristopilo sistemsko, tudi sedanja sestava Ministrstva za okolje in prostor ne bi mogla tako hitro ponuditi Državnemu zboru v sprejetje novele Zakona o varstvu okolja. Res pa je, tega pa sam ne vem, zakaj pravzaprav prejšnji minister za okolje ni po izteku interventnega zakona ponudil Vladi in posledično Državnemu zboru podaljšanje veljavnosti tega interventnega zakona. Zato je vskočil Državni svet, kar je seveda pohvalno. Stališče naše poslanske skupine je na tej točki preprosto, normalno, da če v protikoronskem zakonu te zadeve rešujemo, potem postane sprememba zakona, kot jo predlaga Državni svet, brezpredmetna. Ampak problem je pa, ne glede na to, da protikoronski zakon velja in da interventni zadeve rešuje, problem pa je seveda ostal na terenu. Namreč ne samo, da ta nakopičena embalaža trenutno ostaja na deponijah komunalnih podjetij, še več, ta embalaža se iz dneva v dan še dodatno kopiči. Jaz bom povedal za eno srednjo veliko občino s 17 tisoč prebivalci, ki ima trenutno 130 ton te odpadne embalaže na svoji deponiji, in pet tednov čaka, pet tednov čaka, da bo Ministrstvo za okolje in prostor potrdilo oziroma sopodpisalo pogodbo, ker je komunalno podjetje že davno, takoj po uvedbi teh sprememb izvedlo vse postopke na Ministrstvu za okolje in prostor, pa po meni znanih podatkih trenutno vse te pogodbe stojijo, in to že mesec dni, iz komunalnim podjetjem neznanih razlogov. Nihče jim pravzaprav ne zna ali pa noče natančno povedati, zakaj se v praksi zakon ne izvaja. In tako imamo mi urejeno vse lepo na papirju, vse, vse stoji. Predlog zakona Državnega sveta seveda ni primeren za nadaljnjo obravnavo, ker je protikoronski zakon to že vse uredil. Na papirju je dejansko vse urejeno. V praksi ni nič urejeno trenutno in ta embalaža se iz dneva v dan še kopiči. Verjetno bo res tisto, da je trenutno po deponijah po Sloveniji okoli 42 ali 43 tisoč ton te odpadne embalaže, ki je nihče ne odvaža. Nihče je ne odvaža, zakon je pa interventen. Torej, če je interventen, je interventen zato, da se nekaj uredi hitro. Tukaj Ministrstvo za okolje in prostor vse skupaj za enkrat po meni znanih podatkih blokira iz neznanih razlogov. Ali bomo prej sistemsko to rešili, predno se bo Ministrstvo za okolje in prostor podvizalo in vendarle te pogodbe tudi podpisalo ali pa povedalo komunalnim podjetjem, da jih ne bo podpisalo.
Hvala lepa. Besedo ima Poslanska skupina Socialnih demokratov, kolega Jani Prednik.
Predsednik, hvala. Vsem en lep pozdrav! Komunalna odpadna embalaža in odpadne nagrobne sveče so v Sloveniji, pa ne samo v Sloveniji, tudi po svetu velik problem, ki ne samo, da ogrožata naše zdravje in življenje, ogrožata predvsem naravo in okolje, v katerem živimo. Da je ta problematika z odpadno embalažo in odpadnimi nagrobnimi svečami zares velika in še kako aktualna, pričajo dejstva, da smo to problematiko v tem sklicu, v aktualnem sklicu Državnega zbora že reševali z interventnim zakonom, ki ga je takrat pripravilo Ministrstvo za okolje in prostor. Z zakonskimi predlogi omenjeno problematiko poskuša reševati tudi Državni svet. In nenazadnje je ta problematika tako pereča, da jo Vlada rešuje z po našem mnenju vrinjenimi členi v zakonske pakete proti posledicam covid-19. Dejstvo je, da se soočamo z gorami odpadne embalaže, ki ogrožajo tako naše okolje kot tudi naše zdravje. Vsako leto se ob koncu novembra na zbirnih mestih zbere tisoče ton odpadnih nagrobnih sveč, rešitev na dolgi rok pa niso interventni zakoni ali vrinjeni členi. Rešitve, ki si jih želimo v Poslanski skupini Socialnih demokratov, morajo biti sistemske, predvsem pa morajo iti v smeri zmanjševanja odpadne embalaže in odpadnih sveč. Da pa bomo dosegli ambiciozen cilj, tako imenovani zero waste, pa bomo morali, spoštovani in spoštovane, spremeniti predvsem naš način življenja. Poslanska skupina SD bo podprla sklep, da predlog zakona ni primeren za nadaljnjo obravnavo.
Hvala lepa. Besedo ima Poslanska skupina Stranke modernega centra. Kolega Gregor Perič.
Hvala, predsednik. Spoštovani kolegice in kolegi! Predlog tega interventnega zakona, ki ga imamo danes pred sabo, v praksi predstavlja nekakšno nadgradnjo interventnega zakona, ki smo ga v Državnem zboru že obravnavali in potrdili decembra 2018. Čeprav naša država velja za zeleno in čisto, smo bili takrat soočeni s kar velikim izzivom, torej kupi odpadne embalaže so čakali na prevzem. Pred nami je bil ne samo okoljski problem, temveč so te presežne količine odpadne embalaže predstavljale tudi zdravstveno in varnostno tveganje. Izvajalci javne službe pa so bili in so še vedno neke vrste talci sistema, ki ga imamo, in kljub temu, da je njihova dolžnost zagotavljati nemoteno izvajanje teh storitev, imajo na drugi strani ovire na tej poti, da bi sprotno lahko oddajali zbrano odpadno embalažo. Na podlagi tedanjega interventnega zakona so pristojne družbe prevzele precej te nakopičene embalaže, pa vendar moramo priznati, da država tedaj tega problema žal v celoti ni uspela rešiti zgolj z interventnimi ukrepi. Na tej točki je torej več kot jasno, da je problem širše narave. Kar se pa predloga zakona, ki ga obravnavamo danes in ga je v zakonodajni postopek vložil Državni svet, tiče, je nastal predvsem na pobudo Komunalne zbornice. Mi to v SMC razumemo kot neke vrste poziv k pomoči. Zbornica je namreč ocenila, da se bo po komunalah do konca letošnjega leta nakopičilo okoli 516 ton lesene embalaže, okoli 49 tisoč 800 ton mešane komunalne odpadne embalaže in več kot 17 tisoč 300 ton stekla, skupno torej več kot 65 tisoč ton odpadne embalaže. Resnost situacije, ki jo je prepoznal tudi minister za okolje in prostor, se trenutno rešuje s pomočjo posebnega ukrepa, v okviru prvega protikoronskega zakonskega paketa. Treba se je namreč zavedati, da se je količina odpadne embalaže, zlasti uporabljene zaščitne opreme v času ukrepov za zajezitev širjenja koronavirusa, močno povečala. Stem, ko smo poslanci sprejeli te ukrepe v okviru protikorona paketov, smo državi tudi omogočili, da poskrbi za nastali problem in prepreči okoljsko katastrofo, ki je že trkala ponovno na naša vrata. Tako se je tudi ponovno potrdilo, da je obstoječa sistemska ureditev neprimerna, ni optimalna in da smo jo primorani reševati z interventnimi ukrepi. V SMC predlaganega zakona ne bomo podrli, ker predvsem apeliramo na aktualnega ministra, da nadaljuje z načrtovanji in usklajevanji ustreznih ukrepov, ki sta jih zastavila že njegova predhodnika in Zakon o varstvu okolja čim prej poskusi uskladiti z vsemi deležniki in ga tudi v zakonodajni postopek poskusi vložiti, če bi se dalo, še preden se iztečejo roki za začasne ukrepe iz prvega protikoronskega zakonskega paketa. Za zaključek pa samo to, da se kar samodejno odpira vprašanje sežiga odpadkov v Sloveniji. Zavedati se moramo, da to niso samo odpadki, ampak ti odpadki predstavljajo tudi gorivo, da imajo tudi neko ekonomsko vrednost in bomo o tem morali v prihodnje tudi poiskati neko soglasje. Več o tem verjetno kdaj drugič. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Poslanska skupina Levica, kolegica Nataša Sukič.
Najlepša hvala za besedo, predsedujoči. Kolegice in kolegi, lep pozdrav! Pred letom in pol je Državni zbor sprejel Zakon o interventnih ukrepih pri ravnanju s komunalno embalažo in odpadnimi nagrobnimi svečami. Zakon je bilo treba sprejeti, ker je država tako pomembno storitev, kot je obdelava in predelava odpadne embalaže, prepustila trgu. Posledica je bila, da se je do konca leta 2018 v zbirnih centrih nabralo za več kot 90 ton različne odpadne embalaže in nagrobnih sveč. Posledica dejstva, da na neki točki profitni motiv zasebnih družb za ravnanje z odpadno embalažo ni bil več zadovoljen. In ker v odvozu embalaže ni bilo več najti dobička, so jo pač pustili v zbirnih centrih in s tem ogrozili ne samo tamkajšnje delavke in delavce, pač pa tudi zdravje okoliškega prebivalstva. Prejšnja vlada ni vzpostavila javnega podjetja v 100-odstotni lasti države, ki bi na neprofiten način skrbelo za odvoz in ravnanje z odpadno embalažo. Sprejela je le zakon, ki je omogočal, da se nagrmadeni kupi odpadne embalaže pospravijo, čeprav je Vlada obljubila hitre, sistemske spremembe. A zgodilo se ni nič. Veljavnost interventnega zakona pa se je počasi iztekala in tako je Državni svet vložil svoj interventni zakon. Od tega zakona je zdaj odstopil tudi sam. Potrebe po njegovem sprejetju ni, ker je v vmesnem času s protikoronsko zakonodajo sistem ravnanja z odpadno embalažo rešila aktualna vlada, seveda v duhu kapitalskih dobičkov. O predlogu ureditve v protikoronski zakonodaji smo v Levici opozarjali na to, da ta ne zajema nobenih omejitev glede razlogov, zaradi katerih embalažna družba lahko prevzem odpadne embalaže pri komunalnih podjetjih zavrne. S tem pa se je porajala skrb, da bodo embalažne družbe te stroške preprosto prevalile na državni proračun, čeprav tisti, ki embalažo dajejo na trg, za to že prejemajo embalažnino. Družbe za ravnanje z odpadno embalažo na ta način eno in isto storitev zaračunajo dvakrat, najprej dobijo denar v obliki embalažnine in nato še v obliki plačila iz proračuna. Gre za neupravičeno državno subvencijo družbam, ki so s svojim ravnanjem in izsiljevanjem v preteklosti povzročile nevarno kopičenje odpadne embalaže pri izvajalcih javnih služb zbiranja le-te. In gre za družbe, ki so si po ocenah Ministrstva za okolje in prostor samo v letu 2018 pridobile skoraj za 3 milijone evrov premoženjske koristi na račun neizpolnjenih obveznosti po okoljevarstvenih dovoljenjih. V Levici smo že ob poseganju v obstoječo ureditev ravnanja z odpadno embalažo s protikoronskimi zakoni opozorili, da predlagana ureditev omogoča vrsto zlorab. Predlagali smo, da se sporna ureditev črta, a skrbniki interesov profitov družb za ravnanje z odpadno embalažo v Državnem zboru so bili proti. In tako dober mesec po sprejetju zakona v medijih beremo, da se je do konca maja po vsej državi v zbirnih centrih nabralo za več kot 40 tisoč ton odpadne embalaže, da je družbe za ravnanje z njo ne prevzemajo, se pa prijavljajo na razpise, na podlagi katerih bodo lahko zaslužile na podlagi koronazakona. Med njimi tudi tiste, katerih prvotna naloga je bila na podlagi že pobranih embalažnin, da embalažo sproti odstranjujejo iz zbirnih centrov. Direktor centra za ravnanje z odpadki Puconci je v zvezi s tem izjavil, navajam: »Kolikor vem in imam podatke iz nekaterih okolij, kjer se prijavljajo na razpise, so dobili možnost, da to embalažo prevzamejo in presortirajo, torej so dvakrat dvojni dobičkarji.« Konec navedka. Od interventnega zakona Državnega sveta se danes poslavljamo, ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Do konca leta bo še v veljavi sistem dvojnih dobičkarjev, potem bo verjetno sledil interventni zakon in v naslednjem letu še eden, vse dokler ne bodo interventni ukrepi dokončno postali sistemski in vse dokler ne bo vladajoča politika presekala s pitanjem apetitov po profitih zasebnih družb za ravnanje z odpadno embalažo. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Poslanska skupina Nova Slovenija – krščanski demokrati, kolega Mihael Prevc.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Spoštovani kolegice in kolegi! Cilj predlaganega Zakona o interventnih ukrepih pri ravnanju s komunalno odpadno embalažo in odpadnimi nagrobnimi sveči, katerega predlagatelj je Državni svet Republike Slovenije, je zagotoviti pravno podlago za interventno ukrepanje države pri prevzemu in pridelavi odpadne embalažne ter nagrobnih sveč. Lanskega leta, decembra 2019, je Upravno sodišče Republike Slovenije odpravilo spremembe okoljevarstvenih dovoljenj družbam za ravnanje z odpadno embalažo, ki so zato s 1. 1. 2020 začele striktno upoštevati določila prvotnih okoljevarstvenih dovoljenj. Te jih zavezujejo, da morajo poskrbeti samo za embalažo, ki jo dajejo na trg zgolj njihovi pogodbeni zavezanci. Glede na to, da po oceni Računskega sodišča Republike Slovenije embalažnina ni plačana za več kot 53 % vse zbrane embalaže, lahko pričakujemo, da do nadaljnjega družbe takšnega deleža embalaže ne bodo prevzemale pri izvajalcih javne službe komunalnih odpadkov in se bo zato embalaža nevarno kopičila v njihovih skladiščih, zaradi česar pa obstaja veliko tveganje za varstvo okolja in zdrave ljudi ter tveganje za doseganje predpisanih okoljevarstvenih ciljev na področju ravnanja z odpadki. Predlog zakona o interventnih ukrepih pri ravnanju s komunalno odpadno embalažo in odpadnimi nagrobnimi svečami tako predlaga, da se na podlagi 100.a člena izvajalcu javne službe zbiranja oziroma obdelave omogoča, da odpadno embalažo, ki jo niso prevzele družbe za ravnanje z odpadno embalažo, sam odda v nadaljnjo obdelavo. Stroške, ki jih bo imel izvajalec obdelave odpadkov, pa bo pod določenimi pogoji krila Republika Slovenija. Predstavnik predlagatelja je že na matičnem delovnem telesu ugotovil in izrazil zadovoljstvo, da so v času covid-19 težavo zaznali tudi na Ministrstvu za okolje in prostor in v tako imenovani protikoronski zakonodaji podaljšali začasne ukrepe na področju ravnanja s komunalno odpadno embalažo do konca leta 2020, s tem so začasno rešili to problematiko. Glede na to, da je državna sekretarka povedala, da je v pripravi že nova uredba, s katero se bo stanje na tem področju rešilo sistemsko, tudi predlagatelj zakona ne vidi več razloga za njegovo sprejetje. Iz enakih razlogov bomo zato poslanci Nove Slovenije – krščanski demokrati glasovali za sklep, da zakon ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Poslanska skupina Stranke Alenke Bratušek, kolega mag. Andrej Rajh.
Spoštovani predsedujoči, kolegice poslanke in poslanci! Zakonodajna s področja ravnanja z odpadki nas zavezuje k ločevanju na kraju njihovega razvoja. Ali res posamezniki in podjetja dovolj skrbno izpolnjujemo tovrstne dolžnosti? Ali sprejemamo potrebne ukrepe, da bi bilo odpadkov čim manj? Kopičenje komunalne odpadne embalaže in sveč je pravzaprav posledica, rezultat neodgovornega ravnanja z odpadki. Ključen problem naše razprave je torej kopičenje odpadkov, saj družbe za ravnanje z odpadno embalažo ne prevzemajo dogovorjene količine. Interventni zakon, sprejet konec leta 2018 za odpravo problematike, je omogočal povečanje kapacitet deponije odpadkov brez zahtevnih upravnih okoljskih postopkov in je veljal do leta 2019. Podatki iz začetka letošnjega leta tako kažejo, da komunalna podjetja nalogi niso bila kos, saj so skladišča komunalnih podjetij ostala polna. Pri njih se je namreč nakopičilo za več kot 12 tisoč ton odpadne embalaže, zgolj januarja 5 tisoč 700 ton, po črnem scenariju pa bo količina narasla na več kot 65 tisoč ton. Upravno sodišče Republike Slovenije je decembra 2019 odpravilo spremembe okoljevarstvenih dovoljenj družbam za ravnanje z odpadno embalažo. Po besedah predlagatelja s sodbo Upravnega sodišča celovito ne rešimo problematike, kar je bil povod, da je Državni svet v sodelovanju z Zbornico komunalnega gospodarstva konec februarja 2020 predlagal novi interventni zakon. Aprila 2020 je tako stopil v veljavo Zakon o interventnih ukrepih za zajezitev epidemije in omilitev njenih posledic za državljane in gospodarstvo, ki vsebinsko obravnava isto materijo, kot jo je v obravnavo vložil Državni svet. Zakon tako omogoča, da na podlagi ustrezne in popolne dokumentacije stroške ravnanja z odpadno embalažo krije Republika Slovenija. V SAB kljub temu pričakujemo, da bodo na koncu bodoče stroške poravnali proizvajalci embalaže. Glede na sprejeti člen tako imenovanega protikoronskega zakona, ki bo veljal do konca 2020, predlagatelj kot tudi odbor ne vidita potrebe za sprejetje novele zakona, prav tako Zakonodajno-pravna služba sprejetje zakona z vidika pravne varnosti ocenjuje kot nesprejemljivo. Do začetka naslednjega leta je potrebno sistemsko urediti predpise z uredbo, saj se težave s komunalno embalažo in kopico interventnih zakonov vlečejo vse od leta 2006. V stranki SAB tako poudarjamo, da je potrebno odpadke v krožnem gospodarstvu dojeti predvsem kot surovino, ki jo je potrebno ponovno uporabiti in jo s potrebnim znanjem lahko ponovno predelamo in nadgradimo in tako ustvarimo višjo dodano vrednost. Zeleni preboj tako dobiva nove priložnosti, še posebej v luči negotove ekonomske situacije, ki je pred nami, in tako predstavlja nove razvojne priložnosti. Ne pozabimo, za naravo, okolje in družbo lahko največ storimo s tem, da odpadkov ne proizvedemo. V stranki SAB zato zagovarjamo in pozivamo vse, da skupaj podpremo napore k ničelni količini odpadkov, tako imenovan zero waste, za katero menimo, da je prava pot. Odgovornost je tako porazdeljena med proizvajalci, ki morajo svoje izdelke in proizvode primerno načrtovati in proizvesti, lokalnimi skupnostmi, ki morajo promovirati odgovorno rabo, razgradnjo in ponovno uporabo naravnih virov in surovin, in nenazadnje na nas političnih odločevalcih, ki smo dolžni sprejeti potrebno zakonodajo, ki bo odgovorno rabo virov in surovin spodbujala, neodgovorno pa kaznovala. Iz stranke SAB sporočamo, da zeleni preboj razumemo kot razvojno priložnost in ga zato jemljemo resno. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima poslanska skupina Demokratične stranke upokojencev Slovenije, kolega Ivan Hršak.
Hvala za besedo, spoštovani predsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Državni svet je s Predlogom zakona o interventnih ukrepih pri ravnanju s komunalno odpadno embalažo in z odpadnimi nagrobnimi svečami želel urejati interventne ukrepe pri ravnanju s komunalno odpadno embalažo in z odpadnimi nagrobnimi svečami v primeru, ko količina, ki ostaja pri izvajalcih javne službe, predstavlja tveganje za zdravje ljudi in onesnaževanje okolja ter doseganje predpisanih okoljskih ciljev na področju ravnanja z odpadki. V Poslanski skupini Desus se ne bomo spuščali v predlagane rešitve, razumemo namenDdržavnega sveta, vendar pa je 100.a člen Zakona o interventnih ukrepih za zajezitev epidemije COVID-19 in omilitev njenih posledic za državljane in gospodarstvo rešitev, ki naslavlja problem odpadne embalaže. Tako že uveljavljeni zakon rešuje stanje pri nekaterih izvajalcih obvezne občinske gospodarske javne službe zbiranja oziroma obdelave določenih vrst komunalnih odpadkov, katerih kapacitete predhodnega skladiščenja odpadne embalaže so presežene, zaradi česar obstaja tveganje za varstvo okolja in zdravje ljudi ter za doseganje predpisanih okoljskih ciljev na področju ravnanja z odpadki. Na podlagi 100.a člena se izvajalcu javne službe zbiranja oziroma obdelave omogoča, da odpadno embalažo, ki je niso prevzele družbe za ravnanje z odpadno embalažo, samo da v nadaljnjo obdelavo izvajalcem obdelave in določa pogoje, pod katerimi jo lahko odda. Ta ukrep je nujen, ker je treba preprečiti nadaljnje kopičenje odpadne embalaže pri izvajalcih javne službe. Stroške ravnanja z odpadno embalažo, ki jih bo imel izvajalec obdelave odpadkov, bo pod določenimi pogoji krila Republika Slovenija. Tako da je Vlada naslovila ustrezno reševanje problemov komunalne odpadne embalaže. S predlogom zakona je Državni svet želel z interventnimi ukrepi urediti ravnanje z odpadnimi nagrobnimi svečami, vendar pa je potrebno povedati, da je že Vlada pojasnila, da je v obdobju sprejetja uredbe o odpadnih nagrobnih svečah prevzem odpadnih nagrobnih sveč potekal brez večjih zastojev. Zaradi navedenega Poslanska skupina Desus podpira predlog sklepa Državnega zbora, da predlog zakona o interventnih ukrepih pri ravnanju s komunalno odpadno embalažo in z odpadnimi nagrobnimi svečami ni primeren za nadaljnjo obravnavo.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. O predlogu sklepa, da predlog zakona ni primeren za nadaljnjo obravnavo, bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 5. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 7. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBI KAZENSKEGA ZAKONIKA V OKVIRU REDNEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložil Državni svet. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku Državnega sveta gospodu Marjanu Maučecu.
Hvala za besedo, spoštovani predsednik. Gospe poslanke, poslanci! Kot rečeno, zakon je nastajal kar nekaj časa, bilo je tudi dosti pripomb, ampak v Državnem svetu, kjer zastopamo tudi lokalne interese, predvsem župani so izpostavljali težave, ki se dogajajo, predvsem pa tudi kaj se vse lahko zgodi, če bi prišlo do tega, da okoliške države, kar je tudi splošno znano – Madžarska, Avstrija in pa Italija so zelo restriktivne za prehod meje – in potem bi se lahko zgodilo, da Slovenija postane žep. Težko se verjetno predstavljamo, da se ponovi zadeva, kot je bila nekoč, ampak takrat hvala bogu kot prehodno območje, ko je še Nemčija sprejemala pribežnike, take ali pa drugačne, zdaj je seveda vsem jasno, da tega ne bo. Nihče od nas ne ve, kaj se bo zgodilo v Turčiji, ko bo enkrat zadeva počila. Zaradi tega je nastal ta zakon, ki v 308. členu, v prvem in tretjem odstavku opredeljuje prebežnike in tiste, ki pomagajo prebežnikom na tej ilegalni poti. Ključno pri tem je, da se opredeli v prvem odstavku, da je vsak prehod ne glede, če je z orožjem ali brez orožja, kot je do sedaj napisano, da samo tisti, ki je z orožjem, je kaznivo dejanje. Mi ocenjujemo, da bi vse moralo biti opredeljeno kot kaznivo dejanje. Tudi očitki, ki so bili, da to pomeni tudi za Slovence, seveda ne drži, ker Slovenec prihaja v svojo državo, ni prebežnik, in te zadeve niso primerljive. Sedaj imamo v obstoječem zakonu tako, da je nekako od treh mesecev pa do treh let za tistega, ki nezakonito z orožjem stopi v državo. To seveda prebežniki ne počnejo, nimajo orožja, ampak izbirajo druge nelegalne poti, ki potem pa lahko vodijo do tega, kar sem povedal. Naš predlog je, da je vsak nelegalen prehod slovenske meje takoj izgon. In pri drugem prehodu ali pri povratnikih, kot se dogaja, zdaj seveda verjetno tudi veste, da jih pač pripeljemo v Slovenijo, peljemo v zbirni center, jim tam damo hrano in pijačo, jih očistimo in potem vrnemo nazaj. I to se dogaja ne vem kolikokrat. S tem predlogom zakona se to prepreči in predvsem je pa važno, da vsi tisti, ki imajo to idejo, vedo, kaj jih čaka v Sloveniji, da jih ne čaka hotel, ampak da jih čaka izgon. In pa seveda zaporna kazen. Še hujša zadeva je in še bolj neurejeno je, kar se tiče tistih, ki organizirajo prehode v taki ali drugačni obliki, z avtomobili, s kombiji in pešpotmi, in pa seveda tistih, ki tudi omogočajo, dajejo zatočišče, predvsem pa tudi ponarejajo dokumente. Za te je zdaj tudi kazen do pet let, naš predlog je od pet do petnajst let, iz preprostega razloga, da moramo biti nekako selektivni v tem smislu, da pač tisti, ki je slučajno padel v kako tako zadevo, ki se ne zaveda vseh odgovornosti, kar se lahko zgodi, da ne more biti enako kaznovan, z isto dobo zaporne kazni kot tisti, ki se s tem, pod narekovaji, poklicno ukvarja in dnevno prevaža te ljudi, jim seveda jemlje denar, škodi državi in si omogoča protipravno zaslužkarstvo. To sta dve ključni zadevi. Zavedali smo se, da je na pravni podlagi zelo problematičen ta naš predlog, ker je že bil na Ustavnem sodišču problem s podobnim zakonom. Zato zelo pozdravljamo amandma, ki ga je vložila koalicija, ki dejansko sledi temu cilju, na koncu pa več ali manj rešuje zadevo, kajti sporočilo Sloveniji iz te hiše mora biti: Nimate česa iskati, če niste povabljeni, predvsem pa če niste z območja, kjer je vojna, kar pa že tako ali tako imamo rešeno v tem, da nismo država, ki bi direktno mejila na vojaško področje. In mislim, da bodo na ta način zelo razmislili, ali bo kdo v Sloveniji to organiziral. Hvala.
Hvala lepa. Predlog zakona je kot matično delovno telo obravnaval Odbor za pravosodje. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsedniku odbora Blažu Pavlinu.
Predsednik, hvala za besedo. Lep pozdrav vsem! Odbor za pravosodje je na 16. redni seji 3. 6. 2020 kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o spremembi Kazenskega zakonika, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo predložil Državni svet in je bil 17. oktobra 2019 objavljen na spletnih straneh Državnega zbora. Predstavnik predlagatelja, državni svetnik Marjan Maučec, je v dopolnilni obrazložitvi členov povedal, da je Državni svet kot predstavnik lokalnih interesov s predlagano spremembo kaznivega dejanja prepovedanega prehajanja meje ali ozemlja države prisluhnil županom iz različnih političnih strank, ko so ob porastu števila vstopov ilegalnih migrantov na ozemlje naše države ob hkratni zaznani protimigrantski politiki sosednjih držav izrazili bojazen, da bi Republika Slovenija postala migrantski žep. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe je povedala, da so v svojem pisnem pravnem mnenju opozorili na širitev kriminalne cone pri obravnavanem kaznivem dejanju. Tak predlog ocenjujejo kot prekomeren, še zlasti, ker bi lahko bil inkriminirani storilec kdorkoli, tudi slovenski državljan. Opozorili so tudi na morebitno prekrivanje tako predlaganega kaznivega dejanja s primerljivimi prekrški po Zakonu o tujcih in Zakonu o nadzoru državne meje ter da predvidena kazen ni skladna s splošnimi določbami Kazenskega zakonika v izrekanju stranskih kazni. K predlaganemu amandmaju nimajo pripomb in ocenjujejo, da je usmerjen v podoben cilj, a z drugačnim pristopom. Predstavnik Vlade, državni sekretar Ministrstva za pravosodje Matic Zupan, je predstavil pisno mnenje Vlade, ki predlagane spremembe 308. člena Kazenskega zakonika ne podpira, saj bi lahko bila v nasprotju z Ustavo Republike Slovenije in pravnim redom Evropske unije. Predstavnika Vrhovnega državnega tožilstva mag. Andrej Ferlinc in Samo Košir sta povedala, da se pridružujejo navedbam iz podanih pisnih mnenj, ki predlogu zakona nasprotujejo. Predstavnik Policije Slavko Koroš je prav tako izrazil podporo podanim pisnim mnenjem, a hkrati je pozdravil pobude, ki so usmerjene k cilju zavarovanja države, državljanov in njihovega premoženja. Povedal je, da tovrstna kazniva dejanja večinoma izvršujejo dobro organizirane tuje kriminalne združbe, za njihovo učinkovito odkrivanje pa bi bilo dobro policiji omogočiti uporabo prikritih preiskovalnih ukrepov. V razpravi so koalicijski poslanci sledili številnim pomislekom o neskladnosti predlaganih določb s pravnim redom in ob zavedanju širine obravnavane problematike predstavili predlog za amandma odbora, ki tako skladno z načelom generalne prevencije le sorazmerno zvišuje zagrožene kazni za posamezne oblike tega kaznivega dejanja, kot so tihotapljenje, skrivanje in druga pomoč tujcem pri nezakonitem vstopu v državo, sam predlagani poseg v osnovno obliko kaznivega dejanja pa opušča. Opozicijski poslanci so predlaganim spremembam nasprotovali, saj so po njihovem mnenju premalo določne in s tem posegajo v temeljna načela kazenskega prava, kot so načelo predvidljivosti, načelo zakonitosti, načelo pravne varnosti in načelo individualizirane obravnave storilcev. V nadaljevanju je odbor na predlog poslanskih skupin SDS, SMC, NSi in Desus sprejel svoj amandma k 1. členu. Odbor je nato v skladu s 128. členom Poslovnika Državnega zbora glasoval o obeh členih predloga zakona skupaj in ju sprejel.
Za obrazložitev mnenja dajem besedo predstavniku Vlade. Matic Zupan, državni sekretar na Ministrstvu za pravosodje, ima besedo.
Hvala za besedo. Spoštovani poslanke in poslanci! Na prvotno besedilo predloga zakona je Vlada že pred časom podala svoje pisno mnenje, v katerem je izrazila predvsem zadržanost do predlaganih rešitev, kjer bi izpostavil zlasti dve, in sicer predlog zakona je nekako skušal uvesti praktično popolno prikritje predlagane definicije kaznivega dejanja nedovoljenega prehoda državne meje z definicijo prekrška nedovoljenega vstopa v Republiko Slovenijo po Zakonu o tujcih. Slednje je bilo v preteklosti sicer že večkrat problematizirano s strani Ustavnega sodišča, in sicer kot neskladno z načelom pravne države, ker posega v načelo zakonitosti v kazenskem pravu. In pa druga, precej sporna rešitev, je bil ta predvideni takojšnji izgon, ki bi ga morala izvršiti policija že takoj ob odkritju osumljenca kaznivega dejanja, pri čemer se po trenutno veljavni zakonodaji izgon tujca lahko izreka le kot stranska sankcija. Zelo podobne pomisleke sta izpostavili tudi Zakonodajno-pravna služba, v pisnem mnenju tudi Vrhovno sodišče Republike Slovenije, na samem matičnem odboru pa tudi predstavnik Vrhovnega državnega tožilca in pa predstavnik Policije. Posledično je bil pri obravnavi predloga novele zakona na Odboru za pravosodje sprejet amandma, ki je črtal ta prvi, najbolj sporni del rešitve, in sicer na način, da se zdaj o predlogu, tako bolj po domače povedano, samo dvigajo zagrožene zaporne kazni za tako imenovane tihotapce, v osnovno kaznivo dejanje po prvem odstavku 308. člena pa se ne posega. S tem so nekako tudi odpadli pač ti pomisleki iz pisnega mnenja Vlade glede ustavne skladnosti predloga novele. Kljub tej spremembi na koncu želim izpostaviti, da tudi Vlada pripravlja določene rešitve na tem področju. V okviru predloga novele KZ, se pravi Kazenskega zakonika, bomo tudi s primerjalnega vidika preučili ustreznost trenutno veljavnega 308. člena, ki govori o nedovoljenem prehodu državne meje, tako v osnovni obliki kot v kvalificiranih oblikah, kar so kolegi iz prakse, predvsem iz policije, izpostavili določene težave pri pravni kvalifikaciji nekaterih s tem povezanih prepovedanih ravnanj. Priprava tega predloga je v zaključni fazi. V strokovno medresorsko usklajevanje ga bomo posredovali nekje približno v roku tedna, dveh. Problematiko pa bo po našem mnenju še majčkeno bolj ustrezno naslovila tudi sprememba Zakona o kazenskem postopku, kjer bomo skušali prispevati k učinkovitejšemu preiskovanju teh kaznivih dejanj z olajšanjem privedbe tujcev pred preiskovalnega sodnika. Tudi tu se je ravno tako v praksi izpostavilo nekaj dilem v primeru, ko je takšen tujec predložen kot storilec prekrška, hkrati pa bi ga organi odkrivanja in pregona želeli uporabiti kot pričo zoper tihotapca oziroma organizatorja prevoza. Ta predlog je že bil posredovan v strokovno medresorsko usklajevanje v začetku tega meseca s primerno dolgim rokom za odziv deležnikov. To zadnje sicer ni bilo povezano s samim predlogom novele, ki je danes pred vami, je pa pomembno za sam kontekst, da tudi Vlada tukaj pripravi določene rešitve. Hvala.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke, kolega mag. Dejan Kaloh.
Predsednik, hvala lepa za besedo. Pozdravljeni kolegi poslanci, pozdravljeni tudi predstavniki ministrstva in pa predlagatelj, državni svetnik gospod Maučec! Lep dan vsem. Danes obravnavamo Predlog zakona o spremembi Kazenskega zakonika, KZ-1G, ki ga je Državnemu zboru Republike Slovenije predložil Državni svet Republike Slovenije. Število nezakonitih migrantov, ki skušajo vstopiti v Evropsko unijo, se nenehno povečuje. Problematika tihotapljenja nezakonitih migrantov čez državne meje pa se še kako tiče tudi naše države, saj je Slovenija na eni izmed najbolj obremenjenih migrantskih poti. Kaznivo dejanje spravljanje ljudi čez mejo je zelo pogosto povezano tudi z velikim tveganjem za življenje, zdravje ljudi, izvajajo ga organizirane kriminalne združbe in je kot tako za našo družbo izjemno nevarno in zavržno kriminalno početje. Predlog KZ-1G je izvorno predvideval spremembo prvega in tretjega odstavka 38. člena Kazenskega zakonika, se pravi gre za kaznivo dejanje prepovedanega prehajanja meje oziroma ozemlja države. Sprememba prvega odstavka je bila predlagana tako, da kot kaznivo dejanje določa vsakršno nezakonito prekoračitev meje Republike Slovenije ali kakšen drugačen vstop na njeno ozemlje. Za prvo tako prekoračitev državne meje ali vstop na ozemlje Republike Slovenije je predlog predvideval kazen takojšnjega izgona iz Republike Slovenije, ob ponovitvi pa je predvideval kazen zapora od enega do dveh let in denarno kazen ter izrecno predpisal, da po prestani kazni sledi izgon iz Republike Slovenije. Sprememba tretjega odstavka 308. člena KZ-1 pa je določala strožjo kazen za v tem členu določeno kaznivo dejanje, in sicer iz kazni do petih let zapora na kazen od petih do 15 let zapora. Amandma odbora za pravosodje je prinesel črtanje predlaganih sprememb prvega odstavka 308. člena. S tem je odbor sledil številnim pomislekom o neskladnosti predlaganih določb z ustavo ter tudi z drugimi določbami zakonika, ki jih je v svojem mnenju izrazila Zakonodajno-pravna služba tega doma. Sedaj se torej naslavlja izključno dvig zagrožene kazni za tihotapce oziroma organizatorje in prevoznike kriminalnih združb, ki se ukvarjajo s tihotapljenjem nezakonitih migrantov. Amandma za obliko kaznivega dejanja iz tretjega odstavka 308. člena ohranja spremembo povišanja kazni zapora, vendar se predlagana določba z amandmajem spremeni tako, da se zagrožena kazen določi v višini od treh do 10 let zapora. Za obliko kaznivega dejanja iz šestega odstavka 308. člena KZ-1, »kdor pri izvrševanju teh kaznivih dejanj sebi ali komu drugemu pridobi nesorazmerno premoženjsko korist ali priskrbi brezpravno delovno silo ali povzroči nevarnost za življenje ali zdravje ljudi ali taka dejanja stori kot član hudodelske združbe«, pa se kazen določbi v višini od treh do 15 let zaporne kazni. Dvig zagrožene kazni za zavržna kazniva dejanja spravljanja nezakonitih migrantov na ozemlje Republike Slovenije je v kazenskopravnem duhu generalne prevencije zelo pomemben signal kriminalcem, da jih pri izvrševanju tovrstnih kaznivih dejanj čakajo dolgoletne zaporne kazni, vse tja do 15 let zapora. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke amandmirani predlog KZ-1G Odbora za pravosodje seveda pozdravljamo in ga bomo tudi podprli. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Poslanska skupina Lista Marjana Šarca, kolegica Tina Heferle.
Gospod predsednik, hvala za besedo. V Poslanski skupini LMŠ se zavedamo, da azilna in kazenska zakonodaja nista prilagojeni obstoječi situaciji, pa vendar se zavedamo tudi kompleksnosti in pomembnosti, ki jo ti dve področji predstavljata za družbo in našo državo. Prav kazenska zakonodaja je vsebina, ki bi se jo moralo spreminjati na podlagi nekih resnih premislekov, v sodelovanju s stroko in ob upoštevanju togih kazenskopravnih načel, ki veljajo v našem pravnem sistemu. Novela, kakršna je danes pred nami, je milo rečeno neposrečena, nedodelana in strokovno nepodkrepljena. Vedno, ko govorimo o kazenskopravni vsebini, moramo biti zelo določni, še posebej ko govorimo o širjenju polja katerega izmed že obstoječih kaznivih dejanj ali kadar spreminjamo že predvideno kazensko sankcijo. Vsi, ki imamo kadarkoli opravka s kazenskim pravom, v primeru današnje novele tudi Državni svet, bi se morali zavedati, kako zelo pomembno je, da se spoštuje kazenskopravna načela, recimo načelo zakonitosti in načelo določnosti, ter po drugi strani bi se morali zavedati, kako zelo pomembno je, da se spoštuje in vključuje kazenskopravno stroko. Pri pripravi in obravnavi te novele ni spoštovano nič od naštetega. Danes ne moremo mimo kritike Državnemu svetu, ki je sicer kot drugi dom parlamenta upravičen predlagatelj zakonov, a se od njega pričakuje, da svoje zakonske predloge poda strokovno. Pri pripravi in obravnavi te novele ni spoštovano nič od naštetega. Predlog besedila ne upošteva temeljev, ki so postavljeni v našem kazenskem pravu. Ne upošteva obstoječega sistema rangiranja kazenskih sankcij in obstoječe kaznovalne politike. In kot sem že omenila, ne upošteva niti stroke. Vrhovno sodišče Republike Slovenije se je opredelilo do tega predloga, in sicer odklonilno. Opozorilo je, da ni upoštevana sistematika predpisanih zapornih kazni za posamezna kazniva dejanja znotraj Kazenskega zakonika, in da predlogu sprememb zato nasprotuje. Pri pripravi in obravnavi te novele ni spoštovano nič od naštetega. Takšna sprememba kazenske zakonodaje, kot jo obravnavamo danes, je nevarna ne samo za sorazmernost predmetnega kaznivega dejanja, pač pa je nevarna tudi z vidika sorazmernosti in stabilnosti celotnega kaznovalnega sistema. Po mnenju Poslanske skupine LMŠ vsekakor drži, da tako pomembne in občutljive vsebine ni dopustno spreminjati tako čez palec, pavšalno in čez noč, brez da bi se pri tem upoštevalo in sploh vključilo kazenskopravno stroko. Če se spomnimo, smo pred spremembo določb, ki opredeljujejo kaznivo dejanje posilstva, v Državnem zboru opravili javno predstavitev mnenj, in to je pravi način, po katerem se spreminja kazenskopravna zakonodaja. Nenazadnje pa ne gre brez upoštevanja temeljnih kazenskopravnih načel, na katerih stoji ali pade naša pravna država. Predlagane novele zaradi vsega navedenega v LMŠ ne podpiramo.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine SD bo predstavil Predrag Baković. Izvolite.
Predsedujoči, hvala lepa za besedo. Spoštovane kolegice in kolegi! Danes imamo v obravnavi Predlog sprememb Kazenskega zakonika, ki ga je sicer v prvotni obliki pripravil Državni svet, vendar so ga koalicijske stranke z amandmajem odbora popolnoma vsebinsko spremenile oziroma po domače povedano povozile. Prvotni predlog Državnega sveta je bil slabo pripravljen, nasprotovala mu je namreč Vlada, nasprotovalo mu je Vrhovno sodišče, tudi Zakonodajno-pravna služba je v svojem mnenju podala kup opozoril in pomislekov. Predlog je namreč očitno kršil Ustavo Republike Slovenije, bil pa je tudi v nasprotju z določbami mednarodnega prava, da niti ne omenjam, kakšne posledice bi tak predlog prinesel v praksi in s kakšnimi težavami bi se morala spopadati policija pri njegovem izvajanju. S koalicijskim amandmajem, ki je bil očitno sprejet zato, da se vsaj delno ugodi Državnemu svetu, zdaj predlog predvideva zgolj dvig zagrožene kazni zapora za tihotapce ljudi, in sicer iz kazni do pet let zapora na kazen od treh do 10 let, za tiste, ki pa pri tihotapljenju delujejo v hudodelski združbi ali pa sebi, komu drugemu pridobijo nesorazmerno premoženjsko korist ali priskrbijo brezpravno delovno silo ali povzročijo nevarnost za zdravje in življenje ljudi, pa bi se kazen od enega do osmih let dvignila na kazen od treh do 15 let zapora. Na prvi pogled gre sicer za izrazito všečno in populistično gesto oziroma predlog, ko pa naredimo primerjavo z ostalimi kaznivimi dejanji pa vidimo, da je 15 let zapora predvidena kazen za najhujše kazniva dejanja, kot so recimo kaznivo dejanje uboja ali kaznivo dejanje skupinskega posilstva, torej gre za izrazito visok in po našem mnenju nesorazmeren dvig kazni, ki na nek način poruši razmerja med predpisanimi kazni in težo posameznih kaznivih dejanj. Oglasili so se tudi že strokovnjaki, kot recimo dr. Matjaž Ambrož iz ljubljanske pravne fakultete, ki opozarja, da bi si želel, da bi se k temu pristopala na podlagi študij in analiz ne pa na horuk in na podlagi dnevno političnih potreb. Zato spoštujem predlagatelja amandmaja, če je bila opravljena kakšna študija analize, ki bi dokazovala, da bo zvišanje kazni resnično učinkovalo, da bo manj teh kaznivih dejanj. Ali je bila opravljena primerjava zagroženih kazni z ostalimi kaznivimi dejanji? Ali je bil povprašan kdo od strokovnjakov za mnenje? Ali je bil za mnenje povprašan tisti, ki se s tem ukvarja na terenu? Seveda ne. Na hitro in nepremišljeno je bil popravljen predlog Državnega sveta. Socialni demokrati poudarjamo, da je kazenska zakonodaja ena izmed najbolj občutljivih pravnih področij, zato je potrebna še posebna previdnost in zato morajo biti vsakršne spremembe dobro premišljene in opravljene na podlagi poglobljenih analiz in strokovnih podlag ter mnenj. Nikakor pa ni tukaj prostor za politično mešetarjenje, nabiranje všečkov in političnih točk. Žal je ta predlog ravno to, všečen rokohitrski ukrep, spisan na pamet in na brzino, po liniji najmanjšega odpora reševanja problemov, vse to žal v škodo pravne države. Zato Socialni demokrati teh sprememb ne bomo podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Stranke modernega centra bo predstavil mag. Dušan Verbič. Izvoli.
Hvala za besedo, predsedujoči. Državni sekretar, državni svetnik, poslanke, poslanci, prav lep pozdrav! Državni svet Republike Slovenije s Predlogom novele Kazenskega zakonika predvideva spremembo prvega in tretjega odstavka 308. člena. Sprememba prvega odstavka je predlagana tako, da kot kaznivo dejanje določa vsakršno nezakonito prekoračitev meje Republike Slovenije ali kakšen drugačen vstop na njeno ozemlje in je predvidena kazen takojšnjega izgona iz Republike Slovenije, ob ponovitvi pa predvideva kazen zapora od enega do dveh let in denarno kazen ter izrecno predpisuje, da po prestani kazni sledi izgon iz Republike Slovenije. Sprememba tretjega odstavka 308. člena pa določa strožjo kazen, in sicer iz kazni do petih let zapora na kazen od petih do 15 let zapora. V Poslanski skupini SMC smo najprej želeli, da se predlog zakona zavrne, saj se strinjamo tako z mnenjem naše zakonodajnopravne službe, kot tudi Vlade, ki opozarjata, da je predlagana določitev znakov kaznivega dejanja prekomerna in je kot taka lahko v nasprotju z 2., 32. členom v zvezi s 15. členom Ustave Republike Slovenije. Taka pravna ureditev nasprotuje načelom pravne države in posega v načelo zakonitosti v kazenskem pravu in 28. členom Ustave. Omenjenim navedbam sta se pridružila tako Vrhovno tožilstvo kot Policija, ki predlogu zakona nasprotujeta. V Poslanski skupini SMC menimo, da si Državni svet kot z ustavo določen predlagatelj zakonov ne more privoščiti takega pristopa, ki je v nasprotju z našim ustavnim redom in pravom EU ter mednarodnim pravnim redom oziroma Haaško konvencijo o beguncih. Kljub navedenim dejstvom pa smo prisluhnili opozorilom naših varnostnih organov kot tudi Evropski uniji, da se je problematika tihotapljenja ljudi čez meje držav povečala na globalni ravni in je postala organizirana kriminalna dejavnost. Maja 2015 je Evropska komisija sprejela akcijski načrt za boj proti tihotapljenju migrantov, katerega namen je spremeniti tihotapljenje iz dejavnosti z visokim dobičkom in nizkim tveganjem v podjetje z visokim tveganjem in nizkim dobičkom, hkrati pa zagotoviti polno spoštovanje in zaščito človekovih pravic migrantov. Tihotapci migrante pogosto izpostavljajo tveganjem za življenje in nasilju. Evropska unija države članice napotuje tudi h krepitvi kazenskega okvira za ta kazniva dejanja. Vse to se odraža po stanju v Republiki Sloveniji, kjer kot država na eni izmed bolj obremenjenih migrantskih poti v zadnjih letih zaznavamo povečanje problematike tihotapljenja ljudi čez mejo. Ministrstvo za pravosodje opozarja na statistiko obtoženih polnoletnih oseb za ta kazniva dejanja. To število je leta 2014 znašalo 9, leta 2018 pa že 155 oseb. Za zajezitev tovrstnih kaznivih dejanj je nujno povišanje kazni, kar bo v skladu z načelom generalne prevencije zmanjšalo motiviranost morebitnih storilcev za storitev tovrstnih kaznivih dejanj. Zato smo koalicijski partnerji na seji matičnega delovnega telesa sprejeli amandma, ki črta ustavnosporne rešitve in uvaja zgolj kazen za tihotapljenje ljudi, ki je primerljiva z višino zaporne kazni, ki je zagrožena za kaznivo dejanje tihotapljenje blaga, kjer je kazen zapora za tihotapstvo s pridobitvijo velike premoženjske koristi določena v višini od treh do 15 let. Ker tudi Ministrstvo za pravosodje, Vrhovno državno tožilstvo in Policija ocenjujejo, da predlagani amandma upošteva njihove pripombe in ustrezneje določa višino zagrožene kazni za posamezna oblike obravnavanega kaznivega dejanja, bomo seveda novelo zakona podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Levica bo predstavil Željko Cigler. Izvoli.
Spoštovani! Strašenje pred begunci, ki se je začelo leta 2015 v Sloveniji, ko se je država soočila s prvim večjim prihodom beguncev, in od takrat naprej neprekinjeno, je pripeljalo v resne absurde. Če pogledamo prvega – stališče oziroma ukrepi tako imenovanih sredinskih vlad pred to vlado od leta 2016 dalje. Ukrepe, ki so jih v tujini sprejemale desničarske vlade, je pri nas sprejemala tako imenovana sredina. Prvi ukrep so bile tehnične ovire, to je rezilna žica in panelne ograje. Sledila je uzakonitev dodatnih represivnih pooblastil policiji in vojski in vsi lovilci, paralizatorji, droni, termovizijske kamere, prepoznava obraza, nadzor na letalskih poteh in podobno. Še enkrat, to niso bili ukrepi nekih desničarskih vlad, to so bili ukrepi sredinskih vlad, dveh, vključno s prekomerno zaostritvijo azilne zakonodaje v predprejšnjem mandatu. Dobili smo policijsko državo, obdano z rezilno žico, ki se glede na informacije s terena poslužuje nasilja in kršitev človekovih pravic. Desnica pa še naprej kriči. Straši pred katastrofo apokaliptičnih razsežnosti. Za vse težave v državi pa so krivi begunci. Mizerne pokojnine, plače, ki ne omogočajo dostojnega preživetja, čakalne vrste v zdravstvu, stanovanjska kriza, energetska revščina. Na vse kriplje se trudijo prepričati javnost, da za vse to ni kriva politika, ki jo v Sloveniji izvajamo, sprejemamo v Državnem zboru in izvaja Vlada, ampak so za vse to krivi begunci. Mizerne pokojnine naj ne bi bile posledica ukrepov smeri znižanja odmernih odstotkov in ropanja pokojninske blagajne v korist kapitala, vse manj socialnih pravic ravno tako ne. Tudi 2-letna tiha privatizacija javnih storitev in zdravstva nima nič s čakalnimi vrstami in predragimi domovi za starejše. Kriv je namišljen zunanji sovražnik. Enkrat so to bili Romi, drugič brezposelni ali pa prejemniki socialnih pomoči, danes so to begunci. Tej gonji se je pridružil še Državni svet, ki po principu »jaz meni, ti tebi« uspešno sodeluje z desnico. Cilj je preprost in jasen – preprečiti sleherniku kakršnokoli možnost, da v Sloveniji zaprosi in pridobi mednarodno zaščito, še bolj kot to pa odpreti prostor desnici, da lahko v sojo žarometov nadaljuje svojo proti begunsko propagando. Da gre izključno za piar, kaže že dejstvo, da na primer Državni svet za obravnavo predlogov za odpravljanje vzrokov za množične migracije očitno nima dovolj časa. Priporočil Levice za takojšnje prenehanje sodelovanje Slovenije v vojni v Afganistanu Državni svet ni niti obravnaval, kaj šele da bi nas podprl aktivno. Lažje je pač jahati na valu sovraštva in zganjati populizem. Čas bi že bil, da si vsi skupaj priznate: migracije in migranti so dejstvo. Od nekdaj so se dogajale, tudi masovne, in tudi v prihodnje se bodo. Če jih želite oziroma želimo omejiti, pa morate najprej prepoznati glavne vzroke za njih: rasno, versko, politično preganjanje, vojna, lakota, ekstremna revščina, okoljsko in gospodarsko izčrpavanje. Samo v Afriki se konflikti trenutno odvijajo v 30 državah, v Aziji v 16, na Bližnjem Vzhodu v sedmih. Skupno se v tem trenutku konflikti in vojne odvijajo v 69 državah po svetu, med njimi so tudi Afganistan, Jemen, Pakistan, Somalija, Libija in Sirija. V vseh naštetih okoljih sodeluje v okviru Nato pakta tudi vojska Republike Slovenije. Iz teh držav prihaja tudi večina beguncev. Če dodamo še gospodarske in okoljsko izčrpavanje, lakoto in podnebne spremembe, ki so direktni proizvod nebrzdanega kapitalizma, dobimo točno to, kar danes imamo. A to očitno ne zanima nikogar od vas. V Levici predlogu Državnega sveta seveda nasprotujemo. Vam pa dajemo dobronamerni nasvet. Če nočete migracij, prenehajte podpirati in generirati razloge za njihov nastanek. Zaostrovanje azilne zakonodaje in grajenje zidov migracij ne bo preprečilo, bo pa vsekakor trenutno stanje in humanitarno katastrofo, ki smo ji priča, le še poglobilo. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Nova Slovenija – krščanski demokrati bo predstavil Blaž Pavlin. Izvoli.
Hvala za besedo. Predlog sprememb Kazenskega zakonika, ki ga danes obravnavamo, je v zakonodajni postopek predlagal Državni svet. Glavni cilj predlaganih sprememb zakonika je bil zaostritev in uvedba kazni za nezakonite prehode meje. Glede na mnenje Zakonodajno-pravne službe smo poslanske skupine koalicije za obravnavo zakona na matičnem delovnem telesu pripravile amandma, ki ga je Odbor za pravosodje tudi sprejel. Amandma, ki je bil sprejet, prinaša črtanje predlaganih sprememb prvega odstavka 308. člena Kazenskega zakonika. S tem smo odpravili določbe inkriminacije nezakonitega prehoda meje in ohranili predlog daljše zaporne kazni za tihotapce, ki služijo z ilegalnimi migracijami. Višje kazni za tihotapce, ki za plačilo tujce nezakonito spravljajo čez mejo, jih prevažajo, skrivajo ali jim omogočajo nezakonito prebivanje, je poglavitni namen predloga sprememb Kazenskega zakonika, ki jih danes sprejemamo. Za obliko kaznivega dejanja iz tretjega odstavka 308. člena predlog dopolnjenega zakona ohranja spremembo povišanja kazni zapora, vendar se predlagana določba spremeni tako, da se zagrožena kazen določi v višini od treh do 10 let zapora. Ker isti člen zakonika določa kazen zapora tudi za druge oblike kaznivega dejanja po tem členu, je treba višino kazni prilagoditi tudi v petem in šestem odstavku. Z dopolnjenim predlogom zakona se kazen zapora za oblike kaznivega dejanja iz petega odstavka poviša na enak način kot kazen iz tretjega odstavka, saj je tudi do sedaj veljavno besedilo v obeh odstavkih določalo enako kazen. Za obliko kaznivega dejanja iz šestega odstavka predlagamo, da se kazen določi v višini od treh do 15 let zapora. Do sedaj je za to obliko kaznivega dejanja veljala kazen od enega do največ osem let zapora. V zadnjih letih smo lahko priče povečanju tihotapljenja ljudi čez meje držav, vse to se odraža tudi pri stanju v Sloveniji, kar nam kaže tudi statistika obtoženih polnoletnih oseb za kazniva dejanja po odstavkih, za katere predlagamo povišanje kazni. Na Odboru za notranjo politiko, javno upravo in lokalno samoupravo smo jeseni lanskega leta lahko izvedeli, da se je število kaznivih dejanj prepovedanega prehajanja meje ali ozemlja države v lanskem letu, v obdobju od januarja do oktobra 2019, povečalo v primerjavi s preteklim letom, se pravi z letom 2018, za 71 %. Najbolj, kar za 582 %, se je povečalo število izvršenih oblik tihotapljenja v okviru kriminalnih združb. Za zajezitev tovrstnih kaznivih dejanj je torej po našem mnenju nujno povišanje kazni, kar bo v skladu z načelom generalne prevencije zmanjšalo motiviranost morebitnih storilcev za storitev kaznivega dejanja. Prav tako bomo policiji na ta način omogočili uporabo prikritih preiskovalnih ukrepov, kar je po našem mnenju nujno potrebno za uspešen pregon takih kaznivih dejanj. S spremembami Kazenskega zakonika bomo tako drastično povečali zaporne kazni za tihotapljenje ilegalnih migrantov, določena bo tudi minimalna kazen vsaj treh let zapora. Poslanci Nove Slovenije bomo Predlog sprememb Kazenskega zakonika podprli.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Stranke Alenke Bratušek bo predstavil Franc Kramar. Izvoli.
Hvala, predsednik, za besedo. Spoštovani kolegice in kolegi! Državni svet nam je v obravnavo predložil Predlog zakona o spremembi Kazenskega zakonika. Gre za spremembo 308. člena, v katerem je kot kaznivo dejanje opredeljeno prepovedano prehajanje meje ali ozemlja države. Prvotno vložen predlog je predvideval sankcijo takojšnjega izgona za nezakonito prekoračitev državne meje Republike Slovenije. Poleg nezakonite prekoračitve je bila predvidena tudi inkriminacija drugačnega načina vstopa na ozemlje Republike Slovenije. S tem bi se kriminalna cona razširila tudi na ravnanja, ki niso v neskladju z zakonom. Na to je opozorila tudi Zakonodajno-pravna služba in dodala, da je predlog v tem delu prekomeren. Tako definiran vstop na območje države je v neskladju s temeljnimi načeli kazenskega prava, to so načelo določnosti, predvidljivosti ter načelo zakonitosti. Poleg tega pa se znaki kaznivega dejanja, določeni v predlogu, prekrivajo z znaki prekrška, določenega v Zakonu o tujcih. To je v popolnem nasprotju z ustavnim načelom pravne varnosti, kar izhaja tudi iz prakse Ustavnega sodišča. Takšen predlog pa bi tudi onemogočal individualizacijo, obravnavo storilcev kaznivih dejanj, saj je bil predviden takojšen izgon tujca. Veljavne določbe Kazenskega zakonika pa izgon tujca iz države dopuščajo le kot stransko kazen. Ob prvotno vloženem predlogu Državnega sveta, so se pojavljali številni pomisleki o neskladnosti predlagane določbe z ustavo, na kar je opozorila tudi predstavnica Zakonodajno-pravne službe. Poslanske skupine koalicije so na podlagi mnenja Zakonodajno-pravne službe na omenjeni člen vložile amandma, ki določa drugačen pristop. Amandmaji so bili na sejo odbora sprejeti. Jasno, saj jih je vložila koalicija. Tako da se z dopolnjenim predlogom zakona sedaj le zvišujejo zagrožene zaporne kazni, ne posega pa se več v osnovno obliko kaznivega dejanja. Gre za spremembo enega samega člena, ki pa ne bo prinesel sprememb, ki jih predlagatelji želijo doseči. Gre za populistično gesto, s katero želijo pokazati trud za ureditev tega področja, v praksi pa to ne bi prineslo željenih sprememb. V Poslanski skupini Alenke Bratušek menimo, da na tem mestu res ne bi bil odveč pomislek o tem, ali je trenutna evropska zakonodaja še ustrezna in dovolj učinkovita za obvladovanje trenutnih razmer. Vsi ti predpisi so bili namreč sprejeti v popolnoma drugačni situaciji, kot smo ji priča danes. Zavedamo se, da so predvsem na lokalni ravni veliki problemi zaradi nezakonitih prestopov meja. Vendar pa je treba poudariti, da je področje kazenske zakonodaje izredno občutljivo in da je treba kakršnokoli spremembo sprejemati s tresočo roko. Na seji Odbora za pravosodje, na katerem so obravnavali predlog, je predstavnik Ministrstva za pravosodje med drugim izpostavil, da je v fazi priprave predlog novele Kazenskega zakonika, v okviru katerega bodo proučili tudi ustreznost trenutno veljavnega 308. člena. Zato se v Poslanski skupini Stranke Alenke Bratušek sprašujemo, zakaj bi hiteli s takšno nesistemsko spremembo. Na tako pomembnih področjih, kot je kazensko pravo, je izjemnega pomena, da pri pripravi zakonodaje sodelujejo tudi strokovnjaki. In več kot očitno je, da pri pripravi tega predloga ni bil opravljen dialog s stroko. Nekaj predstavnikov stroke je tudi na seji odbora jasno in glasno izrazilo svoje nasprotovanje tovrstnim spremembam, čeprav razumejo razsežnost problema nezakonitih prestopov državne meje. V Poslanski skupini Stranke Alenke Bratušek menimo, da takšna dopolnitev Kazenskega zakonika nikakor ne bo rešila težav, s katerimi se sooča naša država zaradi nezakonitih prehodov državne meje. Za spremembe zakonodaje, ki bodo učinkovite v praksi, poleg tega pa tudi ustavnoskladne, je treba pristopiti celovito, zato predlagane spremembe Kazenskega zakonika ne bomo podprli. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije bo predstavil Jurij Lep. Izvoli.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani strokovci z ministrstva, kolegice in kolegi in predlagatelj! Predlog sprememb Kazenskega zakonika, ki ga predlaga Državni svet, bo v spremenjeni dikciji kazenskih sankcij za kazniva dejanja tihotapljenja tujcev, ki nimajo dovoljenja za vstop in bivanje v Republiki Sloveniji, dobil polno podporo poslancev Desusa. Besedilo dopolnjenega predloga, ki ga imamo danes na mizi, je glede na osnovno vloženo besedilo nekoliko spremenjeno. Spremembe besedila, sprejete na matičnem delovnem telesu v amandmajski obliki, so sledile priporočilu in mnenju Zakonodajno-pravne službe Državnega zbora ter pripombam Vrhovnega državnega tožilstva in mnenju Vlade Republike Slovenije. Dopolnjeni predlog zakona zvišuje kazen za tiste, ki se ukvarjajo s tihotapljenjem migrantov v Slovenijo, z zdajšnjih do pet let zapora na od tri do 10 let zapora. Na enak način kazen zvišujemo tudi tistim, ki pomagajo pri nezakonitem priseljevanju v Slovenijo s preslepitvijo pristojnih organov. Predlog zvišuje kazen tudi za tiste, ki pri obeh navedenih kaznivih dejanjih pridobijo nesorazmerno premoženjsko korist ali jih zagrešijo v hudodelski združbi, in sicer iz zdajšnjih od enega do osmih let zapora, na od treh do 15 let zapora. Trend števila nezakonitih prehodov meje je bil v zadnjem obdobju glede na preteklo leto precej v upadu. Po podatkih policije je bilo v prvih petih mesecih skoraj 26 % manj ilegalnih prihodov državne meje kot v preteklem letu. V notranjosti države pa je bilo obravnavanih skoraj 40 % manj kršitev. Upad gre pripisati predvsem razmeram z novim koronavirusom. Slovenska policija pa v zadnjem času ponovno opaža naraščajoč trend nezakonitih prehodov na meji, predvsem z našo južno sosedo. V poslanski skupini menimo, da se kot odgovorna evropska država, ki je še vedno ena najpomembnejših vstopnih šengenskih točk, moramo na vse varnostne situacije temu primerno odzivati. Nezakonita migracija, ki je izvršena s pomočjo tujega, torej z dejanjem tihotapljenja, predstavlja še posebej resno grožnjo varnostnim razmeram tako znotraj ozemlja same države, kjer je bilo dejanje storjeno, kakor tudi navzven v širšem geografskem prostoru, kar za nas predstavlja Evropska unija. Pravila vstopa in bivanja v naši državi so jasna. Nespoštovanje slovenske in evropske tujske zakonodaje prinaša določene pravne posledice. S povišanjem kazni za tovrstna sicer že inkriminirana dejanja se s tem predlogom zakona zlasti organizatorjem in izvajalcem pomoči pri nedovoljenih migracijah jasno sporoča, da se iskanje ter organiziranje nezakonitih poti ter prevažanje preko naši meja in znotraj same države, pri nas pač ne izplača. Tihotapljenje je dejanje, ki se praviloma opravi v zameno za neko premoženjsko korist. V Poslanski skupini Desus seveda menimo, da so takšna dejanja vredna obsojanja, zato se strinjamo, da je veljavno predpisane kazni primerno bolj zaostriti, saj le dovolj visoke kazni dosežejo tudi svoj preventivni, to je odvračalni namen. Naša prepričanost v smiselnost zviševanja kazni za tihotapce po naši oceni opravičuje tudi primerljivost novo predpisanih kazni z nekaterimi drugimi kaznivimi dejanji, kot je recimo kaznivo dejanje spravljanja v suženjsko razmerje in kaznivo dejanje trgovanja z ljudmi. Poslanci Desusa bomo glasovali za predlagan zakon. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke bo predstavil Zmago Jelinčič. Izvoli.
Zakon je bil nujno potreben. Ta sprememba zakona je dobra, v pravo smer, vendar ni dovoljšnja. Potrebne so že spremembe. Treba je spremeniti tudi možnost, ki jo omogoča tretji odstavek 308. člena, in sicer da kdor pomaga pri izvedbi kaznivega dejanja, bi moral biti tudi bolj sankcioniran, ali pa, kot določa peti odstavek 308. člena, da sodeluje pri tem, tudi ti bi morali biti bolj sankcionirani. Dejstvo je, da se nevladne organizacije, tako slovenske kakor tudi tuje, ukvarjajo s transferjem migrantov čez hrvaško-slovensko mejo, čez Slovenijo in iz Slovenije naprej v evropske države. Ti ljudje niso kaznovani. Pa smo vendarle videli, da je ena od političnih kandidatk socialdemokratske stranke, to se pravi bivših komunistov, tovorila migrante gor in dol, pa verjetno ne bo kaznovana. Tudi razni člani raznih nevladnih organizacij, ki jih je Slovenska nacionalna stranka ovadila, ker so sami priznali, da sodelujejo pri transferju migrantov v Slovenijo in potem naprej, kar pomeni, da povzročajo, zavestno povzročajo kaznivo dejanje, jih tožilstvo enostavno ni hotelo sankcionirati, to so vse skupaj zavrgli. Skratka, smo zmedena država, ki ne ve, kaj hoče. Zdaj se je prvič začela ta zadeva urejati. Mislim, da bi bilo dobro tudi, da bi sodišča sama tovrstnim storilcem kaznivih dejanj izrekala čim višje denarne kazni. Veliko nevladnih organizacij služi s tem. In če že služi, naj potem tudi plača, ko se jih ujame. Poleg tega, da se jih kaznuje z zaporom, naj se jih tudi kaznuje finančno. Mislim, da bi bilo treba spremeniti tudi čas izgona. Izgon tujca je zdaj omejen na enega do 5 let, kar je premalo. Jaz mislim, da tujci, ki se jih ujame pri teh kaznivih dejanjih, bi morali biti doživljenjsko kaznovani z izgonom iz Slovenije. Nimajo več vstopa v Slovenijo. Že tako ali tako vstopajo s slabimi nameni, z nameni zlorabe socialnih služb, z nameni zlorabe socialnega položaja v Sloveniji in potem izvajajo trgovino v mamili, kriminalna dejanja in vse. Takih ljudi v naši državi ne potrebujemo in jih tudi nočemo. Če jih nekateri iz tako imenovanih levih strank želijo, naj si jih peljejo domov. Naj si jih peljejo domov, pa ko jim bodo vse pokradli pa pojedli pa posilili, potem pa naj se zbudijo in rečejo, saj smo sami krivi. Mislim, da bi tudi morali omogočiti policiji uporabo prikritih preiskovalnih ukrepov, tudi za kazniva dejanja po 308. členu Kazenskega zakonika. Zdaj se je zgodila ena zanimiva stvar, ko so mediji napihnili zgodbo, češ da so dobili enega ubogega sprehajalca na italijanski meji in so ga vojaki spravili na tla s puškami itn. Tukaj je za celo kopico laži. Gre za človeka, ki je čakal pošiljko migrantov, da jih bo peljal naprej. O tem pa naši mediji molčijo. To ni važno, ker to ni v skladu s to LGBT, levičarsko, ekstremno levičarsko in migrantoljubsko politiko, ki jo zganjajo nekatere politične stranke. Mi bomo to spremembo zakona z veseljem podprli in pričakujemo še sprememb in še zaostritve na točkah, ki sem jih že omenil. Hvala lepa.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Glasovanje o predlogu zakona bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 5. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 2. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O PREPREČEVANJU PRANJA DENARJA IN FINANCIRANJA TERORIZMA V OKVIRU NUJNEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku Vlade oziroma predstavnici. Ne vidim nikogar. Mislim, da to ni v redu in predlagam, da se opomni Vlado. Bomo malo počakali. Predstavnica Vlade, izvolite, imate besedo.
Hvala lepa za besedo. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Pred vami je novela Zakona o preprečevanju pranja denarja in financiranja terorizma, s katero se v pravni red Republike Slovenije prenaša določbe pete evropske direktive 2018/843 o preprečevanju uporabe finančnega sistema za pranje denarja ali financiranja terorizma. Slovenja je 13. februarja 2020 že prejela uradni opomin Evropske komisije zaradi neprenosa tako imenovane AML 5 direktive. Predlagani zakon se torej osredotoča predvsem na uskladitev s pravnim redom Evropske unije, odpravljajo pa se tudi nekatere druge pomanjkljivosti. Ena bistvenih novosti novele je, da se uvaja nova kategorija zavezancev, ki morajo izvajati ukrepe za preprečevanje pranja denarja in financiranja terorizma. To so ponudniki, ki se ukvarjajo s storitvami menjav med virtualnimi in fiat valutami, ter ponudniki skrbniških denarnic. Za navedeno kategorijo zavezancev je obvezna registracija pri Uradu Republike Slovenije za preprečevanje pranja denarja. Nadalje bodo zavezanci, ki poslujejo z nepremičninami ali trgujejo z umetniškimi deli, po novem ukrepe izvajali le v primerih, ko bodo transakcije presegale 10 tisoč evrov. Dopolnjene so tudi določbe v zvezi z ugotavljanjem in opisovanjem podatkov v register dejanskih lastnikov. Za subjekte, za katere so do zdaj veljale izjeme za vpis, je predviden samodejni vpis. Določbe o prepustitvi pregleda stranke tretji osebi so dopolnjene z možnostjo alternativnih načinov identifikacije. Pri politično izpostavljenih osebah bo z uredbo treba določiti seznam natančnih navedb funkcij, ki se v Republiki Sloveniji štejejo kot vidni javni položaj. Uvajajo se tudi dodatni ukrepi v zvezi z visoko tveganimi državami. Določbe novele izhajajo iz evropskega pravnega reda ter predstavljajo osnovo v boju proti pranju denarja in financiranja terorizma. Spoštovani, upoštevaje navedeno predlagam, da Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o preprečevanju pranja denarja in financiranja terorizma sprejmete. Hvala lepa.
Hvala lepa. Dopolnilno obrazložitev vladnega predloga je predstavila Polona Flerin, državna sekretarka Ministrstva za finance. Predlog zakona je kot matično delovno telo obravnaval Odbor za finance. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsedniku Robertu Polnarju. Izvoli.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Gospe poslanke, gospodje poslanci! Odbor za finance je na 41. nujni seji 12. junija letos kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o preprečevanju pranja denarja in financiranja terorizma, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo in sprejetje predložila Vlada po nujnem postopku. V skladu s 129. členom Poslovnika Državnega zbora so poslanske skupine koalicije vložile amandmaja k dvema členoma predloga zakona. Na seji odbora so sodelovali predstavnice in predstavniki Ministrstva za finance in Zakonodajno-pravne službe. V dopolnilni obrazložitvi je državna sekretarka Ministrstva za finance pojasnila, da se s predlogom zakona v slovenski pravni red prenaša predvsem Direktiva Evropske unije 2018/843 z dne 30. maja 2018, glede katere je Republika Slovenija prejela tudi uradni opomin Evropske komisije. Poudarila je, da se s predlogom zakona med drugim dopolnjujejo nekatere definicije pojmov in posamezne opredelitve zavezancev, prilagajajo določbe glede vpisovanja podatkov v register dejanskih lastnikov ter uvajajo dodatni ukrepi glede visoko tveganih držav. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe je navedla, da je služba pripravila pisno mnenje. Predstavila je splošno pripombo službe glede ponavljanja besedila že veljavnega zakona, s čimer se zmanjša preglednost spremenjenega besedila. Poudarila je, da se s predlaganima koalicijskima amandmajema odpravljajo pomanjkljivosti, ki izhajajo iz mnenja službe. Posebej je izpostavila določbo 19. člena predloga zakona, ki je problematična z vidika varstva osebnih podatkov, ter pri tem pojasnila, da tako določbo sicer vsebuje tudi veljavni zakon. V razpravi so članice in člani odbora podprli regulacijo virtualnih valut in izrazili upanje, da bo Urad Republike Slovenije za preprečevanje pranja denarja dosledno izvrševal pristojnosti, ki mu jih nalaga zakon. V razpravi je bilo opozorjeno tudi na nekatere vsebine, ki s predlogom zakona niso urejene in se nanašajo na trg kriptovalut. Na tem področju bi bilo treba opredeliti dodatne kriterije, ustrezno urediti obdavčenje ter primerljivo obravnavati ponudnike neskrbniških denarnic. Predstavnica Ministrstva za finance je podala dodatna pojasnila glede pomislekov, izpostavljenih v razpravi. Poudarila je, da področje kriptovalut še ni urejeno na nivoju Evropske unije, zato je predlog zakona osredotočen predvsem na implementacijo obstoječih direktiv. Ko bo področje poenoteno tudi na ravni Evropske unije, bo treba sprejeti odločitve na nacionalni ravni. Odbor je v skladu z drugim odstavkom 130. člena Poslovnika Državnega zbora obravnaval amandmaja poslanskih skupin koalicije k 4. in 53. členu predloga zakona in oba amandmaja sprejel. Odbor je v skladu s 128. členom Poslovnika Državnega zbora glasoval o vseh členih predloga zakona in jih sprejel. Glede na sprejeta amandmaja je na podlagi prvega odstavka 133. člena Poslovnika Državnega zbora pripravljeno besedilo dopolnjenega predloga zakona, v katerega sta vključena sprejeta amandmaja. Dopolnjeni predlog zakona je sestavni del tega poročila. Hvala lepa.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Poslanska skupina Liste Marjana Šarca in poslanka Andreja Zabret. Izvoli.
Predsedujoči, hvala za besedo. Predstavniki Vlade, kolegice in kolegi! Pranje denarja je praksa prikritja nezakonitega izvora premoženjske koristi, pridobljene s kaznivim dejanjem. Sumljive transakcije, povezane s pranjem denarja v EU, vsako leto znašajo stotine milijard evrov. Države članice so odgovorne za uporabo in uveljavljanje pravil EU o preprečevanju pranja denarja preko nacionalne zakonodaje ter za pregon kaznivih dejanj, povezanih z njim. Europol ocenjuje, da znaša vrednost sumljivih transakcij v Evropi približno 1,3 odstotka BDP Evropske unije. Kljub obsežnemu mednarodnemu sodelovanju in vedno bolj izpopolnjeni zakonodaji EU, predstavlja zamejitev pranja denarja še vedno velik izziv. Direktiva EU o preprečevanju pranja denarja velja od leta 1991 in je bila posodobljena štirikrat, na zadnje leta 2018, saj se skozi leta področje njene uporabe vedno bolj širi. Tokratno novelo obravnavamo, zato ker je Republika Slovenija prejela uradni opomin Evropske komisije z dne 13. februarja 2020 zaradi nenotifikacije predpisov za prenos direktive 2018/843. Zaradi nadaljnjega odlaganja prenosa določb v slovenski pravni red bi lahko nastale težko popravljive finančne posledice za državo. Z novelo se odpravljajo nekatere pomanjkljivosti, ki jih je zaznal matični odbor strokovnjakov pri Svetu Evrope. S predlogom zakona se med drugim dopolnjujejo nekatere definicije pojmov in posamezne opredelitve zavezancev, prilagajajo določbe glede vpisovanja podatkov v register dejanskih lastnikov ter uvajajo dodatne ukrepe glede visoko tveganih držav. V Poslanski skupini LMŠ se ob tem nadejamo, da bo še ena v vrsti dopolnitev zakona pripomogla tudi k temu, da se pranja denarja ne bodo poizkušali lotevati nekateri vidno izpostavljeni politiki ali politične stranke. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov bo predstavil Predrag Baković. Izvoli.
Predsedujoči, še enkrat hvala za besedo. Spoštovani kolegice in kolegi! Omejevanje globalnih tokov, ki jih davčni utrjevalci in drugi zločinci uporabljajo za izvajaje nezakonitih transakcij, je kompleksen sistem, katerega glavna značilnost je stalna tekma z časom, tehnologijo in domišljijo tistih, ki želijo opravljati prepovedane transakcije. Razloga zanje pa sta seveda lahko nezakonit izvor denarja ali pa nedovoljen namen porabe. Da bi v povezanem in globaliziranem svetu lahko ostali korak pred zlikovcim je edini način mednarodna usklajenost predpisov. V tem področju je pravni okvir večinoma prepuščen Evropski uniji, ki z uredbami in direktivami narekuje pravi besednjak, postopke in pravila, ki jih nato izvajajo organi držav članic. Bistvena naloga držav je torej, da ohranjajo usklajenost pravil, ki veljajo po vsej Evropi in v večini razvitega sveta. Slovenija seveda ne diktira evropskega tempa na področju preprečevanja nezakonitih transakcij. Zaradi svoje majhnosti praviloma sledi postavljenim evropskim okvirje. Pomembno je, da so na primer definicije postopkov in zavezancev po vsej Evropi takšne, da je možno povsod slediti denarnim tokovom. Seveda se v današnjem času za prikrivanje izvora denarja in namena njegove uporabe uporablja tudi nove tehnologije, na primer kriptovalute, kar je tudi področje, ki ga predlagane zakonske spremembe najbolj neposredno zadevajo. Nujnost obravnave tega predloga zakona je precej v nujnosti, da se Slovenija izogne kazni za prepozno implementiranje evropske zakonodaje. To, torej grožnja s kaznijo, je žal eden redkih načinov, ki v naši državi spravi stvari v gibanje, zato se pogosto srečujemo s predlogi nujnih uskladitev po nujnih postopkih samo, zato da bi se izognili evropskim kaznim. Žal je takega rokohitrskega usklajevanja zakonodaje veliko prav na finančnem področju, kar je problem, s katerim se sooča vsaka vlada. Očitno se problem prenaša iz vlade v vlado. Pred nami je zakon, katerega rešitve bi Slovenija morala sprejeti že leta 2018. Ne gre za zelo kompleksne spremembe, večinoma za prenos definicij ter opredelitev zavezancev. O tem je bila, kot priča gradivo, opravljena tudi obsežnejša javna obravnava s podjetji in organizacijami, ki delujejo na tem področju. Žal, kot je razbrati iz odzivov tistih, ki jih sprememba zadeva, je vlada znova zasledovala predvsem cilj izogibanja evropski kazni. Ponovila je napake, ki jih Slovenija iz vlade v vlado in iz leta v leto dela pri takih zakonih. Vnovično urejanje področij, ki jih že urejajo evropski predpisi, ter strožji predpisi od standardov, ki zadevajo direktive, sta le dve od napak, na katere je opozorila tudi Zakonodajno-pravna služba. Še bolj pa bodejo v oči pripombe predstavnikov prizadetih gospodarskih panog s področja spletnega bančništva, trga kriptovalut in širše, tako imenovane fintech industrije, ki so v svojih javnih sporočilih jasno povedali, da predlog zaradi svoje pretirane strogosti ne omogoča le izvajanja nezakonitih in sumljivih transakcij, temveč tudi po nepotrebnem ovira razvoj povsem zakonitih in perspektivnih poslov, kot so mobilne denarnice, spletna plačila in podobno. Zlasti težko je razumljivo, da se ne prisluhne predstavnikom panog, ki imajo sicer v Sloveniji odlične pogoje za razvoj. Očitno bo tudi s to vlado pretirana birokracija ostala težava pri vseh nas. Z zahtevo, da ponudniki storitev od uporabnika zahtevajo na primer EMŠO, ki je v drugih državah ne poznajo, ali podatek o kraju rojstva, kar v mednarodni poslovni praksi ni navada, saj ne preprečuje nezakonitih transakcij, temveč le birokratsko omejuje perspektivne panoge pri širitvi svojega poslovanja izven meja naše male države, ki je del velikega sveta. Ker niti pripombam Zakonodajno-pravne službe niti pomislekom strokovne javnosti z amandmaji, sprejetimi na odboru, po našem mnenju ni bilo zadoščeno, v Poslanski skupini Socialnih demokratov ne napovedujemo podpore predlogu zakona. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Stranke modernega centra bo predstavil mag. Dušan Verbič. Izvoli.
Hvala za besedo, predsedujoči. Prav lep pozdrav vsem prisotnim! Pranje denarja in financiranje terorizma sta problema mednarodnih razsežnosti. Glavno oviro pri mednarodnih težnjah za preprečevanje pranja denarja in financiranje terorizma predstavljajo neusklajene zakonodaje posameznih držav na tem področju. Globalizacija in mednarodna narava pranja denarja in financiranja terorizma zato zahtevata usklajenost pravnih pravil posameznih držav. Slovenija pri pripravi zakonov ves čas upošteva zahteve in priporočila mednarodnih organizacij, s tem zagotavlja usklajenost domačih pravnih aktov z akti mednarodne skupnosti. S predlogom spremembe zakona, ki ga danes obravnavamo v Državnem zboru, se zlasti uveljavlja prenos evropskih direktiv v pravni red Republike Slovenije, odpravljajo pa se tudi pomanjkljivosti in nejasnosti, ki jih je ugotovil odbor ekspertov pri Svetu Evrope. Če omenim samo bistvene rešitve, ki se med drugim s predlogom zakona dopolnjujejo, bi izpostavil predvsem naslednje: dopolnitev nekaterih definicij pojmov in posameznih opredelitev zavezancev, prilagajajo se določbe glede vpisovanja podatkov v register dejanskih lastnikov ter uvajajo dodatni ukrepi glede visoko tveganih držav. S predlogom zakona se upošteva načela zdajšnje ureditve preprečevanja pranja denarja in financiranja terorizma, ki pomeni prenos mednarodnih standardov in evropskih predpisov v slovenski pravni red, obenem pa se v pravnem redu Republike Slovenije ohranja kot ključno načelo zaščita njenega finančnega sistema pred posledicami tako pranja denarja kot financiranja terorizma. Pomembno je, da delujemo v smeri vzpostavljanja učinkovitejšega nadzora nad sistemom pranja denarja, ki se sicer v Republiki Sloveniji postopoma gradi že 25 let in ki se z vsako spremembo in dopolnitvijo zakonodaje izboljšuje ter z inšpekcijskimi pooblastili, ki jih izvaja Urad Republike Slovenije za preprečevanje pranja denarja, nad zavezanci in se s tem tudi zaostruje. Čeprav gre v predlogu zakona, ki ga imamo danes pred sabo, predvsem za implementacijo obstoječih direktiv, se z njegovim sprejetjem dela pomemben korak na področju zaščite finančnega sistema naše države. Ko pa bo področje preprečevanja pranja denarja in financiranja terorizma poenoteno na ravni celotne Evropske unije, pa se bo ustrezno reagiralo tako tudi na nacionalnih ravneh. Zaradi vsega navedenega bomo v Poslanski skupini SMC Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o preprečevanju pranja denarja in financiranju terorizma soglasno podprli, saj je področje preprečevanja pranja denarja in financiranja terorizma posebej občutljivo, zato mora biti ustrezno regulirano, da se v čim večji možni meri zaščiti finančni sistem Republike Slovenije. Hvala za pozornost.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Levica bo predstavil Luka Mesec. Izvoli.
Hvala za besedo in lep pozdrav. Pristop Evropske unije in Republike Slovenije k regulaciji kriptovalut je nezadosten in protisloven. Protisloven zaradi tega, ker na ravni EU kriptovalute še vedno niso podvržene nikakršni finančni regulaciji, po drugi strani pa se zdaj z direktivo, ki se s tem zakonom prenaša tudi v naš pravni red, kriptovalute že obravnava kot denarna sredstva, saj se sprejema regulativa, ki naj bi preprečevala pranje denarja. Banka Slovenije je zato pravilno opozorila, da lahko to protislovje – se pravi, ni finančne regulacije, se pa uvaja regulativa proti pranju denarja – ustvari zmotno predstavo, da gre za sistemsko regulirano dejavnost. To ni očitek Vladi, ker to je narava evropske direktive. In če bi Vlada presegla to regulacijo, bi s tem presegla tudi namen in smisel evropske direktive. A kakorkoli, glede na to, da so kriptovalute del našega vsakdana in precej razširjene tako na ravni EU kot na ravni Republike Slovenije, moremo aktivno in ažurno iskati regulatorne rešitve zanje. Predstavil bom, kje so pomanjkljivosti. Pomanjkljivosti so v tem, da problem kriptovalut ni samo možnost pranja denarja ali pa financiranja terorizma, ampak je, prvič, v tem, da subjektom na trgu kriptovalut ni treba izpolnjevati niti osnovnih pogojev glede opravljanja dejavnosti, ki veljajo za ostale finančne institucije, na primer, ni jim treba pridobiti licence, ni jim treba izpolniti niti minimalnih kapitalskih zahtev, ni jim treba izpolniti ali pa spoštovati predpisov o varstvu potrošnikov in tako naprej. To se tudi s tem zakonom ne spreminja. Po drugi strani pa je problem davčni. Kot je opozorilo Računsko sodišče v revizijskem poročilu iz leta 2019, so kriptovalute priročno sredstvo za izogibanje davkom. In tudi tega ta zakon in direktiva ne rešujeta. Dobiček od kapitala, dosežen s prodajo virtualnih valut, za fizične osebe ni in ostaja neobdavčen. Potem so pa tehnične pomanjkljivosti tega zakona naslednje. Najprej, uvaja se samo regulacija nad skrbniškimi denarnicami kriptovalut, ampak na internetu obstajajo tudi neskrbniške denarnice kriptovalut. Kar pomeni, da se uporabniku ni treba registrirati s pravim imenom in priimkom, ampak mu neskrbniška denarnica zgolj ponudi storitev hranitve ključa. V ta del trga, ki je precej velik in se bo verjetno glede na regulacijo še razširil, regulacija ne posega. Drug problem je, da se dotika samo storitve menjave med virtualnimi, se pravi kriptovalutami, na eni strani in fiat valutami na drugi strani, kar pomeni ste del te regulacije, če menjate kriptovaluto v evre, recimo bitcoin v evre, ne boste pa padli pod regulacijo, če menjate eno kriptovaluto v drugo kriptovaluto. In ta trg je bolj obsežen kot tisti trg, ki zadeva menjave med virtualnimi in fiat valutami. In pa tretji problem je, da ta regulativa ne bo rešila vprašanja anonimnosti, ker bo še vedno večji del transakcij s kriptovalutami ostal anonimen, ker lahko pač uporabniki te transakcije izvajajo tudi brez ponudnikov v skrbništvih denarnic. Skratka, predlagani vladni ukrepi in pa tudi regulacija na evropski ravni ostajajo pomanjkljivi. Treba je ažurno in aktivno iskat rešitve zanje. Rešitve za vprašanje anonimnosti, rešitve za vprašanje pranja denarja in rešitve za vprašanje obdavčenja kripto valut. Glede na to, da je regulacija pomanjkljiva, je ne bomo podprli, ampak glede na to, da vendarle pa nek korak naprej predstavlja, ji pa tudi ne bomo nasprotovali. V Levici bomo glasovali vzdržano.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Nova Slovenija – krščanski demokrati bo predstavil Jožef Horvat. Izvoli.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovana državna sekretarka, spoštovani kolegice in kolegi! Novela Zakona o preprečevanju pranja denarja in financiranja terorizma predstavlja uskladitev s pravnim redom Evropske unije. Natančno mesec dni, predno je prisegla nova, 14. slovenska vlada, je Slovenija prejela uradni opomin Evropske komisije zaradi nenotifikacije predpisov za prenos direktive EU 2018/843 Evropskega parlamenta in Sveta. Gre pravzaprav za spremembo direktive 2015/849 Evropskega parlamenta in Sveta, ki je glavni pravni instrument pri preprečavanju uporabe finančnega sistema unije za pranje denarja in financiranje terorizma. Navedena direktiva, torej ta iz leta 2015, za katero je bil rok za prenos 26. junij 2017, določa učinkovit in celovit pravni okvir, za obravnavo zbiranja denarnih sredstev ali premoženja, za teroristične namene tako, da od držav članic zahteva, da prepoznajo, razumejo in blažijo tveganja, povezana s pranjem denarja in financiranjem terorizma. Že leta 2016 je Slovenija kot ena prvih evropskih držav v svoj pravni red prenesla omenjeno direktivo, torej direktivo 2015/849 o preprečevanju uporabe finančnega sistema za pranje denarja ali financiranje terorizma s sprejetjem Zakona o preprečevanju pranja denarja in financiranja terorizma. Za zagotovitev uspešnega nadzora je AJPES decembra 2017 v sodelovanju z Uradom Republike Slovenije za preprečevanje pranja denarja vzpostavil register dejanskih lastnikov. Poleg Slovenije so v tem letu register dejanskih lastnikov vzpostavile še štiri države članice, to so Danska, Francija, Nemčija in Velika Britanija. Kolegice in kolegi! Teroristični napadi vse pogosteje razkrivajo novonastajajoče trende, zlasti v zvezi z načinom, kako teroristične načine financirajo in vodijo svoje dejavnosti. Nekatere sodobne tehnološke storitve postajajo vse bolj priljubljene kot alternativni finančni sistemi, ker ostajajo zunaj področja uporabe prava unije in izkoriščajo izvzetja od pravnih zahtev, ki morda niso več upravičena. Da bi sledili razvijajočim se trendom, bi se morali sprejeti nadaljnji ukrepi za zagotavljanje večje preglednosti finančnih transakcij, gospodarskih in drugih pravnih subjektov ter skladov in pravnih ureditev, ki imajo podobno strukturo ali funkcijo kot skladi, da bi izboljšali obstoječi preventivni okvir in se učinkoviteje borili proti financiranju terorizma. Poudariti je treba, da bi morali biti sprejeti ukrepi sorazmerni s tveganji. Še več, Združeni narodi, Interpol in Europol poročajo o vse večjem zbliževanju organiziranega kriminala in terorizma, povezanosti organiziranega kriminala in terorizma ter o povezavi med kriminalnimi in terorističnimi skupinami, ki vse bolj ogrožajo varnost unije. Preprečevanje uporabe finančnega sistema za pranje denarja ali financiranje terorizma je sestavni del evropske strategije za spopadanje s to grožnjo. In zato sta Evropski parlament in Svet sprejela Direktivo 2018/843 in posodobila prvotno direktivo, ki je urejala sistem za preprečevanje pranja denarja in financiranja terorizma. V Poslanski skupini Nova Slovenija – krščanski demokrati ocenjujemo, da so rešitve, ki jih prinaša novela Zakona o preprečevanju pranja denarja in financiranja terorizma, ustrezne, gre torej za ustrezno implementacijo evropske direktive, zato bomo poslanci Nove Slovenije novelo zakona podprli. Hvala lepa za pozornost.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Stranke Alenke Bratušek bo predstavil Marko Bandelli.
Spoštovani! Z novelo v naš pravni red znova prenašamo evropsko direktivo, saj je Evropska komisija dosedanje prenose ocenila kot neustrezne. Poudarek je na definiciji pojmov, opredelitvi zavezancev, določbah glede registrov dejanskih lastnikov ter uvedbi dodatnih ukrepov glede visoko tveganih držav. V Poslanski skupini SAB opozarjamo, da s sprejetjem novele direktiva še vedno ne bo ustrezno prenesena. Konkretno v noveli ni določil, ki se nanašajo na plačilne storitve izdajanja elektronskega denarja kriptovalute, zato danes v obravnavi pogrešamo Zakon o plačilnih storitvah, storitvah izdajanja elektronskega denarja in plačilnih sistemih, v katerega bi se prenesla manjkajoča določila direktive. Zavedati se moramo, da je naša država že prejela uradni opomin s strani Evropske komisije zaradi neustreznega prenosa direktive in ji zaradi zamude grozi tudi denarna kazen. V Sloveniji potrebujemo učinkovitejši nadzor nad sistemom pranja denarja. Sistem se v Sloveniji sicer gradi že 25 let, seveda upoštevaje tudi vsakokratne akte, sprejete na ravni Evropske unije. V Poslanski skupini SAB menimo, da v Sloveniji še nismo dosegli takšne stopnje nadzora, s katerim bi se lahko zadovoljili. Na navedeno kažejo številne afere, vezane na pranje denarja, ki do danes niso dobile svojega epiloga. Spomnimo se posojila v vrednosti skoraj pol milijona, ki ga je danes vladajoči SDS omogočila Dijana Đuđić, ki naj bi ji NKBM ukinila transakcijske račune, domnevno zaradi težav pri pojasnjevanju izvora denarja. Ob tem ne moremo mimo dejstva, da je vladajoča stranka v aferi pranja iranskega denarja pozivala vse odgovorne osebe na političnih, javnih in visokih uradniških funkcijah k odstopu. Nedavno smo bili seznanjeni z novo afero, vezano na pranje denarja, ki jo preiskujejo makedonski organi pregona. Sumijo, da se za 3 milijone težko oglaševalno pogodbo skriva pranje denarja Orbanove vlade preko Slovenije. Vsaka sprememba in dopolnitev zakonodaje sicer stanje izboljšuje, denimo, tudi zaradi inšpekcijskih pooblastil, ki jih izvaja Urad Republike Slovenije za preprečevanje pranja denarja nad zavezanci. Zato Poslanska skupina SAB zakonu izraža podporo. Vse države tega sveta nimajo enake zakonske regulative in je nikoli ne bodo imele. Zgolj sprememba zakonodaje ne bo izkoreninila pralnic denarja, za takšen cilj je treba spremeniti vrednote. Hvala za pozornost.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije bo predstavil Robert Polnar.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Gospe poslanke, gospodje poslanci! Pralnic denarja je v globalnem finančnem svetu kolikor hočete. Težava finančnega posla je v tem, da meja med pravno korektnimi posli in drugimi vrstami poslov ni jasna. Gre za transakcije, ki so po definiciji nepregledne, zato je marsikdaj mogoče verjeti, da se znajdejo onkraj zakona. Uvajanje Direktive 2018/843 je pomembno, ker se s tem spreminja direktiva iz leta 2015, ta pa je glavni inštrument pri preprečevanju uporabe in zlorabe finančnega sistema Evropske unije za pranje denarja in financiranja terorizma. Z implementacijo te direktive se ukrepi preprečevanje pranja denarja širijo tudi na področje virtualnih valut in fiat valut. Pristojni organi morajo biti zmožni spremljati uporabo virtualnih valut, pri tem je potrebno zajeti vse njihove možne uporabe, saj lahko potencialno predstavljajo vire za financiranje terorističnih dejavnosti. Z zakonom se uvaja register ponudnikov storitev menjav med virtualnimi in fiat valutami ter ponudnikov skrbniških denarnic. Oblikovalec in vzdrževalec registra je Urad za preprečevanje pranja denarja. Poslovne dogodke in transakcijo, v katere so vključene tretje države, katere so opredeljene kot visoko tvegane, je potrebno omejiti in dodatno nadzirati, zato so v zakonu dopolnjene določbe o izvedbi poglobljenega pregleda v primerih transakcij s temi državami. Glavni cilj obravnavanih sprememb je zagotavljanje večje preglednosti finančnih transakcij, ki jih izvajajo gospodarski in drugi pravni subjekti. Predvidene so rešitve, ki bodo omogočile preprečiti prenašanje denarja za financiranje terorističnih dejavnosti v finančni sistem Evropske unije. Pri tem ima posebno vlogo register dejanskih lastnikov. Poenostavljeno povedano, je to baza podatkov, ki je bila vzpostavljena januarja 2018. V njej se zbirajo podatki o dejanskih lastnikih z namenom zagotavljanja preglednosti lastniških struktur poslovnih subjektov in onemogočanja zlorab poslovnih subjektov za pranje denarja in financiranje terorizma. V večji meri kot doslej se to lahko zagotovi, če se odpravijo vse dosedanje izjeme za vpis v register. S predlogom zakonskih sprememb se ukinjajo obstoječe izjeme glede vpisa dejanskih lastnikov za samostojne podjetnike posameznike, posameznike, ki samostojno opravljajo dejavnost, enoosebne družbe z omejeno odgovornostjo in za neposredne ter posredne proračunske uporabnike. Za vse navedene bo upravljavec registra samodejno opravil prvi vpis. Obveznost vpisa v register se razširja tudi na sklade in podobne statusno-pravne ureditve, kar ima svojevrstno težo. S povezanostjo registrov dejanskih lastnikov skladov in povezanostjo podobnih pravnih ureditev držav članic Evropske unije se bo omogočila kvalitetnejša dostopnost do teh informacij. Na ta način se bo tudi zagotovila možnost preprečitve večkratnih registracij istih skladov v različnih državah Unije. Gospe in gospodje! Tisti, ki želijo delati take posle, so ugotovili, da se to da dobro opravljati v bankah, kjer gre za relativno dobro urejen bančni prostor, kjer gre za tehnično solidne banke in kjer nadzorni mehanizmi preprosto ne delujejo tako, kot bi morali. Slovenija ni pri tem kakšna posebna izjema. Direktivo bi morali v naš pravni sistem prenesti do 10. januarja 2020. Tega še nismo storili. Gre za izboljševanje in izpopolnjevanje nadzornih mehanizmov na podlagi preteklih izkušenj, zato je prav, da to storimo. Pri tem pa je treba vedeti, da bo vse skupaj imelo smisel samo, če bodo državni in notranji mehanizmi nadzora tudi stvarno opravljali svoje naloge nadzora skladnosti poslovanja z zakonskimi normami. Poslanci Poslanske skupine Desus bomo zavoljo vsega navedenega podprli zakon o spremembah in dopolnitvah Zakona o preprečevanju pranja denarja in financiranja terorizma. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališča Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke bo predstavila Suzana Lep Šimenko. Izvolite.
Najlepša hvala za besedo. Vlada je po nujnem postopku v zakonodajno proceduro vložila Predlog zakona o preprečevanju pranja denarja in financiranje terorizma. Nujni postopek je opravičljiv, saj je Slovenija februarja že prejela uradni opomin Evropske komisije zaradi neprenosa direktive Evropskega parlamenta v slovenski pravni red. Predlog spremembe zakona se tako v celoti nanaša na evropsko direktivo in predstavlja skupno osnovno v boju proti pranju denarja in financiranje terorizma na notranjem trgu Evropske unije. Slovenija bo o napredku, ki izhaja iz implementacije direktive razpravljala na naslednjem zasedanju Moneyvala konec leta 2020. Poročilo o implementaciji pa je potrebno poslati že ta mesec, torej junija 2020. V slovenski pravni red bodo prenesene naslednje rešitve. Dopolnjuje se definicije posameznih pojmov, kot so elektronski denar, virtualna valuta, plačilna transakcija na daljavo in tako naprej. Ustrezna opredelitev zavezancev, vključenih v storitve menjav med virtualnimi valutami, dopolnitev opredelitve zavezancev s področja davčnega svetovanja in trgovanja z umetniškimi deli, dopolnitev določb o izvedbi nacionalne ocene tveganja, prilagoditev določb v zvezi z elektronskim denarjem, pregled stranke s sredstvom elektronske identifikacije, samodejni vpis v register dejanskih lastnikov, dopolnitev določb o obravnavi neobičajnih transakcij, dopolnitev določb o izvedbi pregleda v kontokorentnih razmerjih, dopolnitev določb glede pregleda povezanosti z visoko tveganimi tretjimi državami, prepoved uporabe anonimnih produktov na sefe, prilagoditev glede izvajanja politik skupine, uvedba dodatnih ukrepov z visoko tveganimi državami, razširitev možnosti sodelovanja med nadzorni organi, dopolnitev določb o prekrških in še bi lahko naštevala. V Slovenski demokratski stranki bomo predlagane spremembe zakona seveda podprli. Hvala.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker v drugi obravnavi amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Odločanje o predlogu zakona bomo v skladu z časovnim potekom seje zbora opravili danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 5. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 5. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O PRAVILIH CESTNEGA PROMETA V OKVIRU SKRAJŠANEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila skupina 52 poslank in poslancev s prvopodpisano Mojco Žnidarič. Za dopolnilno obrazložitev dajem besedo predstavnici predlagatelja Mateji Udovč. Izvolite.
Spoštovani! Odbor za infrastrukturo, okolje in prostor je kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o pravilih cestnega prometa, ki ga je v Državni zbor v obravnavo po skrajšanem postopku predložila skupina poslank in poslancev s prvopodpisano Mojco Žnidarič. V dopolnilni obrazložitvi sta v imenu predlagatelja poslanki Mojca Žnidarič in Mateja Udovč poudarili, da se s predlogom zakona želi prostovoljnim gasilskim društvom, športnim in kulturnim društvom ter drugim neprofitnim organizacijam omogočiti prevoze svojih najmlajših članov brez administrativne omejitve, ki povzročajo zgolj nepotrebne visoke stroške. S predlogom zakona se želi doseči tudi določene izjeme pri predpisovanju pogojev za opremljenost vozil za prevoz skupine petih ali več otrok razširjene družine v ravni črti in v stranski črti do vštetega tretjega kolena in za prevoz skupne največ osmih, ki jih društvo, zveza ali ustanova prevaža, če prevoz ne predstavlja opravljanja pridobitne dejavnosti. Z vidika zagotavljanja varnosti prometa je potrebno na zakonski ravni določiti tehnične pogoje za prevoze skupine največ osmih otrok, ki jih opravljajo društva, zveze društev in ustanove, ker je sedaj namreč urejeno na podzakonski ravni. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe Špela Maček Guštin je pojasnila, da se zaradi poseganja v dosedanjo definicije skupine otrok lahko krnijo pravila o varnostnih standardih ter teh prevozov, kar lahko povzroči neenako ureditev za v bistvu enke položaja. Iz obrazložitve je mogoče sklepati, da predlog zakona ni končna verzija ureditev, ampak da naj bi se pogoji za prevoze otrok šele določili v zakonodajnem postopku v sodelovanju s pristojnim resornim ministrstvom kot tudi s preostalimi deležniki ter da predlagano besedilo 90.a člena predstavlja zgolj nastavek za oblikovanje končne rešitve. Izpostavila je, da tak pristop v dosedanji praksi zakonodajnih postopkov ni poznan, zaradi česar je presoja tega predloga zakona z vidika pristojnosti Zakonodajno-pravne službe otežena. Aleš Mihelič, državni sekretar na Ministrstvu za infrastrukturo, je poudaril, da na Ministrstvo za infrastrukturo sicer podpirajo ideje predlagatelja, vendar glede na vsebino predlaganih rešitev menijo, da bi bilo ustrezneje te vsebine urediti v zakonu, ki določa obvezno uporabo tahografa pri prevozu skupine otrok. Predstavnik Komisije Državnega sveta za lokalno samoupravo in regionalni razvoj Dušan Strnad je poudaril, da komisija predlog zakona podpira, ker sledi opozorilu številnih nevladnih organizacij, da veljavni strogi zakonski pogoji glede vozil in voznikov za prevoze skupine otrok otežujejo njihovo delo in povzročajo nepotrebne dodatne stroške, obenem pa odprava določenih pogojev ne bi imela bistvenega vpliva na zmanjšanje prometne varnosti. V razpravi je bila v pretežni meri izražena podpora predlogu zakona. Predlog zakona med drugim podpirajo v Poslanski skupini Nove Slovenije, saj po njihovem mnenju le-ta pomeni nižje stroške za starše in nevladne organizacije za prevoz otrok na prostočasne dejavnosti in ne zmanjšuje varnosti otrok v prometu. V Poslanski skupini SDS so poudarili, da predlog zakona društvom in nevladnim organizacijam omogoča hitrejši, lažji in cenejši prevoz otrok na prostočasne dejavnosti. Sedanja zakonska ureditev na tem področju je namreč dokaj neživljenjska, zato je potrebno čim hitreje poiskati razumnejšo rešitev. Podporo predlogu zakona so izrazili tudi v Poslanski skupini Lista Marjana Šarca in hkrati opozorili, da bi bilo potrebno omenjeno problematiko rešiti celostno. Nasprotno pa so v Poslanski skupini Levica izpostavili predvsem opozorila Zakonodajno-pravne službe glede vprašanja enakosti pred zakonom in vprašanja varnostnega standarda. Po njihovem mnenju se vprašanje neenakosti pred zakonom lahko zastavi, saj gre v obeh primerih, ko gre za komercialne in nekomercialne prevoze, dejansko za primerljivo skupino otrok. Po razpravi je odbor sprejel svoja amandmaja k 1. in 2. členu in nato v skladu s 128. členom Poslovnika Državnega zbora glasoval še o vseh členih predloga zakona skupaj in jih je sprejel. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog zakona je kot matično delovno telo obravnaval Odbor za infrastrukturo, okolje in prostor. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo podpredsednici Mateji Udovč. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Obstoječo zakonodajo, ki jo danes spreminjamo, je v slovenski pravni red uvedel Pravilnik o pogojih, ki jih morajo izpolnjevati vozila in vozniki vozil, s katerimi se vozijo skupine otrok. Pravilnik je bil sprejet kot posledica prometne nesreče leta 1998, ko je v kombiju pri Naklu umrlo pet mladih športnikov. Vendar pa sam pravilnik ni prestal ustavne presoje. Ustavno sodišče je namreč leta 2003 odločilo, da je pravilnik v neskladju z Ustavo Republike Slovenije, ker ni imel pravne podlage v zakonu. Zato je Državni zbor leta 2004 sprejel novi zakon o varnosti cestnega prometa, ki je vključeval tudi določbe o prevozih skupine otrok. Po letu 2010 pa so materijo o varnosti cestnega prometa urejali kar štirje zakoni, in sicer Zakon o pravilih cestnega prometa, Zakon o cestah, Zakon o motornih vozilih in Zakon o vozniki. Stvarna pristojnost za urejanje prometne zakonodaje pa je prešla na Ministrstvo za infrastrukturo. Tematika, ki jo danes obravnavamo, je od leta 2010 torej urejena kar v dveh zakonih, v Zakonu o pravilih cestnega prometa in v Zakonu o motornih vozilih, poleg tega pa je opredeljena še v Zakonu o delovnem času in obveznih počitkih mobilnih delavcev ter o zapisovalni opremi v cestnih prevozih in v podzakonskih aktih teh zakonov. Ta pristop in bohotenje normativnega urejanja tega področja povzroča veliko zmedo in nepreglednost te materije. Prav tega se s kolegico sopredlagateljico Mojco Žnidarič dobro zavedava, zato sva pripravili predlog sprememb zakona, ki bo prevoze skupine otrok uredil tako kot leta 2004, ponovno uredil v enem krovnem zakonu, in to v Zakonu o pravilih cestnega prometa. Da bi bila ta materija urejena na enem mestu, je bilo potrebno v zakon vključiti tudi materijo iz podzakonskih aktov. Besedilo 90.a člena torej vsebuje razen nekaterih izjem, kot je tahograf, vse zahteve iz Pravilnika o delih in opremi vozil. Kot predlagateljici sva prvi odstavek 64. člena omenjenega pravilnika vključili v zakon, da je ta materija urejena v enem krovnem zakonu. To je konec koncev tudi najin prispevek k debirokratizaciji in preglednosti pravnih predpisov v državni upravi. Pri pripravi novele sva se zavedali, da bi bilo za dosego ciljev najenostavnejše spremeniti zgolj definicije skupine otrok, tako bi za prevoze do največ osem otrok popolnoma odpravili dotlej predpisane varnostne pogoje za vozila in voznike. Seveda na takšen pristop nisva mogli pristati. V dialogu z vsemi deležniki sva si želeli doseči odpravo najbolj nesmiselnih določil, kot je obvezna vgradnja in uporaba tahografa ter dvakrat na leto opravljen tehnični pregled. Ostale spremembe pa se določijo na podlagi dogovorov oziroma razprave v Državnem zboru in tako sva tudi ravnali. Za odločanje na plenarni seji v Državnem zboru sva pripravili predlog amandmajev, s katerim sva prisluhnili opozorilom v razpravi pri obravnavi matičnega delovnega telesa Državnega zbora. Ta so se nanašala predvsem na predpisano označenost vozil in na enako zakonsko obravnavo prevoza skupine otrok. Tako s predlagano rešitvijo odpravljamo tudi neenako ureditev prevoza skupine otrok, ki je do sedaj veljala. Tudi Ministrstvo za infrastrukturo se je zavzelo za ohranitev enakih varnostnih pogojev za vse prevoze skupine otrok, kot jih določata Zakon o pravilih v cestnem prometu in motornih vozilih skupaj s podzakonskimi predpisi. Zato sva se vseeno strinjali, da se podzakonske materije ne prenaša na zakonsko raven z novim 90.a členom, kot je bilo to prvotno predlagano. Slednje bo torej, razen odprave tahografov in tehničnih pregledov, še vedno urejeno na ravni podzakonskih predpisov. Ministrstvo je zagotovilo, da bo velikost in značilnost znaka za označitev vozila, s katerim se prevaža skupina otrok, določena s spremembo Pravilnika o delih in opremi vozil. Ker oblika označitve ni stvar predpisov Evropske unije, bo ta prenosljiva in prilagojena vrsti vozila. Sprememba podzakonskega predpisa je že vključena v normativni del programa Vlade Republike Slovenije za leto 2020. Predlagani amandmaji predstavljajo razumen kompromis, na katerega predlagateljici lahko pristaneva. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predstavniki Vlade so na poti, zato predlagam, da gremo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Prav gotovo bodo pa predstavniki Vlade imeli možnosti podati svoja mnenja v okviru razprave o amandmajih. Besedo ima Poslanska skupina Socialnih demokratov. Soniboj Knežak, izvolite.
Hvala, predsedujoči. Spoštovani kolegice, kolegi! Predlagatelji so se za vložitev zakona odločili na podlagi pozivov s strani smučarskih, skakalnih, nogometnih in drugih športnih ter tudi gasilskih društev. Prevozi otrok, ki jih za svoje potrebe opravljajo omenjena društva, so izenačeni s poklicno prevozno dejavnostjo. Posledično to pomeni, da imajo društva precej otežene možnosti pri opravljanju te aktivnosti znotraj delovanja društva. Da bi rešili problem, s katerim se društva soočajo, predlagatelji zakona predvidijo, da bi se prevozi otrok za društva in druge neprofitne organizacije opravljali brez administrativnih omejitev, ki omenjenim društvom in organizacijam povzročajo nepotrebno visoke stroške in ovire. Predlagane rešitve gredo v smeri, da vozila društev ne bi bilo potrebno dvakrat letno peljati na tehnični pregled, med obvezno opremo pa ta vozila ne bi več potrebovala tahografa. Zakonu so podporo izrazili v Športni zvezi Kranj, Olimpijskemu komiteju Slovenije, Združenju športnih zvez ter pristojna komisija Državnega sveta. Predstavniki Ministrstva za infrastrukturo so imeli nekaj pripomb ter zadržkov, prav tako sta sekcija avtobusnih prevoznikov in sekcija za promet pri Obrtno-podjetniški zbornici Slovenije izrazili pomisleke in zadržke pri predlaganih rešitvah. V Poslanski skupini Socialnih demokratov rešitve, ki jih predlagajo, pozdravljamo, saj menimo, da so določeni predpisi in trenutne omejitve ter pravila napisana nesmiselno oziroma nepraktično. Zavedamo se, da so strožja pravila in zakonska določila to področje na takšen način uredila posledično tudi zaradi hujše prometne nesreče, ki se je zgodila v preteklosti, a menimo, da so tako imenovane življenjske rešitve potrebne. V naši poslanski skupini imamo pomisleke pri tem, kdo bo vozil otroke oziroma v kakšni kondiciji bo voznik vozila tisti dan. Predvsem želimo opozoriti in na tem mestu apeliramo na vse, ki bodo v prihodnosti prevažali naše otroke, da se v času, ko bodo zadolženi za prevoz otrok, ne udeležujejo aktivnosti oziroma aktivno ne participirajo v dejavnostih, saj bi lahko prišlo do fizične izčrpanosti posameznikov. Naj ima oseba, ki bo zadolžena tisti dan za prevoz otrok, le eno obveznost oziroma vlogo, to je vloga voznika. V Poslanski skupini Socialnih demokratov bomo predlagane spremembe podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Stranke modernega centra bo predstavila Mojca Žnidarič. Izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovani! Pred nami je zelo kratka novela Zakona o pravilih cestnega prometa. Predlagatelji želimo s spremembami doseči določene izjeme, pri predpisovanju pogojev za opremljenost vozil, in sicer za skupino petih ali več otrok razširjene družine in za skupino največ osmih otrok, ki jih društvo ali zveza društev ali ustanova prevaža skladno z namenom njihove ustanovitve. Kar se prve omenjene skupine udeležencev cestnega prometa tiče, velja opozoriti, da je bila do sedaj izjema za prevoz omejena zgolj na isto družino, s spremembo pa se širi tudi na ostale družinske člane oziroma sorodnike. Poenostavljeno povedano, eden od staršev bo lahko v svojem vozilu prevažal skupino svojih otrok kot tudi otrok svojega brata ali sestre, brez da bi moralo njegovo vozilo izpolnjevati določene pogoje, kot na primer opremljenost s tahografom, in brez da bi moral dvakrat na leto opraviti tehnični pregled. Izjemo uveljavljamo tudi za prevoze skupin otrok, ki jih upravljajo društva oziroma nevladne organizacije, v okviru izvajanja svoje temeljne dejavnosti. Predlog zakona je namreč nastal na podlagi dolgoletnih prizadevanj Gasilske zveze Slovenije in Olimpijske zveze združenja športnih zvez. Slednji namreč že leta opozarjajo, da so zahteve prevozov, ki jih za svoje potrebe opravljajo smučarska, nogometna, rokometna, tudi gasilska in kulturna društva, skorajda izenačene z gospodarsko dejavnostjo opravljanja prevozov v cestnem prometu in s poklicnimi vozniki. Sedanji pogoji so neživljenjski, novela pa prinaša rešitve, s katerimi bi se olajšalo delovanje društev pri izvajanju programov otrok in mladine. Ministrstvo za infrastrukturo se je zavzelo za to, da bi ohranili enake varnostne pogoje za vse prevoze skupin otrok, kot jih določata zakona, ki urejata pravila v cestnem prometu in motorna vozila. Glede na to, da pogoje in označitev motornega vozila, s katerimi se prevaža skupina otrok, dodatno opredeljuje Zakon o motornih vozilih in na obeh zakonih temelječi podzakonski predpisi, smo se odločili, da podzakonske materije ne prenašamo na zakonsko raven, kot je bilo prvotno predlagano. V zvezi s črtanjem uporabe tahografa bi radi opozorili, da že sama evropska zakonodaja, in sicer 3. člen uredbe 561/2006 ES, določa izjeme glede uporabe tahografa. Uredba se tako ne uporablja za prevoz z gasilskimi vozili, razen v Sloveniji, in to zgolj v primeru, če opravljajo prevoz otrok. Tahograf je namreč nadzorna naprava za cestni transport. Na podlagi evropskih direktiv, ki urejajo to področje, morajo vsa vozila s skupno dovoljeno maso nad 3,5 tone oziroma več kot devetimi sedeži, registrirana po 1. maju 2006, imeti vgrajen in uporabljati digitalni tahograf. Tahograf je v prvi vrsti namenjen za spremljanje delovnega časa in počitka poklicnih voznikov v cestnih prevozih. Tako glede tahografov kot tudi tehničnih pregledov zakonodaja Evropske unije za prevoze skupino otrok ne predpisuje nobenih zahtev. Predlagatelji smo pri Raziskovalno-dokumentacijskem sektorju Državnega zbora pridobili tudi primerjalni pregled glede posebnih pogojev za prevoz otrok v cestnem prometu v sosednjih državah. Po pregledu ureditev v vseh štirih obravnavanih državah, lahko ugotovimo, da v nobeni od sosednjih držav v osebna vozila, torej kombije, za prevoz skupine otrok ni treba vgraditi tahografa, ravno tako pa ni zaslediti posebne prepovedi za voznike, da ne bi smeli sodelovati, na primer, pri vadbi otrok. Naš namen kot tudi namen Gasilske zveze Slovenije in Olimpijskega komiteja nikakor ni v tem, da se okrni zagotavljanje varnosti otrok, ampak da se odpravijo nekateri pogoji, ki so nastali kot hipen odziv politike na prometno nesrečo pred 22. leti in za katere se je izkazalo, da nimajo bistvenega vpliva na varnost, sicer bi nam pri tem sledile tudi druge države EU. Pri vsem tem pa je bistveno zavedanje in odgovorno obnašanje v prometu. Nobene table, tahografi ali dodatni tehnični pregledi ne bodo pomagali, če bomo za volan sedli pijani, raztreseni, nezbrani in neodgovorni. V Poslanski skupini SMC bomo predlog sprememb zakona seveda podprli.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Levica bo predstavil Željko Cigler. Izvolite.
Spoštovani kolegice in kolegi! V Levici smo se v preteklosti vseskozi zavzemali in stali ob strani tistim, ki so stali za povečevanjem in zagotavljanjem prometne varnosti v prometu v Republiki Sloveniji oziroma za voznike, ki imajo tukaj urejene papirje za ta namen. Zlasti še to velja za otroke. Zato smo v Levici v preteklosti izpostavili to, da se naj bi krog zavezancev za uporabo tahografa razširil. Namen naših prizadevanj je bil dvojen. Da to argumentiram, najprej je spoštovati delavske pravice poklicnih voznikov, zlasti spoštovanje delovnega časa in pravic do počitka, in drugič, kar je najpomembnejše, povečati varnost v cestnem prometu, ker poklicni vozniki, ki so neprespani in utrujeni, predstavljajo nevarnost sami sebi, potnikom, ki jih vozijo, in navsezadnje tudi vsem ostalim udeležencev v cestnem prometu. In prevoze kot neprofitno dejavnost opravljajo tudi kombiji osnovnih šol, vrtcev, različnih kulturnih, športnih društev, ki vozijo otroke na daljše ture. Če na daljši turi in če je treba opraviti več prevozov, šofer nima zagotovljenega počitka in da se to lahko ugotovi na tahografu, spravlja sebe, predvsem pa tiste, ki jih vozi, in ostale udeležence v prometu v hudo nevarnost. Zato je zelo pomembno policijsko opozorilo, ki je na svoji internetni strani, ki jo lahko vsak prebere, opozarja, da so otroci v cestnem prometu med najbolj ogroženimi udeleženci in po številu smrtnih žrtev še posebej, kadar se vozijo kot potniki v motornih vozilih. In vozila za prevoz skupine otrok, na primer v šolo in iz nje, na šolske izlete, ekskurzije, treninge in tako naprej, morajo zato izpolnjevati potrebne pogoje za prometno varnost, kar pa nedvomno predstavlja v Sloveniji tudi tahograf. Tahograf ni administrativna ovira, gre za element, s katerim zagotavljamo varno vožnjo, se pravi, tudi pravico do življenja oziroma do tega, da se tisti, ki se vozijo, nepoškodovani pripeljejo. In to, česar smo danes nekje deležni in čemur sledimo, je dejansko, da deregulacija poklica voznika. Voznik otrok je lahko kdorkoli, ki ima izpit. Sproščenje ukrepov varnosti v cestnem prometu dejansko usmerjamo v eno smer, da se bo varnost v cestnem prometu v Sloveniji zmanjšala. Še posebej, ko pogledamo, kako so predlagatelji, spoštovani predlagateljici, rešili dilemo neenakega položaja profitnih in neprofitnih voznikov, da bi za neprofitne ne veljali tahografi, za profitne pa bi veljali. Kaj so naredili? Zakaj bi tahograf bil obvezen za profitno ne pa tudi za neprofitno dejavnost? Predlagatelji z amandmajem danes z redno sejo Državnega zbora rešujejo ta zakon tako, da predlagajo enostavno obveznosti tahografa za vse skupine otrok s kombijem. Torej izenačita se profitna in neprofitna dejavnost oziroma izenači še kombi, ki vozi otroke, ali pa kombii GoOptija, ki vozi potnike po letališčih po Evropi oziroma blizu Slovenije. Skratka, ni pomembno, v kakšnem stanju je ta voznik, ali je primeren za varno vožnjo, za varno izvajanje storitev, v kateri so udeleženi otroci. Važno je, da se čim bolj sprostijo pogoji za funkcioniranje prevoznih dejavnosti, otroci pa se tu uporabljajo izključno in zgolj za izgovor. Še enkrat povem, po mnenju Levice takšen amandma, kot je bil tukaj predlagan sedaj, gotovo ne povečuje prometne varnosti, še posebej ne otrok, ampak jo zaostruje. S takšnim predlogom tega amandmaja in spremembami zakona se v Levici ne strinjamo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališča poslanske skupine Nove Slovenije – krščanskih demokratov bo predstavil Mihael Prevc. Izvolite.
Hvala, predsedujoči. Spoštovani kolegice in kolegi! Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o pravilih cestnega prometa spreminja nekatere neživljenjske določbe obstoječega zakona o pravilih cestnega prometa, ki urejajo področje cestnih prevozov otrok. Predlog zakona, ki sledi dolgoletnim opozorilom Gasilske zveze Slovenije in Olimpijskega komiteja Slovenije, naslavlja vprašanje strogih pogojev in pravil, ki jih morajo izpolnjevati vozila in vozniki, ki vozijo skupino predšolskih ali osnovnošolskih otrok na njihove prostočasne in interese dejavnosti, v okviru neprofitnih organizacij, kot so na primer prostovoljna gasilska, športna in kulturna društva. Še posebej bode v oči obvezna opremljenost vozil s tahografom, tehnični pregled vozila dvakrat na leto in pogoj, da voznik v delovnem dnevu, v katerem prevaža skupino otrok, ne sme opravljati drugega dela, ki bi lahko vplivalo na njegovo zmožnost varnega upravljanja vozila. Tako so vozila in vozniki, na primer starši otrok, gasilci, trenerji, izenačeni s poklicno prevozno dejavnostjo in poklicnimi vozniki, kar zelo otežuje prevoze skupine otrok v okviru društev in jim tudi krepko po nepotrebnem zvišuje stroške. S ciljem zmanjšanja prevoznih stroškov staršem in nevladnim organizacijam za prevoz otrok na prostočasne dejavnosti se s predlogom zakona predlagajo določene izjeme pri predpisovanju pogojev za opremljenost vozil za prevoz skupine petih ali več otrok razširjene družine in za prevoz skupine največ osmih otrok, ki jih društvo ali zveza prevaža, če prevoz ne predstavlja opravljanja pridobitne dejavnosti. S tem bi dosegli, da bi lahko eden od staršev v svojem vozilu prevažal večjo skupino svojih otrok in tudi otrok svojih bratov in sester, pri tem pa ne bo potrebno, da bo njegovo vozilo opremljeno s tahografom in dvakrat na leto opravljen tehnični pregled. Poslanci Nove Slovenije – krščanski demokrati bomo predlog zakona podprli, saj v duhu zdravega razuma sledi opozorilom nevladnih organizacij, ki skrbijo za različne prostočasne dejavnosti za predšolske in osnovnošolske otroke, predvsem s področja gasilstva, športa in kulture. Prav tako smo v Novi Sloveniji prepričani, da odprava naštetih predlogov ne bo imela bistvenega vpliva na zmanjšanje prometne varnosti. Ob tem se nam upravičeno postavlja vprašanje, zakaj starš lahko pelje svoje otroke, na primer, na športno tekmovanje s svojim vozilom, za katerega mu zakonodaja ne predpisuje obvezne vgradnje tahografa ali tehničnega pregleda dvakrat na leto, če pa poleg svojih otrok pelje še bratove otroke, pa bi moralo biti njegovo vozilo opremljeno s tahografom. Predlagane rešitve vsekakor prispevajo k debirokratizaciji in posledično zmanjšanju stroškov nevladnih organizacij in tudi občinskih proračunov, ki so pomemben vir delovanja gasilskih, športnih in kulturnih društev. Kot že rečeno, poslanci Nove Slovenije bomo podprli vložene amandmaje in tudi zakon. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Stranke Alenke Bratušek bo predstavil mag. Andrej Rajh. Izvolite.
Spoštovani predsedujoči, spoštovani predstavniki Vlade, kolegice poslanke in poslanci! Danes obravnavamo Predlog sprememb in dopolnitev Zakona o pravilih cestnega prometa. Predlog se nanaša na pogoje in pravila, ki jih morajo izpolnjevati vozila in vozniki v okviru neprofitnih organizacij, ki prevažajo predšolske in osnovnošolske otroke. Bistvo predlaganih sprememb je odprava administrativnih obremenitev, ki neprofitnim organizacijam nalagajo dodatne stroške in omejitve. Spreminja se definicija skupine otrok, ki jih fizična oziroma pravna oseba v zvezi z opravljanjem dejavnosti prevaža. Predvsem pa želijo predlagatelji izločiti obvezno uporabo tahografa, obveznost opravljanja tehničnega pregleda dvakrat letno ter pogoj, da voznik ne sme opravljati drugega dela, ki bi lahko vplival na njegovo zmožnost varnega upravljanja vozila. Res je, da bi se s tako rešitvijo olajšalo delovanje društev in jim prihranilo kar nekaj stroškov, vendar pa ne smemo pozabiti na varnost otrok, ki se ob teh spremembah postavlja pod velik vprašaj. Funkcija tudi spremljanja načina vožnje, kot je na primer beleženje hitrosti, ti podatki so izjemnega pomena za raziskavo vzrokov morebitne prometne nesreče. Dejanski stroški tahografa za posamezno vozilo in dva voznika pa znašajo okrog 2 tisoč 500 evrov, ker je v povprečni življenjski dobi nekega vozila približno 20 evrov na mesec. Sprašujem se, ali je tak mesečni strošek lahko protiutež varnosti otrok v cestnem prometu. V SAB varnost v cestnem prometu odločno postavljamo na prvo mesto, še posebej, ko gre za varnost otrok. Zato imamo kar nekaj pomislekov glede predlaganih sprememb, ki zmanjšujejo standard varnosti prevoza otrok. Sprašujemo se namreč, kdo in kako bo potem ugotavljal vzroke morebitnih nesreč, če bi do teh prišlo. Pri tem pa se nikakor ni primerno sklicevati na statistiko. Strožja pravila na tem področju in obvezna uporaba tahografa so bili v naš pravni red vneseni ravno zaradi tragične prometne nesreče na Gorenjskem leta 1998, ko je voznik kombija z mladimi smučarskimi skakalci za trenutek zadremal in zapeljal na nasprotni vozni pas. Med smrtnimi žrtvami so bili tudi otroci. Čeprav je od takrat minilo 22 let, to ne more biti izgovor za rahljanje pravil v cestnem prometu. Vsaka smrtna žrtev na cesti je preveč, zato strmimo k viziji nič. V Poslanski skupini SAB smo naklonjeni rešitvam, ki odpravljajo omejitve in lajšajo delovanje neprofitnih organizacij, vendar nikakor in nikoli za vsako ceno. Zato pri konkretnih predlogih sprememb ne moremo mimo pomislekov, da bi sprejetje takih rešitev lahko ogrozilo varnost otrok v prevozih na prostočasne dejavnosti. Menimo, da je pomembno ohranjati najvišji nivo standardov, ki smo jih v zakonodaji na tem področju dosegli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije bo predstavil Jurij Lep.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani predstavniki Vlade, kolegice in kolegi! Pred nami je Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o pravilih cestnega prometa, ki ga je sopodpisalo kar 52 poslank in poslancev Državnega zbora in je bil na matičnem odboru sprejet brez glasu proti. Verjamem, da se vsi strinjamo, da je v cestnem prometu treba težiti k stoodstotni varnosti vseh deležnikov, še posebej naših najmlajših, se pravi naših otrok. Odgovornost glede urejanja predpisov s prometnega področja mora tako biti na najvišji možni ravni. Spremembe in dopolnitve Zakona o pravilih cestnega prometa se navezujejo na prevoze skupine otrok za osebne potrebe in stroge pogoje, ki jih morajo izpolnjevati vozniki in vozila s tem v zvezi. Tičejo se torej prevozov skupine predšolskih in šolskih otrok na prostočasne interesne dejavnosti v okviru različnih prostovoljnih društev, tako gasilskih, športnih, kulturnih kot tudi drugih neprofitnih organizacij. S predlogom novele zakona se želi doseči, da bodo omenjena društva in organizacije lahko prevoze otrok opravljale brez omejitev administrativne narave in ki nenazadnje povzročajo tudi nepotrebno visoke stroške. Prav je, da je zakonodaja na tem področju dosledna, a vendarle je potrebno na to ureditev pogledati tudi z življenjske plati. Temu mnenju pritrjuje tako Gasilska zveza Slovenije kot tudi Olimpijski komite Slovenije, katerim bi rešitve na tem področju olajšale in podprle delovanje društev pri izvajanju različnih programov za otroke in mladino. Otroci skozi razne prostočasne aktivnosti izoblikujejo svojo osebno, razvijajo socialni čut in skrbijo za telesno in psihično aktivnost. Druženje, disciplina in ekipni duh so pomembni dejavniki slehernega posameznika na poti odraščanja. Koristno preživeti prosti čas je naložba za v prihodnost, zato je dobrodošlo, da se pristopi na pomoč z življenjskimi rešitvami, ki bodo znižale stroške tako staršem kot tudi društvom in nevladnim organizacijam, ki temu prispevajo levji delež s predpostavko, da se pri tem ohrani prometna varnost na istem ali še višjem nivoju. Koalicijske poslanke skupine smo med zakonodajnim postopkom pozorno prisluhnile tudi Zakonodajno-pravni službi Državnega zbora in Ministrstvu za infrastrukturo ter vložile še dodatne amandmaje, ki bodo odpravili vprašanje neenakosti med dvema skupinam otrok ter ustrezno uredili vsebino v predpisih, ki se tiče izključitve uporabe tahografa in tehničnih predlogov večkrat letno. V Poslanski skupini Desus bomo Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o pravilih cestnega prometa tako podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke bo predstavil Dušan Šiško. Vidim, da ga ni, zato bo nam stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke predstavil Boris Doblekar. Izvolite.
Spoštovane kolegice, kolegi, predstavniki Vlade! Predsedujoči, hvala za besedo. Pred nami je Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o pravilih cestnega prometa, ki zadeva organiziran prevoz otrok. Podpisani poslanci predlagamo spremembe pri prevozih otrok na njihove prostočasne interesne dejavnosti, za katera sedaj veljajo stroga pravila, ki veljajo za prevoze učencev v šolah. Verjetno se vsi, ki so doslej opravljati take prevoze, niti niso dobro zavedali, kako stroga so ta pravila. V splošnem velja, da so se veljavna pravila pogosto kršila, včasih zaradi nevednosti, včasih zaradi neživljenjskega ukrepa, ki velja od spremembe zakona leta 1998. Pa poglejmo, kako je to od navedenega leta videti v praksi. Vsako motorno vozilo, ki se uporablja za prevoz skupine otrok, na primer na nogometno tekmo v gostujoči klub, mora po določilih Zakona o pravilih cestnega prometa imeti tahograf oziroma zapisovalno opremo, voznik pa mora imeti izkušnje, ki jih dokazuje s potrdilom, ki ga mora imeti med vožnjo pri sebi. Poleg tega voznik v delovnem dnevu ne sme opravljati drugega dela, ki bi lahko vplivalo na njegovo zmožnost stvarnega opravljanja vozila. Zaradi tega v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke sklepamo, da imajo društva, predvsem športna in gasilska, pa tudi mnoga druga, kot navajajo tudi sama, veliko težav s skupinskimi prevozi svojih mlajših članov. Poleg tega veljavni zakon zelo ovira tudi prevoze skupine otrok, ki jih opravljajo starši, saj le-ti ne smejo prevažati tujih otrok. Zmeda v zakonu pa je tudi v terminologiji o mladoletnih otrocih. Zato tudi poslanci Slovenske demokratske stranke menimo, da je po 22 letih tega zakona, ki je bil sprejet po prometni nesreči v Naklem, ko je umrlo šest smučarjev, čas, da te stroge ukrepe odpravimo. To utemeljujemo z deljenim mnenjem v obrazložitvi predloga za spremembo zakona, da se je varnost vozil in varnostna kultura v cestnem prometu od takrat zelo spremenila. Strinjamo se tudi, da so predpisani ukrepi v zakonu neživljenjski in velika ovira. Dejstvo pa je tudi, da v primerljivih državah v Evropi in drugje takšnih rigoroznih pravnih določil ne poznajo niti jih ne zahteva zakonodaja Evropske unije. Predlagatelji smo izračunali, da bi zgolj slovenska gasilska društva, če bi po veljavnih predpisih imela opremljene vse kombije za prevoze otrok, za tahografe, pomnilniške kartice in vgradnjo morala nameniti nekaj manj kot milijon in pol evrov. Poleg tega bi imeli še dobrega pol milijona evrov letnih stroškov s to napravo, tudi z dvakratnim letnim tehničnim pregledom. Poslanci Slovenske demokratske stranke smo predlog tega zakona težko pričakovali, predvsem s strani gasilskih, športnih, kulturnih in drugih društev oziroma neprofitnih nevladnih . Seveda ga bomo tudi potrdili. Prav tako smo ga tudi potrdili v prvi obravnavi na Odboru za infrastrukturo, prav tako je predlog sprememb potrdil Državni svet in Vlada oziroma Ministrstvo za infrastrukturo. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke smo mnenja, da je po tem zgledu debirokratizacije, pomoči nevladnim organizacijam, nižanju njihovih stroškov in posledično tudi občinskim proračunom potrebno nadaljevati tudi pri drugi zakonodaji, kar pa je Vlada že napovedala in to toplo pozdravljamo. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke menimo, da bomo s to nujno potrebno, težko pričakovano spremembo društvom oziroma nevladnim organizacijam in staršem otrok omogočili hitrejši, lažji in cenejši prevoz otrok na prostočasne dejavnosti. Prepričani smo tudi, da s to dobrodošlo spremembo ne bo zmanjšana varnost v prometu, kajti eden od pogojev je tudi, da ima voznik, ki bo vozil skupino otrok, veljavno vozniško dovoljenje najmanj 3 leta, prav tako pa mora biti vozilo obvezno opremljeno z delujočim ABS sistemom, hidravličnim ali električnim krmilnim sistemom oziroma volanom, na vseh sedežih mora imeti varnostne pasove ter naslonjala za glavo, kar pa je danes seveda že skorajda povsem normalno. Dodatni vloženi amandma koalicije in spremembe ter dopolnitve Zakona o pravilih cestnega prometa z novimi zakonskimi določili za prevoz skupine otrok bomo v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke v celoti podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Liste Marjana Šarca bo predstavil Rudi Medved. Izvolite.
Hvala za besedo, spoštovani podpredsednik. Spoštovane, spoštovani! Lotevamo se sprememb zakona, ki imajo očitno zelo široko podporo med nami poslankami in poslanci, imajo tudi zelo široko podporo med različnimi društvi in organizacijami. Je pa res, da nisem zasledil kakšnega velikega navdušenja med strokovnjaki za varnost v cestnem prometu, tudi kaj veliko jih ni bilo vprašanih, kaj sodijo o teh spremembah. In kaj naj potemtakem pretehta pri našem odločanju? Glede na razmere v praksi v vsakdanjem življenju lahko ugotovimo, mislim, da ne bo preveč smela trditev, da po eni strani s temi spremembami ne bomo izboljšali prometne varnosti, je pa res na drugi strani, da pa, skoraj upam trditi, tudi poslabšali ne bomo. Ker dosedanja določila tega zakona v praksi, desetletni praksi, nikoli docela niso niti zaživela. Če vprašamo po društvih in organizacijah, kako izvajajo te prevoze, vam bodo povečini tako prišepnili, da se nekako znajdejo ali pa, ne bom rekel vsi, no, ampak po drugi strani pa to pomeni, da obidejo zakon. Tu in tam sicer kdo plača tudi kazen, zato da se ve, da to zakonsko ureditev imamo, da je pa neživljenjska in težko izvedljiva, pa tudi vsi vemo. Zato po našem mnenju pri odločanju pretehta ta praktični vidik. Če imamo neko zakonsko določilo, ki v vsakdanjem življenju ne živi oziroma ne daje tistega, kar se od njega pričakuje, pa ne zato, ker ga državljani ne bi hoteli upoštevati, ampak ker ga preprosto ne zmorejo. Tako je tudi na mnogih drugih področjih, res pa je, da gre v primeru rahljanja pravil pri prevozih otrok za zelo občutljivo vprašanje. Verjamem pa tudi, da vsi, ki opravljajo te prevoze naših otrok, z največjo mero odgovornosti to tudi počnejo. Danes to, kar vgrajujemo, torej obvezen ABS ali pa sedeži, vzglavniki na sedežih in servo volan, to ni neko merilo varnosti, to so stvari, ki so praktično same po sebi umevne že mnogo let v prevoznih sredstvih. Zato strokovnjaki pri avto-moto zvezi seveda opozarjajo, da je treba imeti pred očmi ta najsodobnejša varnostna sredstva, ki jih vgrajujejo v sodobne avtomobile. V Poslanski skupini Liste Marjana Šarca bomo predlagane spremembe podprli. Vendar pa, spoštovani poslanke in spoštovani poslanci, pri sprejemanju teh sprememb ne imejmo pred očmi zgolj veselje gasilcev, športnikov, kulturnikov in drugih kot naših volivcev, češ, da smo jim nekaj prihranili. Imejmo pred sabo, da bomo vztrajni in bomo dvignili roko tudi takrat, ko je to treba in ko jih je treba ustrezno sofinancirati, da bodo po drugi strani lahko z varnejšimi, bolje opremljenimi vozili v prihodnje prevažali naše otroke. In če od njih terjamo odgovornost, potem jim to na ta način tudi omogočimo.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih k 1. in 2. členu, za novi 2.a člen in k naslovu Končna določba. Amandma poslanskih skupin SDS, SMC, NSi in Desus k 1. členu je vsebinsko povezan z amandmaji istega predlagatelja k 2. členu, za novi 2.a člen ter k naslovu Končna določba, zato bomo o njih razpravljali skupaj. V razpravo torej dajem 1. in 2. člen, novi 2.a člen in naslov Končna določba ter štiri amandmaje poslanskih skupin SDS, SMC, Nove Slovenije in Desus. Želi kdo razpravljati? Predstavnica predlagatelja, izvolite, imate besedo.
Hvala lepa, predsedujoči, za besedo. Bom na začetku povedala, ker sem iz razprav različnih poslanskih skupin zaznala mogoče ene nepravilnosti, ki so jih nekateri navajali. Da javnost ne bo zmedena, bi rada povedala, da prevoznikom, ki opravljajo raznorazne kombi prevoze oseb in blaga, kot so recimo GoOpti, že danes ni treba imeti vgrajenih tahografov. Prav tako jim že danes ni treba dvakrat letno opravljati tehničnih pregledov. To pa ne pomeni, da ne zapadejo pod nadzor inšpekcijskih služb, ki nadzirajo gospodarsko dejavnost in regulacijo delovnega časa. Zato pravnih oseb, ki opravljajo gospodarsko dejavnost, ne moremo enačiti s prevozom potnikov v nevladnih organizacijah, kot so gasilska, kulturna in razna športna društva oziroma ostali. Še posebej pa ne moremo teh pravnih oseb enačiti s prevozom potnikov, ki jih opravljajo v okviru razširjenih družin. Predlog zakona o spremembi in dopolnitvi Zakona o pravilih cestnega prometa sledi dolgoletnim opozorilom Gasilske zveze Slovenije in Olimpijskega komiteja Slovenije glede strogih pogojev in pravil, ki jih morajo izpolnjevati vozila in vozniki, ki vozijo skupino predšolskih ali osnovnošolskih otrok na njihove prostočasne interesne dejavnosti v okviru neprofitnih organizacij. Problem je obvezna opremljenost vozil s tahografi in tehničnimi pregledi vsaj dvakrat na leto in pogoj, da voznik v delovnem dnevu, v katerem prevaža skupino otrok, ne sme opravljati drugega dela, ki bi lahko vplivalo na njegovo zmožnost varnega opravljanja vozila, to je pa primer vodenje ali sodelovanje pri športni vadbi. Prav tako pa odpravlja tudi neenako obravnavanje prevozov skupine otrok ožje družine. Po novem predlogu bodo lahko opravljali prevoze skupine otrok poleg ožje družine tudi določeni člani razširjene družine, kot so teta, stric, stari starši, bratranci itd. Kot sem že v predhodnem izvajanju napovedala, smo pripravili amandmaje za sejo Državnega zbora, v katerih smo upoštevali opozorila in predloge pri obravnavi predloga na matičnem delovnem telesu. Tako se iz 1. člena prvotnega predloga črta besedilo, da se za skupino otrok ne šteje tudi skupina do največ osmih otrok, ki jih fizična ali pravna oseba v zvezi z opravljanjem njihove dejavnosti prevaža za osebne potrebe ali pa v nekomercialne ali neprofitne namene. Na ta način bi namreč preveč okrnili določilo o varnostnih pogojih glede prevoza skupine otrok. Povsem smiselno je tudi slediti pripombam Zakonodajno-pravne službe, ki opozarja, da med tehničnimi pogoji ni predpisan način označitve vozila, ki prevaža otroke. Prav tako se je tudi Ministrstvo za infrastrukturo zavzelo za ohranitev enakih varnostnih pogojev za vse prevoze skupine otrok, kot jih določata Zakon o pravilih v cestnem prometu in motornih vozilih. Ker pogoje in označitve motornega vozila, s katerim se prevaža skupina otrok, dodatno opredeljuje tudi Zakon o motornih vozilih skupaj s podzakonskimi predpisi, smo se odločili, da podzakonske materije ne prenašamo v zakon. To opcijo smo namreč predvideli v 2. členu prvotnega predloga za uvedbo 90.a člena, ki pa se sedaj črta. Ta materija je že danes po uveljavljeni pravni zakonodaji vnesena v podzakonskih aktih. Ministrstvo za infrastrukturo je zagotovilo, da bo velikost in značilnost znaka za označitev vozila, s katerim se prevaža skupina otrok, določena s spremembo pravilnika o delih in opremi vozil in bo prilagojena vrsti vozila. Sprememba podzakonskega predpisa naj bi bila že vključena v normativni delovni program Vlade Republike Slovenije za leto 2020, zato predlagatelji v amandmajih ne določamo roka, v katerem mora minister spremeniti omenjeni pravilnik. V zadnjem delu predloga pa se spremeni Končana določba v Prehodna in končna določba, tako se doda novi 2.a člen, ki ureja prenehanje veljavnosti in spremembo zakona, ki ureja motorna vozila. Ta člen določa, da z dnem uveljavitve tega zakona preneha veljati tretji odstavek 2.a člena Zakona o delovnem času in obveznih počitkih mobilnih delavcev ter o zapisovalni opremi v cestnih prevozih. V zakonih o motornih vozilih pa se besedilo »v lasti prostovoljnih gasilskih društev, ki so po obliki nadgradnje in namenu uporabe gasilska vozila« nadomesti z besedilom »za prevoz skupine otrok, ki so zasnovana in izdelana za prevoz največ osmih potnikov poleg voznika«. Predlagatelji s tem amandmajem sledimo pripombam Zakonodajno-pravne službe Državnega zbora, ki je opozorila, da se pri sprejetju definicije pojma skupine otrok lahko postavi vprašanje enakosti oziroma neenakosti med dvema skupinama otrok, ki ga določa novo besedilo 38. točke 3. člena. Zato se za skupino otrok šteje skupina najmanj petih predšolskih otrok ali otrok, ki obiskujejo osnovno šolo in ki predstavljajo večino potnikov v motornem vozilu, skupina petih ali več otrok družine in sorodnikov v ravni črti in v stranski črti do vštetega tretjega kolena in skupina petih ali več otrok, ki se prevažajo v javnem linijskem prevozu potnikov, se ne šteje za skupino otrok. Da bi dosegli cilj predlagateljev, odpravo obvezne uporabe tahografov za vse prevozne skupine do največ osmih potnikov, z amandmajem za prehodno določbo določamo, da uporaba tahografov ni obvezna za prevoze skupine otrok, ki se izvajajo z vozili, zasnovanimi in izdelanimi za prevoze največ osmih potnikov poleg voznika. Tako ne bo to določilo veljalo le za društva, zveze društev in ustanove. S tem se odpravlja omenjena neenakost. Predlagatelji sledimo tudi pripombam Ministrstva za infrastrukturo, da se materija uredi v predpisu, ki določa obvezno uporabo tahografa pri prevozu skupine otrok, to je v Zakonu o delovnem času in obveznih počitkih mobilnih delavcev ter o zapisovalni opremi v cestnih prevozih. S tem bo urejena in dosežena izključitev obvezne uporabe tahografov. Tudi zahteve predlagateljev in pripomba ministrstva glede tehničnih pregledov vozil, ki se uporabljajo za prevoz skupine otrok, se ureja s prehodno določbo, odprava tehničnih pregledov na šest mesecev se ureja v Zakonu o motornih vozilih. Hvala lepa.
Hvala lepa. Kot sem že prej vprašal, ali želi kdo razpravljati? Prosim za prijave, postopek teče. Hvala lepa, prvi dobi besedo Miha Kordiš. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. V Levici smo se že v preteklem mandatu večkrat postavili za obvezno uporabo tahografov pri izvenlinijskih prevozih, tudi tam, kjer sedaj ta standard ne velja. GoOpti je, recimo, tak primer. Tam so se dogajale, najbrž se še vedno dogajajo, hude malverzacije, hude zlorabe. Šoferji socialne varnosti nimajo, običajno tudi nimajo pogodbe o zaposlitvi, ker gre pač za neko platformo, ki naj bi zgolj koordinirala izvajalce, so na raznoraznih podjemnih pogodbah, so delavci prekarci, na espejih in tako naprej. In v kakšnih razmerah ti ljudje vozijo? Delajo po sedem dni na teden, medsebojno so se prisiljeni grebsti za fure zaradi tega, ker so plačani po kilometru. Obveznih počitkov, kot jih sicer nalaga zakon, ravno zaradi manka tahografov niso deležni. In potem šibajo čez pol Evrope in nazaj zato da zadostijo navodilom de facto delodajalca in zato da si pridobijo dovolj sredstev, s katerimi lahko preživijo. V tem procesu pa seveda ogrožajo varnost potnikov, ogrožajo varnost vseh ostalih udeležencev v cestnem prometu pa tudi svojo varnost, vozijo utrujeni, izčrpani, izgoreli, neprespani in tako naprej. Z zakonom, ki je danes na mizi, predlagatelj na prvi pogled odpravlja to, čemur sam pravi birokratska ovira, da za prevoze otrok, kadar to izvajajo kakšna društva za razna tekmovanja in tako naprej, uporaba tahografov v kombijih ni potrebna. Zakaj pravim odprava administrativne ovire? Zato ker že za te zakonske določbe ne verjamem, da je večina društev kakorkoli spoštovala. Gasilci, ki gredo na gasilsko tekmovanje, otroke, ki so tam pri gasilcih, se naloži v gasilski kombi in se jih odpelje tudi v kakšnem primeru, če tak kombi nima tahografa. Spomnim se tudi iz mladih let, ko smo hodili oziroma so hodili v Plezalnem klubu Škofja Loka redno plezati v Osp, eden izmed staršev, ki je imel otroke v plezalnem klubu, je imel tudi kombi, so se ali pa smo se naložili v kombi in se odpeljali na plezališče. Mislim, da se na tak način stvari še vedno dogajajo, kot je rekel eden izmed razpravljavcev za govornico: društva se pač znajdejo. Če se zakonodaja pripravi, da se društva v tem, ko se znajdejo, zelo življenjsko znajdejo, niso v kršitvi zakona, ni nič kaj tako zelo narobe. Ampak, glej ga zlomka, na mizo smo dobili amandma, ki na celotni ta zakonski predlog meče popolnoma drugo luč. Ne samo, da se odpravlja tahografe za neprofitne prevoze otrok v režiji društev, odpravlja se tahografe tudi za prevoze otrok za pridobitne dejavnosti. Se pravi, če gre za prevoz gruče otok, se reže obveznost tahografa in s tem zagotavljanje varnosti v cestnem prometu, varnosti teh otrok za vse sorte raznoraznih prevozov. To je pa zelo hudo narobe. Reže se standard varnosti v cestnem prometu tudi za tiste, ki ta cestni promet izvajajo samo zato, da bi zaslužili. Tukaj imamo eklatanten primer javnega dobrega, varnosti zdravja ljudi, celo otrok nasproti interesom kapitala. Ne vem, če predlagatelji vedo, da to počno z amandmajem, ki so ga dali. Pravijo samo, da odpravljajo neko diskriminacijo. Sam temu ne bi rekel, da je kakršnakoli diskriminacija, če se favorizira društva, neprofitne in nepridobitne oblike dejavnosti, v katere se ljudje organizirajo zato, da zasledujejo družbeno koristno in svoje prostočasne cilje. Na drugi strani pa imamo firme, ki z raznoraznimi prevozi služijo. Današnja primerjava med GoOpti in tovrstnim sproščanjem uporabe tahografov pri prevozih otrok ni ustrezna, je dejala poslanka iz SMC, rekši, da GoOpti že danes ne potrebuje tahografov. Ja, ampak ravno to je narobe, da GoOpti že danes ne potrebuje tahografov. Sem vam naštel nekaj posledic tega, kako je to videti, če izvenlinijski prevozi, tudi tisti, ki imajo manj sedežev v kombiju, nimajo tahografa. Ljudje za volanom so izgoreli, so utrujeni. Udeleženci v cestnem prometu so v hudi nevarnosti zaradi te njihove utrujenosti. Socialne varnosti šoferji nimajo. Potniki prav tako nimajo ustrezne varnosti v prometu, ker njihov šofer ne zmore takega obsega dela. Že v prejšnjem mandatu, ko so večkrat predlagali in zahtevali, da se tudi za take prevoze vpelje tahografe, je Državni zbor glasoval proti našim spremembam pravil v cestnem prometu, rekši, da bo vse to rešeno z evropsko uredbo. No, danes, nekaj let kasneje, ali je kaj rešeno z evropsko uredbo? V našem pravnem redu zagotovo ne. Izvenlinijski cestni prevozi še kar potekajo brez tahografov, šoferje se še kar pije, brutalno izkorišča in varnost ljudi na cesti je še vedno pod vprašanjem. In zdaj bi ta slab zgled prenesli še na področje, posebej na področje prevoza otrok. Jaz mislim, da tega ne moremo narediti! Jaz mislim, da mora Državni zbor ta amandma zavrniti. Če ga ne bo, bo konec koncev ta zakon nadaljeval še v tretjo obravnavo in ne vidim nobenega, prav nobenega dobrega razloga, da se regulacija za tahografe sprosti kar povprek in čez, zato da bo nekdo na prevozu otrok z nižjim standardom varnosti delal profit oziroma kot je poslanka SMC dejala že na odboru, citiram, gospa Mateja Udovč, ki je govorila pred menoj, da torej predlagatelji s tem zakonom še vedno želijo, citiram: »preprečiti tudi zlorabo izjeme prevoza otrok za tržne namene na razne izlete in podobno«. V redu, bi rekel, pravilna politična pozicija, se podpišem. Ampak ravno s tem, ko ste dali amandma, da tahografe porežete povprek in čez, ste točno to omogočili oziroma omogočate. Sami odpirate vrata temu, čemur pravite zloraba prevozov otrok. To, čemur ste sami rekli zloraba prevozov otrok na seji odbora nekaj dni nazaj, danes vpisujete v zakonodajo s tem amandmajem, ki ste ga predložili. Mislim, da to ne gre. Mislim, da se na tak način to ne sme sprejeti. Zakon, ki je bil razmeroma nedolžen, oziroma sprememba zakona, ki nima kakšnih realnih posledic za življenje ljudi oziroma delovanje raznih društev, neprofitnih, nevladnih organizacij in tako naprej, če morajo oni na kakšno tekmo, na izlet, kakšno skupinsko aktivnost, se itak znajdejo, kakšen od staršev ima kombi ali ima pa društvo v svoji lasti kakšen kombi, naložijo se, se odpeljejo. Mislim, da jih tudi država kaj preveč ne preganja zaradi tega, tudi če se zakonodajo s tega naslova popravi, da bo to, kar počnejo, po črki zakona popolnoma legalno, v redu, naj se to naredi, nimam nič kaj zelo proti. Ampak to, da se zdaj da amandma, ki reže nasploh standarde v cestnem prometu s tem, da odpravlja tahografe za vse, tudi za čisto komercialne dejavnosti pri prevozu otrok, to je pa neka popolnoma druga zgodba. Ne želim, da pridemo iz nekega precej življenjskega ukrepa v napad na standarde voznikov, na standarde otrok in drugih udeležencev v cestnem prometu, kar odprava obveznih tahografov za prevoze otrok zagotovo je. Ali je to namerno kukavičje jajce ali ne? Malo mislim, da ni. Malo mislim, da ni. Mislim, da samo predlagatelji niso prav dobro premislili, kaj želijo narediti. Zato pač pozivam, da glasujejo proti in ta amandma zavrnejo. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Mojca Žnidarič. Izvolite.
Hvala za besedo. Lep pozdrav vsem! Na začetku bi najprej rada povedala, da danes v tem zakonu oziroma s temi spremembami urejamo zgolj pravila za prevoze skupin otrok. Zagotovo pri drugih prevozih obstajajo kakšne nepravilnosti in dileme, na katere je kolega pred mano opozoril, ampak s temi spremembami se osredotočamo zgolj na prevoze skupin otrok. Da smo šli v to spremembo zakonodaje, kot sem že na odboru povedala, so nas v bistvu res nagovorila društva, zveze, gasilske zveze, športna društva in vsi ostali, k imajo velike težave pri organiziranju prevozov otrok na razne tekme, vaje, treninge. In predvsem gasilska društva se dobro zavedajo, da že dolga leta s tem kršijo zakonodajo, kot smo slišali, je že od leta 2004 zapisano v zakonu, da morajo torej ob prevozu skupine otrok imeti vgrajen tahograf. Pred tem je bilo že v pravilniku leta 1998, kar je potem Ustavno sodišče razveljavilo, kot smo slišali. In posebej bi rada poudarila, da se za skupino otrok šteje že več kot pet otrok, torej več kot pet predšolskih ali osnovnošolskih otrok. Zavedati se moramo, da obstaja tudi že precej sedemsedežnih avtomobilov. In ko smo potem začeli raziskovati to tematiko, smo ugotovili, da nimajo težav samo društva, ampak da imajo tudi družine že težave pri prevozih otrok. Babice, dedki, tete, strici ne smejo peljati poleg svojih otrok še druge otroke, kajti v zakonodaji je pisalo, da samo ista družina, torej skupina otrok iste družine ne spada v to kategorijo. Zato to spreminjamo v razširjeno družino. Potem, ko je zakon prišel tako daleč, da sva ga s predlagateljico predstavili na Državnem svetu, kjer je res aktivno v razpravi sodeloval tudi bivši direktor Agencije za varnost cestnega prometa mag. Igor Velov in izpostavil še druge vidike. Ugotovili smo, da tudi druge fizične osebe, na primer, ne smemo zraven svojih otrok v kombi ali pa v sedemsedežni avto vzeti kakšnega sosedovega otroka ali pa kakšnega sošolca od otrok. On se je takrat na primer osebno spraševal, ima 6 svojih otrok in države očitno nič ne skrbi varnost za teh njegovih 6 otrok, čim pa vzame enega otroka zraven, sosedovega ali pa sošolca, pa potem nastopijo določena pravila, ki jih ureja v tem primeru država. On je seveda povedal, da zelo težko svojemu sosedu pove, da njegovega otroka ne sme vzeti zraven. Državni svet je res potem v svojem mnenju predstavil in se sprašuje o smiselnosti teh pogojev, da se postavlja vprašanje, zakaj takšna razlika, da v tem primeru, kot ga je on izpostavil, se pravi, isti voznik pelje skupino otrok z istim vozilom in gre za neutemeljeno razlikovanje predpisov v primeru vožnje svojih otrok ali pa potem tudi sosedovega ali pa sošolca. Nadalje, ko smo bili na matičnem Odboru za infrastrukturo, sta pa potem Zakonodajno-pravna služba in Ministrstvo za infrastrukturo opozarjalo na neenakost pred zakonom, kajti res je, mi smo poudarjali ves čas društva, nekomercialne prevoze, v sami pripravi predloga smo predvidevali, da za komercialne prevoze ostajajo pravila enaka, kot so. Glede na vso zakonodajo in vse predpise, ki smo jih v tem času predelali, moram reči, da je za te amandmaje, ki so potem pripravljeni tudi na priporočilo, kot rečeno, Ministrstva za infrastrukturo in Zakonodajno-pravne službe, v bistvu nimam nobenih pomislekov, da ne bi za vse prevoze skupin otrok veljala enaka pravila. Kajti, če smo pregledali vso zakonodajo Evropske unije, dali narediti tudi raziskovalno nalogo, bom tudi vam zaključek prebrala, in ugotovili, da nobena druga država v Evropski uniji ne zahteva za prevoze otrok s kombiji, da morajo biti vgrajeni tahografi, pač ne vidimo potrebe, ne vidimo razlogov, zakaj bi to zahtevala Slovenija. V Sloveniji smo običajno vedno, naj gre za kakršnekoli predpise ali za pridobivanje evropskih sredstev ali katerokoli drugo zakonodajo, vedno bolj papeški od papeža in vedno si zaostrujemo zakonodajo in pišemo dodatne kriterije, ki pa izkažejo, tudi v tem primeru, kot neživljenjski. In če omenim še enkrat to raziskovalno nalogo. Mi smo takrat naročili raziskovalno nalogo, da so se osredotočili predvsem na vse naše sosednje države, kako imajo Italija, Madžarska, Avstrija, Hrvaška urejene te prevoze. Predvsem na obmejnih območjih namreč prihaja do velikih težav, ko imajo določena društva, športna ali gasilska, ta tekmovanja v Sloveniji. Tudi Gasilska zveza je opozorila, da se drugo leto pripravljajo na gasilsko olimpijado, kamor bodo iz vseh držav pripeljali otroke, torej te mlade gasilce, na tekmovanja, in to pomeni, da bodo čisto vsi, ki bodo pripeljali otroke v teh kombijih, kršili zakonodajo, če je ne bomo spremenili. Kajti, kot rečeno, nobena druga država teh tahografov v svojih kombijih ne zahteva. Če vam samo zaključek te raziskovalne naloge preberem. Po pregledu ureditev v vseh štirih obravnavanih državah lahko ugotovimo, da v nobeni od njih glede prevozov skupine otrok ne poznajo podobnih pravih kot v naši državi. Veljajo sicer splošne določbe v zvezi z varnostjo prevoza otrok, kar pa ni predmet te naloge. V nobeni od štirih držav, torej Avstrija, Hrvaška, Italija, Madžarska, v osebna vozila, kombije za prevoz skupine otrok ni treba vgraditi tahografa. Ravno tako pa nismo zasledili posebne prepovedi za voznike, da ne bi smeli sodelovati, na primer, pri vadbi otrok. Poleg tega tudi ni bilo najti posebnih dodatnih zahtev glede usposobljenosti voznikov, kot je na primer minimalna obvezna doba posedovanja vozniškega dovoljenja B kategorije. Tukaj bi pa rada povedala, da bomo pa mi vseeno to ohranili v podzakonskih aktih, to ostaja napisano v pravilniku. Pravilnik bo pa tudi ministrstvo v kratkem, kot je napovedalo, ažuriralo oziroma posodobilo. V glavnem, ta doba, minimalno trajanje, da ima voznik vsaj 3 leta vozniško dovoljenje, to ostaja, ker to je tudi bilo vmes rečeno, da vse take kriterije pač črtamo, ampak to ne drži. Še ena anomalija se je pokazala pri tem, ko smo raziskovali glede tahografov. Skupina otrok je skupina predšolskih oziroma osnovnošolskih otrok. Torej za varnost otrok, dijakov, torej starejših od 15 let pa potem v bistvu ni več problem. Do zdaj se je do 15. leta to zahtevalo in vedno so morala društva, tista, ki so se zavedala, kakšna je zakonodaja, dosti jih dejansko teh rigoroznih zahtev ni poznalo in so se zdaj začeli spraševati, ko več govorimo o tem, ampak so morali prav kombinirati, ko so vozili otroke ali na nogometne tekme ali kakršne pač koli druge. Ali je zdaj razlika, ali pelješ 5 ali 6 ali 7 otrok U-12, torej starih 12 let, na nogometno tekmo, ki morajo imeti tahograf, ali pelješ toliko otrok, starih U-15, torej 15 let, ki v bistvu ne rabijo imeti tahografa. Mislim, tukaj nismo videli res nobene neke povezave oziroma nič realnega, kajti otroci, vsi otroci, so še vedno otroci do 18. leta. In kot rečeno, zagotovo gre tudi tukaj v smeri debirokratizacije, kar je tudi v bistvu cilj te vlade. Mislim, da ima tukaj Ministrstvo za infrastrukturo res velik izziv, kajti ta prometna zakonodaja je predpisana v tolikih zakonih in podzakonskih aktih, da smo mi res rabili 14 dni, preden smo lahko ugotovili, v katerem zakonu sploh popravljati to zadevo, da bo tudi najbolj pravilna. Še nekaj glede tahografa, en primer, ki sem ga že izpostavila tudi na odboru pa bi še enkrat želela, ker je bila izpostavljena utrujenost. Tahograf ne bo preprečil utrujenosti. Če na primer nek, ne vem, trener ali gasilski mentor ali kdorkoli drug v kakšnem društvu ali kje drugje pride iz svojega rednega delovnega mesta, kjer je že delal 8 ali 10 ur ali pa še po možnosti več ali pa celo v nočni, tudi če vstavi v tahograf kartico, ta kartica ne bo zaznala nobene utrujenosti, kajti on je dejansko komaj začel voziti. Zato v teh primerih, tudi v prometni nesreči leta 1998, ki je bila omenjena, se je izkazalo, da gre za preutrujenost. Dejansko tahograf tega ne more preprečiti. Starši imamo možnost še vedno, ali bomo pač zaupali vožnje tem mentorjem, trenerjem, gasilcem, ali pa bomo, bodo še nadalje svoje otroke vozili sami na tekme, treninge, kot do sedaj. Kajti sedaj je res bilo največ prevozov vezanih na starše, predvsem v društvih, ki so se zavedala in poznala zelo podrobno to zakonodajo. Če Evropa res razmišlja o kakršnihkoli zaostritvah te zakonodaje, zagotovo ne razmišlja o tahografih, kot je bilo rečeno, kajti obstajajo že druge elektronske aplikacije, ki se jih da naložiti na telefon in kakorkoli drugače potem spremljati vožnjo voznikov. Če bo Evropa to sprejela, bomo seveda sledili, ampak, kot rečeno, ne vem, zakaj bi morala biti Slovenija tista, ki bi pa zaostrila tako, da je zakonodaja povsem neživljenjska. Podpiram seveda zakon, tudi amandmaje, ki so nastali v sodelovanju z Ministrstvom za infrastrukturo. Naj veljajo, če je potem pravilo takšno, da morajo biti pravila za vse enaka, torej naj veljajo za vse prevoze skupine otrok enaka pravila. Za nas pa je ključno, da rešimo izhodiščni zakon, torej da rešimo društva, kar je bil tudi naš prvotni namen. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Željko Cigler, izvolite.
Hvala lepa. Samo 23 sekund imam. Tole bi rad rekel, predstavnik Stranke Alenke Bratušek, ki je prej vodila Ministrstvo za infrastrukturo, je jasno izpostavil, da tahografi igrajo pomembno vlogo pri zagotavljanju varnosti v prometu na slovenskih cestah, še posebej če gre tukaj za otroka. Ne moremo biti tukaj dvolični v tem smislu, da rečemo nevladnim organizacijam, gasilcem, športnim društvom bomo pomagali na ta način, da bomo znižali prometno varnost za njihove mlade udeležence. Mislim, da se mora biznis na ta način, če se bo ta [[izklop mikrofona]]
Zmanjkalo je časa. Besedo dajem predstavniku Vlade Alešu Miheliču, državnemu sekretarju na Ministrstvu za infrastrukturo. Izvolite.
Spoštovani gospod podpredsednik, spoštovani poslanke in poslanci! Dovolite, da na kratko podam mnenje Vlade Republike Slovenije k Predlogu zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o pravilih cestnega prometa. Z dopolnjenim predlogom zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o pravilih cestnega prometa se spreminja in dopolnjuje pomen izraza skupine otrok, ki je določen v 38. točki prvega odstavka 3. člena Zakona o pravilih cestnega prometa in v novem 90.a členu Zakona o pravilih cestnega prometa določajo pogoji za prevoz skupine do največ osmih otrok, ki jih opravljajo fizične ali pravne osebe. Temeljni cilj, ki ga zasleduje dopolnjeni predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o pravilih cestnega prometa je zmanjševanje administrativnih omejitev, ki pri prevozu skupine največ osmih otrok povzroča zgolj nepotrebno visoke stroške, obvezna uporaba zapisovalne opreme pri prevozu skupine otrok namreč, in izključitev nadaljnjih tehničnih pregledov na vsakih šest mesecev pri prevozu skupine največ osmih otrok. Vlada Republike Slovenije je dopolnjeni predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o pravilih cestnega prometa natančno preučila in predlagane rešitve sicer podpira, vendar bi se poglavitne rešitve glede na samo vsebino predlogov morale urejati v predpisih, ki urejajo področje uporabe zapisovalne opreme in tehničnih pregledov, in sicer obvezna uporaba zapisovalne opreme v cestnih prevozih tahograf pri prevozu skupine otrok, ki je določena z Zakonom o delovnem času in obveznih počitkih mobilnih delavcev ter o zapisovalni opremi v cestnih prevozih, in roki za izvedbo tehničnih pregledov, ki so določeni v Zakonu o motornih vozilih. Vlada Republike Slovenije meni, da je predlagane rešitve možno urediti zgolj s posegom v določbo tretjega odstavka 2.a člena Zakona o delovnem času in obveznih počitkih mobilnih delavcev ter o zapisovalni opremi v cestnih prevozih in določbo četrtega odstavka 49. člena Zakona o motornih vozilih ter s tem ohraniti enake varnostne pogoje za vse prevoze skupine otrok, kot so določeni v Zakonu o pravilih cestnega prometa in Zakona o motornih vozilih. Prav tako Vlada Republike Slovenije meni, da bi izključitev obvezne uporabe tahografa morala biti določena za vse prevoze skupin do največ otrok, ne pa samo za prevoz skupine največ osmih otrok, ki jih opravljajo fizične ali pravne osebe. Z amandmaji k 1. členu, 2. členu, naslovu Končna določba in za novi 2.a člen dopolnjenega Predlogom zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o pravilih cestnega prometa se v celoti sledi mnenju Vlade Republike Slovenije o Predlogu zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o pravilih cestnega prometa, ki ga je Državnemu zboru predložila skupina poslank in poslancev s prvopodpisano Mojco Žnidarič, zato jih Vlada Republike Slovenije v celoti podpira. Ob tem bi rad ob predstavitvi mnenja Vlade podal zgolj še eno kratko informacijo glede na razpravo, ki smo je bili deležni v zadnjih nekaj minutah, in sicer Uredba številka 561/2006 Evropskega parlamenta in Sveta že sedaj določa, da je za vse prevoze nad 9 oseb, torej 8 + 1 oziroma nad 8 + 1 določena uporaba tahografov. Kar pa seveda je najpomembnejše, je, da je glede na uredbo in vse določbe in pa tudi že predstavljeno stališče izjemno pomembno za enakost vseh, ki izvajajo prevoze, tako tiste, ki izvajajo prevoze profitno, kot tudi za tiste, ki to izvajajo neprofitno, da je treba to enačiti. Zato je tudi takšno mnenje Vlade bilo sprejeto in je skladno seveda z uredbo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo dobi predstavnica predlagatelja, Mateja Udovč. Izvolite.
Hvala za besedo. Da ne bodo ostale nedorečene stvari, bi rada samo pojasnila, da se vsi dobro zavedamo in vemo, da je tahograf nadzorna naprava, ki je vgrajena v cestna vozila za cestni transport. Namenjena je prikazovanju in zapisovanju podatkov o gibanju vozila in delu voznika. V prvi vrsti je bila namenjena nadzoru voznikov s strani njihovih delodajalcev in nadzoru pristojnih inšpekcijskih služb. Šele kasneje smo ga uvedli tudi v našo zakonodajo kot tehnični pripomoček organom pregona za večjo varnost v prometu. Pri vsem tem pa je bistveno zavedanje in odgovorno obnašanje v prometu. Noben tahograf, nobena tabla in drugi tehnični pripomočki ne bodo pomagali, če bomo za volan sedali pijani, raztreseni, nezbrani in predvsem neodgovorni. Vožnja pod vplivom alkohola in drugih substanc, prehitra in drzna vožnja, neupoštevanje prometnih znakov in cestnoprometnih pravil so mnogo bolj nevarni dejavniki, ki ogrožajo varnost v cestnem prometu. Predlagatelji, ki smo hkrati tudi zakonodajalci, pa nikoli ne smemo pozivati društev in drugih nevladnih organizacij oziroma nikogar v državi k nezakonitemu ravnanju. S tem, da so se društva, pod narekovaji, znašla na način, da so otroke peljali v vozilih tako, da so jih peljali starši oziroma znanci, prijatelji, ne pomeni, da voznik, ki je peljal te otroke, ni kršil zakonodaje; res pa je, da društva oziroma nevladne organizacije pa niso kršila zakonodaje. Danes predstavljeni amandmaji so plod, ki je nastal na podlagi razprav vseh deležnikov na seji matičnega delovnega telesa, zato so dobri, pravi in odpravljajo neenakost vseh deležnikov pred zakonom. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Ugotavljam, da ja, zato prosim za prijave. Imamo enega razpravljavca. Boris Doblekar, izvolite.
Hvala lepa za besedo, predsedujoči. Najprej se nisem mislil prijaviti, pa vidim, da kolegici potrebujeta pomoč. Ko je Mateja razpravljala, je bilo tudi nekaj smeha in hecev z druge strani, ampak ne bom komentiral, sem se pa dobro nasmejal. Moram reči, ko bodo razprave o kakšnih čutečih živih bitjih, upam, da bomo mi bolj resni na tej strani. Že v stališču Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke sem napovedal, da bomo predlog sprememb tega zakona podprli. Vsekakor ne smemo pozabiti, da so bili zadnjič na odboru predstavniki Gasilske zveze Slovenije oziroma predsednik ali poveljnik, če se pravilno izrazim, in Olimpijskega komiteja Slovenije, ki so že leta in leta govorili o tem, da se pojavljajo velike težave pri prevozih skupin otrok. Verjetno tudi sami poslanke in poslanci veste, če se kaj ukvarjate z društvi, tako z gasilskimi kot športnimi, da je dejansko velika težava bila doslej, ko je bilo treba otroke prevažati na treninge, tekme in tako naprej. Ne razumem poslancev Levice, ki so tako proti temu in da bi tahografi morali biti najmanj še v osebnem vozilu, kar v vsakem in tako naprej. Ne vem, tega res ne razumem, glede na to, da so tako ekološko osveščeni, ozaveščeni. Če veste, da moramo peljati otroke na trening ali pa tekmo po enega, dva ali pa tri, koliko avtomobilov gre, namesto da bi jih lepo dali v kombi in jih varno odpeljali. Jaz verjamem, da vsak, ki pelje kombi, pa naj bo to gasilec ali pa starš, gre na cesto z zavedanjem, da ima v avtu mlada življenja, da ima noter otroke, da mora peljat varno, da mora peljat po prometnih predpisih, da nihče ne bo šel na cesto zdaj zato, da bo naredil nesrečo, da bo koga poškodoval in tako naprej. Mislim, da se tega vsak zaveda. Če je tahograf v vozilu ali pa če ga ni, mogoče malo vpliva na podzavest sam tahograf, ker voznik ve, da se hitrost pač beleži in da je lahko v vsakem trenutku potem to tudi dokazljivo, če pride do česarkoli. Tudi sam sem leta in leta opravljal poklic, kjer se je celotna moja vožnja beležila na tahograf, in moram reči, da ti potem z leti to pride že kar v kri, pozabiš v bistvu in delaš naprej, kot da tega zapisa ni. Zato ne verjamem, da bi ta zapis na tahograf ne vem kako vplival na vse skupaj. Skratka, vemo tudi to, da smo edini v Evropi, da imamo tako restriktivne ukrepe, da smo dejansko čisto osamljeni na tem področju. Po moje je res skrajni čas, da se tudi mi prilagodimo evropskim razmeram in evropski zakonodaji in da ne odkrivamo tople vode na tem področju. Kar se tiče evidentiranja delovnega časa, jaz vem, da imajo tudi vozniki kamionov, špedicije in tako naprej, mnogo pripomb na evidentiranje delovnega časa oziroma na te počitke in na to, koliko časa lahko vozijo in ne, in jaz verjamem, da se bo čez nekaj časa odprl tudi ta problem, ker dobesedno pravijo, da je to neživljenjsko in da je to prej ovira kot pa karkoli dobrega. Ampak pustimo, to zdaj ni tema te zadeve. Naj še to povem, en primer iz prakse ali pa iz svojega življenja. Dve, tri, štiri leta v moji rani mladosti, obiskovanje podružnične šole v Štangarskih Poljanah, ob petkih nas je hodil župnik Lojze Kavčič s Volkswagnovim hroščem po šoli iskati, da nismo šli 4, 5 kilometrov peš k verouku. Pa je prišel enkrat, dvakrat, pa je noter v tistega hrošča spravil nas drobižkov po 7, 8, 9, 10, kolikor nas je šlo noter. Nikoli se nobenemu ni nič naredilo in vedno nas je žive in zdrave pripeljal in prav fajn nam je bilo, da smo imeli eno tako prijetno izkušnjo in nam ni bilo treba iti peš. To je bilo super, tako da tudi če kdo ni hotel it k verouku, je šel vsaj zaradi tega, da se je peljal s tistim hroščem, ki je fino šel gor v hrib. Jaz mislim, da je od leta 1998, od tistega tragičnega trenutka, ko smo dejansko potem tako stroge ukrepe povzel, minilo precej časa. Kultura vožnje, cestna infrastruktura, vozila, so se od takrat popolnoma spremenili. Jaz tudi verjamem, če bi bila tukaj zdaj ne vem kakšna velika skrb ali pa težava zaradi same varnosti v prometu, bi tukaj tudi Agencija za varnost v prometu odigrala kakšno vlogo oziroma bi dali kakšne pripombe, ker nikoli niso tiho in so tam samo zato, da se ukvarjajo s preventivo in vzgojo v cestnem prometu. Jaz mislim, da dejansko s to spremembo ne bomo povzročili nobenih težav ali da bi s tem zmanjšali varnost in urejenost v cestnem prometu, kar se tiče varnosti prevoza skupin otrok. Jaz mislim, da je ta zadeva dejansko zelo zelo dobrodošla in da po tolikih letih čakanja predvsem nevladnih organizacij, kar me tudi čudi, da Levica, glede na to, da ponavadi zelo rada pomaga na tak ali pa drugačen način nevladnikom, nevladnim organizacijam, da tukaj pa ne najde posluha. Mi bomo seveda vsekakor te spremembe, tudi amandma podprli dejansko na osnovi prošenj športnih društev, Olimpijskega komiteja, Gasilske zveze Slovenije, tudi na osnovi dejstva, da je Državni svet podprl zadevo, da Vlada podpira. Skratka vsi podpiramo, tako da jaz ne verjamem, da bi šli zdaj v to smer, da če ena peščica tega ne podpira zaradi takih ali drugačnih, mogoče celo kakšnih političnih razlogov, ne bom zdaj menda cela Slovenija tega zavrnila. Tako da jaz upam, da bo šla ta sprememba zakonodaje skozi na glasovanju in da bomo vsi skupaj v Sloveniji dočakali te prepotrebne spremembe. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Ugotavljam, da ni več interesa, zato razpravo zaključujem. O amandmajih bomo odločali čez pol ure v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda in 18. sejo Državnega zbora, ki jo bomo nadaljevali ob 14.20. Hvala lepa. (Seja je bila prekinjena ob 13.46 in se je nadaljevala ob 14.20.)
Spoštovani kolegice poslanke, kolegi poslanci, gospe in gospodje, nadaljujemo s prekinjeno sejo zbora. Obveščam vas, da bo Državni zbor glasovanje opravil po naslednjem vrstnem redu: 8., 6., 7., 2., 5., 15. in 1. točka dnevnega reda. Prehajamo na glasovanje zbora o predlogih odločitev. Poslanke in poslance prosim, da preverite delovanje glasovalnih naprav. Nadaljujemo s prekinjeno 8. točko dnevnega reda, to je z drugo obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o nalezljivih boleznih v okviru rednega postopka. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o nalezljivih boleznih ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Glasujemo. [[oglašanje iz dvorane]] Sem prekinil glasovanje. Je? Še enkrat glasujemo. Glasovanje poteka. Navzočih je 83 poslank in poslancev, za je glasovalo 80, proti 1. [[Za je glasovalo 80.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet, zato je zakonodajni postopek o predlogu zakona končan. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 6. točko dnevnega reda, to je z drugo obravnavo Predloga zakona o interventnih ukrepih pri ravnanju s komunalno odpadno embalažo in z odpadnimi nagrobnimi svečami v okviru rednega postopka. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: Predloga zakona o interventnih ukrepih pri ravnanju s komunalno odpadno embalažo in z odpadnimi nagrobnimi svečami ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Glasujemo. Navzočih je 85 poslank in poslancev, za je glasovalo 76, proti 9. [[Za je glasovalo 76.]] [[Proti 9.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet, zato je zakonodajni postopek o predlogu zakona končan. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 7. točko dnevnega reda, to je s tretjo obravnavo Predloga zakona o spremembi Kazenskega zakonika v okviru rednega postopka. Ker v drugi obravnavi amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 85 poslank in poslancev, za je glasovalo 48, proti 35. [[Za je glasovalo 48.]] [[Proti 35.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 2. točko dnevnega reda, to je s tretjo obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o preprečevanju pranja denarja in financiranja terorizma v okviru nujnega postopka. Ker v drugi obravnavi amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona, to je na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 86 poslank in poslancev, za je glasovalo 53, proti nihče. [[Za je glasovalo 53.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 5. točko dnevnega reda, to je z drugo obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o pravilih cestnega prometa v okviru skrajšanega postopka. Nadaljujemo z odločanjem o vloženih amandmajih, ki ga bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 16. junija 2020, ki je objavljen na e-klopi. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanskih skupin SDS, SMC, NSi in Desus, k 1. členu. Če ta amandma ne bo sprejet, postanejo amandma istega predlagatelja k 2. členu, za novi 2.a člen ter k naslovu Končna določba brezpredmetni, saj so vsi navedeni amandmaji vsebinsko povezani. Kolega Željko Cigler v imenu poslanske skupine, obrazložitev glasu.
Spoštovani! Ko smo danes na razpravi o predlogu sprememb tega zakona postavili vprašanje, zakaj se odpravljajo varnostni ukrepi pri prevozih otrok v kombijih v Republiki Sloveniji, to se pravi, da se odpravljajo tahografi, nam predlagatelji praktično niso podali odgovora. Preprosto je bil odgovor tak, da gre za odpravljanje administrativnih ovir pri otrocih, da tahograf pomeni visok strošek, ki obremenjuje nevladne organizacije, športna društva, gasilce, kulturna društva. In tretjič, da je, kar je bilo najpomembnejše očitno, da je en tak ukrep, da se ukinja tahografi, ki so do zdaj bili obveza pri prevozu otrok, da se ukinjajo zaradi tega, ker drugače bi bili profitni izvajalci v neenakopravnem položaju v primerjavi s neprofitnimi izvajalci. Pri tem smo vam v Levici pa tudi s strani drugih strank, še posebej tudi s strani Stanke Alenke Bratušek, ki je v preteklem mandatu vodila Ministrstvo za infrastrukturo in se na te stvari spozna, so njeni poslanci izpostavili problematiko varnosti v cestnem prometu za tovrstne prevoze, če se ta mehanizem ukine. Ničesar praktično od tega ni bilo uslišanega in neenakost pred zakonom se zdaj za profitne izvajalce otroških prevozov v kombijih odpravlja na ta način, da se preprosto tahografi ukinjajo za vse otroške prevoze, torej na račun otrok. Takšna sprememba zakona na račun zniževanja prometne varnosti za otroke in ostale udeležence v cestnem prometu je za Levico seveda nesprejemljiva in bomo glasovali proti tem amandmajem, če pa bodo sprejeti pa tudi proti zakonu. Hvala.
Obrazložitev v imenu poslanske skupine, kolegica Mateja Udovč.
Hvala lepa, predsedujoči. Rada bi povedala, da smo kot predlagatelji na seji Državnega zbora Levici odgovorili, ker pa jih ni bilo v dvorani, verjetno tega tudi niso slišali. Bi pa še enkrat poudarila, da nobena tabla, noben tahograf in drug tehnični pripomoček ne bo pomagal in izboljšal vožnje, če bomo za volan sedali pijani, raztreseni, nezbrani in neodgovorni. Vožnja pod vplivom alkohola in drugih substanc in drzna vožnja, neupoštevanje prometnih znakov in cestnoprometnih prepisov so mnogo bolj nevarni dejavniki, ki ogrožajo varnost cestnega prometa. Zato bomo v Poslanski skupini Stranke modernega centra predlog spremembe zakona soglasno podprli.
Še kdo obrazložitev glasu v imenu poslanske? Ne? Če ne, v lastnem imenu kolega Miha Kordiš.
Hvala za besedo, predsedujoči. Po trenutni ureditvi Zakona o pravilih cestnega prometa morajo tudi društva, nevladne organizacije, skratka skupine, ki se ukvarjajo z neprofitnimi dejavnostmi, skupine otrok prevažati pod pogoji, da imajo v kombijih tahografe. Ta ureditev je do neke mere neživljenjska. Že zdaj jo veliko število društev praktično ignorira zaradi tega, ker za tahografe nimajo denarja. Zanašajo se na kakšnega starša od kakšnega otroka, ki je vključen v društvene dejavnosti, da se s pomočjo staršev odpeljejo na tekmovanja, na izlete in tako naprej. Ta zakon, originalni zakon, načeloma zakonodajo tem življenjskim gabaritom prilagaja. Ampak v obravnavo je priletel tudi amandma, ki nujnost tahografov za prevoze skupin otrok odpravlja tudi za komercialne operacije. Se pravi, prevozi otrok v cestnem prometu se bodo, če bo ta amandma sprejet, lahko izvajali pod znižanimi varnostnimi standardi zato, da bodo nekateri lahko zaslužili – lastniki kapitala, kakopak. V Levici smo na to opozorili med razpravo, a odgovora nismo zares dobili, pa smo amandma prebrali, razpravo smo spremljali. To, da je večja nevarnost kot manko tahografa dejstvo, da se nekdo znajde za volanom pijan, da se znajde raztresen, ni nikakršen odgovor, ampak preusmerjanje pozornosti. Tahografi so garant spoštovanja delavskih pravic v cestnem prometu, ravno zato se jih izvenlinijski prevozniki, kot je na primer GoOpti, tako zelo branijo oziroma so se jih branili v preteklosti. Zdaj bi pa na te argumente kapitala Vlada pristala in odpravila varstvo otrok v cestnem prometu samo za dobičke nekaterih. V Levici bomo glasovali zoper vse amandmaje koalicije, če bodo sprejeti, pa tudi proti zakonu v celoti. Naj se pomaga društvom z življenjsko zakonodajo, ne pa da se na škodo otrok podpira interes biznisa.
Kolegica Mojca Žnidarič, v svojem imenu.
Hvala za besedo. Podprla bom zakon kot tudi amandmaje. Bi pa rada to pojasnila, da ne bo ostalo odprto, kar razlagajo zdaj člani Levice. Torej, res je, zakon je bil naprej pripravljen z namenom, da se pomaga društvom, zvezam, zavodom, ustanovam. Je pa jasno in glasno Ministrstvo za infrastrukturo potem opozorilo, da bi največja neenakost in težava nastala pri šolah, kajti šole, ki bi imele svoje kombije, v tem našem prvem primeru ne bi rabile imeti tahografov v teh kombijih, če pa šole najemajo nekoga zunanjega, bi jih pa ti morali imeti. In tu bi bila ena velika težava, zato res ni prav, da se ustvarja neko novo neenakost. In ker nobena država Evropske unije ali njihova zakonodaja ne zahteva tako strogih pogojev, kot jih ima že zdaj Slovenija, dejansko gremo s temi amandmaji na nivo zakonodaje Evropske unije. In res ni treba, da ima Slovenija bolj rigorozno in bolj strogo zakonodajo v tem primeru in tudi v drugih zakonih, ki jih tako radi pišemo zelo strogo in birokratsko. Tako tu z amandmaji sledimo mnenju Zakonodajno-pravne službe, Ministrstva za infrastrukturo in zakonodaji Evropske unije. Hvala.
Kolegica Mateja Udovč v lastnem imenu.
Danes predstavljeni amandmaji so nastali na podlagi razprave vseh deležnikov na seji matičnega delovnega telesa. S temi amandmaji odpravljamo neenakost pred zakonom, zato bom te amandmaje kot tudi zakon podprla. Hvala.
Kolega Trček v lastnem imenu.
Ja, glejte, neka država, ki ima 10 milijard proračuna, če ni sposobna kupiti tisoč tahografov za šole in za ta društva, je najbolje, da se ukine. Proti!
Glasujemo. Navzočih je 83 poslank in poslancev. Za je glasovalo 63, proti 11. [[Za je glasovalo 63.]] [[Proti 11.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanskih skupin SD, SMC, NSi in Desus k 2. členu. Če ta amandma ne bo sprejet, postaneta amandmaja istega predlagatelja za novi 2.a člen ter k naslovu Končna določba brezpredmetna, saj so navedeni amandmaji vsebinsko povezani. Glasujemo. Navzočih je 81 poslank in poslancev, za je glasovalo 61, proti 11. [[Za je glasovalo 61.]] [[Proti 11.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanskih skupin SDS, SMC, NSi in Desus za novi 2.a člen. Če ta amandma ne bo sprejet, postane amandma istega predlagatelja k naslovu Končna določba brezpredmeten, saj sta amandmaja vsebinsko povezana. Glasujemo. Navzočih je 82 poslank in poslancev, za je glasovalo 62, proti 10. [[Za je glasovalo 62.]] [[Proti 10.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanskih skupin SDS, SMC, NSi in Desus k naslovu Končna določba. Glasujemo. Navzočih je 81 poslank in poslancev, za je glasovalo 62, proti 11. [[Za je glasovalo 62.]] [[Proti 11.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Končali smo glasovanja o amandmajih in drugo obravnavo predloga zakona. Ugotavljam, da je zbor v drugi obravnavi sprejel amandmaje k 1. in 2. členu za novi 2.a člen ter k naslovu Končna določba. Sprašujem kvalificirane predlagatelje, ali nameravajo k tem členom vložiti amandmaje. Kolega Matej Vatovec, imate besedo.
Napovedujem, da bomo za tretje branje k členom, h katerim so bili sprejeti amandmaji, vlagali še dodatne amandmaje.
Prekinjam to točko dnevnega reda, ki jo bomo nadaljevali v četrtek, 18. 6. 2020, po končanih glasovanjih. Prehajamo na 15. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA MANDATNO-VOLILNE ZADEVE. Prehajamo na obravnavo Predloga za izvolitev sodnice ali sodnika Ustavnega sodišča Republike Slovenije. Predsednik Republike Slovenije Borut Pahor je 29. maja 2020 predlagal Državnemu zboru, da za sodnico ali sodnika Ustavnega sodišča Republike Slovenije izvoli gospo Barbaro Zobec ali dr. Andraža Terška. Gospa Barbara Zobec je 9. junija 2020 Državni zbor obvestila, da odstopa od kandidature za sodnico Ustavnega sodišča. Za dopolnilno obrazložitev predloga dajem besedo generalni sekretarki Urada predsednika republike gospe Nataši Kovač.
Spoštovani predsednik, poslanke in poslanci, lep pozdrav! Predsednik Republike Slovenije je v tokratnem postopku izbora kandidata za sodnika oziroma sodnico Ustavnega sodišča izbiral izmed naslednjih šest kandidatov in ene kandidatke: izr. prof. dr. Anže Erbežnik, izr. prof. dr. Branko Korže, dr. Janez Pogorelec, mag. Marko Starman, izr. prof. dr. Rok Svetlič, dr. Andraž Teršek in Barbara Zorec. To je zadnji predlog sedanjega predsednika republika za mesto sodnika Ustavnega sodišča Republike Slovenije, saj se sestava sodišča po rednem postopku ne bo menjala naslednjih pet let. V vseh dosedanjih osmih postopkih izbire za to mesto so bili kandidati predsednika republike izvoljeni v prvem krogu. Dovolite, da se poslankam in poslancem vseh sklicev, ki ste in so sodelovali pri izvolitvi sedanje sestave Ustavnega sodišča, v imenu predsednika republike iskreno zahvalim za tvorno sodelovanje v posvetovanjih in za uspešen zaključek vseh postopkov. Predsednik republike se je tokrat prvič odločil, da želi Državnemu zboru za eno mesto sodnika Ustavnega sodišča predlagati dva kandidata. To možnost je omenil že kmalu po koncu javnega poziva za zbiranje kandidatur. Ocenil je namreč, da bi bilo tokrat, v primeru zadnje kandidature v tej sestavi Ustavnega sodišča, primerno dati možnost poslankam in poslancem, da izberete novega sodnika oziroma sodnico izmed dveh kandidatov. Prvotno predlagana kandidatka in kandidat sta poleg tega pravna strokovnjaka različnih profilov, hkrati za nikogar ni bilo mogoče ugotoviti prepričljive večine za izvolitev. Ob spoštovanju odločitve vrhovne sodnice Barbare Zobec, da odstopa od kandidature, predsednik republike v izvolitev predlaga izr. prof. dr. Andraža Terška, doktorja pravnih znanosti, univerzitetnega učitelja na Univerzi na Primorskem, kjer predava iz prava, ustavnega prava, pravne filozofije in človekovih pravic. Istočasno je na Evropski pravni fakulteti Nove univerze v Novi Gorici nosilec predmetov Teorija in praksa socialne države in Ustavno pravo. Dr. Teršek je aktiven na različnih strokovnih in akademskih področjih, znanstvenoraziskovalno, študijsko, pedagoško in publicistično se ukvarja predvsem z ustavnim pravom, pravno filozofijo, človekovimi pravicami in svoboščinami, sociološkimi in filozofskimi vidiki prava, politično filozofijo in psihologijo. Posebno pozornost namenja kritiki napak v pravnih praksah in pri delovanju sodišč. Objavil je številne ustavnopravne razprave in analize, razprave in spise o teoriji legalnosti in legitimnosti, civilni neposlušnosti, pravni kulturi. Uveljavil se je kot kritični komentator in analitik odločb Evropskega sodišča za človekove pravice in slovenskega ustavnega sodišča. Posebej se ukvarja s svobodo izražanja in pravice do zasebnosti. Spisal je vrsto uspešnih pobud za ustavno sodno presojo, tudi v nekaterih primerih, ki so bili v splošni strokovni javnosti posebej odmevni. Je stalni zunanji sodelavec in pregledovalec letnih nacionalnih poročil o stanju demokracije in pravne države v tranzicijskih državah srednje in vzhodne Evrope za nevladno organizacijo Freedom House. Njegova bibliografija obsega več kot 450 enot. Je avtor številnih monografij, znanstvenih člankov, strokovnih razprav in predavanj tudi in predvsem o temah iz ustavnega prava, ustavništva, svobode izražanja človekovih pravic. V svojem dosedanjem delu predvsem in tudi na področju ustavnega prava, ustavništva in ustavnosodnega odločanja je postal akademsko prepoznan in dosegel visoko raven strokovne suverenosti, ki jo gre razumeti kot temelji pogoj za nastop funkcije ustavnega sodnika. S svojim poznavanjem tako ustavne teorije kot sodne prakse vseh sodnih instanc, svojim bogatim publicističnim in pedagoškim delom bi v primeru izvolitve lahko pomembno prispeval k delu Ustavnega sodišča Republike Slovenije. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog je kot matično delovno telo obravnavala Mandatno-volilna komisija, ki je zboru pisno poročala. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Poslanska skupina Socialnih demokratov, kolega Matjaž Han.
Predsednik, hvala lepa za besedo. Spoštovana sekretarka, predsednik države, kolegice in kolegi! Nobena skrivnost ni, da smo Socialni demokrati že na pogovorih pri predsedniku države izrazili svojo podporo kandidaturi dr. Andraža Terška za ustavnega sodnika. Kot je v predlogu kandidatov na podlagi javnega poziva zapisal tudi predsednik republike, smo namreč prepričani, da je dr. Teršek ustrezen kandidat za novega ustavnega sodnika in da je s svojim dosedanjim delom dokazal, da bo lahko veliko prispeval k delovanju Ustavnega sodišča Republike Slovenije. Dr. Andraž Teršek se je kot ustavni pravnik dokazal tako na akademskem kot tudi publicističnem področju. Kot ustavni pravnik pa je brez dlake na jeziku, artikuliran in odločen zagovornik vrednot pravne države, človekovih pravic in tudi ustavnih načel, s posluhom za socialno pravičnost in posebej izrazito skrbjo za ranljive skupine. Je avtor številnih publikacij, ki odražajo njegov predan odnos do vseh teh vrednot, med drugim knjige Socialna ustavna demokracija iz filozofije in teorije v prakso, v kateri lahko jasno vidimo njegov pogled na vladavino prava, socialno pravičnost in skrb za ustavni red, kar nedvoumno pozdravljajo tudi v luči njegovega imenovanja za ustavnega sodnika. Ob tem moramo poudariti, stališča Socialnih demokratov se niso vedno ujemala in se ne ujemajo z njegovimi stališči, kar pa po našem mnenju le dodatno kaže, da naša podpora njegovi izvolitvi seveda ni politično motivirana, temveč nas pri tem vodi spoštovanje do njegove trdne načelnosti, objektivnosti in pa predanosti vrednotam, ki jih zagovarja. Iz vsega tega navedenega bomo Socialni demokrati podprli gospoda dr. Andraža Terška za ustavnega sodnika. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Poslanska skupina Levica. Kolega dr. Matej T. Vatovec.
Najlepša hvala, predsednik. Ustavno sodišče je bilo v preteklem času v preteklih letih soočeno z različnimi težavami. Po eni strani kadrovskimi, kot smo velikokrat videli, kako so se ustavni sodniki tako ali drugače imenovali v kupčijah med tako imenovanima levima in desnima poloma, druga stvar, s katero se je Ustavno sodišče soočilo, pa so bila predvsem vsebinska vprašanja. Ustavno sodišče je gotovo ključni vidik slovenskega pravosodnega sistema kot sodišče, ki odloča predvsem ali pa prvenstveno o najšibkejših, o tistih, katerim so kršene človekove pravice. Velikokrat se sicer rado reče, da se ne sme komentirati odločb sodišč, ampak velikokrat je Ustavno sodišče naredilo kakšno napako, mislim, da lahko temu tudi tako rečemo. Najbolj eklatantna primera v zadnjih letih sta bila dopustitev referenduma o pravicah istospolnih parov, kjer smo na podlagi nekih procesnih argumentov kot večina šli odločati o tem, kakšne pravice naj ima manjšina v tej državi, po drugi strani pa ni imelo zadržkov, da bi prepovedalo, recimo, referendum o zakonu o obrambi, kjer je bilo dovolj indicev, da bi lahko takšen zakon na referendumu bil. Tako da Ustavno sodišče kot neka ključna institucija v tej državi gotovo ima določene težave. Te težave so verjetno tudi povezane z nekim pomanjkanjem ugleda, kar nam tudi priča dejstvo o tem, da se zanimanje za funkcije ustavnih sodnikov v zadnjih letih tudi nekoliko krnijo. Po drugi strani pa ima vprašanje trenutne sestave. Ta trenutna sestava je na trenutke toga, to smo videli pri določenih odločitvah, ki jih je to Ustavno sodišče sprejelo. Po našem mnenju potrebuje nek svež moment oziroma nek moment, ki bo prinesel nek vrtilni moment v to Ustavno sodišče, ki bi ga nekoliko popravilo v tem svojem vrtenju. Tudi jaz lahko rečem, da se v Levici z nekaterimi stališči, ki jih ima dr. Trešek, kakšenkrat nismo strinjali, lahko pa se strinjamo glede določenih stvari, ki so predvsem povezane s pravicami najšibkejših, s pravicami malega človeka, če ga tako imenujemo, in predvsem z njegovim stališčem do revščine. Njegova najbolj znana teza, se pravi to, da bi revščina morala biti protiustavna, bi moralo biti stališče, ki je skupno vsem, ne samo politikom, ampak pravzaprav vsem državljankam in državljanom te države pa tudi vsem ostalim prebivalcem. To je verjetno eno od stališč, ki mora priti v Ustavno sodišče, velikokrat, veliko odločb je pozabilo na ta osnovni vidik. Mislim, da po gospodarski recesiji, ki smo ji bili priča pred nekaj leti, in morebitni recesiji, v katero sedaj vstopamo, bo revščina še vedno eno od ključnih in perečih vprašanj v Sloveniji 21. stoletja, kar gotovo ne bi smela biti. Iz tega vidika predvsem pričakujemo, če bo dr. Teršek izvoljen, da bo vztrajal na tem svojem stališču, da bo skušal pri presojanju zadev, ki pridejo na Ustavno sodišče, tehtati predvsem ta dva vidika, se pravi, vidik močnejšega in vidik šibkejšega, ki mora biti, seveda če je to skladno z ustavo in zakoni, predvsem v prid najranljivejšim in predvsem mora biti to nek boj, ki bo uperjen proti revščini. Iz tega vidika bomo v naši poslanski skupini podprli kandidaturo gospoda Terška.
Hvala lepa. Besedo ima Poslanska skupina Stranke Alenke Bratušek, kolega Vojko Starović.
Hvala za besedo, predsedujoči. Spoštovani! Na podlagi prejetih kandidatur za ustavne sodnike je predsednik republike kot najustreznejša kandidata prepoznal Andraža Terška in Barbaro Zobec, slednja pa je od kandidature odstopila. Četudi danes odločamo zgolj o enem kandidatu, naloga tega zbora ni nič lažja. Poslanska skupina je svoje preference o prijavljenih kandidatih izoblikovala na podlagi več kriterijev, in sider na podlagi nepristranskosti in neodvisnosti kandidatov sedanje sestave Ustavnega sodišča z vidika raznolikosti ter izkušenj prijavljenih kandidatov, s katerimi lahko pomembno prispevajo h kakovosti in učinkovitosti dela Ustavnega sodišča. Kandidat za ustavnega sodnika mora biti oseba, ki ne vzbuja nikakršnega dvoma v neodvisno in nepristransko odločanje na vseh področjih delovanja Ustavnega sodišča. Dvom v neodvisnost ali nepristranskost kateregakoli sodnika ruši zaupanje v pravno državo, v apolitično, objektivno in pravično sojenje. Če je govora o najvišji in najuglednejših predstavnikih sodne veje oblasti, pa v SAB ne toleriramo dvomov v nepristranskost in neodvisnost. Ravno zaradi tega dvoma smo že prej odrekli podporo kasneje odstopljeni kandidatki Barbari Zobec. Priznati pa moramo, da kandidat, o katerem glasujemo, ni bil naša prva izbira. Kot najprimernejšega kandidata smo prepoznali dr. Branka Koržeta, pravnika, specializiranega za področje gospodarskega prava. Po naši oceni bi s pridobljenimi znanjem in izkušnjami vsekakor prispeval h kakovostnim ustavnopravnim presojam ureditve, kar se tiče gospodarskega in širšega ekonomskega sistema v Republiki Sloveniji. Naj dodamo, da nas je pri izbiri vodil še en razlog – starost, saj je trenutna sestava Ustavnega sodišča izredno mlada. Menimo, da bi bil naš kandidat pridobitev, ki bi prinesel uravnoteženost v Ustavno sodišče. Kljub relativno mladi akademski karieri Andraža Terška prepoznamo kot pravnika, aktivnega na področju ustavnega prava in gorečega zagovornika človekovih pravic. Na področju raziskovanja in publicizma se vidno posveča demokraciji, sociološkim in fiziološkim vidikom prava. Njegovo zagovarjanje implementacije ustave v vse pore pravnega sistema nam vzbuja upanje, da gre za kandidata, ki bo prispeval h krepitvi pravne države, demokracije in človekovih pravic. Glede na napovedano bomo v Poslanski skupini SAB podprli kandidata dr. Andraža Terška. Hvala za pozornost.
Hvala lepa. Besedo ima Poslanska skupina Lista Marjana Šarca, kolegica Jerca Korče.
Hvala, predsednik, za besedo. Lep pozdrav vsem! Ustavno sodišče Republike Slovenije je neodvisen in avtonomen državni organ. Hierarhično gledano je najvišji organ sodne oblasti za varovanje človekovih pravic in temeljnih svoboščin v naši državi ter varuh ustavnosti in zakonitosti. Kot institucija mora uživati visoko stopnjo ugleda in spoštovanja v naši družbi. Dovoliti moramo, da si ta ugled in spoštovanje lahko pridobi. Vsi skupaj pa kljub vsemu danes živimo v nekih povsem drugih, v nekih čudnih časih. V časih, ko v osredje stopajo težnje iskanja nenehnih konfliktov. V časih, ko se ponovno sprašujemo, ali prehajamo v neko novo normalnost premikanja meja sprejemljivega. V časih, ko se povsem upravičeno sprašujemo, ali bi tisti, ki so prvi vzklikali krivosodje, radi premikali meje varovanja človekovih pravic in svoboščin. Živimo v časih, ko se družbeni diskurz seli v polje nepremišljenih enovrstičnic, ko so problem postali policisti, ki se nasmihajo in slikajo z mirnimi protestniki. Živimo v časih, ko se definicija svobode govora riše po podobi vodilnih politikov v državi in ko si nekateri jemljejo pravico diskreditirati vse drugače misleče. Hkrati pa kritike, izrečene proti oblastnikom, postajajo označene za sovražni govor. Ja, vsak dan se očitno rodimo oziroma zbudimo v neko novo noro realnost. Ljudi se ne razvršča več po njihovih sposobnostih, po tem, kdo so in kakšna je njihova dodana vrednost za družbo. Ne, ljudi se je enostavno začelo razvrščati v dve kategoriji – v naše in vaše. Če boš mislil drugače kot mi, boš pač njihov in boš dobil porcijo lažnih ali na pol prikrojenih resnic o sebi, tako, čisto v poduk vsem ostalim. Enako se je marsikdaj dogajalo tudi ustavnim sodnikom ali pa kandidatom za ustavne sodnike. Znanje, nepristranskost, garaštvo, zavezanost pravu in pravičnosti, vselej iskati načine, da človekovo dostojanstvo in pravičnost najdeta pot skozi argumente, tudi takrat, ko so odločitve posameznika morda na preizkušnji javnosti, je danes še toliko bolj pomembno stati pokončno in svojo odločitev braniti z močjo argumenta. Biti samosvoj, mogoče celo kdaj nerazumljen in označen za svojeglavega, svojo nepristranskost pa venomer dokazovati z dejanji, tudi ko in če bi kdo želel imeti vpliv, se jasno postaviti s svojo hrbtenico, ki ni uklonjena ne levo in ne desno. Kdor je bral njegove zapise, članke, knjige, morda celo leposlovje ali poetiko, je imel priložnost skozi zapisane besede uvideti trmoglavo in samosvojo držo. Kdor je z njim posedel in si izmenjal nekaj besed, je lahko uvidel njegov čut za pravičnost in zavezanost branjenju človekovih pravic in temeljnih svoboščin. Ja, tudi nam morda kdaj njegova stališča niso povšeči, ampak to je tisti ključni argument, da ga podpiramo za ustavnega sodnika. Glede na izjave v javnosti nam matematični seštevek kaže, da bo kandidat danes dobil dovolj podpore. V nasprotnem primeru pa bo to še en dokaz, kako nekateri eno govorite javnosti, drugo pa naredite na tajnem glasovanju. In ja, kolegi, danes je glasovanje tajno, tako da kar pogumno izrazite svojo voljo. V Listi Marjana Šarca smo tako kot vedno presojali kompetence in primernost kandidata. Dr. Andraž Teršek je po svojem ravnanju in znanju primeren in zrel človek za zasedbo mesta ustavnega sodnika in v Poslanski skupini Lista Marjana Šarca ga bomo danes tudi podprli. Hvala.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prijavljenih k razpravi ni. Prehajamo na izvedbo tajnega glasovanja o Predlogu za izvolitev sodnika Ustavnega sodišča Republike Slovenije. V skladu s 163. členom Ustave Republike Slovenije ter prvim odstavkom 14. člena Zakona o ustavnem sodišču Državni zbor odloča o izvolitvi sodnika Ustavnega sodišča s tajnim glasovanjem. V skladu s prvim odstavkom 92. člena Poslovnika Državnega zbora vodi tajno glasovanje komisija, ki jo sestavljajo predsedujoči ter štirje poslanci, ki jih izvoli Državni zbor. Predstavniki poslanskih skupin so mi že posredovali predloge za člane komisije, ki vodi glasovanje, to so Franc Breznik, Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke, Andreja Zabret, Poslanska skupina Lista Marjana Šarca, Boštjan Koražija, Poslanska skupina Levic, Blaž Pavlin, Poslanska skupina Nova Slovenija – krščanski demokrati. Član te komisije sem tudi jaz kot predsedujoči. Pri delu komisije bo sodelovala tudi namestnica generalne sekretarke gospa Jerneja Bergoč. Ali kdo takemu predlogu za sestavo komisije nasprotuje? Ugotavljam, da ne. Prehajamo na odločanje o sestavi komisije. Glasujemo. Navzočih je 84 poslank in poslancev, za je glasovalo 82, proti 1. [[Za je glasovalo 82.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je komisija v predlagani sestavi izvoljena. V skladu s tretjim odstavkom 92. člena Poslovnika Državnega zbora bo poslankam in poslancem glasovnica vročena tako, da pride vsak poslanec k mizi predsedujočega in pove svoj ime in priimek. Glasuje se tako, da se na glasovnici obkroži beseda »za« ali »proti«. V skladu s petim odstavkom 91. člena Poslovnika Državnega zbora je neizpolnjena glasovnica neveljavna. Neveljavna je tudi glasovnica, iz katere volja poslanke oziroma poslanca ni jasno razvidna. V skladu s prvim odstavkom 14. člena Zakona o ustavnem sodišču bo predlagani kandidat dr. Andraž Teršek za sodnika Ustavnega sodišča izvoljen, če bo za glasovala večina vseh poslank in poslancev, to je 46 ali več. Glasovali bomo v dvorani v glasovalnih kabinah. Poslanke in poslanci boste izpolnjeno glasovnico oddali v glasovalno skrinjico, ki bo v dvorani na mizi ob kabinah za glasovanje. Preden preidemo na izvedbo tajnega glasovanja, opozarjam na določbo drugega odstavka 92. člena Poslovnika državnega zbora, ki določa, da med tajnim glasovanjem v dvorano nimajo dostopa osebe, ki niso udeležene pri glasovanju. Zato pozivam vse predstavnike Vlade in strokovne sodelavce poslanskih skupin, da dvorano v tem času zapustijo. Prehajamo na izvedbo tajnega glasovanja. Prosim poslanko in poslance, ki mi boste pomagali pri glasovanju, da se takoj zglasite v sobi 217, kjer boste prevzeli volilni material. Glasovanje se bo začelo ob 15.10 in bo trajalo do 15.25. Po končanem glasovanju prosim poslanko in poslance, ki mi boste pomagali pri glasovanju, da se zberete v sobi 217. Prekinjam to točko dnevnega reda in sejo zbora, ki jo bomo nadaljevali ob 15.45.
Spoštovani kolegice in kolegi, nadaljujemo s prekinjeno sejo in 15.a točko, to je z obravnavo Predloga za izvolitev sodnika Ustavnega sodišča Republike Slovenije. Prebral bom zapisnik o ugotovitvi izida glasovanja. Glasovanje je bilo v prostorih Državnega zbora dne 16. junija 2020. Razdeljenih je bilo 88 glasovnic, oddanih je bilo 88 glasovnic, neveljavnih je bilo 8 glasovnic, veljavnih je bilo 80 glasovnic. Za je glasovalo 42 poslancev, proti je glasovalo 38 poslancev. [[Za je glasovalo 42.]] [[Proti 38.]] Kandidat dr. Andraž Teršek ni prejel večine glasov vseh poslancev, zato ni izvoljen za sodnika Ustavnega sodišča Republike Slovenije. Ker kandidat dr. Andraž Teršek ni prejel zadostnega števila glasov poslank in poslancev, se skladno z drugim odstavkom 14. člena Zakona o Ustavnem sodišču opravijo volitve na podlagi novega predloga predsednika republike. Prehajamo na obravnavo Predloga za imenovanje članov upravnega odbora Prešernovega sklada. Predlog je v obravnavo zboru predložila Vlada. Predlog je kot matično delovno telo obravnavala Mandatno-volilna komisija, ki je zboru pisno poročala. Sledi predstavitev stališča Poslanske skupine Levica, besedo ima kolegica Violeta Tomić.
Spoštovani kolegice in kolegi, predsedujoči! Upravni odbor Prešernovega sklada sestoji iz 15 članov, ki jih na predlog Vlade Republike Slovenije imenuje Državni zbor. 6. člen Zakona o Prešernovi nagradi pravi, da se člane izbere iz vrst kulturnih ustvarjalcev ter uglednih strokovnjakov s področja kulture. Septembra se sedanjemu odboru izteka mandat, na javni poziv Ministrstva za kulturo pa je prispelo 20 predlogov, izmed katerih Vlada Državnemu zboru predlaga 15 izbrancev. Upravni odbor Prešernovega sklada nosi pomembno poslanstvo in odgovorno nalogo, da ob pomoči strokovnih komisij, ki jih sam imenuje, presoja, ocenjuje, vrednoti in torej določa o prejemnikih Prešernove nagrade, ki je najvišje in najbolj ugledno priznanje na področju kulturnega in umetniškega snovanja v Republiki Sloveniji, ter nagradah Prešernovega sklada. Upravni odbor sprejme odločitve o nagrajencih na podlagi nominacij strokovnih komisij za posamezna področja, ki jih sam imenuje. Ključnega pomena torej je, da je odbor po svoji sestavi raznolik, vključujoč, vrednostno nezaznamovan in nepristranski, kajti le tak je lahko kredibilen garant korektnega delovanja. V seznamu imen, ki so nam dana v odločanje, je moč zaznati politično zaznamovano perspektivo. Sestava nove garniture upravnega odbora je videti monotona, monolitna in homogena. Pred nami je 15 kandidatov, čigar imena izpričujejo nagnjenje v določeno, desno politično opcijo, strokovna profiliranost garniture ne pokriva vseh področij niti sodobnih kulturno-umetniških tokov, je vsebinsko neuravnotežena, mestoma celo strokovno sporna. Takšna sestava odbora ne zadošča zahtevnosti naloge odbora, ki upravlja s Prešernovo nagrado. Prepričani smo, da nameščanje odbornikov po politični liniji ni ustrezno merilo za zagotavljanje visoke etične ravni delovanja upravnega odbora in da njegova pristranskost lahko ogroža umetnike in umetnice, ki ne delujejo v liniji in niso po godu določene politične opcije. Nazorska monolitnost sestave organa, ki bi moral biti etičen in nevtralen, strokoven in nepristranski, lahko deluje izključevalno in diskriminatorno do vseh tistih kulturnih ustvarjalcev, ki so onstran tega, in krni ugled kulture v družbi. Kultura naroda ni v službi vladajočih elit kakor tudi ne Prešernova nagrada, upravni odbor Prešernovega sklada pa ni fevd za nameščanje ideoloških privržencev. Predloga za Upravni odbor Prešernovega sklada v Levici ne bomo podprli. Hvala.
Hvala. Končali smo s predstavitvijo stališča poslanske skupine. Prijavljenih k razpravi ni. Prehajamo na odločanju o predlogu sklepa, s katerim se za člane Upravnega odbora Prešernovega sklada za dobo štirih let imenujejo: dr. Rok Andres, Lovrenc Blaž Arnič, Marko Cotič, Barbara Drnač, Bernarda Fink Inzko, ddr. Igor Grdina, Katarina Klančnik Kocutar, Mateja Komel Snoj, dr. Janko Kos, Ženja Leiler Kos, dr. Jože Možina, dr. Jožef Muhovič, Jurij Paljk, dr. Robert Simonišek in dr. Sonja Weiss. Glasujemo. Navzočih je 80 poslank in poslancev, za je glasovalo 44, proti 35. [[Za je glasovalo 44.]] [[Proti 35.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Prehajamo na obravnavo Predloga za razrešitev s funkcije člana Sveta Banke Slovenije – viceguvernerja. Mag. Marko Bošnjak je v skladu z 39. členom Zakona o Banki Slovenije dne 26. 5. 2020 Državni zbor obvestil, da odstopa s funkcije člana Sveta Banke Slovenije – viceguvernerja, in Državnemu zboru predlagal, da ga z 31. 7. 2020 razreši s funkcije. Prijavljenih k razpravi ni. Prehajamo na odločanje o predlogu sklepa, s katerim se mag. Marko Bošnjak razreši funkcije člana Sveta Banke Slovenije – viceguvernerja, z dnem 31. 7. 2020. Glasujemo. Navzočih je 83 poslank in poslancev, za je glasovalo 83, proti nihče. [[Za je glasovalo 83.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Prehajamo na obravnavo Predloga sklepa o imenovanju dveh članov Državne revizijske komisije. Predlog sklepa je v obravnavo zboru predložila Mandatno-volilna komisija. Prijavljenih k razpravi ni. Prehajamo na odločanje o predlogu sklepa, s katerim se za člana Državne revizijske komisije za dobo osmih let imenujeta Marko Medved in Andraž Žvan. Glasujemo. Navzočih je 83 poslank in poslancev, za je glasovalo 49, proti 2. [[Za je glasovalo 49.]] [[Proti 2.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Prehajamo na obravnavo Predloga sklepa o razrešitvi članice in imenovanju člana Sveta Fundacije za financiranje invalidskih in humanitarnih organizacij v Republiki Sloveniji. Predlog sklepa je v obravnavo zboru predložila Mandatno-volilna komisija. Prijavljenih k razpravi ni. Prehajamo na odločanje o predlogu sklepa, s katerim se v Svetu Fundacije za financiranje invalidskih in humanitarnih organizacij v Republiki Sloveniji razreši Polona Car ter se imenuje Brane But za preostanek mandatne dobe sveta, imenovanega s Sklepom o imenovanju članov Sveta Fundacije za financiranje invalidskih in humanitarnih organizacij v Republiki Sloveniji, Uradni list 14/17. Glasujemo. Navzočih je 83 poslank in poslancev, za je glasovalo 47, proti 25. [[Za je glasovalo 47.]] [[Proti 25.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Prehajamo obravnavo Zahteve Okrožnega sodišča v Ljubljani, Kazenski oddelek, za dovoljenje glede začetka kazenska postopka zoper poslanca dr. Franca Trčka. Zahtevo je v obravnavo zboru posredovalo Okrožno sodišče v Ljubljani, Kazenski oddelek. Zahtevo je kot matično delovno delo obravnavala Mandatno-volilna komisija, ki je zboru pisno poročala. Prehajamo na odločanje. Mandatno-volilna komisija predlaga Državnemu zboru, da sprejme naslednji sklep: Državni zbor na podlagi drugega in tretjega odstavka 83. člena Ustave Republike Slovenije in 22. člena Zakona o poslancih v zvezi z zahtevo Okrožnega sodišča v Ljubljani, Kazenski oddelek, št. 2K5465/2020, z dne 8. 6. 2020, za dovoljenje glede začetka kazenskega postopka zoper poslanca dr. Franca Trčka zaradi kaznivega dejanja razžalitve po prvem v zvezi z drugim odstavkom 158. člena Kazenskega zakonika in kaznivega dejanja žaljive obdolžitve po prvem v zvezi z drugim odstavkom 160. člena Kazenskega zakona ne prizna imunitete poslancu dr. Francu Trčku. Na podlagi prvega odstavka 207. člena Poslovnika Državnega zbora Državni zbor o predlogu sklepa odloči brez razprave in obrazložitve glasu. Glasujemo. Navzočih je 83 poslank in poslancev, za je glasovalo 56, proti 18. [[Za je glasovalo 56.]] [[Proti 18.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na prekinjeno 1. točko dnevnega reda, to je na Vprašanja poslank in poslancev. Glasovanje bomo opravili na podlagi pregleda predlogov sklepov poslank in poslancev za razpravo o odgovorih predsednika Vlade, ministric in ministrov z dne 16. junija 2020, ki je objavljen na e-klopi. Prehajamo na odločanje o predlogih sklepov. Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru predsednika Vlade Janeza Ivana Janše na poslansko vprašanje Predraga Bakovića v zvezi z delovanjem varde na ozemlju Republike Slovenije. Glasujemo. Navzočih je 83 poslank in poslancev, za je glasovalo 38, proti 45. [[Za je glasovalo 38.]] [[Proti 45.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru predsednika Vlade Janeza Ivana Janše na poslansko vprašanje Nataše Sukić v zvezi z napadom na svobodo in neodvisnost medijev. Glasujemo. Navzočih je 85 poslank in poslancev, za je glasovalo 36, proti 47. [[Za je glasovalo 36.]] [[Proti 47.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za gospodarski razvoj in tehnologijo Zdravka Počivalška na poslansko vprašanje Jožeta Lenarta v zvezi z nabavo zaščitne opreme v obdobju epidemije covid-19. Glasujemo. Navzočih je 84 poslank in poslancev, za je glasovalo 38, proti 46. [[Za je glasovalo 38.]] [[Proti 46.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za zdravje Tomaža Gantarja in ministra za gospodarski razvoj in tehnologijo Zdravka Počivalška na poslansko vprašanje Roberta Pavšiča v zvezi z nakupom in uporabnostjo kupljene zaščitne opreme za namene covid-19. Glasujemo. Navzočih je 86 poslank in poslancev, za je glasovalo 37, proti 48. [[Za je glasovalo 37.]] [[Proti 48.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za infrastrukturo Jerneja Vrtovca na poslansko vprašanje mag. Andreja Rajha v zvezi z investicijskimi prioritetami. Glasujemo. Navzočih je 83 poslank in poslancev, za je glasovalo 28, proti 47. [[Za je glasovalo 28.]] [[Proti 47.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za infrastrukturo Jerneja Vrtovca na poslansko vprašanje Janija Ivanuše v zvezi s postopki za izgradnjo hitre ceste Hajdina–Ormož. Glasujemo. Navzočih je 84 poslank in poslancev, za je glasovalo 27, proti 52. [[Za je glasovalo 27.]] [[Proti 52.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za okolje in prostor mag. Andreja Vizjaka na poslansko vprašanje Lidije Divjak Mirnik v zvezi z umestitvijo projektov na seznam pomembnih investicij. Glasujemo. Glasovanje poteka. Navzočih je 85 poslank in poslancev, za je glasovalo 38, proti 47. [[Za je glasovalo 38.]] [[Proti 47.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Državni zbor bo na naslednji opravil razpravo o odgovoru ministra za okolje in prostor mag. Andreja Vizjaka na poslansko vprašanje mag. Meire Hot v zvezi z Jernejevim kanalom. Glasujemo. Navzočih je 85 poslank in poslancev, za je glasovalo 39, proti 45. [[Za je glasovalo 39.]] [[Proti 45.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za kulturo dr. Vaska Simonitija na poslansko vprašanje Primoža Siterja v zvezi s podporo kulturnemu sektorju za okrevanje po koronakrizi. Glasujemo. Navzočih je 83 poslank in poslancev, za je glasovalo 35, proti 48. [[Za je glasovalo 35.]] [[Proti 48.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za javno upravo Boštjana Koritnika na poslansko vprašanje Rudija Medveda v zvezi z ukinjanjem krajevnih uradov upravnih enot. Glasujemo. Navzočih je 84 poslank in poslancev, za je glasovalo 37, proti 47. [[Za je glasovalo 37.]] [[Proti 47.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za gospodarski razvoj in tehnologijo Zdravka Počivalška in ministra za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti Janeza Ciglerja Kralja na poslansko vprašanje Boštjana Koražije v zvezi z ukrepi za gospodarstvo ter trg del na območju Koroške, Štajerske in Prekmurja. Glasujemo. Navzočih je 83 poslank in poslancev, za je glasovalo 37, proti 47. [[Za je glasovalo 37.]] [[Proti 47.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za finance mag. Andreja Širclja na poslansko vprašanje Jerce Korče v zvezi z zagotovitvijo dodatne likvidnosti gospodarstvu za omilitev posledic epidemije covid-19. Glasujemo. Navzočih je 85 poslank in poslancev, za je glasovalo 37, proti 48. [[Za je glasovalo 37.]] [[Proti 48.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti Janeza Ciglerja Kralja na poslansko vprašanje Aljaža Kovačiča v zvezi z izvajanjem osebne asistence. Glasujemo. Navzočih je 84 poslank in poslancev, za je glasovalo 36, proti 48. [[Za je glasovalo 36.]] [[Proti 48.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministrice za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano dr. Aleksandre Pivec na poslansko vprašanje Edvarda Pauliča v zvezi z verigo preskrbe s hrano in samooskrbo. Glasujemo. Navzočih je 83 poslank in poslancev, za je glasovalo 36, proti 47. [[Za je glasovalo 36.]] [[Proti 47.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za finance mag. Andreja Širclja na poslansko vprašanje Andreje Zabret v zvezi s spremembami statuta Družbe za upravljanje terjatev bank, d. d. Glasujemo. Navzočih je 83 poslank in poslancev, za je glasovalo 36, proti 47. [[Za je glasovalo 36.]] [[Proti 47.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministrice brez resorja za področje odnosov med Republiko Slovenijo in avtohtono slovensko narodno skupnostjo v sosednjih državah ter med Republiko Slovenijo in Slovenci po svet dr. Helene Jaklitsch na poslansko vprašanje Jožeta Lenarta v zvezi z vlogo in aktivnostmi Republike Slovenije ob 100. obletnici koroškega plebiscita. Glasujemo. Navzočih je 83 poslank in poslancev, za je glasovalo 36, proti 46. [[Za je glasovalo 36.]] [[Proti 46.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za javno upravo Boštjana Koritnika na poslansko vprašanje Nika Prebila v zvezi s spremembami Zakona o javnem naročanju. Glasujemo. Navzočih je 85 poslank in poslancev, za je glasovalo 38, proti 47. [[Za je glasovalo 38.]] [[Proti 47.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministrice za pravosodje mag. Lilijane Kozlovič in ministra za notranje zadeve Aleša Hojsa na poslansko vprašanje Boštjana Koražije v zvezi s sovražnim govorom, razpihovanjem nestrpnosti in medijskimi napadi do LGBT manjšin v Sloveniji. Glasujemo. Navzočih je 84 poslank in poslancev, za je glasovalo 37, proti 47. [[Za je glasovalo 37.]] [[Proti 47.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za gospodarski razvoj in tehnologijo Zdravka Počivalška in ministra za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti Janeza Ciglerja Kralja na poslansko vprašanje Primoža Siterja v zvezi z vladno pomočjo izvajalkam in izvajalcem osebnega dopolnilnega dela. Glasujemo. Navzočih je 85 poslank in poslancev, za je glasovalo 37, proti 48 [[Za je glasovalo 37.]] [[Proti 48.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministrice za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano dr. Aleksandre Pivec na poslansko vprašanje Violete Tomić v zvezi s Slovenskimi državnimi gozdovi, d. o. o. Glasujemo. Navzočih je 85 poslank in poslancev, za je glasovalo 37, proti 48 [[Za je glasovalo 37.]] [[Proti 48.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda in prekinjam 18. sejo Državnega zbora, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 9. uri. (SEJA JE BILA PREKINJENA 16. JUNIJA 2020 OB 16.07.)