Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Začenjam z nadaljevanjem 60. izredne seje Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednji poslanke in poslanci: Suzana Lep Šimenko, Iva Dimic, Nada Brinovšek, Irena Grošelj Košnik, Julijana Bizjak Mlakar od 17. ure dalje, Ljudmila Novak, Jasna Murgel od 11. do 14. ure, Vojka Šergan, Urška Ban, Vlasta Počkaj, Anita Koleša, Vinko Gorenak, Matej Tonin, Bojan Podkrajšek, Miha Kordiš do 13. ure, Franc Trček, Matej Tašner Vatovec, Danijel Krivec, László Göncz do 12. ure, Benedikt Kopmajer do 12. ure, Igor Zorčič do 14. ure, Ivan Škodnik in Matjaž Hanžek. Vse prisotne lepo pozdravljam! Postopkovno, gospod Jože Tanko.
Hvala lepa za besedo. Ko je Borut Pahor 4. novembra 2009 v Stockholmu podpisal pristop k arbitražnemu sporazumu, in to z neznansko lahkotnostjo in vehemenco, se je usoda naše južne meje dala v roke drugim, ne da bi se sploh prej preverile podlage, na katerih se bo presojalo. To je tudi po drugi strani polom zunanje politike in tudi ministra Erjavca. Druga prevara volivcev se je zgodila v referendumski kampanji, tedaj je vlada izdala časopis, v katerem je tako na kopnem kot na morju zarisala, kje vse bo potekala slovenska državna meja. Glede na to, da se z rezultatom oziroma z odločitvijo arbitražnega sodišča skoraj nič od tega ni uresničilo, ni pravzaprav nobenih razlogov, da karkoli sprejemamo. Predlagal pa bi, ker bo kmalu desetletnica od tega podpisa, da ponatisnete tisti referendumski vladni časopis, da boste lahko preverili, kaj se je napovedovalo in obljubljalo in kaj smo dejansko dobili z odločitvijo arbitražnega sodišča. Treba je tudi ugotoviti, da marsikatera zemljišča, ki so na severni strani recimo Kolpe, Čabranke, lahko tudi Sotle, tudi tam ob Muri je del takih, ki nikoli niso bila Hrvaška, zaradi neurejenosti, ker se ni prej preverilo, na osnovi katerih podlag se bo presojalo in kaj od tega sploh imamo, zdaj po novi arbitražni odločitvi enostavno pripadajo Hrvaški, so del hrvaškega ozemlja. To lahko preverite in pogledate. Ker očitno osebe, ki so sodelovale pri arbitraži, niso sposobne nobene samoevalvacije, bi bilo treba od teh politikov zahtevati tudi odgovornost. Naslednji korak, ki se je zgodil, je bila kasneje tudi opustitev vseh zadržkov pri pristopanju Hrvaške v Evropsko unijo. Iz tega nismo rešili nič, ne meje, ne problemov, ki so povezani tako z delilno bilanco bivše Jugoslavije, ne z delilno bilanco same Hrvaške, vsi ti problemi se vlečejo. In pač je treba ugotoviti, da so vse slabe stvari ostale na slovenski strani. Tudi ta tris zakonov, ki ga imamo danes na mizi, je del nadaljevanja te zgodbe, ko se enostransko na neprimeren način poskušajo urejati nekatere stvari, ki so posledica slabe odločitve arbitražnega sodišča. Zato v naši poslanski skupini napovedujemo, da ne bom tega, gospod predsednik, ponavljal pri vseh teh točkah, obstrukcijo, pri današnji prvi točki, to je Predlog zakona o spremembah Zakona o ustanovitvi občin ter o določitvi njihovih območij, pri 2. točki, pri obravnavi in glasovanju o Predlogu zakona o prenehanju veljavnosti Zakona o razglasitvi zaščitne ekološke cone in epikontinentalnem pasu Republike Slovenije, in prav tako ne bomo sodelovali pri razpravi in glasovanju o Predlogu zakona o dopolnitvah Zakona o ohranjanju narave. Hvala lepa. Prehajamo na 1. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH ZAKONA O USTANOVITVI OBČIN TER O DOLOČITVI NJIHOVIH OBMOČIJ PO NUJNEM POSTOPKU. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavnici Vlade, državni sekretarki na Ministrstvu za javno upravo mag. Kseniji Klampfer.
Spoštovani predsednik, spoštovani poslanke in poslanci, lepo pozdravljeni! Predlog zakona o spremembah Zakona o ustanovitvi občin ter o določitvi njihovih območij pomeni uskladitev Zakona o ustanovitvi občin ter o določitvi njihovih območij z razsodbo arbitražnega sodišča ter z drugim odstavkom 139. člena Ustave, ki določa, da so območja občin določena z naselji. S predlogom se v 2. členu zakona v 104. točki črta besedilo »Bužini«, »Mlini«, »Škodelin« in »Škrile«. To so zaselki in ne naselja, ki so bili v zakonu kot izjema dodani zaradi opredelitve območja Republike Slovenije na območju Občine Piran. Zaselki Bužini, Mlini, Škodelin in Škrile po veljavnem zakonu ležijo na območju naselja Sečovlje. Bužini, Škodelin, Škrile v skladu z arbitražno razsodbo sodijo pod jurisdikcijo Republike Hrvaške, medtem ko so Mlini še naprej sestavni del naselja Sečovlje. Območja naselij sicer določa občina v skladu z Zakonom o določanju območij ter o imenovanju in označevanju naselij, ulic in stavb ter so zavedena v registru prostorskih enot. Predlog zakona ne ureja državne meje med Republiko Slovenijo in Republiko Hrvaško, temveč odpravlja stanje, ko so bili ti zaselki navedeni v Zakonu o ustanovitvi občin ter o določitvi njihovih območij. Novela zakon bo tako določila območje občine Piran na območju naselij, kot izhaja iz uradnih evidenc Geodetske uprave Republike Slovenije. Predlog zakona določa rok treh mesecev, v katerem mora Občina Piran uskladiti določbe splošnih aktov z določbami tega zakona. Skladno z navedenim predlagamo, da Državni zbor predlog zakona podpre.
Predlog zakona je obravnaval Odbor za notranje zadeve, javno upravo in lokalno samoupravo kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsedniku mag. Dušanu Verbiču.
Hvala za besedo, predsednik. Spoštovani državni sekretarki, poslanke in poslanci, prav lep pozdrav! Odbor za notranje zadeve, javno upravo in lokalno samoupravo je na 66. nujni seji 6. 4. 2018 kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o spremembah Zakona o ustanovitvi občin ter o določitvi njihovih območij, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo predložila Vlada s predlogom za obravnavo in sprejetje po nujnem postopku. Kolegij predsednika Državnega zbora je na svoji 117. redni seji 15. 1. 2018 sklenil, da se predlog zakona obravnava po nujnem postopku. V poslovniškem roku amandmaji niso bili vloženi. Predstavnik predlagatelja minister za javno upravo je podal dopolnilno obrazložitev k predlogu samega zakona. Pojasnil je, da je Vlada predlagala predlog zakona zaradi uskladitve z razsodbo arbitražnega sodišča. Zaselki Bužini, Mlini, Škodelin in Škrile ležijo na območju naselja Sečovlje. Bužini, Škodelin in Škrile v skladu z arbitražno razsodbo spadajo v jurisdikcijo Republike Hrvaške, Mlini pa so še naprej sestavni del naselja Sečovlje. Predlog zakona ne ureja državne meje med Republiko Slovenijo in Republiko Hrvaško. Zakon bo tako določal območje Občine Piran, kot izhaja iz uradnih evidenc Geodetske uprave Republike Slovenije. Predlog zakona določa rok treh mesecev, v katerem mora Občina Piran svoje splošne akte uskladiti s tem zakonom. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe je v predstavitvi pisnega mnenja dejala, da imajo pripombo le glede končne določbe, in sicer naj predlagatelj preveri ustreznost uveljavitve po preteku običajnega 15-dnevnega roka za uveljavitev glede na preostala dva predloga zakona, ki sta sočasno v zakonodajnem postopku in se prav tako kot ta predlog zakona navezujeta na arbitražni sporazum in predvidevata uveljavitev naslednji dan po objavi. V razpravi so poslanci koalicije in opozicije opozorili na pomisleke glede predvidenega roka za uveljavitev. Minister je pojasnil, da je že v veljavnem Zakonu o ustanovitvi občin ter o določitvi njihovih območij za zaselke Bužini, Škodelin in Škrile določeno, da se določbe zakona za ta območja uporabljajo do določitve meje med Republiko Slovenijo in Republiko Hrvaško. Poudaril je, da Slovenija v teh zaselkih že sedaj ni izvajala svoje jurisdikcije. Odbor je v skladu s 128. členom Poslovnika Državnega zbora glasoval o členih predloga zakona in jih tudi sprejel. Ker k predlogu zakona na matičnem delovnem telesu niso bili sprejeti amandmaji. Odbor za notranje zadeve, javno upravo in lokalno samoupravo Državnemu zboru predlaga, da predlog zakona o spremembah Zakona o ustanovitvi občin ter o določitvi njihovih območij sprejme v predloženem besedilu. Hvala lepa.
Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Poslanska skupina Nove Slovenije – krščanskih demokratov, zanjo gospod Jožef Horvat.
Hvala lepa, gospod predsednik Državnega zbora. Dragi kolegice in kolegi! Danes bomo v Državnem zboru obravnavali kar tri predloge zakonov, ki posegajo v vsebino razsodbe arbitražnega sodišča, predstavljene 29. junija 2017, razsodbe, ki je določila mejo med Republiko Slovenijo in Republiko Hrvaško. Več razlogov govori proti njihovemu sprejetju, saj vemo, da enostranska uveljavitev zavez ni mogoča. To bi pomenilo ravno obratno od znanega reka, Tujega nočemo, svojega ne damo, ampak aktualna vladajoča garnitura, sicer v odhajanju, pravi nekako takole: »Svoje damo.« To se seveda ne nanaša samo na ozemlje Republike Slovenije. Gre za širši kontekst. Lahko se sprašujemo, koliko podobnih zakonov ima danes na mizi Hrvaški sabor, jih bo sploh kdaj obravnaval z vsebino, h kateri ga zavezuje arbitražna odločba. V Novi Sloveniji se sprašujemo, zakaj torej Slovenija spet hiti. Res je sicer, da se določbe Zakona o ustanovitvi občin ter o določitvi njihovih območij za zaselke Bužini, Škodelin, Škrile uporabljajo le do določitve meje med Hrvaško in Slovenijo. Zdaj ta naselja spadajo pod jurisdikcijo Republike Hrvaške, ampak pozor, dejstvo sprejetja arbitražne razsodbe samo po sebi ne pomeni spremembe jurisdikcije, zato je potrebna njena izvršitev. Ta pa je mogoča le s sprejetjem zakonov, naših in hrvaških. Zato je današnje enostransko sprejemanje zakona za našo državo nesprejemljivo. Razsodba je namreč mednarodnopravno zavezujoča v enaki meri za obe državi, za Republiko Slovenijo in za Republiko Hrvaško. Vsa ta dejstva smo ugotavljali že ob sprejemanju Zakona o ureditvi določenih vprašanj zaradi končne razsodbe arbitražnega sodišča na podlagi Arbitražnega sporazuma med Vlado Republike Slovenije in Vlado Republike Hrvaške novembra lansko leto. Zakon je predstavljal zgolj okvir, kako bodo tisti, ki bodo ostali na ozemlju, ki ni več slovensko, ohranjali vse svoje pravice, če bodo želeli, tako da bodo posledice arbitraže v vsakodnevnem življenju čim manj občutili. Od takrat na terenu ni novih dejstev. Hrvaška vztraja pri svojem stališču in ne sprejema popolnoma nobenih zavez iz arbitražne odločbe. Gospe in gospodje, 2. aprila 2013 sem prav s te govornice Hrvaški čestital, Hrvaški kot novi članici Evropske unije, in izrazil pričakovanje, da Slovenija z vstopom Hrvaške v EU dobiva novo evropsko sosedo. Tukaj dodam samo še to, da ocenjujem in sem prepričan, tako smo prepričani v Novi Sloveniji, da bo Evropska unija na vladavini prava obstala ali bo padla. In dokler je tako, v Novi Sloveniji predloga novele Zakona o ustanovitvi občin o in določitvi njihovih območij ne moremo podpreti. Ne bomo pa tudi nasprotovali.
Besedo ima Poslanska skupina Stranke modernega centra, zanjo mag. Branislav Rajić.
Hvala, gospod predsednik. Dobro jutro vsem! Zaradi uskladitve z razsodbo arbitražnega sodišča je Vlada že konec lanskega leta sprejela tri predloge zakonov: novelo Zakona o ustanovitvi občin ter o določitvi njihovih območij, novelo Zakona o ohranjanju narave in Predlog zakona o prenehanju veljavnosti Zakona o razglasitvi zaščitne ekološke cone in epikontinentalnem pasu Republike Slovenije. Navedenih novel zakonov oziroma tako imenovanega trojčka arbitražnih zakonov Državni zbor ni mogel obravnavati prej, ker je šele na zadnji redni marčevski seji sprejel Zakon o nevladnih organizacijah, ki je v predhodnih določbah posegel tudi v določbe veljavnega Zakona o ohranjanju narave. Državni zbor namreč na podlagi 117. člena ne more pričeti z obravnavo zakona, če je vloženih več predlogov zakonov, ki urejajo isto družbeno razmerje. Cilj predlaganih zakonov je uskladitev območja z razsodbo arbitražnega sodišča v Haagu glede meje med Slovenijo in Hrvaško, s čimer se udejanja razsodba arbitražnega sodišča. S to razsodbo je glede meje med Slovenijo in Hrvaško nastalo novo pravno stanje, ki ga je treba upoštevati in izvesti ustrezne spremembe v pravnem redu Slovenije. S tem bo Republika Slovenija potrdila še zadnje potrebne ukrepe na zakonski ravni za implementacijo arbitražne razsodbe. Zakon o ustanovitvi občin ter o določitvi njihovih območij določa območja slovenskih občin, njihova imena in sedeže ter število članov občinskih svetov. V postopku sprejemanja zakona oktobra 1994 so bili z amandmajem v območje Občine Piran dodani štirje zaselki: Bužini, Mlini, Škodelin in Škrile, da bi s tem opredelili območje, ki spada v jurisdikcijo Republike Slovenije. Za tem je bilo v zakonu dodano še določilo, da se določbe, ki se nanašajo na območja zaselkov Bužini, Škodelin in Škrile, ne uporabljajo do določitve med Republiko Slovenijo in Republiko Hrvaško. Meja med državama je bila določena v končni razsodbi arbitražnega sodišča, zato se s Predlogom zakona o spremembah Zakona o ustanovitvi občin ter o določitvi njihovih območij predlaga črtanje besed »Bužini«, »Mlini«, »Škodelin« in »Škrile« ter s tem določitev območja Občine Piran na območja naselij Dragonja, Lucija, Nova vas nad Dragonjo, Padna, Parecag, Piran, Portorož, Seča, Sečovlje, Strunjan in Sv. Peter. V razpravi na matičnem delovnem telesu so nekateri člani izrazili pomisleke glede predvidenega roka za uveljavitev, saj Republika Hrvaška ne upošteva arbitražnega sporazuma, in predlagali, da bi se predlog zakona moral uveljaviti, ko bo v celoti uveljavljena arbitraža. V zvezi s tem želimo opozoriti, da slednji argumenti niso upravičeni, saj Slovenija ne more ločeno izvajati jurisdikcije, in sicer posebej za morsko mejo ter posebej za mejo na kopnem, pa še to zgolj na območju Občine Piran. Slovenija mora pričeti izvajati svojo jurisdikcijo na celotni meji, kot izhaja iz arbitražne sodbe. Poleg tega že doslej ni izvajala jurisdikcije na območju zaselkov, ki po arbitražni razsodbi pripadajo Republiki Hrvaški, kar izhaja tudi iz veljavnega zakona. Sicer pa je Vlada že sprejela Sklep o evidentiranju državne meje z Republiko Hrvaško, s čimer smo evidentirali državno mejo med Republiko Slovenijo in Republiko Hrvaško v evidenco državne meje. To bo podlaga za vpis in regulacijo zemljišč v kataster in zemljiško knjigo. S tem bodo tudi dejansko aktivirane določbe arbitražnih zakonov. Vlada je potrdila kartografski prikaz poteka državne meje med Republiko Slovenijo in Republiko Hrvaško v skladu z razsodbo arbitražnega sodišča. Na podlagi navedenih argumentov bomo predlog zakona v poslanski skupini Stranke modernega centra podprli. Hvala.
Besedo ima poslanska skupina Demokratične stranke upokojencev Slovenije, zanjo gospod Peter Vilfan.
Spoštovani predsednik, poslanke in poslanci, predstavniki Vlade! Danes sprejemamo enega izmed zakonov, katerih vsebina je povezana z razsodbo arbitražnega sodišča glede meje med Slovenijo in Hrvaško. Zaradi potrebne uskladitve z navedeno razsodbo s predlogom zakona urejamo območja ob reki Dragonji v Občini Piran, za katera je bilo določeno, da se določbe, ki se nanašajo na območje zaselkov Bužini, Škodelin in Škrile, ne uporabljajo do določitve meje med Republiko Hrvaško in Republiko Slovenijo. 29. junija 2017 je arbitražno sodišče v Haagu razglasilo končno razsodbo o arbitraži med Republiko Slovenijo in Republiko Hrvaško glede določitve morske in kopenske meje med državama. Meja je bila tako določena, in sicer za navedene zaselke je določeno, da spadajo v jurisdikcijo Republike Hrvaške, medtem ko zaselek Mlini ostaja sestavni del naselja Sečovlje oziroma Občine Piran. Vsem nam je znano, da Arbitražni sporazum med drugim tudi določa, da morata Slovenija in Hrvaška v šestih mesecih po sprejetju razsodbe ukreniti vse za njeno izvajanje, torej spremeniti tudi nacionalno zakonodajo. Predlog, ki ga trenutno obravnavamo, je del teh sprememb in ga v Poslanski skupini Desus seveda podpiramo.
Besedo ima Poslanska skupina Socialnih demokratov, zanjo mag. Bojana Muršič.
Hvala lepa, predsednik, za besedo. Spoštovani državni sekretarki, lep pozdrav! Zakon o spremembah Zakona o ustanovitvi občin ter o določitvi njihovih območij sodi v tako imenovani paket arbitražne zakonodaje in ureja območje Občine Piran. Zaselki Bužini, Mlini, Škodelin in Škrile ležijo na območju naselja Sečovlje, vendar se v skladu z arbitražno razsodbo vsi navedeni zaselki, razen Mlini, prenesejo pod jurisdikcijo Republike Hrvaške. Zaselek Mlini še naprej ostaja sestavni del naselja Sečovlje. Na podlagi obravnavanega zakona, ki ga bomo Socialni demokrati podprli, bo območje Občine Piran po novem obsegalo naslednja naselja: Dragonja, Lucija, Nova vas nad Dragonjo, Padna, Parecag, Piran, Portorož, Seča, Sečovlje, Strunjan in Sv. Peter, kot tudi izhaja iz uradnih evidenc Geodetske uprave Republike Slovenije. Občina Piran bo morala v roku treh mesecev po uveljavitvi zakona občinske splošne akte ustrezno uskladiti. Ker pa je Vlada o reševanju obmejnih zadev že seznanila Občino Piran, ki se nanaša tako na Arbitražni sporazum kot tudi na razsodbo arbitražnega sodišča, verjamemo, da so občinski dokumenti že pripravljeni in čakajo na našo odločitev v Državnem zboru. Na samem odboru je bilo izraženih kar nekaj pomislekov glede predvidenega roka za uveljavitev tega zakona, predvsem z vidika nespoštovanja Arbitražnega sporazuma in ignoriranja razsodbe arbitražnega sodišča s strani Republike Hrvaške. Ob tem pa iskreno upam in si želim, da ima slovenska država dobro pripravljen in utemeljen zagovor pred bruseljskim ustnim zaslišanjem Slovenije in Hrvaške v zvezi z arbitražo. Najlepša hvala.
Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker k predlogu zakona matično delovno telo ni sprejelo nobenega amandmaja in ker amandmaji k prehodni in končni določbi niso bili vloženi, zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Odločanje o predlogu zakona bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili jutri, 19. 4. 2018, v okviru glasovanj. S tem prekinjam 1. točko dnevnega reda. Prehajamo na 2. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O PRENEHANJU VELJAVNOSTI ZAKONA O RAZGLASITVI ZAŠČITNE EKOLOŠKE CONE IN EPIKONTINENTALNEM PASU REPUBLIKE SLOVENIJE PO NUJNEM POSTOPKU. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavnici Vlade, državni sekretarki na Ministrstvu za okolje in prostor gospe Lidiji Stebernak.
Hvala za besedo. Spoštovani predsednik, spoštovane poslanke in poslanci! Republika Slovenija je leta 2005 sprejela in uveljavila Zakon o razglasitvi zaščitne ekološke cone in epikontinentalnem pasu Republike Slovenije s ciljem ravnati aktivno kot jadranska država in vzpostaviti učinkovite ukrepe za ohranitev celovitega morskega ekosistema Jadranskega morja, slovenskih teritorialnih voda in obalnih območij. Z razsodbo arbitražnega sodišča glede meje med Republiko Slovenijo in Republiko Hrvaško je nastalo novo pravno stanje, ki ga je treba upoštevati in izvesti ustrezne spremembe v pravnem redu Republike Slovenije, s katerimi bo omogočeno izvajanje te razsodbe na način in v rokih, kot izhajajo iz razsodbe. S predlogom zakona se zato razveljavljata Zakon o razglasitvi zaščitne ekološke cone in epikontinentalnem pasu Republike Slovenije ter določba četrtega odstavka 13. člena Pomorskega zakonika. Zaščitna ekološka cona namreč ni skladna z razsodbo arbitražnega sodišča. Določba o določitvi zunanje meje na morju, vsebovana v Pomorskem zakoniku, pa je brezpredmetna, saj je sedaj državna meja na morju odločena v koordinatah z mednarodnim aktom. Hvala.
Predlog zakona je obravnaval Odbor za infrastrukturo, okolje in prostor kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo podpredsedniku gospodu Danilu Antonu Rancu.
Spoštovani predsednik, spoštovani predstavnica ministrstva, kolegice in kolegi! Odbor za infrastrukturo, okolje in prostor je na 75. nujni seji 11. 4. 2018 kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o prenehanju veljavnosti Zakona o razglasitvi zaščitne ekološke cone in epikontinentalnem pasu Republike Slovenije, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo po nujnem postopku predložila Vlada. Na seji odbora so sodelovali predstavniki Ministrstva za okolje in prostor, Komisije Državnega sveta za lokalno samoupravo in regionalni razvoj in Zakonodajno-pravna služba. Na začetku je Danijel Krivec, Poslanska skupina SDS, napovedal obstrukcijo svoje poslanske skupine pri obravnavi te točke dnevnega reda oziroma pri obravnavi predloga zakona. V imenu predlagatelja je Lidija Stebernak, državna sekretarka na Ministrstvu za okolje in prostor, poudarila, da je Republika Slovenija Zakon o razglasitvi zaščitne ekološke cone in epikontinentalnem pasu Republike Slovenije sprejela in uveljavila leta 2005 s ciljem, da bi ravnala aktivno kot jadranska država in da bi vzpostavila učinkovite ukrepe za ohranitev celovitega morskega ekosistema Jadranskega morja, slovenskih teritorialnih voda in obalnih območij. Poudarila je, da novo pravno stanje, ki je nastalo z razsodbo arbitražnega sodišča glede meje med Republiko Slovenijo in Republiko Hrvaško in ki ga je treba upoštevati, narekuje izvedbo ustreznih sprememb v pravnem redu Republike Slovenije, s katerimi bo omogočeno izvajanje te razsodbe na način in v rokih, kot izhajajo iz nje. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe Valentina Marolt je poudarila, da je Zakonodajno-pravna služba predlog zakona proučila z vidika njegove skladnosti z Ustavo Republike Slovenije, pravnim sistemom in z zakonodajnotehničnega vidika in da k predlogu zakona Zakonodajno-pravna služba nima pripomb. Predsednik Komisije Državnega sveta za lokalno samoupravo in regionalni razvoj Dušan Strnad je v predstavitvi njihovega mnenja poudaril, da komisija podpira predlog zakona in da nanj nima pripomb. Odbor je v skladu s 128. členom Poslovnika Državnega zbora glasoval o vseh členih predloga zakona skupaj in jih sprejel. Ker k predlogu zakona na matičnem delovnem telesu niso bili sprejeti amandmaji, Odbor za infrastrukturo, okolje in prostor Državnemu zboru predlaga, da Predlog zakona o prenehanju veljavnosti Zakona o razglasitvi zaščitne ekološke cone in epikontinentalnem pasu Republike Slovenije sprejme v predloženem besedilu. Hvala za pozornost.
Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Poslanska skupina Stranke modernega centra, zanjo mag. Branislav Rajić.
Hvala lepa. Spoštovani! Državni zbor je že obravnaval in sprejel zakone, ki se nanašajo na implementacijo razsodbe arbitražnega sodišča na podlagi Arbitražnega sporazuma med Vlado Republike Slovenije in Vlado Republike Hrvaške in vse s tem povezane ukrepe. Podlaga za to, da nadaljujejo proces, ki nam bo omogočil z arbitražo določeno mejo realizirati tudi na terenu, je danes že sprejet Zakon o evidentiranju državne meje z Republiko Hrvaško, seveda pa je treba tem novim dejstvom in okoliščinam prilagoditi tudi druge zakone v slovenskem pravnem redu. Posledično se tudi razveljavlja zakon, ki ga obravnavamo danes. Republika Slovenija je leta 2005 sprejela in uveljavila Zakon o razglasitvi zaščitne ekološke cone in epikontinentalnem pasu Republike Slovenije s ciljem ravnati aktivno kot jadranska država in vzpostaviti učinkovite ukrepe za ohranitev celovitega morskega ekosistema Jadranskega morja, slovenskih teritorialnih voda in obalnih območij. Ker ta zaščitna ekološka cona ni skladna z razsodbo arbitražnega sodišča, jo ta zakon razveljavlja. Arbitražno sodišče je namreč ocenilo slovensko zahtevo glede določitve epikontinentalnega pasu kot neskladno z odločitvijo sodišča glede meje na morju. Z razsodbo arbitražnega sodišča glede meje med Republiko Slovenijo in Republiko Hrvaško je torej nastalo novo pravno stanje, ki ga je treba upoštevati in izvesti ustrezne spremembe v pravnem redu Republike Slovenije, s katerimi bo omogočeno izvajanje te razsodbe na način in v rokih, kot izhajajo iz nje. Zaradi novega pravnega stanja je tako postal v celoti brezpredmeten Zakon o razglasitvi zaščitne ekološke cone in epikontinentalnem pasu Republike Slovenije in tudi določba četrtega odstavka 13. člena Pomorskega zakonika, ki določa, da je zunanja meja teritorialnega morja tudi državna meja Republike Slovenije. S sprejetjem tega zakona Republika Slovenija dosledno in v rokih, kot so predvideni, uveljavlja razsodbo arbitražnega sodišča v Haagu glede meje med Slovenijo in Hrvaško ter s tem deluje v skladu z načeli mednarodnega prava. Zato bomo v Poslanski skupini Stranke modernega centra predlog zakona podprli. Hvala.
Besedo ima Poslanska skupina Demokratične stranke upokojencev Slovenije, zanjo gospod Ivan Hršak.
Hvala za besedo, spoštovani predsednik. Spoštovani državna sekretarka, kolegice in kolegi! Pred nami je še en zakon iz paketa zakonodaje, s katero uveljavljamo razsodbo arbitražnega sodišča. Gre za zakon o prenehanju veljavnosti Zakona o razglasitvi zaščitne ekološke cone in epikontinentalnem pasu Republike Slovenije, ki je bil sprejet leta 2005. Z njim smo želeli pokazati, da je Slovenija aktivna pomorska država in da zato vzpostavlja učinkovite ukrepe za ohranitev morskega ekosistema Jadranskega morja, slovenskih teritorialnih voda in obalnih območij. Z razsodbo arbitražnega sodišča je nastalo novo pravno stanje, kajti arbitražno sodišče je določilo, da Slovenija nima morskih območij zahodno od meje, kot je določilo, v Piranskem zalivu, torej tudi nima epikontinentalnega pasu. Zaščitna ekološka cona torej ni skladna z razsodbo arbitražnega sodišča. Obenem se v Pomorskem zakoniku črta določba, ki določa, da je zunanja meja teritorialnega morja tudi državna meja. Z arbitražno sodbo določena državna meja namreč deloma določa mejo teritorialnega morja, v Piranskem zalivu pa mejo notranjih voda. Državna meja Slovenije na morju je torej določena z mednarodnim aktom, s koordinatami, zato je omenjena določba o zunanji meji na morju v Pomorskem zakoniku brezpredmetna. Poslanska skupina Desus bo predlog zakona podprla. Hvala.
Besedo ima Poslanska skupina Socialnih demokratov, zanjo gospod Jan Škoberne.
Najlepša hvala, spoštovani gospod predsednik. Spoštovani kolegice in kolegi! Odločitev arbitražnega sodišča, za katero smo si Socialni demokrati prizadevali v času vlade Boruta Pahorja, je seveda nekaj, kar mora Slovenija s svojimi polnimi kapacitetami uveljaviti, ker zagotavlja dolgoročno stabilnost odnosov z našo južno sosedo, in skladno s tem moramo tudi v Državnem zboru izvesti vse potrebne ukrepe za to, da bomo, Slovenija kot država, dosegli to končno implementacijo. Del tega je tudi sprejetje zakona, ki je pred nami, zato ga bomo v Poslanski skupini Socialnih demokratov podprli. Hvala lepa.
Besedo ima Poslanska skupina Nove Slovenije – krščanskih demokratov, zanjo gospod Jožef Horvat.
Hvala lepa, spoštovani gospod predsednik. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Če pustimo danes ob strani dejstvo, da je Slovenija z arbitražno razsodbo dobila manj, kot smo razumeli, da ima na dan 25. junija 1991, in da ni dobila neposrednega stika z odprtim morjem, lahko ugotovimo naslednje. Razsodba je mednarodnopravno zavezujoča v enaki meri za Republiko Slovenijo kot za Republiko Hrvaško. Njena celovita uresničitev v skladu z instrukcijskim rokom, ki je že potekel in je bil šestmesečni instrukcijski rok, je mogoča samo v sodelovanju obeh držav, saj tega enostransko preprosto ni mogoče storiti. Republika Hrvaška še vedno trdno zagovarja stališče, da te razsodbe ni dolžna spoštovati in da zanjo ne velja. Očita pač, da je bil postopek kompromitiran, čeprav je tukaj arbitražno sodišče zelo jasno odločilo, da je bil postopek sicer poškodovan, vendar ne toliko, da se ne bi mogel nadaljevati, in je sodišče odločilo, da se je postopek nadaljeval, in smo 29. junija lani dobili dokončno razsodbo arbitražnega sodišča o meji med Slovenijo in Hrvaško. Meddržavni sporazum s Hrvaško še vedno ni sklenjen, brez tega pa Slovenija ne more enostransko nadaljevati s postopki izvršitve arbitražne razsodbe. Kaj torej v tem trenutku lahko naredi Slovenija, ki je trdno prepričana, da je odločitev arbitražnega sodišča dokončna in da jo je trebaspoštovati? V Novi Sloveniji smo prepričani, da takšnih zakonov, kot je današnji predlog, ne moremo in ne smemo sprejemati, za nas je sprejetje tega predloga zakona brez predmetno. Dokler Hrvaška zavrača odločitev arbitražnega sodišča in ne želi spoštovati njegove odločitve ter ne prične z izvajanjem tretjega odstavka 7. člena Arbitražnega sporazuma, je kakršnokoli ukrepanje Slovenije v zvezi z implementacijo razsodbe arbitražnega sodišča nepotrebno in za Slovenijo lahko tudi škodljivo. S takšnim korakom Hrvaški dobesedno ponujamo svoje območje epikontinentalnega pasu. Glede na navedeno v Novi Sloveniji predlogu zakona ne bomo nasprotovali. Hvala lepa.
Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker k predlogu zakona matično delovno telo ni sprejelo nobenega amandmaja in ker amandmaji h končni določbi niso bili vloženi, zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Odločanje o predlogu zakona bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili jutri, 19. 4. 2018, v okviru glasovanj. S tem prekinjam 2. točko dnevnega reda. Prehajamo na 3. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O DOPOLNITVAH ZAKONA O OHRANJANJU NARAVE PO NUJNEM POSTOPKU. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavnici Vlade, državni sekretarki na Ministrstvu za okolje in prostor gospe Lidiji Stebernak.
Hvala za besedo. Spoštovani predsednik, spoštovani poslanke in poslanci! Končna razsodba arbitražnega sodišča na podlagi Arbitražnega sporazuma med Vlado Republike Slovenije in Vlado Republike Hrvaške ima posledico tudi za predpise, ki določajo meje posebnih varstvenih območij, to je Natura 2000, in zavarovanih območij. V postopku določanja območja Natura 2000 Vlada določi območja po predhodnem mnenju samoupravnih lokalnih skupnosti in na podlagi sprejetja načrta, s katerim se ugotovijo posledice na socialne in gospodarske razmere ter določijo ustrezni razvojni ukrepi. V postopku spreminjanja meje zavarovanega območja pa njihov ustanovitelj seznani javnost s predlagano spremembo akta o ustanovitvi ožjega območja širšega zavarovanega območja. Zakon določa, da je v takem primeru treba pred sprejetjem akta o zavarovanju seznaniti javnost, obdobje mora znašati najmanj 30 dni, če gre za ožje zavarovano območje, in 60 dni, če gre za širše zavarovano območje. Pri slednjem mora ustanovitelj tudi izvesti javno predstavitev lokalnih skupnosti, v kateri so predvidene spremembe meje zavarovanega območja. Ker gre za uskladitev s sodbo arbitražnega sodišča in Zakona o evidentiranju meje z Republiko Hrvaško, je izvedba celotnih opisanih postopkov za spremembe območij Nature 2000 in zavarovanih območij vsebinsko nepotrebna, postopkovno pa predolgotrajna za prilagoditev novim mednarodnopravnim dejstvom. S predlagano dopolnitvijo zakona bo vzpostavljena pravna podlaga za enostavnejši in krajši postopek uskladitve meje teh območij z evidenco državne meje. Hvala.
Predlog zakona je obravnaval Odbor za infrastrukturo, okolje in prostor kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo podpredsedniku gospodu Danilu Antonu Rancu.
Spoštovani predsednik, spoštovana gospa Lidija Stebernak, spoštovani kolegice in kolegi! Odbor za infrastrukturo, okolje in prostor je na 75. nujni seji 11. 4. 2018 kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o dopolnitvah Zakona o ohranjanju narave, EPA 2531 /7, predlog, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo po nujnem postopku predložila Vlada. Na seji odbora so sodelovali predstavniki Ministrstva za okolje in prostor, Komisije Državnega sveta za lokalno samoupravo in regionalni razvoj in Zakonodajno-pravna služba Državnega zbora. V imenu predlagatelja je državna sekretarka na Ministrstvu za okolje in prostor Lidija Stebernak najprej povedala, da ima razsodba arbitražnega sodišča na podlagi Arbitražnega sporazuma med Vlado Republike Slovenije in Vlado Republike Hrvaške posledice tudi na predpise, ki določajo meje posebnih varstvenih območij Natura 2000 in zavarovanih območij. Lidija Stebernak je poudarila, da je v primeru razsodbe arbitražnega sodišča izvedba celotnih postopkov za spremembe območij Nature 2000 in zavarovanih območjih vsebinsko nepotrebna, strokovno pa predolga, saj gre pri določitvi državne meje za spremembo območja Republike Slovenije in njene jurisdikcije. Predlagana dopolnitev zakona bo tako omogočila enostavnejši in krajši postopek uskladitve meje teh območij z evidenco državne meje. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe Valentina Marolt je povedala, da njihova služba o predlogu zakona nima pripomb. Predsednik Komisije Državnega sveta za lokalno samoupravo in regionalni razvoj Dušan Strnad je poudaril, da komisija predlog zakona podpira. Ob tem je tudi dodal, da je bilo ob večinski podpori predlogu zakona izraženo tudi mnenje, da je spreminjanje nacionalne zakonodaje brezpredmetno, dokler Republika Hrvaška ne prizna odločitve arbitražnega sodišča. Amandmaji znotraj nujnega postopka niso bili predlagani. Razprave o posameznih členih predloga zakona ni bilo. Odbor je v skladu s 128. členom Poslovnika Državnega zbora glasoval o treh členih predloga zakona skupaj ter jih tudi sprejel. Ker k predlogu zakona na matičnem delovnem telesu niso bili sprejeti amandmaji, Odbor za infrastrukturo, okolje in prostor Državnemu zboru predlaga, da Predlog zakona o dopolnitvah Zakona o ohranjanju narave sprejme v predloženem besedilu. Hvala lepa.
Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Poslanska skupina Stranke modernega centra, zanjo mag. Branislav Rajić.
Hvala, gospod predsednik. Spoštovani! V Državnem zboru smo novembra 2017 sprejeli Zakon o evidentiranju državne meje z Republiko Hrvaško, ki ureja evidentiranje državne meje s to državo v skladu s končno razsodbo arbitražnega sodišča na podlagi Arbitražnega sporazuma med Vlado Republike Slovenije in Vlado Republike Hrvaške. Razsodba arbitražnega sodišča z dne 29. junija 2017 ima posledice tudi za predpise, ki določajo meje posebnih varstvenih in zavarovanih območij, kot je pri nas Natura 2000. Postopek določanja posebnega varstvenega območja v 33. členu veljavnega Zakona o ohranjanju narave določa, da Vlada določa območja po predhodnem mnenju samoupravnih lokalnih skupnosti in na podlagi sprejetja načrta, s katerim se ugotovijo posledice na socialne in gospodarske razmere ter določijo ustrezni razvojni ukrepi. Postopek spreminjanja meje zavarovanega območja v 57., 58. in 58.a členu Zakona o ohranjanju narave določa, da ustanovitelj, Republika Slovenija ali občina, seznani javnost s predlagano spremembo akta o ustanovitvi zavarovanega območja, če se sprememba nanaša na meje zavarovanega območja. Ker gre pri spremembi oziroma pri določitvi državne meje za spremembo območja Republike Slovenije in njene jurisdikcije, je izvedba celotnega postopka z javno seznanitvijo in javnimi predstavitvami v vseh občinah, ki jih spremembe zadevajo, nepotrebna, zato predlog zakona postavlja nove pravne podlage za enostavnejši in krajši postopek izdaje podzakonskih predpisov in s tem za hitro uskladitev meje posameznih posebnih varstvenih ekološko pomembnih in zavarovanih območij z evidenco državne meje, kot je določeno z razsodbo arbitražnega sodišča. V Poslanski skupini Stranke modernega centra bomo predlog zakona podprli. Hvala.
Besedo ima Poslanska skupina Demokratične stranke upokojencev Slovenije, zanjo gospod Ivan Hršak.
Hvala za besedo. Spoštovani predsednik, spoštovana državna sekretarka, spoštovani kolegice in kolegi! Poslanska skupina Desus bo enotno podprla novelo Zakona o ohranjanju narave. Gre za še eno dopolnitev veljavnega zakona, ki je posledica uveljavitve arbitražne razsodbe. S to novelo se bo namreč omogočila precej hitrejša uskladitev meje posameznih varstvenih območij, torej Nature 2000, ekološko pomembnih območij in zavarovanega območja, z arbitražno razsodbo oziroma z evidenco državne meje, kot bi sicer postopki trajali brez nove določbe. Uskladitev meja posebnih varstvenih območij bo namreč z dopolnitvijo veljavnega zakona mogoče urediti brez izvedbe postopka pridobitve predhodnega mnenja lokalnih skupnosti in brez seznanitve javnosti s predlagano spremembo akta o ustanovitvi ožjega oziroma širšega zavarovanega območja. Naj na koncu ponovim, da bomo v poslanski skupini soglasno podprli Zakon o dopolnitvi Zakona o ohranjanju narave. Hvala.
Besedo ima Poslanska skupina Nove Slovenije – krščanskih demokratov, zanjo gospod Jožef Horvat.
Hvala lepa, še enkrat, gospod predsednik. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, spoštovana državna sekretarka gospa Lidija Stebernak! Pravzaprav bi pri tem predlogu zakona lahko ponovili prejšnje stališče. Še en zakon, ki po naši oceni prehiteva čas in je njegovo sprejetje v tem trenutku brezpredmetno. Vlada predlaga enostavnejši in s tem krajši postopek spremembe meje posebnega varstvenega območja, kadar je ta potrebna zaradi uskladitve z evidenco državne meje, saj se v takem primeru posebno varstveno območje spreminja zaradi spremenjenega pravnega dejstva. Predhodno mnenje lokalnih skupnosti ter tudi izdelava in sprejetje načrta ne bodo več potrebni, prav tako ne bo javne obravnave in javnih predstavitev v vseh občinah, kjer se meja spreminja. Spoštovana koalicija, ki sicer žal de facto in de jure ne obstaja več, naj ponovimo. Razsodba arbitražnega sodišča je mednarodnopravno zavezujoča v enaki meri za Slovenijo in za Hrvaško. Obe državi se morata pri njenem izvrševanju zavzemati za dosledno spoštovanje mednarodnega prava in prava Evropske unije. Hrvaško zavračanje argumentov in spoštovanja mednarodnega prava je tako predpogoj za razpravo in sprejetje novele Zakona o ohranjanju narave. Dokler Hrvaška zavrača odločitev arbitražnega sodišča in ne želi spoštovati odločitve arbitražnega sodišča oziroma ne prične z izvajanjem tretjega odstavka 7. člena Arbitražnega sporazuma med Vlado Republike Slovenije in Vlado Republike Hrvaške, je kakršnokoli ukrepanje naše države v zvezi z implementacijo razsodbe nepotrebno in za Slovenijo morebiti tudi škodljivo. Gospe in gospodje, na tem mestu želim poudariti, da se mi soočamo pravzaprav s krizo identitete slovenske zunanje politike, ki se odraža v tem, da je Slovenija v zadnjem mandatu izgubila kar nekaj svojih tradicionalnih, če smem tako reči, zaveznikov. V Novi Sloveniji se sprašujemo, ali nam tisti, ki so nam verjeli leta 1991 oziroma leta 1992, danes še verjamejo in nam še zaupajo. Koalicijski sporazum je na tem področju, na področju zunanje politike, veliko obetal. »Ključna usmeritev,« piše v koalicijskem sporazumu, »zunanje politike bo povrnitev kredibilnosti in krepitev zunanje politične prepoznavnosti države Slovenije.« Zdaj je čas, da naredimo inventuro. Če bi naša soseda tako pridno naredila domačo nalogo, kot to želi narediti Slovenija, potem bi v Novi Sloveniji predlog zakona z veseljem podprli. V tem primeru bi bilo res dobrodošlo, da vse postopke za spremembo območij Nature 2000 in zavarovanih območij skrajšamo in poenostavimo. Glede na dano situacijo zakonu v Novi Sloveniji ne bomo nasprotovali.
Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker k predlogu zakona matično delovno telo ni sprejelo nobenega amandmaja in ker amandmaji h končni določbi niso bili vloženi, zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Odločanje o predlogu zakona bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili jutri, 19. 4. 2018, v okviru glasovanj. S tem prekinjam 3. točko dnevnega reda. Prehajamo na 4. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O OSEBNI ASISTENCI PO SKRAJŠANEM POSTOPKU. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Predlog zakona je obravnaval Odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsedniku gospodu Urošu Priklu.
Hvala lepa, predsednik. Spoštovane kolegice in spoštovani kolegi, kolikor vas pač je v dvorani! Dovolite, da vam na kratko predstavim poročilo delovnega telesa, Odbora za delo, družino, socialne zadeve in invalide, o Zakonu o osebni asistenci. Naš odbor je na svoji 71. nujni seji 11. tega meseca kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o osebni asistenci, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo in sprejetje predložila Vlada. Šlo je za skrajšani postopek. Pri delu odbora so sodelovali predstavniki predlagatelja, sodelovali so predstavniki naše Zakonodajno-pravne službe, Državnega sveta Republike Slovenije in širok spekter civilnodružbenih organizacij. Odboru je bilo posredovano mnenje Zakonodajno-pravne službe, ki je predlog zakona proučila z vidika njegove skladnosti z ustavo, pravnim sistemom in z zakonodajnotehničnega vidika ter dala pripombe načelne in konkretne narave na nekatere izmed členov predloga zakona. Odboru je bilo predstavljeno tudi stališče Komisije Državnega sveta za socialno varstvo, delo, zdravstvo in invalide, ki, z eno besedo, predlog zakona podpira. Uvodoma je bilo povedano, da je namen predloga zakona omogočiti pravočasen začetek izvajanja osebne asistence, s čimer bo dana možnost invalidom, da živijo v skupnosti in enako kot drugi odločajo o svojem življenju. Predlog zakona bo omogočil, da se bodo pravočasno lahko začeli izvajati vsi potrebni postopki uveljavljanja pravice do osebne asistence, to je najpozneje do 1. julija 2018, ko morajo v skladu z Zakonom o osebni asistenci stopiti v veljavo tudi podzakonski predpisi oziroma akti. S tem datumom bodo lahko uporabniki začeli vlagati vloge, strokovne komisije, ustanovljene v ta namen, bodo začele ocenjevati uporabnike, izdajati mnenja o številu ur osebne asistence in vsebine osebne asistence, ter kar je najbolj bistveno, tudi začele izdajati odločbe. Na delu matičnega delovnega telesa so predstavniki zainteresirane javnosti o predlogu zakona podali svoja stališča in izrazili, to je treba eksplicitno izpostaviti podporo rešitvam s ciljem, da bo zakon zaživel tudi v praksi, s čimer bo invalidom omogočeno, da bodo živeli enakopravno. V razpravi, ki je temu sledila, so članice in člani odbora opozorili, da bi morala novela zakona poskrbeti za vse, ki potrebujejo tovrstne storitve. Izpostavljeno je bilo tudi vprašanje, ali obstaja pravna osnova, ki zagotavlja, da do prenehanja financiranja osebne asistence ne bo prišlo s 1. 1. 2019. Predstavniki predlagatelja zakona so poudarili, da izvajalci osebne asistence sodijo v ingerenco zakona o delovnih razmerjih, zaposleni delavci tako ne bodo prekarci. Plačevanje bo potekalo po urah z vavčerji. Poudarjeno je bilo tudi, da ni nobene bojazni, da bi prišlo do prekinitve financiranja osebne asistence, saj si pač nihče, tudi seveda minister, ne bi in ne bo dovolil, da ne bi zagotovil financiranja osebne asistence preko 500 upravičencem oziroma uporabnikom. Glavna sprememba novele zakona je prenos ocenjevanja uporabnikov/upravičencev do osebne asistence na Skupnost centrov za socialno delo. Centri za socialno delo so nosilci postopka za uveljavljanje pravice do osebne asistence in so v tej fazi reorganizacije, ki izhaja iz spremembe Zakona o socialnem varstvu, izredno obremenjeni, zato ne bi bili sposobni izpeljati ocenjevanja in izobraževanja v optimalni meri. Tako je pomemben vidik prenosa odločanja s centra za socialno delo na skupnost, tako da bo lahko le-ta pripravila vse potrebno, da bodo s 1. 1. 2019 odločbe veljale in bo financiranje zagotovljeno. Odbor je v nadaljevanju sprejel amandmaje koalicijskih poslanskih skupin kot posledica pripomb Zakonodajno-pravne službe in na koncu še glasoval in sprejel vse člene predlaganega zakona skupaj. Glede na sprejete amandmaje je na podlagi prvega odstavka 133. člena našega poslovnika pripravljeno besedilo dopolnjenega predloga zakona, v katerega so vključeni tudi na odboru sprejeti amandmaji. Dopolnjen predlog zakona pa je sestavni del tega poročila, ki sem vam ga skušal na kratko predstaviti. Hvala lepa za vašo pozornost.
Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Poslanska skupina Demokratične stranke upokojencev Slovenije, zanjo gospod Uroš Prikl.
Hvala lepa, predsednik, še enkrat. Še enkrat en lep pozdrav kolegicam in kolegom, ki vztrajate, ki ne obstruirate tako pomembne točke, kot je Zakon o osebni asistenci, ki prinaša resnično dodano vrednost invalidom, čez 500 upravičencem do pravice, ki izhaja iz dopolnitve Zakona o osebni asistenci! Dovolite, da vam predstavim stališče Poslanske skupine Desus k temu zakonu. Spoznanje, da je v Sloveniji treba asistenco za neodvisno življenje oseb, ki v vsakdanjem življenju potrebujejo pomoč drugega, sistemsko korektno in konkretno urediti, ne da se tovrstna pomoč omogoča zgolj s poskusnimi, recimo temu, pilotnimi projekti, je dokončno dozorelo lanskega 17. februarja, ko smo poslanci in poslanke z več kot ustavno večino sprejeli zelo dolgo in težko pričakovan zakon, Zakon o osebni asistenci. Malo kasneje smo sprejeli še zakon, ki je prinesel prav tako težko pričakovano reorganizacijo centrov za socialno delo, gre za Zakon o socialnem varstvu. Oboje, oba zakona sta tesno povezana, saj imajo prav zdaj, ko tečejo postopki reorganizacije centrov za socialno, slednji ogromno dela z vzpostavitvijo novega sistema in ostalih določil, ki izhajajo iz novele oziroma spremembe Zakona o socialnem varstvu. Nazaj na osebno asistenco. V Poslanski skupini Desus bomo vladni predlog, ki predlaga drugačno začasno rešitev v začetnem obdobju urejanja pravic z osebno asistenco, seveda podprli. Po predlogu Vlade bi komisije, ki bodo ocenjevale upravičence in izdelovale mnenje o številu ur in vsebini osebne asistence, do najpozneje konca leta 2019 delovale v okviru Skupnosti centrov za socialno delo Slovenije in ne na centrih za socialno delo, kot je bilo to prvotno zamišljeno. V Poslanski skupini Desus verjamemo, da bo v tej prehodni fazi reorganizacije to resnično razbremenilo centre in da se bodo lahko fokusirali na samo reorganizacijo, aktivacijo in vsa ostala določila, ki iz ZSV izhajajo, hkrati pa bo omogočen pravočasen začetek izvajanja Zakona o osebni asistenci. Predlog novele na drug način, kot je bilo prvotno zastavljeno, ureja tudi financiranje izvajalcev osebne asistence. Le-ti ne bodo financirani po dvanajstinah, kot je bilo prvotno predvideno, ampak na podlagi mesečno izstavljenih zahtevkov. Da bi zagotovili kakovostno ocenjevanje potreb po osebni asistenci, je na novo opredeljeno tudi obvezno usposabljanje članov v komisiji in tako imenovanih koordinatorjev. Zaradi ekonomičnosti, gospodarnosti bo komisija svoje delo opravljala v sestavi dveh članov, pri čemer se ohranja možnost, da je eden izmed teh dveh članov imenovan iz vrst predstavnikov samih uporabnikov. Predlog novele nadalje tudi spreminja pristojnost za odločanje o pravicah do osebne asistence, in sicer bo to glede na dejanski kraj bivanja uporabnikov, s čimer se jim storitev oziroma organ, kjer bodo pravice uredili, dejansko tudi približa. Med drugim predlog dodatno, in po našem mnenju bolje, optimalneje, ureja še pogodbo z izvajalci asistence, pripravo izvedbenega načrta, natančno vsebino dogovora o izvajanju storitev in evidenco osebnih asistentov. Da počasi zaključim, bistveno je, da bomo s to novelo omogočali pravočasno izvajanje osebne asistence in hkrati zagotovili tudi ustrezno kakovost izvajanja pomoči uporabnikom. Vsled te naše ocene in dejstva, da praktično vsi, ki jim je ta zakon namenjen, torej vsi uporabniki, z zadovoljstvom ugotavljajo, da je ta zakon dober, ne vidimo v naši poslanski skupini prav nikakršnega razloga, da ne bi v celoti namenili podpore temu zakonu. Hvala lepa.
Besedo ima Poslanska skupina Socialnih demokratov, zanjo gospa Marija Bačič.
Spoštovani gospod predsednik, spoštovana gospa ministrica, kolegice in kolegi! S težavo bom povedala to svoje stališče, ker nas je ob tako pomembnem zakonu, kot je osebna asistenca za najbolj ranljive skupine, kot so invalidi, v dvorani le enajst poslancev. To res ni lepo. Socialni demokrati bomo predlog Zakona o osebni asistenci podprli, saj gre za nadgradnjo zakona, ki bo omogočala lažje izvajanje sprejete zakonodaje. Pravočasen začetek izvajanja osebne asistence je ključen, če želimo zagotoviti izvedbo ciljev in zagotoviti pomoč invalidom uporabnikom pri izvajanju aktivnosti, vezanih na vključevanje v družbo. S predlogom zakona se bo zagotovil pravočasen začetek izvajanja osebne asistence. S tem bo zagotovljeno, da se bodo lahko izvajali postopki uveljavljanja pravice do osebne asistence najpozneje 1. julija 2018, do takrat morajo v skladu z zakonom začeti veljati podzakonski predpisi. S tem presečnim datumom, torej 1. 7. 2018, bodo uporabniki lahko začeli vlagati vloge, strokovne komisije pa ocenjevati uporabnike, izdajati mnenja o številu ur in o vsebini osebne asistence. Na tej podlagi mnenj se bodo izdajale tudi odločbe. Centri za socialno delo so po zakonu glavni nosilci aktivnosti ocenjevanja uporabnikov, a v tem kritičnem začetnem obdobju bodo centri za socialno delo v fazi reorganizacije in bodo izredno obremenjeni, zato bo v prihodnjem obdobju, od 1. julija 2018 do 31. decembra 2019, Skupnost centrov za socialno delo Slovenije namesto centrov za socialno delo imenovala in organizirala strokovne komisije. Na tak način nam bo uspelo zagotoviti pravočasno izvedbo postopkov in izvajanja osebne asistence za približno 500 uporabnikov. Poleg navedenega se s predlogom zakona predlagajo še nekateri manjši vsebinski popravki, med drugim tudi drugačen način urejanja financiranja izvajalcev osebne asistence, ki bodo financirani po dejansko realiziranih urah, pravilnik pa bo določil metodologijo za izračun cene ure storitev osebne asistence. Na novo se opredeljuje obvezno usposabljanje članov komisij in koordinatorjev, saj se lahko le tako zagotovi strokovno in enakovredno ocenjevanje potreb po osebni asistenci, število ur osebne asistence, do katerih bo posamezni uporabnik upravičen. Program usposabljanja bo pripravilo ministrstvo v tesnem sodelovanju z Inštitutom Republike Slovenije za socialno varstvo in Skupnostjo centrov za socialno delo Slovenije. Spremenili sta se tudi dve alineji pri storitvah osebne asistence, ki se nanašata na storitve s področja zdravstva. Nova opredelitev storitve ne zahteva posebnih znanj asistenta, od njega pa se pričakuje, da bo opravljal vse naloge za uporabnika, kot bi jih lahko sam, če ga pri tem ne bi ovirala invalidnost. To je le nekaj dopolnitev novih rešitev in popravkov, ki bodo pozitivno pripomogle uporabnikom osebne asistence. V naši poslanski skupini, kot sem že povedala, bomo zakon soglasno podprli. Hvala lepa.
Besedo ima Poslanska skupina Levica, zanjo Miha Kordiš.
Lepo pozdravljeni! Danes bomo glasovali o popravkih zakona, ki se na srečo še ni začel uporabljati. Pravim na srečo, zato ker se brez vladnih popravkov zakona sploh ne bi dalo izvrševati. Noveli zakona v Levici ne bomo nasprotovali, prav tako je ne bomo podprli. Vzdržali se bomo, zato ker osnovni zakon invalidom ne zagotavlja univerzalne pravice do osebne asistence. Zakon po nepotrebnem omejuje krog upravičencev samo na najtežje invalide. Kriteriji za odobritev osebne asistence so postavljeni tako strogo, da jih okoli 80 % sedanjih uporabnikov ne izpolnjuje. Izključeni so vsi, ki bodo invalidi postali po 65. letu starosti, čeprav vemo, da se življenjska doba podaljšuje in da je tveganje za nastanek slepote ali možganske kapi največje ravno pri starejših. Prav tako je nesprejemljivo, da pravice do osebne asistence ne bodo imeli tisti invalidi, ki po normativih potrebujejo manj kot 30 ur pomoči na teden. Za take neživljenjske omejitve ni nobenega pravega razloga. Edini razlog je varčevanje, varčevanje na račun invalidov. Lani je ministrstvo za delo za sofinanciranje osebne asistence namenilo zgolj in samo 3,6 milijona evrov, za primerjavo, to je manj, kolikor stane en sam oklepnik tipa boxer, ki jih namerava Vlada kupiti zaradi zavez do Nata. En oklepnik boxer namreč nanese 4,5 milijona evrov. Če to pomnožimo s 130 oklepniki, pridemo na več kot 600 milijonov evrov, kar je pa spet seveda samo polovica od 1,2 milijarde evrov, ki naj bi jo porabili za dve Natovi srednji bataljonski skupini. Zakaj to razlagam? Zato ker ta primerjava zgovorno priča, da bi Vlada z novelo tega zakona lahko zagotovila osebno asistenco vsem invalidom, ki jo potrebujejo, seveda če bi delovala za blaginjo državljanov, ne pa po navodilih tujih centrov moči. Primere take vrste bi lahko našteval v nedogled, zato mi dovolite, da se zadržim samo še pri enem. Lani je ministrstvo za delo invalidskim organizacijam zagotovilo 3,6 milijona evrov, s čimer naj bi zaposlili 353 osebnih asistentov. Med tem je bivakiranje 90 vojakov Slovenske vojske na Natovi operaciji v Latviji naše državljane lani stalo 4,6 milijona evrov. Skratka, denar je, denarja je dovolj, ampak se ne porablja za blaginjo državljank in državljanov, ampak za Natove rabote in druge nesmiselne nakupe. Pri tem ima poveljnik voda Slovenske vojske v Latviji dobrih 4 tisoč 740 evrov neto plače, medtem ko subvencije za zaposlitev osebnih asistentov ne zadostujejo niti za izplačilo minimalca. Invalidske organizacije morajo to razliko doplačevati, in to so prioritete slovenskega političnega razreda, navsezadnje tudi stranke Socialnih demokratov, ki jo vodi tako ministrstvo za socialne zadeve kot ministrstvo za obrambo. Pa jim za reveže neprestano zmanjkuje denarja, za tanke pa nikoli. Položaj delavcev, ki izvajajo osebno asistenco, je drugi razlog, zakaj se bomo vzdržali. Poslanci Levice smo lani predlagali več varovalk, ki bi preprečevale zaposlovanje osebnih asistentov preko espejev in ki bi zagotovile enako plačilo vsem osebnim asistentom. Zakon namreč ne ustvarja samo dveh kategorij invalidov, ampak tudi dve kategoriji osebnih asistentov – prvorazredne, ki bodo plačani iz proračuna in jih bo varovala kolektivna pogodba, in drugorazredne, ki bodo še naprej odvisni od ad hoc programov in finančnih zmožnosti invalidskih organizacij. Ker vladna novela te diskriminacije ne bo odpravila, se bomo v Levici pri glasovanju o tem zakonu vzdržali. Hvala.
Besedo ima poslanska skupina Nove Slovenije – krščanskih demokratov, zanjo gospod Jožef Horvat.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovana gospa ministrica, spoštovani kolegice in kolegi! Zakon o osebni asistenci, ki smo ga na naš predlog, na predlog Nove Slovenije, vsi skupaj sprejeli lani februarja, omogoča invalidom, da živijo v skupnosti in enako kot drugi odločajo o svojem življenju. Kolegice in kolegi, na tem mestu mi dovolite, da ponovno izrazim priznanje in hvaležnost Državnemu zboru, da je razumel predlog opozicijske Nove Slovenije in zmogel izjemno podporo Zakonu o osebni asistenci. Zakon o osebni asistenci omogoča osebno asistenco na domu, na delovnem mestu, pri izobraževanju in pri vključevanju v socialno okolje. Invalidom se torej omogoči podpora pri vključevanju v vsakdanje življenje. Po ocenah ministrstva naj bi bilo v začetni fazi od 400 do 500 uporabnikov, ki bodo po ocenjevanju, ki bo potekalo v prehodnem obdobju, od 1. julija do 31. decembra 2018, upravičeni do osebne asistence. V Poslanski skupini Nove Slovenije podpiramo vsa prizadevanja Vlade, da se zakon prične v polni meri izvajati januarja prihodnje leto, zato tudi podpiramo predlagano novelo. V začetni fazi ocenjevanja naj bi strokovne komisije imenovala in organizirala njihovo delo Skupnost centrov za socialno delo Slovenije, ko bodo izpolnjeni pogoji, pa bodo te naloge prevzeli centri za socialno delo. V predlogu novele se določa tudi nova ureditev financiranja izvajalcev osebne asistence, torej glede na dejansko realizirane ure namesto po dvanajstinah. Od izvajalcev osebne asistence se po novem pričakuje opravljanje zgolj tistih nalog, ki bi jih lahko opravljal uporabnik sam, če ga pri tem ne bi ovirala invalidnost. Predlog prinaša še nekaj drugih rešitev, ki bodo omogočile nemoteno izvajanje zakona. V Poslanski skupini Nove Slovenije podpiramo novelo predloga zakona, ker si želimo, da zakon 1. januarja 2019 zaživi in predvsem da konkretne rezultate. Glasovali bomo za zakon.
Besedo ima Poslanska skupina Stranke modernega centra, zanjo mag. Tanja Cink.
Spoštovani predsednik, gospa ministrica, kolegice in kolegi! Osebna asistenca je definirana kot pomoč uporabniku pri tistih opravilih in dejavnostih, ki jih uporabnik ne more izvajati sam zaradi vrste in stopnje invalidnosti, vendar pa jih vsakodnevno potrebuje tako doma kot izven doma. Tem osebam je z osebno asistenco omogočeno, da lahko živijo neodvisno in aktivno ter so enakopravno vključene v družbo. V preteklosti se je osebna asistenca v Sloveniji programsko izvajala in financirala vrsto let, četudi ni bilo to področje zakonsko oziroma sistemsko urejeno. Prizadevanja, da osebna asistenca dobi zakonsko podlago, segajo skoraj desetletja nazaj in veseli nas, da smo v tem sklicu državnega zbora, to je bilo februarja lani, poslanci soglasno s 70 glasovi za sprejeli Zakon o osebni asistenci. Sprejetje zakona predstavlja uresničitev temeljnega namena Konvencije o pravicah invalidov, in sicer uresničevanje pravice do dostojanstva, enakega obravnavanja, samostojnega življenja in sodelovanja v družbi. Z novelo Zakona o osebni asistenci, ki jo imamo danes na poslanskih klopeh, je nedvomno povezana tudi septembra lani sprejeta novela Zakona o socialnem varstvu, ki predstavlja pravno podlago za reorganizacijo centrov za socialno delo. Uporaba Zakona o osebni asistenci se namreč prične 1. januarja 2019, podzakonski akti pa morajo biti sprejeti do 30. junija 2018. S tem dnem pa tudi centri za socialno delo začnejo postopke za uveljavljanje pravice do osebne asistence. Centri za socialno delo, ki so nosilci postopka za uveljavljanje pravice do osebne asistence, pa so na podlagi novele Zakona o socialnem varstvu v procesu reorganizacije posledično izredno obremenjeni. Prav to je ključni razlog za spremembe veljavnega zakona. Spremembe predvidevajo razbremenitev centrov za socialno delo na začetku izvajanja veljavnega zakona, s čimer se omogoča pravočasen začetek izvajanja osebne asistence. Za same uporabnike je to seveda ključnega pomena. Ker se poslanci in poslanke skupine SMC zavedamo, kako nujne so spremembe zakona, smo seveda sopodpisali zahtevo za sklic izredne seje Državnega zbora. Da so spremembe nujne in jih pozdravljajo tudi številni deležniki, dokazujejo tudi dopisi, ki smo jih poslanci prejeli s strani YHD, zveze Sožitje ter Skupnosti organizacij za usposabljanje oseb s posebnimi potrebami v Sloveniji. Pri tem bi želela poudariti tudi, da smo v tem mandatu Državnega zbora poleg Zakona o osebni asistenci sprejeli že kar nekaj zakonov in sprememb, ki pomembno vplivajo na položaj invalidov v družbi, s čimer smo dokazali, da nam ni vseeno za izzive in težave, s katerimi se vsakodnevno srečujejo tako invalidi kot tudi njihovi bližnji. Prav tako me veseli, da bomo na tej izredni seji obravnavali tudi zakon o socialnem vključevanju invalidov, in verjamem, da zmoremo poslanci napraviti te odločilne korake in da bomo spremembe Zakona o osebni asistenci sprejeli. V Poslanski skupini Stranke modernega centra bomo predlog zakona seveda podprli. Hvala.
Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Odločanje o predlogu zakona bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili jutri, 19. aprila 2018, v okviru glasovanj. S tem prekinjam 4. točko dnevnega reda. Prehajamo na 5. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O ŠTIPENDIRANJU PO SKRAJŠANEM POSTOPKU. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavnici Vlade, ministrici za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti, ki opravlja tekoče posle, dr. Anji Kopač Mrak.
Spoštovani predsednik Državnega zbora, hvala za besedo. Dragi poslanke in poslanci! Kot predstavnica predlagatelja želim v današnji obravnavi sprememb in dopolnitev Zakona o štipendiranju uvodoma izpostaviti, da je pred vami zadnji izmed zakonodajnih predlogov, povezanih z avtomatičnim informativnim izračunom, ki ga je za vse pravice iz javnih sredstev, med katere sodi tudi državna štipendija, prinesla novela Zakona o uveljavljanju pravic iz javnih sredstev. Štipendije so namenjene spodbujanju, izobraževanju in doseganju višje izobrazbene ravni štipendistk in štipendistov. Država največji delež sredstev namenja ravno za štipendije tistih, ki jih najbolj potrebujejo, in s tem prispeva k doseganju enakih možnosti vseh za izobraževanje. Da bi se za avtomatični informativni izračun lahko v večini primerov uporabil tudi za državne štipendije, so v predlaganem zakonu predvidene rešitve, s katerimi se tako za štipendiste kot tudi za štipenditorje odpravljajo pomembne administrativne ovire in poenostavljajo pogoji in postopki za odločanje o štipendijah. Danes obravnavani predlog zakona tako daje pravno podlago, da štipendistom ni nujno treba vsako leto vlagati vloge in predlagati dokazil za nadaljnje prejemanje štipendije. Državni štipendisti bodo vlogo vložili samo za prvo šolsko oziroma študijsko leto, naslednja leta pa jim bo štipendijsko razmerje podaljšano po uradni dolžnosti vse do konca izobraževalnega programa. Podatki, s katerimi se bo preverilo, ali štipendist izpolnjuje pogoje za nadaljnje prejemanje, bodo pridobljeni iz uradnih evidenc. Po uradni dolžnosti se bo odločalo tudi o dodatku k štipendiji, ki se sedaj dodeljuje na zahtevo štipendista. Leta 2017 je državno štipendijo prejemalo skoraj 47 tisoč dijakov in študentov, večina teh bo po novem zajeta v avtomatični informativni izračun. Glede na to, da centri za socialno delo letno odločijo o približno 80 tisoč vlogah za državne štipendije, avtomatizacija postopka razbremenjuje njihovo delo, predvsem pa za štipendiste predstavlja hitrejše odločanje o njihovi pravici, saj bo o vseh pravicah odločeno že v mesecu oktobru. To pa pomeni, da bodo vsi štipendisti prejeli državno štipendijo že v mesecu novembru, kar je veliko prej kot do sedaj, ko se je o vlogah odločalo tudi do decembra. Popolna avtomatizacija je za državne štipendije tako predvidena za šolsko oziroma študijsko leto 2019/2020, medtem ko bodo vsebinske spremembe, ki jih prinaša obravnavana novela, začele veljati že s šolskim oziroma študijskim letom 2018/2019. V predlaganem zakonu je predvidenih še kar nekaj drugih sprememb, ki so bile pripravljene v luči poenostavitve postopkov odločanja o štipendijah, hkrati pa učinkujejo v korist štipendistov, tako v smislu predvidenih posledic kakor tudi razbremenitve glede predlaganja različnih potrdil. Ena takšnih je odprava trenutno veljavne ureditve, da mora štipendist pred spremembo izobraževalnega programa pridobiti soglasje štipenditorja, sicer mu štipendija preneha. Namen državne štipendije je omogočanje izobraževanja dijakov in študentov, ki prihajajo iz socialno šibkejših družin, namen Zoisove štipendije pa je spodbujanje dijakov in študentov k doseganju izjemnih dosežkov na različnih področjih. V nobenem primeru pa področje izobraževanja ne vpliva na dodelitev štipendije niti na njeno višino. Ker približno tisoč štipendistov vsako leto zamenja izobraževalni program, jim bo s tem predlaganim zakonom olajšano prehajanje med programi, brez strahu, da se jim bo zaradi tega prenehalo štipendijsko razmerje. Predlog zakona prinaša tudi spremembe pri vračanju štipendije, ko štipendist ne zaključi letnika ali programa, za katerega je bil štipendiran. Bistvena novost je, da štipendistu ne bo več treba vračati štipendije, če letnika ali izobraževalnega programa ne bo uspešno zaključil zaradi zdravstvenih razlogov, starševstva ali socialnih razlogov, česar sedaj veljavni zakon ne omogoča. Na ta način bo štipendistom, ki študija ne uspejo zaključiti zaradi različnih opravičljivih razlogov, prihranjena dodatna socialna stiska. Verjamem, da boste zakon podprli. Hvala.
Predlog zakona je obravnaval Odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsedniku Urošu Priklu.
Hvala lepa, predsednik. Spoštovani! Odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide je na svoji 71. seji 11. tega meseca kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o štipendiranju. Državnemu zboru ga je predložila v obravnavo in sprejetje Vlada po skrajšanem postopku. Pri delu odbora so bili prisotni oziroma so aktivno sodelovali predstavniki ministrstva za delo, predstavnica Zakonodajno-pravne službe Državnega zbora ter predstavnik Državnega sveta Republike Slovenije. Odboru je bilo posredovano mnenje Zakonodajno-pravne službe, ki je predlog zakona preučila z vidika njegove skladnosti z ustavo, pravnim sistemom in z zakonodajno-tehničnega vidika ter dala pripombe k členoma 7 in 25. Odbor je prejel oziroma se je seznanil z mnenjem Komisije Državnega sveta za socialno varstvo, delo, zdravstvo in invalide, ki novelo zakona seveda podpira. Uvodoma je bilo predstavljeno, kar je prejle že povedala predstavnica predlagatelja, da je eden izmed ključnih ciljev predlagane novele poenostavitev odločanja o štipendijah in bolj enotno in učinkovito odločanje o tej materiji. V razpravi, ki je sledila na matičnem delovnem telesu, so pravzaprav vsi razpravljavci podprli predlagano spremembo zakona, eksplicitno pa je bilo poudarjeno, da bo odločanje o štipendijah bolj enostavno in bolj učinkovito, s čimer se razbremeni na eni strani tako dodeljevalce štipendij kot na drugi strani vlagatelje. Cilj je tudi omilitev najbolj strogih določb veljavnega zakona, ki ima za štipendiste nesorazmerne posledice glede prenehanja štipendijskega razmerja in obveznosti vračila štipendije za neuspešno zaključen letnik. Novela gre v prid dijakom in študentom, to je treba povedati, z njo se na podlagi tega strinja tudi Študentska organizacija. Ob tem je bilo tudi izpostavljeno stališče, da moramo ustvariti pogoje, da bodo lahko vsi, ki hočejo in si želijo študirati, imeli to možnost, in kar je prav tako bistvenega pomena, po končanem študiju dobili zaposlitev. V nadaljevanju je odbor sprejel amandmaje k členom 17, 24 in 25 ter na koncu glasoval in tudi sprejel vse člene skupaj. Glede na sprejete amandmaje je na podlagi prvega odstavka 133. člena našega poslovnika pripravljeno besedilo dopolnjenega predloga Zakona o štipendiranju, v katerega so vključeni ti amandmaji. Ta dopolnjeni predlog sem vam zelo na kratko predstavil v tem kratkem poročilu. Najlepša hvala.
Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Poslanska skupina Demokratične stranke upokojencev Slovenije, zanjo mag. Julijana Bizjak Mlakar.
Spoštovani predsednik Državnega zbora, spoštovani poslanke, poslanci in drugi prisotni! Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o štipendiranju, ki je pred nami, je bil pripravljen v luči sprememb Zakona o uveljavljanju pravic iz javnih sredstev, ki so bile povezane z uvedbo avtomatiziranega informativnega izračuna. Spremembe pomenijo na eni strani odpravo administrativnih ovir za štipendiste, na drugi strani pa razbremenitev dodeljevalcev štipendij, to je centrov za socialno delo in javnega sklada, ki je pristojen za izvedbo štipendijske politike. Druga vrsta sprememb, ki jih prinaša predlagana novela, so vsebinske spremembe v korist dijakom in študentom. V praksi se je pri izvajanju zakona namreč izkazalo, da so nekatere določbe veljavnega zakona preveč rigorozne in z vidika posledic, ki nastanejo štipendistu, nesorazmerne glede na pogoje in obveznosti, ki bi jih moral štipendist izpolnjevati. Prva pomembna izboljšava trenutne veljavne ureditve gre v smeri, da se bosta pravica do štipendije in dodatkov podaljševali avtomatično in ne na podlagi vsakokratne vloge za podaljšanje štipendijskega razmerja, seveda če bo štipendist izpolnjeval pogoje. Državna in Zoisova štipendija se ne bosta dodeljevali za točno določen izobraževalni program, ampak za raven izobrazbe. Posledično štipendist za spremembo izobraževalnega programa ne bo potreboval predhodnega soglasja štipenditorja in bo štipendijo prejemal, če bo naslednje leto uspešno vpisan v višji letnik, ne glede na to, ali bo vpisan v isti ali drug izobraževalni program. Dodatek za uspeh bo vezan samo na povprečno oceno in ne več v odvisnosti od kreditnih točk. Če se štipendist naslednje šolsko oziroma študijsko leto ne bo vpisal v višji letnik, mu bo štipendija avtomatično mirovala, po enem letu pa se bo preverilo, ali je napredoval v višji letnik. Če štipendist ne bo diplomiral oziroma magistriral v roku, bo vračal štipendijo samo za neuspešno zaključen letnik, ne bo pa je treba vračati tistim, ki iz določenih opravičljivih razlogov niso mogli uspešno zaključiti letnika. Pri kadrovskih štipendijah bo možno nadaljevanje izobraževanja s prve na drugo bolonjsko stopnjo, rok, v katerem je delodajalec dijaka oziroma študenta štipendiral, pa se bo nekoliko podaljšal. Naše mnenje k nanizanim novostim na področju štipendiranja je, da le-te dijakom in študentom omogočajo boljši družbeni in socialni položaj, hkrati pa, kot že večkrat povedano, smo v Poslanski skupini Desus vedno naklonjeni rešitvam, ki vodijo v odpravo nepotrebnih birokratskih in ostalih omejitev, ki ne služijo osnovnemu namenu določene materije. Zavzemamo se za to, da bi zakonske rešitve, ob tem, ko urejajo določen položaj, pravice in v zvezi z njimi potrebne postopke, tako po vsebini kot postopkovnem vidiku čim bolj stremele k prijaznosti do uporabnika in samega izvajalca predpisa. Ker temu načelu po našem mnenju predlog novele Zakona o štipendiranju sledi, ga bomo v Poslanski skupini Desus soglasno podprli. Hvala lepa za pozornost.
Besedo ima Poslanska skupina Socialnih demokratov, zanjo gospa Marija Bačič.
Hvala lepa, še enkrat, za besedo, gospod predsednik. Lepo pozdravljeni vsi! Pred sabo imamo še en vladni zakon, ki je po svoji vsebini predvsem tehnične narave. Po navedbah predlagatelja je cilj predlagane novele, da postane odločanje o štipendijah bolj enostavno in učinkovito, s čimer se razbremeni tako dodeljevalce štipendij kot tudi vlagatelje. Cilj pa je tudi omilitev najbolj rigoroznih določb veljavnega zakona, ki ima za štipendiste nesorazmerne posledice glede prenehanja štipendijskega razmerja in obveznosti vračila štipendije za neuspešno zaključen letnik. Predlog tako na novo opredeljuje osnovne določbe glede dodeljevanja štipendije in loči med tistimi štipendijami, ki se dodelijo za izobraževalni program, in tistimi, ki se dodelijo za raven izobraževanja. V vsakem šolskem oziroma študijskem letu se bo preverilo, ali je štipendist vpisan v višji letnik programa na ravni, ki je višja od njegove že pridobljene, in če bo temu tako, se mu bo štipendija avtomatično dodelila. V nasprotnem primeru pa bo štipendijsko razmerje mirovalo. Pri štipendijah, pri katerih je pomemben tudi izobraževalni program, pa se bo preverilo, ali je štipendist vpisan v višji letnik istega izobraževalnega programa kot v predhodnem šolskem ali študijskem letu. Novela spreminja tudi določbe glede dodatkov, kjer se predvideva poenostavitev glede preverjanja pogojev dodatka za bivanje, ki se bodo preverjali samo ob prvi vlogi in ob morebitni spremembi začasnega prebivališča. Dodatek za uspeh je po predlogu vezan samo na povprečno oceno. Pri kadrovskih štipendijah se predlaga daljši rok za zaposlitev štipendista po zaključku izobraževalnega programa in tudi možnost nadaljevanja izobraževanja s prve na drugo bolonjsko stopnjo ali s srednje poklicne na srednjo tehniško izobraževanje. Novela tudi natančneje opredeljuje pogoje za nadaljevanje štipendiranja ob spremembi izobraževalnega programa ter enostavnejše odločanje o mirovanju štipendijskega razmerja. Z vidika štipendistov je pomembna določba, ki določa, v katerih primerih je štipendist dolžan vrniti štipendijo. Dodaja se opredelitev, da je vračilo potrebno samo v primeru neuspešno zaključenega letnika, poleg tega se predlaga, da štipendije niso dolžni vrniti štipendisti, ki letnika ne dokončajo iz opravičljivih razlogov. V naši poslanski skupini predlagane rešitve pozdravljamo in jih bomo tudi soglasno podprli. Hvala lepa.
Besedo ima Poslanska skupina Levica, zanjo Miha Kordiš.
Lep pozdrav! V Levici bomo predlagano novelo Zakona o štipendiranju podprli, saj poenostavlja postopke pridobivanja in ohranjanja štipendije ter odpravlja nekatere najbolj rigorozne in neživljenjske določbe, ki so bile v veljavi do sedaj. V Levici še posebej pozdravljamo ukrepe, ki gredo v prid socialno najbolj ogroženim študentom in študentkam. Če se zadržim pri treh [[…]]Na podlagi veljavnega zakona se je v praksi dogajalo, da so študenti zaradi birokratskih zapletov ob spremembi programa, navkljub temu da so napredovali v višji letnik, izgubili štipendijo oziroma so morali to štipendijo vračati. S spremembo, da se štipendija podeli za raven izobraževanja in ne za posamezen izobraževalni program, se ta težava odpravlja. Predlog takisto odpravlja nesorazmeren ukrep vračanja štipendije, ki je v praksi pomenil, da so morali študentje, ki niso diplomirali v roku, vrniti znesek prejete štipendije za dve leti, kar je lahko naneslo več kot 4 tisoč 500 evrov dolga. Pri največjih dolgovih gre predvsem za študente iz socialno najbolj ogroženih družin, ki jih lahko samo en sam zamujen dan skupaj z njihovimi družinami pahne še globlje v začaran krog revščine. Poleg tega se spreminja neživljenjska določba, ki je določala, da mora štipendist štipendijo vrniti, tudi če letnika ni zaključil zaradi opravičljivih razlogov. V takem primeru je zdaj sicer lahko upravičen do odpisa dolga, kar pa je v praksi povzročalo velike težave in do odpisa v večini primerov ni prišlo. Sedaj se končno določa, da dolg v tem primeru ne nastane. Moram pa se kritično odzvati na vsebino stališča Državnega sveta v tistem delu, kjer se predlaga uvedba dodatnih pogojev za preprečitev bega možganov iz določenih krajev in regij. V Levici smo proti kakršnemukoli omejevanju oziroma pogojevanju štipendiranja na način, da bi se od študentov zahtevala zaposlitev v določenem kraju. Mladi se za odhod iz deprivilegiranih območij ne odločajo zaradi odsotnosti prisile, ampak zaradi slabih življenjskih pogojev, predvsem nizkih plač in visokih stroškov bivanja. Štipendijska politika mora zagotavljati, da imajo vsi enake možnosti, se pravi materialne pogoje za to, da lahko študirajo. Funkcija štipendije je v izenačevanju možnosti, ne pa v prilagajanju potrebam trga ali kot nek nadomestek za odsotnost razvojnih politik na državni oziroma na regionalni ravni. Beg možganov, torej izobraženih mladih, iz določenih regij oziroma kar iz naše države lahko zaustavimo le z uspešno socialno in gospodarsko politiko doma, s stanovanjsko politiko, ki mladim zagotovi dostopna stanovanja, z dostojnimi plačami, kvalitetnimi, dosegljivimi javnimi storitvami. Kar v tej državi počnemo pod komando vladajočega razreda, je ravno nasprotno. Politične volje, da bi po zgledu drugih držav omejili tržne najemnine, ni, plače obstajajo na ravni, ki ne omogoča dostojnega življenja, medtem ko z deregulacijo na področju zaposlovanja tujcev spodbujamo zaposlovanje tujih izobraženih kadrov pri nas in stimuliramo socialni damping. Pa še to, nikakor ne smemo dopustiti, da bi vlogo socialnega korektiva opravljalo študentsko delo, zaradi katerega mnogi študentje beležijo bistveno nižjih uspeh, zabeležen pa je tudi višji osip med tistimi, ki več delajo. V Levici zagovarjamo reformo študentskega dela na način, da se odpravi njegova dampinška narava, posredovanje študentskega dela je treba iz zasebnih agencij premestiti na javni zavod, s čimer bi letno pridobili deset milijonov evrov, ki jih zdaj v žepe pospravljajo privatniški študentski servisi, lahko pa bi jih namenili za štipendije. Hvala.
Gospod Jožef Horvat bo predstavil stališče Poslanske skupine Nove Slovenije – krščanskih demokratov. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani gospod podpredsednik. Spoštovana ministrica, dragi kolegice in kolegi! V Poslanski skupini Nove Slovenije poudarjamo, da je skrb za socialno, kulturno in materialno prikrajšane otroke in nadarjeno mladino dejavnost posebnega družbenega pomena, zato pozdravljamo vsak predlog poenostavljanja področja štipendiranja mladih. Ukrepi glede prenehanja štipendijskih razmerij in obveznosti vračila štipendij za neuspešno zaključen letnik so pomembni tudi v luči odpravljanja administrativnih bremen. Pri slednjih sta ključni predhodni pisni soglasji tako štipenditorja kot tudi štipendista, ki ne bo potreboval vlagati ponovne vloge za letno podaljšanje štipendijskega razmerja. Štipendija je naložba. Je naložba v znanje naših mladih, kar je v interesu države. Prejemanje štipendije pa je gotovo tesno povezano z odgovornostjo, med drugim tudi do štipenditorja, bodisi države ali zasebnega gospodarskega subjekta. Kot mi v Novi Sloveniji razumemo, predlog zakona predvideva tudi poenostavitev preverjanja pogojev dodatka za bivanje, ki se bodo preverjali samo ob prvi vlogi in ob morebitni spremembi začasnega prebivališča. Slednjega bo javni sklad preverjal preko centralnega registra prebivalstva. Prav tako je pomemben tudi način dodeljevanja dodatka za uspeh, ki ni več vezan na točke ECTS, temveč na končni uspeh. Tako za socialno in kulturno prikrajšane kot za nadarjene bo bolje poskrbljeno s pomočjo dodeljevanja dodatka tudi na prehodu s študijskega programa prve stopnje na drugo bolonjsko stopnjo. S tem ukrepom bodo vsi imeli enake možnosti za uspešen zaključek magistrskega študija. Predlog zakona ureja tudi primere vračila štipendije, odpravlja pomanjkljivosti trenutno veljavnega zakona, v katerem je umanjkalo določilo, da je vračilo potrebno samo v primeru neuspešno zaključenega letnika. Pozdravljamo predlog, da štipendije niso dolžni vrniti štipendisti, ki letnika ne dokončajo iz opravičljivih razlogov, saj imamo v Sloveniji med študenti različne oblike socialnih stisk. Slovenija je socialna država, mladi pa naš temelj družbe, zato moramo narediti vse, kar je v naši moči, da ima vsak enake izhodiščne možnosti. V Poslanski skupini Nove Slovenije pozdravljamo vsak ukrep, ki mladim omogoča lažje in boljše pogoje na vseh stopnjah izobraževanja, in pobude, ki poenostavljajo odločanje o štipendijah, predvsem državnih. Slednje namreč predstavljajo največje administrativno breme za centre za socialno delo, saj izdajo približno 80 tisoč odločb na leto. V Poslanski skupini Nove Slovenije bomo predlog zakona podprli.
Dr. Mirjam Bom Klanjšček, bo predstavila stališče Poslanske skupine nepovezanih poslancev. Izvolite.
Hvala lepa. Vsi prav lepo pozdravljeni! Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o štipendiranju prinaša spremembe pri odločanju o dodelitvi štipendij, ki bo od zdaj naprej bolj enostavno. Prav tako bodo z novelo Zakona o štipendijah določbe, ki opredeljujejo prenehanje štipendijskega razmerja in vračilo štipendije ob morebitnem neuspešno zaključenem letniku, postale manj stroge in bolj življenjske. Kot poudarja Vlada, pa bo predlagana novela prinesla še nekatere poenostavitve in debirokratizacijo pri odločanju o nekaterih pravicah, kot je na primer dodatek za bivanje, ter postopkih, kot je na primer mirovanje štipendijskega razmerja. Prav je, da poskrbimo, da se študentje in dijaki na svojih poteh ne ukvarjajo z birokratskimi vlogami in zapletenimi postopki, temveč vso svojo energijo usmerijo v doseganje svojih življenjskih in študijskih ciljev. Predlog zakona so tako podprli tudi mladi, in kot sem rekla že ob razpravi na matičnem delovnem telesu, če so zadovoljni oni, smo zadovoljni tudi mi. Novelo zakona bomo v Poslanski skupini nepovezanih poslancev podprli. Hvala lepa.
Mag. Tanja Cink bo predstavila stališče Poslanske skupine Stranke modernega centra. Izvolite.
Spoštovani podpredsednik, spoštovana ministrica, dragi kolegice in kolegi! Namen štipendije je spodbujanje izobraževanja in doseganje višje ravni izobrazbe prejemnikov oziroma prejemnic štipendij. Štipendije v Republiki Sloveniji predstavljajo dopolnilni prejemek, ki je namenjen kritju stroškov v zvezi z izobraževanjem. Novela Zakona o štipendiranju, ki jo imamo pred seboj, je bila pripravljena zaradi sprememb Zakona o uveljavljanju pravic iz javnih sredstev, ki smo jih poslanci sprejeli decembra lani. Bistvena sprememba, ki jo je uvedla novela Zakona o uveljavljanju pravic iz javnih sredstev, je bil avtomatizirani informativni izračun. S tem se je odpravila vsakoletna vloga za letne pravice, z informativnim izračunom pa se vsako leto upravičencem avtomatično podaljša pravica do štipendije. To je tudi poglavitni razlog, da so spremembe Zakona o štipendiranju nujno potrebne, ob tem pa se z novelo odpravljajo tudi administrativne ovire za štipendiste ter razbremenjujejo dodeljevalci štipendij, torej centri za socialno delo ter Javni štipendijski, razvojni, invalidski in preživninski sklad Republike Slovenije. V Poslanski skupini Stranke modernega centra predlog zakona podpiramo, zlasti zato ker predlagane spremembe dajejo podlago za razbremenitev centrov za socialno delo. Z uvedbo avtomatiziranega informativnega izračuna bo namreč podaljšanje pravice do štipendije avtomatično vsako leto. Ker vemo, kako zelo so centri za socialno delo obremenjeni z administrativnim delom, namesto da bi se posvetili delu z ljudmi in delu na terenu, je ta sprememba še kako dobrodošla. Hkrati nas veseli, da predlog zakona podpira tudi Študentska organizacija Slovenije, čeprav so opozorili na varčevalne ukrepe, ki so še vedno prisotni na področju državnih štipendij. Predlagane spremembe v Poslanski skupini Stranke modernega centra pozdravljamo, vendar mislimo, da bi bilo treba opraviti temeljit razmislek tudi o tem, ali je sploh primerno, da se skladno z Zakonom o uveljavljanju pravic iz javnih sredstev v cenzusu za pridobitev štipendije upoštevajo otroški dodatek, denarna socialna pomoč ter varstveni dodatek. Namreč kot izhaja iz definicije štipendije, je štipendija namenjena kritju stroškov v zvezi z izobraževanjem in ni socialni transfer. S tem, ko je pravica do državne štipendije uvrščena na četrto mesto pri vrstnem redu uveljavljanja pravic iz javnih sredstev, lahko sklepamo, da naj bi se le-ta smatrala kot socialni transfer. Vprašanje, ki si ga moramo tu zastaviti, je, ali je nekdo, ki je upravičen do vseh prej naštetih pravic iz javnih sredstev, zares lahko upravičen tudi do nižje državne štipendije. Hvala.
Gospod Žan Mahnič bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Izvolite.
Hvala za besedo, podpredsednik. Gospa ministrica, kolegice in kolegi! V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke predlogu zakona ne bomo nasprotovali, vendarle pa je treba povedati nekaj glede tega zakona. Pozdravljamo sicer nekatere spremembe, dodatne definicije oziroma bolje rečeno dodatne pogoje, ki marsikakšno stvar naredijo bolj jasno, bolj učinkovito, tudi, da se črtajo ven nekatere birokratske ovire in da skušamo ta sistem narediti čim bolj učinkovit. To štejemo seveda kot plus, po drugi strani pa kot velik minus štejemo, da so športniki še vedno v deprivilegiranem položaju. Vemo, kaj se je zgodilo leta 2013, kaj je takratna ministrica, ki je sicer ministrica v odstopu oziroma ki opravlja tekoče posle tudi danes, dr. Anja Kopač Mrak naredila. In sicer s takratno spremembo so za pogoj, da dobiš štipendijo, postavili dva – da moraš imeti izjemen dosežek in da moraš biti uspešen pri procesu izobraževanja. Prej je bil pogoj samo eden, to se pravi ali eno ali drugo. Poleg tega so iz naslova izjemnih dosežkov črtali športne dosežke. To se pravi nekdo, ki se šola, danes ni upravičen do Zoisove štipendije, zato ker je športnik in ker po tem zakonu ni upravičen do tega. Lahko je odličnjak, lahko ima tudi vrhunski športni dosežek, ampak ker se športni dosežki ne štejejo, niso kriterij, pač Zoisove štipendije ne more dobiti. Sprašujem vas, zakaj takšen odnos do naših mladih upov, do mladih športnikov, ko pa vemo, kako se politiki, tukaj predvsem Vlada, predsednik Vlade, ministri, posebej ministrica za izobraževanje, radi slikate z našimi športniki, ko iz tujine prinesejo zlate, srebrne, bronaste medalje, druga odlikovanja in tako naprej. Vemo, kaj se dogaja sedaj, v preteklih dneh, tednih, kakšne nagrade je obljubljal predsednik Vlade Miro Cerar našim vrhunskim športnikom košarkarjem, ki so bili prvi, danes pa se z njimi ne upa soočiti, ker vemo, kako je z omenjenimi nagradami. Se pravi, na eni strani govorimo, kako športnike podpiramo, se z njimi slikamo, po drugi strani pa mačehovski odnos države do njih. Če se kot izjemen dosežek šteje recimo udeležba nekoga na neki mednarodni konferenci – to je potem lahko tudi pogoj za štipendijo – me zanima, zakaj je ta udeležba na mednarodni konferenci vredna več kot pa neka zlata medalja na evropskem, svetovnem, tudi drugem prvenstvu. Mislim, da je vredno tako eno kot drugo, in s tem ko diskriminiramo mlade športnike, pljuvamo v svojo lastno skledo in onemogočamo mladim, da bi svoje talente, svoje potenciale še bolj razvijali in da bi jim država že v času njihovega šolanja dala neko priznanje za to. Konkretno govorim o Zoisovi štipendiji. Resnično smo v Slovenski demokratski stranki verjeli, da bo s tem zakonom ta krivica popravljena, vendar žal temu ni tako. Resnično nas zanima odgovor na vprašanje, zakaj ima ministrica za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anja Kopač Mrak tako mačehovski odnos do športnikov, predvsem do tistih mladih. Zakaj niste tega popravili? Zakaj še vedno športni dosežki niso izjemni dosežki? In zakaj še vedno, če ste jih že izvzeli, tudi še naprej oba kriterija, če je prej sistem funkcioniral? Skratka, to so vprašanja, na katera bomo morali odgovarjati, ne samo odgovarjati, pač pa tudi iskati in predlagati rešitve v prihodnosti. V Slovenski demokratski stranki bomo to storili, če nam boste 3. junija namenili svoj glas na volitvah. Hvala lepa.
Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Odločanje o predlogu zakona bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili jutri, 19. aprila, v okviru glasovanj. S tem prekinjam 5. točko dnevnega reda. Prehajamo na 6. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O DOPOLNITVI ZAKONA O ZAPOSLOVANJU, SAMOZAPOSLOVANJU IN DELU TUJCEV PO SKRAJŠANEM POSTOPKU. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavnici Vlade, in sicer ministrici za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anji Kopač Mrak. Izvolite.
Spoštovani podpredsednik Državnega zbora, hvala za besedo. Spoštovani poslanke in poslanci! S predlogom zakona, ki je pred vami, želi ministrstvo za delo slovenskemu gospodarstvu omogočiti hitrejše zagotavljanje ustrezne tuje delovne sile, spodbuditi pozitivne dejavnike Republike Slovenije kot gospodarsko privlačnega okolja ter omogočiti boljše pogoje za poslovanje podjetij, ki izpolnjujejo določene pogoje. Upoštevajoč navedeno, je ministrstvo za delo pristopilo k pripravi predloga zakona, ki je nastal v tesnem sodelovanju z ministrstvom za gospodarski razvoj in tehnologijo. Predlog zakona na področju zaposlovanja tujcev vnaša spremembe in dopolnitve, povezane z zakonom, ki ureja spodbujanje investicij. Zakon o spodbujanju investicij, ki ga je Državni zbor sprejel februarja letos, med drugim vzpostavlja dva registra. Register podjetij z visoko dodano vrednostjo in register inovativnih zagonskih podjetij. V skladu z usmeritvijo Vlade Republike Slovenije, da se v Slovenji zagotovi privlačno in predvidljivo poslovno okolje za nemoteno delovanje tako domačih kot tujih gospodarskih družb, se v kontekstu pohitritve postopkov zaposlovanja tujcev predlaga tudi dopolnitev Zakona o zaposlovanju, samozaposlovanju in delu tujcev. Pri tem je temeljni cilj predlagane spremembe v zakonodajni okvir vnesti pravno podlago, ki bi delodajalcem v okviru registrov podjetij z visoko dodatno vrednostjo in v registru zagonskih podjetij omogočila hitrejše in enostavnejše zaposlovanje tujcev. Skladno z gospodarskim interesom države in kadrovsko vrzeljo, ki je na trgu dela v Republiki Slovenji prisotna, stremimo k cilju, da se omenjenim podjetjem omogoči sorazmerno enostavnejše in hitrejše zapolnjevanje svojih kadrovskih vrzeli z zaposlovanjem tujcev ob hkratnem zagotavljanju enake ravni zaščite pravic in pravne varnosti delavcem migrantom. Prav tako se bo pred zaposlitvijo tujcev tudi v teh primerih ugotavljajo, ali za zasedbo teh delovnih mest v evidenci brezposelnih oseb obstajajo ustrezni domači kadri. Predlagane spremembe so podobne sistemskim rešitvam, ki so jih v različnih oblikah že v praksi uvedle nekatere evropske države in kažejo pozitivne učinke na gospodarsko okolje posamezne države. Zakon, ki je pred vami, je torej pripravljen v kontekstu spodbujanja in upoštevanja interesov slovenskega gospodarstva, omogoča podporo podjetjem, ki so prepoznana kot zaupanja vredna oziroma zanesljiva z vidika spoštovanja delovnopravne zakonodaje in davčne zakonodaje. Skladno s tem vas prosim, da predlagani zakon podprete.
Predlog zakona je obravnaval Odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsedniku gospodu Urošu Priklu. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani! Odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide je na svoji 71. seji 11. 4. 2018 kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o dopolnitvah Zakona o zaposlovanju, samozaposlovanju in delu tujcev. Državnemu zboru ga je predložila v obravnavo in sprejetje Vlada Republike Slovenije, postopek pa je šel po skrajšanem postopku. Pri samem delu odbora so sodelovali predstavniki Vlade, torej ministrstva za delo, predstavniki Zakonodajno-pravne službe, predstavniki Državnega sveta in predstavniki Delavske svetovalnice. Odboru je bilo posredovano mnenje Zakonodajno-pravne službe, ki je predlog zakona proučila z vidika njegove skladnosti z ustavo, pravnim sistemom in z zakonodajnotehničnega vidika ter opozorila na predlagano rešitev v 16. členu zakona. Prav tako nam je bilo na odboru predstavljeno mnenje Komisije Državnega sveta za socialno varstvo, delo, zdravstvo in invalide, ki je novelo zakona podprl oziroma jo podpira. Iz razprave. Temeljni cilj predlagane spremembe je v zakonodajni okvir vnesti pravno podlago, ki bi delodajalcem v registru podjetij z visoko dodano vrednostjo ali v registru zagonskih podjetij omogočila hitrejše in preprostejše zaposlovanje tujcev. V skladu z gospodarskim interesom države Slovenije in zaradi na trgu dela v Republiki Sloveniji prisotnega pomanjkanja ustreznih strokovnjakov se stremi oziroma teži k cilju, da se navedenim podjetjem omogoča sorazmerno preprostejše in hitrejše zaposlovanje kadrovskih vrzeli z zaposlovanjem tujcev ob hkratnem zagotavljanju enake ravni zaščite pravic in pravne varnosti delavcem migrantom. Z novelo tega zakona se doda izjema pri preverjanju pogojev, ki jih mora Zavod za zaposlovanje po uradni dolžnosti preverjati v postopku podaje soglasja za zaposlitev tujca pri podjetju, ki je na podlagi določb zakona, ki ureja spodbujanje investicij, vpisano v register podjetij z visoko dodano vrednostjo ali register inovativnih zagonskih podjetij. S tem se zagotavljajo lažji in hitrejši postopki zaposlovanja tujcev za navedena podjetja. Kljub nekaterim kritikam in pomislekom, izhajajoč iz razprave na matičnem delovnem telesu, pa je predlog zakona, povezan z Zakonom o spodbujanju investicij, namenjen predvsem, ne pa izključno, lažjemu in hitrejšemu zaposlovanju tujcev. Še vedno pa se bo pred izdajo dovoljenja pregledal trg dela z našo delovno silo, torej z iskalci zaposlitve, ki so državljani Republike Slovenije. Gre pa za – kar je bistveno ob zaščiti naših delavcev, naših ljudi – odpravo dvojnega nepotrebnega administriranja. Odbor je v nadaljevanju sprejel amandma poslanskih skupin koalicije k 2. členu, na koncu pa glasoval o obeh – zakon ima namreč samo dva člena – členih skupaj ter ju sprejel. Glede na sprejeti amandma k temu 2. členu in na podlagi prvega odstavka 133. člena Poslovnika Državnega zbora je pripravljeno besedilo dopolnjenega predloga zakona, v katerega je vključen sprejeti amandma. Dopolnjen predlog zakona pa je sestavni del tega poročila, ki sem vam ga na kratko predstavil. Hvala lepa.
Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Poslanska skupina Socialnih demokratov, zanjo gospa Marija Bačič. Izvolite.
Gospod podpredsednik, hvala lepa za besedo. Kolegice in kolegi! Novela Zakona o zaposlovanju, samozaposlovanju in delu tujcev je potrebna zaradi uskladitve z zakonom, ki ureja spodbujanje investicij. Predlog dopolnitve zakona o zaposlovanju, samozaposlovanju in delu tujcev je namreč v tesni povezavi s sprejetim Zakonom o spodbujanju investicij. Z zagotovitvijo ustrezne pravne podlage delodajalcem iz registra podjetij z visoko dodano vrednostjo ali registra zakonskih podjetij bo omogočeno hitrejše in preprostejše zaposlovanje tujcev ob hkratnem zagotavljanju enake ravni zaščite pravic in pravne varnosti delavcem migrantom. S predlogom zakona o spodbujanju investicij se predlaga nov, sistemski način spodbujanja investicij na območju Republike Slovenije. Predlog zakona med drugim vzpostavlja dva registra: register podjetij z visoko dodano vrednostjo in register inovativnih zakonskih podjetij. Podjetja, ki so vpisana v enega izmed navedenih registrov, se zaradi pomanjkanja ustreznih strokovnjakov na trgu dela v Republiki Sloveniji pogosto spoprijemajo s težavami pri zapolnjevanju svojih kadrovskih potreb. Slovenska podjetja si pri tem večinoma pomagajo tudi z zaposlovanjem visoko usposobljenih tujih strokovnjakov s specialnimi znanji. V skladu z usmeritvijo Vlade Republike Slovenije, da se v Sloveniji zagotovi privlačno in predvidljivo poslovno okolje za nemoteno delovanje tako domačih kot tujih gospodarskih družb, in zaradi zmanjševanja togosti delovnopravne zakonodaje se sočasno s sprejemanjem predloga zakona predlaga tudi dopolnitev Zakona o zaposlovanju, samozaposlovanju in delu tujcev, in sicer bi se s predlagano rešitvijo podjetjem, vpisanim v enega od registrov, omogočilo zaposlovanje tujcev, državljanov tretjih držav po hitrejšem oziroma skrajšanem postopku. Za preprostejše oziroma hitrejše postopke zaposlovanja tujcev v podjetjih z visoko dodano vrednostjo in zagonskih podjetjih se z novelo omogoča hitrejši postopek zaposlovanja tujcev, saj zavod v skladu z novelo nekaterih pogojev v primeru zaposlovanja tujcev v izpostavljenih podjetjih ne bo več preverjal. V naši poslanski skupini bomo seveda predlog zakona podprli. Hvala lepa.
Besedo ima Poslanska skupina Levica, zanjo gospod Miha Kordiš.
Dober dan! Vedno, kadar ministrstvo predlaga spremembo zakona o zaposlovanju tujcev, gre za reševanje velikih in malih skrbi delodajalcev, ki se v praksi kažejo kot zmanjševanje pravic in zaviranje rasti plač doma. Predlogi deregulacije, spretno zapakirani v govoričenje o odpravi administrativnih ovir, povečevanju konkurence, pomanjkanju domače delovne sile in podobnih floskulah, praviloma pomenijo škodo, kršenje delavskih pravic tujcev in stimulacijo socialnega dampinga doma. Takšnih predlogov v Levici ne podpiramo. Če obrazložim. Izhodišče za predlagane spremembe je teza, da se delodajalci v tako imenovanih inovativnih zagonskih podjetjih in podjetjih z visoko dodano vrednostjo soočajo s pomanjkanjem ustrezno izobraženega kadra, zato moramo z odpravo administrativnih ovir omogočiti njihovo uspešno poslovanje. Tej mitološki pripovedi v Levici ne verjamemo. V Sloveniji nimamo problema pomanjkanja usposobljenega kadra. Če bi ga imeli, bi ministrstvo to tudi ustrezno obrazložilo in dokazalo, česar pa v uvodnem predlogu besedila ni storilo. Problem ni pomanjkanje kadra, ampak kot sem že izpostavil pri prejšnji točki o zakonu o štipendijah, nizke plače in visoki življenjski stroški. Ljudje, predvsem izobraženi mladi, ki jih imamo na pretek, nam bežijo iz države. Imamo dober izobraževalni sistem, študente, ki dosegajo mednarodna priznanja na specializiranih področjih, kopico inovativnih mladih, in če kaj, bi si moralo ministrstvo prizadevati, da se v teh podjetjih zaposlujejo predvsem tuji izobraženi mladi kadri, ne pa, da se ustvarjajo zakonske spodbude za socialni damping. Če bo nastala potreba po tem oziroma se bo pojavil manko domačega znanja, pa dva ali trije dodatni papirji nikakor niso problem, ki bi ga moral Državni zbor reševati tik pred koncem mandata na izredni seji. Naloga oblasti tako ni, da venomer rešuje vsako še tako majhno težavo delodajalcev, ampak da v prvi vrsti poskrbi za dobre bivanjske pogoje in dostojne plače. Ne pa, da daje potuho delodajalcem, da v času padajoče brezposelnosti, ko se morajo potruditi za kader, še vedno lahko ohranjajo nizke plače z uvažanjem ljudi iz tujine. Takšni predlogi s spodbujanjem in olajševanjem uvoza tuje delovne sile, posledičnim plačnim dampingom počnejo natančno to – sesuvajo rast slovenskih domačih plač. Slovenska oblast, tudi aktualna koalicija, načrtno drži rast plač na nizki ravni. Način, kako to počnejo, je ohranjanje nizke socialne pomoči, da morajo ljudje sprejeti vsako še tako izkoriščevalsko, nečastno, slabo plačano delo na eni strani, in na drugi strani deregulacija za uvoz poceni delovne sile iz tujine. Naši dvomi o dobronamernosti takšnih predlogov niso neutemeljeni. Z zadnjo spremembo tega istega zakona se je na podobni podlagi predlagalo, da nekatere kršitve delovnopravne zakonodaje ne bi bile več osnova za prepoved nadaljnjega zaposlovanja tujcev. Med te izjeme so se sprva predlagale kršitev delodajalca, da ne zagotovi minimalnih bivanjskih ali higienskih standardov, in druge večje kršitve s področja delovnega časa, počitkov, dodatkov, odpravnin in dopusta, skratka temeljnih delavskih pravic. Takrat bi jih lahko delodajalec mirno kršil, pa se mu ne bi zgodilo nič resnega, in ker smo v Levici zoper te absurdne spremembe povzdignili glas in predlagali amandma, ki je dampinške spremembe črtal, je tudi koalicijo srečala pamet oziroma natančneje, koalicija in pamet sta se srečali na pol poti. Predlagali so namreč amandma, ki je najhujše kršitve izvzel iz predlaganih izjem, ampak še vedno notri pustil nekatere kršitve, med njimi kršitev zagotavljanja pravice do letnega dopusta. Zato smo v Levici takrat glasovali proti novelaciji tega zakona in podobno bomo storili tudi danes. Zlasti v obdobju gospodarske rasti je treba podjetja prisiliti, da se prestrukturirajo in absorbirajo tiste mlade, ki zdaj odhajajo v tujino ali kljub visoki izobrazbi opravljajo slabo plačano delo. Naloga zakonodajalca je, da poskrbi za višje plače in dostopna stanovanja, ne pa da počne obratno – da stimulira dobičke delodajalcev na račun uvažanja poceni delovne sile, plačnega dampinga, kar je smer, v katero gre aktualni zakonski predlog.
Gospa Janja Sluga bo predstavila stališče Poslanske skupine Stranke modernega centra. Izvolite.
Hvala lepa, podpredsednik. Sprememba Zakona o zaposlovanju, samozaposlovanju in delu tujcev je potrebna zaradi februarja sprejetega Zakona o spodbujanju investicij. Zakon o spodbujanju investicij v svojem 30. in 31. členu določa register podjetij z visoko dodano vrednostjo ter register inovativnih zagonskih podjetij. Z obravnavano novelo pa se želi podjetjem, ki so vpisana v enega od teh dveh registrov, omogočiti lažje zaposlovanje tujcev na način, da Zavodu za zaposlovanje ni treba preverjati izpolnjevanja določenih pogojev v postopku izdaje ali pa podaljšanja enotnega dovoljenja. V razpravi na matičnem delovnem telesu je bila izpostavljena bojazen, povezana z deregulacijo trga dela. Pri tem naj poudarim, da pri predlagani spremembi sploh ne gre za to, da bi se opustilo preverjanje teh določenih pogojev, pač pa za administrativno poenostavitev, saj se odpravlja dvojno preverjanje teh pogojev. Skratka, izpolnjevanje teh pogojev bodo morala podjetja dokazati že ob vpisu v omenjena registra, kar bo preverjal Slovenski podjetniški sklad. Zato se mi zdi nujno poudariti, da ta zakonska sprememba ne pomeni nikakršne deregulacije trga dela, kakor si morda nekateri to razlagajo. Gre zgolj za to, da se prepreči še ena od administrativnih ovir, s katerimi se slovenska podjetja vedno znova srečujejo. Sama sprememba nedvomno v veliki meri zadeva startupe in dejstvo je, da je ta podjetja treba razumeti in podpirati, zato ker bodo v prihodnosti točno ta podjetja ustvarjala večino novih delovnih mest tako doma kot tudi v svetu. Če samo navedem podatek, da so v letih od 2005 do 2016 slovenski startupi v okviru približno 400 investicij zbrali kar 350 milijonov dolarjev, je jasno, da mora država temu področju nameniti posebno pozornost. S tem, ko bomo sprejeli predlagane spremembe, bomo pomembno prispevali k temu, da Zakon o spodbujanju investicij doseže svoj cilj, to je spodbujanje začetnih investicij z namenom privabiti investitorje k trajnemu investiranju na našem področju. Slovenska zagonska podjetja potrebujejo visokoizobražen in usposobljen kader, ki je na globalnem trgu, a zaradi neprijazne zakonodaje čaka na priložnost, da vstopi. Sprejetje obravnavanih sprememb je zato nujno za še hitrejši gospodarski razvoj in tudi za dvig konkurenčnosti Slovenije. Na tej točki pa velja omeniti tudi to, da je eno izmed temeljnih izhodišč koalicijskega sporazuma predvidljivo in enostavno poslovno okolje, znotraj tega pa tudi poenostavitev postopkov pridobivanja dovoljenj. To je le še en dokaz, da vlada pod vodstvom dr. Mira Cerarja, kljub temu da opravlja tekoče posle, izpolnjuje svoje zaveze iz koalicijskega sporazuma. V Stranki modernega centra dajemo poseben pomen odpravi administrativnih ovir, kar izhaja tudi iz našega volilnega programa. Zavzemamo se za uporabniku prijazen in učinkovit javni servis, znotraj česar bomo nadaljevali z odpravljanjem administrativnih ovir. Predlog zakona bomo v Poslanski skupini Stranke modernega centra podprli, vendar pa na tej točki apeliramo na ministrstvo za delo, da v luči opozoril gospodarstva v zvezi s pomanjkanjem delovne sile razmisli o smiselnosti uveljavljanja dvojnih meril pri zaposlovanju tujcev. Na eni strani se želi spodbujati lažje zaposlovanje tujcev, medtem ko se na drugi strani želi omejiti zaposlovanje državljanov sosednje Republike Hrvaške. Hvala lepa.
Gospod Uroš Prikl bo predstavil stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije. Izvolite.
Hvala lepa. Dovolite tokrat resnično zelo na kratko stališče poslanske skupine k dopolnitvi Zakona o zaposlovanju, samozaposlovanju in delu tujcev. S potrditvijo dopolnitve tega zakona se bo podjetjem, ki so bila opredeljena v nedavno sprejetem Zakonu o spodbujanju investicij kot podjetja z visoko dodano vrednostjo in inovativna zagonska podjetja ali tako imenovana startup podjetja, omogočilo hitrejše in preprostejše zaposlovanje tujega kadra. Evidentno je namreč, da se v praksi pojavljajo težave s pomanjkanjem ustreznih domačih strokovnjakov za posamezna področja, na katerih delujejo navedena podjetja, ta startup podjetja, zato je nujno omogočiti prej navedenim delodajalcem bolj preprosto, predvsem pa hitrejše zaposlovanje tujcev, seveda ob hkratnem zagotavljanju enake ravni zaščite pravic in pravne varnosti delavcem migrantom. Spoštovani, to, kar se nam še posebej zdi pomembno pri tem zakonu eksplicitno izpostaviti in poudariti, je, da novela, vsebina tega zakona ne pomeni, da bodo lahko tujci hitreje prišli do zaposlitev, do delovnih mest kot naše državljanke in državljani, torej da bi imeli tujci nekakšen privilegij napram našim državljanom. Z navezovanjem tega predloga zakona na Zakon o spodbujanju investicij se zgolj odpravlja podvajanje in administratiranje, pretirano administrativno urejevanje postopkov pri izdaji dovoljenja za zaposlitev tujcem. Tako se odpravlja nepotrebno dvojno preverjanje določenih pogojev, ki se jih bo v skladu z že omenjenim zakonom za navedena podjetja predhodno preverilo že pred vpisom podjetja v enega izmed poslovnih registrov. Sprejetje tega zakona bo pozitivno vplivalo, mi v Poslanski skupini Desus smo prepričani, tako na gospodarstvo kot posledično na zaposlovanje, da se bo še nižalo število brezposelnih, da se bodo v proračun in v obe blagajni, tako v pokojninsko kot zdravstveno, stekali višji zneski. Ta ukrep in mnogi drugi, ki so predvideni po že prej omenjenih zakonih, bodo zvišali oziroma naredili večjo privlačnost poslovnega okolja in hkrati povečali možnost konkurenčnosti našega slovenskega gospodarstva. Slednje nedvomno lahko prispeva k še ugodnejši gospodarski rasti in boljšim kazalcem v prihodnje, zato bomo, kot rečeno, v Poslanski skupini Desus soglasno podprli predlog tega zakona. Hvala lepa.
Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Odločanje o predlogu zakona bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili jutri, 19. aprila, v okviru glasovanj. S tem tudi prekinjam 6. točko dnevnega reda. Prehajamo na 7. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O SOCIALNO VARSTVENIH PREJEMKIH. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavnici Vlade, in sicer ministrici za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anji Kopač Mrak. Izvolite.
Spoštovani podpredsednik Državnega zbora, spoštovani poslanke in poslanci! Verjetno je pred menoj ena najtežjih vlog v tem mandatu, ker moramo namreč k stvari, ki je vsem všečna, dati določena pojasnila. Danes boste glasovali o predlogu dviga minimalnega dohodka. Vlada je predlagala zvišanje z 297 evrov na 331 evrov, kar predstavlja 11 %. Danes je pred vami predlog, da se ta znesek dvigne na 385 evrov. Verjetno se vsi strinjamo v tej dvorani, da je tudi s 385 evri težko preživeti. Sem pa tukaj pred vami tudi v vlogi ministrice za delo, zato bi vas rada, preden izglasujete ta predlog, opozorila na določene posledice in dala ta znesek v širši družbeni kontekst. S tem zneskom, ki ga boste izglasovali, se namreč izenačuje razlika med tistimi, ki v Sloveniji delajo, in tistimi, ki ne delajo. Delo, jaz verjamem, da je vrednota in mora ostati vrednota, in to se mi zdi prav – da je delo vrednota v naši družbi. Mislim, da tega ljudem, ki vsako jutro odidejo na delo, so tam 8 ur, veliko izmed njih niti ne v dobrih razmerah, enostavno ne smemo narediti. Kdo bo pod temi pogoji še vsako jutro z veseljem odšel na delo? Da ne bo vtisa, da govorim na pamet in da ne želim ljudem privoščiti tega povišanja – številke bom govorila za dvostarševsko družino z enim otrokom v vrtcu in enim v osnovni šoli. Morate se zavedati, da je treba poleg prejemkov, kot je danes minimalni dohodek, ko govorimo o denarni socialni pomoči, upoštevati tudi višino drugih socialnih transferjev, ki se vežejo na materialni položaj družine, torej govorimo o otroškem dodatku, govorimo o pravici do oprostitve dopolnilnega zdravstvenega zavarovanja, govorimo o subvenciji vrtca, kosila, malice in najemnin. Ko vzamemo po predlogu, ki je danes na mizi, bo taka družina z dvema staršema, ki ne delata, upravičena do – ko štejem dohodke – tisoč 104 evrov. Družina, kjer dva starša delata in dobita minimalno plačo, bosta imela, ta družina, razpoložljiv dohodek tisoč 334 evrov. Dva s povprečno plačo, in takih družin v Sloveniji žal ni veliko, bosta imela razpoložljivega dohodka tisoč 852 evrov. Torej razlika med tistimi, ki so prejemniki denarne socialne pomoči, ker ne morejo delati, in tistim, ki dela za minimalno plačo, znaša 230 evrov neto na mesec. Do tistih, kjer sta dva s povprečno plačo, pa 750 evrov razpoložljivega dohodka. Jaz se strinjam, da so ti zneski nizki, da so prenizke plače v Republiki Sloveniji, ampak to so dejstva v danem trenutku, v katerem odločate o tem. Naj dodam še najpomembnejše, da ne bo izgledalo, kot da ne skrbimo za najranljivejše. Včeraj ste potrdili zelo pomemben zakon o socialnem vključevanju invalidov, kjer najranljivejšim, tistim, ki si ne morejo z delom pomagati, bistveno olajšujemo njihov položaj in njihovo življenje. Mislim, da je to osnovna naloga države. Gre za 100 milijonov evrov finančnih posledic, pa če to odmislimo in rečemo, da so nepomembne, je vseeno treba pomisliti, da to pomeni, da bi lahko izgradili 15 domov za starejše, 2 tisoč 250 mest bi lahko zagotovili za starejše. Spoštovane poslanke in spoštovani poslanci, mislim, da se vsi strinjamo in privoščimo, da si ljudje, ki nimajo drugih virov za preživetje, zaslužijo višje zneske. Predlog Vlade je bil dvig za 11 % in je ohranjal obstoječa družbena razmerja glede na tiste, ki delajo, glede na plače v Republiki Sloveniji. Jaz si želim, da bi ohranili ta razmerja. Pred vami je danes težka odločitev, v vlogi ministrice za delo sem pa pač dolžna ta opozorila podati. Hvala.
Hvala, gospa ministrica. Predlog zakona je obravnaval Odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsedniku gospodu Urošu Priklu. Izvolite.
Hvala lepa, podpredsednik, še zadnjič danes s tega govorniškega odra. Spoštovane kolegice in spoštovani kolegi! Odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide je na svoji 71. nujni seji 11. 4. letošnjega leta kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o socialno varstvenih prejemkih, predlagatelj Vlada, postopek skrajšan. Sodelujoči na odboru: ministrstvo za delo oziroma predstavniki Vlade, predstavniki Zakonodajno-pravne službe, predstavniki Delavske svetovalnice in Petke za nasmeh kot predstavniki civilnodružbene iniciative. Stališče oziroma mnenje Zakonodajno-pravne službe: brez pripomb. Vloženi amandmaji: Poslanska skupina Levica k 1. in 8. členu. Uvodoma je bilo predstavljeno, da se v noveli osnovni znesek minimalnega dohodka zvišuje z 288 evrov na 331 evrov, kar predstavlja 75 % višine osnovnih minimalnih življenjskih stroškov. Izhajajoč iz razprave, vsi razpravljavci so pravzaprav podprli predlog sprememb zakona, so pa nekateri izmed njih izpostavili dejstvo, da se s takimi prejemki težko ali pa sploh ne da preživeti. Z novo raziskavo je bilo ugotovljeno, da višina osnovnih minimalnih življenjskih stroškov znaša 441,67 evra. Predlagan je bil amandma, s katerim se minimalni dohodek določi tako, da bo kril teh 100 % osnovnih oziroma kratkoročnih minimalnih življenjskih stroškov, ne pa le 75 %, kot predlaga Vlada v višini 331,26 evra. Poudarjeno je bilo tudi, da so zadostni socialni prejemki ustavna pravica prebivalcev Republike Slovenije, ne pa miloščina, ki bi jo smel arbitrarno določiti nekdo na politični ravni. Uradna raziskava o minimalnih življenjskih stroških, izhajajoč iz razprave, je pokazala, da so le-ti v letu 2016 znašali 613 evrov mesečno. Raziskovalci so od teh stroškov odšteli izdatke za kulturne prireditve, rekreacijo, zavarovanje vozil, vzdrževanje stanovanj in podobno, ki se jim lahko socialno ogroženi po njihovem mnenju, začasno seveda, ne pa trajno, odrečejo. Tako so izračunali tako imenovane kratkoročne ali zgolj osnovne življenjske stroške v višini 441 evrov, kar predstavlja goli eksistenčni minimum. Osnovni znesek socialne pomoči, ki ga predlaga Vlada, krije le 75 % eksistenčnega minimuma, kar pa je po mnenju nekaterih, izhajajoč iz razprave na odboru, nesprejemljivo. Večina prejemnikov socialne pomoči je trenutno nezaposljiva ali pa zelo težko zaposljiva. Višina socialne pomoči torej naj ne bi vplivala na njihovo delovno aktivnost. Poleg tega se je izpostavilo tudi prepričanje, da je naloga socialne politike preprečevanje revščine, ne pa zagotavljanje cenene delovne sile. Razlike med socialnimi prejemki in plačami, torej prejemki iz naslova dela, ni dopustno povečevati z vzdrževanjem prenizkih socialnih prejemkov, ampak z dvigom plač, zlasti minimalne, posledično pa tudi povprečne in višjih plač, kar je pred menoj povedala tudi ministrica za delo. V nadaljevanju razprave smo članice in člani odbora odločali o amandmajih. Nismo sprejeli amandmaja Levice za dvig zneska minimalnega dohodka na 441 evrov, podprli pa smo amandma, da se v prehodnem obdobju od 1. junija, ko naj bi zakon začel – prepričan sem, da bo začel – veljati, pa do konca leta ta znesek dvigne na višino 385,05 evra. Odbor je v skladu s 128. členom Poslovnika Državnega zbora glasoval o vseh členih zakona skupaj in jih sprejel. Glede na sprejeti amandma – prehodna višina 385 evrov do konca leta – ter na podlagi prvega odstavka 133. člena Poslovnika Državnega zbora je pripravljeno besedilo dopolnjenega predloga zakona, v katerega je vključen sprejeti amandma. Dopolnjen predlog zakona je sestavni del tega poročila, ki sem vam ga v tem kratkem času skušal predstaviti. Hvala lepa za vašo pozornost.
Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Poslanska skupina Levica, zanjo gospod Miha Kordiš. Izvolite.
Hvala za besedo. Predlagani vladni zakon prihaja prepozno in daje premalo. Zakaj prepozno? Ministrica za delo je že februarja 2015 podpisala Socialni sporazum. V imenu Vlade je obljubila, da bo socialno pomoč do konca leta 2016 uskladila z življenjskimi stroški. No, danes, danes je 18. april 2018, predlagani zakon pa naj bi se uveljavil 1. junija. Se pravi, Vlada je leto in pol dopuščala, da ljudje životarijo s prejemki, ki jim niti po lastnih vladnih kriterijih ne omogočajo normalnega preživetja. Zakaj premalo? Zato, ker vladni predlog pokrije samo 75 % eksistenčnega minimuma. Torej ne samo, da se zakon sprejema z zamudo, ta zakon bi socialno ogroženim zagotovil samo tri četrt socialne države. Za nas v Levici je to absolutno nesprejemljivo. Normalni socialni prispevki so ustavna pravica vseh prebivalcev, ne pa miloščina, ki je odvisna od dobre volje vsakokratne vlade. Poslanci Levice smo na seji odbora dosegli, da je koalicija pristala na to, da se osnovni znesek socialne pomoči prehodno dvigne na 385 evrov, kar je sicer še vedno pod eksistenčnim minimumom, je pa vsaj prvi korak do socialne zaščite, na katero bi se lahko vsi zanesli. Na glasovanju bomo videli, ali bodo koalicijski poslanci vzdržali pritisk ministric za delodajalce in za finance. Po sprejetju našega amandmaja so nas desničarski mediji napadli z različnimi škodoželjnimi insinuacijami, ki jih moram na tem mestu zavrniti. Najprej bi rad povedal, da se lahko vsakemu zelo hitro zgodi, da bo potreboval socialno zaščito, in za to res ni treba veliko – stečaj podjetja, propad espeja, prometna nesreča, dolgotrajna bolezen. Zato so normalni socialni prejemki v interesu vsakega prebivalca, tudi če jih ta hip ne potrebuje. Višji osnovni znesek socialne pomoči pomeni tudi višji varstveni dodatek za revne upokojence, višja socialna pomoč koristi tudi brezposelnim, ki izgubijo pravico do nadomestila. Vlada našim predlogom nasprotuje z argumentom, da višji socialni prejemki povzročajo past neaktivnosti. Vlada de facto trdi, da so ljudje v socialni stiski lenuhi, ki nočejo delati. Ta pavšalna obsodba je napačna in krivična. Sama ministrica za delo je marca priznala, da je polovica brezposelnih zaposljiva le z intenzivnimi ukrepi politike zaposlovanja, ostali zaradi bolezni in drugih ovir trenutno niso zaposljivi. Ponavljam, v takem položaju se lahko znajde vsak, zato ker je rezervna armada brezposelnih nujna za ohranjanje kapitalizma. Nasploh ni socialna pomoč previsoka, plače so prenizke. Zakaj so te plače prenizke? Zato, ker politični razred ne želi ukrepati in prisiliti kapitala korporaciji podjetij lastnikov, da del svojih dobičkov prelijejo v boljši standard delavskega razreda. Naloga socialne politike je, da revščino odpravlja, ne pa, da jo vzdržuje. In če imajo delodajalci probleme s pridobivanjem delovne sile, naj zagotovijo boljše plače in pogoje dela pa bo problem hitro rešen. Nizki socialni prejemki niso samo težava socialno ogroženih, ampak vseh delovnih ljudi. Spet, zakaj so v Sloveniji plače tako nizke? Zato, ker lahko delodajalci uporne delavce, ki zahtevajo pravičnejše plačilo, nadomestijo s tujci ali z brezposelnimi, ki morajo sprejeti najslabše pogoje dela. In zakaj delavci prenašajo to skrajno izkoriščanje? Zato, ker se ne morejo zanesti na socialno državo, da bi skrajnemu izkoriščanju lahko rekli ne in bi bil njihov hrbet zavarovan. Ta začarani krog je treba presekati, presekamo pa ga lahko samo s tem, da socialno ogroženim zagotovimo prejemke, ki omogočajo normalno preživetje, zaposlenim pa plače, ki bodo omogočale dobro življenje. V Levici bomo ta zakon podprli. Hvala.
Gospod Jožef Horvat bo predstavil stališče Poslanske skupine Nove Slovenije – krščanskih demokratov. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovana gospa ministrica, dragi kolegice in kolegi! Slovenija je in mora ostati socialna država. Tukaj se ne smemo pogovarjati, ali 300 evrov ali 385 evrov socialne pomoči, takrat ko se zgodi nesreča zaradi stečaja ali kakršnakoli, tukaj se moramo pogovarjati o življenjskih stroških za človeka vredno življenje. Mislim, da je 10 ali 12 evrov na dan premalo za človeka vredno življenje. Ampak tukaj pa moram pritrditi razmišljanju gospe ministrice za delo, ki razmišlja tudi v tej smeri, da se mora v Sloveniji splačati delati. Ampak danes mi v Novi Sloveniji trdimo, da se v Sloveniji ne splača delati. V Sloveniji se ne splača delati. Trdno vztrajamo na stališču, da je najboljša socialna politika tista politika, ki daje možnost gospodarskega razcveta po modelu socialnega tržnega gospodarstva. Po modelu socialnega tržnega gospodarstva. Ta model je preverjen v najmočnejših ekonomijah v Evropi in širše. Plače, s tem mislimo predvsem neto plače, so prenizke. Razlika med bruto in neto plačo je prevelika, kar kaže na požrešnost države oziroma na nekonkurenčno poslovno okolje v Sloveniji. Nekoliko sem se poigral s svežimi podatki o plačah, o rasti plač v Sloveniji in seveda primerjalno znotraj Evropske unije. Gospe in gospodje, če ne veste – pa vem, da veste – Slovenija je na 17 mestu znotraj EU po rasti bruto plač glede na leto 2014. Na 17 mestu. To je najslabši podatek za Slovenijo. Glede na to, da smo v spodnji polovici držav po plačah, bi seveda morali rasti hitreje od mediane, to se pravi hitreje od srednje vednosti, da bi jo dohajali. Ne pa da rastemo še počasneje! Še bolj zgovoren podatek kot mesto pa je nominalna vrednost rasti. Pozor! 4,87 %. Za 4,87 % so v Sloveniji v zadnjih štirih letih zrastle plače. Kaj pa naši sosedje, naši tekmeci, gospodarski partnerji in konkurenti? Avstrija je zrastla, ne boste verjeli, za 29 %. Zdaj vam je jasno, zakaj gre toliko ljudi delat v Avstrijo. Zelo preprosto ljudje to razumejo. Nemčija 22 %, Madžarska 18 %, Češka 34 % v štirih letih. To so podatki, lahko častim tabelo, ki sem si jo pripravil oziroma mi jo je pripravil moj sin. V povezavi s predlogom zakona o socialnovarstvenih prejemkih pa moramo povedati, da je že sedaj razlika med socialnimi pomočmi in minimalno plačo premajhna. To so javni podatki, dostopni v različnih medijih. Podatki potrjujejo ugotovitve Nove Slovenije, da je v Sloveniji razlika med plačilom za delo in višino socialne pomoči premajhna. Kot mnogi zaposleni jezni ugotavljajo, bi lahko rekli, da so neumni tisti, ki delajo za minimalno plačo. Predlog zakona, ki ga obravnavamo, pa ne povišuje neto plač za zaposlene, kot bi pričakovali ob razpoložljivih podatkih. Ravno nasprotno, povišuje višino socialne pomoči. V prej navedenem kontekstu je to vsaj milo rečeno čudno, v Novi Sloveniji trdimo, da enostavno ni pravično, ni pravično, da je razlika v dohodku med štiričlansko družino, kjer sta starša prejemnika minimalne plače, in enako družino, kjer nobeden od staršev ne dela, le nekaj več kot, po podatkih ministrice, 230 evrov. V Novi Sloveniji vas sprašujemo, ali je to pravično. Tudi ministrstvo za delo, predlagatelj tega zakona, v samem predlogu navaja, citiram: »V primeru, da rast socialnih transferjev raste hitreje od rasti plač, delež socialnih transferjev v razpoložljivem dohodku raste, kar pa pomeni, da postaja posameznik oziroma družina čedalje bolj odvisen od socialnih transferjev.« Poslanci Nove Slovenije ne moremo podpreti predloga zakona, ki razvrednoti delo in ne nagradi zaposlenih. Torej zakona ne bomo podprli.
Gospod Saša Tabaković bo predstavil stališče Poslanske skupine Stranke modernega centra.
Spoštovani predsedujoči, ministrstvo, kolegice in kolegi! Glavne spremembe obravnavane novele predvidevajo višji osnovni znesek minimalnega dohodka ter spremembo ekvivalenčne lestvice za določanje višine minimalnega dohodka za posamezne družinske člane na način, da se povišajo meje socialne varnosti za samske osebe ter pare brez otrok. S predlagano spremembo ponderjev bodo družine z otroki ostale na približno enakem nivoju socialne varnosti kot sedaj. Razlog za to tiči v tem, da je večina prejemnikov socialne pomoči samskih in le-ti so največkrat izpostavljeni revščini. V samem besedilu predloga zakona je pojasnjeno, da se bodo sredstva za izvajanje zakona zagotovila s prerazporeditvami znotraj ministrstva za delo – upamo, da ne na račun otroških dodatkov, štipendij in prepotrebnih delovnih inšpektorjev. V Stranki modernega centra predlog zakona podpiramo, saj so brezposelne samske osebe najbolj ranljiva skupina znotraj socialne politike, ki se dotika vprašanja eksistence in dostojnega dela. Ministrstvo od nastopa svojega vnovičnega mandata sistemski ureditvi tega področja ni posvečalo prepotrebne pozornosti. S podporo amandmaju Levice za zvišanje dodatka brezposelnim osebam smo dali jasen signal, da se bo morala naslednja vlada čim prej, najkasneje pa do konca leta resno, odgovorno in s primernim političnim razmislekom lotiti tega problema. Konec koncev se pogovarjamo o posameznikih, ki prejmejo socialne zneske, ki komaj zadostujejo za preživetje, kaj šele za živeti. Res je, da delo človeku zagotavlja dostojanstvo, a za njegovo dostojanstvo je treba poskrbeti tudi takrat, kadar dela ni. To je naša civilizacijska dolžnost. V razpravah kolegov poslancev je bilo večkrat v preteklosti slišati očitke, da Stranka modernega centra kot največja vladna stranka ni naredila kaj dosti za izboljšanje socialno-ekonomskega položaja najbolj ogroženih, čeprav so bili v tem sklicu državnega zbora odpravljeni številni varčevalni ukrepi, ki jih je v času Janševe vlade uvedel Zujf. Prav tako so bili sprejeti številni ukrepi, ki blažijo socialno stisko najranljivejših. Bi pa na tej točki rad spomnil na nekaj, kar se je zgodilo prejšnji teden. Na nujni seji Odbora za delo, družino, socialne zadeve in invalide naj bi poslanci opravili obravnavo novele Zakona o uveljavljanju pravic iz javnih sredstev glede izvzetja otroškega dodatka iz cenzusa za denarno socialno pomoč. Poslanska skupina Levica je namreč kot predlagatelj spremembo predlagala z namenom izboljšanja položaja socialno ogroženih družin. Na žalost do same obravnave predloga zakona ni prišlo, saj nas je bilo poleg predlagatelja premalo poslancev, ki bi premogli toliko politične higiene, da bi s prisotnostjo na seji odbora o predlogu sploh lahko razpravljali. To jasno kaže na to, da je vprašanje položaja socialno ogroženih družin za nekatere poslanske skupine drugorazredno vprašanje, ki ima prednost pred politično motivirano obstrukcijo sej, na katerih so oziroma se bodo obravnavali poslanski zakoni. Toliko o trenutni socialni politiki in skrbi za ljudi. Hvala lepa.
Gospa Marija Antonija Kovačič bo predstavila stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovana ministrica, vsem prav lep pozdrav! Pred nami je predlog zakona, ki bo pomembno vplival na ekonomski položaj tistih, ki so upravičeni do socialnih transferjev, najbolj tistih, katerih preživetje je odvisno od denarne socialne pomoči. Tako je Vlada Republike Slovenije še v času polne operativnosti kljub prvotnemu nasprotovanju ministrice za finance le sprejela dvig osnovnega zneska minimalnega dohodka in posledično tudi denarne socialne pomoči za dobrih 11 %, nominalno za 34 evrov, torej s sedanje vrednosti 288,81 evra na predlaganih 331,26 evra. V Poslanski skupini Desus se zavedamo, da tudi s tem zneskom še zdaleč ni možno preživeti, zato so tudi intence po še višji socialni pomoči vsekakor vredne tehtnega razmisleka. Po drugi strani pa se moramo zavedati tudi drugih pomembnih kazalnikov, kot so sorazmerje denarne socialne pomoči z zneskom minimalne plače, z zneskom minimalne pokojnine za polno delovno dobo in v končni fazi tudi povečanje pasti neaktivnosti ljudi samih. Glede na že opravljeno razpravo na delovnem telesu o še dodatnem povišanju te pomoči ter glede na izpostavljeno v Poslanski skupini Desus nismo enotnega mnenja, zato bomo o vsebini tega predloga zakona glasovali po vesti. Hvala.
Gospod Jan Škoberne bo kot zadnji danes predstavil stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov. Izvolite.
Najlepša hvala, spoštovani podpredsednik. Spoštovana gospa ministrica, spoštovani kolegice in kolegi! Ta vlada je v tem mandatu skrbno pazila predvsem na dve komponenti družbenega razvoja, uravnotežen gospodarski razvoj in rast ter postopno in uravnoteženo sproščanje varčevalnih ukrepov, ki je omogočilo in bo tudi skozi spremembe zakona, ki ga je predlagala ministrica, še naprej omogočalo prelivanje gospodarske rasti tudi do tistih, ki so v naši družbi najšibkejši, ne pa samo do tistih, ampak do vseh v naši družbi. Zato ni nepomembno poudariti, da je predlog ministrice za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti, da za 11 % dvigne denarno socialno pomoč, le eden izmed ukrepov tega mandata. Naj spomnim samo na dvig minimalne pokojnine, na sprostitev novih razredov otroškega dodatka, na več tisoč novih štipendij, da ne govorim o izjemnem naporu, tudi finančnem, pa predvsem kadrovskem in programskem, ki smo ga vlagali v aktivno politiko zaposlovanja, rezultat katere je, da imamo v odnosu do časa krize razpolovljeno brezposelnost in bistveno povečano zaposlenost v državi, torej da smo iz situacije, kjer smo morali reševati goli eksistenčni obstoj ljudi in družin, prišli do situacije, ko si ljudje lahko ponovno sami ustvarjajo s svojim delom, pošteno svojo eksistenco. Zato je tudi to, kar se je zgodilo pri tem zakonu, nekaj, kar je verjetno predvsem posledica – govorim o amandmajih na odboru – predvolilne mrzlice in dejstva, da Državni zbor mesec dni pred predvolilno kampanjo sprejema zakone in jih brez treznega premisleka amandmira v želji po tem, da vsak zase dobi ali dobimo kakšen glas več in da kdo kakšen glas izgubi. Tega, kar se dogaja na tem in onem odboru v tem trenutku, trezna državna institucija, trezno zastopstvo ljudi in njihovih interesov ne bi nikdar počelo. Socialni demokrati smo ves čas tega mandata podpirali trud ministrice in Vlade, da izboljša položaj najšibkejših, da se gospodarska rast prelije tudi k njim, ampak na drugi strani tudi to, da skuša, kar je najpomembnejše, čim več ljudi pripeljati ponovno na trg dela, da jih aktivira, da jim omogoči, da zase in za svojo družino sami poskrbijo, ne da živijo od minimalnega življenjskega dohodka, ampak da si sami ustvarijo več. Ker mislimo, da je to prav. Tako kot mislimo, da je narobe, da za počeno malho glasov prodajamo predvolilne bombončke, ki bodo na koncu vredni 100 in več milijonov evrov, uresničevati pa jih bo morala tako ali drugače naslednja vlada. S tem zelo prozorno skuša kdo pokazati, da mu je mar za ljudi. Odgovornost za to, koliko mu je mar, pa preloži na nekoga drugega. Mi podpiramo predlog dviga, kot ga je pripravila ministrica, ker je še iz časov, ko je ta parlament deloval trezno. Zdaj ko tega ni mogoče več trditi, bomo pri posledicah amandmajev iz tega naslova vzdržani, ker želimo za svoja glasovanja, za svoje politike in za svoja dejanja odgovornost nositi sami, ne pa je prelagati na nekoga drugega. Hvala lepa.
Postopkovno, gospod Jurša, imate besedo, izvolite.
Podpredsednik, hvala za besedo. Mislim, da je prav in tudi odgovorno, da povemo slovenski javnosti in tudi sami sebi, da danes govorimo pri tej točki o socialni politiki, na katero se več ali manj vse poslanske skupine in politične stranke tudi sklicujejo in izražajo skrb za to področje. Ampak zelo zanimivo, pred kratkim smo v tej dvorani sedeli samo poslanci Desusa in SD, pred kratkim se nam je pridružila dvojica iz SMC, poslanka in poslanec, ter en poslanec, ki sedi na mestu SDS. Ne vem, če spada v to skupino, tega javno še ni obelodanil, ampak to je izraz stanja in seveda interesa za to področje. Žal. Zelo slab interes. Na volilnih shodih pa bomo ravno o tem največ govorili.
Mislim, da ni kaj dodati vašim besedam, gospod Jurša. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Odločanje o predlogu zakona bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili jutri, 19. aprila, v okviru glasovanj. S tem prekinjam 7. točko dnevnega reda in 60. izredno sejo Državnega zbora, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 10. uri. Vsem skupaj želim lep sončen dan. Hvala lepa.