Spoštovani kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Začenjam 54. izredno sejo Državnega zbora, ki sem jo sklical na podlagi drugega odstavka 58. člena in drugega odstavka 60. člena Poslovnika Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: gospa Iva Dimic, gospa Eva Irgl, gospa Anita Koleša, dr. Jasna Murgel, gospa Vesna Vervega, gospa Erika Dekleva, gospod Ivan Hršak, dr. László Göncz, Luka Mesec, dr. Franc Trček, gospod Zvonko Lah, gospod Roberto Battelli, gospod Franc Jurša, gospod Tomaž Gantar, Miha Kordiš in gospod Dušan Radič. Na sejo sem vabil predstavnike Vlade. Vse prisotne lepo pozdravljam! Prehajamo na določitev dnevnega reda 54. izredne seje Državnega zbora. Predlog dnevnega reda ste prejeli v četrtek, 1. marca 2018, s sklicem seje. O predlogu dnevnega reda bomo odločali v skladu s prvim odstavkom 64. člena Poslovnika Državnega zbora. Predlogov za širitev dnevnega reda seje nisem prejel. Zboru predlagam, da za današnjo sejo določi dnevni red, kot ste ga prejeli s sklicem. Prehajamo na odločanje. Poslanke in poslance prosim, da preverite delovanje glasovalnih naprav. Glasujemo. Navzočih je 68 poslank in poslancev, za je glasovalo 68, proti nihče. [[Za je glasovalo 68.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je dnevni red 54. izredne seje Državnega zbora določen. Prehajamo na 1. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA PRIPOROČILA VLADI REPUBLIKE SLOVENIJE V ZVEZI S STANJEM V SLOVENSKI VOJSKI IN ZAHTEVE ZA MNENJE PREDSEDNIKA REPUBLIKE SLOVENIJE O TEM VPRAŠANJU. Predlog priporočila je v obravnavo zboru predložila skupina 25 poslank in poslancev s prvopodpisanim gospodom Jožetom Tankom. V zvezi s tem predlogom priporočila je skupina 19 poslank in poslancev s prvopodpisanim gospodom Jožetom Tankom zahtevala, da Državni zbor opravi splošno razpravo. Skupina 25 poslank in poslancev s prvopodpisanim gospodom Jožetom Tankom je na podlagi drugega odstavka 107. člena Ustave Republike Slovenije in prvega odstavka 223. člena Poslovnika Državnega zbora tudi predlagala, da Državni zbor od predsednika Republike Slovenije zahteva mnenje o tem vprašanju. Skladno s prvim odstavkom 223. člena Poslovnika Državnega zbora bo Državni zbor o tem predlogu odločil po postopku, določenem v desetem odstavku 64. člena Poslovnika. Glede na to dajem najprej besedo predstavniku predlagatelja predloga sklepa gospodu Žanu Mahniču.
Hvala za besedo, predsednik. Spoštovani kolegice in kolegi, ministrica! Zakona, ki sta predlagana, situacije ne poslabšujeta, bistveno pa je, da je ne rešujeta. »Če ne boste Slovenske vojske izvzeli iz enotnega plačnega sistema v javnem sektorju, če ne boste uredili beneficij in pa če ne boste naredili ostalih sprememb, leta 2020, 2021 Slovenske vojske ne bomo več imeli.« To so besede takratnega namestnika, danes pa aktualnega načelnika Generalštaba Slovenske vojske generala Alana Gederja, ki jih je izrekel na 60. nujni seji Odbora za obrambo, s tem potrdil eksistenčno krizo v Slovenski vojski in celotni slovenski javnosti nalil čistega vina. Glede na to kar je general povedal, smo v Poslanskih skupinah SDS in Nove Slovenije pripravili predlog priporočila za Vlado, umestili njegove predloge v to priporočilo in ga vložili v Državni zbor. Zgodilo se je to, kar smo lahko pričakovali, glede na to da vemo, kakšno je stanje – da je koalicija ta priporočila zavrnila, s tem pa tudi na nek način izglasovala nezaupnico generalu Gederju, ki je jasno povedal, kje vojska je, predvsem pa, kaj bi morali storiti, da se stanje izboljša. Oprema, finance in kadri. Vse to troje je področje, za katero je pristojen minister za obrambo, v aktualnem primeru ministrica za obrambo gospa Andreja Katič. To kar smo mi vložili, je kritika celotnega mandata na področju Ministrstva za obrambo, je kritika let, ki so bila neplodna za Ministrstvo za obrambo, je kritika vrhovnemu poveljniku obrambnih sil Republike Slovenije gospodu Borutu Pahorju, ki je kot predsednik vlade v mandatu od 2009 do 2011 dovolil, da je Slovenska vojska utrpela hud udarec pri znižanju finančnih sredstev. Sedaj, po 6, 7 letih se šele to stanje pozna. Gospodarska situacija se izboljšuje in zaradi tega iz vojske odhajajo številne pripadnice in pripadniki. Z domovinskim pogumom in ponosom, žal, ne morejo plačevati položnic, oprema, ki jo imajo, jih pogosto spravlja tudi v neugodne situacije. Za vse to je odgovorno vodstvo Ministrstva za obrambo in ker želimo v Slovenski demokratski stranki, da se stvari izboljšajo, smo skupaj z Novo Slovenijo predlagali priporočilo. Žal to ni bilo sprejeto in če drugega ne, pričakujemo, po tem ko bo predsednik povedal svoje mnenje, tudi mnenje Vlade, kaj bo storila, da se stanje izboljša. Jasni ukrepi in pa jasni cilji.
Iz tega sicer ni jasno, da zdaj glasujemo o oziroma da poskušamo razpravljati o postopkovnem sklepu, da se zahteva mnenje predsednika republike o teh vprašanjih. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin do vprašanja zahteve predsedniku republike. Besedo ima najprej Poslanska skupina Stranke modernega centra, zanjo gospod Marjan Dolinšek.
Hvala, predsednik, za besedo. Lep pozdrav vsem skupaj! Skupina poslank in poslancev iz opozicijskih SDS in Nove Slovenije je 21. februarja vložila predlog priporočila glede stanja v Slovenski vojski in v zvezi s tem podala zahtevo za sklic izredne seje Državnega zbora ter zahtevo za pridobitev mnenja predsednika Republike Slovenije. Predlog priporočila in zahteva za sklic izredne seje oziroma v njej nanizani razlogi zanjo niso novost. Posamezna vprašanja ter stanje v Slovenski vojski na splošno so v tem mandatu polno zaposlovali državnozborski odbor za obrambo. O Slovenski vojski, od njene zmogljivosti do socialnega položaja njenih pripadnikov smo veliko razpravljali tudi na plenarnih zasedanjih. Med drugim na 31. izredni seji maja 2016, na kateri je svoje poglede na stanje v Slovenski vojski predstavil tudi takratni in hkrati sedanji predsednik republike gospod Borut Pahor. Predsednik republike je v kontekstu večletnih zaporednih negativnih ocen stanja pripravljenosti Slovenske svojske poleg zaskrbljenosti konec leta 2017 javno poudaril nujnost posodobitve vojske in celotnega sistema nacionalne varnosti ter svojo podporo spreminjanju krovne zakonodaje. Glede na vsebino predloga priporočila, še bolj pa neposredne in širše zelo kompleksne okoliščine vložitve tega priporočila v Poslanski skupini SMC podpiramo predlog, da mnenje o stanju pripravljenosti Slovenske vojske izreče tudi predsednik Republike Slovenije. Njegovo mnenje bo pomembno prispevalo k realni oceni stanja v Slovenski vojski namesto nepreverjenih informacij ter prehitrega podajanja zaključkov, ki vznemirjajo javnost, najbolj pa škodujejo pripadnicam in pripadnikom Slovenske vojske. Hkrati pa pričakujemo, da se bo predsednik Pahor v okviru svojih pristojnosti sedaj, ko je vlada dr. Mira Cerarja uspela stabilizirati javne finance, obenem pa zaustaviti dolgoletno padanje obrambnih sredstev in z dodatnimi izrednimi povečanji sredstev za Slovensko vojsko celo obrniti trend v drugo smer, s svojimi predlogi in pobudami aktivno vključil v proces iskanja družbenega soglasja glede načina reševanja najbolj perečih težav v Slovenski vojski ter vizije njenega dolgoročnega razvoja. Hvala.
Besedo ima Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke, zanjo gospod Franc Breznik.
Lep pozdrav! Spoštovani predsednik, hvala za besedo. Spoštovani kolegice in kolegi, spoštovani veterani, veteranke vojne za Slovenijo, spoštovani nekdanji moji boji tovariši, spoštovani vsi tisti domoljubi, ki vam je bila Slovenija in Slovenska vojska kdajkoli tudi intimna opcija! Slovenska vojska je že četrto leto zapored na najnižji ravni sposobnosti delovanja, kar je v bistvu naravno zaskrbljujoče. Glavni problem je, da je večkrat javno izpostavila ta problem tudi ministrica za obrambo gospa Andreja Katič in tudi sedaj že nekdanji načelnik generalštaba Slovenske vojske generalmajor dr. Andrej Osterman. Po mnenju Slovenske demokratske stranke imamo v Slovenski vojski in v stanju Slovenske vojske dva problema. Prvi problem je proračunsko ogrožanje Slovenske vojske, ki je posledica nizkega financiranja Slovenske vojske, lahko rečemo, v zadnjem desetletju. Drugi, bolj pomemben vidik ogrožanja Slovenske vojske pa je prevrednotenje osnovnih vrednot, osnovnega vrednostnega središča Slovenske vojske, ki je nastalo na slovenski pomladi, na združevanju, ne na iskanju prvo- in drugorazrednih vojakov, oficirjev ali pa podčastnikov, častnikov ali tudi vojaških uslužbencev Slovenske vojske. Zato tudi, lahko rečemo, iz Zveze Nato prihajajo resna opozorila glede Slovenije. Glavni očitki Nata so, da se Slovenija ne drži zavez o financiranju in o gradnji zmogljivosti Slovenske vojske. Od leta 2010 do danes je torej Slovenska vojska izgubila več kot 40 % finančnih sredstev. Posledice zmanjševanja proračuna ali po naše tudi ogrožanja, finančnega ogrožanja ali proračunskega ogrožanja tega pomembnega sistema pa se kažejo v tehnološkem zaostanku, nizki stopnji vzdrževanja bojnih sredstev v Slovenski vojski, zaradi nizkega financiranja pa je tudi nižja usposobljenost, tehnološki zaostanek, nizka stopnja vzdrževanja, zastarela zaščitna sredstva, predvsem pa tudi zastarel vozni park. V Natu je naša struktura zaradi finančne podhranjenosti najslabša, ponavljam, najslabša, za razvoj in modernizacijo opreme namesto 20 % sredstev dajemo lahko v tem trenutku samo 0,66 %, kar je najmanj med vsemi državami članicami. Glede vrednostnega sistema Slovenske vojske pa lahko ugotavljamo drugi del ogrožanja. To je velik problem Slovenske vojske – nesposobnost ustaviti padec morale in dvig apatičnosti njenih predstavnic in predstavnikov. Kot lahko zaznamo v medijih in iz izjav vidnih predstavnikov Slovenske vojske, je mogoče opaziti očiten padec morale v zadnjih treh letih. Problem je tudi padec zaupanja v nadrejene in posledično bojne morale v enotah. Problem Slovenske vojske je tudi neprimerna kadrovska politika. Na taktični ravni se opaža nenačrtno in kampanjsko prikovanje kariernih poti posameznikov, ki so močno odvisni od trenutnih poveljnikov enot, ki pa se menjujejo tudi s hitro frekvenco, tako da se vsak načrt podre, še preden bi se začel uveljavljati. Ta proces dodatno ruši še ministrica, s tem da samovoljno dodaja ter odvzema pogoje za napredovanje in zasedbo delovnih mest. Spoštovani kolegice in kolegi! Predsednik republike je v svojem zadnjem stališču ob predaji poročila za leto 2016 povedal naslednje: »Vendar pa predanost in hvaležnost nista dovolj. Številke kažejo, da vojaški poklic ni več konkurenčen poklic v slovenskem prostoru. Izboljšanje gospodarskega položaja, odpiranje delovnih mest ter boljši pogoji zaposlitve v sorodnih poklicih bodo imeli dodaten učinek na stanje v vojski.« Zato v Slovenski demokratski stranki predlagamo, da na podlagi 107. člena Ustave Republike Slovenije predsednik Republike Slovenije v roku 24 ur izreče mnenje o stanju pripravljenosti Slovenske vojske. Najlepša hvala.
Besedo ima Poslanska skupina Desus, zanjo gospod Peter Vilfan.
Spoštovani predsednik, ministrica, kolegice in kolegi! Verjetno vsi poznamo dejstvo, da Ustava Republike Slovenije določa, da predsednik države zastopa državo ter da je vrhovni poveljnik obrambnih sil. Prav tako vsi poznamo temo današnje izredne seje; ponovno namreč razpravljamo o stanju v Slovenski vojski, ki naj bi bilo po mnenju predlagatelja te seje še vedno izjemno kritično, zato je popolnoma jasno, da se mora o tem stanju izreči tudi predsednik države kot vrhovni poveljnik Slovenske vojske. Gospod predsednik je bil v preteklosti sicer sam že večkrat kritičen do stanja v Slovenski vojski. V naši poslanski skupini sicer ostajamo na stališču, da gre za temo, ki je ne bi smeli spolitizirati, kajti politika ni tista, ki bi bila odgovorna za to kar se je zgodilo na preverjanju Slovenske vojske. Menimo tudi, da ta tema ni primerna za nabiranje političnih točk v tem, lahko rečem, predvolilnem času. Vseeno pa se tudi v naši poslanski skupini strinjamo s tem, da mora predsednik države s svojim mnenjem o tem vprašanju, ki ga bomo obravnavali na tej izredni seji, seznaniti državljanke in državljane naše države, za katere varnost skrbi Slovenska vojska.
Besedo ima Poslanska skupina Nove Slovenije – krščanskih demokratov, zanjo gospod Jožef Horvat.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovana gospa ministrica, drage kolegice in kolegi! Predsednik republike ima kot vrhovni poveljnik Slovenske vojske le dve pristojnosti: sprejem poročila o pripravljenosti Slovenske vojske ter povišanje brigadirjev v generale. Če se osredotočimo le na prvo pristojnost, ki že nekaj let kaže na večplasten problem naših obrambnih sil, lahko zaključimo le eno – predsednik republike bi moral redno spremljati razmere v vojski in pozivati Ministrstvo za obrambo ter Vlado k spremembam celotnega sistema nacionalne varnosti. V Novi Sloveniji smo prepričani, da je zgolj opozarjanje premalo, da bi se zares kaj spremenilo. Če predsednik republike javno razkrije slabo oceno o pripravljenosti Slovenske vojske, potem bi moral tudi odločneje nakazati rešitve. Kandidat na lanskih predsedniških volitvah Borut Pahor je v času kampanje sicer dejal, da so se v zadnjih letih dejavniki v varnostno-obrambnem sistemu zelo spremenili, »… mi pa nismo spremenili koncepta, zasnove in filozofije obrambne pred novimi tveganji, kot bi zahteval čas.« Takšne ugotovitve poslušamo že nekaj let. In kakšen je rezultat teh ugotovitev? Ga ni. Vojska je sicer v zadnjem proračunu dobila nekaj več sredstev, vse ostalo pa ostaja na enakem nivoju. Dejstvo je, da le povečanje obsega sredstev oziroma zaustavitev trenda padanja za njeno delovanje ni dovolj. Slovenija potrebuje takojšnjo kadrovsko okrepitev in modernizacijo na vseh nivojih. V tem trenutku nimamo vizije in nimamo strateških okrepitev za okrepitev nacionalne varnosti. Vse preveč je, gospe in gospodje, praznih besed in obljub in ugotovitev, da je poklicu vojaka treba vrniti dostojanstvo, ga na novo ovrednotiti in poskrbeti za motivacijo mladih, da se bodo odločali za ta poklic. Zdaj je skrajni čas za ukrepanje. Zdaj je skrajni čas za dejanja. Kolegice in kolegi! Čas je, da si odkrito povemo, ali v Sloveniji sploh želimo imeti vojsko. To vprašanje je praktično enako vprašanju, ali želimo imeti svojo državo ali ne, kajti vojska je eden ključnih atributov države. Če hočemo torej imeti vojsko, potem ji dajmo vse kar potrebuje, v nasprotnem primeru pa jo razpustimo. Najslabša možnost je stanje, ki ga imamo prav zdaj. Prepričani smo, da se tega še kako zaveda tudi predsednik republike Borut Pahor. Pričakujemo njegovo jasno stališče in nakazane rešitve, zato bomo predlog sklepa za pridobitev njegovega mnenja seveda podprli.
Besedo ima Poslanska skupina Socialnih demokratov, zanjo gospod Matjaž Nemec.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovane kolegice, dragi kolegi, gospa ministrica! Predsednik Republike Slovenije se bo v primeru sprejetja sklepa – in Socialni demokrati ne dvomimo, da bo temu tako – že tretjič v tem sklicu izrekal o pomembni in aktualni temi, o stanju v Slovenski vojski. Državni zbor je v zvezi z razmerami na meji Republike Slovenije ob migrantski krizi nagovoril novembra 2015; že takrat je poudaril nujnost povečanja denarnih sredstev za policijo in vojsko. Tudi v luči tega je moral kot vrhovni poveljnik obrambnih sil Republike Slovenije tistega leta že drugič zapored podati oceno, da se je Slovenska vojska prav zaradi pomanjkanja finančnih sredstev znašla na najnižji ravni pripravljenosti. Pozval je k povečanju denarne podpore obema glavnima varnostnima stebroma države. Kljub temu je treba priznati, da so se napori ministrice vendarle obrestovali in da se je za zadnji dve leti denarna finančna pomoč za Slovensko vojsko povečala. Je pa težko pričakovati, da se bo stanje v Slovenski vojski z nekaj finančnimi injekcijami čez noč spremenilo na bolje. K temu ne bo pripomoglo nenehno udrihanje s strani opozicije. Še več, zdi se, da ta želi vojsko spremeniti v prikladen politični poligon za svoje, ponavljam, za svoje politične računice. Na ta račun se vojski razkraja ugled, rezultira se tudi v nenehnem zmanjševanju števila njenih pripadnic in pripadnikov, v to spiralo pa sta ujeti vedno manjša motivacija in nezadovoljstvo. H kadrovskemu manku v Slovenski vojski pripomore tudi to da se zadnja leta slovensko gospodarstvo pobira in potencialni kandidati si delo raje poiščejo drugje kot v slabo plačani Slovenski vojski. Če k temu dodamo še slabše demografske obete, si v prihodnje brez iskrenih političnih namenov in predvsem ukrepov ne moremo obetati nič boljšega. Spoštovani, Socialni demokrati se zavedamo mnogih dejavnikov, ki vplivajo na delovanje in stanje v slovenskem obrambnem sistemu. In ti niso samo posledica vodenja obrambnega ministrstva med leti 2009 in 2011 ter 2014 in 2018. Imajo precej daljšo brado, če si to želimo priznati ali ne. Podprli bomo sklep, da se predsednik Republike Slovenije in vrhovni poveljnik obrambnih sil v sredo, 7. marca, opredeli do stanja v Slovenski vojski. Pričakujemo pa, da se v nadaljevanju točke razvije razprava v smeri iskanja rešitev, kako lahko politika pomaga k izboljšanju stanja v pomembnem varnostnem stebru države, svoje pa bo moral oddelati tudi najvišji strokovni organ za poveljevanje v Slovenski vojski – Generalštab Slovenske vojske. Vsi mi bomo v naslednjih mesecih in letih morali prevzeti svoj del odgovornosti z mislijo, da ne rušimo, temveč pomagamo ponovno zgraditi načeti ugled Slovenske vojske. Hvala lepa.
Besedo ima Poslanska skupina Levica, zanjo Violeta Tomić.
Hvala za besedo. Levica predloga ne bo podprla iz več razlogov. Prvi je postopkovni. 107. člen Ustave bi bilo upravičeno uporabiti, če se predsednik ne bi hotel izreči o tem vprašanju, vemo pa, da se bo predsednik o stanju v vojski uradno izrekel ob predaji poročila o bojni pripravljenosti, še ta mesec. Sicer pa so stališča predsednika Pahorja dobro poznana vsem. SDS torej izkorišča 107. člen za svojo propagando. Ve se, da bo predsednik podprl zahteve, da se povečajo izdatki za vojsko in oborožitev, kar od nas pričakuje Nato. V Levici temu seveda nasprotujemo. Prvič, zato ker se z nakupi orožja ne bo nič izboljšal standard naših vojakov. Drugič, zato ker se ne bo povečala obrambna sposobnost Slovenije, ampak le uporabnost naše vojske za Natove operacije v tujini. In tretjič, zato ker SDS predlaga, da se povečajo plače vseh pripadnikov Slovenske vojske, tudi tiste najvišje. To je socialno krivično, ker bi vojak pridobil 300 evrov, visoki častniki pa po tisoč evrov in še več. S tem bi v bistvu nagradili ljudi, ki so krivi za te slabe razmere. Kadrovske težave v vojski so predvsem posledica njenega podrejanja zahtevam Nata. Če bi se vojska ukvarjala s svojo ustavno nalogo, to je obramba države, ne bi potrebovali velike stalne sestave. Slovenija ima recimo več vojakov na prebivalca kot Češka, Slovaška, Madžarska ali Poljska. Veliko stalno sestavo vzdržujemo po Natovem diktatu, zato da so enote v stalni pripravljenosti in na razpolago za operacije v tujini. Prav tako ni res, da je problem Slovenske vojske v premajhnem financiranju; v zadnjih 10 letih smo za vojsko porabili več kot Avstrija, Češka, Slovaška in Madžarska. Rezultati pa so kljub temu porazni. Zato smo v Levici trdno prepričani, da je treba to zadnjo blamažo Slovenske vojske izkoristiti za radikalno spremembo obrambne politike. Vojska se mora vrniti k svoji ustavni nalogi – k obrambi države. Ustaviti je treba proces oblikovanja dveh srednjih bataljonskih skupin. 1,2 milijarde evrov, kolikor bi nas to stalo, je bolj pametno in nujno nameniti za razvoj naše družbe. Prav zato v Levici zahtevamo, da se o tem opredelijo državljani in državljanke na referendumu, nikakor pa ne bomo podprli zahteve, da se o tem opredeli predsednik Pahor. Kajti Pahor je privrženec Nata in podpornik agresivne politike zahodnih velesil. Vse to pa seveda ne pomeni, da nas ne skrbi standard vojakov; nasprotno, Levica bi jim priznala vse sindikalne in delavske pravice, ampak to je že druga razprava. Hvala.
Besedo ima Poslanska skupina nepovezanih poslancev, zanjo dr. Bojan Dobovšek.
Spoštovani vsi, ki spremljate to sejo! Žal se nekateri varnosti zavedo šele takrat, ko je ogrožena. Ampak takrat je prepozno. Moramo delovati proaktivno. Kakšno je stanje v Sloveniji? Tisti, ki morajo skrbeti za našo varnost? Sova stavka. Policija premalo popolnjena, tudi v tem mandatu večinoma v stavki. Kaj pa je v Slovenski vojski? Predsednik države je že večkrat podal negativno oceno. Pravi, ta hibridna ogrožanja, ki nas pričakujejo, na ta ogrožanja nismo pripravljeni. Če smo se v Sloveniji na referendumu odločili, da vstopimo v Nato, potem moramo imeti profesionalno vojsko, ki je usposobljena in izobražena in si moramo ustvariti ugled. Ta ugled je še kako pomemben, če pogledamo, da ga zdaj potrebujemo za arbitražo, za Novo Ljubljansko banko, pa tudi za Mercator. To je še kako pomembno. In pa seveda, če je problem denar [[…]]Kot kaže, denar ni problem; imamo ga za banke, imamo ga za 2TDK in imamo ga za žilne opornice in svetovalne pogodbe. Se pravi, ga bi imeli lahko tudi za varnost. Kajti če ga bomo imeli za varnost, potem bomo imeli tudi za gospodarstvo in za turizem in za vse kar Slovenija potrebuje. Kajti kaj potrebuje gospodarstvo? Varno državo. Kdaj bodo tujci investirali? Ko bomo varni. Kdaj bo prišel turist? Ko bomo varni. Zato je še kako pomembno, da soočimo stališča, kajti asimetričnost informacij ne daje pravih odgovorov. Zato je prav, da opravimo razpravo in zato v Poslanski skupini nepovezanih poslancev podpiramo, da predsednik države poda svoje mnenje o varnosti v državi. Hvala.
Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Za dodatno pojasnitev razlogov za predlog sklepa dajem besedo še predstavniku predlagatelja gospodu Žanu Mahniču.
Hvala za besedo, predsednik. Nisem razumel tiste vaše opazke, ki ste jo izrekli na začetku, tako da očitno je potrebna obrazložitev še enkrat. Če ni bilo iz mojega uvodnega nastopa jasno, da je več kot dovolj razlogov, da predsednik Pahor, ki je poveljnik obrambnih sil, izjavi svoje mnenje oziroma svoje stališče, potem ne vem, kako bi lahko še bolj nazorno to predstavil, razen če se seveda gremo v smislu forme, kako se oblikuje stavke. Skratka, zaradi stanja v Slovenski vojski nas zanima mnenje vrhovnega poveljnika obrambnih sil gospoda Boruta Pahorja. Zanima nas njegovo videnje po slabih dveh letih, odkar je nazadnje izrekel svoje mnenje. Takrat nam je predsednik postregel tudi z nekaterimi informacijami v smislu številk, kar se tiče stanja v Slovenski vojski, in zanimiva bo tudi primerjava tega. To mnenje želimo slišati, ker smo v nasprotju z enim od stališč prepričani, da je ravno politika tista, ki je odgovorna, da je stanje v vojski takšno. Kajti če mi leta 2008 ne bi – vemo, kako – zapeljali zgodbe, da se je zaradi potrebe takratnih volitev, diskreditacije Slovenske demokratske stranke in pa Janeza Janše rušilo nakup 135 oklepnikov Patrie, bi danes Slovenija imela dve bataljonski bojni skupini, kar bi dvignilo bojno moč, kar bi dvignilo našo pripravljenost, kar bi dvignilo ugled Slovenije v zavezništvu; imeli bi dve srednji bataljonski bojni skupini in danes se zagotovo o problemih, ki jih imamo, ne bi pogovarjali. Če ne bi bilo rezov v obrambni proračun [[…]]In tukaj želimo slišati predsednika Pahorja, kaj je imel takrat v mislih, ko je prek svojega finančnega ministra in z očitnim odobravanjem svoje obrambne ministrice krčil sredstva Slovenski vojski. Ali niso videli za tri, štiri leta naprej, kaj se lahko zgodi, če se mednarodno okolje spremeni? Od takrat se je pojavila Islamska država, pojavila se je agresivna ruska politika, invazija na Krim in vzhodni del Ukrajine. Tako kot je dejal dr. Dobovšek; varnosti se zavemo prepozno oziroma se je zavemo takrat, ko varnosti ni več. In želimo slišati od predsednika republike njegove jasne usmeritve, ne toliko, da podpira Zvezo Nato, kot pa, kaj konkretno kot vrhovni poveljnik namerava storiti. Prvi korak je bil, da ste na čelo vojske postavili novega načelnika, ki je jasno in glasno v Državnem zboru na to stanje opozoril, kljub temu da sem trdno prepričan, da je odšel načelnik, ki je objektivno za stanje najmanj odgovoren in da je bil to načelnik, ki je prvi v tem državnem zboru resno opozoril, prvič, da je eksistenčna kriza in drugič, koliko denarja je treba dati, da Slovenska vojska iz te eksistenčne krize izide oziroma da se ta kriza ne poglablja. V štirih letih nismo slišali nobenih konkretnih pobud za rešitev nastale situacije s strani vladajočih. S strani opozicije je bilo veliko predlogov, ampak vsi so, žal, končali tako kot je končal ta zadnji predlog priporočila, ki ni sledil nekim političnim igricam, ampak smo sledili samo temu kar je rekla vojaška stroka – da je treba vojsko izvzeti iz enotnega plačnega sistema in da je treba dvigniti plače. Dvigniti plače vsem, kajti če bomo dvignili za 30 % plače samo vojakom, poddesetnikom, desetnikom, naddesetnikom, bodo te plače počasi prišle na raven poročnikov in nadporočnikov. Skratka, plače vojakov bomo zbližali s plačami najnižjih častnikov in častniki se bodo začeli spraševati, kakšen je sploh še smisel, da kot častniki delujejo v Slovenski vojski. Skratka, vprašanj je veliko in želimo si slišati mnenje vrhovnega poveljnika obrambnih sil, predvsem pa si želimo slišati predloge za konkretne rešitve s strani tistih, ki konsistentno zavračajo konkretne predloge za rešitve z naše strani. Vsaj to je tisto, kar bi pričakoval tri mesece pred volitvami, da Vlada naredi neke smernice in da pove, to in to je treba narediti, če ne želimo, da vojske čez dve leti [[izklop mikrofona]]
Zaključujem predstavitev stališč o predlogu sklepa in prehajamo na odločanje. Glasujemo o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor na podlagi 107. člena Ustave Republike Slovenije zahteva, da predsednik Republike Slovenije v roku 24 ur izreče mnenje o stanju pripravljenosti Slovenske vojske. Glasujemo. Navzočih je 71 poslank in poslancev, za je glasovalo 68, proti 3. [[Za je glasovalo 68.]] [[Proti 3.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Ker je bil sklep sprejet, prekinjam 1. točko dnevnega reda in 54. izredno sejo, ki jo bomo z obravnavo predloga priporočila nadaljevali v sredo, 7. 3. 2018, ob 14. uri, ko bomo prejeli mnenje predsednika republike.