Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Začenjam 2. sejo Državnega zbora, ki je bila sklicana na podlagi prvega odstavka 57. člena Poslovnika Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednja poslanka in poslanci: Alenka Pavlič, Jakob Presečnik, Matevž Frangež, Matjaž Zanoškar in Borut Pahor. Na sejo sem vabil predsednika Vlade, ministre in generalnega sekretarja Vlade k 1. točki dnevnega reda, predstavnika Državnega sveta k 6. in 7. točki dnevnega reda, predsednika Sodnega sveta dr. Mira Cerarja k 16.a točki dnevnega reda in predstavnike Vlade k vsem točkam dnevnega reda. Vse prisotne lepo pozdravljam. Prehajamo na določitev dnevnega reda 2. seje Državnega zbora. Predlog dnevnega reda ste prejeli v petek, 6. aprila 2012, s sklicem seje. O predlogu dnevnega reda bomo odločali v skladu z drugim odstavkom 64. člena Poslovnika Državnega zbora. Predlogov za umik posameznih točk z dnevnega reda nisem prejel, pač pa moramo, preden preidemo na obravnavo in odločanje o predlogih za širitev dnevnega reda, najprej odločiti o zahtevi za odločanje Državnega zbora o odločitvah Kolegija. Kolegij predsednika Državnega zbora je na 13. seji 13. aprila 2012 sklenil, da se Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o dohodnini in Predlog zakona o spremembah Zakona o davku od dohodkov pravnih oseb obravnavata po nujnem postopku. Na podlagi desetega odstavka 21. člena Poslovnika Državnega zbora je skupina 33 poslank in poslancev, s prvopodpisanim gospodom Samom Bevkom, zahtevala, da Državni zbor odloči o navedenih odločitvah Kolegija. Zato na podlagi tretjega odstavka 143. člena Poslovnika Državnega zbora prehajamo na obravnavo zahtevo, da Državni zbor odloči o odločitvi Kolegija predsednika Državnega zbora, da se Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o dohodnini in Predlog zakona o spremembah Zakona o davku od dohodkov pravnih oseb obravnavata po nujnem postopku. Besedo dajem najprej predstavniku vlagatelja zahteve za predstavitev stališča. Gospod Janko Veber, prosim, beseda je vaša.
Hvala za besedo, predsednik, in lep pozdrav vsem. Kot je predsednik že v uvodu predstavil, gre za zahtevo o ponovnem odločanju pri obravnavi zakona o dohodnini in zakona o dohodku pravnih oseb. Oba namreč drastično posegata v javne finance. Pri zakonu o dohodku pravnih oseb bodo dohodki v proračunu za 170 milijonov nižji in zaradi predlaganega zakona o dohodnini bodo seveda prihodki manjši za 67 milijonov. Gre za zelo velik poseg v proračun in ob dejstvu, da se srečujemo s predlogom Vlade, ki govori o tem, da je treba zmanjšati porabo z rebalansom proračuna za 800 milijonov evrov, predstavlja ta dodaten izpad blizu 340 milijonov evrov zelo resen problem. Zato skupina poslancev predlaga, da ponovno odločimo o samem poteku obravnave teh zakonov. Če ne izglasujemo danes obravnave teh zakonov po nujnem postopku, bo omogočena obravnava po rednem postopku, kar pomeni, da bomo oba zakona lahko obravnavali v sklopu rebalansa, ki je ravno tako že predložen Državnemu zboru v obravnavo. Rebalans pa je tisti akt, ko se bomo pogovarjali o tem, kako bomo zagotovili čim boljšo prihodkovno stran in kako se bomo dogovorili o tem, koliko lahko zmanjšamo javno porabo. Torej čas za razpravo o teh dveh zakonih je v okviru rebalansa za leto 2012 in ne nazadnje to sledi tudi iz razlage Vlade pri obeh zakonih. Vlada sama govori o tem, da se ta dva zakona navezujeta tudi na obravnavo rebalansa za leto 2012. Zato predlagamo, da ponovno odločimo o postopku obravnave in da ne izglasujemo nujnega postopka in s tem omogočimo mirno in trezno razpravo o teh dveh zakonih v okviru rednega postopka. Hvala.
Hvala predstavniku predlagatelja za predstavitev stališča. O tej proceduralni zahtevi ni razprave in obrazložitve glasu, tako da prehajamo na odločanje. Prosim, če kolegice in kolegi preverite delovanje glasovalnih naprav. Državnemu zboru predlagam, da odloči o naslednjem sklepu: Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o dohodnini se obravnava po nujnem postopku. Če sklep ne bo sprejet, bo Državni zbor predlog zakona obravnaval po rednem postopku. Glasujemo. Navzočih je 77 poslank in poslancev, za je glasovalo 46, proti 31. [[Za je glasovalo 46.]] [[Proti 31.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet, zato bo Državni zbor navedeni predlog zakona obravnaval po nujnem postopku. Državnemu zboru predlagam, da odloči o naslednjem sklepu: Predlog zakona o spremembah Zakona o davku od dohodka pravnih oseb se obravnava po nujnem postopku. Glasujemo. Ni obrazložitve glasu, gospod Veber. Navzočih je 68 poslank in poslancev, za je glasovalo 46, proti 22. [[Za je glasovalo 46.]] [[Proti 22.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet, zato bo Državni zbor navedeni predlog zakona obravnaval po nujnem postopku. Prehajamo na obravnavo in odločanje o predlogih za širitev dnevnega reda. Vlada je v obravnavo Državnemu zboru predložila Predlog zakona o spremembi Zakona o dodatnih interventnih ukrepih za leto 2012, nujni postopek, in pa navedena dva zakona, glede katerih smo pravkar odločali o nujnem postopku, torej Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o dohodnini, nujni postopek, in Predlog zakona o spremembah Zakona o davku od dohodka pravnih oseb, nujni postopek. Vlada je z dopisom z dne 13. aprila 2012 predlagala, da se z obravnavo navedenih predlogov zakonov razširi dnevni red 2. seje zbora. Predlog za širitev ste sprejeli 13. aprila 2012. Predlagam, da o predlogih za širitev razpravljamo skupaj, o vsakem predlogu pa bomo glasovali posebej. Želi besedo predstavnik Vlade kot predlagateljice zakonov? [[Ne.]] Želijo besedo predstavniki poslanskih skupin? Prosim, če se prijavite k razpravi oziroma predstavitvi stališč. Gospod Jože Tanko, v imenu Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke, prosim.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani predsednik, spoštovani kolegi! V naši poslanski skupini bomo glasovali za to, da se omenjeni trije zakoni uvrstijo na to sejo Državnega zbora. Ocenjujemo, da so ukrepi, ki jih prinašajo te trije zakoni, nujni, kajti prinašajo mnoge rešitve predvsem pa dodatne vire kot olajšavo za raziskave in razvoj, ker se izboljšuje olajšava in pa izboljšuje se tudi olajšava za investicije. To pa je dobra podlaga za to, da se odprejo nova delovna mesta. Z razvojem prihajajo nova delovna mesta in delovno mesto, izboljšano ali novo, je pravzaprav najboljši protikrizni ukrep, boljši, mnogo boljši kot povečevanje transferjev, ki rešujejo kakšne socialne stiske na tem področju. Zato ocenjujemo, da je treba tudi na tej seji obravnavati omenjene zakone in glasovali bomo za.
Hvala. V imenu Poslanske skupine Pozitivne Slovenije ima besedo gospod Alojzij Potočnik.
Hvala za besedo. Spoštovani! V Poslanski skupini Pozitivne Slovenije nasprotujemo, da se omenjeni predlogi zakonov obravnavajo po nujnem postopku na tej seji Državnega zbora. Tako iz obrazložitve vladnih ukrepov kot tudi dejstva, da so bili ti akti obravnavani skupaj s predlogom rebalansa državnega proračuna, izhaja, da njihova obravnava pred obravnavo rebalansa v Državnem zboru seveda ni smiselna. Da obravnava na tej seji ni smiselna, izhaja tudi iz prehodnih določb teh zakonov, ki določajo rok uveljavitve 1. junij oziroma izplačila regresa se vežejo na datum po uveljavitvi rebalansa državnega proračuna. 14 dodatnih dni ne more nikomur škoditi, ga prikrajšati ali nagraditi. Torej predlagamo razpravo ob rebalansu. Vlada in vladajoča koalicija bi s tem tudi kršile dogovore seje Ekonomsko-socialnega sveta. Sindikatom, kakor nam je znano, je bilo obljubljeno, da se bo mogoče o vladnih ukrepih usklajevati ves čas postopka sprejemanega rebalansa. To je bilo poudarjeno večkrat. Slednjega za omenjene predloge, ki niso nevažni, zakonov po sprejetju na tej seji pač ne bo več mogoče. Vlada je tudi obljubila, da bo pripravila nabor ukrepov, s katerimi bi zagotovila dodatne prilive v proračun, s čimer je sledila pozivom sindikatov na pogajanjih, naj vlada pripravi ukrepe tudi na prihodkovni strani proračuna. Celo predvideva, da bi bilo nekatere mogoče uvesti že z zakonom o uravnoteženju javnih financ. Naj samo spomnim, zakon o dohodnini bomo v Državnem zboru v enem mesecu obravnavali trikrat. Iz povedanega ne more izhajati nič drugega, kot da neutemeljeni in nekonsistentni predlogi v takih okoliščinah ne morejo biti in ne morejo dobiti naše podpore. Hvala.
Hvala. V imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov ima besedo gospod Janko Veber.
Hvala za besedo. Razširitve dnevnega reda s tema dva točkama, torej z zakonom o dohodnini in z zakonom o davku od dohodkov pravnih oseb ne bomo podprli. Če samo pogledamo potek te seje, je dovolj argumentov za to, da lahko govorimo o slabem organiziranju Državnega zbora, če bo ta razširitev sprejeta. Predvideno je, da se danes po zaključku poslanskih vprašanj sestane Odbor za finance in začne z obravnavo teh dveh zakonov. Lahko si predstavljamo, da glede na število prijavljenih vprašanj bo ta seja potekala kar dolgo in da bodo pozno v noč o tem razpravljali še na delovnem telesu. Jutri zjutraj je že 1. točka dnevnega reda ali pa začetek seje praktično že povezan s tema dvema zakonoma, ob 9. uri se začne pa že zasedanje. Seveda je treba vmes pripraviti tudi poročilo in ga predložiti Državnemu zboru. Menimo, da je takšen odnos do dela v Državnem zboru neprimeren. Ali je resnično Državni zbor zgolj in samo servis Vlade? Če si je Vlada zaželela, da to obravnavamo na tej seji Državnega zbora, v redu, je to njen legitimen predlog. Ampak na način, kot je predlagan, pa mislim, da to močno vpliva na organizacijo dela Državnega zbora. Zakaj ne bi te točke dnevnega reda bile obravnavane v četrtek ali petek, tako da bi imeli možnost normalno izpeljati tudi delovna telesa in opraviti kvalitetno razpravo o dveh pomembnih zakonih, ki bistveno posegata v proračun oziroma rebalans proračuna za leto 2012, ki je ne nazadnje že predložen Državnemu zboru v obravnavo. Hkrati ta dva zakona pomenita tudi poseg v socialni dialog in lahko govorimo o tem, da gre za neprimeren odnos Vlade do socialnega dialoga. Če pa dnevni red razširimo s temi točkami, pa mislim, da lahko govorimo tudi o neprimernem odnosu Državnega zbora do socialnega dialoga. Po mojem mnenju si Državni zbor takšne odgovornosti ne sme vzeti, še posebej pa ne take, ki jo lahko razumemo v negativnem smislu v odnosu do socialnega dialoga, ki pa je ključen za dogovor in sprejetje izjemno pomembnih rešitev oziroma odločitev, ki bodo stabilizirale javne finance v Sloveniji. V Poslanski skupini Socialnih demokratov seveda ne bomo podprli razširitve dnevnega reda in upamo, da bo tudi večina sledila tem ugotovitvam v ostalih poslanskih skupinah. Hvala.
Hvala. Zaključujem razpravo in prehajamo na odločanje. Odločali bomo o treh predlogih za širitev dnevnega reda. Najprej odločamo o predlogu za širitev dnevnega reda z obravnavo Predloga zakona o spremembi Zakona o dodatnih interventnih ukrepih za leto 2012, nujni postopek. Glasujemo. Navzočih je 80 poslank in poslancev, za je glasovalo 48, proti 32. [[Za je glasovalo 48.]] [[Proti 32.]] Ugotavljam, da je predlog za širitev dnevnega reda sprejet. Državni zbor bo navedeni predlog zakona kot 2.a točko dnevnega reda obravnaval jutri, 17. aprila 2012. Odločamo o predlogu za širitev dnevnega reda z obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o dohodnini, nujni postopek. Glasujemo. Navzočih je 80 poslank in poslancev, za je glasovalo 48, proti 32. [[Za je glasovalo 48.]] [[Proti 32.]] Ugotavljam, da je predlog sprejet. Državni zbor bo navedeni predlog zakona obravnaval jutri kot 2.b točko dnevnega reda. Odločamo še o predlogu za širitev dnevnega reda s Predlogom zakona o spremembah Zakona o davku od dohodkov pravnih oseb, nujni postopek. Glasujemo. Navzočih je 80 poslank in poslancev, za je glasovalo 48, proti 32. [[Za je glasovalo 48.]] [[Proti 32.]] Ugotavljam, da je predlog za širitev dnevnega reda sprejet. Državni zbor bo tudi ta zakon obravnaval jutri, in sicer kot 2.c točko dnevnega reda. Odločali bomo še o določitvi dnevnega reda v celoti. Državnemu zboru predlagam, da za današnjo sejo določi dnevni red, kot ste ga prejeli s sklicem in z izglasovanimi širitvami. Glasujemo. Navzočih je 81 poslank in poslancev, za je glasovalo 49, proti 31. [[Za je glasovalo 49.]] [[Proti 31.]] Ugotavljam, da je dnevni red 2. seje Državnega zbora določen. Prehajamo na 16. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA MANDATNO-VOLILNE ZADEVE. Naprej prehajamo na obravnavo Ugotovitve o prenehanju mandata poslanca na podlagi 9. člena Zakona o poslancih. Mestna občina Ljubljana je Državnemu zboru posredovala sklep z dne 11. aprila 2012, Izjavo gospoda Zorana Jankoviča z dne 11. aprila 2012 in Potrdilo mestne volilne komisije o izvolitve župana Mestne občine Ljubljana. Obvestilo Mestne občine Ljubljana je obravnavala Mandatno-volilna komisija. Na podlagi tretje alineje 36. člena Poslovnika Državnega zbora predlaga Mandatno-volilna komisija Državnemu zboru, da se na podlagi prvega in drugega odstavka 9. člena Zakona o poslancih seznani z naslednjim sklepom: Državni zbor na podlagi obvestila Mestne občine Ljubljana z dne 11. aprila 2012 ugotavlja, da je poslanec Zoran Jankovič nastopil funkcijo župana, ki ni združljiva s funkcijo poslanca, zato mu v skladu s peto alinejo prvega odstavka in drugim odstavkom 9. člena Zakona o poslancih preneha mandat poslanca s 16. aprilom 2012. O navedenem sklepu bom takoj obvestil Državno volilno komisijo in jo zaprosil, da Državnemu zboru sporoči, kateri kandidat oziroma kandidatka bo v skladu s 17. členom Zakona o volitvah v Državni zbor postal poslanec oziroma poslanka za preostanek mandatne dobe namesto gospoda Jankoviča, ki mu je prenehal mandat. Na podlagi obvestila DVK bo Mandatno-volilna komisija Državnega zbora pripravila poročilo in Državnemu zboru predlagala potrditev mandata novi poslanki oziroma novemu poslancu. Bivšemu kolegu poslancu gospodu Jankoviču se zahvaljujem za opravljeno poslansko delo in mu želim uspešno delo na funkciji župana Mestne občine Ljubljana. S tem prekinjam to točko dnevnega reda, ki jo bomo nadaljevali v četrtek, 19. aprila 2012. Prekinjam pa tudi sejo Državnega zbora, ki jo bomo ob 15. uri nadaljevali s 1. točko dnevnega reda, z vprašanji poslank in poslancev. Se vidimo kmalu.
Spoštovane kolegice in kolegi, nadaljujemo prekinjeno sejo. Prehajamo na 1. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA VPRAŠANJA POSLANK IN POSLANCEV. Pozdravljam predsednika Vlade ministrico, ministre, generalnega sekretarja Vlade. V zvezi s to točko dnevnega reda sem v poslovniškem roku prejel pisne prijave dvainštiridesetih poslanskih vprašanj. Vrstni red postavljanja poslanskih vprašanj je določen v skladu z 244. členom in drugim odstavkom 245. člena Poslovnika Državnega zbora in v skladu z dogovorom z vodji poslanskih skupin. Na prva tri vprašanja poslank opozicije in na poslansko vprašanje poslanca vladajoče koalicije bo odgovoril predsednik Vlade. Vsak poslanec oziroma poslanka ima za postavitev vprašanja tri minute, predsednik Vlade, ministri in generalni sekretar Vlade odgovorijo na vprašanje v največ petih minutah. Če je vprašanje postavljeno več ministrom, imajo vsi skupaj za odgovor pet minut. Poslanec, ki ne bo zadovoljen z odgovorom, lahko zahteva dopolnitev odgovora. Ne sme postaviti dodatnega vprašanja, ampak lahko zahteva samo dopolnitev odgovora, in bi vas prosil, da ste na to pozorni. Obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora poslanec predstavi v dveh minutah, dopolnitev odgovora pa sme trajati največ tri minute. Poslanec, ki je postavil vprašanje, lahko zahteva, da se na naslednji seji opravi razprava o odgovoru predsednika Vlade, ministra ali generalnega sekretarja Vlade, o čemer odloči Državni zbor brez razprave. V primeru da poslanec na postavljeno vprašanje danes ne bo dobil odgovora, mu morajo predsednik Vlade, minister ali generalni sekretar pisno odgovoriti v tridesetih dneh. Poslanec, ki je postavil vprašanje, na katerega ni bilo odgovorjeno, pa lahko izjavi, da vztraja pri ustnem odgovoru. V tem primeru bom vprašanje uvrstil na naslednjo redno sejo Državnega zbora. Na klop ste prejeli tudi pregled poslanskih vprašanj, na katera v poslovniškem roku ni bilo odgovorjeno. Gre za dve takšni vprašanji. Gospod Veber imate proceduralni predlog. Prosim.
Hvala, predsednik, za besedo. Imam proceduralni predlog, ki ga želim podati predvsem tudi ob prisotnosti predsednika Vlade, kajti dejstvo je, da je napovedana v sredo seja Vlade na terenu, kljub temu da smo sejo Državnega zbora na Kolegiju dali v program Državnega zbora že 7. februarja. Torej več kot dva meseca je bila ta seja načrtovana, Vlada pa je očitno ocenila, da ne želi aktivno sodelovati z ministri na tej seji in načrtuje sejo Vlade na terenu. Ker gre za redno sejo, se mi zdi izjemno pomembno, in to je tudi moj proceduralni predlog, da zagotovite v sredo pri obravnavi zakonov o spremembah in dopolnitvah zakona o gospodarskih družbah in o finančnem poslovanju ter o digitalni radiodifuziji prisotnost ministra mag. Radovana Žerjava, dr. Senka Pličaniča in dr. Žige Turka. Gre za zelo pomembne točke in pričakujemo, da bodo ministri pri obravnavi teh točk dnevnega reda prisotni v Državnem zboru. Ponovno poudarjam, da gre za tako imenovano prvo redno sejo, od kar je bila vlada imenovana, in menimo, da bi s tem tudi Vlada pokazala primeren odnos do Državnega zbora. Razumel bi, če bi šlo za sklic izredne seje, ki bi jo zahtevali poslanci in bi posegli nekako v načrt Vlade. V tem primeru pa gre za redno sejo, ki je bila načrtovana in tudi pravočasno sporočena Vladi. Menimo, da tudi sicer napovedana sredina stavka javnega sektorja ne more biti razlog za morebitno neprisotnost ministrov na tej seji oziroma morebiten celo pobeg Vlade iz Ljubljane, ko bi potekala stavka v Ljubljani. Zato predlagam, da poskušate zagotoviti prisotnost ministrov na sredini obravnavi točk dnevnega reda. Hvala.
Hvala, gospod Veber. Ta predlog je bil predvsem za ušesa Vlade. Vlada je to, verjamem, vzela na znanje. Lahko preidemo na predstavitev poslanskih vprašanj. Na prva štiri poslanska vprašanja bo odgovarjal predsednik Vlade gospod Janez Janša. Prvo poslansko vprašanje bo zastavila mag. Alenka Bratušek. Prosim.
Lep pozdrav vsem tudi v mojem imenu, še posebej predsedniku in celotni vladi! Spoštovani predsednik Vlade gospod Janez Janša, zakaj je po vaši oceni danes treba tako radikalno posegati v vrsto socialnih pravic državljank in državljanov, ko so na voljo tudi druge poti do istega cilja? Mislim, da nam je vsem v tej dvorani jasno, da je varčevanje v naših javnih financah nujno. Prav tako nam je verjetno vsem jasno, da z nekaterimi ukrepi zamujamo. Predvsem so to strukturni ukrepi, ki bi imeli dolgoročen in trajen učinek. Za te ukrepe očitno ocenjujete, da še niso potrebni, saj ste manj kot leto dni nazaj zelo podpirali referendum, na katerem so padle tri, lahko rečemo, ključne reforme. Že takrat sem to težko razumela, danes, ko poslušam, kakšne radikalne ukrepe predlagate našim ljudem, razumem še težje. Res je, da je neposredni učinek na pokojninsko blagajno zaradi pokojninske reforme v prvem in drugem letu relativno majhen, je pa posreden učinek pri ceni denarja gromozanski, med 200 in 300 milijoni. Malo? Jaz mislim, da je to ogromno. 300 milijonov je trikrat več, kot damo za štipendije, toliko, kot damo za porodniške in toliko kot damo za otroške dodatke. In ne boste verjeli, več kot desetkrat toliko, kot damo za brezplačni vrtec. Spoštovani predsednik Vlade! V Pozitivni Sloveniji bomo zelo veseli, če nam boste po skoraj dveh mesecih uspeli poslati projekcije javnofinančnih agregatov in vpliv vaših predlaganih varčevalnih ukrepov na gospodarstvo. Kako naj vam, po vsem povedanem v lanskem letu, po rušenju vseh reform in nepodpori ukrepom, vse dokler niste prevzeli krmila vlade v roke vi, verjamemo mi in kako naj vam verjamejo ljudje? Kako naj vam verjamejo, da so potrebni tako radikalni ukrepi, kot jih predlagate? Pravite, da niso radikalni. Na e-mail mi je pisala mamica z imenom in priimkom, ne anonimno, mamica štirih otrok, starih 5 let, 3 leta in dvojčkov starih 1 leto. Mož je javni uslužbenec, vaši predlagani ukrepi bi naj tej družini vzeli tisoč evrov na mesec. Dve civilni iniciativi vam sporočata podobno. Otroci so vaša glavna tarča pri varčevanju, začnete pri porodniških nadomestilih in končate pri radikalnem zniževanju sredstev za visoko šolstvo. Na vrsto pa seveda pride vse ostalo vmes. Pri tako imenovanih materialnih stroških ste uspeli privarčevati celih 60 milijonov evrov, pri pisarniškem materialu sredstva celo povečujete, in to za 6 in pol milijonov evrov, ob tem pa zahtevate od naših družin, da se odpovedo tudi do 1000 evrov mesečno.
Besedo ima predsednik Vlade gospod Janša.
Najprej hvala za vprašanje. Če primerjamo ukrepe, ki jih je predlagala vlada in ki še niso sprejeti in je tudi opozicija vabljena k njihovemu oblikovanju, s tem, kar so delale druge države v Evropski uniji, ki so nekje na podobni stopnji razvoja in podobnem položaju, potem ti ukrepi niso radikalni. Če pa te ukrepe primerjate s tem, kar se je delalo doslej, potem pa lahko uporabite tudi to besedo. Ampak vsi ti ukrepi izhajajo iz preprostega dejstva, da ima Slovenija za letošnje leto, ki ni na začetku, ampak je mimo že skoraj tretjina, sprejet proračun, ki je bil oblikovan in sprejet pred dvema letoma in več. In ta proračun, ne samo, da je popolnoma nerealen, je tudi popolnoma neoperativen. Vsak dan, ko mine brez tega, da javno porabo uskladimo z realnostjo, potrošimo na račun prihodnjih generacij, se pravi otrok, ki ste jih v vašem vprašanju imenovali najmanj desetkrat, še nekaj dodatnih milijonov. Oni so tisti, ki bodo morali to odplačevati. In zdaj mi povejte, kje je tukaj pravičnost. Drugo, ukrepi so uravnoteženi. Posegajo na različna področja ravno zaradi tega, da ne bi bili radikalni. Bi pa bili radikalni, če bi šli samo v en sektor. Tretjič, ti ukrepi so predlagani na podlagi primerjav, kaj so naredili drugi, ki so bili v podobnih situacijah. Primerjajte različne socialne transfere, ki jih imamo v Sloveniji, primerjajte normative v šolstvu, primerjajte dolžino porodniškega dopusta, primerjajte subvencije za vrtce in tako naprej z državami, ki so na enaki razvojni stopnji ali celo bogatejši od nas, in videli boste, da nič od tega, kar predlagamo, ni radikalno. Če bi bilo tako preprosto poiskati rešitve brez tega, da bi se katerikoli socialni transfer ali katerakoli dotacija zmanjšala, potem bi se to najbrž že zgodilo. Saj so se rešitve iskale tudi v zadnjih mesecih in v zadnjih treh letih, pa jih očitno ni bilo. V strukturnih reformah, ki jih bo treba narediti, kratkoročnih učinkov za proračun ni. In napaka v preteklosti je bila ravno v tem, da smo se stvari lotevali na napačnem koncu. Se pravi, skušali smo opraviti nekatere stvari, ki jih je treba opraviti, ampak bodo dale učinke šele čez nekaj let, nismo pa naredili tistega, kar bi morali narediti takoj. Ko hiša gori, je treba najprej gasiti in potem popravljati temelje, ne pa najprej popravljati temeljev. Zato smo danes v tem položaju, ko so šle stvari v razkorak. In tudi ne drži, da so tukaj glavni načrtovani prihranki na socialnem področju. Tukaj tudi, če bodo ti ukrepi sprejeti, pravice, ki bodo veljave v Sloveniji, ne samo da so primerljive s pravicami v drugih državah na isti stopnji razvoja, ampak so marsikje ali bodo marsikje tudi bistveno višje. In ne nazadnje te ukrepe mi ne delamo in ne predlagamo in vi jih ne boste sprejemali ali zavračali, ker bi si želeli, da v prihodnjih letih plače ne bi rasle, da ne bi imeli dovolj denarja za solidarnost in pomoč tistim, ki so jo potrebni, ampak ravno nasprotno. Ti ukrepi so predlagani zato, da se Slovenija ohrani tudi kot socialna država, vendar na ta način, da bomo sposobni te pravice tudi financirati. Zadnja tri leta jih nismo. Financirale so se iz zadolževanja. In zdaj jih je treba odplačati. Tudi če bo ta rebalans sprejet, bo še vedno več kot milijarda evrov zadolžitve in proračunskega primanjkljaja. Od te milijarde evrov bo šlo 700 milijonov evrov za obresti, za tisti denar, ki se je porabil v prejšnjih letih, ker nismo šli v parlament s temi ukrepi. Če bomo letos zamudili, bo naslednje leto samo še hujše.
Mag. Alenka Bratušek, želite dopolnitev odgovora? Prosim, beseda je vaša.
Dopolnitev vprašanja. Gospod predsednik [[...]]
Oprosite, ne morete dopolniti vprašanja, lahko zahtevate dopolnitev odgovora.
Dopolnitev odgovora. Gospod predsednik, vsi ti argumenti, ki so bili navedeni, bi lahko nekako razumela, če ne bi v vaši vladi sedeli ljudje, ki so še lani govorili tako: "Pa se ne strinjamo s tem, da bi velik del te krize ali teh posledic krize na svojih plečih nosili prav tisti, ki so socialno najbolj ogroženi. Ne morem se strinjati s tem, da bi zamrznili pokojnine, ne morem se strinjati s tem, da bi zamrznili socialne transferje, da se spuščamo v vrtce, skratka na tista področja, ki so zelo socialno občutljiva." Besede gospoda Žerjava. "Če je politika te države v tem, da je pomembno, da se zasleduje večja rodnost in s tem rast nacije, potem morajo temu slediti tudi ustrezni ukrepi na vseh segmentih, ki dajejo temu podlago. Očitno so se stvari v preteklih letih nekako začele s tem dodatkom za velike družine, s to ugodnostjo glede vrtca, s številnimi drugimi ukrepi, ki so omogočili, da so se ljudje lažje odločili za to, da imajo otroke. Če se bo ta politika nehala uresničevati, bomo spet nazaj v situaciji, ki za nas dolgoročno ni dobra." Besede gospoda Černača. In oba sta govorila ob sprejemanju interventnih zakonov v lanskem in predlanskem letu. Zdaj so ukrepi bistveno, bistveno bolj radikalni, kot so bili predlagani takrat, pa ste jih takrat z velikimi besedami o socialnem čutu in pomembnosti družinske politike zavračali. Spoštovani predsednik Vlade, zakaj mislite, da bi ljudje verjeli vašim besedam o potrebnosti tako radikalnih ukrepov, kaj se mora spremeniti v glavah politikov, da lahko v manj kot enem letu tako radikalno spremenijo svoje mnenje?
Besedo ima predsednik Vlade gospod Janez Janša.
Kar zadeva najšibkejše v tej družbi, so vsi ukrepi, ki bi lahko prizadeli tudi njih, opremljeni s cenzusom, kar pomeni, da ne bodo veljali za tiste, katerih plača ne dosega 64 % povprečne plače. Ko gre recimo za otroške dodatke, se ti za 10 % znižujejo samo v 5. in 6. razredu, ostali razredi se puščajo nedotaknjeni. In ta cenzus 64 % povprečne plače je ohranjen skozi celo serijo teh ukrepov. To kot prvo. Drugo. Marsikaj, kar delamo letos, ne bi bilo treba ali pa bi bili ti odstotki restrikcij bistveno manjši, če bi to delali pred enim letom, dvema letoma ali pred tremi leti ali kakšne stvari tudi pred štirimi, petimi ali šestimi ali desetimi leti. Pa jih nismo. In če tega ne bomo naredili letos, bo naslednje leto nekdo drug stal tukaj za to mizo, kjer danes stojim jaz, in vam bo razlagal še bistveno težje ukrepe, kako jih morate sprejeti, drugače bodo leto kasneje še težji. V zadnjih treh letih krize je slovensko gospodarstvo izgubilo 60 tisoč delovnih mest. 60 tisoč ljudi dela manj, neslovenskih državljanov, ki so delali leta 2008 na podlagi delovnih dovoljenj. 120 tisoč ljudi danes dela v Sloveniji manj kot pred tremi leti. Hkrati se je javni sektor povečal za 9 tisoč ljudi. Če se to ne bi zgodilo v zadnjih treh letih, bi bili problemi, o katerih danes govorimo, za tretjino manjši. Pa se je šlo v razkorak in ob tem se je ohranila praktično cela plejada pravic, ki obstajajo v javnem sektorju in niso primerljive s tem, kar je v gospodarstvu. Samo povprečna dolžina dopusta v javnem sektorju je za 10 dni daljša od povprečne dolžine dopusta v gospodarstvu. Mislim, da je zelo krivično zahtevati, da bo samo en segment te družbe nosil bremena krize, drugi pa pač ne. Mi bi si želeli, da tega ne bi bilo treba predlagati, želeli bi si, da bi lahko predlagali povišanje plač, otroških dodatkov in drugih transferov, še morda kakšne draginjske dodatke, kot je bilo to včasih možno, vendar to enostavno ni možno financirati. In to je treba razumeti.
Mag. Alenka Bratušek, prosim.
Proceduralno. Ker z odgovorom predsednika Vlade ne morem biti zadovoljna, z večino, kar je povedal, se lahko celo strinjam, je pa vprašanje, ali je pot, ki jo je ta vlada ubrala, pravilna. Že v osnovi je bilo moje vprašanje zastavljeno, ali ne obstaja do enake rešitve tudi kakšna drugačna pot. Zato v skladu z drugim odstavkom 246. člena Poslovnika predlagam, da Državni zbor na naslednji seji o odgovoru predsednika Vlade opravi razpravo, in sicer razpravo o tem, zakaj Vlada ne ubere drugačne poti – poti, ki nas bo v dveh letih prav tako popeljala pod 3 % primanjkljaja, poti, kjer bi bili ukrepi na obeh straneh proračuna, odhodkovni in prihodkovni, poti, ki bi Slovenijo popeljala navzgor in ne še bolj navzdol.
Hvala. O vašem predlogu bo Državni zbor odločil v četrtek v okviru glasovanj. Naslednja bo poslansko vprašanje predsedniku Vlade zastavila mag. Majda Potrata.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovana gospa ministrica, ministri, predsednik Vlade! Izhod iz krize je skupni cilj. Uravnoteženje javnih financ je nujno, varčevanje tudi, vendar tudi razvoj in rast, toda ne za ceno izničenja socialne države. Vlada ni predstavila celovitega koncepta izhodne strategije. Iz predloženih in že sprejetih dokumentov pa sledi, da se pod krinko kratkoročnih varčevalnih ukrepov skrivajo sistemski ukrepi, ki bodo povzročili spremembe družbenih razmerij in prerazporejanje družbenega bogastva. Socialna država je glavni instrument za zagotavljanje skupnih potreb prebivalstva, instrument socialne solidarnosti in povezanosti. Zato javni sektor ni monopolist, ki bi za večjo učinkovitost nujno potreboval konkurenco v prenosu funkcij socialne države na zasebni sektor in na trg. Ukrepi, ki jih predlaga Vlada, pa so usmerjeni prav v slabitev javnega sektorja, kar bo imelo za posledico zmanjšanje dostopnosti, kakovosti in obsega javnih storitev. Povečevanje socialnih razlik, potiskanje vse večjega dela prebivalstva, zlasti družin na prag ali celo pod prag revščine, klestenje zaposlitvenih možnosti predvsem za mlade izobražene ženske ne morejo biti motivacija za razvoj in iskanje izhoda iz krize. Izhod je v močni in učinkoviti socialni državi, ki ne bo zagotavljala javnega izobraževanja, zdravstva, socialnega varstva in drugih javnih storitev le socialno najšibkejšim. Ne zagovarjamo revne države za reveže, medtem ko si bodo premožni lahko privoščili elitno zasebno izobraževanje, zdravstvo in tako dalje, sofinancirano tudi iz javnih sredstev. Varčevalni ukrepi, ki jih Vlada Republike Slovenije predlaga brez resne namere doseči širše družbeno soglasje, bodo globoko posegli v življenje vseh. V primerjavi z načrtovanimi posegi v javnem sektorju so zlasti nesorazmerne in prekomerne predlagane spremembe na področju izobraževanja, znanosti in kulture, ker bodo zmanjšale dostopnost do kakovostnega javnega izobraževanja ter dolgoročno zavrle razvoj države. Zato vas sprašujem: Kako bo mogoče uresničevati ustavna in zakonska določila ter dosegati cilje iz mednarodnih dokumentov, ki v izobraževanju zagotavljajo posamezniku enake pogoje za polni razvoj sposobnosti in inovativnosti ter izvajalcem v izobraževanju in znanosti omogočajo strokovno avtonomijo in dajejo možnost za poklicno rast? Hvala za odgovor.
Hvala. Besedo ima predsednik Vlade.
Hvala za vprašanje. Odgovor lahko poiščemo v primerjavi. Leta nazaj, ko so bili v Sloveniji normativi v vzgoji in izobraževanju podobni tem, ki jih predlagamo s temi spremembami, je v slovenskih šolah sedelo več dijakov in študentov ter otrok v osnovnih šolah, manj učiteljev je bilo, njihovi rezultati pa so bili na številnih področjih enaki ali boljši, kot so danes. Potem je število otrok upadalo zaradi padanja rodnosti, mi pa smo povečevali zaposlenost in zmanjševali normative. To je bilo v redu in idealno bi bilo, če bi vsak kot v antični Grčiji, ko je bilo to možno za nekatere, učenec je imel svojega učitelja, in bi bil en pedagoški delavec na enega, ki dela šolo. To bi bilo idealno, vendar tega družba ne more sfinancirati. Tukaj ne gre za prenos pravic iz javnega v zasebni sektor, celotno zasebno šolstvo v Sloveniji ne dosega niti 1 % celotnega šolstva in so te primerjave tudi nemogoče. Tudi po prilagoditvi teh normativov, o katerih sprašujete, oziroma po tej racionalizaciji ali varčevanju, bodo standardi v Sloveniji nadpovprečni glede na povprečje v razvitih državah oziroma državah članicah OECD. Lahko vam navedem tudi konkretne številke. Povprečje v OECD je več otrok v skupini in manjše število učiteljev in tudi večje število ur učiteljev. Ne vem, če veste, ampak v Sloveniji je lahko predavatelj na univerzi redno zaposlen, ob tem da opravi na teden 4 do 8 ur delovnih obveznosti, pa ima redno zaposlitev. Mislim, da ne obstaja država v Evropi, kjer bi bila situacija podobna. Seveda je to v redu, če je to možno plačati in sfinancirati, vendar v tej situaciji to v Sloveniji ni možno in bodo tukaj nujne prilagoditve, vsaj za določen čas. Kar se tiče socialne države v povezavi z izobraževanjem. V Sloveniji jo je in jo bo tudi v prihodnosti še veliko, vendar jo bo toliko, kolikor bo to sfinanciralo gospodarstvo, kajti samo zdravo gospodarstvo, samo gospodarska rast je lahko osnova blaginje in tudi socialne države. Če tega ne morete plačati, pa hočete vseeno imeti, se morate zadolžiti. Mi smo to delali v zadnjih letih, sedaj smo pred zidom. Ne samo, da je nadaljnje zadolževanje drago, če mi teh ukrepov ne sprejmemo, se lahko upravičeno bojimo, da ne bo nikogar več, ki nam bo sploh bil pripravljen denar posoditi. To se je zgodilo Latviji pred tremi leti. Niso bili pod mejo, ko je prepovedano oziroma kaznovano zadolževanje v Evropski uniji, bilo so pod nami, tam nekje nad 30 %, vendar si denarja niso mogli sposoditi, ker jim ga ni nihče posodil, ker nihče ni verjel, da bodo v takem stanju, kakršnem so bili, ta denar bili sposobni vračati. Treba je to upoštevati. Slovenija je na neki zelo pomembni prelomni točki. Mislim, da je tudi prav, da dejansko spregovorimo o nekem resnem problemu v našem izobraževalnem sistemu, ki se ga samo s tem nismo lotili, čeprav ste vi govorili o sistemskem pristopu, to pa je, da tudi v tem trenutku velik del generacije, ki se šola na slovenskih univerzah, v prihodnjih letih ne more računati, da bo dobil zaposlitev, ker se vpisuje, vlada pa odobrava, prekomerno vpisovanje in študij na usmeritvah in fakultetah, za katere v prihodnosti ne v Sloveniji in ne v Evropski uniji ne bo dela. S tem so se zavajale cele generacijo. Gradile so se šolske kapacitete, domovi, financirale humanistične fakultete, danes je jasno, da izobražujemo ljudi za brezposelnost. In tukaj bo potrebna sistemska sprememba.
Besedo dajem mag. Majdi Potrata za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora.
Hvala, gospod predsednik. Ampak pri navajanju podatkov iz študije OECD je vendarle treba biti natančen. Tam je Slovenija po deležu študentov oziroma učencev na učitelja, kar zadeva polno zaposlitev, nekje na sredini. Res pa je število učencev na prvi stopnji, to je do šestega razreda, manjše, ampak dejstvo je tudi, da je v študiji OECD priporočilo, da je kakovost izobraževanja v Sloveniji visoka, res pa je tudi cena za to visoko kakovost precejšnja. Treba je izhajati, ko mi ponujajo podatek o Koreji in o številu učencev v Koreji in v Sloveniji, kakšna je poselitev v Sloveniji in kakšna je v Koreji. To je statistični segedinar, oprostite, ker 50 % občin in šol je iz demografsko ogroženega področja. Nacionalni konsenz moramo doseči o tem, ali pristajamo na to, da se šole zapirajo. In opozarjam ravno na to, da je poleg vseh drugih ukrepov, ki bodo zadevali tisto v javnosti najbolj žgoče vprašanje, vprašanje plač, ampak gre za dosti hujše spremembe, ki bodo iz tega sledile. Gre preprosto za to, da bo dostopnost do javnega izobraževanja zmanjšana. Ob tem, ko se za 110 milijonov skrčijo sredstva za terciarno izobraževanje in za znanost, je še vedno v igri tudi ustanavljanje novih univerz. V mandatu prve vaše vlade smo ustanovili kakšno fakulteto, ki je tudi družboslovna, ne ravno tista, o kateri vi govorite. In kar zadeva samo še ta podatek, Slovenija ni nič na boljšem glede povprečja, je celo z nadpovprečno obremenjenostjo na učitelja, če jemljemo vse segmente.
Besedo dajem predsedniku Vlade za dopolnitev odgovora.
Hvala. Čeprav dodatnega vprašanja ni bilo, lahko samo povem, da lahko citirava lestvico OECD ali kogarkoli drugega in se prepirava o teh številkah. Ni glavni problem v teh primerjavah, glavni problem je v tem, da lahko porabimo tudi za izobraževanje toliko denarja, kot ga imamo. Bili bi vsi zelo veseli, če bi ga lahko več, vendar ga nimamo. In to, da bosta eden ali dva otroka več v skupini oziroma v razredu in da bo tedenska obremenitev učitelja ena ali dve ure več, to niso drastični ukrepi. To je zagotovo dodatni napor, niso pa to drastični ukrepi. Drastični ukrepi bi dejansko bili, če bi morali ukinjati šole in delati tisto, kar so delali v nekaterih vzhodnoevropskih državah v sklopu teh varčevalnih ukrepov. Kar se tiče neustrezne strukture, pa ta velja tako za javni sektor kot za zasebni sektor, to imate popolnoma prav, s tem da je zasebnega sektorja za en odstotek slovenskega izobraževanja, in to v sami strukturi ne pove veliko. Je pa to ravnotežje povsod in se bosta oba dela morala prilagoditi realnosti v prihodnosti in ne bo možno več vpisovati dva do trikrat več novinarjev, sociologov, politologov, ekonomistov in pravnikov, kot jih slovensko gospodarstvo potrebuje, s tem da večina teh profilov ne more dobiti zaposlitve izven Slovenije, za razliko od tehničnih in naravoslovnih poklicev. Zavajamo, še enkrat rečem, cele generacije in tudi za letošnje leto je Vlada v začetku leta dala soglasje k razpisnim pisnim mestom, ki je popolnoma v škarjah z realnimi potrebami.
Proceduralni predlog. Mag. Majda Potrata, izvolite.
Hvala. Predlagam, da v skladu z drugim odstavkom 246. člena Državni zbor opravi razpravo o odgovoru predsednika Ivana Janše na zastavljeno poslansko vprašanje. Edino v tem primeru bi dobili dovolj prostora za razpravo o stvareh, ki so s predlaganim rebalansom in z nujnimi postopki jutrišnjega dne do neke mere že zakoličeni. Gre za mnogo širša vprašanja, kot jih je bilo mogoče zdaj nakazati. Res je, ne gre samo za primerjavo strogih ali samo iztrganih statističnih podatkov, gre preprosto za to, da bodo ljudje šele sčasoma ugotovili, da je poseg v varčevanje pri javnih uslužbencih, zlasti pri šolstvu, pri celi izobraževalni verigi nekaj, kar jih bo v jedru zadelo, če ne pri njihovih otrocih, pa potem pri njihovih vnukih. Gre preprosto za to, da se bo treba soočiti s tem, da Vlada namerava zaokroževati šolske okoliše in popolnjevati oddelke. Do zdaj je po šolski zakonodaji mogoče prešolati otroka samo v primeru, ko gre za posebne vzgojne ukrepe, in tam ni potrebno soglasje staršev. Zdaj bo šlo, če sta v kraju dve šoli ali celo tri, govori se pa da bodo zaokroževali zlasti v mestih, za velike posege v mrežo javnih šol. Okarana sem bila, da ne bodo ukinjali podružničnih šol. V Mariboru se je ena takšna že prestavila za naslednjo jesen oziroma za naslednje šolsko leto na glavno šolo. Glavne šole bodo postale podružnične šole, če ne bodo imele dovolj velikega števila oddelkov. In marsikaj se bo spreminjalo. Opozarjam predvsem na to, da so stvari predvsem na videz horizontalne in samo na videz so vprašanja ali 7,5 % znižanje plač ali 10 % znižanje plač. Ukrepi, ki se skrivajo v rebalansu, ki se skrivajo v nacionalnem reformnem programu, so dosti bolj daljnosežni in zlasti, če se izrazim z besedam ministra Turka, je treba monopol javnega sektorja izpostaviti konkurenci zasebnega sektorja, ker ni rečeno, da je vse v javnem sektorju že samo po sebi dobro. Seveda bi pa rada tudi slišala odgovor na to vprašanje, ker me spominja na tisto zgodbo o kruhu in potici, kako je lahko zmanjševanje sredstev motivacija za iskanje izhoda iz krize. Hvala lepa.
O predlogu mag. Majde Potrata, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru predsednika Vlade, bomo odločali v četrtek v okviru glasovanj. Naslednja bo poslansko vprašanje predsedniku Vlade postavila mag. Melita Župevc.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani predsednik Vlade, enajsto leto vojne v Afganistanu. Včerajšnja novica, Afganistan pretresajo samomorilski napadi ob začetku spomladanske ofenzive talibanov. Današnji časopisi, Največji napad na Kabul v enajstih letih. Francija napoveduje, da se bo iz Afganistana umaknila leto prej, kot je bilo načrtovano, 2013. Nizozemska je svoje vojake umaknila že pred dvema letoma in tja napotila inštruktorje. Že nekaj let svoje vojake pospešeno umikajo praktično vsi. In Slovenija, že leta 2009 smo se odločili, da bomo letos opravili temeljito razpravo o tem, ali bomo svojo misijo v Afganistanu nadaljevali. Predsednik vlade Pahor je dal lani poleti jasno sporočilo, "vojaško se bomo iz Afganistana kmalu umaknili ob dogovoru zaveznikov, podpori Državnega zbora in javnosti". Takšen sklep sta sprejela tako Vlada kot Državni zbor. Iz Afganistana naj bi torej odšli oktobra letos. A ni bilo nobenega napovedanega razmisleka in razprave, bila je samo samovoljna odločitev nove vlade, politika izvršenih dejstev, da v tej nemirni državi ostanemo do konca leta 2014. Osem let že sodelujemo v mednarodnih prizadevanjih za stabilizacijo te države, slovenski vojaki svoje delo opravljajo zavzeto, profesionalno. Po vseh teh letih, po grozljivi bilanci te vojne, vojne, za katero je nekdanji poveljnik sil ISAF general McChrystal še pred kratkim izjavil: "ZDA in Nato sta šele na pol poti realizacije svojih ciljev v Afganistanu." V vseh teh okoliščinah v Sloveniji z neznansko lahkotnostjo sprejemamo tako pomembne odločitve. Sprašujem vas, spoštovani predsednik Vlade: Zakaj je vaša vlada čez noč, brez razprave, mimo dogovorov sprejela odločitev, da ostajajo slovenski vojaki v Afganistanu do konca leta 2014? Kot suverena država suvereno sprejemamo odločitve o tem, kako, kje in na kakšen način bomo prispevali k mednarodni varnosti. Govoriti o drastičnem upadu mednarodnega ugleda Slovenije, o velikem madežu, slabem obetu za slovensko zunanjo politiko, kar govorijo vaši ministri, pa je v tem resnem času precej neresno.
Besedo ima predsednik Vlade gospod Janez Janša.
Hvala za to vprašanje, ne pa tudi za nekatere trditve. Ne Državni zbor, ne katerikoli odbor Državnega zbora, ne Vlada v prejšnjem mandatu nikoli niso sprejeli nobenega sklepa glede časovne omejitve sodelovanja Slovenije v Afganistanu, kaj šele, da bi določili datum umika. Ne Državni zbor, ne pristojni odbori Državnega zbora, ne Vlada. Tu imam sklep, ki ga je sprejel Odbor za obrambo januarja leta 2011, ko je obravnaval omenjeno točko oziroma problematiko in se je seznanil s strategijo delovanja Republike Slovenije v prizadevanjih mednarodne skupnosti in tako naprej ter sprejel sklep: "Odbor za zunanjo politiko predlaga Vladi, da možnost popolnega umika ne umešča v nobeno časovno obdobje." Janja Klasinc, predsednica odbora. Res je odbor naložil vladi, da naredi oceno razmer, ki naj jo obravnavali lani jeseni. Vlada je začela lani delati to oceno razmer. Mi smo dobili v roke predlog oziroma osnutek, ki v Državni zbor ni bil poslan, ne vem, zakaj. Mi smo nadaljevali to proceduro in nismo nič bistveno spreminjali tega, kar je bilo predlagano, s to izjemo, da smo misijo zmanjšali. Ta vlada je zmanjšala število vojakov, ki jih Slovenija pošilja v Afganistan. Presojali smo tudi med pozitivnimi in negativnimi učinki sodelovanja in se na koncu odločili za odločitev oziroma sklep, ki je znan: ostali bomo do konca aktivnosti. Takšni so bili tudi signali, ki so jih prejšnje vlade vseskozi te akcije dajale. Treba je vedeti, da v zavezništvu v Afganistanu sodeluje 50 držav, da so nekatere od teh držav sodelovale s kontingenti, ki so šli v desettisoče in v tisoče, Slovenija pa z nekaj ali z nekaj deset vojaki in pripadniki. Od teh 50 držav imata manjši kontingent v Afganistanu od Slovenije samo Islandija in Luksemburg. Toliko o tem, da ne bo kdo mislil, kako Slovenija nosi kakšno glavno breme te akcije v Afganistanu. To je naša suverena odločitev. Lahko bi se odločili tudi drugače. Lahko bi tudi govorili nedoločeno v tem smislu, kot govorijo nekatere druge države, ko pravijo, se bomo umikali, pa potem nekaj naredijo v eno smer, drugo v drugo smer. Slovenija želi biti verodostojen zaveznik v tistih operacijah, za katere se odloči. Leto 2014 bo prišlo še v okviru tega mandata. Upamo, da bo akcija oziroma da bo celotna ta misija, kolikor je možno, uspešna, ker vse druge alternative so slabše in bi se lahko delali, kot da nas to ne zadeva, da Slovenija ni del tega sveta, da nismo člani Nata, nismo člani EU, nismo člani OZN. Nekaj časa bi verjetno to šlo, potem bi pa to imelo seveda na drugi strani posledice, ki bi bile bistveno hujše. Mislim, da je Vlada sprejela dobro odločitev. Ni šlo tu za to, da bi karkoli spreminjali od sklepov, ki so bili doslej sprejeti. Enostavno nadaljujemo politiko, ki so jo vodile vse vlade doslej, in jaz mislim, da je to pameten pristop.
Mag. Melita Župevc bo zahtevala dopolnitev odgovora.
Hvala lepa, gospod predsednik. To preprosto ni res. Obstajajo še drugi sklepi in drugi dokumenti, ki jih je sprejemala tudi Vlada. Ne nazadnje govorijo jasno tudi o posvetovanjih z Državnim zborom. Ampak to je neka druga tema in drugo vprašanje. Poglejte, v Sloveniji smo doslej vedno sledili enemu izmed treh ključnih načel. Poleg usklajevanja z zavezniki, ki ste ga omenili, ter operacij, ki imajo podporo varnostnega sveta OZN, smo bili in smo v mednarodnih operacijah prisotni skladno s svojimi zmožnostmi. Prej ste sami dejali pri odgovoru kolegici Potrata, da lahko porabimo toliko denarja, kot ga imamo. In za šolstvo ga očitno nimamo. To je dejstvo. To ni populizem pred največjo stavko v zgodovini Slovenije in namenoma ne želim govoriti o rezih v bolniška, porodniška nadomestila, otroške dodatke, dodatka za upokojence. Pričakovala pa bi, da bo vlada, ki nam vsak dan dopoveduje, da so razmere v naši državi grozne in da bodo še hujše, razmislila o svojih prioritetah. Ali je torej danes ena izmed najpomembnejših prioritet te države res vojna v Afganistanu?! Leta 2004 so stroški slovenskega kontingenta v Afganistanu znašali 814 tisoč evrov. Lani 7 milijonov in pol. Kakšni bodo stroški naslednje leto? 8? 9? 10 milijonov? Jaz vem, kaj pomeni članstvo v Natu, izpolnjevanje obveznosti, soodgovornost za mednarodni mir in varnost, vendar pa je načinov, kako lahko prispevamo, več. In kot je dobro ponazoril predsednik parlamentarne skupščine Nato, mi odobrimo sredstva, ki se namenjajo nacionalni in kolektivni obrambi. Zato imamo ključno odgovornost, da te odločitve pojasnimo našim ljudem. In ta naloga je težja kot kadarkoli doslej. Ali boste, predsednik Vlade, vi to storili, ljudem to pojasnili, ali pa se vam zdi to v teh časih preveč nepomembno?
Besedo ima gospod Janša.
Jaz mislim, da vse vlade od začetka te operacije, ki so bile v tem času v Sloveniji, to delajo in pojasnjujejo. In tudi ne drži, da se tukaj sredstva ne zmanjšujejo. Jaz sem povedal, da od oktobra naprej, ko začne teči ta rotacija, o kateri smo mi odločali, do oktobra je odločala še prejšnja vlada, se bo slovenski kontingent v Afganistanu zmanjšal, temu ustrezno pa se bodo zmanjšala tudi sredstva oziroma stroški. Treba je vedeti tudi to, da velik del teh stroškov Slovenija dobi nazaj preko pomoči, ki jo dobimo od zaveznikov, bodisi v tej konkretni operaciji bodisi pri izvajanju drugih usposabljanj, za kar Slovenija nima lastnih kapacitet. Ko bi tukaj sešteli pluse in minuse v finančnem smislu, bi zelo težko govorili, da ta operacija kaj bistveno obremenjuje slovenske davkoplačevalce. V določeni meri pa jih, in to je pač naš strošek, naš prispevek za skupno varnost, ki se tudi zmanjšuje, kot sem dejal, v teh razmerah, ko se zmanjšujejo sredstva za vse.
Hvala. Še zadnje vprašanje predsedniku Vlade bo postavil gospod Jože Tanko. Prosim.
Hvala lepa za besedo. Vsem lep pozdrav! Razmere v državi so resne in državljani razumejo in sprejemajo, da je treba nekaj storiti, ker tako enostavno ne gre več naprej. Predolgo je država živela na veliki nogi ter trošila pravice in denar prihodnih generacij, ne da bi te imele možnost, da se izrečejo o ravnanju svojih staršev. Strošek tega razkošja, ki ga plačujemo v obliki obresti, zelo hitro narašča. Naša poslanka Romana Tomc je ocenila, da bomo letos samo za plačilo obresti namenili toliko, da bi lahko vsem upokojencem izplačali dve dodatni pokojnini ali pa vsem dijakom in študentom zagotovili štipendije za naslednji dve leti. Ta strošek bo, če ne bomo storili ničesar, samo še naraščal, in vsako leto bo odnesel le še več pokojnin ali štipendij, le še večji kos socialne države in socialne pravičnosti. Ukrepi, če se bomo želeli kdaj kasneje izviti iz tega kroga pretiranega zadolževanja, pa bodo samo še radikalnejši, le še ostrejši, saj bo višina dolga samo naraščala. Populistične, poenostavljene in zavajajoče razlage dela politike in dela sindikatov tega stanja zagotovo ne bodo izboljšale, temveč se z njimi tlakuje le nadaljnja pot navzdol. Naročena stavka javnega sektorja pa bo povzročila veliko škode tudi v gospodarstvu, ki se že brez tega ubada z veliki težavami. Vlada je v zelo kratkem času pripravila obsežen nabor ukrepov za zagon gospodarstva in za zmanjšanje potreb po zadolževanju, ki se nanaša na vsa potrebna področja od investicij do socialnih transferjev in družinske politike. Predvsem mnogi posegi v slednji kategoriji so še posebej občutljivi, saj se mnogi le težko sprijaznijo celo z začasno žrtvijo pridobljenih pravic. Spoštovani predsednik Vlade, sprašujem vas: Kako bodo ukrepi vplivali na posamezne socialne skupine in kdaj lahko pričakujemo, da se bo lahko pristopilo k ponovni obnovi znižanih pravic oziroma standardov? Hvala za odgovor.
Besedo ima predsednik Vlade gospod Janša.
Hvala za vprašanje. Kot sem povedal že v odgovoru na prvo vprašanje danes, tudi s temi varčevalnimi posegi oziroma z ukrepi za racionalizacijo ohranjamo veliko stopnjo socialnih pravic, s cenzusom, ki je vgrajen v vse ukrepe, kar pomeni, da ti ukrepi ne posegajo v standard tistih, ki živijo pod povprečjem oziroma ki ne dosegajo dohodkov na družinskega člana pod 64 % povprečne plače. To je socialna varovalka tudi pri teh ukrepih, ki jih nekateri imenujete radikalne. Drugo. Mnogi ukrepi so vezani na omejen čas trajanja. To pomeni, da bodo veljali toliko časa, dokler Slovenija ne bo ponovno dosegala gospodarske rasti tam 2 % do 3 %, kar omogoča, da se lahko tudi več namenja za socialne transfere in druge pravice, ne nazadnje tudi za pravice iz dela za plače in druge dodatke. Tukaj ne gre za neke reze, ki bi bili, kot je bilo prej napačno rečeno, usmerjeni sistemsko v tem smislu, da bi bili to dolgoročni trendi v Sloveniji, ki jih želi uveljaviti ta vlada, ker ima, ne vem, kakšen neoliberalistični ali, bog ne daj, kakšen podoben pristop. S temi ukrepi mi rešujemo situacijo, ki smo jo dobili v roke. Kakšne bodo posledice, če tega ne storimo, poglejte okoli sebe, ni treba gledati daleč na jug do Grčije, lahko pogledate v Bolgarijo, v Romunijo, nekatere srednjeevropske države, lahko pogledate v baltske države in proučite ukrepe, ki so jih tam sprejemali. To, kar čaka Slovenijo, če letos ne sprejme tega paketa za racionalizacijo in tudi nekaterih drugih obvez, ki izhajajo iz evropskih pogodb, to ni takoj usoda Grčije, je pa v veliki meri to situacija Latvije, ki je že pred leti prišla enostavno v položaj, ko ni mogla sfinancirati lastne javne porabe, zadolževanje je bilo omejeno oziroma na neki točki svojih obveznic niso mogli več prodati na finančnih trgih in so bili prisiljeni v dejansko radikalne reze, 30 % znižanje zaposlenih v javnem sektorju. Tistim, ki so ostali, so pa znižali plače za 20 % do 30 %. Še danes lahko srečate po raznih konferencah po Evropi ljudi, ki so bili včasih latvijski ambasadorji, danes so pa brezposelni in iščejo delo v tujini. To je pač naslednji korak, ki Slovenijo čaka, če bo še eno leto odlašala. To, kar mi predlagamo, ne predlagamo iz kakšnega velikega veselja, pa navdušenja nad tem, da se moramo s tem ukvarjati. Bistveno lažje je bilo v našem prejšnjem mandatu, ko smo dosegali visoko gospodarsko rast, ko je bilo dejansko možno mnoge od teh pravic povečati. Zdaj pa je situacija drugačna in se je tej situaciji treba prilagoditi, vendar z jasnim vedenjem, da to delamo zaradi tega, da bomo ponovno rasli, da bodo šle lahko ponovno plače navzgor, tudi otroški dodatki, pravice iz dela, pokojnine in tako naprej, vendar bo to postavljeno na realno rast, kar pomeni, da bomo to financirali iz tega, kar bomo ustvarili, ne pa iz zadolževanja, ki ga bo nekdo drug plačal, pa tudi mi še. Kot sem dejal že prej, letos v rebalansu ali brez rebalansa, ker to je treba plačati, bomo dali 700 milijonov evrov za obresti, naš proračunski primanjkljaj, če bo rebalans sprejet, bo dobra milijarda, se pravi 70 % našega primanjkljaja bo samo denar za obresti. In naslednje leto bo tega še več in leto kasneje še več in bo manj za šolstvo, za pokojnine, za plače, za standard v javnem sektorju in sicer. To je alternativa in mislim, da je popolnoma jasno, katera je tista, ki je dobra za nas, da jo izberemo.
Hvala. S tem smo krog poslanskih vprašanj predsedniku Vlade zaključili. Zahvaljujem se gospodu Janši za udeležbo. Prehajamo na vprašanja poslank in poslancev ministrici in ministrom. Najprej bo vprašanje zastavila mag. Barbara Žgajner Tavš, in sicer ministru za delo, družino in socialne zadeve mag. Andreju Vizjaku.
Hvala lepa za besedo. Spoštovane kolegice in kolegi, spoštovani ministrski zbor! Zelo kratko vprašanje: Kakšna je vladna strategija oziroma strategija pristojnega ministra na področju razvoja družinske politike v Sloveniji? V koalicijski pogodbi ste, spoštovani minister, zapisali: "Koalicijski partnerji bomo na področju socialne zaščite sledili celoviti družinski politiki." Če se je v vašem prejšnjem mandatu 2004–2008 Vlada hvalila, da smo z Zakonom o starševskem varstvu dobili enega najnaprednejših in najboljših sistemov v Evropi in da smo s spremembo zakona o starševskem varstvu uvedli ukrep, s katerim je želela Vlada zvišati rodnost, ne razumem, zakaj danes rušite tisto, kar ste sami zgradili in za kar ugotavljate, da je dobro, celo najboljše v evropskem prostoru. To nakazuje na, oprostite, pomanjkanje dolgoročne strategije in zelo nevarno početje – igranje z ljudmi in z družinami. Pa ne bom primerjala Slovenije z Latvijo in Grčijo, kot to rad dela predsednik Vlade. Celo ekonomisti opozarjajo – rezanje v državo blaginje je dolgoročno pot nazaj, kajti država blaginje je civilizacijski napredek, ki je vzdržen, če imaš normalne politike, delujoč sodni sistem in uspešno pobiraš davke. V aktualni koalicijski pogodbi ste med drugim zapisali, da "boste ustvarili družinam naklonjeno davčno, stanovanjsko in socialnovarstveno zakonodajo", to je citat iz koalicijske pogodbe. Stanje danes na podlagi tistih vladnih ukrepov, ki so nekateri na Vladi že sprejeti in so že priromali v Državni zbor: nižanje porodniških nadomestil, ukinjanje davčne olajšave za nakup stanovanja za mlade družine, ukinitev pravice do brezplačnega vrtca za drugega otroka, ukinitev dodatkov k štipendijam, znižanje otroških dodatkov, subvencionirane prehrane otrok in dijakov, znižanje nadomestil za nego in varstvo otroka, bolniške za nego otroka, napovedane nižje plače v javnem sektorju in odpuščanje. Med drugim, ko pogledam rebalans proračuna, se drastično nižajo sredstva tudi na rejniškem področju in na področju zagotavljanja dodatnih sredstev otrokom za posebno nego in varstvo. Ukrepi na področju družinskega varstva, spoštovani minister, ki jih je pripravila aktualna Vlada, niso pozitivni z vidika dviga kakovosti življenja družin, verjamem, da se s tem strinjate, izboljšanja razmer za mlade družine ali družine z več otroki, pomenijo pa tudi odmik od pozitivnih ukrepov za povečanje rodnosti. In če se vrnem zdaj k prvotnemu vprašanju,sprašujem: Kakšna je vaša strategija, spoštovani minister, na področju družinskega varstva?
Minister Vizjak, beseda je vaša.
Spoštovana poslanka, spoštovane poslanke in poslanci! Dolgoročna strategija te vlade je zagotavljati pogoje za državo blaginje, za gospodarsko rast in tudi državo, ki je družinam prijazna. Ključno je seveda, da ustvarimo te pogoje. Pot, po kateri gremo sedaj, pot, po kateri v tej državi že nekaj let zapored 20 % več porabimo, kot ustvarimo, je pot v pogubo. Če želimo zagotoviti tej državi in tudi družinam blaginjo, moramo stabilizirati javne finance v državi, moramo torej prilagoditi odhodke države prihodkom. Vlada in Državni zbor zgolj razporejata sredstva, ki jih ustvarijo slovenski davkoplačevalci in gospodarstvo. Mi pravzaprav preusmerimo iz virov k tistim, ki so potrebni, na podlagi nekaterih načel, kot so solidarnost, socialna država in podobno. Mi ne moremo preusmeriti denarja, ki ga nimamo. In zato ne govoriti o varčevanju in o rezih, temveč o prilagajanju odhodkov države temu, kar v tej državi ustvarimo. In še enkrat, če želimo blaginjo, če želimo prijazno družinsko politiko, moramo najprej prilagoditi odhodkovno stran s prihodkovno. Zato tudi na področju ki ga pokrivam, dela, družine in socialnih zadev, na nekaterih načelih posegamo v obseg nekaterih pravic. Kaj je pomembno in ključno načelo, ki ga je danes tudi predsednik Vlade nekajkrat poudaril? To je selektivnost, da ne prizadenemo socialno najšibkejših. Ta selektivnost velja praktično pri vseh ukrepih s področja družinske politike, ki jih predlagamo za uravnoteženje javnih financ. Kaj to pomeni? To pomeni, da ne bodo izgubili pravice do otroškega dodatka ali do katere koli druge, dodatka za veliko družino ali za darilo ob rojstvu otroka, tisti, ki zaslužijo več kot 64 % povprečne bruto neto plače. Koliko je to? To je približno 620 evrov na družinskega člana. Če poenostavim, darila ob rojstvu otroka poslej ne bo več deležna le tista družina, to govorim o tričlanski družini dveh staršev in otroka, ki zasluži več kot približno tisoč 800 evrov neto, govorim o družinskem proračunu. S tem, kot ocenjujete lahko sami, ne posegamo v socialno najbolj šibke. Ko govorimo o dodatkih za veliko družino, poslej do dodatka ne bo upravičena tista družina, ki presega 3 tisoč 100 evrov družinskega proračuna. Jaz mislim, da so iz teh dveh primerov nazorno ponazorjeni selektivni ukrepi, ki ne rušijo družine. Kdaj se družina najlažje razvija? Kadar živi v stabilnih, ekonomsko spodbudnih razmerah. Zato jih želimo tudi s temi ukrepi ustvariti. Potrebno za razvoj družine je, da rešimo Slovenijo bremena krize, da rešimo in vlijemo optimizem v ljudi. Zato so potrebni ukrepi, ki uravnotežijo javne finance na vseh področjih. Del ukrepov na področju družinske politike je tudi začasne narave, na primer poseg v otroške dodatke. Doslej je prejela otroški dodatek tudi družina, ki je bila v osmem dohodkovnem razredu. Na primer, štiričlanska družina, kjer sta oče in mati zaslužila vsak po približno 2 tisoč evrov neto, in sta dobila za enega otroka oziroma za drugega po dvajset evrov otroškega dodatka. To se pravi približno štiri tisoč evrov družinskega proračuna, kar znaša torej štirikratnik 99 % povprečne neto plače, je bil cenzus za otroški dodatek. In mi povejte, prosim, ali mislite, da bo usodno zarezalo v družinsko politiko dejstvo, da sedaj ta osmi razred ni več upravičen do otroškega dodatka, 40 evrov pri 4 tisoč evrov mesečnega dohodka te iste družine. Spoštovani, mi si želimo z ukrepi zagotoviti stabilno okolje in pogoje poslovanja in razvoja gospodarstva in družin v tej državi. To moramo žal začasno v krizi delati tudi s takšnimi nepriljubljenimi ukrepi. Ne misliti, da sem jaz zadovoljen in srečen, da jih moram jaz predlagati. Vendar razumite, dolgoročna politika je politika, da stabiliziramo razmere, da okrepimo gospodarstvo in ne nazadnje, da vlijemo optimizem v tej državi.
Hvala. Mag. Barbara Žgajner Tavš bo zahtevala dopolnitev odgovora.
Hvala lepa. Minister, težko verjamem, da vlivate družinam optimizem s tem početjem. Na ulicah se bodo zgodili protesti, protestirajo v Društvu družinska pobuda, v Društvu za pomoč in podporo doječim materam, v ženskem lobiju – proti čem? Proti takšnim ukrepom, ki pomenijo nedopusten poseg na področju družinskega varstva. Minister, ni res, da so vsi ukrepi, ki jih predlagate, nujni potrebni. Ni res! Zmanjševanje nadomestil za čas porodniškega varstva je političen ukrep, ki pomeni poseg v sistemsko ureditev, kakršno poznamo danes. 2,5 milijona evrov, če se prav spomnim, bi bil podatek, kolikor boste privarčevali s tem ukrepom. 2,5 milijona evrov na letni ravni. Po drugi strani beremo v časopisih, da je v državnem podjetju oziroma v podjetju, katerega večinski lastnik je država – Elektro Ljubljana, na letni ravni dobička približno 8 milijonov evrov. Imamo alternativo, samo prioritete je treba zelo jasno postaviti. Mimogrede, niti enega pozitivnega ali pa ukrepa nasploh nisem slišala iz vaše razprave oziroma odgovora, ki bi govoril o dolgoročni strategiji na področju družinskega varstva. Niti enega ukrepa, ki bi bil usmerjen proti oziroma nasproti dvigu rodnosti v naši državi. Evropa nas opozarja, da smo ena izmed najstarejših družb, ker imamo premajhno rodnost. S temi ukrepi se odmikate od tega, da bi bili konkurenčni in da bi bili še vedno zgled državam Evropske unije na področju urejenega družinskega varstva.
Dopolnitev odgovora. Mag. Andrej Vizjak, izvolite.
Spoštovana poslanka! Sem oče treh šoloobveznih otrok in približno vem, kaj je pomembno za razvoj družine in za razvoj otrok v tej družbi, ker čutim to na lastni koži, zato težko poslušam te očitke, ki so nekoliko tudi osebne naravne. Jaz tudi vem, da poslanka še ne razpolaga z zakonom in ne more poznati tudi številk, zato je navedla napačne številke. Ko govorimo o nadomestilu za varstvo in nego otroka, imamo v Sloveniji, mednarodno primerjalno gledano, razmeroma ugodno rešitev, torej imamo 100 % porodniški dopust prve tri mesece in potem imamo 100 % nadomestilo za čas odsotnosti za varstvo in nego otroka. In tega skoraj nobena država ne pozna. Ko smo tehtali med tem, ali bi predlagali znižanje časa prejemanja tega nadomestila za en mesec, da bi bilo namesto 9 mesecev 8 mesecev tega nadomestila za varstvo in nego otroka, ali pa bi posegli nekoliko v višino, smo se odločili za slednje. Tudi tukaj posegamo bistveno bolj nežno ali manj kot nekatere druge države, tudi v naši neposredni soseščini. Predlagamo znižanje nadomestila iz 100 % prvih šest mesecev na 90 % in potem zadnje tri mesece na 80 %, in za vse tiste matere, ki bi s tem padle pod minimalno bruto plačo, ohranjamo ta spodnji limit minimalne bruto plače. Ni res, spoštovana poslanka, da je finančni učinek tega 2,5 milijona. Letos da, kajti ukrep začne veljati od sprejetja naprej in seveda ne more imeti posledic, če je prve tri mesece 100 %. In tiste, ki bodo 80 % dobivale zadnje tri mesece, sploh ne padejo več v letošnje leto, temveč v prihodnja leta, kajti ukrep ne velja za tiste, ki so že nastopile s to pravico in jim je že priznana z odločbo ali kakorkoli. Gre torej od uveljavitve ukrepa naprej. Ta ukrep bo imel učinek približno 40 milijonov na letni ravni, to je prihodnje leto in prihodnja leta. To je številka in ta 2,5 milijona je zaradi zakasnelosti uveljavitve v letošnjem letu izkrivljen. Ni res, spoštovana, da je to kakršenkoli politični ukrep. Nasprotno. Predvsem mednarodna primerjava in prikaz nekaterih drugih praks kažejo, da smo tukaj med državami, ki so zelo, zelo naklonjene in s tem tudi družinam prijazno ravnajo pri tem ukrepu. Ni res, da ni niti enega ukrepa, ki bi spodbujal neko razvojno komponento. Cel paket ukrepov je. To je paket ukrepov za izhod iz krize, za uravnoteženje javnih financ, da bo jutri bolje. To je bistvo. Če tega ne bomo danes naredili, bo čez čas treba ukrepati samo še bolj [[...]] [[izklop mikrofona]]
Predlog za razpravo o odgovoru., Mag. Barbara Žgajner Tavš, izvolite.
Hvala lepa. Tudi sama bom, ker mi omogoča poslovnik, predlagala, da se o odgovoru na to temo na naslednji seji opravi širša razprava. Zakaj? Ker pravim, da bodo ti varčevalni ukrepi, ki absolutno niso razvojno naravnani, kar se tiče življenje in kakovosti življenja slovenskih družin, prizadeli ne najšibkejše, ampak širok srednji sloj. In ta srednji sloj bo padel zelo nizko. Nekatere napovedi so celo, da se bo stopnja revščine v naši državi zaradi varčevalnih ukrepov bistveno povečala. In bistveno pomeni že en procent. Zamolčana resnica je, spoštovani minister, da želite te ukrepe, ki pomenijo, še enkrat pravim, političen poseg na sistemski ravni v temelje socialne države uvesti trajno in ne le začasno. Trajno, ne le začasno. Sklicujete se na primerjavo z državami Evropske unije. Predsednik vlade je danes dejal, "primerjate dolžino porodniškega dopusta". Jaz imam primerjavo. Med 16 državami v Evropski uniji sta samo dve državi, ki imata nižji porodniški dopust od Slovenije, govorim o porodniškem dopustu. Te podatke hrani Evropska komisija za leto 2011. Na podlagi vsega tega, kar sem povedala, jaz še vedno trdim, da bodo družine zaradi varčevalnih ukrepov v bistveno slabšem položaju. Samo ena od zgodb, ki te dni kroži in s katerimi smo seznanjeni poslanke in poslanci. Na račun nižjega otroškega dodatka in brezplačne šolske malice, ki bi bila na voljo le še socialno najbolj ogroženim, bi enostarševska družina z enim šolarjem na leto imela na voljo 480 evrov manj. Družina z dvema vrtčevskima otrokoma bi na račun ukinitve brezplačnega vrtca za drugega otroka in nižjega otroškega dodatka letno ostala brez 3 tisoč 723 evrov. Par s tremi otroki, od katerih dva obiskujeta vrtec, eden pa osnovno šolo, pa kar brez 4 tisoč 776 letno, saj bi ostali tudi brez nadomestila za veliko družino. In mimogrede, ker pravi minister, "poslanka še ne razpolaga z zakonom". To je žalostno. Vlada je v četrtek na seji sprejela ta mega zakona, ki posega v tako pomembne poslance, pa poslanke in poslanci državnega zbora danes, v ponedeljek, nimamo zakona. In kot slišim, ga niti ne bomo imeli pravico videti, dokler ga ne bo vlada predstavila javnosti. Tudi sindikati ga očitno še nimajo. Spoštovane, kolegice in kolegi! To so tisti argumenti, s katerimi utemeljujem svojo pravico, ki mi jo daje poslovnik, in vas prosim za podporo, ko bomo razpravljali o tem, da se o tej temi na prihodnji seji opravi širša razprava. Hvala.
Odločanje o vašem predlogu bomo opravili v okviru glasovanj v četrtek. Besedo dajem gospodu Samu Bevku, ki bo zastavil poslansko vprašanje dvema ministroma, in sicer ministru za gospodarski razvoj in tehnologijo mag. Radovanu Žerjavu in ministru za izobraževanje, znanost, kulturo in šport, dr. Žigi Turku. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani zbor! Vlada Republike Slovenije je konec leta 2009 sprejela sklep o likvidaciji rudnika živega srebra Idrija. Od takrat dalje poteka vrsta aktivnosti, kako nadaljevati in urediti zakonske obveznosti, ki izhajajo iz zakona o preprečevanju posledic poltisočletnega rudarjenja v Idriji. Po likvidaciji rudnika bo še vedno treba skrbeti za vzdrževanje nezalitega dela rudnika, opravljati monitoring nad zapiralnimi deli, sanirati okolje ter poskrbeti za opravljanje in vzdrževanje bogate kulturne, naravne in tehniške dediščine, povezane z idrijskim rudiščem. Gre za izrazito medresorsko vprašanje, ki zadeva poleg gospodarskega in kulturnega ministrstva vsaj še ministrstvi za okolje in zdravstvo. Vlada je julija lani sprejela sklep o ustanovitvi javnega zavoda, Center za upravljanje z dediščino živega srebra Idrija, ki naj bi skrbelo za dediščino ob skorajšnjem vpisu na seznam svetovne dediščine pri Unescu. Ob tem je bil leta 2008 na pobudo okoljskega ministrstva ustanovljen tudi informacijsko-raziskovalni center za živo srebro, ki bo imel pomembno funkcijo v svetovnem merilu, ko bo leta 2013 sprejeta svetovna konvencija o živem srebru, ki jo pripravlja OZN in pri kateri aktivno sodeluje tudi naša vlada. Vse te načrtovalne aktivnosti pomenijo izjemen razvojni projekt tako za Idrijo kot tudi za državo Slovenijo. Ministra, pristojnega za gospodarstvo, mag. Radovana Žerjava in ministra, pristojnega za kulturo, dr. Žigo Turka sprašujem v zvezi s skorajšnjo likvidacijo rudnika živega srebra: Kako bo urejeno vzdrževanje rudnika in zagotovljena varnost mesta Idrije ter upravljanje in ohranjanje naravne in kulturne dediščine v luči skorajšnjega vpisa Idrije na seznam svetovne dediščine pri Unescu? Poleg tega pa me tudi zanima: Kako je z uresničevanjem vladnega sklepa o ustanovitvi javnega zavoda Center za upravljanje z dediščino živega srebra Idrija? Obema ministroma se že v naprej zahvaljujem za njun odgovor. Hvala lepa.
Odgovor bo podal minister Radovan Žerjav.
Hvala lepa za vprašanje. Utrjevalna dela v idrijskem rudniku so zaključena. Kot ste rekli, Vlada v prejšnjem mandatu je sprejela sklep o pričetku postopka redne likvidacije družbe. Likvidacijski postopek poteka po planu in je v zaključni fazi. V aprilu in maju letos bodo potekali tehnični pregledi. Na podlagi le-teh bo izdana ustrezna odločba o delni ukinitvi rudarske pravice. Likvidacijski upravitelj mora nato pripraviti zaključno poročilo. Do zaključka redne likvidacije rudnika živega srebra je vzdrževanje nezalitega dela jame in monitoring zagotovljeno na podlagi letnega programa dela družbe, ki ga sprejema Vlada Republike Slovenije vsako leto v skladu s petletnim programom, za obdobje 2008–2012. Višina sredstev za letošnje leto bo dokončno določena v proračunu. Sredstva so seveda predvidena za ta namen. V zvezi z uresničevanjem sklepa Vlade o ustanovitvi državnega javnega zavoda Center za upravljanje z dediščino živega srebra Idrija je v medresorski obravnavi predlog ukrepov in aktivnosti. Nosilec je sicer Ministrstvo za izobraževanje, sodelujeta pa tudi Ministrstvo za gospodarski razvoj in Ministrstvo za zdravje. Za uresničitev vladnega sklepa mora biti najprej pripravljen in finančno ovrednoten program dela zavoda z opredeljenimi aktivnostmi in kadrovsko strukturo, šele na tej podlagi bo lahko Vlada sprejela ustrezne sklepe. Hvala lepa.
Hvala lepa. Če lahko še jaz nekoliko dopolnim s stališča varovanja kulturne tehnične dediščine. Dejstvo je, da je Slovenija v preteklih letih razmeroma malo naredila za to, da bi to dediščino pravilno vrednotili, da bi se tudi kot država trudili, da se stvari vpisujejo v Unescov seznam. Mi želimo, delamo na tem, da se ta trend spremeni. Imamo veliko naravnih arhitektonskih, umetniških, tudi tehnoloških spomenikov, ki tovrstno varstvo zaslužijo. Na ministrstvu pozorno spremljamo uvrščanje idrijskega rudnika živega srebra v Unescov seznam. Ravno prejšnji teden sem se srečal tudi s špansko veleposlanico. Vi namreč veste, da rudnik živega srebra uvrščamo v Unescov seznam skupaj s podobnim rudnikom Almaden v Španiji. Na robu zasedanja sveta ministrov EU za kulturo se bom tudi srečal s španskim kolegom, da uskladiva akcijo in da se ta postopek čim prej zaključi. V zvezi z oblikovanjem javnega zavoda, to je Centra za upravljanje z dediščino živega srebra Idrija, ki je na nek način tudi pogoj za to, da bo ta Unescova dediščina najprej uvrščena na seznam in da bomo potem zanjo dobro skrbeli, postopki, kot je deloma povedal že kolega Žerjav, napredujejo. Skladno z določili tega sklepa Vlade, ki je bil še v letu 2008, smo na Ministrstvu za izobraževanje, znanost, kulturo in šport pred tedni sklicali več sestankov. Na eni strani z Ministrstvom za gospodarski razvoj in tehnologijo in z Ministrstvom za zdravje. Ugotavljamo, da je center nacionalnega pomena in da se ta sklep Vlade o ustanovitvi tega centra realizira. 5. aprila smo se sestali s predstavniki Ministrstva za kmetijstvo in okolje, 11. aprila z lokalno skupnostjo, torej z občino Idrijo, z Rudnikom živega srebra, d. o. o. – v likvidaciji in z Mestnim muzejem Idrija. Zavezujemo se, da bomo v čim krajšem času, torej v dveh mesecih pripravili usklajen načrt dela na tem področju, torej za Center za upravljanje z dediščino živega srebra Idrija, vključno s programom po področjih in s posameznimi finančnimi obveznostmi resorjev. Vse bo, kot pravim, v roku dveh mesecev predloženo v obravnavo Vladi Republike Slovenije.
Izvolite, gospod Bevk. Zahteva za dopolnitev odgovora.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Spoštovani zbor! Zahvaljujem se tako mag. Žerjavu kot dr. Turku za temeljite odgovore na moje poslansko vprašanje. Bi pa izpostavil en problem. Minister, pristojen za rudarstvo, je dejal, da obstaja vladni program za obdobje 2008–2012, se pravi, da je tudi za tiste obveznosti, ki izhajajo iz zakona o preprečevanju posledic rudarjenja v idrijskem rudniku, da tudi potem, ko bo likvidiran in ko bo rudnik dejansko zaprt, bo treba skrbeti za nezaliti del rudnika, bo treba skrbeti za monitoring, se pravi za varnost samega mesta Idrije, za vzdrževanje turističnega rudnika oziroma tistega rudnika, ki bo tudi v naprej ohranjen za oglede, zato bi v okviru tega poslanskega vprašanja dal tudi pobudo, da se čim prej pripravi ta srednjeročni program 2013–2017, da bo vsaj srednjeročno zagotovljeno, da bo še naprej rudnik vzdrževan, da bo še naprej monitoring nad opravljenimi zapiralnimi deli. Vsekakor pa je to projekt, ki nudi nadaljnje razvojne možnosti. Poleg zagotavljanja varnosti samega mesta je tu ta svetovni center za živo srebro in končno skupaj, upam, tretjič uspešen vpis Španije in Slovenije na seznam svetovne dediščine pri Unescu. Hvala lepa.
Želite, minister, dopolniti odgovor? Ne. Hvala. Gospa Alenka Jeraj bo postavila poslansko vprašanje ministru za izobraževanje, znanost, kulturo in šport, dr. Žigi Turku. Prosim.
Hvala za besedo. Ministra za izobraževanje, znanost, kulturo in šport želim vprašati v zvezi z napovedanimi spremembami normativov v osnovnih šolah, glede na primerjavo z drugimi državami. Zdi se mi prav, da ne bi breme dejansko padlo samo na uporabnike teh uslug, ampak da bi nekaj naredili tudi na izhodišču. Normative smo v zadnjih letih res povečevali oziroma spreminjali v prid temu, da bi bilo šolstvo tudi kakovostnejše, zato je moje vprašanje tudi, ali smo dejansko dosegli določeno kakovost. Vemo, da smo v zadnjih letih obravnavali cel kup raznih raziskav, mednarodnih raziskav, v katerih se naši šolarji niso najbolje odrezali. Zanima me: Kakšno je dejansko stanje na tem področju, kakšna je dejanska zasedenost in koliko otrok sedi v posameznih razredih v osnovnih šolah – ker se pojavljajo različni podatki o tem – in koliko ocenjujete, da bi to lahko tudi dejansko pocenilo tako uslugo, če bi bolj popolnili razrede?
Besedo ima minister dr. Turk.
Hvala lepa za vprašanje. V teh debatah, ko se pogovarjamo o tem interventnem zakonu oziroma o varčevanju na področju znanosti, kulture, izobraževanja in športa, se dejansko veliko stvari vrti okrog teh normativov. Naj začnem z nekaj statistike kar po celotni izobraževalni vertikali. Če govorimo o vrtcih, potem je povprečna velikost, povprečno število otrok na vzgojiteljico, vzgojitelja v vrtcu v evropskih državah 13,7 otroka. V Sloveniji je to med 8 in 9,4 v nižji oziroma v višji starostni skupini, torej smo krepko pod povprečjem. Če gledamo velikost oddelkov v osnovni šoli. Povprečje držav OECD je natančno 21,4 otroka v oddelku v osnovni šoli, v Sloveniji je ta številka 18,5. Pri tem je treba ugotoviti,da so OECD najbolj razvite države na svetu, najbolj bogate države na svetu, to je klub, v katerega smo se vključili pred kratkim. V srednjih šolah je povprečje OECD 24 otrok v razredu, v Sloveniji je v razredu v povprečju 19,8 otroka. Če pogledamo terciarno izobraževanje, torej vpis na fakultete, univerze in tako naprej, je Slovenija država, v kateri se največji delež vse mladine vpisuje na univerze in na terciarno izobraževanje. Jaz ne govorim o tem, ali to izobraževanje tudi končajo, ampak prav gotovo obremenjujejo tam zaposlene, prostore in vse resurse, S tem da se vpišejo, pomeni tudi, da ne zaključijo nekega uporabnega srednješolskega izobraževanja. Če bi delali primerjavo normativov dela učiteljev, koliko časa učitelj preživi z učenci v razredu. V državah OECD 780 ur na leto, v Sloveniji 690 ur na leto. Ponavljam, OECD so najbogatejše države, skoraj vse so bogatejše od nas. Povedano drugače, v članicah Evropske unije dela učitelj v osnovni šoli z otroki med 19 in 23 urami na teden. Kdo bo rekel, da v Sloveniji je tudi normativ tukaj nekje. Ampak, pozor! To so ure, ki imajo 60 minut, ne ure, ki imajo 45 minut. V Sloveniji preživi z otroki 16 ur in pol, takšnih s 60 minutami. Tisto, kar predlagamo v tem strašnem večanju normativov, ki naj bi naredili celo katastrofo na področju izobraževanja v Sloveniji, je, da bi namesto 16 ur in pol bili v razredu 17 ur in 15 minut, torej eno šolsko uro več, še vedno globoko pod evropskimi 19 do 23. urami. V zvezi s kvaliteto izobraževanja v Sloveniji moramo ugotoviti, da osnovno šolstvo ni slabo. To kažejo testi PISA, predvsem matematika, naravoslovje je med boljšimi državami na svetu, primerjalno slabši rezultati so pri slovenščini. Pada pa potem kakovost slovenskega izobraževanja, ko ljudje dlje časa hodijo v šolo. Univerze, visoko šolstvo, tukaj pa ne dosegamo več enake kvalitete kot na drugih področjih. Stalno se pojavlja vprašanje, ali večji normativi ali večje skupine pomenijo padec kakovosti. Tukaj se lahko naslonimo na eno študijo OECD, ki smo jo velikokrat citirali, pregled za Slovenijo, leta 2010 so ga izdali, veliko so se ukvarjali z izobraževanjem in šolstvom in direktno so priporočali cenovno učinkovitejši šolski sistem, izobraževalni sistem. Eksplicitno so napisali, da v vsem pregledu članic OECD v dolgih desetletjih niso opazili, da bi velikost oddelkov imela kakšno zvezo s kakovostjo rezultatov. In nekaj podobnega za tiste, ki ne želijo verjeti OECD, kot da je to neka mednarodna zarota kapitala, nekaj podobnega je prejšnja vlada vprašala Računsko sodišče in je Računsko sodišče odgovorilo, da ocenjuje, da povečan normativ ne vpliva na slabšo kvaliteto.
Hvala. Mag. Stanko Stepišnik bo zastavil poslansko vprašanje ministru za gospodarski razvoj in tehnologijo mag. Radovanu Žerjavu.
Hvala lepa za besedo, gospod minister. Spoštovani ministri, spoštovana poslanka in poslanci! Na 10. redni seji 12. aprila 2012 je Vlada Republike Slovenije sprejela nacionalni reformni program za leti 2012 in 2013 in pooblastila Ministrstvo za finance, da ga posreduje Evropski komisiji. V tem programu so upoštevani ukrepi za javnofinančno konsolidacijo in prioritete, cilje in strategije Republike Slovenije ter EU do leta 2020. Poleg navedenega vsebuje NRP tudi ključne strukturne ukrepe za spodbudo gospodarske rasti. Priloga je tudi standardna tabela za ocenjevanje specifičnih priporočil in makrostrukturnih ukrepov v NRP. Ta vsebujejo glavna področja: javne finance, trg dela z ukrepi, trg proizvodov in storitev, to je samo nekaj, kar bi bilo mogoče v zvezi z gospodarstvom, en ukrep je ustanovitev neodvisne agencije za varstvo konkurence, finančni trgi, ukrepi, ki vplivajo na makroekonomski scenarij. Iz vsega tega navedenega ni skoraj nič ukrepov za spodbudo gospodarske rasti – signal, ki smo ga poslali v evropsko skupnost. V NRP, v tabeli Ključni kazalniki gospodarske rasti, je bil kot priloga, je Slovenija za leto 2009–2013 navedla naslednje podatke: manjši bruto družbeni produkt, -0,9 %, zasebna potrošnja, -1,2 %, investicije, -1,5 %, in izvoz je v porastu +1,4 %, kar kaže na globok padec gospodarske rasti in manjši družbeni bruto produkt. Še posebno pa kaže ta padec gospodarske rasti na dogajanja, ki so danes v okolju, to se pravi na številna podjetja, ki čakajo in so tik pred insolventnostjo in stečajem. Gospod minister, vaše obljube pred volitvami so bile, da se je treba boriti za vsako delovno mesto. S to predvolilno obljubo ste verjetno dobili kar precej glasov. Trenutno vključevanje vašega ministrstva v ohranjanje delovnih mest v podjetjih Primorje, Radeče papir, Pinus, Kongrad, CM Celje in tako naprej pa ne kaže velike vneme, da bi predvolilne obljube izpolnili in držali. Vprašanje: Kdaj in kako boste obrnili trend negativne gospodarske rasti?
Minister Žerjav, beseda je vaša.
Hvala lepa, za to vprašanje. Jaz upam, da te številke, ki ste jih navajali, ne očitate meni, glede na to, da smo v funkciji tako dolgo, kot smo. Jaz sem prišel na to sejo praktično z novinarske konference, kjer smo predstavili rebalans proračuna in ukrepe za spodbuditev gospodarstva v tem letu. Lahko rečem, da je bilo predstavljenih več kot 25 ukrepov, za katerimi stoji skoraj 400 milijonov evrov. Pa naj začnem. Žal se nekateri ukrepi, ki jih nenehno ponavljamo in so ključni po naši oceni, da bomo spodbudili gospodarsko rast, uporabljajo kot, bom rekel, nedopustna argumentacija za to, da se rušijo varčevalni ukrepi. mi Menimo, da je treba delati predvsem na konkurenčnem poslovnem okolju, torej s horizontalnimi ukrepi na račun vertikalnih ukrepov. In v Državnemu zboru so že nekateri ukrepi v obliki zakonov prisotni, kot ste jih obravnavali, ne vem, če na tej seji, se mi zdi. Prvi ključni je seveda to, da bomo znižali davek od dohodka pravnih oseb. Zakaj to počnemo? Zato, ker tekmujemo s poslovnimi okolji v okolici, kjer imajo ta davek od dohodka pravnih oseb nižji. Vsi se zavedamo, da na področju znižanja stroškov dela, ki je ključni problem slovenskega gospodarstva v tem trenutku, ne moremo storiti ničesar, ker nimamo prostora. Meni je žal, da je padla pokojninska reforma. V tem primeru bi najbrž tudi na temu segmentu bilo možno kaj storiti za konkurenčnejše poslovno okolje. Torej to ni možno. Predlagali smo torej znižanje davka od dohodkov pravnih oseb, da ustvarimo konkurenčnejše poslovno okolje ne samo za naše investitorje, ampak tudi za tuje investicije, ki jih želimo privabiti. Drugič, neomejena 40 % davčna olajšava za investicije v opremo in neopredmetena sredstva. Zakaj? Zato, ker želimo spodbuditi investicije. Dalje,, 100 % splošna davčna olajšava za vlaganje v raziskave in razvoj, najpomembneje, da bomo spodbudili gospodarstvenike, da bodo vlagali v razvoj in raziskave, da bomo ustvarjali nova delovna mesta. Ne bom omenjal spremembe zakona o dohodnini. Za vse štiri ukrepe je namenjenih približno 150 milijonov evrov. Lahko naštevam naprej. Ukrepi finančnega inženiringa za gospodarstvo. Želimo sodelovati predvsem pri malih in srednjih podjetjih pri zagotavljanju virov financiranja z garancijami za bančne kredite s subvencijo obrestne mere. V tem trenutku je zunaj razpis za 27 milijonov, pripravlja se novi v višini 54 za garancije za bančne kredite za tehnološko inovativne projekte in tako naprej. Ostajamo pri inštrumentih tveganega kapitala, kar se mi zdi pomembno. Približno 60 milijonov tveganega kapitala je na razpolago za inovativna in perspektivna podjetja. Ukrepi za podporo pri začetnem delovanju podjetij. S tem bomo nadaljevali. Začelo se je v tistem mandatu tam, prejšnji mandat je nadaljeval in nadaljujemo s tem. Dodajamo še nadgradnjo s programi mreženja in mentorstva. Želimo zapolniti tisti najbolj tvegani čas nastajanja novih podjetij, ki je najbolj tvegan na začetku, da se tam gospodarstvenikom in podjetnikom pomaga. Nadaljujemo z razvojnimi centri. 16 jih je. Nadaljujemo s podpornimi okolji, s spodbujanjem podpornih okolij, ki jih predstavljajo različni subjekti. Vstopne točke, tehnološki parki, inkubatorji in tako naprej. Da ne govorim o administrativnih ovirah. Omenil bom še nekatere pomembne, ki se mi zdijo ključne. Za enkrat ostaja dvostranski obvezni pobot, odgovor na plačilno nedisciplino, in pripravljamo v zakonu o preprečevanju zamud pri plačilih nepreklicni plačilni instrument, izvršnico, s katero bo upnik prišel do svoje terjatve brez pomoči sodišča. Želimo skrajšati ta čas, da bo upnik do svoje terjatve prišel v nekem realnem času. In bom potem še nadaljeval. Hvala lepa.
Hvala. Mag. Stepišnik, izvolite.
Hvala lepa. Nekaj spodbudnih besed je bilo, to me zelo veseli. Ti ukrepi dejansko povečujejo konkurenčno sposobnost našega gospodarstva, ki ste jih navedli. Vendar pa so preskromni, da bi povečali gospodarsko rast in povečali družbeni bruto produkt. Zato bo verjetno treba začeti z večjimi infrastrukturnimi investicijami v Sloveniji, kot so transportne, prometne poti, železniški tir, pomol, hidroelektrarne in tako naprej. Vem, da je izredno težko dobiti denar za to, a vendar to je napor, in ta napor morate vi storiti, ker ste v vladi. Vi vladate, ne vladamo mi. To nam bo odprlo pot naprej, ker bomo lahko zaposlili teh 110 tisoč nezaposlenih, od tega je 36 tisoč mladih od 20 do 35 let, in ustvarili nove davke in prispevke, ker jih nujno potrebujemo v državnem proračunu. Zato bi predvsem prosil, da se ti postopki – iz medijev razberemo, da bi se lahko železniški tir Koper–Divača začel graditi, vendar so birokratski postopki tako dolgi, da to ne bo mogoče letos ali drugo leto. Če je kriza, potem naj bo kriza za vse. In tudi te birokratske postopke je treba skrajšati iz tistih 30, 60, 90 dni na krajši rok.
Minister Žerjav.
Podpišem vse, kar ste dejali. Absolutno se strinjam. Glejte, modernizacija obstoječe proge Divača–Koper. V mojem času so bila pridobljena štiri gradbena dovoljenja. Jaz ne vem, zakaj zadeve ne tečejo. Bomo preverili, zakaj se v tem času ni zgodilo nič. Strinjam se, ja, te infrastrukturne investicije so ključne. In tudi zaradi tega govorimo o tem, da je treba narediti konkurenčnejše poslovno okolje, da bomo pridobili tuj kapital. Sami ga žal nimamo. Tega se zavedamo vsi, ker če bi ga imeli, bi zadeve najbrž že tekle. Če pa želimo privabiti tuji kapital, mora biti poslovno okolje takšno, da bo ta kapital prišel sam, in ustvariti model, na osnovi katerega bo takšne investicije tudi možno financirati, ali bo to javno-zasebno partnerstvo ali kaj drugega. Še nekatere ukrepe bom omenil, ki se mi zdijo ključni. Intenzivno se pripravlja združevanje agencij PDP, AUKN, Sod in Kad, z vključitvijo določenih skladov, med njimi je tudi sklad za nasedle naložbe, zato da prečistimo bančne bilance, da omogočimo bankam, da bodo z novim svežim kapitalom, ki bo prišel od zunaj, začele opravljati svojo funkcijo. Tisto bodo pa opravljali ljudje, ki znajo upravljati s slabimi naložbami. To se mi zdi ključno. Zakon o prevzemih je že v obravnavi. Dvigujemo prevzemni prag na 33 %. Želimo spodbuditi in pospešiti trgovanje na slovenski borzi. In še nekaj, kar je pomembno, operacionalizirati je treba poroštveni zakon, ki smo ga sprejeli v prejšnjem mandatu. Na razpolago je skozi ta zakon še vedno za milijardo poroštev. Ampak ta zakon je mrtev in ne deluje. Zato intenzivno pripravljamo uredbo, ki bo ta zakon operacionalizirala, in upam, da bodo ta poroštva na razpolago slovenskemu gospodarstvu in da s tem na nek način vendarle omejimo kreditni krč, ki je tukaj in duši slovensko gospodarstvo. Hvala lepa.
Gospa Tina Komel bo postavila poslansko vprašanje ministru za finance dr. Janezu Šušteršiču.
Hvala za besedo. Lep pozdrav vsem prisotnim! Spoštovani gospod minister! Kot veste, so konec marca banke, k imajo vzpostavljene kreditne odnose s Casinojem Portorož, zaplenile vsa likvidnostna sredstva na transakcijskem računu družbe, ki jih je Casino imel pripravljene predvsem za plače zaposlenih. Casino naj bi tako padel v insolventno stanje, o čemer naj bi bili obveščeni tudi lastniki. Naj omenim, da Casino zaradi likvidnostnih težav zaposlenim dolguje že plačilo prispevkov za zadnjih nekaj mesecev, napitnine, regrese in še bi lahko naštevala. Z zaplembo s strani bank naj bi se preprečila prepotrebna dokapitalizacija. Dolgo podaljševanje položaja brez izvedene dokapitalizacije bi bilo za Casino usodno. Družba je namreč že dalj časa v finančnih težavah in najbrž brez dokapitalizacije ne bi preživela oziroma je zrela za stečaj. Iz medijev so izvedeli, da naj bi Ministrstvo za finance oziroma vi kot pristojni minister na paradržavna sklada Kad in Sod, ki sta največja oziroma večinska lastnika Casinoja, naslovili dopis, v katerem se strinjate z načinom sanacije družbe, kot jo je predlagala uprava Casinoja. Torej ste jih pozvali k reševanju te igralniške družbe na način, da naj bi prišlo do dokapitalizacije s strani sedanjih lastnikov in lokalne skupnosti. Ne glede na vaš omenjeni dopis pa naj bi Kad in Sod zavlačevala s postopkom sanacije družbe, čeprav naj bi bili doseženi že nekateri dogovori. Kot poslanka bi vas vprašala: Kaj boste kot pristojni minister storili, da bi prekinili zavlačevanje pri sanaciji, ki povzroča dodatne nepotrebne izgube, da bi se omogočilo preživetje Casinoja Portorož in s tem ohranitev delovnih mest ter da z izgubo igralniške družbe ne bi bila okrnjena turistična ponudba enega od naših turističnih biserov? Hvala za odgovor.
Minister Šušteršič.
Hvala za vprašanje. Dejansko drži, da je bilo vprašanje Casinoja Portorož in njegove dokapitalizacije eno od vprašanj, s katerimi smo se srečali takoj, ko smo prevzeli posle. Seveda smo tudi, kot ste sami rekli, v neki točki izrazili neko mnenje tudi pisno, da želimo, da se te zadeve rešujejo v skupnem interesu. Seveda je pa treba biti zelo jasen glede pristojnosti, ki jih tu ima minister za finance. Kar se tiče Kada in Soda, jim ne more ničesar naročiti, lahko jim samo priporoča. In v okviru teh pristojnosti smo tudi ravnali, kot smo sami razumeli situacijo. Ima pa minister za finance oziroma ministrstvo nekaj drugih pristojnosti, ki so vezane specifično na področje iger na srečo, in sicer smo se morali najprej odločiti, ali dopustimo Kadu in Sodu prodajo teh delnic. Tak sklep je Vlada 22. februarja 2012 sprejela in je tudi dovolila prodajo in s tem naredila prvi korak. To je bilo nekaj, kar ni bilo povsem enostavno narediti. Bila so različna mnenja tudi znotraj ministrstva, morali smo precej natančno pregledati zadeve. Drugi korak je pa seveda vprašanje, ali potem dovolimo konkretni družbi, da pridobi delnice Casina. Tukaj moramo upoštevati, preden to odločbo izdamo, vsaj dva predpisa ali dve načeli. En predpis je Zakon o igrah na srečo, ki med drugim določa tudi minimalni delež države na 50 % pa še nekaj pogojih in oceno, ali je tisti, ki te delnice pridobi, dejansko je v dejanski in poslovni kondiciji, da je sposoben zagotavljati neki stabilen razvoj podjetja v tem primeru Casina, ki ga prevzame. Kot rečeno, v prvi fazi ni bilo možno dati soglasja nobenemu od interesentov, se je pa pokazala neka možnost, rešitev se našla, smo pač hoteli spodbuditi dinamiko reševanja te rešitve in kot kaže smo bili pri tem uspešni. Mislim, da bo v kratkem dejansko lahko prišlo do dokapitalizacije in da bo s tem neka rešitev za perspektivo Casina tudi zagotovljena. Hvala.
Hvala. Naslednje poslansko vprašanje bo postavila mag. Truda Pepelnik, in sicer ministru za infrastrukturo in prostor Zvonku Černaču.
Hvala za besedo. Spoštovani gospod minister, postavljam vam vprašanje za konkretno investicijo na področju državnih cest, in sicer gre za rekonstrukcijo regionalne ceste Mariborska-Falska cesta na območju občine Ruše. Za navedeno investicijo je bil že izbran izvajalec, pogodba pa je bila podpisana s strani župana Občine Ruše. Prosim za informacijo o trenutnem stanju objekta in predvidenem pričetku dela. Hvala za odgovor.
Hvala. Gospod minister Černač, prosim.
Hvala lepa za vprašanje. Vsem lep pozdrav! Kot veste, se javne finance v letošnjem letu gibljejo v zelo zaostrenih okvirih in del teh zaostrenih okoliščin je tudi ustrezna racionalizacija oziroma zmanjšanje predvidenih sredstev na področju cestne infrastrukture. Samo za podatek, v okviru proračuna za leto 2012, kjer je bilo predvideno na odhodkovni strani 10 milijard in 300 milijonov evrov, je bilo treba skozi te restriktivne javnofinančne okvire skozi predlog rebalansa, ki je bil na Vladi sprejet in ga bo v kratkem obravnaval Državni zbor, ta razkorak zmanjšati za približno milijardo evrov. Popolnoma logično in jasno je, da so zmanjšanja na vseh področjih oziroma na vseh pravicah porabe, in teh 200 milijonov manj sredstev, ki jih predvidevamo na področju delovanja Ministrstva za infrastrukturo in prostor, je tistih, v okviru katerih se bomo prisiljeni gibati v letu 2012. V letu 2012 ne bo na voljo 717 milijonov evrov sredstev, kot je bilo nerealno predvideno v letu 2010, ko je bil ta proračun zastavljen, pač pa 509 milijonov evrov, če bo Državni zbor ta rebalans potrdil. Prej smo poslušali o tem, da so predvidene restrikcije na socialnovarstvenem področju. Mogoče je tudi to razlog, da je bilo treba v tem letu malo izdatneje poseči na tisti del, ki ne bremeni toliko socialnovarstvenih vprašanj, ki zadeva naše splošno okolje, našo splošno infrastrukturo, vendar z zavedanjem, da v okviru sredstev, ki jih imamo na voljo v tej finančni in naslednji finančni perspektivi, lahko vseeno po vsebini storimo vse, kar je predvideno. Konkretno na področju rekonstrukcije in obnove državnega cestnega omrežja bo v letošnjem letu na voljo približno 50 milijonov manj sredstev, kot je bilo predvideno. Ta številka se giblje nekje na ravni 156 milijonov evrov namesto prej skoraj 200 milijonov evrov. Glede konkretnega odgovora na konkretno vprašanje pa lahko povem, da je ta regionalna cesta Mariborska-Falska cesta v občini Ruše tik pred sklenitvijo ustrezne pogodbe za izvedbo, da se bodo dela še posebej po tistem, ko je to pogodbo sopodpisala občina Ruše oziroma njen župan, lahko začela kljub vsemu v letošnjem letu in da bodo zaključena v skladu s finančnimi načrti v letu 2013.
Hvala. Naslednje poslansko vprašanje bo postavil gospod Mirko Brulc, in sicer ministru za zdravje gospodu Tomažu Gantarju.
Lep pozdrav vsem prisotnim! Spoštovani gospod minister! Leta 2007 je Onkološki inštitut v Ljubljani omogočil bolnišnici v Novi Gorici, se pravi bolnišnici Franca Derganca v Šempetru pri Gorici, zdravljenje onkoloških bolnikov. Enako ponudbo so dobili tudi bolnišnica Celje in Maribor, vendar te bolnišnice tega niso začele izvajati. V Šempetru pri Gorici so pa usposobili kader, vložili so veliko sredstev tudi v investicijo, se pravi v lekarno, v opremo, vse iz lastnih sredstev, ampak v teh letih je nastalo za cirka milijon stroškov, ki jih Onkološki inštitut ne prizna, ker pravi, da s tem, ker so bolniki zdravljeni na regionalnih bolnišnicah, ni kakšnega posebnega zmanjšanja pri njih. Jaz verjamem, zato, ker je žal teh bolnikov vedno več in se je to število tako povečalo, vendar, spoštovani minister, to je velika pridobitev za paciente, ki se v nasprotnem primeru morajo dnevno voziti v Ljubljano, pa to ne samo z Nove Gorice tudi iz Bovca, s Kobariškega in od drugod, se pravi, 150 kilometrov v Ljubljano, 150 nazaj v takšnem stanju, to so tudi stroški prevoza. In zato sprašujem: Gospod minister, ali ste se pripravljeni angažirati pri rešitvi tega primera, se pravi pri plačilu opravljenega dela? Jaz bi rad posebej omenil, da splošna bolnišnica Franca Derganca doslej ni imela finančnih težav zaradi marljivega in tudi skrbnega varčevanja. Druge bolnišnice so v preteklosti dobivale velike finančne injekcije, ta bolnišnica pa ne. In da ne bi bili kaznovani zato, ker so delali racionalno, vas res prosim, če se lahko angažirate pri dogovoru z Onkološkim inštitutom in bolnišnico, da bi bila stvar razrešena. Hvala.
Minister Gantar.
Hvala za vprašanje. Spoštovane poslanke in poslanci! Torej v resnici, kot je bilo rečeno, seveda število onkoloških bolnikov po svetu in tudi v Sloveniji z leti narašča, in to je bil tudi razlog, da je tudi ministrstvo podprlo splošni dogovor, ki je bil sprejet v lanskem letu in ki je podeljeval nekaterim bolnišnicam, kot rečeno bolnišnici v Šempetru, Celju in Mariboru, da obravnava določeno število onkoloških bolnikov. S tem je mišljeno predvsem sistemsko zdravljenje teh bolnikov ne ta operativni del, ki ga tudi sicer izvaja večina bolnišnic. In nekako zagotovilo je bilo s strani bolnišnic, da razpolagajo z zadostnim osebjem in pogoji, da lahko te bolnike prevzamejo. Splošni dogovor pa je določal, da bo stroške teh zdravil, ki so seveda izredno draga, pa kril iz svojega proračuna, se pravi glede na pogodbo z Zavodom za zdravstveno zavarovanje Slovenije, Onkološki inštitut. Ob tem je bilo seveda jasno, da bodo nastali vzporedno še nekateri drugi stroški, ker je trebao te bolnike nenazadnje pripraviti, določene laboratorijske preiskave, eventualno kri, če jo potrebujejo in tako naprej, in da se bo te vzporedne stroške seveda analiziralo tekom naslednjega obdobja. In sredstva za to naj bi seveda zagotovil Zavod za zdravstveno zavarovanje Slovenije iz rezerve, do katere bi prišel pri prevozih teh onkoloških bolnikov na Onkološki inštitut, glede na to, da bi se zdravili v matičnih bolnišnicah. Onkološki inštitut je v celoti poravnaval stroške zdravil, nedorečeni so ostali stroški, ki so v domeni Zavoda za zdravstveno zavarovanje Slovenije. Na drugi strani se je potem izkazalo, da so ti dodatni stroški precej višji, kot so sredstva, s katerimi iz prihrankov razpolaga Zavod za zdravstveno zavarovanje Slovenije. Naj omenim še to, da si pri zdravljenju katerekoli bolezni prizadevamo zato, da bodo imeli ti bolniki približno enak standard zdravljenja po celi državi, v skladu z nekimi kliničnimi smernicami, potmi in tako naprej. In ugotovitev, do katere se je potem prišlo, je, ko se je te dodatne stroške zdravljenja bolnikov preverjalo, da so ti stroški na sekundarnem nivoju precej višji, kot so stroški za enako obravnavo, okviri terciarne obravnave na Onkološkem inštitutu. In smo v tej fazi, da je treba videti, od kje višja cena na sekundarnem nivoju, se pravi v regionalnih bolnišnicah, zakaj je do tega prišlo. Potem je pa seveda stvar sistemskega dogovora v financiranju s strani zavoda za zdravstveno zavarovanje. Onkološki inštitut svoje obveznosti v tem delu izpolnjuje. V dogovoru in seveda z verjetno ustreznim aneksom ali spremembo splošnega dogovora bo pač treba zagotoviti ustrezno financiranje. In tu bo ministrstvo seveda tudi sodelovalo.
Hvala. Gospa Renata Brunskole bo postavila vprašanje ministru za infrastrukturo in prostor Zvonetu Černaču. Prosim.
Hvala lepa. Lepo pozdravljeni! V pristojnosti ministrstva za infrastrukturo in prostor je priprava državnega prostorskega načrta, ki se zaključi s prejemom uredbe o državnem prostorskem načrtu na Vladi Republike Slovenije, zato ministra za infrastrukturo in prostor, gospoda Zvonka Černača sprašujem: Ali ima ministrstvo v načrtu sprejetje katerega izmed državnih prostorskih načrtov za tretjo razvojno os oziroma v povezavi s tem tudi za druge, ostale razvojne osi, ki so v načrtih? Nadalje ministra sprašujem tudi: Ali bodo vsa zagotovljena sredstva v proračunu Republike Slovenije za leto 2012 ostala v rebalansu proračuna Republike Slovenije za leto 2012? Namreč pri pregledu predloga rebalansa ugotavljam, da je, na primer za tretjo razvojno os – južni del, iz 2,5 milijona evrov predvideno znižanje za 1,2 milijona evrov na milijon 300 tisoč evrov. Ta sredstva v višini 2,5 milijonov evrov so bila predvidena za odkupe zemljišč na območju od Novega mesta do Malin. Zakaj to še posebej govorim? Danes je bilo tudi veliko razprave o interventnih ukrepih, o pomoči, o 110 tisoč brezposelnih, od tega 36 tisoč mladih ljudi, ki so brez dela, in na tem območju razvojnih osi južnega dela iz Novega mesta do Malin govorimo o, večkrat smo tudi v prejšnjem mandatu govorili, mediji so tudi tako pisali, o paradnih konjih slovenskega izvoza – Krki in Revozu. Ugotavljamo, za Krko je izvozna pot iz avtoceste urejena, s tem ko za Revoz lahko rečemo, da izredno slabo, da ne rečem lepše ali grše, mačehovsko. 200 tovornjakov s priklopniki se pelje oziroma nekako zaustavi celoten promet na Dolenjskem, v Novem mestu in na poti proti Beli krajini oziroma iz Bele krajine proti Ljubljani. In v povezavi s tem, ko govorimo danes v veliki meri in – ob 20. uri bomo na seji Odbora za finance – o razvoju, podpori gospodarstva, do zakonov o dohodnini, davkih, olajšavah in tako dalje, vse to podpiram, vendar če bodo ljudje imeli delo, če se bodo gradile ceste, razvojne osi, bodo podjetja imela delo in zagotovo potem tudi ljudje in lažje bomo vsi skupaj preživeli. Prosim, gospod minister, za odgovore v zvezi s terminskim planom in v zvezi s tem, ali se boste borili, da bodo sredstva ostala v rebalansu.
Minister Černač.
Hvala lepa tudi za to vprašanje. Najprej tudi tukaj mogoče nekaj podatkov. Umeščanje tretje razvojne osi v prostor se je v severnem delu začelo v letu 2004. Zdaj pišemo leto 2012 in uredba še vedno ni sprejeta, osem let. V drugem delu, v južnem in v osrednjem pa je bila ta pobuda dopolnjena v letu 2006, šest let tudi nobena izmed uredb ni sprejeta. Jaz sem, kot veste, ta resor prevzel pred dobrima dvema mesecema, in ena izmed prioritet je bil pregled vseh aktivnostih, ki potekajo na umeščanju posameznih objektov infrastrukturnega pomena v prostor. Prioriteta je bila dana še posebej tistim infrastrukturnim projektom, ki so pomembni z vidika nadaljnjega razvoja posameznih območij v naši državi in z vidika pospešenega prispevka k gospodarski rasti. Gotovo je tretja razvojna os tako v severnem kot v južnem delu eden izmed tistih projektov, ki je za to državo in za posamezna okolja izjemno pomemben. Vendar pa tudi, če v tem obdobju maksimalno pospešimo aktivnosti in zaključimo vsaj dva od predvidenih državnih prostorskih načrtov na tej trasi v letošnjem letu, kaj bistvenega v letošnjem letu ne bo mogoče na odkupih postoriti, ker vi veste, da mora biti najprej državni prostorski načrt sprejet, šele potem lahko pristopimo k odkupom zemljišč na tej trasi. Tudi to je razlog, da se sredstva, ki so bila predvidena v nerealno načrtovanem proračunu za leto 2012, ki je bil načrtovan v letu 2010, na tej postavki zmanjšujejo, kar pa ne pomeni, da bodo ogrozila aktivnosti pri postopkih pridobivanja in pospeševanja umeščanja te trase v prostor. Dodatno težavo na tej trasi predstavlja tudi dejstvo, da se je v preteklih obdobjih, v preteklih letih poskušalo na vsak način poiskati varianto, vsaj na severnem delu te osi od avtoceste do Velenja, ki okoljsko ni bila najbolj primerna in ki se je soočala z velikanskimi težavami pri umeščanju v prostor. In da se je poskušalo ta problem rešiti na ta način, da se je v vmesnem obdobju spreminjalo pravila igre, da bi se dobilo ustrezne okoljske pozitivne odločitve. To ne gre, moramo se le zavedati, če je neka trasa okoljsko tako sporna, da je ni mogoče umestiti v prostor, potem se je treba s tem dejstvom soočiti in čim prej poiskati boljšo, alternativno, cenejšo rešitev. Vlada se tega problema zaveda in zaradi tega je tudi na seji prejšnji teden sprejela sklep, ko je obravnavala konkretno to problematiko umeščanje tretje razvojne osi v prostor, s katerim je naše ministrstvo zadolžila, da do konca tega meseca izvedemo ustrezne aktivnosti v sodelovanju z drugimi resorji, ki bodo pripomogle k temu, da bo določena dokaj jasna časovnica umeščanja posameznih projektov infrastrukturnega pomena v prostor, projektov, ki so pomembni za državo in za razvoj posameznih območij. Jaz ocenjujem, da je večji del te trase lahko umeščen v prostor v letu dni, s sprejemom državnih prostorskih načrtov na Vladi.
Izvolite, gospa Brunskole.
Hvala lepa. Vas razumem, spoštovani gospod minister, da v treh mesecih res ne morete vi sami delati mogoče tako na hitro tovrstnih sprememb, ki zahtevajo daljše časovno obdobje. Vendar tukaj vas sprašujem predvsem zaradi tega, ne da bi kakorkoli želela biti do vas osebno ostra, vendar predvsem zato, ker, kolikor sem seznanjena tudi prej kot predstavnica ene izmed lokalnih skupnosti na tem območju, če govorim o južnem delu, pa tudi severni in osrednji del sta mi bila dosti poznana kot članici Odbora za promet v prejšnjem mandatu, vas sprašujem predvsem zato, ker je bil v februarju ali marcu letošnjega leta predviden sprejem prvega odseka državnega prostorskega načrta za gradnjo v južnem delu območja ravno – kot sem govorila o Krki in Revozu – iz Novega mesta do vključno predora Maline. In naj vam tudi povem, da javne razgrnitve, ki so potekale v preteklem letu od 3. marca do 4. aprila 2011, so bile v tako veliki meri konstruktivne za razliko od severnega ali osrednjega dela, da so na nek način prehitele časovnico v toliko, da je takrat prejšnja vlada in tudi Ministrstvo za promet ugotavljalo, da sta februar ali marec 2012 realnost za sprejem tega načrta. In tudi letošnji sklepi, izpred nekaj tednov, belokranjskih občin oziroma prejšnjega tedna iz Črnomlja gredo v tej smeri, da je treba s tem nadaljevati. In bi res prosila, če mi konkretno za to natančno odgovorite, ljudje v ministrstvu, predvidevam, da so v glavnem ostali, vsaj strokovni sodelavci.
Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa. Jaz imam to časovnico tukaj pred seboj zaradi tega, ker je del tega poročila, o katerem sem prej govoril. Pripravljali so jo, tako kot ste ugotovili, isti ljudje, ki bedijo nad tem, da umeščanje v severnem delu poteka že od leta 2004, pa še do danes ni zaključeno. Pripravljali so jo isti ljudje, ki bedijo nad tem, da umeščanje v južnem delu poteka od leta 2006 do danes, pa še vedno ni zaključeno. In jaz vam lahko preberem, tukaj je časovnica za južni del, za državni prostorski načrt od državne ceste AC A2 novomeškega obroča do priključka Maline – oktober 2012; za drugi del od Maline do mejnega prehoda Metlika in priključka Črnomelj jug – april 2014. Lahko vam še druge roke preberem. Lahko vam tudi preberem, kaj je ugotovila medresorska skupina, ki jo je lani ustanovila vaša vlada, kjer je v enem delu ta medresorska delovna skupina, ki je bila ustanovljena izključno zato, da pomaga k pospeštivi umeščanja tega odseka v prostor, med drugim ugotovila, "da je Ministrstvo za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano v postopku priprave državnega prostorskega načrta oziroma preverjanja ustreznosti okoljskega poročila opozarjalo, da je varianta F2 najmanj sprejemljiva", to govorim za severni del, "in predlagalo proučitev variant na Arjo vas", to se ni zgodilo. Gospod Židan je bil takrat kmetijski minister. In zaradi tega sem jaz prej govoril, ko gre za umeščanje v prostor, kjer se ugotovi, da prostor ne prenese umestitve takšnega infrastrukturnega objekta in to ugotovi stroka, je treba pač to dejstvo vzeti na znanje in čim prej najti drugo rešitev. Jaz sem tudi na hearingu povedal, da bomo postopke pospešili, vendar ne na račun tega, da bomo vse v okolju povozili. In to bomo tudi storili. Trdno sem prepričan, da so tudi ti roki za južni del, ki so tukaj navedeni, oktober 2012 in 2014, predolgi in da se jih da skrajšati. Vendar je treba umeščanju pristopati racionalno, po pameti, upoštevati vse vidike. Tudi finančnega. Ta odsek je v celoti vreden preko 2 milijardi evrov, ki jih bo zelo težko zagotoviti iz nekih zasebnih virov. Torej nam ostane naslednja finančna perspektiva 2012–2014. In naša ambicija je, da ta odsek v tem obdobju zagotovimo. Zaradi tega nameravam tudi predstaviti tako vladi kot temu državnemu zboru konkreten načrt aktivnosti, ki se bodo odvijale v tem programskem obdobju, po letih in finančno ovrednoten seveda. V drugačnem primeru bomo še leta in leta načrtovali, umeščali in nič ne storili. Tako da, spoštovana poslanka, hvala lepa za to vprašanje. Naša ambicija je, da te aktivnosti seveda pospešimo in da na najbolj racionalen način ta projekt tudi izvedemo.
Proceduralno gospa Brunskole. Prosim.
Hvala lepa. Jaz bi samo vljudno prosila za ta vaš pisni odgovor, ker vidim, da tudi že imate pisno poročilo. Hvala, gospod minister.
Gospod Franc Jurša bo postavil poslansko vprašanje ministru za kmetijstvo in okolje gospodu Francu Bogoviču.
Lep pozdrav vsem v dvorani! Moje vprašanje je naslovljeno ministru za kmetijstvo in okolje, povezano pa je z izgradnjo pomurskega vodovoda oziroma z oskrbo s pitno vodo Pomurja. Začetki oskrbe s pitno vodo Pomurja segajo že v leto 2005, ko so župani 25 občin Pomurja podpisali s takrat še Ministrstvom za okolje in prostor Pogodbo o izgradnji in obratovanju ter skupnem upravljanju regionalnega sistema oskrbe prebivalstva s pitno vodo Pomurja. Projekt je velika pomena za Pomursko regijo. Občine s tega področja so v zadnjih letih vložile veliko sredstev za izdelavo projektne investicijske dokumentacije ter odkup zemljišč. Izbrana sta tudi že svetovalna inženirja, ki vodita vse postopke, vključno s pripravo vloge za dodelitev sredstev iz kohezijskega sklada. Znana je že ocenjena vrednost investicije, ločeno po sistemu A, B in C. Za sistem C je v okviru celotnega projekta namenjenih 50 milijonov evrov. S tem naj bi zgradili približno 222 kilometrov vodovodnega omrežja in 30,5 kilometra kanalizacijskega omrežja s pripadajočimi objekti. Žal pa se projekt ne izvaja po načrtih. Odgovorni za izvedbo projekta ugotavljajo, da je odločanje o projektu zelo oteženo, v posameznih primerih celo onemogočeno. Problem je nastal na ravni države, kajti uredniki, ki so na pristojnem ministrstvu odgovorni za ta projekt, le-tega blokirajo in zavirajo s svojo neaktivnostjo in neprimernimi odločitvami. Ker se projekt ni izvajal s pričakovano dinamiko, sprašujem ministra za kmetijstvo in okolje: Kakšni so naslednji konkretni koraki, ki jih bo sprejelo ministrstvo, da bo projekt končno zaživel? Gospoda ministra tudi sprašujem: Katere aktivnosti, s ciljem uspešne realizacije projekta oskrbe s pitno vodo Pomurja, izvaja pristojno ministrstvo? Katere ukrepe se za dosego tega cilja zahteva o lokalnih skupnosti? Zanima me tudi: Kateri so ključni roki in pogoji, ki jih morajo za posamezne faze projekta doseči država ter lokalne skupnosti, da se bo omenjeni projekt končno uspešno razvijal? Ali se bodo vložili vsi napori, da se bo to tudi zgodilo?
Hvala lepa. Odgovor gospoda ministra. Izvolite.
Lep pozdrav, spoštovani poslanec Jurša, spoštovani poslanke, poslanci! Vprašanje je naslovljeno na izvedbo zelo zahtevnega projekta. Projekta, ki je ena izmed večjih prioritet tudi pri delovanju Vlade Republike Slovenije in seveda s tem tudi Ministrstva za kmetijstvo in okolje. Poslanec Jurša je podrobno predstavil zahtevnost tega projekta. Samo za lažjo predstavo, skupaj gre za več kot tisoč kilometrov vodovodnih cevi, se pravi vodovodnih sistemov. Gre za več kot 30 vodohramov, 40 črpališč. Ta projekt se razprostira na področju celotnega Pomurja, delno tudi na ormoškem koncu, zadnji četrti sklop, ki ni tu bil omenjen, pa na nek način tudi sodi v okvir projektov, ki se izvajajo na vodooskrbi v tem delu Republike Slovenije. Vsi se zavedamo, da gre za zelo ranljivo območje. Da gre tudi za tehnično zelo zahteven projekt. Gre za projekt, ki ga vodijo številne občine, zato je bil tudi razdeljen v tri sisteme: A, B, C. Dodan je bil na koncu še četrti sistem, ki tem predvidenim 123 milijonom še dodaja dodatnih 10 milijonov evrov. V časovnici, ki je bila za ta projekt zelo jasno izdelana v preteklosti, in ko je pogledamo danes, vidimo, da prihaja pri nekaterih terminskih planih že za dve leti zamikov. Zato je resnično nujno, da se projekt izpelje. Sedanja časovnica, ki je zelo ostra tudi zaradi samega koriščenja evropskih sredstev, ki so v veliki meri predvidene iz kohezijskega sklada na tem področju, predvideva, da bi za prvo verzijo, se pravi za ta sklop A, lahko prišli do končne vloge konec letošnjega leta, v decembru. Pomeni, da se v začetku naslednjega leta lahko začne izgradnja. Na sistemu B podoben terminski plan, prav tako tudi na sistemu C, medtem ko je na ormoškem delu možno priti do zaključka že sredi letošnjega leta in potem tudi pričeti s samo izgradnjo. Poslanec Jurša je podrobno predstavil, da projekt poteka na takšen način, da si je vsakdo v tem projektu razdelil svoje obveznosti in da je v tem delu potrebno tudi dobro sodelovanje tako lokalnih skupnosti, tistih, ki organizirajo in vodijo te projekte, kakor tudi Ministrstva za kmetijstvo in okolje. Kot sem že dejal, pri pregledu in prevzemu funkcije in pri ugotavljanju pri določanju prioritet naših sodelavcev so bili ravno kohezijski projekti tisti, katerim smo se najprej posvetili, skupaj z Ministrstvom za gospodarstvo in ostalimi kolegi v Vladi smo se dogovorili, da spet potekajo tedenske koordinacije in da se gre od projekta do projekta in se odpravlja pomanjkljivosti na posameznem projektu. Kar se tiče vseh teh treh projektov, je ravno za naslednji teden predviden sestanek vseh udeleženih akterjev, tako posameznih, ki vodijo v posamezne sklope, Ministrstva za kmetijstvo in okolje, prav tako Ministrstva za gospodarski in tehnološki razvoj. Skupaj z inženirji želimo zelo precizno pogledati od projekta do projekta, imeti jasen terminski plan za dosego tistih ciljev, ki sem jih prej zastavil. Se pravi, da se začnejo v naslednjem letu, v začetku leta dela na prvih treh sklopih in sredi letošnjega leta tudi že na tem četrtem sklopu. Od svojih sodelavcev zahtevam in vztrajam na tem, da je to zagotovo prioriteta številka ena, in verjamem, da smo delno že, delno pa se je še treba dodatno tudi ekipirati, da bomo te cilje, ki so v teh prepotrebnih projektih za Pomurje, tudi izpeljali. S tega mesta lahko mirno rečem, da so aktivnosti v polnem teku. Naslednji teden bomo tudi z vsemi odgovornimi podrobno šli skozi celotne projekte, natančno izdelali terminske plane in razdelili odgovornost. Teh odgovornosti je na obeh straneh zelo veliko in ne želim polemizirati o tem, da se želi krivda zvaliti zgolj na sodelavce v okviru Ministrstva za kmetijstvo in okolje. Nikakor ne mislim reči, da so bile z naše strani zadeve idealno vodene, suportirane, zagotovo pa je teža in velikost projekta takšna, da bo treba s koordiniranim delom na obeh straneh veliko napora. Verjamem, da bomo te cilje tudi dosegli.
Izvolite, gospod Jurša, dopolnitev.
Gospod minister, tudi meni, kot poslancu, ni pomembno, kdo je in kdo ni kriv, čeravno sem v mojem uvodnem nagovoru za vprašanje omenjal nekatere. Pomembno je, da ta projekt izpeljemo. To je ključnega pomena. Glede na to, da je projekt zaveden tudi v tako imenovanem pomurskem zakonu in da bo realizacija pomurskega zakona v obdobju 2010–2015 in da je razvojno obdobje 2007–2013 in da se bodo projekti lahko izvajali samo še do 2015, me konkretno zanima, spoštovani gospod minister, ker projekt je pomemben tudi za pomursko gospodarstvo ali pa tudi za slovensko gospodarstvo: Ali bomo uspeli pripeljati projekt v vseh štirih sistemih – vi ste govorili o štirih, jaz sem govoril o treh pomurskih sistemih: A, B in C in seveda tudi četrti je, D, ki je na ormoškem koncu – v tem času do konca?
Odgovor gospoda ministra.
Kot sem že omenil, terminski plani so bili že v preteklosti krepko prekoračeni, zato bi se ta dela že lahko pričela v tem času. Glede na sedanjo situacijo ocenjujemo, da se bodo lahko dela na prvih treh sklopih začela prej kot v enem letu, kar pomeni, da jih potem tudi v letih 2013, 2014, 2015 izvedemo in to je tudi, kot ste pravilno ugotovili, obdobje tako pomurskega zakona kot tudi obdobje te finančne perspektive. In znotraj naših prioritet v okviru rabe kohezijskih sredstev, kjer je vodooskrba ena od štirih področij s katerim se Ministrstvo za kmetijstvo in okolje ukvarja, imajo prioriteto ravno ti projekti, kot sem dejal: pomurski vodovod, belokranjski vodovod, ki je po drugem zakonu in drugih programih deležen podpore z obeh strani, tako razvojnih kot tudi kohezijskih. Vse bomo naredili za to, in za enkrat ocenjujemo, da so pogoji dani, da lahko v tem kohezijskem obdobju in obdobju zakona, ki je sprejet za to območje, te projekte speljemo.
Hvala lepa. Gospod Jožef Kavtičnik bo postavil vprašanje ministru za izobraževanje, znanost, kulturo in šport dr. Žigi Turku.
Hvala za besedo, podpredsednica. Spoštovani ministri, kolegi in kolegice! Spoštovani minister, predvidevam, da ste vaše ministrstvo, ki pokriva veliko področij, prevzeli zato, ker se zavedate pomembnosti teh področij in želite v vašem mandatu narediti čim bolj in čim več za kvaliteto dela na posameznih področij. Še posebej me zanima področje izobraževanja, kajti v parlament sem prišel direktno iz šole in se še kako zavedam, kakšno je stanje in kakšno bo stanje, če se bodo uveljavile te vaše napovedi o spremembi normativov. Danes smo že slišali nekaj v zvezi z normativi. Minister oziroma ministrski predsednik je dejal, da ni nič drastičnega, če enega otroka damo zraven ali dva. Tudi vi ste dejali, da se lahko razredi popolnjujejo z otroki brez posebnih težav ali morda posledic. Vendar sem sam več kot 30 let v izobraževanju in vem, kaj pomeni en otrok ali dva otroka več v razredu, kjer smo v vseh teh letih uspešno izvedli integracijo otrok s posebnimi potrebami in tudi zelo uspešno izvajamo napredovanje otrok in nadarjenih otrok. Individualizacija v takšnem razredu, kjer je toliko različnih otrok z odločbami in posebnimi potrebami, je toliko težja. Naše bogastvo v naši državi so otroci, je mladina in njim moramo posvetiti čim več napora, da jim izboljšamo možnost za izobraževanje. Vsakemu moramo omogočiti, da razvija svoj lasten potencial. Zato vas sprašujem: Kako mislite uresničiti svoje obljube iz koalicijske pogodbe na področju osnovnega in visokega šolstva ob napovedih, da imate na voljo v rebalansu državnega proračuna za področje izobraževanja za leto 2012 kar 262 milijonov manj in 370 milijonov manj od sprejetega proračuna za leto 2012? Kako nameravate dosegati odlične rezultate ob dejstvu, da posegate v spremembo normativov, ki slabšajo pogoje dela?
Gospod minister, izvolite podati odgovor.
Hvala lepa za vprašanje. V časih, ki prihajajo, bomo vsi morali z manj narediti več. Tudi temu spoštovanemu zboru se zmanjšujejo sredstva, če ne bi upoštevali tistih odpravnin. Tudi Vladi se zmanjšujejo sredstva. Vsi bomo z manj morali narediti več, tudi v šolstvu, tudi v visokem šolstvu, tudi v predšolski vzgoji. Prej sem odgovarjal kolegici Jerajevi in sem primerjal naše normative z normativi, ki veljajo v razvitem svetu, ki veljajo v državah OECD, ki so bogatejše od nas, ki si lahko dosti več privoščijo, in povsod ugotavljamo, da so v Sloveniji ti normativi zelo, zelo bogati. Tisto, s čimer prihajamo, je predlog, da te normative zelo zelo malo dvignemo. Gre za približno eno uro več pred tablo za učitelja v razredu, gre za enega učenca več v skupini, pa naj bo to v vrtcu ali v srednji šoli. Po številnih študijah, ki so nam dostopne, to sem tudi prej povedal, pa naj gre za OECD kot tujo organizacijo ali za Računsko sodišče kot slovensko organizacijo, stroka neke ostre povezave med velikostjo skupin in rezultati, ki jih otroci dosegajo na mednarodnih testih, ne vidi. Seveda so pa številni drugi parametri, s katerimi moramo vplivati oziroma moramo nekaj narediti za to, da bo izhod iz naše šole boljši, da bodo rezultati našega šolskega sistema boljši. Tisto, kar se kaže kot eden od parametrov, ki vplivajo na kakovost izobraževanja, je ugled učitelja. Ja, se strinjam, del tega ugleda je v tem, kakšno plačo ima in s kakšnim avtom se pripelje. Ampak se boste strinjali z mano, da to ni vse, da to ni edino, kar mu daje ugled. Ena od stvari, ki dajejo učitelju ugled, je tudi njegova samostojnost, njegova avtonomija, njegova možnost, da uči, predava, se z otroki ukvarja v zvezi s stvarmi, ki se njemu zdijo pomembne, ki njemu ležijo na srcu, ki bi jih rad povedal. Natanko te stvari urejamo oziroma so se skozi diskusijo, ki jo peljemo ob teh spremembah v dialogu z učitelji, pokazale. Mi bomo šli v smeri mehčanja togosti učnih programov, študijskih programov in tako naprej, da bomo učitelju dali to svobodo. Gotovo poznate statistiko, kje so slovenske šole oziroma kje smo dobri, kje nismo dobri, tudi geografsko. V Sloveniji obstaja izrazita razlika med kakovostjo izobraževalnega sistema v mestih in na podeželju oziroma po nekaterih delih Slovenije. Nekaj tehnoloških viškov bo zaradi teh ukrepov nastalo. Nastali bodo predvsem v velikih centrih, kjer izobraževanje zdaj ni slabo. Pripravljamo mehanizme iz evropskega socialnega sklada, kjer bomo del teh odvečnih učiteljev usmerili v to, da bodo sodelovali v pedagoškem procesu v šolah, kjer učenci dosegajo slabše uspehe. V zvezi z visokim šolstvom bomo izboljševali kvaliteto na način, da bomo na visoko šolstvo spuščal ljudi, ki so tega študija tudi res sposobni, da bomo učitelje razbremenili tega, da se ukvarjajo s študenti, ki tja niso prišli v resnici študirati. Mislim, da bom kvaliteto izboljšali tudi tako, da bomo naredili programe splošnejše, zdaj je sistem financiranja silil mnoge dele izobraževalnega sistema, da so ustvarjali čim večje število oddelkov, čim večje število programov, čim večje število smeri. Vzorci izobraževanja, ki so danes potrebni ob tem, da so detajli dostopni na internetu, ob tem, da se učimo vse življenje, je, da se je treba dobro naučiti nekaterih splošnih pomembnih osnov. Za to ne potrebujemo toliko tako drobnih in različnih smeri študija. Spraševali ste tudi v zvezi z zasebnim šolstvom, ali odpiramo možnost še večji privatizaciji šolstva v Sloveniji. Kaj mislite s tem – še večji? Slovenija ima najnižjo stopnjo privatizacijo šolstva v Evropi, približno v isti skupini so še Romunija, Litva in Latvija. To ni v Sloveniji ta hip problem, to ni težava. Hvala.
Dopolnitev odgovora, izvolite gospod Kavtičnik.
Hvala, gospod minister, vendar nisem spraševal tega o privatnem šolstvu, ampak nič hudega, to seveda sledi, saj se ve, za kaj se dela. Poglejte, zadeva je takšna, vi ste dejali "z manj več". Se strinjam, vendar, kako motivirati učitelje, če mu sedaj postavljamo regulative, da mora biti od sedmih do treh v šoli in mu predpišemo, da bo takrat ustvarjalen. To ne gre. Tudi z dekreti se ne bo dalo učiteljem naložiti, da bodo naredili "več z manj" in tako naprej, kot ste dejali. Seveda se pa da to narediti postopno, z dialogom, s sodelovanje, s pogovori in s tem, da vam bodo verjeli. To pa pomeni s pravim odnosom, ne pa na takšen način, kot ste peljali sedaj. Tukaj je treba vključiti stroko. Zapisali ste, da boste vključili, v koalicijski pogodbi je zapisano, da boste vključili v razpravo vse sodelujoč tako strokovne kot tudi druge ljudi in seveda tudi družbo, da bodo participirali pri teh spremembah. Kje ste vključili? Nič se ni vključilo. Da ne govorim o interesnih dejavnostih, ki jih boste dali v okvir obveznega dela. Veste, kaj je interesna dejavnost? Interesna dejavnost je interes učitelja in interes otrok. Pomeni, ko je interes učitelja večji od interesa ali takšen, da mu učitelji ne morejo zadostiti, mi poiščemo in smo pripeljali v šolo strokovnjaka, ki je lahko razvil to ustvarjalnost in ta talent pri otrocih. In zdaj bomo ločevali otroke, lahko ločevali tudi – ker se bo razvilo privatno šolstvo – po tem, v kakšni socialni družini otroci živijo. Zmanjšujete. Poznamo družinskega terapevta Juula, ki je dejal, da se agresivnost otrok v šolah povečuje. Mi pa zmanjšujemo prisotnost socialnih delavcev, ki so velikokrat nadomeščali starše ravno za otroke, ki so živeli v slabših družinskih razmerah in oni so prvi [[...]] [[izklop mikrofona]]
Spoštovani gospod poslanec, avtomatsko se prekine. Gospod minister, boste podali odgovor.
Hvala lepa. Nihče ni govoril o tem, da bi morali biti učitelji od 7. do 15. ure v šoli, čeprav imajo mnoge evropske države tudi te stvari urejene. Kar se stroke tiče, se opravičujem, tudi na ministrstvu je zelo veliko stroke, so tudi doktorji znanosti, pedagogi, andragogi, ki se s temi stvarmi ukvarjajo, ni nujno, da je vsa stroka, recimo, samo pri sindikatih, v OECD, na pa ministrstvu pa stroke ni. Kar se tiče socialnih delavcev, se popolnoma strinjamo s tem, da so potrebni, ampak normativ spreminjamo v smeri, da je število socialnih delavcev vezano na število otrok, ne pa na število razredov. Pa menda ne boste govorili, da je potrebno, da ima učilnica socialnega delavca. Še končno v zvezi s to dilemo o elitah. Zanimivo bi bilo pogledati strokovne članke, ki vam bodo povedali, da so pravzaprav elite, se pravi, otroci, recimo moji pa od mnogih od vas, ki ste visoko izobraženi, iz bogatih okolij, da so ti otroci tisti, ki imajo največ od brezplačnega javnega šolstva. To so otroci, ki gredo skozi celotno srednjo šolo, otroci izobraženih in bogatih staršev gredo na brezplačno univerzo, celotni sistem pa financirajo tudi delavci v industriji, gospodarstvu, tudi kmetje na nerazvitih območjih, ki zelo malo od vsega tega participirajo. Zasebno šolstvo zaenkrat in toliko, kot ga v Sloveniji imamo, oprostite, ni nikakršen socialni problem v smislu, da bi se tam šolali tisti, ki si to šolanje lahko privoščijo. V zasebne šole je vstop vsem dopuščen in možen. Če bi primerjali socialni status otrok na Šentviški gimnaziji ali pa na Bežigrajski gimnaziji, bi verjetno ugotovili, da je to strah, ki ga širite popolnoma, popolnoma brez potrebe.
Hvala lepa. Izvolite, verjetno proceduralno.
Proceduralno, ja. Spoštovani minister, jaz sem v dobri veri, da vi želite narediti dobro šolo, prepričan sem, vendar javnost to premalo pozna. Premalo je bilo vključene tiste stroke, ki smo jo do zdaj vključevali, to pomeni, od strokovnega sveta, pedagoškega instituta itd., in ljudi v civilni iniciativi, da hočemo šolo po meri otroka itd. Zato bi bilo prav, da se o tem pogovorimo, da bodo ljudje in tudi učitelji imeli zaupanje v vas, v vse te spremembe, v vse to, kar ste sedaj dejali, in to, kar govorimo tudi mi. Zato bi bilo prav, da opravimo razpravo tukaj v Državnem zboru, da predstavite in predstavimo ljudem, kaj jih čaka in da želimo šolo narediti otrokom prijazno in kvalitetno, kajti vemo, da bo lahko le takšna šola pri otrocih razvijala ustvarjalnost, inovativnost in vedoželjnosti. V skladu s drugim odstavkom 246. člena Poslovnika zato predlagam, da se opravi splošna razprava v Državnem zboru.
Hvala lepa. O predlogu poslanca gospoda Jožefa Kavtičnika, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru ministra za izobraževanje, znanost, kulturo in šport na njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločil v četrtek, 19. aprila 2012, v okviru glasovanj. Prehajamo k naslednjemu poslanskemu vprašanju. Gospod Jerko Čehovin bo postavil vprašanje generalnemu sekretarju Vlade dr. Božu Predaliču.
Hvala lepa za besedo, gospa podpredsednica. Lep pozdrav tudi pristojnim ministrom in gospodu generalnemu sekretarju Vlade, ki ga sprašujem naslednje. V prejšnjih letih se je s prenovljeno sistematizacijo državnih proslav število le-teh letno zmanjšalo okvirno z 10 na 6 do 7. Tako naj bi vsako leto imeli slovesnost ob kulturnem prazniku s podelitvijo Prešernovih nagrad, praznovali bi dan upora proti okupatorju, dan državnosti, dan reformacije in dan samostojnosti in enotnosti. V sklopu varčevalnih ukrepov je Vlada Republike Slovenije na eni izmed sej sklenila, da se zaradi varčevanja do konca leta organizirata samo še dve državni proslavi, in sicer proslava ob dnevu državnosti in proslava ob dnevu samostojnosti in enotnosti. Tako država letos ne bo sodelovala pri praznovanju dneva upora proti okupatorju in dnevu reformacije. V sklopu državnoregionalnih koprodukcij pa vsakih pet let na državni ravni obeležujemo praznik vrnitve Primorske k matični domovini, dan Rudolfa Maistra in praznik združitve prekmurskih Slovencev z matičnim narodom. Velja pa, da v letih, ko proslave ne pridejo na vrsto, lahko Koordinacijski odbor za državne proslave ob teh proslavah organizatorjem pomaga z nasveti, s seznami vabljenih, s koordinacijo zaželenih govornikov in podobno pomočjo. Ker to naj ne bi veljajo za obe izpadli državni proslavi, vas, gospod Predalič, sprašujem: Ali lahko ob morebitni organizaciji proslav računamo na strokovno pomoč Koordinacijskega odbora za državne proslave in Službe za državne proslave? In ker iz sklepa Vlade ni eksplicitno razvidno: Ali se bo letos v sladu s koledarjem v sklopu državnoregionalni koprodukciji obeležil praznik vrnitve primorske, to je 15. september, k matični domovini, kot je bilo predvideno v sistemizaciji državnih proslav? Hvala lepa za odgovor.
Izvolite odgovor dr. Predalič.
Hvala lepa. Hvala tudi za vprašanje, spoštovani gospod poslanec. Verjetno ni treba posebej poudarjati, v kakšnih gospodarskih in finančnih razmerah se je znašla država in da je treba varčevati na vseh nivojih, ravno tako tudi pri praznovanjih in proslavah, zato je Vlada sprejela tudi sklepe, o katerih sprašujete. Morda bi prid tem poudaril, da je Vlada ob sprejetju sklepa o določitvi protokolarnih pravil določila, da bosta v bodoče administrativno-tehnična, finančna in organizacijska opravila za delo Koordinacijskega odbora za državne proslave zagotavljala Generalni sekretariat Vlade in Protokol Vlade Republike Slovenije. Tako da Službe za državne proslave, ki ste jo malo prej omenili, ni več. Tudi to je v luči boljše organizacije, cenejše organizacije delovanja države. Kar pa se tiče samega varčevanja, moram poudariti, da je bilo za letošnje leto predvideno, kljub težkemu gospodarskemu stanju, več kot pol milijona evrov samo za proslave in praznovanja. V času, ko se krčijo tudi socialne pravice, se nam je zdelo prav, da tudi ta sredstva Vlada zmanjša za polovico, tako da je za proslave namenjeno samo še nekaj čez 200 tisoč evrov. Seveda pa ob tako skrčenem budžetu praktično ne moremo kvalitetno izpeljati vseh proslav, ki so bile organizirane v preteklem letu, kajti za letošnje leto koledar še ni bil potrjen, prejšnja vlada ga še ni potrdila, tako da se je zdaj Vlada odločila organizirati samo dve državni proslavi, in sicer proslavo ob dnevu državnosti, ter proslavo ob dnevu samostojnosti in enotnosti. Mnenja smo namreč bili, da sta to dve proslavi, ki najmočneje obeležujeta slovensko državnost in hkrati v nobenem pogledu ne spodbujata kakršnihkoli ideoloških pogledov in debat. Kot rečeno, sklenili smo, da bomo sredstva zmanjšali za polovico. Odločitev je bila sprejeta zaradi finančnih omejitev, kar pa ni ovira, da drugi zainteresirani organizatorji organizirajo proslave, ki obeležuje tudi druge praznike. Jaz osebno ne vidim kakšnih posebnih ovir, da bi seveda v okviru, ki ga določa tako sklep Vlade kot ostali predpisi, pomagali tudi pri organizaciji teh državnih proslav. Upam, da sem vam s tem vsaj v veliki meri odgovoril na vaše vprašanje, če pa bo treba, boste verjetno želeli dopolnitev.
Izvolite, dopolnitev odgovora gospod Jerko Čehovin.
Tak odgovor sem pričakoval, čeprav še enkrat ponavljam, da iz sklepa Vlade nikjer ni bilo razvidno, da letos praznovanja priključitve Primorske, kot bi bil pravilen naziv, ne bo. Pri tem bi le rad povedal naslednje. Primorski Slovenci in Istrani so se že prve dni italijanske zasedbe Julijske krajine na osnovi premirja med Antanto in Avstro-Ogrsko, to je 3. novembra 1918, uprli italijanski okupaciji – imeli smo dva taka upora, Ostrožno Brdo v Brkinih in Marežganski upor – in v celotnem obdobju fašistične okupacije uveljavljali politični in oboroženi boj za narodno osvoboditev in združitev z matičnim narodom, prvi v okupirani Evropi. Boj za narodno osvoboditev celotnega slovenskega naroda pa lahko štejemo zgolj v letih 1941–1945 proti okupaciji nacistične Nemčije, fašistične Italije in Madžarske, ki je bila hkrati tudi program za Zedinjeno Slovenijo in njeno državnost. Naš protifašistični narodnoosvobodilni boj, njegova izhodišča in cilji so bili dosledno uveljavljeni že leta 1941 v sprejeti opredelitvi v Atlantski listini in leta 1942 še dosledneje v Paktu Združenih narodov kot obveznosti skupnega boja proti nacifašistični zvezi. Dejstvo je, da brez našega zavezniškega prispevka k temu boju ne bi sedeli na Pariški mirovni konferenci leta 1947 na strani zmagovalcev in brez osvobojene Primorske ne bi bilo današnje združene Republike Slovenije. In upam si trditi, da tudi mi ne bi tu sedeli.
Dr. Predalič, izvolite podati odgovor.
Hvala lepa, gospod Čehovin. Sicer iz vaše razprave nisem direktno razbral dodatnega vprašanja. No, vsekakor pa, če sprašujete o proslavah, je iz sklepa eksplicitno jasno, da bosta le dve državni proslavi, in sicer proslava ob dnevu državnosti in proslava ob dnevu samostojnosti in enotnosti. To je v režiji proračuna, kar pa ni nobena ovira, da se ne izvedejo tudi druge državne proslave. In ravno tako tudi sam osebno ne vidim nobene ovire, da se v teh okvirih tudi pomaga pri organizaciji drugih proslav.
Hvala lepa. Izvolite, proceduralno.
Ja, res moram podati proceduralni predlog. Glejte, ne misliti, da sem siten, glede na to, da danes govorimo o neki usodnosti usodnega trenutka glede teh finančnih zadev. A upam si trditi, da je bilo še bolj usodno takrat, ko se je primorski narod boril za priključitev k matici. Tega praznika na pet let ni ukinila ta vlada, ukinila ga je prejšnja vlada, rekoč, da bo to vsakih pet let. Lansko leto, ko je bila prvič 5-letnica, je Prekmurje praznovalo to proslavo. Primorcem letos te proslave očitno ne privoščite. Moram povedati, da jo bomo organizirali, kot smo jo organizirali tudi vsa ta leta, kajti vse občine, razen Kopra in Pivke, so podpisale pogodbo o sofinanciranju. To proslavo bomo imeli in upam, da se jo boste udeležili v čim večjem številu, vendar moram le povedati, kako se Italija odziva na te stvari. Italijani so pred nekaj leti sprejeli praznik eksodusa in fojb, ki ga praznujejo z velikim pompom. Primorci smo na te zadeve zelo občutljivi, to moram povedati, ker se tudi ve, da se zlorablja nekatere pojme, da se falsificira fotografije in se celo obrne tako, da žrtve postanejo eksekutorji. Skratka, menim, da bi bilo dobro, da bi Vlada še enkrat premislila glede tega. Čisto na simbolni ravni se mi zdi, da to ni prav, in nenazadnje mislim, da proslava priključitve Primorske ne deli slovenskega naroda, ampak ga je Primorska šele konstituirala. Zato bi predlagal, da še enkrat razmislite o tem, če ne, pa bomo naredili tako, kot sem povedal, torej organizirali bomo proslavo, kjer bo ponovno 10 tisoč ljudi.
Je to proceduralni predlog, gospod Čehovin, za širšo razpravo? Torej, o predlogu poslanca, gospoda Jerka Čehovina, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru generalnega sekretarja Vlade na njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločil v četrtek, 19. aprila 2012, v okviru glasovanj. Naslednje poslansko vprašanje bo postavil gospod Franc Pukšič ministru za gospodarski razvoj in tehnologijo mag. Radovanu Žerjavu.
Hvala lepa. Lep pozdrav, kolegice in kolegi, ministri, podpredsednica! Tako, kot v prejšnjem mandatu, sem bdel nad koriščenjem evropskih sredstev in opozarjal na nepočrpanost ter možnosti, ki smo jih imeli. Tudi v tem mandatu bo treba očitno marsikaj narediti. Prav bi bilo, da slišimo že na začetku s strani ministra za gospodarstvo, ki je tudi odgovoren za črpanje evropskih sredstev, kaj in kako bo odpravil vse tiste pomanjkljivosti, ki so nastale v prejšnjih treh letih. Slovenija je konec mandata 2004–2008, torej prejšnje približno enake vladne koalicije, kot je danes, bila ena najuspešnejših pri črpanju evropskih sredstev, saj smo preko 95 % sredstev izkoristili, to pa je tudi maksimalno, kar je bilo možno za obdobje 2004–2006. Tudi takoj po začetku finančne perspektive 2007–2013 je Slovenija nadaljevala, saj je v letu 2008 pred parlamentarnimi volitvami prišlo do razpisa za približno 1,5 milijarde evrov. Od leta 2007 pa do danes je od celih 4,8 milijarde evrov počrpanih le 1,3 milijarde evrov. Spomnimo se vseh tistih peripetij med ministrstvi in državno sekretarko, pisanje v Bruselj in tako dalje. Nedvomno je najbolj zasrbljujoče stanje na področju programa razvoja okoljske in prometne infrastrukture s 17,5 %. Katastrofalno stanje je prav na železniški infrastrukturi, saj enostavno projektna dokumentacija za izvedbo proge Divača–Koper ni pripravljena. Kako s tem naprej? Zato vas, minister, sprašujem: Kakšne ukrepe boste sprejeli za pospešeno črpanje evropskih sredstev, ki so praktično edina razvojna sredstva, možnost nadaljnjega gospodarskega razvoja? Kaj boste naredili, da denar iz operativnega programa razvoja okoljske prometne infrastrukture ne bo izgubljen? Kdaj bo šesti javni poziv za razvoj regij, za katerih projekte bodo sredstva namenjena?
Odgovor, gospod minister, izvolite.
Hvala lepa. Takoj ob nastopu mandata smo seveda naredili detajlno analizo črpanja evropskih sredstev in dejansko ugotovili, da je stanje resno. Poleg tega smo ugotovili tudi, da nam je grozila začasna prekinitev črpanja zaradi nekaterih nepravilnosti. Hvala bogu smo to sanirali, tako da do tega ni prišlo. Dejstvo je, do zdaj je bilo počrpanih in pripeljanih v Slovenijo 1,3 milijarde, v povprečju približno 260 milijonov letno. Če želimo počrpati še preostali del, je treba v povprečju v Slovenijo pripeljati 700 milijonov evrov. Torej, bistveno bistveno več, kot je bilo storjenega do zdaj. Ker so, tako kot ste sami dejali, to praktično edina razpoložljiva razvojna sredstva ali edini potencial za morebitne investicije, še posebej v tem gradbenem segmentu, smo seveda ponovno, tako kot je bila to praksa tudi v mandatu 2004–2008, uvedli redne tedenske medresorske koordinacije ministrov na to temo. Ne more se več to prepuščati nekim nižjim uradnikom, ampak je treba zadevo zagrabiti resno. Opravljen je pregled zakonodaje, navodil in pravilnikov. Predlagane bodo spremembe na to temo, vse v luči hitrejšega in učinkovitejšega črpanja sredstev. Pripravljeni so tudi rezervni scenariji za morebitne prerazporeditve iz vsebin, kjer se črpa slabše, na vsebine, kjer je mogoče doseči boljše črpanje, predvsem pa boljše gospodarske in finančne učinke. S proračunom je zagotovljena ustrezna lastna udeležba, tako da je predvidenih v temu proračunu za cirka 800 milijonov sredstev, seštevek seveda lastne udeležbe in evropskega dela, poleg tega pa še posebna proračunska rezerva v višini 100 milijonov evrov za zagotavljanje lastne udeležbe v primeru morebitnega učinkovitejšega in hitrejšega črpanja. Kar se tiče operativnega programa razvoja okoljske in prometne infrastrukture, dejstvo je, da so tukaj največji problemi, da je tukaj največji zaostanek. Do zdaj je počrpanih približno 19 % vseh sredstev. In gro teh problemov je seveda v infrastrukturi, predvsem na železnici. V teh dnevih se sprejemajo odločitve, ali bodo se iz teh programov dejansko storile prerazporeditve na programe, kjer je absorpcijska sposobnost večja ali ne, tako da bomo imeli že ob obisku komisije v naslednjih dneh natančen odgovor tudi na to, kar se tega tiče, s katerega projekta, na katero področje se bodo zadeve prerazporejale. Zagotovo pa si ne bomo privoščili spremembe operativnih programov, ker to preprosto traja predolgo in bi za ta namen seveda porabili preveč časa v prazno. Kar se tiče šestega javnega razpisa. Šesti javi razpis bo objavljen 11. maja. Omenil bi še, da je bilo v petek podpisanih 122 aneksov in pogodb za občine v skupni vrednosti okoli 50 milijonov, to pa izhaja še iz prejšnjega razpisa, da so zagotovljena sredstva za sofinanciranje investicijskih projektov občin v višini 43 milijonov iz naslova zakona o razvojni pomoči Pomurju, torej ta četrti razpis v višini 6,2 milijona za namene gospodarskih spodbud v regiji Pomurje. Hvala lepa.
Hvala. Dopolnitev odgovora, gospod Pukšič, izvolite.
Rrezultati črpanja so po tem, kar je zdaj minister povedal, takšni, kot sem jih tudi že sam v vprašanju napovedal oziroma so katastrofalni. Rezultati so katastrofalni, kljub temu, da sem na to opozarjal tri leta skoraj vsaki mesec. Sicer je res, da se je tam ministrov menjalo kar nekaj, na regionalnem razvoju in seveda to ni imelo za posledico boljšega črpanja, ampak še dodatni spori, ki so bili med Ministrstvom za lokalno samoupravo in ministrom za evropske zadeve Gasparijem, so prinesli k temu, da je to črpanje tako katastrofalno slabo. Razliko morate, minister, ali pa moramo v Sloveniji vsaj podpisati pogodbe do konec naslednjega leta, torej do konec leta 2013. Pravilo za črpanje je N + 2, to pomeni do 2015 lahko sredstva pridobimo iz evropske blagajne v našo blagajno, vendar mora biti seveda najprej vse ostalo narejeno. Zanima me: Ali ste na Vladi razpravljali tudi o kaj o odgovornosti posameznih ministrov in bivšega predsednika vlade, ki očitno Državnemu zboru, meni kot poslancu, niso dajali točnih podatkov oziroma so nas zavajali?
Odgovor, gospod minister.
Poglejte, jaz sam kot minister sem predvsem usmerjen v prihodnost in za mene je predvsem ključno to, da zadeve premaknemo, da jih premaknemo s točke, kjer so. Treba se je zavedati, da niti na Ministrstvu za gospodarstvo nekaj časa ni bilo ministra, tudi v Službi Vlade za lokalno samoupravo in regionalni razvoj, kot ste sami ugotavljali, je bil minister pa ni bilo ministra, pa so se menjali. Skratka, jaz upam, da bomo zdaj končno s stabilizacijo razmer, tako na eni kot drugi strani, vzpostavili pogoje, da začnemo z resnim črpanjem oziroma da pospešimo to zadevo, ki je zastala – to se vidi z vseh grafov, ki jih spremljamo. Žal jih danes nimam tukaj. In to je zame ključni moment. Jaz se ne mislim ukvarjati s preteklostjo in zgodbami, ki so za nami. Tam rešitev zagotovo ni. Rešitve so predvsem pred nami.
Hvala lepa. Poslansko vprašanje bo zastavila gospa Tamara Vonta, ministru za izobraževanje, znanost, kulturo in šport dr. Žigi Turku.
Hvala lepa. Minister za izobraževanje, znanost, kulturo in vse ostalo dr. Žiga Turk, od vseh ministrstev so tako imenovanemu velikemu združenemu ministrstvu oziroma "super ministrstvu" – moram reči, da za ta izraz ne bom zahtevala avtorskih pravic, zato ker bi jih zahtevala od tistega, ki je že itak obubožan, in to so v glavnem mediji –, se pravi, znotraj tega velikega ministrstva, združenega, je prišlo do največjega varčevalnega reza, in sicer v višini 13 %. Najbolj me seveda boli, da je šlo za programe v kulturi stran kar 14 %. In največ ste odščipnili prav na tistih področjih, ki nekako ne prinašajo dodane vrednosti oziroma kapitala, materialnega mislim. Če je to seveda res, je to vredno vsega obsojanja, ampak, spoštovani minister, jaz sem prepričana, da temu ni tako, ampak da gre predvsem za to, da se sami še niste uspeli prebiti skozi materijo tega velikega ministrstva, in da morda od sodelavcev niste dobili pravih informacij. Sprašujem pa vas, glede na to, kaj smo slišali tudi pri vašem nastopu, kot ministra, v vašem govoru, ki sem ga zelo pozorno poslušala in si tudi kaj zapomnila: Kako boste kot pristojni minister izpolnili cilje iz vaše koalicijske pogodbe za vzpostavitev ugodnih razmer za kulturno rast ter krepitev slovenske identitete, če na podlagi varčevalnih ukrepov za programe v kulturi sredstva krčite za 14 %, za kulturno dediščino pa za 20 %, s tem da je proračunska rezerva na Ministrstvu za finance vezana na investicije in evropska sredstva? Namreč, ob združevanju ministrstev ste zatrjevali, da boste zaradi manjših stroškov birokracije več denarja dali ustvarjanju oziroma programom. Zdaj je jasno, da krčite še ta sredstva. Varčevalne ukrepe na tem področju bi morali, po mojem mnenju, bolj selekcionirati, da ne boste dolgoročno povzročili škodljivih posledic. Namreč, prepričana sem, da se zavedate, da kultura predstavlja konstitutivni element slehernega naroda, pa čeravno mogoče ni tako zelo profitabilna, kot bi si v teh kriznih časih želeli. Hvala lepa.
Gospod minister, izvolite, odgovor.
Hvala lepa, tudi za to vprašanje. Res je, to je veliko ministrstvo, ki ima velik proračun, še vedno, tudi imelo je velik proračun. To ministrstvo je obsegalo okrog 20 % vsega prejšnjega proračuna, obsega tudi nekaj manj kot 20 % sedanjega proračuna. Torej, na 1/5 proračuna je narejeno za okrog 1/4 prihrankov. To je res nekoliko nadpovprečno. Eden od vzrokov za to je dejstvo, da se je precej povečala postavka na servisiranju dolga, ki ga Slovenija plačuje za denar, ki si ga je že sposodila. Na to nimamo vpliva, na to so imele vpliv vse prejšnje vlade. Drugi razlog je ta, da se del sredstev za sofinanciranje evropskih projektov, tako domačih kot seveda tudi evropska sredstva, koncentrira na Ministrstvu za finance, da bi prišlo do boljšega črpanja, da nimamo 10 različnih seznamov in predalčkov po vsakem ministrstvu posebej, ampak da imamo del teh sredstev nekje skoncentriran na enem mestu. Kako jo je potem znotraj tega ministrstva odnesla kultura napram šolstvu, znanosti in tako naprej? Držali smo se nekje istih principov, enakih principov, kot so v celi državni upravi. Vertikalnih ukrepov na področju kulture praktično ni bilo, razen majhnega prihranka pri administraciji Filmskega centra in Javne agencije za knjigo. Sicer so posledice posledica horizontalnih ukrepov, ki povsod, po vseh javnih zavodih, pa naj gre za kulturo, naj gre za znanost, po vseh agencijah, pa naj gre za znanstvene, kulturne, kmetijske in druge agencije, krčijo sredstva za njihovo delovanje. Kot je bilo že večkrat povedano s strani mojih kolegov, nam na vladi ni v kakšno posebno veselje in užitek sprejemati ukrepe, s katerimi slabimo materialno podlago resorjev, za katere skrbimo. To delamo z velikim spoštovanjem, z veliko previdnostjo, z veliko občutljivostjo, z veliko željo, da bi ta bremena, kar najbolj pravično razdelili. Ta proračun, ta rebalans prihaja v parlament. Vi, gospe in gospodje, tukaj imate možnost reči, naj gre več na to postavko, naj se vzame tej postavki, morda je vlada spregledala kakšno možnost, ki jo imamo. Jaz bom zelo vesel, če boste prišli s kakšnim amandmajem, ki bodo izboljšale položaj, pa bi dal na prvo mesto predšolske vzgoje in na drugo mesto znanosti. In kot rečeno, vesel bom takšnih predlogov. Kar se tiče tega, kako smo delali, pa vendarle so neke številke, ki govorijo v pride tezi, da smo poskušali čim več narediti za programe, za vsebine. Na primer postavka za umetniške programe v javnih zavodih težka 51 milijonov, indeks je tukaj 99,54 % glede na veljavni proračun 2012. Delovanje javnih zavodov na področju kulturne dediščine 34 milijonov 400, indeks 99,22 procentov. Skratka, varčevanje ni šlo povsod po enakih indeksih, ampak za nekatere stvari smo poskušali zagotoviti, koncentrirati sredstva, da bi bili programi kar najmanj prizadeti. Toliko, hvala.
Dopolnitev odgovora. Izvolite.
Razumem, da vam ni užitek rezati ta sredstva, čeprav imam včasih občutek, da komu od vaših državnih sekretarjev pa je. Recimo, dr. Rončevič označuje to, kar mi danes tukaj predlagamo oziroma se pogovarjamo o določenih rezih oziroma tudi mogoče izboljšavah, da bi mogoče skupaj našli še kje kakšno točko, kjer bi se dalo kaj dobiti, on označuje kot "veselo rajžo". Mislim, to se mi zdi zelo žaljivo. V bistvu gre za to, ko pravite, da imamo možnost predlagati, ja, predlagali bomo amandmaje, ampak vsi dobro vemo, kakšna bo njihova usoda. Ker ni pomembno, ali so amandmaji dobri ali res kaj prinašajo, ampak pomembno je, s katere strani prihajajo. In zato se mi zdi to, kar ste zdaj rekli, v bistvu, ne vem, ali ste mislili iskreno ali niste mislili iskreno, ampak zame je to neke vrste cinizem. Mi nismo niti videli tega zakona, niti ga na klopi dobili, sindikati ga niso videli. Jaz ne razumem, ne razumem, kako naj bi zdaj pripravili in tudi če pripravimo, saj vemo vsi, kako bo? A ne kolegi? Že zdaj se lahko kar stavimo, kakšen bo rezultat. Hvala.
Gospod minister.
Dr. Rončevič je direktor Direktorata za visoko šolstvo in znanost, ni državni sekretar. V kakšnem kontekstu je uporabil besede "vesela rajža", ne vem, ne vem. Tudi, če se bo moral zagovarjati, se bo zagovarjal sam. Prav gotovo pa tudi on maksimalno dela na tem, da bi našel ravnotežje med tem, kje varčevati in kje ne varčevati. Jaz sem s predlogom in apelom mislil resno. Niso v tem parlamentu samo opozicijski poslanci, so tudi koalicijski poslanci. Tako kot je vlada povedala že večkrat, mi razumemo, da je usklajevanje tako o rebalansu proračuna, za katerega verjamem, da ga vendarle imate, saj se operira s številkami, kot o interventnem zakonu, ki se res še pripravlja oziroma popravlja čistopis, amandmaji na oboje so možni do trenutka, ko boste vi tukaj glasovali o tem.
Hvala lepa. Mag. Matej Tonin bo postavil poslansko vprašanje ministru za infrastrukturo in prostor Zvonku Černaču. Izvolite.
Spoštovana podpredsednica, hvala lepa za besedo. Kolegice in kolegi lepo pozdravljeni, lepo pozdravljen tudi spoštovani minister! Če se nam v Ljubljani in njeni bližnji okolici zdi popolnoma samoumevno, da imamo dostop do električne energije, obstajajo določeni konci Slovenije, kjer ta dostopnost ni tako samoumevna. Eno izmed takšnih področij je zagotovo Bela krajina. Ko je bila naša poslanska skupina na obisku v Beli krajini, so nas številna podjetja seznanila, da imajo že skoraj oziroma zagotovljene posle, pa jih enostavno ne morejo uresničiti, ker ni dovolj električne energije v Beli krajini. Nam se je zdelo to skoraj nemogoče v 21. stoletju, ampak dejansko to se dogaja. In bistvena stvar in rekel bom zelo dober protikrizni ukrep za Belo krajino bi bil, če bi čim prej dobili drugo fazo kablovoda Črnomelj–Ručetna vas. Minister zanima me: Ali ste seznanjeni s to problematiko in kdaj lahko Belokranjci pričakujejo ta kablovod?
Izvolite, gospod minister.
Hvala lepa. Še enkrat hvala lepa tudi za vprašanje in še enkrat lep pozdrav. Gotovo gre za eno izmed zelo pomembnih vprašanj tudi zaradi tega, ker so bila v preteklosti in bodo tudi v prihodnje namenjena znatna sredstva razvoju distribucijskega omrežja. V lanskem letu, v letu 2011 je bilo tako temu področju namenjenih skoraj 100 milijonov evrov sredstev, kljub temu pa so posamezna območja, tako kot je bilo omenjeno v poslanskem vprašanju spoštovanega kolega Tonina, posamezna območja, kjer električne energije še vedno ni dovolj, ker so omrežja prešibka. Za razvoj teh omrežij je po zakonu zadolžen sistemski operater distribucijskega omrežja SODO, ki mu pripada namenski vir, omrežnina, ki jo skladno z evropsko ureditvijo določa Javna agencija Republike Slovenije za energijo. Lastnik distribucijskih omrežij in pogodbeni izvajalec za SODO so skoraj izključno distribucijska podjetja: Elektro Celje, Elektro Maribor, Elektro Primorska, Elektro Gorenjska in Elektro Ljubljana. Investicije v ta omrežja niso povezane neposredno s proračunom ali s proračunskimi sredstvi oziroma viri, pač pa investicije izvajajo neposredno ta podjetja in ne država. Področje Bele krajine leži na območju, ki ga pokriva Elektro Ljubljana. Poleg tega območja, ki je bilo omejeno oziroma izpostavljeno v poslanskem vprašanju, je še kar nekaj področij, kjer so evidentirane gospodarske potrebe, kjer prenosne zmožnosti ne zagotavljajo potreb, po katerih trenutno povprašuje gospodarstvo. Gre za območja Domžal, Kamnika, Ljubljane Zaloga, Ivančne Gorice. Trenutno eden izmed večjih projektov na tem področju je RTP Ločna ter napajalni 110-kilovoltni daljnovod Bršljin–Gotna vas, ki se gradi zaradi tega, ker bo Krka do sredine leta 2014 potrebovala dodatnih 10 megavatov moči za tovarno, ki se že gradi. Konkretno glede kablovoda, ki je bil izpostavljen, prva faza, Ručetna vas do obrtne cone Vrtača je ta kablovod položen v celoti, pod napetost naj bi prišel do sredine maja letošnjega leta, kar bo omogočilo dodatni megavat energije in zagon oziroma pokritje prvih gospodarskih potreb v tem obdobju. Druga faza, kablovod od RTP Črnomlja do Ručetne vasi pa je v fazi projektiranja. Pridobivajo se tudi služnostne pogodbe, kjer določeno težavo predstavljajo nesoglasja posameznikov lastnikov zemljišč, po katerih bo ta trasa potekala. Investicijska vrednost v tem primeru znaša okoli 600 tisoč evrov. Obstaja tudi verjetnost, da bo treba, ker ne bo pridobljeno soglasje vseh, na določenem delu traso tudi spremeniti. Vsekakor je tukaj projekt, ki teče, in računamo, da bo v optimalnem času tudi zaključen.
Hvala lepa. Gospod Branko Ficko bo postavil vprašanje ministru za kmetijstvo in okolje gospodu Francu Bogoviču.
Lep pozdrav vsem skupaj. Spoštovani minister, gospod Bogovič! S 1. 1. 2013 bo ustanovljena nova uprava za varno hrano, ki bo združila Veterinarsko upravo, Fitosanitarno upravo, Direktorat za varno hrano in del kmetijskega inšpektorata za varno hrano. Po mnenju stroke so tovrstne spremembe negativne, saj ne omogočajo samostojnosti uprave za varno hrano, kar negativno vpliva na objektivnost njenega dela. Ob tem strokovna javnost opozarja tudi na dejstvo, da v omenjeno upravo za varno hrano ne bo vključen zdravstveni inšpektorat. Napovedana umestitev uprave za varno hrano znotraj ministrstva za kmetijstvo zbuja resen dvom v neodvisnost in objektivnost njenega dela. Spoštovani minister: Na kakšen način nameravate slovenskemu potrošniku zagotoviti varnost hrane, ki jo kupuje? Hvala.
Gospod Bogovič, izvolite.
Lep pozdrav, še enkrat. Hvala za to vprašanje, ki mislim, da je prav, da o njem spregovorimo tudi v parlamentu. Od vstopa Republike Slovenije v Evropsko skupnost in vse do danes imajo nadzor in skrbijo za varnost nad hrano v skladu z evropsko zakonodajo Veterinarska uprava RS, Zdravstveni inšpektorat RS, Fitosanitarna uprava, Direktorat za varno hrano in del kmetijskega inšpektorata. Vsi delujejo tudi danes kot organi v sestavi ministrstva razen Direktorata za varno hrano, ki je eden od direktoratov ministrstva in s tem je tudi danes že zagotovljena njihova neodvisnost in samostojnost. Uspešnost, primerljivost in neodvisnost delovanja vse teh institucij doslej je preverilo že več kot 30 revizij Urada za hrano in veterinarstvo Evropske komisije. To je eno od tistih področij, ki je zelo pregledovano in z veseljem lahko povemo, da se je Slovenija uvrstila v sam vrh evropskih držav, je namreč ena od držav, ki ima najmanj priporočil oziroma ugotovljenih nepravilnosti. Samo Avstrija in Luksemburg sta deželi, ki imata še manj priporočil tega eminentnega urada Evropske komisije, ki je krovni organ, ki skrbi za varnost hrane v okviru Evropske komisije, zato mislim, da lahko mirno rečemo, da imamo v Sloveniji učinkovit sistem, ki je tudi že mnogokrat bil preverjen tako s strani nadzornih funkcij kot v realnem življenju smo velikokrat videli, da je sposoben parirati izzivom, ki so pred to področje, kjer je hrana kot živa stvar, vedno izpostavljeni. V okviru koalicijske pogodbe in tudi v okviru odločitev znotraj ministrstva, študije so že iz prejšnjega mandata, je bilo dlje časa že govora, da bi bilo modro racionalno pristopiti k reorganizaciji tega področja varne hrane, da ne bi bile te institucije, ki sem jih že omenil, eden od organov v sestavi, Veterinarska uprava, Fitosanitarna uprava, Direktorat za varno hrano, del kmetijskega inšpektorata, ki se ukvarja s tem, pa tudi zdravstveni del. Osnovna ideja je, da se ustanovi Uprava za varno hrano po vzoru mnogih držav. Osnovni namen je, da se te institucije, ki se danes v različnih organih ukvarjajo z varno hrano, spravijo skupaj v enovito institucijo, ki bo nadzirala hrano v tej prehranski verigi od vil do vilic, kot radi rečemo. Poleg področja proizvodnje, predelave in distribucije živil, vključno z označevanjem živil, so tukaj vključena tudi področja krme, zdravstvenega varstva živali, zaščite živali, veterinarskih zdravil, zdravstvenega varstva rastlin in drugih področij, kot so fitofarmacevtska sredstva in podobno ostanki teh fitofarmacevtskih sredstev v živilih, v krmi, v hrani in tudi rastlinska semena in razmnoževalni material. Kot sem že dejal, je bila znotraj ministrstva na osnovi tudi zapisa v koalicijski pogodbi in siceršnje zaveze ustanovljena skupina, ki jo vodijo prav predstojniki vseh teh organov, skupaj s še predstavniki Direktorata za kmetijstvo in pa Generalnega sekretariata. In tako kot ste vi ugotovili, da je potrebna ta neodvisnost, je tudi v bodoče zagotovljena neodvisnost, kot je danes zagotovljena vsem tem organom, ki so organi v sestavi, podobno kot inšpektor deluje neodvisno, Veterinarska uprava že danes na področju varovanja deluje neodvisno in tudi v bodoče, če bo to združen organ, se tako predvideva in ne bo nič drugače. Razmisleki gredo tudi v tej smeri, kot ste omenili, da bi še za del, ki pokriva področje varne hrane in se nahaja znotraj Ministrstva za zdravje, predvsem del Zdravstvenega inšpektorata, ugotovili, ali ne bi bilo modro, da ga združimo v ta skupni organ. S kolegom ministrom sva na zadnji seji Vlade o tem že spregovorila in tudi je dogovorjeno, da se strokovni skupini obeh ministrstev sestaneta in ugotovita smotrnost in strokovnost tega početja. Zagotavljam vam, da se s tem ukvarjajo strokovno zelo kompetentni ljudje, res pa je, ko daš na kup različna področja, različni so tudi vodje posameznih organov, pride do različnih pogledov. Na kar dveh, treh usklajevalnih sestankih smo se zdaj tudi poenotili, v petek je bil zadnji sestanek, pripravila se je zakonodaja in predvideno je, kot je zapisano, da se do konca maja pripravi ves zakonodajni okvir, ki gre v parlament, tako da bi s 1. 1. 2013 ta inštitut že začel delovati.
Hvala lepa. Imate dopolnitev odgovora? Ne. Gospod Gašpar Gašpar Mišič bo postavil poslansko vprašanje ministru za infrastrukturo in prostor gospodu Zvonku Černaču. Izvolite.
Hvala lepa, podpredsednica. Gospod minister, kolegice in kolegi! Gospod minister Zvonko Černač, moje vprašanje je naslednje: Glede na krizo, v kateri smo se znašli, ugotavljam, da mora biti eden ključnih akterjev ustvarjanja gospodarskega zagona država s svojimi investicijami. Po drugi strani tudi ugotavljamo, da Slovenija že vrsto let zamuja pri določenih projektih nacionalnega pomena ali nacionalnega interesa. Tukaj mislim predvsem na drugi tir Divača–Koper, tretji pomol v Luki Koper in ker prihajam z Obale, kar se tiče investicij vlaganj v ceste, tudi hitro cesto Jagodje–Lucija in hitro cesto Šmarje–Dragonja in še bi lahko našteval, saj so podobni projekti, načrtovani po vsej državi, zastali ali pa se rešujejo prepočasi. Spoštovani minister, zanima me: Kdaj lahko pričakujemo sprejetje državnih prostorskih načrtov, s pomočjo katerih bodo našteti projekti dejansko umeščeni v prostor in kdaj lahko pričakujemo dejanski začetek del na teh projektih? Bistvo tega vprašanja je terminski plan, če ga Vlada sploh ima. Svoje vprašanje bi še dopolnil: Ali boste kot minister, odgovoren za področje infrastrukture in prostora, uspeli zagotoviti, da tako imenovani deseti koridor ne bo zaobšel Slovenije zaradi zamud pri izpeljavi ključnih projektov na področju prometne infrastrukture? In spoštovani gospod minister: Kje so po vašem mnenju razlogi za prepočasnost umeščanja infrastrukturnih objektov v prostor? Slovenija predstavlja le delček evropskega prometnega prostora in prometnih tokov in če bom čakali, čakali in čakali, nas utegne evropski tok in tisto, kar prinaša razvoj naši premajhni državici, v primerjavi z vsemi ostalimi državami v Evropi in v svetu, zaobiti. Zato vas lepo prosim za odgovor, če se le da konkretno.
Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa. Hvala lepa tudi za vprašanje. Tu delim mnenje z vami, da v preteklosti mogoče nismo bili najbolj optimalni pri razporejanju naših strokovnih, finančnih in ostalih resursov pri umeščanju posameznih projektov v prostor. Nekje smo bili prehitri, nekje prepočasni. Zdaj se soočamo z neko dokaj absurdno situacijo, ko bi naj v tej finančni perspektivi, ki se izteka konec leta 2013, na železniški infrastrukturi porabili približno 450 milijonov evrov sredstev iz OPER-OPI, vendar imamo premalo operativnih projektov, da bi ta sredstva lahko porabili. Soočamo se s težavo, da moramo v relativno kratkem času del teh sredstev preusmeriti na druga področja, pa ne na katerakoli, ker jih ne moremo enostavno na del cestne infrastrukture, kjer bi bila operativnost izvedbe projektov lahko hitra, optimalna, da bomo lahko ta sredstva v tej finančni perspektivi izkoristili. S tem dajemo tudi na nek način slab signal za naprej, ker bomo izdatna sredstva na razvoju železniške infrastrukture v obdobju 2014–2020 krvavo potrebovali. Vendar ne glede na to, projekti, ki tečejo, bodo pospešeni, tisti, ki so operativni, za tisti del, kjer ni mogoče teh sredstev izkoristiti, bodo sredstva izkoriščena tudi na drugih potrebnih namenih, tako da bodo sredstva v tej perspektivi v celoti izčrpana. Zelo pomembno je, da imamo pred sabo neko daljšo časovnico razvoja prometne infrastrukture, tudi grobo finančno vrednoteno, da po njej nekako ravnamo in jo vsakih nekaj let valoriziramo. Da pogledamo, kje smo, in vidimo, kje odstopamo, in potem v skladu s tem tudi izpeljemo ustrezne aktivnosti, da ne pridemo ponovno v situacijo, kot smo danes. Zaradi tega načrtujemo to časovnico do leta 2020, 2030 in 2050. K temu nas ne nazadnje zavezuje tudi priprava za naslednjo finančno perspektivo, predvsem pa potrebe, ki jih imamo na razvoju posameznih delov prometne infrastrukture. Glede posameznih projektov, ki ste jih omenjali, drugi tir oziroma nova proga Divača–Koper, tretji pomol, hitra cesta Jagodje–Lucija. Tu so državni prostorski načrti že sprejeti, nekateri že zelo stari. Recimo, za drugi tir je bil sprejet v letu 2005 in je zdaj pred nami novelacija tega DPN, ki pa ne ovira postopkov umeščanja v prostor. Za tretji pomol je bil sprejet v letu 2011, za hitro cesto Jagodje–Lucija v letu 2008 in ostaja nam še državni prostorski načrt za hitro cesto Dragonja–Koper, ki se je tudi začel pripravljati že v letu 2005 in smo zdaj šele pred javno razgrnitvijo. Relativno dolge časovnice, kot vidite, spoštovani kolega poslanec, ki niso dobre. Po moji oceni nek državni prostorski načrt za umeščanje v prostor neke infrastrukturne zgodbe državnega pomena bi smel imeti časovnico maksimalno dve leti od trenutka, ko se pobuda začne, pa do trenutka, ko je ta postopek umeščen v prostor, in k temu bomo stremeli, ne glede na okoljska in vsa ostala vprašanja, ki jih je treba spoštovati, upoštevati in reševati vzporedno z umeščanjem posameznega projekta v prostor. To pomeni, če naletimo na nekem območju na neka vprašanja in nasprotovanja, ki se tičejo okoljskih problemov, kmetijskih zemljišč, kakršnihkoli režimov, ki jih ne moremo povoziti, moramo takoj najti drugo alternativno rešitev. Vedno alternativne rešitve obstajajo, nesprejemljivo pa je, da se okrog neke rešitve, za katero se oceni, da ne bo sprejeta, vrtimo tri, štiri ali celo pet ali več let. Ta vaša pobuda je dobrodošla in jo bomo pri svojem nadaljnjem delovanju tudi upoštevali. Sam se bom potrudil, da bo ta terminski plan čim prej v Državnem zboru, najprej na pristojnem odboru, potem pa tudi na plenarnem zasedanju. V okviru tega bo tudi jasno razvidna časovnica glede posameznih projektov na prometnem in energetskem področju. Glede 10. in 5. koridorja, tu zaenkrat ni bojazni. 10. in 5. tudi z dopolnitvami, ki smo jih predlagali, sta tako v jedrnem kot v celovitem vseevropskem omrežju. Jedrno naj bi bilo zaključeno do leta 2030, celovito do leta 2050. Od nas samih je odvisno, ali bomo te stvari izpolnili ali ne. Ti projekti se bodo ponovno valorizirali nekje do leta 2023. In ne samo zaradi tega, ker smo to obvezo dali, predvsem zaradi tega, ker mi to potrebujemo, moramo to nalogo izpolniti. Kaj je razlog za prepočasnost? Več razlogov je. Na eni strani je razlog v tem, da se ne sprejemajo odločitve takrat, ko bi se morale. Na drugi strani pa so tudi postopki, ki mogoče niso najbolj optimalni in jih je treba spremeniti.
Hvala. Dopolnitev odgovora gospod Gašpar Mišič.
Hvala lepa, spoštovani minister. Predvsem moram poudariti, da sem vesel glede vašega optimizma, da bomo v tej finančni perspektivi uspeli počrpati nam namenjena evropska sredstva. Jaz trdno verjamem, da vam bo tudi uspelo in vam držim fige v tej smeri. Gre za razvoj naše države. Niste mi uspeli odgovoriti na konkretno vprašanje, kaj je po vašem mnenju ključni razlog za prepočasnost umeščanja v prostor infrastrukturnih projektov. Konkretno pri projektu hitre ceste Jagodje–Lucija, za katero je DPN že sprejet, se je ustavilo pri odkupu zemljišč in plačilu odškodnin za zanemarljiv znesek, v primerjavi s pomembnostjo tega projekta za razvoj države in tudi Obale, kjer je ključna gospodarska panoga turizem in kjer se v turistični sezoni dobesedno projekt ustavi in smo odrezani od sveta v primeru kakršnekoli prometne nesreče na Valeti ali pa v Strunjanu, s čimer ste verjetno tudi seznanjeni kot podžupan Postojne, saj ste verjetno večkrat obiskal našo obalo tudi poleti. Rad bi dodal, če mi dovolite, žalostna je ugotovitev, da se tako pomembni infrastrukturni projekti umeščajo v prostor že desetletja. Še bolj žalostno je spoznanje, da so za to odgovorni državni uradniki, ki nikoli za nič ne odgovarjajo. Občutek imam, da so nekateri celo prepričani, da so lastniki delovnega mesta ali funkcije, ki jo opravljajo, vsaj po obnašanju sodeč. Spoštovani minister, priložnost imate, da to popravite. Predlagam vam, spoštovani minister, da vzpostavite notranji nadzor nad delom in učinkovitostjo državnih uradnikov, ki so zadolženi za vodenje, pripravo, koordinacijo in realizacijo posameznih infrastrukturnih projektov. To je nujno, če hočemo, da nam kaj "rata" v tej državi. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa. Dodatno vprašanje je bilo, kaj je razlog za prepočasnost umeščanja v prostor. V enem delu sem jaz na to vprašanje odgovoril. V drugem delu pa lahko povem, da glede konkretnega primera hitra cesta Jagodje–Lucija drži, kar je bilo rečeno s strani spoštovanega poslanca. Nekje od marca 2011 se ti odkupi na tej trasi več ne izvajajo. Razlog, ki ga navaja Dars, je v pomanjkanju sredstev. Z novelo zakona o Darsu, ki je bila sprejeta v letu 2010, je namreč določeno tako, da je treba sredstva za vse nove projekte na dodatnem avtocestnem programu zagotavljati iz državnega proračuna. Že v lanskem letu teh sredstev ni bilo. V letošnjem jih bo še manj. Na drugi strani je bilo temu istemu Darsu s to novelo zakona leta 2010 podeljeno neodplačno stavbno upravičenje oziroma neodplačna stavbna pravica na vsem avtocestnem omrežju, ki leži na državnih zemljiščih, kjer avtoceste potekajo. S spremembo zakona, ki smo jo umestili v okvir tega interventnega zakona, nameravamo to spremeniti na tak način, da je ta stavbna pravica odplačna. Nameravamo zagotoviti, da bodo ta sredstva namenska in da se bodo lahko uporabila izključno za odkupe zemljišč za dopolnilni avtocestni program, za državne prostorske načrte, za dopolnilni avtocestni program, za projektno dokumentacijo in tako naprej. S tem se bo ta blokada, ki smo ji sedaj priča, sprostila, na drugi strani pa tudi pospešile aktivnosti, ki so tukaj v tem konkretnem primeru dejansko nujne. Če bo časovnica glede Markovca uresničena, potem bomo mi drugo leto jeseni imeli ta predor odprt, na drugi strani pa zamašek, če se ne bodo dela nemudoma na tej trasi Jagodje–Lucija nadaljevala. Tako se zavedamo resnosti teh razmer. Prav bi bilo, da se jih zavedajo tudi tisti, ki jim je bilo nekoč pooblastilo, da te postopke pospešijo, dano. Kar se tiče odgovornosti posameznikov za postopke, ki tečejo, jaz moram reči, da sem tudi sam pristaš ideje, da mora za vsak projekt konkretno odgovarjati človek z imenom in priimkom. Tisti, ki je zadolžen za konkreten projekt, mora imeti na eni strani pooblastila, da projekt suvereno vodi, da opravi vse, kar je treba, da se vse aktivnosti v okviru projekta izvajajo, če temu ni tako, da prevzame tudi osebno odgovornost za neizvajanje aktivnosti, ki so določene v okviru tega projekta. Tak princip smo v enem delu že uvedli na ministrstvu in ga nameravamo razširiti na vse projekte, ki trenutno tečejo na celotnem infrastrukturnem omrežju. Osebno mislim, da je to edini pravi način in prava pot, da bomo na eni strani izvršili tisto, za kar smo se obvezali, in na drugi strani, da bodo tudi ljudje, uradniki, uslužbenci, ki obvladajo delo, ki dobro delajo, imeli iz tega naslova na koncu neko zadovoljstvo. Verjetno ni zadovoljstvo, da delaš na nekem projektu, potem pa ni rezultatov iz njega.
Hvala lepa. Gospod Gašpar Mišič, proceduralno.
Hvala lepa, gospod minister. Moram priznati, da sem z vašimi odgovori zadovoljen, vendar glede na to, da je to vprašanje zelo pomembno tako za opozicijo kot za koalicijo, predlagam, da se v skladu z drugim odstavkom 246. člena Poslovnika opravi razprava na to tematiko, na to problematiko. Sicer ste tudi sami ugotovili, da bo treba pripraviti terminski plan, kar je bilo bistvo mojega vprašanja. Če se ne bomo držali in če ne bomo imeli terminskih planov, potem ne vem, kam bomo prišli. Mi moramo dejansko odgovoriti slovenski javnosti, da bomo naredili in kdaj bomo naredili. Se zahvaljujem.
Hvala lepa. O predlogu poslanca Gašparja Gašparja Mišiča, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru ministra za infrastrukturo in prostor na njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločil v četrtek, 19. aprila 2012, v okviru glasovanj. Prehajamo k naslednjemu poslanskemu vprašanju. Dr. László Göncz bo postavil vprašanje ministru za infrastrukturo in prostor gospod Zvonku Černaču.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Spoštovani gospodje ministri, spoštovani minister Černač! Odpiram problematiko, ki je bila že velikokrat odprta v Državnem zboru, pa velikega uspeha, žal, ni bilo. Z vidika dostopnosti do interneta in ostalih storitev, ki so povezane s kvalitetno telekomunikacijsko infrastrukturo, imamo v Sloveniji med različnimi območji še vedno precej neenakomerno stanje. Na tako imenovani deficitarnih predelih, ki jim pravimo tudi bele lise, je življenjski standard zaradi tega veliko slabši, kar verjetno danes ni treba posebej razlagati. Če se ozremo zgolj na Pomurje, je ponekod, na primer v občinah Lendava in Dobrovnik, še bolj pa na Goričkem, in to predvsem na narodnostno mešanem območju, marsikje popolnoma onemogočen dostop do širokopasovnih povezav, kar izredno negativno vpliva na gospodarsko in demografsko situacijo pokrajine. Ker na območju, kjer so te tako imenovane bele lise, tako v Pomurju kot tudi drugje po Sloveniji, obstaja velik interes vseh končnih uporabnikov za dostop do širokopasovnega omrežja elektronskih komunikacij in ker je bilo žal v preteklih mandatih na tem področju precej manj narejenega od pričakovanega, me zanima: Kaj bo Vlada oziroma vaše ministrstvo glede na sicer otežene gospodarske in finančne okoliščine storilo v prid pospešitve izgradnje telekomunikacijske infrastrukture ter za nadgradnjo ali razširitev omrežja? Sprašujem vas tudi: Kaj v sorazmerno kratkem času se lahko narediti v prid izboljšave stanja na tem, po mojem mnenju, nedvomno prioritetnem področju? Za odgovor se vam zahvaljujem.
Izvolite, gospod minister.
Hvala lepa spoštovanemu poslancu tudi za to vprašanje. Torej, gotovo se je mogoče strinjati s trditvijo, da je dostop do svetovnega spleta danes ena od osnovnejših dobrin in predpogojev za življenje in delovanje v tem stoletju. Vlada Republike Slovenije se je že v preteklosti zavedala situacije in problematike dostopa do širokopasovnih priključkov, predvsem na ruralnih območjih v Sloveniji. Iz tega razloga sta bila z namenom sofinanciranja upravičenih stroškov gradnje odprtih širokopasovnih omrežij elektronskih komunikacij v lokalnih skupnostih na območjih, kjer širokopasovni priključki niso omogočeni in kjer ni tržnega interesa za gradnjo omrežja, v letih 2007 in 2010 objavljena dva javna razpisa Evropskega sklada za regionalni razvoj v višini 82 milijonov 300 tisoč evrov. 12 operacij iz tega naslova je že zaključenih, preostalih pet pa je v izvajanju. V letu 2012, torej v letošnjem letu, bo za gradnjo odprtega širokopasovnega omrežja namenjenih 11 milijonov 600 tisoč evrov. Celoten projekt zajema območje 43 občin, skupno pa bo pokritih približno 30 tisoč gospodinjstev na tako imenovanih belih listah. Glede Pomurja je treba povedati, da je bil v preteklosti tudi na tem področju narejen nek napor, recimo v občini Dobrovnik je že od leta 2004 dalje izveden pilotni projekt e-vas. Izvedlo ga je takratno ministrstvo za elektronske komunikacije. Poleg tega je bilo izključno za pomursko regijo tudi s strani ministrstva za kmetijstvo in za okolje oziroma Agencije Republike Slovenije za kmetijske trge in razvoj podeželja razdeljenih 4 milijone 200 tisoč evrov sredstev Evropskega kmetijskega sklada za razvoj podeželja za naložbe v širokopasovno omrežje elektronskih komunikacij na podeželju. Za ta namen so sredstva pridobile občina Gornja Radgona, Radenci, Odranci in Črenšovci. Dodatno k navedenemu je treba omeniti še projekt, ki je bil na področju Pomurja posebej odmeven in tudi dobro sprejet, in sicer projekt postavitve javnih e-točk z brezžičnim dostopom, ki je potekal v obdobju 2006 do 2009. Spoštovani poslanec je s tem gotovo seznanjen, ker je glede tega v preteklosti – mislim, da v decembru 2009 – že izpostavil v poslanskem vprašanju to problematiko. Na podlagi tega projekta je bilo vzpostavljenih 43 javnih e-točk v skupni višini projekta 491 tisoč 800 evrov. Vse tako vzpostavljene javno dostopne točke omogočajo povezovanje s svetovni spletom preko brezžičnih komunikacij in preko uporabniških mest na fiksnih lokacijah, kar je bilo v vmesnem obdobju, ko se še ni začelo črpanje sredstev Evropskega sklada za regionalni razvoj, izjemno pozitivno za končne uporabnike. Treba pa je seveda povedati, da je bil na podlagi do zdaj prispelih vlog, predvsem na ta zadnji razpis iz leta 2010, izkazan večji interes za gradnjo širokopasovnih omrežij, kot je bilo na voljo sredstev. Izpadla so posamezna cela območja iz tega razpisa, tako da smo na Ministrstvu za infrastrukturo in prostor v luči tistega, kar sem govoril prej, v luči prerazporejanja sredstev predlagali tudi ustrezne prerazporeditve. Problem, ki ga imamo na tem področju, je seveda ta, da ne moremo iz OPER-OPI prerazporejati na ta sklad. Neposredno to ne gre. Potrebne so spremembe, ki terjajo določen čas. Ne glede na vse ocenjujem, da bomo na tem področju uspeli. Manjka nam približno 70 milijonov evrov evropskih sredstev, da bi lahko projekte, ki so že, tako imenovani projekti "ready to go" izpeljali, ker so pripravljeni, ker imajo vse potrebne pogoje in se lahko začnejo izvajati jutri, da bomo dosegli z ustreznimi prerazporeditvami možnost, da uresničimo tisto, za kar smo se ne nazadnje tudi v okviru koalicijske zaveze obvezali in to postavili kot eno izmed prioritet v obdobju 2012 do 2015; to je dostopnost do odprtega širokopasovnega omrežja na območju naše celotne države.
Hvala lepa. Dopolnitev odgovora? [[Da.]] Izvolite.
Hvala lepa, gospod minister, za korekten odgovor. Dodal bi zgolj to, da je kljub temu pa v prejšnjem mandatu, saj ne gre očitek na vas, propadla zelo pomembna zadeva, ko se je povezalo kar veliko občin v okviru občine Moravske Toplice oziroma ob občini Moravske Toplice in bi s tistim bilo res v Pomurju narejen velik korak naprej. Žal je tukaj prišlo do nekih sistemskih težav, vsaj tako je bilo takrat odgovorjeno. V zvezi z vašim odgovorom – govorite o spremembah: Ali menite, da so potrebne tudi zakonske spremembe za izboljšavo sistema oziroma modela? Če so potrebne,ali to pomeni prioriteto v okviru vašega ministrstva oziroma Vlade na tem področju?
Hvala lepa. Izvolite, gospod minister.
Hvala tudi za to dodatno vprašanje. Mislim, da zakonske spremembe ne bodo potrebne, treba pa bo spremeniti pravice porabe med posameznimi programi. Ta projekt, ki ga omenjate, je eden izmed tistih, o katerih sem govoril, da so bili prijavljeni v okviru razpisa za leto 2010 – celo Posočje je izpadlo iz tega razpisa in še številna druga območja, en del Koroške in tako naprej. Gre za velik potencial pripravljenih projektov, ki so tudi pomembni, tudi v okviru prioritet, ki se jih zavedamo tako na Ministrstvu za infrastrukturo in prostor kot na ravni Vlade. Zaradi tega še enkrat ponovnim: aktivnosti, ki jih izvajamo v teh dneh, dobesedno v teh dneh, gredo v to smer, da tam, kjer realno ugotavljamo, da ne bo mogoče pokoristiti vseh razpoložljivih sredstev, ta sredstva po najboljši moči – tam, kjer je to le mogoče – prerazporedimo na projekte, ki so pripravljeni in jih je mogoče v tej finančni perspektivi izvesti. Eden izmed najbolj pripravljenih projektov, ki izpolnjujejo vse pogoje, je prav gotovo gradnja širokopasovnih omrežij na območjih tako imenovanih belih lis, kjer že obstaja ne samo dokumentacija, pač pa celotna pripravljena shema za izvedbo. Naredili bom seveda vse, da bi do te ustrezne prerazporeditve in možnosti za izvajanje teh projektov tudi prišlo.
Hvala lepa. Mag. Lejla Hercegovac bo postavila poslansko vprašanje ministru za zdravje gospodu Tomažu Gantarju.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Lepo pozdravljeni ministri, kolegice in kolegi! Vprašanje za kolega ministra za zdravje je: Ali bodo otroke še naprej pregledovali pediatri v Sloveniji oziroma kako boste rešili težavo primanjkljaja pediatrov v nezadostni mreži na primarnem nivoju? Gospod minister, vprašanje je resno, ker bodo napovedani varčevalni ukrepi Vlade zelo prizadeli otroke in družine. Zdravje žensk vpliva na zdravje otrok ter posledično na zdravje družbe. Organizacija zdravstvenega sistema v državi je stvar politike, ki pa vedno ne posluša argumentov stroke. Na primarnem nivoju v Sloveniji trenutno dela 230 pediatrov, potrebno bi jih bilo 320. Torej je primanjkljaj 90 pediatrov, v naslednjih treh do petih let pričakujemo primanjkljaj med 150 do 180 pediatrov. Zadeva je še slabša, 72 % pediatrov je starejših od petdeset let ali drugače povedano, 28 % je mlajših od petdeset. Programi za specializacijo pediatrov so zmanjšani, mi vemo, pa tudi Inštitut za varovanje zdravja opozarja na potencialne negativne zdravstvene učinke varčevalnih ukrepov, posebej pri otrocih in mladini. Težave z mladino se poslabšujejo. Številni kolegi so izpostavljeni hudim obremenitvam in pravijo, da ne morejo več. Prosim odgovor, hvala.
Gospod minister.
Hvala tudi za to vprašanje. Verjamem, da ne pričakujete od mene, da bi komentiral, kako bodo naši ukrepi v celoti vplivali na obolevanje otrok, ker mislim, da je tukaj ocena bistveno pretirana in da tudi ukrepi niso naravnani v to smer. Bolj se bom usmerili na vprašanje števila pediatrov. Vemo, da delajo pediatri na primarnem, sekundarnem in terciarnem nivoju in da je primarni nivo tisti, ki zagotavlja neko široko dostopnost za te otroke in mladostnike; se pravi geografsko dostopnost brez nekih predhodnih ovir v smislu napotitev napotnic, takšnih in drugačnih. Če želimo vedeti, na kateri točki smo danes v zvezi s temi pediatri na primarnem nivoju, vam moram nekaj podatkov povedati; govorim o podatkih iz junija 2011. Če štejem pediatre na primarnem nivoju, se pravi tiste, ki imajo opredeljeno glavarino teh otrok, jih je 216 in v povprečju je glavarina tisoč 167 na pediatra. Kaj to pomeni? Sprejeta je bila Resolucija o nacionalnem planu zdravstvenega varstva 2008–2013 in ta resolucija predpisuje glavarino. Številke v tej resoluciji so takšne, da je primerna glavarina po tej resoluciji, če gledam otroke od 0 in do 19. leta starosti, tisoč 400. Če gledamo samo mlajše, je nižja, če gledamo populacijo od 6. leta do 19. leta je, mislim da, tisoč 700. Če se vrnem nazaj k številkam, je glede na zastopanost pediatrov po geografskih legijah na primarnem nivoju tako, da po večjih obremenitvah izstopata samo Gorica in Ravne, kjer so te številke tisoč 690 in tisoč 509 v primerjavi s predvideno glavarino tisoč 400. Se pravi, to sta edini dve regiji, mejna regija seveda je tudi Obala, Koper, kjer je tisoč 400 in nekaj čez, tisoč 430, ampak je še blizu temu kriteriju. Ti podatki se mi ne zdijo do te mere zaskrbljujoči, razen v teh dveh regijah. Na drugi strani imamo v tem trenutku na specializaciji v kroženju 128 specializantov s področja pediatrije in letos je bilo razpisanih 39 novih mest. Tu sicer nimam podatka, koliko jih je namenjenih sekundarnemu nivoju in koliko primarnemu, ampak dejstvo je, da se število kar krepko povečuje. Mogoče je potreben še en podatek, če govorim tudi o sekundarnem nivoju. V zadnjih 30 letih se je število hospitalizacij praktično prepolovilo, s tem da imamo še vedno v Sloveniji eno višjih stopenj hospitalizacije teh otrok v primerjavi s članicami Evropske skupnosti. Torej, če gledam kot celoto, lahko odgovorim in si upam odgovoriti, da bodo otroke še naprej zdravili pediatri. Da pa je smiselno pri razpisih za specializacijo iz pediatrije dejansko usmeriti nekaj več razpisov na tista področja, kjer glede na te podatke, ki sem jih navedel, tudi pediatrov specialistov primanjkuje. Toliko.
Izvolite, mag. Hercegovac, dopolnitev.
Kolege pediatre skrbi, zakaj tako slabo planiranje. Moram vas popraviti, da je specializantov 54, od tega jih je samo 24 za primarni nivo. Vi imate, gospod minister, številke, ampak te številke so na papirju, v praksi je nekaj drugega. Pediater ne sme na svojem področju odkloniti nobenega otroka in mora vzeti vse, glavarine pa so napisane na regijo in ne na število prebivalcev, tako da ti podatki prav ne držijo. Verjamem, da vi tudi primarnega dela ne poznate dovolj, ker glede na to, da sem pri koncu svojega delovnega veka šla v politiko, vi pa v srednjem delu, se tukaj zelo razlikujeva. Lepo prosim, da se primarna mreža ali mreža primarnega nivoja, kjer tudi družinskih zdravnikov zelo primanjkuje, v kratkem času uredi, ker so resni problemi. Pričakujemo večjo obolevnost glede na krizo in finančne težave. Hvala lepa.
Izvolite, gospod minister.
Torej, med nama je verjetno res kar nekaj razlik, ampak nič hudega, mislim, da je tako prav. Verjamem, da imam prave podatke, tudi glede števila specializantov na področju pediatrije. Kot sem omenil, jih nimam po številu glede na sekundarni in primarni nivo. Problem, ki se dogaja, ne samo pri pediatrih, ampak tudi pri ostalih zdravnikih na primarnem nivoju, je, da so nekateri dobri in so zelo obremenjeni, nekateri pa težko dosegajo glavarine. Res pa mi tukaj govorimo o povprečnih številkah, ker enostavno verjetno ne bi nikamor prišli, če bi poimensko po pediatru šli, kdo je bolj in kdo je manj obremenjen. Dejstvo je, da glede na te podatke, ki sem jih navedel, še enkrat, sta samo dve področji v Sloveniji, ki sta dejansko s številom pediatrov, če lahko rečem, podhranjeni – in Obala je na meji. To so podatki, ki so objavljeni, uradni in veljajo, ne glede na interpretacijo, ki si jo lahko nekdo privošči. Verjamem, še enkrat, da bomo z ustreznim razpisovanjem specializacij tudi lahko našli načni, da bomo tudi ta področja ustrezno pokrili.
Hvala lepa. Poslansko vprašanje bo postavila gospa Mateja Pučnik ministru za notranje zadeve dr. Vinku Gorenaku.
Hvala lepa za besedo, spoštovana podpredsednica Državnega zbora. Spoštovane poslanke, poslanci, predstavniki Vlade, spoštovani minister, dr. Vinko Gorenak! Precej prahu je bilo dvignjenega v času reorganizacije Vlade, še posebej pri združevanju ministrstev in še posebej znotraj vašega notranjega ministrstva. Do danes so se zadeve uredile in kolikor sem seznanjena, ste že reorganizirali vaše ministrstvo na samem vrhu. Združili ste direktorata za upravne notranje zadeve in migracije, na novo ste ustanovili Direktorat za tožilstvo in prepričana sem, da na vseh teh področjih delujete že s polno paro. Seveda pa se v nadaljevanju pričakuje tudi reorganizacija Generalne policijske uprave, policijskih uprav oz. policijskih postaj, kot ste tudi že sami napovedali. Če prav razumem, je temeljni problem ravno v premajhnemu številu delovnih mest policistov na lokalni ravni in po drugi strani preveliko število zaposlenih v vodstvih policijskih uprav, sploh pa na nivoju Generalne policijske uprave. Problem vidim tudi v tem, da ima policija veliko število fakultetno izobraženih ljudi, ki so pa zaposleni na nižje vrednotenih delovnih mestih. Ker smo z vseh strani deležni ogromno informacij, predvsem tudi dezinformacij, zaradi katerih so mnogi precej zaskrbljeni, vas gospod minister sprašujem: Kako ste boste lotili te reorganizacije policijskih uprav oziroma policijskih postaj? Kaj bo s tistimi zaposlenimi, ki jim grozi ukinitev delovnega mesta oziroma ali bodo ljudje izgubili delovno mesto oziroma službo oziroma zanima me, kakšne učinke reorganizacije vi osebno pričakujete? Hvala lepa.
Izvolite, gospod minister.
Hvala lepa za vprašanje. To materijo ločim nekako na dva dela. Prva je bila tista nujna reorganizacija, ki je bila posledica Zakona o vladi, govorili ste o združevanju direktoratov itd., druga je pa tista reorganizacija, ki sedaj poteka po sklepu Vlade o reorganizaciji. Moram reči, ko sem sam prišel v kabinet, da me je že prvi dan v kabinetu nekako presenetilo, da v tem kabinetu dela kar 16 ljudi z najvišjimi nazivi, med drugim tudi taki, veste, ki so stari 28 let in imajo naziv sekretarja. Od kod pa?! Vemo, da se ta naziv običajno dobi nekako pri 40. letih ali pa še kasneje. Kabinet je bil popolnoma reorganiziran, ostali sta dve osebi, nekaj jih je ušlo pred mojim prihodom, nekaj kasneje, danes delujemo v kabinetu s sedmimi oziroma osmimi ljudmi, tudi s tistimi najnižjimi plačami 800 evrov. Kar se tiče ostale reorganizacije, je za mene najpomembnejša reorganizacija, ki se tiče policije. Kljub temu pa je bila do 1. aprila zelo pomembno vprašanje tudi ustanovitev Direktorata za tožilstvo. Kljub temu da je bilo nekaj težav, moram povedati, da nam je uspelo ta direktorat postaviti. V direktoratu je formalno sistemiziranih 12 delovnih mest, dela pa tam 8 javnih uslužbencev z vršilcem dolžnosti direktorja. Kljub temu da se je v javnosti pojavljala cela vrsta vprašanj, kako bo policija nadrejena tožilstvu itd., mi je v veselje, da vam lahko povem, da v tem direktoratu delajo izključno in samo tisti ljudje, ki so delali prej na Ministrstvu za pravosodje in so se večinsko ukvarjali z vprašanjem tožilstva. Torej je ta vzpostavitev šla povsem normalno, brez zapletov in brez nepotrebnega tudi političnega nakladanja v medijih. Kar se tiče reorganizacije policije, je to za mene eden pomembnejših projektov. Slovenska policija šteje danes nekaj manj kot 9 tisoč zaposlenih in njen temeljni problem je že desetletje in več ta, da na lokalnem nivoju policistov primanjkuje. Mi imamo policijske postaje, ki so zasedene 60-, 65-, 70-odstotno, imamo pa seveda vrh, kot bi jaz to imenoval – ta vrh so neoperativne službe na policijskih upravah in na Generalni policijski upravi. Sem ne štejem kriminalistične policije ali Nacionalnega preiskovalnega urada, torej ti deli pa imajo bistveno preveliko število ljudi. Zato peljemo reorganizacijo v tej smeri, da bomo po predvidevanjih – prosim pa, da me ne držite za kakšno številko kasneje, lahko da bo kaj več, lahko da bo kaj manj – približno 150 delovnih mest ukinili. To so delovna mesta, ki jih danes zasedajo javni uslužbenci, in ta delovna mesta bomo sistemizirali na operativnih službah – to pomeni predvsem v kriminalistični policiji, to pomeni tudi na policijskih postajah, to pomeni v kriminalističnih službah policijskih uprav – in vsem tem javnim uslužbencem ponudili možnost, da odidejo na takšna delovna mesta. Namreč, to bo pomenilo krepitev tiste policijske operative, za katero smo se zavezali tudi v koalicijski pogodbi. Računam, da bi ti procesi lahko bili končani nekako do konca meseca junija, tako da bi takrat že lahko ugotovili, koliko smo pojačali, če temu tako rečem, operativni del. Hkrati je treba jasno povedati, da je znotraj teh javnih uslužbencev relativno zelo veliko število tistih, ki imajo pogoje za upokojitev. Tako kot v vseh drugih ministrstvih, mislim, da to ministrstvo in policija nista nobeni izjemi. Če prideš do nekega relativno visokega in dobro plačanega delovnega mesta, pa se ti ni treba kaj veliko naprezati za lepo plačo, je verjetno to boljše kot pa imeti pokojnino. Te ljudje sicer razumem, ampak pričakujem pa, da bodo ti procesi prinesli tudi to, poudarjam, tudi to, da jih bo en pomemben del, zlasti tudi kot posledica intervencijskega zakona, se odločil za upokojitev. To pa nam bo omogočilo v letu 2013 novo zaposlovanje policistov, ki ga tudi zelo jasno napovedujem že nekaj časa. Upam, da mi boste dali možnost še treh minut, ker mi je čas potekel.
Hvala lepa. Dopolnitev odgovora.
Hvala lepa za besedo še enkrat. Gospa podpredsednica, s temi pojasnili in odgovori gospoda ministra sem več kot zadovoljna. Upam, da so slišali tudi tisti, ki so zaradi vseh teh zadev najbolj zaskrbljeni. Lahko boste še do konca pojasnili, ker bi želela, da mi odgovorite tudi še na dodatno oziroma dopolnilno vprašanje. Namreč, v zvezi s to reorganizacijo, ki jo napovedujete, je nekako tesno povezana tudi odprava administrativnih ovir pri delu policistov. Če imam prave podatke, policist kar 60 % svojega delovnega časa preživi za mizo ob izpolnjevanju neštetih obrazcev. Zatorej bi želela tudi odgovor na to: Kdaj boste začeli z odpravo administrativnih ovir oziroma na kakšen način boste policiste razbremenili administrativnega dela, da bodo lahko bolj aktivni tam, kjer jih dejansko potrebujemo? Za odgovor se vam že v naprej lepo zahvaljujem in vam želim še uspešno delo naprej. Hvala.
Gospod minister.
Hvala lepa. Naj končam tisti del, pa potem grem na administrativne ovire. Ker število uslužbencev v policiji na najnižjih nivojih že tretje leto močno pada, poudarjam, močno pada, bomo s temi prerazporeditvami in upokojitvami zagotovili tudi nekako nevtralno stanje na področju sredstev, zato da bi v naslednjem letu lahko pričeli zaposlovati policiste na elementarnem nivoju. Nisem vam še odgovoril glede fakultetno izobraženih ljudi. Spoštovani poslanci, treba se je zavedati, da ima slovenska policija bistveno bolj izobražene ljudi, kot pa jih mi plačujemo. V Ljubljani nam v tem trenutku hodi 300, 400 policistov, ki so plačani za srednjo šolo in imajo fakultete, tudi magisterije. Računam s tem, da bomo šli v proces, da bi do leta 2015, 2016 policijski poklic pripeljali na višješolsko izobrazbo kot elementarni poklic. Administrativne ovire, za kar me tudi sprašujete, to je pa fenomen. Mislim, da je to fenomen cele državne uprave, ko uradniki že desetletje in več na teh najvišjih nivojih preprosto producirajo predpise, producirajo neke podzakonske akte, tudi zakone, ki se včasih sprejemajo v Državnem zboru, zlasti pa gre za podzakonske akte, s pomočjo katerih podrejenim nivojem naročajo zbiranje takšnih in drugačnih podatkov, zato da oni sami opravičujejo svoj lastni obstoj. Poudaril sem, da za tatvino paštete, s čimer sem hotel zelo nazorno ponazoriti, kaj se dogaja, policisti opravijo vsa enaka administrativna opravila kot za umor. To je neumnost; popolna neumnost, da za plačilni nalog porabijo 20 minut in tako dalje. Na tem področju bomo šli v pomembne spremembe Zakona o kazenskem postopku, Kazenskega zakonika in še nekaterih drugih predpisov. Spremembe uvajamo tudi na področju zavarovalnic, ker državna policija opravlja naloge za nek ekonomski subjekt, ki se imenuje zavarovalnica. Tam talajo dobičke, mi pa za njih delamo. To bo postalo plačljivo in nič drugače – vsaj upam, da boste ta zakon tudi potrdili v taki obliki. Kar se tiče Kazenskega zanika in Zakona o kazenskem postopku, pa gredo napovedane spremembe v smeri, da bi do določenega zneska kazniva dejanja bila, recimo, na pregon, na zasebno tožbo ali kaj takšnega in da ne bi angažirali policije z njenim polnim aparatom za odrgnino dveh centimetrov na avtomobilu ali pa za tatvino v vrednosti 30, 40 centov. To bo pomembno razbremenilo policiste. Ti bodo lahko posvečali več pozornosti tistemu, za kar so v osnovi najbolj plačani, to pa je težji kriminaliteti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Mag. Damjana Petavar Dobovšek bo postavila poslansko vprašanje ministru za finance dr. Janezu Šušteršiču.
Lepo pozdravljeni! Hvala za besedo. Spoštovana podpredsednica Državnega zbora, spoštovani ministri, spoštovane poslanke in poslanci! Za vas, spoštovani minister za finance gospod Šušteršič, imam vprašanje z davčnega področja. Predlog zakona o spremembi Zakona o davku od dohodka pravnih oseb predlaga spremembe treh uveljavljenih rešitev. Predvsem me zanimata dve. Glede davčne stopnje se predlaga postopno znižanje davčne stopnje z 20 na 15 % po letu 2015. Kot drugi izmed treh se predlaga povečanje splošne davčne olajšave v raziskave in razvoj s 40 % na 100 % zneska, ki predstavlja vlaganje v raziskave in razvoj. Zaradi tega se tudi ukinja dodatna regijska olajšava za vlaganja v raziskave in razvoj na manj razvitih območjih države, ki so se doslej obravnavala kot državna pomoč. Sprašujem vas: Kakšne učinke in posledice predvsem na gospodarsko rast, investicije domačih in tujih vlagateljev, na zaposlenost in prihodke državnega proračuna bo prineslo predlagano znižanje davčnih stopenj na davek od dohodka pravnih oseb in zvišanje olajšav za investicije ter v raziskave in razvoj? Hvala lepa za odgovor.
Gospod minister, izvolite.
Vam pa hvala za vprašanje. Pričakujemo, to je del tega, tako mu pravimo, stimulativnega davčnega paketa, ki ga predlagamo v bistvu že za to sejo, da ga sprejmemo, še preden se posvetimo rebalansu, ker smo skušali ciljati določene ukrepe, ki bi lahko pomagali spodbuditi gospodarstvo. Kot veste, v proračunu ni denarja za dodatne investicije, po mojem mnenju pa to tudi ni najbolj učinkovit način spodbujanja gospodarstva. Ocene temeljijo na preteklih podatkih. Kaj to pomeni tako v finančnem izpadu kot glede na učinke? Kar je morda pomembneje, odziv gospodarstva na te predloge je bil zelo pozitiven. Investicijska olajšava je bila nekaj, kar so tudi s strani gospodarstva pričakovali od Vlade, da bo naredila, zlasti v času, ko investicij praktično ni oziroma iz leta v leto padajo, sploh če govorimo o tistih v zasebnem sektorju. Tukaj je kombinacija ukrepov. Tudi zniževanje same stopnje davka na dohodek pravnih oseb oziroma obremenitve gospodarske dejavnosti je pomembno zaradi tega, ker s tem dajemo nek signal, tudi morda investitorjem v Sloveniji, da se tukaj okolje spreminja. To je tudi nekaj, kar je mogoče hitro narediti, odpravljanje administrativnih ovir, postopkov, spreminjanje zakonodaje, vendar traja nekaj dlje časa. Različni modeli nam omogočajo ocenjevati učinke. Mi smo uporabili dva ekonomska modela, kjer smo simulirali mogoče učinke; se pravi višje investicijske olajšave, zaradi tega višje investicije in potem tudi razbremenitve pri davku od dohodka pravnih oseb. Model Quest, ki ga je ocenjeval Urad za makroekonomske analize in razvoj in je posebej pripravljen s podatki za Slovenijo – približno takšna kombinacija ukrepov bi pomenila ne sicer takoj, ne jutri, ne pojutrišnjem, ampak recimo v naslednjem letu in potem v naslednjih letih, da bi se zaposlenost povišala približno za pol odstotka in da bi se približno za cel odstotek povečal tudi bruto domači proizvod. To se pravi, pozitivni učinek na dve ključni gospodarski spremenljivki. Sami smo pa tudi ocenili učinke z modelom splošnega ravnovesja in smo tudi prišli do zelo podobnih rezultatov, predvsem pa do zelo izrazitega pozitivnega vpliva na investicijsko dejavnost. Še to bi morda povedal, ko smo ocenjevali učinke na proračun, smo upoštevali zgolj neposreden izpad, kot ga je bilo mogoče oceniti glede na rezultate v preteklem letu ali pa v letu 2010. Pri teh stopnjah, ki jih znižujemo, oziroma pri olajšavah, ki jih povišujemo, nismo upoštevali nobenih pozitivnih učinkov v drugem koraku, potem ko se zaradi teh olajšav povečana investicijska dejavnost, zaposlenost in tako naprej. Če bi to upoštevali, pa nismo želeli, ker smo želeli konservativno planirati proračun, bi verjetno že v prihodnjem letu lahko govorili, da praktično vse to, kar zdaj s temi olajšavami dajemo gospodarstvu, se bo preko tega povrnilo. Hvala lepa.
Hvala.
Hvala za odgovor!
Nimate dodatnih želja po obrazložitvi? Hvala lepa. Naslednje vprašanje bo zastavil mag. Štefan Tisel, in sicer ministru za zdravje gospodu Tomažu Gantarju.
Vsem lep pozdrav, spoštovana gospa podpredsednica Državnega zbora, spoštovani ministri, poslanke in poslanci! Spoštovani gospod minister Tomaž Gantar, naložili ste si težko nalogo zdravstvenega ministrstva, kajti to je ministrstvo tako za tiste, ki so potrebni zdravljenja, kot za tiste, ki izvajajo, se pravi vseh državljank in državljanov Republike Slovenije. Vemo, da ena od osnovnih pravic državljank in državljanov je pravica do zdravstvenega varstva. Vemo, da zdravstvo na mnogih področjih, segmentih dobro teče, so pa določeni problemi, ki so sistemski, seveda v financiranju, tako da zavarovalnica pobere premalo sredstev za zdravstveno zavarovanje, pa tudi posamezni strokovni problemi, ki se pojavljajo na različnih področjih. Zlasti so ranljiva skupina otroci, kajti oni so nemočni, seveda so tukaj še njihovi starši in če pride do kakšnih nesporazumov ali težav, je ta problematika toliko bolj odmevna v medijih, ki se tudi hranijo s takšnimi zadevami. Tako smo letos januarja preko medijev izvedeli za težave pri operacijah novorojenčkov, ki so imeli napako na srčku oziroma na kardiovaskularnem sistemu. Tako se je zapleteno pri časovnem reševanju in tudi pri strokovnem reševanju teh zapletov, tako da je celo zdravstvena zavarovalnica predlagala, naj te otroke vozijo na operacije v tujino. Vemo, da je naše zdravstvo dobro organizirano in da se bodo tudi na temu področju zadev uredile v pravi smeri. Tako v Ljubljani, v Kliničnem centru operirajo sto trideset otrok. Zdaj pa sprašujem gospoda ministra: Kaj ste že ukrenili na temu področju in kaj nameravate storiti, da se bodo operacije prirojenih napak na srcu pri novorojencih izvajale strokovno ustrezno, časovno primerno in po možnosti v Ljubljani, da starši ne bodo v dvomih in v skrbeh? Hvala za odgovor.
Hvala tudi za to vprašanje. Predvsem bi želel v prvi vrsti povedati, da gre v tem primeru za zaplete oziroma probleme, do katerih enostavno ne bi smelo nikoli priti. Po razgovoru s kar nekaj vpletenih, sem še toliko bolj prepričan, da je bila težava nepotrebna, da predvsem odraža majhnost nekaterih, ki so bili v ta del vključeni, odraža slabo medsebojno sodelovanje nekaterih, slabo medsebojno razumevanje, lahko celo tudi podtikanje v določenih primerih in je bilo s tega stališča povsem nesprejemljivo. Pri tem je bila napaka vodilnih, da niso znali takoj narediti konec takšnemu načinu dela, in verjamem, da se v bodoče to ne bo ponavljalo. Naj povem, da so ti otroci, ki so bili operirani, bili ustrezno kirurško oskrbljeni v Univerzitetnem kliničnem centru v Ljubljani, naj bi bilo to bodisi s strani naših kirurgov v Kliničnem centru kot tudi s strani kirurga, ki je prihajal iz Izraela, dr. Mishalyja, in da bo tako tudi v bodoče. Problem, ki se je vzporedno pri tem pojavil, da dr. Mishaly ni imel ustrezne licence in delovnega dovoljenja, je v tem času rešen. V prejšnjem tednu je pridobil še delovno dovoljenje in z njim je tudi podpisana pogodba za naslednjih 6 mesecev, da bodo tudi naprej operirali te otroke v samem Kliničnem centru v Ljubljani. Rezultati, predvsem če gledamo umrljivost, ki se spremlja na tem področju, so odlični. Dosegajo oziroma tudi presegajo veliko centrov po svetu, seveda pa se je treba zavedati, da v nekem manjšem številu, občasno, kot na drugih področjih, bo lahko še vedno potrebno zdravljenje tudi v tujini. Dejstvo pa je, da je Klinični center sposoben in da tudi mora večino teh operacij izvajati v svoji hiši, in verjamem, da to bo zagotovil, glede na razgovore, ki smo jih imeli. Lahko povem še, da trenutno čaka 36 otrok. Že v tem tednu pride ponovno dr. Mishaly iz Izraela za poučevanje naprej in tudi za pomoč srčnim kirurgom, ki se s to vejo ukvarjajo. Tudi sam se bom z njim še v tem tednu srečal, da slišim še z njegove strani, v čem je bil dejansko problem. Hvala.
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora? Vidim, da. Izvolite.
Hvala lepa, gospod minister. Zadovoljen sem z vašim odgovorom. Se pravi, da je včasih bolj težava v organizaciji oziroma nesodelovanju kot pa na finančnem področju. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Besedo pa predajam gospodu Ivanu Hršaku, ki bo zastavil vprašanje ministru za izobraževanje, znanost, kulturo in šport dr. Žigi Turku. Izvolite.
Hvala. Spoštovana podpredsednica, spoštovani ministri, spoštovane kolegice in kolegi! Dne 29. 2. 2012 je bila izvedena zaustavitev zaposlovanja v okviru projekta nacionalnih panožnih šol in s tem 127 trenerjev, delujočih na tem projektu, ki je namenjen športni vzgoji otrok in mladine, kar pomeni, da so ti trenerji dobesedno čez noč izgubili zaposlitev. V medijih je bilo sicer zaslediti, da je država že uredila zaposlitev za 90 od teh "spornih" trenerjev ter da se na ministrstvu že pripravljajo nove poteze, ki naj bi omogočile celo večje število zaposlenih od nekdanjih 127. Ob napovedi varčevalnih ukrepov je bilo veliko govora in tudi strahu prizadetih, povezanega z odpuščanji športnikov, zaposlenih v javni upravi. Nekaj od teh ljudi je že samo v letošnji smučarski zimski sezoni doseglo izjemne športne dosežke, ki Slovenijo ponovno uvrščajo v sam svetovni vrh pri osvojenih medaljah. Športnice in športniki se bodo že letos imeli možnost izkazati na poletnih olimpijskih igrah, čez dve leti pa tudi na zimskih olimpijskih igrah. Olimpijske igre so seveda vrhunec za slehernega športnika. Njihova dobra uvrstitev nedvomno prispeva k večji prepoznavnosti države, pomeni pa tudi odlično promocijo zanjo. Vsekakor je v tem predolimpijskem času zelo pomembno, da športnice in športniki usmerijo pozornost v optimalno pripravo za doseganje vrhunskih rezultatov in čim manj v reševanje lastne eksistence, zato je pomembno, da je za njih s strani države primerno poskrbljeno. Na podlagi navedenega ministra za izobraževanje, znanost, kulturo in šport dr. Žigo Turka sprašujem naslednje, v zvezi s prvo temo: Ali drži, da so pogodbe o zaposlitvi za 90 trenerjev že sklenjene? Kako se bo rešila situacija za preostale trenerje, ki so ostali brez zaposlitve? Ali lahko poveste kaj več o razpisih, ki jih predvideva ministrstvo na tem področju? V zvezi z zaposlenimi športnimi v javni upravi pa me zanima: Ali lahko potrdite – kljub temu da je bilo sicer na spletni strani Vlade dne 13. marca 2012 že objavljeno pojasnilo, da Vlada ni sprejela nobene odločitve v zvezi z varčevalnimi ukrepi, ki naj bi zadevale pogodbe z zaposlenimi športniki po ministrstvih, oziroma da se na ministrstvih ne načrtuje nobenih sprememb glede zaposlitve teh športnikov –, da so njihove zaposlitve varne pred učinki prihajajočih varčevalnih ukrepov? Hvala.
Hvala lepa za vprašanje. Kratek odgovor bi bil naslednji: pogodbe, o katerih ste spraševali, so šle v podpis. Noben športnik, ki je zaposlen v državni upravi, ni eksistenčno ogrožen oziroma se mu ni treba bati, da bo to službo izgubil. V pripravi so tudi drugi razpisi. Če grem zdaj na daljši odgovor. Najprej bi rad povedal, da država ne zaposluje trenerjev v teh športnih šolah, ampak sofinancira plače trenerjev v sofinanciranih programih. Skratka, programe plačujemo, neposredno ne zaposlujemo trenerjev. Tudi ne plačujemo teh plač v celoti, ker mora del plače zagotoviti klub, ki je izvajalec določenega programa, v tem klubu dela trener. Pogodbe o zaposlitvi trenerjev so bile pred časom s sklepi poslane v podpis vsem izbranim izvajalcem. Večina pogodb izvajalcev programov je že podpisana tako s strani izvajalcev kot s strani ministrstva. Pri tem je treba poudariti, da je na javnem razpisu panožnih športnih šol mogoče kandidirati izvajalcem letnega programa športa, se pravi klubom in društvom, z ustreznim programom, ki ga vodi trener, ki izpolnjuje določene pogoje; nekaj o teh pogojih kasneje. Tako se v projektu panožnih športnih šol na nacionalni ravni sofinancirajo plačila izvajalcem in ne neposredno plače trenerjem. Glede na razpoložljiva sredstva po rebalansu proračuna, ki bodo na tem področju približno enaka kot lani, o tem dokončno odločate seveda vi, bo takoj po sprejetju rebalansa proračuna objavljen dodaten razpis za enako kvoto trenerjev, se pravi, da bo celotna kvota trenerjev enaka kot lani, torej se število teh trenerjev ne bo zmanjšalo. Res je, konec februarja je prišlo do zamika pri realizaciji teh pogodb, ni bilo ustavljeno zaposlovanje trenerjev v panožnih športnih šolah, ampak so potekle pogodbe za sofinanciranje izplačil izvajalcem. Pravočasno je bil objavljen novi razpis za izbor, vendar je postopek izbora sovpadel z napovedjo nove vlade o rebalansu proračuna in ta napoved je ustavila večino izplačil iz državnega proračuna izvajalcem. Moje ministrstvo je v dogovoru z Ministrstvom za finance vendar uspelo doseči, da je bilo mogoče začeti sofinanciranje izplačil 90 nosilcem izbranih programov v panožnih športnih šolah. Po sprejetem rebalansu proračuna bo objavljen dodaten javni razpis še za preostalo število programov na nacionalni ravni za sofinanciranje izvajalcev in posledično trenerjev, ki vodijo te programe. Ta razpis bo skladno s 26. členom Zakona o športu omogočal kandidaturo na javnem razpisu tudi bivšim ali sedanjim vrhunskim športnikom, ki imajo ustrezno usposobljenost. To v prejšnjem sistemu oziroma v prejšnjem razpisu ni bilo mogoče, do zdaj se je namreč uporabljal samo 28. člen Zakona o športu, ki za taka dela predpisuje visokošolsko izobrazbo športne smeri. Preprosto povedano, po novem razpisu bo lahko na ta sredstva kandidirala na primer Petra Majdič, ne pa samo nekdo z ustrezno diplomo. Poleg tega razpisa za financiranje plačila izbranim izvajalcem za preostale trenerje v panožnih športnih šolah je s 15. aprilom objavljeni tretji rok za prijavo na javni razpis za izbor izvajalcev programa za zdrav življenjski slog, ki je financiran iz Evropskega socialnega sklada in sofinanciran s strani našega ministrstva. Projekt je objavil javni zavod Planica, na voljo bo 20 novih delovnih mest za trenerje otrok in mladine, v povezavi s športno rekreacijo, ki se odvija v sodelovanju z društvi, šolami, izven rednih vzgojnih programov. Načrtujemo tudi razpis za učitelje športa, ki bi lahko bili tehnološki višek, za zaposlovanje v okviru projekta Evropskega socialnega sklada v manj razvitih skupnostih za otroke, ki tovrstne projekte najbolj potrebujejo. Projekt je v nastajanju. Uvedbo pričakujemo maja ali junija. Vsekakor lahko potrdimo, da je število zaposlenih vrhunskih športnikov in trenerjev v državni upravi za sedaj enako, kot je bilo do zdaj. Ni pričakovati, da bi resorna ministrstva, ki zaposlujejo športnike in trenerje, zmanjševala število zaposlenih. Je pa treba ob tem povedati, da je število zaposlenih športnikov in trenerjev v državni upravi vezano na kadrovski načrt Vlade, kjer imajo posamezni resorji svoje pristojnosti. Torej ni to samo stvar mojega ministrstva, vendar ministrstva, ki zaposlujejo, tudi ne napovedujejo zmanjšanje števila zaposlenih športnikov in trenerjev v državni upravi. Hvala.
Hvala lepa, minister. Želite dopolnitev? [[Da.]] Izvolite.
Ne, samo zahvalil bi se za ta pozitiven odgovor. Izgleda, da je bil strah teh omenjenih odveč. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo dajem gospodu Tomažu Liscu, da postavi vprašanje ministru za kmetijstvo in okolje gospodu Francu Bogoviču.
Hvala za besedo. Lep pozdrav. Spoštovana podpredsednica, prisotni ministri, kolegi in kolegice! Gospod minister, v zadnjem času se je name obrnilo kar nekaj posameznikov iz različnih delov Slovenije, ki imajo zelo slabe izkušnje z napadi psov, tako nanje kot na njihove otroke. Predvsem se bojijo za svoje otroke, ki so ob takšnih napadih najbolj nebogljeni in predvsem odvisni od zaščite staršev. Vsi poudarjajo, da gre le za manjši del populacije psov, ki so nevarni. Prav tako pa tudi v teh dopisih poudarjajo, da je ogromna večina lastnikov psov zelo odgovornih. Vsi predlagajo, da je zadevo na tem področju še mogoče izboljšati. Starše je tudi strah, kjer so pogosto javne površine pri šolah tudi zbirališče psov, ki so nevarni. Zato mi dovolite nekaj vprašanj: Ali se morda razmišlja o spremembah zakonodaje, predvsem tukaj mislim na Zakon o zaščiti živali, ki bi v večji meri zaščitil ljudi pred napadi psov oziroma strožje kaznoval neodgovorne lastnike? Menite, da VURS, policija ter drugi organi, predvsem inšpekcije, delo na tem področju opravljajo kakovostno? Naj povem, da iz prakse izhaja, da so starši ob zaščiti svojih otrok lahko bolj kaznovani kot neodgovorni lastniki psov, saj se lahko lastniki teh psov preko posredovanja policije zavzemajo za kaznovanje staršev in se pri tem sklicujejo na Zakon o javnem redu in miru. Tretjič: Ali je zakonodaja glede nošenja nagobčnikov pri psih šele po tistem, ko je pes že prvič ugriznil, po vašem mnenju zadovoljiva? Ali so kazni oziroma kazenske določbe v zakonu za lastnike takšnih nevarnih ustrezne? Kako bi lahko bolj ustrezno rešili problematiko cepljena teh nevarnih psov? Nazadnje: Menite, da bi bilo primerno, da bi se neodgovornim lastnikom pasov ti psi odvzeli, ker na primer ne spoštujejo določil glede nošenja nagobčnikov oziroma cepljenja? Za odgovore se vam najlepše zahvaljujem.
Hvala lepa. Izvolite, gospod minister.
Hvala, gospa podpredsednica. Lep pozdrav še enkrat poslankam in poslancem! Poslancu Liscu hvala za to vprašanje, , ki se nanaša na problematiko, ki mnogokrat tudi buri duhove v Sloveniji in tudi širom po svetu in je temu primerna tudi resno obravnavana v okviru Ministrstva za kmetijstvo in okolje. Kot ste že omenili, je Zakon o zaščiti živali tisti, ki v 11. členu jasno določa, da mora skrbnik psa z ustrezno vzgojo in šolanjem oziroma z drugimi ukrepi zagotoviti, da žival ni nevarna za okolico. Prav tako ta isti zakon določa obveznost skrbnika psa, da mora na javnem mestu zagotoviti fizično varstvo psa, tako da je pes na povodcu. V primeru, da skrbnik krši določila zakona, lahko nadzorni organi, to sta policija in uradna veterina danes, izrečeta globo od dvesto do štiristo evrov. Problem ugriza psov je resen problem, naj vam postrežem tudi s podatki o številu zabeleženih primerov, ko je pes ugriznil človeka. Po posameznih letih je za zadnja leta sledeče: v letu 2010 tisoč 584 ugrizov, v letu 2011 tisoč 449 ugrizov, do srede tega meseca, do 13. 4. je bilo tudi že zaznanih 341 ugrizov; se pravi, da smo nekje v teh trendih, ki so bili tudi v preteklih letih, mogoče z manjšim upadanjem. V okviru ministrstva je v postopku sprememba Zakona o zaščiti živali, ta zakon je bil pripravljen že v prejšnjem mandatu in tudi sedaj je že v zaključni fazi. Predvideva spremembe 11. člena tega zakona in v temu 11. členu je predvidena sprememba, da bi nadzorstvo nad varovanjem psa upravljali v bodoče tudi občinski redarji. To je eno izmed določil, s katerim se bo povečalo, če bo seveda v parlamentu tako sprejeto, število nadzorov na javnih mestih in posledično, verjamemo, tudi boljše fizično varovanje psov, to pa je pogoj, normalno, da psi tudi ne napadejo človeka. Glede na zelo hude primere, ki smo jih imeli v preteklosti, je komisija, ki pripravlja ta zakon, opravila tudi že zelo obširno debato v krogu nevladnih organizacij; tudi v okviru tistih, ki se na eni strani tako zelo prizadevno borijo za varstvo živali, kakor tudi za to, da je žival čim bolje urejena. V temu predlogu je tudi predvidena možnost usmrtitve nevarnega psa, ki povzroča občutno škodo ali predvsem nevarnost za ljudi in tega ni mogoče drugače preprečiti. Verjamem, da bo to ena od takšnih zelo hudih tem, s katero se bo soočil tudi parlament, vendar se je v okviru pripravljavca zakona, kjer so ljudje, ki se na to stroko tudi spoznajo, pripravil takšen predlog. Gre tudi za to, da bo lahko uradni veterinar, tudi po tem predlogu – govorim o normalnem predlogu, ki je v postopku za usklajevanje znotraj ministrstva, kjer je tudi razmislek o tem, da se resnično mora zagotoviti šolanje predvsem teh nevarnih pasem psov in če to šolanje ni uspešno opravljeno, da imajo uradni veterinarji pri ravnanju s temi psi precej večja pooblastila, kot so jih imeli doslej. Tu bo treba tudi razmisliti o tem odvzemu in o podobnih zadevah, kot so bile pri vašem vprašanju tudi naslovljene. Kot ena večjih novosti je tudi to, da bo lahko pes razglašen za nevarnega, še preden pride do ugriza človeka. To je to, kar se nanaša na vprašanje, kdaj morajo tudi ti psi imeti nagobčnike in podobno in da resnično v temu delu zagotovimo tudi večjo varnost za naše občane, državljane, da ne bi prišlo do številnih ugrizov, predvsem pa, da tudi zagotovimo odgovorno ravnanje lastnikov psov.
Hvala lepa. Gospod poslanec, želite dodatno obrazložitev? [[Ne.]] Besedo ima gospod Mihael Prevc, ki bo postavil vprašanje ministru za infrastrukturo in prostor gospodu Zvonku Černaču. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Spoštovana podpredsednica, spoštovani ministri, spoštovane poslanke in poslanci! Leta 2010 je bil sprejet Zakon o rudarstvu in se je začel izvajati s 1. januarjem 2011. Ta zakon je bil sprejet izključno zaradi poenostavitve postopkov za posege pri izkoriščanju mineralnih surovin, se pravi za kopanje peska v peskokopih, in tudi zato, da so občine dobile več pristojnosti pri gospodarjenju z mineralnimi surovinami, ki so za državo manj pomembne. Glede na dejansko stanje pa je očitno, da temu ni tako, ker postopki za pridobivanje koncesij ne tečejo, kot bi bilo treba, in ker je zaradi tega oškodovana država, občine in tudi gospodarstvo. Po informacijah, ki so mi znane, naj bi bivše ministrstvo za gospodarstvo samo v letu 2011 zavrnilo približno 40 vlog za podaljšanje trajanja koncesij za izkoriščanje mineralnih surovin. Prav tako je bivše ministrstvo za gospodarstvo vodilo tudi postopke za podeljevanje novih koncesij za sanacijo nelegalnih kopov, kar je bila novost tega zakona. Takoj po uveljavitvi novega zakona je bilo vloženih več vlog za pridobitev takšne koncesije, od katerih pa še nobena do danes po več kot enem letu od vložitve še ni bila rešena. Še več. Niti za en primer še ni podan predlog za sprejem koncesijskega akta. Ker v tem času ni prišlo do podaljšanja oziroma izdajanja koncesij za izkoriščanje mineralnih surovin in ker je inšpekcija zaradi tega nadaljnje izkoriščanje mnogih peskokopov ustavila, je bila nekaterim gospodarskim družbam zaradi tega povzročena velika gospodarska škoda. S tem je bila seveda oškodovana tudi država in tudi občine, ki so bile prikrajšane za te koncesijske dajatve. Spoštovani, gospod minister, sprašujem vas: Ali navedeno drži? Kakšni so bili dejanski razlogi zavrnitev vlog za podaljšanje in izdajanje omejenih koncesij? Drugo vprašanje: Kaj boste storili, da se navedene nezakonitosti odpravijo oz. ali bo vaše ministrstvo v skladu s koalicijsko pogodbo zahtevalo uveljavljanje osebne odgovornosti za bivšega direktorja Direktorata za energetiko? Hvala lepa za odgovor.
Izvolite, gospod minister.
Hvala lepa, spoštovanemu kolegu Prevcu, za to vprašanje. Eden izmed namenov postavljanja poslanskih vprašanj je gotovo tudi opozarjanje na neučinkovitost izvajanja zakonodaje oz. na nepravilnosti, ki se dogajajo v zvezi s tem. Zaradi tega so poslanska vprašanja tudi dragocen vir oz. pripomoček pri delu posameznega ministra in so dragoceni instrument v smislu celotne parlamentarne demokracije. Vprašanje spoštovanega kolega Prevca je eno izmed tistih vprašanj. Drži, tako kot je bilo ugotovljeno, da so bile praktično vse vloge, ki so bile podane za podaljšanje rudarskih koncesij v skladu z novelo Zakona o rudarstvu iz leta 2010, ki je začela veljati s 1. januarjem 2011, in ki jih je bilo 40, zavržne zaradi tega, ker je bilo ugotovljeno, da niso bili izpolnjeni vsi zakonsko določeni pogoji, predvsem 50. člena tega zakona. Drži tudi, da do sedaj ni bila podeljena še nobena koncesija za sanacijo nelegalnih kopov oz. da so se pred kratkim nekatere koncesije podelile, ampak to bistveno ne spreminja stanja na tem področju. Nesporno drži, da imamo na eni strani problem z normativno ureditvijo, katere namen, ki je bil takrat zasledovan, očitno ni bil dosežen in je treba v tem delu ta zakon spremeniti, zato so že predlagane spremembe tega zakona, ki ga bomo vložili v zakonodajno proceduro po nujnem oz. skrajšanem postopku. Drži pa tudi, da je v določenem delu treba pregledati odzivnost in način delovanja uradnikov v posameznih upravnih postopkih. V tem delu bom uvedel izredni nadzor nad tem področjem in v skladu s temi ugotovitvami tudi ukrepal. Hvala lepa.
Hvala lepa. Če ni dopolnilnega vprašanja, potem dam kar naprej oz. to je bilo že izvedeno. Dajem besedo za poslansko vprašanje gospe Romani Tomc. Postavlja poslansko vprašanje ministru za izobraževanje, znanost, kulturo in šport dr. Žigi Turku.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani minister dr. Žiga Turk! Glede na dejstvo, da so sindikalne organizacije za sredo 18. aprila napovedale splošno stavko in da bo ta stavka seveda zadevala tudi zaposlene v šolstvu, vas sprašujem: Katere ukrepe je sprejelo ministrstvo, da ne bi prišlo do stanja, v katerem bi bila ogrožena varnost otrok v otroških vrtcih in v osnovnih šolah?
Gospod minister.
Hvala lepa za vprašanje. Res je. Sindikati so za 18. april, kot vsi vemo, napovedali splošno stavko, ki naj bi potekala tudi v vrtcih in šolah. O tej stavki sindikati obveščajo javne zavode in jim dajejo navodila, kako naj organizirajo delo v javnem zavodu, navodila o udeležbi in poteku stavke. V zvezi s tem sem tudi jaz poslal šolam okrožnico, ki jo je narekovala predvsem skrb za otroke. Oprli smo se na zakonska določila, po katerih so vrtci in šole nesporno dolžne tudi v času trajanja stavke zagotavljati delovni proces, ki v svojem minimumu predstavlja varstvo otrok, oskrbo otrok, učencev in dijakov ves poslovalni čas vrtca oziroma ves poslovalni čas šole, ni pa treba v tem času izvajati programov javne službe, to se pravi poučevati matematiko, slovenščino in druge stvari. Zahtevali smo, da so vrata šole odprta, da so sprejeti vsi, ki tja pridejo, da je zagotovljeno za red in mir, da je šola ogrevana, da se razdeli malica. V okrožnici smo navedli seznam konkretnih del in nalog v času stavke. Ta okrožnica je bila v petek objavljena na spletni strani ministrstvo. Določa, da morajo šole vsekakor zagotavljati varovanje otrok, poskrbeti za prehrano, da morajo zagotoviti prevoz za tiste, za katere je to sicer organizirano. Sindikati in gospod Štukelj so to okrožnico ocenili kot ustrahovanje, kot nedopusten pritisk, obtoževali so nas, da ne poznamo ustave, zakonodaje in podobnega in pribili, da bodo šole zaprte. Zdaj postane stvar šele zanimiva. Namreč, mi si nismo te okrožnice izmislili. Mi smo napisali natančno iste stvari v to okrožnico, kot je napisal moj predhodnik dr. Pavel Zgaga nekoč davnega leta 2000 v okrožnico šolam pred stavko, ki se je obetala takrat. Jaz in gospod Zgaga sva bila prepričana, da vladi z objavo okrožnice izpolnjujeta svojo dolžnost, da skrbita za otroke, da s tem ni kršena pravica do stavke in seveda od učiteljev ni zahtevala, da izvajajo učne obveznosti. Oba sva ravnala v skladu z zakonom, enako tudi minister Zgaga. Zanimiva pa je razlika sindikatov v tistem in v tem primeru. Takrat, leta 2000, je gospod Štrukelj poudaril, citiram, "da so sindikati v sporu z vlado, ne z otroki, da bodo za to poskrbeli za jutranje varstvo, podaljšano bivanje in prehrano otrok. Učitelji naj bi za učence in dijake in študente v času pouka pripravili tudi različne okrogle mize in druge oblike neformalnega izobraževanja." Dodal je tudi, da so zaposleni v šolstvu odločeni braniti družbeni ugled učiteljskega poklica, ne glede na to, ali bo stavka plačana ali ne. To je članek iz Dnevnika iz aprila leta 2000, ko je bil odnos tak. Tak je bil odnos v času, ko je bil nek drug minister, ko je bil nek drug predsednik vlade, danes pa sindikati pravijo, da bodo šole zaprte in pika. In zraven dodajo še kakšen citat Karla Maya. Hvala lepa.
Hvala lepa. Ni dopolnitve odgovora. Naslednje vprašanje bo postavil gospod Jožef Horvat ministru za kmetijstvo in okolje gospodu Francu Bogoviču.
Hvala lepa. Spoštovana kolegica podpredsednica, poslanke in poslanci, spoštovani gospodje ministri! Kot rečeno, bom vprašanje naslovil na spoštovanega ministra za kmetijstvo in okolje gospoda Franca Bogoviča. Gospod minister, ne zavidam vam situacije, ki ste jo prevzeli na področju odlagališč komunalnih odpadkov ali točneje nerazumnega zapiranja odlagališč odpadkov. Tik pred nastopom nove slovenske vlade je Ministrstvo za okolje in prostor s svojimi službami in s pomočjo svoje inšpekcije zaprlo 11 regijskih odlagališč z obrazložitvijo, da odlagališčem v preteklosti ni uspelo dobiti okoljskih dovoljenj. To je sicer res, a res je tudi, da so odgovorni na Ministrstvu za okolje in prostor najprej proizvedli izjemno zapleten in hipertrofiran sistem zakonodaje, ki ureja področje ravnanja z odpadki. Zaradi lažje predstave o dimenziji problema naj povem, da gre za več kot eno tretjino slovenskih občin. Ker se je zapiranje odlagališč dogajalo tik pred nastopom nove vlade in ob zavedanju, da smeti predstavljajo dober posel, lahko špekuliram, da ni morda predčasnega in nesmiselnega zapiranja odlagališč naročil tako imenovani smetarski lobi. Kot poslanec moram na to opozoriti, saj želim, da v tej hiši sprejemamo samo dobre rešitve, dobre rešitve za vse državljane. Za nekatere primere odlagališč je bila izdana sodba Upravnega sodišča, ki je potrdila pravilnost odločitve o zaprtju odlagališč. Tako na primer inšpekcijske službe v primeru komunalne deponije v Ormožu zahtevajo zaprtje s 15. majem 2012, torej čez mesec dni, čeprav je bila deponija urejena po predpisanih zahtevah in je prostih kapacitet še za 50 tisoč ton obdelanih komunalnih odpadkov. Konkretno to pomeni, da je 19 občin potisnjenih ob zid, za ureditev deponije je bilo porabljeno veliko denarja, sredstev za zapiranje ni, prebivalci, katerih socialno stanje je vsak dan slabše, pa bodo morali plačevati odvoz odpadkov na dražje deponije. Gospod minister, sprašujem vas: Kakšni so vaši pogledi in kakšni načrtovani ukrepi za razrešitev zapletene situacije na področju omenjenih odlagališč odpadkov? Osebno pričakujem razumne odločitve v prehodnem obdobju do konca leta 2015 oziroma do zapolnitve kapacitet. Hvala za vaš odgovor in za vaša prizadevanja za razrešitev akutne problematike.
Hvala lepa za vprašanje. Izvolite, gospod minister.
Hvala za vprašanja. Resnično so vprašanja, ki jih danes postavljate poslanke in poslanci, tista, ki se jih je treba hitro lotiti in predvsem poiskati rešitev. Kot ste dejali, je področje ravnanja z odpadki eno od tistih področij, okoli katerega je v Sloveniji marsikaj treba še postoriti. Tudi Odbor za kmetijstvo, gozdarstvo, prehrano in okolje je v Gornji Radgoni obravnaval to problematiko, kjer smo si tudi zapisali sklepe, za katere smo tudi se zavezali, da jih izvedemo, uresničimo. Del teh sklepov se nanaša tudi na to vprašanje. V osnovi pa gre za zavezo, da do letošnjega poletja pripravimo in sprejmemo operativni program ravnanja z odpadki, ki bo uredil vsa področja od zbiranja, obdelave, odlaganja, eventualnega sežiga in vse, kar je potrebno na osnovi direktiv, zakonodaje, ki nam sledi. Problem, ki ste ga omenili, je zelo resen problem. Gre za to, da je v okviru direktiv o celovitem preprečevanju in nadzoru onesnaževanja, skrajšano IPPC direktiva, bilo v preteklem desetletju v Sloveniji marsikaj postorjeno in cela vrsta gospodarskih družb je bistveno hitreje in tudi odzivneje sledila tem določilom in večina, vsa podjetja so pridobila ta okoljevarstvena soglasja, dovoljenja. Razlika je še mogoče kakšna, kot tudi zloglasen primer, ki je v samem medijskem prostoru – Lafarge in podobno. Na področju ravnanja z odpadki je predvideno tudi v skladu z dosedanjim operativnim programom in z investicijami nekaj teh večjih odlagališč, ki bodo delovala in bodo v funkciji vse do leta 2030. Ocenjujemo, da je tudi teh tako zgrajenih ali pa še predvidenih za izgradnjo odlagališč dovolj, glede na to, da smo vsi zavezani, da bomo zelo hitro zmanjševali količino odpadkov. Vmesno obdobje nastopi od zdaj pa vse do konca leta 2015, ko je treba zagotoviti tudi še več odlagalnega prostora. Glede na to, da infrastruktura, ki jo je treba zgraditi, do takrat ne bo zgrajena, to danes že vsi vemo, ker je bilo v osnovi tudi prej predvideno, da bodo nekateri centri za ravnanje z odpadki, ki so planirani, prej že zaključeni. Počasi se ta mozaik polni. Celje je v obratovanju, Koroška – prejšnji teden; Puconci imajo odločbo, gredo v investicijo, prav tako Pragersko – tik pred zaključkom; nadaljuje se z Ljubljano. Tako se ta zemljevid počasi polni. Vidimo pa že vsi, da bo leta 2015 potrebno kar precej odlagalnega prostora. Problem teh odlagališč, ki so bila zaprta, to so Dobrova Ormož, Kovor Tržič, Stara Gora pri Novi Gorici, Špaja dolina Grosuplje, Leskovec Novo mesto, Globoko Trebnje, Gajke Ptuj, je to, kot ste pravilno ugotovili, da niso pridobila okoljevarstvenega soglasja. Na to temo smo imeli celo vrsto pogovorov z vsemi akterji znotraj hiše, najprej, ki so udeleženi v tem procesu, se pravi oba direktorata na okoljskem delu ministrstva, Arso in tudi inšpekcijske službe. Jasno je, da so bili roki, ki jih Evropska komisija zahteva od nas, v letu 2011 tisti, ko je bilo treba pridobiti okoljevarstveno soglasje. V nasprotnem primeru so nam sledile tudi kazni, če teh zadev ne bomo izpolnjevali v skladu z IPPC direktivo tudi na dnevnem nivoju. Prišlo je do dokaj težke situacije, v kateri bo v tem mesecu pa naslednjem kar nekaj odlagališč dejansko ostalo brez pravne podlage za odlaganje. Naročilo in tudi aktivnosti se vodijo v tej smeri, da se dejansko potrudijo vsi, ki so udeleženi v tem procesu, da čim prej na zakonit način odpro ta odlagališča. Gre pa za to, da je najprej treba zagotoviti nekaj ključnih pogojev, ki so problematični in zaradi katerih je tudi prišlo do teh težav. Prvi je, da se zadosten procent odpadkov presortira, obdela, preden se odlaga. Drugi del je, da se uredijo težave z odcednimi vodami in monitoringi so tisti, ki morajo to potrditi. Ponekod so odlagališča tudi preveč zapolnjena, naslednji problem pa so finančna jamstva, ki jih je tudi treba zagotoviti. Kar nekaj od teh odlagališč, tri, že pripravlja ponovne vloge za to okoljevarstveno dovoljene: Kovor Tržič, Globoko Trebnje, Leskovec Novo mesto. Kolikor je meni znano, je tudi Ormož tik pred tem, da vloži to vlogo. Vsi, ki so udeleženi v tem procesu, imajo nalogo, da vzamejo to zadevo takoj v roke in čim prej, po najkrajših postopkih pridobijo tudi okoljevarstvena soglasja, hkrati pa je normalna zaveza upravljavcev, da izpolni [[...]] [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Imate morda zahtevo po dopolnitvi? [[Ne.]] Naslednja bo postavila vprašanje Kristina Valenčič, in sicer ministru za notranje zadeve dr. Vinku Gorenaku.
Hvala za besedo. Spoštovana podpredsednica, prisotni ministri, kolegice in kolegi! Kljub temu da je gospod minister o reorganizaciji ministrstva in policije že orisal svoj pogled in načrtovane ukrepe, mi dovolite, da še nekoliko podrobneje spregovori o ukrepih, ki bodo vodili v krepitev prometne varnosti. Po štiriletnem premoru se namreč tudi sama vozim ponovno v službo v Ljubljano in tako več kot dve uri preživim na cestah. Državljani me opozarjajo, a tudi sama to opažam, da se je prisotnost policistov na terenu zmanjšala. Ugotavljamo, da se policisti usmerjajo predvsem v manjše prekrške oziroma na točke, ki ne predstavljajo večje nevarnosti v prometu. Zato se krepi občutek, da je delo usmerjeno v pobiranje glob in ne v krepitev prometne varnosti. Zagotovo k večji varnosti prispevajo tudi usposobljeni policisti, ki so za svoje delo ustrezno nagrajeni in niso obremenjeni z izpolnjevanjem nepotrebnih obrazcev in poročil. Zato vas sprašujem: Kakšne ukrepe lahko pričakujemo za krepitev varnosti v letošnjem letu? In: Ali je eden izmed njih tudi tako imenovani projekt Kaskade, o katerih beremo v medijih? Za kaj torej gre v konkretnem primeru? Hvala lepa.
Izvolite, gospod minister dr.Vinko Gorenak.
Hvala lepa. Na nek način res lahko nadaljujem tam, kjer sem končal. Me to v bistvu veseli, da lahko kompletneje predstavim celo zadevo. Začel bom tam, kjer ste vi končali. Projekt Kaskade – v policiji so pač navajeni vsako stvar poimenovati z nekim, takim bolj ali manj, famoznim imenom. Tako je tudi tokrat. Ampak za mene ime niti ni pomembno, pomembna je vsebina. Pri vsebini pa gre dejansko za to, na kar sem prej že odgovarjal; pomeni, da gre za prenose delovnih mest z vrha zgradbe v njene temelje. Pomeni nižanje števila delovnih mest v vrhu, zlasti tam, kjer gre za upravljanje, tam, kjer gre za usmerjanje, administracijo, kjer ne gre za klasično operativno policijsko delo v smislu preiskovanja kaznivih dejanj, v smislu tistih kaznivih dejanj, ki jih rešuje Nacionalni preiskovalni urad in tako dalje. Torej, vsega ostalega, prenašanje delovnih mest in ljudi navzdol. To je torej smisel tega projekta. Kar pa se tiče te prometne varnosti. Z vami se lahko globoko strinjam. Mimogrede naj poudarim, da v letošnjem letu beležimo, mislim, da po zadnjih podatkih, kar 40-odstotno nižanje števila mrtvih na cestah. To je relativno zelo ugoden podatek in upati je, da se bo ta trend tudi nadaljeval, ker potem bomo že prišli med tiste bolj spodobne evropske države na tem področju. Z vami se lahko strinjam. Na eni strani bo – to bo proces, tega me ne smete čez pol leta vprašati, kakšen je rezultat, ampak v času tega mandata pa vendar lahko pričakujemo bistveno krepitev števila delovnih mest policistov na lokalni ravni, tudi na področju, za katerega vi sprašujete. Tisto, kar pa se mi zdi pa najbolj kritično, tisto, kar se mi zdi najbolj problematično, pa je naslednje. Recimo, na relaciji od Ljubljane do Celja, po stari cesti, zame ni sprejemljivo, da se postavi radar na koncu neke vasi, da se postavi radar na koncu neke omejitve ali na začetku neke omejitve, ko pa vam analiza pokaže, da je tam nič prometnih nezgod. Smiselno je kaznovanje in smiselno je represivno ukrepanje tam, kjer so kritične točke. To pa pomeni, če vzameva relacijo med Celjem in Ljubljano oziroma obratno, govorim o stari cesti, da mi natanko vemo, kje so kritične točke in kje so mrtvi. Če bomo radarje postavljali tja in če bomo kaznovali tam, bom jaz "za". Ne bom pa nikoli "za", da bi se postavljali radarji tako, da je evidentno vnaprej jasno, da je zaradi denarja. Ne nazadnje te kazni ne prinesejo toliko v proračun, da bi bil kdaj zagovornik tega. Sam sem bil 10 dni pred ministrsko funkcijo deležen tovrstnega postopka na gorenjski avtocesti na cestninski postaji. To so nesmiselni ukrepi. Dal bom zelo jasna navodila policiji na tem področju, kdaj je potrebno represivno ukrepanje tam in na tistih točkah, kjer so posledice. Ker to je smiselno. Smiselno je kaznovati, in to kar "oreng", oprostite izrazu, na tistih odsekih, kjer imamo mrtve, kjer imamo hude prometne nezgode, ne pa tam, kjer prometnih nezgod ne beležimo že 20 let. Takšne usmeritve policiji bodo zagotovo šle in pričakujem, da bo v tej smeri šlo in nikoli ne sme biti naloga policije, in tudi ne bo – čeprav znam slišati kakšen očitek na ta račun tudi v bodoče –, da bi policija polnila državni proračun na račun kazni. Je pa res, da kolikor vem, na Ministrstvu za infrastrukturo, promet pripravljajo tudi spremembe zakona na tem področju. Tisto, kar je koalicija govorila pred samim nastopom tega mandata, namreč, da bomo tiste denarne kazni, tiste globe, uradno povedano, ki so za banalne prekrške – pozabite dati smerokaz, pozabite doma vozniško dovoljenje, to vsak policist preveri v pol minute –, da ste kaznovani s 100 evri, 120 evri. To je brez zveze. To je nesmisel. Ne bomo pa nižali kazni, kot kaže, tam, kjer gre za hude prekrške. Tudi odvzemi avtomobilov. Mi danes plačamo, oprostite, pol milijona evrov za to, da skladiščimo odvzeta vozila v zadevah, kjer to ne bi bilo treba. Ne rečem, tam, kjer gre za najtežje prekrške – da, vzeti avto, zaradi mene za veliko daljše obdobje, kot je zdaj, ne pa za banalne stvari. Hvala lepa.
Hvala lepa. Ne želite dodatnega odgovora. Besedo ima mag. Katarina Hočevar, ki bo postavila vprašanje ministru za izobraževanje, znanost, kulturo in šport dr. Žigi Turku.
Hvala za besedo, spoštovana podpredsednica, lep pozdrav kolegom, kolegicam, poslankam in vam, spoštovani ministri! Moje poslansko vprašanje se nanaša na širokopasovni internet in na njegovo uvajanje na celotnem območju Slovenije. Nekaj o tej problematiki in pa ukrepih ministrstva za infrastrukturo in prostor smo danes sicer že slišali, vendar ga sama naslavljam na vas, minister za izobraževanje, znanost, kulturo in šport, saj vaše ministrstvo v skladu z Zakonom o državni upravi opravlja tudi naloge s področja informacijske družbe in elektronskih komunikacij. Zavedamo se, da je internet bistveni pogoj za gospodarski razvoj, za gospodarsko rast, ključni dejavnik na področju izobraževanja in pomemben spodbujevalec splošne informiranosti prebivalcev. V koalicijsko pogodbo smo zapisali takole: "Dostop do širokopasovnega omrežja mora biti zagotovljen vsem po dostopnih pogojih." S tem se seveda strinjamo tudi v Državljanski listi, saj menimo, da je nedopustno, da obstajajo kraji, kjer zaradi preobremenjenosti omrežja ali odsotnosti le-tega prebivalci teh območij nimajo možnosti priklopa na širokopasovni internet. Sprašujem vas, spoštovani gospod minister: Kaj ste morebiti že naredili glede regulacije za dokončanje procesa 100 % pokritosti prebivalstva Slovenije s širokopasovnim omrežjem? Oziroma: Katere ukrepe načrtujete na vašem ministrstvu na področju pospeševanje e-vključenosti? Za odgovor se vam najlepše zahvaljujem.
Minister, imate besedo.
Hvala lepa za besedo. Gospa poslanka ima popolnoma prav. Širokopasovni internet je danes bistveni pogoj ne samo za učenje, ne samo za izobraževanje, ne samo za družabne stike, tudi za poslovanje in zato je posebej pomembno, da je enakomerno dostopen po vsej državi, to je konec koncev tudi cilj Agende 2020 oziroma njenega poglavja Digitalna agenda. V Sloveniji več kot četrtina vseh prebivalcev še nikoli ni uporabljala interneta, zato Vlada pripravlja več različnih projektov, ki so osredotočeni na področja belih lis. Bele lise obstajajo geografsko in bele lise obstajajo demografsko in bele lise obstajajo tudi socialno. Skratka, živiš na napačnem območju, si napačne starosti ali prihajaš iz socialno ogroženega območja. Konkretno bi lahko govorili, da gre za štiri sklope dejavnosti. Opozorili ste že na to, kar je govoril kolega Černač v zvezi z gradnjo širokopasovnih omrežij. V teh dneh pripravljamo zakonske spremembe, ki bodo zagotavljanje širokopasovnih storitev dajale oziroma nalagale tudi ponudniku univerzalne storitve. Pripravljamo razpise za projekte e-vsebin, katerih cilj je tudi e-vključenost, in ne nazadnje bo Vlada kmalu imenovala zagovornika digitalnih tehnologij oziroma digitalnega šampiona, kot se ti ljudje pojavljajo v različnih evropskih državah, zato da bi povečali nekako tudi javno, osebnostno, personalno vidnost teh tehnologij. V zvezi z regulacijo širokopasovnega dostopa naj uvodoma pojasnim, da na ministrstvu pripravljamo novelo Zakona o elektronskih komunikacijah, ki prinaša izboljšave na področju širokopasovnega dostopa. Osnutek zakona, ki je bil v javni obravnavi konec lanskega leta, bo vzpostavil pravno podlago za to, da se širokopasovni dostop vključi v univerzalno storitev. Apek, Agencija za pošto in elektronske komunikacije bo lahko glede na trenutni zakonski osnutek kot prenosno hitrost, primerno za funkcionalen dostop do interneta, ki je vključena v zagotavljanje univerzalne storitve, določala tudi prenosno hitrost, ki je prenosna hitrost širokopasovnega dostopa. Že v okviru obstoječe zakonodaje in zakonske direktive ima Vlada možnost, da določi obvezne storitve izven obsega univerzalne storitve, torej da bi izven obsega univerzalne storitve zahtevala, da se ponuja širokopasovni dostop, vendar mora za to poseči v proračun, kar pa glede na trenutno stanje ni mogoče. Na ministrstvu se zavedamo, da je eden izmed ključih pogojev za uporabo prednosti informacijske družbe tudi dobro usposobljen uporabnik. Le uporabnik je tisti, ki lahko izrabi potenciale, izboljša svojo konkurenčnost, svojo kvaliteto življenja, nasprotno pa digitalno nepismeni še hitreje zaostajajo in so izključenih iz sodobnih trendov v informacijski družbi. Ob nujni ugotovitvi, da so za spodbujevalne razvojne aktivnosti potrebni razpoložljivi investicijski viri, je naš cilj razvoj vključujoče informacijske družbe, ki bo dostopna vsem prebivalcem. Da bi to dosegli, izvajamo projekte za večjo ponudbo kvalitetnih, uporabniško prijaznih e-storitev ter projekte za hitrejšo gradnjo širokopasovnih omrežij kot infrastrukturnega pogoja za dostop do e-storitev in e-vsebin. Razpoložljivost e-storitev in njihovo dostopnost nista dovolj, za večje povpraševanje po e-storitvah in njihovo uporabo izvajamo projekte za povečevanje digitalne pismenosti prebivalstva in e-vključenosti. Prizadevamo si za uveljavitev splošnih pogojev in načinov, ki naj vsakemu posamezniku omogočijo pridobiti digitalno pismenost. Naše dejavnosti posebej usmerjamo k tistim družbenim skupinam, ki imajo slabše možnosti za vključitev v informacijsko družbo. Hvala.
Hvala lepa. Ste zadovoljni z odgovorom? [[Da.]] Potem bo naslednja vprašanje zastavila Polonca Komar, in sicer ministru za infrastrukturo in prostor, gospodu Zvonku Černaču.
Hvala lepa za besedo. Lep pozdrav vsem ministrom, kolegom poslancem! Naše vprašanje oziroma moje vprašanje pa je sledeče; slišali smo ga sicer že večkrat, najdemo ga tudi v kakšnem od prejšnjih mandatov, vendar še enkrat, ker je za Koroško zelo pomembno. Namreč, tretja razvojna os je izjemnega pomena za razvoj gospodarstva, pretok delovne sile, razvoj turizma in povečanje blaginje pomembnega dela Slovenije. Že leta 2004 so nastale prve ideje, načrti za izgradnjo nove državne ceste, danes pa se zdi, da smo po vseh teh letih ponovno na začetku poti, a žal še ne na prvem kilometru te, za našo državo prepotrebne cestne povezave. Sprašujemo se, kaj se je zalomilo, kdo je za to odgovoren in predvsem, kdaj bo tretja razvojna os končno zgrajena? V Državljanski listi menimo, da je treba vložiti vse organizacijske in finančne napore, da zagotovimo enakomeren regionalni razvoj, ustrezno medsebojno povezanost središč mednarodnega, nacionalnega in regionalnega pomena v širšem prostoru tako imenovane tretje razvojne osi. Razumemo, da gre za velik organizacijski in finančni zalogaj, vendar, ker do danes še ni bilo izvedenih resnih naporov do realizacije projekta, vas sprašujem: Katere aktivnosti so bile do danes izvedene na projektu tretje razvojne osi? Kakšen je terminski načrt izgradnje? Kakšna je ocenjena vrednost izgradnje in kako jo bomo financirali? Kdaj se bo izgradnja tretje razvojne osi pričela in kdaj se bomo Korošci končno lahko po tej poti tudi prvič zapeljali? Hvala za odgovor.
Hvala lepa. Izvolite, minister, imate besedo.
Hvala lepa spoštovani poslanki tudi za to vprašanje. Danes smo nekaj okoli poteka tretje razvojne osi že povedali in slišali. Glede na to, da poteka od avstrijske do hrvaške meje, zadeva široki prostor in mogoče je prav, da še enkrat povem nekaj bistvenih ugotovitev. Glede na to, da celoten postopek traja že osem let, je bilo naporov kar nekaj, vendar je rezultatov oziroma učinkov premalo. Postopek umeščanja tretje razvojne osi se je pričel konec leta 2004 s pobudo takratnega ministra za promet za pripravo državnega lokacijskega načrta za gradnjo državne ceste med avtocesto 1 Šentilj–Koper in Velenje–Slovenj Gradec–Dravograd in mejo z Republiko Avstrijo; to je bil ta prvi, tako imenovani severni del. Potem je tej pobudi iz leta 2004 sledila še dopolnitev, in sicer v začetku leta 2006 za gradnjo državne ceste med avtocesto 1 Šentilj–Koper in avtocesto A2 Karavanke–Obrežje ter med avtocesto Karavanke–Obrežje in mejo z Republiko Hrvaško. Se pravi, celotna trasa, ki poteka na območju približno 200 kilometrov, je bila razdeljena na tri odseke: severni del, ki se v prostor umešča pretežno kot štiripasovna hitra cesta v dolžini približno 62 kilometrov, srednji del, ki se umešča pretežno kot dvopasovna cesta in poteka med obema avtocestama, približno 61 kilometrov je dolžina te trase, in južni del, ki se v prostor umešča mestoma kot štiri- in mestoma kot dvopasovna cesta in poteka, kot sem že omenil, od avtoceste A2 Karavanke–Obrežje pri Novem mestu do meje z Republiko Hrvaško v dolžini približno 79 kilometrov. Glede na zahtevnost te trase in glede na obsežnost so bili ti deli razdeljeni še na posamezne pododseke: severni del na štiri pododseke, prvi od avtoceste do Velenja, drugi od Velenja do Slovenj Gradca, tretji od Slovenj Gradca do Dravograda in četrti Holmec–Otiški Vrh do meje z Republiko Avstrijo. V srednjem delu je trasa enotna in je bila zasnovana po študiji variant ob upoštevanju tako imenovane minimalne alternative. V južnem delu je bil ta del razdeljen na tri pododseke, od priključka na avtocesti Karavanke–Obrežje, s predorom Gorjanci, do priključka Maline, drugi odsek Maline do mednarodnega mejnega prehoda Metlika in priključka Črnomelj-jug in tretji pododsek od priključka Črnomelj-jug do mednarodnega mejnega prehoda Vinica. Zapletov pri tem umeščanju, iskanju rešitev, podvariant, variant, študij in tako naprej je bilo kar nekaj. Ključno pri celi zgodbi je pa dejstvo, da vrednost celotne trase ni tako majhna, dosega približno 2 milijardi evrov po optimalnih cenah, seveda izhajajoč iz tega, na kakšen način bo posamezen del te razvojne osi umeščen v prostor. Za severni del je predvidena umestitev prvega in drugega pododseka v letu 2012, za tretjega v letu 2013 in četrtega v naslednjih letih, za osrednji del v letu 2015 in za južni del glede odseka Novo mesto–Maline 2012, Maline–Metlika–Črnomelj 2014 in Črnomelj–Vinica 2016. Sledeč tej umestitvi naj bi tudi sledili postopki izgradnje. Prej sem omenil, da sredstev v državnem proračunu za tako zahtevno investicijo ne bo. Iz tega razloga se predvidevata dva vira, en vir je oddaja v koncesijsko razmerje, drugi vir je pa naslednja finančna perspektiva v obdobju 2014–2020. Kdaj konkretno bo cesta v prvem odseku severnega dela in v prvem odseku južnega dela zgrajena, je danes težko napovedati. Kar se mene osebno tiče, vam bom lahko dokaj zanesljivo napoved dal konec maja oziroma v mesecu juniju, ko bomo imeli, tako kot sem napovedal, celotno prometno infrastrukturo razdeljeno po posameznih odsekih, trasah, terminskih načrtih in tudi vrednostnih opredelitvah za območje celotne države.
Hvala lepa. Želite dodatno obrazložitev? [[Ne.]] S tem smo zaključili prvi krog vprašanj poslank in poslancev in prehajamo na drugi krog. V drugem krogu ima prva možnost zastaviti vprašanje mag. Majda Potrata, in sicer ministru za izobraževanje, znanost, kulturo in šport dr. Žigi Turku. Izvolite.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovani gospod minister! Na vas se obračam z vprašanjem, ki me je zaposlovalo kar nekaj časa in sem ob nekaj različnih priložnostih tudi že na ta problem opozarjala. Gre za sklep Vlade, sprejet na seji 8. marca 2012, ki je v javnem sektorju prepovedal od dneva sprejema, se pravi od 8. marca, sklepanje vseh avtorskih in svetovalnih pogodb v javnem sektorju. Sklepanje takih pogodb je mogoče zgolj izjemoma ob predhodnem soglasju Vlade Republike Slovenije. Ko sem slišala za ta sklep sem pričakovala, da se sklep nanaša na sklepanje pogodb v državni upravi, saj je bilo pogosto mogoče slišati očitke, koliko denarja naj bi šlo za take pogodbe. Vendar ne. Ko sem v časopisu zasledila opozorilo o tem, kaj pomeni sklepanje takih pogodb oziroma odpoved za gledališča in za RTV, se je zgodba začela odpletati drugače in pokazalo se je, da je bilo tudi ministrom naročeno, da morajo pripraviti v 14 dneh dejansko stanje in vrednosti avtorskih pogodb v posamičnih sektorjih. Še v okviru tega predpisanega roka, natančneje 19. marca, ste se obrnili z ministrstva na javne zavode in dali dva dni časa, da se pripravi seznam vseh aktivnih avtorskih pogodb, pa tudi tistih podjemnih pogodb, v katerih je omenjeno svetovanje. To pa je nekaj, kar je naložilo nadzor nad avtorskimi pogodbami tudi javnim zavodom, ne samo tistim, ki so iz države financirane, ampak tudi tistim, ki so v lokalnih skupnostih, in tukaj se seveda postavlja vprašanje pristojnosti ministrstva, da ne govorimo o učinkih. Seveda, ker smo zadnje čase veliko govorili in slišali o varčevanju, je v javnosti odmeval tudi podatek, da naj bi za 23 milijonov takih pogodb bilo sklenjenih in to naj bi bilo neupravičeno zažiranje javnih sredstev. Dejstvo pa je, da je delo v kulturi, zlasti v javnih zavodih, v gledališčih, drugače organizirano kot morebiti kod drugje, to se pa ve, da je tudi drugače organizirano v javnem zavodu RTV. Zato vas sprašujem, gospod minister: Kako se ministrstvo vključuje v iskanje rešitev, da bi se programski načrti v javnih zavodih na področju kulture nemoteno izvajali navkljub sklepu Vlade Republike Slovenije? Hvala.
Izvolite, minister, imate besedo.
Hvala lepa za vprašanje. Zelo podobno, skoraj identično vprašanje sem dobil tudi od spoštovane gospe poslanke Tamare Vonta, tako da upam, veseli me, da je tudi ona zdaj v dvorani. Najprej naj pojasnim; ta sklep Vlade ni poseben sklep, ki bi nastal na predlog ministrstva za izobraževanje, znanost, kulturo in šport, ampak je splošen ukrep, ki se nanaša na vse vladne službe, urade in tudi na celoten javni sektor. Ne prepoveduje sklepanja novih avtorskih, svetovalnih in podjemnih pogodb, ampak zgolj zahteva, da se te pogodbe sklepajo ob oziroma po predhodnem soglasju Vlade Republike Slovenije. Ta sklep je bil sprejet v času, ko smo imeli nefunkcionalen proračun, ko smo imeli popolnoma nerealen proračun, ko niti izhodišč za rebalans ni bilo pred nami in ko se je Vlada zelo težko zavezovala h kakršnim koli obremenitvam, ki bi nastajale v javnem sektorju. S tem sklepom smo na nek način tudi direktorje, predstojnike vseh teh zavodov zavarovali pred tem, da bi v času, ko se pripravlja rebalans, ko finančna prihodnost njihovih organizacij ni gotova, sklepali pogodbe, s katerimi bi se zavezali k izplačilom v nadaljevanju leta, za katera bi se morda izkazalo, da ne bodo finančno pokrita. S tem ukrepom smo tudi dosegli, da so se javni zavodi in vsi ostali, ki se jih je ta sklep tikal, tudi ministrstva, tudi vladni uradi, vprašali, kaj počnejo oziroma koliki del programa nosijo tam zaposleni s plačami in koliko del programa odnašajo tisti, ki se jih plačuje z avtorskimi honorarji, katerih delovno mesto pa tudi socialna varnost in še kakšna druga pravica je bistveno slabša od vse tistih, ki so redno zaposleni. Problema, o katerem ste govorili, se popolnoma zavedam. Zavedamo se, da je delo v kulturi, znanosti, RTV, medijih in še kje po svojo naravi drugačno. Prepričani smo, da bomo morali najti neko vmesno rešitev med tako fleksibilno obliko dela, kot je avtorska pogodba, in tako nefleksibilno obliko dela, kot je delo za nedoločen čas. To je konec koncev del programa oz. študija o reformi javnih zavodov v kulturi, ki je nastala v času prejšnjega mandata in na kateri nameravamo graditi. Kako problem reševati v prihodnje oz. kako se bo problem razrešil? Mislim, da gre za vprašanja tednov. V tem času bomo prednostno obravnavali prošnje za sklepanje avtorskih pogodb, ki bodo iz zavodov prihajale. V interventnem zakonu so pa vzpostavljene trajne rešitve za to, kako se v teh sektorjih sklepajo avtorske pogodbe. Nekoliko je od organizacije do organizacije režim različen, od takega, kjer soglasje k avtorskim pogodbam daje svet zavoda, recimo Programski svet RTV, do takih, kjer to daje svet zavoda po predhodnem soglasju ministrstva, pa do takih, pri katerih je treba iti z avtorsko oz. svetovalno pogodbo na Vlado, to je tipično v primeru vladnih uradov, služb in ožje državne uprave. Hvala.
Hvala lepa. Želite dodatno obrazložitev? Izvolite.
Hvala za ta del odgovora. Res ganljiva je rahločutnost Ministrstva za kulturo. Prepričana sem, če imate že vse registre izdelane in poznate različne tipe zavodov, da bi potem lahko tudi selektivno zajemali podatke, ampak vi ste se generalno odločili za zbiranje podatkov v vseh javnih zavodih, tukaj se pa zastavlja vprašanje odgovornosti in posega v zakonske osnove. Sicer razumem, da je nekaterim zelo lahko kršiti zakone, saj smo nedavno tega na odboru za kulturo, šolstvo in kar se sedaj že vse drugače malo imenuje, sprejeli tudi sklep o zahtevi za razrešitev Nadzornega sveta RTV, pa nikogar ne moti, da ni zakonske osnove; enako kot ni zakonske osnove za te zadeve, o katerih sedaj govorimo. Prepričana sem, da v. d. direktor Direktorata za medije gospod Miro Petek, ki je bil v prejšnjem mandatu poslanec, natanko ve, da smo s posebno sejo razpravljali tudi o razmerju med pogodbenimi in redno zaposlenimi na RTV in da je bil dosežen dogovor o tem, kako spreminjati pogodbena razmerja v redne zaposlitve. Toliko, gospe podpredsednici, ker je zaskrbljena, da so te stvari slabo urejene. Ampak gre preprosto za poseg v pristojnosti zavoda. Sveti zavodov sklepajo, ravnatelji so kazensko in odškodninsko odgovorni za sprejete sklepe, program je sprejet na svetih. Še enkrat poudarjam, če bo o tem rečeh odločala Vlada, mene še vedno zanima, gospod minister: Kakšno vlogo bo potem imelo Ministrstvo za kulturo? Denimo, lahko bi odločanje o tem prepustilo Programskemu svetu RTV.
Hvala lepa. Gospod minister, prosim za dodatno obrazložitev.
Hvala lepa, gospa poslanka. Tudi vaša rahločutnost je ganljiva, namreč skrb za avtorske honorarje v organizacijah, kjer bomo zaradi rebalansa nižali plače. Veliko vprašanj sem dobil to popoldne o normativih v šolstvu, dve vprašanji, vezani na avtorske honorarje, nihče ni vprašal o tem, kako bodo starši, recimo, plačevali vrtec. Kar se tiče skušnjav ministrstva pri odobravanju teh ali drugačnih avtorskih honorarjev, naj vam povem, da ureditev sledi v glavnem pristojnostim, ki jih ima ministrstvo, ob tem ko gre za zaposlitve v posameznih delih javnega sektorja. Torej, če je za zaposlitev novih ljudi v javnem sektorju treba pridobiti soglasje ministrstva, potem je nek podoben režim tudi vezan na avtorske honorarje. Niste me dobro slišali, ta vaša želja, da bi o avtorskih honorarjih na RTV Slovenija, ki je, mimogrede, slon v tem prostoru varčevanja, ki se ga varčevanje pravzaprav ne dotakne, bo potrjeval Programski svet RTV Slovenija in se ministrstvo, gospod Miro Petek, jaz osebno v te stvari ne bomo spuščali. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želite proceduralno? [[Da.]]
V skladu z drugim odstavkom 246. člena Poslovnika predlagam, da opravimo v Državnem zboru razpravo o odgovoru na vprašanje, ki sem ga postavila gospodu ministru. To pa preprosto zaradi tega, ker mislim, da je očitek take narave, da pa vendar kaže malo več govoriti o stvareh. Prvič. RTV ni direkten proračunski porabnik, ampak se financira iz RTV prispevka, kar je sicer nek prikrit način financiranja ali drugače urejen način financiranja, ampak financiramo ga gledalke in gledalci oziroma poslušalke in poslušalci prek tega instrumenta, ki se imenuje RTV prispevek. Vlada bo o RTV prispevku zagotovo imela možnost še odločati v okviru zakonodaje zaradi tega, ker vemo, da ima pristojnosti tako glede zniževanja kot tudi zviševanja RTV prispevka. Gre pa za neko drugo nerazumevanje, gospod minister. Kot poslanki mi je dana možnost, pravica, odgovornost in dolžnost, da postavljam vprašanja o temah, ki se mi zdijo v širši skupnosti aktualna; pa če je vam to všeč ali ne. Če mislite, da se ne kaže zaskrbljenost iz mojih vprašanj, ki zadeva tako socialni položaj posameznika v tej državi kot družin in vseh drugih, se zelo motite. Tam, kjer se razhajava in kjer se razhajamo [[...]]
Spoštovana kolegica, proceduralno .
Pproceduralno, utemeljujem, zakaj mislim, da je treba o tem razpravljati, gospa podpredsednica. Mi boste vrnili čas? Tisto, kar vam želim povedati, je, da se lahko o oceni stanja strinjamo ali pa tudi ne, o poteh za rešitev iskanja pa imamo očitno zelo različne poglede. Poudarjate samo varčevanje, jaz pa mislim, da ta vlada ni ponudila dovolj na prihodkovni strani in v okviru rebalansa ne bomo imeli poslanke in poslanci možnosti posegati v prihodkovno stran rebalansa, samo v odhodkovno. V tem je težava. O ničemer se pa ne želite pogovarjati in nas postavljate pred izvršeno dejstvo, zato se mi zdi opraviti razpravo o teh vprašanjih nujno. Hvala.
Hvala lepa za vaš proceduralni predlog. O vašem predlogu, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru ministra za izobraževanje, znanost, kulturo in šport dr. Žige Turka, bo Državni zbor odločil v četrtek, 19. aprila v okviru glasovanj. Dajem besedo oziroma priložnost za vprašanje gospodu Mirku Brulcu in bo postavil vprašanje ministru za delo, družino in socialne zadeve mag. Andreju Vizjaku. Izvolite.
Spoštovani gospod minister, nisva midva kriva, da sva na koncu te oddaje pravzaprav na vrsti. V Novi Gorici imamo že kar nekaj čas gradbeno jamo, v kateri bi že moral stati varstveno-delovni center skupaj z bivalnimi enotami. Kalvarija se vleče od leta 1993, ko je dozorela potreba po takšni gradnji. Lokalna skupnost je svoj prispevek dala: zemljišče, projekte in še kaj. Žal se je že ob začetku gradnje zaradi najcenejšega izvajalca in propada firme ta gradnja ustavila. Gradbena firma je propadla, ampak to je neka druga zgodba, ki je vezana bolj na javna naročila. V tem času pa so mladostniki postali odrasle osebe, mnogim so, žal, tudi starši že umrli. Delavnice pod posebnimi pogoji delajo v Solkanu v izjemno slabih in tesnih prostorih, zato spoštovani minister sprašujem in upam, da varčevalni ukrepi ne bodo prizadeli to najbolj prizadeto populacijo mladostnikov in odraslih, kajti skrb za le-te mora imeti prioriteto v naši družbi. Zato vas sprašujem: Kdaj bo ministrstvo objavilo razpis za izbiro izvajalca in tako nadaljevalo investicijo? Verjemite, najbolj vam bodo hvaležni starši in še bolj tudi varovanci tega varstveno-delovnega centra. Hvala za bo odgovor.
Hvala lepa. Minister, imate besedo.
Spoštovani poslanec, spoštovane poslanke in poslanci! Hvala lepa za to vprašanje. Res je, ta projekt ima kar dolgo brado, ključni problem pa je nastopil zaradi stečaja izvajalca, saj so se takrat aktivnosti gradnje Varstveno-delovnega centra Nova Gorica v lanskem letu, to je leto 2011, ustavile. Pred izborom novega izvajalca je bilo treba oceniti dotedanja dela in skladno s tem pripraviti nov razpis, vendar se je zgodilo to, da je ministrstvo moralo zaradi ukrepa prejšnje vlade v letu 2011 zadržati prevzemanje obveznosti in prerazporejanje sredstev v rebalansu, zato ni bilo možnosti za nadaljevanje tega projekta in za razpis in zadeva se je zamaknila v letošnje leto. Ministrstvo bo po sprejetju rebalansa proračuna za leto 2012 nadaljevalo aktivnosti na tem področju in upam, spoštovani poslanec, da boste tudi zaradi tega podprli rebalans. Torej bomo objavili nov razpis za izvajalca v drugi polovici letošnjega leta. Posledično bo, žal, prišlo do zamika pri tej investiciji, vendar bo investicija na vrsti in bo končana predvidoma v letu 2013. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želite dodatno obrazložitev? [[Ne.]] Besedo ima gospod Gašpar Gašpar Mišič, ki bo ministru za kmetijstvo in okolje gospodu Francu Bogoviču ter ministru za infrastrukturo in prostor gospodu Zvonku Černaču postavil vprašanje. Izvolite.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Spoštovana ministra, gospod Zvonko Černač in gospod Franc Bogovič! Ena glavnih ovir gospodarskega razvoja v Sloveniji je problematičnost umeščanja objekta v prostor, kar smo ugotovili že zdavnaj. Kar nekaj primerov poznamo, ko se je potencialni tuji in domači investitor odločil, da načrtovane investicije ne realizira zaradi dolgotrajnosti in kompliciranosti postopkov, povezanih z umeščanjem objektov v prostor. Tovrstne probleme močno čutimo na vseh ravneh, predvsem pa na lokalni, zato je moje vprašanje, spoštovana ministra, naslednje. V koalicijski pogodbi ste se zavezali k prenosu zemljišč s Sklada kmetijskih zemljišč in gozdov na lokalne skupnosti: Kdaj bo ta zaveza uveljavljena? Gre predvsem za problem umeščanja v prostor gospodarskih objektov za opravljanje obrtniških in podjetniških dejavnosti, kot so obrtne cone in infrastrukturnih projektov, ki so nujni za razvoj posameznih občin. Vodilo in podlaga, katera zemljišča potrebujejo posamezne občine za svoj razvoj, so že zajeta v predlogih občinskih prostorskih načrtov, in sicer tako v grafični kot tudi pisni obliki. Na žalost tukaj vedno vnovič trčimo v problem spremembe namembnosti kmetijskih zemljišč, ki jih lokalne skupnosti potrebujejo za izgradnjo omenjene infrastrukture, ki bi koristila ne le obrtnikom in podjetnikom, temveč celotnemu gospodarstvu in ne nazadnje tudi kmetom, saj bi s tem ustvarili pogoje, da slovenski kmet svoj pridelek proda na domačem trgu. Konkretno, ker prihajam z Obale. Na slovenski obali bi z umestitvijo v prostor, na primer ekoloških oziroma eko golf igrišč in podobnih infrastrukturnih zelenih vsebin, ob upoštevanju ugodnih klimatskih pogojev, lahko dosegli podaljšanje turistične sezone v jesenski in zimski čas, to je ravno takrat, ko so naši kmetje najbolje pripravljeni s prodajo svojih letnih pridelkov, kot so vino in oljčno olje in mnoge druge istrske dobrote. Turizem je v svetovnem merilu najbolj rastoča gospodarska panoga in ravno turizem je priložnost za Slovenijo. Z vlaganjem v turistično infrastrukturo in spremembo namembnosti objektov, ki so ovira za širitev te infrastrukture in spremljajočo obrtno-podjetniške dejavnosti, bi Slovenija lahko postala turistična destinacija 365 dni v letu. Lepo prosim za odgovor.
Hvala lepa. Boste vi, minister Bogovič? [[Da.]] Izvolite. Beseda je vaša.
Lep pozdrav še enkrat. Hvala za besedo, podpredsednica. S kolegom si deliva čas in sva se dogovorila, da sam začnem v prvem delu, ker je konkretno vprašanje s strani poslanca vezano tudi na prenos kmetijskih zemljišč s Sklada kmetijskih zemljišč in gozdov v občinsko last. V koalicijski pogodbi je v enem odstavku zapisano, in tudi v zakonskih osnovah je podlaga za to, da Sklad kmetijskih zemljišč in gozdov po štirih zakonih in po sedmih različnih kriterijih lahko prenaša zemljišča z lastništva sklada na občine. Gre za Zakon o Skladu po 14. členu in 16.a členu, kjer se lahko prenašajo nezazidana stavbna zemljišča, po 16.b členu pa tudi vodovarstvena območja. Prav tako to omogoča Zakon o ponovni vzpostavitvi agrarne skupnosti ter vrnitvi njihovega premoženja in pravic, kakor tudi Zakon o cestah in Zakon o športu. Kar se tiče stavbnih zemljišč, ki so najbolj pomembna v tem delu. Zakonska podlaga je, da se zemljišča, ki so bila po starih planskih dokumentih v letih 1993 v občinski lasti, javni lasti, pa so spremenjena v stavbna, in tudi kasnejša sprememba z junijem 2004 dovoljuje, da se lahko takšna zemljišča prenesejo na občino. Postopek je jasen in tudi poteka. Gre pa za to, da je treba skleniti pogodbo o prenosu teh zemljišč na občino. V nekaterih primerih prihaja do težav, da nekatere občine ne izpolnijo druge obveznosti, da tudi kmetijska zemljišča prenesejo na sklad. Tako ponekod prihaja tudi do težav. Drugače pa v osnovi potekajo in po vseh teh štirih postopkih ali pa štirih zakonih je bilo tudi v lanskem letu približno 400 hektarjev površin prenesenih na občine. Od tega 132 hektarjev tudi stavbnih zemljišč, 270 hektarjev približno pa sodi v ta sklop agrarnih skupnosti in vodovarstvenih območij. Kar se tiče ostalih postopkov, ki se vežejo na debirokratizacijo – da si s kolegom porazdeliva čas –, smo tudi v okviru ministrstva pristopili k intenzivnemu pregledu zakonodaje. Tako na področju vseh področnih zakonodaj od področja okolja, kjer je cela vrsta soglasij na Arsu in podobnih zadev – čez 30 tisoč jih je na leto. Govorimo o tem, da se pripravljajo predlogi, s katerimi bomo poskušali nekatere postopke poenostaviti; kar je pa še pomembneje, nekatere enostavne postopke nazaj vrniti na upravne enote, ker mislimo, da bodo tam te zadeve hitreje rešene. Ključno vprašanje, ki se bo najbrž pojavljajo pa vedno in bo vedno treba imeti pravo mero in pravi občutek, je pa sprejetje občinskih prostorskih načrtov in ta ključni moment spremembe namembnosti kmetijskih zemljišč, kjer smo vedno na nakovalu med varovanjem kmetijskih zemljišč na eni strani in na drugi strani tudi gospodarskemu razvoju. Upam, da bomo imeli v tem delu srečno roko. Zakon o kmetijskih zemljišč iz lanskega leta nam pa tudi nalaga, da sprejmemo zelo jasno mejnik med trajno varovanimi kmetijskimi zemljišči in ostalimi zemljišči, na katerih bo ta poseg še mogoč.
Minister Zvonko Černač, še vaš del odgovora.
Hvala lepa tudi za to vprašanje. Ne glede na to, da imamo mnogo dobre volje in da bomo delovali z roko v roki z okoljem in kmetijstvom, samo z dobro voljo seveda ne bo šlo. Tudi samo s spremembo podzakonskih predpisov žal ne, zaradi tega načrtujemo v prvem koraku najbolj nujne spremembe Zakona o graditvi objektov in Zakona o prostorskem načrtovanju. Predvidevamo večjo avtonomijo lokalnih skupnosti in računamo na nekatere spremembe glede statusa posameznih posegov v prostor v tistem delu, ki niso okoljsko nesprejemljivi, in postavitev ločnice med varovanjem kmetijskih zemljišč tam, kjer je to pomembno z vidika kmetijske proizvodnje, in ne tam, kjer to ni pomembno. Skratka, v najkrajšem času predvidevamo poleg spremembe podzakonskih aktov tudi novelacijo Zakona o graditvi objektov in Zakona o prostorskem načrtovanju.
Hvala lepa. Želite dodatno pojasnilo? [[Da.]]
Hvala lepa, podpredsednica. Tudi hvala obema ministroma. Gospod Bogovič, razumem, da ta prenos zemljišč s Sklada poteka na občine. Problem je ravno v obratnem; da zemljišča, ki so kmetijska in jih občine potrebujejo za širitev svoje infrastrukture in infrastrukturnih projektov oziroma objektov, da se le-ta nekako ne morejo prenesti oziroma Sklad stoji na svojem, da teh zemljišč ne da. Dogaja se tudi to, da Sklad prodaja svoja zemljišča, za katera bi moral skrbeti. Konkretno, Forma viva – prodano pred nekaj leti za zelo mastno ceno. Mislim, da je Sklad zadolžen, da skrbi za zemljišča, ne pa, da jih prodaja, in sicer za takšno ceno, ker se je kalkuliralo, da se bo to spremenilo v stavbno zemljišče. Pojavlja se problem, da mi kot lokalne skupnosti ne moremo ničesar narediti, se razširiti in zadovoljiti potrebe obrtnikov, podjetnikov, turizma in sploh gospodarstva, če smo omejeni s spremembo zemljišč. Namembnost zemljišč je upravičena in utemeljena v predlogih občinskih prostorskih načrtov, tako da tukaj ni blefa. Treba je to samo postoriti. Glejte, zdaj se dogaja celo to, da morajo občine prenašati na državo, če država potrebuje za umeščanje infrastrukture, cest in ostalega, recimo železniških tirov. Če bi pa to bilo občinsko, bi si država lahko izposlovala, da dobi zemljišča neodplačno, če to potrebuje za infrastrukturo, in obratno. Skratka, s tem, kar je rekel gospod Černač, se strinjam. Upam, da vam bo to uspelo. Tukaj vas tudi osebno podpiram in boste vedno dobili glas "za", ko boste zemljišča prenašali na lokalne skupnosti, ker oni najbolje vedo, kaj je dobro za njihov razvoj.
Hvala lepa. Boste vi, minister Bogovič? Izvolite.
Tu se prepletata dve vprašanji. Eno je sprememba namembnosti kmetijskih zemljišč, se pravi sprejetje OPN, v katerih se te spremembe naredijo, drugo pa je stvar prenosa kmetijskih zemljišč s Sklada na občine. Kot sem že dejal, je v tem delu trenutna zakonska podlaga, ki velja in jo mora Sklad spoštovati, ta, da kmetijskih zemljišč ne more prenašati na občine. V tem delu tudi nima Sklad nobene pravne podlage, da bi to storil. V takšnem primeru bi bila potrebna zakonska sprememba. Ključna naloga Sklada zagotovo je gospodarjenje s kmetijskimi zemljišči, igrati preko svoje politike tudi z zemljiško politiko in ključna politika Sklada je gospodarjenje s kmetijskimi zemljišči in gozdovi. Ta drugi del pa se tiče samega konflikta interesov oziroma namenske rabe in se ureja s spremembo prostorskih dokumentov. Kar se tiče same politike pri prodaji kmetijskih zemljišč, je bila tudi uvedena praksa, ki jo je izposloval Sklad, da se je v preteklosti zemljišča, ki so bila na robu zazidljivih zemljišč, po internih pravilih smelo takšno zemljišče prodati zgolj po 50 % cene stavbnega zemljišča. V tem delu je bila neka varovalka znotraj Sklada narejena, da se ne bi dogajale špekulacije s prenosi. Sicer pa kot sem že dejal, gre za več področij. Eno je področje varovanja kmetijskih zemljišč oziroma dogovor o rabi in varovanju kmetijskih zemljišč pred posegi in doseči tudi ta dogovor. Druga zadeva je formalnopravna, kdaj sme Sklad prenašati zemljišča. V kontekstu zemljiške politike jih pa lahko tudi mirno kupuje, prodaja in v tem kontekstu želimo to celo spodbuditi, da bi se tudi s tem zemljiška politika, zaokroževanje kmetij lahko izpeljalo. Tretji problem je pa prostorska zakonodaja, ki je tista, ki je v okviru Ministrstva za infrastrukturo in prostor, s katero se želi dolgotrajne postopke, ki so res nemogoči – na primer, od leta 2004 pa do leta 2012 sedaj sprejemamo nove občinske prostorske načrte.
Hvala lepa. Želite še proceduralno? [[Da.]] Izvolite.
Ja, proceduralno. Hvala lepa, gospod minister. Ocenjujem, da so bili odgovori tako kvalitetno pripravljeni, da ugotavljam, da bo treba o tem opraviti razpravo v Državnem zboru, in sicer predvsem zato, ker Sklad nima pravne podlage in je treba spremeniti zakonodajo. Gospod Černač, vam pa bo to dejansko omogočilo realizacijo zapisanega v vašem programu in v koalicijski zavezi. Da bomo pospešili realizacijo te vaše zaveze, bi predlagal, da tako pozicija kot opozicija podpreta predlog, da se v skladu z drugim odstavkom 246. člena Poslovnika v Državnem zboru opravi razprava, da se poslanke in poslanci seznanimo s to problematiko bolj podrobno in da vsak s svojega zornega kota pove, kako se njemu to zdi oziroma kako vidi ta problem. Prihajamo z območja celotne Slovenije, sam lahko zagovarjam južno Primorsko, drugi boste druge dele in bomo skupaj pomagali, da se bodo naše lokalne skupnosti bolje razvijale, kot so se do sedaj. Hvala lepa.
Hvala lepa. O predlogu poslanca Gašpar Gašpar Mišiča, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovorih ministra za kmetijstvo in okolje Franca Bogoviča ter ministra za infrastrukturo in prostor Zvonka Černača na njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločil v četrtek, 19. aprila 2012, v okviru glasovanj. Prehajamo na naslednje vprašanje, ki ga bo postavila gospa Tamara Vonta, in sicer ministru za izobraževanje, znanost, kulturo in šport dr. Žigi Turku.
Hvala lepa. No, gospod minister je v bistvu že dobršen odgovora dal na poslansko vprašanje gospe Majde Potrata, pa vendar. Dosti ljudi, ki imajo avtorsko pogodbo, ima tudi otroke in plačujejo vrtec. Tako bi bila lahko tu zdaj priložnost, da dopolnite tisto, kar ste si prej zelo želeli. Vprašanje: Kako plačevati vrtce staršem, ki imajo avtorsko pogodbo, pa je zdaj nimajo; recimo, da jim je konec marca potekla? Predvsem me zanima, če lahko kaj več poveste o tej vmesni obliki med zaposlitvijo za nedoločen čas in avtorsko pogodbo. Predvsem me zanima: Ali je kakšen terminski načrt, ali kako naj temu drugače rečem, kako boste te stvari reševali? Hvala lepa.
Hvala. Izvolite, minister.
Hvala lepa za vprašanje. Ne bi rad dajal vtisa, da ne vidimo na ministrstvu problema v tem, da so avtorske pogodbe trenutno ovira, in delamo vse, kar se da, da bi se to po eni strani čim prej rešilo, da bi bila rešitev, ki je v interventnem zakonu, čim boljša. Je pa tako, da ob vseh drugih stvareh, ki se dogajajo v državi, ta ni najhujši problem od vseh. V zvezi z vprašanjem, za katerega me sprašujete, o tej vmesni obliki. Morda veste, morda ne, da je v okviru prejšnje vlade nastala delovna skupina za reformo javnih zavodov na področju kulture, da je ta delovna skupina prišla do nekih rezultatov, do nekih priporočil. S to skupino sem se sestal, imajo zanimive ideje. Izpostavljajo ravno ta problem, da se v organizacijah, ki se vežejo na kulturo, na medije – pa zdaj, ko je združeno ministrstvo in ker minister pozna tudi druga vprašanja, bi lahko sem zraven dodali še znanost in kakšno drugo zadevo –, da je status javnega uslužbenca na eni strani zelo tog, čisto svobodno pogodbeno delo je preveč fleksibilno, prinaša premalo pravic. Sam sem nad tem resno zaskrbljen oziroma nimam nobenega užitka siliti ljudi, ki delajo v kulturi, v tovrstna razmerja, tako da je ta "rahločutnost" iskrena. Delo te skupine bomo nadaljevali takoj potem, ko uredimo v proračun in interventni zakon. Pričakujem, da bomo z nekimi rešitvami prišli pred vas v parlament do jeseni. Kaj je trenutno na mizi, si lahko v poročilu te skupine preberete, od tukaj naprej bomo nadaljevali.
Hvala lepa. Želite dodatno še obrazložitev? [[Da.]]
Kljub temu bi vztrajala, lahko si preberem, ampak glede na to, da vas imam zdaj tukaj pred seboj, bi izkoristila to priložnost, ki ni ravno pogosta, da mi poveste, da mi razložite, v katerih smereh ste se, recimo, pogovarjali s to skupino. Res me zanima, kakšne so te rešitve. Recimo: Ali je to odpiranje espejev ali česa? Ne vem, na kakšen način nameravate to rešiti. Verjamem, da to kje piše, ampak glede na to, da ste minister, zadolžen za to področje, vendar računam na to, da mi to lahko pojasnite. Samo še nekaj, zavedam se, da so mnogo hujši problemi, tega se verjetno vsi zavedamo, ampak na vsako vprašanje pa vendar ne moremo dobiti takega odgovora: "So hujši problemi." Lahko pa postavimo tudi vprašanje: Kateri je najhujši problem? Hvala.
Izvolite, dopolnite odgovor, minister.
Mislim, da sem obširen odgovor podal mag. Potrati v zvezi s to problematiko, v zvezi s tem, kako je rešena trenutno, kako bo rešena po sprejetju interventnega zakona. V zvezi s to rešitvijo absolutno ne gre v smeri nikakršnih espejev. Ne bi pa rad govoril o idejah, možnostih, variantah, o katerih razmišljamo, preden bi bila stvar, kako bi rekel, relativno zrela. Tako prosim, ne mi zameriti, ampak ne bi rad tukaj zbujal niti pričakovanj niti odporov z rešitvami, ki se lahko v naslednjih mesecih še spremenijo.
Hvala lepa. Ni želje po proceduralnem. Potem pa najprej vprašanje zastavlja mag. Stanko Stepišnik, in sicer za kmetijstvu in okolje, gospodu Francu Bogoviču.
Hvala lepa za besedo. Porečje reke Savinje spada v najbolj ogrožena območja v Sloveniji. Poplave v letih 1990, 1998, 2007 so naredile izredno veliko škode. V okviru Operativnega programa razvoja okoljske in prometne infrastrukture za obdobje 2007–2013 so bila zagotovljena sredstva Kohezijskega sklada tudi za področje zmanjšanja škodljivega delovanja voda v višini 74 milijonov evrov. K poglavju 3.2.5.3 Zmanjšanje škodljivega delovanja vode je vključenih šest projektov, katerih skupna vrednost je bila ocenjena na 185 milijonov evrov z DDV. Prvi in največji projekt je zagotovitev poplavne varnosti na porečju Savinja. Vlada je 7. 9. 2009 na vprašanje gospoda Aljoše Bonajo odgovorila, da projekt ni ogrožen, da realizacija zaradi počasnosti državne uprave ni prava ugotovitev. Vlada je zagotovila, citiram: "Lahko zagotovimo, da bodo izvedene vse aktivnosti in da bodo dodeljena sredstva porabljena v obdobju izvajanja, to je do leta 2013 in denar nikakor ne bo izgubljen." Golo naključje je, da smo dali poslansko vprašanje 13. aprila pisno, v Sobotni prilogi pa že lahko preberem kar precejšnji del odgovora. To se pravi, da je razvidno, da je Program zmanjšanja škodljivega delovanja voda prestavljen v programsko obdobje 2014–2020. To se pravi, mreža dobro dela, novinar je tudi pravi, tako da tisti, ko včasih nas napade, je tudi to napisal. Prosim za odgovor.
Hvala lepa. Izvolite, minister.
Odgovor na to vprašanje, ki se tiče poplavne varnosti in se nanaša predvsem na Savinjo, je zame danes precej enostaven, glede na to, da smo prejšnji teden v Celju podpisali to pogodbo, s katero se začne kot prvi projekti z vodnega varstva, se pravi izboljšanje poplavne varnosti na porečju reke Savinji. Pogodba je z DDV vredna 45,3 milijone evrov in se nanaša na vodovarstvene objekte v Lučah, Celje z Vojnikom in tudi dolvodno od Laškega. Gre za tiste kritične projekte, ki so v okviru poplav v Laškemu, v porečju Savinje v celoti povzročale največ glavobola in tudi naredila največjo škodo. Ta projekt je podpisan in računamo, da bo vse po sreči in da bodo izvajalci ta projekt izvedeli, so lokalno znani izvajalci na vodarskem delu in verjamem, da so usposobljeni – upam tudi, da so finančno sposobni – ta projekt pripeljati do konca. V pripravi je tudi druga faza tega projekta, se pravi projekt umestitve suhih zadrževalnikov, ki bi zadrževali vodni val na poti do Celja. Vsi vemo, tisti, ki ste s tistega konca, še posebej, pa tudi drugi, ki smo se drugače ukvarjali, da je tu še kar nekaj strokovnih dilem, kjer je nasprotovanje, niso še vse stvari dorečene, vendar je ta projekt v javni razpravi. Tudi ta DPN je na dobri poti, da bo sprejet, tako da bo lahko v naslednji finančni perspektivi mogoče zopet prvi projekt, ki se bo z vodovarstvenega področja v Sloveniji zgodil na reki Savinji. Kot drugi projekt, dva projekta sta predvidena v tej finančni perspektivi, je še projekt na reki Dravi. Tu gre za velik skok teh projektov, tudi tu je vrednost dokaj velika, 38,4 milijone evrov. Tudi za ta projekt sodelavci iz ministrstva zagotavljajo, da bo v letošnjem letu sprejet. Tako sta dva projekta, ki sta predvidena za to finančno perspektivo, na dobri poti, da se izvedeta. Poleg že omenjenega projekta druge faze reke Savinje je v pripravi tudi projekt zadrževalnikov vode pred Ljubljano, se pravi nov velik projekt, ki je pomemben za samozaščito. Aktivnosti prav tako tečejo na reki Muri, tako da je en del visokovodnih nasipov v izvedbi in bo v letošnjem letu zaključen, sicer pa se zopet načrtujejo novi projekti za obdobje 2014–2020 in še naprej se predvideva črpanje kohezijskih sredstev za te projekte. Ko sem že ravno pri besedi in ko me danes poslanci, poznavajoč problematiko okolja, sprašujete resnično za tiste najbolj akutne probleme – začeli smo s kohezijo, nadaljevali s smetmi, naprej smo prišli na vodovarstvo, zaščito glede poplavne varnosti –, moram reči, da se znotraj ministrstva pogovarjamo o tem. V naslednjih mesecih, če smo prej obljubili, da bomo relativno hitro pripravili operativni program za smeti, je to naslednja, druga faza, drugo področje, katerega se želimo sistematsko lotiti. V okviru pristojnosti, ki so danes v okviru ministrstva, Arsa, Inštituta za vode, potem območnih izpostav Arsa, želimo ugotoviti, kakšna je najboljša organizacijska oblika, da bo na področju varovanja pred poplavami in na splošno, generalno upravljanje z vodami, zadeva prišla malce bolj v red. V zadnjih dvajsetih letih se nam je izgubil pravi nadzor in konceptualen pristop k tem projektom. Lahko še mirno rečem, da je v okviru ostalih sredstev, ki so na razpolago, tako integralno iz proračuna v okviru postavk za vzdrževanje vodotokov kakor tudi v okviru postavke vodnega sklada, predvidenih kar nekaj posegov tudi v letošnjem letu, s katerim se bo šlo naprej. Vsi vemo, da tudi sistematično poteka v okviru skupnega projekta izgradnje hidroelektrarne na spodnji Savi protipoplavna zaščita od Zidanega Mosta pa vse do hrvaške meje.
Hvala lepa. Bo v redu? Ste zadovoljni z odgovorom? Ste. Kot zadnja bo vprašanje zastavila gospa Renata Brunskole. Očitno leti tudi to vprašanje na ministra za kmetijstvo in okolje gospoda Franca Bogoviča. Izvolite.
Hvala lepa. Lepo pozdravljeni, spoštovani gospod minister, kolegice in kolegi! V Evropi in Sloveniji je izkazana velika podpora izrabi obnovljivih virov energije. Mednje sodijo bioplinarne, ki opravljajo obdelavo biološko razgradljivih odpadkov. V zadnjih letih se v Sloveniji prebivalci na območjih, kjer delujejo bioplinarne, soočajo s problematiko smradu iz bioplinaren in ravno tako smradu s prašičjih farm. Na to zagotovo vpliva, da nova uredba o obdelavi biološko razgradljivih odpadkov še vedno ni sprejeta, problem pa je tudi v neskladju kmetijske in okoljske zakonodaje glede vnosa mejnih vrednosti težkih kovin, kot so presežki cinka v prašičji gnojevki. V temu trenutku so prebivalci izpostavljeni zdravju škodljivemu smradu, obolevajo, počutje je slabo, ravno tako pa se vsakodnevno po poljih razliva bioplinska gnojevka, ki nastaja tudi iz odpadkov v gostinstvu. Ugotavljamo, da bi pristojne službe v okviru pristojnih ministrstev morale opravljati natančno kontrolo in evidenco vhodnih in izhodnih surovin. Potrebna je kontrola uporabe bioplinske gnojevke na kmetijskih zemljiščih. Slednje se dogaja skoraj povsod po Sloveniji, kar povzroča številne proteste okoliških prebivalcev in nevladnih organizacij. Spoštovani gospod minister, ta konec tedna vam je zagotovo bil znan protest okoljskega gibanja Proteus iz Črnomlja, ki je samo v soboto v nekaj urah privabilo dva tisoč štiristo ljudi k podpisu peticije zaradi smradu v Črnomlju in okolici, ki se širi iz bioplinarne in prašičje farme na Lokvah. Do teh protestov po mojem mnenju ne bi prihajalo, če bi pristojne službe ustrezno ukrepale že takrat, ko sva, spoštovani gospod minister, bila oba poslanca in sem postavljala podobna vprašanja takratnemu ministru za okolje gospodu Karlu Erjavcu, ki je takrat odgovoril, da gre za gnojevko drugega razreda okoljske kakovosti, kar pomeni, da se tega blata ne more uporabiti za gnojenje kmetijskih zemljišč. Vendar danes se ta gnojevka razliva po Beli krajini, po območju, za katerega pravimo, da je pomemben potencial kmetijstva, lokalne samooskrbe in tako je bilo v slabih štirih letih po kraških belokranjskih poljih politih preko sto tisoč ton gnojevke. Spoštovani gospod minister, vprašam vas: Na kakšen način boste prispevali k dokončnemu reševanju tega problema in kdaj boste prišli v Črnomelj in nas podrobneje seznanili s to problematiko? Zavedam se, da ste minister na novo, vendar ni kaj: začeli ste dobro in moram reči, da ste bili danes zagotovo med najaktivnejšimi pri odgovarjanju na poslanska vprašanja.
Hvala lepa. Res je, minister, imate priložnost sedmič odgovarjati na vprašanje. Beseda je vaša.
Hvala za to številčno priložnost in hvala za to vprašanje, o katerem je prav, da se o njem spregovori. Hvala tudi za tako veliko prisotnost v dvorani. Prejšnji mandat sem bil na drugi strani, pa ne vem, če je bilo pri zadnjem vprašanju kdaj toliko kolegov. Tako mislim, da smo vsi skupaj začeli resno s tem delom. Kar se tiče bioplinaren, mislim, da je kar nekaj problemov, s katerimi se v Sloveniji soočamo. Eden, ki smo ga tudi obravnavali, je vezan tudi na koncept, kako velike bioplinarne, kaj naj bo v teh bioplinarnah, ali je koncept, da je za to potrebnih 200, 300, 400 hektarov kmetijskih zemljišč, da zapolniš. To so ene vrste problemi. Drugi problemi, ki so bili zdaj omenjeni, se nanašajo pa tudi na prostorske umestitve posamezne bioplinarne v prostor. Mirno naj rečem, da glede na to, da je kar nekaj bioplinarn v Sloveniji – dve sta tisti, ki v tem trenutku najbolj burita duhove; ena na Gorenjskem, ena v Beli krajini. Mislim, da je ključni problem ne v kmetijski regulativi in v uredbah, ampak izvirajo problemi pri teh dveh iz same umestitve v prostor na tistem prostoru, kjer sta postavljeni. Kar se tiče samih uredb, ki so bile izpostavljene, naj povem, da sta dve uredbi, ki govorita – in ko govorimo o neskladju med dvema uredbama, je prav, da pojasnimo, za kaj gre. Prva je Uredba o obdelavi biološko razgradljivih odpadkov. Ta jasno določa obvezna ravnanja pri obdelavi biološko razgradljivih odpadkov in pogoje za uporabo in dajanje v promet obdelanih biološko razgradljivih odpadkov, tako komposta kot pregnitega blata, bioplinske gnojevke, digestata. Druga, ki je po mnenju mnogih v nasprotju ali pa v koliziji s prvo, je Uredba o varstvu voda pred onesnaževanjem z nitrati iz kmetijskih virov. To pa je uredba, ki določa predvsem uporabo živinske gnojevke Ta uredba se nanaša na pravila pri gnojenju z gnojevko, živinsko gnojevko, in se nanaša tako na količine in dobo v letu, kdaj se sme, kdaj se ne sme. Pri mejnih zadevah, ker je to povezano z nitrati – govori predvsem o nitratih, ne pa ostalih elementih. Nadzor nad to uredbo pa ima tudi kmetijski inšpektor. Razlika med tema dvema uredbama je, kot sem že dejal, v tem, da se ena nanaša zgolj in predvsem poudarja problem nitratov in uporabe gnojevke, druga pa se nanaša tudi na bioplinarne. V teh bioplinarnah pa je en proces predelave živalskih ostankov, kjer je tudi drugačna kemična sestava. Nova uredba bo morala ravno to urediti in v to uredbo bodo tudi zapisane smernice za stanje in tehnike kompostiranja. Ta uredba je v pripravi in bojim se, da ne bo vseh problemov, ki se pojavljajo na vsaki od teh lokacijah, rešila, ampak bo samo pojasnila nekatere stvari, znotraj katerih bo zelo jasno zapisano, kaj je dovoljeno, kaj ni dovoljeno, kajti tudi nekateri elementi, ki so omenjeni v teh, so elementi, ki so sestavni del neke prehrane in se, normalno, v tem procesu zavrtijo in so tudi določeni esencialni elementi tako za rastline kakor tudi za živali. Mislim, da je mogoče tu celo preveliko pričakovanje, da bo ta uredba vse rešila. Ključni problem – na že omenjeni lokaciji so bili številni inšpekcijski pregledi – v letu 2010 jih je bilo opravljenih 8, v letu 2011 7 in tudi letos so bili že 4, zadnji je bil 30. 3. – glede na številna opozorila, pisma. Sam sem se tudi konec prejšnjega tedna srečal na enem sicer drugačnem dogodku, ni bil namenjen temu, s črnomaljsko županjo, ki vneto tudi opozarja in prosi za ta termin. Dogovor je, da se predstavniki iz našega direktorata za kmetijstvo in sekretarka z okolja v čim krajšem času z njo sestanejo in poskušajo rešiti dotični problem, ki ni generalni problem, ki bi se nanašal na bioplinarne, ampak gre za zelo specifičen problem v specifičnem okolju, ob umestitvi v prostor, ki je bila v preteklosti storjena. Vemo pa vsi [[...]] [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Izvolite.
Hvala lepa. Hvala že za ta del odgovora. Ta bioplinarna, pa verjetno tudi morebiti še tista, ki je tudi problematična, je ravno v povezavi s problematiko okoljevarstvenega dovoljenja oziroma tudi maksimalne zmogljivosti; torej z omejitvijo, kot ste povedali, velikosti bioplinarne, vendar bi vseeno poudarila še nekaj. Danes sem imela priložnost slišati večino vaših odgovorov, je bilo veliko res govora o umestitvah v prostor, tudi o občinskih prostorskih načrtih, vaših soglasij, soglasij Agencije za varstvo okolja, ampak govorili ste tudi o kohezijskih projektih, kot je vodovod v Pomurju, pa v Beli krajini in tako dalje. V povezavi tudi s kraškim terenom v Beli krajini nas ravno to skrbi, da bo na ta način izvir Dobličice, torej podtalnica, uničen in da bo prišlo do ekološke katastrofe. Mogoče sedaj izgleda to, bi kdo rekel, preveč panično, vendar ne. Namreč vemo, kaj se je zgodilo v 80. letih z izvirom Krupe in PCB in da se ta zadeva dolga leta, morebiti še danes ne, ni v celoti povrnila v prvotno stanje – predvsem mislim z vidika varstva okolja. Tukaj gre tudi za to, ali imajo inšpekcijske službe vse vzvode, da tudi bioplinarne nekako pripeljejo do tega, da dopolnijo tehnološki postopek z dehidracijo in čiščenjem lužine do te stopnje, da bo sposobna za izpust – oziroma tudi dvom v zvezi s smradom. Namreč, ljudje dobesedno trpijo, če pa pogledate zemljino, jaz sem si ogledala, to je kot požgano zemljišče. Ne predstavljam si pridelka, ki ga ljudje jemo iz tovrstnih izpustov, torej te gnojevke. Zato bi si resnično želela, če bi rekli: "Pridem v Belo krajino, si to pogledam, in ljudem v Črnomlju povem kako in kaj, da se to reši."
Hvala lepa. Minister, izvolite.
Kot sem že dejal, zavedam se tega problema. Dve točki sta v Beli krajini, kar se okolja tiče, na tej naši agendi. Danes vam resnično ne vem povedati termina. Kot sem že dejal, je v dogovoru z županjo Črnomlja, da se v miru na strokovni ravni dobijo ljudje in poiščejo te odgovore. Vem, in tu nisem navajal stvari, da je bila v lanskem letu že zaprta, dopolnjenega tehnologija. Upam, da bodo tisti, ki so strokovno odgovorni za to zadevo, svoje delo korektno in dobro opravili. Zagotovo to ni problem, ki bi ga na ministrstvu ignorirali. Obe inšpekciji, tako kmetijska kot okoljska, sta bili v projekte temeljito vključeni. S tega mesta mirno lahko rečem, da bom najprej poprosil kolege, da mi pripravijo to dokončno svoje stališče. Pogovor bodo opravili tudi z županjo. Sem pa dolžan Belokranjkam in Belokranjcem tudi še ta sestanek, kjer bomo poskušali obe temi skupaj združiti. Računam tudi sam opraviti ta razgovor z vami.
Hvala lepa. Izvolite.
Gospod minister, prosila bi,če lahko vaše strokovne službe pripravijo pisni odgovor na moje vprašanje. Hvala lepa.
Hvala lepa za vaš predlog. S tem smo prišli do zadnjega vprašanja, čeprav je z nami samo en predstavnik Vlade, minister Bogovič, ki je vztrajal do konca, se ne glede na to zahvaljujemo vsem, ki so danes podali odgovore, od predsednika Vlade, vsem ministrom, generalnemu sekretarju. Sporočam, da s tem prekinjamo to točko dnevnega reda, ki jo bomo nadaljevali v četrtek, 19. aprila 2012, ko bo Državni zbor v okviru glasovanj odločal o predlaganih sklepih. S tem prekinjam tudi 2. sejo Državnega zbora, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 9. uri. Še nekaj, seja je prekinjena, vendar kljub vsemu opozarjam člane in članice Odbora za finance, da čez 15 minut začnemo sejo Odbora za finance in monetarno politiko, in sicer v veliki dvorani na Tomšičevi. Ostalim pa lepo pot domov. Lahko noč!