Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Začenjam 12. sejo Državnega zbora, ki je bila sklicana na podlagi prvega odstavka 57. člena Poslovnika Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne more udeležiti naslednja poslanka in poslanci: dr. Jasna Murgel, gospod Uroš Prikl, dr. Matej T. Vatovec, gospod Jožef Horvat, mag. Matej Tonin, gospod Jan Škoberne in gospod Andrej Čuš. Na sejo sem vabil predsednika Vlade, ministrice in ministre ter generalnega sekretarja Vlade k 1. točki dnevnega reda, gospo Vlasto Nussdorfer, varuhinjo človekovih pravic k 24. točki dnevnega reda, ministra za infrastrukturo dr. Petra Gašperšiča k 28. točki dnevnega reda, ministra za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano, mag. Dejana Židana k 29. točki dnevnega reda ter predstavnike Vlade k vsem točkam dnevnega reda. Vse prisotne lepo pozdravljam! Prehajamo na določitev dnevnega reda 12. seje Državnega zbora. Predlog dnevnega reda ste prejeli v petek, 9. oktobra 2015, s sklicem seje. O predlogu dnevnega reda bomo odločali v skladu s prvim odstavkom 64. člena Poslovnika Državnega zbora. Predlogov za umik posamezne točke z dnevnega reda oziroma predlogov za širitev dnevnega reda seje nisem prejel. Zboru predlagam, da za današnjo sejo določi dnevni red, kot ste ga prejeli s sklicem. Prehajamo na odločanje. Poslanke in poslance prosim, da preverite delovanje glasovalnih naprav. Glasujemo. Navzočih je 78 poslank in poslancev, za je glasovalo 77, proti nihče. [[Za je glasovalo 77.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je dnevni red 12. seje zbora določen. Prehajamo na 1. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA VPRAŠANJA POSLANK IN POSLANCEV. V zvezi s to točko dnevnega reda sem v poslovniškem roku prejel pisne prijave 39 poslanskih vprašanj. Vrstni red postavljanja poslanskih vprašanj je določen v skladu z 244. členom in drugim odstavkom 245. člena Poslovnika Državnega zbora. Na prva tri vprašanja poslancev opozicije in na poslansko vprašanje poslanca vladajoče koalicije bo odgovoril predsednik Vlade. Vsak poslanec oziroma poslanka ima za postavitev vprašanja na voljo tri minute. Predsednik Vlade, ministrice in ministri odgovorijo na vprašanje v največ v petih minutah. Če je vprašanje postavljeno več ministrom, imajo vsi skupaj na voljo pet minut za odgovor. Poslanec, ki ne bo zadovoljen z odgovorom, lahko zahteva dopolnitev odgovora, ne more pa postaviti dodatnega vprašanja.Poslanke in poslance prosim, da ste na to pozorni. Obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora poslanec predstavi v dveh minutah, dopolnitev odgovora pa sme trajati največ tri minute. Poslanec, ki je postavil vprašanje, lahko zahteva, da se na naslednji seji opravi razprava o odgovoru predsednika Vlade, ministrice ali ministra. O tem odloči Državni zbor brez razprave. V primeru, da poslanec na postavljeno vprašanje danes ne bo dobil odgovora, mu morajo predsednik Vlade, ministrica ali minister v 30 dneh predložiti pisni odgovor. Poslanec, ki je postavil vprašanje, na katerega ni bilo odgovorjeno, lahko izjavi, da vztraja pri ustnem odgovoru. V tem primeru bom vprašanje uvrstil na naslednjo redno sejo Državnega zbora. V zvezi s to točko so se za danes opravičile: dr. Anja Kopač Mrak, ministrica za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti, dr. Maja Makovec Brenčič, ministrica za izobraževanje, znanost in šport, od 15. ure dalje in mag. Vesna Györkös Žnidar, ministrica za notranje zadeve. Na e-klopi je objavljen pregled poslanskih vprašanj, na katera v poslovniškem roku ni bilo odgovorjeno. Prehajamo na predstavitev poslanskih vprašanj. Na prva štiri vprašanja bo odgovoril predsednik Vlade dr. Miro Cerar. Prvi mu bo poslansko vprašanje zastavil gospod Jernej Vrtovec.
Spoštovani predsednik Vlade, kolegice in kolegi, ministrski zbor! Družba za upravljanje terjatev bank oziroma slaba banka je bila ustanovljena na podlagi prepričanja, da je njena ustanovitev dobra oziroma edina rešitev za stabilizacijo bančnega sistema, odpravo kreditnega krča in ponovni zagon slovenskega gospodarstva. Skozi izjave za javnost je bilo in je še vedno vidno, da to prepričanje delite tudi vi in vaša vlada. Toda poraja se vprašanje, kako neodvisno bo delovanje DUTB v prihodnje. Namreč razrešitev dveh članov upravnega odbora DUTB, gospoda Nyberga in gospoda Manssona, je Vlada opravila brez prave argumentacije, in upravičeno nastaja vtis, da razlog za zamenjavo niso bili prejemki razrešenih, ampak da so nekateri lobiji in omrežja pritisnila na Vlado ter uspeli z zamenjavo. DUTB ta trenutek operira skoraj z 2 milijardama evrov in prav tisti, ki so domnevno najbolj krivi za nastalo bančno luknjo in posledično ustanovitev slabe banke, imajo seveda velik interes, da nad temi terjatvami ponovno vzpostavijo vpliv. Spoštovani predsednik Vlade! Kot razlog za razrešitev ste najprej navedli, da je šlo za pomanjkanje zaupanja, nato, da so ravnali nezakonito, ampak hkrati – pozor! – več članov Vlade je sočasno dejalo, da DUTB dela dobro. Torej razrešitev ste opravili sočasno, ko trdite, da DUTB dela dobro. Toda zamenjati nekoga, ki dela dobro, ni najbolj modra in pametna poteza. DUTB seveda ima svoje napake, s tem se strinjamo tudi v Poslanski skupini Nove Slovenije. In te napake je treba nemudoma odpraviti. Toda način, kako je Vlada razrešila dva vodilna, ni pravi oziroma ne vliva zaupanja, da bo poslanstvo DUTB še naprej iskanje najboljših kupcev za nasedle terjatve. Glede na to, da ste v času pred volitvami izpostavljali pravno državo in boj proti korupciji, me zanima: Ali bo Vlada v primeru pritiskov na DUTB odprla preiskavo in raziskala omenjene pritiske? Če jih bo raziskala, me zanima: Kaj boste v zvezi s tem ukrenili? Spoštovani predsednik Vlade, sprašujem vas tudi: Kateri zakon ali akt so člani upravnega odbora kršili, da so ravnali nezakonito? Ali je Vlada klonila pod pritiski lobijev in omrežij, kot to v javnem pismu zatrjuje nekdanji neizvršni direktor gospod Nyberg, ter zato razrešila oba vodilna v DUTB? Najlepša hvala.
Dr. Miro Cerar, predsednik Vlade, imate besedo za odgovor.
Hvala za vprašanje, spoštovani gospod poslanec. Naj najprej zelo jasno povem, da Vlada ni sprejela teh odločitev brez argumentacije. Vlada tudi ni podlegla nobenim lobističnim pritiskom, nobenim pritiskom interesnih skupin. Vlada je enostavno z razrešitvijo gospoda Nyberga in odpoklicem gospoda Manssona uveljavila zakonitost. Seveda je želja Vlade, in to spodbudo smo dali tudi večkrat v javnih izjavah, da DUTB naprej normalno dela tako, kot je to v skladu z zakonom, v skladu s poslanstvom te institucije in seveda strokovno primerno. Vi veste, da smo razrešili gospoda predsednika upravnega odbora DUTB gospoda Nyberga zaradi kršitve dolžnosti članov upravnega odbora, pri čemer smo ravnali po 8. členu Zakona o ukrepih Republike Slovenije za krepitev stabilnosti bank. Glavnega izvršnega direktorja gospoda Manssona pa smo odpoklicali zaradi izgube zaupanja vanj, pri čemer smo ravnali v vlogi skupščine DUTB. V obeh primerih smo upoštevali njun položaj, njuna ravnanja in izkazane dokumente, dokaze, ki so bili podlaga za našo odločitev. Gospod Nyberg je kršil dolžnost člana upravnega odbora DUTB, ker ni zagotovil uskladitve prejemkov vseh članov upravnega odbora DUTB z veljavno politiko prejemkov DUTB, ki jo je Vlada sprejela letos 6. marca 2015. Ta veljavna politika prejemkov je naložila DUTB dolžnost, da upravni odbor implementira to politiko v odločbo v individualnih pogodbah, kar se seveda ni zgodilo in na kar smo večkrat opozarjali neuspešno. Gospod Nyberg je predvsem, če omenim glavno zadevo, kot predsednik upravnega odbora tik pred sprejetjem nove pošiljke prejemkov DUTB, ki je bila že objavljena kot predlog v tistem času, to je bilo 13. februarja 2015, podpisal aneks k pogodbi o zaposlitvi z izvršnim direktorjem, ki ni skladen niti s politiko prejemkov DUTB, ki jo je Vlada sprejela že leta 2013, 18. julija 2013. In ta omenjeni aneks je za obdobje od 1. avgusta 2014 do 30. junija 2015, torej pretežno in v glavnem za nazaj, zvišal fiksni del prejemka gospoda Manssona za 80 %. Gre za 36,900 evrov bruto mesečno. Poleg tega je omogočil izplačilo tega prejemka za obdobje do 30. junija 2015, to je v naprej, kar pa je v nasprotju ne samo s politiko prejemkov, kot velja, ampak tudi s splošnimi pravili nagrajevanja. S tem je tudi gospod Nyberg kot predsednik upravnega odbora prekršil svoje naloge, pri čemer se ni niti odzival na ustrezne pozive Ministrstva za finance. Poleg tega ni zagotovil, da bi se poslovanje DUTB vključno s prejemki v celoti uskladilo z zahtevami Računskega sodišča. Glede odpoklica gospoda Manssona pa naj rečem, da je Vlada o njegovem odpoklicu odločila zaradi izgube zaupanja in dejstva, da se tudi pri njem kot članu upravnega odbora obstajali elementi nespoštovanja sklepov in aktov Vlade. Odpoklican je bil torej zaradi izgube zaupanja in za soodgovornost pri tem nespoštovanju sklepov, saj bi moral kot glavni izvršni direktor prav tako skrbeti za to, da družba posluje v skladu s predpisi, sklepi in akti Vlade. Naj še rečem, da seveda glede ostalih delovanj upravnega odbora ni bilo izkazanih nobenih dokazov, da bi bilo storjeno kaj neposredno narobe, kakšna velika ali podobna kršitev. O tej zadevi s tem aneksom niso bili obveščeni, tako kot ni bilo obveščeno niti ministrstvo, do pridobitve podatkov o konkretnih izplačilih ni bilo tudi ministrstvo informirano, zato niti ni moglo ukrepati, ker se to ni razkrilo, torej Ministrstvo za finance. Naj poudarim za konec, da s temi razrešitvami smo odstranili, kar je bilo negativnega, in omogočili, da DUTB normalno deluje naprej. Normalno pričakovanje je, da se bo delo z vsemi sedanjimi člani odbora, ki jim zaupamo, normalno nadaljevalo v skladu z zakonom in nalogami, ki jih imajo. Tukaj nikakor ne gre za nek politični poseg v delo DUTB ali še manj za kakšna lobistična pritiske, ki bi jim Vlada tukaj se priklonila, ampak enostavno za to, ponavljam, da zagotovimo zakonitost, odgovornost in transparentno delovanje te pomembne institucije. Hvala lepa.
Gospod Jernej Vrtovec, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora.
Najlepša hvala za odgovor, spoštovani predsednik Vlade. Dejali ste, odstranili smo tisto, kar je bilo negativnega. Jaz vas ponovno sprašujem, ampak to negativno je bilo po besedah, tudi ministra Mramorja, dobro. To negativno je dobro delovalo. Torej težko sprejemam argumentacijo, da je bilo to tisto negativno. In najmanj, kar bi pričakovali oziroma kar bi tudi javnost pričakovala, je to, da bi vsebino Nybergovega pisma, v katerem pravi, da mu je minister Mramor dejal, da se na njega vršijo pritiski, da bi to vsebino v celoti demantiral tudi sam minister Mramor in javno dejal, da gospod Nyberg v omenjenem pismu zavaja, da laže ter da pritiskov ni bil deležen. Ampak če se prav spomnim, finančni minister prejšnji teden novinarjem ni želel ogovoriti na vprašanje, ali je sploh soglašal s to razrešitvijo, razrešitvijo izvršnega direktorja DUTB. In prav iz tega sledi, da argumentacija v tem oziru ni bila v vsej polnosti osnovana. Nadalje se poraja vprašanje glede novih izvršnih direktorjev, ki ste jih imenovali spomladi, med katerimi je bil imenovan tudi gospod Marko Simoneti, ki je zdaj nasledil gospoda Nyberga na čelu upravnega odbora DUTB. Takrat ste dejali, da so bili novi izvršni direktorji imenovani z namenom, da odpravijo vse anomalije, ki so se pojavile pri delovanju DUTB. Od takrat je torej minilo že več kot pol leta, anomalije v DUTB, kljub temu da so oni za njih vedeli, se še vedno dogajajo. In spet nastaja vtis, da je vlada razrešila tiste, ki so bili del negativnega oziroma tiste, ki so bili moteči, v tem primeru gospoda Nyberga in gospoda Manssona, na položajih pa ostajajo tisti, ki so po domače rečeno tako rekoč naši. Torej, če gospod Simoneti in ekipa, ki ste jo imenovali, v pol leta ni uspela odpraviti anomalij na DUTB, čeprav je za njih vedela, vas sprašujem : Ali bodo sposobni te anomalije [[izklop mikrofona]]
Dr. Miro Cerar, predsednik Vlade, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Hvala lepa. Te trditve, ki jih pripisujete Ministrstvu za finance, je samo Ministrstvo za finance že javno in argumentirano zavrnilo, demantiralo, skratka, ne držijo. To, da je bilo negativno dobro, je seveda treba pojasniti. Zelo težko si predstavljam, da nekdo, ki krši vsa pravila o plačah, ki posluje na nek način vprašljivo že v prvem delu – spomnite se, da je Vlada zavrnila razrešnice DUTB za leto 2013 pa tudi da je Računsko sodišče imelo številne pripombe na delo in plačno politiko te institucije – torej to, kar je pač negativnega, kar ni v redu, je treba odpraviti. Če nekdo krši vsa pravila pri plačnem sistemu, pri sistemu nagrajevanja, potem pa stori nekaj dobrega na drugem koncu, in DUTB je seveda storil že marsikaj tudi dobrega, to ne pomeni, da ta človek bo zato lahko delal. Temu se reče, da pristane na korupcijo. Dolžnost vlade je, da to preprečuje, da pa hkrati omogočimo, in to počnemo, mi se ne vmešavamo politično v delo te institucije, ampak smo kot skupščina reagirali v skladu s svojimi pristojnostmi. Omogočamo, da zdaj DUTB normalno deluje naprej. Prepričan sem da tudi v kratkem, ko se bo popolnila z novimi člani, tudi verjetno iz mednarodnega okolja, torej ustreznimi strokovnjaki iz tujine, bo tako okrepljena delovala enostavno po smernicah, ki jih ima po zakonu in v skladu s pristojnostmi. Tako da enostavno na takšne trditve ne morem pristati. Prepričan pa sem, in kot sem rekel, neizvršni direktorji uživajo naše zaupanje, nobenih indicev, dokazov ni bilo, da bi bili vpleteni v ta dejanja, ki jih je storil gospod Nyberg in ki sem jih prej opisal. Naše zaupanje DUTB uživa, pričakujemo, kot sem rekel, da bo delal naprej in to je enostavno vse. Hvala lepa.
Gospod Jernej Vrtovec, imate besedo, da zahtevate, da se na naslednji seji opravi razprava o odgovoru.
Spoštovani predsednik Vlade, spoštovani Državni zbor, ministri! V skladu s poslovniku zahtevam, da se opravi na to temo razprava. Namreč, ne gre za politizacijo v tem primeru, ampak za to, da zagotovimo delovanje DUTB v vsej polnosti še naprej, da bo DUTB še naprej izpolnjeval tisto osnovno poslanstvo. Ta praksa, s katero smo bili soočeni v zadnjih tednih, ni bila najboljša, in o tem govorijo tudi domači in tuji strokovnjaki, tovrstno prakso razreševanja je treba spremeniti in z odgovori predsednika Vlade, da je bila argumentacija prava, nisem v vsej polnosti zadovoljen. Zaradi tega menim, da je prav, da se o tem pogovorimo. Hkrati pa delim mnenje z nekdanjim ministrom gospodom Šušteršičem, da je treba je pridobiti tiste ljudi, ki niso vpleteni v ta slovenska omrežja, ki so ne nazadnje krivi za nastalo bančno luknjo. Takih ljudi pa je v Sloveniji, to sami veste, zelo malo. Najlepša hvala.
Gospod Jernej Vrtovec, o vašem predlogu bo Državni zbor odločil v sredo, 21. oktobra 2015, v okviru glasovanj. Dr. Bojan Dobovšek imate besedo, da zastavite vprašanje predsedniku Vlade dr. Miru Cerarju.
Hvala. Spoštovani vsi, ki spremljate to sejo. Predsedniku Vlade bom zastavil vprašanje glede sistemske korupcije v Sloveniji. Minilo je leto dni odkar so nam predstavili vlado in pričakovali smo veliko pri odpravljanju prav sistemske korupcije, za katero je značilno, da po eni strani so prevzete institucije zaradi takšnega načina kadrovanja, ki ne gre po referencah, ampak po nekaterih drugih kriterijih, in pa da se prevzame zakonodaja z glasovanjem po sistemu, da se glasuje za tisto, kar vlada predstavi, ne po neki strokovni razpravi, ampak samo zaradi glasovalnega stroja, da se ustreže nekim sistemskim ozadjem. Če pogledamo, kaj je krivo za sistemsko korupcijo, bi to lahko opredelili kot neformalne mreže, lobiji, skupine pritiska. In ravno to izpostavljajo preiskovalni novinarji v zadnjem času v medijih. Glede na vse navedeno, smo pričakovali od te ekipe zelo veliko, kajti skupaj, ko smo ustanovili interesno skupino, je bilo ravno to, da se bomo lotili neformalnih mrež v Sloveniji, tisto, kar je prevladalo, da smo s takšno večino zmagali na volitvah. Glede na navedeno me zanima: Kaj je predsednik in kaj je stranka storila v tem času za odpravo vpliva teh neformalnih mrež? Katere ukrepe je Vlada sprejela, če se jih da našteti taksativno, ravno za odpravo teh neformalnih mrež? Hvala.
Dr. Miro Cerar, predsednik Vlade, ima besedo za odgovor.
Spoštovani gospod poslanec, hvala lepa za vprašanje. Sedaj bom govoril v imenu Vlade, ne stranke, ker sem tu v tej vlogi. Vlada si prizadeva, in to bom tudi ponazoril, kot ste rekli, s taksativnim naštevanjem, ker časa ni veliko, da onemogoča sistemsko korupcijo. Seveda bi nam pri tem zelo pomagalo, če bi strokovnjaki, kot ste vi, navedli ta omrežja, nam pomagali s podatki, kje so, kdo so, kajti potem bi ji bilo to delo olajšano. Ampak ne glede na to, vemo, da je to zelo težavno. To ni bilo mišljeno ironično, ampak vsaka pomoč pride prav. Zavračam pa vsako namigovanje v smeri, da se v državni ali javni upravi s strani te vlade izvajajo imenovanja ne po strokovnih in drugih referencah, ampak po nekih političnih kriterijih. Razen tam, kjer je to dovoljeno, da se po političnem kriteriju denimo popolnijo kabineti, si ta vlada nadvse prizadeva, in jaz mislim, da je stvar zelo transparentna, da kadruje tako, da upoštevamo predvsem strokovne reference in vse tiste druge elemente, kot so zaupanje in ostalo, kar je pomembno za položaje, na katere se imenujejo upravni in drugi delavci. Tudi moram reči, da zavračam argument o glasovalnem stroju. Mislim, da lahko z dejstvi to zavrnemo, da tu ni glasovalnega stroja. Seveda, normalno, koalicija pogosto glasuje v eno smer, včasih tudi skupaj najdemo jezik z opozicijo, včasih pa se tudi dogodi, da znotraj koalicije glasujemo različno, in to je dokaz, da imamo nek pristop, ki je demokratičen, da pa sledimo skupnemu programu, zato je koalicija najpogosteje usklajena. In to tudi državljani pričakujejo. Konkretni programi in ukrepi. Priprava predloga zakona v zvezi z revizijo TEŠ 6, zelo pomembna revizija, ki jo imamo v načrtu v koalicijskem sporazumu. Ukrepi v zvezi z bančno luknjo. Gre za prepoznavanje preteklih koruptivnih dejanj pri sklepanju bančnih poslov. Zelo aktivni smo pri javnem naročanju v zdravstvu, gre za konkretnih ukrepe poleg splošnih rešitev glede javnega naročanja, ki ga vodi tudi minister Koprivnikar, kjer želimo omejiti oziroma onemogočiti vse možnosti za koruptivne prakse. Na področju zdravstva se tudi pripravlja informacijska rešitev za skupno javno naročanje zdravil, medicinskih pripomočkov in opreme, ki bo zagotovila večjo preglednost na tem področju, ker tukaj je bilo ogromno nekih slabih praks. Potem imamo mnoge ukrepe v zvezi z omejevanjem korupcijskih tveganj v javni upravi. Dodatno usposabljanje zaposlenih v javni upravi poteka, vzpostavitev enotnega državnega registra tveganj in tako naprej. Vsebine so tudi podane v strategiji razvoja javne uprave in nacionalnem reformnem programu. Naj pa poudarim, da je Vlada vložila v zakonodajno proceduro tudi predlog Zakona o sistemskih preiskavah projektov državnega pomena, to vsi poznamo. Tukaj gre za to, da se lahko relativno v kratkem času izvede preiskava vsakega večjega projekta, kjer bi se porodil dvom o pravilnosti, gospodarnosti ali smotrnega nadaljevanja dela na takem projektu. To je zelo pomembno, kajti vemo, koliko takih projektov je v preteklosti zašlo na stranpota. Policija se je v letu 2015, kar je zelo pomembno, zelo operativni podatek je to, še naprej prednostno ukvarjala z gospodarsko kriminaliteto v povezavi z odkrivanjem, preiskovanjem kaznivih dejanj, še posebej tudi koruptivnih pri sklepanju bančnih poslov. Naj samo en podatek izpostavim, ker ni časa. V mesecu avgustu, ko je bilo pripravljeno prvo vmesno poročilo Vlade, je bila v toku preiskava 113 sumov kaznivih dejanj iz bančnega poslovanja v zvezi s slabimi praksami, vključno tudi s spornimi krediti in tako naprej. Vlada je v novi Zakon o bančništvu, ki je začel veljati maja letos, vključila določbo o sistemu obveščanja o kršitvah v banki. Potem naj navedem aktivno delovanje medresorske delovne skupine predstavnikov MJU, MP, MNZ in KPK, katere namen je proučiti veljavno besedilo določb Zakona o integriteti in preprečevanju korupcije in njihovo izvajanje v praksi. Ta skupina že dela, komisija je podala prvo vmesno poročilo, ki vsebuje pregled problematičnih sklopov zakona pa tudi idej za naprej. Naj omenim še nekaj zakonov s področja pravosodja, ki spodbujajo oziroma nalagajo sprejetje kodeksov sodniške, tudi državnotožilske etike, skratka, poviševanje standardov. Tudi spremembe Kazenskega zakonika so pripravljene, zato da dvignejo predpisane zaporne kazni za tista najbolj kompleksna in huda korupcijska dejanja. Hvala lepa.
Dr. Bojan Dobovšek, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora.
Hvala. Slišali smo nekaj ukrepov, vendar ti se direktno ne dotikajo te sistemske korupcije, ki je najhujša za Slovenijo, kar nam priznajo tudi tuje inštitucije. Kar se tiče zakonodaje, vidimo, da se cela vrsta zakonov, ki jih predlaga opozicija, zavrne kot neprimerne, po drugi strani pa je vedno manj članov koalicije pripravljenih razpravljati na odborih in samo čakajo, kdaj se bo glasovalo o neki rešitvi. Kar se tiče teh pritiskov, ki so bili omenjeni že pri prejšnji točki bi videli, da nas je bivši predsednik DUTB seznanil, da ti pritiski obstajajo, ki so značilni za sistemsko korupcijo. Tisti, ki so ostali v DUTB, pa so sami vpleteni v konflikt interesov, kar je največji znak te sistemske korupcije, se pravi dva, ki sta ostala, eden je v konfliktu interesov, ker dela v Probanki, drugi pa je v konfliktu interesov, ker je za avstrijski Telekom že prej lobiral za nek posel. Prav tako nas je predsednik nadzornega sveta Darsa opozoril, da so se nanj vršili pritiski s strani SDH. Se pravi, to so tisti konkretni primeri. Prav tako nas je delovna inšpekcija obvestila o napaki pri imenovanju Očka za vodenje Sove, kjer ste pa direktno vpleteni. In tudi na to še nismo dobili odgovora. To je nekaj konkretnih primerov, na katere do sedaj nismo dobili odgovora, kažejo pa na sistemsko korupcijo v Sloveniji. Hvala.
Dr. Miro Cerar, predsednik Vlade, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Težko razpravljam z uglednim kolegom Dobovškom, ki je strokovnjak za sistemsko korupcijo, ampak če je posameznik, ki je po njegovem mnenju imenovan narobe, recimo v slabi banki že nekaj let, pa je član upravnega odbora neke banke, v konfliktu interesov to, ne vem, če je to sistema korupcija. Ampak to prepuščam stroki. Sistemska korupcija je nekaj drugega. Mi imamo lahko posamezna koruptivna dejanja ali kaj podobnega, ampak jaz bi pričakoval, da bi se na to odzvali že zdavnaj pravosodni organi, kajti gre za neka očitna dejstva, ki jih pa nihče ne problematizira razen vas. Bom še enkrat preveril, če nismo nekaj let spregledali vsi strokovnjaki v Sloveniji, politiki, pristojne institucije tega dejstva, da so v DUTB nekateri že nekaj let v takšnem konfliktu interesov, da je to problem. Dvomim pa, ker enostavno nimam v tej smeri nobenega relevantnega podatka. Rekel bi tako. Zdi se mi nekoliko mogoče celo žaljivo do vaših kolegov poslance, če pravite, da vsi čakajo, da razprava mine na odboru in potem samo glasujejo. Veste, včasih je razprava taka, da razumem, da čakajo, da mine. Če veste, kaj mislim. Sem pa prepričan, da tako poslanci koalicije kot opozicije, kadar menijo, da imajo kaj povedati, to povedo. Jaz ne bi podcenjeval kolegov tukaj med vami, torej vas spoštovanih poslank in poslancev, prepričan sem, da je tisto, kar želite, izrazite v demokratični razpravi, in to je tudi potem vidno, ker tudi vlada čuti to vašo kritično ost, spremljanje našega dela. In to je prav. Glede nekaterih drugih zadev, recimo predsednik nadzornega sveta Darsa ste rekli, da je dajal določene izjave o pritiskih SDH. Tukaj se nahajamo na nekem področju, kjer nekdo nekaj reče. Če je prišlo do nedovoljenega pritiska, je taka oseba, ki je predsednik nadzornega sveta, kot državljan predvsem pa kot človek v taki funkciji dolžan tako zadevo prijaviti ustrezni instituciji, ukrepati po svoji moči in tukaj se sprožijo postopki. To, kar se dogaja, kar smo videli nedavno, ko je nek predsednik nadzornega sveta v javnosti nastopil, vi ste to še komentirali v njegovo smer, potem se je pa izkazalo, da je vse laž, da ste pravzaprav podprli laž, podprli čisto izmišljotino, zaradi česar se je celotna stroka in tudi javnost zgražala in je ta nadzorni svet potem odstopil. To so ti problemi. Mi operiramo na vladi s konkretnimi dejstvo in dokazi. Dokler nimam dokaza, ne bom ukrepal. Sem ozaveščeni pravnik in kot predsednik Vlade tega ne smem početi. Ko pa je dokaz, ko so dejstva, ko se indici, sprožimo postopke. Tako da bomo še naprej hvaležni za vsake relevantne podatke in bomo na podlagi njih absolutno ukrepali, tako pristojna ministrstva kot tudi vlada. Hvala lepa.
Dr. Bojan Dobovšek, imate besedo, da zahtevate, da se na naslednji seji opravi razprava o odgovoru? Replike ni. Samo ta postopkovni predlog je možen.
Potem predlagam, da se v okviru predlagane zakonodaje, glede na to, da odgovori niso bili v skladu z relevantnimi dejstvi v Sloveniji, opravi razprava v Državnem zboru. Hvala.
Dr. Bojan Dobovšek, o vašem predlogu bo Državni zbor odločil v sredo, 21. oktobra 2015, v okviru glasovanj. Gospod Jože Tanko, imate besedo, da zastavite vprašanje dr. Miru Cerarju, predsedniku Vlade.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani predsednik Vlade! V postopku je izbiranje direktorja za vodenje naše največje zdravstvene ustanove UKC, ki je hkrati tudi največji potrošnik javnega denarja v zdravstvu. Vodenje UKC je problem že od začetka, od investicije naprej, saj veliko denarja ni bilo porabljenega namensko, torej za gradnjo, za zdravljenja, za zdravstvene storite in pripomočke, ampak naj bi denar po raznih kanali in na različne načine odtekal iz sistema UKC za v naprej določene svetovalce, kvazi projekte, preplačane dobavitelje itd. Eno takih podjetij, ki ima že leta monopol pri dobavi ortopedskih protez UKC je podjetje Mark Medical, ki je dobavilo za več kot 190 milijonov evrov pripomočkov. To podjetje je del skupine KB 1909, ki ima v solasti tudi Dnevnik, Mladina. KB 1909 velja za naslednico družbe Safti in ime slednje vam je najbrž poznano. Ni pa Mark Medical edina družba, ki ima tak monopolni položaj v UKC. Iz politične in strokovne prakse pa najbrž veste, da tam, kjer vladajo monopoli, ni konkurence, ni preglednosti, racionalnosti in da je v takih pogojih izrazito veliko možnosti za korupcijo in klientalizem. UKC že več kot 10 let ni doživel resnega pregleda Računskega sodišča, v katerem bi se preverile pravilnost, namenskost in smotrnost porabe sredstev, niti ni bilo zaznati resnih aktivnosti preiskovalnih organov, da bi razkrili sume klientelistično koruptivnih ravnanj, o katerih kar pogosto slišimo v medijih. Tovrstne nepravilnosti so se dogajale tudi v zadnjih letih, ko je UKC vodil gospod Simon Vrhunec. Iz poročanja medijev ima največji vpliv na denarne tokove in kadrovanje v UKC gospod Janez Zemljarič. Sprašujem vas, glede na to, da je v toku postopek imenovanja direktorja: Kakšne reference, osebnostne karakteristike in znanja mora imeti kandidat, ki bi ga kot predsednik Vlade podprli za direktorja UKC, da bi prekinil s tem očitno zrežiranim finančnim izčrpavanjem UKC? Hvala lepa.
Dr. Miro Cerar, predsednik Vlade, imate besedo za odgovor.
Hvala lepa. Spoštovani poslanec! Zavedamo se in zavedam se, tako kot vi, velikega pomena Univerzitetnega kliničnega centra za delovanje zdravstva v Sloveniji. Zato se tudi Vlada trudi v okviru svojih pristojnosti, da podpira predvsem delovanje ministrice za zdravje in vse podsisteme, ki so potrebni, da se to stanje v našem zdravstvu, še posebej pa v UKC, bistveno izboljša. Težko komentiram prakse določenih podjetij, bilo jih je kar nekaj v Sloveniji in tujini, ki so doslej nabavljala razne tehnične pripomočke, opremo in podobno za UKC in druge zdravstvene zavode, centre, bolnišnice. Vemo pa, da se je v javnosti pojavilo veliko podatkov, ki so kazali, da so bili ti javni razpisi in potem ti postopki zelo vprašljivi, sporni, če ne celo koruptivni. In vse te prakse se preiskujejo, kolikor so z nekimi argumentiranimi podatki in dejstvi dostopne. Verjetno je pomanjkljivost tudi – če drži, tu moram priznati, da zdaj ne vem, kdaj je bilo nazadnje Računsko sodišče tam, ampak dejansko tudi finančni nadzor in vse ostalo, se strinjam, je zelo potreben. Vi ste izpeljali te svoje ugotovitve, s katerimi verjetno v osnovi lahko soglašamo, v vprašanje, kaj mora izpolnjevati bodoči direktor UKC. V razpisu, in ta razpis je postavila razpisna komisija na podlagi zakona, je zahtevano naslednje: visokošolska izobrazba druge študijske stopnje, pet let delovnih izkušenj na primerljivih delovnih mestih s področja organizacije, vodenja in upravljanja, in predložiti mora program dela in razvoja UKC. To so ti zakoniti zakonski pogoji. Seveda pa si Vlada želi – torej želi, ker o tem Vlada neposredno ne odloča, naj poudarim – da bi ta kandidat imel tudi druge vodstvene sposobnosti, da bi bil privržen poslanstvu zdravstva, zdravniške stroke in bi v tej luči vodil to pomembno institucijo UKC, tako da bi delovala vedno pošteno, da bi se te negativne prakse odpravile in nadomestile z dobrimi, da bi spodbujal dobro in izločeval iz sistema tisto, kar je slabo. Za to pa potrebuje veliko poguma, veliko znanja in spretnosti ob teh formalnih pogojih. Ampak naj poudarim, v teku je postopek. Od sedmih kandidatov je ostalo v ožjem izboru pet kandidatov, ki izpolnjujejo vse razpisne pogoje. To je ugotovila 7. oktobra razpisna komisija. Zdaj bo o tem odločal svet zavoda v tem tednu, torej 22. oktobra. Tu politika nima neke ingerence, svet zavoda je strokovno telo, ki bo izbralo kandidata in ga imenovalo. Je pa res, to je pa zelo pomembno, da Vlada potem k takšnemu imenovanju mora podati soglasje ali pa ga ne poda. In od tega je potem odvisen dokončen izid tega postopka. Zagotavljam vam, da bo Vlada v tem procesu, ko bo odločala o soglasju, preučila, ali so izpolnjeni vsi zakoniti pogoji pri imenovanem kandidatu ali kandidatki in ali izpolnjuje še tiste pogoje znotraj njih, ki so pomembni, da mu lahko zaupamo, da bo uspešno vodil ta tako pomemben klinični center. Naj poudarim še enkrat, da tudi te insinuacije, neke povezave iz ozadja tukaj ne bi želel komentirati. Mislim, da se moramo osredotočiti s pogledom naprej na to, kdo je tu dober kandidat. Omenjanje gospoda Janeza Zemljariča, to se mi zdi v tem ožjem kontekstu nepotrebno. Če pa bi na kogarkoli, ki je kandidat, bili zaznani neki nedopustni vplivi, je jasno, da ga že sam svet zavoda ne sme imenovati in k čemu takemu tudi Vlada ne bi dala nikoli soglasja, če bi bili taki vplivi intenzivni, nedopustni, očitni in kaj podobnega. Tukaj bi končal z odgovorom. Hvala lepa.
Gospod Jože Tanko, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora.
Hvala lepa. Del te nedopustne zgodbe, o kateri govorite, se je že odvil, kajti gospod Andrej Baričič, ki je bil vpleten v mnoge posle, sodeloval je v več spornih zgodbah in povezavah. Ne nazadnje tudi v času, ko je bil član nadzornega sveta UKC, je tekmoval za posel s svojo partnerko. In to sta bili edini dve ponudbi v postopku izbiranja, šlo je v tem primeru za navidezen postopek, v katerem je dobila posel njegova partnerka. In ta gospod je dobil soglasje nadzornega sveta za vršilca dolžnosti. Se pravi, že ta kolizija interesov, o kateri je prej govoril bolj na splošno gospod Dobovšek, je neposredno prisotna, kajti kot član organa upravljanja zavoda je v navideznem fiktivnem postopku omogočil, da je partnerka dobila posel. Prav tako je problem, da je gospod Baričič takoj, ko je prevzel vedejevstvo, imenoval za svojega svetovalca dosedanje v. d. direktorja in prejšnjega direktorja gospoda Vrhunca, ki mu je omogočil ta posel in s katerim sta soseda na Bledu. Skratka, tukaj ne gre za neka naključja, ampak gre verjetno za zelo dobro procesirano igro, v kateri bodo lobiji, za katere ste rekli, da jih verjetno ni ali pa ne vem, kaj je z njimi, pripeljali na čelo tega UKC ravno osebo, ki je vpletena v te številne zgodbe. Kot je razbrati, ministrica in tudi vi osebno si zelo prizadevate, da bi gospod Andrej Baričič postal direktor UKC. To je sedaj nesporno jasno. Ministrica je dala javno podporo, za njo stoji predsednik Vlade. Sedaj me zanima: Ali stvari, o katerih ste mi v prejšnjem delu odgovorili, ko ste govorili o teh visokih kriterijih, v tem primeru še vedno držijo? Očitno je namreč, da bo imenovana za direktorja UKC in tukaj opravlja posel vršilca dolžnosti ravno oseba, ki je vpletena v vse te zgodbe. Hvala lepa.
Dr. Miro Cerar, predsednik Vlade, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Hvala lepa. Seveda je beseda o gospodu Baričiču, kakorkoli že. Tukaj bi rekel najprej tako, da bo popolnoma jasno. Jaz si nikoli nisem prizadeval za to, da bi on postal direktor UKC. Sem pa izjavil v času, ko je postal v. d. direktor, da mislim, da sedaj, ko je v tej funkcij, mu moramo dati možnost, da vidimo, ali lahko uspešno pelje to zadevo naprej. Morate pa vedeti, da so se številna dejstva začela pojavljati v medijih šele po njegovem imenovanju na mesto vedeja in zagotavljam vam, da vse to bo zagotovo preučila tudi Vlada. Sem prepričan, da bo te navedbe o morebitnih neprimernih ali nedopustnih praksah ali dejavnostih gospoda Baričiča natančno preveril že svet zavoda in na podlagi tega, kar bomo dobili od sveta, bomo tudi v Vladi zadevo natančno proučili, kajti ne želimo si, da bi bila na tem mestu neka oseba, ki je lahko s tega vidika sporna. Mislim pa, da je v teku postopek in da v tej fazi sedajle niti ni primerno na ta način vršiti nek pritisk, ki ga na nek način skušate vršiti posredno prek teh poslanskih vprašanj na svet zavoda ali na Vlado, kajti Vlada bo tukaj odločala tako kot mora, avtonomno, po najboljši svoji presoje, bo pa morala upoštevati tudi odločitev sveta zavoda in argumentacijo. Tako da mislim, da je prav, da sedaj prepustimo, da ta postopek steče, ne nazadnje se bo končal zelo hitro, in to je tudi interes institucije, tako da predlagam, da počakamo na odločitve sveta zavoda, potem je pa seveda na Vladi, da se o tem opredeli. Hvala lepa.
Gospod Jože Tanko, imate besedo, da zahtevate, da se na naslednji seji opravi razprava o odgovoru.
Hvala lepa. Predlagam, kot ste dejali, da se opravi razprava o odgovoru predsednika Vlade. Mislim, da je pri vseh teh dogajanjih, povezanih z Univerzitetnim kliničnim centrom, več kot očitno, da gre za nadaljevanje stare prakse, pravzaprav naloga tako nadzornega sveta kot prijavljenega kandidata je samo to. Očitno je, da gospod Baričič prihaja iz kroga Janeza Zemljariča, tudi iz nekaterih prejšnjih njegovih aktivnosti je to razvidno. In na tem področju, da bi se prekinilo z nekaterimi monopoli v Univerzitetnem kliničnem centru, kar zadeva dobavo materiala ali opravljanje storitev, najbrž ni pričakovati. Gospod Baričič je bil tudi na nek zelo neobičajen način imenovan za vršilca dolžnosti zavoda, namreč čez noč, ne da bi se kakorkoli predstavil na sedanjem nadzornem svetu. Govorite o programu dela, ga ni predstavil, odšel je na dopust. Tako je vse tisto, kar govorite, o preprečevanju raznih slabih praks, koruptivnih ravnanj, izključevanje možnosti kolizije in tako naprej, pravzaprav brez pravne podlage. Pa še nekaj je zdaj več kot očitno. Gospod predsednik Vlade si tu dovoli poučevati poslance, kaj smemo vprašati, kaj je dostojno v vprašanju in kaj je nedostojno. Večji problem je, da odgovori niso dostojni. Odgovori predsednika Vlade so zavajajoči, so nepopolni, so nekorektni, so netočni in se nanašajo na vsebino in ne na vprašanje, za katerega je bil vprašan. Mi smo postavili vprašanje, tudi v tem primeru smo želeli jasne in nedvoumne odgovore, ampak teh ni. Če je gospod predsednik Vlade zelo poudarjeno zagovarjal razne etične kriterije in merila, govoril o izključevanju interesov, govoril o spoštovanju pravil pravne države, bi vse to lahko že pri kandidatih, ki so, in tudi pri gospodu Baričiču, zdavnaj preveril. Ne da se zdaj tu izgubljamo v nekih, bom rekel, pravniških diskurzih, kako neko zadevo obiti in čakati, da bo čas, namenjen poslanskim vprašanjem, minil. Gospa ministrica je nedvoumno povedala, da gospoda Baričiča podpira, z vso navlako, ki jo je prinesel na mesto v. d. direktorja UKC. Če to reče ministrica in se kabinet predsednika Vlade ne odzove, najbrž je za njim tiho soglasje za prevzem takega vodenja. In stvari so za nas, ki smo v politiki, in za ljudi, za državljane povsem nedvoumne. Se pravi, Vlada podpira nadaljevanje slabih praks v UKC, ki bodo omogočale delovanje monopolov in nepotrebno izčrpavanje UKC. Nič se ne bo storilo, ker ne bo denarja za skrajševanje čakalnih dob, čakalnih vrst in tako naprej. Hvala lepa.
Gospod Jože Tanko, o vašem predlogu bo Državni zbor odločil v sredo, 21. oktobra 2015, v okviru glasovanj. Gospod Primož Hainz, imate besedo, da zastavite vprašanje dr. Miru Cerarju, predsedniku Vlade.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani predsednik, ministrski zbor, kolegice in kolegi! Spoštovani predsednik Vlade dr. Miro Cerar! Postavil vam bom vprašanje glede ustanavljanja demografskega rezervnega sklada. Poslanska skupina Desus in tudi stranka Desus že več mandatov vlagata napore v dolgoročno vzdržnost pokojninske blagajne. To je ena naših pomembnejših zavez tudi v tem mandatu. V razvitem svetu, in Slovenija je del tega, se dogajajo velike demografske spremembe v smislu večje starosti prebivalstva. Tem spremembam je treba prilagoditi pokojninski sistem in najti rešitve, ki bodo zagotavljale dolgoročno stabilnost tega sistema, torej večjo finančno in proračunsko neodvisnost pokojninske blagajne. Ta mora zagotoviti dostojno raven pokojnin glede na vloženo delo in upoštevajoč načelo medgeneracijske solidarnosti. Za to smo dobili soglasno podporo in zavezo pri koalicijskih partnerjih. Na 3. redni seji Državnega zbora decembra 2014 smo vam, gospod predsednik, že postavili vprašanje v zvezi s časovnico in aktivnostmi glede ustanavljanja demografskega rezervnega sklada, ki predstavlja osnovno rešitev tega problema. Najskrajnejši rok za ustanovitev tega sklada, ki je postavljen v Zakonu o Slovenskem državnem holdingu, torej 31. 12. 2015, se neustavljivo bliža, zakonski predlog, ki bo pomenil pravno podlago za ustanovitev in delovanje demografskega rezervnega sklada, pa še ni vložen v zakonodajno proceduro. Ponovno vas danes sprašujem: Kaj se dogaja na tem področju? Prosim vas za natančen, jasen odgovor: Kdaj bomo sprejeli zakon v poslanske klopi? Glede na to, da je bilo koalicijsko celo dogovorjeno in je to tudi zapisano v našem sporazumu, da naj bo zakon sprejet že do 30. junija 2015, smo v Poslanski skupini Desus še posebej zaskrbljeni zaradi dosedanje neaktivnosti vlade na tem področju. Zanima me še: Kje in zakaj se je zadeva nekako zataknila, glede na to, da naj bi se s tem področjem na Vladi v letu intenzivno ukvarjali, kot ste sami dejali pred časom? Hvala lepa za odgovor.
Dr. Miro Cerar, predsednik Vlade, imate besedo za odgovor.
Hvala za vprašanje, spoštovani gospod poslanec. Dejstvo je, da Zakon o slovenskem državnem holdingu določa, da se kapitalska družba najkasneje do konca 2015 preoblikuje v demografski rezervni sklad in da se sodelovanje demografskega rezervnega sklada ter dodatni stalni viri financiranja opredelijo v posebnem zakonu. Drži. Naj pa kljub temu spomnim, da je demografski rezervni sklad pravzaprav državni premoženjski sklad, ki je investicijski sklad v lasti države, ustanovljen za namen vnaprejšnjega zagotavljanja sredstev pokojninski blagajni za čas, ko odhodki presegajo prihodke. Tako dejansko mi demografski rezervni sklad že imamo, saj država vsako leto iz proračuna v pokojninsko blagajno nameni okoli 1,5 milijarde evrov. Poleg tega tudi Kapitalska družba kot podlaga za oblikovanje demografskega sklada zase trdi, da je že od samega začetka ustanovljena kot demografski rezervni sklad. Torej ga na ta način že imamo, čeprav ne pod tem imenom, zato samo preoblikovanje Kapitalske družbe v ta sklad samo po sebi ni problematično. Seveda je pa drugače glede določitve dodatnih stalnih virov financiranja. V trenutnem stanju državne blagajne je žal zelo malo prostora za dodatna proračunskega sredstva, ki bi bila poleg 1,5 milijarde evrov namenjena za potrebe pokojninske blagajne oziroma demografskega rezervnega sklada. Iskanje dodatnih proračunskih virov namreč neizogibno pomeni dodatno obremenjevanje državljank in državljanov ter gospodarstvo, kar je v trenutnih razmerah počasnega okrevanja lahko tudi precej kritično. Naj omenim, da je v tujini praksa, da so demografski skladi portfeljski oziroma investicijski skladi, ki delujejo v skladu z načeli varnosti, razpršenosti in donosnosti naložb, na primer francoski in irski sklad. Ključni problem pri nas pa je, in to poudarjam, zato da bo jasno, s kakšnimi problemi se tukaj soočamo, da ima Kapitalska družba kot demografski sklad kar 41 kapitalskih naložb v družbah v državni lasti. Med njimi tudi v takšnih, ki so opredeljene kot strateške ali pomembne, recimo Gorenje, Krka, Luka Koper, Terme Olimia, Sava in Perutnina Ptuj. Kot taka torej ne izpolnjuje temeljnih načel demografskih skladov. Zaradi vseh teh razlogov priprava zakona, ki je v pristojnosti Ministrstva za finance, ni tak zelo preprosta. Naj poudarim, da kljub temu aktivnosti intenzivno potekajo. To je sedaj bistvo odgovora na vprašanje. Ministrstvo je delovni predlog zakona že pripravilo. V njem je kljub težki finančni situaciji našlo tudi dodaten stalen vir financiranja. Toda ministrstvo mora ta predlog še pred posredovanjem v poslanske klopi dokončno uskladiti z vsemi deležniki, zato potrebujemo še nekaj časa, kajti treba je doseči jasno opredelitev mednarodno primerljivega delovanja demografskega rezervnega sklada, ki bo zagotavljal spoštovanje osnovnih načel varnosti, razpršenosti in donosnosti ter zagotovitev racionalnosti poslovanja, ki ne bo povzročala pretiranih ali dodatnih stroškov na račun upokojenk in upokojencev. Trudimo si, da bomo rok ujeli. Ministrstvo intenzivno dela, in to je bistvo odgovora. Prepričan sem, da bo sklad na ta način tudi vzpostavljen. Hvala lepa.
Predsedniku Vlade se zahvaljujem za podane odgovore. Prehajamo na vprašanja poslank in poslancev v prvem krogu. Mag. Anže Logar, imate besedo, da zastavite vprašanje ministru za pravosodje mag. Goranu Klemenčiču.
Hvala, predsednik. O pomenu parlamentarne preiskave pri odkrivanju razlogov in odgovornih za največjo bančno luknjo v zgodovini Slovenije smo v Državnem zboru večkrat govorili. Vsaj tu v Državnem zboru se tega problema očitno vzajemno zavedamo. Ne nazadnje je bil predlog za ustanovitev te parlamentarne preiskave sprejet aprila tu v Državnem zboru brez glasu proti. 13. člen Zakona o parlamentarni preiskavi pravi, da so sodišča in drugi državni organi dolžni preiskovalni komisiji dati potrebno pravno pomoč, pri tem morajo postopati kar se da hitro. In pa, zaprošeno sodišče, torej v četrtem odstavku istega člena, ni upravičeno ocenjevati umestnosti ukrepa, ki ga preiskovalna komisija zahteva oziroma naproša od sodišča. To je vse lepo v teoriji, potem pa pridemo do prakse. Namreč, do pridobitve gradiva, ki je nujni pogoj za odločanje in sprejetje zaključkov preiskovalne komisije. In pridemo do absurdov, ki smo jim priča tudi v omenjeni preiskovalni komisiji, da sodišči, recimo v Mariboru in Celju, ugodita zasegu dokumentacije, ki je nujna za sklepanje parlamentarne preiskovalne komisije, preiskovalna sodnica Deša Cener na Okrožnem sodišču v Ljubljani pa odloči drugače, na identičen predlog preiskovalne komisije z identično obrazložitvijo zgolj z različnim naslovnikom. V Ustavi imamo v 2. členu, da je Slovenija pravna in socialna država, zato vas spoštovani minister za pravosodje sprašujem: Kako je možno, da je v pravni državi na identičen predlog odvisno zgolj od tega, na katerem sodišču zaprosiš za dejanje ali pri katerem sodniku se določeni dosje obravnava oziroma – upam, da ne – kdo je tisti, na katerega se posamezen dosje nanaša? Ljubljansko sodišče – nanaša se na Novo Ljubljansko banko, popek vseh bančnih afer v Sloveniji. In me zanima: Kako vi kot institut pravosodnega ministra v tem pogledu gledate na tovrstno prakso, ki izvotljuje zaupanje državljanov v pravno državo, v vladavino prava, ne nazadnje da smo pred pravom vsi enaki in da imamo vsi enake pravice, ne glede na kraj, ne glede na to, na koga nanaša, in ne glede na to, kdo zaproša sodstvo za pravico? Hvala.
Mag. Goran Klemenčič, minister za pravosodje, imate besedo za odgovor.
Spoštovani predsednik Državnega zbora, spoštovani poslanec Logar, spoštovane poslanke in poslanci, kolegice in kolegi! Najprej glede parlamentarne preiskave. Kot minister za pravosodje v okviru izvršilne veje oblasti načeloma podpiram parlamentarno preiskavo bančne luknje. Mislim, da je to z vidika javnega interesa nujno in potrebno in obenem izražam tudi upanje, da bo ta parlamentarna preiskava vendarle drugačna in da bo dala rezultate. To ni, da ne bo spet kdo skočil, ocenjevanje dela parlamenta, ampak mislim, da se vsi zavedamo, da v preteklosti niso vse parlamentarne preiskave dale odgovorov, ki smo jih želeli glede na to, da večinoma niso bile zaključene. In mogoče se tu notri skriva tudi del odgovora na vaše vprašanje. Poglejte, kot minister za pravosodje konkretnega primera in odločitve sodnice ne bom komentiral, ne sodnice v Ljubljani, ne sodnice v Celju in v Mariboru. To morate, in verjamem, da tudi razumete. Načeloma je pa tako. Tukaj se bomo morali enkrat pogledati v ogledalo, o čemer je v zadnjem času veliko govora tudi v tem državnem zboru. Zakon o parlamentarni preiskavi je slab, zato prihaja do mnogo absurdov na eni in na drugi strani. Posebej pa je slab v svoji nedoločnosti v razmerju do tretje veje oblasti. Sami ste prej citirali ključni člen, kjer piše, da morajo vsi državni organi, vključno s sodišči, nuditi parlamentarni komisiji potrebno pravno pomoč. In potem je nek precej neposrečen člen, kako lahko parlamentarna preiskovalna komisija prek sodišča izvede določene prisilne ukrepe tako v smislu privedbe morebitnih prič, ki se ne odzovejo, kot v smislu zasega dokumentov. In tu je neposrečena zadeva v zakonu, ki se ni prvič zgodila vam, mimogrede, v vlogi vaše parlamentarne preiskave, ampak je kar nekajkrat bilo že ponovljeno v preteklosti, skoraj v vsakem sklicu parlamenta, enkrat je šlo celo do Ustavnega sodišča, zakon je pa tako rekoč ostal enak. Tu gre za to, da mora sodišče odločiti. Če se prvostopenjsko sodišče ne strinja, lahko da v mnenje višjemu sodišču, pri čemer pa, kot ste sami rekli, tako vi to razlagate, se preprosto mora samo potrditi, nima možnosti vsebinske presoje. Sodišče mora imeti zmeraj možnost vsebinske presoje, in tako je reklo tudi Ustavno sodišče, vendar se zakon potem ni spremenil. Rad bi tudi dodal, to je eden redkih poslanskih zakonov. Saj gledam vse [[…]] [[smeh]] Gospod Gorenak zdaj kaže, naj vas gledam, ne njega. Kot rečeno, gre za poslanski zakon. Jaz kot minister za pravosodje bi podprl kakršnokoli spremembo in izčiščenje tega zakona, ker parlamentarna preiskava je pomemben institut, to iskreno pravim. Tu pa obstajajo ti problemi, ki ste jih vi nakazali. In zdaj bom nekoliko obrnil. Veste, vi izhajate iz tega, da je bila odločitev celjskega in mariborskega sodišča prava odločitev, ljubljanskega sodišča pa napačna. Lahko je pa ravno obratno. Pravna varnost in enotna uporaba prava je pogojena z določnostjo pravnega akta, s količino sodne prakse, na kateri lahko sodišče ta pravni predpis interpretira. V okviru pravne prakse in samega predpisa je pač vsak sodnik pri svojem odločanju potem samostojen in sodi v skladu z ustavo in zakoni in po svoji vesti. In ker imamo zakon, ki je izrazito nedoločen, ne glede na to, kdo je bil na oblasti in kdo je vodil parlamentarne preiskovalne komisije, je vedno povzročal probleme. In ker imamo izrazito malo sodne prakse, ker so se pa vendar relativno redko parlamentarne komisije odločale za to, da so se obračale na sodišča, imamo tako situacijo. Jaz menim, da taka situacija, se strinjam, ni dobra. Ne morem komentirati konkretne odločitve, kdo je imel tu prav in kdo ima prav, mislim pa, da je to treba preseči s čimprejšnjo ureditvijo tega pravnega predpisa, ki pa je, kot rečeno, poslanski zakon in ne zakon, ki ga pripravlja izvršilna veja oblasti. Hvala lepa.
Mag. Anže Logar, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora.
Hvala lepa. Če sem ministra pravilno razumel, za njega ni nobena težava, tudi če je napačna odločitev mariborskega in celjskega sodišča. Torej, da niti te dokumentacije, ki jo preiskovalna komisija bo dobila, ne bi potem dobila. Kar se tiče možnosti presoje, četrti odstavek 13. člena je zelo jasen: "Zaprošeno sodišče ni upravičeno ocenjevati umestnosti ukrepa." In omenjena sodnica Deša Cener, ki je vi ne želite komentirati, je, prvič, prepozno odločila, desetkrat je prekoračila rok, ki ga določa zakon, in ni odločila v skladu z Zakonom o parlamentarni preiskavi. Ni odločila. Torej ni ugodila ali dala na višje sodišče, da odloči, ampak je sama rekla, da pač nima dosti podatkov, da bi odločila. Zato vas še enkrat sprašujem, ker ste na koncu koncev pravosodni minister: Ali je to za vas tisti pravi postopek, da lahko potem s takim zavlačevanjem sodnica onemogoči parlamentarni preiskovalni komisiji, da opravi svoje delo? Ko pravite, da morda je pravilna odločitev ljubljanskega sodišča, ne pa mariborskega in celjskega: Ali si vi res predstavljate, da lahko parlamentarna preiskava pride bančni luknji do dna, če nima na razpolago ustreznih dokumentov? In s tem, ko pravite, da je lahko napačno stališče v Mariboru in Celju, v bistvu prilivate olje na ogenj pri različnih tolmačenjih iste pravne norme, ob istem vhodnem tekstu, odvisno od krajevne vstopne točke dokumenta na sodišče. S tem torej še dodatno prispevate k nezaupanju v pravni sistem. In res me zanima, kako kot pravosodni minister lahko za očitne kršitve zakonov trdite, da se v konkretni postopek ne boste vpletali, hkrati pa ob očitni različni odločitvi dveh sodišč pravite, da kot pravosodni minister tukaj ne morete ničesar dodati. Hvala.
Mag. Goran Klemenčič, minister za pravosodje, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Narobe ste me razumeli, če se vrnem k vašemu izhodišču. Nisem želel prilivati olja na ogenj, niti nisem želel reči, da ni nobene težave, če parlamentarna preiskava ne dobi teh dokumentov. Strinjam se z vami, mislim, da ne more priti do dna nobena preiskovalna komisija, če nima dostopa do ustreznih dokumentov. Vendar mora biti ta dostop v skladu z nekimi pravnimi normami. Jaz danes zaradi tega, ker ne vem, jaz ne poznam, jaz nisem videl ne vaše zahteve, ki ste jo dali, ne odločitve sodišča, imam bistveno manj informacij od vas, vam pa ne morem kar tako zaupati, da je vse to kar govorite, zlata resnica. Zakaj? Zato, ker v tem trenutku menite, da je prava odločitev tista, ki jo vi pričakujete, napačna je pa tista, ki jo niste pričakovali. Prej sem povedal zelo preprosto. Edino, kar lahko danes rečem, je, če to drži, da je sodišče zamujalo z odločitvijo, je to nesprejemljivo. Kakšna je pa vsebina odločitev, kam jo je dala, levo, desno – tega pa ne morem komentirati, ker ne vem, ne poznam vaše zahteve, ne poznam odločitve, argumentacije enega ali drugega. Se bo pa to vedno dogajalo toliko časa, dokler bo taka pravna podlaga, kot je. Različne odločitve bodo in različne odločitve so bile tudi v preteklosti. In kot veste, je to treba urediti tudi zaradi tega, ker v tem zakonu bodo nastali in v tem postopku bodo nastajali nadaljnji konflikti, in to je konflikt, ki je vgrajen v institut parlamentarne preiskave v primerih, ko paralelno tečejo tudi predkazenski postopki. Saj tukaj veste, o čem govorim. Tukaj bodo problemi pri pridobivanju dokumentacij s strani sodišča, s strani tožilstva itn. Vse to je že bilo videno. To ni noben nov film, in to je posledica pravne podlage, kakršno imamo, in posledica načina delovanja preiskovalnih komisij. Zato se ne bom izjasnil, katera odločitev je bila prava, ker nobene vsebinsko ne poznam, in tudi ni moja naloga oziroma moja pristojnost, da bi to počel. Največ se bi storilo s tem, da bi se tukaj v bistvu čim hitreje zakonska podlaga kristalizirala. Mislim, da je to v interesu celotnega parlamenta. Je pa prav, s tem se pa strinjam, da je dobro o teh stvareh se tudi v parlamentu pogovarjati, ker bo to mogoče pripeljalo do tega, da pridemo do novih pravnih predpisov, ker drugače res, se strinjam, nobena parlamentarna komisija ne bo mogla delati. Ampak tudi od sodišča ne moremo pričakovati, da bodo na podlagi nekega, člena, ki je bil že tudi pred Ustavnim sodiščem pa na 200 različnih načinov interpretiran, odločala, ne da bi potem bili pred občo slovensko javnostjo z imenom in priimkom izpostavljeni sodniki v tem primeru, kar je tudi svojevrsten pritisk.
Mag. Anže Logar, imate besedo, da zahtevate, da se na naslednji seji opravi razprava o odgovoru.
Hvala lepa. Minister ni popolnoma nič dodal k jasnosti obstoječega stanja. Sicer se zgraža nad tem, da sem imena sodnikov javno objavil. Jaz mislim, da s tem ni nič narobe. Mislim, da sodnik mora stati za svojo odločitvijo. Če je pravilna ali če je napačna, je to odgovornost, ki jo terja poklic. Tudi ni pravilno presojal o tem, kaj sem jaz govoril, katera je pravilna odločitev, katera je napačna odločitev, samo predstavil sem tri različne odločitve, od katerih dve pravita, da se preiskovalni sodnik strinja z obrazložitvijo preiskovalne komisije, medtem ko ena sodnica, Deša Cenar, še enkrat ponovim ime, pa je kršila zakon, 156. člen zakona ZKP in tudi Zakon o parlamentarni preiskavi, ker ni odločila tako, kot določa Zakon o parlamentarni preiskavi. Minister tudi ve, da obstaja nek termin sodna praksa, ki se pri tako občutljivi temi, kot je parlamentarna preiskava, pri tako občutljivi temi, kot je bančna luknja v obsegu pet milijard evrov, lahko vzpostavi, če je to edini način, po katerem pridemo do ustreznih dokumentov. Zato me rahlo skrbi tista načelna podpora, ki jo je spoštovani minister izrekel parlamentarni preiskavi na začetku. Mislim, da bi morala biti ta podpora bistveno močnejša, vsaj s strani pravosodnega ministra. V tem pogledu tudi ne vem, od kod dvom v to ali pa na nek način razumem dvom, ali bo parlamentarna preiskava postregla s kakšno odločitvijo, če bo ljubljansko sodišče nadaljevalo s to prakso in parlamentarni preiskavi ne bo omogočilo vpogled v gradivo, ki je ključno v tem pogledu, dve največji banki zadeva. Zato menim, da v vsakem primeru mora na ravni Državnega zbora o tem potekati neka poglobljena preiskava, razprava še posebej, ker smo se mi poslanci strinjali o namenu parlamentarne preiskave, o mandatu parlamentarne preiskave ni bilo nobenega amandmaja, potrjena je bila taka, kot je bila predlagana. Z vseh strani obstaja želja, da parlamentarna preiskava pride do dna. V tem pogledu je torej samo še vprašanje gradiv, na podlagi katerih bo parlamentarna preiskava odrejala. In če sta dve sodišči, minister, to si pa lahko pogledate, to so javni podatki, to ni neka zaprta stvar preiskovalne komisije, in to ni neka moja interpretacija, torej če sta dve sodišči tako odločili, se povprečnemu človeku resnično poraja dvom, kako lahko na podlagi istega dokumenta tretje sodišče odloči drugače. Hvala.
Mag. Anže Logar, o vašem predlogu bo Državni zbor odločil v sredo, 21. oktobra 2015, v okviru glasovanj. Violeta Tomić imate besedo, da postavite vprašanje gospe Ireni Majcen, ministrici za okolje in prostor.
Hvala za besedo. Moje vprašanje se nanaša na predlog zakona o dimnikarskih storitvah. Novela zakona o varstvu okolja iz leta 2013, njen 92. člen Izvajanje obvezne državne gospodarske javne službe do 31. decembra 2015 določa, da veljavna ureditev na področju dimnikarskih storitev, vključno z vsemi sklenjenimi koncesijskimi pogodbami, velja le do konca letošnjega leta. 17. julija 2015 je Vlada na straneh e-uprave objavila predlog zakona o dimnikarskih storitvah, ki naj bi s 1. januarjem 2016 trenutno koncesionarsko ureditev zamenjal z licenčnim sistemom. Toda licenčnemu sistemu nasprotuje dimnikarska stroka in tudi drugi deli zainteresirane javnosti. Še več. Do danes je bila v predlogu zakona prepoznana vrsta nomotehničnih, vsebinskih in izvedbenih problemov, pojavili pa so se tudi očitki, da je v mnogih točkah celo protiustaven. Celo če bi predlagane spremembe uživale zaupanje vseh deležnikov, ima predlog zakona še celo vrsto drugih težav. Predloga zakona Vlada sicer še ni vložila v parlamentarno obravnavo. To pomeni, da ni možnosti za njegovo obravnavo po rednem postopku, ki bi bil za tako radikalno in sporno vsebino nujno potreben. Vse bolj nam grozi scenarij, ki ga je napovedala direktorica direktorata na vašem ministrstvu, gospa Tanja Bolte, da bo 1. januarja, ko se izteče veljavni koncesijski sistem, zavladal tržni sistem, po katerem bo vsak lahko počel, kar bo želel. Zato vas sprašujem: Ali bo Vlada v letošnjem letu predlog zakona o dimnikarskih storitvah sploh vložila v parlamentarno obravnavo? In če ga bo: Kako bo v teh dobrih dveh mesecih zagotovila, da bo predlog zakona primerno domišljen in usklajen z vsemi ključnimi deležniki, če pa ga je v trenutni obliki doletelo skoraj univerzalno nasprotovanje? Ali bo Vlada za primer, da predloga zakona o dimnikarskih storitvah ne bo vložila v parlamentarno obravnavo oziroma da zaradi pomanjkanja podpore v parlamentu in zunaj njega v letošnjem letu ne bo sprejet, v parlamentarno obravnavo vložila vsaj novelo zakona o varstvu okolja, s katero bo podaljšala veljavnost obstoječe ureditve in s tem preprečila kaos, ki bi zagotovo zavladal? In če jo bo: Do kdaj naj bi to podaljšanje veljalo? Hvala za odgovor.
Gospa Irena Majcen, ministrica za okolje in prostor, imate besedo za odgovor.
Hvala, gospod predsednik. Predlog zakona o dimnikarskih storitvah, ki je bil že tudi objavljen na spletnem portalu in je bila javna obravnava, usklajujemo še naprej in trenutno je v medresorski obravnavi. Si pa vsi prizadevamo, da bi bil zakon uvrščen v vladno obravnavo pravočasno, da bi se omogočilo sprejetje zakona po skrajšanem postopku še do konca letošnjega leta. Je pa dejstvo, da je sprememba zakona, ki je v veljavi iz leta 2013, bila sprememba zakona, ki ga ni predlagalo Ministrstvo za okolje in prostor, ampak je bil ta predlog podan v parlamentu, kar pomeni, da je možnost, da se z nesprejetjem zakona o dimnikarskih storitvah uvede res prost tržni sistem. Po mojem osebnem mnenju je dandanes govoriti o koncesijah v dimnikarstvu, ko pa si kot državljan, državljanka lahko sama izberem prosto osebnega zdravnika, osebno si lahko prosto izberem zobozdravnika, imam tudi možnost pridobivanja nekih drugih mnenj v zdravstvenih storitvah, svoj avto si lahko lastniki vozil odpeljejo na registracijo oziroma tehnični pregled k licenciranim organizacijam. Že na upravnih enotah so posodobili upravne postopke, lahko dvignem osebne dokumente in mnoge stvari lahko že danes uredim, ne glede na kraj bivanja, a prav pri dimnikarjih, ko smo torej do konca leta obvezni koncesijskemu dimnikarju odpreti vrata, ga spustiti v stanovanje in mu dovoliti ta pregled, menim, da imamo kot državljani pravico si izbrati nekoga, ki mu zaupamo. Po drugi strani pa če gledam tržni sistem, je zelo prijetno slišati tržni sistem, in kot ste sami navajali, lahko počnem karkoli, ampak ko naslednji trenutek pomislim, da pa lahko podobno razmišlja levi sosed, desni sosed, sosed preko ulice ali pa sosed za menoj, se pa zavem, da pregled dimnikarskih naprav, skupaj z dimnikom, ni le tista naloga, ki jo država predpiše, ampak pomeni nekaj več, pomeni mojo lastno varnost. Ne nazadnje se je na žalost kar nekaj nesreč zgodilo s smrtnim izidom, gre tudi za zastrupitve. Druga pomembna naloga je protipožarna varnost. Na prvem mestu pa je za Ministrstvo za okolje in prostor zdrav zrak. Mi smo v letošnjem letu sprejeli pet uredb, ki obravnavajo in navajajo ukrepe za zmanjšanje onesnaženosti zraka z delci PM10. Ob teh zavedanjih je bil ta predlog zakona pripravljen, s tem da mi nismo nikakor ne pripravljeni vložiti novele Zakona o varstvu okolja, ki bi podaljševala veljavnost obstoječe ureditve, je pa res, da če naš predlog zakona ne bo v proceduri potrjen, bo v Sloveniji s 1. 1. 2016 uveljavljen tržni sistem, kot ga je uzakonil Državni zbor leta 20013.
Violeta Tomić, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora.
Hvala. Gospe ministrici se zahvaljujem za odgovor. Omenili ste skrajšani postopek, ki nikakor ni primeren, ne postopkovno, ker gre za nov zakon, in ne vsebinsko. Imeli ste dovolj časa, da bi pripravili boljši predlog in zato me zanima: Kako si predstavljate, da bi lahko predlog zakona, ki ureja tako zelo pomembno področje, kot je dimnikarstvo, in ki mu že 3 mesece nasprotuje praktično vsa stroka in vsa zainteresirana javnost, lahko uskladili v tako kratkem času? Mogoče se zdi komu banalno, ampak področje dimnikarskih storitev je izjemno pomembno in se bistveno nanaša na javni interes. Nikakor ne moremo primerjati tega, kot ste omenili, z izbiro, ne vem, avtomehanika ali zdravnika. Tukaj ne gre samo za ogrevanje, gre tudi za varnost in okolje, recimo v smislu zagotavljanja požarne varnosti, učinkovite rabe energije in kakovosti zraka ter preprečevanje ne nazadnje zastrupitev z ogljikovim monoksidom in obremenjevanja okolja z emisijami. Skratka, država si enostavno ne more privoščiti tveganja, da bi lahko tako pomembno področje, kot je dimnikarska storitev, ostalo brez zakonske ureditev in da bi si vsak lahko izbiral, tako kot bi se mu zazdelo. Zato vas še enkrat sprašujem: Ali je ta vlada pripravljena na scenarij, da njen predlog Zakona o dimnikarskih storitvah ne bo ali pa ne bo pravočasno sprejet v Državnem zboru in bi nam tako lahko grozilo, da s 1. januarjem zavlada kaos na tem področju? Prosim za dopolnitev.
Gospa Irena Majcen, ministrica za okolje in prostor, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Hvala. Jaz težko sprejemam vaše navedbe. Predvsem bi se rada osredotočila na dve navedbi. To nasprotovanje ali pa bi rekla javna razprava, ki smo jo vodili tekom leta, kaže na to, da sta dve skrajni struji, ki želita ureditev. Ena je za nadaljevanje koncesijskega sistema, moram priznati, da z vami se seveda na noben način ne strinjam, da je izbira zdravnika manj pomembna, kot je izbira dimnikarja, v tem delu vam to moram povedati, da ne bi izgledalo, kot da ne vem kaj govorim. Na drugi strani pa je interes mnogih, ki zahtevajo ravno nasprotno. Ne koncesij, ne licenc, ničesar v zvezi z ureditvijo dimnikarskih storitev. Res je, da imamo za srednje kurilne naprave že sprejeto uredbo in se tematika, o kateri sedaj govoriva, nanaša na male kurilne naprave. Vse, kar ste navedli, sem že sama navedla, tako da v tem nimava razhajanj. Je pa res, da pri zagovornikih skrajnih ureditev, s katerimi smo se srečevali v prvih fazah priprave te zakonodaje, smo šli sami v srednjo pot. To pomeni z izdanimi licencami ugotoviti ustrezno usposobljenost dimnikarjev za izvajanje dimnikarskih storitev. Kaosa, kot vi to imenujete, pa si sama sploh ne znam predstavljati, v čem ga vi vidite. Če govorim o podeželju, so dimnikarji v večini primerov tisti, ki s strankami zelo dobro sodelujejo, se odzivajo tudi na klic, še posebej, če se kuri z drvmi, ko je potrebno večkratno čiščenje dimnikov. Res pa je, da je v urbanih okoljih ta težava nekoliko drugačna, veliko je možnosti daljinskega ogrevanja, veliko je objektov, kjer je več lastnikov, večstanovanjskih stavb, pa v tem primeru tudi ne vidim, da bi prišlo do kaosa, odvisno od načina kurjenja. Vaše strašenje, da bo prišlo do kaosa, se mi pa, priznam, zdi res previsoko ocenjeno. Hvala.
Violeta Tomić, imate besedo, da zahtevate, da se na naslednji seji opravi razprava o odgovoru.
V Poslanski skupini Združena levica ministričinih odgovorov in pojasnil ne moremo sprejeti. Področje dimnikarskih storitev se bistveno tiče našega javnega interesa, zdravnik je osebni interes, skratka, tiče se v točkah ogrevanja, varnosti in okolja in je prepomembno, da bi do njega lahko pristopali z napol domišljenimi in popolnoma neusklajenimi predlogi. Ne gre za ohranjanje obstoječega stanja, ki je nevzdržno, se strinjam. Gre za iskanje rešitev v okviru koncesionarskega sistema, ki najbolje omogoča uresničevanje javnega interesa in ga prakticirajo recimo v Avstriji in v Nemčiji. Zato me zanima konkreten odgovor, ali bo vložila zakon oziroma ali bo podaljšala prehodno obdobje. Mislim, da bi morali o tem opraviti splošno razpravo. Glede na odnos, ki ga je ministrstvo do tega področja pokazalo doslej, moramo jasno izpostaviti urgentnost tega vprašanja, kajti 1. januar se zelo hitro bliža, in mislim, da je to stvar, o kateri moramo opraviti razpravo. Hvala.
Violeta Tomić, o vašem predlogu bo Državni zbor odločil v sredo, 21. oktobra 2015, v okviru glasovanj. Mag. Lilijana Kozlovič, imate besedo, da zastavite vprašanje gospodu Borisu Koprivnikarju, ministru za javno upravo.
Hvala za besedo, predsednik. Spoštovani minister Boris Koprivnikar! Vsi si želimo, da bi imeli racionalno in učinkovito javno upravo. Veliko pa je v javnosti vprašanj in se je oblikovalo stališče, da so predvsem javne agencije neučinkovite, da jih je veliko in da so morda tudi nepotrebne, enako velja za javne sklade. Vemo, da je tudi Računsko sodišče ugotovilo določene nepravilnosti v njihovem delovanju in podalo priporočilo, da se začne postopek združevanja ali ukinjanja javnih agencij. Pa vas sprašujem: Ali je pristojno ministrstvo ali Vlada že sprejela določene ukrepe oziroma kako se je odzvala na poročilo Računskega sodišča oziroma na ugotovitve? Kakšne ukrepe je sprejela za to, da bi agencije bile učinkovite in racionalne, če to ugotavljamo? Hvala za vaš odgovor.
Gospod Boris Koprivnikar, minister za javno upravo, imate besedo za odgovor.
Hvala, predsednik, za besedo. Hvala, spoštovana poslanka, za vprašanje. Kot sami ugotavljate, v javnosti se okrog agencij pojavlja veliko vprašanj in pavšalnih mnenj. Zato predlagam, da navedem nekaj dejstev, na podlagi katerih tudi želimo odpraviti nepravilnosti, ki nedvomno na tem področju obstajajo. Imamo 16 agencij in 9 skladov. Z izjemo Agencije za energijo, ki je bila z Energetskim zakonom popolnoma izločena iz Zakona o javnih agencijah, je to dejstvo, torej ne govorimo o nekih stotinah organizacij. Revizijsko poročilo Računskega sodišča je bilo objavljeno maja 2015, julija je Vlada sprejela odzivno poročilo z ukrepi za odpravo ugotovljenih nepravilnosti in ti ukrepe v tem času zelo intenzivno potekajo. Vsa ministrstva so dobila navodila in tudi predlog, kako je treba uskladiti pogodbe z direktorji agencij, za sklepanje pogodb z direktorji. Vsi ministri so dobili tudi že pooblastila in pogodbe smo na Vladi oziroma na Ministrstvu za javno upravo tudi pregledali in opozorili na morebitne nepravilnosti. Glede priprave enotnih podlag za ureditev lastništva nepremičnin so rešitve že pripravljene in se vključujejo tako v Zakon o javnih financah, ki prav te dni poteka in je v razpravi in vključuje tudi ta del ureditve lastnine agencij, ob tem pa v normativnem programu za leto 2016 načrtujemo popravke Zakona o javnih agencijah, Zakona o stvarnem premoženju in Zakona o javnih skladih, ki bodo zelo jasno opredelili tudi lastništvo nepremičnin teh agencij, ki so v javni lasti. Smo pa v letošnjem letu že natančno tudi pregledali, katere agencije in kako imajo urejeno lastništvo. Oktobra je Vlada določila usmeritve za opravljanje nadzora, ker ugotavljamo, da so agencije relativno slabo nadzorovane, to je ugotovilo tudi Računsko sodišče, in sicer najprej s strani nadzora ustanovitelja, tako da se določijo jasni merljivi cilji in naloge, ki jih mora za to pristojno ministrstvo tudi nadzirati, in da se točno nadzira tudi delovanje direktorjev, da se zahteva poročilo o delovanju, poslovanju in opravljanju nalog v skladu s cilji, ki morajo biti direktorjem, tako kot je Vlada odločila, določeni v okviru njihove pogodbe in na tak način so potem tudi ministrstva pristojna, da konkretne direktorje nadzirajo, ali te cilje dejansko tudi dosegajo. Ministrstvom je pa tudi naložila, da morajo v sklopu poročanja o delu javnih agencij poročati tudi o zakonitosti, strokovnosti in učinkovitosti dela agencije, za katero je za vsako posebej določeno pristojno ministrstvo. Glede nadzora nad finančnim poslovanjem javnih agencij pa v zakonu o javnih financah pričakujemo oziroma je že predlagano, da se za vse javne agencije določi enaka ureditev glede priprave programov dela, finančnih načrtov in pa, kar je zelo pomembno, tudi porabe presežkov prihodkov nad odhodki, točno, za kateri namen se ti lahko pojavijo, saj imamo nekaj posamičnih primerov, na katere je tudi Računsko sodišče opozorilo, v katerih so mogoče ta sredstva namenjena ne preveč upravičeno. Je pa pomembno tudi, da opozorimo, da bo Inšpektorat za javni sektor v letu 2016 pregledal tudi pogodbe o zaposlitvah direktorjev z vidika skladnosti z Zakonom o javni upravi in Zakonom o sistemu plač v javnem sektorju, zato bo inšpektorat poročal o svojih ugotovitvah Vladi in Računskemu sodišču tudi v okviru odzivnega poročila. Vlada je naložila tudi ministrstvom, da dopolnijo ustanovitvene akte tistih agencij, za katere smo ugotovili, da ne vključujejo vseh nalog, ki bi jih morali ustanovitveni akti vključevati, in da se to tudi uskladi z Zakonom o javnih agencijah, in potem poročajo Vladi o uskladitvi. Urad za nadzor proračuna bo v sodelovanju z ministrstvi preveril zakonitost določanja tarif in njihovih višin, kajti agencije v številnih primerih same določajo tudi tarife in višine in o tem poročajo Računskemu sodišču. Naj pa ob tem opozorim na koncu še na to, da 16 agencij ima 16 področnih zakonov. V zadnjih letih se je dogajalo to, da so v teh področnih zakonih, ki so podlaga za ustanovitev agencij, se pogosto uveljavljale tudi določbe, v katerih se je reklo," … razen za to agencijo pa ne velja zakon o javnih agencijah." In zato moramo v številnih zakonih urediti to, da bodo spet agencije bolj enotno urejene.
Gospa Iva Dimic, imate besedo, da zastavite vprašanje mag. Dejanu Židanu, ministru za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano.
Hvala za besedo, spoštovani predsednik. Spoštovani gospod minister, mogoče je malo v zamudi, ker je vrstni red nekoliko drugačen, pa vseeno bom zastavila vprašanje. Govedoreja je v Sloveniji vodilna panoga slovenskega kmetijstva in hkrati garant ohranjanja podeželja in naravne dediščine. Zdravstveno varstvo živali je pri tem ključnega pomena. V preteklosti vse do leta 2000 smo s pridobivanjem statusov države, proste različnih bolezni, goveje levkoze, tuberkoloze, še sledili trendom razvitih držav. Zadnja leta pa nas pri pridobivanju statusov na nacionalnem nivoju za bolezni infekciozni bovini rinotraheitis, kar pomeni pljučnica, in govejo virusno diarejo prehitevajo celo nekatere nekdanje države vzhodnega bloka. Za ohranjanje in razvoj slovenske govedorejske selekcije je ključnega pomena zdravje živali. Trgovanje s plemensko živino znotraj Evropske unije je zaradi teh dveh bolezni enosmerno omejeno. Bolezen IBR/ IPV je na seznamu bolezni, katerih izkoreninjenje Evropska unija lahko celo sofinancira. Zaradi ekonomskih izgub in velike razširjenosti zlasti virusa BVD imajo živinorejci velik interes, da se pristopa k celovitemu reševanju te problematike. Uprava za varno hrano, veterinarstvo in varstvo rastlin je sicer sprejela pravilnika, Uradni list 107/2013 in 55/2015, za pridobivanje statusov, osnovano na prostovoljni bazi, vendar s strani rejcev ni večjega odziva, ker osveščeni rejci vedo, da je nemogoče čredo vzdrževati neokuženo, če pa ima sosed bolne živali. Zato, spoštovani gospod minister, zanima me: Zakaj nacionalni program izkoreninjenja bolezni IBR/IPV in BVD, so kratice, še ni pripravljen, finančno ovrednoten in zakaj ne kandidirate za evropska sredstva za ta namen, ki so znotraj EU, kot sem že dejala, tudi namenjena? Hvala za vaš odgovor.
Mag. Dejan Židan, minister za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano, imate besedo za odgovor.
Hvala, gospod predsednik. Spoštovana poslanka, spoštovane poslanke in poslanci, lep pozdrav! Dovolite, da začnem od zadaj. Po mnenju uprave za varno hrano in pregledu evropske zakonodaje ugotavljam, da omenjeni bolezni nista na seznamu bolezni, za katere je mogoče sofinanciranje programov z evropskimi sredstvi. Kot drugo. Stanje v Evropski uniji kar se IBR/IPV tiče, je naslednje. Štiri države so proste: Danska, Avstrija, finska in Švedska. Za te države velja, da je bil prvi korak prostovoljno delovanje in šele ko so prišli nekje večinoma do 60 %, tako pravi stoka, so se potem rejci odločili – v to jih država ne sme prisiliti – rejci so se odločili, da gredo v prisilni, to je obvezni program. In še nekaj drugih dežel znotraj Nemčije, prosti, v programu nadzora, ne pa še prosti, pa sta še Belgija in Češka. Ob tem bi tudi rad povedal, da ni zaznanih nekih večjih kliničnih težav, kar se tiče IBR/IPV. Prisotnost protiteles oziroma virusa pa zniža prodajno ceno plemenskih govedi, ki se prodajajo zlasti v nekatere druge države. Kakor ste, spoštovana poslanka, pravilno ugotovili, imamo pravni red v Sloveniji postavljen. Tisto, kar je mogoče tudi pomembno, pa je, da so pri pripravi podlag in pravilnikov sodelovali strokovnjaki, ki to področje v Sloveniji obvladajo. Tukaj bi zlasti izpostavil prof. dr. Petra Hostnika in dr. Ivana Toplaka s sodelavci. Hkrati pa na zadnjem sestanku, kjer so bili prisotni tudi predstavniki Kmetijsko gozdarske zbornice Slovenije in je potekal na upravi, je bilo dogovorjeno, da enostavno je treba iti po prostovoljnem pristopu tudi naprej. Dogovorjeno je tudi bilo, da bosta oba profesorja seznanila člane Kmetijsko gozdarske zbornice, kaj to pomeni. Vstop v takšen program prinese pluse pa tudi minuse. Recimo eden od minusov je, da če kot država začnemo izvajati tudi prostovoljni program, da nam odpade velik del pitanja govedi, saj večina nakupov telet je iz držav, kjer te bolezni ne obvladajo in jih je nemogoče v Slovenijo pripeljati, če v Sloveniji peljemo ta program. Če bodo rejke in rejci ugotovili, da je smiselno, da se program v Sloveniji izvaja, je na razpolago slovenska stroka. Ko pridemo do neke stopnje proste reje, verjamem, da bo vstopila tudi država iz lastnik sredstev. Vendar še enkrat bi, spoštovana poslanka, rad povedal, da ne bi želel, da ta program država rejcem vsili, saj verjemite mi, potem bomo pa imeli izredne seje odborov in tudi mogoče Državnega zbora, zakaj smo postavili administrativne ovire, ki jih večina drugih držav nima. Hvala.
Mag. Jana Jenko imate besedo, da zastavite vprašanje mag. Goranu Klemenčiču, ministru za pravosodje.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik Državnega zbora. Vsi skupaj prav lepo pozdravljeni! Imam vprašanje glede osebnih stečajev. Osebni stečaji v zadnjem letu naraščajo. Med tistimi, ki se odločijo za osebni stečaj, je vse več tistih, ki trdijo, da nimajo nobenega premoženja, vsi pa vemo, da so to premoženje prej prepisali na ožje družinske člane. Upnikov ne morejo poplačati, ti njihovi ožji družinski člani si zidajo hiše oziroma vlagajo v druge projekte velike vsote denarja. V zadnjem času tako v medijih lahko zasledimo predvsem odmevne primere Ivana Zidarja, tudi Bineta Kordeža in pa Roka Snežiča, pa še nekaj bi se jih našlo. Meni se ne zdi prav, da take osebe, ki so si v življenju nagrabile na račun delavcev precej premoženja, lahko zaprosijo za osebni stečaj. Vsi vemo, kakšen pomen ima ta osebni stečaj, da naj bi res ga uporabljali tisti, ki so v bistvu nepremožni, revni ljudje, da si s tem lahko pomagajo naprej v življenju, da lahko naprej plačujejo položnice, ne pa ljudje, ki v ozadju imajo premoženje, vendar so ga spretno skrili. Zanima me: Ali ste o tem že kaj premišljevali, na kakšen način bi to onemogočili, spremenili zakonodajo ali na kakšen drug način to preprečili? Pred približno dvema letoma se je pojavil zemljiški dolg, ki smo ga potem ukinili. Zdi se mi, da je ta varianta tega izkoriščanja oziroma izogibanja poplačilu upnikov skoraj identična, samo drugače se reče. In me zanima: Kaj v tej smeri pripravljate? Hvala.
Mag. Goran Klemenčič, minister za pravosodje, imate besedo za odgovor.
Hvala lepa, predsednik. Spoštovana poslanka, druge poslanke in poslanci! Na začetku ste rekli, da imate veliko vprašanj v zvezi z osebnim stečajem. Jaz jih imam tudi. Od kar so se v medijih začeli pojavljati posamezni primeri, ki bi jih lahko oznanili kot ekscesne primere, smo se s tem začeli na Ministrstvu za pravosodje tudi bolj intenzivno ukvarjati. Morate razumeti, da v preteklosti takšnih primerov ni bilo oziroma niso bili znani in mi drugače v bistvu nismo mogli za njih izvedeti. Rad bi rekel glede celotne stečajne zakonodaje, ki se je v preteklosti večkrat spreminjala tudi na pobudo in ob intenzivnem spremljanju Evropske komisije, da se je njeno spremljanje v glavnem osredotočalo na vprašanja insolventnosti pravnih oseb. In tudi zakon se je na tem področju bistveno bolje in večkrat spreminjal. Osebni stečaj se enako kot stečajni postopek nad pravno osebo primarno vodi zaradi sorazmernega in hkratnega plačila terjatev vseh upnikov iz premoženja dolžnika. V stečajno maso gre vse premoženje, ki ga je imel dolžnik ob začetku stečajnega postopka, razen v določenih primerih. Glede na to da dolžnik za izpolnitev svojih obveznosti upnikom odgovarja z vsem svojim premoženjem, lahko za vsakega upnika obstaja tveganja, da bo dolžnik svoje premoženje zmanjševal bodisi v izogib prisilni izvršbi bodisi pred začetkom postopka osebnega stečaja. Zato so se razvile različne metode, poskusi in tako naprej. Zato pa ima zakon že vrsto varovalk, ki naj bi to omejevale, če vsak, ki sodeluje v tem postopku, opravi domačo nalogo, po domače povedano. Najbolj ključna varovalka pri tem je t. i. akcija pauliana, se pravi izpodbijanje dolžnikovih pravnih dejanj, ki je poznana že iz rimskih časov. Obdobje izpodbojnosti znaša v postopku osebnega stečaja za dolžnikova neodplačna razpolaganja oziroma razpolaganja s premoženjem za neznatno vrednost tri leta pred uvedbo stečajnega postopka, vključno za tiste pravne posle, ki jih je stečajni dolžnik sklenil ali izvedel v dobro osebe, ki ima v razmerju do njega položaj ožje povezane osebe. Če zelo poenostavim, v bistvu že danes zakon omogoča, da tri leta, preden si ti zaprosil za uvedbo stečaja, so vsi pravni posli, prenosi premoženja bodisi do družinskih članov, tudi drugih povezanih oseb, če karikiram, firma od bratranca, prijatelja in tako naprej – je izpodbojna. In ta izpodbojnost ni tako zelo zahtevna, ker zakon daje zelo nizke dokazne standarde za to, vendar to zahteva aktivnost upnika, aktivnost stečajnega upravitelja in seveda ustrezno in kvalitetno odločanje sodišča. Mi se lahko pogovarjamo o tem, da je treba recimo tri leta razširiti na mogoče daljše obdobje. Ampak danes to, kar vi sprašujete, ni ključen problem, ker te zadeve niso tako stare, niso izpred treh let. Pravnih poslov, ki jih je dolžnik opravljal pred začetkom stečaja, ni mogoče prepovedati kar na splošni ravni, ker so nekateri tudi legitimni. Tako da rešitev, ki ste jo prej omenili, se pravi zemljiški dolg, tukaj ne moremo vpeljati povsem enakega standarda. So pa nekateri drugi ukrepi, s katerimi bi lahko to stvar ustrezneje zajezili in na njih zdaj zadnjih 14 dni zelo intenzivno delamo. Mislim, da bomo v enem delu predlagali tudi spremembo zakona, ampak primarno pa moramo zagotoviti, da bodo vsi udeleženci v postopku opravili svojo domačo nalogo. Naj se sliši še tako preprosto, ugotovili smo, da stečajni upravitelji pogosto sploh ne poznajo, ne uporabljajo instrumentov, ki jih zakon daje za lociranje premoženja v tujini, čeprav zakon to omogoča. In bomo ekspresno preko Centra za izobraževanje v pravosodju izvedli obsežno usposabljanje prav na ta ključen del. Že ta teden imamo sestanke s FURS-om, s stečajnimi sodniki na tem področju. Samo še eno stvar bi povedal. Veste, v javnost pride, da je recimo, ne vem, ta in ta oseba zahtevala osebni stečaj. To ne pomeni, da bo odobreno, to ne pomeni, da bo odobren odpust dolgov. Ne morem zdaj konkretno govoriti pred javnostjo o posameznih osebah, ampak vsaj pri dveh od njih, ko so zahtevali odpust obveznosti, gre pa za ljudi, ki so bili zdaj medijsko izpostavljeni, njegov predlog je bil s strani sodišča zavrnjen, nekateri odpusta obveznosti še niso zahtevali. Se pravi, če skrajšam, zavedamo se tega problema, intenzivno zdaj 14 dni delamo na njem, ni pa primarna sprememba zakonodaje, ampak je primarno najti način, da ustrezni [[…]] [[znak za konec razprave]] [[…]]deležniki opravijo svoje delo. Hvala.
Gospod Bojan Podkrajšek, imate besedo, da zastavite vprašanje mag. Dejanu Židanu, ministru za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano.
Hvala, spoštovani predsednik za dano besedo. Cenjeni minister, kolegice in kolegi! Ministru za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano v Republiki Sloveniji bi rad postavil vprašanje, ki se tiče in skrbi vse slovenske kmete oziroma predvsem kmetije, in to glede Programa razvoja podeželja 2014–2020. Če se vrnemo malo nazaj, nekaj mesecev, v spomladanski del leta, vemo, da ste na ministrstvu pripravljali vse potrebno, jaz mislim, da je bila tista mapa debela preko 800 strani, in ste to poslali Evropski komisiji. Po vsem tem smo na več področjih na področju kmetijstva ugotovili, da nam ta nova perspektiva oziroma ta operativni program nam ni pisan na kožo. Veliko pripomb je prihajalo s kmetij oziroma od tistih, ki te kmetije upravljajo, delajo na kmetijah, predvsem pa tudi služb, ki delajo na tem kmetijskem področju v Republiki Sloveniji. Spoštovani minister, glede na to, da se nam čas izteka, smo že proti koncu oktobra, vemo, koliko je časa do konca leta, pa me zanima: Koliko smo uspeli teh sprememb poslati v Bruselj in predvsem kakšne odgovore smo o teh spremembah dobili? Hvala.
Mag. Dejan Židan, minister za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano, imate besedo za odgovor.
Gospod poslanec, hvala za vprašanje. Moja težava je, da imam premalo časa na razpolago, da odgovorim na vse tisto, kar se mi zdi pomembno. Rad bi spomnil, ko je bil program sprejet, smo bili ena prvih držav, in tudi v tem trenutku je zanimivo, da še vedno, mislim, da 31 programov ni potrjenih, tako da nekje imajo še zelo velike stiske. Največji očitek temu programu je bil, da manjka okoljski ukrep na travinjo. Ob tem pa pozabljamo, da je to bil okoljski program, ki je bil že v prejšnji perspektivi s strani Evropske komisije označen za neustreznega, da smo torej financirali nekaj, kar je del splošne prakse in ne daje nekega splošnega, merljivega učinka. Takoj po tem, ko je bil program sprejet, smo mi, kot je bilo dogovorjeno na Odboru za kmetijstvo in tudi s slovenskimi kmeti, oblikovali štiri skupine: skupino za sadjarstvo, vinogradništvo, poljedelstvo in travništvo, ki so iskale nadgradnje in opazovale, kaj se dogaja na terenu, da po tem, kar lahko naredimo, konec tega leta program tudi nadgradimo. Te skupine so končale s svojim delom, dale so nam tudi svoj predlog, ki ga bom na kratko skušal prebrati, če mi bo čas dovolil. Bi pa rad povedal, da že nekaj časa, skoraj tri mesece potekajo neformalna usklajevanja s komisijo. Tudi kontra odgovore dobimo, ker ko mi pošljemo uradni program, predvidoma konec novembra ga ni več možno popravljati. Potem ga ali sprejmejo ali pa ne, zato morajo biti stvari vnaprej dogovorjene in odobrene. Zdaj pa dovolite, da vam preberem nekaj najpomembnejših odločitev, do katerih smo prišli. Prvo, kar je, kar se tiče programa poljedelstva in zelenjadarstva, so se zahteve toliko spremenile, da bodo po novem lahko vstopili v program tudi tisti, ki izvajajo ukrepe na vodovarstvenih območjih I. Pri operacijah hmeljarstva so spremembe tehnične in ne vsebinske. Pri operacijah sadjarstva je predlog spremembe tisto, kar so naši sadjarji najbolj želeli, da se poleg dovoljenih ekoloških gnojil lahko uporabljajo tudi organska gnojila ter časovno in količinsko omejeno tudi dušična v času rasti in cvetenja, torej spomladi. Pri izbirnih zahtevah se spremeni tako, da se ozelenitev predpiše za celoten prostor in uporabi se nova metoda za uničevanje škodljivcev, ki ne temelji na FFS. To so štiri spremembe. Peta je pa pri vinogradništvu, kjer se poleg do sedaj dovoljenih gnojilih dovoli uporaba tudi – to je predlog – organskih gnojil. Pri izbirnih predlogih se razširi ozelenitev, prav tako pa se omogoča, da tisti, ki želijo, lahko gredo na uničevanje insektov brez insekticidov, kar se potem sofinancira. Edina izjema je karantensko škodljivi škržatek. In kar se tiče pokritosti tal, se ta nadgradi tako, da je posebna možnost tudi za primorski vinogradniški okoliš, ki ima določene specifike glede na slovenskega. Pomembne so spremembe na operacijah trajno travinje, kjer je naš predlog, da vstop v program ni več 1 hektar, ampak 0,3 hektarja. Podobno je tudi pri travinju tip 2, ne več 1, ampak 0,3 hektarja. In operacija posebni traviščni habitati, kjer pa se določijo novi datumi, ki so prilagojeni na posamezne dele Slovenije. Tako je za Haloze 1. 6., 10. 6. za Goričko, Muro, Dravo in Slovenske Gorice in 30. 6. za preostali del Slovenije. Kot 12, operacija traviščnih metuljev, torej habitatne operacije se tudi spremenijo z minimalnega vhoda 1 hektar na 0,3 hektarja. Pri ohranjanju habitatov strmih travnikov pa se dovoli jesenska paša, hkrati pa je predlog, da se obtežba spremeni z 0,5 do maksimalno 1,2 GVŽ. Pri varovanju živali pred divjimi zvermi je naš predlog, da se dovolijo tudi premični varovalni elementi, to so te varovalne elektro mreže, pri planinski paši pa, da se dovoli tudi dokup krme, ki manjka. Gospod poslanec, želim, da bi postavili dodatno vprašanje, da bom lahko do konca prebral odgovor. Hvala.
Gospod Bojan Podkrajšek, imate besedo.
Hvala. Gospod minister, tema kmetijstva v Sloveniji je aktualna in mislim, da je toliko težav, da vam bom omogočil podati odgovor v celoti. Hvala za tisto, kar sem slišal. Vem, da imate še kaj povedati. Ker se počasi izteka ta možnost, da lahko neke stvari spremenimo, in ko včasih poslušaš državljanke in državljane sosednjih držav, se mi zdi, da so, ne vem, bolj spretni na tem področju ali imajo več znanja, kot ga imamo mi. Mislim, da je za kmetijstvo v sosednjih državah, v mislih imam Avstrijo, drugače poskrbljeno. V soboto sem se pogovarjal tudi s kmeti, ki jih skrbi prihodnost našega kmetijstva. Mislim, da slovenska kmečka roka prenese vse, vse delo, ki jim ga naložimo oziroma ki si ga naložijo sami. Vendar mislim, da bodo prišli v situacijo, ko je bojazen, kako se bodo ti kmetje razvijali v prihodnosti. Danes je bilo na balkonu 61 kmetic – prejšnji teden je bil dan slovenskih kmetic – in so mi izpostavile eno vprašanje in bojazen za prihodnost. Preko 50 kmečkih žensk, ki so gospodinje, ki delajo na kmetijah, nima poskrbljeno za osnovno zavarovanje. Ampak gospe, ki so že tudi malo starejše, se ne bojijo za sebe, bojijo se za prihodnost teh kmetij, kako bodo mladi nadaljevali in vzdrževali kmetije in kako bodo delali na teh kmetijah. Spoštovani minister, me res skrbi, vemo, da imamo zgodbo o gozdovih pred vrati, cena mleka pada. Predvsem pa, ko govorimo o mleku, tiste, ki imajo karve dojiljem, skrbi da tam več ni subvencij, cena mleka pa na drugi strani pada. Spoštovani minister, vas prosim, da dokončate svoj odgovor.
Mag. Dejan Židan, minister za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Hvala. Ko gre za mleko, smo povedali, sofinanciranje je na gorsko-hribovskih in pri kravah dojiljahkakor pri ostalem govedu financiramo goveje pitance. O našem predlogu, do konca preberem pa boste slišali še dodaten predlog, pa bi rad še tole povedal. Res je, da je raznolika kmetijska politika med posameznimi državami, ampak recimo, ko boste šli v Avstrijo, jaz sem pogosto tudi tam, tudi med našimi kmeti, torej med našo manjšino, in govorijo, kako si želijo, da bi imeli tako široko paleto dopolnilnih dejavnostih, kot je dovoljena v Sloveniji, da bi imeli takšno višino sofinanciranj različnih investicij, kot jih imamo v Sloveniji, ker tam imajo nižje. Ampak dovolite, da do konca preberem tiste predloge, ki so v veliki meri že usklajeni z komisijo. Prvi avtohtonih pasmah domačih živali je predlog, da zvišamo sofinanciranje iz 60 na 100 % in da dopolnimo seznam avtohtonih in tradicionalnih sort, ki jim grozi genska erozija, in dodatno sofinanciramo prav tako pa da omogočamo pridelavo semenskega materiala iz avtohtonih in tradicionalnih sort. Dva ukrepa imamo za zmanjšanje izpustov toplogrednih plinov. Prvi je povezan s posebno obliko gnojenja, drugi pa s posebno obliko hranjenja goveje živine. Pri ekološkem kmetovanju zvišujemo, to je predlog seveda, plačila za ekološke travinje iz 70 na 80 %, kar v praksi pomeni iz 136 na 155 evrov, v prihodnjem obdobju pa iz 272 na 311. In ukrep, za katerega jaz mislim, da je najbolj pomemben, to je ukrep, ki smo ga iskali, kaj narediti, ko več ukrep rej, ko so bili travniki vključeni, enostavno ne smemo izvajati. In jaz mislim, da je rešitev, ki so jo našli naši strokovnjaki, zelo dobra, in to je ukrep dobrobiti živali. To pomeni, da bomo sofinancirali, da kmetice in kmetje svojo govejo živino in drobnico spustijo na pašo. Če bo goveja živina vsaj 120 dni izven hleva, bomo to sofinancirali podobno kot Avstrijci, naš predlog je, da to uvedemo že naslednje leto. Če bo drobnica več kot 210 dni izven hleva pa tudi tu uvedemo sofinanciranje, vendar v praksi pa bo to možno speljati šele leta 2017, ker je treba zaradi kontrol delno spremeniti in dograditi register drobnice. Postopek je pa takšen. Te predloge, ki sem jih navedel, to so predlogi strokovnih skupin. Skupna strokovna skupina je pogledala, kje imamo na nek način dovoljenje, kje pa ne, da ne bi poslali in bi nam novo nadgradnjo zavrnili. Ta predlog, ko pošljemo, jaz verjamem, da bo dovolj usklajen, da ga komisija tudi sprejme in ga potem lahko izvajamo v letu 2016. In verjamem, da s temi spremembami rešujemo večino odprtih vprašanj, ki smo jih med letom ugotovili. Nekaterih pa ni možno reševati. Okoljskih vprašanj, tistih, ki ne dajo okljskega učinka, ni dovoljeno reševati. Hvala.
Gospod Bojan Podkrajšek, imate besedo, da zahtevate, da se na naslednji seji opravi razprava o odgovoru.
Spoštovani minister, najprej hvala za odgovore. Ker se mi pa zdi moje vprašanje pomembno za razvoj slovenskega kmetijstva v prihodnje, slovenskega podeželja, bi izkoristil po poslovniku, da bi o tem vprašanju govorili v Državnem zboru, zato predlagam, gospod predsednik, da date to na naslednjo sejo Državnega zbora. Hvala.
Gospod Bojan Podkrajšek o vašem predlogu bo Državni zbor odločil v sredo 21. oktobra 2015 v okviru glasovanj. Gospod Matjaž Nemec imate besedo za vprašanje mag. Goranu Klemenčiču, ministru za pravosodje.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani minister! Dober dan vsem skupaj navzočim. Vselej, ko govorimo o sodstvu v naši državi, na nek način je v nas ta grenak priokus, da od osamosvojitve do danes nismo opravili svoje naloge do take mere, da bi vsaj na tem področju lahko na nek način mirno sobivali. To je živa materija, ki jo je treba nenehno dopolnjevati, in upam, da bomo pod mandatarstvom oziroma v sklopu mandata mag. Klemenčiča le lahko našli neke celovite rešitve in da ne bomo več govorili o pravosodju kot o največjem problemu oziroma enem od večjih, ampak da bomo o njem govorili samo v problematiki segmentov. In en od teh, tako kot je že tudi kolegica pred menoj, se dotika predvsem javnih stečajev. To je v tem obdobju zelo pereč problem. Javnost nas nenehno opozarja na anomalije, ki so se pojavile pri tem institutu. Namreč vselej imamo ljudje občutek, da v našem pravnem sistemu prevladujejo neka dvojna merila in proti temu se je nenehno treba boriti. Kot že rečeno, v preteklosti smo imeli velikokrat grenak priokus. Zadnji statistični podatki, ko jih povzamemo v zadnjem letu, pa le nakazujejo k temu, da neki določeni premiki so vidni. Mogoče ljudje tega še ne zaznavamo, ampak upamo, da jih bomo v bodoče tudi v življenju lahko občutili. Dejansko je treba spodbujati na nek način dialog k reševanju segmentnih problemov, ki nastajajo v sodstvu, zato mi dovolite, da se bom tudi jaz dotaknil ene od tematik, o kateri ste že, gospod minister, govorili danes, ampak dovolite mi, da mogoče podam tudi nek predlog, in sicer v obliki vprašanj tudi kot predsednik Odbora za pravosodje. Zagotovo drži trditev povezana s to problematiko, da je postopek osebnega stečaja zadnja faza, ko imajo upniki še neko majhno možnost, da bi prišli do nekega delnega ali minimalnega poplačila svojih terjatev. Zato se legitimno zastavlja vprašanje, ali je predhodno storjenega bilo dovolj, tudi s strani različnih državnih organov, da do kasnejših morebitnih zlorab v postopku stečaja ne bi prihajalo. Zato mi dovolite, gospod minister, da vam postavim dve ključni vprašanji: Ali menite, da bi vendarle kazalo, da še enkrat preučimo veljavno ureditev postopka osebnega stečaja, predvsem v smeri uveljavitve dodatnih varoval proti zlorabam zakona, ki bi omogočali upnikom v daljšem časovnem obdobju izpodbijati nekatera predhodna dejanja dolžnikov, ki so svoje premoženje prenesli na sorodnike ali druge osebe z namenom, da upnikov v kasnejšem stečajnem postopku ne poplačajo? Hvala lepa.
Minister za pravosodje mag. Goran Klemenčič, imate besedo, da podate odgovor.
Hvala lepa za besedo, podpredsednica Državnega zbora. Spoštovani poslanec, ostale poslanke in poslanci, ministrski kolega! Ne bom se spuščal v dele glede, o katerih sem že odgovoril vaši poslanski kolegici, ki je zastavila vprašanje na podobno temo. Še enkrat bi pa rad rekel sledeče. Jaz mislim, da priložnosti vsekakor so, tako na zakonodajnem področju kot predvsem na področju implementacije. Zdaj smo se začeli z njimi pač nekoliko resneje ukvarjati. Rad bi rekel, da precej varovalk v obstoječi zakonodaji že obstaja. Mi smo se pred leti, ko smo uveljavili institut osebnega stečaja, odločili za en tip osebnega stečaja v smislu pravne ureditve. Obstajajo tudi drugi, recimo na Finskem obstaja poseben ombudsman za stečaje, ki zagovarja tako upnika kot dolžnika in tako naprej, ampak to obrne na glavo celoten koncept. Mi imamo tak koncept kot je. V tem trenutku ga ne smemo rušiti, zato ker gre za relativno mlad zakon in ker bi v bistvu z neko grozovito reformo na tem področju, ki jo eni zelo radi propagirajo, posekali osnove tistega dela sistema, ki pa je dober v smislu osebnih stečajev, ker je vendarle namenjen tistem, ki padejo na družbeno dno, in jim je treba dati drugo možnost. Seveda pa to ne sme veljati za ljudi ali pa za zlorabe oziroma domnevne zlorabe, ki so se v zadnjem času začele pojavljati. Doslej smo se v glavnem ukvarjali z ogromnimi stroški, ki jih imajo sodišča na podlagi teh posebej praznih stečajev. To je ta vlada spremenila s tem, da je zmanjšala nagrade stečajnim upraviteljem s posebnim pravilnikom, ki sem ga sprejel v začetku tega leta. Zdaj pa seveda gre na tisto drugo stran, o kateri ste vi razpravljali in vaša kolegica. Še vedno verjamem, kot rečeno, v stečajnem postopku gre za različne deležnike. Imamo stečajne upravitelje, zbornico stečajnih upraviteljev, gre za relativno nov stanovski ceh, ki bo moral najbrž tudi kakšno izboljšavo narediti pri sebi, drugače jim bomo na ministrstvu pomagali s kakšno spodbudo, nadzorom in tako naprej, o čemur je ta trenutek prezgodaj govoriti. Nato imamo sodišča, nato imamo upnike, ki, morate vedeti, pogosto prav v takih primerih, ki ste jih omenili ali o katerih se veliko govori, včasih tudi niso aktivni. Zato ker gre za postopke, kjer so bili, sploh ko govorimo o bankah, če mi dovolite, to grobo, mogoče tudi malce provokativno oznako, ker so bili skupaj v postelji, včasih niso tako zelo aktivni pri izpodbijanju raznih pravnih poslov, kjer bi se lahko ogledalo naslonilo tudi na njih, in v takem primeru je rešitev zadeve pri večji aktivnosti stečajnega upravitelja ali pa večjih pooblastilih sodišča. Navsezadnje imamo tukaj potem tudi finančno upravo, ki ima velika pooblastila že izven stečajnega postopka. Rad bi tudi rekel, da v trenutku, ko nekdo vstopi v stečajni postopek, ko dobi sklep sodišča, pa ga ne dobi vsak, kot sem prej rekel, tudi to, kar se je pisalo v medijih, samo dejstvo, da je nekdo vložil, predlagal osebni stečaj, še ne pomeni, da bo prišlo do odpusta dolgov, da bo njegova vloga pozitivna. Nekaterim je bila tudi že zavrnjena. No, ko pa si enkrat v tem postopku, pa zakon predpisuje dodatne omejitve v smislu razpolaganja s premoženjem, vse v obliki notarskega zapisa in tako naprej. Ampak, če skrajšam. Zaključil bom na način, kot sem zaključil pri odgovoru vaši kolegici. Mi se zdaj tega problema zavedamo, imamo posebno implementacijsko skupino oblikovano, oblikovali in uveljavili bomo, verjamem, da še pred koncem letošnjega leta, nekaj mehkih ukrepov kot je izobraževanje, kot so posamezni nadzori nad delovanjem posameznih akterjev, ki so tukaj ključni in sem jih prej naštel, in pa morebitna sprememba zakona. Vendar kot rečeno, danes ni problem, ključni problem tudi pri teh ljudeh, ki ste jih izpostavili, ni vprašanje treh let. Če tri leta podaljšamo na deset let, to v tem trenutku ne bi še nič spremenilo. Lahko pa, da je tudi to potreben ukrep, ampak o njemu bomo razmišljali, ko bomo razmišljali o spremembi zakonodaje. Trenutno je pa treba, da se zakon sploh v celoti izvaja. In tukaj je po našem mnenju trenutno ključen problem in storili bomo vse v okviru naših pristojnosti, da se bo začel izvajati transparentno in bolj učinkovito. Hvala lepa.
Besedo ima mag. Branko Grims, ki bo postavil vprašanje ministru za gospodarski razvoj in tehnologijo, gospodu Zdravku Počivalšku. Izvolite.
Hvala za besedo. Vsem prav lep pozdrav! Dve stvari sta, ki moje vprašanje v zvezi s Hudo jamo postavljata v nenavadno luč, ki pa je morda na nek način značilna za Slovenijo. Prvo je, da ga postavljam v parlamentu, pred katerim stoji spomenik revolucij, torej spomenik zločinu, ne spomenik žrtvam, spomenik zločinu. Ne spomenik osamosvojitvi, ne spomenik zmagi v drugi svetovni vojni, ampak spomenik revolucij, torej spomenik zločinu. To v Evropski uniji ne samo, da ne boste našli, ampak boste našli vrsto resolucij, vključno z Resolucijo o evropski zavesti in totalitarizmih, ki jo bomo kmalu ponovno obravnavali, v kateri izrecno piše, da se to nikakor ne bi smelo dogajati, da je žrtev žrtev, vredna vsega spoštovanja, tisti pa, ki je storil zločin, pa je vreden vsega obsojanja, ne glede na to, v imenu katere ideologije je zločin storjen. Druga stvar, ki zadevo daje v nenavadno luč, je, da to naslavljam na ministra za gospodarski razvoj in tehnologijo. Ampak žal je sedaj po novem zakonu on tisti, ki je pristojen za stvari, ki jih želim vprašati. To je eden od absurdov, ki jih je prinesla spremenjena zakonodaja, in to je bil tudi eden od razlogov, zaradi katerih je nisem podprl, ker mislim, da to tja nikakor ne sodi, kvečjemu na pravosodje ali pa morda na notranje zadeve ali pa bi pustili tam kjer je bilo. Vsekakor je problem Hude jame večplasten. Huda jama je na nek način naša zgodovinska dediščina, žal, s katero se je treba odgovorno soočiti. Eden od temeljnih razlogov za moje vprašanje je dejstvo, da je v slabem stanju, da grozi, da kmalu ne bo več fizično možno vstopiti vanjo, vemo pa, da je bil odkopan samo manjši del, da so vsaj še trije šahti notri, kjer naj bi ležalo, po nekaterih ocenah, še kar nekaj tisoč zverinsko pobitih ljudi, vendar tega nihče ne more preveriti, ker za to ni ne tehničnih možnosti in v tem trenutku niti tistih minimalnih sredstev, ki bi bila za to potrebna. In smo spet pri absurdu, s katerim se sooča samo Slovenija, kolikor jaz vem, in nihče več drug, že dolgo ne. Da pri nas puščamo trupla ležati po rudniških jaških, pod smetišči, povsod. Za koga v resnici gre? Huda jama je posebna zato, ker so tam trije narodi. Se pravi Slovenci, Hrvatje, Avstrijci. Ker se je dogajala veliko po koncu druge svetovne vojne, zločini tam so se zdavnaj po koncu druge svetovne vojne dogajali in ker tam ni možno to odpraviti, da gre za neke sodelavce okupatorja. Tam so bile med ostalimi živa zazidana mladoletna dekleta, kar je nepopisan, nepojmljiv zločin, primerljiv samo s tem kar počne ISIS danes tam v Siriji. In zaradi tega postavljam vprašanje: Kaj boste storili, da bo omogočen ves čas nemoten, neoviran in celovit ogled tega dela naše zgodovinske dediščine?
Besedo ima minister za gospodarski razvoj in tehnologijo gospod Zdravko Počivalšek, da poda odgovor. Izvolite.
Spoštovana predsedujoča, poslanke in poslanci, spoštovani gospod poslanec! Glede vprašanja vas bom moral razočarati. Dejstvo je, da vojno grobišče, naslovnika mislim, vojno grobišče Barbara rov v Hudi jami ima status registriranega vojnega grobišča. Ni več prikrito vojno grobišče. Prikrita vojna grobišča so po novem zakonu v pristojnosti našega ministrstva. V zvezi z registriranimi vojnimi grobišči pa boste morali vprašanje nasloviti na Ministrstvo za delo, družino in socialne zadeve, ker so zanj pristojni oni. Seveda pa si bomo mi vsekakor v okviru tega, da imamo pri nas Komisijo za prikrita vojna grobišča, prizadevali in aktivno sodelovali pri reševanju vprašanj prikritih vojnih grobišč. In če bo znotraj Hude jame še kaj zadev nerazčiščenih na tem področju, bomo tudi mi aktivno sodelovali. Ampak ta del, ki ste ga naslovili name, se pa nanaša na Ministrstvo za delo. Se oproščam. Hvala.
Mag. Branko Grims, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora.
Zadeva je malo bolj zakomplicirana, zato, ker gre v resnici za rudniški jašek, in zapleti, ki so, so v zvezi s tem, da ta naj ne bi bil več varen, in da pač tja naj se ne bi dalo več enostavno dostopati, še manj pa opravljati nadaljnjih raziskovalnih del, ki bi bila, glede na okoliščine, ki sem jih navedel, nujno potrebna. In zaradi tega pač tukaj ponovno postavljam vprašanje: Kaj se da narediti, da bi se te stvari lahko ustrezno dokončalo? In drugič: Kako bi to lahko uredili, da bi bil ta dostop ves čas možen? Jaz vem, da se zdaj izdajajo po ministrstvih dovoljenja, ki so za enkratno uporabo. Mimogrede, Ministrstvo za delo se izgovarja na vas, vi pravite, da to ni vaša pristojnost, vam lahko kar povem, in če meni ne verjamete, vprašajte gospoda Leljaka, ki je to v živo doživljal zdaj kar nekajkrat, zaradi tega je ta problem še kako prisoten, ampak kot rečeno, tukaj bi bilo nekaj treba storiti, da se to celovito uredi. Ena od možnosti, pa vas prosim, da jih prenesete tudi na Vlado, v delu, ki se nanaša na druge, pa bom seveda vprašanje v naslednjih dneh postavil tudi še njim, pa je, ali ne bi bilo najbolj enostavno te stvari tako urediti, da bi se dalo neko trajno dovoljenje in seveda poskrbelo za to, da bo tudi ta vstop varen in nemoten ter stalen. In da bi morda razmislili, da bi dali to dovoljenje društvu, ki je bilo osnovano prav za ohranitev dediščine Hude jame in se enako tudi imenuje.
Besedo ima minister za gospodarski razvoj in tehnologijo gospod Zdravko Počivalšek. Izvolite.
Jaz lahko rečem samo to, da bomo to vprašanje posredovali kolegom na Ministrstvu za delo. Strinjamo se, da je to, kar ste postavili kot vprašanje, treba rešiti, in verjamem, da se bo to tudi zgodilo, ampak v formalnem smislu pa mi za rešitev tega problema res nismo odgovorni. Hvala.
Besedo ima gospod Danilo Ranc, ki bo postavil poslansko vprašanje ministru za infrastrukturo dr. Petru Gašperšiču. Izvolite.
Predsedujoča, hvala za besedo. Spoštovani ministrski zbor, spoštovani minister Počivalšek in spoštovani minister dr. Peter Gašperšič! Korošice in Korošci, županje in župani koroških občin, direktorji gospodarskih družb in Gospodarska zbornica Koroške naslavljajo name vprašanja, v zvezi z zavezo Vlade in Ministrstva za infrastrukturo, ki sta se ob vladnem obisku na Koroškem 25. 3. letošnjega leta zavezala, da bosta pospešila aktivnosti na projektu izgradnje severnega dela tretje razvojne osi. Še vedno namreč ugotavljajo, da se na Koroškem povečuje brezposelnost mladih, mladi se izseljujejo in iščejo, na žalost, priložnosti v tujini. Na Koroškem so tudi večje gospodarske družbe, kot so Metal Ravne, TAB Mežica in druga podjetja, ki načrtujejo investicije, ki so pa odvisne od ustrezne cestne in energetske infrastrukture. Zaradi zelo slabe cestne infrastrukture namreč obstaja utemeljena bojazen, da bodo te gospodarske družbe ukinile ali preselile svojo dejavnost v bolj prijazna okolja in investirale drugje namesto na Koroškem, brezposelnost pa se bo še povečala. Vlaganja tujih in domačih investitorjev so namreč vezana na infrastrukturo kot temeljni pogoj za realizacijo investicij. Kot primer dobre prakse naj navedem številne investicije v Prekmurju, kjer se domači in tuji investitorji zaradi avtocestne infrastrukture odločajo za investicije in Prekmurje se postopoma razvija in zmanjšuje razvojni zaostanek. Dne 11. 2. 2015 ste se tudi na sestanku na Ministrstvu za infrastrukturo s koroškimi poslanci in župani ter predstavniki gospodarstva zavezali, da bo podjetje Dars začelo v letu 2015 s projektiranjem in odkupom zemljišč na trasi od Velenja do Slovenj Gradca in da boste pripravili finančno konstrukcijo za začetek izgradnje severnega dela tretje razvojne osi. Ker v proračunu za leti 2016 in 2017 ni predvidenih sredstev za gradnjo severnega dela tretje razvojne osi, spoštovani minister, vas prosim za odgovore na naslednja vprašanja: Koliko sredstev bo Dars v letih 2015, 2016 in 2017 namenil za projektiranje, odkup zemljišč in za gradbena dela? Ali je že v izdelavi terminski plan? Ali boste izpolnili zavezo, da boste do leta 2019 začeli z izgradnjo severnega dela tretje razvojne osi? V kateri fazi je umeščanje tretje razvojne osi na odseku Slovenj Gradec–Holmec? Kako boste ukrepali, če odgovorni za realizacijo projekta ne bodo izpolnili zavez, ki ste jih dali kot minister in kot vlada na obisku na Koroškem? Za odgovore se najlepše zahvaljujem.
Besedo ima minister za infrastrukturo dr. Peter Gašperšič za podajo odgovora.
Hvala lepa, spoštovana podpredsednica. Spoštovani poslanec, spoštovane poslanke in poslanci! Zahvaljujem se za to vprašanje v zvezi s tretjo razvojno osjo, katere realizacija je tudi ena izmed prioritet te vlade. Tako smo, kot je že bilo tudi nekako nakazano v vašem vprašanju, v letošnjem letu intenzivirali aktivnosti na realizaciji tega projekta. Je bila že spomladi pravzaprav s strani Ministrstva za infrastrukturo dana pobuda, da Dars prične z aktivnostmi na tem projektu. Tako je že tudi pristopil k realizaciji študije, s katero bi določili najbolj optimalen izvedbeni scenarij, se pravi, izgradnje te hitre ceste. Zdaj govorimo o celotnem odseku od avtoceste A-1 do Velenja in potem naprej do Slovenj Gradca. Skratka, tu moramo zdaj določiti tisto optimalno varianto, ki se bo že zdaj v tej začetni fazi gradila. Gre namreč za vprašanje štiripasovnice, recimo, do Velenja, potem, ali štiripasovnica tudi že takoj v prvi fazi do Slovenj Gradca ali morda v prvi fazi dvopasovnica, pa potem kasneje štiripasovnica. Skratka, na ta vprašanja želimo še dobiti jasne odgovore, da bomo potem tudi finančno dinamiko ustrezno prilagodili. Sicer pa ima Dars v finančnem načrtu, v planih za leto 2016 za potrebe umeščanja, dokončanja umeščanja – vemo namreč, da je do Velenja treba odsek še umestiti v prostor -, torej, za potrebe umeščanja je predvidenih 456 tisoč evrov, 80 tisoč evrov pa je v letu 2016 predvidenih za začetne aktivnosti pri projektiranju. Potem pa v letu 2017 kar 8 milijonov za dokončanje projektov in v naslednjih letih se predvideva 410 milijonov evrov, se pravi, za vse ostale aktivnosti, od odkupa zemljišč in tudi potem za samo gradnjo. Glede samega terminskega plana sem s tem nekako že nakazal, leta 2016 in 2017 se bo intenzivno izvajalo aktivnosti projektiranja. Vemo, da moramo v letu 2016 tudi dokončati umeščanje v prostor na odseku do Velenja. Jaz sem prepričan in računam, da bo ta, da bo ta odsek z določenimi izboljšavami in optimizacijami sprejemljiv in da bo dejansko lahko to umeščanje zaključeno v začetku leta 2016. Tako da bi torej res lahko na celotni tej potezi do Slovenj Gradca torej 2016 in 2017 izvajali projektiranje. Potem pa seveda lahko začnemo tudi z pridobivanjem zemljišč, pridobivanjem gradbenih dovoljenj in seveda po nekih teh realnih scenarijih v letu 2018, 2019 sledi začetek izgradnje na teh etapah. Vprašali ste, ali bomo izpolnili zavezo Vlade. Jaz bi pravzaprav rekel, da zdaj ne gre več za zaveze Vlade, ampak gre pravzaprav že za realne načrte družbe DARS. Tako da bi jaz rajši govoril o realizaciji načrtov. Jaz mislim, da nekih razlogov, da ne bi bili realizirani, ni. Tukaj je edino še to tveganje okrog umeščanja v prostor, ampak kot sem rekel, tudi tukaj sem prepričan, da bomo tako v sodelovanju z Ministrstvom za okolje in prostor pa tudi z lokalnimi skupnostmi dosegli dogovor tako, da bo to umeščanje uspešno zaključeno. Kajti vsi vemo, da Koroška regija potrebuje sodobno cestno povezavo z avtocestnim omrežjem. Jaz bi mogoče tukaj še omenil, da bo za samo realizacijo pomembna tudi pridobitev poroštva družbi DARS. V ta namen bo treba sprejeti poroštveni zakon. Tako da tukaj tudi pravzaprav že v naprej prosim za pomoč in sodelovanje tudi vas poslancev, ko se bo ta zakon torej obravnaval v Državnem zboru. Mogoče na hitro še eno vprašanje okrog tega tako imenovanega vodoravnega odseka. Tukaj pa vemo, da se preučujejo res najbolj optimalne rešitve. Mi vemo, da je ekonomska študija pokazala, da štiripasovnica je izrazito predraga za tiste prometne potrebe, tako da tudi v sodelovanju z regijo iščemo rešitve [[izklop mikrofona]]
Gospod Danilo Ranc, zahteva za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Spoštovani minister, jaz se bom zahvalil za odgovor. Moram pa reči, da prihajam pod vtisom posveta na temo razvojne osi, tretje razvojne osi na Koroškem. Ste me vi s svojim odgovorom prepričali. So pa bili tam nekateri, da ne bom rekel posamezniki, uradniki, ki so izražali neka drugačna stališča. Tako da sem na nek način zadovoljen z vašim odgovorom. Mi je pa žal, da ne morem postaviti vprašanja ministru za finance glede finančne konstrukcije. Mogoče kdaj drugič. Vseeno pa hvala za odgovor, mislim, da smo na pravi poti. Želel bi pa mogoče še pojasnilo o dinamiki, ker se mi zdi, recimo, 8 mesecev za izdelavo študije od takrat, ko smo bili pri vas, pa dokaj dolg čas. Ali je možno tu kaj te termine skrajšati, da bi ta projekt lahko čim prej realizirali. Hvala.
Minister za infrastrukturo dr. Peter Gašperšič imate besedo za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Ja, hvala lepa. Glede tega lahko povem pravzaprav, da se je ta študija začela pripravljati oziroma izdelovati nekje v poletnem času, tako da jaz računam, da bo pravzaprav v kratkem tudi ta rezultat. V naslednjem letu bomo že imeli jasne odgovore, v katerem delu bo štiripasovnica, v katerem dvopasovnica. Jaz mislim, da v tem spodnjem delu skorajda ni dvoma, ampak ne bi rejudiciral tega rezultata. Jaz sem še posebej naročil, da se pri tem tudi upoštevajo vse koristi na razvoj in gospodarsko rast te regije, ne le ta ekonomsko-prometna logika, ampak tudi te širše koristi na razvoj celotne regije. Pričakujem, da bo temu ustrezen potem tudi rezultat te študije. Bi pa zdaj, ko imam priložnost, da govorim, morda, še pri prejšnjem odgovoru mi ni uspelo povedati, ko ste še spraševali, kako bomo ukrepali, če ne bo ta načrt – ne več zaveza, ampak načrt – izpolnjen. Jaz lahko rečem tako, ko se sprejme ta letni načrt družbe DARS, je za njegovo realizacijo seveda odgovorna uprava te družbe, za nadzorovanje dela uprave je odgovoren njen nadzorni svet, mi na ministrstvu oziroma vlada pa mora zagotoviti svoje naloge in pogoje, da bo družba DARS imela pogoje za delo. Eden od teh pomembnih pogojev je tudi, kot sem že omenil, priprava tega poroštvenega zakona, ki mora potem biti sprejet tudi tukaj, v tem Državnem zboru. Hvala lepa.
Hvala lepa za odgovor. Mag. Andrej Šircelj bo postavil vprašanje ministru za finance, dr. Dušanu Mramorju. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovana podpredsednica, spoštovani minister! Država ima premoženje, ima finančno premoženje in ima stvarno premoženje, predvsem nepremičnine in premičnine. Tukaj je seveda treba opredeliti tudi državo. Imamo državo v tako imenovanem ožjem smislu, državo v tako imenovanem širšem smislu, kamor seveda dodajamo poleg te ožje države še sklade, dodajamo še občine, agencije, skratka vse tisto, kar je lahko po metodologiji ESA 2010 ali pa včasih metodologiji ESA 95. In vsekakor me zanima: Koliko ima država tega premoženja? Kolikšna je vrednost tega premoženja? Po kakšni metodologiji je dejansko ta vrednost, ta cena tega premoženja, to je bogastvo države, v bistvu vseh državljanov in državljank, po kakšni metodologiji je to dejansko izračunano? Jaz verjamem, da po tržnih, saj verjetno samo tržna obstaja, če država z njim upravlja, če država prodaja svoje premoženje, kupuje premoženje in tako naprej in verjetno mora imeti tudi vrednosti. Jaz verjamem, da so morda kakšne podmetodologije različne, verjetno je na področju infrastrukture to drugače, mogoče na področju stanovanj spet drugače in tako naprej. Jaz minister, to vprašanje postavljam vam. Vem, da v okviru vlade številna ministrstva upravljajo s tem premoženjem; Ministrstvo za notranje zadeve imajo stanovanja pa za obrambo, pa potem imamo tudi Ministrstvo za upravo, ki se s tem ukvarja, ampak vseeno, finance so vaše in premoženje je tisto, ki je dejansko tukaj pomembno. Imamo finančno premoženje, tukaj govorimo seveda tudi o teh deležihin tako naprej, ki jih ima država v posameznih podjetjih, na primer na Telekom, na primer v vseh tistih podjetjih, ki so pod SDH in še marsikaj. Imamo seveda tudi vrtce, šole in tako naprej v širšem smislu. Koliko je to dejansko vredno? To pa je stvar Ministrstva za finance. In vem, da tudi obstaja poseben direktorat za javno računovodstvo, ki ima te bilance. Navsezadnje tudi država vsake dve leti ali pa vsako leto, odvisno od katere bilance, to posreduje Državnemu zboru. Torej enostvano: Koliko je tega premoženja po nekaterih tržnih cenah? Hvala.
Besedo ima minister za finance, dr. Dušan Mramor, da poda odgovor. Izvolite.
Spoštovani poslanec mag. Andrej Šircelj, če lahko začnem z metodologijo, pa vem, da te stvari dobro poznate, ker ste delali na tem, ampak še za druge, ker je to zelo računovodska zadeva. Najprej v zvezi z ESA je bil 95, zdaj je 2010. To je statistična metodologija, po kateri se izračunavajo prihodki in odhodki sektorja države ter saldo sektorja države po principu nastanka dogodka, po obračunskem principu običajno to imenujemo. Ta metodologija ni namenjena za spremljanje premoženjskih bilanc, je pa res, da spremembe stanja finančnega stvarnega premoženja države lahko vplivajo na saldo sektorja države, po ESA 2010, če gre za transakcije z enotami, ki spadajo v sektor država, skladno s klasifikacijo enot sektorja države. Po kakšni metodologiji vrednotimo premoženje, na katerega se je vprašanje tudi nanašalo? Ta izraz premoženje je pravni izraz, ki v računovodskem jeziku pomeni celotno aktivo bilance stanja. To so torej vsa dolgoročna sredstva, opredmetena osnovna sredstva, neopredmetena sredstva in dolgoročne terjatve ter kratkoročna sredstva, se pravi, denarne kratkoročne terjatve in zaloge. Če grem po njih, kako se vsaka izmed teh vrednoti in potem nastopa v bilanci stanja, to imenujemo tudi premoženje. Opredmetena osnovna sredstva, nepremičnine, premičnine in neopredmetena sredstva se vrednotijo po nabavni vrednosti. Nabavno vrednost sestavljajo nakupna cena, uvozne in druge nevračljive nakupne dajatve ter neposredni stroški nabave. Če le-ta ni znana, se vzamejo podatki za primerljiva enaka ali podobna osnovna sredstva, ki so v lasti države. Pri nepremičninah se vzamejo vrednosti, kot ste rekli, po GURS metodologiji množičnega vrednotenja. Finančne naložbe se pri začetnem pripoznanju vrednotijo po nabavni vrednosti, kateri se pripišejo še stroški posla, finančne naložbe v podjetja, ki kotirajo na borzi, se vrednotijo tako, kot ste tudi rekli, po pošteni tržni vrednosti, v skladu z računovodskimi standardi. Brezplačno pridobljene finančne naložbe se po pridobitvi vrednotijo po nabavni vrednosti ali pošteni vrednosti, če pa te niso znane, pa po knjigovodski vrednosti. Terjatve vseh vrst se pri začetnem vrednotenju izkazujejo v zneskih, ki izhajajo iz listin. Zaloge materiala blaga se vrednotijo po nabavni vrednosti. Res pa je, da se opredmetena osnovna sredstva lahko tudi prevrednotijo, predvsem to velja za nepremičnine. Glede vrednosti tega premoženja je po tej metodologiji ovrednoteno na 31. 12. 2014, to se pravi vrednost premoženja države, ta vključuje vse neposredne proračunske uporabnike državnega proračuna, vrednost je 31 milijard 388 milijonov 314 tisoč 677 evrov. To se pravi, to je vrednost celotne aktive, zbirne bilance stanja, ta je skupna bilanca, ki ni konsolidirana. V tem znesku so zajete vse tiste kategorije, ki sem jih prej omenil, in če bo čas, bom to tudi povedal. Vrednost konsolidiranega premoženja države in občin, se pravi sektorja države, na dan 31. 12. 2014, ta je širši, znaša 45 milijard 698 milijonov 412 tisoč 868 evrov, ta pa je konsolidirana premoženjska bilanca države in občin. V tem znesku so zopet zajete vse te različne kategorije. Se pravi, mogoče jih lahko kar navedem, knjigovodska vrednost nepremičnin 19 milijard 863 milijonov, vrednost opreme in drugih opredmetenih sredstev 1 milijardo in pol, knjigovodska vrednost neopredmetenih sredstev 164 milijonov, dolgoročne finančne naložbe 12 milijard 391 milijonov, denarna sredstva 3 milijarde in kratkoročne terjatve skoraj 6 milijard evrov. Hvala lepa.
Mag. Andrej Šircelj, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala lepa. Dopolnitev odgovora bi prosil v smislu realnosti vseh teh številk. Namreč, vi ste, minister, tudi povedali, da imamo različne metode, nekaj po nabavni vrednosti, nekaj po tržni vrednosti in tako naprej, in jaz mislim, da gre tukaj za veliko neusklajenost. Glede na to, da se že dolgo pripravljajo spremembe na tem področju, me zanima, kaj se bo tukaj naredilo. To je ta zadeva. Drugo je, če mi zdaj vzamemo, vi ste rekli, nepremičnin je za 19 milijard, imamo tudi številne nepremičnine, ki so v lasti države. In me zanima: Ali je spisek nepremičnin, ki jih ima država, popoln? Ali je razrešena večina vprašanj? Z drugimi besedami bom takole vprašal, zelo konkretno za dve zadevi, ki sta vam verjetno znani. Prvič, Ministrstvo za finance je na Župančičevi 3. Ali se ve, koliko je dejansko ta stavba vredna, kolikšna je cena te stavbe? Naslednje vprašanje. Vemo, da je Banka Slovenije v stavbi na Slovenski 35. Po nekaterih informacijah je Ministrstvo za finance v zadnjem obdobju ugotovilo, da je to stavba Ministrstva za finance in da naj bi se to stavbo prodalo. Po kakšni vrednosti? Govori se, 4 milijone, 3 milijone in tako naprej, in da je šele zdaj ministrstvo to ugotovilo. To je seveda stvar vseh vlad, ampak ali imamo sploh popoln spisek, ali ministrstvo ali vlada od banke v zadnjih 25 letih ni nabrala nobene najemnine, ali jo je. In kako bo to zaračunano za Banko Slovenije in kako se bo to stavbo, kjer je Banka Slovenije, prodajalo, po kakšni tržni vrednosti se bo prodajalo. Vsekakor je to vprašanje.
Besedo ima minister za finance dr. Dušan Mramor.
Glede metodologije bi rekel, da je ta metodologija usklajena z računovodskimi standardi, tako se s tega vidika bistveno ne bo spreminjalo. Imate pa prav glede popolnosti zajemanja vseh sredstev, ki bi morala biti v bilanci stanja države, pa so bile pripombe s strani Računskega sodišča, da so ponekod te evidence nepopolne in iz njih sledi negotovost lastništva po posameznih ministrstvih, ki jih, kot se že prej omenili, imajo, upravljajo s temi posameznimi deli premoženja. Ministrstvo za finance to razčiščuje in formalnopravno ministrstva tudi urejajo te evidence. Tako smo s tega vidika v postopku, ko bi formalnopravno morali vse v določenem času razčistiti. In s tega vidika mislim, da bo potem popolnost teh podatkov boljša, kot je trenutno. Glede Banke Slovenije. Stavba Banke Slovenije je vredna 9,9 milijona evrov, to smo dali v vrednotenje ocenjevalcu. In Banka Slovenije trenutno odkupuje od Ministrstva za finance. Kupoprodajna pogodba bo zdaj v kratkem izpeljana, tako za vse tisto, kar je bilo vaše vprašanje za nazaj, moram reči, da trenutno ne vem. Vem pa, da takoj, ko je bilo jasno, da je ta stavba v lasti Ministrstva za finance in ne Banke Slovenije, smo dali oceniti vrednost in smo se dogovorili z Banko Slovenije, da stavbo odkupi. Tako določene probleme, ki jih je zaznalo tudi Računsko sodišče pri bilanci stanja, to so datumi, recimo, ali je to 31. 12. ali je 1. 2. glede zajemanja podatkov in tako naprej, to pa rešujemo trenutno v spremenjenem Zakonu o javnih financah, ki je zdaj v izdelavi. Na podlagi Zakona o fiskalnem pravilu, kot veste, moramo v določenem času prilagoditi Zakon o javnih financah. In tu zdaj iščemo načine, kako bi bilo možno tudi računovodsko urediti te datume tako, da bo evidenca korektna. Toliko. Hvala lepa.
Gospod Luka Mesec bo postavil vprašanje ministru za finance dr. Dušanu Mramorju.
Hvala za besedo. Lep pozdrav vsem skupaj! Postavil bom vprašanje glede slabe banke. Namreč, o slabi banki smo zadnje čase slišali precej slabega, krivec za tako stanje pa je jasen – to je vodstvo te institucije, ki si očitno predstavlja, da so prišli delat v nek sklad zasebnega finančnega kapitala ne pa v javno inštitucijo, z javnim mandatom, ki upravlja z več kot 2 milijardama javnega denarja. Na sploh pa gospodi v slabi banki primanjkuje odgovorov. Recimo, še vedno ne znajo pojasniti, zakaj niso v celoti izvedli popravljalnih ukrepov, ki jim jih naložilo Računsko sodišče že marca. Zakaj niso upoštevali sklepa Vlade, da si morajo omejiti prejemke, ampak so si nekateri v istem času celo izplačevali pribitke za nazaj. Še vedno ne znajo pojasniti, zakaj za lastne stroške, se pravi za stroške zaposlitev in svetovalnih pogodb, za nekaj 10 zaposlitev v tej inštituciji porabijo 1 % svojih sredstev letno, se pravi cirka 20 milijonov od dveh milijard. Še vedno ne znajo pojasniti, zakaj je v DUTB potreben odmik od sistemske politike plač, se pravi tako imenovanega Lahovnikovega zakona, in zakaj imamo v državi stanje, ko ima, recimo, predsednik Vlade plačo 5 tisoč evrov bruto mesečno, nek svetovalec na slabi banki, ki niti ni član upravnega odbora, se pravi niti ni član odločevalskega organa, govorim konkretno od gospodu Harjunpääju, pa za 32 ur dela tedensko prejme plačo 30 tisoč evrov bruto mesečno, šestkrat več od premierja. Pa plače niso glavni problem. Izkazalo se je, da ta isti gospod Harjunpää s to svojo bajno plačo zelo slabo pozna razmere v podjetjih, ki jih pošilja v stečaj. Recimo, deloval je nekoliko presenečen na zadnji seji Komisije za nadzor javnih financ, ko je izvedel, da je Banka Slovenije družbi Sava odvzela glasovalne pravice v Gorenjski banki, kar je sam nekoliko prej uporabil kot argument za svoje početje. Potem imamo tu gospoda Škrubeja, za katerega se je zadnjič izkazalo, da je očitno pred tem, da je postal član upravnega odbora slabe banke delal za družbo Deloitte, in sicer je preko te družbe posredoval za Telekom Avstrija, s katero je poskušal prevzeti oziroma spraviti v prevzem T-2, in sedaj obstaja utemeljen sum, da na novem delovnem mestu na javni funkciji počne isto stvar. In potem imamo tu gospoda Baloha, ki je ob tem, da je poslovodja Factor banke, se pravi banke, ki je svoje slabe terjatve predala na slabo banko, zdaj še izvršni direktor DUTB, kjer imamo vprašanje združljivosti teh funkcij in vprašanje, kako lahko sploh človek opravlja dve taki funkciji. Zato me zanima gospod minister: Zakaj ne upoštevate sklepa, ki smo ga izglasovali na Komisiji za nadzor javnih financ, da morate odpustiti celotno vodstvo? Zakaj ne ukrepate proti gospodu Balohu in Škrubeju? In zakaj [[izklop mikrofona]]
Besedo ima minister za finance dr. Dušan Mramor, da podate odgovor. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani poslanec Luka Mesec, DUTB ali naša slaba banka je bila ustanovljena z namenom, da slabe terjatve, ki so nastale v bankah, zaradi različnih razlogov čim bolj učinkovito spravi v denar in s tem bankam poplača pravzaprav obveznice, ki jih DUTB izstavljal bankam za slabe terjatve, ki so se prenesle na slabo banko. Če slabi banki ne bi uspelo teh obveznic poplačati iz sredstev, ki jih ima slaba banka, torej iz teh slabih terjatev in zavarovanj za te slabe terjatve, bi morali to plačati davkoplačevalci. Druga stvar je, če ne bo ustrezno delovala slaba banka, bo prišlo pod vprašaj zelo veliko podjetij z veliko delovnimi mesti. S tega vidika je slaba banka tako kot je bila zamišljena izjemno pomembna institucija, s katero je treba delati izjemno previdno in jo voditi tako, da bo te svoje cilje tudi jasno dosegla, da bodo delovna mesta ohranjena, jedra zdrava, jedra ohranjena in na drugi strani, da davkoplačevalski denar ne bo ponovno tekel v banke. Da bi to lahko zagotovili, mora pač slaba banka imeti določene pristojnosti in določen način delovanja, ki je čim bolj učinkovit s kadri, ki tak način delovanja tudi omogočajo. Res pa je, seveda, da mora pa slaba banka delovati v pravnih okvirih in normah, ki so za takšno institucijo normalne. In ko so KPK in tudi Računsko sodišče ugotavljali odstope od teh norm oziroma od teh pravil, je Ministrstvo za finance takoj začelo delati na tem, že takoj ko je nova vlada začela delati, in smo pripravili celo vrsto popravljalnih ukrepov, ki so se nanašali tako na poročilo KPK kot tudi na poročilo Računskega sodišča. Če se samo spomnimo ukrepov iz 5. marca 2015 je Vlada sprejela celo vrsto ukrepov, spremenila je upravni odbor, potem se je seznanila s tistim, kar smo pripravili kot osnutek spremembe zakona, ki določa delovanje DUTB, potrdila je novo politiko prejemkov, potem poslovni načrt – se je seznanila z novo strategijo za 2014–2017. Potem je potrdila interni akt Procese in pristojnosti odločanja odborov DUTB. Sprejela je letno poročilo za leto 2013 in ni podelila razrešnice in potem še imenovala za pooblaščenega revizorja Revizijsko društvo KPMG. Hkrati je zahtevala od DUTB, da uredi interne akte. DUTB je na tej osnovi spremenil interne akte, v zvezi z zunanjimi svetovalci so, recimo, določili pogoje, ki jih morajo izpolnjevati zunanji izvajalci, postopke in kriterije zbora zunanjih izvajalcev, opredelitve pristojnosti in odgovornost in tako naprej. DUTB je sprejela kodeks ravnanja za zunanje izvajalce in poslovne partnerje, pravilnik o sistematizaciji delovnih mest – tega ni bilo prej, kodeks ravnanja zaposlenih in potem je na osnovi vsega tega delovanja dobila tudi porodilo o sistemu skladnosti na področju preprečevanja korupcije francoske agencije ETHIC. To pa ni bilo še vse, sprejela je tudi načrt integritete. V zvezi s tem, kar je bilo v poročilu KPK, je temeljni organizacijski akt tudi sprejela in komunikacijski načrt. Mi smo pa nadaljevali na delu te spremembe zakona, ki se dodeljuje in je v koalicijskem usklajevanju. Zdaj vi za odločitve Vlade 6. 10. veste, o razrešitvah moram pa reči, da je Vlada poleg tega določila tudi ciljne vrednosti parametrov oziroma kazalnikov poslovanja. S tega vidika je praktično bilo izjemno veliko aktivnosti, da bi DUTB svoje osnovne cilje tudi dosegla. Moramo biti pa pri tem izjemno previdni, da ne naredimo več škode kot koristi.
Hvala. Gospod Luka Mesec imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala za besedo. Jaz se popolnoma strinjam, da slaba banka mora delovati ustrezno, sicer bomo davkoplačevalci na škodi. S tem delom se popolnoma strinjam. Ampak problem je, da ne delujejo ustrezno in da problem z odhodom dveh oseb iz upravnega odbora, konkretno gospoda Nyberga in gospoda Manssona ni rešen. Namreč, še vedno imamo v upravnem odboru, zdaj sta bila celo povišana, eden od njih na mesto izvršnega direktorja, dva človeka, za katere obstaja utemeljen sum, da sta v konfliktu interesov. Prvi zaradi tega, ker je ob tem, da je zdaj izvršni direktor slabe banke še poslovodna osebnost na Factor banki. Drugi zaradi tega, ker očitno obstaja velika možnost, da je pred tem, ko se je zaposlil na slabi banki, delal kot posrednik za Telekom Avstrijo pri poskusu prevzemanja T2. Se pravi, tukaj me čisto konkretno zanima: Zakaj ne ukrepate proti tema dvema osebama oziroma ali ste vsaj preverili, če je kaj za temi obtožbami, ki niso moje, ampak so v bistvu v javnem prostoru že nekaj časa? Drugič, bom rekel, da ustrezno mora delovati tudi vlada. Zdaj, v Sloveniji imamo parlamentarno demokracijo in v parlamentarni demokraciji je Državni zbor tisti, ki sprejema politične usmeritve, se pravi, mi smo zakonodajna oblast, vi kot izvršna oblast jih pa morate udejanjati. In Državni zbor je sprejel sklep, ki vam nalaga, da morate razrešiti vse preostale člane upravnega odbora in imenovati nove. Me zanima: Zakaj tega sklepa Komisije za nadzor javnih financ ne upoštevate? In tretjič, imamo tudi pravno vprašanje: Zakaj DUTB ne gre pod določila sistemskega zakona, ki ureja plačno politiko? V čem je njena posebnost oziroma kako to utemeljujete? Hvala.
Minister za finance, dr. Dušan Mramor, imate besedo za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala lepa. V zvezi s temi posameznimi konflikti interesov, kot ste to imenovali pri dveh članih, bi samo to rekel, da pri vsakem od članov je bilo najprej preverjeno, kakšne narave je konflikt interesa in kako se ravna v primeru, da tak konflikt interesa nastane. V obeh primerih je bilo ugotovljeno, da konflikt interesa potencialno lahko nastopi in tudi določeno, na kakšen način se rešuje – z izločitvijo iz diskusije in iz glasovanja. Glede plač po sistemskem zakonu. Plače so zdaj po teh spremembah 5. marca letošnjega leta celo nižje, kot so pa možne plače po Lahovnikovem zakonu. Tako da tukaj bi težko rekli, da v bistvu ni v neskladju, je lahko celo bolj ostro. Za obe te dve instituciji, tako za DUTB kot za SDH, so plače izven tega sistema, ker sodijo v okvir finančnih institucij, kjer je plačni sistem nekoliko drugačen, kot je sicer v javnem sektorju. Kar je logično, ker drugače lahko prihaja do velikih korupcijskih tveganj. Ampak kot sem rekel, v tem primeru DUTB je celo politika plač ostrejša, kot je po tako imenovanem Lahovnikovem zakonu, tako da tukaj pač nismo videli nobenega problema, zaradi tega tudi nismo v to področje posegali.
Gospod Luka Mesec, imate besedo, da zahtevate, da se na naslednji seji opravi razprava o vašem odgovoru. Izvolite.
Gospodu ministru sem postavil tri vprašanja. Se pravi, prvič, zakaj niso upoštevali sklepa, sprejetega na Komisiji za nadzor javnih financ 7. oktobra. Namreč, tam smo s 5 glasovi za in 4 proti izglasovali sklep, da nalagamo Vladi, da razreši še preostale člane upravnega odbora in imenuje nove. Tega mi gospod minister ni pojasnil, zato predlagam, da se na plenarni seji Državnega zbora pogovorimo o tem, zakaj Vlada ne upošteva sklepov delovnih teles Državnega zbora, in o tem, kako razrešiti stvari na slabi banki, ker kot sem že uvodoma povedal, odhod dveh članov upravnega odbora mogoče rešuje del problema, zagotovo pa ne rešuje problema, ki je veliko večji od same plačne politike. Problem je poslovanje DUTB kot tako. Mislim, da si inštitucija, ki neodgovorno, negospodarno in neučinkovito upravlja z dvema milijardama našega premoženja, kot je zapisalo Računsko sodišče, zasluži še veliko nadaljnjih obravnav. Hvala.
Hvala. O vašem predlogu bo Državni zbor odločil v sredo, 21. oktobra, v okviru glasovanj. Gospa Anita Koleša bo postavila vprašanje ministrici za izobraževanje, znanost in šport dr. Maji Makovec Brenčič. Izvolite.
Lepo pozdravljeni obe ministric, gospod minister in seveda kolegice in kolegi! Veseli me, gospa ministrica, da ste prisotni v nasprotju z obvestilom, ki smo ga dobili, ker mislim, da je moje vprašanje zelo aktualno in zato me veseli, da boste lahko nanj odgovorili že na današnji seji. V slovenskem prostoru se že dlje časa soočamo z naraščanjem števila učencev in dijakov, katerih materni jezik ni slovenščina, to so torej otroci priseljencev. Glede na navedeno je skrb slovenske družbe, še posebej pa seveda učiteljev in vzgojiteljev, da se omenjenim otrokom zagotovi ustrezno in predvsem kakovostno šolanje, izjemnega pomena. Vemo, da že več let potekajo programi usposabljanja učiteljev in vzgojiteljev za poučevanje tako učencev in dijakov pa tudi odraslih, katerih materni jezik ni slovenščina in so tako ali drugače vključujejo v slovenski izobraževalni sistem. Iz tega razloga bi vas kot odgovorno ministrico prosila za seznanitev s potekov programov na tem področju ter njihovo uspešnostjo. Hkrati pa vas prosim za odgovor na vprašanje: Ali in kako se Ministrstvo za izobraževanje, znanost in šport pripravlja na večje število otrok priseljencev? Ob tem seveda ne dvomim v zavedanje ministrstva, da se bomo v bližnji prihodnosti soočili še z večjim številom otrok, katerih materni jezik ni slovenščina. Pri čemer je nujno poudariti našo dolžnost, da omenjenim otrokom in njihovim staršem omogočimo čim boljše pogoje za integracijo v slovensko družbo. Hvala lepa za vaš odgovor.
Besedo ima ministrica za izobraževanje, znanost in šport dr. Maja Makovec Brenčič. Izvolite.
Spoštovani! Najlepša hvala za to res aktualno vprašanje. Izobraževanje in šola kot polje izobraževalnih in socializacijskih dejavnosti imata ključno vlogo pri vključevanju učencev, ki ne govorijo jezika, nacionalnega jezika oziroma materinega jezika v določenem domicilnem okolju. Še posebej to velja, ko gre za priseljence v novo okolje. Vključevanje otrok priseljencev oziroma vseh tistih, ki ne govorijo osnovnega jezika v vzgojno izobraževalni sistem, je urejeno tako v področnih zakonih, to je Zakon o osnovni šoli, pa tudi pravilnikih. In sicer v skladu z Zakonom o osnovni šoli, to je 8. Člen, se otroke, ki prebivajo v Republiki Sloveniji in katerih materni jezik ni slovenski jezik, ob vključitvi v šolo organizira pouk slovenskega jezika in kulture, v sodelovanju z državami izvora pa tudi pouk njihovega maternega jezika in kulture. Hkrati imamo 10. člen Zakona o osnovni šoli, ki določa, da imajo otroci, ki so tuji državljani oziroma osebe brez državljanstva in prebivajo v Republiki Sloveniji, pravico do obveznega osnovnošolskega izobraževanja pod enakimi pogoji kot naši državljani. Mislim, da je to zelo pomembno v luči dogajanja, tudi migracijskih tokov. Kaj je pravzaprav najbolj pomembna strokovna usmeritev pri tem? Gre za tako imenovane smernice za vključevanje otrok priseljencev v vrtce in šole, ki so nastale že leta 2012 tudi iz razloga nekaterih izkušenj v preteklosti, v katerih so zapisana temeljna načela, načini delovanja in organiziranja vzgojno-izobraževalnega dela, kadar so v vzgojno izobraževalni proces vključeni učenci, ki ne govorijo maternega jezika osnovnega sistema. In sicer je hkrati tudi zapisano v naših smernicah, da je to potrebno vključevanje pravzaprav tisto najpomembnejše za zagotavljanje enakih možnosti, za uspešen tako osebni razvoj, socializacijo in seveda družbeno življenje sicer pa ne le otrok samih, ampak tudi seveda razširjene družine. Tukaj je jezik seveda zelo pomemben, in sicer je zato bil že izveden projekt v letu 2008 do 2011, ki je vključeval predvsem namen razvoja pedagoškega dela, razvoj didaktičnih materialov, še posebej za učenje slovenščine kot tujega jezika, pa tudi izvajanje seminarjev za pedagoške delavce ter izvedba tečajev za učenje slovenskega jezika, in sicer pod nazivom Uspešno vključevanje otrok, učencev, dijakov migrantov v vzgojo in izobraževanje za obdobje do leta 2011. Mi bomo s tovrstnimi projekti tudi v luči aktualnih razmer seveda nadaljevali. Tisto, kar je morda še pomembno poudariti, je, da je ministrstvo že v novembru 2014 objavilo razpis, se pravi tako sofinancira iz evropskih sredstev, in sicer z naslovom razvoj učnih gradiv na področju slovenščine kot drugega tujega jezika skozi izvedbo tečajev za različne ciljne skupine in seminarjev za njihove izvajalce. Prav ta projekt in seveda vse aktivnosti, ki v zvezi s tem potekajo, so spet podlaga, priprava in seveda s tem tudi v polnomočenje učiteljev in izvajalcev za to, da se lažje približamo ciljnim skupinam. Torej tudi vsem tistim ranljivim skupinam, ki sicer morajo pridobiti ustrezno znanje slovenskega jezika. Torej ne govorimo samo o aktualnih dogajanjih, ampak seveda tudi o ranljivih skupinah, ki jih imamo v domači državi. Prav tako je bilo sklenjeno, da se sprejme pravilnik o preverjanju in ocenjevanju znanja ter napredovanju učencev v osnovni šoli, in sicer na način, da se upošteva določba, ki dopušča možnost prilagajanja ocenjevanja za učence priseljence. Mislim, da s temi načini in postopnim umeščanjem in prilagajanjem, hkrati pa seveda učenjem jezika, lahko v nekem uglednem času opolnomočimo otroke, mladostnike in seveda tudi posredno njihove družine, da se dobro integrirajo v dano okolje. Kar se tiče same priprave v tem trenutku, in sicer predvsem za namen uspešne integracije beguncev na področju vzgoje in izobraževanja, se izvaja naslednje aktivnosti skupaj z Ministrstvom za notranje zadeve in Ministrstvom za delo v tako imenovanem kontingenčnem načrtu, pripravljamo tudi delovno skupino z Univerzo v Ljubljani, ki je tudi podala svoje iniciative, in seveda se ukvarjamo tudi z izzivom nastanitvenih kapacitet, predvsem z vidika celotnih družin. Hvala.
Gospa Jelka Godec bo postavila vprašanje ministrici za zdravje, gospe Milojki Kolar Celarc. Izvolite.
Najlepša hvala za besedo. Gospa ministrica, lep pozdrav! Želim vem postaviti vprašanje glede zdravstvene reforme. Koalicijska pogodba in pa tudi sami ste se zavezali, da boste v svojem mandatu čim prej začeli z zdravstveno reformo. Med glavnimi prioritetami Ministrstva za zdravje v letu 2015 je tudi priprava resolucije o nacionalnem načrtu zdravstvenega varstva in pa seveda tudi sprejetje različnih zakonov, ki bodo v bistvu krepili nekako primarno zdravstvo in pa vsa ostala področja in seveda tudi zagotavljali boljše zdravje prebivalstva, zmanjševali neenakosti v zdravstvu in tako dalje. Žal nekako teh zakonov od vas v tem letu še nismo dočakali. Ste pa konec septembra predstavili Predlog spremembe zakona o dopolnitvah Zakona o zdravstveni dejavnosti, ki ste ga nekako tudi označili za en majhen korak ali pa delček reforme zdravstva. Kmalu po tej predstavitvi na novinarski konferenci, ki ste jo imeli 25. septembra, je prišlo do burnega odziva Zdravniške zbornice, namreč z očitkom, da pri predlogu niste nekako vključili oziroma niti ne seznanili Zdravniške zbornice, da pripravljate takšno spremembo Zakona o zdravstveni dejavnosti. Zato je Zdravniška zbornica napisala tudi protestno pismo, dopis, z več strani obrazložitev, zakaj nasprotujejo takšnemu predlogu. Glede na to, da se sami zavzemate pri svoji pripravi, verjetno ali pa vsaj v besedah, da želite le najboljše za naše državljane in pa seveda tudi za strokovno usposobljene ljudi v zdravstvu, opozarjajo na Zdravniški zbornici, da z vašim predlogom spremembe Zakona o zdravstveni dejavnosti, govorim na področju koncesij, da bo v naslednjih letih koncesionarstvo zamrlo, kar pa bo prizadelo predvsem bolnike, ki ne bodo imeli več proste izbire vrste izvajalca. Zanima me: Kako odgovarjate na te očitke zdravniške zbornice oziroma kakšne so torej tiste glavne spremembe, ki jih načrtujete v okviru spremembe in dopolnitve Zakona o zdravstveni dejavnosti? Hvala.
Besedo ima ministrica za zdravje, gospa Marija Milojka Kolar Celarc. Izvolite.
Dober dan! Pozdravljena gospa podpredsednica, spoštovana poslanka! Najlepša hvala za to vprašanje. Res je, da je Ministrstvo za zdravje pripravilo spremembe in dopolnitve Zakona o zdravstveni dejavnosti v delu, ki se nanaša na področje podeljevanja koncesij. Zakaj pravzaprav v tem delu? Zaradi tega, ker je dejansko stanje na področju koncesij, njihove prodaje, opravljanja in nadzora zelo problematično. A žal je delno pomanjkljiva zakonodaja, drug problem je pa ta, da so se pač v preteklosti podeljevale koncesije tako, kot so se. Zaradi tega in seveda v skladu z dogovorom s koalicijskimi partnerji, za kar nas zavezuje tudi koalicijska pogodba, smo prednostno pristopili k temu spremembam, in to iz enega samega razloga, da čim prej uredimo na celovit, sistematičen način podeljevanje koncesij, ki bo podeljevan po transparentnem postopku in bo pri tem upošteval tako dostopnost do zdravstvenih storitev in koncesije podeljeval glede na potrebe državljanov, v skladu z mrežo javne zdravstvene službe, zlasti v tistih primerih, kjer se dokazano ugotavlja, da je dostopnost prebivalcev do zdravstvenih storitev na določenem območju slabša, kot drugod. Glede sodelovanja Zdravniške zbornice, ki ste jo omenili, naj povem še enkrat ali pa ponovno, da seveda sodelujemo. Mi smo imeli, mislim da v sredo, sestanek s predstavniki Zdravniške zbornice in smo oblikovali delovno skupino, tako bodo oni predlagali zasebnike, ki imajo koncesijo, da bomo ta predlog zakona seveda usklajevali, podali določene pripombe. Glede na to, da pa je ta predlog sprememb v javni obravnavi, smo se tudi dogovorili, da bomo po tem zaključku skupaj pripombe obravnavali, tako tiste iz javne obravnave kot tudi tiste, ki jih bodo podali zasebniki koncesionarji, tako s področja zdravstvenega varstva, se pravi s področja zdravnikov, kot tudi s področja zobozdravnikov. Izključni namen tega je, da v bistvu na terenu in po vsebini razrešimo tako stanje, da ne bi prihajalo, kot že prihaja, do nekontrolirane prodaje koncesij, tudi recimo tujcem, da se, recimo, na terenu dogaja, da gre koncesionar v pokoj, se pravi, se upokoji, pa, bi rekla, prenese, seveda, neuradno brez soglasja in dovoljenja koncesijo na nekoga drugega in za to zaračunava rento. To je samo nekaj anomalij, ki se dogajajo na terenu in v praksi, zaradi tega te ključne spremembe, prvič, zadevajo pogoje, ki jih morajo izpolnjevati pravne osebe, da bodo lahko pridobile to koncesijo, potem razloge in elemente, kdaj se pa ta koncesija tudi lahko odvzame, če pravna oseba ali zasebnik ne izpolnjuje pogoje, potem da se koncesije podeljujejo na javnem razpisu, da koncesionarji dopolnjujejo mrežo javne zdravstvene službe, da koncesija ne more biti predmet pravnega prometa, se pravi, da se ne more z njo trgovati, jo kupiti in prodajati, da se podeljujejo za določen čas, da se seveda potem lahko obnovijo, ker je bil eden od elementov to, da jo dajemo za določen čas. Potem da so postavljena merila za izbiro koncesionarja. Definirani so pogoji, ki jih mora izpolnjevati ponudnik za koncesije. Na koncu koncev je tudi prehodno obdobje dveh let, po katerem se morajo obstoječi koncesionarji uskladiti s tako predlaganimi spremembami, ko bo zakon sprejet. Hvala.
Gospa Jelka Godec imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora.
Najlepša hvala za to obrazložitev. Me pa še vseeno zanima: Ali menite, da je ta vaš predlog spremembe dopolnitve Zakona o zdravstveni dejavnosti neke vrste zdravstvena reforma? Je to en korak, tako kot ste oziroma je tudi vaša koalicija poudarjala ob sprejemanju oziroma ob obravnavi pravilnika nujne medicinske pomoči, da gre namreč za zdravstveno reformo? Namreč, če je temu tako, potem vas sprašujem, zakaj – če to podpirate, da je to zdravstvena reforma – v tej spremembi Zakona o zdravstveni dejavnosti ne govorite popolnoma nič o standardih normativih, ki so, kot jaz spremljam zadeve, najbolj pereč problem v našem zdravstvu, ne odpira anomalij, ki se dogajajo na Nevrološki kliniki, Otroški srčni kirurgiji, UKC Ljubljana na splošno, Onkološkem inštitutu. Ali ta sprememba zakona ne podaljšuje v bistvu čakalnih dob? Kakovost obravnave se po mojem mnenju in po mnenju Zdravniške zbornice lahko s tem poslabša. Zanima me tudi: Ali imate ob tej predlagani spremembi podatke o mreži izvajalcev na primarni, sekundarni in terciarni ravni? Ali imate nekako že predvideno, kje naj bi te koncesije bile oziroma kje bi naj bile primerne? Zdi se, da s to spremembo ukinjate koncesionarstvo v Sloveniji in na široko odpirate vrata čezmejnemu pretoku zdravstvenih storitev, ko bodo bolniki iskali svoje priložnosti, pa tudi zdravniki, v tujini. Hvala.
Ministrica za zdravje, gospa Marija Milojka Kolar Celarc, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Hvala za besedo še enkrat. Nanizali ste številna vprašanja. Ja, to je del koraka k tako imenovani zdravstveni reformi; mislim, da je bolje rečeno strukturne spremembe oziroma spremembe zdravstvenega sistema. Kot sem že večkrat povedala, v medresorsko usklajevanje bo v naslednjih dveh tednih šel krovni strateški dokument, resolucija za 10-letno obdobje. Analiza gre h koncu in bo javnost v kratkem seznanjena. To je samo del, da saniramo stanje, ki se dogaja na terenu, v korist in varnost bolnikov. Nikakor s tem ne ukinjamo koncesionarjev oziroma sistema podeljevanja koncesij. Želimo ga samo urediti na transparenten, enakopraven način, tudi zaradi tega, da bodo bolniki vedeli, če se opredelijo za takega zdravnika, h komu gredo. Kar ste omenili glede standardov, normativov, to ni zadeva Zakona o zdravstveni dejavnosti. Mi smo se s pristojnimi oziroma resornimi sindikati dogovorili za način delovanja. Odgovor glede primarne mreže je "da", na sekundarju in terciarju pa, žal, ni podatkov, ker v Sloveniji vsa ta leta očitno nihče ni smatral za potrebno ali pa skrbel, da bi s tem razpolagali. Tako zdaj intenzivno preverjamo in delamo, ker zdravstveni izvajalci niso pošiljali podatkov, zato da bomo lahko tudi mrežo na sekundarju in terciarju uredili. Hvala.
Gospa Ljudmila Novak bo postavila vprašanje ministrici za zdravje gospe Mariji Milojki Kolar Celarc.
Spoštovane gospe ministrice, gospod minister, predsedujoča, kolegice in kolegi! Vedno pravimo, da so otroci naše bogastvo. In vsi tudi vemo, da imamo v Sloveniji zelo slabo demografsko sliko. Velikokrat tudi poudarjamo, da imajo v Poljanski dolini in Sevški dolini veliko nataliteto. Tudi sama osebno poznam družine, ki imajo pet, šest, sedem otrok, prav tako v občini Žiri. Vendar po drugi strani ugotavljamo, da prav v teh občinah, Žiri, Gorenja vas in Železniki, nimajo svojega pediatra. In tudi to so ukinili, da bi izvajali tam preventivne preglede, otroško posvetovalnico, sistematične preglede in podobno. Če na eni strani ugotavljamo, da je v Škofji Loki 4 tisoč 782 otrok in v teh treh občinah prav tako 4 tisoč 471 otrok in te manjše občine nimajo niti enega pediatra, medtem ko jih imajo v Škofji Loki po mojih podatkih šest, potem se moramo vprašati, ali je to normalno. Že tako iz teh občine, na primer, iz Žirov, vozijo otroke v 30 kilometrov oddaljeno Škofjo Loko, koliko ur časa starši izgubijo na poti. Tudi občine so bile pripravljene in so financirale v obnovo ambulant v obstoječih zdravstvenih postajah, z namenom, da bi vendarle te preventivne preglede opravljali tako v Žireh kot v Gorenji vasi in Železnikih. Zato vas sprašujem, gospa ministrica: Kakšna je pokritost občin s pediatrično oskrbo? Kakšni so kriteriji, da neko območje dobi pediatra? Katere ukrepe boste izvedli, da bodo občine, ki imajo najvišjo nataliteto, dobile ustrezno pediatrično oskrbo? Tu gre vendar za neenakost do državljanov, da v večjih mestih je pravzaprav vse na dosegu roke, v krajih, ki so malo bolj oddaljeni, pa morajo tudi na preventivne preglede otroke voziti v 30 kilometrov oddaljeno večje mesto. Pri tem naj povem, da je imelo tudi osnovno zdravstvo Gorenjske dobiček, če se ne motim, pri svojem poslovanju. Obljubljalo je, da bodo te ambulante s 1. septembrom ponovno odprte, vendar se ni nič zgodilo. Sprašujem vas za vaše mnenje oziroma: Kako lahko vi kot zdravstvena ministrica pripomorete k temu, da se bo tudi nataliteta v Sloveniji izboljšala? Pod takšnimi pogoji bodo zagotovo starši premislili, ali si lahko še privoščijo kakšnega otroka več ob vseh teh zapletih.
Besedo ima ministrica za zdravje, gospa Marija Milojka Kolar Celarc. Izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovana poslanka, hvala tudi za to vprašanje. Res je, da je nastal problem s pediatrično oskrbo v teh krajih, ki ste jih omenili: Žiri, Železniki in Gorenja vas. Na žalost pa je ta osnovni problem nastal zaradi okoliščin, ker izvajalec ni izpolnjeval več pogojev za varno in strokovno delo. Zato je najvišji strokovni organ v Republiki Sloveniji, to so razširjeni strokovni kolegi za pediatrijo, svetoval delo v okoliščinah, kjer obstoječi prostori ne izpolnjujejo kriterije. Moram povedati, da se je ministrstvo že pred časom aktivno vključilo v reševanje te problematike, čeprav moramo vedeti, da je dejansko ta zadeva v pristojnosti lokalne skupnosti. Torej, na eni strani je temu botrovalo neustreznost prostorov za varno in strokovno delo pediatrične ambulante, na drugi strani pa tudi nepripravljenost za pogajanje in pogovarjanja lokalne skupnosti, da bi rešili ta problem, predvsem zaradi tega, ker bi bile potrebne določene investicije, in pa seveda treba bi se bilo dogovoriti, na kateri lokaciji bo ta pediatrična ambulanta za naše otroke. Kot sem že omenila, smo se mi že pred časom vključili v te zadeve z vidika naše pristojnosti. To kar lahko naredimo, zaradi tega smo že tudi direktorja osnovnega zdravstva Gorenjske pozvali, da nam zelo podrobno pove, opiše, kakšna je trenutna situacija in ali sta samo ta dva problema, o katerih sem govorila, ali je mogoče še kaj dodatnega. Glede samih timov in potrebe po pediatrih je pa treba povedati, da imajo vse občine skupaj, Gorenja vas, Poljane, Železniki, Žiri, skupaj z občino Škofja Loka priznanih 3,39 timov pediatrije, skupaj z 7 tisoč 498 opredeljenih otrok, ki jih izvaja skupaj 5 zdravnikov. Poleg tega pediatrično dejavnost izvaja še 8 koncesionarjev za te občine, ki pa imajo skupaj priznanih, seveda s strani plačnika, to je Zavoda za zdravstveno zavarovanje, 1,55 tima. Tako da je v zdravstvenem domu Škofja Loka na en tim opredeljenih povprečno 2 tisoč 212 otrok. Naš cilj je, da bi – se tako smo tudi zapisali v resoluciji – dejansko vsaj do konca leta 2018 razbremenili pediatre in da bi imeli tisoč 500 opredeljenih otrok oziroma oseb. Zaradi tega bo treba zagotoviti tudi dodatne bodisi podeljene koncesije za pediatre ali pa dodatno zagotoviti mesto pediatrov v zdravstvenem domu. Podobno so težave tudi pri zavarovanju žensk, ker imamo zaradi migracij v zadnjih letih in odsotnosti prerazporejanja tudi tukaj premalo ginekologov na primarnem nivoju. Zaradi tega bo treba te dodatne pediatrične time zagotoviti preko razporejanja znotraj cele Slovenije. Mi bomo skušali tako preko zdravstvenega doma Gorenjske kot tudi z vidika naših pristojnosti zagotoviti in poiskati dodatne pediatre, je pa osnovno, da zagotovijo pogoje, da bo lahko tako imenovani RSK dal dovoljenje, da zadoščajo tistim minimalnim za preglede otrok. Hvala.
Gospa Ljudmila Novak, imate besedo da zahtevate dopolnitev odgovora, izvolite.
V teh občinah se niso pritoževali nad številom pediatrov, ki delajo v zdravstvenem domu v Škofji Loki, pač pa nad tem, da ti pediatri ne morejo priti enkrat tedensko in opraviti preventivne preglede v teh občinah: Žiri, Gorenja vas in Železniki. Vemo, da je do Žirov 30 kilometrov, do Gorenje vasi in Železnikov nekoliko manj, vendar ne vidim razloga, zakaj enkrat tedensko ne bi mogli teh pregledov opravljati v teh večjih krajih, ob tako velikem številu otrok. Tukaj v ozadju je nekaj drugega. Rekli ste, da mogoče se niso dobro dogovarjali. Občine so same pristopile k obnovi zdravstvenih postaj, torej obnovi ambulante za otroke, tudi starši so pri tem sodelovali, nekateri podjetniki, in imam podatek, da so si 17. avgusta v Žireh ogledali prenovljene prostore direktorica Zdravstvenega doma Škofja Loka, vodja pediatrije, vendar ni bilo bistvenih pripomb. Torej izgovarjajo se, da prostori niso primerni, hkrati pa imam podatke, da gre za pomanjkanje pediatrov, po drugi strani pa slišimo, da se Osnovno zdravstvo Gorenjske nekako otepa specializantov pediatrije. To so izjave predsednika Razširjenega strokovnega kolegija za pediatrijo dr. Davida Neubauerja, tako da ne vem, kje je zdaj resnica in kje je problem. Pa tudi če pogledamo z zdravo pametjo, mislim da bi si ti starši zaslužili, ki so pripravljeni sprejeti po 5, 6 in več otrok, da bi si zaslužili, da imajo vsaj to osnovno preventivno zdravstveno oskrbo čim bližje svojemu domu. In v teh dolinah je res veselje, koliko je otrok, prosim, da urgirate, da se ta problem uredi.
Besedo ima ministrica za zdravje gospa Marija Milojka Kolar Celarc, da podate dopolnitev odgovor. Izvolite.
Hvala tudi za te informacije. Bom osebno preverila, ampak po mojem spraševanju obstaja inšpekcijska odločba, ki ugotavlja, da prostori niso primerni. To je zadnja informacija, po kateri sem jaz [[…]]vaša pojasnitev me navdaja na to, da bom osebno povprašala, kakšno je zadnje stanje. Če ne, bom formirala, ne vem, dva, tri ljudi, da bodo osebno šli pogledati, tako kot gredo pogledati tudi preden podelimo koncesijo na sekundariju, ali je to res, kaj je na resnici. Torej, po mojih zadnjih informacijah je problem prostor, da ne ustreza pogojem.
Gospa Ljudmila Novak imate besedo za zahtevo, da se na naslednji seji opravi razprava o odgovoru na vaše vprašanje. Izvolite.
Ja, jaz bi si želela razpravo o tej temi, seveda če bodo poslanci to podprli. Namreč, problem pediatrov je širši problem v Sloveniji. Nedavno smo obiskali eno bolnišnico, pravijo nimamo pediatra. Nekatere občine same štipendirajo specializante, da bi pridobili pediatra. Ni pa tudi nobenih sankcij, če nekdo je štipendiran in potem takoj ne dobi službe in gre nekam drugam, tako da vsi želijo potem biti v centru, v mestih, v Ljubljani in tako naprej. Skratka, moramo zagotavljati tudi enakost državljanov, kar se tiče zdravstvene oskrbe. In otroci so zagotovo ranljiva skupina ljudi, zato mislim, da moramo več pozornosti dati temu problemu. Zato predlagam tudi posebno razpravo in upam, da me boste poslanci pri tem podprli, saj gre za širši slovenski problem.
O vašem predlogu bo Državni zbor odločil v sredo, 21. oktobra 2015, v okviru glasovanj. Gospod Ljubo Žnidar bo postavil poslansko vprašanje ministru za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano, mag. Dejanu Židanu. Izvolite.
Spoštovani gospod minister, spoštovani kolegice in kolegi! Vlada je prejšnji teden na vaš predlog, gospod minister, potrdila projekt z ustanovitvijo še enega državnega gozdarskega podjetja. Zdaj, po mojem gre za vsaj v tem začetku za strokovno sporen, drag projekt, ki ga bo v Državni zbor prinesel predlog Zakona o gospodarjenju z državnimi gozdovi. Zakaj govorim o slabem začetku? Zaenkrat se ta projekt ustanavlja na novo, brez osnovnih, ključnih, jaz bi rekel ustanovnih dokumentov, kot je nek poslovni načrt, kot je organizacijska struktura ali pa vsaj začasna shema delovanja tega novega državnega podjetja. To so neki osnovni dokumenti, ki dajejo smernice, kako bo tak projekt deloval v prihodnje. Po drugi strani pa zasledimo, minister, vaše izjave, da bo pa ta poslovni subjekt na leto pridelal kar od 10 do 11 milijonov dobička. Zdaj tukaj po eni strani nimamo osnovnih dokumentov, po drugi strani pa že kar vidimo, kako donosna bo ta gospodarska družba, ki bo upravljala z gozdovi. Zdaj ne vem, ali je to pavšalna ocena ali pa gre, bi rekel, za zavajanje, kako uspešno bo to poslovanje. Po drugi strani pa samo Ministrstvo za finance ugotavlja, da predlagani način financiranja nove gozdarske družbe predstavlja za slovenski proračun kar določeno finančno tveganje. Nekako se zagovarja tudi, da se zagotavlja vzpostavitev lesne verige v tem lesnem delu. Jaz bi rekel, kar veliko smo govorili sedaj že o prehrambeni verigi, pa tudi o prehranski verigi nismo uspeli, ne vem, v zadnjih petih letih vzpostaviti delovanje same prehrambene verige. Zdaj govorimo že o novi verigi, tako da kar precej besed, pa, jaz bi rekel, zelo slaba realizacija. Zato vas, spoštovani gospod minister, sprašujem: Kdaj bo dejansko začela delovati ta družba? Glede na veliko odprtih vprašanj in tudi glede na iztekajoče [[izklop mikrofona]]
Besedo ima minister za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano mag. Dejan Židan. Izvolite.
Gospod poslanec, zahvaljujem se vam za postavljena vprašanja. To mi daje tudi možnost, da odgovorim vsaj na nekatera odprta vprašanja, ki ste jih izpostavili. Verjamem pa, da bomo imeli na to temo še dosti pogovorov v Državnem zboru. Takoj na začetku pa naj povem, da v bistvu zdaj ustanavljamo nekaj, kar so Avstrijci ustanovili 1995, Bavarska recimo leta 2005, to ni neki unicum. Žalostno je, da smo imeli zadnjih 20 let unicum s koncesijami, ki so bile podeljene preko zakona. Tukaj mislim, da je enotno mnenje na način, da od tega država ni imela koristi, vsi drugi pa so od tega imeli korist. Tudi to moram povedati, da zakon, ki prihaja v Državni zbor, je seveda usklajen. Usklajen je z Ministrstvom za gospodarstvo, nastavki, ki so potrebni, da je tudi to ena dobra osnova za razvoj celotne verige, so notri, so njihova mnenja upoštevana. Je pa tudi usklajen z Ministrstvom za finance, tudi za njihovo zadnjo pripombo, ki je bila v celoti upoštevana, kar se tiče prednostnega reda pri Gozdnem skladu, kjer je jasno, zaradi zakona, ki sicer se izteka, na pravem mestu poplačilo denacionalizacijskih upravičencev na točki, kjer pač dobijo svojo odločbo, da je treba izplačati. Sedaj časovnica, kar ste me vprašali, je naslednja. Zakon je že v proceduri, torej zakon je bil posredovan v sprejetje Državnemu zboru. Mislim, da je že tudi v proceduri. Ko bo zakon sprejet, Vlada sprejme akt o ustanovitvi družbe, najkasneje 30 dni od sprejetja zakona, ko je zakon sprejet, tudi Vlada imenuje prvega direktorja v obliki vršilca dolžnosti direktorja družbe, najdlje za 1 leto. Njegova naloga je tudi, da pripravi osnovne notranje akte družbe ter da dokonča poslovni načrt. Kar se tiče poslovnega načrta, seveda Vlada ne bi mogla odločati, če ne bi imela na razpolago delovnega gradiva, ki ga je Vlada imenovala iz izhodišča poslovnega načrta. Pravi poslovni načrt mora seveda poslovodstvo pripraviti, ta izhodišča pa imajo obličnost poslovnega načrta. Vladi je to bila osnova za odločanje in iz teh izhodišč te številke, ki jih navajamo. Strokovnjaki, ki smo jim ta izhodišča poslovnega načrta pokazali, so celo povedali, da je relativno konzervativno načrtovano. Prav tako po ustanovitvi tega podjetja pride do poziva za člane nadzornega sveta. Tukaj bi rad povedal naslednje, ker je bil strah, da bo to neko podjetje, kjer bo imelo kmetijsko ministrstvo neki vpliv ali pretiran vpliv – ne bo tako. Nadzorni svet je tisti, ki ima funkcijo, ki je pomembna, nadzorni svet bo potem šel preko meril SDH, tam bo tudi kadrovska komisija in potem, ko bo skupina kandidatov prišla skozi ta merila, potem je iz kmetijskega ministrstva izbran samo 1 član nadzornega sveta. Člana imenujejo v nadzorni svet še ministrstva za gospodarstvo, okolje in finance in dva člana zaposleni. Na družbo se s 1. julijem 2011 prenese gospodarjenje z državnimi gozdovi in takrat pridejo tudi uslužbenci Sklada kmetijskih zemljišč, ki se ukvarjajo s tem skladom. Dejstvo je, da 30. 6. se steče večina koncesij, razen nekih 700, 800 hektarjev. To so tiste koncesije, ki jih na nek način brezplačno imajo slovenske šole v uporabi. Ta način bo šel potem tudi naprej. Pri samih izhodiščih poslovnega načrta je načrtovano takole, da obstaja poslovno obdobje, ki se imenuje druga polovica naslednjega leta, to je specifično, ker je samo polovica, in tukaj se bo šlo na oddajo del na način, kakršnega tudi v tem trenutku Sklad obvlada. In potem po letu 2017 in kasneje – tukaj ste tudi verjetno javno prebrali, da je kar prisoten strah dosedanjih koncesionarjev, da imajo stroje, da imajo ljudi, da imajo znanje. Potem moram reči, če imajo stroje, znanje in kompetence ni strahu. Merila bodo tako napisana, na koncu jih sprejemamo vsi skupaj, da bodo upoštevane kompetence pa tudi okoljski vtis, to pomeni seveda bližina, kar je pomembno, da ne bo straha pred tujci. Bo pa neka novost. Ta novost pa je, da bodo preko razpisa za koncesije in preko meril imele možnost, da dobijo delo, gorsko-hribovske kmetije, ki jim je treba zagotoviti dodatna opravila. Zdaj predvidevam, da tako dobim v nadaljevanju vprašanja, tako da bom potem nekaj številk, ki smo jih uporabili, povedal, videli pa boste, da je dosti konzervativno načrtovano. Torej še enkrat, Vlada je sprejemala osnutek zakona, ki ga je sem poslala na ta način, da je imela pred sabo model, ki se imenuje izhodišče poslovnega načrta, ki ima vso obličnost poslovnega načrta, vendar poslovnega načrta ne sprejema Vlada, sprejemajo ga potem organi družbe. So pa na razpolago izhodišča.
Gospod Ljubo Žnidar, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala lepa. Glejte realno dejstvo je, da je sedanje koncesionarje strah, kajti vemo, da v je bilo na tem lesarskem področju na osnovi svoje dejavnosti zaposlenih okrog tisoč 500 ljudi. In dejansko se z ustanovitvijo nove gozdne družbe zamuja in dejansko so koncesionarji dobre pol leta pred potekom koncesijo v nekem negotovem stanju, ker dejansko svojo poslovno dejavnost, jaz bi rekel, da pol leta prej ne veš, kako jo boš usmeril v prihodnje oziroma po poteku koncesije, je razumljiv njihov strah in nek dvom o vključenosti v nov sistem, ki ga bo dejansko prinesel novi zakon. Po drugi strani pa tudi upravljanje z gozdovi; kaj to pomeni za Sklad, ki mu bomo odvzeli upravljanje z gozdovi? Postavlja se vprašanje, s čim in na kakšen način se bodo poplačali še denacionalizacijski upravičenci tudi iz tega naslova, tako da tudi tukaj še ni dejanskega in pravega vprašanja. Jaz mislim, da absolutno nikakor ne smemo dovoliti pri kakršnemkoli razpisu za opravljanje dejavnosti prihoda tujcev na ta gozdno-lesarski segment, da moramo biti toliko spretni, da zaščitimo dejansko domače poslovno okolje in da do tega absolutno ne bi prišlo. Bi pa tukaj prosil še tudi za odgovor. Hvala.
Minister za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano mag. Dejan Židan, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Hvala, gospod poslanec. Ko slišim vaše besede, sem zadovoljen, ker vidim, da podobno razmišljava. Rad bi povedal, zavedam se, da bi bilo dobro, da bi bil zakon že pred pol leta pred vami, ker bi nam omogočal nekaj več časa. Koalicijska usklajevanja so bila daljša, kakor sem si jih želel, vendar ne zaradi zlonamernosti kogarkoli. Iskali smo model, kako naj znotraj zakona naredimo nekaj, kar bodo nekateri drugi zakoni, ki so nam bili osnova, recimo, v tujini, ni tako jasno napisano, torej kako napisati, da vidimo, da gre za prvi korak v gozdno-lesni verigi. In mislim, da smo tukaj našli pravo rešitev. Mogoče pa naslednje, da boste videli, zakaj nam je pomembno, da razmišljamo o vsem. Osnova upravljanja in gospodarjenje z državnim gozdom ni to, da se državni gozdovi prenesejo na družbo, ki je sicer v 100 % lasti države in se ne more prodajati. Gozdovi ostanejo v lasti države. In državno-gozdno podjetje, da lahko opravlja in gospodari z njo, ima nadomestilo v vrednosti 20 % prihodkov. 20 % prihodkov je zelo konservativno vzeto, saj upošteva, da ne bo posek rastel. Je pa rezerve poseka do milijon pa pol, upoštevana pa je v tem konservativnem izračunu predpostavka poslovnega načrta, da je ves čas 1,1 milijon kubikov, in samo preko tega dobimo v gozdni sklad 11 do 12 milijonov evrov. V državni proračun pride še iz dveh virov potem denar. Prvi vir je dobiček in potem davek na dobiček in do polovice dobička, ki se prilije Ministrstvu za finance, od tu govorimo potem o številki 17 do 21 milijonov potem v naslednjih letih. Ali obstaja nevarnost, da bi naši ljudje, ki sedaj opravljajo delo, ostali brez dela, da bi prišli tujci? To je seveda tisto, kar je najbolj pomembno. Zakon omogoča, da preko meril naredimo takole, da se bo upoštevala bližina. Bližina je tisto v bistvu, kar mora biti osnova, kot drugo pa kompetence. Če pa je kje strah prisoten, je pa upravičen naslednji, ne bomo več dovolili, da bi tisti, ki opravljajo delo v državnem gozdu, delali pod drugačnimi pogoji kakor v zasebnem. Zdaj se namreč opaža, da tudi nekateri koncesionarji, ki opravljajo delo v državnem gozdu, delajo za državo pod slabšimi pogoji, kakor delajo v nekaterih zasebnih gozdovih. Hvala.
Gospod Ljubo Žnidar, imate besedo, da zahtevate, da se na naslednji seji oprava razprava o vašem odgovoru. Izvolite.
Hvala. Predlagam, da se opravi razprava o ustanovitvi nove gozdarske družbe oziroma o predlogu novega zakona, ki bo to omogočal, kajti gre za ustanovitev družbe, ki bo v državni lasti. Dejansko je financiranje te družbe usmerjeno iz državnega proračuna in tukaj je odprtih še precej vprašanj. Zaradi tega predlagam, da se opravi javna razprava, da se dejansko odgovori na vsa odprta vprašanja, ki jih je kar precej, tudi področje je dokaj široko in bo kar pomembno vplivalo na ves poslovni subjekt, na celotno gozdarsko-lesno verigo, dejansko od poseka do samega porabnika kakršnegakoli izdelka iz lesa. Predlagam, da se opravi javna razprava.
O vašem predlogu bo Državni zbor odločil v sredo, 21. oktobra 2015, v okviru glasovanj. Gospa Marjana Kotnik Poropat bo postavila vprašanje ministrici za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anji Kopač Mrak, ki je odsotna.
Hvala za besedo, spoštovana podpredsednica. Lepo pozdravljeni ministrici, kolegice in kolegi! Želela bi postaviti vprašanje v zvezi z oskrbnim dnem, katerega cena je kar visoka v domovih za starejše v naši državi. V povprečju je bilo lani treba za en oskrbni dan plačati 44,47 evra. Za najcenejšo oskrbo, torej v domovih, kjer bivajo starejši, ki so še pokretni, ki sami zase poskrbijo, ki živijo v prostoru, kjer imajo sostanovalca, in v tem prostoru nimajo kopalnice in WC, se gibljejo cene od 476 do 802 evra mesečno. Iz letnih poročil, ki jih ti domovi predstavijo, ugotavljamo, da nekateri domovi kujejo tudi visoke dobičke. Samo 12 od vseh 42 javnih domov se je v presežek v lanskem letu nateklo 5,5 milijona evrov. Ob vedenju, da varovanci oziroma njihovi svojci in lokalne skupnosti prispevajo dve tretjini deleža, ostali del pa Zavod za zdravstveno zavarovanje, je težko sprejeti dejstvo, da se iz tega naslova kujejo dobički. Že leta država takšne dobičke domov dovoljuje, in to je problem. Mislim, da ni treba posebej ugibati, kdo in kako je prikrajšan zaradi tega. Kot se da razbrati iz teh dobičkov, posamezni domovi za starejše gradijo nove domove – slišali smo za alarmanten primer na Ptuju – oziroma obnavljajo obstoječe, kljub temu da je amortizacija že vračunana. Ob dejstvu, da prejema polovica upokojencev zelo nizke pokojnine, govorimo o 600 evrih, kar je na pragu revščine, je takšna politika problematična. Spoštovano ministrico sprašujem: Kako ona vidi ta problem? Posebej zato, ker je v ustavi deklarirano načelo socialne države in teh zadev ne bi smeli tolerirati. Ker je zadeva problematična širše, bi želela, da ministrica na naslednji seji javno odgovori na to vprašanje. Hvala lepa.
Hvala. Na vaše vprašanje bo ministrica odgovorila na naslednji seji. Gospa Nada Brinovšek bo postavila poslansko vprašanje ministrici za okolje in prostor gospe Ireni Majcen.
Hvala za besedo, spoštovana podpredsednica. Lep pozdrav vsem v dvorani! Spoštovana ministrica! V zadnjih letih so v Sloveniji vse pogostejše vremenske ujme, vemo, to so suša, žled in poplave. Skoraj vsako leto imamo v jesenskem času tudi poplave, ki pa, moram reči, povzročajo veliko skrbi predvsem tistemu delu prebivalstva, ki živi ob vodotokih, poleg tega pa prinašajo tudi veliko finančne in materialne škode. Za odpravljanje posledic poplav, kot nam je znano, nam zmeraj primanjkuje sredstev. Znano je pa tudi dejstvo, da marsikdaj ta sredstva tudi niso porabljena učinkovito. Da se tu sploh ne dotikam oziroma omenjam uradnih postopkov, ki so dostikrat tudi zelo počasni in zapleteni. Znano je tudi, da imamo na tem področju kar precej študij, ampak do izvedbe na terenu pa nikakor in nikakor ne pride. Res je, da ravno sedaj v tem času ministrstvo po Sloveniji pripravlja in izvaja različne seminarje na to temo, se pravi na temo poplavne varnosti, ampak te vaše razprave oziroma posveti so nekako bolj splošne narave. Na lokalni ravni pa, moram reči, da pričakujemo neke konkretne odgovore in seveda predloge, ki so povezani z odpravo oziroma s samo poplavno varnostjo na lokalni ravni. Ravno s tega stališča se je v Zgornji Savinjski dolini imenovala civilna iniciativa, ki skupaj z vsemi sedmimi župani zgornjesavinjskih občin želi ministrstvo pač opozoriti na ta problem, predvsem na zelo zelo perečo problematiko poplav, ki ste tičejo zgornjega toka reke Savinje z njenimi pritoki. Moram reči, da ta reka s svojimi pritoki vsako leto povzroča poplave in tudi ogromno materialne škode. Pristojne institucije vse doslej niso reagirale na opozorila županov in iniciative. Znano je pa tudi, da ni rednega vzdrževanja vodotokov, država pa o koncesijah za kontroliran odvoz gramoza iz Savinje nikakor noče slišati. Glede poplavne varnosti prebivalcev, ki živijo v zgornjem toku reke Savinje, me zanima predvsem: Kakšni so načrti in aktivnosti ministrstva glede samega izboljšanja poplavne varnosti? Za odgovor se, ministrica, že vnaprej zahvaljujem.
Besedo ima ministrica za okolje in prostor gospa Irena Majcen.
Hvala, spoštovana podpredsednica. Mislim, da vsi v tej dvorani delimo z vami to dejstvo, da ko je deževje napovedano, nas presune skrb, ali bodo naši vodotoki uspeli vso vodo odpeljati mimo nas ali nam grozijo poplave. Priznam, da prejšnji teden je bilo gledanje tistih posnetkov iz Italije in iz sosednje Hrvaške res, vsaj zame, izredno stresno. Namreč, v tem podnebnem pojavu neviht je zelo kratka ločnica, ali je to pri nas ali sosednjih državah, in seveda je, kot so kazali posnetki, bilo stanje izredno. Res je, da glede klimatskih sprememb nam narava dokazuje, da je močnejša kot mi, res pa je tudi, da nam pri vodah narava dokazuje, da je močnejša, kot smo ljudje. To pa ne pomeni, da k izvajanju zmanjševanja protipoplavne varnosti ne pristopamo. Trenutno so v javni razpravi, torej tudi po območju Slovenije, ukrepi načrta upravljanja z vodami. To je krovni dokument. Ta krovni dokument je zelo pomemben, ker kaže na to celovitost naših vod. Kakorkoli gledamo, je to cikel, torej voda v več pojavnih oblikah. Je pa res, da z načrtom zmanjševanja poplavne ogroženosti pa bomo prav tako na terenu skupaj z deležniki, z občinami ta načrt pregledali v naslednjem mesecu – je v zaključni fazi priprave. Večina jih bo pričakovala, seveda, ne samo območja, o tem smo že velikokrat govorili, 61 območij, prav gotovo jih bo veliko pričakovalo tudi opredelitev finančnih sredstev in kaj narediti. Moram povedati, da ta načrt zmanjševanja poplavne ogroženosti zajema gradbene in negradbene posege. Negradbene – zakaj? So območja, kjer z gradbenimi posegi ni mogoče zmanjševati teh poplav. Eno od takih območij je prav gotovo Kras, kjer se z gradbenimi posegi na žalost ne da storiti nič. Je pa res, da ob tem načrtu zmanjševanja poplavne varnosti seveda že v letošnjem letu izvajamo investicije. V letošnjem letu je pri pripravi rebalansa bilo govora o 85 milijonov evrov za vse te ukrepe, res pa je, da smo jih na Vladi zagotovili 107,4 milijona evrov – to je zame že dobra novica; namreč, najmanj 28,7 milijona evrov smo zagotovili za izvajanje javne službe in za izvajanje tistih del, ki smo jih opredelili v 185 lokacijah po celi Sloveniji. Gre za sanacije del, ki so jih poplave v preteklih letih povzročile. Dejstvo je, da se izvaja financiranje zagotavljanja protipoplavne ogroženosti na Savinji, znotraj tega pa imamo območje občine Luče, območje Mestne občine Celje, območje občine Vojnik in pa območje občine Laško. In pa na Dravi, tam je kar nekaj teh lokacij, večina jih je pravzaprav na Koroškem. Tako bi rekla, da se trudimo in pripravljamo dokumentacijo, kajti res je, pri izvajanju gradbenih posegov brez dokumentacije ne gre, torej morajo biti pridobljena gradbena dovoljenja. Ni nujno, da so podlaga državni prostorski načrti, če imajo občine sprejete ustrezen OPN, ki zagotavljajo izvedbo teh protipoplavnih ukrepov, gre z izdajo gradbenih dovoljenj. Mogoče bi še rada dodala, pa ne vem, če mi bo uspelo, torej delamo tudi na sanaciji in rekonstrukciji visokovodnega nasipa v Gornji Radgoni, ta vrednost je približno 1,5 milijona. Potem so protipoplavni ukrepi ob Voglajni, Voglajna gre potem v Savinjo. Vrednost tega ukrepa je 12 milijonov 800 tisoč, občina financira 15 %, bi se pa naj ta ukrep tudi nadaljeval. Še nekaj je teh ukrepov – v glavnem, delamo! Hvala.
Gospod Matjaž Hanžek bo postavil poslansko vprašanje ministrici za okolje in prostor gospe Ireni Majcen ter ministrici za zdravje gospe Mariji Milojki Kolar Celarc. Izvolite.
Hvala lepa. V Celjski kotlini se že vrsto let dogaja okoljska katastrofa, ki usodno vpliva na zdravje državljanov. Iz podatkov Ministrstva za zdravje izhajajo podatki, ki kažejo v primerjavi s slovenskim povprečjem 50-odstotno večjo obolevanje za pljučnimi boleznimi, 20-odstotno večjo obolevnost za srčno-žilnimi boleznimi, skoraj 7 % večja je pogosto rakavih obolenj in za 10 % je večje tudi statistično standardizirana starostna umrljivost. Izpostavljam leto 2004, ko je umrlo kar 30 % več bolnih za rakom od slovenskega povprečja. Spominjam vas na 72. člen Ustave Republike Slovenije, ki določa: "Vsakdo ima v skladu z zakonom pravico do zdravega življenjskega okolja. Država skrbi za zdravo življenjsko okolje." Ne poznam zakona, ki bi omogočal takšno zdravo življenjsko okolje v Celjski kotlini, kot ga ugotavljajo navedeni podatki Ministrstva za zdravje. Pripominjam, Inštitut za varovanje zdravja Republike Slovenije je prepovedal gojenje vrtnin na kritično zastrupljenih območjih, ker so pridelki strupeni. Še več, uradno je ugotovljena emisija 106 tisoč kilogramov letno rakotvornih prašnih delcev PM10 in 23 tisoč 600 kilogramov letno še bolj nevarnih prašnih delcev PM2,5. S težkimi kovinami kadmijem, talijem, živim srebrom in arzenom zastrupljene zemljine so nesprejemljivo tvegane za prebivalstvo Celjske kotline zaradi prašenja in odcejanja podtalne vode. Ogroženi so vodotoki Dobje in reka Hudinja, Voglajna in Savinja, kot je navedeno v sodbi Sodišča Evropske unije v zadevi C104/14. Zato sprašujem Ministrstvo za okolje, seveda naslavljam tudi vprašanje na ministrico za zdravje, ker je to zelo povezano: Kako nameravate izvršiti nalogo iz 72. člena Ustave Republike Slovenije, ki državi nalaga skrb za zdravo življenjsko okolje, razen ustanavljanja različnih komisij – v konkretnem primeru sanacija ugotovljenega nezdravega življenjskega okolja v Celjski kotlini? Kako namerava ministrstvo, ki ga vodite, sanirati zemljino na območju stare in nove Cinkarne, da se prepreči prašenje in izluževanje v podtalnico strupenih kovin in nekovin? Kako namerava ministrstvo, ki ga vodite, zavarovati vodotoke Dobje in reke Hudinje, Voglajna in Savinja ter sanirati nezakonito deponijo Bukovžlak kot izhaja iz sodbe Sodišča EU? Hvala lepa.
Besedo ima ministrica za okolje in prostor gospa Irena Majcen. Izvolite.
Hvala. Mogoče bi začela, če želite, spoštovani poslanec gospod Hanžek, z zadnjim vprašanjem. Gre za parcelo 115/1 k. o. Teharje, katero v resnici mora Ministrstvo za okolje in prostor sanirati. Dejstvo je, da po Zakonu o varovanju okolja povzročitelj plača, prav pri navozu materiala na to parcelno številko pa inšpekcijski postopek, ki je potekal kar nekaj časa, ni dal rezultatov. Torej, ni se ugotovilo, kdo je tisti, ki je na to parcelo pripeljal ves ta odpad. Seveda je naloga Ministrstva za okolje in prostor, kar pomeni, da smo po predočitvi podlag na Vladi že pridobili soglasja lastnikov zemljišč za izvedbo del na tej parceli. Imeli smo tudi sestanek z Ministrstvom za delo, družine, socialne zadeve, kajti potencialno je lahko na tej parceli – torej pod vsemi temi odpadki – tudi grobišče povojnih pobojev. Je pa res, da je razpis oziroma javno naročilo bilo že izvedeno, tako da naslednji mesec ali pa konec tega meseca bo vzpostavljen monitoring s piezometrični vrtinami, odvisno od teh rezultatov pa bomo potem pripravili nadaljevanje postopkov, ki jih bomo tudi ovrednotili in poiskali najbolj optimalno variantno rešitev. Zato vam na drugo konkretno vprašanje ne morem odgovoriti, ker za to ni Ministrstvo za okolje in prostor neposredno odgovorno. Razumem in se z vami seveda strinjam, da ne morejo biti samo delovne skupine in samo neki načrti in v resnici se nič ne zgodi. Zato smo na ministrstvu pripravili uredbe po IED direktivi, iz teh uredb seveda izhaja, kolikšno in kakšen obseg je lahko tega onesnaževanje. Res pa je, da v nasprotju s Cinkarno, ki je zaradi same prodaje izdelala ta prvi temeljit pregled, morajo sedaj v Celjski kotlini tudi vsa druga podjetja, Cinkarna pa mora še nekaj dopolniti, pripraviti takšna izhodiščna poročila v roku leta pa pol. Pri sanaciji Celjske kotline bo prav gotovo – sama si ne znam predstavljati, da bi bilo mogoče to urediti s kakšno uredbo, približno kot za Mežico, ampak bo treba pripraviti zakonsko osnovo, kajti delujoče delovne organizacije bodo morale sodelovati pri tej sanaciji, prepričana sem, da tudi občina in seveda tudi ministrstvo. Saj tu ne mislim ministrstva, bi rekla, izvzeti iz tega. Je pa razlika, kot sem že povedala; v Mežici je prišlo do stečaja podjetja in zaradi tega je tam ministrstvo, vlada, država prevzela odgovornost za same sanacijske postopke. V Celju je pa vsa ta onesnaženost povzročena od številnih podjetij, ni samo Cinkarna, in vsa bodo morala skupaj z lokalno skupnostjo in skupaj z državo poskrbeti, da se bi stanje v Celjski kotlini izboljšalo. Dejstvo pa je – vsaj jaz sem prepričana –, da vi ne, ampak ko se srečuješ z mnogimi, je težko postaviti dilemo, da popolne sanacije ne bo. Torej imeti idejo, da bo pa naenkrat v Celjski kotlini vse čisto, tudi to ni realno mogoče. Ne nazadnje je tudi samo onesnaževanje Celjske kotline trajalo več kot 100 let, torej bo treba tudi tak postopen proces, da se narava sama povrne v boljšo situacijo, kot je zdaj. Hvala.
Gospod Matjaž Hanžek, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala lepa. Ministrica je prej rekla, da je bila zgrožena, prizadeta, ne vem, katero besedo je uporabila, ko je gledala poplave. Lepo. Pač, vidimo, kako poplave nekaj uničujejo, tukaj pa so takšne stvari, ki se jih ne vidi, pa morda uničujejo zdravje in življenje še mnogo bolj kot marsikakšna povodenj,– da ne boste mislili, da podcenjujem – in ki gre. Bom raje tukaj nekaj stvari mimogrede povedal, da bom poskušal sliko narediti iz tega, ker kakšnega posebnega odgovora – razen, da se razmišlja, da se išče krivce, da se išče tiste, ki bodo, pa gredo v stečaj, pa se še ve – v glavnem nisem dobil. Vsekakor v ustavi piše, da je država odgovorna, država pa kar naprej išče nekoga drugega, ki bo namesto nje naredil. Na primer, bel prah na strehi Cinkarne ni pecilni prašek, temveč rakotvoren TiO2. V tretji točki direktive 2004 in tako naprej piše: "Znanstveni dokazi kažejo, da so arzen, kadmij, nikelj in nekateri policiklični aromatski ogljikovodiki človeku genotoksične, rakotvorne snovi in da ni mogoče določiti praga, pod katerimi te snovi ne predstavljajo tveganja za zdravje ljudi. Na zdravje ljudi in okolje vplivajo s koncentracijami v zunanjem zraku in usedlinami." Lahko naštevam še mnogo stvari, ki to sliko kažejo. Med drugim bi, recimo, kot izjemno neodgovoren odnos omenil približno 500 kubičnih metrov strupenih snovi, navoženih v park v Celju, sredi mesta, kjer se igrajo otroci, kjer je že pred letom in pol Zavod za zdravstveno varstvo ugotovil, da je to treba odstraniti – in seveda tega nihče do zdaj še vedno ni naredil. Hvala lepa.
Hvala lepa. Bo odgovarjala. Dopolnilo [[…]] Gospa Marija Milojka Kolar Celarc, izvolite, ministrica za zdravje.
Hvala za besedo. Če dovolite, bi vseeno malo dopolnilna s podatki o umrljivosti, ker je treba pogledati vseeno malo bolj kompleksno sliko, kot jo je omenil gospod poslanec. Podatki o umrljivosti prebivalstva namreč kažejo, da je t. i. starostna standardizirana umrljivost v regiji Celje in posebej Upravni enoti Celje podobna kot povprečna v Sloveniji in celo nižja, kot je povprečna v regiji. Res pa je, da so bolezni srca in ožilja najpogostejši vzrok smrti, sledijo pa rakove bolezni, ki so na žalost celo v trendu porasta glede deleža umrlih. Se pravi, rak kot, bi rekla, vzrok za smrt. Tveganje torej, da bo prebivalec ali prebivalka na območju Upravne enote Celje zbolel za katerimkoli rakom, je primerljiva povprečnemu slovenskemu tveganju, medtem ko je celo v Upravni enoti Šentjur pri Celju za 14 % manjša od slovenskega povprečja. Je pa za občanke Celja v primerjavi s celotno Slovenija 1,2-krat večje tveganje za rak dojke oziroma pri moških za rak prostate, medtem ko pri občanih in občankah Vojnika pa za 1,5-krat večje tveganje raka prostate ter raka ust, žrela in grla, kot je to povprečje Slovenije. Seveda, med raki, ki jih lahko povzroča izpostavljenost toksičnim kovinam, se je pokazala večja ogroženost za ledvičnim rakom v občini Vojnik, znotraj naselij občine Celje in v okolici pa je tveganje ledvičnega raka večje na območju naselij Proseniško, Bukovžlak, Vrhe, Slance in Teharje. Tako kot ste pravilno omenil, takrat IVZ oziroma sedaj NIJZ je že v začetku 90. let opozoril na nujno sanacijo zraka in vode, zato pripravil potrebna izhodišča, celo en projekt, ena raziskava je bila narejena v tem letu, in te aktivnosti, ki jih je podpiralo tudi naše ministrstvo, so pa usmerjene predvsem v izvajanje ukrepov za zmanjšanje izpostavljenosti. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Hanžek, zahteva za razpravo na Državnem zboru. Izvolite.
Hvala lepa obema ministricama. Seveda zahtevam, da se o tem izjemno problematičnem, izjemno kritičnem položaju v enem delu Slovenije, še nekaj jih imamo, pogovorimo. Nekaj ljudi je tukaj pisalo o barbarskem dejanju navoza strupenih odpadkov v park sredi Celja. Lepo je, da me ministrica pouči o kazalcih umrljivosti – zelo jih obvladam. Sem samo ene pokazal, ki so direktno navezani. Jasno je, da je marsikdaj kakšen drug kazalec kaže manj umrljivosti, ampak tudi če je samo nekaj ljudi več umrlo zaradi zastrupljanja ozračja, je to alarm. Poleg tega, že sami ste priznali, že pred 20 leti so strokovnjaki opozarjali na strupene odpadke. O tem vprašanju je, kolikor vem, poslansko vprašanje v Bruslju. A bomo počakali, da bomo spet dobili iz Bruslja opomin? Mi v Sloveniji pa skušamo iskati odgovore pri tistih, ki jih ne najdemo, ki so šli v stečaj, namesto da bi država kakorkoli prevzela odgovornost, ki jo ima po ustavi. Zato vsekakor zahtevam, da se na eni od naslednjih sej o tem pogovarjamo, o tej izjemno problematični stvari; pač, uničevanja človeških življenj se ne vidi, tako kot se vidi na televiziji ogenj ali pa voda, ampak na tiho uničuje zdravje, pljuča in človeški organizem, pa ni samo organizem človeški, tudi živalski, rastline pa se tam ne smejo uporabljati, ker so preveč strupene. Mislim, da so to dovolj pomembni in alarmantni kazalci, da je treba hitreje narediti, takoj narediti in ne čakati leta in leta, da se to naredi. Predvsem je pa to dejanje – že odnos tudi lokalnih oblasti, ne samo države, do tega, da se leto in pol ne sanira parka sredi Celja, kjer je inštitut celjski za zdravje ugotovil, da je enako zastrupljeno zemljišče, kot je tam, kjer je najbolj zastrupljeno v Cinkarni Celje, pa se eno leto in pol že čaka na odvoz in vsi se, bi rekel, izogibajo in iščejo odgovor. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Matjaž Hanžek, o vašem predlogu bo Državni zbor odločal v sredo, 21. oktobra, v okviru glasovanj. Gospa Suzana Lep Šimenko bo postavila vprašanje ministrici za notranje zadeve mag. Vesni Györkös Žnidar. Glede na to, da ministrice ni, se, prosim, opredelite tudi do načina odgovora.
Hvala za besedo, predsedujoči. Lepo pozdravljeni vsi tukaj prisotni! Zakon o prijavi prebivališča nam nalaga dolžnost prijave stalnega prebivališča na naslovu, kjer dejansko bivamo, v roku 8 dni in prijave začasnega prebivališča v roku treh dni, če na začasnem naslovu prebivamo več kot 60 dni oziroma ne glede na trajanje nastanitve, kadar mora to po zakonu urediti stanodajalec. Tukaj mislim na turistične, gostinske in nastanitvene objekte. Podatki o prijavah stalnih in začasnih prebivališč se vodijo v registru stalnega prebivalstva, ki spada pod Ministrstvo za notranje zadeve. Bivši poslanec gospod Černač je v preteklem letu na Ministrstvu za notranje zadeve podal pisno poslansko vprašanje, vezano na veliko število stalno in začasno prijavljenih na istem naslovu. Odgovor, ki ga je prejel, je po mojem mnenju zaskrbljujoč. Namreč, obstajajo številne lokacije, kjer je na istem naslovu, na isti lokaciji prijavljeno izredno veliko število ljudi. Največ stalno prijavljenih naj bi bilo po podatkih iz maja 2014 na naslovu Štrekljeva ulica 24, Maribor, in sicer kar tisoč 128 stalno prijavljenih in 621 začasno prijavljenih prebivalcev. To skupno pomeni okoli tisoč 750 ljudi. Zdaj pa, jaz si zelo težko predstavljam, kakšen objekt, kakšna zgradba bi morala biti, da bi v njej prebivalo skoraj dva tisoč ljudi. Žal to ni edini primer v Sloveniji, takšnih lokacij je več. Zato sprašujem ministrico za notranje zadeve: Koliko je podobnih lokacij v Sloveniji, kjer v stanovanjski enoti biva več kot deset ljudi? Tukaj mislim na stalno in začasno prijavljene prebivalce. Ali ti ljudje na temu naslovu dejansko bivajo? Se to preverja? Če se, na kakšen način? Če na teh posameznih naslovih ljudje dejansko prebivajo, me zanima: Ali se nihče ne vpraša, v kakšnih bivanjskih razmerah ti ljudje živijo? In . Kakšni so razlogi za prijavo tako velikega števila ljudi na isti lokaciji, na isti stanovanjski enoti? Ministrico bi prosila za ustni odgovor na prihodnji seji Državnega zbora. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Anja Bah Žibert bo postavila poslansko vprašanje ministrici za zdravje gospe Mariji Milojki Kolar Celarc. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoči. Ministrica! Iz bližnje preteklosti je znan tako imenovani primer dečka Reneja, ki je javno nekako razgalil problematiko napotitve zdravljenja v tujini. Takrat je Zavod za zdravstveno zavarovanje Slovenije zavrnil operacijo oziroma zdravljenje v tujini z obrazložitvijo, da v Sloveniji še niso izčrpane vse možnosti za zdravljenje. Fantek je trpel zaradi prirojene deformacije noge. Po takrat javno znanih podatkih so slovenski ortopedi predlagali amputacijo noge. Zaradi požrtvovalnosti družine, ki ni izgubila upanja in se predala kolesju sistema, in predvsem dobrodelnih državljank in državljanov se je Renejeva zgodba končala srečno; deček danes že teka za nogometno žogo. Omenjeni primer je le dodatno razkril anomalijo sistema, s katerim se dnevno srečujejo državljanke in državljani. Državljani se sprašujejo, koliko časa bomo še imeli sistem, v katerem so državljani za optimalno zdravljenje primorani povoziti lastno dostojanstvo, se za pravico boriti z izpostavljanjem in prosjačenjem v javnosti, si pomagati z različnimi dobrodelnimi akacijami, z zbiranji zamaškov in podobnimi načini za pridobitev potrebnih sredstev za učinkovito zdravljenje v tujini. Še toliko bolj to sprašujem, kajti govorimo o otrocih – je sploh še omogočeno oziroma zagotovljeno optimalno zdravljenje v države? Širša dimenzija tega problema se vidi takrat, ko ugotovimo, da je pri napotitvah za zdravljenje v tujini enak problem, kot ko govorimo o primerih, ko je prišlo do tako imenovanih zapletov v samem procesu zdravljenja. Se pravi, ko pride do poškodb v samem postopku zdravljenja in se zgodijo nepopravljive posledice oziroma posledice, ki bi jih bilo mogoče nekako popraviti ali celo odpraviti v tujini, pa enako postopa zavarovalnica in enostavno zdravljenje v tujini zavrne. Zato vas, ministrica, glede na znana dejstva, obedve veva, da sva o tem že nekako razpravljali ne samo na seji odbora, zastavila sem vam tudi že dve vprašanji. Zanima me: Kaj boste konkretno storili, da bo v skladu z Ustavo Republike Slovenije, v skladu s konvencijo o človekovih pravicah in dostojanstvu in tudi o zagotavljanju zdravljenja storili, da tovrstnih zadev ne bomo več srečevali v državi?
Hvala lepa. Odgovorila bo gospa ministrica Marija Milojka Kolar Celarc. Izvolite.
Spoštovane poslanke, poslanci, podpredsednik, spoštovana poslanka! Hvala za to vprašanje. Res je, kot ste omenili, smo se že pogovarjali na to temo, ampak naj bo na začetku vseeno še enkrat ponovno povedano in kakor je bilo tudi že odgovorjeno v pisnih poslanskih vprašanjih, da je napotitev na zdravljenje v tujino, kot so vse ostale pravice iz obveznega zdravstvenega zavarovanja, v pristojnosti Zavoda za zdravstveno zavarovanje Slovenije in ne Ministrstva za zdravje. Ob odločanju o pravici do načrtovanega zdravljenja v tujini, je seveda Zavod za zdravstveno zavarovanje dolžan upoštevati veljavno zakonodajo. Tukaj mislim predvsem na veljavni Zakon o zdravstvenem varstvu in zdravstvenem zavarovanju. V primeru uveljavljanja pravice do načrtovanega zdravljenja v tujini, kadar so v Sloveniji izčrpane res vse možnosti zdravljenja in je z zdravljenjem utemeljeno pričakovati ozdravitev, izboljšanje ali preprečitev nadaljnjega slabšanja tega stanja, je v večini primerov razlog za zavrnitev napotitve na zdravljenje v tujino dejstvo, prvič, da vse možnosti zdravljenja v Sloveniji niso izčrpane, druga možna zavrnitev je, kadar oseba uveljavlja storitev, ki na žalost ni krita iz obveznega zdravstvenega zavarovanja. V postopku odločanja o tej pravici Zavod za zdravstveno zavarovanje o izčrpanosti zdravljenja v Sloveniji pridobi mnenje konzilija terciarne ustanove, se pravi, najvišje strokovne institucije v Sloveniji, ki je potem podlaga za odločitev, ali je zavarovana oseba upravičena do zdravljenja v tujini ali ne. Če je žal mnenje tega konzilija tako, da bodisi v Sloveniji niso izčrpane vse možnosti, zavarovana oseba v tem primeru ni upravičena do zdravljenja v tujini, sicer pa zavod tako zdravljenje odobri. In tako ravna tudi v praksi. Zavarovana oseba pa lahko zaprosi za napotitev v tujino tudi, če se zgodi, da je pri vpisu v čakalni seznam določena čakalna doba, ki presega najdaljšo dopustno čakalno dobo, ali pa ni v Republiki Sloveniji drugega izvajalca, ki bi opravil enako kvalitetno ustrezno zdravstveno storitev v okviru razumnega časa. Seveda se v tem postopku ponovno ugotavlja, ali je datum, ki je bil določen zavarovani osebi pri izvajalcu zdravstvene storitve, v okviru te najdaljše dopustne čakalne dobe. Če se ugotovi, da ta ni v navedenem okviru in da v Sloveniji ni razpoložljivega izvajalca, se seveda v takem primeru osebo napiti na zdravljenje v tujino. Če se ugotovi, da datum, ki je bil določen zavarovani osebi pri izvajalci zdravstvene osebe, in da ni v okviru najdaljše dopustne čakalne dobe, pri čemer je potrebno upoštevati razumni čas, potem tudi v takem primeru zavod ugotovi, da je potrebno mnenje konzilija in se potem na osnovi tega konzilija odloči, ali napoti to zadevo na zdravljenje v tujino ali ne. Zavarovane osebe lahko pravico do načrtovanega zdravljenja v tujini uveljavljajo na podlagi direktive Sveta in Evropskega parlamenta z dne 9. marca 2011 o uveljavljanju pravic pacientov. Predhodna odobritev zavoda pa je, in na tej podlagi, potrebna zgolj v primeru bolnišničnih zdravstvenih storitev, ki vključujejo prenočitev zavarovane osebe in druge zdravstvene storitve, ki zahtevajo visoko specializirane in drage medicinske infrastrukture. Bo pa moč ob predlogu sprememb zakonodaje debatirati in predlagati tudi kakšne druge rešitve.
Hvala lepa. Gospa Anja Bah Žibert, boste zahtevali dopolnitev odgovora? Izvolite.
Ministrica, hvala lepa za vaš odgovor. Zelo vesel sem, da ste tukaj javno povedati, kaj so razlogi za to, da pride do napotitve zdravljenja v tujino. Primer, o katerem govorim in ga vi poznate, kajti pri vas sem bila bolj konkretna – tu, ker gre za javno zadevo, ne želim izpostavljati imena 12-letnega dečka –, pa je, spoštovana ministrica, da je konzilij dal pozitivno mnenje. Na podlagi pozitivnega mnenja, se pravi, da so v Sloveniji izčrpane vse možnosti za uspešno zdravljenje, je zavarovalnica zdravljenje v tujini ponovno zavrnila. In to z obrazložitvijo, da ni sprememb od začetka nastalega problema. Seveda ga ni! Deček ima trajno poškodbo. Deček, ki prehaja v dobo, kjer bo še kako pomembno za njegovo nadaljnje razvijanje v neko osebo, ki bo lahko kljubovala vsem izzivom v družbi. Ministrica, to je samo dokaz, da nekaj močno ne štima. Zakon poznam, poznam tudi dobro 77. člen in tam vam jasno tudi govori o tem, da je treba sredstva nadzirati. In vi to lahko. Zavarovalnica ima na eni strani dobičke, na drugi strani pa ne poskrbimo za otroke, ki bodo lahko zaradi posledic, ker jim ne pomagamo pravočasno, to državo stali mnogo mnogo več, kot stane zdravljenje oziroma napotitev zdravljenja v tujino. O tem govorim. Prosim za odgovor, glede na to, da ste pojasnili, kdaj gre za zdravljenje v tujini, in glede na to, da je konzilij dal pozitivno mnenje, zavarovalnica pa ga ne upošteva.
Hvala lepa. Odgovorila bo ministrica Marija Milojka Kolar Celarc.
Hvala za besedo. Podrobnosti tega primera ne poznam. Tudi konkretno ne tega mnenja konzilija. Če je temu res tako, je potem zavod ravnal protizakonito in protipravno in vam lahko zagotovim, da bom preverila. Bi pa rada videla podrobnosti, če je temu res tako, ker če je to – ali je to prvo mnenje konzilija ali je drugo. Ker zakon mora veljati za vse. Ampak, saj pravim, to bom potem naslovila na Zavod za zdravstveno zavarovanje in če je treba, boste dobili tudi podroben pisni odgovor. Dvomim pa, da bi se to v tem primeru res tako zgodilo, da ena javna institucija, to je javna blagajna, ki plačuje naše storitve, ne bi spoštovala zakona in ne bi spoštovala mnenje najvišjega strokovnega organa, to je konzilija terciarne dejavnosti za tovrsten primer.
Hvala lepa. Gospa Anja Bah Žibert zahtevate razpravo na Državnem zboru?
Hvala, predsedujoči Ne, ne bom zahtevala razprave. Bi pa želela samo, da mi pač ministrica ta odgovor, ki ga bo pridobila, potem tudi poda. Glede na to,da je izvid konzilija maksilofacialne kirurgije pozitiven [[…]]
Prosil bi vas [[…]]Samo zahtevate lahko [[…]]
Samo da končam [[…]]Ker je gospa povedala, da bo poizvedela. Ministrica je odgovorila, da bo poizvedela [[…]]
Nadaljevanje je namenjeno temu, gospa [[…]]
Ja, in jaz moram sedaj pač povedati, zakaj ne bom predlagala javne razprave, ker ser mi zdi korektno do ministrice, da ima možnost, da zadevo preveri in pridobi končne podatke. Za to gre. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Danijel Krivec bo zastavil vprašanju ministru brez resorja, pristojnemu za Slovence v zamejstvu in po svetu, gospodu Gorazdu Žmavcu.
Hvala za besedo, spoštovani predsedujoči. Lep pozdrav ministricam in ministrom! V skladu s Poslovnikom bom postavil poslansko vprašanje ministru za Slovence po svetu in zamejstvu gospodu Gorazdu Žmavcu v zvezi s projektom usposabljanja arhivarjev ter evidentiranjem in urejanjem arhivskega gradiva v slovenskih društvih, ki je bilo predstavljeno slovenskim društvom nekje v začetku septembra. Ta projekt pa na proračunski razpravi pred kakšnimi desetimi dnevi na Komisiji za Slovence po svetu in v zamejstvu ni bil predstavljen s strani ministrstva. Kot vemo, je glavna naloga Urada Vlade Republike Slovenije za Slovence v zamejstvu in po svetu ohranjanje slovenske narodne zavesti med Slovenci, ki živijo zunaj meja Republike Slovenije. Med zelo različnimi načini, kako to dosegati, pa ima prav posebno mesto arhivska dejavnost. Urejen spomin na preteklost je predpogoj za uspešno prihodnost slovenskih skupnosti po vsem svetu. Urad je že v preteklosti za ta namen v sodelovanju z Arhivom Republike Slovenije kot osrednjo slovensko arhivsko ustanovo organiziral več seminarjev za arhivarje slovenskih društev z vsega sveta. Rezultat so odlično urejeni arhivi v Torontu, Sydneyu, Melbournu in še kje. Na uradu pravijo, da se zavedajo, da stanje že zdaleč ni tako, da bi lahko počivali na lovorikah. Dvomijo namreč, da so vsa društva na pravi način uredila, da hranijo in tudi digitalizirajo svoja gradiva na enak ali pa vsaj približno poenoten in pravilen način. V nadaljevanju v tem predlogu za ta projekt pravijo, da se je v preteklosti izkazalo, da je na seminarju v Sloveniji pridobljeno znanje izjemno težko prenesti v prakso v lasten arhiv. V skladu s temi izhodiščnimi ugotovitvami predlagajo, da se preide k nadgradnji in projektu, ki bo pomagal urediti arhive in na nek način na terenu svetovati, kako urediti arhive v skladu s stroko in ostalimi arhivi. Za ta namen naj bi, in to potrjeno, v arhive slovenskih društev v prihodnjih nekaj mesecih in letih odhajale skupine dveh do treh oseb, ki bi jih sestavljal arhivist iz arhiva, nek študent in verjetno nekdo z urada. S takšnim projektom in pristopom bi dosegli večji učinek kot s seminarji in ob tem dosegli še druge vsestranske koristi, piše v tem gradivu. Zato sprašujem ministra: Kaj je namen projekta in kaj je razlog, da ne boste nadaljevali tako kot do sedaj z izobraževanjem? Zakaj se predvideva obiske arhivov po terenu? Glede na to, da ni bilo predstavljeno: Kako bo to financirano?
Hvala lepa. Odgovoril bo gospod minister Gorazd Žmavc.
Spoštovani podpredsednik, spoštovane poslanke in poslanci! Spoštovani poslanec Danijel Krivec, zahvaljujem se vam za to vprašanje, ker mislim, da kot poznavalec razmer dejansko odpirate teme, ki so zelo pomembne za delovanje našega urada s Slovenci v zamejstvu in po svetu. Predvsem odpirate temo tega projekta usposabljanja arhivarjev ter evidentiranje in urejanje arhivskega gradiva v slovenskih društvih. V celoti se strinjam z vami, da brez zgodovinskega spomina ni prihodnosti, sploh pa brez urejenega in strokovno urejenega zgodovinskega spomina. Temu dajemo poseben poudarek tudi pri našem delu in naših aktivnostih tudi v naslednjih letih na našem uradu. Moram pa reči, da je bilo do zdaj praktično v uradu v preteklih letih, tudi v sodelovanju z Arhivom Republike Slovenije, organiziranih več seminarjev, to je bilo v letih 1999, 2004, 2008. Rezultati so bili v tem, da so bili v tistem času urejeni arhivi tudi v Torontu, Sydneyu, Melbournu in še kje, vendar pa marsikatero društvo s svojim gradivom ne ravna na pravilen in poenoten način. Arhivsko gradivo tudi nenehno nastaja na novo, tako je nujna tudi kontinuiteta. Kot rečeno, so bili seminarji sicer koristni, vendar pa so se na njih začeli pojavljati v veliki meri isti ljudje, hkrati pa smo skupaj ugotovili, da je tako pridobljeno znanje izjemno težko prenesti v prakso; se pravi, v posamezne arhive. Nezanemarljiva pa je bila tudi cena teh stroškov, ki so segali tja med 30 in 40 tisoč evrov. Zato smo na podlagi vseh teh indicev in zaznav in tudi razprav, tudi na predlog – oziroma bom rekel – radi organizirali posvetovanje tudi z vodstvom Arhiva Republike Slovenije v letošnjem letu, kjer smo na nek način predlagali nov pristop; torej, da strokovnjaki arhivske stroke pridejo na sam teren, k samim društvom. Osnovni načrt je pravzaprav, da se na teren v prihodnjih mesecih in letih napoti arhivist iz Arhiva Republike Slovenije, po potrebi še kakšen asistent, ampak cilj pa je, da se pravzaprav ob obisku arhiva na licu mesta ugotovi fizično, tehnično stanje določenega arhiva, obstoječ sistem hranjenja in tako dalje. Svetovati članom društva, kako čim bolj smotrno in v skladu s stroko ohraniti, urejati in popisovati ter tudi digitalizirati arhivsko gradivo, hkrati pa bodo tudi konkretno pomagali pri urejanju arhiva na samem mestu. Glede tega smo se odločili, da smo tudi z društvom oziroma z Arhivom Slovenije podpisali dogovor o sodelovanju pri skupnem projektu evidentiranja arhivskega gradiva Slovencev po svetu v septembru tega leta, kjer smo si nekako zastavili te medsebojne naloge. Vendar pa v tem projektu in v tem dogovoru, ki ga [[…]]In na osnovi tega smo poslali tudi pisno posameznim društvom, za kar smo dobili tudi dosti pozitivne odgovore glede te pobude in na osnovi teh pobud ali pa odgovorov bomo skupaj z Arhivom Slovenije skušali sistematično pristopiti k planu realizacije teh projektov. Vendar pa, spoštovani poslanec, mi s tem projektom pa s tem dogovorom ne izključujemo možnosti seminarjev, ampak morda bi šlo lahko tudi za kombinacijo, vendar v praksi uvajamo še ta dodaten del dela arhivarjev, strokovnega dela arhivarjev direktno na posameznih društvih, ker mislimo, da bi to pomenilo na dolgi rok sistemsko in bolj učinkovito reševanje tega vprašanja, ki je zelo pomembno za Slovence po svetu in v zamejstvu. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Danijel Krivec zahtevate dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala ministru za ta prvi del odgovora. Saj na nek način se lahko strinjamo, da je tak projekt tudi koristen, zanimiv in ima mogoče neke koristi, vendar sem tudi vprašal, zakaj ta stvar ni bila predstavljena komisiji, ker gre vseeno za nek nov pristop. Glede na to, da govorite o vsestranskih koristih, bi po mojem na komisiji poslanci bili tisti, ki bi z veseljem prisluhnili, kakšne vsestranske koristi tak projekt prinaša, predvsem pa bi rad želel slišati tudi glede finančnih obveznosti, kajti proračun bo v kratkem sprejet in če gre za nek nov projekt, lahko to pomeni, da se bo na drugih postavkah, ki so že tako ali tako okrnjene glede programov zamejstva, lahko zadeva še znižala. Vi govorite pri tem projektu o stroških, ki naj bi bili razdeljeni po ključu, vendar kot vidim v tem gradivu, gre za stroške predvsem Urada za Slovence v zamejstvu, ki krije stroške prevoza arhivista in študenta in tako naprej. Nikjer ni videti, kaj bi arhiv oziroma drugi partnerji v projektu participirali. Predvsem me moti to, ko govorite o vsestranskih koristih, govorite o eni točki, da arhivi bodo ob pomoči arhivistov iz Slovenije takoj ustrezno preurejeni – dopolnjeni in tako dalje To lahko pomeni marsikaj, lahko se smatra tudi, da bo nekdo, bi rekel, iskal nekatere dokumente, ki bodo potem vprašljivo shranjeni, če smo malo hudomušni. Hočem reči, navedbe nekaterih vsestranskih koristi niso ravno najbolj korektne. S tega naslova bi rad slišal malo več: Kaj se s tem pojmom vsestranske koristi in preurejanjem in dopolnjevanjem arhivov v tej dikciji razume?
Hvala lepa. Odgovoril bo minister gospod Gorazd Žmavc. Izvolite.
Spoštovani poslanec, z vami se strinjam, da je v celoti morda kak stavek, ki je morda nekorekten, ampak govorimo predvsem, da je treba proučiti možnosti, ki bi dale neke nove rezultate. Vendar se pa strinjam z vami, da na komisiji še nismo odprli teme, ker dejansko po proučitvi tega odgovora, ki ga bomo dobili tudi s terena, strani društev, bomo na naslednji seji dejansko prišli s planom, ker smo vam tudi obljubili še razrez, in bomo vključili to znotraj lastnih proračunskih sredstev, kar je pomembno. Vendar pa tukaj tudi sporazum, ki ga imamo z arhivom države, mislim, da naredimo stroške; oni z zaposlenimi, mi pa s stroški nekih obveznosti. Vendar, to bomo videli šele na osnovi plana, ki bi ga postavili za naslednje leto in tudi predstavili to strukturo stroškov. Tako bomo temu sledili in dali tudi pravočasno informacije. Vendar pa osebno menim, da se bomo držal čim bolj stroke in navodil in aktivnosti, ki bi jih vodili z arhivom in to strokovno. Hvala lepa.
Hvala lepa. Mag. Marko Pogačnik bo postavil poslansko vprašanje ministru za gospodarski razvoj in tehnologijo gospodu Zdravku Počivalšku ter ministru za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano mag. Dejanu Židanu. Izvolite.
Spoštovani predsedujoči, hvala za dano besedo. Spoštovani minister za gospodarstvo, spoštovani minister za kmetijstvo! Vlada Mira Cerarja se je odločila, da turizem je strateška panoga v Sloveniji, tudi iz strategije o upravljanju državnega premoženja je razvidno, da Vlada na visoko mesto postavlja turizem, v nekaterih pogledih tudi turizem v državni lasti. Dejansko turizem predstavlja približno 13 % bruto domačega proizvoda. V Sloveniji že od takrat, ko je bila v bivši Jugoslaviji, pa od osamosvojitve so se nekako omenili trije biseri – Bled, Postojnska jama in Lipica. Slednja je pred bankrotom, pred stečajem. Dejstvo je, da je Lipica razdeljena med tri ministrstva – a je temu tako? In seveda, glavno vprašanje za oba dva ministra: Kaj boste z Lipico naredili? Imamo subjekt Javni zavod Kobilarna Lipica in imamo družbo gospodarsko Lipica Turizem. V zadnjih dnevih smo lahko brali v časopisih, da se dejansko tudi država zame, bi rekel, nelogično obnaša, kajti Lipica Turizem je sklicala skupščino in na to skupščino nobenega od lastnikov ni bilo. Glede na to, da je Lipica Turizem v upravljanju SDH, bi lahko rekli, da se posredno štiri ministrstva v državi ukvarjajo z Lipico. Lipica je pa ena kalvarija. Z eno besedo bi lahko opisali: tudi sramota za Slovenijo, kaj se dol dogaja. Dejansko, kot sem že prej rekel, od leta 2007 Lipica Turizem, gospodarska dejavnost, izvaja izgubo. Kaj bosta kot ministra naredila na temu področju? Po nekaterih informacijah bi Vlada morala odločitev o Lipici Turizem sprejeti že v mesecu marcu: ali se odločiti za dokapitalizacijo ali se odločiti za stečaj. Spoštovana ministra, pričakujem zelo konkretne odgovore: Kaj bosta naredila danes oziroma kaj bosta naredila jutri? Zaradi česa je stanje v Lipici takšno, kakršno je? Ali kot ministra čutita za to tudi odgovornost?
Hvala lepa. Odgovoril bo minister gospod Zdravko Počivalšek, izvolite.
Spoštovani predsedujoči, poslanke in poslanci, spoštovani gospod poslanec! Poslanstvo Kobilarne Lipica je reja lipicanca in ohranjanje in razvoj kulturne in naravne dediščine, zato je bila kobilarna oziroma območje kobilarne proglašeno za spomenik državnega pomena. Vendar pa je treba ta ogromen potencial izkoristiti tudi v gospodarske namene, to je naše stališče. In sicer, ocenjujemo, da je za učinkovito izvajanje poslanstva Kobilarne Lipica ključnega pomena usklajeno delovanje in razvoj vseh spremljajočih turističnih dejavnosti in učinkovito izkoriščanje poslovnega potenciala tega področja. Ta mora zagotavljati del sredstev za varovanje primarnih vsebin, del pa tudi za izvajanje in razvoj vseh ostalih gospodarskih ali pa, če hočete, turističnih dejavnosti. Danes imamo pa situacijo, da ta del niti sam sebe ne uspe preživeti oziroma je pred stečajem. Zaradi navedenega je Ministrstvo za gospodarski razvoj in tehnologijo že predlagalo in se tudi opredelilo do stališča, da mora Lipica postati enovita in celovita organizacija kot enotna turistična destinacija, ki pa je že sedaj svetovno znana kot ena najlepših v Sloveniji. Tudi zato – in to je bil eden od razlogov, da smo se na ministrstvu odločili podpreti s 5,6 milijona evrov evropskih sredstev za razvoj turizma, investicije v infrastrukturni del v Kobilarni, ki pa služijo prvenstveno, skratka celotni Kobilarni, ampak znotraj tega turizmu. Zaradi odločitev v preteklosti imamo sedaj za območje Kobilarne Lipica pač več poslovnih subjektov, kar mislimo, da ni dobro. Slovenski državni holding je pripravil 4 različne scenarije glede možnosti nadaljnjega poslovanja družbe Lipica Turizem. Mi imamo stališče, da sta možni samo dve varianti, in sicer ali ponovna združitev obeh subjektov, kjer bi se potem opravljali obe dejavnosti, ali pa četrta varianta Slovenskega državnega holdinga, ki govori o tem, da Lipica Turizem prevzame trženje in promocijo vseh delov, se pravi za celotno področje skupaj. Ministrstvo za gospodarski razvoj in tehnologijo je že do sedaj vse predloge resornega ministrstva – skratka na njih imelo svoje stališče in smo prepričani, da bo Vlada Republike Slovenije sprejela najbolj optimalen in dober predlog za rešitev za obe zadevi, za družbo Lipica Turizem kot tudi za Javni zavod Kobilarna Lipica oziroma za celotno območje Lipice. Verjamem, da bomo to storili v zelo kratkem času. Seveda pa je treba povedati še eno najbolj pomembno zadevo. Za kakršnokoli rešitev na področju Lipice pa moramo imeti ustrezne kadre, ki bodo znali upravljati in voditi destinacijo Lipica na način, da se bo zagotovilo izvajanje osnovne dejavnosti in za rast in razvoja gospodarskega dela Lipice, to je turizma. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Dejan Židan, mag. Dejan Židan, izvolite.
Hvala, predsedujoči. Gospod poslanec, poslanke in poslanci! Kakor ste pravilno povedali, na lokaciji je več dejavnosti, najpomembnejša je seveda Kobilarna, ki tudi upravlja večino lokacije, tu pri Kobilarni pa moram reči, da sem vesel, da gre dosti stvari na boljše. Ob teh investicijah, ki so bile že navedene, je tisto, kar je najbolj pomembno, da raste prodaja produktov, ki jih Kobilarna trži in so vedno večji del tržnih dejavnosti. Če povem samo podatke za letos, letos je do konca septembra obisk najvišji v zadnjih desetih letih, recimo, če te vrste primerjamo. Samo kobilarno si je ogledalo 68 tisoč obiskovalcev, šolo si je ogledalo slabih 30 tisoč, voženj s kočijo je bilo 3 tisoč 900, ostalih produktov, ki jih je mnogo, pa je koristilo 5 tisoč 700 obiskovalcev. Po načrtu razvoja Kobilarne bodo te številke šle v leto 2017 na 100 tisoč, v letu 2020 pa na 130 tisoč. Tudi sami se zavzemamo, da se tudi upravljanje neuspešnega Hotela Maestozo, ker govorimo o Lipici Turizmu, govorimo o upravljanju neuspešnega Hotela Maestozo, da se reši, vendar ne na račun Kobilarne. Na račun Kobilarne se je reševalo že zadnjih deset let in kadarkoli se je tako reševalo, se je to Kobilarno potapljalo. Hvala.
Hvala lepa. Mag. Marko Pogačnik, zahtevate dopolnitev odgovora? Izvolite.
Spoštovani predsedujoči, hvala za dano besedo. Osebnega mnenja sem, da iz teh odgovorov dveh ministrov vidimo, kje smo. Mislim, da je edina zadeva, ki bi bila, je, da se ministrstva poenotijo in da zadevo na nek način združimo. Kajti minister za gospodarstvo, kakor vidim, se zaveda problema, vi kot minister za kmetijstvo vidite pa vse v nekih superlativih in govorite o najboljših rezultatih, ki jih Kobilarna Lipica dosega, mi pa po vseh medijih beremo, da je zadeva tik pred stečajem, da je zadeva tik pred propadom, vi pa pravite, da so tukaj notri najboljši rezultati. Zakaj država ni poslala ljudi na skupščino, ki jo je sklicala Lipica Turizem? Lahko beremo, da je država leta 2010 dokapitalizirala z državnimi sredstvi z 1,5 milijona evrov, za 880 tisoč evrov pa je bilo ugotovljenih nepravilnosti. Kdo bo za to prevzel odgovornost? Danes so bile kazenske ovadbe in 880 tisoč evrov je bilo nenamenskih sredstev porabljenih za raznorazne projekte. Lahko tudi beremo, kar ste vi, gospod Počivalšek omenili, da je ogroženih teh 5,6 milijonov evropskih sredstev, če se zadeve ne bodo uredile. Spoštovani minister za kmetijstvo, vi ste dali tudi odgovor, da po proučitvi SDH boste predlagali določene ukrepe in predloge. To ste omenili meseca februarja, danes smo meseca oktobra. Pričakujem vaše odgovore. In pa še po drugi strani, kakor vidimo: Zakaj se država ne odloči, da podeli koncesijo za upravljanje?
Hvala lepa. Odgovoril bo [[…]] Izvolite, mag. Dejan Židan, izvolite.
Ti dobri podatki, ki sem jih govoril, pozabil pa sem tudi omeniti, da nam je uspelo preprečiti namero sosednje države, da vpiše na svoj Unesco seznam Kobilarno in zdaj se bo šlo skupni projekt preko naše Kobilarne. Vsi ti podatki so resnični in veljajo za Javni zavod Kobilarna. Tukaj se ne govori o stečaju, tukaj se govori o razvoju in večanju tudi tega produkta, ki je tržni produkt. Tam, kjer pa se govori o zelo slabem stanju, vendar ne samo to leto, tudi leta 2010 pa tudi pred tem pa tudi pred letom 2007, ko je prišlo do razdvojitve, pa je to, da se je tržna dejavnost, ki jo tam predstavlja Hotel Maestoso, enostavno dejavnost, ki bi morala dajati celo dodaten denar za Kobilarno, ker ima v bistvu to možnost, da živi, da dela na območju, kjer konji privabljajo obiskovalce, da namesto da bi iz te dejavnosti šel dodaten denar v Kobilarno, se je iz Kobilarne, torej iz javne službe, denar prelival v tržno dejavnost. Jaz sem tisti, ki se v celoti zaveda, da je treba enotno tržiti ne samo Lipico kot takšno, ampak Kras kot takšen, ker zraven so Škocjanske jame, ki imajo več kot 100 tisoč obiskovalcev, tam je tudi teran in tam je tudi kraški pršut in to absolutno podpiramo. Tisto, na kar pa opozarjam, pa je, da poslovni model, kjer je bila tržna dejavnost del javnega zavoda, je v preteklosti dokazljivo pomenil vsako leto prelivanja 100 tisoč evrov iz javnega v tržno dejavnost. To je tudi tisto, na kar je opozorilo Računsko sodišče. Z ostalim pa se strinjam; tržiti je treba Kras kot celoto. Hvala.
Hvala lepa. Dr. Franc Trček bo postavil vprašanje ministru za gospodarski razvoj in tehnologijo gospodu Zdravku Počivalšku ter ministrici za okolje in prostor gospe Ireni Majcen. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Nadaljeval bom tu, kjer je mag. Pogačnik končal, ko govorimo o biserih turizma. En od, žal, vedno bolj skritih biserov je Pohorje. Moje vprašanje je v osnovi zelo kratko, ampak ga bom potem malo razložil. Reaktivacija in revitalizacija Pohorja, kot sem mogoče to celo malo preveč učeno napisal v vprašanju. Resorna ministrica in jaz veva, kako lepo je Pohorje, ker ko nisva v Ljubljani, zreva njegove obronke. Ob dogajanju v slovenskem turizmu, ki še vedno generira eno osmino BDP, se je zlasti na našem štajerskem koncu zgodilo, da po 40 letih imate položaj, ko se z gondolo pripeljete na Pohorje, imate tam Potemkinovo vas: hoteli so zaprti, so na slabi banki, ta slaba banka je v tem kontekstu res slaba. Kot je že minister Počivalšek na Gospodarski zbornici v Mariboru opozarjal, se pač ne izvaja prestrukturiranja, določene kapacitete se preko Telekoma prodajajo, sočasno govorimo o pomenu in razvoju turizma, o lesni verigi, sočasno imamo tudi na Pohorju neko stihijo dokaj nekontrolirane uporabe prostora s strani štirikolesnikov in enduro kros dvokolesnikov, včasih tudi zelo objestno, čeprav, seveda, zakonodaja to že omejuje, ampak se nekako v praksi ne izvaja. In da ne bo pomote, Pohorje ni le mariborska stran Pohorja. Pohorje je kar obsežno, je nek regionalni biser, ki je zaenkrat nekako zopet zaspal, odkrito povedano po, ne morem reči drugega kot nesposobnosti ljudi, ki so se tam turizem šli. Zato sprašujem oba resorja: Kaj boste v smeri tega naredili skupaj z lokalno oblastjo, skupaj z drugimi deležniki? Kaj delate? Kako bomo reaktivirali turizem? Kako bomo Pohorje vključevali v lesno verigo? Kako bomo rešili tudi te okoljevarstvene izzive, ki sem jih omenil? Hvala za besedo.
Hvala lepa. Odgovoril bo minister gospod Zdravko Počivalšek. Izvolite.
Spoštovani predsedujoči, poslanke in poslanci! Hvala za vprašanja, poslanec Trček. Treba je povedati, da je velik del infrastrukture, tako žičniške kot tudi nastanitvene, bil v lasti upravljanja družbe Športni center Pohorje in z njo povezanih družb, ki pa so v stečaju. V primeru mariborskega smučišča pa je treba povedati, da je – kakorkoli – en mali korak pa DUTB naredil tudi v tistem prestrukturiranju, o katerem smo takrat govorili. Mislim, da tudi po diskusijah z dvema ministrstvoma, Ministrstvo za finance in Ministrstvom za gospodarstvo. Tako je sedaj v tem trenutku večina žičniške infrastrukture v upravljanju družbe Marprom. Tako bo smučanje na Pohorju zagotovljeno tudi letos. Prav tako pa deluje tudi del namestitvene infrastrukture, ki je v lasti drugih družb, se pravi Terme Maribor, ki so žive, pod vprašajem pa je ostala infrastruktura, ki je bila v lasti Športnega centra Pohorje. Ta zadeva je v taki obliki, kot ste povedali, in to je stvar, ki jo mora DUTB v relativno kratkem času v smislu svojega poslanstva, tistega drugega, ne samo finančnega, razrešiti, zato ker se dela dvakratna gospodarska škoda; ne izkoristijo se potenciali, drugič pa na samih objektih, ki so temu namenjeni, se delajo zadeve v nepravi smeri. Na stečajne postopke mi kot ministrstvo nimamo vpliva, prav tako pa nimamo vpliva direktno na odločitve DUTB. Lahko sugeriramo in to smo na nek način tudi naredili. Glede na navedeno pa moram povedati, da mi sami direktno razvojnih načrtov za Pohorje ne delamo, jih ne bomo imeli, smo pa v pogovorih z Mestno občino Maribor in z deležniki na tem področju izjavili in izrazili pripravljenost maksimalnega sodelovanja pri tem, da ko najdemo aktualne in za posel zainteresirane partnerje, podpremo vse njihove projekte. Kajti tudi v tem primeru vemo, da bo ta destinacija uspešna toliko, kolikor bo uspešno sodelovanje vseh deležnikov na tem področju; to se pravi privatnih, infrastrukturnih, ker je ta infrastruktura pogoj za to, da bo zadeva spodaj in zgoraj živela. Hvala.
Hvala lepa. Odgovorila bo tudi gospa ministrica Irena Majcen.
Hvala, gospod podpredsednik. Spoštovani dr. Trček! Zavod Republike Slovenije za varstvo narave že vrsto let izvaja revitalizacijo in reaktiviranje Pohorja. Seveda preko naših okoljskih vsebin, torej preko različnih projektov in finančnih mehanizmov v transnacionalnem projektu NATREG, se je pripravila Vizija Pohorja 2030, kjer se je vzpostavila tako potreba po revitalizaciji kot tudi po trajnostnem razvoju Pohorja. Vizijo z izvedbenim načrtom je podprlo vseh takratnih 16 županov občine, ki pokrivajo del Pohorja. V pripravo sta bila vključena tako Ministrstvo za okolje in prostor kot tudi Ministrstvo za gospodarstvo. Zavod Republike Slovenije za varstvo narave skupaj s partnerjem na različnih projektih ter sofinanciranje s strani Ministrstva za okolje poskuša revitalizirati Pohorje v Projektu Alpa – sonaravno upravljanje planin na varovanjih območjih – to je financiranja prek čezmejnega sodelovanja Slovenija–Avstrija in se je v tem projektu tudi revitaliziral del pohorskih plan. Projekt Wetman se je zaključil v letošnjem letu, gre pa za ohranjanje in upravljanje sladkovodnih mokrišč v Sloveniji in je Pohorje bilo eno od teh lokacij. Trenutno pa na Pohorju poteka projekt SUPORT, to je trajnostno upravljanje Pohorja in je financiran s strani finančnega mehanizma EGP, katerega cilj je izboljšanje stanja specifičnih gozdnih habitatnih tipov, mokrišč, travišč in habitatov ter povečanje sprejemanja, upravljanja Natura 2000 območij. Mogoče še kasneje kaj dodam.
Dr. Franc Trček, zahtevate dopolnitev odgovora? Izvolite.
Ja, zahtevam dopolnitev odgovora. To je lep primer, ker gospa ministrica razlaga, so neka sredstva, ki jih porabimo za nekaj, in potem bo vlak šel naprej. To je cela vrsta zadev, ki bi se jih navsezadnje, če nemarksistično govorim, dali tudi tržiti v nekih bolj specifičnih ciljnih oblikah turizma. Mene zelo žalosti, prihajam iz Maribora, gospod Počivavšek svojega predhodnega šihta ve, pa sodelovanje z mojo sosedo, gospod Cink, kako kvalitetno izobraževanje imamo v Mariboru s področja turizma. Cele verige, naši dijaki, visokošolci pobirajo neko celo vrsto nagrad na tekmovanjih, sočasno pa gledamo te zaprte hotele. Gospa ministrica je tudi povedala seveda, da vseh 16 županov načeloma izraža podporo, da se nekako Pohorje reaktivira, lastnik slabe banke je, če odkrito povem, država in mi smo tukaj, jaz sem tukaj, da opozarjam, izvršilna oblast je pa tukaj, da skupaj z lokalnimi akterji – kakršnikoli že so, nobeden od nas ni idealen – te zadeve dejansko se sprožijo in stečejo. Veste, navsezadnje pa res nisem populist v tej smeri, če se zvrnem na avstrijsko stran južne štajerske vinske ceste, je tam pol staffa, pol zaposlenih naših ljudi. In to je dobro, saj je dobro za proračun, po drugi strani je pa nekako slabo. Imamo mlade ljudi, ustvarjajo znanje, imamo Pohorce, ki so mogoče malo takšni kot jaz, komu bi iz Ljubljane bili malo runkljasti, ampak ne bi bil rad žaljiv do njih, so delavni, odkritosrčni ljudje in mislim, da si pač zaslužijo neko dostojno življenje na Pohorju. Še enkrat apeliram, da me malo bolj razsvetlite: Kako bomo to premaknili naprej? Hvala. Pa da mi tudi ministrica odgovori na vprašanje okrog problematike divjanja po Pohorju z vozili, ki sem jih prej omenil.
Hvala lepa. Odgovorila vam bo gospa ministrica Irena Majcen. Izvolite. Oprostite, gospod Počivavšek Zdravko.
Najprej bi povedal to, da kakorkoli je kriza težka, v tem, kar se je zgodilo na Mariborskem Pohorju, je pa to kljub vsemu, ne leporečenje, priložnost, da bodo prišli pravi ljudje na to, da bodo infrastrukturo, ki je dobra, je zgrajena, v največji meri znali bolje upravljati, kot je to bilo v preteklosti. To je prva stvar. Druga stvar, ki je pomembna povedati, je to, da tudi te spremembe, ki smo jim priča v DUTB, lahko razumemo v tej smeri, da se bo poslovno prestrukturiranje izvajalo v večji meri, kot se je izvajalo doslej. Pa kakorkoli to zadevo ocenjevali pri tej zadevi. V tretje pa moram povedati, da brez tega, da bomo na licu mesta našli ljudi, ki bodo znali te zadeve peljati naprej, ne bo šlo; skratka, s strani države ne moremo ničesar oktroirati. Verjamem pa, da bo vsaka destinacija, ker bo prišlo do kombinacije med privatnim sektorjem – v tem primeru smučarskim, izredno pomembnim, tudi lokalnim, občinskim – in pa s podporo države, uspešna. To je na konec koncu čisto enostaven recept, ki si ga nismo izmislili mi, ampak ga bomo poskušali prepisati od sosedov, ki ste jih omenili in ki zdaj zaposlujejo tiste ljudi iz Maribora in okolice, ker pač jih mi nismo znali zaposliti.
Hvala lepa. Gospa Irena Majcen, ministrica, imate besedo.
Hvala. Glede na to, da je pač Pohorje pokrito z Naturo 2000, bi vseeno povedala, da je v programu upravljanja območij Natura 2000 za obdobje 2015–2020 območje Pohorja prepoznano kot eno izmed prednostnih območij s področja vlaganja sredstev za izboljšanje stanja, ohranjenosti biodiverzitete in ekosistemskih storitev. Je pa za pripravo projektov iz naslova tega operativnega programa kohezijske politike potrebno vzpostaviti regijske partnerstva, v katerih mora sodelovati upravljavec območja Natura 2000. Treba bi bilo začeti čim prej pripravljati vsebine projektov. Zavedam se, da to niso vsebine, ki so bile prikazane s strani ministra Počivalška, ampak so to vsebine glede biodiverzitete in ekosistemskih storitev. Res pa je, da morajo ti projekti imeti regijski značaj in prav na Pohorju se enakovredno vključujejo območja podravske, koroške in savinjske statistične regije, da je priprava programa zahtevna. Treba bi pa bilo nemudoma pristopiti k temu. Hvala.
Hvala lepa. Gospod dr. Franc Trček, izvolite, zahtevate razpravo v Državnem zboru?
Ja, seveda! Izhajajoč iz Poslovnika zahtevam razpravo v Državnem zboru, ki, upam, da jo bodo danes odsotni poslanci iz koalicije z mojega območja podprli – sem edini opozicijski poslanec iz Maribora – tudi v luči, da se senzibilizira in te zadeve premakne naprej. Ne govorim na pamet, pa si kadarkoli upam reči, da tisti, ki ne zna na Pohorju kadarkoli imeti tisoč turistov in vsaj 60, 70 tisoč "cash flowa" dnevno, mislim, da tistim bi morali prepovedati še sprehajati se po Pohorju. Hvala za besedo.
Hvala lepa. Dr. Trček. O vašem predlogu bo Državni zbor odločal v sredo, 21. oktobra 2015, v okviru glasovanj. Gospod Franc Breznik bo postavil vprašanje ministrici za okolje in prostor gospe Ireni Majcen.
Spoštovani gospod podpredsednik, najlepša hvala. Spoštovana gospa ministrica! Lahko rečem, da vprašanje, ki ga bom postavil, ga postavljam v tem mandatu prvič, v prejšnjem mandatu sem ga enkrat postavil, gre pa za predvsem stanovanjski zakon, za problematiko in ugotovitev pravne praznine na področju upravljanja zgradb. Naj navedem, da več kot ena tretjina slovenskih državljanov in državljank živi v tako imenovanih večstanovanjskih zgradbah, torej blokih in podobnih zgradbah, in da urejanje, upravljanje s temi stanovanji ureja tako imenovani stanovanjski zakon. V tem primeru kot temelj tega poslanskega vprašanja postavljam problematiko, ki smo zasledili, lahko rečemo, sedaj že večkrat v Sloveniji glede zlorabe tako imenovanega rezervnega sklada. Eden izmed takih najbolj odmevnih primerov se ravno dogaja v občini Lenart v Slovenskih goricah, kjer je v letu 2014 prišlo do akutnega problema za veliko občanov te občine, ko je javnost izvedela, da je upravitelj vrste večstanovanjskih stavb v Lenartu, družba Servostan, prenehala s plačili dobaviteljem. Na podlagi tega so stanovalci teh zgradb končno ugotovili, da ta družba, prvič, ne plačuje tiste redne položnice za elektriko, toplotno oskrbo, na drugi strani so jim začeli prihajati opomini, da jim bodo izklopili, in kasneje so ugotovili, da na rezervnem skladu ni niti centa več. Naj povem,da so etažni lastniki v tem času ravno v tej družbi plačali v rezervni sklad 441 tisoč evrov in da so obveznosti do dobaviteljev, torej tiste redne obveznosti, bile v višini 291 tisoč evrov. Ta družba je potem šla v tako imenovani postopek prisilne poravnave. Na koncu ti upniki tega denarja, ti stanovalci, ki so sedaj ostali največkrat v stanovanjskih blokih, kjer je bila nujna potrebna sanacije, dograditve, zamenjave oken, zamenjave fasad ravno v času pred zimo, so ostali brez kakršnihkoli sredstev. Rad bi povedal, da zakon, tako imenovani stanovanjski zakon predvideva v 41. členu, v 42., kako poteka upravljanje s sredstvi rezervnega sklada. Nekako pa ne predvideva bistva, kaj se zgodi, če pride do neke polastitve teh ljudi, ki upravljajo s stanovanji, do tega rezervnega sklada. Moje vprašanje se glasi: Ali namerava ministrstvo predlagati kakršnekoli zakonske ukrepe glede spremembe zakonodaje, da bi zaščitila sredstva stanovalcev? Ne le tako, kot po dosedanji ureditvi, ko so sredstva zaščitena le pred izvršbami tretjih oseb, ampak tako, da bodo sredstva zaščitena tudi pred nepooblaščenim in nezakonitim razpolaganjem samega upravnika, tako da jih resnično ne bo mogel uporabiti za noben drug namen kot za tistega, ki je določen v tem zakonu, in da bodo imeli stanovalci absolutno prednost pri poplačilu pred vsemi upniki. Najlepša hvala za odgovor.
Odgovorila bo ministrica gospa Irena Majcen. Izvolite.
Hvala, spoštovani podpredsednik. Spoštovani poslanec, gospod Breznik, o neustreznem delovanju mnogih upravljavcev tega rezervnega sklada je na žalost bilo v zadnjem času kar veliko napisanega. Priznam, na ministrstvu se tej temi posvečamo predvsem zaradi tega, ker je v resnici treba pripraviti nujne spremembe stanovanjske zakonodaje. Na nek način smo želeli pokazati, da se nacionalni stanovanjski program pri postopkih skozi Državni zbor pripelje do konca in če bi bile morebiti na podlagi tega potrebne še kakšne druge spremembe, bi tudi te spremembe vnesli v spremenjeno zakonodajo. Gre pa prav gotovo za spremembe, ki se bodo nanašale prav na upravljanje in vodenje sredstev rezervnega sklada. Z novelo zakona želimo uvesti dodatne varovalke, poostriti nadzor nad delom upravnikov, še zlasti v tistem delu, ki se nanaša na gospodarjenje in sredstva teh etažnih lastnikov. Prav gotovo želimo popraviti tudi določilo, ki govori, da če prvič, ko se sklice ta sestanek etažnih lastnikov, ni zagotovljena večina, da potem ob ponovnem sklicu pravzaprav odločajo samo tisti, ki se sestanka udeležijo. To bomo prav gotovo uredili tako, da bo ponovno odločala večina. Je pa res, da se prav po teh negativnih izkušnjah lastniki obnašajo tudi mnogo bolj odgovorno, torej spremljajo svojega upravnika, zaupanje ni več tako brezpogojno, kot je bilo v začetku, in to je tudi na nek način zagotovilo, da do teh nepravilnosti ne bo več prihajalo v tolikšni meri kot doslej. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Breznik, izvolite, zahteva za dopolnitev odgovora.
Najlepša hvala, gospa ministrica. Upam, da se zavedate – in tudi del vašega odgovora, lahko rečem, me je zadovoljil, ampak drugi del odgovora je pa vseeno zelo problematičen. Lahko rečemo, da bi tudi zakon moral predvidevati določene kršitve, določene zlorabe tega rezervnega sklada. V tem primeru zakon govori o nekih kaznih, globah, če upravnik ne naredi določenih zakonskih členov in jih ne izpolnjuje – kot je, recimo, sklic etažnih lastnikov in tako naprej – v določenem času. Seveda pa ne predvideva, da bi se proti tem sklepom nekako polastil tega denarja. V tej družbi, ki sem jo izpostavil, Servostan v Lenartu, je recimo ta, ki upravlja, ta upravnik, družba, imela na istem računu, pod isto družbo, to je bila družba z omejeno odgovornostjo, lahko rečem trgovinsko dejavnost in dejavnost upravljanja s stanovanji in ta družba je nekako ta denar, tudi denar rezervnega sklada, lahko rečemo uporabljala kot neka sredstva za trgovinsko dejavnost. Ko je ta trgovinska dejavnost zašla v določene probleme, zgradili so neki novi sklad, potem je tudi ta denar tega rezervnega sklada bil nekako tudi potem uporabljen in zlorabljen. Lahko povem, da tudi ostali organi ne delujejo. Kot sami ugotavljate, je takšnih kršitev vse več v Sloveniji, organi pregona, kolikor vem, zelo slabo delujejo, ne preganjajo, ker v bistvu gre tudi za kazniva dejanja, lahko rečemo zlorabe, manipulacije, gre tudi za goljufije. Menim, da bi bilo treba to novelirati zakonsko, vsaj v tem delu zakona, da ti upravljavci stanovanj, rezervnega sklada, morajo imeti – je poseben postopek, ko jih lahko ta [[nerazumljivo]]nekako upravljajo, izvzamejo ta denar in da je res ta denar namenjen v tistem času [[znak za konec razprave]] [[…]]recimo nek svet sklene, da se bo lotil neke večje investicije na nekem objektu.
Hvala lepa. Odgovorila bo ministrica, gospa Irena Majcen. Izvolite.
Moram priznati, da se pri pripravi teh rešitev upošteva širši okvir. Je pa res, da bo priprava predloga spremembe zakona tudi v javni razpravi. Želim si, da bi nam tudi s terena prišle neke pobude ali pa vsaj na nek način prepoznavnost, da so rešitve ustrezne, potem je seveda tukaj v Državnem zboru [[…]]Ampak ločeni računi za vsak posamezen objekt pa je – ta rešitev pa je že prepoznana kot osnovna; torej, da na enem in istem računu ne morejo biti sredstva več objektov. Res pa je, da bodo stanovalci verjetno morali tudi izmed sebe nekoga pooblastiti, da bo skupaj z upravnikom dvigoval oziroma razpolagal s temi sredstvi, kajti ta sredstva se včasih uporabljajo tudi za manjše investicije in takrat je prav, da je operativnosti tega računa zadoščeno. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Žan Mahnič bo postavil vprašanje ministrici [[…]] Oprostite, izvolite, zahteva za razpravo na Državnem zboru.
Najlepša hvala. Spoštovana ministrica, upam, da razumete, da je potrebna splošna razlaga na podlagi Poslovnika Državnega zbora. Gre za problematiko, gre za ogroženost del teh sredstev številnih etažnih lastnikov v Sloveniji. Kot sem povedal na začetku, približno ena tretjina Slovenk, Slovencev živi v večstanovanjskih zgradbah in po mojem globokem prepričanju, prepričanju mnogih pravnikov, ki so se lotili teh problemov tako v Lenartu, kjer ta problem obravnavamo že več kot 2 leti, je, da obstaja pravna praznina in da o tej pravni praznini zakonodajalec nekako ni razmislil okrog tega, da lahko upravniki vseeno ta sredstva nekako zlorabijo in preko družb, predvsem z neomejeno ali pa z omejeno odgovornostjo, lahko v določenih primerih ta sredstva izrabijo. Družbe gredo v neke prisilne poravnave, s strani organov pregona do teh ljudi marsikdaj obstaja neka pasivnost in nekako ljudje, tako kot zdaj v tem primeru te družbe Servostan v Lenartu, pridejo skozi uspešno prisilno poravnavo, na drugi strani pa ostaja dolg 450 tisoč evrov – recimo, samo v Lenartu, in to etažnih lastnikov, večina upokojencev, v zgradbah, ki so bile zgrajene konec 60. let prejšnjega stoletja in ki imajo poleg teh stroškov danes tudi večje stroške, recimo, preko zime za ogrevanje in tako naprej. Mislim, da je problematika zelo pereča in zelo nujna. Novela tega zakona – kljub temu, kot ste rekli, da po eni strani mora biti včasih tudi ta rezervni sklad nekako operativen, da lahko neke manjše zneske dvignemo – ravno zaradi takšnih zlorab, ki se dogajajo po Sloveniji, moramo zavarovati rezervne sklade. In zakon to mora predvidevati. Na žalost nekateri naši državljani in državljanke ne živijo po nekih načelih dobrega gospodarja, imajo tudi nekateri zgleda slabe namene ali pa lahkomiselne kot v tem primeru. Tako bi na podlagi člena poslovnika, ki mi dovoljuje, bom zahteval javno razpravo predvsem glede pravne praznine v stanovanjskem zakonu. In tudi odgovor gospe ministrice. Najlepša hvala.
Hvala lepa, gospod Franc Breznik. O vašem predlogu bo Državni zbor odločal v sredo, 21. oktobra, v okviru glasovanja. Gospod Žan Mahnič bo postavil vprašanje ministrici za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anji Kopač Mrak ter ministrici za izobraževanje, znanost in šport dr. Maji Makovec Brenčič. Dr. Anja Kopač Mrak je odstotna. Izvolite.
Hvala, gospod podpredsednik. Gospa ministrica, kolegice in kolegi! Verjetno vsi v teh dneh spremljamo, kako se kolone beguncev in ilegalnih migrantov vijejo proti Evropski uniji, in to čez ozemlje Slovenije. To prinaša številne izzive tudi omenjenima ministroma oziroma omenjenima dvema ministrstvoma, za šolstvo in socialo, ker v okviru tega sprejema beguncev, ki ga predvideva ta evropski integracijski načrt, je zelo pomembno to, kako bomo begunce, ki jih bomo v Sloveniji sprejeli v okviru te kvote 120 tisoč in verjetno še več, glede na to, kakšne številke zdaj prihajajo, je pomembno to, kako bomo te begunce vključili v družbo; ali bomo to storili na nek nemoten način ali bomo to storili uspešno, tako kot že sedaj na nek način veleva zakonodaja z nekimi tečaji slovenščine, s tečaji za zaposlovanje, s stečaji, da se jih nauči zgodovina slovenskega naroda, da se jih pouči o naši kulturi, ali pa bomo na tem mestu neuspešni in s tem samo spodbujali ksenofobijo, rasizem in ostale negativne smernice, ki spremljajo vsake migracije, dostikrat neupravičeno, velikokrat pa tudi upravičeno. Slovenija sedaj ima nekatere ukrepe in nekatere zakone na tem področju, pa vendar so bili ti zakoni prilagojeni na bistveno manjše število migrantov. Vemo, da smo jih letno sprejemali nekje med 20 in 40, sedaj pa, če bo ta številka v prihodnjem letu zrasla tam na nekje tisoč 600, pa verjetno ti zakoni, ki jih sedaj imamo, in te smernice, ki so začrtane sedaj, ne bodo zadoščale. Zato me zanima predvsem: Ali pripravljate kakršnekoli ukrepe za bolj uspešno integracijo beguncev? In če mogoče že vemo: O kakšnih številkah, kar se tiče finančnih sredstev, lahko govorimo? Hvala lepa za odgovor.
Hvala lepa. Odgovorila bo ministrica dr. Maja Makovec Brenčič. Izvolite.
Najlepša hvala. Spoštovani in spoštovane! Hvala za to aktualno vprašanje. Navezala se bom tudi na vprašanje, ki ga je že prej podala gospa poslanka v zvezi z jezikom, kajti gre za tisti ključni integracijski moment, ko je treba v primerih, kot se dogajajo sedaj, vzpostaviti te mehanizme za čim hitrejše in čim boljše vključevanje v domicilno družbo. Najprej naj poudarim, da z vidika zakona, na primer Zakona o osnovni šoli, in seveda smernic, ki so bile že sprejete v časih, ko smo se že ukvarjali s tovrstno problematiko, vendar na drugi način in s tem tudi pridobili neka izkustva, ta še veljajo in se bomo tega držali tudi v tem primeru. Gre namreč za to, da se organizira, govorim predvsem o tem izobraževalnem vidiku, tudi ustrezen pouk, kar se tiče jezika, kulture in seveda integraciji v osrednji, tudi šolski prostor. Hkrati vemo, da imajo otroci, ki so tuji državljani oziroma ki se deklarirajo tudi z azilom v svojo širšo družino oziroma so osebe lahko tudi brez državljanstva in prebivajo v Republiki Sloveniji, pravico do obveznega osnovnošolskega izobraževanja pod enakimi pogoji, kot imajo pogoje domači prebivalci oziroma državljani Republike Slovenije, in tukaj citiram 10. člen tega zakona. Mislim, da je prav, da na to opozorimo že v izhodišču odgovora na vaše vprašanje tudi zato, ker so na tej osnovi nastale tako imenovane smernice za vključevanje otrok bodisi v vrtce bodisi v šole. Te obstajajo že od leta 2012 in tudi s temi se zdaj ob teh aktualnih dogajanjih ukvarjamo predvsem z vidika, kot ste sami tudi izpostavili, tudi integracije. Hkrati smo tudi izvedli že kar nekaj projektov, kot so uspešno vključevanje otrok, učencev in dijakov migrantov v vzgojo in izobraževanje ter tako imenovani projekt Razvijamo medkulturnost kot novo obliko sobivanja. Mislim, da je prav ta moment zdaj ključen, ker gre za različne kulturološke vidike in sprejemanje le-teh in hkrati posledično integriranje v družbo. Obenem naj tudi povem, da poteka projekt razvoj učnih gradiv na področju, v tem konkretnem primeru slovenskega jezika, in seveda s ciljem uporabe v različnih ciljnih skupinah. Zakaj v izhodišču to poudarjam? Ker so to tisti elementi in orodja, ki bodo močno v pomoč prav pri tem, na kar se nanaša vaše vprašanje. Tisto, kar pa zelo konkretno v tem trenutku poteka – jaz bom svoj del odgovarjala predvsem za področje šol oziroma izobraževanje, ministrica za delo seveda bo lahko ob priložnosti dodala še drugi del vidika, ki se jih zagotovo loteva v tem trenutku na področju sociale oziroma zagotavljanja enakih možnosti, in sicer v tem trenutku smo tudi kot ministrstvo za izobraževanje, znanost in šport s svojim predstavnikom ves čas vključeni tudi v t. i. koordinacijsko skupino, ki pripravlja ta kontingenčni načrti oziroma aktivnosti, povezane z izvajanjem tega načrta. Hkrati smo tudi že v stalnem stiku in tudi pripravah, kar se tiče kapacitet, vse od začetkov, lahko rečemo, begunske krize, še posebej je naš poudarek v duhu te t. i. razširjene družine oziroma najranljivejših skupin. To so ženske, otroci, mlade družine na primer. In pa v zadnjih dneh je tudi nastala pobuda rektorske konference oziroma Univerze v Ljubljani glede potencialnega vključevanja migrantov v študijske programe, potem posledično pridobivanja izobrazbe in verifikacija tovrstne izobrazbe. To so vse aktualne aktivnosti. Seveda, v kolikšni meri pa bodo te priprave in aktivnosti prišle v poštev, je pa tako, kot ste že sami omenili, bo odvisno od obsega in tudi, lahko rečem, hitrosti tokov in predvsem umeščanja migrantov v naš prostor. V skladu s tem bomo tudi odreagirali, kot smo tudi že do zdaj, na primer, kar se tiče predloga kapacitet in reševanja določenih situacij, zagotovo pa odreagirali tudi, kar se tiče vključevanja otrok oziroma širših družin v integracijske postopke. Hvala.
Gospod Žan Mahnič, zahteva za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala ministrici za ta del odgovora. To se pravi, če sem prav razumel, zdaj imamo nek načrt od leta 2012, za katerega pa še ne vemo, ali bo lahko sploh prišel v poštev, upoštevajoč povečanje števila beguncev. Vendarle me zanima: Ali bo treba še povečati finančna sredstva in če mogoče že vemo, v kakšnem obsegu? Ali govorimo mogoče o celotni spremembi nekega sistema glede na to število vključevanja v družbo? Verjetno govorimo tukaj o nekem multikulturalizmu: Ai bomo izbrali model, dokaj neuspešen, kot ga ima Švedska, ali bomo izbrali bolj uspešen model, kot ga imajo, recimo, ZDA? Tam so nekako vse kulture združili skupaj, tukaj pa se je Evropi nekako dovolilo, da je vsaka kultura zase. S tem smo dovolili segregacijo, nekatere potisnili na sam družbeni rob in prihaja do tega, recimo, da imajo – zadnjič sem bral podatke za Nemčijo –, da imajo izrazito slabše učne uspehe otroci iz priseljenskih družin, ker se nekako ne morejo vključiti v to okolje. Mislim, da si tega tukaj nihče ne želi, ker bomo kaj hitro začeli begunce in vse skupaj povezovati. Potem z ekstremizmi, tako levimi, ki zagovarjajo prihode, kot desnimi, ki bi te prihode zelo omejili, kar, recimo, vidimo, da se pojavlja na Švedskem, glede na to, da so tam zaprti v gete, kamor si niti policija ne upa. Upam, da do tega ne bo prišlo, ne samo v Sloveniji, ampak tudi drugje. Zadnje štiri dni sem bil na kongresu podmladka CDU in moram reči, da je v Nemčiji od tistega prvega navdušenja prišlo predvsem sedaj do streznitve, do realnega premisleka in že do nekega strahu. Službe za vse ne bo, kaj pa, če jih vendarle ne bomo mogli vključiti v družbo in vse te stvari, ki potem prihajajo. Bi lahko spregovorili samo še malo o tem? Ali imamo že kakšen finančni načrt, koliko bo to še dodatno obremenilo naš proračun?
Ministrica dr. Maja Makovec Brenčič, izvolite.
Najlepša hvala. Kar se tiče nekega zelo jasnega finančnega načrta, torej že zelo konkretnih številk, težko v tem trenutku ocenjujemo, ker ne moremo zdaj reči, koliko teh v resnici deklariranih migrantov bo prišlo tudi z željo, da sobiva v tej naši družbi in da se za to tudi na koncu odloči. Zato je ta načrt v tem trenutku samo hipotetičen načrt, se pa seveda pripravljamo tudi na ta del, da bomo vendarle zmožni relativno hitro organizirati te oblike integracije, še posebej za otroke in mlade družine in najbolj ranljive skupine, kot sem že omenila. Kar se tiče izkušenj z vidika integracije, mislim, da ima Slovenija že nekaj dobrih izkušenj, seveda so izhajale iz drugih okoliščin in drugih trenutkov. Mislim, da je najbolj pomembno to, kar ste tudi sami poudarili, sprejemanje te multikulturalnosti, kar pa trenutno lahko rečem tudi, kar se tiče izobraževalnih procesov, vendarle poteka v različnih oblikah že skozi kurikulume, in sicer sprejemanje različnosti, sprejemanje drugačnosti, hkrati sobivanje v tem širšem prostoru. Mislim, da je to vseeno pomemben koncept zavedanja, da smo kot družba odprti in da tudi lahko sprejemamo drugačnosti v trenutkih, ko je to najbolj nujno in potrebno prav z vidika človeškega odnosa, dostojanstva in spoštljivosti do različnosti kultur. Morda še poudarek, kar se tiče same celotne vertikale. Seveda pa so potrebe po tem z vidika migrantov zelo različne; od lahko osnovnih okoliščin, varstva, skrbi za otroke, do tudi celo umeščanja študentov, kar sem omenila že prej. Zato bo tudi v skladu s tem in obsegom, ki ga bomo vendarle lahko sprejeli, pomembno usklajevati na vsakem delu izobrazbene vertikale svoj integracijski koncept, saj gre tudi za različne stopnje zahtevnosti in tudi različne možnosti umeščanja. Vsekakor pa se tega na ministrstvu močno zavedamo in skušamo tudi že s projekti, ki potekajo zdaj, na nek način tudi ozaveščati vse nas, da so to trenutki, ki pravzaprav se tičejo ne le samo nas, ampak celotne Evrope in tudi konec koncev širšega globalnega sveta in da moramo tudi vzpostaviti tudi neko kontinuiteto tega zavedanja, glede na to, da očitno kot migracijski tokovi so bili že vrsto stoletij in prej, so se seveda pojavili tudi danes in nanje moramo biti pripravljeni. Hvala za to aktualno vprašanje.
Hvala lepa. Gospod Žan Mahnič, zahteva za razpravo na Državnem zboru.
Hvala še za ta odgovor, gospa ministrica. Z vami se strinjam, da različne kulture bogatijo. Pa vendarle tukaj moramo biti previdni, begunce bo treba vključiti v družbo. Vendarle je pa treba jasno povedati, da živimo v Sloveniji in da je tista primarna kultura tukaj kultura slovenskega naroda. Ti begunci prihajajo iz drugačnih okolij in vse kulture, kljub temu da je pozitivno, da smo kulturno različni, pa vendarle jih ne gre metati v lonec. Enostavno ni kultura, kjer ženske zatirajo, enaka kulturi, kjer imajo ženske iste pravice kot moški. Ni ne vem kakšna tudi kultura, kjer ljudi kamenjajo, kot na drugi strani kultura, kjer greš pač za prekrške v zapor. In ne nazadnje, nihče si ne želi, da bi prihajalo do tega, kot praktično na Švedskem, da je nošenje državnih simbolov označeno že za fašistično dejanje, ker naj bi država, nacionalna država, predstavljala kot neko nestrpnost, nek fašističen model in zaradi tega, recimo, kaznujejo tudi posameznike, lahko beremo v medijih, ki pridejo v dresu švedske nogometne reprezentance v šolo. Mislim, da si tega ne želimo in podpirali bomo ukrepe, ki bodo šli v tej smeri. Ne bom zahteval razprave, je pa moj proceduralni predlog, da mi ministrica za delo, družino in socialo odgovori v pisni obliki.
Hvala lepa. Dr. Vinko Gorenak bo postavil vprašanje ministru za pravosodje mag. Goranu Klemenčiču. Izvolite.
Hvala lepa. Gospod minister, v bistvu sem najavil to ustno poslansko vprašanje, ki se nanaša na reformo pravosodnega sistema. Dopuščam možnost, da si seveda različno razlagava, kaj je to reforma pravosodnega sistema, vendar o tej reformi sem poslušal gospoda Pličaniča v naši vladi, potem sem poslušal istega ministra v naslednji vladi, torej v vladi Alenke Bratušek – pa ni bilo nič. Tudi vi ste nekaj govoril o tem na predstavitvi, preden ste postali minister. Vendar tisto, kar se je do zdaj zgodilo, kar vi sicer pravite, ne vem, ali je to reforma ali ne, ali ste rekli, da je ali ni. Ampak tisto, kar je bilo do zdaj in sem sicer označil za sajenje rožic okoli sodišč, vi ste rekli, da je to ne vem kako pomembno. Kot primer naj vam povem, da ste tam zapisali tudi, da ne bo finančnih posledic. Sodni svet pa zdaj pravi, da za tiste komisije za integriteto rabi 24 tisoč evrov. Mislim, to je prav zanimivo. Namreč, ker tiste komisije zagotovo ne bodo rešile nič. Skratka, sprašujem po resni reformi pravosodnega sistema: Kdaj to bo? Predvsem pa bi slovenska javnost tudi lahko že izvedela: Kaj to bo? Vem, da ne morete natančno našteti, vendar smeri, kam naj bi ta reforma šla in kdaj naj bi jo doživeli, pa seveda mislim, da lahko podate.
Hvala lepa. Gospod minister mag. Goran Klemenčič, izvolite.
Hvala lepa, podpredsednik Državnega zbora. Spoštovani poslanec dr. Gorenak, poslanke in poslanci, ministrski kolegi in kolegica! Drži, mislim, da imava različne poglede na to, kaj reforma je, kaj reforma pomeni. Večkrat smo o tem soočili mnenja, že v tem državnem zboru in na pristojnih parlamentarnih telesih, iz katerih zelo jasno izhaja, da za vas vse drugo kot lustracija reforma ni. Tukaj lahko pogledamo magnetograme za nazaj, zato odkimavanje z glavo ni potrebno. Vaš govor o pravosodni reformi je vselej zelo pompozen. Razumem tudi, zakaj. Dejstvo je sicer, da je marsikaj od tega, s čimer se danes srečujemo, tudi posledica [[…]]no, bom tako rekel, potem bom pa zelo jasno povedal, kaj delamo na tem. Pred začetkom prve Janševe vlade je bilo v Sloveniji nekaj čez 700 sodnikov. Po koncu prve Janševe vlade je bilo čez tisoč sodnikov, ker se je projekt Lukenda rešil, projekt odprave sodnih zaostankov rešil z zaposlovanjem novih sodnikov. Danes od vas poslušamo, da imamo največ sodnikov na prebivalca, kar je seveda res; in jih poskušamo počasi zmanjševati. Tudi sami ste bili minister v enem obdobju. Pod vašo ingerenco je bilo državno tožilstvo. Mislim, da ste v tistem času pripravili dva zakona in sta bila sprejeta v parlamentu. Noben se ni dotikal državnega tožilstva, razen njegovega prenosa iz pravosodnega na notranje ministrstvo. Tu imam grenak priokus, ko poslušam vse te zgodbe o tem, kaj je bilo storjeno; in kaj je sajenje rožic. Mi smo v tem letu sprejeli, ta parlament je potrdil, 16 pravosodnih zakonov ali 12, kar nekaj je bilo pravilnikov, ki sem jih sam podpisal. Lahko rečete, da je to sajenje rožic. To absolutno ni bila reforma slovenskega pravosodnega sistema; bil pa je korak v pravo smer. Ker če imate recimo sprejetje zakona, ki določa objektivnejši, transparentnejši postopek za izbor kandidatov za izvolitev v sodniško in tožilsko funkcijo, temu ne morete reči, da je to sajenje rožic. Tudi odpiranje odvetniške službe, objavljanje odločitev etičnih in disciplinskih komisij, si bom drznil reči, da je recimo v zadnjem primeru, glede katerega me je pred meseci spraševal vaš poslanski kolega zelo iskreno – mislim, da poslanec Breznik – glede plačila odvetniških storitev, zaračunavanje odvetniških storitev glede slovenskih državljanov, ki so parkirali na Hrvaškem in dobivali visoke odškodnine. Odvetniška zbornica se je odzvala. Danes bi morala biti njena odločitev objavljena tudi na spletu. Drznil si bom reči, da je drugačna zato, ker je morala biti transparentna. In se je postavila jasno na stran državljanov, prvič v zgodovini, tudi zato, ker smo spremenili Zakon o odvetništvu. Sedaj pa glede reforme same. Vi se zavedate, čeprav niste pravnik, ste pa pravosodni minister v senci, če sem prav prebral, pravosodni sistem ni nekaj, kar spremeniš z enim zakonom. Vsebuje vrsto gradnikov. Samo organizacijskih zakonov je osem, ki determinirajo ravnanje oziroma organizacijo Sodnega sveta, sodišč, tožilstev, državnih pravobranilstev, notarjev, izvršiteljev, upraviteljev, odvetnikov, izvedencev; to so organizacijski zakoni. Potem imate procesne zakone, ključne, ZKP in ZPP. Vem, zadnjič ste tudi moji državni sekretarki rekli: Pa kdaj boste že napisali ZKP? Jaz vem, da ste prepametni, da bi to resnično mislili, kdaj boste že napisali, češ da se ga da tako hitro napisati. Saj veste, kako zahteven predpis je to. Jaz sem obljubil, če bom doživel konec mandata, da bo zakon pripravljen. Ali bo sprejet, ne vem, ker to napisati, da bo pilo vodo, da bo usklajen z vsemi deležniki, vi veste, da je težko. Sedaj pa konkretno, mi smo storili prvi korak. S tem smo pridobili čas za to, da opravimo funkcijske analize na posameznih podsistemih. Naslednje leto, vam obljubljam na tem mestu, da boste v ta parlament dobili spremembo zakona o državnem pravobranilstvu, zakona o državnem tožilstvu, zakona o sodniški službi, zakona o državnem pravniškem izpitu, zakona o notariatu; od vseh teh gradnikov, da ne bom sedaj našteval, ki se bodo morali skladati skupaj. Sledili pa bodo štirim ključnim elementom. Prvič, povečanju kvalitete sojenja, povečanju učinkovitosti sojenja, povečanju odgovornosti in povečanju odprtosti. In kar se odprtosti tiče, pa ne gre za spremembo v zakonodaji. V tem državnem zboru sem že povedal, da skupaj z Institutom Jožef Stefan, ki je ugledna institucija, pripravljamo aplikacijo, ki bo omogočala skupaj z državnim, z Vrhovnim sodiščem objavo vseh sodb na svetovnem spletu. Tukaj pa mislim, da smo si povsem na istem nivoju in imamo isti cilj, ni pa tako preprosto tehnično zagotoviti.
Hvala lepa. Dr. Vinko Gorenak, zahteva za dopolnitev odgovora, izvolite.
Pri zadnjem se seveda strinjam, da je to treba narediti, absolutno. Takoj, ko ste rekli, da za nas ni nobene reforme, če ni lustracija; jaz ne vem, kdo vam je kdaj to rekel. Ne vem, kje ste vi to slišali in kdo od govornikov ali mojih poslanskih kolegov je govoril o lustraciji sodstva. Dajte mi tisti posnetek, dajte mi tisti dokument ali magnetogram ali karkoli je, pa bova lahko razčistila. Jaz recimo o tem nisem govoril nikoli. Nikoli. Poglejte, zanimiva zadeva je, bom rekel. Kakorkoli nekateri obračate besede, vedno pridemo do krivca Janeza Janše. Konec koncev dajte že enkrat posneti mogoče kakšen film na to temo. Točno veste, da kakšnih začasnih sodnikov leta 2006 in 2007, ko je bil projekt Lukenda štartan, ni bilo mogoče vpeljati, ker je pač ustavna in zakonska ureditev taka, da je sodnik cel, tak kot je, ali ga pa ni. Res pa je, da je bilo možno v času po letu 2008 ali letu 2009 precej bolj radikalno nižati število sodnikov. Vi ste govorili o dvanajstih pravosodnih zakonih. Jaz jih nisem štel. Govoril ste o tem, kako ste izboljšali zadeve okoli izbora kandidatov. Če je po teh novih merilih Sodni svet že odločal in Vlada, predvsem pa Sodni svet, o izboru kandidatov za evropsko sodišče, potem je to noro. Potem so tista pravila neumna. Zakaj? Iz temeljnega razloga, ker tisti kandidat, ki je daleč najboljši, ki je študiral na fakultetah oziroma univerzah, ki jih tudi vi sami cenite, je potem četrti na tistem listu. Tisti, ki pa še dobro angleščine ne znajo, so pa bolj gor, ker so MPS, moralno politično dobri, verjetno. Ne vem. Dobro, vem, da na to nimate vpliva, to je Sodni svet. Dajem na nek način možnost, da tisti del odgovora, ki ste ga začeli na koncu, nadaljujete oziroma da poveste še kaj več o vsebini, kam bi naj šle reforme. Prosim.
Hvala lepa. Mag. Goran Klemenčič, izvolite.
Hvala lepa. Tega o kandidatih za ESČP ne bom komentiral. Gospod Gorenak, to, da nikoli ni bilo govora o lustraciji, pa dajva no. Bom šel v vladno sobo, naredil kratek pregled magnetogramov. Jaz se spomnim, da sem od vas slišal nekajkrat to, ampak saj to niti ni pomembno; se pač žal včasih tudi zgodi. Da ne boste rekli, da samo govorimo eden mimo drugega. Ampak še enkrat, mislim, da tukaj pa je soglasje, če je dobronamerno. Pravosodna reforma ne more vključevati samo spremembe enega zakona, pa če ne vem kaj s sodišči storimo. S tem, da je zelo pomembna razlika, pa niti ni pomembno, da je ta razlika, ampak lahko menimo, da sodišča različno kvalitetno delujejo. Vi menite recimo, da zelo slabo v povprečju; jaz menim, da so absolutne možnosti – ne možnosti, ampak nujnosti boljšega delovanja pravosodnega sistema, da pa se ne gre notri z ognjem in mečem. Tega se oba zelo dobro zavedava, brez spremembe določenih postopkov, predpisov, delovanj, tudi drugih podsistemov, odvetniškega, notarskega, izvedeniškega, tega ni mogoče narediti. In to letos intenzivno delamo. Drugo leto se bomo lahko tukaj spopadli džentelmensko, upam, da z argumenti, glede vseh tistih predpisov, ki jih bom prinesel v ta zbor, ravno zato, ker bodo morali iti vzporedno, ker vsaka sprememba v enem potegne za seboj spremembo v drugem. Glede odprtosti sem prej rekel, vse sodbe na internet. Ni tako preprosto, kot se včasih piše, češ saj je vse na računalniku, pa naj gre na internet. Veste, da je treba tiste stvari počistiti osebnih podatkov in tako naprej. Tudi glede tega se strinjamo. To ne more biti delano ročno, ker potem teh objav ne bi bilo in je zato treba vzpostaviti računalniški sistem. Tukaj smo pridobili, v bistvu boljšega že ne bi mogli, Institut Jožef Stefan, da nam pri tem pomaga. Kar se tiče učinkovitosti delovanja, učinkovitost delovanja je v tesni meri povezana s sodno mrežo, s tem kako je ta razporejena. Jaz se strinjam z vami, vem, zadnjič sem bil v Prekmurju, tam jim včasih primanjkuje spisov, vendar je treba omogočiti, da bomo imeli večjo mobilnost sodnikov, večjo mobilnost spisov, da mogoče ukinemo kakšno okrajno, okrožno sodišče, mogoče višje sodišče. Upam, da takrat, ne glede na strankarsko pripadnost, ne boste preko lokalnih lobijev rekli – ne, pri nas pa more biti sodna tabla, čeprav je tam, ne vem [[…]]. To so takšne stvari; veste, da ste to dali skozi in da ni preprosto, ko ste delali. Tukaj pa ste delali glede reforme policije. Pri kvaliteti sojenja se pa ne strinjam, tukaj je primarna odgovornost na sodiščih samih, ker na to [[…]]
Hvala lepa. Dr. Vinko Gorenak, zahteva za razpravo v Državnem zboru.
Ja, predvsem zaradi tega, ker se mi zdi, da je minister imel še namen veliko govoriti, pa ga je čas prekinil oziroma čas omejil. Da pa podkrepim to zahtevo za splošno razpravo, bom pa rekel tako. Jaz sem si napisal enajst stvari, ki bi jih bilo treba narediti po mojem mnenju. Vidim, da se v eni popolnoma ujemamo z ministrom, to je javnost sodb. Jaz upam, da to vključuje tudi to, kdo je sodil, ne pa da so to skriti podatki. Sicer si pa jaz predstavljam pod tem poskusni mandat, poskusni mandat, ki ga je treba po mojem mnenju uvesti, za kar bi bilo treba spremeniti Ustavo. Potem si predstavljam kaj, nobene ilustracije; ampak si predstavljam uveljavitev in spoštovanje, če želite, 8. člena Zakona o sodniški službi, ki ga bomo, pa se zavedam, zelo težko, ker eni so si svoj trajni mandat že podelili. Predstavljam si nov ZKP, mislim, da je bil leta 2008, že zelo daleč, narejen. In kolikor mi je vaš predhodnik Pličanič govoril, je tik pred tem, da ga bo podpisal. Tako je bilo enkrat rečeno v nekem poslanskem odgovoru tukaj in jaz sem mu celo čestital. Predstavljam si, da boste vnesli roke šest plus tri plus tri. Pomeni šest mesecev na prvi stopnji, tri na drugi in tri za Vrhovno sodišče. Predstavljam si, da boste vnesli v zakonodajo nevračanje odločanja iz višjih ali Vrhovnega sodišča na prvo stopnjo, ampak da bodo ta sodišča odločila; ne pa da se vrača nazaj na prvo stopnjo. Predstavljam si javnost sojenja tam, kjer je mogoče, predvsem si predstavljam javnost obrazov, da mi vidimo, kdo izreka sodbo, kot je v Italiji in na Hrvaškem. Predstavljam si ločena mnenja, recimo pri Vrhovnem sodišču, absolutno si jih predstavljam zaradi tega, ker je to nujno potrebno, ker mi danes delamo [[…]]Tudi pred sodiščem, ki berejo, kdo je kršil človekove pravice, pa ni rečeno, da je res tisti sodnik to naredil, mogoče je pa kontra glasoval, je pa ta podatek tajen. In to bi bilo dobro, da bi bil javen. Predstavljam si izvajanje tistega člena Kazenskega zakonika, ki govori tudi o odgovornosti sodnikov, bom skrajšal, in krivem sojenju. Pa je ta člen še vedno za okrasek. In si predstavljam tudi prepoved odhajanja gospodov sodnikov med odvetnike, za določeno obdobje. Namreč vem, kaj mi boste verjetno rekli na splošni razpravi, da to ni mogoče, da tega ni nikjer v Evropi. To imate prav, ampak mi imamo vendarle policista, ki po Zakonu o detektivski dejavnosti štiri leta ne sme biti detektiv, pa je limal na avtomobile listke za napačno parkiranje. In zato štiri leta ne sme biti detektiv, če zgubi službo. Mislim, da bi tudi za sodnike lahko kaj takega uvedli. Skratka, jaz si predstavljam približno to zadevo. Vi ste pri nekaterih stvareh pokimali, kaj pa jaz vem, mogoče so pa neka razmišljanja celo skupna. Zato jaz mislim, da se bo v splošni razpravi možno pogovoriti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Dr. Gorenak, o vaši zahtevi bomo razpravljali oziroma odločali v sredo, 21. oktobra, v okviru glasovanja. Gospod Miha Kordiš bo postavil vprašanje ministrici za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anji Kopač Mrak. Ministrica je odsotna, zato prosim, da se opredelite do načina odgovora.
Hvala za besedo. Želel bi, da je ta odgovorov pisen. Konkretno pa gre res za domove za ostarele. V lanskem letu so imeli domovi starejših občanov velike presežke pri poslovanju, skupni presežek je znašal kar 5 milijonov evrov in pol. Domov z izgubo praktično nimamo. Gre pa tukaj za javne domove za starejše, ki so neprofitne ustanove, zaradi tega so ti presežki znak, da je pri delovanju teh ustanov nekaj strašno narobe. Vzroke lahko iščemo v dveh točkah. Prvič, ti presežki so posledica tega, da se uporabnikom zaračunava previsoke cene teh storitev, se pravi starejšim občanom. Drugi razlog je izkoriščanje zaposlenih. V konkretnem primeru pa imamo opravka z znaki, da se dogaja oboje – torej zaračunavanje previsokih cen uporabnikom in izkoriščanje zaposlenih. Cene oskrbe se po domovih zelo močno razlikujejo. V domovih, ki so bili zgrajeni v javno-zasebnem partnerstvu, so bistveno višje kot samo v javnih domovih, se pa tudi znotraj te javne mreže domov precej razlikujejo. Za vse pa v vsakem primeru velja, da so cene visoke, če jih primerjamo z dohodki naših upokojencev. Samo za primer in okus naj povem, da je cena za dvoposteljno sobo v najstarejšem domu v Ljubljani 535 evrov. Po drugi strani pa ima 29 % naših upokojencev pokojnine pod 500 evrov, 46 % upokojencev, se pravi skoraj polovica, pa ima dohodke nižje od 600 evrov. Zato ne preseneča, da so se v zadnjih nekaj letih v času krize ljudje začeli umikati iz domov za starejše. Te situacije se ne bo dalo sanirati drugače, brez vpeljave solidarnega javnega zavarovanja, ki bo podprlo naše starejše. Problem pa, kot sem uvodoma navedel, ni samo v previsokih cenah za uporabnike, ampak tudi pri izkoriščanju zaposlenih. Na splošno je zaposlenih premalo, zlasti notorično pa je stanje na področju zdravstvenih delavcev. Znani so primeri, ko na primer ena medicinska sestra skrbi za 300 varovancev in potem tudi odgovarja za svoje delo, čeprav je fizično nemogoče odgovorno skrbeti za toliko ljudi. Pojavlja se izgorevanje, pojavlja se padanje kvalitete storitev in tako naprej. Tudi v številnih DSO vodstvo zdravstvenim delavcem ne izplačujejo nadur, po oceni sindikata delavcev v zdravstveni negi je teh nadur za kar 100 tisoč evrov – neplačanih nadur. Skratka, nesprejemljivo je, da se ustvarjajo presežki na račun oskrbovancev in na račun delavcev. Zato me zanima: Kako bo ta problem, ki je zdaj že sistemski problem, ne sistem enega ali drugega ekscesa, ministrica naslovila? Kako bo ukrepala v zvezi z našimi domovi za ostarele? Hvala.
Hvala lepa. Odgovor boste dobili v pisni obliki. Gospod Zvonko Lah bo postavil vprašanje ministru za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano mag. Dejanu Židanu. Izvolite.
Hvala lepa, podpredsednik, za besedo. Gospod minister, jaz sem vam večkrat že nazaj, leto, dve, na Odboru za kmetijstvo postavljal vprašanja, ali dela vlada kaj na tem, da bo ublažila situacijo, ki bo nastala ob ukinitvi mlečnih kvot. Rekli ste, da razmišljate o tem in da boste nekaj pripravili. Vedeli smo, da sosednje države, predvsem zahodne, pripravljajo nek sklad in neke ukrepe, ki bodo po končanju mlečnih kvot ublažile nižanje odkupnih cen mleka. Vendar smo pričakovali tudi, da bo z novo kmetijsko politiko 2015–2020, z novim operativnim Programom razvoja podeželja, mogoče znotraj tega programa tudi kaj glede na ublažitev teh padcev cen oziroma neko nadomestilo, da bodo kmetje lahko preživeli. Ko je bil ta operativni program potrjen, ste ga označili kot velik uspeh. Seveda, bil je uspeh, ker se je lahko potem ta kmetijska politika začela uresničevati iz tega obdobja, predvsem izplačevanje OMD in podobno. Vendar so takoj kmetje spoznali, da ta operativni program ne prinaša nič dobrega, da je sredstev na tistih področjih, kjer že tako nismo konkurenčni, še manj, da je manj subvencij za gorske kmetije, za male kmete. Poleg tega pa tudi ni bilo kaj dosti storjenega na ublažitvi padca odkupnih cen mleka. Sedaj smo prešli v situacijo [[…]]No, mi smo sklicali potem takoj s pomladjo nujno sejo Odbora za kmetijstvo, kjer sta bila sprejeta dva sklepa. Eden od sklepov v smeri, da poskuša vlada do konca leta dopolniti ta program in dobiti potrdilo v Bruslju, da se spremenijo subvencije oziroma nadomestila tisti, ki so se jim znižala, oziroma bolj v smeri strategije razvoja kmetijske politike pri nas v Sloveniji. Vendar kot ste bili zdaj tudi seznanjeni oziroma ste videli, da je bil shod kmetov v opozorilo temu, da je situacija nevzdržna in da je treba nekaj storiti na tem področju. Sprašujem vas: Kaj boste storili na tem področju?
Hvala lepa. Mag. Dejan Židan, izvolite.
Hvala, pa gospodu Lahu tudi hvala za aktualno vprašanje. Mi smo se zavedali, da se razmere na trgu spreminjajo, zato je bila že lansko leto mlečna konferenca, glede katere mislim, da ste seznanjeni, gospod poslanec. Takrat je bilo predlaganih sedem ukrepov in teh sedem ukrepov se izvaja. Slovenija ni bila nepripravljena v tistem smislu, ker se lahko pripravi. Se pa je zgodilo še nekaj drugega, na kar nismo bili pripravljeni ne mi in ne ostalih 27 evropskih držav. Zgodil se je ruski embargo, ki ni posledica vpletanja kmetijske politike v Ukrajino, ampak pa posledice ruskega embarga občuti zlasti kmetijstvo in sektor prehrana kot celota. Zato je v celotni Evropski uniji prišlo do hudega padca. Celo statistično podobno – v Sloveniji je v zadnjem letu padla cena surovega mleka za 20 % in tudi toliko na evropski ravni. Nekatere ukrepe se skuša izvajati na evropski ravni, tam je najlažje, tudi Slovenija zelo sodeluje pri tem. Tisti ukrep, ki naj vsaj delno ublaži situacijo, ki je povezana z viškom mleka, je podaljšano skladiščenje dveh sort, to je mleko v prahu ter maslo. Novo, kar lahko koristi sedaj tudi Slovenija, je novo skladiščenje sira za določeno obdobje, ko so viški prisotni. Tisto, kar je novo, je paket pomoči, kjer je Slovenija dobila sorazmerno glede na svojo velikost – 1,3 oziroma 1,4 milijona evrov. Mi smo tudi izborili, da je možno, da kot država dodamo še enkrat toliko denarja zraven. Na podlagi tega bo tudi kmetijam izplačana enkratna pomoč, vendar ta enkratna pomoč je samo enkratna pomoč. Ta enkratna pomoč ne rešuje nizkih cen mleka. Strukturni ukrepi, ki so bili, so bili tudi v preteklosti izvajani. Mogoče samo kot zanimivost, samo v sektor mlečne proizvodnje je bilo investirano več kot 60 milijonov denarja iz Programa razvoja podeželja. Ta kriza, ki je sedaj prisotna, je zanimivo, ne prizadene najbolj malih, ampak tiste, ki so največ investirali, torej kmetije, ki so se najbolj prilagodile. Nova kmetijska politika ni politika za majhne, srednje ali velike, ampak je politika za kmetije. Večina ukrepov je vezanih na hektar, tako je tudi v prihodnje. Tukaj se ne delajo razlike med kmetijami. Edina razlika je mogoče to, da se plačila izplačujejo od enega hektarja naprej, to pa je skupno soglasje kmetijskega prostora, ker smo bili z derogacijo 0,3 dejansko nekaj posebnega. Takrat sta bila na odboru sprejeta dva sklepa, če lahko povem, tudi odgovora na oba sklepa. Prvi odgovor je bil – Ali boste pravočasno pripravili vse uredbe, ki so vezane. Uredbe, ki so bile pomembne, so bile sprejete, tudi Uredba o ukrepih prenosa znanja in svetovanja iz Programa razvoja podeželja; potem uredba o izvajanju lokalnega razvoja. To je uredba, ki ima zadaj mimogrede 96 milijonov evrov. Uredba o ukrepu Dobrobit živali iz Programa razvoja podeželja, Uredba o izvajanju podukrepa Pomoč za zagon dejavnosti za mlade kmete, tukaj je razpis že bil. Uredba o ukrepih kmetijsko-okoljska-podnebna plačila, ekološko kmetovanje in tako naprej; Pravilnik o razvrstitvi kmetijskih gospodarstev, to so ti nujni predpisi, s katerimi se lahko potem nova kmetijska politika izvaja. Do konca leta je pa treba sprejeti še dve uredbi, to je investicijska uredba, dolgo ime ima – Uredba o ukrepih za izboljšanje konkurenčnosti; in potem Uredba o ukrepih za sanacijo in obnovo gozda po naravni nesreči žledu. To je tista uredba, ki omogoča, da se iz Programa razvoja podeželja koristi 20 milijonov evrov. Kar se pa tiče prilagajanja. Pri Programu razvoja podeželja je bil samo en pomemben očitek. Ta očitek je bil, da enega okoljskega ukrepa, ki se je imenoval Rej, in je zajel zelo veliko površin, v novi perspektivi več ni. Dejansko ga ni. Ni ga pa zato, ker je to bil tudi predmet očitka s strani Evropske unije in v nadaljevanju nam tega ukrepa niso pustili izvajati, ker so izhajali iz trditve, prvič, da je to del običajne prakse v Sloveniji; kot drugo pa, da ni merljivih okoljskih učinkov. Da bi pomagali nadgraditi uredbo, smo kasneje oziroma zelo hitro po sprejetju Programa razvoja podeželja strukturirali štiri skupine, v katerih so bili strokovnjaki iz Kmetijsko gozdarske zbornice, Sindikata kmetov, Kmetijskega inštituta, DOPPS, Zavoda RS za varstvo narave, MOP, fakultete, Zveze društev drobnice in še marsikoga. In to s področja sadjarstva, vinogradništva, poljedelstva in zelenjadarstva ter travništva. Te skupine so vodili dr. Peter Zadravec, dr. Stanko Vršič, dr. Aleš Kolmanič in gospod Branko Ravnik. Kasneje pa še več, če lahko. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Zvonko Lah, zahtevate dopolnitev odgovora, izvolite.
Gospod minister! Jaz vas razumem, da v okviru danih možnosti in tega denarja, ki je na voljo, poskušate narediti, kar je največ možnega. Vendar glede na situacijo, ki se dogaja pri manjših kmetih, ki kmetujejo na strmih površinah, gorski kmetje – je na osnovi novega programa bistveno manj nadomestil oziroma subvencij, kot jih je bilo prej. Nekateri pravijo, da tudi preko 40 %. Že prej so bili na meji, ali bodo še kmetovali ali ne, sedaj pa več ne vidijo nobene perspektive. Isto je pri nižinskih kmetih, kjer so odkupne cene tako padle, da ne morete s tem denarjem, ki je na voljo oziroma ga ima država na voljo, nadomestiti tega. Kmetje mlekarji pravijo, da trenutno odkupne cene pokrivajo komaj dobrih 60, 63 % stroškov prireje mleka. Tega se verjetno ne da nadomestiti, pa tudi v prihodnje – ni samo ruski embargo. Vemo, da so se sosednje države kar nekaj časa že pripravljale na konec mlečnih kvot, da bodo lahko bistveno povečale proizvodnjo in s tem bodo, tudi glede na to, da imajo boljše pogoje, cene padle. Mi lahko pričakujemo, da bomo iz Italije uvažali mleko, čeprav smo ga zdaj izvažali tja. Zato mislim, da smo prepozno začeli s propagando, da bi potrošniki kupovali domače, boljše pridelke. Res je, da se ta interes povečuje iz dneva v dan, vendar se bojim, da je to premalo, da je treba narediti še nekaj več, drugače se bo nam zemlja hitreje zaraščala, kot pa bomo uspeli [[izklop mikrofona]]
Mag. Dejan Židan, minister za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Hvala, gospod predsednik. Dovolite, gospod Lah, da povem zanimiv podatek. Največji strah je bil po padcu mlečnih kvot aprila letošnjega leta, vendar tukaj naraščanje proizvodnje mleka ni tako veliko, kakor smo se bali vsi skupaj. Po podatkih, ki so meni dostopni, je na ravni Evropske unije samo en odstotek. Tukaj je Slovenija ena boljših. Skupaj do sedaj v tem letu je rast mlečne proizvodnje 3,1 %, posamezni mesec je tudi 5 %; in še kar naprej mlečna proizvodnja v Sloveniji narašča. Težava, ki je pa nova, je ruski embargo, to se ni pričakovalo v taki obliki. In kar nas vse skrbi, je, da je evropski potrošnik začel zmanjševati porabo mlečnih proizvodov. Evropski potrošnik je pa največji potrošnik. Ukrepi, ki jih izvajamo – nas so že pred letom dni ravno zaradi potencialne stiske, kaj pa če ne bo mogoče prodajati, so nas slovenske mlekarne prosile, da pomagamo odpreti zelo veliko azijsko državo. To je bila njihova želja, da imajo kam peljati proizvode z neko višjo dodano vrednostjo, ker morajo zraven zaslužiti. Tukaj je dobra informacija, da smo administrativne postopke izpeljali. Prvi teden v novembru grem z delegacijo, mislim, da je notri 33 gospodarskih družb, niso samo mlekarne, tudi nekatere druge, ki pač vidijo tam poslovno priložnost, da bomo uspeli tudi tja prodajati oziroma celo pospeševati, ker nekatere vrste hrane, kot je vino, pa imamo v tem trenutku tam celo večkratnike prodaje po dobrih cenah. Druga stvar, informiranje potrošnika se je načrtno začelo že, če pomislimo, dve oziroma tri leta nazaj. Prosili so nas mlečni proizvajalci, da naj pomagamo še dodatno buditi zavest zadnji mesec. Tu vidite, še ena dodatna kampanja, ki ima vrednost slabih 60 tisoč evrov, bo peljala po celi Sloveniji. In ljudje iz mlečnega sektorja pravijo, da ima nek učinek. V začetku naslednjega leta pa se pelje še nova kampanja, in to je kampanja Izbrana kakovost, kjer so mlečna proizvodnja, kmetje, njihovi organizatorji in mlečna industrija prvi, ki so dosegli dogovor; in bodo zbrali denar. Več kot polovico bo prispevala država in bo to pogovor z domačim potrošnikom – dajte kupovati še več domačega. Ker zanimivo pri mlečni proizvodnji pa je, če bi se potrošnik večinsko odločil, da kupuje slovenske mlečne proizvode, bi bilo, tako pravijo strokovnjaki, krize konec v roku meseca dni zaradi te majhne proizvodnje predelave, ki jo imamo. Pa še en ukrep ni za zanemariti, to je tudi predlog te skupine, mi ne moremo vrniti denarja na travinje preko okoljskih programov, ker strokovnjaki niso našli programov, ki bi prepričali Evropsko komisijo; lahko pa vrnemo posredno. In ta posredno je preko uporabe travinje in zato drugo leto – mi čakamo sicer soglasje, ampak mislim, da bo to bolj formalno, vsebinsko usklajeno – uvajamo nov ukrep, to je pa sofinanciranje proste paše živali. Vračamo kar nekaj milijonov evrov denarja v mlečno industrijo preko tega. Še enkrat pa velja, če bomo kupovali slovensko in če bo prodaja slovenskega mleka potekala organizirano, bo vsakemu posameznemu kmetu bistveno lažje. Hvala.
Gospod Zvonko Lah, imate besedo za zahtevo, da se na naslednji seji opravi razprava o odgovoru.
Predsednik, jaz bi izkoristil poslovniško možnost, da se glasuje o tem, da opravimo razpravo v parlamentu glede problematike, ki ni tako enostavna. Tudi v petek smo imeli tukaj Odbor za kmetijstvo; žal, minister, niste mogli biti prisotni, ker je prišlo kar precej kmetov iz Haloz – večjih, manjših, mladih. Na območju šestih, sedmih občin je bil samo en prijavitelj mladih prevzemnikov kmetij. Eden od mladih kmetov je povedal, da pač ne vidi perspektive. Mislim, da je ta problematika dosti širša, kot pa samo nižje odkupne cene mleka. Na enem območnem svetu Kmetijsko gozdarske zbornice so kmetje povedali, da imajo informacijo, da je letos 30 % manj osemenjevanj krav. Ne vem, če to drži. Tak podatek smo dobili, da je telet premalo, da veliko uvažajo teleta. Cena teh telet raste, ker je pač pomanjkanje. Z uvoženimi teleti prihaja tudi kup bolezni in potem povečuje stroške kmetom, ki obupujejo. Kmet, ki redi 30, 40 govedi, bikov, ima pod črto nič, če ne celo minus, pa če svojega dela ne šteje. Mislim, da je situacija alarmantna, da je samooskrba tako nizka na nekaterih področjih, da bo treba nekaj storiti v podporo tem, ki še vztrajajo s kmetovanjem na teh majhnih kmetijah. V Halozah je povprečna velikost kmetije celo pod 4 hektare obdelovalne zemlje. Celo državna zemlja, skladova, se zarašča, ker je nihče ne vzame v najem. Zato predlagam, da tukaj opravimo širšo razpravo okrog te problematike. Tudi če ves denar najbolj koristno in gospodarsko porabimo, ki je na voljo iz Evrope; in tisto, kar lahko še občine pomagajo s svojimi sredstvi, se bojim, da ne bo zadostovalo, da bi ohranili, da ne bo šlo naše kmetijstvo praktično v nič. Vemo pa, da je hrana strateškega pomena, da imamo zelo stroge standarde, zelo dobro in varno hrano, je poskrbljeno za to. Bi bilo škoda, da to kulturno krajino in kmetijstvo uničimo.
Gospod Zvonko Lah, o vašem predlogu bo Državni zbor odločil v sredo, 21. oktobra 2015, v okviru glasovanj. Dr. Vinko Gorenak, imate besedo, da zastavite vprašanje ministrici za notranje zadeve mag. Vesni Györkös Žnidar, ki je opravičeno odstotna, zato vas prosim, da poveste, ali želite ustni ali pisni odgovor.
Hvala lepa. Želim imeti ustni odgovor, ampak tisti odgovor bo verjetno precej drugačen, kot je današnje stanje. Predsednik, jaz bi vas prosil, če preverite, mislim, da poslovnik pravi, da so lahko ministri odstotni samo, če so v tujini. Vem, da ima ona v tem trenutku katastrofalno veliko dela, jaz to vse razumem, ne problematiziram; ampak v osnovi pa je le treba vedeti, da poslovnik govori samo o tujini. Niti ne vem, kje je, lahko je v tujini, ne vem; ampak predlagam, da se to preveri. Moje poslansko vprašanje se nanaša, ker sem ga pisal pred enim tednom oziroma pred petimi dnevi, niti nisem vedel, da bom zelo aktualen. Gre za vprašanje, ki ga Slovenija v tem trenutku doživlja, vprašanje migrantov in vsega, kar je v zvezi s tem. Glede na zadnja poročanja medijev sem prepričan, da je stvar ušla izpod nadzora, kljub temu da nam predstavniki države in Vlade govorijo, da temu ni tako. Temeljni problem, ki ga Slovenija v tem trenutku ima, je ta, da je edina država, ampak edina država, na zunanjih schengenskih mejah, ki je tako ranljiva, kot je. Španci so že pred nekaj leti postavili bodečo žico. Sledili so jim v Bolgariji, ki so tudi pred nekaj leti postavili bodečo žico. Ti ljudje danes nimajo problemov, Orbána je cela Evropa in tudi naša vladna politika obsojala ne vem koliko časa, ker je postavljal bodečo žico ob meji. Danes pa je verjetno Madžarska edina država Evropske unije, ki striktno ravna po schengnu in tudi sprejema, tudi sprejema prosilce za azil. Nihče ni rekel, da je meje zaprla. Ampak sprejema prosilce za azil, ne pa tiste, ki bi želeli, tako kot pri nas, odhajati proti severu. Jaz sem globoko prepričan, da bi morala Vlada Republike Slovenije meseca maja, ko smo prvič videli te velike količine migrantov, ki so hodili po makedonskih železniških tirih, reagirati takrat. Zdaj je prepozno, to je popolnoma jasno. Mi smo danes popolnoma odvisni od Nemčije in Avstrije. Ti dve državi bosta – in jaz mislim, da se bo to nadaljevalo na deklarativni ravni – migrante sprejemali, ampak čedalje bolj bodo kvote ožili. To pomeni, da bo na Šentilju tako rekoč nastal nek čep. Tisto bo še najmanj problematično. Bolj problematična je južna meja, ki je ne bomo mogli zavarovati. Zato želim ministrico vprašati: Kako je z varovanjem južne meje? Mislim, da bi morali vojsko že zdavnaj – danes zjutraj smo poslušali ministrico, ki je govorila neverjetne reči, da bo vojska spet kuhala golaž in slične zadeve, namesto da bi varovala mejo. Želim, da ministrica poda naslednjič neko aktualno stanje, ker verjetno takrat ne bo takšno, kot je danes. Hvala lepa.
Gospod Franc Breznik, imate besedo, da zastavite vprašanje dr. Petru Gašperšiču, ministru za infrastrukturo. [[Ga ni.]] Gospod Žan Mahnič, imate besedo, da zastavite vprašanje ministru za finance dr. Dušanu Mramorju ter ministrici za notranje zadeve mag. Vesni Györkös Žnidar, ki je opravičeno odsotna.
Hvala, predsednik, ampak ni niti ministra za finance.
Pardon, najprej gospod Breznik, je zadaj za vami. Prosim, gospod Breznik, imate besedo.
Najlepša hvala, gospod predsednik. Sem mislil, da sem neviden, da me niste prepoznali. Se pa tudi jaz opravičujem. Sledeče poslansko vprašanje, ki ga imam za ministra za infrastrukturo, je izredno pereče. Pereče je za številna mesta, ki so v Sloveniji blizu našega avtocestnega križa, gre za številna središča, kot je recimo središče Slovenskih goric, od koder sam prihajam, Lenart, imamo probleme z obvoznicami. V Lenartu je predmetna uredba, ki je bila objavljena v Uradnem listu, ki je izšel septembra 2004 in je začela veljati 15. oktobra 2004. Od uveljavitve tega dokumenta v teh dneh mineva enajst let. Ta uredba govori predvsem za aktivnosti za investicijo priključne ceste Lenart v državi. Po avtocestnem programu je bila sprejeta uredba, da bo Lenart dobil obvozno cesto, tako imenovano severno obvoznico. Glede na predložena proračunska težka gradiva je očitno, da se je to predmetno cesto celo popolnoma spregledalo do danes. Lahko rečem, da ta problematika teče že več kot deset let, je izredno problematična zaradi tega, ker teče pomembna prometna pot iz Lenarta proti Gornji Radgoni in z druge strani proti Ptuju. Ta cesta je izredno prometna, zadržuje ves promet, lokalni promet v Lenartu, je tudi iz varnostnega vidika izredno vprašljiva. Dnevno prečka center Lenarta, kjer je ta promet izredno gost, več kot 500 [[…]]V bližini je osnovna šola v Lenartu, ki ima več kot 500 učencev, tako da je tudi s te strani problematično. Jaz vas kot ministra sprašujem o dveh zadevah: Kdaj bo investicija gradnje priključne ceste Lenart uvrščena v proračun Republike Slovenije, v nacionalni razvojni program? Ne govorim samo o Lenartu, gotovim o številnih obvoznicah, ki so bile v določenih uredbah sprejete in so do sedaj nekako vedno izvisele. Moram priznati, da na bivšega ministra, ko smo imeli, verjamem, da so sredstva omejena, drugi del tega vprašanja, ki se glasi: Ali je bil kdaj podan predlog za uvrstitev omenjene priključne ceste v nacionalni razvojni program in proračun Republike Slovenije? Govorim predvsem o tem, gospod minister: Ali ste severno obvoznico Lenart kdaj tudi na ministrstvu omenjali? Ali bo kdaj sprejeta v nacionalni program? Ali v tem doglednem času, ko ta obvoznica ne bo sprejeta, načrtujete tudi varno prometno ureditev križišč državnih cest v središču mesta Lenart? Mislim, da je problematika zelo pereča. Središče Lenarta ima v tem trenutku preko vsega tega, kar sem omenil, izredno močen promet, ki izredno ovira lokalni promet. Ta investicija je izredno pomembna za razvoj, tudi gospodarski razvoj Lenarta. Najlepša hvala za odgovor.
Dr. Peter Gašperšič, minister za infrastrukturo, imate besedo za odgovor.
Hvala, spoštovani predsednik. Spoštovani poslanec gospod Franc Breznik, spoštovani ostali poslanke in poslanci, kolegica ministrica! Bom rekel, da sem imel nakazano zelo splošno vprašanje z vaše strani, ki se je generalno nanašalo na problematiko obvoznic. Mi je žal, da niste nakazali v svojem vprašanju bolj konkretno, da vas prav problematika priključne ceste Lenarta in te severne obvoznice podrobneje zanima. Žal vam v tem trenutku s temi podatki, po katerih ste me tukaj spraševali, ne morem postreči. Poznana mi je problematika te navezovalne ceste, vendar je res tudi to, kar ste omenili, da v proračunih 2016–2017 za to navezovalno cesto ni predvidenih sredstev. Generalno lahko povem, da bodo vsi ukrepi, ki se bodo izvajali v naslednjih letih na podlagi sprejete Strategije razvoja prometa v Republiki Sloveniji, ki je bila sprejeta na Vladi v letošnjem juliju. Na podlagi te strategije bomo pripravili operativni program, kjer bodo posamezni ukrepi, ki bodo predvideni za reševanje problematike na posameznih področjih, operacionalizirani terminsko in finančno. Računam, da bo glede te navezovalne ceste ustrezno razvidna njena prihodnost, kdaj bo prišla na vrsto za realizacijo v tem operativnem programu. Ta operativni program bo bolj kot ne mrtva črka na papirju, če ne bomo uspeli zagotoviti tudi ustreznih finančnih sredstev za izvedbo tega operativnega programa. Veste, da se tudi na našem ministrstvu prizadevamo za zagotovitev dodatnih virov, v nasprotnem primeru nam obstoječi, do zdaj razpoložljivi viri pravzaprav omogočajo zgolj investicijsko in redno vzdrževanje obstoječega omrežja; nikakor pa si ne moremo še s temi sredstvi privoščiti novih investicij. To se je sicer v pretekli finančni perspektivi dogajalo s pomočjo evropskih sredstev in tako smo v pretekli finančni perspektivi uredili kar nekaj obvoznic. Samo v letošnjem letu smo jih v promet sprostili pet, to so Ilirska Bistrica, Gorenja vas, Šmartno pri Litiji, Črnomelj in ravno jutri odpiramo tudi obvoznico Škofja Loka. V naslednji perspektivi, v katero pa smo že vstopili, pa za te infrastrukturne projekte evropskih sredstev ne bo na voljo, tako da bo njihova realizacija odvisna izključno iz virov sredstev, ki jih bomo zagotovili v proračunu. Vesel sem, da se je tudi minister za finance ravno pridružil in tudi to malo posluša, da bomo v nadaljevanju, upam, uspeli zagotoviti tudi izvedbo teh projektov. Hvala lepa.
Gospod Franc Breznik, imate besedo, da zahtevate dodatni odgovor.
Najlepša hvala, gospod predsednik. Uredba o državnem lokacijskem načrtu za avtocestni odsek Lenart–Spodnja Senarska, v tej uredbi je bilo razpisano, da Lenart potrebuje severno obvoznico, številka odredbe je bila 109/04. Jaz sem vam tudi pripravil pisno poslansko vprašanje, kjer sem utemeljil te zadeve, zato ne bi bil predolg, ker imam premalo časa. Naj pa povem, da je občina od Direkcije za ceste prejela odgovor, da se bodo investicijski postopki pričeli takrat, ko bo investicijski projekt uvrščen v nacionalni razvojni program in proračun Republike Slovenije. Bilo bi pomembno, da bi se v nacionalni razvojni program ta projekt uvrstil, ker je izredno pomemben. Gre za središče Slovenskih goric, na katerega je vezano še pet občin, gre za izredno problematiko v Lenartu in okolici ter tudi za varnostne vidike. Rad bi povedal tudi, da je občina Lenart zaradi vsega tega zadnjih 10 let pristopila in je s svojimi sredstvi zgradila manjšo južno obvoznico, ki pa te problematike tranzitnega prometa, ki gre iz Lenarta, se izloči iz avtoceste in gre preko Lenarta v Gornjo Radgono in tako naprej, seveda ne rešuje. Rešuje nekaj manjših problemov v industrijski coni v Lenartu. Zaradi tega načenjam serijo teh poslanskih vprašanj, da bi uvrstili lenarško severno obvoznico v nacionalni program in da v doglednem roku nekako rešujemo. Moram priznati, da so bili ljudje, ki so zastopali v preteklosti nekatere interese Slovenskih goric, morda preslišani, mogoče smo bili preveč skromni. Vsi ostali, ki so bili bolj glasni, so te obvoznice dobili v nekem času. Lenarška obvoznica in severna obvoznica pa sta izredno pomembni za naše ljudi. Jaz nadaljevanje možnosti, ki jo imam po poslovniku, za javno razpravo ne bom zahteval. Zaradi tega sem vam pripravil še pisno poslansko vprašanje, kjer sem konkretiziral vso kronologijo te problematike. In bi vas potem prosil, da mi pisno na to drugo poslansko vprašanje odgovorite. Najlepša hvala.
Dr. Peter Gašperšič, minister za infrastrukturo, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Hvala, predsednik. Kot rečeno, bomo vse podrobnejše informacije v zvezi s problematiko te obvozne ceste odgovorili v pisnem odgovoru. Kot rečeno, jaz se bom tudi sam zavzel, da se ta navezovalna cesta oziroma severna obvoznica uvrsti v NRP. Mi bomo že do sredine naslednjega leta pripravili ta operativni program, ki bo potem tudi podlaga, da se vsi ti projekti terminsko in časovno uvrstijo v proračune posameznih let. Hvala lepa.
Gospod Žan Mahnič, imate besedo, da zastavite vprašanje ministru za finance dr. Dušanu Mramorju ter ministrici za notranje zadeve mag. Vesni Györkös Žnidar, ki je opravičeno odsotna.
Hvala za besedo, predsednik. Spoštovani minister, kolegice, kolegi! V zadnjem letu smo v tej dvorani na plenarnih zasedanjih in na odborih veliko govorili o Islamski državi, njeni aktivnosti, tudi financiranju in o tem, kako zajeziti te tokove. V zadnjem času so se pojavile nekatere številke, da je Islamska država finančno najbolj podprta teroristična organizacija. Kljub temu, da gre za neko sui generis teroristično organizacijo, kakršne do sedaj še nismo poznali, saj deluje kot država, česar pa za prejšnje ne moremo trditi. In da naj bi tudi predvsem v Evropi Islamska država skupaj z nekaterimi drugimi muslimanskimi državami podpirali tako imenovane radikalne islamiste preko različnih finančnih tokov, ko preko nekaterih posrednikov potem skušajo ta denar pripeljati v Evropo bodisi za raznorazne aktivnosti bodisi tudi za kakršnekoli gradnje poleg še tistega uradnega denarja. Kakor vem, se s temi zadevami ukvarja tudi Urad za preprečevanje denarja. Sicer je bilo to vprašanje mišljeno za ministrico za notranje zadeve, ker vemo, kakšno zakonodajo je letos sprejela Avstrija – prepoved financiranja islama iz tujine in še nekatere druge ukrepe. Sedaj o tem že razmišljajo tudi Belgija, Francija, Španija in Nemčija. Ker je tukaj prisoten samo minister za finance, gospod predsednik, prosim, da mi ministrica pripravi pisni odgovor; ni treba ustnega na naslednji seji. Gospod minister, zanima me: Ali ste na Ministrstvu za finance oziroma ali so vaše službe zaznale kakršnekoli tokove? Ali imate tudi podatke, koliko je bilo teh finančnih tokov za islamsko skupnost v Sloveniji iz tujine v preteklih letih? Hvala za odgovor.
Dr. Dušan Mramor, minister za finance, imate besedo za odgovor.
Hvala lepa. Spoštovani poslanec gospod Žan Mahnič! Aktivnosti za odkrivanje in preprečevanje financiranja terorizma so opredeljene v Zakonu o preprečevanju pranja denarja in financiranje terorizma. Izvaja pa jih, kot ste že omenili, Urad za preprečevanje pranja denarja, ki je v okviru Ministrstva za finance, na podlagi podatkov, pridobljenih od zavezancev iz 4. člena tega zakona. Urad deluje tudi preventivno, in sicer z objavo določenih podatkov, mnenj, stališč in opozoril na svojih spletnih straneh. Področje preprečevanja financiranja terorizma, ki je opredeljeno v tem zakonu – vsi zavezanci iz 4. člena zakona so dolžni izvajati ukrepe preprečevanja pranja denarja pri sprejemanju, izročitvi, zamenjavi, hrambi, razpolaganju oziroma drugem ravnanju z denarjem ali drugim premoženjem. O vseh zaznanih sumih so dolžni obvestiti naš urad. Za prepoznavanje transakcij, ki so lahko povezane s pranjem denarja ali financiranjem terorizma, uporabljajo zavezanci indikatorje za prepoznavanje sumljivih transakcij, ki so jih pripravili v sodelovanju s tem uradom in drugimi pristojnimi organi, kot so Banka Slovenije, Agencija za trg vrednostnih papirjev, Agencija za zavarovalni nadzor. Finančne organizacije so dolžne pri vseh razlogih za sum financiranja terorizma ravnati s posebno skrbnostjo in nemudoma obvestiti urad. Urad na svoji spletni strani objavila sezname držav, v katerih se ne izvajajo ustrezni ukrepi za preprečevanje odkrivanja pranja denarja in financiranje terorizma, oziroma se le-ti ne izvajajo v zadostni meri. Seznam je sestavljen na podlagi podatkov projektne skupine za finančno ukrepanje in Odbora strokovnjakov Sveta Evrope za ocenjevanje ukrepov preprečevanje pranja denarja in financiranje terorizma, tako imenovani MONEYVAL. Na tem seznamu so trenutno navedene štiri države. Objavljeni so tudi seznami držav, ki so znane po pridelavi surovin za proizvodnjo prepovedanih drog. Tak seznam sestavlja UNODC, in sicer objavljenih je šest držav, ki to delajo. Države, ki so znane kot offshore finančni centri, objavila jih je IMF; 25 držav s pomanjkljivo zakonodajo na področju obdavčenja, v redu, tu je 14 držav. Kar je ključno – ki bi lahko bile glede na omejevalne ukrepe zoper njihove državljane povezane s terorizmom ali financiranjem terorizma in pranjem denarja, tu je objavljenih 31 držav. Te so verjetno ključne tudi za vaše vprašanje. Urad redno posodablja zgoraj navedene sezname, pri svojem delu pa posebno pozornost namenja osebam, transakcijam in sredstvom, ki so kakorkoli povezani z državami iz seznama. Navedeni seznami držav služijo zavezancem za izvajanje tega zakona pri ugotavljanju morebitnih sumljivih transakcij, ne glede na to, ali gre za pranje denarja ali financiranje terorizma. Urad pri vseh zaznanih razlogih za sum pranja denarja in financiranja terorizma aktivno sodeluje z ostalimi pristojnimi organi. To vaše vprašanje se tudi nanaša na MNZ. Seveda mi zelo tesno sodelujemo, predvsem z organi odkrivanja in pregona kaznivih dejanj. V letu 2014 smo tako na uradu obravnavali in organu odkrivanja kaznivih dejanj – policiji posredovali šest obvestil o sumu storitve kaznivega dejanja financiranja terorizma. Moram pa priznati, da ta trenutek nimam podatka, koliko od teh šestih se je nanašalo na vaše vprašanje neposredno. Če dovolite, vam bomo to posredovali pisno. Rad bi pa še povedal, da po mednarodnem rangiranju sodi Slovenija med prve 3 najmanj tvegane države glede tveganja pranja denarja in financiranja terorizma, ker očitno imamo ta sistem pa res zelo dobro postavljen. Med temi državami so še Finska in še ena, ki je zdajle ne vem na pamet. Ta sistem imamo res dobro dodelan.
Gospod Žan Mahnič, imate besedo, da postavite zahtevo za dopolnitev odgovora.
Najprej hvala gospodu ministru za konkretne podatke. Kot sem že dejal, tisti del, ki se nanaša na MNZ, bi prosil, da mi ministrica pisno odgovori. Bi pa samo še gospoda Mramorja vprašal, ker mi ni prej odgovoril: Ali razmišljate še o sprejetju kakšnih drugih zakonov, predvsem po zgledu Avstrije in sedaj še nekaterih drugih držav, ki pripravljajo zakonodajo za preprečitev financiranja islama iz tujine? Predvsem v luči, da tisto muslimansko skupnost, ki živi tukaj, s katero živimo, če lahko rečem, v sožitju, obvarujemo pred tem, da bi se jih metalo vse v isti lonec. In da se tiste finančne tokove oziroma financiranje, katerih namen je izključno financiranje terorizma oziroma nekaterih radikalnih islamskih skupin, skuša tudi na ta način onemogočiti. Hvala.
Dr. Dušan Mramor, minister za finance, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Hvala lepa. Moram priznati, da tega v načrtu Ministrstva za finance o predpisih, ki jih pripravljamo, nimamo. Bomo pa budno spremljali in če bo to potrebno, bomo take spremembe oziroma dodatne zakone tudi predlagali Državnemu zboru.
Violeta Tomić, imate besedo, da zastavite vprašanje ministrici za kulturo mag. Julijani Bizjak Mlakar.
Spoštovani predsednik, hvala za besedo. Kmalu bomo obravnavali Zakon o avdiovizualnih medijskih storitvah, ki uravnava področje, na katerem prihaja do mnogih nepravilnosti in vprašljivih praks. Poleg omenjenega zakona ureja področje tudi Zakon o medijih. Oba zakonska akta natančno določata deleže evropskih in slovenskih avdiovizualnih del, lastne produkcije in avdiovizualnih del slovenskih neodvisnih producentov, ki jih mora izdajatelj uvrščati v svoj program. Te določbe v praksi niso nadzorovane na način, ki bi dejansko zagotavljal izpolnjevanje zavez izdajateljev televizijskih programov. Upravičeno lahko dvomimo v spoštovanje zakonskih določb s strani zasebnih izdajateljev programov, ki bi morali imeti 10 % neodvisne produkcije, več kot 50 % evropskih avdiovizualnih del in vsaj 5 % slovenskih avdiovizualnih del. Izjema pa ni niti javna Radiotelevizija Slovenija, ki bi poleg 10 % neodvisne produkcije morala imeti 25 % slovenskih avdiovizualnih del; in od tega ena četrtino slovenske neodvisne produkcije. Zanima me: Kako bo ministrstvo ukrepalo ob najnovejši ugotovitvi Akosa o nedoseganju deležev slovenskih avdiovizualnih del na RTV Slovenija? Kdaj bodo znani rezultati nadzora doseganja deležev slovenske neodvisne produkcije, evropske neodvisne produkcije in evropskih del za leto 2014? Hvala za odgovor.
Mag. Julijana Bizjak Mlakar, ministrica za kulturo, imate besedo za odgovor.
Hvala lepa za vprašanje. Spoštovani predsednik, spoštovani minister, poslanke in poslanci! Nadzor nad doseganjem deležev slovenske neodvisne produkcije, evropske neodvisne produkcije in evropskih del je v stvarni pristojnosti Agencije za komunikacijska omrežja in storitve Republike Slovenije, krajše Akos. Akos je neodvisen organ, ki ureja in nadzira trg elektronskih komunikacij, upravlja in nadzira radiofrekvenčni spekter v Sloveniji, opravlja naloge na področju radijskih in televizijskih dejavnosti ter ureja in nadzira trg poštnih storitev in storitev železniškega prometa v Sloveniji. Zato je Ministrstvo za kulturo prosilo Akos za pojasnilo, na podlagi katerega vam lahko odgovorim naslednje. Agencija je zaključila postopke nadzora glede doseženih deležev slovenskih in evropskih avdiovizualnih del za leto 2014. Razen ob primeru postopka proti izdajatelju Javni zavod Radiotelevizija Slovenija programa TELE M, v katerem je delež znan, pridobivajo se zgolj še podatki o utemeljenosti objektivnih razlogov za nedoseganje deležev evropskih avdiovizualnih del neodvisnih producentov. Izdajatelju Javnemu zavodu Radiotelevizija Slovenija je bila izdana odločba z opozorilom k odpravi nepravilnosti zaradi nedoseženega deleža slovenskih avdiovizualnih del na prvem in drugem televizijskem programu Radiotelevizije Slovenija. V primeru programa TV3 Medias so bili ugotovljeni utemeljeni objektivni razlogi za nedoseganje deležev evropskih avdiovizualnih del, ker je bilo podjetje v letu 2014 v postopku prisilne poravnave. Za nedoseganje deležev slovenskih avdiovizualnih del v programu TV3 Medias je agencija izdajatelju izdala odločbo z opozorilom k odpravi nepravilnosti. Izdajatelju programov POP Kino in POP Oto sta bili izdani odločbi o začasnem preklicu dovoljenja za izvajanje televizijske dejavnosti, in sicer izdajatelj ni smel razširjati programa v časovnem intervalu dve uri. Izrečeno sankcijo je izdajatelj ustrezno izvršil. Podatki o doseženih deležih avdiovizualnih del za leto 2014 so objavljeni tudi na spletni strani Akosa. Kot je torej razvidno iz vsega doslej navedenega so rezultati nadzora nad izvajanjem določb ZAvMS že znani in naj bi bili objavljeni na spletni strani Akosa. Akos v svojem odgovoru tudi navaja, da je Inšpektorat Republike Slovenije za kulturo in medije posredoval predlog za uvedbo postopka o prekršku zaradi zadevne kršitve. Inšpektorat Republike Slovenije za kulturo in medije bo kot organ v sestavi Ministrstva kulturo in pristojni nadzorni organ nad spoštovanjem določb glede posebnih programskih zahtev do Radiotelevizije Slovenija po Zakonu o medijih ukrepal na podlagi prejetega predloga Akosa za uvedbo postopka o prekršku. Kolikor mi je bilo znano, v petek tega sporočila oziroma te odločbe Akosa inšpektorat še ni prejel, tako da ga pričakujemo v naslednjih dnevih. Ministrstvo za kulturo ob tem tudi ugotavlja, da takšen nadzor poteka na zakonsko ustrezen način, to je v skladu s področno zakonodajo o prekrških in inšpekcijskem nadzoru. Nadzor po veljavnem Zakonu o medijih pa je urejen nekoliko drugače kot v ZAvMS, saj ga izvaja inšpektorat, Akos pa izvaja le strokovno nadzorstvo nad izvajanjem določb o radijskih in televizijskih programih brez možnosti izreka kazenskih sankcij in inšpekcijskih ukrepov. Tudi zato je Ministrstvo za kulturo, v prvi vrsti pa z namenom povečati hitrost in učinkovitost postopkov nadzora nad radijskimi in televizijskimi programi, v noveli Zakona o medijih predlagalo rešitev, po kateri se vodenje inšpekcijskega nadzora nad izvajanjem zakonskih določb o radijskih in televizijskih programih prenaša na en organ – Akos. S tem sledimo rešitvi iz ZAvMS, ker inšpekcijski nadzor že v celoti opravlja Akos; pa tudi evropski direktivi, po kateri je predvideno, da regulacijo televizijskih programov opravlja neodvisen nacionalni regulatorni program, kar Akos kot neodvisna javna agencija vsekakor je. Hvala lepa.
Violeta Tomić, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora.
Hvala, ministrica, za izčrpno poročilo. Naj razložim še ljudem, ki jim ni popolnoma jasno, zakaj to sprašujem. To vprašanje je izjemno pomembno, kajti zaradi nespoštovanja zakonodaje ostajajo brez dela naši ustvarjalci. Cela serija glasbenikov, igralcev, producentov, režiserjev, medtem ko televizije nemalokrat štejejo v kvoto slovenske produkcije tudi informativni program, resničnostne šove, vedeževalke in podobno. Zaradi dveh ali večletnih zakasnitev v nadzoru Akosa še vedno nimamo podatkov za leti 2012 in 2013 ter deloma tudi ne za 2014. Zato me resnično zanima: Kdaj se bo začel resen nadzor nad predpisanimi deleži, ki jih določa naša veljavna zakonodaja? Hvala.
Ministrica za kulturo mag. Julijana Bizjak Mlakar, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Hvala lepa ponovno za besedo. Glede na ta odgovor, ki sem vam ga dala, vsekakor za leto 2014 je za enkrat videti, da je bil ta nadzor resen. Je pa res, da poteka za eno leto nazaj, da se celotno leto pač zajame. Za leti 2012 in 2013 pa res nimam ta trenutek podatka, kako je ta nadzor deloval. Je pa res ovira to, da imamo dva organa. Upam, da bomo s to novelo zakona – upam, da bo tudi čim prej v Državnem zboru – ta nadzor naredili resnično učinkovitejši; tudi na ta način, da bo postopek od začetka do konca peljal en sam nadzorni organ. Če so bile pomanjkljivosti v letu 2014, trenutno teh podatkov nimam in ne morem temu pritrditi; če so bile, bo seveda ta izboljšava dobrodošla. Hvala lepa.
Dr. Franc Trček, imate besedo, da zastavite vprašanje ministru za finance dr. Dušanu Mramorju ter ministrici za kulturo mag. Julijani Bizjak Mlakar.
Hvala za besedo, predsedujoči. Moje vprašanje je v osnovi kratko, ampak ga bom potem nekoliko razložil. Kaj bo z usodo umetniške zbirke Factor banke? Razlaga – prvi direktor Factor banke gospod Fabio Škopac se je odločil, da ne bo financiral športa kot večina preostalih bankirjev takrat, ampak da bo banka kupovala tedanja aktualna umetniška dela. Kurator tega, če se tako izrazim, je bil dr. Tomaž Brejc. Skozi zgodovino Factor banke do trenutka, ko smo rekli, da jo bomo kontrolirano ugasnili, če se tako izrazim, se je nabralo kar nekaj teh del; skoraj 300, od tega je skoraj 90 del zaklad slovenske likovne, kiparske sodobne produkcije. Čisto mimogrede, če bi nas šlo ducat, kolikor nas je še tukaj notri s strokovci, generalno sekretarko in kolegom Milanom, v preddverje našega balkona, bi tam videli zelo lepo platno z naslovom Materada iz leta 1997 Emerika Bernarda. Ko smo imeli skoraj leto dni nazaj sejo Odbora za kulturo v Mariboru, se je tudi sprožilo to vprašanje, kaj bo zdaj z usodo tega pomembnega zaklada, če se tako izrazim. Takrat so bili celo malo pomisleki; Moderna galerija je seveda kazala neke apetite, da bi to šlo v njihov fundus, da bi tudi v tem pogledu malo decentralizirano nastopali in da bi vsaj del tega fundusa šel v Umetnostno galerijo Maribor. V najboljšem namenu, da se to dogaja, niti nisem tega preverjal in spraševal. Pred kratkim najprej izvem po osebnih kanalih, potem tudi v mediju, da smo se nekako odločili, da bomo to kar prodali za milijon evrov, ali kako že. Zato sprašujem obe ministrstvi, ki se ukvarjata s sanacijo bančnega sistema in s kulturo: Kaj bo z usodo umetniške zbirke Factor banke? Lahko bi zdaj naštel kar nekaj držav, ki so imele takšne in drugačne finančne krize, ampak dejansko ne najdem nobene resne države, ki bi prodajala svoje umetniške zaklade na takšen način, kot očitno to misli zdaj početi Slovenija. Prosim za odgovor. Hvala.
Ministrica za kulturo mag. Julijana Bizjak Mlakar, imate besedo.
Hvala lepa, spoštovani poslanec dr. Franc Trček! V zadnjem obdobju se je posebej v povezavi s posledicami globoke ekonomske krize na trgu pojavilo večje število del in zbirk, ki jih lahko štejemo med zanimivejša s kulturnodediščinskega vidika. Mnogo del, ki jih lahko zasledimo, v času ekonomske konjunkture v državi njenim nacionalnim institucijam, ki za likovno dediščino skrbijo v okviru javne službe, ni bila dosegljivih, saj so njihove cene ob vlaganjih zasebnega kapitala v zasebne zbirke dosegale nedosegljive višine. Že v času ekonomske konjunkture namreč proračunska sredstva, namenjena odkupom likovne dediščine, niso bila določena v zadovoljivi višini. V letu 2009 smo imeli še nekaj čez 700 tisoč evrov namenjenih odkupom, v letu 2013 pa samo še 191 tisoč 470 evrov, medtem ko sedaj ta znesek rahlo povišujemo v letu 2014 in 2015. Mislim, da bo leta 2015 realizacija okoli 250 tisoč evrov, kar pomeni, da s temi sredstvi praktično ne moremo poseči po teh delih. Ker pa se zavedamo, da je v tem obdobju že zaradi opisanih razmer na trgu hkrati zaslediti ogromno količino umetniških del, ki so bila tudi del premoženj nekaterih propadlih gospodarskih družb, za katere odkup s strani države zaradi drastičnega pomanjkanja sredstev na področju kulture, ki so bila v zadnjih šestih letih grozljivo zmanjšana, ni mogoč, smo takoj ob začetku mojega mandata pristopili k uporabi vseh zakonskih možnosti, ki so nam na voljo, za zaščito tega premoženja nacionalnega pomena. V skladu z določbami Zakona o varstvu kulturne dediščine smo imenovali strokovne komisije, sestavljene iz področnih strokovnjakov, ki so pregledale stanje na trgu, in posledično pooblastili tudi pristojne javne zavode, ki so v posameznih gospodarskih družbah, ki so bodisi v postopkih prenehanja bodisi v postopkih prodaje, lahko tudi tujim kupcem, opravili natančne preglede in popise premoženja umetniške in arhivske vrednosti. V primeru banke, ki jo navajate v vašem vprašanju, je bil opravljen tovrstni pregled in posledično tudi razglasitev zbirke z vsemi deli, ki so nacionalnega pomena. Posledično to pomeni, da je tovrstno zbirko mogoče prodati zgolj v celoti, ne nenadzorovano po posameznih delih; poleg tega pa tudi, da tovrstne zbirke ni mogoče odstraniti iz države. To je v danem trenutku brez izdatnih dodatnih finančnih sredstev vse, kar smo lahko na Ministrstvu za kulturo storili. Usoda Factor banke je v tem trenutku jasna do te mere, da bo zbirka zaradi svoje celovitosti lahko prodana zgolj v celoti, predvsem pa ne bo zapustila ozemlja Republike Slovenije. Res je vmes 85 ključnih del, zelo pomembnih, zgodovinsko pomembnih del, ki bi jih ministrstvo želelo prenesti v nacionalni fond. V zvezi s tem smo se obrnili tudi na Ministrstvo za finance, minister Mramor pa bo povedal, kako oni gledajo na to. Hvala.
Besedo ima minister za finance dr. Dušan Mramor.
Hvala lepa. Spoštovani poslanec dr. Franc Trček! Factor banka je samostojna pravna oseba, dokler pač ne bo likvidirana. To pomeni, da sama samostojno razpolaga s svojim premoženjem, tega ne spremeni niti dejstvo, da je država njen edini delničar v tem postopku likvidacije. Delničarji namreč nimajo možnosti oblikovati voljo družbe, katere delničarji so, tako tudi ne morejo odločati o njenem premoženju. Voljo družbe oblikuje njena uprava. Tako je vprašanje, kaj se bo zgodilo z zbirko Factor banke, vprašanje za njeno upravo. Premoženje družbe ob njeni likvidaciji se bo res razdelilo med delničarje, a pred tem morajo biti poplačani vsi upniki družbe. Če bi uprava zbirko pred likvidacijo družbe brezplačno prenesla na Republiko Slovenijo, o čemer smo se pogovarjali, bi s tem poslom lahko oškodovala upnike. Takšno dejanje ne bi bilo le v nasprotju s pravili, ki urejajo delovanje gospodarskih družb, bilo bi tudi izpodbojno. Naj na koncu poudarim, da je umetniška zbirka, kot je že bilo rečeno, pomembna umetniška zbirka, to je ugotovilo Ministrstvo za kulturo in jo zaščitilo; to pa pomeni, da zaradi prodaje zbirke ne bo prišlo do njenega prenehanja, spremenil se bo samo lastnik. Tudi do zdaj je bil lastnik privatni lastnik, to je bila Factor banka.
Dr. Franc Trček, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora.
Hvala za besedo. Lagal bi, če ne bi rekel, da sem odgovora pričakoval. Ampak saj zadeva ni tako preprosta, če malo plastično povem. Jaz zadanem na lotu dva milijona, si kupim to zbirko, si jo bom peljal v klet in jo tam ogledoval, kot si je neke zbirke ogledoval predsjednik hrvatske gospodarske komore. Kakšnega medveda ne bom imel tam nagačenega. Če smo nekoliko resni, zadnje tedne se zelo govori o kulturnem ogrožanju, islamizaciji, gor in dol; zdi se mi, da gre za prepomembne zadeve, edino delničar lahko malo vpliva. Jaz imam kot poslanec možnost, da tudi naslovim vprašanje, dokler je to državna lastnina, na Factor banko, kaj bodo s tem storili; ampak nekako iz odgovorov ministra in ministrice me nekako žalosti, da se mi zdaj tukaj klobasamo o nekih, ne morem drugega reči, pravnih formalizmih, ne pogovarjamo pa se toliko o vsebini. Avstriji se je tudi zgodilo podobno s Hypo banko, na pamet govorim, lahko se pozanimam. Ne vem, če imajo kakšno zbirko, ampak če bi tam imeli 15 Klimtov, nekaj del Kokoschke ter mogoče nekaj videov, posnetih od Nietzscheja, verjemite, da bi Avstrija na uradu predsednika vlade in ministrstvu za kulturo posredovala, da ta zbirka ostane v lasti avstrijske države in da je tudi prezentna različnim generacijam, populacijam. Zato prosim za dopolnitev odgovora: Kako boste vsebinsko ravnali?
Najprej ministrica za kulturo mag. Julijana Bizjak Mlakar.
Lahko rečem, da nas na Ministrstvu za kulturo izjemno skrbi, kako bo z javno dostopnostjo zbirke. Gre za pomembnih 85 del. V zbirki so recimo tudi naslednji avtorji, kot je Metka Kraševec, Herman Gvardjančič, Zdenka Žido, Luj Vodopivec, Tugo Šušnik, Živko Marušič in tako naprej. Ministrstvo za kulturo si želi uresničiti namero in si bomo še prizadevali, kolikor bo v naši moči, ker licitacija poteka do 13. novembra, če bo kakršnakoli možnost, da bi pridobili to zbirko v trajno last Republike Slovenije in da bi jo umestili v ustrezno nacionalno institucijo, to se pravi v Moderno galerijo. Tukaj bomo vprašali tudi Vlado, kaj je s tem. Gre potem za odkup tega dela zbirke, za 85 del od 289; da bi prišli vsaj do tega dela, ki je jedro nacionalnega bogastva. Mi iščemo poti na ministrstvu; če bo pa to možno ali ne, pa ne morem vedeti.
Minister za finance, ali želite? [[Ne.]] Dr. Franc Trček, imate besedo, da zahtevate, da se na naslednji seji opravi razprava o odgovoru.
Seveda zahtevam razpravo o tej tematiki. Lahko rečem, da sem pozorno poslušal gospo ministrico, in je tudi sama sebe nekako zanikala. Najprej smo se pogovarjali o tem, da se zbirka prodaja kot celota, potem pa je rekla, da se išče možnost, da država odkupi teh 85 ključnih del. Malo za šalo, če mogoče to gleda kakšen tajkun, ki ima milijon – prosim, kupite to. V tujini to ni tako redka praksa, da nekdo, ki je obogatel, na ta način to podari tistim, ki so mu z delom omogočili, da je obogatel; tudi kakšen muzej se tako zgradi. Preden se zgodi ta razprava, bom kar odkrito povedal, gre za očeta ene od poslank SMC. Dajte se SMC-jevci pri vaši kolegici podučiti. Upam, da boste, ko bomo glasovali za ta sklep, ta sklep podprli. Ker če se bomo tako vedli glede kulture, če se bomo tako vedli glede Slovenije, bomo kmalu imeli samo holadrija na eni strani, na drugi strani bomo pa iz posestnikov postali – kaj? Pocestnice. Naj se javna razprava o tem izvrši. Hvala za besedo.
Dr. Franc Trček, o vašem predlogu bo Državni zbor odločil v sredo, 21. oktobra 2015, v okviru glasovanj. Miha Kordiš, imate besedo, da zastavite vprašanje ministrici za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anji Kopač Mrak, ki je opravičeno odsotna, ter ministru za finance dr. Dušanu Mramorju.
Hvala za besedo, predsedujoči. V zadnjih 15 letih problem revščine ni bil še nikoli tako zelo pereč, kot je to v današnjem trenutku. Stopnja tveganja revščine je leta 2013 dosegla 14,5 %, kar je največ od leta 2005 naprej, odkar se ti podatki zbirajo po enotni Eurostatovi metodologiji. Lani se tudi ta stopnja revščine ni zmanjšala. Pod pragom revščine je živelo 290 tisoč naših prebivalcev, se pravi državljank in državljanov Slovenije; oziroma 52 tisoč več, kot je bilo to leta 2005. Mislim, da se lahko vsi strinjamo, da so nesprejemljive in ogromne številke. Nekatere kategorije prebivalcev so pa še posebej ogrožene. Po stopnji tveganja revščine v kategoriji starejših od 55 let je Slovenija nad evropskim povprečjem. Posebno ogrožene so enostarševske družine, posebno materinske, kjer je stopnja tveganja revščine dvakrat višja od splošne, še posebej pa je katastrofalen položaj žensk, starejših od 65 let, ki živijo same, kjer je stopnja tveganja revščine trikrat višja od splošne in znaša kar 42,1 %. Direkten ukrep proti revščini je povečanje zneska socialne pomoči. Leta 2009 je Ministrstvo za delo samo izdelalo oceno minimalnih življenjskih stroškov in na podlagi te ocene ugotovilo, da mora začasna socialna pomoč znašati 385 evrov, trajna pa 562 evrov. Letos se bo znesek minimalnega dohodka vrnil na 288 evrov, kot je bil pred uvedbo zloglasnega Zakona o uravnoteženju javnih financ. Ampak to pomeni, da še zmeraj ostajamo za 100 evrov krajši od cilja, ki si ga je ministrstvo postavilo pred šestimi leti. Zato me zanimata odgovora na dve vprašanji: Za koliko bi bilo mogoče dodatno dvigniti znesek minimalnega dohodka, če bi za to uporabili 16 milijonov evrov, kolikor bi jih po podatkih vašega ministrstva pridobili z ohranitvijo četrtega dohodninskega razreda? Koliko sredstev bi bilo potrebnih za dvig minimalnega dohodka iz 288 evrov na 385 evrov? Naj pa tukaj še mimogrede za kontekst dodam, da bi bilo treba odpraviti obremenitve nepremičnin. Ljudje danes marsikje raje životarijo, namesto da bi zaprosili za varstveni dodatek, ker se pač bojijo, da se jim bo oziroma njihovim potomcem država potem usedla na nepremičnino. Je pa ta določba zapisana tudi v koalicijski pogodbi in čakam, da se bo vlada tega lotila razreševati. Hvala.
Dr. Dušan Mramor, minister za finance, imate besedo za odgovor.
Hvala lepa. To vprašanje je bolj namenjeno Ministrstvu za delo, družino in socialne zadeve kot Ministrstvu za finance. Vseeno bom poizkusil, ker ministrice ni, dati celovit odgovor. Dve vprašanji sta neposredni, na kateri lahko odgovorim. Najprej, za dodatno obremenitev proračuna Republike Slovenije za 16 milijonov bi bilo mogoče po splošni oceni MDDSZ osnovni znesek minimalnega dohodka dvigniti na 308 evrov. Za natančnejšo oceno so potrebne dodatne temeljite analize. Drugo vprašanje je bilo, koliko bi bilo potrebno za dvig zneska minimalnega dohodka na 385,08 evrov. Ocena je približno 60 milijonov evrov, za natančnejšo oceno so potrebne dodatne temeljite analize. Bi pa rad povedal, da ne en ne drug ukrep ne bi bil ustrezen ukrep za leto 2016 in še naprej za 2017. Za 2016 je predvideno približno za 200 milijonov več odhodkov državnega proračuna za namene, ki zmanjšujejo tveganje revščine, medtem ko bi bila ta dva ukrepa minimalna. Na drugi strani je treba v skladu z Nacionalnim reformnim programom, ki smo ga sprejeli in poslali tudi v Evropsko unijo, zagotoviti boljše poslovno okolje, v katerem bomo več ustvarili, da bomo lahko tudi zmanjševali tveganje revščine. To je edini način, da ga lahko zmanjšuješ. In praktično nimamo nobenih proračunskih ukrepov, ki bi imeli neposreden vpliv na višino proračunskih izdatkov, s katerim bi podprli gospodarstvo. Teh 16 milijonov je edini tak ukrep, pri tem ko smo 200 milijonov namenili za zmanjševanje tveganja revščine. Teh 16 milijonov naslavlja vprašanje konkurenčnosti slovenskega gospodarstva tam, kjer smo najmanj konkurenčni, in to je pri relativno najbolj produktivnih, pridnih, pametnih, izobraženih zaposlenih. In ukinitev tega je kaplja v morje v primerjavi s tistim, kar namenjamo v predlogu proračuna za socialo. Druga ključna stvar pa je, da skladno z Zakonom o socialno varstvenih prejemkih prejemnik denarne socialne pomoči in varstvenega dodatka ne more biti v ugodnejšem položaju od tistega, ki si sredstva za preživetje zagotavlja z delom ali na podlagi pravic iz dela. Z dvigom osnovnega zneska na 308, še bolj pa seveda na 385, evrov bi porušilo razmerje do minimalne plače, kar bi pomenilo, da bi bili prejemniki denarne socialne pomoči in varstvenega dodatka v ugodnejšem položaju od tistih, ki si sredstva za preživetje zagotavljajo z delom ali na podlagi pravic iz dela. Opozoriti je treba tudi, da mora minimalni dohodek, ki je podlaga za denarno socialno pomoč, temeljiti na minimalnih potrebah oziroma minimalnih življenjskih stroških ter mora izpolnjevati dve pomembni zahtevi – zadovoljevati mora osnovne potrebe in ne sme povzročati izgube motivacije za delo. Višina minimalnih življenjskih stroškov se na podlagi Zakona o socialno varstvenih prejemkih ugotovi na podlagi primerljive metodologije najmanj vsakih pet let. Osnovni znesek minimalnega dohodka v višini 385 evrov, ki ga omenjate, pa je bil ugotovljen na podlagi raziskave o minimalnih življenjskih stroških, ki jo je izdelala dr. Nada Stropnik s sodelavci z Inštituta za ekonomska raziskovanja junija 2009 na podatkih iz leta 2009. To je bilo praktično prvo leto, ko smo dosegli vrhunec. To je začetek krize, tik pred krizo. Glede socialne varnosti naj vam dam nekaj primerov, kaj smo naredili za teh 200 milijonov: izredno uskladitev pokojnin, deloma so se odpravile omejitve na področju otroških dodatkov, povišala se bo osnovna višina minimalnega dohodka ter zato tudi posledično te prejemki. Če navedem še na področju državnih štipendij, se deloma sprosti omejitev za upravičence iz petega dohodkovnega razreda. Prav tako se kot novost začenja izvajanje štipendiranja za deficitarne poklice. To bi bil moj odgovor na vaša vprašanja.
Miha Kordiš, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora.
Najlepša hvala za besedo, predsedujoči. Ukinitev četrtega dohodninskega razreda ni podpora gospodarstvu, ampak je podpora najbogatejši strati ljudi v tej družbi, zelo pogosto so to privilegirani sloji, menedžerji in podobno. Nikakor pa ukinitev četrtega dohodninskega razreda avtomatsko ne pomeni podpore gospodarstvu. To je čisti mit in čista propaganda. Dodatno je propaganda tudi to, da Slovenija nima konkurenčnega gospodarstva že kar nekaj časa. Vodimo presežek na tekočim računu plačilne bilance, kar pomeni, da je naše gospodarstvo v primerjavi z marsikaterim drugim, vsaj v tem trenutku, konkurenčno tekmo že dobilo. Če hočemo pa tako strukturno pozicijo vzdrževati oziroma jo še izboljšati, pa to pomeni kvalitativne preskoke v strukturi gospodarstva, v globalni delitvi dela za področje Slovenije; in ne dodatne davčne razbremenitve, ki lahko prehod h kvalitativnemu preskoku financiranju. Kar se tiče vašega odgovora, bi pa rad izpostavil to, da se zavedam, da tak izračun ni lahka stvar da ne more biti linearen, ampak vseeno bi želel dodatno pojasnilo. Predvsem me zanima: Koliko novih prejemkov naj bi bilo na račun povečanega cenzusa? Omenili ste pač številko, da bi bilo treba 60 milijonov evrov, če naj dvignemo denarno socialno pomoč, začasno denarno socialno pomoč na človeka vredno življenja, vsaj na neki minimalni ravni. In če je ta dvig problem v relaciji do minimalne plače, potem je problem z minimalno plačo. Pa dvignite samo minimalno plačo, namesto da jo problematizirate. Kar se tiče argumentov, da ljudje z dostojno socialno pomočjo izgubljajo motivacijo za delo, pa lahko rečem samo, da ostajam brez besed, postajam zgrožen. Če je treba ljudi pahniti v revščino zato, da so motivirani za delo, pomeni, da je problem na njihovem delovnem mestu, ne pa na strani njihovega dohodka. Hvala.
Minister za finance dr. Dušan Mramor, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Jaz skoraj nisem zaznal dodatnega vprašanja, ker na obe vprašanji sem odgovoril – 16 milijonov do 308 evrov in 60 milijonov. Ti dve oceni sta narejeni grobo in bi jih moralo natančno narediti na Ministrstvu za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti, kjer imajo natančne podatke. Z vidika Ministrstva za finance težko dam bolj poglobljeno analizo. Druga stvar, ki bi jo pa rad še omenil, je pa to, da ni edini dejanski primerljivi podatek o tem, kako je delo davčno obremenjeno v Sloveniji. Je podatek, ki govori o tem, da imamo pri povprečni plači v Sloveniji približno povprečno obremenitev – davčni vijak, kot ga ima Evropska unija. Bolj kot gremo od povprečja navzgor, večji je ta davčni vijak. Če želimo imeti in obdržati v Sloveniji tiste, ki imajo največ znanja, ki lahko največ pripomorejo k produktivnosti v podjetjih in zato tudi omogočajo največje povečanje plač, konec koncev, ker bo več dodane vrednosti, ti imajo največji davčni vijak. Zato nam strokovnjaki odhajajo, cela podjetja odhajajo in ne dobivamo strokovnjakov iz tujine. Če želimo na dolgi rok imeti še nižje tveganje revščine, že zdaj imamo podpovprečno, in če želimo imeti višje plače in pokojnine brez razbremenitve na tem področju, kjer smo nekonkurenčni, tega ne bomo mogli doseči. Hvala lepa.
Miha Kordiš, imate besedo, da zahtevate, da se na naslednji seji opravi razprava o odgovoru.
Tako je; vsekakor bi želel razpravo o odgovoru, ker se je gospod minister v veliki meri, zlasti v kontekstu, s katerimi je odgovarjal na moje vprašanje, direktnemu vprašanju v resnici izogibal. Nadaljeval je z neko neoliberalno propagando, nikakor ni bil pripravljen produktivno vstopiti v nek dialog, kako nasloviti socialno vprašanje pri nas skozi davčne mehanizme, skozi redistributivne mehanizme, ki jih ima država na voljo. Minister je podal zneske, kot jih je podal, kot da bi šlo za nekaj popolnoma nemogočega; v resnici pa lahko v Združeni levici takoj naštejemo dva ukrepa, ki lahko socialno stisko slovenskega človeka naslovita neposredno in bi povečala proračunske prihodke za 100 milijonov evrov. Takoj za začetek, če znižamo mejo četrtega dohodninskega razreda na 4 tisoč 400 evrov bruto mesečne plače, povečamo prihodke za 30 milijonov. In če vrnemo stopnjo davka od dobičkov pravnih oseb iz 17 % na 20 %, lahko računamo na dodatne prihodke 75 milijonov evrov. To so prve ocene, prve številke; ampak je rang velikosti, s čimer operiramo, pravi. S tem bi imeli socialne izdatke in dvig socialnih izdatkov pokrit. Kar se tiče pa navedb, da naša progresivna obdavčitev plač sankcionira najbolj pridne, najbolj kreativne, najbolj ustvarjalne sektorje te družbe – to ni res. To so obdavčitve menedžerske strate, menedžerske klase; ne pa strokovnjakov. Prosim lepo, pokažite mi inženirja oziroma rad bi videl celo hordo visoko usposobljenih inženirjev, ki jih odganja stran četrti dohodninski razred. Ne vem, če boste našli kaj prida takšnih inženirjev v naši družbi, ki bi padli v četrti dohodninski razred. Zakaj ne? Zaradi tega, ker jim točno ti ljudje, ki pa padejo v četrti dohodninski razred, kot so to menedžerji, ne dajejo takšne plače, kot bi si jo zaslužili; in jim ne dajejo takšne plače, kot jo njihova produktivnost terja. In tega ukinitev četrtega dohodninskega razreda na noben način ne bo rešila in na noben način sploh ne bo naslovila. Ponovno smo soočeni z golo propagando v korist kapitala in na škodo delovnih ljudi. Pa še nekaj, kar se tiče davčnih prihodkov v Sloveniji in njihove strukture; naši davčni prihodki so v primerjavi z Evropsko unijo strašno regresivni. Veliko več davčnih prihodkov v Evropski uniji je ustvarjenih skozi progresivne in ne skozi regresivne davčne mehanizme. Bolj je treba zaostriti dohodninsko lestvico navzgor in znižati je treba davek na dodano vrednost, če se bolj preprosto izrazim. Hvala.
Miha Kordiš, o vašem predlogu bo Državni zbor odločil v sredo, 21. oktobra 2015, v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda, ki jo bomo nadaljevali v sredo, 21. oktobra 2015, ko bo Državni zbor v okviru glasovanj odločal o predlaganih sklepih. Prekinjam tudi 12. sejo Državnega zbora, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 9. uri.