Spoštovani kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Začenjam 63. izredno sejo Državnega zbora, ki je bila sklicana na podlagi drugega odstavka 20. člena, prvega odstavka 58. člena in prvega odstavka 60. člena ter 93.a člena Poslovnika Državnega zbora in na podlagi odločitve Kolegija predsednika Državnega zbora, sprejete na 95. seji 19. 2. 2021. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednji poslanke in poslanci: Tina Heferle od 12.30 do 17. ure, Marjan Šarec od 13. ure dalje, Matjaž Han, Rudi Medved, Samo Bevk do 14. ure, dr. Franc Trček, Franc Breznik, Luka Mesec, Marijan Pojbič in mag. Dejan Kaloh. Do roka, ki ga je na podlagi tretjega odstavka 93.a člena Poslovnika Državnega zbora določil Kolegij, sodelovanje na seji izven sedeža Državnega zbora z uporabo aplikacije za seje na daljavo ni najavila nobena poslanka ali poslanec. Na sejo sem vabil predsednika Vlade, ministrice in ministre ter v. d. generalne sekretarka Vlade k 1. točki dnevnega reda, predstavnika 5 tisoč volivk in volivcev, mag. Gregorja Kosa in Jureta Pogačnika, k 8. točki dnevnega reda, predstavnika Državnega sveta k 10. točki dnevnega reda, predstavnika Sindikata delavcev migrantov Slovenije kot predstavnika 5 tisoč volivk in volivcev k 12. točki dnevnega reda, gospo Lučko Böhm, predsednico skupščine Zavoda za zdravstveno zavarovanje Slovenije k 21.a točki ter predstavnike Vlade k vsem točkam dnevnega reda. Vse prisotne lepo pozdravljam! V skladu z drugim in četrtim odstavkom 93.a člena Poslovnika Državnega zbora dnevni red seje Državnega zbora na daljavo določi Kolegij predsednika Državnega zbora s sklicem, zato o njem ne bomo glasovali. Iz tega razloga Državni zbor tudi ne bo odločal o predlogu poslanskih skupin SD, LMŠ, Levica in SAB z dne 25. 2. 2021 za umik 13. točke z dnevnega reda seje. Prehajamo na 1. TOČKO DNEVNEGA REDA – VPRAŠANJA POSLANK IN POSLANCEV. V zvezi s to točko dnevnega reda sem v poslovniškem roku prejel pisne prijave 37 poslanskih vprašanj. Vrstni red postavljanja poslanskih vprašanj je določen v skladu z 244. členom, drugim odstavkom 245. člena in 247. členom Poslovnika Državnega zbora. Na prva tri vprašanja poslank in poslancev opozicije ter na vprašanje poslanke vladajoče koalicije bo odgovoril predsednik Vlade. Vsak poslanec oziroma poslanka ima za postavitev vprašanja na voljo tri minute. Predsednik Vlade, ministrice in ministri odgovorijo na vprašanje v največ petih minutah. Če je vprašanje postavljeno več ministrom, imajo vsi skupaj na voljo pet minut za odgovor. Poslanec, ki ne bo zadovoljen z odgovorom, lahko zahteva dopolnitev odgovora, ne more pa postaviti dodatnega vprašanja. Poslanke in poslance prosim, da ste na to pozorni. Obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora poslanec predstavi v dveh minutah. Dopolnitev odgovora pa sme trajati največ tri minute. Poslanec, ki je postavil vprašanje, lahko zahteva, da se na naslednji seji opravi razprava o odgovoru predsednika Vlade, ministrice ali ministra. O tem odloči Državni zbor brez razprave in obrazložitve glasu. Ob tem vas še posebej opozarjam, da je treba takšen predlog izrecno podati in se pri tem osredotočiti le na njegovo obrazložitev, ne pa postopkovnega predloga uporabiti za vsebinsko razpravo v zvezi s postavljenim vprašanjem. V primeru, da poslanec na postavljeno vprašanje danes ne bo dobil odgovora, mu morajo predsednik Vlade, ministrica ali minister v 30 dneh predložiti pisni odgovor. Poslanec, ki je postavil vprašanje, na katerega ni bilo odgovorjeno, lahko izjavi, da vztraja pri ustnem odgovoru. V tem primeru bom vprašanje uvrstil na naslednjo redno sejo Državnega zbora. V zvezi s to točko so se za danes opravičili dr. Anže Logar, minister za zunanje zadeve, dr. Jože Podgoršek, minister za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano, od 16.45 do 17.45 ter Janez Cigler Kralj, minister za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti, Zdravko Počivalšek, minister za gospodarski razvoj in tehnologijo, od 16. do 18. ure ter mag. Andrej Šircelj, minister za finance, od 18.30 do 21. ure. Na e-klopi je objavljen pregled poslanskih vprašanj, na katera v poslovniškem roku ni bilo odgovorjeno. Prehajamo na predstavitev poslanskih vprašanj. Na prva štiri vprašanja bo odgovarjal predsednik Vlade Janez Ivan Janša. Prva bo vprašanje postavila mag. Alenka Bratušek.
Hvala za besedo in lep pozdrav vsem! »Z novim zadolževanjem ne kršite samo človekovih pravic tistih, ki morajo sedaj prekomerno plačevati ali pa 91 tisoč ljudi, ki so izgubili delo, ampak tudi človekove pravice prihodnjih generacij, tudi še nerojenih, ki bodo plačevale te račune,« poudarja predsednik SDS. Tako ste zapisali na spletni strani stranke SDS pred leti. Danes, ko vlado vodite vi, je Slovenija zadolžena kot še nikoli, 82,5 % bruto domačega proizvoda, nekaj več kot 36 milijard evrov je znašal javni dolg konec lanskega leta. Najvišje kadarkoli v samostojni Sloveniji. Vsak Slovenec je zadolžen več kot 18 tisoč evrov. To so podatki, to so dejstva. Zanima me, predsednik Vlade: Kaj se je spremenilo, da danes to ni takšen problem, kot je bil pred leti? Leto dni je, od kar ste prevzeli vlado, in dejstvo je, da je za nami in vami zelo težko in nenavadno leto, ki ga je zaznamoval virus. Ogromno ukrepov je bilo treba sprejeti, ukrepov za zajezitev virusa in veliko ukrepov za pomoč ljudem in gospodarstvu. So bili vsi ti ukrepi pravi in učinkoviti? Bi se dalo stvari narediti bolje? Sama sem si velikokrat postavila to vprašanje. Ste se vi kdaj vprašali, kaj ste naredili narobe, da Slovenija beleži nadpovprečno umrljivost zaradi covida, pravzaprav smo skoraj najslabši? Ste se kdaj vprašali, zakaj so morale biti naše šole zaprte najdlje oziroma dlje kot po ostali Evropi in praktično najdlje? Zakaj smo našim otrokom vzeli več, kot je bilo potrebno? Vem, da je v krizi potrebno sprejemati težke in nepopularne ukrepe in Slovenija je bila v zadnjem letu res v težki situaciji. To je dejstvo. Ampak prav to dejstvo vas še bolj obvezuje, da odločitve sprejemate preudarno in s tehtnim premislekom. Ogromno ukrepov, ki so ljudi omejevali, na eni strani, in veliko ukrepov, ki bi ljudem in gospodarstvu morali pomagati, na drugi strani. Pa so bili učinkoviti, se sprašujem? So bili rezultati takšni kot ste jih predvidevali? Kaj je šlo narobe, da je Slovenija v drugem valu popolnoma zavozila in kaj bo drugače, če se oziroma ko se nam bo zgodil tretji val?
Hvala lepa. Predsednik Vlade, imate besedo za odgovor.
Hvala lepa za vprašanja. Kaj se je spremenilo od takrat, ko je bil ta citat izrečen? Spremenile so se obrestne mere in spremenilo se je mednarodno in domače okolje. Druga stvar, ki se je spremenila, je to, da denar, ki smo si ga mi izposodili v lanskem letu, je šel ljudem in gospodarstvu za ohranjanje novih delovnih mest, denar, ki ste si ga vi izposodili takrat, ko sem jaz izrekel ta citat, pa je šel za reševanje bank, med njimi tudi dveh tajkunskih bank, v katere ste dali pol milijarde evrov, da se tisti, ki bi sicer morali takrat v stečaj, če bi bil ta dolg iztirjen, danes vozijo v jahtah, porschejih in si kupujejo vile po Ljubljani. V lanskem letu se je Slovenija zadolžila, ni se zadolžila nadpovprečno. Mislim, da je naša zadolžitev nekje pod povprečjem Evropske unije, tudi mislim, da krepko pod povprečjem evropske monetarne unije oziroma evroobmočja, in zadolžili smo se zelo poceni. Izdali smo celo obveznice z negativno obrestno mero, kar pomeni, da bodo davkoplačevalci vrnili manj, kot smo si izposodili. Vi pa ste si izposojali z obrestno mero po 5 do 7 %. Poleg tega niste želeli sprejeti poceni denarja iz evropskega mehanizma za reševanje bank, ker so s tem denarjem seveda prišli tudi pogoji, na podlagi katerih teh tajkunskih bank ne bi mogli sanirati, ampak ste ves denar za sanacijo bank obesili na pleča slovenskih davkoplačevalcev in tudi prihodnjih rodov. To je ta razlika. Na laži o tem, da v Sloveniji največ ljudi umre zaradi covida pa da so šole najdlje zaprte, pa ne bi še enkrat odgovarjal, ker so že patetične.
Hvala lepa. Kolegica Bratušek, imate besedo za zahtevo za dopolnitev odgovora.
Najlepša hvala. Jaz sem sicer želela, da bi predsednik povedal, kaj bo v prihodnosti drugače, ampak je treba nekaj dejstev vrniti. Gospod Janša, najvišjo obrestno mero kadarkoli v naši državi ste dosegli vi leta 2012, in to 5,5 %. To so preverjeni podatki. Dejstvo je, da je število umrlih na milijon prebivalcev tisoč 829. Povprečje Evropske unije je tisoč 209, v Nemčiji, na primer, 826. Koliko so šole zaprte? Ta graf, jaz mislim, da pove več, kot povedo vse besede. To so dejstva, in to so številke. Kar se tiče pa leta 2013 in sanacije bank pa neštetokrat ponavljam, in še enkrat bom, ko sem jaz vstopila v slovensko politiko, so bile banke že enormno zadolžene. Največja bančna luknja, največji krediti, ki smo jih morali sanirati, so nastajali v času prve Janševe vlade v letih 2006, 2007 in 2008. Največja podjetja, ki jih je bilo treba reševati – Zvon 1, Zvon 2, T-2, Vegrad, in še bi lahko naštevala, politično ne bom govorila, kam sodijo. Ampak moj namen danes je bil, da bi govorili o tem, kaj bo v prihodnosti drugače, ne da se vedno znova, vedno znova obračate nazaj. Jaz mislim, da si Slovenke in Slovenci zaslužijo, da stopite pred njih in poveste, kaj je v tem drugem valu šlo narobe, ker očitno, če smo najslabši v več stvareh, je nekaj šlo narobe. In se vsi skupaj potrudimo, da če pride do tretjega vala, situacija ne bo takšna. Preveč ljudi je umrlo, predolgo smo imeli zaprte šole in resnično, predsednik vlade [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Predsednik Vlade, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Samo odgovarjam na vprašanje. Če se vprašanja nanašajo na preteklosti in se vprašanje začne s citatom iz preteklosti, potem verjetno imam pravico na to odgovarjati. Intonirate pa temo vi, ker vi najavljate in postavljate poslansko vprašanje. Kar se tiče najdlje zaprtih šol, lahko vsak svoj graf pokaže. Dejstvo je, da Slovenija ni imela najdlje zaprte šole v Evropi v času epidemije. Že sosednja Italija jih je imela dlje zaprte, bistveno dlje. Poleg tega so pač različni pristopi. Ali je šola, kjer učenci gredo en dan na teden v šolo, ostale dni so pa doma, ali je zaprta ali odprta, to je tudi vprašanje. Dejstvo pa je, da v Sloveniji ni bil izgubljen niti en šolski dan, ker se je Ministrstvo za šolstvo organiziralo tudi za drugi val in pripravilo vse potrebne programe za to, da so se lahko otroci in dijaki šolali na daljavo. Res je, da to ni isto, je pa to vseeno bistveno več od tega, da so šole zaprte, kot pravite. Šolsko leto ni izgubljeno in če bo kaj manjkalo, se ga da tudi podaljšati, če je to takšna katastrofa. Jaz mislim, da bodo šolniki navdušeni nad tem in da bodo to z veseljem naredili. Kar se tiče mrtvih. Prvič, vsak, ki je umrl, je preveč. Vsak, ki bi ga lahko rešili, je preveč, in vsako smrt absolutno obžalujemo. Preštevati pa morate prej, preden je epidemija končana, in delati statistike in se v zvezi s tem, bom rekel, politično izpostavljati, je pa kratkovidno. Glejte, v zadnjih dneh imamo število mrtvih tam okrog 10 na dan, kar je veliko. Ampak Nemčija, ki ima bistveno boljši zdravstveni sistem, jih ima med 500 in 600 na dan. Statistike bodo nekaj veljale takrat, ko bo epidemija končana, upajmo, da kmalu, in takrat se bodo stvari lahko preverjale. Tudi ne drži, da v Sloveniji največ ljudi umre zaradi covida na svetu ali v Evropi ali ne vem, kateri graf ste kazali. Od teh, ki zbolijo, slovensko zdravstvo pozdravi več ljudi kot nemško zdravstvo. In je to govorjenje žalitev za tiste, ki se trudijo noč in dan. Zakaj ste pa pozivali proti nošenju mask sredi drugega vala, je pa vaš problem.
Hvala lepa. Mag. Bratušek, imate besedo za postopkovni predlog.
Več kot samo pomembna tema, kaj je šlo v drugem valu narobe in kaj je treba v prihodnosti delati drugače, zato predlagam, da se o tem opravi razprava v Državnem zboru. Vse številke, ki sem jih pokazala, so dejstva. So dejstva. In dejstvo je, da je v naši državi umrlo nadpovprečno veliko ljudi. Ja, vsakega je škoda, za vsakega je tudi meni žal, zato bi pa želela, da se o tem pogovorimo in da ugotovimo, kateri ukrepi so bili sprejeti, pa niso učinkovali in delovali. Dejstvo je tudi, da je Slovenija zadolžena največ v svoji zgodovini, 82,5 % znaša dolg. Se pravi, da je manevrskega prostora za pomoč ljudem in gospodarstvu ostalo malo. Pol milijarde je znašal proračunski primanjkljaj samo v mesecu januarju. Tudi to je zgodovinsko visok primanjkljaj. Takšnega v Sloveniji v enem mesecu še ni bilo. Zato me in zato nas v SAB skrbi, da zmanjkuje manevrskega prostora za pomoč ljudem in gospodarstvu, gospodarstveniki opozarjajo, da ko bodo prenehali veljati ukrepi čakanja na delo, nadomestila, bodo morali odpuščati. 91 tisoč 499 ljudi je bilo brezposelnih konec januarja, 100 tisoč brezposelnim se približujemo. Vse to so preverljivi podatki. Že večkrat sem povedala, da pri številkah boste mene zelo zelo težko našli na laži. Vse to so številke, ki ne navdajajo ne nas, ne ljudi z upanjem, da bomo v morebitnem tretjem valu lahko delali drugače in da bo situacija bistveno boljša, kot je bila v drugem valu. V drugem valu, to pa upam, da si lahko vsi skupaj priznamo, smo bili na žalost neuspešni. Verjemite, tudi sama bi si želela, da bi se vlada z drugim valom spopadala bistveno, bistveno bolje.
Hvala lepa. O vašem predlogu bo Državni zbor odločil v sredo, 3. marca 2021, v okviru glasovanj. Naslednji bo vprašanje predsedniku Vlade postavil Zmago Jelinčič Plemeniti.
Hvala lepa. Skrajni čas je, da se odprejo gostinski lokali. Že več kot štiri mesece je vse zaprto, gostinci so obupani, ljudje so živčni, nervozni in potrebujemo druženje. Gostinstvo pravzaprav spada v eno najbolj prizadetih gospodarskih panog v Sloveniji, zato je smiselno, da glede nato, da je več kot tisoč 300 lokalov za strežbo hrane in pijače zaprtih in da približno 15 % gostincev ne bo več odpiralo lokalov, mislim, da je zadeva zelo zelo pomembna, da se to odpre in revitalizira. Vsi lokali in restavracije, ki so bili v vmesnem času lansko leto odprti, so upoštevali vse ukrepe. Ravno tako tudi gostje v teh lokalih. Nosili so maske, mize so bile v razmaku meter in pol do dva metra, razkužila so bila na mizah, na vhodih, na izhodih, na vecejih, redno je bilo zračenje, razkuževanje in nihče se ni tam okužil. Zdaj se pa ljudje družijo po garažah in drugih zasebnih prostorih, kjer zagotovo ne upoštevajo ne omejitev, ne mask, ne varnostnih, ne higienskih ukrepov ali pa se družijo na raznih politikantskih shodih brez mask. Tam pa res prihaja lahko do okužb. Zato mislim, da bi bilo smiselno nekaj narediti. Predlagal bi, da se najprej odprejo terase, recimo do 21. ure, s tem, da se omejitev gibanja ukine in da se dvigne vsaj na 22. uro, ne pa tako zgodaj, kot je zdaj. Pri odprtju morajo biti upoštevani vsi higienski in varnostni ukrepi – razdalja med mizami, razkužila, čiščenje, razkuževanje miz, stolov in podobnih zadev. Tudi odlok, po katerem je dovoljeno združevanje največ desetih oseb, se v tem primeru ne bi mogel upoštevati. Recimo, če za eno mizo sedi 5 oseb, za drugo pa 6 oseb, potem tukaj tega ne bi smeli upoštevati. Obdržali pa bi tisto prepoved zbiranja za točilnim pultom. Še en nesmisel je tukaj. Recimo, gostinci ne smejo prodajati alkohola. Ne vem, zakaj. To je tako kot prohibicija 20. letih v Združenih državah. In zdaj, recimo, nekdo pride nekaj pojest, pa ne more popiti zraven enega piva. Pico mora nesti s sabo pa jo nekje za vogalom jesti, potem mora pa na pumpo, da si kupi eno piksno piva. Tudi to je treba urediti, kajti to pač ne gre skupaj. Kar se tiče strežbe hrane. Na kosilo po navadi hodijo družine skupaj, ožji družinski člani, sodelavci, skratka, tisti ljudje, ki se že tako ali tako družijo in so v okviru istega mehurčka. Ti ukrepi, mislim da, zdaj [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Predsednik Vlade, imate besedo za odgovor.
Hvala lepa. Glejte, ne poznam države v Evropi, ki bi imela podobno povprečno število okužb na dan, kot jih imamo mi, in bi imela gostinske lokale odprte. Mogoče je kje kakšna, ker nekatere države sem in tja malo eksperimentirajo, ampak ob tej dnevni incidenci oziroma štirinajstdnevni ali pa tedenski, če hočete, mislim, da tega ni nikjer. Je pa res, da je gostinstvo, hkrati s turistično branžo, industrijo srečanj, organizacijo dogodkov in tako naprej med najbolj prizadetimi, da to traja že dolgo časa, tudi velik delež teh pomoči, ki jih namenjamo, gre tej panogi. Se pravi, nihče ni brez pomoči. Je pa seveda nekaj drugega, če ti lahko delaš in služiš in se razvijaš ali pa si odvisen od državnih pomoči in niti ne veš, koliko časa bo to trajalo. Tako da povsem razumemo to situacijo. Je pa seveda treba pri tem stanju, ki ga imamo, glede na število okužb, glede na pojav novih verzij virusa, tehtati, kaj je prioriteta. Tudi tukaj v tem državnem zboru poslušamo različne poudarke glede prioritet. Virus se ne širi sam, virus se širi z stiki in omejevanje širjenja virusa pomeni omejevanje širjenja stikov, omejevanja stikov, še posebej rizičnih. Po enem letu približno vemo, koliko kakšna dejavnost prispeva k rizičnim stikom. Epidemiologi temu sledijo in oni tudi narekujejo vladne ukrepe. Ko je treba tehtati med šolami in gostilnami, potem običajno pretehtajo šole, glede na samo prioriteto. Res pa je, da smo računali, da bomo lahko nekatere turistične, predvsem gostinske dejavnosti, odpiranje teras na prostem, postopoma lahko sproščali v regijah, ki bodo boljše. Računal smo, da Primorska ali pa Obala, ki je bila v prvem valu daleč najboljša tudi zaradi klimatskih razmer in tako naprej, da bo prva regija, kjer se bodo tudi te dejavnosti lahko sprostile. Žal pa danes gledamo sliko Obalno-kraške regije, ki je štirikrat slabša od, recimo, Posavja, ki je v drugem valu dolgo časa imelo najslabšo sliko. Vreme ni boljše v Brežicah kot v Kopru, je pa očitno bilo vprašanje odgovornosti drugače tretirano na Obali kot v Posavju, kjer so potem, ko so imeli hudo situacijo jeseni, vendarle začeli ravnati drugače. Od nas je odvisno, poglejte, izključno od nas je odvisno, kdaj bodo terase odprte, kdaj bodo gostilne odprte in tako naprej oziroma kako hitro bodo odprte. Ni pa to nobena garancija za to, da bo to potem tako tudi ostalo do konca leta. Sedaj smo nekje v stagnaciji na izhodu iz drugega vala. V Evropi so močno razširjene nove verzije virusa. Tudi pri nas smo, na žalost, bom rekel, uspešno ali pa so nekateri uspešno uvozili južnoafriško verzijo, ki poleg tega, da je bolj kužna, je tudi bolj odporna na cepiva. Britanski sev je praktično povsod po Evropi. Poglejte, kaj se dogaja na Češkem. Češka je danes angažirala vojsko za boj proti covidu oziroma za nadzor. Glede tega moramo biti pač pripravljeni na preizkušnje tudi tako imenovanega tretjega vala. Je pa od nas odvisno, kako hud bo in neka tveganja v smer prehitrega odpiranja pač niso na mestu.
Hvala lepa. Kolega Jelinčič, imate besedo za zahtevo za dopolnitev.
Jaz bi dal kot primerjavo sosednje države. Hrvaška bo danes, 1. marca, odprla terase gostinskih lokalov in restavracij, odprto bo od 6. do 22. ure. Razdalja med mizami 3 metre, med stoli pa meter in pol. Hoteli pa zasebne namestitve so pa že odprte. V Srbiji je ravno tako. Lokali, splavi, restavracije so odprti do 20. ure, seveda ob upoštevanju vseh ostalih ukrepov, medsebojne razdalje in tako naprej. V Bosni je več ali manj odprto vse. V Italiji gre za postopno odpiranje po deželah in lokali so odprti do 18. ure, seveda ob razkuževanju, za mizo največ štiri osebe iz istega gospodinjstva in tako naprej. Še ena zadeva je zelo pomembna, to stanje ljudi v državi. Ljudje so vedno bolj razburjeni, živčni, zadeve eskalirajo na raznih področjih in mislim, da je to tudi ena od zadev, ki jo moramo upoštevati. Mislim, gospod predsednik, da po štirih mesecih bi mogoče sedaj lahko že malo vsaj te gostinske lokale sprostili, vsaj tiste na prostem.
Hvala lepa. Predsednik Vlade, če želite dopolniti odgovor.
Države, ki ste jih omenjali, da imajo te stvari sproščene, imajo število okužb na dan tam nekje pod 200. Hrvaška mislim da celo pod sto, če je statistika prava. Vsaj nedavno je bilo še tako. To pomeni, da je virus redek in da je tveganje manjše ob tem sproščanju. Število okužb v Sloveniji je v povprečju na dan med 700 in 800, in to pomeni, da je virus praktično povsod in vsako sproščanje ga dodatno razširi. Češka je tudi odprla gostinske dejavnosti ob novem letu, po novem letu deloma zaradi razlogov, ki ste jih vi omenjali, se pravi psiholoških in tako naprej, danes imajo izredno stanje, ko so morali poklicati vojsko, ker vedno pridejo drastične posledice, se pravi število obolelih, število hudo obolelih in umrlih z zamikom. Tako da naredimo vse, da bomo prišli na rumeno, kar se tiče epidemiološkega stanja, in takrat lahko računamo, da bomo lahko sproščali takšne stvari, kot so terase gostinskih lokalov. Do takrat bi bilo pa to nerazumno tveganje oziroma ne poznam epidemiologa v Sloveniji, ki bo to podprl.
Hvala lepa. Postopkovni predlog, kolega Jelinčič.
Hvala. Upam, da bo Vlada razmislila o teh ukrepih, da jih bo v skladu s strokovnimi merili, ki so tudi dostikrat kontradiktorna in se iz dneva v dan spreminjajo. Mislim, da bi bilo fino, da Vlada razmisli o opustitvi takega ostrega sistema zapiranja. Vendar ker gre v tem mojem vprašanju bolj za pobudo kot za vprašanje, zato ne potrebujem dodatne razprave v Državnem zboru.
Potem pa naslednjič prosim, da ne izrabljate časa za postopkovni predlog. Naslednji bo vprašanje postavil Marjan Šarec.
Hvala za besedo. 25. maja 2020, ste na ustno poslansko vprašanje odgovorili, navajam: »Če se epidemija eventualno v drugem valu ponovi v enakem ali hujšem obsegu, kot je bila spomladi, potem lahko špekuliramo zdaj, kakšne ukrepe bo treba še sprejemati in kakšna bo nova javnofinančna normalnost v Sloveniji in Evropi. Ampak delamo na tem, da se to ne bi zgodilo.« No, to se je zgodilo, drugi val je bil bistveno hujši kot prvi, čeprav je pri teh vaših valovih tudi treba biti previden, ker ne vemo, ali je to en val skupaj ali je več različnih, ker glede na zmedenost ukrepov je težko vedeti, ampak kakorkoli, vprašanje je pa naslednje: Ali Vlada načrtuje v prihodnje kakšne reze v prejemke ljudi, torej tako imenovano varčevanje? In če da, kdaj?
Hvala lepa. Predsednik Vlade, imate besedo.
Tega ne načrtujemo, nobenih rezov ne načrtujemo. Načrtujemo okrevanje v lanskem letu. Zdaj imamo tudi že podatke o gibanju bruto domačega proizvoda v lanskem letu, o številu brezposelnih in drugih makroekonomskih kazalcih, tako da lahko rečemo, da se je makroekonomsko leto v letu 2020 v Sloveniji končalo bistveno bolje od te napovedi iz maja in bistveno bolje od napovedi Evropske komisije v istem času. V Sloveniji je bil takrat napovedan padec mislim da 7,1 % bruto domačega proizvoda. Nekaj dni nazaj je bil objavljen uradni podatek Zavoda za statistiko, da je bil padec 5,5 %, se pravi, da za okrog 20 % je bila situacija boljša, kot je napovedala Evropska komisija, in to kljub hudemu drugemu valu. Mimogrede, hud drugi val so imele v glavnem vse tiste države, ki so v prvem valu prišle bolje skozi, tudi zaradi tega ker prebivalstvo ni verjelo, da je epidemija lahko tako huda, ker tega nismo izkusili na lastni koži, ampak smo to videli samo na ekranih televizorjev iz drugih držav. Še boljši podatek, kar se tiče ocene vladnih ukrepov za blažitev stanja, je podatek o gibanju brezposelnosti v lanskem letu. Brezposelnost v letu 2020 se je povečala kljub epidemiji za 1 %. Ker je bilo prej rečeno, da nekdo nič ne greši pri številkah in da imamo zdaj 20 tisoč brezposelnih. Nimamo 20 tisoč brezposelnih, januarja se je brezposelnost dvignila, ker se vsako leto, tudi brez epidemije, sezonsko, februarja je pa padla. Trenutno je brezposelnih pod 90 tisoč, občutno pod 90 tisoč, in v veliki meri zaradi ukrepov, ki jih je Vlada predlagala, Državni zbor pa sprejel, zato da se delovna mesta ohranjajo. Računamo, da bo zaradi tega tudi okrevanje hitrejše, ker s koncem epidemije bodo tudi tisti, ki doslej določenih dejavnosti niso mogli opravljati, te dejavnosti lahko ponovno opravljali. Če pogledamo strukturo padcev ali pa gibanje v posamičnih dejavnostih, je imela Slovenija v lanskem letu najhitrejšo rast gradbeništva v Evropi. Za 18 % je zrasla gradbena dejavnost, ker se je pač kar nekaj gradilo. To ne pomeni, da smo bili tako dobri, to pomeni, da v prejšnjih letih niste ravno veliko gradili, ker je šel denar na Metelkovo pa v Rog. Zaradi tega je bila investicijska dejavnost bila slaba. V lanskem letu se je gradbeništvo povečalo za 18 %. Padli smo v turizmu in gostinstvu in to je potem tudi v glavnem zgeneriralo ta realen padec bruto domačega proizvoda 5,5 %. Računamo pa, ne glede na to, da je zagotovo pred nami še tretji val epidemije, ni vprašanje, ali bo ali ne bo, ker pač bo, vprašanje je, kako hud bo, ampak kljub temu računamo, da bomo v letošnjem letu ta padec iz lanskega leta nadoknadili. Se pravi, da bomo boljši od tega, kar je bilo napovedano, in to predvsem zato, ker smo v veliki meri kondicijo, gospodarstvo ohranili. Tudi izvoz, ki je, ne Ahilova peta, ampak motor, slovenske gospodarske rasti, je minimalno padel v lanskem letu, ker se je gospodarstvo na spremenjene razmere učinkovito odzvalo. Tako da slika ni črno- bela in je boljša od napovedi.
Hvala lepa. Kolega Šarec, imate besedo za zahtevo za dopolnitev odgovora.
Neodvisni organ svet, ki ga k sreči ne morete čez noč zamenjati, pravi takole. Slovenija se uvršča med države EU z nadpovprečnim padcem gospodarske aktivnosti, stanje javnih financ se je v krizi poslabšalo bolj, kot v povprečju držav EU. Potem med drugim opozarja, da so obsežni ukrepi, sprejeti zaradi epidemije, povzročili občutno povečanje izdatkov države, po naraščanju javnofinančnih izdatkov je Slovenija precej nad povprečjem Evropske unije. Javni dolg se je lani povečal za skoraj 13-odstotnih točk, to je na 78,5 %, leta 2019 smo ga znižali na 65,6 % BDP. Problem je trend, kjer se po povečevanju dolga v krizi Slovenija uvršča v zgornjo tretjino držav članic EU, ker precej izdatkov tudi z epidemijo ni povezanih. Kar se pa brezposelnosti tiče, je bila januarja 2021 v primerjavi z januarjem 2020 višja za 14,6 %, 11 tisoč 600 ljudi. Skok je zlasti pri mladih, tako pravi Fiskalni svet. Verjamem, da je neodvisen, ker je tudi nam pri bistveno boljši proračunski sliki očital marsikaj, vi pa ste dali celo ustavno presojo na rebalans. Torej drži, da te vaše številke niso točke, upam samo, da vaša izjava, da rezov in varčevanja ne načrtujete drži, vendar pa vemo, da se obrestne mere tudi že povečujejo in da smo zadolževanje izkoristiti tudi precej slabo.
Hvala lepa. Predsednik Vlade, imate besedo za dopolnitev.
Očitno ima pojem »slabo« različne poglede, kajti vse bonitetne agencije, ki so merile rating Slovenije v lanskem letu, in vse so ga merile, ker smo ne samo člani Evropske unije, smo tudi člani evropske monetarne unije in člani OECD, so bonitetne ocene Slovenije ocenile za dobre in stabilne ali so jih povečale, so jih izboljšale. Slovenija je izdala v lanskem letu prvič v zgodovini 60-letno obveznico in v zgodovini smo izdali tudi obveznico z negativno obrestno mero. Pokažite mi nekoga, ki je dobil cenejši denar na trgu doslej v zgodovini te države. Primerjati januarske podatke o brezposelnosti je pač možno, je pa to zavajanje. Tudi jaz lahko primerjam. V decembru leta 2020 je bila brezposelnost nižja kot v decembru leta 2019, ko ste bili vi na vladi, pa ni bilo še nobene epidemije. Ampak ta podatek nič ne pove, ker je pač sezonski, mesec na mesec. Tisti podatek, ki je uraden, ki ga ima tudi Fiskalni svet, ker vsi imamo isti podatek od istega zavoda za statistiko, ki pove, kako smo šli čez lansko leto, je pa podatek, da se je brezposelnost v letu 2020 povečala za 1 %. V letošnjem letu bomo naredili vse, da se bo zmanjšalo in da bo število delovnoaktivnih v Sloveniji zraslo. Za to si prizadevamo in temu je namenjena izhodna strategija. S tem, da se bomo trudili, da bodo delovna mesta, ki se bodo ustvarjala, delovna mesta z visoko dodano vrednostjo, ne pa zgolj delovna mesta, kjer se bomo pogovarjali o zajamčeni minimalni plači.
Hvala lepa. Kolega Šarec, imate besedo za postopkovni predlog.
Hvala. Po 246. členu Poslovnika seveda zahtevam, da Državni zbor opravi razpravo zaradi pomembnosti te teme, ker me zelo skrbijo ta razhajanja v številkah. Vi trdite, da za 1 %, Fiskalni svet za 14,6 %, torej je razlika precej velika. Potem pravite bonitetne ocene. Bonitetne ocene ste tudi podedovali od prejšnje vlade, ker vam je finančni minister Bertoncelj pustil dobro stanje proračuna. Vemo, da smo se za 50 milijonov takrat tudi morali dogovarjati. Tako da imate bistveno drugačno sliko. Seveda je epidemija, normalno, da je, vendar to vaše trošenje oziroma zadolževanje zdaj marsikoga skrbi. Ne samo Fiskalni svet, ampak tudi nas. Proračunski primanjkljaj po januarskih podatkih je že 434 milijonov evrov, po začasnih podatkih. Torej enkrat bo ta denar, s katerim se hvalite, da ga dajete ljudem – vi pravite, dali smo vam to, dali smo vam tisto, dali smo vam tretje – ta denar bo enkrat treba vrniti. To je denar, ki je posledica zadolževanja. In ne se tolažiti z obrestnimi merami, ker Slovenija je v zgornji polovici zadolženosti. Čeprav pravite, kako so pretekle vlade slabo delale, finančno sliko ste prejeli zelo dobro. To je že treba priznati. Nenazadnje ste vi ob začetku vaše vlade vedeli vse, kaj mi nismo naredili, kako bi morali, in smo pričakovali, da boste vi oh in sploh in da boste znali zadeve reševati, zdaj pa vidimo, da ste maksimalno državo zadolžili in še jo boste. Seveda vračal bo pa nekdo drug, verjetno še naši vnuki. Zato je pomembno, da opravimo tudi razpravo o tem. Hvala lepa.
Hvala lepa. O vašem predlogu bo Državni zbor odločil v sredo, 3. marca, v okviru glasovanj. Zadnja bo predsedniku Vlade postavila vprašanje Anja Bah Žibert.
Hvala za besedo, predsedujoči. Spoštovani predsednik Vlade. Teče že drugo leto, odkar se celotni svet, ne samo Slovenija, spopada z pandemijo koronavirusa. Praktično, spoštovani, smo čez noč prešli v neko drugo realnost, v nek drug čas, kajti naša življenja so se spremenila. Slovenijo pa takrat ni udarila samo epidemija, ampak se je zgodila tudi politična kriza. Vlada Marjana Šarca se je samo sesula in dejstvo je, da je odgovorna politika, stranke, ki so odgovorno pristopile k temu, sestavile novo vlado. In treba je bilo delati takoj. Jaz se spomnim, da je prva seja potekala že tisto noč, ko je bila vlada imenovana. Dejstvo je tudi, da je takrat podpredsednica Vlade Alenka Bratušek dejala, da na področju zdravstva niso naredili nič. Seveda pa danes del politike zgolj za obračunavanje in poceni nabiranje točk govori o številu mrtvih, govori o ukrepih, ki naj bi bili slabi, čeprav so bili namenjeni ljudem in gospodarstvu, govori o zadolževanju, čeprav gre ta denar državljankam in državljanom in predvsem za to, da tudi gospodarstvo ostane v neki kondiciji, ki je še kako pomembna tudi za prihodnje. Veseli smo, da v manj kot letu dni imamo na tržišču že cepivo. Tukaj gre res velika zahvala znanosti in vidi se, kako pomembno je, da na tem delamo tudi naprej vsi skupaj. Želela bi si, da gremo čez krizo skupaj, v sodelovanju, ampak žal bolj kot sodelovanje vidimo metanje polen pod noge. Kakorkoli že, predsednik, za vas imam vprašanje: Kako pravzaprav vi ocenjujete, od začetka do zdaj, predvsem v luči cepiv dosedanji spopad Slovenijo z epidemijo? Ali načrtujete še kakšne ukrepe v povezavi z celotno situacijo? Hvala.
Hvala lepa. Predsednik Vlade, imate besedo.
Hvala lepa za vprašanje. No, najprej naj vendarle na to, kar je bilo rečeno, rečem, da res bog pomagaj državi, ker se lahko na čelu Vlade znajde človek, ki ne loči, kaj je to primerjava mesec–mesec, pa kaj je primerjava leto–leto, ko gre za brezposelnost. Glejte, to je četrti razred osnovne šole. Kar se tiče pa ukrepov, načrtujemo poleg tega, kar predvideva semafor sproščanja in zaostrovanja, glede na gibanje epidemiološke situacije, tudi dodatno oceno, in s tem se zdaj ukvarja stroka, do srede, in to morebitnih alternativ pri nekaterih ukrepih, glede na to, da so dejansko nekatere dejavnosti dodatno prizadete zaradi dolžine ali kjer nastaja druga škoda. Ena iz te druge kategorije so recimo srednje šole. Dejansko dijaki prvih, drugih in tretjih letnikov že mesece niso bili fizično v šoli. Tukaj zdaj stroka preverja, ali je možno s kakšnimi ukrepi drugod zmanjšat stike, da bomo lahko tudi že v oranžni fazi vsaj deloma, mogoče izmenično, po dnevih ali po tednih, za dijake prvih, drugih in tretjih letnikov srednjih šol omogočili tudi šolanje v šoli. To je ena od stvari, ki čaka na podlagi predlogov, ki bodo na mizi, na vladno odločitev v sredo ali v četrtek. Naslednja takšna dilema, ki je pred vsemi nami, ki še ni za jutri, se pa zna pojaviti, je morebitno hitro širjenje novih različic virusa tudi v Sloveniji v prihodnjih tednih. Glede na podatke, ki jih imamo, trenutno v Sloveniji obstajajo vse odkrite nevarnejše verzije virusa in nikjer ni rečeno, da glede tudi na visoke številke, ki jih imamo na sploh, ne bomo priča situaciji, ki je v nekaterih drugih evropskih državah v tem trenutku ali pa kot je že bila. Tukaj se postavlja dilema, ali postopoma, glede na predviden semafor in dinamiko, zmanjševati rizične stike ali pa za nek krajši čas dejansko zaustaviti javno življenje, kot se je to zgodilo v Veliki Britaniji, kot se je od danes naprej dogaja na Češkem, kot ga bodo vsaj še v treh, štirih državah Evropske unije naredili v prihodnjih tednih glede na podatke, ki sem jih slišal na zadnji videoseji Evropskega sveta. To je dilema. To je dilema. To ni samo strokovna, je tudi politična odločitev, glede na to da to pomeni hudo zaostrovanje, vendar za krajši čas. Alternativa pa so daljši omejitveni ukrepi, ki vzdržujejo kapacitete zdravstvenega sistema na robu zmogljivosti. Trenutno je situacija s kapacitetami ugodna oziroma bistveno boljša, kot je bila v preteklosti, medtem ko smo pri številu okužb realno vzeto verjetno bližje rdeči kot oranžni fazi, glede kapacitet v zdravstvenem sistemu pa smo bližje rumeni kot oranžni fazi. Mogoče bomo lahko celo kakšni od držav v Evropski uniji s temi kapacitetami pomagali, ker prosijo za pomoč v prihodnjih dveh tednih. Lahko se pa kasneje situacija spremeni. In če bo tudi ta indikator neugoden, potem se bo treba odločiti ali krajši čas hudo zaostrovanje ukrepov ali lovljenje ravnotežja na robu kapacitete našega zdravstvenega sistema.
Hvala lepa. Kolegica Žibert, imate besedo.
Hvala lepa. Zgolj dopolnitev, če lahko, predsednik Vlade. Poglejte, velikokrat poslušamo, da se ta vlada neustrezno sooča z epidemijo. Pravzaprav pa vidimo, da tisti, ki kritizirajo, ne govorim o kritiki, govori o kritizerstvu, pravzaprav sami ne vedo kaj želijo. Na eni strani bi sproščali ukrepe, na drugi strani govorijo o tem, da so ukrepi prehudi, na eni strani si želijo odpiranja, na drugi strani govorijo o številu mrtvih. Se pravi, politika, ki ne sodeluje, pravzaprav ne ve, kaj hoče. Predsednik, v luči zajezitve posledic epidemije, ker smo sprejeli že osem PKP paketov in ker vem, da je v pripravi tudi že devet paket, me zanima: Kaj konkretno lahko še naredimo za to, da bi gospodarstvo obstalo, da bi ga imeli pripravljenega tudi za čas po epidemiji? Ali lahko postrežete s podatki, koliko ljudem se je pravzaprav pomagalo, ker nenehno poslušamo, da je problem zadolževanje, čeprav se tokrat slovenska vlada zadolžuje za ljudi? Lepo prosim, če lahko kaj poveste.
Predsednik Vlade, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Hvala lepa. Slovenija, ko gre za odnos do ukrepov, deli usodo tistih držav, ki smo bili dobri v prvem valu. Veliko ljudi enostavno takrat sploh ni občutilo epidemije, mnogi so mislili, da so bili ukrepi pretirani, saj je bilo število mrtvih zelo nizko. Na tej podlagi se je razvila neka politična filozofija, ki jo je po nekaterih državah tudi v Sloveniji opozicija s pridom izkoriščala in je tem ukrepom, ki smo jih bili prisiljeni na začetku drugega vala uvesti, nasprotovala. In ukrepi niso učinkovali na enak način kot v prvem valu, ker se jih ni jemalo resno in se je tudi namerno spodbujalo kršenje. Jaz lahko tukaj citiram veliko izjav tudi kolegic in kolegov iz tega državnega zbora, samo nima smisla. Dejstvo je, da virus nima politične barve. Virus se širi po svojih zakonitostih ali to priznavaš ali ne priznavaš. To virusa ne zanima. Tako da je cena zaustavljanja virusa, bom rekel, premosorazmerna z angažmajem večine. Večja je večina, ki se angažira za zaustavljanje, nižja je cena, milejši so lahko ukrepi. Prej je poslanec Jelinčič navajal sproščanje ukrepov v nekaterih državah, kot so nekatere regije v Italiji ali Hrvaški in tako naprej. Ni treba iti v Italijo, dovolj je, da gledate televizijske posnetke iz Kopra, Pirana ali pa italijanskih mest in preštejte, koliko ljudi tam nosi maske in koliko ljudi nosi maske pri nas. Cena, ki so jo Italijani plačali v prvem valu, je bila huda in so to resno vzeli. Pri nas se pa še vedno malo hecajo in določene stvari so lahko sproščene in se opravljajo, če pač ljudje, ki so deležniki teh storitev in tega opravljanja to jemljejo resno in se držijo teh ukrepov. Če se pa že na prvi pogled vidi, da se to ne dogaja, poglejte si gnečo na spodnji postaji žičnice Krvavec v soboto, kot da ni bilo epidemije, kot da ne bi bilo nobenih ukrepov. In spet bodo tisti, ki niso nič krivi in se ukrepov držijo, plačali ceno. Tako da dejansko tukaj bi bila potrebna večja politična enotnost, ampak del slovenske politike epidemijo izkorišča za boj za oblast in rezultat je očiten.
Hvala lepa. Predsedniku Vlade se zahvaljujem za podane odgovore. V skladu z 247. členom Poslovnika Državnega zbora prehajamo na poslanska vprašanja, postavljena na 22. seji Državnega zbora. Minister za gospodarski razvoj in tehnologijo Zdravko Počivalšek bo odgovoril na vprašanje Suzane Lep Šimenko v zvezi z načrti za razvoj obmejnih problemskih območij.
Spoštovana poslanka Suzana Lep Šimenko, spoštovani Državni zbor, spoštovani predsednik, hvala za vprašanje. Zakon o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja opredeljuje problemska območja kot območja, ki jim je v razvojem smislu potrebno nameniti posebno pozornost. Obmejna problemska območja so določena kot prednostna območja vseh razvojnih politik, in to pomeni, da ministrstvo in drugi dajalci spodbud pri pripravi programov spodbud namenjamo del finančnih sredstev projektom in vlagateljem s teh območij oziroma projektom s teh območij dodelimo dodatne točke pri izboru v okviru javnih razpisov. Na ministrstvu tem območjem namenjamo posebno pozornost in izvajamo vrsto ukrepov, o kateri sem tu že večkrat govoril. Za uskladitev in osredotočanje resornih politik na obmejna problemska območja skladno z Uredbo o izvajanju ukrepov endogene regionalne politike so pripravljeni štiriletni program razvojnih spodbud, ki jih potrdi Vlada. Program pripravi Ministrstvo za gospodarski razvoj in tehnologijo v sodelovanju z resornimi ministrstvi in akterji razvoja na regionalni ravni. Program razvojnih spodbud za obmejna problemska območja 2021–2024 je v pripravi. Aktivnosti potekajo medsebojno soodvisno, hkrati pa na teh treh različnih ravneh, kjer izvajamo, prvič, pregled analize in usklajevanja tipologije ter predlogov ukrepov, ki jih predlaga strokovna skupina, ki pripravlja ciljni raziskovalni program medresorsko usklajeno spodbujanje razvoja v obmejnih problemskih območjih; drugič, pregled možnih ukrepov MGRT na obmejnih problemskih območjih bodo primerljivi tistim, ki so se izvajali na problemskih območjih z visoko brezposelnostjo, vendar bodo ukrepi za program temeljili tudi na ugotovitvah prej navedene strokovne skupine; tretjič, usklajevanje glede predlogov ukrepov z razvojnimi regijami, ki pokrivajo problemska območja, in z ministrstvi. Cilj je določiti nabor izvedljivih ukrepov in projektov, ki imajo realno podlago za financiranje in izvedbo, ter projektov, ki bodo ciljno naslavljali razvojne izzive znotraj obmejnih problemskih območij. Za uspešno reševanje izzivov obmejnih problemskih območij so ključni tudi ukrepi drugih resorjev oziroma njihova kombinacija, kar si želimo sedaj pri pripravi programa ustrezno uskladiti in začrtati. Naše ministrstvo bo načeloma še naprej izvajalo podobne ukrepe kot jih že uvaja, poudarek pa bo na spodbujanju gospodarske aktivnosti in investicij, ohranjanju in ustvarjenju delovnih mest, oblikovanju stimulativnega poslovnega okolja za podjetja, vključno z vzpostavljanjem in upravljanjem poslovnih con, aktivnosti za privabljanje strateških investicij v obmejna problemska območja, spodbujanje ukrepov za povečanje snovne in energetske učinkovitosti. V zaključni fazi je priprava že omenjenega ciljnoraziskovalnega programa. Še naprej bomo intenzivno sodelovali z razvojnimi regijami in pristojnimi ministrstvi. V program razvojnih spodbud pa bodo predlagani celoviti ukrepi za obmejna problemska območja tudi z upoštevanjem razlik znotraj obmejnih problemskih območij. Skladno z aktualnih načrtom bo program pripravljen v prvi polovici letošnjega leta. Najlepša hvala.
Hvala lepa. Kolegica Lep Šimenko, želite dopolnitev? Ne. Gremo naprej. Minister za notranje zadeve Aleš Hojs bo odgovoril na vprašanje Primoža Siterja v zvezi z neutemeljenim vztrajanjem v strokovno nepodkrepljenih ukrepih omejevanja gibanja posameznic in posameznikov ter postopkovno neutemeljenim sankcioniranjem državljank in državljanov s strani policije in Ministrstva za notranje zadeve. Gospod minister, izvolite.
Spoštovani gospod Siter! Najprej naj povem, da je vlada vse svoje ukrepe oziroma vse svoje odloke izdajala na dveh predpostavkah. Eno so bila strokovna mnenja strokovne komisije, druga pa so bila priporočila, ki jih je dala bodisi Evropska komisija oziroma ostale inštitucije, ki so na evropskem nivoju zadolžene za reševanje oziroma zajezitev epidemije covida. Ena od stvari, ki je nedvomno jasna in je pravzaprav ni potrebno posebej dokazovati, to je mnenje stroke, je ta, da dokler ni cepiva, zdravila, vemo, da ni, dokler ni cepiva, je zamejevanje stikov oziroma preprečevanje stikov edini in pravzaprav najbolj logičen ukrep za to, da preprečimo širjenje tega virusa. Vsi odloki, ki smo jih sprejemali z mojega področja, torej gre za omejevanje gibanja ali pa za omejevanje oziroma omejitev tistih, ki lahko v našo državo vstopajo na zunanjih in notranjih mejah EU, so bili izvedeni s te predpostavke. Jaz verjamem, ne verjamem, saj to je pravzaprav vidno, da je vaša stranka ena od tistih strank, ki je pravzaprav vseskozi te zadeve rušila, češ, da ni potrebno omejevanje. Večkrat ste povedali, da je tudi omejitev gibanja v nočnem času nepotrebno, da pravzaprav ne odraža tega, da bi to pripomoglo k čemurkoli, a vendar je pravzaprav povsem jasno, to seveda se ne da empirično dokazati v smislu preštevanja tistih, ki so zboleli ali pa ne zboleli, da so pravzaprav vse evropske države, pa ne samo evropske države, uvajale take ukrepe, ki so v največji meri preprečevale druženje oziroma možne stike. V smislu omejitve v nočnem času je jasno, da smo s tem preprečili množico privatnih srečanj, da smo s tem omejili tudi, poleg seveda odlokov, ki so bili sprejeti, v smislu zapiranja gostiln, restavracij in podobnih zadev. Kar pa se tiče samega prehoda državnih meja oziroma omejitve gibanj znotraj regij, je pa najbolj eksemplarični prikaz, kaj se da narediti oziroma kaj se zgodi ob tem, če nekatere stranke, seveda med njimi tudi vaša, in novinarji propagirajo, da je v bistvu omejitev gibanja ali pa druženja nepotrebna. To se je zgodilo v Obalno-kraški regiji. Kot veste, najbolj rumena, če temu rečem, ali pa najbolj perspektivna, je danes skoraj na črnem seznamu kot posledica tega, kaj je bilo tam rečeno glede mask in pa da gibanja ni treba omejevati.
Hvala lepa. Kolega Siter, zahtevate dopolnitev odgovora.
Hvala lepa. Pozdravljeni minister in hvala za to uvodno diskreditacijo. Dobro jutro tudi vsem ostalim. Sem vesel, da sva snela rokavice, bom tudi jaz brez celofana. Govoriva o ukrepih, ki jih vlada Janeza Janše z vami na čelu zlorablja, da preprečite zbiranje ljudi na protestih. To je to. To vsi razumemo. To je potrdil tudi Tomaž Pečjak, prvi človek policije na nedavni tiskovni konferenci. Gre za selektivno izbiro ukrepov, minister, politično motivirano izbiro ukrepov. Na eni strani imamo proizvodne hale in natrpane pisarne ljudi z gazdami, ki jih nihče ne kontrolira. Na drugi strani imamo pa policijsko uro za preprečitev nekih nočnih druženj, ki jih v bistvu niti ni. Moje vprašanje je: Ali se v halah preverja, ali so policisti aktivni tudi v proizvodnih halah? Ali sankcionirajo gazde, ki delavcem ne zagotovijo varnega delovnega okolja in jih trpajo skupaj po 500, tisoč ali kakorkoli? To je tukaj ključno vprašanje, ker stroka potrjuje, da največ okužb se zgodi ravno na delovnem mestu. Ne zunaj, ne na zraku, ne zvečer, ampak na delovnem mestu. Dodatno vprašanje: Kako sankcionirate delodajalce, ki pošiljajo delavce brez zaščite na delovna mesta? Ali je policija tam tudi tako vestna, kot je pri sprehajalcih? Kdo od strokovnjakov je potrdil, da se okužbe po vaših navedbah širijo najbolj zunaj, med protestniki še najbolj, glede na to, da je sankcioniranih največ protestnikov? Če je to strokovne mnenje, prihaja iz naslova tiste strokovne komisije iz katere sedaj že tradicionalno izstopajo epidemiologi, Skupnost socialnih zavodov in druga strokovna javnost. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo.
Hvala lepa. Naprej, spoštovani gospod Siter, trije demantiji. Gospod Tomaž Pečjak ni prvi človek policije. Je namestnik direktorja. Druga stvar, ne vem, od kod vam podatki, da bi bilo največ kaznovanih ali pa opominjanih na protestih. Jaz tega podatka nimam. Lahko vam preberem podatke. Zaradi nedovoljenega prehajanja med statističnimi regijami je bilo ugotovljenih 2 tisoč 634 kršitev, od tega tisoč 318 izrečenih glob in tisoč 316 izrečenih opozoril. Sedaj močno dvomim, da so bili to protestniki. Zaradi nedovoljenega prehajanja med občinami je bilo ugotovljenih 6 tisoč 807 kršitev, 3 tisoč 937 glob in 2 tisoč 870 izrečenih opozoril. Toliko po moje niti protestnikov v celi državi ni. Zaradi neupoštevanja omejitve gibanja med 21. in 6. uro ponoči je bilo ugotovljenih 6 tisoč 574 kršitev, 3 tisoč 224 izrečenih glob in 3 tisoč 350 izrečenih opozoril. Sami ste povedali, da vaši protestniki ne protestirajo po 21. uri. Torej je jasno, da to niso bili protestniki. Zaradi prepovedanega zbiranja ljudi, to pa so lahko deloma tudi protestniki, je bilo ugotovljenih tisoč 697 kršitev, od tega zgolj 583 izrečenih glob in tisoč 114 izrečenih opozoril. Številke vas v zelo veliki meri demantirajo. Zaradi organizacije ali udeležbe na prireditvi, torej protesti, shodi, poroke in tako naprej, pa je bilo ugotovljenih 353 kršitev, od tega 309 izrečenih glob in 44 izrečenih opozoril. Naj se dotaknem še tega, kar ste povedali na koncu, gre pa za preverjanje, tako nekako ste rekli, kolikokrat je policija preverjala proizvodne hale oziroma delodajalce. Sedaj očitno, pa ne bi rad bil podcenjujoč, ampak očitno se ne razumemo ali pa nekako ne vemo ali pa ne razumete, kaj je pravzaprav javni prostor. Policija ima pristojnost, da ljudi opozarja oziroma sankcionira zgolj na javnih površinah. Odlok, ki prepoveduje gibanje in zbiranje je odlok, ki prepoveduje to na javnih površinah, trgih, mestih, ne vem, kje še vse, v trgovinah recimo. Proizvodna hala lastnika XY pa ni javni prostor. Ravno tako moram reči, da v teh desetih ali pa dvanajstih mesecih, kar se epidemija odvija, je policija zgolj šele v lanskem novembru pridobila pristojnosti, da deloma lahko nadzira izvajanje po Zakonu o nalezljivih boleznih, prej tega ni imela. Prej je lahko kaznovala zgolj zaradi prekrška zoper javni red in mir.
Hvala lepa. Kolega Siter, imate besedo za postopkovni predlog.
Hvala lepa. Rajko Muršič, antropolog, je pred dnevi zapisal, da državni aparat prisile in nadzora nad ljudmi vsiljuje začasno odpravljanje državljanskih svoboščin in pravic, obenem pa v imenju gospodarstva onemogoča kakršnokoli kratkoročno zares učinkovite ukrepe, s katerimi bi lahko virus srednjeročno eliminirali. Absurdno je, da se čez dan ljudi trpa skupaj na delovna mesta, ponoči pa se ji zaklepa v domača stanovanja, če jih sploh imajo. Seveda bom, spoštovani predsednik, Državni zbor pozval, da opravi širšo razpravo na to temo, ker statistika, epidemiološka statistika, minister Hojs, je pokazala, da je vlada nesposobna ukrotiti epidemijo in ponuditi rešitve, ki bi bile dejansko dobre za ljudi, ki bi omogočile nek, vsaj približno normalen potek življenja in jih ne bi trpala v neko stanje policijske države. Vlada je nesposobna, se opravičujem, to bržkone boli, namesto da bi reševala krizo, tepe protestnike, tiša kritiko, načrtno tiša kritiko. Danes recimo je do mene prišla slika neke družine, ki sedi na sprehajalni poti, obkrožena s petimi oboroženimi policisti in policijskim psom. To je stanje. Jaz tega v svojih 41 letih še nisem videl. Na Obali je bilo to. Jaz v svojih 41 letih tega še nisem videl, pa sem živel del svojega življenja še v neki bojda totalitarni državi. Ali pa kaznovanje srednješolcev v Mariboru, ker so bili zunaj. To ni normalno, in to ni epidemija, minister, to je policijska država, to je ustrahovanja, to je vzpostavljanje trde roke oblasti. In to so, roko na srce, mokre sanje nekih fantov, ki se radi igrajo s puškami, vsi ostali pa moramo to tolerirati. To ne bo rešilo epidemije. Ampak saj v končni fazi epidemija z njenim izrednim stanjem vladi Janeza Janše ustreza. Najbolj vidno je to v iskanju odgovora, kaj se je zgodilo s slovensko policijo, odkar Ministrstvo za notranje zadeve vodi Aleš Hojs. Vse kaže da bo, in to je dobra novica, Državni zbor oblikoval komisijo, ki bo to komunikacijo med Ministrstvom za notranje zadeve in policijo vzela pod nadzor, preverjala, na kakšen način politika mrcvari policijo, da počne takšne nesmisle. Jaz Državni zbor pozivam, da na to temo opravi širšo razpravo, policistke in policiste, tiste, ki jim je ostalo še kaj razuma v tej gonji, da se povežejo in zoperstavijo temu, odložijo čelade in pendreke in se postavijo na stran ljudi. Hvala lepa.
Hvala lepa. O vašem predlogu bo Državni zbor odločil v sredo, 3. marca, v okviru glasovanj. Prehajamo na vprašanja poslank in poslancev, prvi krog. Vprašanje bo postavil Aljaž Kovačič, in sicer ministrici za izobraževanje, znanost in šport dr. Simoni Kustec.
Hvala za besedo, predsednik. Ministrica, kolegice in kolegi! Danes, ministrica, vas bom spraševal o zakonu o znanstvenoraziskovalni dejavnosti. Priprava tega zakona poteka že nekaj let. Tudi v Listi Marjana Šarca smo se zelo zavzemali za njegovo pripravo, tudi sam osebno sem sodeloval v tej zadevi, ko smo vodili koalicijo, predvsem zaradi tega ker je stanje, kakršno je danes, zelo krivično do mladih raziskovalcev, ki nekako ne morejo priti zraven, da bi lahko sodelovali enakopravno v teh projektih. Tudi vaša vlada, vaše ministrstvo je pripravo tega zakona nadaljevalo, vendar se danes sprašujemo, kje je ta zakon. Zakaj se to sprašujemo? Ker dobivamo veliko pozivov, da so se zadeve ustavile. Nenazadnje je tudi direktor Znanstveno-raziskovalnega centra SAZU rekel, citiram: »Bilo bi skrajno neodgovorno, če bi po treh letih in pol sistematičnega in mukotrpnega pripravljanja zakona zdaj vse splavalo po vodi.« Se pravi, tudi ta klic na pomoč je več kot očiten, ob tem pa nas skrbi, da ljudje, ki so pripravljali ta zakon, kot je bil vaš bivši državni sekretar in tudi bivša direktorica Direktorata za visoko šolstvo, so bili zamenjani na vaš predlog, razrešila jih je Vlada. Po mojih informacijah je bila vzpostavljena delovna skupina, ki je pripravljala ta zakon in ga je dejansko pripeljala do samega zaključka, se pravi, zakon bi moral biti vložen. Ko pa je prišlo že skoraj do zaključka, pa so se oglasili različni lobiji, če jih lahko tako imenujem, predvsem zaradi tega ker je v zakonu jasno napisano, kdo bo lahko dobil projekt, se pravi, število zaposlenih, ki jih neka skupina mora imeti, in njena uspešnost na evropskih razpisih. Zanima me: Ali ste po teh pritiskih res na ministrstvu ustanovili neformalno skupino, ki se zavzema, da bi se financiranje spremenilo na način, da ne bi bilo tako, kot ste sami pripravili?
Hvala lepa. Gospa ministrica, imate besedo za odgovor.
Hvala lepa. Lep pozdrav, spoštovani predsednik, spoštovani poslanec Kovačič, ostale poslanke in poslanci! Naj vas kar na začetku pomirim, nič od tistega nazadnje navedenega, kar ste rekli, ni res. Zakon o raziskovalni in inovacijski dejavnosti je tako, kot ste ustrezno povedali na začetku, zelo pomemben nov zakon, ki ga naša država več kot krvavo potrebuje. Začetek njegove priprave sega v mandat vlade SMC, 2014–2018. Takrat smo ta proces začeli, in sicer pod osrednjim koordinatorstvom tedanjega državnega sekretarja, ki je danes direktor Direktorata za znanost in ta proces ves čas v tej funkciji tudi pelje v tem operativnem smislu dalje. Tisto, kar pa je ključno tako z razvojnega vidika za samo znanstveno in pa tudi gospodarsko sfero, pa univerze na eni strani, na drugi strani pa seveda tudi z vidika odgovorne politične podpore, pa je, da pripravimo zakon, ki bo moderen in bo omogočal tlakovanje najbolj kvalitetne možne znanstveno-raziskovalne dejavnosti v tem času tako za našo državo kot tudi za njeno vpetost v mednarodni prostor. To so pravzaprav tista ključna merila in pa tudi cilji, ki jih predlog zakona zasleduje v sodelovanju tudi s tesno medsebojno povezanostjo tako univerzitetnega dela kot raziskovalnih inštitutov in tudi gospodarstva. Kot rečeno, na ta način se pravzaprav predvideva tudi ustrezna finančna podpora celotnemu raziskovalnemu prostoru. To pomeni financiranje v višini 1 % bruto družbenega proizvoda do leta 2028, kar pomeni cca rast med 40 in 50 milijonov na leto. Naj povem, da smo prvi korak v to smer naredili že z razrezom proračunskega denarja za znanost za leto 2021, za katerega verjamem, da veste, da je najvišji do sedaj v javnofinančnem pogledu. Uspešni smo tudi pri črpanju evropskega denarja. Prav tako je eno od osrednjih meril predloga zakona stabilno financiranje raziskovalne davnosti, in sicer že z letom 2022. Takrat tudi pričakujemo, da bo ta novi zakon stopil v veljavo pod pogojem, da bo dobil končno zeleno luč prav v Državnem zboru z vašimi glasovi. Izenačujemo pogoje za delovanje vseh vključenih temeljnih institucij, tako raziskovalnih kot tudi univerzitetnih glede na svoj status. Tukaj tudi popravljamo določeno krivico oziroma še neke nedorečenosti, ki izhajajo iz obstoječega sistema v relaciji med raziskovalnimi inštituti in visokošolskimi zavodi pa tudi znotraj njih samih, glede na tudi njihovo različno zvrst, kar ste omenjali. Skratka, v relaciji javni ali zasebni, s koncesijo in pa čisti zasebni instituti in institucije. Vsi morajo imeti izhodiščno enake priložnosti za to, da bodo podali najbolj kvalitetno možno znanje in raziskovalne rezultate s svojim delovanjem. Tu je potem še ta tretja vloga vključevanja in povezovanja z gospodarstvom. Prav tako pa zagotavljamo tudi drugačne stimulativne pogoje za nagrajevanje najboljših raziskovalk in raziskovalcev, da imajo na ta način tudi, recimo temu, privlačnejši pogoj ali pa priložnost za to, da predajajo svoje znanje prav v našem prostoru, ne pa da odhajajo v tujino, in obratno, da zainteresirane tujce pripeljemo tudi v naš raziskovalni prostor. Kar se tiče časovnic in samega procesa, smo tik pred vložitvijo predloga zakona, usklajenega, z vsemi deležniki, v obravnavo naprej na Vlado. Agencija Republike Slovenije za raziskovalno dejavnost mora podati še določene zadnje besede, tako da pričakujem, da ga boste zelo kmalu dobili tudi v obravnavo v Državni zbor.
Hvala lepa. Kolega Kovačič, imate besedo za zahtevo za dopolnitev odgovora.
Hvala še enkrat za besedo, predsednik. O tej neformalni skupini sem vas spraševal ravno iz razloga, ki ste tudi podali v svojem odgovoru glede teh sprememb oziroma izenačitev pogojev. Vsi se strinjamo, da pogoji morajo biti za vse enaki, ampak po dostopnih podatkih bi nekateri zasebniki težko izpolnili nove pogoje, predvsem tiste ključne, o katerih sem govoril, glede števila zaposlenih raziskovalcev in uspešnosti na evropskih projektih. Se pa najverjetneje tudi vi kot ministrica zavzemate, da ko nekdo dobi denar, da bo potem tudi kvalitetno lahko neko zadevo izpeljal, ne pa da neka fakulteta, ki nima niti enega redno zaposlenega na svoji fakulteti, potem dobi toliko denarja kot nekdo, ki ima, na primer, 30 zaposlenih. Se potem sprašujem, ali se lahko enako kvalitetno neka zadeva izpelje. Pozivi in dejansko glavna skrb glede teh sprememb in pritiskov, ki bi se naj zgodili, je bila glede pogojev. Glede na to, da ste zanikali obstoj te neformalne skupine, vas sprašujem: Ali mi lahko tudi zanikate, da imena, kot so Matej Avbelj, Borut Rončević, Matej Makarovič, Dušan Lesjak in Barbara Toplek Perovič ne sodelujejo pri pripravi tega zakona, ker po naših informacijah, ki smo jih dobili, in pozivih, bi naj prav ti bili člani te neformalne skupine, v kateri se zavzemajo za spremembo prvotnega zakona?
Hvala lepa. Gospa ministrica, imate besedo za dopolnitev.
Hvala lepa. Še enkrat ponavljam, nobena neformalna skupina ne obstaja. To je preveč resen proces za to, da bi se posluževali kakšnih takšnih pristopov. Tudi pod mojim vodenjem se nikoli ne bomo posluževali takšnih pristopov. Tisto, kar je pomembno, pa je, da se vsem vključenim v raziskovalni proces zagotovijo enaki pogoji in priložnostni za to, da s svojim delovanjem dajo največ svojega znanja v delo, ki ga opravljajo. To, da se pa pogovarjamo z vsemi tistimi, ki se želijo pogovarjati in želijo prenesti svoje rešitve, svoje ocene, svoje poglede, da bomo na koncu sprejeli zakon, ki bo najbolj transparenten, najbolj pošten in bo naslavljal vse skupne, najboljše možne interese za javno dobro, ki se imenuje znanje v tej državi, pa upam, da ni treba razlagati, da si tega želimo in da imajo vsi, ki pridejo s takšnimi željami, absolutno odprta vrata in jih tudi morajo imeti. Takšen pa je naš pristop – dialog, sodelovanje, da se poslušamo, da bomo na koncu našli najboljše možne rešitve.
Hvala lepa. Kolega Kovačič, imate besedo za postopkovni predlog.
Vsekakor tudi sam podpiram, da se v čim širšem krogu pogovarjate in da slišite čim več idej. Nastane pa problem, koga v največji meri sami tudi najbolj poslušate. Prav zaradi tega predlagam, spoštovani predsednik, da se na eni izmed naslednjih sej opravi razprava o odgovoru ministrice, kajti zelo neprijetno izkušnjo imamo že z eno tako zadevo, ko ste tudi, kot ste tudi sami rekli, poslušali mnogo deležnikov. Gre za akreditacijo univerz. Glede na to da ste očitno poslušali tiste zadeve, ki jih ne bi smeli, je, hvala bogu, bila na koncu na Ustavno sodišče sprožena zahteva za presojo ustavnosti in Ustavno sodišče je zadevo zadržalo. Mislimo, da si ne smemo še enkrat dovoliti, da bo spet moralo Ustavno sodišče odločati, ali so bile ponovno neke kršitve. Ja, vsi se zavzemamo za javno dobro, za javno šolstvo. Upam, da bo k temu stremel tudi zakon, ki ga boste vložili vi kot vaše ministrstvo.
Hvala lepa. O vašem predlogu bo Državni zbor odločil v sredo, 3. marca, v okviru glasovanj. Naslednja bo poslansko vprašanje postavila mag. Elena Zavadlav Ušaj, in sicer ministru za notranje zadeve Alešu Hojsu. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Prav lepo pozdravljeni vsi skupaj! Danes je bilo že kar veliko povedanega o epidemiji in o ukrepih covida ter o učinkovitosti. Ker pa se v bistvu ukrepi glede na situacijo spreminjajo tako znotraj naše države kot tudi izven meja naše države in se potem srečamo s težavo, ko je treba usklajevati na obmejnih območjih prestope z ene in druge strani meje. Sama sem se srečala s to težavo, ker prihajam iz novogoriške mestne občine. Predvsem bi se rada v tem delu zahvalila ministru Alešu Hojsu, ker nam je takoj prisluhnil in zaznal našo stisko, stisko ljudi, ki živimo ob meji, in tistih, ki prehajajo mejo bodisi zaradi obdelovanja zemlje, se pravi opravil na poljih, kot tistih, ki so obiskovalci študijskega in vzgojno-izobraževalnega procesa, to so predvsem dijaki in študentje, in seveda tistih, ki so delovni migranti, ter tistih, ki prehajajo kot tranzit iz ene občine v drugo občino. Vemo, da občina Brda ima po slovenski strani veliko daljšo pot, kot je pot čez italijansko ozemlje, se pravi po italijanski strani. Glede na to da so se začeli ukrepi sproščati tudi na italijanski strani in so odprte zunanje kavarne in trgovine in glede na to, da se lahko obiskujoči vpišejo v sezname, to je predvsem s strani italijanske države, da se vpišejo v sezname na Zavodu za zdravstveno varstvo v Gorici in ob predložitvi izjave in z negativnim testom tudi preidejo mejo, me zanima: Ali je mogoče tudi v bodoče predvideti, da bi na tak način lahko prehajali mejo brez negativnega testa, s tem da bi se lahko vpisali v seznam in podali samo izjavo? Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo za odgovor.
Hvala, gospod predsednik. Najprej je treba povedati, da so bile vse omejitve na naših notranjih mejah, torej na mejah med Italijo, Avstrijo in pa Madžarsko, v veliki meri skoordinirane s sosednjimi državami, predvsem pa so sledile tistim priporočilom Sveta in pa same Evropske komisije, ki jo je podala v preteklosti. Kot veste, so bile te omejitve relativno striktne, ampak obenem so vendarle dovoljevale tam med 10 do 14, odvisno od faze, izjem. Kot je spoštovana poslanka povedala, je bil med temi izjemami poseben poudarek dan dvolastnikom, tistim, ki so v bistvu hodili v šolo na eno ali drugo stran, ko so bile pač šole odprte, oskrbi sorodnikov, glede na to da govorimo o pasu, ki je nekako tudi fizično zelo povezan med seboj na eni in drugi strani države. Bilo je še nekaj drugih izjem, ki so bile pač v Evropi splošne, od tranzita do predstavnikov policije, reševalnih vozilo in tako naprej. Mi smo res, kot je gospa povedala, v veliki meri sledili tistim željam, ki so bile lahko uresničljive. Posebej je bila zanimiva tista zahteva, želja, kjer smo naredili tudi izjemo za prehajanje našim dnevnim migrantom prek italijanske meje, da so nekje v Brdih izstopili iz Slovenije in se tam nekje na Goriškem zopet vključili v Slovenijo, in to brez nekih posebnih zahtev, brez testov, zato da smo jim skrajšali to precej dolgo pot po slovenskem teritoriju. Na žalost, moram reči, da smo bili v zadnjem tednu, to smo lahko spremljali tudi v dnevnih medijih, priča kar celi vrsti tako imenovanih izletnikov, ki prihajajo ali pa se vračajo iz eksotičnih držav. Tukaj je bil posebej omenjen v zadnjem tednu Zanzibar, torej dežela, ki nekako vseskozi zanika virus covida, kjer so celo najvišji predstavniki oblasti govorili o tem, da ga ni. Pa vendar je ravno tam najbolj razširjen ta južnoafriški virus, ki se očitno širi precej precej hitreje kot vsi ostali, predvsem pa, kot izgleda, je tudi cepivo zelo omejeno v svoji učinkovitosti ravno za ta sev. Vse evropske države, vključno s Slovenijo, bodo verjetno v naslednjih dneh primorane zaostrovati režim na naših mejah. V strokovni komisiji epidemiologov in zdravnikov se nagibajo k temu, da naj bi precej bolj striktno zaprli tudi te naše kontrolne točke na evropskih notranjih mejah in verjetno bo že v tem tednu sledila kar precejšnja zaostritev. Sam osebno ne verjamem, da bi lahko stvari sproščali, kljub temu da je to življenje na eni in drugi strani slovensko-italijanske meje zelo živahno in medsebojno povezano, pa vendarle se bo treba odločati v to smer, da ravno zaradi zajezitve takih primerov bomo morali ponovno uvesti kontrolne točke. Vsaj sam mislim, da bo tako. O tem bo sicer odločala vlada. Ponovno bo treba opredeliti, katere so tiste izjeme, ki lahko potujejo v eno ali drugo smer brez testov. Verjetno bo tudi za te dnevne migrante ali tedenske migrante ali pa te, ki hodijo v šolo na eni in drugi strani, treba uvesti vsaj 7-dnevno testiranje, tako kot ga sicer izvajamo sedaj za tiste, ki pri nas v šolah poučujejo, ali pa za tiste, ki hodijo smučat, ali pa ki vzdržujejo red na smučiščih. Sam osebno ne verjamem, da bi lahko prišlo do teh sprostitev. Bomo pa vsekakor poskušali v največji meri narediti zadevo tako znosno, da kar v največji meri ne bo prizadela tako državljanov oziroma naših občanov ob meji kot tudi dvolastnikov. Da pa je treba to narediti, je tudi posledica neodgovornosti nekaterih. Mi imamo zadnje dni primer, ko se ljudje vračajo iz Avstrije, recimo, pa tam ne meji povedo, da so bili pri svoji teti v Avstriji in ne povedo, da so prišli na letališče Dunaj iz Zanzibarja. Torej enostavno lažejo ali pa če rečem, morda je to grd izraz, ne govorijo resnice v celoti, ker dejansko prihajajo iz Avstrije, ampak pred tem so bili pa nekje drugje. Tega se enostavno ne da zajeziti drugače kot z neko bolj striktno kontrolo, z nekim bolj striktnim režimom. Očitno smo narod, ki ne razume zgolj priporočil, ampak tako, kot pravijo nekateri, rabimo zelo strikten nadzor.
Hvala lepa. Kolegica Zavadlav Ušaj, izvolite, imate besedo.
Hvala, minister, za odgovor. Jaz bi se samo še enkrat rada zahvalila res hitremu odzivu tako nam koalicijskim poslancem na to težavo, ki smo jo izpostavili, kot tudi vsem obmejnim županom, ki so se takoj odzvali. Hkrati bi pa vseeno pozvala, da bi se mogoče tiste, ki živimo v obmejnem pasu, le drugače obravnavalo in če se le da čim bolj mehak pristop, če se lahko tako izrazim, kljub temu da se je izkazalo, da ljudje dejansko ne spoštujejo dovolj ukrepov in se zaradi tega tudi potem virus toliko bolj hitro širi. Res še enkrat apel ministru, da nas nekako popazi pri teh ukrepih. Poskušali bomo odgovorno ravnati, kar smo tudi na Goriškem že izkazali, da so bili ukrepi spoštovani in tudi nadziranje gibanja je bilo na dovolj visoki ravni. Zato pa mogoče res razmislite, da bi se vsaj te skupine, kot so dijaki, študentje pa dvolastniki, nekoliko izvzele iz strožjih ukrepov. Zdaj vemo, da se bodo na poljih začela dela in bo teh prehajanj toliko več. Hvala lepa.
Hvala lepa. Tukaj nisem zaznal kakšne zahteve za dopolnitev odgovora. Kolega Primož Siter bo postavil vprašanje ministru za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti Janezu Ciglerju Kralju.
Hvala lepa za besedo. Ministrstvo za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti je zaključilo pred nedavnim razpis za podeljevanje koncesij za gradnjo domov starejših. Podeljevanje koncesij zasebnim podjetjem je problematično, saj država s tem skrb za starejše prepušča trgu, storitve v teh domovih pa so se izkazale za dražje in posledično težje dostopne, kar je potrdilo tudi v svoji reviziji pred nedavnim Računsko sodišče. Poleg tega pa je problematična tudi ugotovitev, da gre pri več kot polovici izbranih investitorjev s potrjenega seznama prejemnikov koncesije za tuja multinacionalna podjetja. Zato ministru v zvezi s tem postavljam naslednja vprašanja: Zakaj ministrstvo, namesto da bi zagotovilo sredstva za izgradnjo javnih domov za starejše, skrb in nego prepušča trgu? Zakaj je ministrstvo med prijavljenimi na razpis izbralo več kot polovico tujin investitorjev? Ali bodo izvajalci, ki so bili izbrani na tem razpisu, v kateremkoli primeru izpodrinili sicer načrtovane gradnje ali širitve obstoječih javnih domov? Ali obstajajo občine, kjer bi se gradili ali širili javni domovi, pa se zaradi tega razpisa ne bodo? Če da, za katere občine gre in zakaj se je gradnja javnih domov nadomestila z dražjimi, zasebnimi? Ministru postavljam tudi neko splošno strateško vprašanje: Na kakšen način bo ministrstvo sploh okrepilo mrežo javnih domov za starejše? In zelo specifično vprašanje, ko govorimo o širitvi in krepitvi mreže: Zakaj ministrstvo kljub obljubam še ni zagotovilo nadaljevanja gradnje domov v Vrtojbi in Osilnici in njuno vključitev v mrežo javnih domov za starejše? Kje se je pri teh dveh pomembnih in obljubljenih projektih zataknilo? To so vprašanja, ki jih naslavljam na ministra, spoštovani predsednik. Prosim ga tudi, da mi v poslovniško določenem roku odgovori pisno. Hvala lepa.
Hvala lepa. Lidija Divjak Mirnik bo postavila vprašanje ministru za kulturo, dr. Vasku Simonitiju.
Hvala lepa, predsedujoči za besedo. Lep pozdrav, gospod minister, kolegice in kolegi! Vlada Republike Slovenije zavestno že več mesecev bije bitko proti STA. V njenem imenu seveda to počne UKOM oziroma njen direktor gospod Urbanija, se mi zdi, da se piše gospod. Seveda ob tem krši zakonodajo, tudi PKP 7, ki je jasno določil, da ima STA v leta 2021 zagotovljeno financiranje na podlagi sprejetega poslovnega načrta STA ne glede na to, ali je z ustanoviteljem sklenila pogodbo ali ne. V ozadju tovrstnega ravnanja je jasna ambicija vlade in s tem seveda tudi predsednika vlade, da se STA izčrpa, oslabi in podredi, po domače, da se z STA obračuna na polno. No, danes se je zgodil še en zgodovinski moment. Po 29 letih je prekinjeno sodelovanje med STA in vladno administracijo. Sram vas je lahko! Sram vas je lahko! Slovenija se je tako zaradi vlade znašla v zanimivi situaciji, bi jaz rekla. V juniju bomo namreč predsedovali Svetu EU, ki ni samo velik politični izziv, ampak tudi obsežen medijski projekt. V preteklem predsedovanju 2008, ki ga je vodil ta isti gospod predsednik vlade, sta RTV in STA upravičili svoji vlogi ter delo opravili na visoki profesionalni ravni. Tako so vsaj takrat trdili ti isti gospodje, ki danes govorijo drugače. Sama sem že decembra 2020 postavila vprašanje in vprašala, ali namerava vlada iz predsedovanja izključiti STA in RTV. A ne boste verjeli, čeprav bi po 30 dneh morala dobiti odgovor, odgovora še nimam. Le zakaj? Zato me seveda zanima, kako in na kakšen način se bo v medijskem smislu odvilo predsedovanje Svetu EU.To je danes pravzaprav zelo velika neznanka. Glede na vse vojne, ki se jih predsednik vlade gre tako s slovenskimi kot tudi s tujimi mediji in novinarji, bo očitno še zelo pestro. Moja tri vprašanja v prvem delu so naslednja: Prvič. Gospod minister, ali res mislite, da si predsedovanje ne zasluži neodvisnega in profesionalnega poročanja? Drugič. Ali menite, da morata STA in RTV pokrivati medijski del predsedovanja Svetu EU, kot je bilo to v času vašega prvega predsedovanja 2008? In pa tretjič. Če bo Vlada Republike Slovenije vztrajala pri nameri o izključitvi STA in RTV iz medijskega dela predsedovanja Svetu EU, kateri medij bo opravljal te naloge? Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo za odgovor.
Glede na to, kako je bilo postavljeno vprašanje meni kot ministru, to, kar sem dobil, je bilo napisano vprašanje zelo na splošno o vlogi tiskovne agencije v slovenskem medijskem prostoru v prihodnosti ter o strateških dokumentih razvoja medijev v Sloveniji. Sedaj sprašujete pravzaprav tudi v tem smislu, ampak vendarle dosti bolj natančno. In bi bilo dobro, če bi bolj natančno vprašali, da bi lažje odgovorili, ampak razumem vaše intence, ki se izražajo že v tem, da očitate, torej da mešate različne ravni in govorite o predsedniku vlade in o njihovih zlih namerah. Govorite, da naj nas bo sram. A govorite o meni, gospa, da naj bi nas bilo sram? Ker vam jih bom potem povedal, če govorite o meni. Če mi bo gospod predsednik seveda dovolil, ker to [[…]]
Jaz vas prosim, da odgovorite na vprašanje.
[[…]]pa ne gre tako. Odgovarjam na vprašanje, zelo konkretno odgovarjam na vprašanje. Zelo konkretno. Kako se bo predsedovanje odvijalo v zvezi s STA ali pa z RTV? Ja zelo enostavno, odvijalo se bo po pravilih in z vso skrbnostjo, ki jo bo ta vlada posvetila temu predsedovanju. STA in RTV bosta pa to pokrivali, ker je najmanj to njuna dolžnost in tudi dolžnost novinarskega posla nasploh. Lahko pa tudi ne. Da bosta STA in RTV izključeni, moram reči, da to prvič slišim in da je to pravzaprav neka ugotovitev, ki je napačna in ne ustreza nobeni resnici.
Hvala lepa. Kolegica Divjak Mirnik, imate zahtevo za dopolnitev.
Hvala lepa. Zanimivo, gospod minister, kar ste mi odgovorili. Mi boste že požugali! Saj je prav, vi kar žugajte. STA in RTV bosta to pokrivali, ker je to njuna dolžnost, lahko pa tudi ne. To ste rekli. Ob vsem tem, ko si še niste uspeli podrediti STA, beremo, da ustanavljate tako imenovano svojo konkurenčno STA, ki ste jo poimenovali kar Nacionalna tiskovna agencija. Snovalci tega veleumnega medijskega projekta pišejo, da gre za, citiram: »Medijski projekt, ki si je za dolgoročni cilj zadal ne samo zamenjati ugrabljeno STA, temveč postati nacionalna tiskovna agencija globalnih razsežnosti.« Konec navedka. V resnici pravzaprav pri tem gre, da ustanavljate nekakšne paradržavne medijske projekte. Zato me zelo konkretno zanima gospod minister, pa nič ne mešam nobenih vej oblasti. Prvič. Kako mislite v času predsedovanja zagotavljati medijsko pokritost, ker vi ste namreč odgovorni za to? Ali bodo to namesto STA in RTV opravljala vaša strankarska trobila in ta novonastala paradržavna trobila? Drugič. Kako vi vidite vlogo STA glede na nekoč splošen konsenz v družbi – glede na to, kako bi naj bila in kaj smo se pred 30 leti zmenili – danes? Kako torej vidite to vlogo? Tretjič. Ali sploh še lahko pričakujemo, da pri sprejemanju nacionalnega programa za kulturo ter strateških dokumentih razvoja medijev lahko jasno zapišemo, da država zagotavlja avtonomnost delovanja STA in pa stabilne vire financiranja za izvajanje javne službe ter da sta STA in RTV tisti, ki imata pri tem nosilno vlogo pri zagotavljanju informacij v javnem interesu? Kaj ste naredili za to, kar se dogaja s STA? Ali ste zaščitili njen obstoj? Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Projekta, o katerem gospa poslanka govori, jaz ne poznam, zato se ne čutim niti malo odgovornega. Nič ne vem o tem. Ministrstvo za kulturo je pristojno za zakon o STA. Glede izvedbe financiranja in nadzora pri tem pa nima seveda nobenih posebnih pristojnosti niti po zakonu niti po kakršnikoli pogodbi, če se eventualno zgodi. Predsedovanje, kot sem rekel, bo teklo tako, kot je. Glede na to, kar sem prej rekel, da bo pokrivala STA ali pa tudi ne, sem rekel zaradi tega, ker sem navajen v tem smislu, kar lahko opažamo in veliko primerov je tega in ogromno člankov je o tem, da ti dve organizaciji tudi marsikaj ne pokrivata, kar bi, si mislim, morala, glede na to, da mora javna služba STA opravljati, tako kot je zapisano v zakonu, javno službo stalnega, celovitega, točnega, objektivnega zagotavljanja informacij o dogodkih v Republiki Sloveniji in po svetu za potrebe javnosti v Republiki Sloveniji, Slovencev po svetu, slovenskih narodnih manjšin sosednjih držav v slovenskem jeziku ter o dogajanju v Republiki Sloveniji za potrebe medijev in javnosti v Republiki Sloveniji in zunaj meja Republike Slovenije v angleškem jeziku v skladu s tem zakonom, aktom o ustanovitvi STA in zakonom, ki ureja področje medijev. Kaj je javna služba STA, lahko na dolgo preberem. Ima tudi tržne dejavnosti. Problem je verjetno tudi v tem, kolikor smo lahko opazili pri samem izvajanju zakona, da se ti dve, javna in tržna služba, nekako bi rekel prepletat, in da nekatere stvari niso jasne. Kot veste, smo mi poseben zakon o STA pripravili že lansko poletje, in upam, da bo prišel na vrsto in da bomo te stvari uredili tako, kot je treba, da bo STA neodvisna, transparentna organizacija, ki bo v prid pravzaprav celotni državni javnosti z najboljšimi informacijami in delom, ki ga ta organizacija premore. Hvala lepa.
Hvala lepa. Kolegica Divjak Mirnik, postopkovni predlog.
V skladu s Poslovnikom bi predlagala, da o tej temi razpravljamo v Državnem zboru. Zakaj? To je preveč pomembna tema, tako STA kakor tudi predsedovanje Svetu EU in ta medijska pokritost in kdo bo k temu projektu pravzaprav pristopil. Glede na to da vlada očitno ne želi odgovoriti na moje poslansko vprašanje, jaz danes računam na vse tiste poslance, ki se zavedajo pomena neodvisnih medijev, ki se zavedajo transparentnih medijev, ki se zavedajo, da je razprava v Državnem zboru tista, ki edina lahko doprinese k spremembam, zato nekako apeliram tudi na tiste poslance, ki čutijo, da nekaj ni najbolj v redu, da se neke stvari s svetlobno hitrostjo v tej državi spreminjajo, na slabše seveda, da bodo podprli to razpravo. Namreč zakaj? Zato ker, kot je pravilno gospod minister prebral, Zakon o STA govori, da STA opravlja javno službo stalnega, celovitega, točnega in objektivnega zagotavljanja informacij o dogodkih v Republiki Sloveniji ter po svetu. Njen edini ustanovitelj in družbenik je Republika Slovenija, v njenem imenu pa pravice izvaja Vlada RS, katere dolžnost je, tako pravi namreč zakon, citiram, »zagotoviti institucionalno avtonomijo in uredniško neodvisnost STA ter primerno financiranje za celovito in nemoteno izvajanje javne službe na podlagi letnega Poslovnega načrta STA«. Vsega tega, kar sem zdaj prebrala, ta vlada v tem trenutku ne počne. Zakaj tega ne počne? Kot smo že večkrat dejali, zato ker si želi podrediti medije. Želi si podrediti tiste medije, ki ne kimajo, tiste medije, ki ne pišejo tako, kot očitno odgovarja predsedniku Vlade, tiste medije, ki celo želijo opozoriti na stvari, ki niso okej. Vse to, kar ta vlada z mediji počne, v LMŠ razumemo kot grožnjo na način »my way or no way«, to sem že povedala enkrat. In mi smo prišli v situacijo v roku niti ne 10 mesecev, v no way varianto. To pomeni: STA bomo ukinili pa bomo naredili svojo, tam bodo pa sami ta pravi novinarji, tisti, ki pravilno razmišljajo, tisti, ki pravilno zapišejo, in tisti, ki so seveda pripravljeni pisati to, kar je velecenjenemu všeč, ker vse ostalo je nesprejemljivo in vse ostalo bomo uničili. Na to pot gremo. Jaz si ne želim, da gremo po tej poti, ker si želim, da neodvisnost in transparentnost medijskega prostora v Sloveniji ostaneta. Zato, spoštovani, vljudno prosim, da o tem razpravljamo na eni izmed naslednjih sej. Hvala.
Hvala lepa. O vašem predlogu bo Državni zbor odločil v sredo v okviru glasovanj. Mag. Branislav Rajić bo postavil vprašanje ministru za okolje in prostor mag. Andreju Vizjaku.
Hvala lepa, gospod predsednik. Dober dan vsem! Ministra ni z nami. Ker je brez opravičila, predvidevam, da ker je šlo veliko hitreje, kot je bilo načrtovano, in ga zato ni. Bom pa vseeno zastavil vprašanje, ker se soočamo z eno novo temo, ki bo kmalu na klopeh državnega zbora. Spremembe gradbene zakonodaje so bile v zadnjem obdobju deležne številnih kritik s strani različnih deležnikov, ki se jih ta zakon dotika. Svoje pomisleke so glasno izrazili predvsem arhitekti prek svoje Zbornice za arhitekturo in prostor, ti predlagane spremembe gradbene zakonodaje vidijo kot povečano tveganje za izigravanje zakonodaje in izključevanje arhitektov iz arhitekturnega načrtovanja prostora. Zakon pa so kot slabega označili tudi predstavniki Inženirske zbornice, ki ne vidijo smisla v nadaljevanju spreminjanja zakona, saj rešitve ne ustrezajo nikomur. Eden izmed glavnih pomislekov arhitektov je na primer ta, da bi se s spremembami Gradbenega zakona vodenje projektiranja pri izdelavi načrtov stavb in urbanističnih projektov poleg arhitektom zaupalo tudi inženirjem drugih strok, kar do sedaj ni bil primer. S sprejetjem takšnih rešitev bodo možne do sedaj nemogoče naslednje kombinacije: za vodenje projektiranja za pridobitev gradbenega dovoljenja bo pooblaščen za vrtec denimo inženir strojništva, za šolo denimo inženir elektrotehnike, za bolnišnico le gradbeni inženir, za dom starejših zgolj geodet, za stadion denimo inženir požarne varnosti, za stanovanjsko naselje kar prometni inženir ali za viadukt kar krajinski arhitekt pa za predor kar inženir elektrotehnike. V zvezi s tem me zanima: Če se bo s spremembami Gradbenega zakona vodenje projektiranja pri izdelavi načrtov stavb in urbanističnih projektov zaupalo tudi inženirjem drugih strok, v čem je potem smisel zahteve po strokovnosti in regulacije poklicev? Še en pomislek, ki ga je vredno izpostaviti, je namera o ukinitvi javnih arhitekturnih natečajev za javne investicije, ki so bili doslej obvezni pri novogradnjah javnih objektov v vrednosti nad 2,5 milijona evrov in gradnji na lokacijah, kjer to zahteva prostorski akt. Oba pogoja sta do sedaj bila veljavna in zagotavljala premišljene in s strani stroke kvalitetno ovrednotene posege v prostor. Do sedaj je to področje opredeljeval Zakon o javnem naročanju, ki je bil poslan v medresorsko razpravo. Z novo rešitvijo se obveznost razpisa tega natečaja prenaša v gradbeni zakon, ta pa tam ni opredeljena. Zanima me: Ali MOP, ki pripravlja gradbeni zakon, namerava ukiniti obveznost javnih arhitekturnih natečajev za javne naročnike? Ker sem tudi sam arhitekt z dolgo prakso, seveda razumem pomisleke arhitektov. Vsa opozorila v času javne razprave pa so nam dala vedeti, da izpostavljene rešitve res niso optimalne. Zanima me tudi: Ali boste kot minister, pristojen za to področje, v nadaljevanju postopka prisluhnili pripombam in podrobneje preučili opozorila, ki jih izraža stroka arhitektov? Ali je vaše ministrstvo na podlagi pripomb pripravljeno še enkrat premisliti o predlaganih spremembah? Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo za odgovor.
Spoštovani poslanec, hvala lepa za vprašanje. Da, pripravljeni smo se pogovarjati, iskati rešitve, ker to že delamo nekaj mesecev glede vseh teh predlaganih sprememb in pripomb arhitekturne zbornice. Jaz sem – in tudi koalicijska pogodba se je zavezala k določenim administrativnim poenostavitvam in deregulaciji tudi tega gradbenega področja. Vaša prva pripomba oziroma prvi poziv k ponovnemu premisleku je šel na temo neke obveze, da je pri projektih, kjer sodeluje več projektantov za stavbe, vodja tega projektiranja arhitekt. To se pravi, ne glede na reference, ne glede na sposobnost koordinacije, ne glede na sposobnost usklajevanja z investitorjem mora biti pri stavbah vodja projektiranja arhitekt. Arhitektov je takšnih in drugačnih, dobrih, slabih, večinoma dobrih, ampak to, da je nekdo dober arhitekt, še ne pomeni, da je dober koordinator, da je dober usklajevalec raznoraznih stališč investitorja, tudi projektivnega biroja, tudi ostalih projektantov, do konkretnih rešitev. Zato se jaz osebno zavzemam in tudi v predlogu stoji, da je lahko vodja projektiranja, kadar sodeluje več strok pri načrtovanju stavbe oziroma določenega objekta, kdorkoli izmed pooblaščenih inženirjev. Govorim o enem izmed pooblaščenih inženirjev, ki sodelujejo pri projektu. Kajti menim, da je za dobrega vodjo projektiranja ključno, da ima reference, da ima znanje, da ima seveda pooblastilo. To se pravi, so njegove sposobnosti, ne pa izobrazba. In tu prihajamo pravzaprav navzkriž s pogledi arhitektov, ki si še vedno želite ekskluzivo za vodenje projektiranja. Menim, da to ni v skladu z deregulacijo prereguliranega sistema v Sloveniji in da je bolje, da tu prevladajo znanje, izkušnje in reference kot pa ne nazadnje izobrazba. Zamislite si primer, ko imate recimo eno stavbo, en nebotičnik, ki je recimo statično zelo zahteven, protipotresno zelo zahteven objekt, in je a priori vodja projektiranja arhitekt, ne pa recimo gradbeni inženir, ki je statik in ima dobra znanja s področja potresne varnosti. Torej, lahko imamo v projektivnem biroju za vodjo projektiranja enega mladega arhitekta brez izkušenj, brez kakršnihkoli referenc in po drugi strani izkušenega gradbinca in mora biti, ker zakon tako pravi, vodja projektiranja arhitekt. Menim, da je ta regulacija pretirana, nepotrebna in je naredila tudi veliko škode v praksi, ko so tudi arhitekti posojali svoje ime in žig, da je prišlo do formalnih zadostitev, dejansko pa je zadeva potekala zelo pragmatično. Kar se pa tiče javnih natečajev, je tudi tu moje stališče, da so javni natečaji potrebni, smiselni, ne vem pa, zakaj bi bili predpisani in obvezni. Na primer če se država odloči, da bo gradila šole in da bo za vse šole izvedla arhitekturni natečaj, to lahko stori. Lahko ministrstvo za šolstvo predpiše, da morajo iti v primeru javnega financiranja oziroma financiranja iz njihovega proračuna šol te čez javni natečaj. Ne vidim pa prav nobene potrebe, da to mora biti v vsakem primeru in praviloma. Torej, lahko se, ne vem, ministrstvo za kulturo odloči, da bo vse kulturne objekte izvajalo prek javnih natečajev, še enkrat, ne vem pa, zakaj bi to moralo biti obvezno. Ampak kakorkoli sem že povedal, to je pač moje mnenje, moje videnje, na to temo smo se pripravljeni pogovarjati vedno in znova. Ne nazadnje se zavedamo pomena arhitekturne stroke, arhitekt je pomemben in potreben kot projektant in kot sodelujoči pri vsakem načrtovanju in projektiranju stavb. Ne vidim pa potrebe, da ima pri tem določen privilegiran položaj.
Hvala lepa. Gospod poslanec, imate besedo za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani gospod minister, hvala za vaše pojasnilo. Vidim že iz prispodobe, ki ste jo uporabili pri nebotičniku, da ne razumete osnovnih zadev, ki se nanašajo na funkcijo arhitekta. Vidite, statik, torej inženir gradbenih konstrukcij, ki mora poskrbeti za potresno varnost stavbe, bo to naredil vsekakor in to ne bo vidno, ker bo skrito v betonu, železu, armaturi ali v jekleni konstrukciji. Arhitekt pa mora skrbeti, da bo ta nebotičnik, ki bo naslednjih 200 let stal v mestu, izgledal na določen način, za kar pa gradbeni inženir enostavno nima estetskih vzvodov, da to določa, ker se pač za to ni šolal, za to so se šolali arhitekti. To je samo en odgovor na to. Drugo pa je, da je kakovost slovenske arhitekture, take, kot je do sedaj nastajala, temeljila na prenašanju miselnosti in izkušenj iz Skandinavije in njenega čistega duha in filozofije, ki se ne ozira na interes samo investitorja, ampak celotnega mesta kot enega organizma, ki mora biti vsakič boljši, ne pa vsakič slabši. Bojim se, da boste s tako rešitvijo, ker že vidim, kam se nagibate, slovensko arhitekturo, njeno kakovost pahnili v roke investitorjem, ki praktično nimajo oblikovalskih vzvodov, oblikovalske kulture, ki je potrebna za delo, ki ga razumne in zmore arhitekt. Žal mi je, da je tako. Mi bomo morali govoriti o tem še naprej, ker to prakso, ki je bila garant izjemne slovenske arhitekture, skozi natečaje zdaj hočete na vsak način ukiniti. Mislim pa, da če bi vi bili zdravstveni minister, bi verjetno pustili zobozdravnikom, da operirajo tudi od želodca navzdol, ker druge paralele ne morem potegniti, in zaradi tega mi je zelo žal. Odgovora na to mi ne rabite dati.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Spoštovani poslanec, vam bom dal odgovor. Tudi pri operaciji ni potreben samo kirurg. Potreben je tudi anestezist pa še kdo, pa še en kup zdravstvenega osebja, ki asistira. Jaz nisem povedal, da pri načrtovanju in pri projektiranju stavb, tudi nebotičnika, ni potreben arhitekt. Nujen je. Nujen. Ne vidim pa, kje je argument za to, da mora biti vodja projektiranja, če sodeluje več projektantov. Tega niste prepričljivo nakazali v svojem dopolnilnem vprašanju. Glejte, jaz spoštujem arhitekturno stroko, celo smo sedeli skupaj tako inženirska kot arhitekturna zbornica, iščemo variante v tem, da bi predpisali pomen arhitekturne stroke skozi sestavo dokumentacije tako za pridobitev gradbenega dovoljenja kot naprej. Menim, da je poslanstvo arhitektov izredno pomembno. Še zlasti, kar se tiče mest. Vendar spoštovani poslanec gotovo ve, da v mestih občine, lokalne skupnosti določajo tudi pravila na področju arhitekture in izgleda stavb, gabaritov in podobno, skozi svoje izvedbene akte, tako OPPN-je kot OPN-je na višji ravni. Torej, skozi niz hierarhije in tudi skozi predpise, kaj vse mora biti sestavni del projektne dokumentacije, je določen pomen arhitekturne stroke. Še enkrat, ne vidim pa prav nobenega razloga, da bi moral biti samo in edino arhitekt vodja projektiranja, kadar sodeluje pri načrtovanju stavb več pooblaščenih strokovnjakov oziroma inženirjev, zakaj ne more biti vodja projektiranja tudi recimo njegov inženirski kolega s področja gradbeništva. Res ne vidim in menim, da je to, po moji oceni, pretirana regulacija in ekskluziva določeni poklicni skupini. Torej, jaz vas razumem kot arhitekta, da se borite in zavzemate za svoje stanovske kolege in za njihov posel, razumite pa me, da sem kot minister te vlade dolžan gledati širše in skrbeti tudi za interese drugih strok, ne nazadnje tudi investitorjev in tudi tistih, ki bodo uporabniki teh stavb v prihodnje. Arhitektura je pomembna stroka, ni edina in naj vodi projektiranje tisti, ki je najbolj sposoben, in ne tisti, ki je nekaj po izobrazbi.
Hvala lepa. Gospod poslanec, imate besedo za postopkovni predlog. Izvolite.
Hvala lepa, gospod minister. Postopkovnega predloga ne bo, zato ker nas čaka zakonodajni postopek, v katerem bomo verjetno imeli dovolj časa, da postavimo argumente. Ampak spoštujem, da ste se potrudili priti, da sva o tem začela govoriti, ker je bil poskus, da se prej srečava, pa do tega ni prišlo. Ampak moram vas opomniti, da ste danes največkrat uporabili frazo: ne vidim razloga, ne vidim, ne vidim, ne vidim. Jaz pa ne vidim razloga, da bi bila vaša slepota za arhitekturno stroko edini razlog za vzpostavljanje sprememb take zakonodaje, ki ravno ruši nekaj, kar je 70, če ne 100 let bila hrbtenica izraza kvalitetne arhitekture, zlasti na Slovenskem. Zato mi je zelo žal, ampak puščam, da to nadaljujemo takrat, ko bo zakon na naših klopeh.
Gospod poslanec, dolžen sem vas opozoriti, da ste kršili poslovnik in izrabili postopkovni predlog. Marko Bandelli bo postavil vprašanje ministru za notranje zadeve Alešu Hojsu. Izvolite.
Hvala, predsedujoči, za besedo. Spoštovani minister Aleš Hojs! Pretekli teden v sredo je Nacionalni inštitut za javno zdravje, NIJZ, predstavil neko raziskavo o vplivu epidemije covida-19 na Slovence. To raziskavo so opravili med odraslimi osebami, starimi med 18 in 74 let, izsledki pa kažejo, da ljudje od trenutnih ukrepov najmanj podpirajo policijsko uro. Najmanj podpirajo vašo policijsko uro. To so uradni podatki NIJZ. Ukrep omejitve gibanja v nočnem času je v veljavi od 20. oktobra, spoštovani minister, ko se je od 21. ure javno življenje popolnoma zaustavilo. Na današnji dan je za nami natanko 132 dni policijske ure. Ponavljam, minister, 132 dni policijske ure. Zanimivo, da so strokovnjaki, katerih mnenje v stranki SAB najbolj cenimo, večkrat podvomili o učinkovitosti in smiselnosti tega ukrepa, vi pa pri njem še kar vztrajate. V nočno omejitev gibanja je podvomil tudi prvi epidemiolog, ki je v Sloveniji, dr. Mario Fafangel. Dejstvo torej je, da ni niti enega dokaza o tem, da nočna omejitev gibanja zares preprečuje širjenje okužb. Ta ukrep nam vsak dan, minister, jemlje devet ur svobode in vprašanje je, ali je sploh primeren. Ali smo mi prepričani, da ta ukrep resnično preprečuje širjenje te okužbe? Povejte meni, minister, res bi rad slišal iz vaših ust, kaj za vas osebno ta ukrep pomeni. Bilo bi prav, tako kot povsod, da je ta ukrep – če ga imenujemo ukrep, pa to niti ni ukrep, ali pa začasni ukrep za vaše, pa ni niti začasen več, v našem primeru mu kar ni in ni videti konca. Niti ne naznanite niti ne pokažete želje, da bi to ukinili. Seveda ne. Najbolje bi bilo, da bi ga potegnili do konca junija, ko se bo začelo predsedovanje, da slučajno ne bi bilo kakšnih izgredov, kakšnih takšnih manjših protestov in kar je. Zato imam zelo preprosto vprašanje, minister: Zakaj je neučinkovit, totalno, popolnoma neučinkovit in neživljenjski ukrep nočne omejitve gibanja, ki prej kot preventivno deluje represivno, še vedno v veljavi? Kdaj bo po vašem to preklicano, če sploh bo?
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo za odgovor. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani poslanec gospod Bandelli! Vi ste gradbenik tako kot jaz, tako da verjetno so logični odgovori na logična vprašanja precej razumljivi. Najprej bom rekel tako o tem, kar pravite – da nič ne vemo, da ne vemo, kdaj bomo kaj odpravili, da vam ali pa širši slovenski javnosti tega ne znamo povedati. Poglejte, gospod Bandelli, tole je načrt sproščanja [[pokaže predmet]] . Tole je semafor, ki smo ga objavili že pred meseci. Če ste ga natančno prebrali, točno piše, kdaj se odpravi prepoved gibanja v nočnem času. Prepoved gibanja v nočnem času se odpravi takrat, ko je število okuženih na 100 tisoč prebivalcev, torej incidenca manjša od 600, torej smo še daleč od te rumene faze, in ko je hospitaliziranih manj kot 500. Tukaj smo pa že blizu. Torej zdravstvo dela očitno dobro in očitno bomo kmalu prišli, vsaj z enim od teh kriterijev, na številko 500. Če se spomnite, pred meseci je bilo veliko dileme ali pa veliko govora o tem, kako ne vemo, kdaj kaj bo, da naj že vendarle povemo, kako si bodo ti ukrepi sledili eden za drugim, in po tem, ko smo ta semafor objavili, se ga bolj ali manj striktno držimo. Morda bodo kakšne izjeme v smislu odpiranja šol, morda bo kakšna izjema v smislu tega, kar smo že naredili – da recimo nismo v zadnjem primeru zaprli regije, ki je zelo slaba, torej obalno-kraške, na občine, tako kot je bilo včasih, ampak smo pustili glede na primerljivo epidemiološko stanje po posameznih občinah celotno regijo zaprto oziroma zaprto tako, da ni možno ne vstopati in izstopati, praviloma, seveda z izjemami. Zato moram zavrniti vašo tezo o tem, da nismo povedali ali pa da ne vemo, kdaj bomo kaj sproščali. Druga stvar je sama analiza. To drži. To je tale analiza NIJZ [[pokaže predmet]] , ki ste jo tudi vi citirali. Moram reči, da so ta vprašanja zelo logična. Torej če nekoga vprašaš, ali se strinja s tem, da je potrebno odpraviti omejitev gibanja ponoči, se mi zdi logično, da bo tak odgovor ali pa da bo večina odgovorila da. Saj vendarle želimo, da živimo čim prej tako, kot smo živeli pred to pandemijo, seveda pa to ne pomeni, da ta omejitev gibanja ni imela svojega učinka. Mi smo 16. 10. 2020 sprejeli več odlokov, vezanih na to pandemijo. Eden od njih je bil tudi ta, da smo iz rdeče regije, torej tiste najbolj okužene, omejili gibanje izven regije prebivališča, prepovedali smo prireditve, prepovedali smo javne shode, zahtevali smo tudi obvezno uporabo mask in podobno. Kasneje je svetovalna skupina jasno povedala, to si lahko pogledate v javnih zapisih, javnih medijih, dr. Beovićeva je na to temo večkrat nastopala, večkrat je bilo poudarjeno, da so v tistem času ugotovili, da so bila glavni viri okužb zasebna druženja, ki pa jih ti navedeni ukrepi s 16. 10. 2020 niso dosegli. Niso jih dosegli tudi zato, ker se je razpaslo ali pa je bilo zelo moderno v tistem času privatno srečevanje, zabave po domovih, druženje, kjer je bilo po več kot 10, 20, 30 ljudi, zato se je Vlada 20. 10. odločila, da sprejme odlok o omejitvi gibanja med 21. in 6. uro, in pa dodatno je omejila tudi zbiranje ljudi na šest ljudi oziroma ponovno prepovedala oziroma zapovedala prepoved gibanja med rdečimi statističnimi regijami. Težko je odgovoriti na vprašanje, ki pravi, dokažite mi, da je zaradi tega, ker je uvedena epidemiološka ura, torej ta nočna ura omejitve gibanja, bilo manj okuženih. Težko je to, zaradi tega ker v bistvu ne merimo tako, pravzaprav je nemogoče, da bi meril, koliko ljudi se takrat ni združevalo, glede na to, da se ne smejo združevati. Nesporno empirično dejstvo pa je, da so po tem ukrepu pravzaprav posegli vsi. To sem zadnjič razlagal na novinarski konferenci, kjer sem predstavil od države do države, katera država je tak ukrep uvedla in katera ni. In poglej ga zlomka, več kot polovica evropskih držav, posebej tistih, ki so najbolj obremenjene, je tak ukrep izvedla oziroma ga uvedla.
Hvala lepa. Gospod poslanec, imate besedo za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala, podpredsednik. Hvala ker ste me omenili prej tudi kot gradbenika, samo – veste, kaj? Za razliko med mano in vami, vi ste bili tudi novinar in ste se ukvarjali z gradbeništvom, jaz sem pa gospodarstvenik, veste, ekonomist in bil sem nadzornik, tako da vem marsikaj, tudi več kot tisto, kar samo izgleda. Zato se ne bi zdaj ukvarjal s tem. Ampak veste, spoštovani minister Hojs, seveda z vašim odgovorom absolutno nisem zadovoljen. To ste videli že prej. Niste me prepričali, ker imam tak občutek, tak čuden občutek, da vi dobesedno skoraj uživate v tem, da omejujete reči ljudem. Vi skoraj uživate v tem, ker jaz točno vidim vas. Tak način ali drugačen, kakor pristopate k temu, kako bomo čim bolj stisnili ta narod, da ga bomo ja držali pod sabo. Ampak v Vladi pravite, da s tem ukrepom pripomorete k zajezitvi širjenja novega koronavirusa. Tukaj se pojavlja bistveno vprašanje. Ali vi mislite, da virus ve, koliko je ura? Kakšno zvezo ima to? Kakšno zvezo ima ta policijska ura, tako dolga, 132 dni? Tukaj ima, celo neki pravnik pojasnjuje, dr. Miha Šepec, vam bom citiral, poglejte: »Tako invazivnega in dolgotrajnega posega v pravice vseh državljanov, brez kakršnegakoli predhodnega suma, ali posameznik prispeva k širjenju virusa, v Sloveniji še nismo imeli.« To je stroka [[pokaže predmet]] , to je vaša stroka, ki govori o tem. Vaš dr. Fafangel je rekel, da je popolnoma brez zveze to, kar se dogaja. Da ne govorim o drugih. Saj sem prebral, da ste v izjavi za medije 11. februarja dejali, da bo ta semafor, ki ste ga prej omenili, glavni vzrok, da bomo lahko to sprostili. Potem ste dajali primere drugih držav. Nobena država v Evropi nima take policijske ure, kot jo imamo mi, od 9. do 6., imajo od 10., od 11. do 5. Ampak tukaj ste vi s tem diskriminirali točno tudi dejavnosti. Vi ste naredili čisto diskriminacijo določenih dejavnosti, kot je gostinstvo na primer, ki je uničeno. In vse to je odvisno od vaše policijske ure. Zato želim en odgovor z vaše strani, zakaj tega še niste storili, gospod minister, kljub temu da [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Čas je potekel. Gospod minister, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Hvala. Najprej na to. Če sem vas prav razumel, gospod poslanec, ste nekje v uvodu oziroma v drugem delu tega vprašanja govorili o nekem novinarju, da sem bil jaz novinar ali nekaj takega, če sem vas prav razumel. Jaz nikoli nisem bil novinar, ne vem, od kod vam ta podatek. Druga stvar je, če nekdo vodi družbo, ampak zato ni potrebno, da je novinar. To je popolnoma deplasirana izjava. Druga stvar, o kateri govorite, je pa to, da jaz naravnost uživam ob tem, da je policijska ura. Tudi če pogledate to statistiko, ki ste jo vi pokazali, oziroma anketo, ki jo je izvedel NIJZ, kjer so spraševali o podpiranju trenutno veljavnih ukrepov in je v več kot polovici odgovorov bilo, da ne podpirajo omejitve gibanja na prostem med 21. in 6. uro. Več kot polovico jih je odgovorilo, da tega ne podpirajo. Torej če zdaj vam sledim, jaz uživam v tem, da ljudje tega, kar jaz delam, ne podpirajo. Ja to bi bil pa res nor politik. Mislim, jaz ne vem, za kakšnega me imate, ampak da bi užival ob tem, da ljudje nečesa, kar počnem, ne marajo, bi bilo res katastrofalno. Res pa je, res pa je, da sem žal na takem mestu, kjer je treba tudi to, da ljudje niso s tabo zadovoljni ali pa da niso zadovoljni z ukrepi, glede na to, da gre za epidemiologijo, sprejemati. Jaz se zavedam, da je to za ljudi težko, se zavedam, da tudi ni prijetno, ampak kakorkoli obračate – to sem danes že odgovoril enemu od prejšnjih poslancev, ko sem povedal – stroka razen cepiva, pa tudi cepljenje samo poteka relativno počasi, zaenkrat ni našla drugega sistema ali druge rešitve kot to, da drastično omeji stike med prebivalci. Težko me boste prepričali, da tudi to, da je omejitev gibanja ponoči, ne prispeva k temu, da se stiki drastično omejujejo. Kakorkoli, poglejte, ta zadeva kljub nezadovoljstvu ljudi, kljub temu da je tudi dr. Fafangel govoril o tem, da to verjetno ni najbolj primerno – mimogrede, on je samo eden od 20 ali 15 epidemiologov v tej državi, ki imajo različna menja. Seveda pa je od politike, od tistih, ki sprejemamo odloke, odvisno, kakšen pristop bomo zavzeli, bolj konservativen ali bolj liberalen. Sam se zavzemam za to, da smo bolj konservativni, da smo bolj previdni, da smo morda kdaj tudi bolj restriktivni, ampak ne zaradi tega, da bi ljudi nervirali, pa ne zaradi tega, da bi bili ljudje z nami nezadovoljni, ampak zaradi tega, da bomo prej prišli iz te nore epidemije. Gospod Bandelli, mimogrede, Francija – omejitev gibanja med 21. in 6. uro. Velika Francija, povsem identična omejitev gibanja. Torej daleč od tega, da bi bili edini.
Hvala lepa. Gospod Bandelli, imate besedo za postopkovni predlog, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru. Ob tem vas še posebej opozarjam, da je treba takšen predlog izrecno podati in se pri tem osredotočiti le na njegovo obrazložitev, ne pa postopkovnega predloga uporabljati za vsebinsko razpravo v zvezi s postavljenim vprašanjem. Izvolite.
Zdaj ste mi pobrali pol minute. Upam, da mi boste računali pol minute več. [[Da.]] Dobro, hvala. Spoštovani minister, saj je res, daste primer Francije, ki je edini, ki je katastrofalen, tako kot je naša država tukaj. Dajte rajši primer Avstrije, Nemčije, ne vem, Velike Britanije, Švice, kjer sploh niso imeli policijske ure. Sploh je niso imeli [[…]] [[oglašanje iz dvorane]] Kako, da ni res? Seveda je res. Točno vemo, kar je. Ne mi govoriti tega. Nekateri so vzeli lockdown kot tak kot ukrep, mi smo vzeli oba. Mi smo popolnoma vse zaprli in še policijsko uro naredili. Vse je zaprto, gostilne so zaprte že štiri mesece, naše dejavnosti in trgovine so bile zaprte do predvčerajšnjim. Zdaj ste pa spet, ker ste dali spet na rdeči semafor, zaprli vse trgovine na Obali. Ampak kljub temu, minister, s policijsko uro disciplinirate in kaznujete, dobesedno kaznujete ljudi. Po mojem mnenju, upam, da ni res, ampak se bojim, da zlasti tiste, ki so drugače misleči. Tiste primete po navadi, tiste, ki protestirajo. Zato tudi nočete sprostiti te zadeve. Veste, kaj je najbolj hudo? Najbolj hudo je to, da ste udarili po mladini, edini. To je kategorija, ki ste jo neverjetno udarili. S policijsko uro od 9. ure naprej ste udarili po mladini. In kaj hočejo slabše narediti, se okužiti, če je vse zaprto, če ste itak dali nalogo, da je vse zaprto? Kako? Gostiln ni, nič ni odprto ob tisti uri, kinov ni, ne vem, česarkoli drugega ni. Ne mi govoriti, saj pravim – kaj? Zakaj od 9. ure do 6. ure? Še danes imamo to. To je katastrofa. Slovenija je ubrala dvojno represivno pot, tako kot sem rekel prej, brutalno zapiranje dejavnosti, ta je prva, in še policijsko uro, česar drugi niso naredili. Ti argumenti, ta ukrep je jasno represiven. To je jasno, da je represivno, je jasno. Ampak vidim, da ne razumete, minister. Vi to opravičujete, kakor je. Ali nočete razumeti, lahko tudi nočete razumeti in vam paše na tak način, nočete razumeti teh težav, ki so krute in neživljenjske. To je kruto in neživljenjsko, da vam ponovim še enkrat. In kar je še najbolj pomembno, je, da je diskriminatorno. Diskriminatorno, ker določene dejavnosti na tak način ne morejo delovati. Prav to delate in uničujete vse gospodarstvo. Prav zaradi tega predlagam, spoštovani podpredsednik, da se opravi v skladu s poslovnikom razprava v Državnem zboru, ker to je en velik problem za celo Slovenijo. Hvala.
Hvala lepa. O vašem predlogu bo Državni zbor odločil v sredo, 3. marca 2021, v okviru glasovanj. Ob tem vam pa, gospod Bandelli, želim povedati, prej ste mi očitali, da sem vam vzel sekunde. Vi ste se vklopili, preden sem vam dal besedo, da se razumeva. Gremo naprej. Gospod Blaž Pavlin bo postavil vprašanje ministru za infrastrukturo Jerneju Vrtovcu. Izvolite.
Hvala za besedo, podpredsednik. Spoštovani minister! Letošnje leto je Evropska komisija razglasila za leto železnic. Tudi Ministrstvo za infrastrukturo, na čelu katerega ste, za letošnje leto načrtuje številne nadgradnje odsekov železniških prog in druga dela na železniški infrastrukturi. Po več kot desetletje trajajoči sagi o obnovi kočevske proge je bila ta konec leta vendarle predana v uporabo, prav tako so bile v uporabo predane nove potniške garniture vlakov. Vse to je zelo pohvalno. Prav tako bi pohvalil to, da se v Sloveniji poleg drugega tira govori oziroma razpravlja še o drugih projektih na železniški infrastrukturi, saj železniška infrastruktura v določenih delih Slovenije spominja na muzej na prostem in kot taka za vsakdanjo uporabo ni ravno privlačna, še zlasti ne zaradi dolgih potovalnih časov. Povprečne potovalne hitrosti vseh potniških vlakov v Sloveniji so 51,5 kilometra na uro, kar je v tem hitrem življenjskem slogu bistveno prepočasi. Za resničen preboj javnega železniškega potniškega prometa v Sloveniji, ki bo okolju prijazna in časovno konkurenčna alternativa avtomobilskemu prevozu, bodo potrebni še večji premiki, nove proge, ki bodo omogočile višje hitrosti in s tem krajše potovalne čase. V zvezi s tem ste na Ministrstvu za infrastrukturo napovedali oblikovanje vizije železniškega prometa 2050+, po kateri naj bi med drugim iz Ljubljane v Maribor z vlakom prišli v zgolj 55 minutah. Prosim vas za več podrobnosti o viziji železniškega prometa 2050+ in predvidenih korakih za njeno uresničitev. Za vaša pojasnila se vam že vnaprej lepo zahvaljujem.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo za odgovor. Izvolite.
Najlepša hvala, predsedujoči. Drži. V letošnjem letu imamo leto železnic, vseevropski velik projekt in ta vlada se resnično zaveda pomena trajne mobilnosti in kot hrbtenice trajne mobilnosti železniške infrastrukture, prevoza z vlakom torej. Ne le, da se zavedamo, zaradi tega ker se tega resnično zavedamo, je tudi Vlada v letošnjem proračunu namenila kar več kot 500 milijonov evrov finančnih sredstev za nadgradnjo, obnove, gradnje tudi novih železniških povezav. Naj povem, da se ta trenutek odvija prenova celotne gorenjske prometne povezave, žile od Kranja do Jesenic, vključujoč tudi predor Jesenice, prav tako se začenja obnavljati primorska železniška povezava med Brezovico in Ljubljano in tako naprej. V viziji 2050+ smo združili vse potrebno, da dosežemo naslednje cilje: da se odpravijo ozka grla na našem železniškem omrežju, da se zagotovijo vsi standardi TEN-T, kjer je to mogoče ter je to družbeno in ekonomsko upravičeno, da javna železniška infrastruktura prevzame pomembnejšo, hrbtenično vlogo pri prevozu potnikov in blaga, da se poiščejo takšne rešitve, ki omogočijo, da je železnica lahko tudi konkurenčna prevozu z avtomobilom, se pravi v službo in iz službe, in da se ljudje potem odločajo raje za prevoz z vlakom kot pa z osebnim avtomobilom. V tej viziji so prikazane vse potrebne investicije, upoštevani so tudi projekti, ki se že odvijajo, prikazane so vrednosti pri projektih, ki so v teku, upoštevajo se vsa potrebna sredstva za dokončanje teh projektov, pri vrednostih projektov, ki jih načrtujemo, so povzeta iz izdelane projektne in investicijske dokumentacije, tudi tam, kjer je to že pripravljeno. Vizija ima tudi opredeljene finančne vire oziroma koliko finančnih virov je potrebnih. Prvi temelji na povprečni letni realizaciji 300 milijonov evrov, drugi scenarij pa temelji na predvidevanjih, se pravi bolj ambiciozno, in sicer 450 milijonov evrov. Brez izdatnega finančnega vlaganja v našo javno železniško infrastrukturo bo ta še vedno spominjala na muzej na prostem. Mnogi govorite, zakaj nismo dali več železniških projektov, novih projektov v recovery fund, se pravi sklad za obnovo. Zaradi tega, ker niso pripravljeni. Projektov, ki bi danes bili pripravljeni, umeščeni v prostor, ni. Naj povem, da se 12 let umešča proga med Ljubljano in Kranjem, dvotirnost na primer. Sedem let med Ljubljano in Kamnikom, dvotirnost. Pri tako počasnih stvareh bomo enostavno morali počakati še na druge finančne perspektive, da bomo lahko prišli do evropskih sredstev za nove železniške povezave. Oba scenarija imata torej enak namen, je pa razumljivo, da se s scenarijem, kjer več vlagamo, torej večjih investicijskih vlaganj, potrebne cilje doseže prej. Drži, Ljubljana–Maribor. Imamo načrt in imamo plan, tudi kdaj, kako bomo sfinancirali, da bi v 50 minutah po novi trasi oziroma posodobljeni trasi z določenimi novimi odseki prišli iz Ljubljane v Maribor, v manj kot eni uri. To je popolnoma realno s tem, da posežemo tudi v prostor in posekamo določene ovinke, zlasti kjer je sedaj odsek proti Zidanemu Mostu, da gremo direktno v Celje, pa tudi gori višje na Štajerskem. Ta vizija je zagotovo uresničena, pripravili so jo strokovnjaki ne le z ministrstva, ampak tudi iz Slovenskih železnic, s fakultete. Zastavljena je zelo smelo in optimistično, seveda pa morajo temu slediti tudi krepitve v strokovnih ekipah, v sami fazi priprave in tudi izvedbe projektov. To velja tako za število strokovnjakov kot tudi za ustreznost kompetenčnih profilov. V glavnem, časovni horizont, ki je bil v strategiji določen do leta 2030, smo torej podaljšali zelo smelo do leta 2050 oziroma še dlje. V tej strategiji, ki bo prišla tudi v parlament, so opredeljeni tudi zelo jasni sklepi, na kakšen način zlasti pohitriti umeščanje železniške infrastrukture v prostor, da se to ne vleče več kot 10 let.
Hvala lepa. Gospod poslanec, imate besedo za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala za besedo. Najprej hvala za odgovor. Mogoče bi samo dodal, da je bil glavni fokus pri železniških nadgradnjah prog do sedaj predvsem na tovorni promet na glavnih križiščih, se pravi, kjer smo večinoma že vzpostavili evropske koridorske standarde, izboljšave za potniški promet pa so bile drugotnega pomena ali pa jih do sedaj sploh ni bilo. Da bi se ljudje v prihodnje pogosteje odločali za vlak namesto avtomobila, bo v prihodnje, kar se zdaj že dela, potrebno dodaten napor vložiti tudi v razvoj, nadgradnjo poleg te glavne osi še dodatnih regionalnih železniških povezav. Znano mi je, da je bila konec leta, se pravi decembra lanskega leta, izdelana strokovna podlaga za dvotirnost kamniške in dolenjske proge ter dvotirnost proti Kranju. Veseli me, da je pristojno ministrstvo že objavilo pobudo za pripravo državnega prostorskega načrta za nadgradnjo železniške proge št. 80, to je državna meja–Metlika–Ljubljana na odseku Ivančna Gorica–Ljubljana. Na tem mestu bi vam dal pobudo, da se z nadgradnjo proge nadaljuje tudi v prihodnje na celotni trasi, prednostno na odseku Ivančna Gorica–Trebnje–Novo mesto, da bi tako povezali Ljubljano kot glavno mesto in Novo mesto kot regijski center z močno gospodarsko pobudo in bi omogočili hitrejši tovorni in potniški promet. Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Najlepša hvala. Zagotovo so regionalne proge tistega ključnega pomena, da okrepimo trajnostno mobilnost za prevoz v službo in nazaj. Zaradi tega smo začeli s postopki umeščanja regionalnih prog proti Kranju, proti Kamniku in proti Ivančni Gorici in to tudi ta strategija opredeljuje. O novem umeščanju dvotirnosti govorimo, se pravi, da bomo imeli taktne vlake na 15 minut na primer iz Ivančne Gorice v Ljubljano. Verjamem, da bomo tako naredili največ tudi za naše podnebje oziroma za čistejše okolje, kajti s tem se bo pritisk avtomobilov na samo Ljubljano zmanjšal, če bomo imeli dobre povezave z vlakom. Zaradi tega je regionalna dvotirnost res ključnega pomena. Verjamem, da lahko pripravimo zakonodajo, ki bo omogočala hitrejše umeščanje tako imenovanih dvotirnih prog v prostor. Zaradi tega ker tukaj gre za širši družbeni problem, govorimo o zelenem dogovoru, se pravi, na kakšen način tudi mi spoštujemo okolje. To bo tudi eden izmed ključnih sklepov, s katerimi bomo prišli v Državni zbor ob pripravi te strategije. Se pravi, da se ne opredelimo le do dvotirnih regionalnih prog, ampak da tudi ugotovimo, na kakšen način se to sfinancira, pa da to predlagamo, ter na kakšen način se pripravi zakon, ki bo omogočil hitrejše in učinkovitejše umeščanje v prostor. Zagotovo je povezava do Novega mesta ena izmed ključnih povezav. Ko bomo delali dvotirnost, je to priložnost tudi za elektrifikacijo celotne proge. Ta trenutek imamo v planu, da se s tem, ko se naredi dvotirnost proti Novemu mestu oziroma najprej proti Ivančni Gorici pa bomo videli potem analize za dvotirnost tudi proti Novemu mestu, to hrbtenico, to železniško žilo elektrificira. Kajti zelo priročno je, da bi se ljudje iz Novega mesta na primer res odločili, da gredo v Ljubljano z vlakom, ne pa z avtomobilom. Za tovorni promet – glejte, mi imamo dve veliki podjetji v tem delu, med 10 velikimi podjetji v Sloveniji imamo na primer Krko, imamo Revoz iz Novega mesta, in to velja tudi za sam tovorni vlakovni promet. Torej, dolenjska železniška povezava je ena izmed ključnih, da jo posodobimo, zagotovo.
Hvala lepa. Poslanec Jože Lenart bo postavil vprašanje ministru za zdravje Janezu Poklukarju. Izvolite.
Spoštovani minister! Moje vprašanje temelji na vlogi notranje revizije kot orodja za izboljšanje učinkovitosti poslovanja v javnem zdravstvu. V gospodarskih krizah, ki jo je tokrat povzročila celo zdravstvena situacija, se dodatno zmanjšujejo viri za zdravstveno dejavnost. Tako je v tem obdobju nujno, da poslovodstva javnih zdravstvenih zavodov prevzamejo maksimalno vlogo pri izgrajevanju učinkovitega sistema za obvladovanje poslovnih tveganj, ki ga zakonsko omogoča tudi notranji nadzor javnih financ. Zakon o javnih financah v 100. členu določa odgovornost predstojnika zdravstvenega zavoda za vzpostavitev finančnega poslovodenja, kontrol in notranjega revidiranja in tudi svetovanja poslovodstvu za izboljšanje njihove učinkovitosti. V slovenskem zdravstvu smo ves čas priča tako v javnosti kot iz uradnih revizijskih poročil Računskega sodišča in preiskovalnih organov številnim nepravilnostim, netransparentnemu poslovanju in oškodovanju javnega premoženja. Vse to kaže, da nimamo zagotovljenih ustreznih mehanizmov oziroma so ti neučinkoviti, da bi preventivno preprečevali nepravilnosti in neracionalno porabo že tako primanjkljaja javnih finančnih virov. Notranji revizorji so usposobljeni za prepoznavanje znakov prevar, goljufij, navzkrižja interesov in oškodovanja sredstev. Če v okviru notranje revizije zaznajo tovrstna odstopanja, morajo o tem takoj obvestiti poslovodstvo. To je še toliko bolj pomembno, saj javni zdravstveni zavod praviloma vodijo poslovodje zdravstvene stroke, ki pa sami nimajo dovolj potrebnega znanja s področja javnih financ in zakonodaje. Vsled vsega tudi v Državnem zboru Republike Slovenije poteka več preiskav ravno na tem področju netransparentnega poslovanja v zdravstvu, nabav zaščitne medicinske opreme tudi v obdobju epidemije v preteklem poslovanju, na kar kažejo revizijska poročila Računskega sodišča. Spoštovani minister, na hearingu sva se o tem že slišala, danes vas ponovno sprašujem: Zakaj ste s svojim prihodom v UKC Ljubljana z enim od prvih ukrepov razpustili službo notranje revizije, čeprav bi pričakoval, da bi jo glede na ugotovitve in priporočila revizijskega poročila Računskega sodišča za preteklo obdobje, pred vašim prihodom, okrepili? S kakšnimi ukrepi za izboljšanje transparentnosti poslovanja UKC Ljubljana ste nadomestili razpustitev službe notranje revizije, da je zadoščeno predpisani zakonodaji na področju javnih financ? Kakšne ukrepe predvidevate kot minister za zdravje, da boste izboljšali organizacijo poslovanja javnih zdravstvenih zavodov za dvig učinkovitosti in transparentnosti slovenskega zdravstva? Da se nam ne bodo ponavljale preplačane nabave operacijskih miz, žilnih opornic, kolčnih protez, zaščitne medicinske opreme in celo zdravstvenih inštitutov, ki niso [[izklop mikrofona]]
Gospod poslanec, žal vam je čas potekel. Gospod minister, imate besedo za odgovor. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Spoštovani gospod Jože Lenart! Zaradi neučinkovitosti službe notranje revizije smo s 1. 11. leta 2020 ukinili organizacijsko enoto službo za notranjo revizijo. Poslovodstvo je namreč že leta 2019 ugotovilo, da služba za notranje revidiranje ni bila sposobna obvladati poročanja v zvezi s priporočili in ukrepi, ki jih je zapisala v revizijskih poročilih. Tako v letu 2021 ne pomeni, da v kliničnem centru ne bo notranjega revidiranja, pač pa bo to zagotovljeno z zunanjim izvajalcem, ki bo izbran na podlagi javnega razpisa. Kajti revidiranje je treba zasledovati skladno z namenom, ki je določen v usmeritvah za državno notranje revidiranje, ki jih je sprejelo Ministrstvo za finance, tako kot ste že omenili in citirali zakon. Kar se tiče Ministrstva za zdravje, mora biti transparentnost in zakonitost temelj delovanja javnega sistema in seveda vsakega dobrega gospodarja. Ne glede na to, da se mi javno tudi včasih kaj očita, čeprav sam menim, da neupravičeno, se celotno svojo kariero zavzemam za delovanje po teh načelih. Kot minister imam skrb, da na vseh nivojih in med vsemi deležniki dosežemo enotne temelje. Kajti samo na ta način bo možno med različnimi deležniki v javnem zdravju te med seboj primerjati in odpravljati odklone oziroma razvijati sistem. Osnovo tukaj vidimo v povezovanju informacijskih sistemov med različnimi nivoji v zdravstvu oziroma v javni sferi. Najprej je potrebno določiti strateške registre in strateške šifrante. Samo tako bomo lahko vse izvajalce enovito primerjali med seboj in dosegli večjo transparentnost in hitrejše odkrivanje morebitnih odklonov. Ugotovitve o nepravilnosti in netransparentnosti bodo osnova za boljše delovanje sistema in vsak sistem kakovosti temelji na tem. In že malo iz zdravstva izhajajoče je to osnova, na kateri temelji tudi kakovost, se pravi, bolje preprečevati kot zdraviti. Tukaj je, bom rekel, vizija in strategija na tem področju. Hvala.
Hvala lepa. Gospod poslanec, imate besedo za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala za odgovor, minister. Kljub temu bi želel še dodatno razviti to vprašanje. Imamo 84 zdravstvenih zavodov, od tega je 50 zdravstvenih domov, ostane nam potem teh 15 bolnišnic in dva UKC in potem sedem zavodov in trije inštituti. Potrebno je postaviti, kot ste tudi že sami nekako rekli, učinkovito organizacijo s cilji in kontrolo in podporo postavljanju informacijskega sistema, s katerim se morajo poistovetiti vsi javni zdravstveni zavodi, brez tega ne bo šlo. Drugače vi kot minister, glavni menedžer ne morete obvladovati tega sistema oziroma česarkoli izboljšati. Tako se je kazalo tudi doslej. Tako postavljen cilj, sistem, ki bi vam, minister, omogočil tudi učinkovit nadzor nad poslovanjem, bi lahko, zato se sprašujem [[…]]Lahko bi pa razširili vaše službe na Ministrstvu za zdravje, kjer že sedaj opravljate nadzor nad transparentnostjo in preprečevanjem korupcije v zdravstvu, žal pa v tej službi nimate strokovnjakov za nadzor javnih financ. To smo ugotovili tudi v komisijah za te preglede, ki jih izvajamo. Povsod pridemo na to točko. Na svetu so velike multinacionalke, ki brez tako postavljene organizacije ne bi mogle preživeti, med njimi je tudi recimo Ikea s 400 centri po svetu, imajo 40 milijard prihodka, to se pravi za dva celotna proračuna Slovenije, in samo s takim učinkovitim pristopom pa informacijskim sistemom lahko enotno potem to obvladujejo. Še enkrat vas vprašam: Ali se ne strinjate, da bi bila tako večja učinkovitost poslovanja javnih zdravstvenih zavodov, ki bi jo kot minister morali izvajati za racionalizacijo in dvig produktivnosti slovenskega zdravstva?
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala za besedo, še enkrat. Zagotovo moramo v zdravstvu najprej zagotoviti, tako kot sem rekel, osnovne standarde, vse bomo temeljili na istih izhodiščih, in seveda hkrati s povezovalno platformo zagotoviti, da bomo odločevalci vsi skupaj imeli v realnem času prave podatke, tudi za nadzor in kontroling, ne samo za upravljanje. Največji problem ta trenutek je ob tej razpršenosti in dezorganiziranosti sistema enotna metodologija oziroma enotni temelji za presojo osnovnih objektivnih meril, na podlagi katerih lahko gradimo ta naš sistem – to je glavni problem – ki pa mora temeljiti na razvoju kakovosti oziroma na notranjih kontrolah in tudi na ostalih, ki so zapisani in predpisani z zakonodajo. Hvala.
Hvala lepa. Gospod poslanec, imate besedo za postopkovni predlog. Izvolite.
Hvala lepa. Vesel sem, da se na nekih točkah strinjava. Nadzor porabe javnih sredstev ima v demokratičnih državah zelo pomembno mesto. Davkoplačevalci želijo popolne informacije o tem, kako se porabi njihov denar, tako so vse glasnejše zahteve po bolj učinkoviti in seveda gospodarni rabi le-teh. Na drugi strani pa imamo davkoplačevalci ob razvoju medicine in starajoče se družbe vedno večje potrebe po kakovostnih javnih zdravstvenih storitvah in seveda s tem potrebe po proračunskem financiranju. Vse to in sam Zakon o javnih financah tako nas poslance kot seveda tudi vas kot ministra za zdravje ob dani situaciji zavezuje, da na tem področju izboljšamo situacijo, kar mora biti tudi v vašem interesu. Zato predlagam, da opravimo širšo javno razpravo na eni od prihodnjih sej Državnega zbora. Hvala.
Hvala lepa. O vašem predlogu bo Državni zbor odločil v sredo, 3. marca 2021, v okviru glasovanj. Samo Bevk bo postavil vprašanje ministru za infrastrukturo Jerneju Vrtovcu. Izvolite, gospod poslanec.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani zbor! Najprej se vam, gospod minister Vrtovec, zahvaljujem za izčrpen odgovor na moje pisno poslansko vprašanje v zvezi s projekti na 4. razvojni osi z dne 17. decembra 2020. Od naštetih projektov, ki se bodo izvajali v naslednjem obdobju, me tokrat še posebej zanimata dva projekta, in sicer gradnja nove državne ceste med Cerknim in Hotavljami ter posodobitev oziroma rekonstrukcija ceste med Želinom in Spodnjo Idrijo. Glede prvega me, gospod minister, zanima naslednje: Kako daleč je postopek priprave in sprejetja državnega prostorskega načrta za odsek med Cerknim in Hotavljami, ki bo podlaga za izdajo gradbenega dovoljenja? Glede drugega projekta pa sem z odgovorom na pisno vprašanje zelo nezadovoljen, ker naj bi se na tem odseku izvajala samo tekoča vzdrževalna dela, v bistvu pa je odsek med Želinom in Spodnjo Idrijo v najslabšem stanju na celotni 4. razvojni osi. Predlagam, da se ta odsek uvrsti v načrt razvojnih programov, da se izdela potrebna investicijska dokumentacija ter projekt uvrsti v državni proračun ter se pred gradnjo pridobijo potrebna zemljišča. Zanima me, gospod minister: Ali boste začeli s celovito rekonstrukcijo odseka med Želinom in Spodnjo Idrijo? Kako je s postopkom priprave in sprejetja državnega prostorskega načrta za novogradnjo med Cerknim in Hotavljami, ki povezuje Primorsko in Gorenjsko? Najlepša hvala za vaš odgovor.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo za odgovor. Izvolite.
Najlepša hvala, podpredsednik. Projekt 4. razvojne osi, ki povezuje Zgornje Posočje in Idrijsko-Cerkljansko potem z Gorenjsko, je v zadnjem obdobju zagotovo deležen bistveno več vlaganj, kot jih je bil v preteklosti. Posluh do tega, da se poveže ta del Slovenije, Posočje, Idrijsko-Cerkljansko, z osrednjim delom Slovenije, je tudi sedaj prioriteta Vlade. Kar se tiče državne ceste med Cerknim in Hotavljami, tukaj je bila leta 2017 izvedena preverba vseh do sedaj preučenih variant. Rezultati kljub korekcijam in optimizaciji same trase niso bili bistveno drugačni od tistih iz preteklih let. Potem je prišlo leto 2019 in v novembru 2019 je bila izdelana tudi preveritev novih variant. Iz izdelane preveritve pa izhaja, da imajo prednost južne variante, ki so ekonomsko ugodnejše in imajo manjši vpliv na okolje ter omogočajo fazno gradnjo. Mi smo podpisali z obema županoma, županom Cerknega ter županom Gorenje vasi - Poljan, poseben protokol v odnosu do te povezave. Naj pa povem, da se postopki v tej državi odvijajo res dolgo. Jaz si tudi želim, da bi umestitev bila v roku enega leta, sprejet državni prostorski načrt pa začetek gradnje, ampak žal imamo državo zbirokratizirano do te mere, da se to odmika potem v leto 2024. Izdelana študija bo podlaga za pripravo prostorske dokumentacije. Naj vam povem, da je ta dokumentacija zdaj že v pripravi. Gradivo za pridobitev dopolnjenih smernic je bilo že posredovano vsem nosilcem urejanja prostora, da podajo smernice za načrtovanje vsak svojega področja. Nova predlagana rešitev tudi sledi ciljem same Resolucije o nacionalnem programu razvoja prometa v Republiki Sloveniji. Kaj to pomeni? To pomeni, da se mora pri modernizaciji cestnih povezav v čim večji meri uporabiti, rekonstruirati oziroma nadgraditi obstoječa cestna infrastruktura, le v posameznih primerih oziroma na odsekih, kjer ustreznega standarda ni mogoče zagotoviti na obstoječi infrastrukturi, se projektno preuči in poišče ustrezne rešitve, posege izven obstoječe trase. Še terminski plan. Jaz vem, da nas boli, ko rečemo leto 2024, kako je to daleč. V okvirnem planu naj bi bil projekt prostorsko umeščen do leta 2024. Javna razgrnitev najustreznejše variante naj bi bila marca naslednje leto. Žal v tem letu ne gre, pa verjemite, da smo se že ob podpisu protokola borili, da bi to naredili. V drugi polovici 2022 – upam, da bi bilo prej – bi bilo tudi sprejeto potem na Vladi. Sledila bo izdelava prostorskega načrta, ki naj bi bil izdelan do konca leta 2023 ter v začetku 2024 javno razgrnjen in v letu 2024 potem tudi sprejet. Po sprejetju DPN se bodo pričele vse aktivnosti za nakup zemljišč, projektiranje in druge raziskave, ki so potrebne za samo gradnjo. V vsem tem času pa se na tej trasi znotraj te ceste lahko dela mnogo stvari. Jaz verjamem, zdajle so bodo začela odvijati sicer vzdrževalna dela, ki lahko pomenijo tudi večji poseg. Se pravi, žal imamo takšne postopke, da se s sprejetjem DPN vleče v leto 2024. Kar se tiče odseka Želin–Spodnja Idrija, večkrat se tukaj peljem in povem, ja, tudi sam vem, da je v zelo slabem stanju. Drži, ni opredeljen poseben načrt razvojnih programov oziroma veljavni načrt vlaganj v promet in prometno infrastrukturo je bil pa sprejet, vam povem, že leta 2019, decembra 2019. Ni opredeljen, drži, noben poseben ukrep izven tega, kar pomeni posodabljanje in lažja rekonstrukcija, redna investicijska dela in tako naprej, vse to drži. Tudi v resoluciji to ni naprej opredeljeno. Jaz, kar lahko obljubim, obljubim to, da bom šel z DRSI čez ta del in bomo preverili, kakšne so možnosti, da bi to vključili v NRP.
Hvala lepa. Gospod poslanec, imate besedo za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Hvala tudi vam, gospod minister, za odgovor. Večji del ste se posvetili delu med Cerknim in Hotavljami, to je na cerkljansko-gorenjskem kraku 4. razvojne osi, medtem ko ste se vendarle malo manj posvetili odseku med Želinom in Spodnjo Idrijo, ki je na idrijsko-logaškem delu 4. razvojne osi, saj govorimo o tako imenovani 4. razvojni osi Y. Ko sem vložil amandma na državna proračuna za 2021 in 2022 za ta odsek, se pravi med Želinom in Spodnjo Idrijo, ki je v najslabšem stanju na celotni 4. razvojni osi, mi je Vlada v svoji zavrnitveni obrazložitvi zapisala, da je, navajam, »za izvedbo rekonstrukcije ceste med Želinom in Spodnjo Idrijo potrebno izdelati investicijsko dokumentacijo in projekt uvrstiti v proračun ter pred gradnjo pridobiti potrebna zemljišča«. Konec navedka. To je napisala Vlada, se pravi ministrstvo, kot odgovor na moj amandma za proračuna 2021, 2022, medtem ko ste pa v odgovoru na poslansko vprašanje iz decembra lanskega leta, ki sem ga dobil v roke 4. januarja, napisali, da se bodo zgolj opravljala neka vzdrževalna redna dela. Gospod minister, prosim vas, da se dejansko, tako kot je Vlada na moj amandma, za izvedbo te rekonstrukcije izdela investicijska dokumentacija in projekt uvrsti v državni proračun. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Saj sem dejal, da bomo šli v najkrajšem možnem času ponovno tudi čez vse dinamike okrog tega, se pravi upoštevajoč dinamiko glede realne prometne potrebe. Saj sem vam povedal, jaz točno vem, kje gre ta cesta proti Spodnji Idriji, poznam jo in bomo šli čez pa vas v najkrajšem možnem času tudi povabim na ministrstvo in se bomo odločili. Treba je slediti dinamiki, da se za posamezno aktivnost izvaja neposredno iz ugotovljenih prometnih problemov, prometnih obremenitev, in se potem NRP lahko odpre. To bomo šli še enkrat čez, pogledali te možnosti, gospod poslanec, pa se lahko dobimo pri nas skupaj z direktorico DRSI in s tem naredimo en korak naprej tudi na tem, kako posodobiti ta del, zagotovo. Ampak tudi če piše redna vzdrževalna dela, je ta manevrski prostor lahko zelo velik, da ne bo pomote.
Hvala lepa. Bojan Podkrajšek bo postavil vprašanje ministru za gospodarski razvoj in tehnologijo Zdravku Počivalšku. Izvolite.
Hvala, spoštovani podpredsednik, za besedo. Cenjeni minister gospod Zdravko Počivalšek, minister za gospodarski razvoj in tehnologijo v Republiki Sloveniji! Mogoče na začetku vprašanja izkoristim to priliko, da se vam v imenu podjetnikov, gospodarstvenikov, espejev pa vseh tistih, ki delajo vsakodnevno v gospodarstvu, zahvalim za vaše dosedanje delo. Predvsem imam v mislih delo kot ministra za gospodarstvo v zadnjem letu, ker ste v teh najtežjih časih v zgodovini Republike Slovenije svoje delo opravili z odliko. Seveda se pa vedno najde na kakšnem segmentu, da bi lahko bili vsi skupaj še boljši, ampak zelo težko je soditi neke stvari od daleč, veliko težje se je pa soočati, ko ste na mestu, ki ga zasedate vi. Moje poslansko vprašanje se, spoštovani minister, nanaša na to, da sem bil na začetku tega leta oziroma jeseni lanskega leta neprijetno presenečen, ko je državo doletela ta epidemija, za katero si želimo, da bo čim prej odšla, pisali so mi številni študentje. Predvsem številni študentje, ki so zaposleni oziroma ki svoje delo opravljajo v državnem podjetju, to je Petrol. Nek podatek sem našel, da je v tem podjetju zaposlenih nekje 400 študentov vsako leto. Začuden sem bil, da se je uprava Petrola v teh težkih časih odločila – najprej bi odpustila vse študente – da nima več dela za 300 študentov. Spoštovani minister, jaz vem, da to ni vaše področje, da niste vi za to odgovorni, ampak vseeno me kot poslanca skrbi, ker sem vseskozi dobival številna maile, zakaj je tako. Zanima me torej: Zakaj je prišlo do odpuščanja študentov, zaposlenih na Petrolu, v času razglašene epidemije? Prosim za vaš odgovor.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo za odgovor. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Spoštovani gospod poslanec Bojan Podkrajšek, spoštovani državni zbor! Hvala za vprašanje. Petrol, d. d., je javna delniška družba s pretežno zasebnim kapitalom in njen največji delničar je privatni subjekt iz tujine. Republika Slovenija v lastnem imenu ter v svojstvu Slovenskega državnega holdinga ter kapitalske družbe poseduje slabo tretjino delnic in iz tega izhajajočih korporativnih pravic. Te pravice Republika Slovenije izvršuje v skladu z letnim načrtom upravljanja kapitalskih naložb Republike Slovenije, ki ga vsako leto na predlog Slovenskega državnega holdinga in ministra, pristojnega za finance, sprejme Vlada Republike Slovenije ter pošlje v potrditev Državnemu zboru Republike Slovenije. Kot izhaja iz navedenega načrta in tudi Zakona o gospodarskih družbah, lastniki gospodarskih družb ne morejo vplivati na odločitve o vodenju konkretnih poslov v teh družbah. Za konkretne operativne poslovne odločitve je zadolžena uprava družbe Petrol, d. d., ki zastopa in predstavlja družbo ter vodi posle družbe samostojno in na lastno odgovornost. Petrolovi bencinski servisi so bili skozi celotno obdobje epidemije lani in letos normalno odprti. V času, ko so bili z odloki v celoti zaprti drugi ponudniki, so lahko bencinski servisi torej nemoteno delali, res pa je, da je bila oziroma je še delno omejena ponudba spremljajočih storitev. Verjamem, da se jim je zaradi omejitev drugje prodaja nekaterega blaga celo povečala, drži pa, da se je zaradi zmanjšane potrebe po tranzitu oziroma poteh zmanjšal delež prodaje goriv v celoti. Kar se študentov tiče pa naslednje. Glede zaposlovanja študentov je dejstvo, da v tem primeru ne gre za klasično zaposlitev, s katero je potem povezano odpuščanje, ampak za obliko prehodne popolnitve dodatnega dela, ki nikakor ne sme nadomestiti rednih zaposlenih. Kot pojasnjeno, na poslovne odločitve Petrola, d. d., jaz kot minister ne morem imeti, nimam neposrednega vpliva, interes Vlade Republike Slovenije in Ministrstva za gospodarski razvoj in tehnologijo v razmerju do poslovodstva družb, ki so tudi v lasti države, pa je, da so te družbe vodene v skladu z najvišjimi profesionalnimi, mednarodno uveljavljenimi standardi poslovanja. Jaz ne morem zahajati v to, kje je razlog za odločitev, da so se odločili varčevati na tem področju. Upam, da se bo zadeva že v letošnjem letu, zaradi tega ker bomo na splošno v večjem zagonu, popravila in da se bomo vsaj v letošnjem letu na vseh področjih, pa tudi pri njih, v zvezi s tem delom poslovanja vrnili na vsaj približno stari nivo. Hvala.
Hvala lepa. Gospod poslanec, imate besedo.
Hvala, minister, za vaš odgovor. Ta prvi del, predvsem razumem prvi del vašega odgovora, zadovoljen sem pa tudi s tem drugim. Ampak vseeno bi jaz še [[…]]Spoštovani minister, uvodoma sem povedal, da ste se še kako trudili v teh težkih časih, da je čim več zaposlenih ostalo v podjetjih, tisti, ki so ostali za nekaj časa brez dela, so dobili nadomestilo in jaz mislim, da državljanke in državljani zanjo to ceniti. Vem, da ne morete vplivati na podjetje Petrol, ste mi tudi lepo razložili njegovo lastniško strukturo, ampak vseeno me bo uprava težko prepričala, da so delovali kot dober gospodar – mogoče me bodo, ampak se bojim, da ne – če so se v teh težkih časih odločili, da 300 študentov ne rabijo več. Vemo, da eni študentje, da lahko študirajo, rabijo delo, da so pri nekaterih študentih njihovi starši v tem času ostali za nekaj časa brez službe oziroma niti nimajo takšnih osebnih dohodkov, da bi lahko pomagali svojim otrokom, posledično študentom. Skratka, ko pa pridejo dopusti in ko bi šli vsi na dopust, takrat pa rabimo te študente, da gredo delat. Spoštovani minister, hvala za vaš odgovor. Presečen sem nad upravo oziroma tistim, ki je takšno odločitev na Petrolu sprejel, me bo pa verjetno z nekimi dejanji moral prepričati, da dela kot dober gospodar. Še enkrat, uspešno delo, minister, pa hvala za vaš odgovor.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala, še enkrat. Po naših podatkih so se v Petrolu prihodki od prodaje zmanjšali predvsem na področju prodaje goriv, kot sem povedal, so na ostalih, dodatnih segmentih po naših ocenah prometi zaradi omejitev drugje večji. V samo bilanco se ne morem spuščati, kakšne so razlike v ceni pri prodaji goriv, kakšne so pri prodaji dopolnilnega programa, dejstvo pa je, da je zaradi ukrepov za zajezitev širjenja koronavirusa na cestah manj vozil. Padec je v večji meri prisoten predvsem pri bencinskih servisih na avtocestnem križu, v bližini meje z Italijo. Medtem pri prodaji drugega blaga in storitev, kot sem rekel, ne beležijo bistvenega upada oziroma so na nekaterih področjih celo povečali prodajo, predvsem pri oskrbi z zemeljskim plinom. V času, ko se borimo za ohranitev obstoječih delovnih mest, verjamem, da so tudi študenti, ali pa upam, da so tudi študenti našli nove zaposlitve na področjih, kjer se je povpraševanje po delovni sili izrazito povečalo, to je na primer na področju pakiranja izdelkov, skladiščnega dela, dostave, zato ker se je tudi sama trgovina v veliki meri prestrukturirala. Koliko je tukaj prostora za študente, bomo v nadaljevanju še videli. Kot že rečeno, upam, da bomo čim prej prišli v kolikor toliko normalno obdobje, zato dajmo narediti vsi vse, da bomo vsaj preostanek letošnjega leta preživeli ali pa oddelali v nekem bolj normalnem poslovnem okolju, v poslovnem okolju, ki bo omogočilo, da bomo ustvarjali vsaj približno iste rezultate, kot smo jih pred koronakrizo. Hvala.
Hvala lepa. Nataša Sukič bo postavila vprašanje ministru za kulturo dr. Vasku Simonitiju ter ministrici za pravosodje mag. Lilijani Kozlovič. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani minister, spoštovana ministrica! Nova finančna blokada izplačil iz proračuna resno ogroža socialni položaj zaposlenih na STA. Ta blokada pomeni tudi nadaljevanje poskusa razgradnje in uničenja medijske hiše STA. Agencijo vztrajno v negotovost potiska in izčrpava direktor vladnega urada za komuniciranje Uroš Urbanija, ki zvesto sledi načelom premierjeve vojne z mediji. Spomnimo. Potem ko je UKOM konec januarja po več mesecih, po pravi sagi in celo po posredovanju Bruslja le poravnal vse zapadle obveznosti, je te dni sporočil, da se je s tem končalo kakršnokoli pogodbeno razmerje med UKOM in STA, češ da UKOM nima nobene pravne osnove, na podlagi katere bi lahko plačeval račune, ki mu jih pošiljajo podjetja, s katerimi nima urejenega pogodbenega razmerja. Medtem ko na UKOM zavajajo, da je pogoj za izplačilo računa za opravljeno javno službo STA nova pogodba, pa v Društvu novinarjev Slovenije in Sindikatu novinarjev Slovenije opozarjajo, da to ne drži, saj sedmi protikoronski zakon izrecno določa, da ima STA v letu 2021 zagotovljeno financiranje na podlagi sprejetega poslovnega načrta STA ne glede na to, ali je z ustanoviteljem sklenila pogodbo. Pravna podlaga za izplačilo je neposredno sedmi protikoronski zakon, izplačnik pa je ustanovitelj Republika Slovenija, ki ga zastopa Vlada. Minister in ministrica, sprašujem: Kako bosta ukrepala in zagotovila zakonito izplačevanje obveznosti države do naše nacionalne tiskovne agencije? Kako boste zaustavili to agonijo hrbtenice naših medijev, kar STA je? Vaša naloga je skrbeti za zakonitost delovanja Vlade in njenih resorjev, za implementacijo sprejetih zakonov. Nadalje sprašujem: Kako boste zagotovili, da se prenehajo kršitve zakonov, ki jih je z veliko večino izglasoval državni zbor? Kako boste konec koncev zaščitili zaposlene na STA, ki jih blokada z zakonom določenih izplačil resno socialno ogroža? Vam je res vseeno, če je eksistenca teh ljudi ogrožena, četudi vestno opravljajo svoje delo? Poleg tega mora ne glede na sedmi protikoronski zakon, ki ga navajam, Vlada stabilno financirati STA in plačevati tržni delež storitev neposredno iz Zakona o STA, kar je bila praksa 29 let, vse do nastopa te vlade. Sicer je ogrožena ustavna pravica javnosti do obveščenosti. Zanima me: Kako bosta poskrbela, da bo pravica javnosti do obveščenosti zagotovljena? Hvala zaenkrat.
Hvala lepa. Gospa ministrica, imate besedo. Izvolite, gospa ministrica.
Spoštovani predsedujoči, hvala za besedo. Spoštovana poslanka gospa Sukič, hvala tudi za ta vprašanja. Svoboda medijev je odraz demokratične družbe in dejansko tudi njen odsev. Na vprašanje, ki ste ga naslovili na Ministrstvo za pravosodje, naj vam torej povem, da Ministrstvo za pravosodje skrbi in je odgovorno za avtonomen in neodvisen pravosodni sistem, zato da deluje. In ker vemo in ste tudi sami tukaj navedli, da so odprti določeni postopki, kot ministrica ne morem in ne smem komentirati ne civilnih in niti ne kazenskih postopkov, zato se bom tudi tega vzdržala. Sam Zakon o STA, ki ureja razmerje med STA in Republiko Slovenijo, je v strokovni pristojnosti Ministrstva za kulturo, tako da so tudi ta strokovna vprašanja in ostala vprašanja v njihovi pristojnosti. Iskreno si pa želim, da bi se ta spor čim prej rešil, da tudi ne bi bilo potrebno posredovanje sodišča in da agencija, ki jo nujno potrebujemo v naši družbi, lahko učinkovito deluje. Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa. Če se je STA ali če se je gospod Urbanija izjasnil, da so izčrpali vse poti, ki bi njega obligirale v nadaljnje izplačevanje, naj se poiščejo ustrezne poti, ki bodo ta nastali položaj rešile. Ministrstvo za kulturo bo ukrepalo s svojimi pristojnostmi, ki jih ima. Rekel bi pa to, da je Vlada sredstva za financiranje javne službe za lansko leto zagotovila v proračunu UKOM, kot vemo, mora STA v imenu ustanovitelja potem tudi podpisati letno pogodbo. Kot ste ugotovili, za leto 2021 pa je PKP7 v 66. členu določil novo podlago za financiranje javne službe STA in ne glede na 20. člen Zakona o STA se s tem zakonom za leto 2021 ureja financiranje opravljanja javne službe, ki jo v skladu z zakonom opravlja STA. V STA torej zagotovijo sredstva v skladu s sprejetim poslovnim načrtom STA za leto 2021, kot ste ugotovili. To pomeni, da se morajo za javno službo STA za leto 2021 zagotoviti proračunska sredstva v višini, kot jih je določil poslovni načrt STA. Vendar pa še vedno obstaja pravna podlaga za sklenitev takšne letne pogodbe z ustanoviteljem, kajti PKP7 tega ni črtal. In če pogodba ni sklenjena, se postavlja vprašanje same izvedbe financiranja, o čemer PKP7 ne govori, in če ni pogodbenega dogovora, se postavlja vprašanje, kakšno vlogo še ima UKOM pri financiranju STA za leto 2021 v proračunu, za katerega proračunskega uporabnika so zagotovljena ta sredstva in komu STA naslovi svoj zahtevek. PKP7 namreč govori zgolj o proračunu države, zato če ni pogodbe, ostaja zgolj ustanovitelj, to je Vlada. In ta bi očitno morala pooblastiti UKOM ali drugega neposrednega proračunskega uporabnika, da v njenem imenu izvede financiranje in s STA uredi druga vprašanja, potrebna za izvedbo postopkov financiranja in nadzor nad tem. Preprosto povedano, STA je poslala račun na UKOM, glede na trenutno, zgoraj opisano situacijo, kot sem povedal, pa bi morala prej zastaviti vprašanje Vladi, kdo je, ali je sploh kdo v njenem imenu pooblaščen in odgovoren za STA. Ta problem se pravzaprav navezuje tudi na državne pomoči. V kolikor je povezano to z državno pomočjo, je potem Vlada Republike Slovenije oziroma so njena ministrstva pristojna, da urejajo probleme v zvezi z državno pomočijo, vendar imajo tudi pravico do nadzora v vlogi – kako bi rekel? – javne oblasti. In v zvezi s tem se mi zdi, da je nastal cel problem, torej ali je STA dolžna poročati ali ne in kako. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa poslanka imate besedo.
Spoštovani minister, saj menda se hecate ali kaj? Sedmi protikoronski zakon jasno določa, da je treba STA izplačati, njihovo delo. In vi kot minister, Ministrstvo za kulturo ste pristojni za medije. Tako da če kdo v Vladi, potem ste to v prvi vrsti predvsem vi. Nehajte se norca delati iz lastnih zakonov in iz nas poslank in poslancev tukaj v Državnem zboru s takimi izjavami. Poleg tega zaposleni na STA tudi opozarjajo, da v vladnih vrstah kljub vsemu brezsramno in brezplačno uporabljajo servis agencije, delijo tvite, vesti, ki so jim po godu, blatijo ugled z neupravičenimi komentarji ob objavah tvitov, vesti STA, ki jim pač niso po volji. Kar je še dodatno zaskrbljujoče in zavržno obnašanje s strani vlade, z današnjim dnem je STA ostala tudi brez enega največjih naročnikov svojih tržnih storitev, vladne administracije, saj do konca februarja tudi pogodba za tržne storitve s STA ni bila sklenjena. Agencija tako danes po 29 letih vladni administraciji prvič v zgodovini zapira dostop do teh vsebin, kar je zelo zelo žalostno. Omogočila ga bo tistim državnim organom, ki bodo sklenili ločene naročniške pogodbe. Pomenljivo pa je, da je ravno v tem času začela delovati Nacionalna tiskovna agencija, NTA, ki je sodeč po objavah izrazito naklonjena vladi Janeza Janše in skrajno desnemu političnemu polu. Glavni urednik je namreč Aleš Ernecl, pripadnik stranke SDS, čigar pisanje je doslej promovirala Nova24. Minister Simoniti, zanima me: Ali namerava vaše ministrstvo kakorkoli financirati oziroma sofinancirati delovanje NTA, in če, zakaj? Ali ne bi šlo v tem primeru za nepotrebno podvajanje in dodatno spodkopavanje naše STA? Ali se vam res zdi na mestu, da državne organe postavljate v nelagoden položaj s tem, da ste jih odrezali tudi od tržnega deleža storitev STA?
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Že pred časom je ena druga poslanka govorila o tej NTA – kaj je to? – Nacionalni tiskovni agenciji. Jaz o njej ne vem nič niti ne poznam osebe, o kateri ste govorili. Jaz ne vem, to je podtikanje in v skladu s tem, kar večkrat počnete. Moram reči, da nič ne vem o NTA, nič ne vem o tem, da nastaja neka nova agencija. Lepo prosim, privatni ljudje lahko delajo, kar hočejo, in naj to naredijo. Mislim pa, da se je STA verjetno izogibala dajati poročila, ki jih je dolžna, in če nekdo misli, da ga nekdo vzdržuje, in če se ga prosi ali zahteva, da poroča o svojem delu, potem naj to vendarle stori. Za nazaj se je to vse zgodilo, zgodilo v tem smislu, da je država poplačala vse za leto 2020, za leto 2021 pa ni prišlo do pogodbe. Kaj več in globlje s tem nisem seznanjen. Verjetno, če se bom moral, se bom s tem seznanil. To je vse, kar vam v zvezi s tem lahko odgovorim. Podtikati ali pa meni govoriti o vseh tistih tvitih pa to, kar vi počnete – ne vem, pa počnite še naprej. Jaz ne tvitam, ne berem tvitov in o nobeni od teh čudnih agencij, novih, sploh ne vem nič. Tako da prosim, da se vzdržite podtikanj in sugeriranj, da ima moja vlada kaj s tem. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa poslanka.
Spoštovani, vaša vlada ima še kako kaj s tem, saj lahko beremo, oprostite, tvite samega premierja, ki napada medije na dnevni ravni, tako da nehajmo se sprenevedati. Poleg tega, še enkrat, v sedmem protikoronskem paketu je jasno določeno, da za letošnje leto ni podlaga pogodba za izplačilo sredstev STA. Tako da lepo vas prosim, zakon, ki je bil tukaj sprejet, govori o tem. Torej se krši zakon. In vi kot minister ste pristojni za to, da skrbite za zakonitost delovanja vašega resorja. Pod vašim resorjem so mediji, tako da ste prvi, ki mora Vlado opozoriti, da naj to naredi. Postopkovno predlagam, da se o namernem izčrpavanju STA s strani Vlade in vse hujši agoniji zaposlenih ter kršenju ustavne pravice javnosti do obveščenosti v tem državnem zboru zelo resno pogovorimo, da prenehamo s temi igricami. Poglejmo še enkrat. Društvo novinarjev Slovenije je opozorilo, da gre za še en manever direktorja UKOM Uroša Urbanije, ki želi s finančnimi pritiski destabilizirati STA. Prav tako to ugotavlja izvršni sindikat novinarjev Slovenije. Evropsko združenje tiskovnih agencij je recimo sporočilo, da se ne strinja s trenutnimi dejanji slovenske Vlade proti članici združenja STA. Še v mednarodno sramoto smo zabredli, spoštovani minister, zaradi teh akcij. Vlado je združenje pozvalo, naj preneha z dejanji, ki agenciji škodujejo. Tudi Mednarodni inštitut za tisk, IPI, meni, da ne gre za nesporazum o pogodbi o financiranju, ampak za pritisk Janševe vlade na agencijo. To vidimo vsi in to vemo vsi, tako da nehajmo se sprenevedati. Ponovno se vračam k tvitanju, ker ni vseeno, kaj počne premier te države. Namreč, premier Janez Janša na Twitterju redno obračunava s kritiki, tudi iz tujine, in to res nikamor več ne pelje. Pritiski na novinarje, pritiski na urednike, pritiski na medije, ki Janezu Janši niso všeč, na način, ki je brezsramen in protizakonit. Mi imamo zakon, dva zakona, ki določata, da mora biti STA financirana. In ker prvi, klasični zakon, osnovni zakon očitno ne deluje, odkar je Uroš Urbanija na UKOM, imamo torej sedmi protikoronski paket, kjer jasno piše, da pogodba za letošnje leto ni potrebna. Zato nehajte s to pogodbo, ki ni potrebna. Zakaj smo to zapisali? Ravno zato, ker vidimo, kakšni manevri se dogajajo, in zaradi tega je ta varovalka vstavljena v sedmi protikoronski paket. Če to ne bo izplačano s strani Vlade, potem kršite zakon vi, minister, in celotna vlada. Tudi vi, ministrica za pravosodje, zato sem danes tudi na vas naslovila zadeve. Tako da še enkrat, o tem se bo pa treba enkrat pogovoriti [[izklop mikrofona]]
O vašem predlogu bo Državni zbor odločil v sredo, 3. marca 2021, v okviru glasovanj. Mag. Andrej Rajh bo postavil vprašanje ministru za infrastrukturo Jerneju Vrtovcu. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani minister, podpredsednik Državnega zbora! Moje poslansko vprašanje je praktično nadaljevanje dveh pisnih poslanskih vprašanj, povezanih z veljavnostjo brezplačnih kartic za upokojence za vožnjo v medkrajevnem potniškem prometu. Kot veste, smo približno lani v takem času na pobudo naše poslanske skupine v Državnem zboru obravnavali predlog, da se starejšim od 65 let, upokojencem, vojnim veteranom in invalidom zagotovi brezplačen javni potniški medkrajevni prevoz, in ta pobuda je bila v Državnem zboru podprta, podprla jo je tudi bivša ministrica in tudi nova vlada je vložila potrebne velike napore, da je s 1. 7. ta sistem zaživel. Vsi smo bili zelo veseli, da je to ugodnost izkoristilo že približno od 150 do 160 tisoč uporabnikov od več kot 600 tisoč upravičencev. Dejstvo, da je bil ukrep dober in učinkovit, je tako ta podatek kot zanimivost, da je v poletnih mesecih zaradi velikega zanimanja na določenih prodajnih mestih celo skoraj zmanjkalo kartic in čipov za inicializacijo teh vozovnic. Pa ne glede na to je ministrstvo z velikimi napori to začasno pomanjkanje odpravilo. Zavedati se moramo, da je takrat bil tudi po svetu lockdown in da so preprosto bile določene transportne poti otežene. Glede na to, da bo počasi prišel mesec julij, je moje vprašanje: Na kakšen način boste podaljšali veljavnost brezplačnih vozovnic, kart za medkrajevni potniški promet, še posebej na tak način, da za upokojence, starejše od 65 let, vojne veterane, invalide to ne bo naporno, težko izvedljivo in bo brez stroškov? Za odgovore se vam zahvaljujem.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo za odgovor. Izvolite.
Hvala, predsedujoči. Ministrstvo za infrastrukturo bo zaradi ukrepov za preprečevanje in omilitev posledic covida-19, zaradi katerih upravičenci do subvencioniranih brezplačnih vozovnic, upokojenci, osebe, starejše od 65 let, invalidi, vojni veterani, imetniki evropske kartice ugodnosti in tako naprej, nekaj mesecev niso mogli koristiti vozovnic, to drži, poiskalo najbolj enostavno in učinkovito rešitev za upravičence. In sicer, preverili se bodo vsi statusi in tudi izpolnjevanje pogojev za ohranitev vozovnice. Vsem upravičencem, ki še vedno izpolnjujejo pogoje za brezplačno vozovnico, se bo veljavnost vozovnice avtomatsko podaljšala. Podaljšala se bo za eno leto, brez kakršnegakoli doplačila, brez kakršnihkoli drugih postopkov na prodajnih mestih. Podaljšanja se bodo izvajala po metodi izvršnih list, ki omogoča, da se na kartico ob prvem stiku z mobilnim terminalom prenesejo vse novosti in tudi vse spremembe. Torej to ne bo šlo v škodo upravičencev ne finančno ne administrativno, ampak se bo ob samem stiku, ko greš na avtobus, na vlak, ta vozovnica podaljšala.
Hvala lepa. Gospod poslanec, imate besedo za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Spoštovani minister, rad bi se vam zahvalil za ta odgovor, ki je vsekakor spodbuden za več kot 160 tisoč uporabnikov, ki so to kartico prevzeli. Jaz sem vesel, da imamo očitno vzpostavljen ta digitalni sistem baz podatkov, ki lahko te zadeve avtomatsko preverja in tudi podaljšuje. To je tudi en korak k digitalizaciji in informatizaciji javne uprave in zagotovo primer dobre prakse. Jaz si želim, da bo to zaživelo, tako kot ste povedali, v bistvu je to naš skupni interes. Želim pa tudi, da to ugodnost, ki jo je do zdaj prepoznalo več kot 160 tisoč uporabnikov, prepozna še ostalih nekaj več kot 400 tisoč, ki pa te kartice nimajo. Tem želim in jih ob tej priložnosti pozivam, da si to kartico pridobijo in začnejo aktivno uporabljati brezplačen javni potniški promet v medkrajevnem prometu. Želim tudi, da se bo ta ugodnost razširila na mestni javni potniški promet, tako kot smo v SAB predlagali. Še enkrat, spoštovani minister, jaz se vam zahvaljujem za odgovor in želim, da bo ta zadeva delovala tako, kot ste povedali. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister ne želi. Gremo naprej. Edvard Paulič bo postavil vprašanje ministru za gospodarski razvoj in tehnologijo Zdravku Počivalšku. Izvolite.
Hvala, predsedujoči. Zakonodajno-pravna služba vas ob vsakem predlogu zakona PKP opozarja, da je zakon pripravljen nejasno, nerazumljivo, nepregledno in da to vodi v pravno nevzdržnost, saj naslovljenci pravni položaj vse težje razumejo. In očitno ta nejasnost velja tudi za vladne odloke. Državljani dobivajo različno informacijo, odvisno pač od tega, na koga se obračajo. Problem pa je, da ta vaša zmedenost vpliva na usode ljudi in ljudje imajo občutek, da se iz njih dobesedno norčujete. Če pogledamo samo zadnji primer odloka o gostinski dejavnosti. Praktično cela država je štiri mesece živela v prepričanju, da so gostilne zaprte za vse, če odmislimo osebni prevzem hrane. In potem se zgodi vaš poslovni sestanek in kar naenkrat slovenska javnost izve, da so gostilne lahko odprte, če strežejo malice ali obroke za zaposlene v podjetjih, kljub temu da ste prej praktično štiri mesece na konkretna vprašanja gostincev odgovarjali, da to ni mogoče, in si podajali žogice med ministrstvi in inšpektoratom, kdo je za kaj pristojen. Gostinstvo je ena od dejavnosti, ki je najhuje prizadeta in ki je zaprta zato, da lahko druge dejavnosti delajo, in najmanj, kar je, si zaslužijo, da se jih tretira z nekim spoštovanjem. In potem vidimo, da vaš državni sekretar na javni televiziji mirno pove, da takšna ureditev velja že od samega začetka. Gostinci si zaslužijo jasne odgovore, zato vas, gospod minister, sprašujem: Ali je gostilna javni prostor ali ni, glede na to, da še vedno dobivamo nasprotujoče si informacije z različnih koncev? Ali se lahko v gostilni streže malica za dve različni podjetji hkrati oziroma ali se lahko streže malica enemu podjetju za drugim, če ima gostilna dva ločena prostora? V čem je razlog, da je lahko v gostilni deset poslovnih partnerjev iz različnih okolij, ne more pa iti na malico družina iz istega okolja? Naprošam vas torej, da mi razložite to logiko, predvsem tudi na zadnje vprašanje, ampak na način, da bodo ljudje enkrat za vselej to razumeli.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo za odgovor. Izvolite.
Spoštovani gospod poslanec Edvard Paulič, spoštovani predsedujoči, Državni zbor! Hvala za vprašanje. V svojem vprašanju navajate Odlok o začasni prepovedi ponujanja in prodajanja blaga in storitev potrošnikov v Republiki Sloveniji. To je odlok, ki ga pripravljamo na Ministrstvu za gospodarski razvoj in tehnologijo. Sicer je bilo v medijih v zadnjih tednih že veliko rečenega in zapisanega o tem. Ta odlok sam po sebi omejuje oziroma začasno prepoveduje ponujanje in prodajanje blaga in storitev potrošnikom, torej fizičnim osebam. To je popolnoma razumljivo. Hkrati pa odlok dovoljuje številne izjemne, nabor katerih pa je odvisen od epidemiološke slike in vseh dejavnikov, na podlagi katerih se vlada tedensko odloča o ustreznosti in nadaljnji potrebi po ukrepih. Ob tem se držimo načrta sproščanja ukrepov, ki ga je vlada sprejela decembra 2020. Med izjemami, ki so bile dovoljene ves čas, je osebni prevzem hrane in pijače, razen alkohola, med 6. in 21. uro in brez časovne omejitve tudi storitve dostave le-teh. Seveda vedno ob upoštevanju navodil in priporočil NIJZ. Odlok pa torej ne ureja razmerij med podjetij oziroma ne posega v poslovne odnose med ponudniki blaga in storitev ter njihovimi poslovnimi partnerji, če lahko temu rečemo business to business. To je bilo ves čas pravilno tolmačeno, na primer tudi s tem, kar pravite, da ne, s strani Obrtne zbornice Slovenije, kjer so 6. novembra 2020 na svoji spletni strani tudi objavili, da je B2B dovoljen in da prepovedi veljajo izključno za potrošnike. Hkrati pa je treba za pravilno interpretacijo upoštevati tudi veljavne odloke drugih ministrstev, predvsem je tu relevanten odlok Ministrstva za notranje zadeve, ki omejuje zbiranje ljudi in tudi uživanje hrane na javnih površinah. Z našim odlokom je torej dovoljen osebni prevzem hrane in pijače, razen alkohola, in tudi dostava; vendar je pri tem treba upoštevati tudi odlok MNZ, da je zbiranje trenutno še omejeno ter uživanje hrane in pijače na javnih površinah ni dovoljeno. Dodatno je bilo med izjemami ves čas navedeno tudi, da se lahko izvaja dejavnost priprave in postrežbe jedi za potrebe zagotovitve prehrane zaposlenim, če lahko rečem tako imenovane menze, in v takih primerih tudi omejitve glede zbiranja ne veljajo, če gre za delavce enega podjetja. Če je imelo posamezno podjetje sklenjeno pogodbo z drugim podjetjem v ta namen, je lahko to dejavnost še naprej nemoteno opravljalo. Upam, da sem s tem odgovorom še dodatno prispeval k boljšemu razumevanju odloka in trenutno veljavnih pogojev zaposlovanja gostincev. Želim si, da bi se zdravstvene razmere čim prej izboljšale do te mere, da bi lahko pričeli s sproščanjem ukrepov in postopnim zagonom dejavnosti. Po vladnem načrtu so prva nova sproščanja teh dejavnosti predvidena v rumeni fazi in verjamem, da nam bo s sodelovanjem in skupnim prizadevanjem to kmalu tudi uspelo. Nobenega odloka in nobenega tolmačenja nismo delali s slabim namenom. Vsa tolmačenja so bila jasna, seveda pa so se razlage tega, kar smo počeli, zlorabljale. In jaz lahko rečem samo to, da jaz s svojim obiskom, ker ste že omenjali moj obisk Taverne, nisem odpiral lokala, ampak sem tam opravil poslovni dogodek., Bolj kot bom zanikal vse ostale interpretacije, bolj bodo nekateri govorili o nasprotnih ali pa o drugačnih tolmačenjih. Povedal bi še to, da smo za panogo gostinstva, ki je v izjemno težkem položaju, kot turizem v celoti, tako kot tudi za ostale panoge poskrbeli v tej smeri, da lahko rečem, da smo v prvi fazi ohranili večino delovnih mest v tej panogi. Delamo na tem, da zagotovimo sredstva tudi za ponovni zagon. In verjamem, da bo ta panoga v nadaljevanju naredila korake naprej, da bomo čim prej prišli v situacijo, v kateri smo bili pred krizo.
Hvala lepa. Gospod poslanec, imate besedo za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala, predsedujoči. Poslanci, predvsem poslanci opozicije, smo že navajeni, da na naša konkretna vprašanja ne dobimo eksaktnih odgovorov; in to je pač vaš odnos do nas. Če bi bila vsa vaša tolmačenja jasna, kot ste prejle v odgovoru povedali, potem bi večina gostincev izvajala storitve obrokov za podjetja; ampak temu očitno ni tako. Jaz sem vas čisto konkretno vprašal, ali je gostilna javni prostor ali ni. In to iz razloga, ker se pojavljajo različne interpretacije. Tega odgovora mi niste dali. Vprašal sem vas, če ima gostilna dva ločena prostora, ali lahko streže malico dvema ločenima podjetjema. Odgovora nisem dobil. Vprašal sem vas, v čem je razlika, da je lahko v gostilni deset poslovnih partnerjev, ne morejo pa biti člani ene družine. To ste mi delno odgovorili, priznam. Zaradi vašega neustreznega tolmačenja je nastala neka poslovna škoda ali pa škoda za proračun in za nas državljane. Ker če bi gostinci te štiri mesece lahko delali, bi dobivali manjše subvencije in bi šle te subvencije podjetjem, ki to pomoč tudi potrebujejo. Zato me zanima: Ali se čutite odgovornega za izpad dohodkov gostincem? Ali boste odgovarjali v primeru, da pride do odškodninskih zahtevkov gostincev? Kaj boste naredili, da bodo v prihodnje odloki, predpisi in vaše razlage bolj razumljivi?
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Spoštovani gospod poslanec, jaz mislim, da sem vam odgovoril na vsa vprašanja. Če vi ne želite razumeti, kaj je pač ponujanje blaga in storitev fizičnim osebam, vam tukaj jaz ne morem pomagati. Popolnoma ločeni dve dejavnosti imamo v gostinstvu. V tem primeru to, kar sprašujete, se pravi ponujanje blaga fizičnim osebam, ali pa poslovno delovanje. Govorite o javnem prostoru. Javni prostor je takrat, ko imate notri različne fizične osebe. Ko pa imamo zaprto menzo za eno podjetje, pa to ni javni prostor. In to je tudi dovoljeno. Midva se lahko prerekava, kolikor hočete, okoli tega, kakšna bo interpretacija ene ali druge zadeve. Verjamem, da smo v največji meri naredili vse za to, da lahko gostinci računajo, da bodo ob sprostitvah na novo zagnali zadeve. Jaz se čutim odgovornega za tisto, kar smo predpisali. Ne čutim se pa odgovornega za interpretacije, ki jih vztrajno v nekorektnem smislu prezentira v javnosti en del ljudi, ki pač to lahko plasira preko medijev.
Hvala lepa. Gospod poslanec, imate besedo za postopkovni predlog. Izvolite.
Hvala, predsedujoči. To je bil tipičen primer jasnih obrazložitev javnosti. Jaz predlagam, da se pogovorite z Ministrstvom za notranje zadeve, kar se tiče javnega prostora. Njihova interpretacija je popolnoma različna od vaše. Ugotavljam, da nimamo samo krize zaupanja, krize komunikacije, ampak tudi krizo razumevanja lastnih odlokov. In zato, spoštovani predsedujoči, predlagam, da se v skladu s poslovnikom o tej tematiki opravi splošna razprava.
Hvala lepa. O vašem predlogu bo Državni zbor odločil v sredo, 3. marca 2021, v okviru glasovanj. Mojca Škrinjar bo postavila vprašanje ministrici za izobraževanje, znanost in šport dr. Simoni Kustec. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovana ministrica, zanima me: Ali bo Ministrstvo za izobraževanje, znanost in šport spodbudilo proces umeščanja državnih in mednarodnih dosežkov pri šahovskih tekmovanjih šolajočih kot merila za dosego Zoisove štipendije? Šah namreč predstavlja veščino, ki krepi več človekovih zmožnosti – logiko, matematiko, zmožnost predstavljanja v prostoru in tudi času. Predlagam, da se pristojna ministra za izobraževanje in delo povežeta ter pripravita podlage za navedeno umestitev. Hvala.
Hvala lepa. Gospa ministrica, imate besedo za odgovor. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovana gospa poslanka Škrinjar, spoštovani poslanke in poslanci! Hvala lepa za pobudo, bolj jo razumem kot poslansko vprašanje; pa kljub temu bi želela potem to priložnost izkoristiti za to, da mogoče povem, kakšen je bil do sedaj osnovni namen podeljevanja Zoisovih štipendij. Gre za eno od najbolj prestižnih štipendij z vidika podpore vrhunskemu znanju naših dijakinj, dijakov, študentk in študentov pri njihovem nadaljnjem razvoju. Z izjemno dolgoletno tradicijo, ki je utemeljena prvenstveno na kriteriju najvišjih rezultatov, ki so doseženi v obliki učnega uspeha, poleg znanja pa se je potem dodalo še merilo oziroma vidik preverjanja, poleg učnega uspeha, skozi njihove raziskovalne dosežke raziskovalnih nalog, razvojno dejavnost in neke umetniške dosežke. Zaenkrat športa kot takega – tudi v tej kombinirani obliki znanja skozi šport, kar zanesljivo šahovska igra je – še ni bilo in je vsekakor vredno razmisleka in premisleka o tem dodatnem kriteriju, tudi potem v odnosu do širjenja morebitne podpore za tovrstne vrhunske dosežke tudi na še kakšnih drugih primerljivih ravneh, tako z vidika najvišjih dosežkov na domači ter tudi na mednarodni ravni. To je vsekakor vredno razmisleka. Drži tudi to, da gre za pristop, v katerem v sodelovanju, pod osnovno pristojnostjo ministrstva za delo, to počnemo skupaj z omenjenim ministrstvom in našim Ministrstvom za izobraževanje, znanost in šport. In da je ta trenutek tisto, kar je bilo definirano kot področje znanstvenih disciplin ali več znanstvenih disciplin, ki so povezane z učnimi načrti po posameznih predmetih oziroma predmetnih področjih, izpostavljeno polje naslednjih področij – slovenščina ali italijanščina ali madžarščina, tuj jezik, zgodovina, geografija, matematika, fizika, tehnika in tehnologija, računalništvo in informatika, astronomija, filozofija, ekonomija, psihologija, logika, kemija, biologija in naravoslovje. To so tista ključna področja. Učni načrt za šah kot neobvezni izbirni predmet v osnovni šoli že obstaja in predstavlja prav tako spet eno od interdisciplinarnih področij; je pa tekmovalna oblika šahovske igre predstavnica miselnih športov. Zaenkrat, kot rečeno, tekmovanja iz športa niso še zajeta v merilih, je pa mogoče dosežke pri šahovskih tekmovanjih šolajočih kot merilo za dosego Zoisove štipendije uvrstiti le na podlagi spremembe meril in kriterijev, ki so definirani najprej v zakonu, potem pa tudi v Pravilniku o dodeljevanju Zoisovih štipendij. Vsekakor je to lahko točka za en temeljit pogovor o vaših pobudi; v končni fazi tudi v luči tega, da smo ravno pred časom dobili revizijo Računskega sodišča Republike Slovenije o učinkovitosti Ministrstva za izobraževanje, znanost in šport pa Zavoda Republike Slovenije za šolstvo pri ureditvi sistema dela z nadarjenimi in sistema šolskih tekmovanj v Republiki Sloveniji. Revizija je potekala v času od 1. 1. 2017 do 31. 12. 2017. Tule je kar nekaj odzivov, ki jih bomo pripravili in na podlagi katerih bomo morali tudi v tej luči še narediti določene premisleke in nadaljnje aktivnosti. Tudi tole pobudo nekako vsaj posredno razumem kot nekaj, kar bo še sistem naših nadaljnjih naporov.
Hvala lepa. Gospa poslanka, imate besedo za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Za odgovor se najlepše zahvaljujem. In za dobro voljo pri razmisleku za umestitev tega miselnega športa, kot ste dejali, v sistem, v merila za Zoisovo štipendijo. Hvala.
Hvala lepa. Mag. Marko Koprivc bo postavil vprašanje ministru za zdravje Janezu Poklukarju. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani minister! Od inzulina je po ocenah stroke v Sloveniji odvisnih približno 5 tisoč ljudi. Raziskave so pokazale, da se z uporabo sodobne tehnologije tako imenovanega CGM, se pravi sistem zaprte zanke, stroški za ljudi z inzulinsko odvisnostjo od sladkorne bolezni zmanjšujejo, zato javne zavarovalnice v Evropski uniji omogočajo dostop do teh tehnologij ne glede na starost bolnika ali bolnice in ne glede na vzrok bolezni. V Sloveniji za boleznijo diabetes tipa 1 zboli okoli 130 ljudi. Navedena številka je zgolj ocena, saj za odrasle bolnike ni vzpostavljen register, zato se ne da pridobiti natančnih podatkov. Stroka ocenjuje, da s SBT1 v Sloveniji živi okoli 3 tisoč ljudi. Bolniki in bolnice s tem tipom sladkorne bolezni potrebujejo vsaj tri odmerke hitrega inzulina in vsaj en odmerek dolgega inzulina ali črpalko ne glede na prvotni vzrok bolezni in ne glede na starost. V Sloveniji na letni ravni za SBT1 zboli približno 70 otrok in mladostnikov, skupno jih je v tej skupini trenutno skoraj 700. Od tega jih za zdravljenje 92 % uporablja sodobno tehnologijo, kot je metoda CGM. Socialni demokrati smo prepričani, da v Republiki Sloveniji pravica otroka do kakovostnega zdravstva ne sme biti odvisna od socialno-ekonomskega statusa družine, v kateri otrok odrašča, zato smo že v letu 2019 na ministra za zdravje naslovili poslansko pobudo za ureditev tega vprašanja, ki smo jo kasneje nadgradili s pogostimi poslanskimi vprašanji. Na pobudo kolegov iz opozicije je Odbor za zdravstvo na 45. nujni seji 21. 12. 2021 sprejel sklepe, s katerimi je Ministrstvu za zdravje naložil, da v sodelovanju z Zavodom za zdravstveno zavarovanje izvede vse potrebno za vzpostavitev pravice do sistema zaprte zanke in kontinuirano merjenje glukoze v podkožju. Zato me, spoštovani gospod minister, zanima: Kdaj boste realizirali navedeni sklep odbora? Pod kakšnimi pogoji in katerim skupinam bolnikov s sladkorno boleznijo tipa 1 boste pravico do sistema zaprte zanke omogočili v okviru obveznega zdravstvenega zavarovanja? Vnaprej hvala lepa za odgovor.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo za odgovor. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, spoštovani gospod Marko Koprivc! Opozorili ste na eno pomembno vprašanje, kajti sladkorni bolniki tipa 1 so ena najbolj ranljivih kroničnih skupin, se pravi skupin s kroničnimi boleznimi, kajti sladkorna bolezen tipa 1 praviloma prizadene paciente nenadoma in je potem doživljenjska ter je od vsega štarta zdravljenje z inzulinom življenjsko nujno. Tako kot je bilo povedano, so bili na Odboru za zdravstvo na 45. nujni seji sprejeti zavezujoči sklepi, za katere lahko rečem, da sta prva dva realizirana, medtem ko je zadnji, tretji, v realizaciji in naj bi bil predvidoma realiziran konec aprila oziroma v začetku maja. Naj pojasnim, 26. februarja letos je upravni odbor Zavoda za zdravstveno zavarovanje Slovenije potrdil novelo Pravil obveznega zdravstvenega zavarovanja ter sklep o zdravstvenem stanju in drugih pogojih, s katerimi se natančno urejajo pravice oseb do medicinskih pripomočkov. In seveda v te pravice spada tudi pravica zavarovanih oseb do inzulinske črpalke. Vprašali ste, komu, katerim skupinam bodo omogočene te pravice. Dejstvo je, da pogoje za upravičenost do inzulinske črpalke oziroma tovrstnega zdravljenja postavlja stroka, tako da sem se pustil podučiti in mi je bilo povedano, da za področje otrok je bilo to dogovorjeno in usklajeno s strokovnjaki iz Pediatrične klinike UKC Ljubljana, za področje odraslih pa z Interno kliniko UKC Ljubljana. Vsem, ki jih je seveda stroka navedla, bo to zdravljenje omogočeno skladno s temi pogoji, in to je seveda zdravljenje brez doplačila. Seveda zdaj, tako kot sem rekel, stvar še ni realizirana, postopek ni zaključen. Novela Pravil obveznega zdravstvenega zavarovanja bo skupaj s sklepom obravnavana praviloma 18. 3. letos na skupščini Zavoda za zdravstveno zavarovanje Slovenije. Seveda pa potem ta potrjena novela pride še v potrditev k ministru in se zaključi z objavo v Uradnem listu Republike Slovenije. Po časovnici, ki jo imamo ta trenutek, je to predvidoma konec aprila oziroma najkasneje v začetku maja 2021. Hvala.
Hvala lepa. Gospod poslanec, imate besedo za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik, za ponovno besedo. Spoštovani minister, jaz se vam zahvaljujem za ta odgovor. Na nek način bom rekel, da vas bom držal za besedo. Sem si zapisal te datume in upam ter verjamem, da bodo do takrat stvari res realizirane. Rad bi še enkrat izpostavil, ta nova tehnologija tako imenovanega sistema zaprte zanke sladkornim bolnikom te bolezni tipa 1 res močno olajša življenje. Predvsem pri otrocih je to toliko bolj pomembno, da se jim ni treba vedno špikati pa meriti sladkorja in tako naprej. Da enostavno sistem sam deluje in na nek način jim s tem res olajša ter tudi na nek način poveča kvaliteto njihovega življenja in samo varnost. Spoštovani minister, jaz upam, da bo do takrat ta sklep odbora res realiziran. Če ne, vam bom ponovno postavil vprašanje in tudi uporabil druga sredstva, da se ta zadeva vendarle uresniči. Zaenkrat pa hvala lepa.
Hvala lepa. Minister, želite besedo? Ne. Torej se vam zahvaljujem. Nadaljujemo. Poslanec Dušan Šiško bo postavil vprašanje ministru za notranje zadeve Alešu Hojsu. Izvolite, imate besedo.
Predsedujoči, hvala za besedo. Spoštovani minister! V torek, 23. februarja, ste skupaj s sodelavci obiskali Krško in si ogledali petnadstropni državni objekt na Cesti krških žrtev 55a. Objekt je prazen in propada od leta 2011, ko je bila v Posavju neupravičeno ukinjena oziroma odvzeta Policijska uprava Krško. Ves čas, odkar sem bil izvoljen za poslanca, sem na sejah pristojnih odborov in na sejah Državnega zbora opozarjal na škodo, ki se dela na objektu; predvsem pa na veliko napako, ki je bila narejena z ukinitvijo tako pomembne inštitucije. Danes namreč razpolagam s podatki, da ne drži argument ekonomičnosti, ki naj bi bil glavni razlog za program Libra, v okviru katerega sta tedanji predsednik Vlade Borut Pahor in ministrica Katarina Kresal ukinila našo policijsko upravo. Šlo je za politično odločitev – slabitev regije Posavje – in za interes sosednje regije, da napolni novozgrajeno zgradbo, za katero niso imeli vsebine. Kot sem v tem domu že razlagal, ima Posavje na svojem ozemlju namreč več strateško pomembnih objektov kot katerakoli druga regija v državi. Med temi je poleg jedrske in petih hidroelektrarn ter vojaškega letališča tudi preko 60 kilometrov šengenske meje z največjim železniškim in veliko cestnimi mejnimi prehodi. Kaj je to pomenilo, ste lahko spremljali leta 2015, ko je preko naših krajev šlo več sto tisoč migrantov. Ker se zavedam, da je vsaj kratkoročno nerealno pričakovati vrnitev policijske uprave v Krško, sem konec lanskega leta z odobravanjem sprejel vašo informacijo o možnosti umestitve sedeža obmejne oziroma mejne policije v omenjeno zgradbo. Spoštovani minister, sprašujem vas: Kakšni so bili zaključki vaše ekipe po ogledu objekta? Kdaj lahko pričakujemo, da bomo v Krškem dobili sedež policijske uprave za južno mejo? Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik. Spoštovani poslanec! Drži to, kar ste navedli. Dejstvo je, da je bil v času notranje ministrice Katarine Kresal izveden projekt Libra, ki ni ukinil samo policijske uprave v Krškem, ampak je ukinil tudi policijsko upravo v Postojni in policijsko upravo v Slovenj Gradcu. Seveda se sam po toliko letih ne morem opredeljevati do tega, ali je bila ta odločitev pravilna ali ne. Vsekakor je v nekem delu treba pritrditi navedbam, da je bila narejena ta odločitev na podlagi strokovnih podlag, ki so jih uvedli v Policiji. Nesporno dejstvo pa je, da so vsi ti kraji, torej tako Slovenj Gradec, Postojna in Krško, izgubili to upravo; pa ne zgolj upravo, ampak tudi določeno število ljudi, ki je bilo tam zaposlenih, in seveda s tem tudi izpraznitev ali pa zmanjšanje števila ali pa potreb po prostorih. Sam sem že v lanskem letu napovedal oziroma to sem napovedal pravzaprav že ob svojem nastopu na hearingu v Državnem zboru, da nameravam ustanoviti avtocestno policijo kot enoto, ki bo ekvivalentna enotam policijskih uprav. In z reorganizacijo oziroma z novo sistemizacijo v lanskem letu smo to naredili. In ta sistemizacija že velja. Ena od stvari, ki smo jo pa v lanskem letu naredili, pa je seveda tudi nova enota, ki ne bo imela zgolj sedeža v Ljubljani, ampak nova enota za nadzor državne meje, sam sem predvidel, da bi sedež te nove enote bil v Krškem. Nekako sem se zavzemal ali pa se zavzemam za to, da se vsem tem krajem – torej v Postojni, v Krškem, morda tudi v Slovenj Gradcu najdemo še kaj – ponovno povrne del prisotnosti policistov v večjem številu; čeprav morda za neke druge naloge in manj birokratske, ampak toliko bolj operativne. Tudi ta vaš podatek, da smo si zadevo ogledali, drži. Me veseli, spoštovani poslanec, da ste tudi vi takrat poleg gospoda Lisca in županov uspeli najti čas in bili poleg ob ogledu tega prostora. Kot veste, gre za petnadstropen objekt, ki je bil kar nekaj zadnjih let prazen, relativno v slabem stanju. Lahko smo si ga ogledali. Lahko pa smo se tudi prepričali, da vrednost tiste investicijske napovedi, ki so bile ocenjene v višini več kot milijon ali pa milijon in pol evrov, ki naj bi jih bilo treba v ta objekt vložiti, če želimo kompleten objekt narediti energetsko učinkovit, če želimo vso stavbno pohištvo zamenjati in tako naprej, res morda tako visoka. Sam pa seveda ocenjujem, to smo lahko tudi videli na terenu samem, da take potrebe ni, če se v teh prostorih opravijo zgolj najbolj nujna vzdrževalna dela, ki bi lahko zagotovila neke spodobne pisarniške prostore in s tem seveda zadovoljila ustrezen nivo bivanja vsem tistim, ki bi tam bili. Odločitev je torej taka, da bomo gotovo nekaj v te objekte namestili. Sam v tem trenutku težko rečem še kaj. Kot veste, sem že takrat napovedal vam in tudi vsem županom, da bomo naredili neko projektantsko mini preverbo, kakšne zneske je treba v ta objekt vložiti, zato da bo spodoben za vselitev. Jaz računam, da bomo to naredili v relativno kratkem času, kar pomeni dober mesec, mesec in pol. Ampak bi pa rad že kar vnaprej povedal, da ne bo kasneje kakšne slabe volje, tudi o tistem datumu, ki smo ga takrat dogovorili, da bi recimo s 1. 4. lahko že tam ljudje bivali; najbrž ni izvedljivo. Sam sem govoril o tem, da je nekako izvedljiv rok do konca letošnjega leta, torej vključno s temi popisi, vključno z najnujnejšimi vzdrževalnimi deli in seveda vključno s tem, da počasi začnemo to enoto polniti. Treba je vedeti, da v tem trenutku nimamo na razpolago vseh policistov, ki bi lahko v to enoto vstopili; je pa seveda veliko možnosti ali pa bo veliko možnosti, če bi se zgodil tisti scenarij, ki je relativno blizu ali pa bo zelo kmalu na mizi, to pa je vstop Hrvaške v šengen. V tem primeru pa bi nekaj policistov gotovo lahko z meje potegnili v zaledje, kar pa seveda ne pomeni, da ne bomo tudi iz zaledja kontrolirali naše južne meje glede na to, da smo v preteklosti že večkrat zaznali, da nadzor na hrvaško-srbski ali pa na hrvaško-bosanski meji ni ustrezen. Čeprav bo to naša notranja meja, bomo vendarle morali izvajati tudi poostrene nadzore na notranji meji Evropske unije.
Hvala lepa. Gospod poslanec, imate besedo za dopolnitev vprašanja. Izvolite.
Spoštovani minister! Zahvaljujem se vam za ta odgovor in izražam zadovoljstvo nad vašo odločitvijo. Uresničevanje napovedi o sedežu nadzorne policije za južno mejo v Krškem je namreč pomembno iz več razlogov. Prvič, objekt, ki je sicer v lasti države, bo rešen nadaljnjega propadanja. Naj ob tem povem, da smo v Krškem imeli zapuščeni dom starejših občanov, katerega lastnica je bila država. Bil je tako dolgo prazen, da je kljub stalnim pozivom občine do konca propadel, namesto da bi v njem uredili samska oziroma socialna stanovanja. Drugič, obnova in naselitev tega objekta bo tudi majhen, a pomemben prispevek k oživljanju starega mestnega jedra, ki je bilo zadnja leta precej izpraznjeno, življenjski utrip pa mu dajejo predvsem priseljene družine tujcev. Tretjič, ne bom ponovno razlagal o težavah, ki jih imajo po ukinitvi policijske uprave naši gasilci v primeru prometnih nesreč in tudi sami občani. Prisotnost policije je dejansko pomembna za varnost občanov, daje pa tudi občutek varnosti, zlasti na območju, pretežno poseljeno s kritičnimi infrastrukturnimi objekti, še posebno pa je stalno pod navalom migrantov. Četrtič, pridobitev sedeža mejne policije pomeni tudi na simbolni ravni, da država periferiji ne samo jemlje, ampak tudi daje nazaj oziroma vrača. Vzpostavitev sedeža uprave policije za južno mejo v Krškem pomeni skupaj z nedavno napovedano selitvijo sedeža Agencije za radioaktivne odpadke (ARAO) konkreten dokaz, da sedanja vlada razume potrebe po decentralizaciji Slovenije. Minister, zato res upam, da bodo napovedi realizirane in se vam vnaprej zahvaljujem za razumevanje. Za podporo pri opozarjanju na ta problem pa se zahvaljujem tudi Tomažu Liscu.
Hvala lepa. Minister, želite še kaj dodati k odgovoru? Izvolite.
Hvala lepa. Zelo na kratko. Vesel sem, da je bila na tem srečanju prisotna tudi lokalna oblast, če temu tako rečem, torej oba župana, župan Krškega in župan Brežic. Tukaj je treba povedati tudi to, da je ob vseh teh odločitvah, ki bi prispevale k temu, da bi ta objekt zopet zaživel, treba upoštevati tudi tisto, kar že nekaj let ni rešeno. Zato bom predlagal oziroma sem že zadnjič predlagal, da se da na mizo tudi objekt, ki je v občinski lasti, pa ga zasedajo državni organi, govorim o upravi enoti. Ministru Koritniku bom tako ali tako predlagal, da v bistvu naredimo tudi tukaj nek deal z občino oziroma ustrezno zamenjavo, posebej zato, ker sem bil informiran, da tudi občina sama oziroma nekatere občinske strukture, mislim, da gre za center za socialno delo ali nekaj podobnega, pa najema neke relativno drage prostore v nekem drugem delu Krškega od neke banke. Sam sem pristaš tega, da se v polnosti nekako uporabijo vsi prostori oziroma vsa lastnina države, tudi v sodelovanju z lokalno skupnostjo. Mimogrede, občina v tem trenutku res ne zaračunava nič za bivanje upravne enote, ampak mislim, da je prav, da se stvari tudi na tej formalni ravni uredijo in da država, če že država najema ali pa občina najema, pomaga en drugemu, torej bodisi občina državi oziroma obratno. In da nekako ne pustimo propadati tistih prostorov, ki so bili zgrajeni z našim skupnim denarjem, v nasprotju s tem, da pač, v narekovajih, futramo neke privatne inštitucije, ki za mastne najemnine oddajajo prostore bodisi državnim bodisi pa občinskim organom. O vseh aktivnostih v naslednjih mesecih pa bomo tako vas poslance kot oba župana tekoče obveščali. Bom pa zelo vesel, če ne bo tudi znotraj teh lokalnih skupnosti, ker pač moramo odkrito povedati, da je tukaj tudi, v narekovajih, kar nekaj tekmovanja med vsemi župani; da bo tudi pri obeh županih ali pa pri vseh županih, ki so v tem trenutku v to involvirani, prišlo do nekega skupnega konsenza, da je prav, da je tako. Kajti sam si ne želim, da bi konec koncev prišli do nekega tekmovanja, kdor ima boljše adute oziroma kdo ima boljše povezave na ministrstvu, tisti na koncu zmaga. Bi rad, da so stvari uravnotežene. Nenazadnje smo te stvari relativno dobro uravnotežili tudi pri tistih sredstvih, ki smo jih v lanskem letu razdelili na večje število občin, torej vseh tistih, ki so ob južni meji.
Hvala lepa. Poslanec Gregor Perič bo zastavil vprašanje ministru za javno upravo Boštjanu Koritniku.
Najlepša hvala, gospod podpredsednik. Kolegice in kolegi, spoštovani minister! Moje vprašanje je predvsem osredotočeno na vprašanje digitalizacije kot take. Mi o digitalizaciji v zadnjem obdobju zelo veliko govorimo, vsi jo imamo polna usta. Mene pa zanima čisto konkreten projekt oziroma razpis, ki je v teku, če sem prav seznanjen, na Ministrstvu za javno upravo in je predvsem namenjen, kot razumem, lokalnemu nivoju. Kot rečeno, tudi v prejšnjem poslanskem vprašanju je bilo veliko govora o decentralizaciji kot taki. Trenutna zdravstvena situacija nam je še toliko bolj pokazala, kako pomembno je, da posamezne tehnologije in tudi nasploh način, kako delujejo posamični sistemi, naj bodo to občine, ali pa, če gremo po lestvici nižje ali pa višje, organi v sestavi občine, ali pa tudi sodelovanje med občino pa državo, kako vse to funkcionira, kako, na kašen način izkoristimo tehnološke možnosti, ki so nam na voljo – podatkovne zbirke, internet, stvari. Zanima me v okviru tega javnega razpisa za demonstracijske projekte vzpostavljanja pametnih mest in skupnosti, na katerega, če imam pravilne informacije, smo čakali praktično tri leta, da se je pojavil: Kakšen je osrednji namen, kaj želite na Ministrstvu za javno upravo z njim doseči? Katera vsebinska področja ta projekt oziroma razpis tudi naslavlja? Kje vidite to dodano vrednost za slovenske občine, na kakšen način se lahko občine kot take prijavljajo na ta razpis? Kakšna je finančna konstrukcija tega projekta? Če pogledamo malo v tujino, tovrstni procesi in podobni projekti so marsikje že neka utečena praksa. Gledal sem, recimo Nemčija je zelo dobrodušna tudi v finančnem smislu na tem področju, tako da prakse se razvijajo. Me zanima nekaj več o tem, kaj si lahko pravzaprav naše občine s tega naslova obetajo. Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo za odgovor. Izvolite.
Hvala, predsedujoči. Lep pozdrav vsem! Najlepša hvala za to vprašanje gospodu Periču. V prizadevanjih za to digitalno preoblikovanje Slovenije so ravno lokalna okolja najbolj primerna za vzpostavitev partnerstev, za razvoj kompetenc, za generiranje in seveda potem tudi uporabo teh novih podatkovnih virov, za investiranje v digitalno infrastrukturo in za digitalno reševanje težav lokalnih skupnosti. Naša mantra je, da s široko uporabo digitalnih tehnologij lahko mesta in skupnosti postanejo pametna in si s tem zagotovijo nek trajnostni razvoj, ki gre v korak z izzivi časa; hkrati pa spodbudno vplivajo tudi na rast in blaginjo v državi. S tem razpisom bodo občine oziroma so občine dobile možnost razvoja, vzpostavitve, testiranja in razširjanja digitalnih storitev oziroma rešitev z več področij. Mi smo nekako oblikovali nekaj teh, recimo temu, področij, alinej v okviru razpisa, kamor pa sodi praktično katerakoli pametna rešitev, to so upravljanje z viri in infrastrukturo, skrb za okolje, zdravo in aktivno življenje, mobilnost, logistika in transport, kultura, šport in turizem, varnost in zaščita. Zraven pa seveda so horizontalne tematike, kot so vključenost, soodločanje, ekosistem pametnega mesta. To pa se lahko vključi zraven, ampak mora biti v povezavi s preostalimi vsebinskimi področji oziroma vsaj enim od prej navedenih. Kaj mi menimo, da bodo občine oziroma predvsem občanke in občani pridobili? S tem razpisom bodo pridobili neke nove storitve, ki jim bodo nedvomno dvignile kakovost življenja, to zasledujemo. Občine bodo lahko bolje opravljale svoje funkcije. Zelo pomembno je, da imajo ti projekti zavezo oziroma obvezo deliti anonimizirane podatke na portalu odprtih podatkov, s čimer želimo pospešiti to, kar ste omenili sami, podatkovno ekonomijo; kar seveda pomeni, da bodo na podlagi teh podatkov lahko nastale nove rešitve. Z enotnim pristopom, torej up-down, nekako vzpostavljamo oziroma zagotavljamo interoperabilnost, kar je izjemno pomembno za to, da se posamezne rešitve znotraj občine lahko med seboj, v narekovajih, pogovarjajo. S tem želimo usmeriti in spodbuditi slovenski IT, torej industrijo s področja informacijskih tehnologij, da bodo nove rešitve med seboj povezljive in ob uporabi standardov OASC, se pravi standardov omrežja Open & Agile Smart Cities, primerne tudi za evropski trg. Več je teh pozitivnih eksternalij tega razpisa. Glede tehničnih podrobnosti, torej na razpis se lahko prijavi konzorcij slovenskih občin, ki je sestavljen iz najmanj štirih občin v isti NUTS 3 regiji, preostali člani so lahko iz drugih regij. Smo pa naredili izjemo, ker v zasavski regiji so samo tri občine, torej za zasavsko regijo velja, da morajo biti v konzorciju najmanj tri občine. Razpisujemo 8 milijonov evrov sredstev, velikosti prijavljenih projektov so pa med 300 tisoč evri in milijonom evrov. Je pa to prvi od potencialno dodatnih razpisov, je pa že v tej fazi izkazan zelo velik interes, ko smo razpis objavili. In tudi že prej je bil, kot ste rekli, da tri leta je od tega, odkar je bilo napovedano, da se bo to naredilo. Hvala.
Hvala lepa. Nadaljujemo. Poslanka Andreja Zabret bo postavila vprašanje ministru za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti Janezu Ciglerju Kralju. Minister je odsoten. Izvolite, imate besedo.
Hvala za besedo, predsedujoči. Ja, najprej bi želela povedati, da se zavedam, da ministra ni z nami. In na tem mestu bi tudi njemu in obema državnima sekretarjema zaželela čim prejšnje okrevanje. Vendar pa sem se kljub temu odločila, da postavim vprašanje. Pa ne toliko zaradi samega odgovora kot pa zaradi tega, da se opozori na določeno problematiko, predvsem problematiko, da bodo starši otrok z redkimi boleznimi slišani. O tem se je treba pogovarjati in najti ustrezne rešitve glede problematike, s katero se soočajo. Včeraj smo obeležili svetovni dan redkih bolezni in ob tem dnevu je Društvo Viljem Julijan na Ministrstvo za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti ter na poslance Državnega zbora naslovilo pobudo za zvišanje delnega plačila za izgubljen dohodek zaradi nege in varstva otroka. V LMŠ se zavedamo stisk, s katerimi se soočajo starši otrok z redkimi boleznimi. Epidemija koronavirusa pa je situacijo le še dodatno poslabšala. Vemo, da so redke bolezni večinoma neozdravljive, večkrat smrtonosne. Starši pa svoje življenje plemenito posvetijo tem otrokom. Za njih skrbijo noč in dan, 24 ur na dan, 7 dni na teden in 365 dni v letu. Zaradi tega večkrat pustijo tudi službo, kar pomeni, da se odpovejo svojemu prihodku. Ne gre pozabiti tudi na to, da skrb za otroka z redkimi boleznimi prinaša tudi višje stroške – zdravstveni material, pripomočki, terapije, zdravila. Starši teh otrok se torej soočajo z izpadom prihodkov na eni strani in višjimi stroški na drugi strani. V Sloveniji v teh primerih poznamo institut delnega plačila za izgubljeni dohodek, ki ga prejme eden od staršev ali druga oseba, kadar zapusti trg dela ali začne delati krajši delovni čas od polnega zaradi nege in varstva otroka; in je določen v višini 734 evro bruto ali zgolj 580 evrov neto. Gre za znesek minimalne plače iz leta 2010, kar je absolutno prenizek znesek. Pri tem nima ne bolniške, ne dopusta, ne regresa in ne teče mu delovna doba. To je vsekakor nepravično in takšno nepravičnost moramo nujno popraviti. Zato pozivam vlado, da prisluhne pobudi društva. Pozdravljam tudi napovedane spremembe, za katere pričakujem, da jih bomo imeli kmalu na mizi in skupaj rešili problematiko, s katero se soočajo starši otrok z redkimi boleznimi, in sicer da dvignemo delno plačilo za izgubljen dohodek vsaj na nivo minimalne plače. Hvala.
Hvala lepa. Samo še vprašanje. Ali želite na naslednji seji ustni odgovor ali se zadovoljite s pisnim odgovorom?
Prosila bi kar za pisni odgovor.
Dobro. Hvala lepa. Poslanka Violeta Tomić bo postavila vprašanje ministrici za izobraževanje, znanost in šport dr. Simoni Kustec. Izvolite, imate besedo.
Hvala za besedo. Spoštovana ministrica, moje vprašanje pa se nanaša na umik Dnevnika Ane Frank iz učnega gradiva slovenskih šol. Pa bom začela s citatom mojega kolega, tržaškega režiserja in pisatelja, pred kratkim preminulega Marka Sosiča, ki je na mednarodnem literarnem festivalu Vilenica na vprašanje, kakšna je moč literature o ranljivih in ranjenih, kakršno je pisal tudi sam, odgovoril, pa naj citiram: »V ozaveščanju in opismenjevanju novih generacij smo priča rušenju temeljev izobraževalnega sistema, relativiziranju duha, kulturne, humanistične razsežnosti človeka, znanja. Brisanje vsega tega je nekaj strahotnega. In kdor ga spodbuja, očitno hoče imeti čim bolj neumnega človeka, s katerim bo lahko počel, kar se mu zljubi. Knjiga – naj bo klasična, elektronska ali kakršnakoli že – je prispevek k ozaveščenosti o našem času in nevarnosti ponavljanja zgodovine.«In ravno zaradi tega dejstva nas je v času zanikovalcev holokavsta in dviganju skrajno desnih neonacističnih idej tako zelo pretresla novica, da knjiga Dnevnik Ane Frank ni več med obveznim branjem v šolah. Ta dnevnik deklice, ki od svojega trinajstega do petnajstega leta, skrita v zatemnjeni podstrešni sobici, pisala svoji namišljeni prijateljici Kitty, skrita pred nacisti, ki so njej in njeni družini stregli po življenju samo zato, ker je pripadala judovski skupnosti. Mlada ženska zelo zrelo razmišlja o življenju ter sanja o svobodi in lepši prihodnosti; a ji žal izdaja prekine življenjsko pot in konča kot nedolžna žrtev v pečeh koncentracijskega taborišča Auschwitz. In danes bo v znak podpore knjigi skupina dobromislečih ljudi z različnih vetrov imela premiero videoknjige, ki bo knjigo ponudila vsem, brez izjeme, ki jih to zanima, da jo lahko vidijo. In tudi danes, 1. marca, je v vseh knjižnicah knjiga izposojena, prav vsi izvodi. Zato vas sprašujem, spoštovana ministrica: Ali boste knjigo Dnevnik Ane Frank, ki je tudi na Unescovem seznamu svetovne dediščine, vrnili v kurikulum, kjer je že bila od leta 1975 kot obvezno branje, saj učenci lahko potem spoznavajo skozi spekter mnogih vzporednih sporočilnosti. Hvala.
Hvala lepa. Gospa ministrica, imate besedo za odgovor. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovana gospa poslanka Tomić, spoštovani poslanke in poslanci! V prvi vrsti, kot veste, je to vprašanje najprej strokovno vprašanje. In tudi prav je tako, ker ne sme postati, iz razlogov, ki ste jih sami navedli, politično vprašanje. Naj to tudi malo še enkrat osvežim oziroma ponovim, kako se je ta odločitev oziroma to stanje, ki ga sedaj izpostavljate, strokovno odvilo. V šolah berejo in obravnavajo besedila, ki jih določa učni načrt. V tem primeru učni načrt za slovenščino. In ta učni načrt je nastal na podlagi predloga avtorjev učnega načrta, to pa so strokovnjaki iz akademskih vrst, svetovalci Zavoda Republike Slovenije za šolstvo in učitelji. In ta posodobljen učni načrt, ki je bil pripravljen v letu 2018, je potem obravnaval Strokovni svet za splošno izobraževanje in ga potrdil za predmet slovenščina. V tem učnem načrtu je bila sprejeta odločitev, da ni več dodanega seznama izbirnih besedil, ker je ta izbor sedaj prepuščen strokovni avtonomiji učiteljev, prav z namenom, da bi obravnavali manj besedil in ta besedila bolj poglobljeno. Še vedno pa vsebinska izhodišča in cilji učnega načrta ostajajo povsem identični. Večja izbirnost besedil je eden od tistih dejavnikov, ki po oceni stroke pomembno prispevajo k večji motiviranosti učencev za branje, hkrati pa dajejo seveda tudi potrebno strokovno avtonomijo učiteljem. Obvezna besedila so v tem učnem načrtu iz leta 2018 povsem enaka kot v prejšnjem učnem načrtu iz leta 2011. Zato ta učni načrt ne vsebuje več seznama predlaganih izbirnih besedil, ampak, kot rečeno, je izbira besedil prepuščena učiteljem, učiteljicam, ki pa morajo upoštevati tudi določena merila – od kakovosti besedil, do zvrstno-vrstne vsebinske raznovrstnosti, primernosti besedil za bralno razvojno stopnjo učenk in učencev ter individualne razlike med njimi. In še naslednja dejstva. Dnevnik Ane Frank je še vedno pogosto obravnavano besedilo v osnovni šoli in tudi v prejšnjih učnih načrtih 2011 in 1998, ko ni bilo opredeljeno kot obvezno besedilo, ampak med več desetimi predlaganimi besedili, med katerimi so potem učitelji avtonomno izbirali. Se pravi, kljub tej različnosti danes, povezani z argumenti, ki sem vam jih predstavila, je Dnevnik Ane Frank še vedno zelo zelo pogosto besedilo oziroma knjiga, ki jo učitelji dajo učencem v prebiranje. Na nek način razumem, da to potrjuje tudi vaš podatek, ki ga nisem poznala, da so sedaj vsi izvodi v slovenskih knjižnicah tudi izposojeni. Bi pa vsekakor kot drugo dejstvo rada izpostavila tudi to, da vsekakor učiteljem Zavod Republike Slovenije za šolstvo, stroka in tudi mi sami predlagamo, da v šolah spomin na žrtve holokavsta obeležijo na način, ki otroke in mladino predvsem spominja in opominja; med drugim tudi s pričevanjem odlomkov preživelih taboriščnikov ali pa tudi odlomkov, posebej iz te knjige Dnevnik Ane Frank, ter seveda skladno s spoštovanjem smernic za poučevanje o holokavstu. V tej luči naj tudi pokažem tale prevod, ki ga je pripravil Zavod Republike Slovenije za šolstvo. Leta 2019 ga je izdala Mednarodna zveza za spomin na holokavst in praktično takoj smo ga prevedli v slovenskih jezik. Tudi dostopen je na spletnih straneh Zavoda Republike Slovenije za šolstvo in lahko tudi potem skozi sam seznam oziroma kazalo vsebin vidite, kakšen poudarek, na kakšen način je tej vsebini namenjen. In mi dovolite, da še teh nekaj sekund izkoristim in tudi sama citiram pred kratkim izrečeno izjavo dr. Igorja Sakside prav na to temo. Vemo, da je bilo medijsko to vprašanje že zelo odmevno. Rekel je dr. Saksida, citiram: »Mislim, da je tu preprosto treba umiriti strasti, pospraviti peresa, računalnike in mikrofone ter zaupati stroki. Zakaj pa bi kdorkoli od resnih raziskovalcev vzgoje in izobraževanja Dnevnik Ane Frank prepovedal – še posebej v teh časih.«
Hvala lepa. Gospa poslanka, imate besedo za dopolnitev vprašanja. Izvolite.
Ministrica, lahko bi sama povedala vse to, kar ste povedali. Tudi sama sem sledila odzivom in nisem, žal, pričakovala bolj inovativnega odgovora. Ko govorite o stroki, pri izobraževanju govorite, kakor da gre za operacijo na odprtem srcu. Izobraževanje je sekundarni socializacijski proces, v katerem skozi predmetna področja, kot so zgodovina, psihologija, etika, biologija, jezik in tako naprej, učenec ponotranji in poosebi vrednote, ki postanejo način življenja. In ta knjiga konkretno odpira celo vrsto tem, ki niso povezane zgolj z vojno, s holokavstom. Lahko primerjamo življenje najstnika takrat in danes, omogoča vrsto kritičnih razmišljanj o izdajstvu, o kolegialnosti, avtoritetah, moralnih vrednotah in tako naprej. Skratka, to bi vam rada samo rekla, ker nimam veliko časa; in obžalujem. Govorite o stroki, jaz vedno spoštujem stroko, vendar pri izobraževanju morajo imeti določene smernice. Odgovor učiteljice slovenskega jezika in zgodovine je: »Pri vsem tem me pa najbolj moti, da pobijanje Judov ne sme iti v pozabo, slovenski genocid pa se ne sme omenjati oziroma je tako ideološka tema. Samo to vam želim povedati, da vse, kar je izven naše države, je vredno vse pozornosti, kar se je pa pri nas dogajalo med in po vojni, pa je ideologija, ki se jo dotaknemo samo pri zgodovini.« Ona se konkretno postavi na stran izdajalca Frankovih. In oprostite, taki stroki smo prisiljeni zaupati. Mene je groza. Tudi Zavod Republike Slovenije za šolstvo je podal cel kup odgovorov Zvezi borcev, kaj vse delajo proti holokavstu. Zanimivo, da se gospod na koncu podpiše, ki se dvakrat vmes omeni. In kot pravi Ana Frank – Kar se je zgodilo, se ne da popraviti; a lahko preprečimo, da se ponovi.
Hvala lepa. Ministrica, želite dopolniti odgovor? Izvolite, imate besedo.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovana poslanka, jaz se ne bi mogla bolj strinjati z vami, kot se. Verjetno sva obe brali Dnevnik Ane Frank. Oba moja otroka sta prebrala to knjigo, ne zaradi tega, ker bi jo morala, ampak zaradi tega, ker smo se o tem veliko pogovarjali doma. In sta v prvi vrsti to naredila zaradi tega, ker je to bil nek vzgojni moment, ki se je začel doma, niti še ne v šoli. In začel se je s tem, kar sami izpostavljate, da mora imeti ničelno stopnjo tolerance in glas zgodovine tudi v učnih načrtih v sedanjosti; kjer moramo govoriti o vseh oblikah nestrpnosti, drugačnosti, zločinih proti človeštvu. Govorimo o holokavstu, govorimo o številnih delih, ki govorijo o genocidih, o medvojnih, povojnih pobojih, kršitvah človekovih pravic. Začeti bomo morali brati, tisti, ki še niso, o sovražnem govoru, o sistematični propagandi laži. Vse to so te negativnosti in o vsem tem obstajajo knjige, tudi zelo zelo dobre, izvrstne knjige naših domačih avtoric in avtorjev, da začnem recimo z Borisom Pahorjem in nadaljujem z Dragom Jančarjem in tako naprej. Vsa ta dela morajo imeti ustrezno pozornost in jaz verjamem, da jih po strokovni plati ter ob ustreznem razvoju učenk in učencev, dijakinj in dijakov tudi v šolah učiteljice in učitelji predstavljajo ter jih obravnavajo.
Hvala lepa. Poslanka, imate besedo za postopkovni predlog. Izvolite.
Hvala za besedo. Ja, moj postopkovni predlog je, da se o tem opravi razprava. Jaz se strinjam, da morajo otroci obravnavati manj besedil in te pa bolj poglobljeno. Vendar tukaj mislim, da bi vi kot ministrica oziroma ministrstvo lahko dalo kakšne bolj konkretne smernice, kajti potem ena osnovna šola obravnava eno gradivo, druga drugo, potem se najdejo v srednji šoli in imajo različne svetove. In potem se dogajajo ti trki svetov, ki niso najboljši. In ravno skozi knjigo Dnevnik Ane Frank lahko obravnavamo ogromno stvari, ne le holokavst, ampak tudi šovinizem, etnično čiščenje, demokracijo, otrokove pravice, kaj je pomenila revščina takrat, kaj pomeni danes, kakšen je bil recimo odnos starš–otrok takrat in tako naprej. Ogromno tem je skozi eno delo, ki bi jih lahko obravnavali. In veste, celoten svet, ne samo Slovenija, je takrat zrastel na temeljih zmage nad fašizmom ter antifašističnega zavezništva Združenih narodov v boju proti nacizmu in fašizmu v 2. svetovni vojni. In tukaj bi naša obsodba morala biti popolnoma jasna. In vsakršen dvom v tako stvar bi moral biti res nedopusten, kajti če se želimo kaj iz zgodovine naučiti in če se ne naučimo, smo jo prisiljeni ponovno doživeti, to je jasno. In zakaj znova mislim, da je popolnoma napačen ta, bom rekla, kar izbris Dnevnika Ane Frank; veste, ko smo mi hodili v šolo, smo zelo veliko brali. Morali smo brati Cankarja, Prežihovega Voranca pa Prešerna. Ampak takrat nam to ni bilo všeč. Zdaj ga razumem, takrat ga nisem. In skozi usta generacije deklice, ki je stara toliko, kot so ti naši odraščajoči otroci, se mnogo lažje poistovetijo z načinom razmišljanja, čustvovanja in tudi problematiko, kot če mi govorite, koliko vi delate na holokavstu pa kako na neke strašanske konference hodi vaš predstavnik, ko ste imeli v letu 2018 zasedanje v Italiji pa ste zagovarjali poročilo o delu in take stvari. To, oprostite, našim mladim v formiranju njihovega odnosa do sveta prav nič ne pomaga. In vse konference o holokavstu nič ne pomagajo. Tudi pred 2. svetovno vojno so se dobivali svetovni voditelji in so govorili o nevarnosti Hitlerja, nacizma, fašizma; naredilo se ni nič. Ampak pri vzgoji otrok bi morali pa res biti dosti bolj skrbni, zato mislim, da je nujno potrebna razprava o tej temi. Hvala.
Hvala lepa. O vašem predlogu bo Državni zbor odločil v sredo v okviru glasovanj. Poslanec Aleksander Reberšek bo postavil vprašanje ministru za finance mag. Andreju Širclju. Izvolite.
Spoštovani predsednik, najlepša hvala za besedo. Lepo pozdravljam tudi spoštovanega ministra za finance. Različni družbeni deležniki se s problematiko umeščanja in izgradnje 3. razvojne osi ukvarjajo že več kot desetletje. Pri tem se poraja tudi vprašanje o ekonomski upravičenosti investicije. Zastavlja se vprašanje, ali je investicija, kot je trenutno načrtovana, sorazmerna s koristjo, ki bi jo morala omenjena gradnja hitre ceste prinesti v regijo in širše v Sloveniji. V tem času poteka tudi revizija projekta na Računskem sodišču. Cilja revizije sta izrek mnenja o učinkovitosti pri vodenju projekta 3. razvojne osi v obdobju od leta 2015 do leta 2020 ter izrek mnenja o učinkovitosti pri prostorskem načrtovanju projekta 3. razvojne osi od leta 2015 do leta 2020. Iz sklepa o potrditvi investicijskega programa za 3. razvojno os, severni odsek severnega dela od Velenje jug do Slovenj Gradec jug, je razvidna vrednost investicije v vrednosti 809 milijonov 811 tisoč 724,57 evra, kar pomeni 47,63 milijona evrov na kilometer. Zaradi podobne konfiguracije terena tako v severnem delu severnega odseka Velenje jug–Slovenj Gradec kot v južnem delu severnega dela 3. razvojne osi Velenje jug–Šentrupert obstajajo ocene, da bo vrednost investicije za kilometer izgrajene hitre ceste podobna. Postavlja se vprašanje ekonomske upravičenosti odseka severnega dela 3. razvojne osi. Slednje izhaja iz dokumenta iz Novelacije prometnega modela za celotno vplivno območje poteka 3. razvojne osi od Avstrije do avtoceste A1. Poslal sem vam tudi sklep, stran 57, izdelovalec je PNZ, d. o. o., iz leta 2016, ki ste ga dobili v prilogi. Cena južnega dela severnega odseka 3. razvojne osi od Velenje jug do Šentrupert, to je trasa F2-2, se je spreminjala skozi vse faze umeščanja. V študiji variant iz leta 2008 podjetja Urbis, d. o. o., je investicijska vrednost znaša 198 milijonov evrov in še nekaj. Tudi to sem vam poslal v prilogi: Gradbeni stroški – odsek F2 in F6. S sprejetjem predloga načrta DPN F2-2 je investicijska vrednost znašala 308 milijonov evrov, ki pa ni zajemala vseh stroškov; v prilogi: Obrazložitev cene Ministrstva za okolje in prostor. Glede na navedeno me zanima: Ali ocenjujete, da je projekt 3. razvojne osi, kot je zastavljen, ekonomsko upravičen? Za vaše odgovore se vam že vnaprej najlepše zahvaljujem.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik. Hvala lepa, spoštovani Aleksander Reberšek, za to vprašanje. V zvezi s tem bi vam rad odgovoril tisto, kar spada, kar se uvršča v okvir Ministrstva za finance. In tukaj moram že na začetku povedati, da so pooblastila in delo, ki ga ima Ministrstvo za finance na tem področju, skopa, minimalna oziroma zelo omejena. Projekt 3. razvojne osi je projekt, ki ga izvaja investitor Dars, d. d. Tudi Dars, d. d., izvaja vse postopke umeščanja v prostor in pripravlja vso projektno in investicijsko dokumentacijo. Investicije v prometno infrastrukturo spadajo v pristojnost Ministrstva za infrastrukturo, v okviru katerega deluje tudi strokovna komisija, in sicer Komisija za pregled in oceno investicijske dokumentacije za področje državnih cest, javne železniške infrastrukture, letalstva in pomorstva. Se pravi, ta komisija obravnava tudi odsek te ceste. Ta komisija deluje skladno z Uredbo o metodologiji priprave in obravnave investicijske dokumentacije na področju državnih cest in javne železniške infrastrukture ter je bila ustanovljena za preverjanje skladnosti izdelane dokumentacije s predpisi, pravilnost izračunanih kazalnikov in pridobitev ocene na podlagi meril iz te uredbe. Tako je ta komisija v okviru Ministrstva za infrastrukturo pristojna tudi za pregled in oceno predinvesticijske zasnove, investicijske zasnove, investicijskega programa in novelacije investicijskega programa. Ministrstvo za finance ni seznanjeno z revizijo Računskega sodišča ter tudi ni bilo in ni vključeno vanjo, saj sta revidiranca Ministrstvo za infrastrukturo o učinkovitosti pri vodenju projekta 3. razvojne osi ter Ministrstvo za okolje in prostor glede učinkovitosti pri prostorskem načrtovanju projekta. Ministrstvo za finance niti ni nosilec poroštvenega zakona – Zakona o poroštvu Republike Slovenije za obveznosti družbe 2TDK, d. o. o., iz naslova kreditov in dolžniških vrednostnih papirjev, najetih oziroma izdanih za financiranje izgradnje drugega tira železniške proge Divača–Koper, in za obveznosti družbe Dars, d. d., iz naslova kreditov in dolžniških vrednostnih papirjev, najetih oziroma izdanih za financiranje izgradnje dela 3. razvojne osi. Zaradi tega omenjam tudi zakon o poroštvu, ker se nanaša en del tudi na izgradnjo 3. razvojne osi. Vendar, še enkrat, Ministrstvo za finance je sodelovalo v okviru medresorskega usklajevanja, podalo je tudi usmeritve glede obvezne vsebine poroštvenega zakona in skladnosti z ustavno zahtevo po določenosti oziroma določljivosti obveznosti Republike Slovenije. Sam zakon pa je v pristojnosti in ga je tudi pripravilo Ministrstvo za infrastrukturo. Iz navedenega, kar sem povedal, tudi izhaja, da Ministrstvo za finance v potrjevanje projektne ali investicijske dokumentacije ni vključeno. Zaradi tega neposrednega odgovora na to, ali gre za ekonomsko upravičeno gradnjo ali ne, enostavno na podlagi teh podatkov, ki jih ima ministrstvo, in na podlagi teh pravnih podlag, ki sem jih naštel, ne morem podati. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želite dopolniti vprašanje, kolega Reberšek? Želite. Izvolite, imate besedo.
Hvala lepa. Če vam predstavim dokument Identifikacija investicijskega projekta – cesta med Avstrijo in A1, v katerem piše: preliminarna ocena računa družbenoekonomske upravičenosti in medsebojno primerjavo obravnalnih variant povezav iz študije variant cestne povezave koroške regije z AC A1, gradbeno-tehnični del, od PNG, d. o. o., ki kaže, da je izgradnja cestne povezave koroške regije z avtocesto A1 po trasi varianta 1 ekonomsko upravičena in daje bistveno boljše rezultate kot izgradnja povezave po katerikoli drugi od obravnavanih variant. Govorim o trasi 3. razvojne osi s priključkom v Arji vasi. Jaz upam, da niste mojega vprašanja razumeli narobe, vendar jaz nekako razmišljam z zdravo kmečko pametjo. Četudi je minister za infrastrukturo zadolžen za izbiro trase, kar so v preteklosti že storili, se zatika pri umeščanju trase, pri spremembi trase, ker ni posluha za spremembo te trase. Še vedno pa razmišljam, kot sem rekel, z zdravo kmečko pametjo. Zakaj bi gradili drago in dolgo, ko pa lahko gradimo hitro in recimo ceneje?! Na koncu je pomembno, koliko nas bo ta projekt tudi stal. Zanima me: Kje je tu ekonomsko upravičeno? Kaj je to optimizacija trase F2, če gremo v dražjo traso? Na trinajstih kilometrih bi v tej državi radi zgradili 28 infrastrukturnih objektov, 6 tunelov in 11 dvojnih viaduktov. To ni normalno. Če smo recimo do sedaj v naši državi zgradili avtocesto, ki ima sicer odstavni pas, za povprečno 9 milijonov na kilometer, nas bo ta cesta na koncu stala več kot 50 milijonov na kilometer. Če pa pogledamo samo primer viadukta Ravbarkomanda, tudi vzdrževanje je pomembno. Ravbarkomanda pri Postojni velja za eno najzahtevnejših gradenj na slovenskem avtocestnem križu. Za sanacijo obeh viaduktov so do danes v 47 letih namenili 21 milijonov, gradnja novih pa bi nas stala 35 milijonov evrov. Zato se sprašujem oziroma sprašujem vas: Kakšno je vaše osebno mnenje? Je trasa 3. razvojne osi s priključkom v Šentrupertu ekonomsko upravičena?
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo. Izvolite.
Hvala lepa. Jaz drugega mnenja kot tega, ki sem ga prebral, dejansko nimam in ga tudi ne morem podati. Težko komentiram vse te podatke. Vsekakor Ministrstvo za finance gleda tudi na učinkovitost. V okviru teh investicij je seveda treba pogledati tudi ostale zadeve v zvezi z okoljem, v zvezi z umeščanjem, v zvezi z umeščanjem v okolje, v zvezi z investicijskimi zasnovami, programom in tako naprej. In tukaj je pristojnost Ministrstva za infrastrukturo. Povedal sem vam tudi pravne podlage, na podlagi katerih posebna komisija to ocenjuje; in ocenjuje, kot razumem, tudi Računsko sodišče. Vsekakor jaz v postopke ocene ne morem iti, niti jih ne morem dati, ker mislim, da morajo to oceniti neodvisno in samostojno tisti, ki dejansko to ocenjujejo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Poslanec Boris Doblekar bo postavil vprašanje ministru za gospodarski razvoj in tehnologijo Zdravku Počivalšku, ki pa je odsoten. Izvolite.
Hvala za besedo, podpredsednik. Želel sem sicer ministru postaviti vprašanje v zvezi s podjetjem Petrol, v katerem je tudi država solastnik, in sicer v zvezi z najemniki gostinskih lokalov na Petrolovih črpalkah. Mnogi, ki so doslej imeli najemne pogodbe teh lokalov, so celotno to koronakrizo oziroma v celotni epidemiji plačevali fiksne stroške, skratka vse pogodbene obveznosti, potem pa so, po tem, kar so mi pošiljali, pač ostali brez pogodb oziroma so nekateri obupali, ker so toliko mesecev plačevali te najemne stroške in vse ostalo; in so pač nekako odstopili od teh pogodb. Baje da je družba Petrol potem dala nov razpis za te najemnike. Jaz seveda upam in predlagam, da gredo nasproti tistim najemnikom, ki so že doslej plačevali, pa niso mogli tega koristiti. Jaz vem, da je bil Petrol med epidemijo tudi oškodovan, je imel manjši prihodek, predvsem pri gorivu. Je pa treba povedati, vsaj kot smo lahko videli, da pa so bile bencinske črpalke stalno polne in so ostalih stvari toliko več prodali. Mislim, da tukaj ne sme biti kakšnega večjega problema. Naslednja zadeva je še koronadodatek. Hotel sem vprašati: Kako je s temi koronadodatki na Petrolu? Ali so zaposleni, ki delajo na bencinskih črpalkah neposredno s strankami, torej z ljudmi, v neposredni bližini, prejemali kakršenkoli koronadodatek, ki si ga, po mojem mnenju, zelo zelo zaslužijo? In če ti dodatki niso bili izplačani, kot sem dobil informacije, seveda tudi predlagam družbi Petrol, da to stvar popravi in delavcem izplača ta dodatek. Naslednja zadeva pa je to, kar se je zgodilo, glede katere sem tudi dobil veliko veliko klicev in sporočil. Ko se je dvignila minimalna plača, ko so delavci prejeli minimalno plačo, so enostavno izgubili dodatek za poslovno oziroma prodajno uspešnost. In seveda se mi zdi, da tudi to nekako ni pošteno, ni prav, če je dvignila minimalna plača, sicer ne za veliko, ampak kljub temu se je, da zato delavci izgubijo ta dodatek za prodajno oziroma poslovno uspešnost. In predlagam, da ta dodatek zaposlenim ostane tudi naprej, torej neka stimulacija za svoje delo, čeprav se je dvignila minimalna plača. Prosim pa, da mi odgovori ustno na [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Bomo to zahtevo za odgovor uvrstili na naslednjo sejo. Poslanka Tina Heferle bo postavila ustno vprašanje ministrici za pravosodje mag. Lilijani Kozlovič. Poslanke ni, zato nadaljujemo. Poslanec Miha Kordiš bo postavil vprašanje ministru za zdravje Janezu Poklukarju. Predlagam, da mogoče počakamo minuto, ker to se je zdajle zavrtelo nekoliko hitreje. Ministrica, vi ste prosti. Prekinjam sejo za pet minut. Nadaljujemo ob 16.57. (Seja je bila prekinjena ob 16.52 in se nadaljevala ob 16.53.)
Lahko nadaljujemo. Minister prihaja. Poslanec Miha Kordiš bo postavil vprašanje ministru za zdravje Janezu Poklukarju. Izvolite kolega, imate besedo.
Hvala za besedo, predsedujoči. Želim si, da bi ukinitev dopolnilnega zdravstvenega zavarovanja zamujala zgolj toliko, kolikor je zamudil gospod minister na to sejo. Žal to ni situacija. Z ukinitvijo dopolnilnega zdravstvenega zavarovanja se prebivalke in prebivalci v tej državi soočamo že dve desetletji. Naj spomnim, to je tudi točka, okoli katere je razpadla takratna koalicija Marjana Šarca. Seveda je bilo vprašanje dopolnilnega zdravstvenega zavarovanja eno izmed ključnih, ki smo jih zastavili novemu ministru za zdravje. Žal konkretnega odgovora na hearingu, torej ko je Državni zbor obravnaval njegovo kandidaturo, nismo prejeli. Dobili smo le informacijo, da se gospod minister zavzema za preoblikovanje dopolnilnega zdravstvenega zavarovanja in ne za njegovo ukinitev. To morda na prvi pogled še ne bi delovalo tako zelo problematično, če ne bi v istem dahu zasledili tudi informacije, da minister zavzema stališče, kako je treba redefinirati osnovno košarico pravic. To pa nam slika eno zelo problematično prihodnost slovenskega javnega zdravstva. Prihodnost, v kateri bo od tega javnega zdravstva bolj malo ostalo. Kritje zdravstvenih stroškov pa bi se iz solidarne javne blagajne preneslo na komercialne zdravstvene zavarovalnice. Točno te, ki sedaj delajo dopolnilno zdravstveno zavarovanje. In dobili bi manj solidarnih storitev in več plačništva, potencialno tudi samoplačništva, slovenski zdravstveni sistem bi se približal tistemu, ki ga gledamo v Združenih državah Amerike. Dopolnilno zdravstveno zavarovanje je nesolidaren davek, je nepravičen davek, za katerega prispevamo vsi enako, ne glede na to, ali ima nekdo plačo gospoda ministra, ali ima nekdo tako plačo, kakor jo imam sam na poslanski poziciji, če je nekdo dobro plačani menedžer, ali pa na drugi strani shaja z borimi 400, 500 evri pokojnine, dela za minimalno plačo ali karkoli podobnega. Tudi zato mislimo v Levici, da je treba dopolnilno zdravstveno zavarovanje ukiniti; 50 milijonov evrov sredstev, kolikor sedaj ostaja v neupravičenih stroških zavarovalnic, pa prenesti v javni zdravstveni sistem. Zato, gospod minister, moje vprašanje: Kako točno bi dopolnilno zdravstveno zavarovanje preoblikovali, kaj točno bi storili?
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo za odgovor. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, gospod Miha Kordiš! Dopolnilno zdravstveno zavarovanje je glede na zakonske norme dejstvo, ki je tudi sicer z vseh drugih vidikov pomembno vpeto v delovanje ta trenutek zdravstvenega sistema. Seveda je najpomembnejši del finančni del oziroma vir financiranja, ki ga ta prinaša. Vsako spreminjanje na tem področju je treba dobro pretehtati, kajti financiranje našega zdravstva je ta trenutek ne glede na vse stabilno. Premalo premišljen korak na tem področju seveda lahko zamaje to dejstvo, zato je treba biti tukaj previden. Treba se je tudi zavedati, da smo v času epidemije, da je upad gospodarstva realnost in da je zato pričakovati manjše zbiranje prihodkov na Zavodu za zdravstveno zavarovanje z naslova prispevkov. Tako v tem trenutku ukinitve dopolnilnega zavarovanja ne vidim kot opcije. Smiselno je to zavarovanje preoblikovati ter vgraditi mehanizme, da bo to področje z vidika urejanja zdravstva bolje regulirano. To pa zagotovo. V Sloveniji so v letu 2019 zbrane premije v segmentu neživljenjskih zavarovanj predstavljale 23,3 % in nekaj več kot pol milijarde evrov sredstev. To je vir, ki ga ni moč enostavno zamenjati. Kar se tiče epidemije, seveda vemo, da se je dopolnilno zdravstveno zavarovanje plačevalo, čeprav obseg zdravstvenih storitev ni bil tak, kot bi bil, če epidemije ne bi bilo. Jasno je, da zbrana sredstva z naslova dopolnilnega zdravstvenega zavarovanja niso bila porabljena v celoti. Zato planiramo v naslednjih dneh sestanke z vodstvi zavarovalnic, da dogovorimo, za katere programe in kako je mogoče ta sredstva uporabiti za nadaljnjo dostopnost oziroma ohranjanje dostopnosti do slovenskega zdravstva. In seveda v prvi vrsti tukaj za vzdržne čakalne vrste, še pomembnejši pa so drugi učinki na tem segmentu, se pravi za skrajševanje bolniške odsotnosti na segmentih, ki so morda pomembnejši oziroma močno vplivajo čakalne vrste na ta segment. Tukaj nas čaka precej izzivov. Oba, tako tega, ki ga je gospod Kordiš nakazal, kot drugega, da seveda poskusimo ta sredstva pravilno in v celoti oziroma v čim večji meri izkoristiti, zato da se vrnejo za zdravstvene storitve. Hvala.
Hvala lepa. Kolega poslanec, imate besedo za dopolnitev vprašanja. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Najnižja pokojnina je v decembru lanskega leta znašala 246 evrov, najnižja zagotovljena pokojnina za 40 let delovne dobe pa v celotnem lanskem letu okoli 555 evrov. To pokojnino je prejemalo 55 tisoč upokojencev. Sočasno je predsednik uprave Vzajemne v letu 2019 prejel za 66 tisoč evrov samo nagrad, poleg bruto plače, ki znaša okoli 10 tisoč evrov. Kaj imajo vsi ti ljudje medsebojno skupnega? Pa lahko v nabor dodamo še Aleša Mikelna oziroma zdravnika dvoživko iz Maribora, ki je nedavno užival na safariju v Namibiji. Vsi, ne glede na svoje prihodke, plačujejo dopolnilno zavarovanje v enaki višini. Primeri upokojencev, ki sem jih navedel, ne upajo zaprositi za varstveni dodatek, ker se bojijo, da se jim bo država usedla na nepremičnino, hodijo po pakete na Rdeči križ in potem zraven plačujejo še položnice za 35 evrov za dopolnilno zdravstveno zavarovanje. Gospod minister, povprašal sem vas: Kaj natančno se skriva za vašo formulacijo, da je treba dopolnilno zavarovanje preoblikovati? V vseh minutah vašega odgovora sem slišal v osnovi samo neko sopomenko za preoblikovanje dopolnilnega zavarovanja, za katero se lahko skriva marsikaj, torej da je potrebna boljša regulacija. Mene zelo konkretno zanima, ker so na kocki zelo konkretna življenja ljudi: Kako točno bi vi dopolnilno zdravstveno zavarovanje preoblikovali? Ali se pogovarjamo o obveznem zavarovanju – košarica A, košarica B, kjer košarico A krije Zavod za zdravstveno zavarovanje, košarico B pa komercialne zdravstvene zavarovalnice? Seveda je košarica B tista, ki je rentabilna, košarica A pa ne; pod črto pa so na slabšem bolniki. Zato naprošam za konkreten odgovor.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo za odgovor.
Hvala za besedo. Zagotovo je na mestu razmislek v smeri, kot ste dejali, kajti dejstvo je, da si vsi želimo enakih pogojev. In le na ta način je lahko pošteno oziroma korektno govoriti o konkurenčnosti oziroma o izboljševanju v imenu vseh. Kar se tiče samega preoblikovanja, je seveda pred nami velik izziv, najprej definirati, kaj je to košarica, kajti lahko smo veseli in ponosni, da ta trenutek predstavlja to univerzalno javno dostopno zdravstvo. Dejstvo pa je, da demografska slika kaže, da ta oblika, ta način seveda ni v neskončno vzdržen, temveč bo potreboval manjše in – upajmo da – ne večje strukturne spremembe, zato da bomo še naprej lahko omogočali zdravstveno dejavnost oziroma zdravstvene storitve vsem prebivalcem, ki so tega seveda potrebni. In seveda danes ne morem podati končnega odgovora na vaše vprašanje, kaj bo v košarici B in kaj bo v košarici A. Dejstvo je, da ta obseg narekuje dostopnost sredstev na Zavodu za zdravstveno zavarovanje Slovenije, katerega participacijo oziroma vrečo polnijo prispevki. In iz tega ven se seveda financira to naše zdravstvo. Toliko zaenkrat. Hvala.
Hvala lepa. Imate besedo za postopkovni predlog. Izvolite.
Hvala. Nisem nameraval v resnici podati postopkovnega predloga, ker sem vendarle pričakoval, da bo minister v svojem odgovoru tudi v nadaljevanju ostal na ravni splošnosti, s katero je do zdaj krmaril čez politična vprašanja in vprašanja prioritet v slovenskemu zdravstvu. Ampak če sem pravilno razumel drugi del njegovega odgovora, me je precej streslo to, kar sem slišal, in bilo mi je srhljivo. Ker če sem prav razumel, smo ravnokar dobili potrditev o zelo konkretnem razmisleku, da se obvezno zdravstveno zavarovanje, ki ga zdaj krije javna zdravstvena blagajna, razbije na dve košarici. Košarico A – tisti težji posegi, ki niso rentabilni, za katere država na veliko plača – naj bi krila država. Košarico B – posegi, ki niso tako zahtevni, kjer se da zelo hitro zaslužiti – pa bi prenesli v roke komercialnih zdravstvenih zavarovalnic. Jaz res upam, da nisem gospoda ministra in njegovega odgovora razumel prav. Ker če zdrži to, kar sem ravnokar povzel, je to frontalni napad na vse temelje slovenskega javnega zdravstva in se pogovarjamo o privatizaciji zdravstva skozi razbijanje javne zdravstvene blagajne. Mislim, da bi bilo treba storiti ravno nasprotno. In to je tudi neko stališče, ki ga konsistentno zagovarjamo v Levici. To je, da se iz zdravstvenega sistema izžene legalizirano korupcijo, ki so te in one oblike zasebništva. Dopolnilno zdravstveno zavarovanje je ena izmed teh oblik komercialne zavarovalnice, izvajajo dopolnilno zavarovanje, ki je v osnovi davek, ti moraš plačati tisto položnico za 35 evrov, če želiš imeti približno resno zdravstveno oskrbo v tej državi. In seveda je ta davek nepravičen davek. Tisti, ki ima minimalno plačo, tisti upokojenec, ki živi s 500 evri, teh 35 evrov poravna enako, kot jih poravnam recimo jaz, ki sem na poslanski plači. In to ni fer. Močno odstopa od vodil solidarnostne zdravstvene oskrbe in solidarnega financiranja zdravstva. Če kaj, moramo dopolnilno zdravstveno zavarovanje ukiniti in razliko prinesti notri s tem, da se pravično spremenijo prispevne stopnje, ki se že sedaj stekajo v javno zdravstveno blagajno. In skozi še dodatno okrepljeno financiranje države zagotoviti tudi osebnega zdravnika za tistih 130 tisoč ljudi, ki ga v tem hipu nimajo. Zagotovo pa košarice pravic ne smemo krčiti, zagotovo ne smemo dodatnega biznisa na račun zdravja ljudi priskrbeti komercialnim zdravstvenim zavarovalnicam. To je zdravstvo, ki ga gledamo na drugi strani luže. To je zdravstvo Združenih držav Amerike, kjer napol metaforično, napol zares ljudje umirajo pred vrati bolnišnic, če si posega ne morejo privoščiti.
Hvala lepa. Sicer bomo vsebinsko razpravo, če bo potrjen predlog za razpravo, opravili na naslednji seji. O vašem predlogu pa bo Državni zbor odločil v sredo v okviru glasovanj. Nadaljujemo. Boštjan Koražija bo postavil vprašanje ministru za gospodarski razvoj in tehnologijo Zdravku Počivalšku. Izvolite, imate besedo.
Spoštovani predsedujoči, najlepša hvala za besedo. Minister gospod Počivalšek, lep pozdrav! Žal se je ob vašem odmevnem obisku te naše čudovite Prlekije obisk Haloz kar nekako razvodenil oziroma se ni veliko pisalo o tem v medijih in se tudi ni kaj veliko povedalo o tem v medijih, kar je škoda, ker so Haloze enako čudovite ter enako lepe in radodarne, kot je Prlekija. Vem, da ste bili tudi v Podlehniku in ste tudi razpravljali na temo teh problemskih obmejnih območij v luči prihodnje finančne perspektive. Pa tudi o možnosti sodelovanja. Vem, da so vas tam tudi opozorili, da je problem tudi pri črpanju teh evropskih sredstev, ker v Halozah smo zmeraj, žal, dostikrat pozabljeni oziroma zadnji na vrsti, kot se temu reče. Bom malo citiral gospoda poslanca, ki dostikrat reče – Kdor prvi da, dvakrat da. In bom rekel, Haložani smo radodarni ljudje in kdorkoli bo prišel, ste vedno vabljeni pa pridite tja. V Halozah imamo tudi konstanten demografski problem. Ogromno prebivalstva, sploh mladih, se izseljuje zaradi služb in zaradi boljšega načina življenja oziroma tudi zaradi boljše prihodnosti svojih družin. In sploh v tem predelu, kjer ste vi bili, je zelo izdatno zmanjšanje števila ljudi, ki živijo na tem območju prav zaradi iskanja služb in boljšega doprinosa družini. Pa me sedaj zanima sledeče: Kaj konkretno je vaš obisk prinesel Halozam? Ali nam lahko tudi kaj dodatno razložite: Kaj vse ste se dogovorili oziroma kaj naj bi se v prihodnje dogodilo oziroma tudi lepega zgodilo za naše Haloze. Naslednje me zanima: Kaj konkretno s področja delovanja vašega ministrstva se je do sedaj udejanjilo na tem obmejnem območju v zadnjem letu in pol? Kakor veste, mislim, da sem vam vsako leto do zdaj postavil vprašanje na temo Haloz oziroma razvoja Haloz pa območja Spodnjega Podravja. Pa še tretje vprašanje: Koliko dodatnih delovnih mest ste zagotovili na tem geografskem območju v času svojega ministrovanja na gospodarskem ministrstvu, ker vem, da ste minister za gospodarstvo že tretji mandat? Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo za odgovor. Izvolite.
Najlepša hvala. Spoštovani gospod poslanec Boštjan Koražija, spoštovani Državni zbor, predsedujoči! Hvala za vprašanje. Želel bi si, če bi mi v najavi vprašanja bolj specificirali te podatke, bi vam lahko na vse te teme eksaktno odgovoril. Najprej pa bi želel, da se zavedate vsi skupaj, z mano vred, da nujnih gospodarskih ukrepov ni mogoče sistemsko podpirati izrecno za poljubno teritorialno opredeljeno območje, zato tudi ne posebej za območje Haloz. Seveda pa se območje Haloz uvršča v obmejna problemska območja, za katera se predvidevajo sistemski ukrepi; in prav tako imajo regijski projekti možnost podpore v okviru dogovorov za razvoj regij. Danes sem prav tako za to območje že podobno odgovarjal spoštovani gospe poslanki Suzani Lep Šimenko. Še enkrat bi ponovil glede ukrepov Ministrstva za gospodarski razvoj in tehnologijo, da bo naše ministrstvo še naprej načeloma izvajalo podobno ukrepe, kot jih že izvaja. Poudarek bo na spodbujanju gospodarskih aktivnosti in investicij, ohranjanju in ustvarjanju delovnih mest, oblikovanju stimulativnega poslovnega okolja za podjetja, vključno z vzpostavljanjem in upravljanjem poslovnih con, aktivnosti za privabljanje strateških investicij, obmejna problemska območja in spodbujanje ukrepov za povečanje snovne ter energetske učinkovitosti. Če samo na hitro povzamem že obstoječe ukrepe za leto 2021, ki jih že izvajamo kot redne ukrepe in tudi kot dodatne prilagojene ukrepe zaradi epidemije covida-19. Izvajamo razpis za financiranje spodbud za ponovni zagon poslovanja podjetij v obmejnih problemskih območjih – COVID-19 z vrednostjo 9,2 milijona evrov za leto 2021, izvajamo razpis za povečanje snovne in energetske učinkovitosti v turizmu v vrednosti 16,5 milijona za leto 2021, izvajamo mikrokreditiranje preko Slovenskega podjetniškega sklada in dodeljevanje likvidnostnih posojil preko Slovenskega regionalno razvojnega sklada, v kratkem načrtujemo tudi objavo javnega razpisa za sofinanciranje začetih investicij in ustvarjanje novih delovnih mest na obmejnih problemskih območjih v letih 2021–2022 v skupni vrednosti 23 milijonov evrov, izvajamo pa še številne druge aktivnosti, s katerimi spodbujamo skladni regionalni razvoj v smeri bolj policentričnega razvoja Slovenije. Kot že rečeno, če bi mi to vprašanje eksaktno postavili, bi vam lahko točno povedal, katerim podjetjem in koliko sredstev smo na tem območju Haloz eksaktno nakazali ter koliko novih delovnih mest je bilo ustvarjenih. Kaj konkretnega je moj obisk predstavljal? Sestal sem se z vsemi župani haloških občin. Res je, ni bilo tako razvpito kot v Ormožu, verjetno zato, ker nisem niti vode pil na tistem območju. Smo se pa čisto resno pogovarjali o tem – in to je ključ tega kar zagovarja vlada ter ministrstvo –, da moramo poskrbeti, da se bodo obmejna problemska območja na vseh naših štirih mejah, to je na južni, vzhodni, severni in zahodni, razvijala. Mi se moramo danes vprašati, kdo bo živel na teh območjih čez deset let. In mi kot država smo dolžni ustvariti pogoje za to, da se bo na teh območjih dalo dobiti korektno plačano delovno mesto, ustvariti družino in delati kariero. V nasprotnem bomo Slovenci čez deset let živeli v štirih, petih mestih; ta območja bodo pa prazna. In temu so namenjeni ti ukrepi, s katerimi želimo delati na tem, da spodbujamo podjetništvo v teh območjih. Povedati pa moram, da med obmejna problemska območja uvrščamo 90 občin in da v teh občinah živi petina vseh prebivalcev Slovenije. In ti živijo na tako redko poseljenem območju. Zato se zavedamo pomena tega skladnega regionalnega razvoja ter problematike odseljevanja mladih in perspektivnih kadrov, zato smo že namenjali in še bomo namenjali sredstva po različnih ukrepih. Hvala.
Hvala lepa. Poslanec, imate besedo za dopolnitev vprašanja. Izvolite.
Hvala za besedo. Saj, gospod minister, ste zdaj zelo dobro povedali, koliko občin je v resnici vštetih v ta problemska območja. In zaradi tega me še zanima zadeva, ker tudi takrat, ko smo se nazadnje pogovarjali, ste govorili o celostni strategiji tega območja Haloz oziroma Spodnjega Podravja. Pa vem, da tudi zaradi okoliščin koronavirusa je treba neke zadeve začeti pisati od začetka. Tudi napovedani obeti za področje turizma, ki ste ga omenili, in to področje tudi upa oziroma si tudi želi v prihodnosti biti zelo aktivno oziroma tudi prezentno. Upam, da bo tega koronavirusa res čim prej konec. Pa me zanima glede na vaše pretekle obljube in tudi te obljube, ki ste jih danes dali: Kaj v smislu turizma oziroma tega turističnega vidika vidite oziroma tudi mislite podpirati oziroma tudi vlagati v to območje; sploh območje Haloz oziroma Spodnjega Podravja? Ali je to zdaj kmečki turizem, ali je to športni turizem oziroma te stvari? Po moje ste se tudi na teh sestankih, ki so, kot ste že omenili, potekali brez vode, pogovarjali kaj v tej smeri glede idej oziroma tudi možnosti teh občin s tega področja. Prosim še tukaj za odgovor. Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Najprej želimo podpirati to, kar je tam naravni resurs – uporabo vsega naravno pridelanega, kar se tiče prehrane, tudi za turistične potrebe. Ne mislim tukaj samo na vino, ampak gre za široko paleto možnosti. Drugič, v Podlehniku smo tudi govorili, da ima to območje konec koncev v tem trenutku zelo veliko prednost, ker je na sredi Haloz speljana zelo prometna avtocesta, ki povezuje sever in jug. Imamo možnosti – ne samo za Haloze, tudi za Ptuj – na nek način z ustrezno ponudbo pridobiti ogromno število gostov, ne samo domačih, ampak tudi tujih, ki čez to območje potujejo vse leto. Čisto konkretno pa imamo že zdaj razpisanih veliko sredstev. Najprej pri turizmu, gre za povečanje snovne in energetske učinkovitosti v turizmu. Realizacija v letu 2019 je bila 2,7 milijona; 3,9 milijona v letu 2020; planiramo 16,5 milijona v letu 2021. In 4,8 milijona v letu 2022. Da ne bo pomote, tukaj ne gre za Haloze, ampak gre za obmejna problemska območja, katerih pomemben del so tudi Haloze. Ravno tako gre potem za financiranje spodbud za ponovni zagon poslovanja podjetij v obmejnih problemskih območjih, in sicer gre za 9,2 milijona v letu 2021. Javni razpis za sofinanciranje začetih investicij in soustvarjanje novih delovnih mest na obmejnih problemskih območjih v letih 2021, 2022, gre za 23,8 milijona evrov; v letu 2021 – 8,3; od tega 15,5 pa v letu 2022. In potem javni razpis za dodeljevanje likvidnostnih posojil na problemskih območjih, izvajalec je Slovenski regionalo razvojni sklad, upravičenci pa podjetja in zavodi, skupaj 14 milijonov evrov v letu 2020 in v letu 2021 je še dodatnih 8 milijonov. Mikrokrediti, izvajalec je Slovenski podjetniški sklad, sredstva 7,9 milijona evrov v letu 2021. Dodatno imamo še možnost dodelitve regionalne državne pomoči brez javnega razpisa po prostem preudarku državnega organa z odločbo. Za ta namen imamo rezerviranih 6 milijonov evrov. Gre pa tudi za to, da skladno delujemo z ostalimi ministrstvi, kmetijstvom, infrastrukturo, okoljem in prostor na vseh teh področjih. Hvala.
Hvala lepa. Poslanec, imate besedo za postopkovni predlog. Izvolite.
Spoštovani, hvala za besedo. Saj je gospod minister zdaj na koncu zelo dobro povedal, v bistvu gre se za celostno strategijo, gospodarsko oziroma tudi razvojno strategijo tega področja. Tudi glede tega, da sem pristaš tega, da se decentralizira država in da se pač ta naša periferija tudi ne samo da se razvija, ampak tudi dobi tisto, kar si zasluži, se pravi nek razvojni zagon, predlagam, da se na to temo v Državnem zboru opravi razprava. Obenem pa bi bilo super tudi, da bi potem vsi deležniki bili tukaj na tisti razpravi, se pravi tudi vsi ministri, ker ko govorimo o teh celostnih razvojnih strategijah, je prav, da so vsi tukaj. Hvala.
Hvala lepa. Postavljeno vprašanje je za ministra, ne za Vlado. O vašem predlogu pa bo odločil Državni zbor, in sicer v sredo v okviru glasovanj. Poslanec Jani Ivanuša bo postavil vprašanje ministru za notranje zadeve Alešu Hojsu. Izvolite, imate besedo.
Hvala lepa, predsedujoči. Lep pozdrav, gospod minister, in vsi prisotni v dvorani! Slovenska policija je kot organ Ministrstva za notranje zadeve najpomembnejši del varnostnega sistema v Sloveniji. Njegova naloga je zagotavljanje reda in varnosti Slovenk in Slovencev. V občini Ormož pa nismo priča zagotavljanju varnosti za lastne državljane, ampak dobesedno spravljanje in znašanje policije nad njimi. Na eni strani imamo agresivne migrante, ki so vedno bolj nedotakljivi, tako da se sprašujem, če smo na poti Francije in njihovih no-go con, na drugi strani pa Slovence, po katerih se udarja oziroma udriha – kakor hočete. Razumeti morate, da so v naši maloobmejni prleški občini Ormož prihodki občanov dosti nižji od tistih v osrednji Sloveniji, zato se jim konstantno kaznovanje z ničelno toleranco in brez opozoril bistven bolj pozna. Policija bi morala delati za ljudi, jih opomniti, morda kaj svetovati in tudi varovati. Predvsem varovati po mojem mišljenju. Medtem ko imajo občani Občine Ormož nizke prejemke, pa ima njihov novi šef policijske postaje več kot 5 tisoč evrov bruto plače, tako da verjamem, da so njemu take kazni drobiž. V Ormožu je tudi vedno več koncentracije policijskih kontrol, na primer po štiri kontrole na relaciji dveh do štirih kilometrov, in to dnevno od jutra do večera. Ker je ta občina dom prelepe narave in Jeruzalemskih goric, temelji njeno gospodarstvo na turizmu, take policijske kontrole in obnašanje policistov splošno bodo negativno vplivale tudi na turistično aktivnost občine. Čeprav sem rekel, »da bodo«, se to vplivanje že dolgo časa dogaja oziroma daje negativen prizvok v turizmu. Policisti se vozijo tudi v civilnih avtomobilih, kot da so pod krinko in kakor da so šerifi iz nekakšnega ameriškega filma, prižigajo luči in sirene ter strašijo občane in občanke praktično za banalne prekrške. Da ne govorim o skrivanju v kapelicah in še kje. Bojim se, da se bo kmalu prebivalcem Ormoža, po domače, utrgalo ali pa kakšnemu posamezniku, potem pa bomo imeli katastrofo, gospod minister, potem se bomo pa spraševali, kaj je bilo narobe. Naj še povem, da se v Ormožu že pripravlja gibanje proti policiji, tako da to niso samo razne besede, ampak dejansko razmišljanje lokalnih prebivalcev. Ljudje se bojijo odhajati od domov, saj se bojijo, da bodo storili kako napako v prometu in potem vemo, kaj sledi. V zvezi s tem vam postavljam sledeče vprašanje: Kaj je razlog za tako represivno obnašanje policije v Ormožu oziroma v Občini Ormož, velja tudi za Občino Sveti Tomaž in Občino Središče ob Dravi? Zakaj si ljudje ne upajo več zapustiti domov? Se morda bojijo policije in represije, ki se dogaja zadnje čase na cestah? Ali gre novemu komandirju res samo za direktno plačilo položnic? Zakaj ni več opominov in tolerance? Zakaj policija tako udarja po [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite, imate besedo za odgovor.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik. Spoštovani poslanec gospod Ivanuša, drugi poslanci! Najprej je treba seveda povedati, da policija striktno sledi ali pa je zavezana vsaj na področju varnosti cestnega prometa izvajati resolucijo, ki je bila sprejeta tukaj, in sicer to je resolucija iz leta 2013–2022. V tej resoluciji je poleg ostalih aktivnosti, ki so državljanom dobro znane, tudi nek načrt, torej tisti daljni cilj, ki morda res nekoč pride, v nekaterih državah pa so se mu že zelo približali, to je stanje nič, kar se tiče števila žrtev ali pa mrtvih na naših cestah. Sam sem posebej, glede na to, da sem tudi sam osebno že prejel nekaj vprašanj na to temo, kot ste jih vi podali, spoštovani gospod poslanec, zadeve, kar se tičejo Ormoža, še posebej striktno preveril. Torej drži navedba, ki ste jo povedali, da je tam novi ali pa precej novi komandir, ki se verjetno na nek način želi tudi na ta način dokazati. Nikakor pa seveda ne morem reči ali pa vsaj iz tega prvega pregleda, ki sem ga dobil, ne morem reči, da gre za kakršnokoli šikaniranje. Bom sicer na koncu povedal tudi, kaj sam o tem mislim oziroma glede na vaš predlog. Večina nadzorov se izvaja na dveh najbolj pomembnih prometnih cestah na vašem območju, to je glavna cesta 1 in regionalna cesta 230, kjer se je v zadnjih letih zgodilo največje število prometnih nesreč oziroma statistika kaže, da sta najbolj obremenjeni. Obenem pa ti dve cesti izstopata tudi zaradi tega, ker obe vodita do mejnih prehodov, torej en prehod k Središču ob Dravi, drugi pa k drugi večji občini, to je k Ljutomeru. Problematika varnosti na cestah je po moji oceni zelo velika ali pa je bila zelo velika, zato moram povedati, da sem v preteklem letu, tako kot sicer izdajam usmeritve policiji, izdal tudi usmeritev, da se okrepi nadzor nad upoštevanjem predpisov na državnih in regionalnih cestah. Zakaj – zaradi tega ker smo pa iz nekaterih občin dobivali pritožbe, da policistov tam ni videti, da nihče ne kontrolira, da so se ljudje na nek način razpustili, da je prav, da policija nek nadzor ima, zato je seveda take vrste nadzor smiseln. Je pa vprašanje, če ga vsi komandirji izvajajo enako natančno ali pa enako intenzivno kot pri vas. V Ormožu je po statistiki v zadnjih letih, vsaj po teh podatkih, ki jim imamo, bil zaznan precej velik delež alkoholiziranih voznikov, torej tistih, ki so vozili pod vplivom alkohola. Bi pa vam rad postregel z nekimi konkretnimi podatki, zato da bova bližje ali pa da se bova morda bolj razumela, zakaj je kontrola policije tako striktna v tem delu. Od 1. 1. 2021 do konca februarja je bilo obravnavanih 765 kršitev cestnoprometnih predpisov, v lanskem enakem obdobju 550. Torej to gotovo ne kaže, da so ljudje zdaj bolj kršili, ampak sem prepričan, da ta podatek gotovo nakaže na to, da je policija bolj striktno izvajala kontrolo, kajti ne verjamem, da bi ljudje v enem letu se tako poslabšali s prometnimi navadami, da bi bil ta porast tako visok. Ta porast je namreč skoraj 20-odstoten. Pri tem je treba resnici na ljubo povedati, da so policisti izdali zgolj 34 opozoril, kar je tudi po moji oceni relativno malo – sam sem že govoril o tej zvezi z direktorjem policije. Največ kršitev pa je bilo ugotovljenih s področja prekoračitve hitrosti, uporabe mobilnih aparatov med vožnjo, neuporabe varnostnega pasu in seveda tistega, kar sem že prej povedal, torej delne alkoholiziranosti. Od teh 765 ugotovitvenih kršitev je bilo izrečenih 251 glob tujcem. Torej toliko je bilo tujcev, torej dobra tretjina, medtem ko pa je bilo ostalih glob, razen opozoril, izrečeno slovenskim državljanom. V letu 2021 se je število prometnih nesreč zmanjšalo z 19 na 13, torej kar soliden napredek, delež alkoholiziranih v tem istem obdobju je padel z 10,4 na 7,6 procenta, medtem ko pa nesreč s smrtnim izidom ni bilo ne v lanskem letu ne v letošnjem letu, hvala bogu, na tem območju nič. Ob tem bi rad povedal še nekaj stvari, ki pa bi [[znak za izklop mikrofona]] jih morda pojasnil še v drugem delu svojega odgovora.
Hvala lepa. Poslanec, imate besedo za dopolnitev vprašanja. Izvolite.
Hvala. Gospod minister, prej nisem mogel še enega vprašanja postaviti, bom ga zdaj: Ali je res, da komandirji policijskih postaj tekmujejo med seboj z ukrepi in potem posledično s položnicami čim več pobranih kazni oziroma da se s tem polni državni proračun? Zanima me: Zakaj policija tako udarja po lokalnih prebivalcih, medtem ko pa imajo prišleki vedno večjo zaščito v Sloveniji? Kot dodatek bi rad še povedal, da sem tudi sam občutil to policijsko represijo v svojem domačem Ormožu. Ko sem pri kontroli uporabi mobitela sedel v avtu, je policist pristopil do mene in dejansko izjavil, da je slišal, da veliko telefoniram v avtu oziroma med vožnjo in seveda brez opozorila tudi napisal kazen. Mene pa zanima, se mi poraja vprašanje: Od kod policistu taka informacija o meni? Ali pomeni to, da mi sledijo, se vozijo za mano ali se vozijo za poslanci? Ne vem, se sprašujem. Zanima me tudi: Kakšne možnosti ima minister kot minister, da vpliva na tega komandirja v Ormožu? Ali lahko kaj minister sploh pomaga, da se ta represija zmanjša ali ukine? Ali vam gibanje proti policiji, ki naj bi se ustanavljalo v Ormožu, ustreza? Ali odobravate tudi takšno stanje, kot je? Ravno prej ste rekli, da so se kazni zmanjšale, niste pa povedali, da so v bistvu vse občine bile v karanteni že toliko mesecev. Tako je bil tudi bistveno manjši promet in tako naprej in tako naprej. Prosim vas, da raziščete to zadevo do konca, predvsem pa vas vabim tudi v Ormož, da nas obiščete, kakor policijo tako tudi Občino Ormož. Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo, izvolite.
Hvala lepa. Najprej hvala, spoštovani poslanec, za vabilo. Moram reči, da sem pri vas bil, torej v eni od občin, ki sem jih najprej obiskal, ne nazadnje smo prav vašo občino izbrali tudi za prvo srečanje z našimi hrvaškimi sosedi. Z ministrom za notranje zadeve Hrvaške sva se srečala v vaši občini, torej z vašim županom in še nekateri župani so bili prisotni. Če nadaljujem s tem, kar ste vprašali: nikakor ne. Noben, vsaj po mojem vedenju ne, od komandirjev nima take naloge ali pa ima zapovedano, da več denarja, kot bo pobral, bolj bo uspešen. To bi bila zelo slaba usmeritev policije oziroma zelo slaba naloga, ki bi jo generalni direktor policije dal. Kakšne so pa moje možnosti, pa lahko povem zgolj to, da so moje možnosti take, da policijo usmerjam. Ne nazadnje v Državnem zboru ustanavljate ali pa boste ustanovili preiskovalno komisijo, ki bo pregledala, ali sem morda kakšno besedo preveč ali pa kakšno besedo, ki je ne bi smel, povedal generalnemu direktorju policije, zato so moje pristojnosti v tej smeri zelo majhne. Moram pa reči, da sem tudi sam govoril z generalnim direktorjem policije in mu povedal točno to, kar ste vi povedali. Da nekako pričakujem od policistov, torej od vsakega zadnjega policista, da z neko zdravo pametjo izreka kazni ali pa izreka opozorila. Mislim, da se v velikih primerih da namesto kazni izreči opozorilo, in verjamem, da to v precej velikih primerih celo bolj pomaga ljudem, kot da plačajo kazni. Ker če vas zgolj kaznujemo, je človek jezen, si misli, ne boste me, pa kaj me briga in tako naprej. Če pa dobi nek prijazen odziv od policista, sploh v tistih, bi rekel, ne tako kritičnih primerih – seveda odmislimo alkoholiziranost, tukaj ni dileme –, morda pri kakšnem varnostnem pasu se da to opozoriti ali kaj podobnega. Sam moram reči, da je policija na vašem območju izredno aktivna, tudi vezana na ilegalne prehode meja. Pri vas je 42 kilometrov te južne meje, kjer se zaznava kar precej veliko število ilegalnih prehodov. V letu 2020 je bilo teh skoraj petsto oziroma nekaj manj kot 400, če sem čisto natančen, in seveda je zaradi tega tudi mnogokrat poostrena kontrola na tej državni cesti, tudi z več patruljami. Te patrulje naj bi posebej skrbele za to, da bi preprečevale eventualne vpade teh ilegalnih migrantov, nikakor pa ne za to, da bi v bistvu prioritetno kaznovale domačine. Sam bom seveda nadaljeval s to politiko usmeritev v policiji, ki bi po eni strani seveda zahtevala bolj strikten nadzor, ne avtomatično kaznovanje, ampak nekako usmerjanje ali pa vzgajanje policistov v to, da je moč določen napredek narediti tudi zgolj z opozorili, ne s takojšnjim kaznovanjem.
Hvala lepa. Kolega poslanec, imate besedo za postopkovni predlog. Izvolite.
Hvala. Seveda moram še enkrat poudariti, da sem tudi jaz za to, da gre v prvi vrsti za zagotavljanje reda in miru oziroma za varnost Slovenije, pa seveda striktno spoštovanje prometnih predpisov. To se seveda podpira, tako da to nikakor ne gre, ampak ta pritisk in ta represija nad našimi prebivalci pa vseeno mora popustiti, če ne, pa ne verjamem v dober zaključek te zgodbe. Če povem tudi glede Občine Gorišnica. Je prav tako središče kot Ljutomer, to so vse na južni meji in tako kot ste prej rekli, gre za južno mejo Evropske unije, se pravi zunanjo mejo Evropske unije. Se tudi strinjam, da jo je treba varovati, ampak naj se varuje na meji, ne pa na cesti. To je edino, kar zahtevamo. Tako sem za to, da se po 246. členu opravi razprava, čeprav, predsedujoči, ta institut ustnega poslanskega vprašanja je za mene totalno strel v prazno, kajti v enem letu smo dali dve vprašanji skozi od 50, 60, ki jih prihaja na sejo. Tako da te razprave ne pridejo do učinka in tudi ne pride do razprav, tako da gre za čisto izgubo dneva. Hvala lepa.
Hvala lepa. Odločitev, ali bo zahteval razpravo, je stvar poslanca, sicer pa bomo o vašem predlogu odločali jutri v okviru glasovanj. Poslanec Željko Cigler bo postavil vprašanje ministru za okolje in prostor mag. Andreju Vizjaku. Izvolite, imate besedo.
Gospod minister Vizjak, lepo pozdravljeni! Hvala, ker ste prišli v Državni zbor, zato da bi pomagali končati krivice, ki se dogajajo stanovalcev na Delavski ulici v Celju. Namreč, Mestni svet Mestne občine Celje na svoji seji 2. februarja letos sprejel odlok OPPN GAS-5-južni del in odlok je bil sprejet na pobude gospodarske družbe Emo Orodjarna. V sklopu odloka sta tudi dva spomeniška zaščitena stanovanjska bloka na Delavski ulici v Celju iz začetka 20. stoletja, spomeniško zavarovana, v katerih živi 90 stanovalcev, ki se bijejo s hrupom in tresljaji, ki jih Emo Orodjarna povzroča s svojim obratovanjem. Stanja stanovalcev, ki so bodisi lastniki ali pa najemniki teh stanovanj in jih zaradi motenj ali pa drugih okoliščin niti ne morejo enostavno prodati in se preseliti v cenejša, ta odlok ne izboljšuje njihovega stanja, ampak celo omogoča širitev dejavnosti Emo Orodjarne, tako da se njihovo bivalno stanje celo poslabšuje. V okviru priprave in sprejetja odloka celovita presoja vplivov na okolje, kot jo predvideva 51. člen Zakon o varstvu okolja, ni bila predpisana. Menim, da glede na dejansko in predvideno stanje je ministrstvo za okolje in prostor – torej odločevalec o tej celoviti presoji vplivov na okolje – pomanjkljivo proučilo in je bila odločitev o nepotrebnosti CPVO istega ministrstva preuranjena in površna. Škoda, ki je nastala, se izključno kaže v poslabšanju vse bolj nevarnih pogojih bivanja stanovalcev na Delavski cesti v Celju. Minister Vizjak, sprašujem vas: Ali je vaše ministrstvo pred odločitvijo o nepotrebnosti pridobitve CPVO vedelo, da je na območju, kjer je predvidena zgolj industrijska raba tega prostora, dejansko obsežen stanovanjski program? Tam živijo ljudje. 90 stanovanj: stari, mladi, otroci. Stanovanja se po sprejetju odloka ne ukinjajo, ostajajo naprej in ljudje živijo v njih in bodo živeli, dokler bodo pač živeli. Drugo vprašanje. Če je vaše ministrstvo za te okoliščine vedelo: S kakšno utemeljitvijo ni zahtevalo celovite presoje vplivov na okolje? S tem da bom objektiven, gospod minister, ta zadeva traja dejansko od leta 2000. Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo za odgovor. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani poslanec, res je, na ministrstvu se ukvarjamo samo s stvarmi, starimi, ne vem, 20 let, 10 let, 15 let in tudi ta je ena takšnih starih. Namreč, ministrstvo je že pred leti, še veliko prej, preden sem bil tu, ugotovilo, da za ta OPPN ni potrebno izdelati celovite presoje vplivov na okolje, to se pravi OPPN GAS-5 v Celju. Rad bi podčrtal, da je pristojnost lokalne skupnosti tista, ki določa prostorske izvedbene akte na posameznem območju svoje občine. To je njena izključna pristojnost, seveda pod pogoji, ki jih dajo mnenjedajalci. Zato odločitvi občine Celje, da bo tam zgradila nestanovanjski oziroma poslovni del in spremenila namembnost stanovanjskega v poslovni, seveda, ne moremo usmerjati niti ne oporekati na ministrstvu. To je pač suverena odločitev občine, ki je pripravila OPPN in kot takšnega tudi ta OPPN dala v proceduro. Torej za obstoječe stanovanjske objekte ob Delavski cesti je s planom predvidena sprememba namembnosti ali rušitev v primeru potrebe po lokaciji za novo dejavnost. Torej, ni res, kot ste rekli, da bosta na tej lokaciji sedaj sobivala stanovanjska in industrijska dejavnost. Občina se je po mojih informacijah odločila povsem za spremembo namembnosti in obstoječim stanovanjskim objektom se torej spremeni namembnost v nestanovanjsko. Možna je tudi odstranitev funkcionalno neustreznih in dotrajanih objektov. Seveda celovita presoja vplivov na okolje ni bila potrebna. Naj poudarim še tudi to, da ko je bila odločba o tem izdana, ni bilo zoper to odločbo vloženo noben ugovor ali kakršnakoli pritožba, da bi kdorkoli temu oporekal – takrat, ko je bil seveda čas. Sedaj se čudim, da po letih in letih je kar naenkrat to problem. Kaj vse je botrovalo temu, da je ministrstvo v odločbi ugotovilo, da CPVO ni potreben? Prvič, OPPN leži izven posebnih varstvenih območij, kot je Natura ali kakršnakoli druga zavarovana območja. Potem povprašano je bilo Ministrstvo za zdravje, Ministrstvo za kulturo, potem Direkcija za vode. Tudi – zanimivo! – je Nacionalni laboratorij za zdravje in okolje in hrano potrdil, s čimer se je tudi strinjalo Ministrstvo za zdravje, da ni verjetno pomembnega vpliva na zdravje ljudi. To izhaja iz njihovega mnenja, lahko vam citiram številko, seveda iz leta 2017, kar pomeni, da so vsi argumenti botrovali tej odločitvi, da celovite presoje vplivov na okolje ni potrebno izdelati in tudi ni bila narejena in tudi ni bilo zoper to odločitev vložene pritožbe. Zato se pravzaprav težko sedaj kakorkoli opredeljujem do tega vašega vprašanja, da je pa kar naenkrat vse narobe, kot ste v vprašanju navedli. Torej, povedal sem vam argumente. Lahko vam citiram tudi vsa mnenja s številkami in datumi, kdaj so bila pridobljena v okviru sprejemanja odločitve, da celovita presoja ni potrebna. Za dodatna pojasnila sem na voljo.
Hvala lepa. Kolega poslanec, imate besedo za dopolnitev vprašanja.
Gospod minister, 2019 sem bil na ministrstvu, smo o teh zadevah govorili. Na ministrstvu vse službe to zadevo poznajo. Od leta 2000 se stanovalci borijo za svoje pravice, ker se jim bajte, dva bloka, dobesedno rušita zaradi tresljajev petih preš Emo Orodjarne, ki jih imajo na dvorišču skorajda. Tu je kapital na prvem mestu, usoda ljudi pa popolnoma na drugem. Da bi se nadomestna stanovanja ali izvršil odkup stanovanj, ki jim je vrednost zaradi tega, ker je industrija zraven, močno padla, zagotovila s strani Mestne občine Celje ali Orodjarne, se niti ne razmišlja. Gospod minister, kje je tu človek? 51. člen Zakona o varstvu okolja – presoja vplivov na okolje – pa jasno pove, da se neposreden vpliv nameravanega posega zagotavlja oziroma mora izvesti, če gre za vprašanje človekovega premoženja, kulturne dediščine ali katerih drugih naravnih zadev. In tretji odstavek 51. člena pravi, da ministrstvo, to je vaše ministrstvo, izvede predhodni postopek iz 51.a člena tega zakona. Poglejte, to zadevo je potrebno urediti. Ko smo mi bili na ministrstvu na sestanku s stanovalci iz teh blokov, so nam strokovnjaki pri vas, državni sekretar je povedal, da se zaveda, da tresljaji, ki jih povzroča sosednja Emo Orodjarna – kapital – povzročajo načenjanje in praktično kritično stanje pri statiki teh objektov. Poglejte, zakaj se tukaj tega ne naredi? Gospod minister, sprašujem vas: Ali bo Ministrstvo za okolje in prostor podalo predlog za razveljavitev sprejetega odloka GAS-5-južni del oziroma kako drugače odgovarjalo zaradi nestrokovno sprejete odločitve o nepotrebnosti celovite presoje vplivov na okolje? Gospod minister, jaz računam, da vi pač to situacije ne boste samo na podlagi tega, kar so vam strokovne službe napisale, zaključili, ampak boste dejansko pokazali nek svoj odnos in odgovornost. Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo za odgovor. Izvolite.
Spoštovani poslanec! Prvič, niste na pravega naslovili tega vprašanje. Drugič pa, ne vem, zakaj niste uveljavljali pravnih sredstev, če ste tako prepričani v svoj prav. Še enkrat, odločba, da ni potrebno izdelovati celovite presoje vplivov na okolje, je bila izdana leta 2017. Zakaj se nihče ni kakorkoli obrnil in pritožil zoper to odločbo? Zakaj? Zakaj ste dopustili, da je postala pravnomočna? Zakaj ste opustili dolžno ravnanje, da bi takrat, ko je bil čas, uveljavljali s pravnimi sredstvi te svoje teze, ki jih zdaj tukajle meni očitate tri leta potem? Občina Celje se je suvereno odločila, da bo spremenila namembnost na tistem območju in da stanovanj tam več ne bo. Zdaj, to je njena pravica. Ministrstvo za okolje in prostor v to ne more posegati. Da se ena občina na enem delu svoje občine odloči, kakšna bo tam namembnost bila. Seveda iz naslova tako pripravljenega OPPN ni tam predvidenega sobivanja industrije in stanovalcev, kot vi trdite, da je ključni problem. In odločila se je očitno Mestna občina Celje za to spremembo namembnosti, zavedajoč se, da bo potrebno rešiti stanovanjski problem teh ljudi, ki tam ta trenutek bivajo in ko bo prišlo do spremembe, tudi v praksi. Če sem vas prav razumel, je bil OPPN šele sprejet, kar pomeni, da je s tem šele dana možnost tudi za ukrepanje oziroma do spremembe namembnosti dejansko. Vsled tega vas pozivam, da naslovite vprašanje na pravega, to je na Mestno občino Celje. Jaz pa z vsemi argumenti stojim na dejstvu, da za tako predviden občinski podrobni prostorski načrt, kot je bil, ni razloga, ni zakonske podlage za to, da bi predpisali celovito presojo vplivov na okolje. Pravzaprav se v tem parlamentu povečini soočam z nasprotnim očitkom. Zakaj kompliciramo, zakaj birokratiziramo in zakaj predpisujemo najrazličnejše presoje vplivov na okolje za neke posege v prostor, ki so povsem nedolžni. Vi pa obratno. To se pravi, očitate, zakaj ni celovite presoje na okolje, pri čemer pa nimate argumenta, da bi to navedli. Navedli ste argument, ki ne drži. Tam ni predvidenega sobivanja stanovanjske in poslovne industrijske dejavnosti, ker OPPN predvideva spremembo namembnosti stanovanjskega dela v industrijski oziroma poslovni.
Hvala lepa. Poslanec, imate besedo za postopkovni predlog. Izvolite.
Hvala, predsedujoči. Dajem zahtevo za postopkovni predlog. Seveda se obravnava zadeva v Državnem zboru. Ne gre za moje teze, gospod minister, gre za stvari, ki so stare in so stanovalci vlagali maksimalne napore, se ogromno angažirali – bili so ignorirani. Zadeva je bila izpostavljena in obravnavana na Svetu Mestne občine Celje dvakrat. Enkrat posebej zaradi te problematike in še zdaj, sem vam povedal, 2. 2. 2021, stvari so se preslišale. Zato sem pozval vaše ministrstvo, skladno z Zakonom o varstvu okolja, da naj praktično reagira. Tukaj sem računal, da boste to naredili, kar sem povedal. Povedal sem, da stanovalci živijo v 90 stanovanjih, to so ljudje, ki nimajo denarja, da se bodo iz teh stanovanj preselili tako, da si bodo kupili nova stanovanja ali jih prodali, ker ta stanovanja so brez vrednosti. Stanovanje sredi ene tovarne je brez vrednosti! Zato računam, da bo ta država dejansko pokazala odnos do ljudi, ki so bili tukaj postavljeni na stran; tako s strani lokalne skupnosti, s strani kapitala, ki ga ne zanima očitno, in ni predvidenih nobenih nadomestnih stanovanj oziroma odkupov oziroma odkup enega stanovanja na leto – tam pa je 90 stanovanj – in računam še vedno, da bo Ministrstvo za okolje in prostor svojo zakonsko obveznost iz 51. člena Zakona o varstvu okolja pač uresničilo. Sem dal predlog za obravnavo v Državnem zboru. Hvala.
Hvala lepa. O vašem predlogu bo Državni zbor odločil v sredo v okviru glasovanj. Prehajamo na drugi krog vprašanj poslanke in poslancev. Poslanec Boris Doblekar bo postavil vprašanje ministru za javno upravo Boštjanu Koritniku. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani minister, spoštovane kolegice, kolegi! Spoštovani minister gospod Koritnik, danes imam za vas eno temo, kateri v vseh svojih aktivnostih, še v času podžupanovanja, posvečam zelo veliko pozornosti, in to je gradnja širokopasovnega omrežja. Treba je vedeti, ali pa vsaj jaz imam nekako v mislih, da je širokopasovno omrežje oziroma hitri internet za hiter dostop do interneta za televizijo in vse ostalo zelo pomembna zadeva, skorajda v teh časih že tako kot voda ali pa kot elektrika. Glede na to, da se te aktivnosti gradnje širokopasovnega omrežja v državi v zadnjih letih in tudi zdaj kar povečujejo in bodo lahko, upam, kmalu prav vsi državljani in državljanke Republike Slovenije dostopali do hitrega interneta, me zanima: Kako je trenutno z gradnjo hitrega interneta oziroma omrežja po Sloveniji, predvsem kar se tiče gradnje s strani Telekoma, ki se prijavlja na vaše razpise? In tudi: Kako je z gradnjo omrežja projekta RUNE, evropskega projekta Rural Network Project, ki je v Sloveniji prisoten in naj bi pokril ruralno območje po Sloveniji? Tukaj se včasih pojavljajo različna vprašanja pri občankah in občanih, predvsem s podeželja, češ ali bomo mi tudi deležni tega interneta in kako poteka ta gradnja, kje se zdaj odvija, kdaj bomo na vrsti. Nekateri si tudi ne znajo predstavljati, zakaj Telekom zgradi omrežje, pa potem brezplačno pride do hiše, pa potem izbereš samo operaterja, pri RUNE je treba 150 evrov pač plačati. Veliko je teh odprtih vprašanj in bi bilo prav, da nekako dobijo iz vaših ust vse te odgovore, da bo ljudem to malo bolj jasno, in pa neko vizijo, do kdaj naj bi vsi prebivalci oziroma vsa gospodinjstva bila priključena na to širokopasovno omrežje. Mogoče bi v tem delu, ko boste odgovorili nekako osnovno, potem v dodatku postavil še nekaj dodatnih, mogoče bolj podrobnih vprašanj, ali pa mogoče tisto, kar bom videl, da v odgovoru ne boste zajeli. Zaenkrat pa hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Najlepša hvala. Hvala za to vprašanje. Vsekakor je gradnja širokopasovnih omrežij ključna, če kdaj, smo to opazili oziroma zaznali v tej covid epidemiji. Konkretno glede projekta RUNE, gre za mednarodni projekt podjetja RUNE Enia d. o. o., katerega večinski lastnik je evropski investicijski sklad Connecting Europe Broadband Fund, CEBF, in glavni namen tega CEBF je prispevati k uresničitvi ciljev tako imenovane gigabitne družbe. V sklopu tega projekta se gradi tudi ultrahitra širokopasovna optična infrastruktura v ruralnih področjih Slovenije, denimo konec lanskega leta so bili v občini Pesnica kot prvi rezidenčni uporabniki v Evropi priključeni na 10-gigabitno dostopno omrežje. Pomembno je, da je to grajeno omrežje odprto in na voljo vsem ponudnikom, da lahko ponujajo svoje storitve končnim uporabnikom pod enakimi pogoji. To je a propos tega, kar ste vi tudi vprašali. Še bolj konkretno glede projekta RUNE bom zdaj malo bolj natančen, ker verjamem, da to res zanima široko publiko. Projekt RUNE se izvaja z zasebnimi sredstvi, Ministrstvo za javno upravo v tem projektu ne sodeluje kot soinvestitor z javnimi sredstvi, tako da podrobnejših informacij o trenutnem poteku in številu zgrajenih optičnih priključkov nimamo. Tudi nimamo podrobnejših informacij o delih omrežij in pripadajočih centralah, je pa ta projekt povezan z izraženim tržnim interesom podjetja RUNE v letih 2016 in 2017. Agencija za komunikacijska omrežja in storitve Republike Slovenije, AKOS, je s tem v zvezi v okviru svojih pristojnosti izvedla nadzor in tudi že začela s prekrškovnim postopkom. Zdaj konkretnih informacij zaenkrat s tem v zvezi še nimam; agencija je seveda samostojna v tem delu. Nekatere informacije o projektu so za prebivalce na voljo tudi na spletni strani – pa jo bom kar prebral, ker je res zelo koristna: https://www.ruralnetwork.eu-sl/. Javnosti je tam za vsak naslov v Sloveniji za ves čas na voljo informacija, torej tudi za območja občin Litija in Šmartno pri Litiji, ali bo tam priključek zgrajen v naslednjih treh mesecih, enem letu ali treh letih. Lahko vam, magari pozneje, izročim zapisane te spletne strani, ki jih bom navajal. Kot rečeno, ažurno in dostopno vsakomur. V zvezi z vašo pobudo, da bi se pri gradnji nove infrastrukture ustrezno uporabljala tudi obstoječa, pač pojasnjujem splošno in potem konkretno pojasnilo, da morajo vsi investitorji omrežja elektronskih komunikacij ne le v okviru projekta RUNE, ampak splošno pri gradnji omrežij upoštevati vse določbe Zakona o elektronskih komunikacijah. S tem v zvezi so relevantne predvsem določbe o gradnji omrežij in zagotavljanju konkurence – spet v povezavi s tem, da je lahko na koncu ponudnik na infrastrukturi katerikoli. In v skladu s 14. členom ZEkom-1 morajo investitorji svoje omrežje in omrežne priključne točke vpisati v javno evidenco, torej Zbirni kataster gospodarske javne infrastrukture. Podatki tega katastra so javni in so na voljo na spletni strani https://gis.akos-rs.si ali pa tudi na strani egp.gu.gov.si. Na podlagi teh podatkov je investitorjem omogočeno – s tem namenom so bile vzpostavljene te spletne strani – učinkovitejše usklajevanje gradnje omrežij tako, da ne pride do podvajanj. Za konec samo še, da pri tem projektu gre za investicijo iz zasebnih sredstev, tako da je vključenost lokalnih skupnosti, drugih operaterjev in drugih infrastrukturnih operaterjev pač del njihovega zasebnega poslovnega modela. Smo pa prepričani, da takega projekta brez tovrstnega sodelovanja, se ne da izpeljati in verjamemo, da se tega v projektu RUNE tudi zelo dobro zavedajo. V zvezi s pobudo dograditve obstoječe Telekomove optične napeljave tam, kjer Telekom nima ekonomskega interesa, pa se zavedamo te digitalne vrzeli med urbanim in podeželskim območjem pri pokritosti s temi fiksnimi [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Gospod poslanec, imate besedo za dopolnitev vprašanja. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Hvala, minister, za te odgovore! Res je, zdaj v tem času šolanja od doma je hitri internet še kako dobrodošel za vsako družino, za vsakega učenca. Ravno te stvari, ki ste jih že poudarili, bi jih mogoče še enkrat, pa boste mogoče še v nadaljevanju. Nekatere stvari, ki sem jih tudi sam opazil pri gradnji teh omrežij na svojem območju, na območju občine Litija in Šmartno pri Litiji, je to, da so se gradnje zgodile. Na primer Telekom je vlekel ta teden, naslednji teden za njim pa je šel RUNE, in je bilo potrebno še enkrat cesto razkopavati. Pričakoval bi ali pa vam mogoče predlagam, dam pobudo, da se vsi skupaj, in Telekom in RUNE, malo bolj uskladita, da bi nekako istočasno gradila to omrežje. To se mi zdi bistveno. Potem je pa tukaj, kljub temu da na spletni strani lahko občani in občanke vidijo, ali bo njihovo gospodinjstvo prišlo do tega hitrega interneta v nekem času – pri RUNE je to v treh letih –, je treba tukaj poudariti, da je Telekom zelo pospešil to gradnjo. Seveda se vsaka občina po svoje trudi, da poskuša pridobiti to, ampak kljub temu, to se pravi – boljša koordinacija pri gradnji. In pa: še vedno ostajajo neke vasi ali pa neke sive lise, kjer je ljudi strah, ker mislijo, da nekako ne bodo prišli do tega hitrega interneta. In ravno iz teh vasi, bolj odročnih, recimo Štangarske Poljane, Velika Štanga, Račica, Gozd-Reka, Mamolj, Gradišče, Gradiške Laze, ki so res bolj oddaljeni, se obrnejo, recimo, name in sprašujejo, ali bomo res prišli na vrsto ali ne bomo. Tako res bi predlagal, da so tukaj res vključeni vsi in da je tudi boljša ta komunikacija med Telekomom in RUNE in občinam z župani, da dejansko ti ljudje pridejo vsi od tega hitrega interneta. Mogoče pa samo beseda, dve, če boste želeli ali pa če boste vedeli, za tista območja, kjer je ta baker notri, pa se to še ne bo menjalo. Kako je s tem hibridnim dostopom tam, kjer je ta 4G že dostopen? Ali morajo to hibridni dostop ljudje sami plačati ali bo to omogočeno tudi brezplačno za vse uporabnike? Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite, imate besedo.
Hvala. Se opravičujem za prekoračitev prej. Bom poskušal sedaj se držati omejitve. To, kar ste povedali, me čudi kot ministra, ampak tudi kot nekoga, ki je bil v zasebnem sektorju, da se dva subjekta ne moreta dogovoriti s tednom zamika – sploh glede na to, da je vse to objavljeno –, da bi si znižala stroške vsak pol, pa je zadeva rešena; razen, če kdo špekulira, da potem naslednji ne bo več šel, ker ga je za en teden prekinil. Ampak to je res samo špekulacija, pač meni je to nelogično. Verjamem, da nekako naj bi bili ravno zasebni subjekti znani po tem, da bolj kot javnopravni zasledujejo takšne logične poteze, ki prihranijo stroške. Vsekakor bi bila ta koordinacija koristna in dobra, ne bi bilo pa mogoče slabo, da mi daste podatke o tem konkretnem primeru, pa da mogoče na tem primeru ob priložnosti operaterje tudi malo povprašamo oziroma se izognemo takšnim situacijam. Tako kot sem rekel, nikakor država ne misli pozabiti na noben del te naše domovine. Ne samo na te vasi, ki jih zelo dobro poznam, ker sem iz tistih krajev, ampak tudi sicer. Tisto, kar sem prej želel povedati, pa bom sedaj dokončal, ta dograditev, torej s strani operaterjev, tudi za območja, kjer niso izkazali ekonomskega interesa, mi na Ministrstvu za javno upravo skrbimo predvsem za pokrivanje te digitalne vrzeli skupaj z Ministrstvom za kmetijstvo, tega ne smem pozabiti, na območju Koroške so tudi oni vpeti. Te digitalne vrzeli med urbanimi in podeželskimi območji – zato mi sofinanciramo gradnjo odprtih širokopasovnih omrežij iz javnih sredstev za vsa gospodinjstva, za katera zasebni investitorji, torej ne le Telekom Slovenije, nimajo interesa za gradnjo omrežja v naslednjih treh letih, mi že pripravljamo nov razpis in mislim, da tudi na Ministrstvu za kmetijstvo se bodo tega v kratkem lotili. Saj pravim, če kdaj, se je sedaj pokazalo, da moramo tukaj stvari pospešiti. Glede tega zadnjega vprašanja, hibridni dostop pa doplačilo, sicer mislim, da je to bolj vprašanje za operaterje, je pa vsekakor dobro, da to vemo, tako da se bom pozanimal, pa poskusil pridobiti ta odgovor. Hvala.
Hvala lepa, gospod minister. Nadaljujemo z vprašanji. Gospod Željko Cigler bo postavil vprašanje ministru za zdravje gospodu Janezu Poklukarju. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani gospod minister Poklukar! Zadnje čase se v slovenskih javnih zavodih in bolnišnicah dogajajo hitre politično narekovane menjave vodstvenega kadra in svetov zavodov. Kako bo to vplivalo na delovanje in kvaliteto delovanja slovenskega javnega zdravstva v situaciji, ki je sedaj zelo kritična? Predsednik Vlade nas je opozoril, da ko pride tretji val, smo lahko blizu Češke, kjer pomaga vojska vzdrževati red in disciplino. Poglejte, govorim pa sedaj s stališča celjske bolnice, ki je samo vzorčen primer tega. Že skoraj tri leta spremljamo agonijo Splošne bolnišnice Celje, ki se je pričela z nezakonitim imenovanjem Margarete Guček Zakošek za direktorico. To je gospa, ki je bila izvoljena poslanka SMC, državna sekretarka pri ministru Počivalšku in vodja SMC v Celju. In v času njenega direktovanja smo bili priče in upam, da ne bo še naprej, odhajanja kadrov, spora s stroko in izločanje stroke iz vpliva na poslovanje bolnišnice, krčenje zdravstvenih programov. Nacionalni preiskovalni urad je preiskoval zaradi kar nekaj stvari, pri katerih je direktovala gospa Zakošek. Kadrovanje izključno kadra SMC v vodstvo bolnišnice in odstranjevanje drugih kadrov, ki to niso in ki so opozarjali na nepravilnosti pri vodenju bolnišnice. Če je kdo iz finančne uprave to svetoval, je bil odstranjen. Iz krivdnih razlogov. Glejte, nekateri portali pa so tudi poročali, da ko je bilo lansko leto potrebno izvesti novo imenovanje za direktorja celjske bolnišnice, so pri tem izjemno pomagali minister Počivalšek, Jelka Godec in Vinko Gorenak, zato da je bila Zakoškova ponovno imenovana. Res je, bila je ponovno imenovana v letošnjem letu na podlagi močne politične podpore, pred tem pa se je zamenjala predsednica Sveta zavoda in kar nekaj predstavnikov v Svetu zavoda, ki so bili predstavniki Vlade in člani koalicijskih strank. Zanimivo, očitno so vedeli, s kom imajo opravka. Gospod minister, nikoli še nismo v našem zdravstvu v Sloveniji zasledili kaj podobnega, toliko pritiskov in afer okoli ene same osebe. Sprašujem vas: Kaj se dogaja v Splošni bolnišnici Celje? Ali je res zdravstvu in vam kot ministru vseeno za 300 tisoč prebivalcev, ki dobivajo zdravstvene usluge v takšni bolnišnici, kjer so podrti notranji odnosi in ljudje bežijo? Ali smo res vsi prebivalci širše celjske regije očitno tudi talci koruptivnih politik? Prej sem navedel ljudi, ki pri tem sodelujejo. Ali je mogoče, da preiskava o koruptivnih nabavah zaščitne opreme in ventilatorjev vodi do vrha vladajoče koalicije?
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo za odgovor. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoča. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, spoštovani gospod Željko Cigler! Pričakoval sem bolj operativna vprašanja, vezana na Splošno bolnišnico Celje, tako kot je bilo najavljeno, in da bo tema tekla na temo tistega, kar je ključno ta trenutek, da se srednjeročno postavi vizija te bolnišnice in zagotovi zdravstvene storitve v celjski regiji, v tej v Sloveniji tretji največji bolnišnici. Se pravi, da bo beseda tekla o investicijah. Kar se tiče imenovanja direktorja, je seveda ta v pristojnosti sveta zavoda. To je dejstvo, ki izhaja iz Zakona o javnih zavodih. Res pa je, da predstavnike svetov zavoda imenuje tudi država. Mislim, da celjski svet zavoda ima 7 članov, od tega ima 4 predstavnike država, enega lokalna skupnost, enega predstavniki zavarovancev in en je s strani zaposlenih. Skupaj sedem. In verjamem, da je za imenovanje direktorja ključna razprava o članih s strani vseh. Tako ta odgovornost je na svetu zavoda in seveda je ministra odgovornost in odgovornost Vlade, da postavi svet zavoda oziroma predstavnike države, odgovornost sveta zavoda je pa, da izpelje korektno postopke in imenuje direktorja kot zakonitega zastopnika oziroma predstavnika posameznega javnega zdravstvenega zavoda. Toliko, kar vam lahko povem, vezano na samo imenovanje. Kakšnih drugih podrobnosti ne poznam in niti ne vem za nobene druge take stvari, s katerimi bi lahko tukaj kakorkoli pomagal pri vašem odgovoru.
Hvala lepa, gospod minister. Gospod Cigler, imate besedo za dopolnitev vašega vprašanja. Izvolite.
Gospod minister, glejte, opozarjam vas na aktualno stanje. Ko ste rekli, da je odgovornost na svetu zavoda, da se imenovanje konstruktivno, kvalitetno izpelje, sem prej povedal, da je šlo za močne politične pritiske za to, da se imenuje oseba, ki je poslovno in strokovno očitno nekompetentna. Drugič, ste rekli, investicije. Poglejte, investicije vodi ekipa, ki sem jo prej opisal, kakšna je, pri tem, da nov urgentni center v celjski bolnišnici je bil tako slabo načrtovan, statično je vprašljiv, da ga bo potrebno pred tem, da se nadgradi, ker investicija v celjski bolnici teče, ga bo treba zapreti in sanirati. Glejte, o tem govorimo. Govorim o tem, da je preko medijev prišlo do konfliktov med strokovnim direktorjem in sedanjo glavno direktorico. Mislim, da strokovnega direktorja dobro poznate. Še to bi rekel. Zavod za zdravstveno zavarovanje ji kar nekaj let, ko je gospa vodila, nezakonito je bila imenovana, ko je vodila celjsko bolnišnico v okviru sanacijske ekipe, ni dal soglasja za dodatno nagrado za poslovanje, zaradi tega ker so čakalne vrste rasle, doktorji so odhajali, program iz pogodbe, ki jo je bolnišnica imela podpisano za zdravljenje z Zavodom za zdravstveno zavarovanje, se ni izvajal, niso porabili sredstev. Še to bi rad rekel. Tudi mene je klicala ena od oseb, srednje izobražena, ki dela v celjski bolnišnici – sto in še nekaj jih je – in je rekla, da je bilo kodiranje bolezni nekoč v pristojnosti zdravnikov, kar se tiče covid bolnikov. Zdaj pa je prišlo izključno v roke administracije, natančneje službe za fakturiranje, kjer je zopet odgovorna gospa, Gradišnik se piše, ki je tesna sodelavka gospoda ministra Počivalška, bila je v njegovem kabinetu. Te stvari tako ne morejo teči, zaradi tega ima celjska bolnišnica praktično največ najbolj zahtevnih covid bolnikov, zaradi katerih dobiva zelo visoka sredstva in si je iz tega naslova upravičeno ali ne [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Gospo d poslanec, čas vam je potekel. Gospod minister, želite dodati kaj? Izvolite.
Hvala za besedo. Temu, kar ste seveda dodali, je na mestu pritrditi, da verjamem, da vsak državljan odgovorno uporablja vse institute, ki jih ima, zato da prepreči kakršnekoli zlorabe, ki ste jih naštevali oziroma sume. Dejstvo pa je, da glede na vaše podatke, ki ste jih navedli, bo zagotovo Splošna bolnišnica Celje eno od prvih bolnišnic, ki jih bom obiskal, da vidim, kakšna je situacija v bolnišnici. Hvala.
Hvala lepa. Gospod poslanec, imate postopkovni predlog. Izvolite.
Hvala lepa. Dajem postopkovni predlog, da Državni zbor o zadevi razpravlja, jaz sem jo že večkrat izpostavil. Gospod minister, jaz vam želim samo pomagati kot potencialni bolnik celjske bolnišnice oziroma 300 tisoč ljudi gravitira na to bolnišnico in verjemite mi, do sedaj, do pred nekaj leti je delovala dobro, danes ljudje od tam odhajajo. Ogromno imamo tudi v Splošni bolnišnici Celje dvoživk, kjer čakaš na zdravnika, ki je sicer kvaliteten, podobno kot ta mariborski, ki je bil v Namibiji na lovu. Kvalitetno opravlja svojo storitev, ampak za njega je čakalna vrsta taka, da ne prideš oziroma se je program, ki ga on izvaja, ker sta na primer pred kratkim šli z njegovega oddelka dve zdravnici, praktično začel ukinjati, dela pa ta zdravnik pri privatnikih in koncesionarjih, kjer prideš pa v nekaj dneh na vrsto. Glejte, to so ene prakse, ki dejansko rušijo javni zdravstveni sistem, ki ga državljanke in državljani financiramo in v njega upamo, financiramo z obveznim in dodatnim zdravstvenim zavarovanjem. Gospod minister, želimo vam samo pomagati, da se take nepravilne in koruptivne prakse presekajo, da se na odločilna mesta postavijo – vem da ne boste mogli, saj razumem to, ampak vseeno poskušamo in to bomo tudi dosegli na koncu – pravilni, kompetentni ljudje, da ustrezno skrbijo za javno zdravstvo v Sloveniji. Hvala lepa.
Hvala lepa. O vašem predlogu bo Državni zbor odločal v sredo, 3. marca, v okviru glasovanj. Nadaljujemo. Mag. Andrej Rajh bo postavil vprašanje ministru za okolje in prostor mag. Andreju Vizjaku. Izvolite, gospod poslanec.
Spoštovana podpredsednica Državnega zbora, spoštovani minister! Moje vprašanje se seveda nanaša na stanovanjsko politiko in stanovanjska politika je v bistvu ena od pomembnih tem, s katero so se pa bolj ali manj uspešno ukvarjale vse dosedanje vlade. V Sloveniji je ta problematika še posebej kompleksna, saj stanje in pregled nad dogajanjem na stanovanjskem trgu ni pregledno in pravzaprav ni institucije, ki bi nad njim imela ustrezen pregled. Na eni strani imamo stanovanjske sklade, občinske in državne, ki namesto da bi izvajali eno politiko pregleda stanja na trgu stanovanj, v bistvu opravljajo neko vlogo upravnika nepremičnin. Še več, zaradi neustrezne višine najemnin bi praktično vsi, če bi upoštevali dejanske amortizacijske stroške stanovanj poslovali, morali poslovati negativno in to zdaj nekako z nekimi računovodskimi triki skrivajo. Prav tako stanovanjski skladi ne vodijo evidence, kolikšni so dejanski stroški najema stanovanj. To slednjo težavo nekako poskušate nasloviti z novelo Stanovanjskega zakona, ki ga bomo v kratkem obravnavali. Po drugi strani pa se v Sloveniji pospešeno izvaja stanovanjska gradnja in ljudje imamo nekako občutek, da gradnja stanovanj ni v vzročno-posledični zvezi z rastjo števila prebivalcem. Na eni strani se tako gradijo številni novi objekti, medtem pa številni obstoječi ostajajo prazni in neizkoriščeni. Točnega podatka, koliko je takih stanovanj, tudi ni. Po mojem mnenju bi Stanovanjski sklad v vsaki lokalni skupnosti tudi s tem podatkom moral razpolagati in spremljati te podatke v realnem času, reagirati na anomalije in tudi ukrepati. Mene, spoštovani minister, zato zanima: Kdaj lahko pričakujemo vzpostavitev Javne najemne službe, ki bo vplivala tudi na to, da se bo na trgu pojavilo zadostno število stanovanj, da se bodo cene najemnin in tudi stanovanj končno znižale? Na tak način bi ta stanovanja lahko postala dostopna. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Spoštovani poslanec, hvala lepa za to vprašanje. Je zelo aktualno, namreč na tej seji Državnega zbora je že novela Stanovanjskega zakona, ki ureja prav to vprašanje. O tej noveli Stanovanjskega zakona bo najprej prvo branje, tako je pač zahtevala ena izmed opozicijskih poslanskih skupin. Sicer bi lahko že imeli drugo branje in verjetno aprila sprejet zakon in bi Javna najemna služba začela funkcionirati že pravzaprav mesec prej, tako bo pač mesec dni kasneje. Gotovo pa bo to okrog junija, julija tega leta. Namreč, v noveli Stanovanjskega zakona je posebej opredeljeno tudi začetek delovanja in tudi pogoji za delovanje Javne najemne službe v okviru Stanovanjskega sklada Republike Slovenije. Kar se tiče stanovanjske politike, seveda sledimo Resoluciji o nacionalnem stanovanjskem programu 2015–2025, ki ga je sprejel Državni zbor, in na podlagi te resolucije je primarni cilj te resolucije krepitev fonda javnih najemnih stanovanj. Torej v Republiki Sloveniji imamo to specifiko, da smo kar precej lastniško naravnani. Imamo v lasti ogromno nepremičnin, javna najemna služba oziroma fond javnih najemnih stanovanj, to se pravi teh, ki so dostopna za najemnino, pa v Sloveniji zelo teh primanjkuje in zato gradi slovenski stanovanjski sklad več tisoč stanovanj. Tako bo do leta 2023 zagotovil 2 tisoč 360 novih dodatnih stanovanj, ki jih bo ponudil na trg. To je zelo pomembno, kajti ta najemna stanovanja so tudi grajena za ciljne skupine, tako za mlade družine, kjer se seveda v okviru teh javnih najemnih stanovanj gradi infrastruktura, ki je primerna za mlade družine, to se pravi tudi igrala, igrišča in podobno, kar je sestavni del takih sosesk. Gradimo tudi preko slovenskega stanovanjskega sklada primerna bivališča za starejšo generacijo, starejšo populacijo. Gradi se pravzaprav po celi Sloveniji, delno to Stanovanjski sklad gradi, delno pa Stanovanjski sklad kupuje stanovanja od drugih zasebnih investitorjev. Če temu dodamo še občinske stanovanjske sklade, bo fond najemnih stanovanj kar pomembno povečan. Da se bo pa to dejansko zgodilo, pa tudi zagotavljamo s tem finančnim delom novele Stanovanjskega zakona. Namreč, ta najemnina, neprofitna najemnina se v obdobju zadnjih več kot 10 let praktično ni uskladila z rastjo cen življenjskih stroškov, zato bo sestavni del tudi uskladitev točke, ki je potem namenjena valorizaciji te najemnine oziroma tudi ta denar omogoča neko zalogo denarja, s katerim bodo javni skladi gradili dodatna stanovanja po Sloveniji. Torej ta novela zakona v prvenstveni meri sledi temu cilju, da bo v prihodnje veliko, veliko več javnih najemnih stanovanj. Kar se tiče javne najemne službe, še to. Mi računamo, tako kot ste pravilno ugotovili, da bomo s to javno najemno službo aktivirali nezasedena stanovanja, ki so pri lastnikih, pa jih zaradi neke previdnosti lastniki ne dajejo v najem, ker se bojijo, da bodo bodisi najemniki ne plačevali najemnine bodisi da ne bodo plačevali stroškov ali karkoli. V tem primeru bo nastopil slovenski stanovanjski sklad kot posrednik, ki bo seveda najel stanovanje od lastnika in ga dajal v podnajem najemniku. Seveda bo lastniku tudi jamčil za težave, ki jih bi imel z najemnikom. Lastniku bo tudi jamčil pravno varnost, kajti skrbel bo za sklepanje pogodb, kar je dostikrat prepuščeno pač trgu in tudi raznim nezaželenim praksam. Torej s tem želimo aktivirati ta fond nezasedenih stanovanj. Zdaj, praksa bo pokazala, ali smo dovolj privlačno naredili to rešitev ali ne. V kolikor bo premalo stanovanj v tem, bomo seveda z dodatnimi ukrepi nadgradili to službo, Javno najemno službo. Hvala.
Hvala lepa, gospod minister. Gospod poslanec, imate zahtevo za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani minister, z vami se v tem delu odgovora strinjam. Sam bi si želel, da bi na državnem nivoju obstajal kataster stanovanj z njihovo dejansko rabo, tako da bi in lokalne skupnosti in država v realnem času vedele, kaj se s stanovanjskim trgom dogaja, da bi se lahko v realnem času odzvali na anomalije na trgu in tudi ukrepali. Zavedam se, da zaradi cenovne politike najemnin, neprofitnih najemnin, stanovanjski skladi niso mogli izvajati svoje osnovne funkcije. In tudi v Mariboru je stanovanjski sklad zaradi tega bil prisiljen prodajati nepremičnine. Če bi vsak stanovanjski sklad v Sloveniji realno upošteval stroške in amortizacijo, sem prepričan, da bi vsi poslovali negativno. To je ena težava, ki jo je treba nasloviti in tudi rešiti. Kot posledica tega, da se zaradi neustrezne neprofitne najemnine niso gradila socialna stanovanja, smo imeli po drugi strani nereguliran in podivjan trg tržnih stanovanj, kjer so pa najemnine prav tako zblaznele in so, na primer, mlade družine morale za najemnino plačati celo 500 ali 700 evrov najemnine za kakšno 50-kvadratno stanovanje. Želim, da se bo v tem smislu ta zadeva tudi uredila in da se take absurdne najemnine, kot smo jim priča, ne bodo več ponavljale. Prav tako imajo take najemnine in tako razmerje na trgu vpliv tudi na cene stanovanj, ki rastejo kljub krizi in kljub zmanjšanim prihodkom. Menim, da bi tudi v tem smislu ta ukrep, o katerem smo se pogovarjali, moral vplivati na višino cene kvadratnega metra, ki nekako raste neutemeljeno kot bitcoin. In če se v Mariboru cena kvadratnega metra stanovanja približuje 2 tisoč evrom, v Ljubljani pa 3 ali 4 tisoč evrov, predstavlja to določena tveganja. Zanima me: V kakšnem smislu tudi to nameravate nasloviti? Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani poslanec, z večino se stvari, ki ste jih navedli, popolnoma strinjam. Človek bi pričakoval, ja, ker nam na nek način število ljudi stagnira, da bi bilo tudi povpraševanje po stanovanjih temu primerno, pa temu ni tako. Povpraševanje narašča, narašča pa predvsem zaradi neuravnoteženega trga. Namreč, imamo veliko povpraševanja in manj ponudbe – in kako nasloviti ta problem? Ja edino tako, da se zagotovi dodaten fond javnih najemnih stanovanj na vzdržen način, to se pravi za neko neprofitno najemnino, ki omogoča reprodukcijo. To se pravi, da se ta stanovanja sama z leti odplačujejo; skratka, da je v tej ceni tudi amortizacija. Doslej tega ni bilo, prej sem omenil dobrih 10 let; še več, od leta 2007 se točka, ki govori o neprofitni najemnini, ni usklajevala z rastjo cen življenjskih stroškov, niti z rastjo cen gradbenih storitev, niti gradbenega materiala, niti vzdrževanja, niti ničesar. Kar pomeni, da je zadeva postala povsem nevzdržna in seveda skrbniki, upravljalci teh stanovanj in lastniki nimajo sredstev za obnovo, kaj šele za novogradnjo. Zelo podoben primer, ker sem bil tudi nekdaj minister za delo, je z domovi za ostarele. Ne bi rad, da se z javnimi najemnimi stanovanji zgodi, tako kot se je z domovi za ostarele. Tudi domovi za ostarele so bili zgrajeni z javnimi sredstvi, v ceno se praviloma ni vštevala amortizacija in posledično smo, so brez finančnih sredstev za obnovo teh domov. Zdaj imamo stare domove, nimamo pa sredstev za obnovo, ker se ni vračunavalo v ceno storitev amortizacija. Zato je to nevarno početje in tega si ne želimo na stanovanjskem področju, ker potem bomo morali spet z javnimi sredstvi čez čas to financirati. Torej, ključno seveda je, da zbalansiramo ta trg, da ponudimo na trg več javnih najemnih stanovanj. In to počnemo. Govorim, da jih bo nekaj tisoč zgradil samo slovenski stanovanjski sklad, verjamem, da še nekaj sto vsak občinski stanovanjski sklad in da bomo tudi aktivirali preko Javne najemne službe stanovanja, ki so danes prazna in niso oddana v najem. Tako bomo do leta 2025, kot Resolucija o nacionalnem stanovanjskem programu 2015–2025 ima rok trajanja, da bomo bistveno rešili ta problem. Novela Stanovanjskega zakona prinaša še nekatere druge pomembne rešitve, to je lažje doseganje soglasja v okviru oziroma odločitve v okviru stanovanj za investicijsko vzdrževanje, za vzdrževanje – to, kar je bilo dostikrat cokla, da bi se taka stanovanja prenavljala. Tako, spoštovani poslanec, predlagam, da ne date proceduralnega predloga, ker bomo imeli ta teden ali v začetku prihodnjega splošno razpravo o noveli Stanovanjskega zakona.
Hvala lepa, gospod minister. Mag. Rajh, želite postopkovni predlog? [[Da.]]
Vseeno bom, kljub temu da nekako vodiva tvorni dialog, podal proceduralni predlog in predlagam, da se o tej zelo pomembni temi pogovorimo na eni izmed prihajajočih sej. Menim, da je zelo pomembno to, kar je minister povedal, da bodo država in lokalne skupnosti zgradile številna neprofitna stanovanja. Predlagam, da Vlada končno ali pa ciljno število teh stanovanj tudi sporoči javnosti, torej koliko ima namen država, koliko lokalne skupnosti, in na tak način pošlje na trg eno jasno sporočilo, kaj se bo v prihodnjih dveh, treh letih dogajalo, še posebej ob dejstvu, da si zaradi takih razmer, ki so, nekateri jemljejo 30-, 40-letne, torej vseživljenjske, kredite in posojila, ki jih bodo v bistvu odplačevali do penzije. Prav je, da bi Vlada z enim jasnim signalom sporočila na tak način, da so cene na trgu nerealne in da bodo kot posledica ukrepov, ki jih načrtujete, padale, padle, močno padle. Kot druga zadeva bi tudi želel, da se v tej razpravi nekako določi, koliko je ciljna cena nepremičnin, bom rekel, povprečna cena ali pa ciljna cena nepremičnin, ki je realna na trgu in ki omogoča tudi to, da se bodo pri nas z nepremičninami začeli ukvarjati profesionalci. Pri nas, na primer, nimamo profesionalnih vlagateljev v stanovanja, nimamo profesionalnih skladov, ki bi vlagali v najemna stanovanja, ampak je to bodisi prepuščeno do zdaj neučinkovito stanovanjskim skladom bodisi pa stihijsko trgu. Menim, da je to zelo pomembna tema, ki jo je treba nasloviti in tudi iz tega Državnega zbora poslati jasen signal, kaj se bo v 5 letih zgodilo in kakšne posledice bodo ti ukrepi imeli na cene nepremičnin, zato še enkrat naprošam tudi kolegice poslanke in poslance za podporo pri mojem predlogu. Hvala lepa.
Hvala lepa, gospod poslanec. O vašem predlogu bo Državni zbor odločal v sredo, 3. marca, v okviru glasovanj. Kot predzadnji bo vprašanje ministru za zdravje gospodu Janezu Poklukarju postavil gospod Boštjan Koražija. Izvolite.
Spoštovana predsedujoča, najlepša hvala. Spoštovani gospod minister za zdravje, lep pozdrav! Danes vas bom vprašal oziroma vas tudi opozoril na žal zelo spregledane zaposlene v našem zdravstvenem sistemu, in to je medicinsko osebje. Se pravi, medicinske sestre in ostali. Glejte, zadeva je taka, saj mislim, da ste tudi vi že seznanjeni s problematiko glede tega, glede na to, da ste bili direktor največjega univerzitetnega kliničnega centra in da poznate, da dejansko medicinskega osebja oziroma medicinskih sester primanjkuje. Sploh v tem času koronakrize pa pride še do večjih odstopanj oziroma do manka na tem področju zaradi obolelosti in drugih faktorjev, ki vplivajo na odsotnost tega medicinskega osebja. Tudi Zbornica zdravstvene in babiške nege ocenjuje, da bi že v normalnih razmerah primanjkovalo nekje 25 procentov medicinskega osebja, se pravi okrog dva tisoč sto zaposlenih, na novo zaposlenih v tem zdravstvenem sektorju oziroma v sistemu. Vas bom kar direktno vprašal, ker mislim, da ste se že tudi kar precej ukvarjali s tem zdaj, v tem času, ko ste prevzeli funkcijo ministra za zdravje: Ali nameravate revidirati uvrstitev v plačne razrede za zdravstveno in negovalno osebje, tako da bo tudi njihova osnovna plača odražala vsaj minimum pravičnega plačila za delo, ki ga opravijo? Pri tem pa ne mislim na razdiranje enotnega plačnega sistema, za katerega se bojim, da ga pač Vlada dostikrat načrtuje oziroma ga tudi poskuša nekako že predstavljati, ampak bolj mislim v smeri njegovih popravkov. Se pravi v smislu pravičnega ovrednotenja zahtevnosti dela in njihove uvrstitve v višji plačni razred vsaj za toliko razredov, kot se je to zgodilo pri zdravnikih. Zadeva je tudi sledeča. Mi v Sloveniji dejansko nimamo problema z izobraževanjem kadra, se pravi, izobrazimo ga kar precej oziroma skoraj dosti za naše potrebe, problem je v tem, da ga ne obdržimo oziroma ga pač ne obdržimo zaradi slabega ovrednotenja dela oziroma plač. Ogromno jih pač potem gre delat ali v Avstrijo, Nemčijo; sploh Nemčija je znana v tem času, oni so že kar s številkami začeli operirati, da bodo potrebovali v naslednjih letih nekje do tristo tisoč novozaposlenega medicinskega osebja. Prosim vas tudi, če mi v tej smeri poskušate nekako predstaviti: Kako mislite tudi zadržati to naše medicinsko osebje, da ne bo šlo iz tega zdravstvenega sistema, sploh pa ne v tujino? Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo za odgovor, izvolite.
Najlepša hvala za besedo, predsedujoča. Spoštovani, spoštovana poslanka, spoštovani poslanci, spoštovani gospod Boštjan Koražija! Najlepša hvala za to pomembno vprašanje na področju zdravstva. To je morda eno ključnih, seveda je pomembno financiranje, ampak temelj vsega je pa kader. Že kar nekaj časa je pereč predvsem medicinski kader v samem zdravstvu, tako zdravniki kot medicinske sestre. Morda veste, da sem se še kot direktor jeseniške bolnice leta 2018 – eden prvih – izpostavil, da se nam dogaja manko na področju zdravstvene nege in da je tukaj treba sistemsko poseči po ukrepih, sicer bo vsako leto težje v bolnišnicah. Seveda razlogi, zakaj je do tega prišlo, so mnogoteri. In enoznačno odgovoriti na to prav gotovo ne bi dajalo pravih končnih rezultatov. Prvo je seveda izobraževalni sistem, ki smo ga pred mnogimi leti povzeli po Evropski skupnosti, in seveda kot svoj standard postavili diplomirano medicinsko sestro. Vemo, da pred tem, se pravi, mislim, da je to bilo kmalu po letu 2000, smo imeli za praktično področje zdravstvene nege praktično samo profil srednje medicinske sestre. Danes imamo tukaj seveda številne diplomirane medicinske sestre, mislim, da je bilo leta 2018 prvič več diplomiranih medicinskih sester kot zdravnikov, ampak hkrati pa vedno manj ali pa premalo srednjih medicinskih sester. Seveda naš cilj je dvigniti nivo kakovosti v zdravstvu, to se pravi raven izobrazbe, zato stremimo, da bomo imeli v sistemu v določenem času čim več oziroma zadosti diplomiranih medicinskih sester. To se pravi, to je en pogoj – zadostno izobraževanje; se pravi zadostnega števila in primerno izobraženega kadra. To je eno, če hočemo imeti pravilno in zadostno število medicinskih sester v sistemu. Drugo so seveda pogoji dela. Dejstvo je, da insuficientnost ali pa nezadostnost vlaganja na vse segmente zdravstva v zadnjih – bom zdaj rekel – 30 letih, da ne bom nobenega izpostavljal, je seveda pripeljalo do tega, da so pogoji dela marsikje bližje, pa bom rekel, krajem, ki jih nočemo imeti za zgled, kot pa najbolj razvitim zahodnim državam. Pa kljub temu po strokovnosti naši kadri dosegajo svetovni vrh, tako kot sem že večkrat poudaril, ne samo po strokovnem znanju, ampak tudi po moralno-etičnih vrednotah. Tretji del, ki je pomemben, je vodenje. Tukaj smo na področju zdravstva povsem v preteklosti izgubili strategijo oziroma rdečo nit in nismo načrtno vzgajali kadrov, ki znajo voditi oddelke, bolnišnice, sistem. In potem je skoraj nacionalna strategija oziroma načrt, kako priti do kandidatov za ministra vsakič znova. Tako imamo tukaj veliko izzivov in samo plače ne bodo rešile sistema. To sem hotel povedati. Zagotovo pa je treba tudi znotraj zdravstvene nege zagotovi, da na težjih delovnih mestih dobijo višjo plačilo, kajti ob uravnilu, ki se nam ta trenutek dogaja, je edino upiranje tej uravnilovki dejstvo, da se kader seli s težjih delovišč za isto plačo na lažje delovišče. To je in zato je treba nadgraditi ta sistem. Zdaj, kateri model je najboljši oziroma kako to narediti, ali je to po modelu, ne vem, zdravnikov, ki imajo PPD-je in so na ta način opredeljena težja delovna mesta in so zato na težjih delovnih mestih zdravniki bolje nagrajeni. Že pred leti smo podali z Jesenic tako Sindikatu delavcev v zdravstveni negi kot Zbornici zdravstvene nege predlog, kako bi se to izvedlo. Tako so tukaj, mislim, da dobra izhodišča, dobra oprijemališča. Zagotovo je eden od pomembnih elementov seveda nagrada za dobro in uspešno opravljanje del. Hvala.
Hvala lepa, gospod minister. Gospod poslanec, imate zahtevo za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Spoštovana predsedujoča, še enkrat hvala za besedo. Se popolnoma strinjam z gospodom ministrom, da samo plače ne bodo rešile tega problema, ker ogromno tudi medicinskih sester oziroma medicinskega osebja, tudi zaradi pogojev, v katerih pač opravljajo svoje delo, sploh v tem času korona krize, dejansko zapuščajo ta zdravstveni sistem ali pa gredo potem celo delat v kakšne tuje države, kot že prej omenjeno. Rad bi vas tudi opozoril, da je že 6. januarja letos 2021 oziroma 5. januarja gospodu predsedniku Vlade, takrat še tudi v vlogi ministra za zdravje, Sindikat delavcev v zdravstveni negi Slovenije poslal dopis in v tem dopisu opozarjajo na nevzdržne razmere v sistemu, in so bili zelo razočarani, ker konstantno opozarjajo na te stvari, ki se jim dogajajo oziroma tudi na anomalije in na slabe delovne pogoje, in niso dobili nobenega odgovora oziroma ni bilo nobenega odziva s strani predsednika Vlade, ki je bil takrat še v vlogi ministra za zdravje. Pa vas bom zdaj kar direktno vprašal: Ali lahko pričakujejo, da se boste potrudili oziroma delali v smeri izboljšanja delovnih pogojev, povečanja kadra in seveda plačila? Se pravi, da lahko to pričakujejo vsi, ki so del tega sistema oziroma medicinskega osebja. Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite, imate besedo za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Najlepša hvala za besedo. Prav gotovo je to eden od ciljev. Povsod, kjer sem deloval, je bila medicinska sestra del tima in tako mora biti pomemben element, če lahko zdravstvo imenujem kot tim, zdravstvenega dela tima. Danes smo že na jutranjem kolegiju dorekli, da se določijo termini za vse predstavnike delavcev, se pravi za sindikate, tako da se bomo v bližnji prihodnosti srečali. Po drugi strani pa tudi s strokovnimi združenji, tako z enimi in drugimi. Od vseh pričakujemo predvsem konstruktivne predloge, da smo dejansko skupaj odločeni, da izboljšamo stvari in dejansko pridemo do realizacije. Tukaj, kot sem že povedal, vabljen vsak, da skupaj premaknemo in naredimo ta naš sistem srednje in dolgoročno vzdržen. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Koražija, imate predlog postopkovni? [[Da.]] Izvolite.
Hvala za besedo. Gospod minister je spet dejansko povedal zelo dobro izhodišče glede tega, da pač so bolnice oziroma ti zdravstveni sistemi so neke vrste moštvo oziroma je v ospredju timsko delo. Ravno zaradi tega, ker ne želim, da bi bilo medicinsko osebje nekako izključeno oziroma da bi se delalo, bom rekel v nogometnem žargonu, da bi moralo sedeti na klopi, opravlja pa v bistvu skoraj največ dela oziroma opravlja največ dela v tem sistemu, želim, da se na to temo opravi v Državnem zboru razprava, da se pač tudi povedo mnenja. Pa tudi me veseli to, kar ste prej povedali, da ste že začeli delati na tem, da že vzpostavljate kontakte oziroma stike s sindikati in z vsemi, ki so deležniki tega sistema, da se bodo pač te zadeve čim prej uredile in spravile na nek boljši nivo. Na koncu bom še povedal nekaj zelo zanimivega – ne vem, če ste poslušali takrat, ko je bilo –, da smo tu imeli prejšnji teden, ja prejšnji teden je bilo, ko so vas imenovali za ministra. Verjamem pa si želim [[…]]Občutek imam, da ste zelo samosvoj človek, pa da imate zelo debelo kožo, bom tako rekel. Želim si, da bi tudi to samosvojost, pa to neko trdoživost pokazali tudi gospodu predsedniku Vlade, da bo bolj upošteval stroko, pa tudi, da si bo dal povedati o strokovnih zadevah, ker pač vsega ne more vedeti. Upam, da ga boste tu v nekih zadevah vseeno, bom rekel, podučili. Hvala.
Hvala lepa, gospod poslanec. O vašem postopkovnem predlogu bo Državni zbor odločal v sredo v okviru glasovanj. Sedaj pa še kot zadnja je na vrsti gospa Violeta Tomić, prav tako bo postavila vprašanje ministru za zdravje gospodu Janezu Poklukarju. Izvolite.
Hvala, predsedujoča, za besedo. No, pa smo prišli do zadnjega poslanskega vprašanja, ki pa nikakor ni zadnje po pomembnosti, kajti ko gre za življenje, je to za mnoge svojce, bolnike in njihove prijatelje v bistvu v prvi vrsti najpomembnejše. Vemo, da je epidemija covid-19 ohromila zdravstvo na vseh ravneh. Mnogo je žrtev nezdravljenja raznih bolezni, kot so rak, srčno popuščanje in podobno. Bolnikom s krvnim rakom pa lahko presaditev kostnega mozga življenja sicer podaljša, medicinski aparat Car T – upam, da sem pravilno izgovorila –, pa bi jim ga lahko rešil. In kakšnih 30 bolnikov čaka na terapijo, imajo že eno leto dano obljubo, da bo ta naprava nabavljena, a je zadeva očitno zadnje leto obtičala v predalu. Nakup je bil, po naših informacijah, odobren že za leto 2018, ko so naši zdravniki šli v Frankfurt na ogled in usposabljanje – vi boste verjetno več vedeli o tem kot jaz. Z novo vlado Janeza Janše pa so vse stvari zastale, vsi sestanki so odpovedani in nihče od odgovornih se več na oglaša. Plazmocitom je oblika krvnega raka. S to metodo je mogoče zdraviti tudi nekatere druge oblike neozdravljivih krvnih bolezni, kot so levkemija in limfomi. Naprava CAR-T izvaja celično terapijo, saj s pomočjo najnaprednejše tehnologije uporablja bolnikove lastne limfocite, ki jih nauči prepoznavati in uničiti rakaste celice. Zdravniki govorijo o pravi revoluciji v zdravljenju raka, bolnikom pa je končno prižgana nova luč upanja. Za napravo je že menda določen prostor, pripravljen in usposobljen je že kader, cirka 30 bolnikov ima že pripravljene virusne vektorje in bi jih lahko začeli s to metodo zdraviti takoj. Gre za 30 žensk, otrok, moških, ki se jim čas nezadržno izteka, in občutek je, da je zdravstveni sistem nekje med upanjem in rešitvijo preprosto na njih pozabil. V Slovenskem združenju bolnikov z limfomom in levkemijo poudarjajo, da so premnoga življenja ogrožena, od odločevalcev pa ni nobenega odgovora, saj je epidemija covid-19 izgovor za vse, skriva pa zgolj ignoranco odgovornih. Zato vas sprašujem: Ali se vam ne zdi nedopustno, da ob vseh investicijah v zdravstvo ustavite ravno tiste, ki so bile najbolj nujne in že obljubljene in odobrene, saj s tem ogrožate življenja mnogih bolnikov? Kdaj konkretno mislite odgovoriti zainteresiranim, ki so se samodejno organizirali, predvsem kdaj boste nabavili napravo CAR-T, ki je nujna za reševanje človeških življenj? Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Najlepša hvala za besedo, predsedujoča. Spoštovana poslanka, spoštovani poslanec, najlepša hvala za to pomembno vprašanje! Dejstvo je, da sem se kot direktor Kliničnega centra soočil s to potencialno novo tehnologijo, mislim da konec leta 2019, ko smo skupaj s prof. Zverom odšli na ogled zadeve v Frankfurt in no, moram povedati odkrito – smo naleteli v Frankfurtu tako na navdušence nad to novo tehnologijo kot na nekatere, ki so nekoliko manj navdušeni. Ampak ne glede na to. Dejstvo je, da Slovenija to potrebuje. Slovenija to potrebuje predvsem iz dveh razlogov; prvič, ker šteje vsako življenje in ker imamo univerzalno javno dostopno zdravstvo. In drugič zato, ker je to osnova za razvoj in napredek stroke, ki na ta način ostaja v stiku s svetovnim vrhom. To je edina pot in zato smo tudi ves čas podpirali prizadevanje, da pridemo do te aparature. Hkrati moram poudariti, da vsi tisti, ki potrebujejo to zdravljenje, ga ta trenutek dobijo. Sicer ne v Sloveniji, ampak na ta način, da ali gredo v tujino ali pa zdravilo pride sem. Seveda, kot sem rekel, cilj mora biti, da taka vrhunska stroka je del slovenskega zdravstva in zato je pomembno, da v določenih ustanovah ohranjamo in nadgrajujemo zdravstvene storitve s tako imenovanimi terciarnimi sredstvi, ki so pomemben del razvoja novih načinov zdravljenja ter novih tehnologij. Seveda pa je za to, da ta tehnologija uspešno zaživi, tako kot ste rekli, potreben ustrezno usposobljen kader in seveda se tega ne da usposabljati na zalogo. Nezadostno oziroma neprimerno bi bilo, da bi se usposabljali 2018, mi pa še 2021 ne bi imeli aparature, ker bi ves ta vložek seveda izpuhtel oziroma zbledel. In seveda cilj je, da v novih laboratorijih DTS, ki se – mislim, da projekt z razpisom poteka že od leta 2018 – zaključi v letošnjem letu in se tam umesti tudi čista soba za te aparature CAR-T. Seveda je treba povedati, da ta trenutek en tak aparat v Sloveniji imamo. Imamo ga na Zavodu za transfuzijsko medicino, vendar ga seveda strokovnjaki na Zavodu za transfuzijsko medicino uporabljajo v druge namene, kajti to ni aparat, ki je namenjen samo za pridobivanje, bom rekel, tovrstne terapije, ampak je širša ta tehnologija in zato ponuja velik potencial morda nekoč za v bodoče za neke terapije, o katerih danes sploh še ne govorimo. Zato je pomemben za slovensko medicinsko oziroma zdravstveno stroko z vseh vidikov. Tukaj gre za tako kompleksen primer, da se seveda prof. Zver že od vsega začetka zaveda, da moramo stopiti skupaj, in povezuje tako Zavod za transfuzijsko medicino v ta projekt kot Medicinsko fakulteto in Inštitut za mikrobiologijo, kot tudi prof. Jeralo; se pravi res krog znanstvenikov, da bomo lahko to ustrezno razvili in nadgradili. Dejstvo je, da osnova za tako tehnologijo, potem ko imaš aparat in čisto sobo, je seveda ta vektor, o katerem ste govorili, iz katerega se seveda na celičnem nivoju zgradi to celično zdravilo. In tukaj zadaj je potencial za razvoj te tehnologije. Za pripravo enega zdravljenja iz te aparature traja od nekaj dni do več tednov in je lahko aparat za eno pripravo te terapije za enega pacienta zaseden več tednov. Tako vemo, da na koncu bomo rabili tri, štiri ali pa še več aparatur v tej fazi znanja uporabe te tehnologije, potem bo pa seveda čas pokazal in razvoj stroke, koliko bo to na koncu odločilno in ključno. Dejstvo je, da ta trenutek čakamo Klinični center, da pripravi DIP, se pravi dokument investicije projekta, na podlagi katerega bomo to seveda lahko umestili v NRP in v letu 2021 iz proračunskih sredstev financirali to, kar potrebuje stroka, da seveda to tehnologijo zažene. Hvala.
Hvala lepa, gospod minister. Gospa poslanka, imate zahtevo za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoča. Gospod minister, saj ste povedali nekaj stvari, ki jih že vemo. Rekli ste, »vsem, ki potrebujejo to zdravljenje, je omogočeno v tujini«. Dejstvo je, da poseg za enega pacienta, če se izvaja v tujini, stane okoli 300 tisoč evrov, za nabavo ene take naprave pa bi bilo treba odšteti okoli 660 tisoč. Se pravi, bi se jo splačalo nabaviti. In spet se je aktivirala civilna družba in do danes so državljani sami in podjetja zbrali tam nekje okoli 350 tisoč evrov. Na primer skladatelj Drago Ivanuša, ki se je izpostavil, bolnik s plazmocitomom, vsak večer igra preko spleta in tako zbira donacije. A vi mislite, spoštovani minister, da tako deluje država, ki se ima za socialno? Meni se zdi to popolnoma nedopustno! In je res, da bi štiri take aparature potrebovali. Ampak nujno potrebujemo enega, ki bi rešil 30 ljudi, ki bodo sicer umrli v pol leta. To ni zanemarljivo in ni statistika in ni napaka. Kot ste sami rekli, tako napravo že imamo na Zavodu za transfuzijsko medicino, ampak je ne uporabljajo za te namene. Pravijo, da bodo ekipo začeli usposabljati leta 2023 – to pomeni gotovo smrt za marsikoga. Tako to, kar ste obljubili, da se bo leta 2021 začelo s to investicijo, me nekako pomirja, vendar vas bomo držali za besedo. Prosila vas bom, da boste, ko bom dala proceduralni predlog, morali še enkrat ponoviti to obljubo, kajti, veste, ta vlada ima popolnoma napačne prioritete. Zdi se mi, da je nedopustno, da je vedno dovolj denarja za orožje. Bil je celo podan predlog strokovnjaka za reševanje, da bi denar za oklepnike namenili za zdravstvo – in zbirali denar za oklepnike in ne obratno. Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoča. Hvala tudi gospe Violeti Tomić za to dopolnitev vprašanja. Z vsem povedanim se seveda strinjam. In je res, da gre za veliko dejanje teh, ki v teh dneh zbirajo ta sredstva, ki jih je, predvsem s svojim angažmajem, v veliki meri aktiviral prof. Zver s svojo ekipo, se pravi preko Društva hematoloških pacientov. Tako z moje strani seveda iskrena zahvala in poklon za tako častno dejanje. Je pa res, tako kot ste rekli, je na nas, se pravi na ministrstvu, da priskrbimo ta sredstva in da s tem startamo brez izgovorov. Hvala.
Hvala, gospod minister. Gospa poslanka, imate postopkovni predlog, izvolite.
Moj postopkovni predlog je, da o tem na naslednji seji opravimo razpravo, kajti moje današnje poslansko vprašanje lahko berete tudi kot poslansko pobudo, da se nemudoma zagotovi vsaj en ta CT, ta aparatura, ki bo reševala nemudoma teh 30 življenj, za katere bo žal naslednjega pol leta za njih prepozno. Verjamem, minister, da vi pred enim mesecem še niste imeli vseh teh informacij, pa tudi ne kompetenc, da bi se to spreminjalo. Mi smo bili na žalost sredi najtežje epidemije brez ministra, brez delujočega Ministrstva za zdravje. Ampak zdaj imate informacije, verjetno nisem jaz edina, ki vas je informirala, in imate kompetence, ker ste minister za zdravje, in nekako s tem dejanjem prelagam to odgovornost zdaj na vas. Popolnoma! Življenja teh ljudi so v vaših rokah, so vaša odgovornost, tako da vas bom držala za besedo, in bolniki s plazmocitomom, sem prepričana, da naju spremljajo, kajti za njih je vsako upanje, da bodo vendarle preživeli, luč upanja, ki je ne smemo vzeti. Tako vas bom držala za besedo. In dejansko pričakujem, resno pričakujem, da boste šli takoj v to dokumentacijo za investicije in res nemudoma nabavili to aparaturo, ali pa aktivirali to, ki je že na Zavodu za transfuzijsko medicino za tiste, ki pomoč potrebujejo nemudoma. To je moj proceduralni predlog, da se o tem resno pogovorimo. Predvsem pa, če denarja ni in ga mora zbirati civilna družba, kar je po mojem mnenju strašansko žalostno in nedopustno, da bolniki sami morajo stopiti skupaj in zbirati denar, medtem ko denar odteka za milijon drugih, dosti manj pomembnih stvari, je dejansko vredno razmisleka, ko boste v Vladi delili te kupčke denarja, ki so zdaj kar precejšnji. Saj vemo, da dobivamo posojila iz Evropske unije, ki jih bomo nekoč vračali, vendar prioriteta je zdravje ljudi, kot vedno rečejo predstavniki Vlade. Ko ne bo denarja – tukaj za oklepnike imate vedno dovolj, pa vzemite tam. Kdor si pa zelo želi streljati, pa lahko kakšne dobrodelne akcije naredi, pa zbira za orožje. Hvala.
Hvala, gospa poslanka. Tudi o vašem postopkovnem predlogu bo Državni zbor odločal v sredo, v okviru glasovanj. S tem smo zaključili z vprašanji. Ministrom se zahvaljujem za vse podane odgovore in tudi prekinjam prvo točko dnevnega reda, ki jo bomo nadaljevali v sredo, 3. marca, ko bo Državni zbor v okviru glasovanj odločal o predlaganih sklepih. Prekinjam torej 63. izredno sejo Državnega zbora, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 9. uri. Lep večer vsem.