Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Začenjamo z nadaljevanjem 11. seje Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne more udeležiti naslednji poslanec, in sicer mag. Dejan Židan. Še enkrat vse prisotne lepo pozdravljam. Prehajamo na 5. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH OBRTNEGA ZAKONA V OKVIRU REDNEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku Vlade, če želi besedo. Želi. Besedo dajem mag. Radovanu Žerjavu, ministru za gospodarski razvoj in tehnologijo, ki opravlja tekoče posle.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovane poslanke in poslanci! Pred vami je kot rečeno Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Obrtnega zakona, katerega bistvena sprememba je odprava obveznega članskega prispevka v Obrtno-podjetniški zbornici Slovenije. Podlaga za takšno spremembo predstavlja zadeva dosedanjih koalicijskih partnerjev, da bodo sprejeli rešitve, s katerimi bo članstvo v Obrtno-podjetniški zbornici Slovenije prostovoljno, razen v primeru, da se ti člani zbornice z referendumom na ravni povezovanja v zbornico odločijo za obvezno članstvo. Kot veste, je bil opravljen posvetovalni referendum v Obrtno-podjetniški zbornici Slovenije, kjer se je 69,3 % volilnih udeležencev odločilo za prostovoljno obliko članstva. Takšen rezultat je eden od vodilnih razlogov za pristop k spremembam obrtnega zakona z namenom odpraviti določbe, ki se nanašajo na obvezno članstvo v Obrtno-podjetniški zbornici Slovenije. Poglavitne rešitve predloga zakona so, ko sem dejal, odprava obveznega članstva v Obrtno-podjetniški zbornici Slovenije, pri čemer je izstop članov mogoč v roku šestih mesecev po uveljavitvi zakona. Torej obstaja eno prehodno obdobje. Obrtna zbornica ostaja pravna oseba javnega prava, reprezentativni predstavnik obrti ter nadaljuje z izvajanjem določenih javnih pooblastil, sprememba pristopa obrtne dejavnosti, ki ločuje obrtne dejavnosti za opravljanje katerih je potrebna ustrezna poklicna usposobljenost ter druge obrtne dejavnosti, ki jih bo obrtna zbornica v soglasju z ministrom, pristojnim za obrt, objavila na svoji spletni strani s tako imenovano indikativno listo dejavnosti, ki se običajno opravljajo na obrtni način. Naslednja rešitev. Dodatni pogoji za opredelitev opravljanja dejavnosti na obrtni način. Prvič, da je osebni angažma v proizvodnji, izvajanju storitev ali pri vodenju podjetja prevladujoč. Drugič, subjekt nima organiziranih posameznih poslovnih funkcij kot zaokrožene faze poslovnega procesa. In tretjič, je ne opravlja gospodarski subjekt, ki se v skladu z zakonom, ki ureja gospodarske družbe, razvršča med srednje in velike družbe. Obrtna zbornica dobi tudi dodatna javna pooblastila, kot so uvedba prijave fizičnih in pravnih oseb, ki čezmejno opravljajo regulirane in neregulirane obrtne dejavnosti, kot denimo uvedbo izdaje dovoljenja za čezmejno opravljanje obrtnih dejavnosti, ki lahko pomenijo resno tveganje za javno varnost ali javno zdravje, kot je na primer ureditev postopka priznavanja poklicnih kvalifikacij za nosilce obrtnih dejavnosti in izdaja tako imenovanih EU-potrdil. Nadaljnja rešitev. Določena javna pooblastila lahko minister, pristojen za obrt, na podlagi javnega razpisa podeli tudi reprezentativni gospodarski zbornici za njene člane. In tako naprej, lahko bi še našteval. Naj povem, da je ministrstvo omenjeni obrtni zakon v vladno medresorsko usklajevanje poslalo 22. avgusta, torej lani poleti. Predlog zakona je bil posredovan v obravnavo na Vlado 17. septembra lanskega leta ki je ta zakon obravnavala 11. oktobra in da je 17. oktobra zakon prišel v Državni zbor. Vse od 17. oktobra je zakon s takšnimi ali drugačnimi proceduralnimi zapleti tukaj v Državnem zboru, tako da človek preprosto dobi občutek, da ni posebne politične volje, da se ta namera, ki je bila izražena, tudi uveljavi. Na ministrstvu zakon, kot smo ga pripravili, podpiramo. Upam, da bo danes dobil tudi ustrezno podporo. Hvala lepa.
Hvala tudi vam za uvodno predstavitev. Predlog zakona je obravnaval Odbor za gospodarstvo kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsedniku gospodu Matjažu Hanu.
Hvala lepa, spoštovani predsednik. Spoštovani minister z ekipo, kolegice in kolegi! Odbor za gospodarstvo je na 7. seji 13. februarja kot matično delovno telo obravnaval omenjeni predlog zakona. Odboru je bilo posredovano tudi mnenje Zakonodajno-pravne službe, v katerem je služba podala nekatere splošne pripombe glede sistemske umestitve Obrtno-podjetniške zbornice med osebe javnega prava. Podala je tudi konkretne pripombe k posameznim členom. Odbor je bil seznanjen tudi s predlogi amandmajev Trgovinske zbornice Slovenije, z mnenjem Državnega sveta in s predlogi amandmajev Obrtno-podjetniške zbornice. Amandmaje k predlogu zakona so vložile poslanske skupine SDS, SLS, DeSUS in Nova Slovenija, in sicer k 2., 4., 6., 11., 12., 13., 14., 16., 19., 22., 26., 27., 29., 32. členu ter novemu 32a. členu. Na seji je predstavnica Zakonodajno-pravne službe izpostavila pripombe iz pisnega mnenja službe glede sistemske umestitve Obrtno-podjetniške zbornice med osebe javnega prava. Kot sem že dejal, glede konkretnih pripomb k posameznim členom pa je pojasnila, da so z vloženimi amandmaji v večji meri tudi upoštevane. V razpravi je sodelovala tudi predsednica Komisije Državnega sveta za gospodarstvo, obrt, turizem in finance, ki je pojasnila, da komisija predlog zakona sicer podpira, vendar svojo podporo pogojuje z vključitvijo določenih pripomb v njegovo besedilo. Na seji pa sta sodelovala tudi predsednik upravnega odbora in predsednik Obrtno-podjetniške zbornice, ki sta izrazila nasprotovanje predlaganemu zakonu zlasti z vidika ukinitve obveznega članstva v Obrtno-podjetniški zbornici. V razpravi je bilo več pozornosti namenjeno 2. členu, in sicer je bilo s strani Gospodarske zbornice Slovenije izraženo mnenje, da vloženi amandma SDS, SLS, DeSUS in Nove Slovenije k temu členu ni skladen z evropskim pravnim redom. Glede tega je predstavnica Zakonodajno-pravne službe pojasnila, da je pristojnost službe presoja o predlaganih zakonih z vidika skladnosti z ustavo, pravnim sistemom in zakonodajnotehničnega vidika, ne pa presoja skladnosti z evropskim pravnim redom. Ta je namreč na strani predlagatelja. Predstavnica službe je pojasnila, da se z vloženim amandmajem širi uporaba spremenjene ureditve tudi na neregulirane dejavnosti in da je zato predlog za amandmaje odbora, ki jih je predložila Gospodarska zbornica Slovenije, ustreznejši. V nadaljevanju je odbor glasoval o vloženem amandmaju poslanskih skupin bivše koalicije in ga tudi sprejel, zato je predlog za amandma odbora Gospodarske zbornice Slovenije postal brezpredmeten. V okviru razprave k 23. členu pa sta bila na seji k temu členu podana predlog amandmaja bivše koalicije ter predlog za amandma odbora poslanca Branka Ficka. Glede slednjega je predlagatelj poudaril, da bi morali o premoženju Obrtne-podjetniške zbornice odločati obrtniki sami. Državni sekretar na Ministrstvu za gospodarstvu pa je pojasnil, da so Obrtno-podjetniška zbornica in območne obrtno-podjetniške zbornice osebe javnega prava, zato je tudi njihovo premoženje javno in z njim ni možno prosto razpolagati. Pojasnil je, da ministrstvo podpira predlog amandmaja odbora, sedaj se opravičujem še enkrat, bivše koalicije, ki opredeljuje, da se v primeru prenehanja delovanja območne obrtno-podjetniške zbornice premoženje lahko prenese na druge območne obrtno-podjetniško zbornico, na Obrtno-podjetniško zbornico ali na lokalno skupnost, pri tem pa se premoženje lahko uporabi zgolj za namen podpore obrti in podjetništva. Odbor je glasoval o predlogu za amandma odbora poslanca Branka Ficka in ga ni sprejel. Glasoval je še o predlogu za amandma odbora bivše koalicije in jih je sprejel. Odbor je obravnaval amandmaje poslanskih skupin bivše koalicije k 2., 4., 6., 11., 12., 13., 14., 16., 19., 22., 26., 27., 29. in 32. členu in tudi vse te amandmaje sprejel. Odbor je glasoval še o vseh členih predloga zakona in jih je tudi sprejel. Glede na sprejete amandmaje je pripravljeno besedilo dopolnjenega predloga zakona, ki je tudi sestavni del poročila odbora. Hvala.
Hvala tudi vam za predstavitev poročila odbora. Ker je zbor na 8. seji opravil splošno razpravo o predlogu zakona, predstavitev stališč poslanskih skupin ni možna. Tako prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih, ki jih bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 4. 3. 2013. Prehajamo na obravnavo k 14., 19., in 34.a členu ter amandmajev Poslanske skupine Socialnih demokratov k tem členom. Glede na to, da so amandmaji vsebinsko povezani, bomo o njih razpravljali skupaj. Dajem v razpravo 14., 19., in 34a. člen ter amandmaje Poslanske skupine Socialnih demokratov k tem členom. Odpiram možnost prijave za razpravo. Hvala. Besedo dajem gospodu Radu Likarju.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Spoštovani vsi prisotni, lep pozdrav! Amandmaja k 14. členu kakor tudi k ostalih amandmajev, ki jih predlaga SD in so vsebinsko med seboj povezani, ne bom podprl, ker so v popolnem nasprotju z rešitvami oziroma ciliji, ki jih je zasledoval predlog obrtnega zakona, predvsem pa v nasprotju z referendumsko odločitvijo večine podjetnikov, ki so lansko leto na referendumu izkazali voljo za prostovoljno članstvo. Eden od ciljev in namenom novele obrtnega zakona je bila torej ukinitev dosedanjega obveznega članstva in uvedba prostovoljnega članstva. Tudi vodilo Vladi Republike Slovenije, da pristopi k spremembam obrtnega zakona, je bila prav zahteva in referendumska odločitev obrtnikov, ki so se odločili za prostovoljno članstvo. Prav nobenega vzroka ne vidim, da bi politika pa tudi poslanci Državnega zbora in tudi vodstvo Obrtno-podjetniške zbornice ignorirali to referendumsko voljo obrtnikov, saj mislim, da je načelo prostovoljnega združevanja eno od načel, ki jih je politika dolžna spoštovati. Res je tudi, da je na matičnem delovnem telesu s strani vodstva bilo podano stališče, da je prostovoljno članstvo v Obrtno-podjetniški zbornici škodljivo za slovensko obrt in za gospodarstvo na sploh v Sloveniji, vendar sam tega ne vidim v takšni luči, saj se sam osebno pa tudi tudi stališče naše stranke je, da se je treba zavzemati za oblike prostovoljnega članstva v vseh podobnih asociacijah. Jaz sem prepričan, da je obvezno članstvo v zbornicah in podobnih asociacijah neke vrste potuha za tiste, ki pridobivajo sredstva, predpisana z zakonom, tisti, ki jih prispeva, pa večinoma ali velikokrat na to nima kakšnega posebnega vpliva. Kot primer lahko navedem tudi obvezno članstvo recimo v Kmetijsko-gozdarski zbornici. Nekdo ima v lasti hektar, dva hektarja travnikov in avtomatsko postane član, se pravi obvezen član zbornice, čeprav se v bistvu s kmetijsko dejavnostjo sploh ne ukvarja in se tudi ne poslužuje njenih storitev. Plačana članarina zbornici tako pomeni neke vrste davek, ker od tega, kot rečeno, nima nobenih koristi. Se pa strinjam na drugi strani, da so zbornice, tako Obrtno-podjetniška kot tudi ostale, potrebne in prepričan sem, da so tisti, ki se dejansko ukvarjajo z dejavnostjo, še kako zainteresirani, da so njeni člani. Morajo pa v teh zbornicah, v teh povezavah čutiti neko varnost oziroma neko lažjo pot, da bodo lahko uresničili te svoje interese v poslovnem okolju. Predlagatelj navaja o amandmaju k 14. členu, da je Obrtno-podjetniška zbornica oseba javnega prava, ki ima po zakonu podeljena javna pooblastila zaradi izvrševanja določenih nalog v javnem interesu in da je zato nujno, da ima polno reprezentativnost preko obveznega članstva in tako tudi stabilen vir financiranja z zakonsko določenim članskim prispevkom. Sam sem prepričan, če bo zbornica delala v korist članov, ne bo imela prav nobenih problemov niti s številom članstva in posledično tudi ne s financiranjem. Če bodo obrtniki v Obrtno-podjetniški zbornici videli možnost, da v okviru te asociacije lahko bolj uspešno uveljavljajo svoje interese in potrebe, sem prepričan, da bodo z veseljem pristopili v članstvo zbornice, seveda prostovoljno, in na drugi strani bo tudi zbornica veliko bolj motivirana, da bodo pri nudenju teh svojih storitev veliko bolj učinkoviti. Zato iz naštetih razlogov ne podpiram amandmajev s strani SD. Hvala.
Hvala tudi vam. Naslednji razpravljavec bo gospod Gašpar Gašpar Mišič.
Predsednik, hvala. Spoštovane kolegice in kolegi. Osnovni namen obrtnega zakona, ki je bil v parlamentarno proceduro vložen 17. oktobra 2012, se pravi lani, je bil, da bi odpravili oziroma da bi upoštevali referendumsko voljo obrtnikov, se pravi, da bi odpravili obvezno članstvo in da bi prišli v prostovoljno članstvo. Kaj pa se je zgodilo? Zgodilo se je to, da smo ta zakon razvlekli in vlekli, tako da je človek dobil občutek, da res nekaj ni v redu. Vmes se je tudi zamenjalo vodstvo obrtne zbornice in je prišlo kar nekaj različnih signalov s terena, zato sem jaz danes zelo deljenega mnenja, kako dejansko ukrepati. In mislim, da ne bi bil predolg, lahko dejansko ugotovili, da bi bilo najbolj smotrno in smiselno, če ta zakon ne bi šel skozi, da bi zakon dejansko zavrnili in da bi Ministrstvo za gospodarstvo v sodelovanju z zbornico in ostalimi zainteresiranimi pripravilo nov zakon, takšen, ki bo dejansko po meri vseh obrtnic in obrtnikov v Republiki Sloveniji. Osnovni namen obrtne zbornice je bil, da ščiti ugled in poklic obrtnika. To se je na začetku dejansko tudi dogajalo in se je prijelo – dokler ni denar pokvaril vse. Denar, ki je bil nabran iz članarin, namesto da bi šel nazaj po sistemu vzajemnosti in samopomoči, da bi se refundirale obrestne mere in pokrivale pri najemanju kreditov, so si v vodstvih obrtne zbornice izplačevali enormno visoke zneske na račun plačila članarin. Ko je prišlo to v javnost že leta nazaj, je bilo veliko dima, potem se je vse nekako pomirilo, dokler se spet ni ugotovilo, da je tudi novo vodstvo, ki je bilo takrat zamenjano, sledilo prejšnjemu in si je ravno tako izplačevalo visoke osebne dohodke, dokler se spet ni zakuhalo in se je zgodil referendum, na katerem so se uprle obrtnice in obrtniki. In so rekli: "Mi ne bomo več obvezni člani te zbornice, ker ta zbornica dejansko ne dela tako, kot je bilo njeno poslanstvo na začetku – da ščiti in brani ugled in poklic obrtnice/obrtnika." "Vsekakor je najkvalitetnejša prostovoljna odločitev za vključitev v neko organizacijo," so zapisali v eni izmed območnih obrtnih zbornic. "Vendar je v danih političnih razmerah v državi malo možnosti za vzpostavitev kvalitetnega sistema prostovoljnega vključevanja, ki bi ščitil ugled in poklic obrtnika. Obstaja velika možnost manipulacij za zadovoljevanje interesov majhne skupine ljudi. Bati se je, da bomo za nekaj pomembnih let dobili množico malih zbornic, ki ne bodo imele reprezentativne vloge v družbi, bodo pa zadovoljile apetite posameznikov," so zapisali. "Predlog zakona, ki je v obravnavi, je produkt ozkih interesov in hitrih popravkov veljavnega," hitrih so napisali, zakon pa že od lani čaka, da ga potrdimo, "ki pa izhaja iz zborničnega sistema z obveznim članstvom in je kot tak že v osnovi neprimeren za določanje organizacijske oblike zborničnega sistema s prostovoljnim članstvom. Za uvedbo zbornice s prostovoljnim članstvom je potrebno spisati nov zakon." In ker so tako zapisali in ker dejansko tudi jaz delim mnenje, da se morajo vsi obrtnice in obrtniki iz vseh območnih obrtnih zbornic poenotiti in da se tudi novo vodstvo Obrtno-podjetniške zbornice uskladi z bazo – baza je pa tam, kjer je 62 območnih obrtnih zbornic – in ker prihajajo različni signali do nas v Državni zbor, sem sklenil, da takšnega zakona, ker ni dober, ne govorim, da je slab v celoti, lahko bi ga kot takega tudi podprli in bi ga kasneje popravljali, tudi to je ena od izbir, vendar sem že velikokrat ugotovil, da moramo biti previdni pri sprejemanju zakonov, kajti obrtnice in obrtniki premoremo – lahko rečem premoremo, ker sem tudi sam obrtnik – ustvarjalni potencial za pripravo in izvedbo vsebinsko drugačnih, inovativnih družbenorazvojnih zamisli, zato je treba razširiti krog tistih, ki jih presojajo. Očitno pri sprejemanju tega zakona ni bilo tako in ker je na terenu veliko preplaha in bojazni, da se bo stvar nekako obrnila narobe in ne v prid obrtnic in obrtnikov. Osebno tega zakona, govorim v svojem imenu, ne morem podpreti. Želim pa si, da bi napisali nov zakon in da gre v parlamentarno proceduro usklajen zakon in bi takrat glasovali o zakonu, ki bi zadovoljil potrebe vseh obrtnic in obrtnikov, kajti to je baza in osnova gospodarskega razvoja vsake države, ne le Slovenije. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Besedo dajem mag. Katarini Hočevar.
Hvala za besedo. Spoštovani minister, kolegice in kolegi! V Državljanski listi podpiramo odpravo obveznega članstva v vseh zbornicah, se pravi tudi v Obrtno-podjetniški zbornici Slovenije. Strinjam se s tistimi, ki pravite, da je bil namen in cilj zakona odprava obveznega članstva. S sprejetjem amandmajev, ki jih predlagajo Socialni demokrati, menim, da bi namen zakona izničili. Spomnimo, da učinkovita, transparentna in k obrtnikom usmerjena zbornica ne bo imela nobene težave s članstvom. Ko sem obiskala nekaj območnih obrtnih zbornic, sem bila presenečena, da nimajo vse območne obrtne zbornice težave z odpravo obveznega članstva. Je pa res, da je velik del obrtnikov mnenja, da je zbornica postala sama sebi namen. Mislim, da z odpravo obveznega članstva dajemo nekaterim območnim enotam in predvsem vodstvu Obrtno-podjetniške zbornice priložnost in izziv, da postanejo obrtnikom prijazna zbornica, ki bo s svojo ponudbo nudila takšne usluge, da bodo obrtniki sami od sebe zainteresirani za plačevanje članarine. Tako mislim, da tu sploh ni veliko prostora za filozofijo – obrtniki so svoje povedali in pošteno je, da njihovo referendumsko voljo upoštevamo tudi mi, predstavniki ljudstva. Hvala.
Hvala tudi vam. Naslednji razpravljavec je gospod Danijel Krivec.
Hvala za besedo. Spoštovani predsednik, kolegice in kolegi, minister z ekipo! Pred nami je ponovno zakon, o katerem je bilo v zadnjem letu opravljenih veliko razprav. Skozi te razprave smo prišli tudi do dobrih rešitev, ki jih imamo v tem zakonu zapisane. Nekateri v razpravi govorijo o tem, da je bila ta razprava predolga. Sam trdim, da je bila razprava korektna in potrebna in je skozi vsa ta usklajevanja prišlo do zakona, ki je pred nami v tem trenutku, ki je dober in usklajen z vsemi deležniki do tiste mere, kot je vsaka zakonodaja, ki se zaradi različnih vplivnih skupin lahko do neke mere uskladi. Nikoli pa ni idealna in nikoli ni dobra za vse. To vsi vemo in enako je bilo tudi pri prejšnjih dveh zakonih, ki smo jih tudi potrdili. V koalicijski pogodbi smo se partnerji jasno obvezali, da bomo pripravili zakonodajo, ki bo omogočila prostovoljno članstvo v Obrtno-podjetniški zbornici Slovenije, glede na pobude, ki so prihajale s strani obrtnikov s terena, seveda pa to na podlagi tega, kakšna bo odločitev, ki jo bo obrtna zbornica skozi članstvo izvedla v smislu preverjanja na referendumu. Glede na to, da je dal referendum jasno usmeritev, da je večina članstva za prostovoljno obliko, tukaj ni dileme o tem, kako zakon tudi pripraviti. Glede na problematiko, ki je zahtevna, je bila v Državnem zboru tudi opravljena splošna razprava. Se pravi, da so imeli vsi možnost, da se podrobno s to tematiko seznanijo in tudi slišijo nasprotna mnenja. Poleg tega je bila opravljena tudi javna predstavitev mnenj, na osnovi katere je bilo kasneje veliko usklajevanj in zato je bila tudi seja odbora prestavljena in tudi ta druga obravnava zakona prestavljena s februarske oziroma januarske seje na to sejo. Se pravi, da je bila možnost, da se vsi deležniki v tem pogajanju uskladijo in da imamo pred seboj zakon, ki ustreza na nek način vsem. Zato me na nek način čudi, ko berem amandmaje, ki so v paketu, ki pa dejansko gredo v negacijo tega zakona in v bistvu cel zakon obračajo na glavo. Poleg tega v 31. členu uvajajo nek nov termin "obrtne zadruge", ki omogoča na nek način po ovinkih tudi privatizacijo obrtno-podjetniških zbornic. Teh obrtnih zadrug prej v zakonu ni bilo. Tudi v amandmaju zahtevajo obvezno včlanjevanje v obrtno-podjetniške zbornice in druge institucije, kar obstoječi zakon ne zahteva, eksplicitno pa govori o tem, da se fizične in pravne osebe lahko združujejo, se pravi, da daje možnost vsem subjektom, da se sami odločajo. Se pravi, da uvaja neko veliko obveznost, ki jo z naslednjim amandmajem v 19. členu tudi nadgrajuje z obvezno članarino, o kateri je bilo pa veliko govora in veliko usklajevanja že v preteklosti. Tudi sam imam veliko razgovorov z obrtniki in moram reči, da še zdaleč ne drži dejstvo, da je večina obrtnikov za to, da ohranimo obvezno članstvo. Nasprotno, večina obrtnikov na terenu želi, da se ta sprememba uveljavi in da se zbornica začne obnašati kot nek konkreten suport, ki je odvisen od tega, ali opravlja storitve kvalitetno in na osnovi tega tudi pridobiva članstvo. Tudi zadnji amandma, ki govori o tem, da se črta 23. člen, je ravno v nasprotju s tistim, kar v nekaterih poslanskih skupinah zagovarjate, se pravi, da ne bi prišlo do privatizacije tega premoženja, ki je v obrtno-podjetniških zbornicah. Zakon v obstoječem členu jasno opredeljuje, kako se v primeru ukinitve posamezne območne obrtne zbornice lahko prenaša premoženje. In dodali smo tudi glede na daljše usklajevanje možnost prenosa na lokalne skupnosti. V tem primeru pa mora to premoženje ostati v funkciji suporta obrtnikov. Če to črtamo, spet omogočimo, da se zadeva preko te uvedene obrtne zadruge na nek način sprivatizira, in to na način, da so deležni delitve te pogače samo tisti obrtniki, ki so trenutno aktivni v obrtni zbornici, ne pa vsi obrtniki, ki so v preteklosti plačevali članarino. Zato jaz teh amandmajev absolutno ne morem podpreti, ker rušijo zakon in omogočijo na nek način tudi privatizacijo mimo vseh pravil igre. Teh amandmajev ne podpiram, podpiram pa zakon, kot je bil pripravljen.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Matjaž Han.
Hvala lepa še enkrat. Lep pozdrav! Akceptiram, spoštovane kolegice in kolegi, vse vaše pomisleke, razmišljanja, ki jih imate do tega zakona, vendar morate tudi razumeti, da Socialni demokrati že vrsto let, od leta 2006, zagovarjamo, da imajo zbornice obvezno članstvo v svojem statutu. Zakaj? Ker nas na nek način tudi praksa uči, ko smo na takšen način organizirali gospodarsko zbornico, vidimo danes, kje je ta gospodarska zbornica. Še do danes se nekatere zadeve premoženjske niso razdelile. In ravno toliko sem v tem državnem zboru, da vem, da gre poleg vsebinskih vprašanj, tudi za politična vprašanja. Ko je bil gospod Vizjak minister za gospodarstvo, se je glede na svoje dobro usposobljene pogajalske sisteme znal izpogajati, da je gospodarsko zbornico organiziral tako, kot je danes organizirana, takratno obrtno zbornico pa pač ne. Kljub temu da je bila želja takratne koalicije, da se tudi obrtna zbornica organizira, tako kot jo je želela organizirati ta vlada. Socialni demokrati zato nasprotujemo temu zakonu. Seveda ne bomo nasprotovali zakonu, če bodo sprejeti naši štirje amandmaji, za katere je prav predsednik ugotovil, da so povezani. Zasledujemo samo naše cilje in naša načela. Še pred 15 minutami, ko smo razpravljali o delovnopravni zakonodaji, je bilo jasno povedano, da obrtna zbornica temu nasprotuje. Kolegice in kolegi! Ko obrtna zbornica ne bo več tako organizirana, kot je danes organizirana, ko ne bo imela na koncu koncev tudi finančnih resursov, da bi bila lahko tako organizirana, tudi ne bo imela več takšnih pogajalskih moči in takrat bomo vprašali vse te ike – jaz spoštujem referendum – zakaj jih nobena inštitucija ne zastopa. Obrtna zbornica je vrsto let kvalitetno in dobro zastopala interese malih obrtnikov, ki nimajo časa ali pa tudi znanja, da bi se znali izpogajati ali pa se boriti za svoje pravice. Zato smo imeli Obrtno-podjetniško zbornico. Zanimivo je, da vsa vodstva do sedaj zagovarjajo to, kljub temu da vemo, da so si nekatera vodstva izplačevala enormne zneske, pa vendarle bi to lahko obrtniki znotraj hiše na nek način uredili, ne pa, da zaradi tega ubijemo inštitucijo, ki je desetletje bila nek steber obrtništva. In z obrtniki se ne gre igrati. Preveč jih potrebujemo in preveč jih bomo še potrebovali. Zato Socialni demokrati podpiramo te štiri amandmaje. Mislimo, da je potrebno, da se obvezno članstvo obdrži, zato je tudi naš drugi amandma usklajen z obrtno zbornico, z vodstvom obrtne zbornice, kjer se članarina na nek način znižuje za 30 %. In verjamem, da to tudi če bo ostalo to obvezno članstvo, ne bo vplivalo na konkurenčnost obrti. Seveda pa demokracija je zato, parlament je zato, da se izglasuje. Jaz iz tega ne bom delal ne vem kakšnih političnih zgodb in tudi ne pričakujem od vas, da boste zaradi tega novi koaliciji, ki bo nastala in verjamem, da bo na nek način dobro vladala v naslednjem letu, znala težje naloge spraviti skozi parlament. Smo pač na tej strani razdeljeni in jaz ne bi dajal tako velikih političnih not, kot jih nekateri želite dajati, zaradi tega zakona. Socialni zakoni bomo podprli amandma. Če amandmaji ne bodo podprti, ne bomo podprli zakona. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Ivan Vogrin.
Hvala lepa, gospa predsedujoča. Spoštovane kolegice in kolegi! Menim, da je prav, da se spomnimo pravzaprav, zakaj je sploh prišlo do postopka spremembe zakona. Iz dveh razlogov. Prvič zato, ker so obrtniki trdili ali pa ugotovili, da so članarine previsoke in predvsem nepravično razporejene. Drugi pomemben razlog je bil pa ta, da so si vodstva obrtnih zbornic izplačevala nesramno visoke nagrade, tudi 100 tisoč evrov. Sedaj pridemo do osnovnega problema, ki ne obstaja samo v Sloveniji. Če ste vi sledili dogajanjem v Evropski uniji oziroma v Švici, Švica je celo sprejela zakonodajo, ki jo bo najbrž prevzela Evropska unija, da bo upravam podjetij omejila zakonsko pravico do visokih nagrad in tako dalje. To pomeni, da je tudi Švica kot svetilnik Evrope spoznala, da vse, kar je zakonito, še ni pravično. Mi imamo veliko stvari urejenih zakonito, eno svetlobno leto pa za pravičnostjo. Kako si razlagamo pravično ureditev? Da imamo v javnem sektorju 600, 700 evrov neto plačo, drugi imajo pa v deset tisočih. Kako si to razlagamo? Nekateri ljudje so lačni. Jaz sem že predlagal in upam, da bo nova koalicija to naredila, sprejetje zakona, kjer bo razlika med največjo in najmanjšo plačo 1:5. In tudi na tem področju zakonske ureditve Obrtno-podjetniške zbornice je parlament zatajil. Pravočasno bi moral sprejeti ukrepe, ki bi onemogočali takšno zlorabo. To je osnovni problem in seveda se bo treba te zadeve lotiti malce drugače. Osebno pa menim, da so nekatere rešitve v obstoječem zakonu izrazito slabe. Bom natančno navedel, kaj menim. Gledati moram na uro, ker jaz sem vedno omejen – s časom mislim. Prekomerna deregulacija poklicev. Švica je nedavno sprejela tako imenovane vstopne pregrade. To ima vsaka država. Mi pa spuščamo na ta mali slovenski trg brez vsakih vstopnih pregrad vse počez. To ni pravilno. To seveda ne pomeni, da moramo mi omejevati konkurenco. Poglejmo Avstrijo. Tudi Avstrija je to naredila. Mi pa v Slovenijo spuščamo vse, kar pomeni, da škodujemo slovenskemu gospodarstvu in slovenski državi. To bi moralo biti urejeno po vzoru Švice, Avstrije, Nemčije, Luksemburga, Nizozemske, Francije in tako dalje. Vse te države imajo to narejeno drugače. Ampak Slovenci smo vedno bolj papeški od papeža. Ker trenutno papeža ni, bi bilo dobro, da bi začeli namesto bistroumnih nesmislov sprejemati smiselno dobro zakonodajo, ki bo na dolgi rok omogočala preživetje vsem nam: obrtnikom, da bodo lahko delali in da bodo imeli enake pogoje kot v Avstriji in Šivci, ne da so sedaj v slabšem položaju, državi, ki bo imela obrtnike, ki bodo plačevali davke, in nam državljanom, da bomo v takšni državi lahko živeli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Kristina Valenčič, potem bo imel besedo gospod minister, potem pa odpremo naslednji krog prijav.
Hvala za besedo. Lep pozdrav tudi z moje strani! Že kolegica Katarina je v svoji predstavitvi stališč oziroma razpravi omenila, da se je Državljanska lista že v svojem volilnem programu zavzela za ukinitev obveznega članstva, in to v vseh zbornicah in vseh združenjih. Tudi sama zagovarjam zasebnopravni torej prostovoljni model zbornic, saj sem prepričana, da na ta način onemogočimo monopolno zastopanje posameznih interesnih skupin v razmerju do države. Iz tega razloga predlaganih amandmajev danes ne morem podpreti. Razumem pomisleke Obrtno-podjetniške zbornice, ki so bili predstavljeni med obravnavo te novele. Vendar vsi ti pomisleki izhajajo iz dejstva, da država na področju nadzora in poslovnega okolja ni naredila dovolj oziroma ni vzpostavila potrebnih mehanizmov, ki bi obrtnikom omogočili konkurenčno sodelovanje na trgu. Težava torej ni v obveznem članstvu. Nekako logično je, da pri sprejemanju zakonodaje prisluhnemo predvsem tistim, katerim so zakoni namenjeni. Toda kdo so v tem primeru to? Članstvo ali vodstvo zbornice? Obrtniki so na referendumu izrazili svoje stališče, so za prostovoljni model. Očitno je vodstvo podcenilo sam institut referenduma, članstvo pa ocenilo, da je zbornica delovala premalo z korist obrtnikom. Vodstvo je svoje račune že položilo in prepričana sem, da novo vodstvo te napake ne bo ponovilo in bo uspelo z ustreznimi notranjimi ukrepi prepričati svoje članstvo, da so tukaj zato, da v prvi vrsti služijo obrtnikom. Kot rečeno, glede na to, da so bili na drugi obravnavi na matičnem delovnem telesu sprejeti ustrezni amandmaji, ki so bili usklajeni z obrtno zbornico, naj samo spomnim na odprta vprašanja v zvezi s statusno obliko in s prenosom premoženja iz območnih obrtnih zbornic, samo definicijo obrti, regulacijo poklicev in dejavnosti. V vseh teh segmentih smo šli naproti obrtni zbornici, zato me današnji amandmaji presenečajo, ker gredo ravno v nasprotno smer od osnovnega cilja te novele. Sama sem prepričana, da slovenski obrtniki potrebujejo čvrsto in močno organizacijo, ki pa mora temeljiti na prostovoljnem članstvu in bo zasledovala cilje in varovala interese obrtnikov. Obrtniki so povedali zadnjo besedo in prav je, da jo spoštujemo. Organiziranost in reprezentativnost naj bo sedaj v njihovih rokah in ne v naših političnih. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Radovan Žerjav. Minister, izvolite.
Hvala lepa. Nekaj je zagotovo k temu vsemu treba še dodati. Zakaj sprememba tega zakona? Treba se je spomniti, da je bivše vodstvo Obrtno-podjetniške zbornice po tistem, ko so prebrali dikcijo v koalicijski pogodbi, želelo na nek način skrivaj, zelo skrito članom te zbornice, speljati referendum in priti do ugodnega rezultata, da bi članstvo v Obrtno-podjetniški zbornici ostalo obvezno. Referendum se je zgodil, ne da bi kdorkoli v ta referendum silil. Niti minister niti ministrstvo niti kdorkoli iz Vlade ni vodstvo Obrtno-podjetniške zbornice silil v to, da so opravili ta referendum. Tudi meni osebno ta zgodba ni bila prioritetna. Praktično so jo izsilili v Obrtno-podjetniški zbornici sami, ki so se odločili za referendum. Torej izvirni greh tokrat ni na politiki, ni na vladi, ampak je izvirni greh v obrtni zbornici sami, znotraj, predvsem pa na bivšem vodstvu Obrtno-podjetniške zbornice. To je vendarle danes treba tukaj zelo jasno povedati. Ampak kljub temu smo vložili ogromno napora, ogromno časa je bilo vloženega v to, da se na vseh segmentih tega zakona, v vseh spremembah, ki so znotraj tega zakona, uskladimo z Obrtno-podjetniško zbornico, ker nikomur ni bil namen, da se ta zbornica razgradi, razformira ali kakorkoli ukine. Vsem je interes, da zbornica ostane, da ohrani pristojnosti, ki jih ima, ob detajlu, ki pa je zelo pomemben, torej neobveznega članstva. Seveda je vodstvo znotraj teh pogajanj, in prejšnje in sedanje, poskušalo vedno znova z lobiranjem doseči to, da do spremembe obveznega članstva v neobvezno članstvo ne bi prišlo. Jaz mislim, da smo tokrat res storili veliko za to, da smo se uskladili, da smo našli prave rešitve, tudi kar se tiče regulacije ali pa, če hočete, deregulacije poklicev, kjer smo, mimogrede, v Sloveniji na nivoju Avstrije, Nemčije in daleč stran od Nizozemske, da je tokrat priložnost, da to politika stori. Če tega ne bo storila, potem bo ostalo tako, kot je. In prepričan sem, da bistveno boljšo rešitev, bistveno bolj naklonjeno rešitev za Obrtno-podjetniško zbornico, ob upoštevanju neobveznega članstva, preprosto težko najdemo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Vidim še željo po razpravi, zato odpiram prijavo za razpravo. Razpravljamo o vloženih amandmajih k 14., 19. in 34.a členu. Prijavljenih je 9 razpravljavcev, prva ima besedo gospa Marija Plevčak.
Hvala za besedo. Vsem prav prisrčen pozdrav! Moram povedati, da sem se že oglašala v razpravah ob sprejemanju Obrtnega zakona in na podlagi tega, da sem bila tudi sama samostojna podjetnica, vem, kako te stvari delujejo. Mislim, da je največ škode obrtnikom napravilo vodstvo Obrtno-podjetniške zbornice na nivoju države oziroma Republike Slovenije, kajti območne obrtne zbornice delujejo zelo dobro. Nastale so na pobudo obrtnikov, ni bila ustanoviteljica država. In po določenih letih se je nekako sforsiralo, da se na nivoju države ustanovi obrtna zbornica, ki naj bi vodila nižje zbornice po naši državi. Referendum, ki je bil izveden, je bil nedodelan, s tem se strinjam, ker so šli na referendum samo tisti obrtniki, ki se niso strinjali s članarino. Zato je tudi odstotek obrtnikov, ki so se udeležili tega referenduma, minimalen. Iz lastnih izkušenj lahko povem, da zbornice dobro delujejo, da so obrtnikom na terenu v pomoč, da pa od vodstva, se pravi, od vrha zbornice te zbornice nimajo veliko pomoči. In se ne morem strinjati s tem, da zbornice na nivoju območnih obrtnih zbornic ne bi dobivale nikakršnih sredstev, da bi se morale same vzdrževati, saj moramo vedeti, da so tudi nepremičnine, ki jih zbornice imajo, bile zgrajene s sredstvi obrtnikov, tistih, ki so na tem področju delali. In to je velika krivica do vseh obrtnikov, ki so vlagali v te poslovne objekte, zda paj bi se to nekako verjetno razdelilo, vprašanje, komu v roke. Verjamem pa, da nekatere zbornice ne bodo mogle obstati in se bodo razformirale, še posebej, če ne bodo pravočasno sprejele ukrepov, da bodo svoje usluge začele zaračunavati. Sedaj so bile usluge brezplačne. Zbornica je delala program "Vem-veš" brezplačno, in to v enem dnevu, zato ni treba vsega kritizirati. In mislim, da bi obrti morali dati večji poudarek. To je moj prispevek k temu. Pri glasovanju o tem predlogu zakona se bom vzdržala ali pa bom glasovala proti, ker ga ne morem podpreti. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Srečko Meh.
Gospe in gospodje! Se pravi, da danes govorimo o tem, da so bile nagrade prevelike, in je to nek naš argument. To je deviacija, ki jo morajo odpraviti znotraj samega sistema. In so jo odpravili. Ne sme to pretehtati vsega ostalega, kar se, recimo, dobro opravlja znotraj obrtnih zbornic. Prav tako se mi zdi, da je to, o čemer je govoril gospod Vogrin, izjemno pomembno. Ali smo dovolj zaščitili naše obrtnike, ali smo s to zakonodajo naredili vse tisto, kar je bilo prav, da bodo naši obrtniki imeli znotraj državnega prostora takšno konkurenco, kot jo imajo druge države in ali so v enakem položaju? Če tega nismo naredili, bomo imeli težave, bodo imeli težave obrtniki. Poglejte, obrtniki so eden od socialnih partnerjev. Kdo pa bo zagovarjal stališča obrtnikov, če ne obrtna zbornica, če ji ne bomo zagotovili primernega pogoja, da lahko dela – to pa je tudi obvezno članstvo. In zaradi tega je izjemno pomembno, da danes ne govorimo kar tako, da vse zbornice morajo imeti neobvezno članstvo. Če bi danes vprašali, to sem enkrat tukaj že povedal, ljudi, prebivalke in prebivalce države Slovenije, ali želijo plačevati davke na referendumu, povem vam, kakšen bi bil rezultat. To smo vprašali obrtnike. Strinjam pa se, da je bilo to nepotrebno. Pravzaprav bi morali zagotoviti, da lahko organi obrtne zbornice delajo tisto, za kar so bili ustanovljeni: da zagovarjajo obrtnike, da jim zagotavljajo tisto pomoč, ki jo potrebujejo.Tudi sam se pridružujem mnenju gospe Plevčakove, da obrtna zbornica, na področju, kjer sem sam dolga leta aktivno deloval, je odlično opravljala svoje naloge. Zaradi tega se mi zdi, da je obvezno članstvo eden od pogojev. Ko bomo rekli, da zdravstvena zbornica ne more imeti obveznega članstva, moramo zagotoviti tistega, kdo bo opravljal njeno delo. Potem kmetijska zbornica, se pravi, da nismo vse zbornice postavili v enak položaj. Nas pa so predstavniki Gospodarske zbornice opozarjali, da neobvezno članstvo pomeni veliko več težav pri normalnem delovanju za članstvo v Gospodarski zbornici in s tem tudi v Obrtno-podjetniški zbornici. Pa naj še to rečem. Poglejte, danes imamo domačo dejavnost umetne in domače obrti zelo dobro urejeno. Se pravi, imamo vrhunsko domačo in umetno obrt tudi zato, ker jo Obrtno-podjetniška zbornica zelo intenzivno dobro ureja. In to bi bilo prav, da urejamo tudi naprej in tudi pomeni, da se ta članarina zmanjša. Jaz mislim, da se večina obrtnikov zaveda, kaj potrebuje od obrtne zbornice in da lahko to tudi dobi. Naše pa je, da zagotavljamo prave pogoje, prave temelje na katerih bodo obrtniki lahko tudi naprej uspešno delali. Če tega ne bomo naredili, bomo imeli zato slabši položaj oziroma slabše rezultate, kot bi jih sicer imeli. Jaz mislim, da je amandma k 14. členu primeren in prav tako tudi k 19. členu, zato predlagam, da te amandmaje podpremo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Jožef Horvat ima besedo.
Najlepša hvala, gospa podpredsednica. Spoštovane kolegice in kolegi, spoštovani gospod minister s sodelavci! Mi smo v naš politični program Nove Slovenije zapisali, da si prizadevamo za prostovoljno članstvo v Gospodarski zbornici, v Obrtno-podjetniški zbornici, Kmetijsko-gozdarski zbornici in tako naprej. V tem smislu smo pristopili h koalicijski pogodbi, ki ta trenutek ne velja več, velja le takrat, ko se je ta zakon začel obravnavati. Jaz spoštujem različna politična načela različnih političnih grupacij v tej državi in verjamem, da so kolegi Socialni demokrati vložili veliko napora, da so sestavili te amandmaje, najbrž pa bodo tudi razumeli, da jih Poslanska skupina Nove Slovenije ne more podpreti. Mi seveda vsak dan ne moremo spreminjati in ne spreminjamo svojih stališč, zato ostajamo zvesti svojim načelom, ki smo jih imeli ves čas parlamentarne procedure tega obrtnega zakona. Seveda je treba obrtnike poslušati, obrt v Sloveniji ni politična, čeprav je sprejemanje zakonov eminentni politični akt. Ampak ko poslušamo obrtnike, mislim, da ne smemo poslušati samo vrha piramide v njihovi strukturi, ampak da je predvsem pomembno prisluhniti temelju te piramide, se pravi fundamentu. To so obrtniki, člani zbornice, obrtniki na terenu. Žal je tako, da je obrtnik v Lendavi recimo zelo daleč do vrha piramide Obrtno-podjetniške zbornice, ki je v Ljubljani. In ta vrh piramide, ki je v Ljubljani, je tudi zelo daleč od tistega lendavskega obrtnika. Tudi mi v naši poslanski skupini smo z rešpektom obravnavali interni referendum znotraj Obrtno-podjetniške zbornice in smo ga jemali kot regularnega. Ko govorimo o obrtništvu, se zavedamo dejstva, da sta obrtništvo in malo podjetništvo pravzaprav nosilca gospodarskega razvoja in sta ključnega pomena za povečanje števila delovnih mest. Mislim, da je to dejstvo in da tega ne smemo zanemariti. Če zdaj pogledam presečno množico izjav slovenskih obrtnikov ob res relativno dolgem času sprejemanja obrtnega zakona, potem ugotovim, da obrtniki jasno artikulirajo svojo namero, da se bodo borili za spodbujevalne ukrepe, ki bodo zagotavljali nadaljnji razvoj obrtništva in podjetništva in bolj konkurenčnega gospodarstva tudi v prihodnje, saj si slovenski obrtniki zaslužijo dobre pogoje za normalno delovanje. Mi smo v tem letu veliko teh ukrepov, veliko teh spodbujevalnih paketov sprejeli, ki imajo, če seveda želimo realno gledati, svoje učinke in jih bodo tudi v prihodnje, sem prepričan, imeli. Mi si prizadevamo in želimo ustvariti okolje, da bi mladi svojo prvo zaposlitev našli tudi v obrti. Si predstavljate, kolegice in kolegi, da mladega obrtnika na začetku njegove podjetniške poti obremenite ali finančno udarite, pa tudi če gre samo za 8 ali 15 ali 20 evrov mesečno, ob tem pa da to niso edini stroški, je še veliko drugih. Tisti, ki ste začeli kdaj svojo podjetniško pot, veste, koliko položnic prihaja na samem začetku, ko še niti enega evra niste ustvarili. In to gotovo ni dobra spodbuda za razvoj podjetništva in neka motivacija, da bi se tudi mladi odločili za samostojno podjetniško pot. Mi se tudi, žal, ne moremo primerjati, kar zadeva sfero obrti s sosedi Avstrijci ali z Nemci. Mi vemo, kakšen družbeni in politični razvoj smo imeli mi v zadnjih nekaj desetletjih, kakšnega so imeli oni. Tam je ta obrtniška in podjetniška kultura bistveno drugačna. Lahko pa se marsičesa pri njih naučimo, tistega, kar je dobrega. In če vprašate obrtnika, ali je v daljšem opazovanem časovnem obdobju dobil v obliki kakršnihkoli storitev od Obrtno-podjetniške zbornice povrnjeno svojo obvezno plačano članarino, je odgovor ne. Gre torej za nepravičen sistem, obrtniki nekaj plačujejo, za to pa ne dobijo nič. Verjamem in spoštujem reprezentativno vlogo vsake zbornice, tudi Obrtno-podjetniške zbornice, in skozi to reprezentativno funkcijo praktično vsak obrtnik nekaj ima. Če pa bo želel kakšno posebno storitev, bo pa gotovo obrtnik to tudi naročil, bo pogodba, bo faktura in bo tudi plačilo. Ves čas, ko smo sprejemali in obravnavali obrtni zakon v parlamentu, torej na odboru in tudi v fazi koalicijskega usklajevanja, sem večkrat bil pozoren na to, da se morda ni kaj poslabšal položaj domače in umetnostne obrti. Dobil sem zagotovilo, da se ta položaj domače in umetnostne obrti ni poslabšal, zato zakonu, ki smo ga pripeljali do te faze, seveda brez amandmajev Socialnih demokratov, najavljam podporo v svojem imenu in seveda tudi v imenu Poslanske skupine Nove Slovenije. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Branko Ficko.
Lep pozdrav vsem skupaj. Osnovni namen za spremembo zakona je bilo uveljaviti voljo oziroma pravico obrtnikov glede prostovoljnega članstva. Vprašanje je, če so vsi obrtniki res izrazili svojo voljo ali pa je to bila samo volja ali pa celo bi rekel izsilitev vodstva. Lahko je tudi to izvorni greh. Seveda je to voljo treba spoštovati ali pa obrtnike še enkrat vprašati – seveda na pravilen, transparenten način. Mogoče so si premislili. Občutek imam, da je tudi predlog amandmajev interes ozkih interesov, zopet smo pri vodstvu, pa ne območnih obrtnih zbornic, ampak nekaterega drugega vodstva, okoli obveznega članstva, nižjih članarin, definicije obrti in tako naprej. In zopet imamo probleme vodstva. Sprašujem se, ali je komunikacija vodstva z območnimi zbornicami, ki so jih tudi ustanovile. pravilna, transparentna in seveda v interesu samih obrtnikov. Še enkrat ponavljam, mogoče ponovno organizirajmo posvete z obrtniki, vprašajmo jih po njihovih željah, interesih. Enkrat smo že imeli slabo izkušnjo, seveda do takrat bi bilo treba zakon umakniti iz razprave. V Pozitivni Sloveniji smo sicer v prejšnjih obravnavah glasovali proti. Zakaj? Zato, ker zakon ni bil usklajen ne z obrtniki, predvsem z obrtniki na terenu, tudi ne z interesi države in ne bi želeli, da dobimo dejansko ene vrste hibrid med javnim in zasebnim. Zato predlagam ponovno premislek. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Roman Žveglič ima besedo.
Hvala za besedo, spoštovana podpredsednica. Minister z ekipo, cenjene kolegice, spoštovani kolegi, dober dan vsem skupaj! Predlog amandmajev, ki jih je vložila Poslanska skupina Socialnih demokratov, v bistvu zakon postavlja na glavo. Seveda to ni zakon o tem ali onem vodstvu obrtne zbornice, ampak to je seveda obrtni zakon, ki sledi tistemu cilju, to je izidu na posvetovalnem obrtniškem referendumu. Obrtniki so se sicer z vodstvom, prejšnjim vodstvom Obrtne zbornice, uskladili na posvetovalnem referendumu, kjer se je vodstvo Obrtne zbornice samo sebe ustrelilo v koleno. Jaz kot poslanec bom in moram spoštovati inštitucije pravne države, to pomeni tudi voljo obrtnikov, izrečeno na obrtnem referendumu. Ugled obrtnikov ne bo odvisen od tega ali onega zakona, pa niti ne od vodstva obrtne zbornice, ampak predvsem od njihove kakovostne storitve in tudi cenovno odvisne storitve, ki jo bodo upravljali. Danes poslušamo, da je večina obrtnikov za obvezno članstvo, potem se mi tukaj pogovarjamo in prepiramo o predlanskem snegu. Če je večina obrtnikov za obvezno članstvo, potem seveda ne bo izstopila, tako kot je zakon omogočil tega pol leta, ostala bo organizirana v obrtni zbornici, na skupščini bodo vsako leto določili višino članarine, plačali to članarino in se aktivno udejanjilo v delovanje zbornice. Čisto enostavno. Če pa ne bo tako, bo pa novo vodstvo moralo prilagoditi svoje delovanje temu, da bo pritegnilo obrtnike v članstvo in plačevanju članarine ali določenih drugih storitev, ki jih ima obrtna zbornica od javnih pooblastil. V teh amandmajih je določena tudi višina članarine obrtne zbornice, ki pa ni tako majhna, kakor nas predlagatelj amandmajev, Poslanska skupina Socialnih demokratov, poskuša prepričati, da so to minorni zneski. Ni res. Za 20, 25 evrov na mesec, ko damo leto skozi, je to eno ali dvomesečno plačilo prispevkov za pokojninsko in zdravstveno zavarovanje za zaposlenega, ki ga ima obrtnik. In to ni nizka članarina, kajti te članarine, ki so tukaj napisane, so mesečne članarine. Samo zaradi primerjave o eni drugi zbornici, ki ima tudi obvezno članarino, pa je po mojem mnenju ne bi smela imeti, je najnižja letna članarina 8 evrov in povprečna letna članarina malo več kot 15 evrov. Jaz sam osebno teh amandmajev ne bom podprl, ker skozi zadnja vrata postavljajo zakon na glavo. Res je, da smo ta zakon, po domače povedano, pacali od avgusta in se je vmes zamenjalo vodstvo, pa bo sedaj to problem in to problem. Zadeva je jasna. Če bo obrtna zbornica ščitila interese obrtnikov, se bodo obrtniki tudi včlanili, bodo aktivno sodelovali pri programu in delu obrtne zbornice in plačevali članarino. Verjetno za take deviacije, kot smo prej slišali, o več 100 tisoč evrih nagrad, pa po vseh verjetnosti ne. Hvala.
Hvala lepa. Janja Napast ima besedo.
Hvala lepa za besedo. Lepo pozdravljeni vsi skupaj! Jaz sem prebrala pred kratkim eden rek: " Država umre, ko ni več kmetov in obrtnikov." Upam, da mi nimamo takšnega črnega scenarija, ampak v tej situaciji lahko vidimo, kako sloni odgovornost na vsakem posamezniku. Amandmaj ne bom podprla, ker je Slovenska demokratska stranka napovedala, da bo sledila strokovni odločitvi Obrtno-podjetniške zbornice Slovenije, pa naj gre to vodstvu ali pa njenim članom. Ampak če je razlog, da so sami člani izglasovali prostovoljno članstvo, ob dejstvu, da se je referenduma udeležilo le petino članov, naslavljam tukaj odgovornost izključno na obrtnike same oziroma njihove člane in zato bom sledila njihovi odločitvi in amandmaja ne bom podprla. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Gašpar Gašpar Mišič ima besedo.
Spoštovani! Paradoks je ravno v tem, da je bil zakon vložen zaradi referendumske volje obrtnic in obrtnikov o odpravi obveznega članstva. In danes, ko je zakon v drugi obravnavi, z amandmajem vračamo dejansko stanje nazaj oziroma se približujemo obstoječemu zakonu, kar se mi zdi nekako po šestih mesecih usklajevanja in dogovarjanja malo, da ne rečem čudno, da ne uporabim kakšnega drugega izraza. Sprejetje zakona bo omogočilo, tudi tega zakona, ki je predlagan, bojim se, razpad obrtnozborničnega sistema na več majhnih zbornic, ker ni tako domišljen, kot bi moral biti. Dobili smo toliko različnih mnenj iz različnih območnih obrtnih zbornic tudi na to končno različico tega zakona brez amandmajev, ki so danes vloženi. Obrtnice in obrtniki nam predlagajo, da naj zavrnemo ta zakon in pripravimo nov zakon, ki bo dejansko omogočil, da se pripravimo bolje. Četudi bomo šli na prostovoljno članstvo, tako kot se meni tudi zdi normalno, je prav, da smo bolje pripravljeni. Zaščita obrtnic in obrtnikov mora obstati, ne glede na to, da se je zaradi pohlepa posameznih vodstev v preteklosti pokazalo, da nekaj ni v redu. Izplačevanje, ne nagrade, kot nekateri pravite, izplačevanje osebnih dohodkov visokega vodstva obrtne zbornice v preteklosti je bilo nesprejemljivo in nedopustno. Nihče se za to danes se ne počuti osramočenega, celo več, ponosno nas gledajo, vzeli so si denar, namesto da bi se dejansko ta denar vračal nazaj v obliki vzajemnosti obrtnicam in obrtnikom. Iz ene druge območne obrtne zbornice so zapisali sledeče: "Javna podoba obrtništva je zelo slaba. Z anomalijami, ki jih ne znamo, nočemo, si zatiskamo oči pred njimi, si le-to samo poslabšujemo. Obrtnik posameznik je v sistemu družbenega odločanja zelo pasiven, kar se je tudi pokazalo na referendumu, se drži po strani, in dostikrat je kot sogovornik nezaželen." Zakaj le? Zakaj za obrtnike pripravljajo in pišejo zakone tisti, ki na terenu ne poznajo dejanskih, da ne rečem, problemov ali pa celo obrtnic in obrtnikov. Jaz imam praktičen primer, ko se je zaradi plačila minimalne članarine neki čistilki zgodil dopis z davčne uprave, izterjava, in gospodična čistilka je seveda vrnila obrt, ker ni mogla plačevati. Nekaj evrov tukaj, nekaj evrov tam, nekaj evrov nekje drugje in se nabere, da za tisto, kar prisluži, 500, 600, 700 evrov na mesec, mora dati polovico za razne prispevke. Morda se nekomu ne zdi visoka članarina 8 evrov na mesec, ampak 8 evrov tam, 5 evrov tam in tako naprej, pa pridemo na nekaj 100 evrov. Jaz bi podprl takšen sistem, kjer bi članarina bila za tiste, ki imajo minimalne prejemke, nikakršna, se pravi so brez članarine, takrat bi lahko dejansko enakovredno zastopali vse. Tu piše v enem dopisu, ki sem ga tudi dobil, nekaj o enakovrednosti pri koristih in bremenih. Načeli reprezentativnosti in enakopravnosti tudi pomenita, da so vsi člani enakopravno udeleženi pri koristih in bremenih delovanja zbornice. Ne bi bilo sprejemljivo, da bi bili tudi nečlani deležni koristi, ki jih nudi zbornica posredno tudi njim, s tem da razvija storitve v interesu gospodarstva kot celote. Tudi v Ustavi Republike Slovenije je zapisano, da smo dolžni zagotoviti normalne pogoje, da imajo ljudje delo in posledično se lahko razume tudi pravično in pošteno plačilo za opravljeno delo. Obrtna zbornica mora, hoče ali noče, delati za dobro vseh svojih obrtnic in obrtnikov, članstva, vendar to članstvo je bilo v preteklosti razočarano. In ker je bilo razočarano, ga ne razočarajmo tudi danes, ko bomo sprejeli nek zakon, ki spet ni usklajen z njihovo voljo in z njihovimi potrebami na terenu. Dosegli bomo točno to, da bo obrtna zbornica razpadla. Včeraj sem dobil informacijo, da po nekaterih območnih obrtnih zbornicah že prenašajo premoženje na ne vem kakšna društva in podobno. Nekatere celo najbolj skrbi, kaj se bo zgodilo s premoženjem, z objekti in ostalim. Enega navadnega obrtnika, obrtnika, strojnika, čistilko, kogarkoli že, peka, ne zanima, kaj bo s tistimi objekti. Zanima ga, kaj bo jutri imel in kaj mu danes zagotavlja ta država in kaj mu zagotavlja ta zbornični sistem. Ne zagotavlja mu tistega, kar bi mu moral zagotavljati. Če bi mu zagotavljal in če ne bi bilo pohlepa v tej državi, bi bilo vse drugače. Očitno je tako, da nadzor je bil vedno preslab, sedaj, ko pa nekomu gori pod nogami, hoče na vsak način preprečiti in obdržati obstoječe stanje. Zagotovo obstoječe stanje ni dobro, zagotovo potrebujemo spremembe. Ampak te spremembe morajo biti usklajene z bazo. Baza pa ni vodstvo – niti sedanje niti preteklo – obrtne zbornice. Ampak treba je zbrati nakup vseh 62 mnenj območnih obrtnih zbornic in vseh 62 mnenj upoštevati in takrat presejati in dobiti čistopis zakona. Zato jaz osebno ne bom podprl ne amandmajev in ne bom podprl ne zakona in ne bom se ne vzdržal, ampak bom glasoval dejansko proti, ker si želim, da bi izpisali nov zakon, ki bi dejansko zadovoljil vse potrebe obrtnic in obrtnikov Republike Slovenije. Hvala.
Hvala lepa. Za besedo je prosil mag. Radovan Žerjav. Izvolite.
Moram intervenirati ravno na to, kar je bilo rečeno, da zakon ni usklajen. To ni res. Zakon je bil usklajen s predsednikom Obrtno-podjetniške zbornice na dan obravnave zakona na Vladi. Eno uro pred obravnavo zakona na Vladi sem ga poklical in takrat je bilo govora o prehodnem obdobju. Zakonu je bil predlagano 3-mesečno prehodno obdobje, dogovorila sva se za 6-mesečno prehodno obdobje in predsednik Obrtno-podjetniške zbornice je obljubil v telefonskem pogovoru, da bo Obrtno-podjetniška zbornica zakon v javnosti podprla. To se seveda ni zgodilo. Dobili so 6-mesečno prehodno obdobje. Po tisti obravnavi zakona na Vladi, vi veste, kaj se je dogajalo v Državnem zboru. Še marsikaj se je spremenilo na bolje, v prid Obrtno-podjetniške zbornice. In če kdo misli, da se lahko ministrstvo ali katerikoli minister pogaja za spisanje enega zakona z 61 območnimi zbornicami, jaz mu želim vso srečo. Jaz sem se pogovarjal z dvema, tremi, štirimi in vsaka je imela svoj pogled na zgodbo. Vsaka je imela svoje interese, imela svoje predloge. Vam povem, da to ni mogoče. Potrebuje pa ta Obrtno- podjetniška zbornica eno resno in kredibilno vodstvo, ker tudi zato je ustanovljena, da se lahko Vlada z njimi sploh pogovarja. In jaz sem razumel, če se pogovarjamo z vodstvom Obrtno-podjetniške zbornice, da ima to vodstvo znotraj svojega članstva neko podporo in da komunikacija znotraj te velike zbornice poteka na način, da so člani in vsi, ki to piramido sestavljajo, seznanjeni s tem, kaj se pogajamo. Na koncu sem seveda ugotovil, da ni tako. Ampak zato ni krivo ministrstvo, ni kriv minister, bili ste pa itak sami tudi priča v državnozborski proceduri, kaj se je dogajalo. Zdaj sami potrjujete, da ste dobivali pisma takšna in drugačna. Seveda, koliko območnih zbornic toliko interesov. Če pa želimo zadevo urediti, da bo to po nekih pravilih za vse enako, pa je nekaj treba napisati na papir. Jaz verjamem, da kateri od območnih zbornic, ki ima drugačen interes, to ne paše. Razumel pa sem, ponavljam še enkrat, glede na to, da smo se dogovorili z vodstvom Obrtno-podjetniške zbornice, da je zadeva usklajena. Zato smo tudi prišli na Vlado, zato smo prišli v Državni zbor. Saj sicer ne bi prišli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Tomaž Lisec.
Hvala, spoštovana podpredsednica. Minister z ekipo, kolegi, kolegice! Glede na zadnje izvajanje ministra bom skušal biti čim bolj kratek, ker se mi zdi, da je minister zajel vso bistvo. Bili so usklajeni z vodstvom Obrtno-podjetniške zbornice Slovenije, a si je to vodstvo premislilo, tako kot je marsikatera zgodba v Sloveniji. Ko sem prebiral koalicijsko pogodbo in sem se seznanil s tem, da se v koalicijsko pogodbo zapiše, da tam, kjer se bodo zbornice odločile za prostovoljno članstvo, se jim bo tudi prisluhnilo, sem rekel, prav, pa naj bo, čeprav sam bi bil bolj liberalen, si bom upal tako reči, in sam bi podprl vsepovsod prostovoljno članstvo, ne glede na to, o kateri zbornici govorimo. Ko bo enkrat resnično ena liberalna vlada, bo verjetno imela kar dovolj dela, da bo tudi v vseh zbornicah naredila red. Ampak sam mislim, da si je obrtna zbornica sama zabila avtogol, ko je kmalu po sprejetju nove koalicijske pogodbe hitela z referendumom. Verjetno je bil njen namen, da se čim manj obrtnikov sploh seznani s tem referendumom, da bodo prišli na referendum tisti člani, ki podpirajo obvezno članstvo, kajti verjetno tisti, ki podpirajo obvezno članstvo, marsikdo izmed njih ima verjetno neke, ne bom rekel privilegije, ampak neke ugodnosti, ki jih to članstvo prinaša. Ampak kot sem že rekel, zabili so si avtogol. Tudi do mene je prišlo kar nekaj obrtnikov, ki so bili zgroženi, kakšna pisma dobivajo tako s strani vodstva Obrtno-podjetniške zbornice Slovenije kot tudi od vodstev posameznih območnih obrtnih zbornic, kjer je bila v bistvu ta vsebina teh letakov bolj podobna nekemu političnemu pamfletu kot pa neki resni vsebinski razpravi, zakaj ohraniti obvezno članstvo oziroma kakšne so možnosti oziroma nadaljnji poteki razvoja obrtne zbornice, če pristanemo na prostovoljno članstvo. Jaz moram reči, da so znani rezultati referenduma, jaz se ne bom spuščal v referendumsko udeležbo, pri marsikaterem referendumu v državi je bila zelo nizka, ampak zakoni so takšni, da večina obvlada. Tukaj je bila dvotretjinska večina in še več proti obveznemu članstvu, tako da vsi tisti, ki debatirajo o tem, kako so kar na enkrat vsi obrtniki za obvezno članstvo, referendum je bil, rezultati so znani. Poleg tega pa danes govorimo o ukinitvi obveznega članstva, ne pa o ukinitvi obrtne zbornice, kot bi imel morda kdo občutek ob tem, ko posluša te naše razprave. Sam mislim, da zbornica, v tem primeru obrtna, pa verjetno velja tudi za druge zbornice, če bo delala dobro, če bo delala v prid svojih članov, bodo imeli vsi tisti, ki se jih to zborništvo dotika, interes, da se tej zbornici pridružijo. Piše se leto 2013, mi pa še vedno govorimo o nekih obveznih članstvih. Ampak če nek posameznik ali pa neka združba ne vidi interesa, da sodeluje v neki zbornici, zakaj jo potem siliti. In tudi amandmaji Poslanske skupine SD, ko pavšalno določajo znesek obrtnika, ali je samozaposlen ali je pripadnik domače oziroma umetnostne obrti ali ima več zaposlenih, kar naj bi vplivalo na mesečni znesek. Kaj če nek obrtnik nima nič od tega? Še slabše. Kaj če nek obrtnik nima niti toliko, da zagotovi mesečne plače sebi ali svojim zaposlenim, potem pa bo plačeval obrtni zbornici mesečno članarino, od tega pa ne bo dobil nič. Če bo pa na drugi strani obrtna zbornica proaktivno delovala, bo delovala za svoje člane, bo verjetno imela tudi v nadaljevanju možnost, da vsi tisti, ki se bodo morda nekoč odločil za izstop iz te zbornice, da se ponovno včlanijo v to zbornico. Jaz sem se pogovarjal kar z nekimi gostinci in vsi so rekli, zakaj plačujemo obrtni zbornici nek mesečni pavšal, potem pa surovine, predvsem pijačo nabavljamo v diskontih, kjer so nižje cene, ko bi se lahko obrtna zbornica izpogajala z različnimi dobavitelji oziroma bi zmanjšala marže. Prav tako so mnoge frizerke rekle, zakaj se vodstvo obrtne zbornice ne dogovori s Sazasom, da bi zmanjšali prispevke za avtorske in sorodne pravice. Ampak ne, mi smo prepuščeni sami sebi, delamo od 8, 10, 12 ur na dan, potem pa na koncu pride neka obrtna zbornica in ti pošlje položnico, ker si član nečesa, kar ti sploh ne paše. Danes, ko je bilo vprašanje, ali obrtna zbornica obstane ali ne, za mene to sploh ni vprašanje. Meni je važno, da bodo obstali obrtniki in da bosta obstali domača in umetnostna obrt, zato teh predlaganih amandmajev ne bom podprl. Za zaključek. Strinjam se z ministrom, eno leto je, kar mencamo s tem obrtnim zakonom. Sam sem, potem ko smo opravili splošno razpravo, celo upal, da bo začel zakon veljati s 1. 1. 2013. Glede na to, kaj se je Obrtno-podjetniška zbornica izpogajala, 6-mesečni odloženi rok, ampak po drugi strani pa poslušamo vodstvo Obrtno-podjetniške zbornice, kako hitri so, kako fleksibilni so, bi lahko eden mesec po tistem, ko so vedeli, kakšni so rezultati referenduma, se že pripravili na to prostovoljno članstvo in tudi tako delovali. Sam osebno se zahvaljujem ministru, da je imel vseeno to modro roko, da je prisluhnil obrtni zbornici. Saj pravim, jaz sem upal, da bomo s 1. 1. 2013 začeli uporabljati ta zakon in ne verjetno s 1. 1. 2014 oziroma sejemo šest mesecev, potem pa še trije meseci in tukaj bo leto 2014. Amandmajev ne morem podpreti, z veseljem pa bom podprl nov obrtni zakon v obliki, kot je tudi predlagan. Hvala.
Hvala. Besedo ima gospod Franc Jurša.
Hvala lepa za besedo, gospa podpredsednica. Lep pozdrav ministru, sodelavcema ter kolegicam in kolegom. Na samem začetku naj povem, pa bom poskušal biti v razpravi zelo kratek. Želim povedati čisto osebno mnenje in svoje razmisleke. Na lokalni kot na regionalni ravni so me v preteklosti obrtniki večkrat povabili na pogovor okoli tega zakona. Seveda vedno in povsod je prišlo ključno vprašanje o obveznem oziroma neobveznem članstvu. Ravno tako sem sodeloval v razpravi v tej dvorani in prišel do zaključka, da se znotraj Obrtno-podjetniške Slovenije in Gospodarske zbornice Slovenije bije bitka za članstvo. To je bilo vidno in tudi možno izraženo, kdo bo kje in v kateri zbornici član ter s tem prinesel k večjemu proračunu. Nekateri ste uporabili različne izraze "avtogol", "strel v koleno", tudi sam bi si enega od teh izbral, ampak pustimo, podobno razmišljam kot tisti, ki ste to rekli, Obrtno-podjetniška zbornica je z nekim manevrom hotela izglasovati obvezno članstvo. Ni bilo govora o neobveznem članstvu. Seveda so se pa močno ušteli, ker na tem poizvedovalnem referendumu ali pa, če želite, anketi so mislili, da bodo prišli ljudje, ki bodo podprli obvezno članstvo. Zgodilo pa se je ravno obratno. Na to glasovanje so prišli tisti, ki so nasprotovali temu. Imamo okolja, tudi iz mojega lokalnega okolja, kjer so se v dveh obrtno-podjetniških zbornicah, tako v Ljutomeru kot v Ormožu, odločili, da podpirajo obvezno članstvo v Obrtno-podjetniški zbornici. Sedaj bom povedal svoje osebno mnenje, ampak to ne pomeni tudi, kako bom glasoval. Glede na to, da interese zbornice, pa bom sedaj nekaj povedal o Kmetijsko-gozdarski zbornici in Obrtniško-podjetniški zbornici, koristijo vsi tisti, ki so v njej člani oziroma ki niso. V tem primeru, ko sta obe zbornici imeli obvezno članstvo, so bili deležni dosežkov zbornice vsi. Ko pa enkrat ne bo več obveznega članstva znotraj Obrtno-podjetniške zbornice in tudi Kmetijsko-gozdarske zbornice, pa bodo eni financirali z redno članarino dejavnost zbornice, vsi skupaj pa bodo koristili dosežke te zbornice. Obrtno-podjetniška zbornica nima naloge, da bi izvajala neke skupne nakupe, če se obrtniki tako ne dogovorijo, ima pa neke posebne specifične naloge, ki jih izvaja. Pa tudi to je treba danes izpostaviti, da Obrtno-podjetniška zbornica ne dobiva od države sredstev, dobiva jih pa Kmetijsko-gozdarska zbornica, ampak zopet za specifične programe. Močno me je motila tista zadeva, ki je bila povezana z velikimi plačili odpravnin oziroma plačami, ki so jih imeli na Obrtno-podjetniški zbornici. Tu moram javno povedati, da sem spremljal tudi te zadeve, in moram reči, da so nekateri v Obrtno-podjetniški zbornici, tako imenovani sekretarji, tajniki obrtno-podjetniških zbornic imeli bistveno večje plače kot župani v tistih občinah. To so problemi, s katerimi so se obrtniki srečevali in zaradi tega velikokrat tudi pomislili, da to ni v redu. In ni bilo v redu. Če bi pristopi na tem področju bili drugačni, verjetno danes mi v Državnem zboru tega zakona ne bi obravnavali. Hvala lepa.
Hvala lepa. Ali morebiti želi še kdo razpravljati? Želi. Odpiram prijavo za razpravo. Še vedno smo pri amandmajih k 14., 19. in 34.a členu zakona. Ugotavljam, da so trije prijavljeni razpravljavci. Se opravičujem, vidim, da je prišlo do pomote. Še enkrat odpiram prijavo za razpravo. Vljudno prosim, če lahko še enkrat. Imamo štiri prijavljene razpravljavce. Prvi ima besedo gospod Jožef Kavtičnik.
Hvala lepa, predsedujoča. Morda se bo kdo začudil, da se pri tem zakonu oglašam, pa naj mi bo dovoljeno. Prvi predsednik Obrtniške zbornice Slovenije je bil moj oče, tako da sem živel v družini, ki se je ukvarjala z obrtjo. Bil sem nekako nepoklicni vajenec, tako da vem, kaj je obrt in kako si obrtniki služijo in morajo služiti denar. Pred mnogimi leti, ko je obrt v takratni državi bila skoraj nekako "bogokletna" in so bili obrtniki proglašeni za kapitaliste, je bilo še kako pomembno – posamezniki so želeli, da bi obrt dobila mesto, kot ji gre – da je bilo članstvo nekako obvezno. Obrtniki so se takrat morali spopadati z zakonodajo, ki jim ni bila naklonjena. Ko so ustvarjali pogoje za to, da so lahko ljudje delali tisto, kar so želeli in kar so znali, so si ustvarili tudi določene objekte in ustvarjali takšno strukturo članstva, da jim je bilo po godu in da so lahko potem na koncu tudi ustvarjali pogoje za delo. Danes živimo v državi, ki je naklonjena delu in je naklonjena tudi obrti. Vendar je vrh tega članstva zgubil stik z ljudmi, z obrtjo, z ljudmi, ki ustvarjajo. Zato sem prepričan, da če gremo v smer, da ječlanstvo neobvezno, da ni obvezne članarine, da se bo ta vrh začel spet ukvarjati z ljudmi, z boljšimi pogoji za ustvarjanje in življenje obrti. Zato osebno nisem najbolj naklonjen obveznemu članstvu, sem pa naklonjen temu, da gre zakon v smeri, da imajo obrtniki in ljudje, ki se z obrtjo ukvarjajo, čim boljše pogoje za to, da lahko delajo. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Mirko Brulc.
Hvala lepa. Kot vedno, hudič je v ljudeh. Se spomnite, ko smo v prejšnjem mandatu ustanovili novo občino, ker občani niso bili zadovoljni z županom. Zdaj vemo, kakšna je situacija v Zdravniški zbornici, kakšne zlorabe so in podobno. Enako je bilo tudi na področju tega, o čemer danes govorimo. Sam imam dobre stike z območno obrtno zbornico v Novi Gorici in na severnem Primorskem in moram reči, da delajo odlično. Ne predstavljam si, da ne bi v takem obsegu, kot so, še vedno nudili servis obrtnikom. Tu mislim tudi na čezmejno sodelovanje. Pravkar se je zaključil sejem v sosednji Gorici, imenovan Expomego, kjer je prav ta območna zbornica organizirala možnost mnogim obrtnikom, da nastopijo. Da ne govorim o celjskem sejmu in še čem. Kdo bo zastopal obrtnike? Danes sem večkrat slišal, pravijo, da plačajo nekaj, pa za to ne dobijo nič. Če se Obrtno-podjetniška zbornica dogovarja z Vlado, z ministrstvi, z ljudmi v parlamentu in doseže nek ugoden rezultat teh dogovorov, kdo je potem tega deležen? Samo tisti, ki plača članarino, ali vsi? Ali vsi frizerji ali vsi dimnikarji ali vsi avtoprevozniki ali samo tisti, ki plačajo članarino? Jaz vem, da je članarina pri nekaterih problem. Kot je Gašpar Mišič govoril, tudi v Novi Gorici poznam čistilni servis, ko ne morejo plačati članarine. Tako nizek je ta zaslužek, da je tistih 12 evrov ali kolikor je znsek že preveč. Ampak to je stvar obrtne zbornice, da potem ima tudi ta socialni faktor vkalkuliran v plačevanje članarine, da rečejo: "Ne boš plačal, deležen pa boš naših rezultatov." 10. januarja je bila tukaj javna predstavitev mnenj. Kresala so se mnenja, zelo malo današnjih diskutantov je bilo takrat v tej dvorani. Tisti, ki smo bili, smo slišali, kakšna je situacija. Bila so vprašanja in iskanje odgovorov. Ali odprava obveznega članstva prispeva k večji konkurenčnosti? Ali so učinki odprave obveznega članstva sploh izmerjeni? Ne. Kako je bilo z referendumom, niti ne bom govoril, ker vemo, da so bile neverjetne igrice. In o plačah. 7.tisoč evrov neto posamezniku v Obrtno-podjetniški zbornici je kriminal, ob tem da je nekdo res član, pa ne more plačati niti članarine! Kako je z obvezno pridobitvijo obrtnega dovoljenja in tako dalje? Društvo upokojenih obrtnikov in podjetnikov Slovenije v dopisu posebej opozarja - zdaj pa to zopet bolj velja za nas, ki živimo ob meji – kako bo z varovanjem uporabnikov obrtne storitve, ki jim jo nudi nekdo iz tujine. Ali ima ta fizična oseba neke dokazljive dokumente, da lahko to dela v Sloveniji? Ali je področje dogovarjanja s slovenskim kupcem dogovorjeno? Ali je področje kakovosti zagotovljeno? Kako je z zaščito slovenskega potrošnika? Recimo problem garancij za dobro izvedeno delo in tako dalje. Kdo bo to delal za potrošnike, če ne Obrtno-podjetniška zbornica? Kdo? Veste, da prihajajo k nam obrtniki iz sosednjih držav, z Madžarske, Poljske, ne vem, od kod vse, tudi iz Italije, tam so propadli, pridejo sem ponudit nizko ceno, opravijo delo in gredo. Potem pa, ali teče voda ali ne, ali pušča streha ali ne, je drug problem. To zaščito nam ta zbornica, tudi meni kot uporabniku, lahko nudi. Zato bodimo previdni. Pričakovanja obrtnikov so bila, da bomo prišli do enega res kvalitetnega široko obsegajočega zakona, ki bo ščitil vse tiste najmanjše. Spomnim se, ko sem bil župan in smo dajali nepovratna sredstva obrtnikom. Nekdo je rabil 2 tisoč evrov. Rekel si, kaj bo z 2 tisoč evri. Občina mu je to dodelila. Za frizerja je to recimo dovolj, zelo na pamet govorim, ali pa nekega kmeta, ki je rabil električnega pastirja in podobno. To je sicer drugo področje. Niso vsi takšni, da potrebujejo ogromno sredstev, ampak rabijo neko zaščito, ki jo lahko nudi Obrtno-podjetniška zbornica, če ni, kot sem rekel na začetku, hudič v ljudeh. Tu pa se morajo sami očistiti. Ne more tega parlament, ne minister, nihče drug tega opraviti namesto njih. Saj imajo nadzorne organe in podobno. In če je ta skorumpiranost tako izjemno velika, kot je bila v nekaterih teh zbornicah, ne samo v Obrtno-podjetniški, potem je nekaj narobe z nami, z ljudmi. Tega se z zakonom ne da odpraviti. Jaz bom te amandmaje podprl, ker mislim, da bi veliko prispevali k temu, da bi tistega obrtnika, ki danes res živi nekje na periferiji, nima časa hoditi v Ljubljano na pogovore, ne obvlada tematike zakonodaje in tako dalje, da bo to za njega nekdo opravil. Te dobre pogače bo deležen tudi tisti, ki ni član. To pa ni pošteno. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Mihael Prevc, izvolite.
Hvala lepa, za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovani minister s sodelavci, spoštovane kolegice in kolegi! Tudi sam moram povedati, da teh amandmajev, ki jih je vložila Poslanska skupina Socialnih demokratov, ne morem podpreti preprosto zaradi tega, ker ti amandmaji povsem spremenijo koncept samega zakona, ki je nastajal kar nekaj časa, celo predolgo časa. Ne samo, da ta zakon ti amandmaji, če bi bili sprejeti, postavljajo na glavo, se pravi spreminjajo povsem koncept tega zakona, zaradi katerega se je ministrstvo sploh lotilo priprave tega zakona. Dejstvo je, da je spremembe tega obrtnega zakona sproduciralo, tako kot je bilo danes že nekajkrat povedano, samo vodstvo, sicer prejšnje vodstvo Obrtne zbornice, ko je na terenu med obrtniki preverilo, kakšno je njihovo mnenje glede prostovoljnega članstva. Verjetno je res, da je vodstvo zbornice pričakovalo drugačen rezultat, kot pa se je na tem referendumu tudi zgodil. Nekateri ste rekli, da ta referendum je bil izveden tako, ker pravzaprav so se referenduma udeležili samo tisti obrtniki, ki so glasovali proti obveznemu članstvu. Ja, poglejte, tako kot se vedno pri nas dogaja, vsi obrtniki so imeli možnost, da so povedali svoje mnenje na tem referendumu. Znano pa je, da tisti, ki smo se v preteklosti, kot prej je bilo tudi že omenjeno, tudi sam sem bil župan in sem se veliko srečeval z obrtniki, z njihovimi problemi in velikokrat je bila izpostavljena ta dilema prostovoljno članstvo ali obvezno članstvo. Marsikateri obrtnik je rekel, leta in leta plačujem članarino v Obrtno-podjetniško zbornico, pa od tega praktično nimam nič. Res je, verjetno je bil tudi sam kriv, da ni znal koristiti usluge, ki bi jih lahko koristil od same Obrtno-podjetniško zbornice, pa vendarle marsikdo je potem tudi nadaljeval. Če bi resnično začutil, da mi Obrtno-podjetniška zbornica lahko nudi neko pomoč, neke storitve, sem dejansko za to storitev, za to pomoč pripravljen Obrtno-podjetniški zbornici tudi nekaj plačati. In tako kot je minister že sam prej povedal, sprememba tega zakona ni bila prioriteta v njegovem ministrskem mandatu, ampak dejstvo je, da je spremembo tega obrtnega zakona narekoval ta referendum. In še dobro se spomnim, ko je minister prišel s teh pogajanj s predsednikom Obrtno-podjetniške zbornice, preden je ta zakon šel na Vlado, je jasno povedal, da je ta predlog zakona povsem usklajen z vodstvom Obrtno-podjetniške zbornice. Tako da govorice danes, ki jih tukaj poslušam, da ta zakon ni usklajen z Obrtno-podjetniško zbornico, so neresnične, in mislim, da to ni prav. Jaz bi vendarle predlagal, da danes ta zakon sprejmemo, seveda brez teh amandmajev, ki jih imamo na mizi, ker potem bo seveda koncept tega zakona povsem napačen, da vendarle ta zakon danes sprejmemo in nova koalicija bo imela potem v nadaljevanju možnosti, da zadeve spremeni. Vendarle mislim, da je naša dolžnost da je bila tudi dolžnost ministra za gospodarstvo, da glede na referendum, ki se je zgodil med obrtniki in podjetniki v Sloveniji, je bila tudi dolžnost, da ta zakon pripravi in imamo možnost, da danes ta zakon tudi podpremo. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Marijan Pojbič ima besedo.
Hvala, spoštovana podpredsednica. Še enkrat zelo jasno za slovensko javnost. S tem zakonom ne ukinjamo zbornice, ampak obvezno članstvo. Bilo je velikokrat slišano, velikokrat povedano, da ukinjamo Obrtno-podjetniško zbornico, ampak to ni res. Ukinja se obvezno plačevanje obveznega članstva v Podjetno-obrtniški zbornici. Jaz sam teh amandmajev, ki so jih vložili Socialni demokrati, ne bom podprl, ker sem absolutno proti temu, da se plačuje obvezna članarina. To pa iz več razlogov, ki jih bom zdajle naštel. Prvič, jaz veliko časa, ker sem pač že tretji mandat poslanec, prebijem z obrtniki in podjetniki iz okolja, iz katerega prihajam. In velika večina podjetnikov in obrtnikov je istega mnenja. Za to, kar plačujejo, ne dobijo tistega "feedbacka" ki bi bil potreben za to, da bi Obrtno-podjetniška zbornica bila upravičena do plačevanja te obvezne članarine. Velika večina podjetnikov in obrtnikov se zavzema za to, da bi bilo plačevanje članarine neobvezno. In še nekaj, ko ste danes toliko govorili, da nimamo dovolj kvalitetnih podlag za to, da politika sprejme takšno rešitev, kot je danes v zakonu predlagana, moram povedati naslednje. Obrtniki in podjetniki so seveda imeli posvetovalni referendum in za Dnevnik je gospa Katja Svenšek je zapisala naslednje: "Vodilni v Obrtno- podjetniški zbornici Slovenije so pričakovali, da se bodo referenduma o ukinitvi obveznega članstva v zbornici udeležili predvsem podporniki zborničnega sistema. Te so nameravali na referendum vabiti posebej. Lobiranje v prid pozitivnemu rezultatu pa bi prepustili območnim zbornicam. Načrt jim, kot je znano, ni uspel, saj so obveščanje obrtnikov o referendumu prevzeli mediji, člani Obrtno- podjetniške zbornice pa so 25. aprila s skoraj 70-odstotno večino glasovali proti obveznemu članstvu. In če to ni dovolj kvalitetna podlaga za to, da mi danes sprejmemo to odločitev, da z zakonom ukinemo obvezno članstvo, potem ne vem, kaj smo politiki. Ali slišimo ali je z nami kaj narobe?! Podjetniki in obrtniki so povedali zelo jasno, z več kot dvotretjinsko večino. V Žurnalu so postavili vprašanje: "Kaj mislite o obveznih članstvih v posameznih zbornicah?" Poglejte, kaj so o tem povedali v DeSUSu: "Načeloma smo proti obveznemu članstvu v zbornicah, je pa nekaj stanovskih zbornic, kjer je obvezno članstvo primerno." Državljanska lista Gregorja Viranta je povedala naslednje: "Zavzemamo se za prostovoljno članstvo v vseh zbornicah. Zainteresirani naj se včlanjujejo v zbornice na podlagi kakovosti storitev in ne zaradi zakonske prisile." Kaj je povedala Lista Zorana Jankovića: "Zbornice morajo predvsem delovati učinkovito v korist svojih članov. Praviloma samo prisila ni dober recept za članstvo v katerikoli zbornici." Jasno je, kaj je vsebina tega, kar so povedali. In kaj so povedali Socialni demokrati? Tu pa zdaj pridemo do paradoksa. Povedali so naslednje: "Socialni demokrati se zavzemamo za to, da bi se člani v zbornica sami odločali o obveznem ali neobveznem članstvu". To so za Žurnal povedali Socialni demokrati. Dragi gospodje in gospe! Zdaj smo pa priča enemu nenormalnemu sprenevedanju. In prav Socialni demokrati, ki so to povedali, kar sem tukaj prebral, na drugi strani vlagajo amandma, s katerim želijo, da bi v ta zakon ponovno vnesli tisto, da bi obvezno članstvo ostalo obvezno. Govorili so nekaj, tu pa počenjajo nekaj popolnoma drugega. Zdaj pa se sprašujem in vse tiste, ki zagovarjate obvezno članstvo, kako je mogoče, da se v takšnem kratkem času spremeni mnenje tako pomembnih strank, ki naj bi tvorile novo koalicije. Kako je mogoče? Enkrat govorite eno, takoj za tem pa delate popolnoma nekaj drugega. Ali je v ozadju spet kakšen lobi, ozka skupina posameznikov, ki bi želela oziroma želi na račun tistih, ki v tej državi pridno delajo, se trudijo, in to so podjetniki in obrtniki, ki se s težavo prebijajo iz meseca v mesec, da bi plačevali eno ozko skupino privilegirancev, ki živi fantastično. In ravno temu smo priča. Poglejte si stvari za nazaj, s kakšnimi plačami so živeli vodilni v Obrtno-podjetniški zbornici. In če to ni dovolj močan signal slovenski politiki, da to preseka. In na drugi strani 70-odstotna večina podjetnikov in obrtnikov, ki se je udeležila posvetovalnega referenduma, se je odločila proti obveznemu članstvu. In kdo izmed teh politikov, ki tukaj sedimo, si upa delati v nasprotju z interesom večine tistih, ki se jih ta problem dotika? Kdo, povejte?! Obstajata samo dva odgovora: ali so v ozadju neki drugi interesi ali pa tisti, ki sedimo tukaj, nekih stvari ne razumemo na pravi način. Drugega odgovora na to vprašanje ne more biti. Jaz in tudi Slovenska demokratska stranka teh amandmajev nikoli ne bo podprla. Vsaj mislim, da smo politiki, ki moramo pred slovensko javnostjo pokazati pravi, pošten in odgovoren obraz. Ne moremo zagovarjati neke ozke skupine posameznikov. Tega je v Sloveniji vse preveč. In ta sprenevedanja! Danes sem poslušal gospoda Mišiča. Glejte, resnično ne vem, v katerem svetu gospod Mišič živi. Pa ne želim govoriti o posameznikih, ampak to, kar je govoril – škoda, da nimam tu njegovega magnetograma, da bi še enkrat prebral, kaj je govoril. Tega ne razumem. In res tega ne razumem, da lahko govorimo nekaj, delamo pa čisto nekaj drugega. In ponovno zagovarjamo neko ozko skupino, ki bi želela na račun obvezne članarine super živeti. In če tega zakona danes ne bomo sprejeli, verjemite, da delamo proti tistim podjetnikom in obrtnikom, ki so 70-odstotno glasovali proti članstvu, delamo proti njihovim interesom. Kako si lahko politika to dovoli? Predvsem tiste stranke, ki bi naj bile nosilne v naslednji vladi, že preden sploh imajo vlado v svojih rokah, delajo proti interesom tistih, ki jih ta problem tangira! Naloga politike je in mora biti, da skrbimo in delamo za njihov interes, za interes vsakega posameznika v tej državi. Ni pa zakona, ki bi zadovoljil vsakega posameznika, ko gre za neka določena področja. Naloga politike pa je, da najde najboljše, najbolj kompetentne rešitve, ki bodo zadovoljile večino na določenem področju oziroma okolju. In danes govorimo o Obrtno-podjetniški zbornici. Spoštovane kolegice in kolegi, glejte, prepričan sem, da tudi vi hodite med svoje ljudi, hodite med podjetnike in obrtnike in se z njimi pogovarjate. In tisti, ki to počenjate, danes ne morete glasovati za te amandmaje, ki so jih vložili Socialni demokrati. Ne morete! Ker potem niste načelni ali pa delate nekaj, česar ne razumete. In tega si poslanke in poslanci, ki sedimo v parlamentu, ne bi smeli dovoliti. Zato vas prosim in pričakujem, da če že pripravljate novo vlado, tisti, ki jo pripravljate, dajte, no, ne pasti na izpitu, še preden imate vlado, in dokazati, da delate proti večini tistih, ki so se drugače odločili. Pa saj to Slovenke in Slovenci razumejo! Pojdite vprašat podjetnike in obrtnike danes! Cel kup klicev je bilo. Pravijo: "Lepo vas prosimo, dajte vsaj enkrat spoštovati voljo ljudi!" Ja, zakaj pa mi sedimo tu, v Državnem zboru? Za koga? Zato, da spoštujemo ljudi in jim pomagamo! In res iskreno tako mislim. Upam, da bomo v Državnem zboru enkrat zbrali dovolj moči in začeli razmišljati o večini. In začeli preprečevati posamezne ozke skupine, ki na račun manjšine super živijo! Poglejte po teh zbornicah! Da ne govorim o Zdravniški zbornici in tako naprej, da ne razširjam te zgodbe. In vse, kar se je v zadnjem času dogajalo, vsi ste seznanjeni s temi zadevami. In to zato, ker imajo vnaprej zagotovljena sredstva in lahko živijo, lahko delajo, kar hočejo. Če bi se pa morali na trgu boriti in s svojim delom dokazati, da so vredni določenih sredstev, bi se pa to zagotovo ne dogajalo in ne bi bilo nobenega problema. Obrtno-podjetniška zbornica, takšna kot je sedaj, definitivno ni kos nalogam, ciljem in interesom podjetnikov in obrtnikov. Ni! Zato je nujno treba tu nekaj spremeniti. In če bo Obrtno-podjetniška zbornica, tudi če ukinemo obvezno članstvo, delala tako, kot si želijo podjetniki in obrtniki, nobenega problema ne bo, verjemite mi. Ampak pod enim pogojem: če jaz plačam 20 evrov neko storitev, moram to storitev dobiti. Ne pa plačati 20 evrov za to, da nekdo na moj račun super živi in prejema plačo 7, 8, 9 ali ne vem koliko tisoč evrov! In odpravnine po ne vem koliko, 50, 80 ali ne vem koliko tisoč evrov! Pa, ali smo normalni v tej naši domovini, da to dopuščamo, da to spregledamo! Ne morem več tega spregledati, dragi moji prijatelji, ne moremo! Dajmo si enkrat naliti čistega vina in nehajmo nasedati lobijem! Poglejte, kam so ti lobiji pripeljali našo, slovensko državo! Poglejte si, dragi moji prijatelji! Pa ni važno, katere stranke in kdo. Ni važno, ali smo desni, rumeni, rdeči, kakršnikoli že. Dragi moji, prepričan sem, da bi morali imeti vsi podoben cilj in interes. In podoben cilj in interes je to, da poskušamo storiti vse v korist vseh oziroma večine državljank in državljanov. To bi morala biti primarna naloga vsakega od nas. Vedno bomo pa imeli lobije, ki bodo poskušali zdaj enega "fehtat", drugega "fehtat", dajte vložit tisti amandma, dajte poskušat tisto narediti in tako naprej – zato, da zaščiti svojo rit pa svojo debelo plačo na račun tistih, ki garajo noč in dan. In jaz poznam okoli, ko hodim okoli mojih prijateljev, podjetnikov in obrtnikov, to so avtoličarji, avtomehaniki, gostinci in tako naprej. In poglejte, tisti ljudje, ko v tem mrazu delajo po 10, 12, 15 ur na dan in na koncu na njihov račun tisto, kar so tam pridelali, dajo nekomu, tisti pa s tistim denarjem, za kar praktično nič ni naredil, super živi. Ali je to pošteno? Ali je to korektno? Nehajmo se sprenevedati in vsaj politika na državni ravni bi morala to razumeti. In tokrat imamo prvič izpit, da pokažemo, ali smo pripravljeni stopiti v bran tistim, ki so na posvetovalnem referendumu odločili z več kot dvotretjinsko večino, da se z nekimi stvarmi ne strinjajo. In če mi nismo tega sposobni razumeti in mi potem govorimo o ne vem čem, kar sem danes vse tukaj poslušal in da nimamo pravih temeljev, da bi lahko to rešitev danes sprejeli, potem res ne vem, na kakšnem svetu živimo. Morda pa res jaz ne pašem sem, bi moral nekje na Antarktiki živeti, po mojem bi bilo drugače, da bi razumel vse te stvari. Zato še enkrat, jaz sam in Slovenska demokratska stranka teh amandmajev absolutno ne bo podprla in absolutno podpira neobvezno članstvo. Jaz sem prepričan, da bo večina v tem parlamentu nam sledila, ker sem prepričan, da ste vsi poslanke in poslanci dovolj kredibilni in dovolj razumevajoči, da znate razumeti tisti, kar je za naše državljanke in državljane ključno in pomembno. Prepričan sem, da bomo potem na koncu tudi ta zakon danes brez teh amandmajev tudi potrdili. Hvala lepa.
Hvala lepa. Vidim željo po repliki s strani gospoda Gašparja Gašparja Mišiča, tudi s strani gospoda Srečka Meha. Vendar obema predlagam, pa tudi vam ostalim, spoštovane kolegice in kolegi, da odprem še enkrat možnost za razpravo, da potem niste omejeni samo s tremi minutami, lahko imate tudi kakšno minutoveč. Bi pa istočasno vse opozorila v skladu s poslovnikom Državnega zbora, da v svojih razpravah se držite amandmajev, točke in zakona, torej obrtnega zakona, ki ga obravnavamo, brez osebnih diskreditacij in žalitev, in to tako osebno kot tudi posameznih političnih strank. Odpiram prijavo na razpravo. Prijavljenih je pet razpravljavcev. Prvi ima besedo gospod Srečko Meh.
Takole bi rekel. Preprosto amandmaji poskušajo opredeliti, vseeno gospod Pojbič, bodite toliko korektni, pa poslušajte. To ni sicer, gospa podpredsednica, moja pravica, ampak v tem državnem zboru sem sedel od začetka do konca razprave, ko smo imeli predstavitev zakona in sem od začetka do konca sedel in poslušal. Od tukaj je to, kar zdaj tukaj predlagamo. Tukaj so ljudje predlagali v tem zboru in tam bi lahko poslušali, da tisto, kar je bilo, je bilo mnenje in zato smo to naredili, če kdo to sprašuje. Gospod minister je povedal, da je imel telefonsko stališče predsednika, da je zakon usklajen. Stališče aktualnega predsednika je, da zakon ni usklajen z njihovim stališčem. Oni nasprotujejo neobveznemu članstvu. In če sprašujete, od kod naše stališče, tukaj črpamo potem ta predlog in naša gotovost, da lahko naredimo škodo, če bomo črtali obvezno članstvo in bomo s tem postavili obrtnike, ki so morda nekateri v slabem položaju zaradi poslovnih rezultatov, obrtnike kot celoto v slabši položaj. Govorite o ozkih skupinah, vedno so ozke skupine, ali je to parlament ali je to vlada ali je to politična stranka. Mi zdaj govorimo o obrtnem zakonu in o obrtnikih, ne levih, ne desnih, o tistih, ki si služijo svoj kruh, in o tem, da bi bilo prav, da je asociacija, to pa je Obrtno-podjetniška zbornica, ki bo njihova stališča zagovarjala in bo delala v njihovo dobro. Zato sem jaz prepričan, da delamo v korist obrtnikom, z morda še kakšno potrebno spremembo. Poglejte, volje ljudi, gospe in gospodje, mi nismo spoštovali. Spoštovali je nismo, ko so nam jo tam na trgu zunaj sporočali, kaj naj naredimo, pa na drugih trgih po slovenskih mestih. Tudi slovenska vlada ni spoštovala volje ljudi, tudi mi tukaj ne, ljudje so nam sporočali odstopite, začnite delati drugače. Bilo je treba sprožiti konstruktivno nezaupnico, ko govorimo o volji ljudi. In zato trdim, da imamo legitimno pravico, da smo v dobri veri in v dobri nameri vložili te amandmaje, ki bi obrtnike postavili v položaj, da bi lahko tudi kot organizirana skupina ljudi, ki delajo v tej državi, lahko tudi na organiziran dober način zagovarjali stališče pomembne skupine. Vse anomalije, ki pa so, ozkih posameznikov, seveda to ni prav, ampak zaradi tega ne bomo uničili celote. Treba je odpraviti anomalijo in celoto organizirati, da bo dobro delala. Poglejte, tudi v Državnem zboru, ki je legitimen in dobro dela, pa vendarle je med nami nekaj posameznikov ali smo posamezniki, ki ne sodimo sem zaradi različnih stvari, ki jih imamo zadaj. Med politiki imamo ljudi, ki so dobri ljudje, pa jim je protikorupcijska komisija povedala, da ne sodijo med tiste politike, ki si zaslužijo naše spoštovanje, pa zato ne bomo likvidirali ne slovenske vlade, pa ne tega parlamenta, pa ne koga drugega, pa ne strank. Ostale bodo. Očistiti moramo ta slovenski prostor, da bomo ljudje, ki tukaj delamo, spoštovani, da bomo spoštovali in da bom z vsakim o vsakem govorili s spoštovanjem in s to pravico, da ima pravico kaj predlagati. Če pa ne bo sprejeto, saj to pa je najboljši inštrument demokracije, glasujemo in ugotovili smo, kaj je prav. Hvala lepa.
Hvala lepa. Za repliko je prosil gospod Marijan Pojbič. Izvolite.
Hvala, spoštovana podpredsednica. Res ne bom dolg, ampak vendarle. Kolega, ki je govoril zdaj za menoj, je povedal, da je treba poslušati. Ampak jaz trdim naslednje. Eno je poslušati, drugo je slišati. Še enkrat ponavljam, drugo je slišati. In veste, kaj je treba slišati? Da je 70 % vseh, ki so se referenduma udeležili, glasovalo proti obveznemu članstvu. In lepo vas prosim, ali res ne slišite ali samo poslušate. Jaz ne bom več samo poslušal, ne bom, nisem v Državnem zboru zato, da bom poslušal, ampak zato, da slišim interese naših ljudi in delam v njihovem interesu. In to je bistvo. In še to ste rekli, pomembno je, kdo je tukaj govoril, da naj ostane obvezna članarina. Ali so to podjetniki in obrtniki govorili? Gospod Meh, oprostite, jaz vem, kdo, predvidevam, kdo so bili tisti, o katerih vi govorite. Tisti, ki jim je na račun teh podjetnikov in obrtnikov šlo super. Vem, saj znam brati. Lepo vas prosim, za nekaj dni nazaj si preberite časopise, kaj je pisalo, kakšne odpravnine si delijo, kakšne plače imajo. Ne govorim o Srečku Mehu, oprostite, ne motite me, ker nisem govoril o Srečku Mehu. Bom pa še to povedal. Veliko je bilo povedanega, da je treba očistiti slovenski politični prostor tistih, ki na tak ali drugačen način barantajo ne vem s kakšnimi zadevami. Res je, seveda je treba. Ampak še nekaj, to je treba storiti tudi v Velenju in Šoštanju. Tudi tam je to treba storiti, drage kolegice in kolegi! Imamo veliko razloga za to. Tudi znamo poslušati, jaz znam slišati. To, kar pišejo mediji, ne pišejo kar tako brez zveze, že vedo, kaj pišejo, se pravi, tudi tam je treba narediti red. Sem pa za to absolutno, da se ta red naredi vsepovsod, na vsakem mestu, za vsakega v tej državi velja enako. Moralo bi, na žalost v tem trenutku še ni tako, ampak upam, da bo enkrat ta demokracija zmagala in zmagala na tak način, da bomo pred zakonom vsi enaki. Ko se bo to zgodilo, bo marsikatera dilema in elita v tej državi odpravljena. Hvala večnemu bogu, da v ta državni zbor prihaja taki, ki delamo s srcem, dušo in odgovornostjo za lastni narod. Ko bo ta državni zbor ima vse take poslanke in poslance, bo tudi Slovenija na drugačni poti in ne na taki poti, verjemite mi.
Gospod Srečko Meh, replike na repliko ni, boste se pa lahko še enkrat prijavili na razpravo. Besedo ima sedaj gospod Gašpar Gašpar Mišič.
Spoštovani, kolegice in kolegi! Jaz ne dvomim, da danes v tej dvorani vsi želimo obrtnicam in obrtnikov dobro, da eni in drugi in tretji zagovarjate in zagovarjamo, kar je najbolje za našega obrtnika in obrtnico. Vendar nekaj se moramo zavedati, da v vsej tej svoji evforiji želimo narediti dobro in najbolje, pa spregledamo in vedno se delimo na neke vaše, naše in takšne. Mislim, da v tej državi, kar zadeva obrtnic in obrtnikov, ni vaših in naših, ampak so pridni ljudje, ki želijo samo delati in za svoje delo prejeti tudi korektno, pravično plačilo, zato prosim vse za nekoliko razumevanja, da ne bi današnja razprava izgubila kompasa. Spoštovani in dragi kolega Pojbič, če bi mene poslušali takrat, ko smo govorili na odborih in v prvem branju in danes v drugem branju, bi ugotovili, da vi v bistvu ste poslušali, vendar niste slišali. Niste me slišali, ker dejansko sem obrazložil stališče, zakaj sem proti vloženim amandmajem, ki zagovarjajo obvezno članstvo, in zakaj nisem gotov, da bi podprl tak zakon, čeprav tak zakon, tudi če bi ga podprli, bi ga eventualno morali spremeniti, ker sedanje stanje je res nekoliko kaotično. Zakaj? Naj vam pojasnim. Iz Obrtno-podjetniške zbornice so me poklicali in tudi iz nekaterih območnih obrtnih zbornic in so rekli, da že ustanavljajo neka društva, prenašajo premoženje itd. Jaz se bojim, da če ne bomo dovolj previdni, bomo s tem zakonom omogočili razpad obrtnozborničnega sistema, zato nas svarijo in predlagajo iz zelo velikih območnih obrtnih zbornic, da naj vendarle počakamo. Če se spomnite, gospodje, nas je novi predsednik obrtne zbornice na odboru na matičnem delovnem telesu prosil, da naj umaknemo zakon, da morajo imeti več časa za pripravo novega. Ne smete spregledati, da se je od referenduma in izražene volje, ki jo moramo spoštovati, moje osebno mnenje je takšno, zato podpiram, da obveznega članstva ni več, naj bo prostovoljno, vendar vodstvo obrtne zbornice pa se mora potruditi, da bo delalo v korist, v interesu obrtnika in ne za interese ozke skupine, kot je bilo danes slišati. V eni tretji obrtni zbornici pa so zapisali, da je tudi vodstvo skupaj s skupščino dostikrat vzajemno podleglo interesom najmočnejših. Tukaj mi je dalo misliti, da v bistvu je bila obrtna zbornica ustanovljena, da zaščiti ugled in poklic obrtnika, se pravi majhnih obrtnikov in podjetnikov. Na drugi strani pa imamo Gospodarsko zbornico Slovenijo, kjer dejansko naj bi bila po neki logiki včlanjena tudi večja, srednje velika podjetja itd. Ampak vse lepo in prav, vendar zanimiva je ugotovitev in spoznanje, da so majhnih obrtniki, se pravi tisti, ki so espeji, ki so samozaposleni, pa ne zaslužijo nič več kot plačo delavca, ki je zaposlen začasno ali pa za nedoločen čas v nekem podjetju. Teh je dejansko največ. Največ je takšnih majhnih, ki celo s svojim delom, pa ne sedem ali osemurnim delom mesečno ne zaslužijo niti 500 do 600 evrov. In tem je najhujše. Zato bi jaz dejansko posvaril vse nas tukaj, mi zagovarjamo boljše življenje obrtnic in obrtnikov. In ne se sedaj na tej točki sporeči, da smo si nasprotni, eni zagovarjamo eno, drugi zagovarjajo drugo. Zato je moj predlog kompromisen, ker imamo toliko različnih mnenj in ker smo nepripravljeni in ker nam grozi razpad celo obrtnozborničnega sistema na več manjših zbornic. Potem pa veste, kako je, tam, kjer je vse razsejano, nekomu rečejo "skregaj in vladaj". Očitno je nekomu v interesu, da skrega obrtnice in obrtnike in da potem prevzame, nekdo ima interes, da "pohopsa" premoženje, ki je bilo dejansko skozi vsa ta lega ustvarjeno s članarinami, se pravi z denarjem obrtnic in obrtnikov. Verjemite mi, če bi bil denar, ki je bil nabran, denar iz članarin obrtnic in obrtnikov, refundiran nazaj po sistemu vzajemnosti, da bi obrtna zbornica plačevala oziroma subvencionirala visoke obresti v bankah za nakup osnovnih sredstev, da temu ne bi bilo tako. Če bi bil sistem transparenten in nadzorovan, da si ne bi najvišji vrh in vodstvo Obrtno-podjetniške zbornice izplačevalo od 10 do 18 tisoč evrov mesečne plače plus nagrade, da ne govorim o odpravninah, ko so odhajali sekretarji, bi bilo vse v redu. Vendar očitno človeški pohlep nima meja in tam, kjer dejansko naleti na priložnost, to priložnost zagrabi. Zato človek kjerkoli že, ko upravlja z nekim skupnim premoženjem, skupno lastnino, mora biti nadzorovan, pa naj bo še tako pošten. Ne sme priti v skušnjavo. Ker se je pokazalo, ko prideš v skušnjavo, narediš dejansko tudi napako. Veliko ljudi je to naredilo. Moramo preprečiti, da ljudje pridejo v takšne skušnjave, da jih premaga njihov lasten pohlep. Preveč pohlepa je bilo v tej državi, zato smo tudi na taki točki, zato nam tudi razpadajo vlade, zato se nam dogaja to, kar se nam dogaja. Spoštovani kolegice in kolegi, želim si, da bi bilo obrtnikom bolje in da bi si vzeli čas, da bi novo vodstvo skupaj z 62 območnimi obrtno-podjetniškimi zbornicami pripravilo nov koncept zakona. Nekaj teh smernic so nam kar poslali in teh je kar veliko in bi Ministrstvo za gospodarstvo moralo prevzeti to pobudo, da pripravi nov koncept, nov predlog zakona, kajti potem, ko bo enkrat razpad sistema, bo prepozno skupaj dajati. Ko enkrat nekaj uničimo, ne morete več sestaviti, pa četudi zalepite s super attackom, ne drži več tako dobro, poči. Razpoka je vedno razpoka. Zgodili se bodo tektonski premiki v obrtno-podjetniškem sistemu, kar zadeva njihove zbornice oziroma naše Obrtno-podjetniške zbornice. Razpadla bo in je ne bomo več sestavili nikoli in nikdar. Pa zagovarjam prostovoljno članstvo, da ne bo pomote, da me ne bo spet nekdo poslušal in ne slišal. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Ivan Hršak.
Hvala za besedo, spoštovana podpredsednica. Spoštovani minister s sodelavci, kolegice in kolegi! Kar se tiče obrtnega zakona moram reči, da se z nobenim zakonom v tem mandatu nismo ukvarjali toliko kot s tem. To traja že približno eno leto. Moram povedati, da se je ministrstvo izredno trudilo na teh usklajevanjih, pogajanjih s starim vodstvom in tudi z novim vodstvom Obrtno-podjetniške zbornice. In jim je prisluhnilo v največji možni meri. Jaz sem bil celo presenečen, ko se je sprejemal ta zakon, da na takšen način poteka. To se pravi, več kot polna pripravljenost ministrstva s sodelavci, da so njihove želje, potrebe sprejeli in jih umestili v ta predlog zakona. Moramo se tudi zavedati, da je prejšnje vodstvo Obrtno-podjetniške zbornice razpisalo ta poizvedovalni referendum in da se je članstvo v veliki večini odločilo za prostovoljno članstvo. To seveda moramo upoštevati in jaz bom tudi pri svojem glasovanju to dejstvo upošteval, ker prvo, kar je, je želja članstva ne vodstva zbornice. Seveda pa vodstvo zbornice bi moralo upoštevati želje svojega članstva, saj zato tudi tam je. Menim tudi, ker je gospodarska zbornica, ki ima neobvezno članstvo, v tem primeru tudi obrtna zbornica, da bi na isti način tudi ostale zbornice morale delovati. Seveda je pomislek vodstva glede prostovoljnega članstva v tem, da se bo treba potruditi pri svojih članih, da bodo ta sredstva za kakršnokoli pomoč, ki jo bodo potrebovali, da jim bo to nudila in tudi zaračunala. Če sredstva dobiš kar tako, tvoj trud sigurno ni takšen, kakršen bo v tem primeru. Želja po obveznem članstvu in članarini je s strani vodstva obrtne zbornice, kar se mi pa ne zdi v redu, da zagovarjajo takšno načelo oziroma takšno rešitev glede na rezultat njihovega referenduma. Marsikdo se sklicuje na to, da se je referenduma udeležilo premalo članov, da so se udeležili tega referenduma tisti, ki so bili proti obveznemu članstvu. To pomeni, da je prejšnje vodstvo obrtne zbornice očitno slabo pristopilo k organizaciji tega referenduma, vendar to je njihov problem. To se pravi, da so potem tudi slabo delali in posledica tega je verjetno tudi, da je sedaj novo vodstvo obrtne zbornice, ki to zbornico vodi. Moram reči, da tudi v tem, ko smo se usklajevali, je bilo marsikdaj stališče novega vodstva kontradiktorno željam, potrebam prejšnjega vodstva, kar me je čudilo, če vodstvo zbornice zagotavlja interese, izpolnjuje interese članstva. Prej je bilo tudi rečeno, ne vem, razpad zbornice glede prenosa tega lastništva. Tudi to glede tega lastništva bi prejšnje vodstvo drugače zagovarjalo, kot je novo, in smo seveda tudi sprejeli želje novega vodstva, da potem lahko tudi to premoženje gre na lokalno skupnost, kar pa prejšnje vodstvo med drugim ni želelo. Če zaključim, ker so že moji predhodniki v bistvu povedali vse, da bom podprl ta zakon brez amandmajev SD. Mislim, da se tudi stališče v Poslanski skupini DeSUS glede tega ni spremenilo in da bomo ta zakon podprli. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Zvonko Lah ima besedo. Ga ni tukaj. Potem naslednji ima besedo gospod Franc Breznik.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Mislim, da je danes razprava šla v več smeri. Spoštujem mnenje ljudi, ki je različno glede obveznega, neobveznega članstva v obrtnem zakonu, ampak vseeno sem postal pozoren nekako na neznanje, kar se tiče številk, in pa predvsem neznanje, kar se tiče osnovnega inputa demokracije, to so pa tako imenovane volitve. Ali so to volitve v zbornice, ali so to parlamentarne volitve ali za predsednika države. Tukaj pa se mi zdi, je prišlo do čisto skrajnih nekih tolmačenj tega obrtnega zakona, ki v bistvu z resnično realnostjo ali pa s številkami v bistvu nimajo nobenega pravega pomena. Sam moram priznati, da sem imel glede obrtnega zakona kar nekaj pomislekov. Bil sem na razgovoru v svojem kraju na obrtni zbornici v Lenartu, kjer smo se pogovarjali o nekih pozitivnih in negativnih straneh tega zakona, kaj bi se lahko zgodilo, če bi se zgodilo. Obrtniki vseeno mislim, da je to skupno načelo, da potrebujejo neko krovno organizacijo, ki jih zastopa. Nekatere dvome o tem ste danes tudi nekateri izrazili, ki ste govorili pred menoj. Po drugi strani pa me zanima, kaj ima prednost. Ima prednost ta zadeva ali ima prednost neka legaliteta ali pa svobodna volja v okviru obrtne zbornice. Obrtna zbornica je interesno združenje, interesno združenje članov. Mi sedaj posegamo v neke demokratične temelje v obrtni zbornici in bi jih radi presegli s tem, da se odločimo kot predstavniki ljudstva, torej negiramo voljo članov obrtne zbornice in se odločamo drugače. To vi danes nekateri tu zahtevate. Sam nisem na strani teh. Moram priznati, da podpiram svobodno voljo in se moram odločiti v smeri, da je obrtna zbornica doživela ravno s tem referendumom nezaupnico, kar smo danes že govorili, v svojih razpravah smo šli tudi na državni nivo ali pa v politiko. To je nezaupnica. Predvsem je nezaupnica v sferi tistih nekih incestnih dejanj, ki so se dogajala, da je imel predstavnik Obrtno-podjetniške zbornice na najvišjem nivoju nekajkratno plačo predsednika države ali pa predsednika vlade. Po drugi strani se vedno, ko neka stvar ni zabetonirana, kot bi rekli v obrtniškem žargonu, ljudje bolj trudijo. Ljudje se trudijo, mi s tem zakonom ne bomo uničili obrtne zbornice, ampak v tem primeru bomo prisilili predvsem vodstvo ali pa uradnike obrtne zbornice, da bodo z novimi ukrepi nekako poskušali to članstvo zadržati. Imel sem sestanke tudi z najmanjšimi obrtniki, ki ste jih danes nekateri omenili, predvsem gospod Mišič, od tistih najmanjših, čevljarjev, mizarjev in vseh tistih, ki se borijo za svojo plačo. Veste, nekomu, ki komaj spravi skupaj lasten dohodek v okviru svojega espeja, kakršnegakoli že ima, 30 evrov, 20 evrov ni malo, ko je cela zadeva na nekem nivoju. Moramo priznati, da je bila notranja demokracija v okviru obrtne zbornice majava. Po drugi strani v razpravah, ki so bile zelo zanimive, sem slišal, naj počakamo. Ne vem, na kaj naj čakamo. Lahko čakamo naslednjih 5, 10 let – na kaj naj čakamo? Čakamo na to, da se bodo ljudje sami spremenili? Toliko let se ni kaj dosti spreminjalo, zdaj naj pa še čakamo. Ko smo malo nekaterim podžgali pod nogami, zdaj bi pa mogoče začeli nekaj delati. Seveda bi bilo krivično, da bi se zdaj orientiral na neke območne zbornice, ker bi delal veliko krivico. Mislim, da nekatere delajo izredno dobro. Tudi tam so dohodki nekaterih funkcionarjev izredno majhni. Predvsem pa gre kritika kompletnemu sistemu obrtne zbornice. Po drugi strani je bila tudi ena zanimiva misel, da se obrtna zbornica trudi za ugled obrtnikov in malih podjetnikov, ker so obrtniki tudi mali podjetniki v naši družbi. Jaz bi to negiral – ni se trudila. Poglejte, samo v tem državnem zboru, ko poslušam razprave, na kakšnem nivoju se ljudje pogovarjajo. Nekateri poslanci sploh nimajo stika z realnim svetom. Sploh ne vedo, od kod prihaja večina zasluženega denarja ali večina denarja, ki pride v proračun. Večina prihaja, približno enako kot čez mejo v Avstriji, od malih družinskih podjetij in obrtnikov. Mi imamo zelo malo velikih podjetij. In ravno Avstrija dokazuje, da z malimi obrtniškimi poklici vzdržujejo – prvič, izredno hitro se prilagajajo tržišču, imajo tudi dokaj zahtevne izdelke. In to je tisto, kar v naslednjih letih mora biti strategija Slovenije – vrhunski manufakturni izdelki z visoko dodano vrednostjo. Mi se bomo vračali, vračal se bo del tehnologije s Kitajske, kjer se izkorišča delovna sila, kjer gre za potratne ekološke projekte, in to se bo vračalo v Slovenijo. Naša prihodnost bo na obrtnikih, na vrhunskih obrtniških poklicih. Danes sem poslušal vaše razprave, ki to zagovarjate, kot so razprave, prihodnost bo v družboslovju. Pa, ljudje božji, ali imate stik z realnostjo?! Saj ne, da bi podcenjeval družboslovno stroko, ampak ali se zavedate, 18 % imamo tehničnega kadra na fakultetah! V Avstriji je bila napravljena študija, ki pravi, da 80 % populacije, ki je delovno zmožna, ne potrebuje akademske izobrazbe. Pa imajo izdelke z visoko dodano vrednostjo. Ampak tistih 20 %, ki jim država da to možnost, je pa vrhunskih. Mi pa smo ljudi, ki imajo manualne prednosti, danes poslali v gimnazije. In tudi tu obrtna zbornica v okviru kritike šolskega sistema, ki je za mene tisti osnovni generator strukturne brezposelnosti in osnovni generator vseh problemov naše družbe, se nikoli ni oglasila, premalo se je oglasila. Tukaj se šolski minister bori, da ljudi z dvojkami dajo iz osnovne šole v gimnazije, potem pa te gimnazije ne izdelajo ali pa izdelajo, ker jim gledajo skozi prste, na fakulteti pa pogorijo. Ljudje smo različni. In tudi tukaj obrtna zbornica ni naredila svojega dela. Danes smo govorili, recimo gospod Meh je imel nekaj solidnih misli, ampak poglejte, tukaj je del poslancev potrdil njegov zakon o poroštvu TEŠ 6. Glejte, koliko obrtniških familij dela v projektu TEŠ 6. Ravno pred kratkim smo dobili podatke, da so lahko neki naši podjetniki tretji podizvajalci poljskih in pa hrvaških podjetij, ki delajo na projektu TEŠ 6. Imamo milijardno investicijo, naši ljudje so pa na borzi. Ali je to normalno, ljudje božji? Ali je to normalno? To je razprava v okviru obrtnega zakona. Nadaljevanje te zgodbe, ki sledi, to nezaupnico, ki so jo dali tisti člani vodstvu ali pa celi instituciji obrtne zbornice, moramo spoštovati, ni druge manire, kakorkoli se obrnemo. To je interesno združenje tudi v pravnem pomenu, v legaliteti, ki jo imamo mi zmanjšano. Ker smo danes tudi v razpravah poslušali o legalitetah, glejte, gospod Meh pravi, da je treba voljo ljudstva na ulici poslušati. Pa te številke niso normalne. Imamo več kot milijonov volilnih upravičencev, 20 tisoč ljudi na ulicah, pa recimo, da jih 30 tisoč stavka. Ali je ta številka 30 tisoč velika večina? Te številke ne držijo. Take primerjave ne držijo v razpravah in nekako apeliram na ostale, da to niso razprave, ki bi šle v neko produktivno misel ali pa neke produktivne zaključke. Glede legalitete, gospod Meh je omenil protikorupcijsko komisijo, nekako je pokazal na predsednika vlade s prstom. Poglejte, v ta državni zbor smo vsi mi prišli na podlagi neke volje ljudstva. Po vsej verjetnosti. Jaz s 3 tisoč in nekaj glasovi, kolegi z 800, nekateri s 5 tisoč glasovi, kakorkoli smo v nekem volilnem sistemu, smo prišli tukaj notri. Po eni strani nekateri zdaj trdite, neko načelo demokracije kršite, pravite 20 tisoč ljudi bi moralo zamenjati volilno vlogo milijon ljudi. Po drugi strani razlagate o legaliteti, čeprav se vsi zavedamo, da ima največjo legaliteto, žal, na podlagi zakona varuh človekovih pravic, z dvotretjinsko večino ga tu sprejemamo. Članov protikorupcijske komisije pa nihče ni sprejel. Od nas, ki imamo največjo legaliteto, direktno oblast od ljudstva, ki jo izvajamo tukaj v državnem zboru, ni nihče nikoli potrdil članov protikorupcijske komisije, o kateri danes razlagate. Bivši predsednik države se jih je spomnil, ena, dva, tri, super ste, eden je potem odstopil, je rekel, s tema dvema jaz ne morem igrati, in so kar nastopili svojo funkcijo. In danes prosim ne razlagajte, ker to ne zdrži neke realne razlage ali pa neke višje razlage, ki bi jo moral Državni zbor imeti. To mene moti, mene ne moti, če ste nekateri, pravite, levo usmerjeni. Mi pa smo tudi desno usmerjeni. Samo jaz ne vem, zakaj sem jaz desno usmerjen, pa zakaj mi podpiramo šolske malice, vi jih ukinjate. V bistvu smo mi levičarji, v bistvu sem v stranki levičar. Jaz moram prestopiti na vašo stran. In izgleda, da sem se zmotil. Lahko zaključim nekako to svojo misel. Glejte, moramo danes podpreti voljo članov obrtne zbornice, kakorkoli gledate, kakorkoli se bojite, ker bodo oni na koncu tudi odločali, ali bo obrtna zbornica kot taka ostala ali ne. To je bistvo. Mi se ne rabimo bati glede tega. Volja članov bo tista, ki bo odločala. Vodstvo Obrtno-podjetniške zbornice in funkcionarji se bodo s svojim dobrim in odličnim delom v prihodnosti dokazali, da zmorejo več, da bodo dali večjo podporo tem najmanjšim obrtnikom in da bodo ti ostali v obrtni zbornici. To so čista demokratična načela in trenutno jih pač moramo izvajati. Zaradi tega je ta zakon v bistvu napisan zelo logično in ni nekih nejasnosti. S tem bi jaz nekako zaključil. morda sem še dal komu kakšno misel, ki jo bo lahko nadaljeval, morda sem se zmotil pri kakšni razpravi okoli katerega kolega. Ampak nekako velik zaključek tega obrtnega zakona je moral potekati v sferi vseh teh zadev glede demokratičnosti postopkov v državi ali pa tudi v obrtni zbornici. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Renata Brunskole, boste razpravljali še k tem členom? Se prijavljate. Še kdo za prijavo k tem členom? Ne. Izvolite, gospa Brunskole.
Hvala lepa. Tudi sama zagotovo menim, da je treba obrtni zakon uskladiti oziroma dopolniti in spremeniti tako, da bo ščitil ugled in interes obrtnika. Današnja razprava je bila tudi zame osebno zelo zanimiva, ker sem se, tako kot so nekateri od naših kolegov danes večkrat poudarili, tudi sama v zadnjih 15 letih udeležila zelo veliko srečanj in občnih zborov obrtnikov na območju Bele krajine in Dolenjske. In vedno znova so obrtniki in samostojni podjetniki, torej člani zbornic, poudarjali, kako se velikokrat soočajo z neusklajenostjo oziroma z nedorečeno zakonodajo in kako oni sami kot delodajalci sebi ali nekaj zaposlenim težko iz meseca v mesec zagotavljajo potrebna sredstva za normalno delovanje in opravljanje svoje dejavnosti. Ko pa je prišlo do vprašanja v zvezi s pomenom območne obrtno-podjetniške zbornice, je po navadi bilo mnenje v smeri, da podpirajo delovanje zbornice. Res je, da je izglasovani referendum pripeljal obrtnike in samostojne podjetnike, člane zbornice in tudi mala podjetja na drugo pot, na drugo odločitev, ko so verjetno tudi zaradi gospodarske in finančne krize začeli gledati na delovanje te zbornice drugače. Nekaj so pripeljale tudi določene ugotovitve in težave v povezavi s samim delovanjem zbornice. Naj preberem kar eno od razmišljanj, ki smo ga prejeli poslanci, sama sem ga tudi prejela s strani območne Obrtno-podjetniške zbornice Metlika: "Obrtna zbornica je bila ustanovljena, da bi ščitila ugled in poklic obrtnika. To sta sedaj zelo meglena pojma. Naši pravilniki nič ne pišejo o nevestnih, neetičnih, nepoštenih in kako ravnati z njimi. Najbrž je zelo preprosto – kaj pa praksa? V sedanjem sistemu in sedanjem načinu dela, organizacijskem in vsebinskem, ni možno ponuditi boljše rešitve, ker vedno prizadenemo interes neke interesne skupine, ki ima v danem trenutku od takšnega načina dela največ koristi. Višina zbranih denarnih sredstev, članarine je še vedno tako velika, da omogoča v sedanji organizacijski obliki zelo netransparenten in potraten način delovanja sistema posameznikov in skupin. Velika večina obrtnikov, ki redno plačujejo svoje obveznosti, ni nikoli iskala povratnih uslug, ker jih v ponujeni obliki tudi dejansko ne potrebuje. Isto ali skoraj enako storitev je v današnji dobri informacijske tehnologije možnost dobiti kjerkoli tudi ceneje. Javna podoba obrtništva je zelo slaba. Z anomalijami, ki jih ne znamo, nočemo, si zatiskamo oči pred njimi, si le-to samo poslabšujemo. Obrtnik posameznik je v sistemu družbenega odločanja zelo pasiven, se drži po strani. Dostikrat je kot sogovornik obrtnik nezaželen, javna pooblastila megla, da nekaj opravičimo..." Če bi še nadaljevala in brala dalje, to je pogled ene od manjših zbornic. Res je, da se območje Pokolpja, torej tudi Bele krajine, kot demografsko ogroženo območje sooča z zelo visoko stopnjo brezposelnosti in tudi s težavami. In zato je tudi sklep in predlog obrtnikov s tega območja v tej smeri, da tukaj daje nekaj tudi črnogledih razmišljanj, ki gredo v drugačno smer, kot so v predlogu amandmajev in tudi v samem zakonu. Sama osebno menim, da je ta zakon tudi s strani vseh članic in članov Obrtno-podjetniške zbornice Slovenije, torej tako matere kot 62 hčera, to je območnih obrtno-podjetniških zbornic, treba še doreči. Skupaj lahko ugotovimo, da na nek način obrtniki oziroma tako kot je tudi kolega Gašpar Gašpar Mišič poudaril, gre za specifiko pri financiranju Obrtno-podjetniške zbornice Slovenije. Nima financiranja, kot ga imajo nekatere druge od zbornic, ki imajo financiranje s strani države, s strani državnega proračuna. In v tem je težava in tukaj je v povezavi s tem resnično v danem trenutku breme na članicah in članih, na obrtnikih, samostojnih podjetnikih, malih podjetjih. Tudi sama zato menim, da bi bilo prav, da to zadevo še dopolnimo, dorečemo in da sama Obrtno-podjetniška zbornica Slovenije skupaj s članicami in člani da predloge, da se skupaj tudi v okviru pristojnih ministrstev oziroma ministrstva zadeva še doreče in vidi. Ali bo šlo v sistem, kot ga ima danes Gospodarska zbornica Slovenije, ko gre za financiranje tudi s strani države, ali kot ga ima, recimo, prej je nekdo omenil Zdravniško zbornico, jaz pa bi rekla tudi Kmetijsko-gozdarska zbornica Slovenije, ki ima tudi še financiranje s strani države. Tukaj je več vprašanj, ki se nam porajajo. Zato je tudi ta razprava med nami na momente delovala tudi žaljiva eden do drugega, vendar vsak je imel na nek način prav, odvisno od tega, s katerega območja prihajamo. Če prihajamo iz centra, kjer je območna obrtno-podjetniška zbornica velika, z veliko uspešnimi obrtniki, je slika popolnoma drugačna, je več sredstev, je delovanje lažje. Če prihajamo z območja, ki je manj razvito, so težave večje in je to delovanje drugačno. V povezavi z lastništvi obrtnih domov, tudi sama se spomnim, če pogledam moževo družino, ki je obrtniška družina, da so v zgodovini obrtniki sami s svojimi sredstvi gradili obrtne domove. In danes naprej nasledniki teh obrtniških družin se tudi v povezavi s tem sprašujejo in menim, da v predlogu zakona je primerno urejeno, da bi se potem to lastništvo v primeru, če bi ugasnila posamezna območna obrtno- podjetniška zbornica v nekem kraju, da bi se potem to lastništvo preneslo na lokalne skupnosti, vendar za uporabo strogo z namenom za potrebe obrti in podjetništva, kar menim, da je primeren in ustrezen predlog. s katerim se tudi člani obrtno-podjetniških zbornic strinjajo. Torej ne moremo reči, da zakon ni dobro pripravljen, ne moremo pa reči, da je v takšni meri, da je v celoti, kot pravimo, b. p. in da bi se s tem lahko strinjali. Menim, da tukaj obrtno-podjetniška zbornica in članice in člani še niso rekli zadnje besede, morebiti pa tudi na nivoju države posluh za obrt in podjetništvo v tej smeri kar se tiče financiranja te zbornice ni najbolj posrečen in bi tukaj bilo še vredno razmisliti in še kaj dopolniti. Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati k tem trem členom? Če ne, prehajamo k 23. členu in k amandmaju Poslanske skupine SD. Želi morda tukaj kdo razpravljati? Ne vidim nobenih prijav, zato zaključujemo razpravo. O amandmajih bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj, in sicer pol ure po prekinjeni 8. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 6. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O PREKRŠKIH. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku Vlade, ki pa trenutno očitno še ni z nami oziroma je ravnokar vstopil v dvorano. Gospe Mojci Kucler Dolinar bomo dali pol minute časa, da pride do govornice in predstavi dopolnilno obrazložitev. Izvolite.
Spoštovani poslanci, lep pozdrav! Vlada Republike Slovenije s Predlogom zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o prekrških, ki je pred vami, zasleduje dva bistvena cilja. Po eni strani želi s predlogom poenostaviti postopke v prekrškovnih zadevah, predvsem pa tudi uvesti bolj izrazito načelo ekonomičnosti. Po drugi strani pa v sam predlog vnesti prenos pravnega reda Evropske unije v našo zakonodajo. Ob tem bi rada poudarila, da je predlog zakona, ki je pred vami, rezultat dela medresorske delovne skupine, ki obstoječi sistem prekrškovnega prava dograjuje, izpopolnjuje in tudi nekatere obstoječe rešitve preoblikuje oziroma jih prilagaja novim spoznanjem ter jih tudi bolj natančno definira. Kako bodo navedeni zakonodajni cilji doseženi? Predvsem s spremembami in dopolnitvami, ki se po eni strani nanašajo na delo prekrškovnih organov. S tem v zvezi bi rada poudarila, da jasneje določa prekrške neznatnega pomena. To bo olajšalo odločanje pri izreku opozorilnih sankcij. Uvaja tudi enotni plačilni nalog, ki omogoča hitrejše odločanje, pri čemer pa, kar bi rada poudarila, pravice kršitelja do izjave ostajajo na sedanji ravni. Dopolnjujejo se tudi določbe glede obvestila o prekršku s področja ustavljanja in parkiranja vozil, tako da se omogoča takojšnje plačilo globe brez naknadne izdaje plačilnega naloga, in uvajajo se širše možnosti enotnega postopka o prekršku pred sodiščem za prekrške. Ravno tako spremembe omogočajo sodišču, da iz utemeljenih razlogov ne določi uklonilnega zapora ali pa da ustavi njegovo izvrševanje. Poleg tega bomo dobili tudi novo poglavje, to je 7.a poglavje zakona, ki ureja postopek v primeru prekrškov, ki jih storijo storilci z registriranim motornim vozilom v drugi državi članici Evropske unije. Kaj pa predlagane spremembe in dopolnitve zakona o prekrških prinašajo za državljane? Seveda nihče ne skače od veselja, če je v postopku za prekrške, tudi kadar dobi globo ne. Je pa treba zato toliko bolj, da olajšamo različne stvari v zvezi s tem z drugimi ukrepi. Ta sprememba in dopolnitev uvaja možnost plačila stroškov postopka na obroke. Olajšano je plačevanje globe in stroškov postopka na ustrezne račune v okviru tehničnih možnosti tudi z negotovinskimi plačilnimi sredstvi. Poleg tega se izključuje postopek za izrek uklonilnega zapora, če gre za neplačano globo, ki ne presega 120 evrov, torej v primeru manjših prekrškov. Skrajšuje se tudi čas, po katerem se kršiteljem brišejo kazenske točke, izrečene za prekrške v cestnem prometu, iz treh let na dve leti in predvideva predvsem hitrejše obravnavanje prekrškov, ugotovljenih s tehničnimi sredstvi. Glasovanje na pristojnem odboru je pokazalo, da je zakon dobro pripravljen, zato ga priporočam v sprejetje tudi temu spoštovanemu zboru. Hvala.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval Odbor za pravosodje, javno upravo in lokalno samoupravo kot matično delovno telo. Gospa Eva Irgl kot predsednica, izvolite.
Najlepša hvala za besedo. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Odbor za pravosodje, javno upravo in lokalno samoupravo je kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o prekrških. Predstavnica predlagatelja državna sekretarka na Ministrstvu za pravosodje in javno upravo gospa Mojca Kucler Dolinar je v dopolnilni obrazložitvi členov povedala, da se s predlaganim zakonom želijo prekrškovni postopki skrajšati, poenotiti in poenostaviti. Izpostavila je predvsem naslednje poglavitne rešitve, ki jih predlog zakona prinaša. Jasnejše določbe o prekršku neznatnega pomena bodo olajšale odločanje prekrškovnih organov pri izreku opozorila namesto represivnega ukrepa. Možnost plačila stroškov na obroke, če je dovoljeno plačilo globe v obrokih. Skrajšuje pa se tudi čas, po katerem se kršiteljem brišejo kazenske točke, izrečene za prekrške v cestnem prometu, s treh na dve leti. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe gospa Špela Maček Guštin je povedala, da je večina pripomb iz pisnega mnenja Zakonodajno-pravne službe upoštevanih v vloženih amandmajih koalicijskih poslanskih skupin. Ponovno pa je izpostavila pripombo k 29. členu, ki določa prehodno ureditev odmere sodne takse do ustrezne spremembe določb zakona o sodnih taksah. Po mnenju Zakonodajno-pravne službe gre za sklicevanje na bodoče negotovo dejstvo, kar z vidika jasnosti predpisov ni sprejemljivo. Predstavnik Državnega sveta gospod Rajko Fajt je v predstavitvi pisnega mnenja povedal, da Državni svet predlagani zakon podpira, hkrati pa daje pobudo za sprejetje dveh amandmajev, in sicer naj bi se v 20. členu med stroške postopka uvrstili tudi potni stroški in stroški za prehrano storilcev pri opravljanju določenih nalog v splošno korist ali korist samoupravne lokalne skupnosti. Glede prekrškov s področja ustavljanja in parkiranja vozila iz 14. člena, pa Državni svet meni, da bi bilo tovrstne prekrške kljub pravočasnemu plačilu globe treba vpisati v evidenco o prekrških. Predstavnik Sodnega sveta okrajni sodnik gospod Milan Petek je nato v razpravi povedal, da Sodni svet cilje in načela predlagane novele načeloma podpira. Opozarja pa, da prepogosto noveliranje in uvajanje zgolj parcialnih rešitev ne prispeva k jasnosti, preglednosti, sistematičnosti in kohekerentnostni zakonskega besedila in s tem postopka o prekrških. Prekrški so najbolj množična kazniva ravnanja, zato bi moral postopek biti jasen in razumljiv vsakomur k nadaljnjim spremembam in dopolnitvam zakona bi bilo treba pristopiti celovito na podlagi poglobljene analize. V razpravi so potem v nadaljevanju poslanci predlagane rešitve pozdravili, saj so v korist tako prekrškovnim organom kot vsem udeležencem v postopku o prekršku. Izrazili pa so zaskrbljenost nad prepogostim noveliranjem tega zakona, kar lahko ogrozi načelo pravne varnosti. V nadaljevanju je potem odbor sprejel amandmaje poslanskih skupin, zdaj že težko rečemo koalicije, ampak SDS, SLS, DeSUS in Nove Slovenije. Glede na sprejete amandmaje je na podlagi prvega odstavka 133. člena Poslovnika Državnega zbora pripravljeno besedilo dopolnjenega predloga zakona, v katerega so sprejeti amandmaji vključeni. Dopolnjeni predlog zakona pa je sestavni del tega poročila. Hvala.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Gospa Iva Dimic v imenu Poslanske skupine Nove Slovenije, izvolite.
Hvala za besedo, spoštovana predsedujoča. Predstavniki Vlade, kolegi poslanci in poslanke! Za danes obravnavano novelo Zakona o prekrških bi lahko rekli, da je tehnične narave. Rešitve, ki jih prinaša pomenijo poenostavitev postopkov, večjo ekonomičnost poslovanja prekrškovnih organov, hitrejše postopke, dodelavo nekaterih postopkovnih rešitev in odpravo pomanjkljivosti, ki so se pokazale pri dosedanjem izvajanju zakona. V naš pravni red se prenaša tudi direktiva Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. 10. 2011. Novela tega zakona zmanjšuje represivnost v tistih primerih, kjer represivni ukrepi niso nujni za zagotovitev varnosti, predvsem v cestnem prometu. Te rešitve v Novi Sloveniji pozdravljamo in jih bom v stališču tudi na kratko predstavila. Pomembna novost, ki jo prinaša obravnavana novela, je namreč večja možnost izrekanja opozorila namesto glob in drugih kazenskih sankcij pri tistih prekrških neznatnega pomena in tistih prekrških, kjer ni pomembnih posledic. To določilo pomeni pomembno razbremenitev prekrškovnih organov, obenem pa tudi pomembno sporočilo državljanom in občanom, da prekrškovni organi niso le izvajalci represivnih ukrepov, namenjenih k polnjenju proračunov. Tak vtis je bil pogosto dosežen s tem, da je bil po dosedanjih predpisih obvezno uveden postopek o prekršku oziroma izdan plačilni nalog storilcu že za minimalne kršitve zlasti pravil cestnega prometa, kjer ni prišlo praktično do nobenih škodljivih posledic. Druga pomembna novost je skrajševanje časa za brisanje kazenskih točk v cestnem prometu, in to z dosedanjih treh na dve leti. S tem se bo pomembno zmanjšalo število kršiteljev, ki bodo zbrali skupno število 18 kazenskih točk ali več, zaradi česar steče postopek odvzema vozniškega dovoljenja. Sprememba bo pomenila pomembno razbremenitev sodišč obenem pa je še vedno zagotovilo, da bodo nevarni kršitelji cestnoprometnih predpisov izločeni iz prometa. Predlog zakona ureja tudi drugačen način izvajanja odložene izvršitve odvzema vozniškega dovoljenja in daje sodišču širša pooblastila za odločanje o tem, kdaj bo dejansko prišlo do izvršitve odvzema vozniškega dovoljena kršitelju, ki mu je bil ukrep izrečen, ne pa še tudi izvršen. Ob tem bo sodišče ponovno pretehtalo vse okoliščine in postavilo prognozo glede nadaljevanja udeležbe kršiteljev v cestnem prometu, potem bo preklicalo odločitev izvršitve ukrepa ali pa tudi ne. Novela zakona prinaša tudi možnost obročnega plačila stroškov postopka. Dosedanja določila zakona so omogočala le obročno odplačilo globe ne pa tudi stroškov samega postopka. Ti pa so pogosto dosegli ali celo presegli višino izrečene globe. Zaradi nizkih dohodkov kršitelji pogosto niso mogli v enkratnem znesku poravnati dolžnih stroškov postopka, čeprav se sicer plačilu niso izmikali. Obročno plačilo globe in stroškov postopka pa bo sedaj omogočilo kršiteljem lažjo, prostovoljno izpolnitev obveznosti in bo pomembno zmanjšalo število prisilnih izterjav. Naj na koncu poudarim, da delim mnenje s Sodnim svetom, da se Zakon o prekrških prevečkrat spreminja in je tudi to ovira za učinkovito delo prekrškovnih organov. Res pa je tudi, da se spremembam zakonodaje zaradi hitrih družbenih, ekonomskih in tudi tehnoloških sprememb skoraj ni mogoče izogniti. Vendar pa se zavzemamo za to, da se zakonodaja na tem in drugih področjih spreminja le tedaj, ko za take spremembe obstajajo pomembni vsebinski razlogi. Poslanci Poslanske skupine Nove Slovenije bomo tokratno novelo Zakona o prekrških podprli.
Hvala lepa. Poslanska skupina Pozitivna Slovenija in gospa Maša Kociper.
Spoštovana predsedujoča. Spoštovane kolegice in kolegi! Ker je predsednica odbora že tako detajlno povzela dogajanje v zvezi s tem zakonom, bi samo na kratko predstavila stališče Pozitivne Slovenije. V Poslanski skupini Pozitivna Slovenija se prav tako strinjamo z namenom in cilji predlaganega zakona, ki so predvsem skrajšanje prekrškovnega postopka ter poenotenje in poenostavitev v vsebinskem organizacijskem in administrativnem smislu. Tudi mi podpiramo možnosti plačila stroškov na obroke v primeru, ko je dovoljeno plačilo globe na obroke, podpiramo postavitev 30-dnevnega roka za začetek postopka ob prekršku, krajši čas, po katerem se kršiteljem brišejo kazenske točke, izrečene za prekrške v cestnoprometnem režimu, uvedbo enotnega plačilnega naloga ter lažjo čezmejno izmenjavo informacij o prometnih prekrških, povezanih z varnostjo v cestnem prometu. Tudi z naše strani opozorilo, ki ga večkrat ponavljamo, da prepogoste spremembe zlasti procesnih in sistemskih zakonov zelo slabo vplivajo na pravno varnost, kajti prekrškovni organi se zelo težko soočajo s temi spremembami zlasti glede na to, da imajo pred seboj tako zelo obsežen in nepregleden zakon, zato se tudi mi pridružujemo opozorilu Sodnega sveta v tej zadevi. Kot rečeno, predlog zakona bomo, glede na to, da so nameni in cilji smiselni, podprli. Hvala.
Hvala lepa. Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke in gospa Eva Irgl.
Še enkrat hvala za besedo in lepo pozdravljeni. Glede na to, da sta moji predgovornici, pa tudi sama že v začetku, ko sem predstavljala stališče odbora, pojasnili skorajda vse natančno, kaj zakon prinaša, bom kratka in bom izpostavila le tiste točke, ki so največjega pomena za državljanke in državljane. Pred seboj imamo torej Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o prekrških. Z omenjenim zakonom želimo olajšati nekatere postopke državljankam in državljanom, skušamo jih skrajšati, poenotiti pa tudi poenostaviti, in sicer v vsebinskem, organizacijskem in administrativnem smislu, predvsem pri izdajanju plačilnih nalogov in določanju višine sodnih taks. Zakon med drugim deloma prenaša v slovenski pravni red direktivo Evropskega parlamenta in Sveta o lažji čezmejni izmenjavi informacij o prometnih prekrških, povezanih z varnostjo v cestnem prometu. Tisto, kar pa je bistveno, je naslednje. Zakon uvaja možnost plačila stroškov na obroke za storjeni prekršek. To bo nedvomno olajšalo plačilo posameznikom, sploh v teh težkih časih, ko se soočamo in spopadamo z veliko gospodarsko in finančno krizo. Druga ključna zadeva, ki je bistvenega pomena za državljanke in državljane, pa je, da se skrajšuje čas, po katerem se kršiteljem brišejo kazenske točke, izrečene za prekrške v cestnem prometu, s treh na dve leti. Predlagana sprememba je prijaznejša za kršitelje, obenem pa zmanjšuje tudi pripad zadev na sodiščih. V Slovenski demokratski stranki bomo, kot rečeno, zakon o prekrških podprli. Hvala.
Hvala lepa. Poslanska skupina Socialnih demokratov in gospod Mirko Brulc.
Spoštovani! Leta 2003 je bil sprejet Zakon o prekrških, ki se je začel uporabljati 1. januarja leta 2005. Od takrat je bil že 7-krat noveliran, največkrat, to se pravi 4-krat, v letih 2004–2008. Danes obravnavamo že osmo novelo zakona, predlagatelj pa že predlaga nove novele, verjetno v množini, ker ta novela ne posega v sistemsko ureditev zastaralnih rokov ter načina izrekanja in odmerjanja sankcij. Za te spremembe pa ugotavljajo, da bo potrebna poglobljena ocena stanja in širša strokovna razprava, s čimer se seveda strinjamo. Glede na to, da so prekrški množična kazniva dejanja, kot se je izrazil predstavnik Sodnega sveta, pogosto spreminjanje zakonskih določil pa ne prispeva k jasnosti in preglednosti zakonskega besedila. Prav tako je predstavnik Sodnega sveta poudaril, da se je s številnimi novelami izrodil cilj tega zakona, da bi bil uspešen, da bi bile izvedene reforme iz leta 2005, ko se je zakon začel uveljavljati. Mi moramo vedeti, da nenehno spreminjanje zakona otežuje delo tistih, ki delajo s tem, z uporabo tega zakona. To so policisti, pa ne nazadnje tudi državljani in državljanke, ki bi ta del zakona, danes je bilo govorjeno o prometnih predpisih in tako dalje, morali dobro poznati in v primeru konfliktov v nekih situacijah znati tudi reagirati. Tudi policisti so v velikih težavah, saj bi morali imeti pravo pravno znanje, da bi obvladali vso to materijo teh zakonov. Socialni demokrati bomo novelo zakona podprli, ker je opaziti nekatere res dobre izboljšave, vendar opozarjamo predlagatelja, da v bodoče v spreminjanje tega zakona ne hiti, naj se posvetuje tudi s stroko in skuša ponovno ujeti cilje prekrškovne reforme iz leta 2005. Hvala.
Hvala lepa. Poslanska skupina Državljanske liste in gospa Kristina Valenčič.
Spoštovana podpredsednica, kolegice in kolegi! Državljanke in državljani se dnevno srečujemo s prekrškovnim pravom. V okoljih, kjer prebivamo in delamo, želimo imeti dnevni in nočni mir, kot udeleženci v prometu želimo varno priti do želenega cilja. Na splošno se želimo počutiti varne, zato pričakujemo, da pristojne institucije dosledno izvajajo prekrškovno pravo. Vpliv prekrškovne politike na življenje ljudi je običajno pogostejši in neposrednejši kot na katera druga področja prava, zato se pravna kultura države odraža prav na uspešnosti izvajanja prekrškovnega prava. Praksa kaže, da je kazen za prekrške dostikrat učinkovitejša kot kazen za storjeno kaznivo dejanje. Razvoj prava v prekrških v Sloveniji je precej živahen že vse od leta 1945. Zadnja reforma prekrškovnega prava je bila izvedena leta 2005, ko se je začel uporabljati nov zakon o prekrških, ki je zadeve tudi na novo celovito uredil. Cilj je bil razbremeniti sodišča, doseči hitrejše obravnavanje zadev in zmanjšati število zastaranj, boljšo izterjavo, preglednejšo organizacijo, prihranke pri sredstvih in kadrih, v končnih učinkih doseči višjo stopnjo družbene discipline in upoštevanje pravnega reda. Izvajanje Zakona o prekrških pa je hitro pokazalo, da vse rešitve niso bile dovolj premišljene, saj so se sodni zaostanki prenesli z okrajnih sodišč na upravne prekrškovne organe. Od leta 2005 pa vse do danes je zakon doživel že več noveliranj v smeri večje poenostavitve postopka in boljše učinkovitosti prekrškovnih organov. Statistika kaže, da je bil cilj razbremenitve sodišč dosežen, vendar za visoko ceno obremenitve upravnih prekrškovnih organov, inšpektorjev, policistov, mestnih redarjev. Z zapletenimi pravnimi postopki in obsežnimi administrativnimi opravili so prekrškovni organi pri svojem delu postali bistveno manj učinkoviti. Današnja novela prinaša ravno to. Razbremenjuje tudi prekrškovne organe, poenostavlja in skrajšuje prekrškovni postopek v vsebinskem, organizacijskem in administrativnem vidiku. Zato v Državljanski listi pozdravljamo predlagane spremembe in bomo novelo tudi podprli. Obžalujemo pa, da predlagatelju ni uspelo skupaj s prekrškovnimi organi in sodišči poiskati zadovoljive rešitve 65.a člena, ki se nanaša na vročitev sodnih odločb v primeru sodnega varstva. Prekrškovni organi namreč ugotavljajo, da so po nepotrebnem obremenjeni z administrativnimi opravili pri vročanju sodnih odločb, zato so predlagali, da če sodišče spremeni odločitev prekrškovnega organa, samo poskrbi za izvršitev spremenjene sodbe, samo izreka sodne takse in odloči o stroških postopka. Tako kot ostale poslanske skupine naj na koncu tudi v Poslanski skupini Državljanske liste opozorimo na nezdravo prakso nenehnega spreminjanja zakonodaje, ki ustvarja nepreglednost in zmanjšuje tako zakonitost kot zaupanje ljudi. Učinkovitosti pravosodja ni mogoče izboljšati le z nenehnim popravljanjem zakonodaje.
Hvala lepa. Poslanska skupina Slovenske ljudske stranke in gospa Jasmina Opec.
Hvala lepa za besedo. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke zagovarjamo stališče, da morajo biti vsi postopki, v katerih se odloča o pravicah in dolžnostih državljank in državljanov, jasni, pregledni, enostavni in morajo potekati kar se da hitro, brez nepotrebnega zavlačevanja in odlašanja. Postopki morajo biti poenostavljeni tako za tiste, o katerih pravicah in dolžnostih se odloča, kot za tiste, ki o tem odločajo. Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o prekrških vsebuje nekatere pomembne spremembe na področju hitrejšega zaključevanja postopkov o prekrških, poenostavitve nekaterih postopkov in večje operativnosti prekrškovnih organov. Naj v nadaljevanju izpostavim po našem mnenju nekaj pomembnih sprememb. Vsi predobro poznamo primere, ko potuje obvestilo o prekršku do tistega, ki naj bi ta prekršek povzročil, včasih tudi več mesecev, kar ni najbolj v skladu s pravno varnostjo. Zato pozdravljamo spremembo na tem področju, ki določa, da postopka o prekršku, ki je bil ugotovljen s tehničnimi sredstvi, in kršitelj s kršitvijo ni bil seznanjen, ni dopustno začeti, če od dneva storitve prekrška preteče več kot 30 dni. Druga pozitivna sprememba je določba, kjer se skrajšuje čas, po katerem se kršiteljem brišejo kazenske točke, izrečene za prekrške v cestnem prometu, s treh na dve leti. Ta sprememba ni pomembna samo zaradi zmanjšanja pripada zadev na sodiščih, ampak sledi strokovnim analizam o tem, da pretirana represivnost ukrepov in zaostrovanje kaznovalnega prava ne vodita nujno k izboljšanju stanja na določenem področju, ampak da je včasih ravno obratno. Kot tretje pa bi radi izpostavili področje uklonilnega zapora. Uklonilni zapor je institut v slovenskem pravnem redu, ki že od svoje uveljavitve naprej odpira razprave o svoji ustavni dopustnosti oziroma skladnosti s testom sorazmernosti. O tem, ali je primeren, nujen in sorazmeren ukrep, ali je njegov cilj pomembnejši od človekovih pravic, v katere posega. Zato nas veseli, da novela zakona o prekrških prinaša novosti, ki gredo v smer mehčanja pogojev za njegovo odreditev, saj bo po novem sodišče lahko ugotovilo, da so podane take okoliščine, zaradi katerih določitev uklonilnega zapora ne bi bila primerna oziroma smotrna. Tudi sprememba, da se lahko uklonilni zapor določi z neplačano globo nad 120 evrov, je korak v pravo, pravično in humano smer. Poslanska skupina Slovenske ljudske stranke bo torej Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o prekrških v duhu krajših in bolj učinkovitih postopkov o prekrških ter zaradi pozitivnih sprememb, ki smo jih izpostavili in so bile danes že naštete, podprla. Hvala lepa.
Hvala lepa. Poslanska skupina Demokratične stranke upokojencev Slovenije in gospa Marjana Kotnik Poropat.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Lepo pozdravljam spoštovano državno sekretarko s sodelavko, poslanke in poslance! Z novelo Zakona o prekrških želi predlagatelj prekrškovne postopke skrajšati, poenotiti in poenostaviti v vsebinskem, organizacijskem in administrativnem smislu, in to predvsem na področju izdajanja plačilnih nalogov in določanja višine sodnih taks. Predlog novele prinaša jasnejše določbe o prekršku neznatnega pomena, ki bodo olajšale odločanje prekrškovnih organov pri izreku opozorila namesto represivnega ukrepa. Eno od določil, ki ga v Poslanski skupini DeSUS še posebej pozdravljamo in menimo, da je državljanom prijazen, je možnost plačila stroškov na obroke, torej je dovoljeno plačilo globe v obrokih. Z novelo se tudi skrajšuje čas, po katerem se kršiteljem brišejo kazenske točke, izrečene za prekrške v cestnem prometu, s treh na dve leti. Prekrškovne organe se z novelo zavezuje, da postopek o tistih prekrških, kjer je bila kršitev ugotovljena s tehničnimi sredstvi, pa kršitelj s kršitvijo ni bil seznanjen, začnejo najkasneje v 30 dneh po ugotovljenem prekršku. S tem se bomo izognili čudnim situacijam iz preteklosti, ko se je dogajalo, da so bila obvestila o prekršku in plačilni nalogi ob prekršku izdani šele po pol leta ali celo več. Znani so tudi primeri, da se je zaradi prihajajočih lokalnih volitev taktiziralo z izdajo plačilnih nalogov, saj so se pristojni organi odločili, da bodo naloge izdali šele po končanih volitvah, da se ne bi zamerili potencialnim volivcem. To pa je po naši oceni popolnoma nedopustno. Prav tako pozdravljamo določila, ki prinašajo spremembo opredelitve hujšega prekrška, s tem pa se omogoča izrek daljšega trajanja prepovedi vožnje motornega vozila oziroma preklic odložitve izvršitve prenehanja veljavnosti vozniškega dovoljenja storilcu, ki v preizkusni dobi stori hujši prekršek. V Poslanski skupini DeSUS menimo, da predlog novele prinaša poenostavitev poslovanja prekrškovnih organov, večjo ekonomičnost postopkov in posledično zmanjšanje finančnih obremenitev državnega proračuna in proračunov lokalnih skupnosti, hitrejše zaključevanje postopkov o prekršku in posledično zmanjšanje zaostankov. Na koncu želim še opozoriti na dejstvo, da se spremembe prekrškovne zakonodaje dogajajo prepogosto. Praktično skoraj vsako leto. To je po oceni Poslanske skupine DeSUS neprimerno, saj ne zmanjšuje število prekrškov, temveč prej povečuje zmedo pri delu prekrškovnih organov pa tudi pri potencialnih kršiteljih. V Poslanski skupini DeSUS bomo Predlog zakona o spremembi in dopolnitvi Zakona o prekrških podprli. Hvala.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Glasovanje o predlogu bomo v skladu s časovnim potekom seje opravili danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 8. točki dnevnega reda. S tem prekinjam tudi to točko dnevnega reda. Prehajamo na 7. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBI IN DOPOLNITVI ZAKONA O FUNKCIONARJIH V DRŽAVNIH ORGANIH. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložil Državni svet. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predsedniku Državnega sveta, gospodu Mitji Bervarju. Izvolite, gospod Bervar.
Spoštovana podpredsednica Državnega zbora, gospa Romana Tomc! Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Predlagana sprememba zakona ureja plačilo za opravljanje funkcije podpredsednika in člane Državnega sveta. Državni svet se je urejanja plačil podpredsednika in članov Državnega sveta lotil v Zakonu o funkcionarjih v državnih organih in bi bila za spremembo Zakona o Državnem svetu potrebna absolutna 2/3 večina. Treba je poudariti, da je Državni svet v preteklosti v zadnjih desetih letih že 4 krat neuspešno poskušal spremeniti Zakon o Državnem svetu. Predlagani dopolnjeni predlog zakona, ki je pred vami in ga je pripravil Odbor za pravosodje, javno uporabo in lokalno samoupravo, predstavlja kompromisno rešitev in odpravlja vse pomisleke, ki sta jih v svojih mnenjih izrazili Zakonodajno-pravna služba Državnega zbora in Vlada Republike Slovenije. Poleg tega je predlagana rešitev tudi skladna z revizijskim poročilom Računskega sodišča in z odločbo Ustavnega sodišča, saj se zakonska ureditev spreminja. Sprejem tega zakona naj podkrepim še z nekaj trditvami, ki jih je v svojem ustavno-pravnem mnenju navedel profesor dr. Franc Grad. Državni svet je ustavni organ, zato zagotovljanje ustreznega plačila njegovim članom ne bi smelo biti odvisno od finančnega položaja in poklicnega delovanja posameznega člana, ker je zagotovitev ustreznega plačila v javnem interesu. Več kot jasno je, da bo slej ko prej odmrl vsak državni organ, ki mu je odtegnilo ustrezno financiranje. Plačilo članom je pomembno, ker delovanje predstavniškega telesa v celoti temelji na delovanju njegovih članov. Državni svet lahko svoje pristojnosti izvaja samo preko svojih članov, torej državnih svetnikov, zato je treba državnim svetnikom zagotoviti ustrezno plačilo, ki jim omogoča svobodo in neovirano opravljanje svoje funkcije. Član Državnega sveta je upravičen do plačila za svoje delo in to ne glede na to, da je funkcija častna in nepoklicna. Pri analizi odločb Ustavnega sodišča je treba gledati ustavno presojo kot celoto in zato upoštevati tudi druge ustrezne odločbe Ustavnega sodišča, zlasti odločbo, v kateri je Ustavno sodišče določilo, da potrebuje Državni svet poklicnega predsednika in stalno razpoložljivost predsednika. Iz teh odločb izhaja, da je treba zagotoviti pogoje za učinkovito delo Državnega sveta kot ustavnega organa. Če je predsednik Državnega sveta nujno profesionalen, je nujno tudi, da imajo tudi člani zagotovljeno vsaj redno plačilo za svoje delo. Spoštovana podpredsednica Državnega zbora, spoštovane poslanke in poslanci! Verjamem, da je po 20 letih obstoja Državnega sveta in po petih poskusih nastopil čas, da Državnemu svetu omogočite zakonsko podlago za plačilo državnim svetnikom za njihovo opravljeno delo. V imenu Državnega sveta in tudi v svojem imenu se vam zahvaljujem za razumevanje in podporo. Hvala lepa za besedo.
Hvala lepa. Predsednik Državnega sveta gospod Bervar, za dopolnilno obrazložitev, izvolite. Predlog zakona je obravnaval Odbor za pravosodje, javno upravo in lokalno samoupravo kot matično delovno telo. Gospa Eva Irgl kot predsednica.
Najlepša hvala za besedo. Spoštovani predsednik Državnega sveta, poslanke in poslanci! Odbor za pravosodje, javno upravo in lokalno samoupravo je kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o spremembi in dopolnitvi Zakona o funkcionarjih v državnih organih. Predstavnik predlagatelja, predsednik Državnega sveta gospod Mitja Bervar je v dopolnilni obrazložitvi členov povedal, da se želi s predlaganim zakonom urediti pravico do plačila za upravljanje funkcije ter do povračila stroškov, ki jih imajo v zvezi z upravljanjem funkcije za tiste funkcionarje, ki svojo funkcijo opravljajo nepoklicno, predvsem za državne svetnike. Računsko sodišče je Državnemu svetu že leta 2002 naložilo, naj sproži postopke za ureditev izplačila nadomestil za plače oziroma sejnin svojim članom. Državni svet je v naslednjih letih večkrat neuspešno podal zakonsko iniciativo za spremembo Zakona o Državnem svetu, saj je za sprejem tega zakona potrebna dvotretjinska večina glasov vseh poslancev. V letu 2012 je Računsko sodišče ponovno pozvalo Državni svet k zakonski ureditvi tega področja, zato so se odločili predlagati novelo Zakona o funkcionarjih v državnih organih. Na ta način se bo Državnemu svetu omogočilo opravljati njegove pristojnosti, kljub temu pa se predlagatelj zaveda, da bi bilo treba Zakon o funkcionarjih v državnih organih sistemsko urediti. V nadaljevanju je svoje stališče na odboru podala predstavnica Zakonodajno-pravne službe gospa Nataša Voršič. Povedala je, da je Zakonodajno-pravna služba že pri prejšnji noveli Zakona o funkcionarjih v državnih organih opozorila, da bi bilo treba celoten zakon uskladiti z veljavnim pravnim redom, zato je odbor s svojim sklepom dal Vladi pobudo, naj čim prej pripravi ustrezne in celovite zakonske spremembe. Predstavnica Vlade, državna sekretarka na Ministrstvu za pravosodje, javno upravo in lokalno samoupravo gospa Mojca Kucler Dolinar, je povedala, da Vlada predlaganega zakona ne podpira, saj ureja pravice in obveznosti funkcionarjev v zvezi z opravljanjem funkcije samo v enem segmentu. Opozorila je, da je Računsko sodišče v revizijskem poročilu zapisalo, da bi moral Državni svet način obračunavanja in dokazovanja izgubljenega zaslužka, kot ga določa Zakon o Državnem svetu, urediti z internim aktom, ki bi bil podlaga za izplačilo, v njem pa določiti merila in kriterije za izplačilo nadomestila. V razpravi so koalicijski poslanci, do takrat še koalicijski, predlaganemu zakonu nasprotovali, saj so menili, da prinaša parcialno rešitev, ki sodi v Zakon o Državnem svetu, hkrati pa pomeni neenako ureditev plačila glede na ostale nepoklicne funkcionarje. Opozicijski poslanci pa so menili, da bi bilo predlagani zakon mogoče z amandmajem odbora dodelati v smeri pripomb Zakonodajno-pravne službe ter lokalnih skupnosti, in sicer tako, da bi se s to novelo uredila le plačila državnim svetnikom za čas do sprejema sistemskega zakona, ki ga napoveduje Vlada. Nato smo imeli nekaj amandmajev oziroma dva amandmaja Poslanske skupine Pozitivne Slovenije k 4. členu, ta je bil sprejet, amandma Pozitivne Slovenije k 1. členu pa je zaradi sprejetega amandmaja odbora postal brezpredmeten. Glede na sprejete amandmaje je na podlagi prvega odstavka 133. člena Poslovnika Državnega zbora pripravljeno besedilo dopolnjenega predloga zakona, v katerega so sprejeti amandmaji vključeni. Dopolnjeni predlog zakona pa je sestavni del tega poročila. Hvala.
Hvala lepa. Za uvodno obrazložitev mnenja Vlade dajem besedo gospe Mojci Kucler Dolinar, državni sekretarki. Izvolite.
Hvala, podpredsednica. Spoštovani poslanci, še enkrat lep pozdrav! Ministrstvo za pravosodje in javno upravo tudi na matičnem odboru spremenjenega predloga Zakona o funkcionarjih v državnih organih ne podpira. Nekaj teh razlogov je bilo v dosedanjih mnenjih že navedenih, vendar pa bi jih rada ponovno poudarila. Predlog zakona namreč le deloma ureja pravice in obveznosti funkcionarjev v zvezi z opravljanjem funkcije in tudi po prenehanju opravljanja funkcije. Vlada Republike Slovenije je na podlagi že omenjenega sklepa Odbora za pravosodje, javno upravo in lokalno samoupravo dala v pripravo zakon, ki bo celovito uredil položaj funkcionarjev, ter ga tudi uvrstila v program Vlade za letošnje leto. Nadalje bi rada poudarila, da predlog zakona le deloma ureja pravice nepoklicnih funkcionarjev ter se pri tem sklicuje le na državne svetnike in nepoklicne funkcionarje lokalne samouprave. Vendar pa v predlogu zakona ni predviden poseg v zakon, ki ureja lokalno samoupravo. Namreč, Zakon o lokalni samoupravi v 34.a členu že ureja plačilo za opravljanje funkcije nepoklicnih funkcionarjev, tako nepoklicnih županov kot tudi občinskih svetnikov. Poudariti želim tudi, da način ureditve plačila za opravljanje funkcije člana Državnega sveta ne sledi revizijskemu poročilu Računskega sodišča s koncem lanskega leta, 3. 12. 2012 je datirano to revizijsko poročilo, v katerem je Računsko sodišče zapisalo, da bi moral Državni svet način obračunavanja in dokazovanja izgubljenega zaslužka, kot ga določa Zakon o Državnem svetu, urediti z internim aktom, ki bi bil podlaga za izplačilo, v njem pa tudi določi, kar je pomembno, merila in kriterije za izplačilo nadomestil. Prav tako po našem mnenju predlog zakona, ki ga imate pred seboj, spoštovani poslanci, ne sledi odločbi Ustavnega sodišča z dne 10. 11. 2011, ki je med drugim zapisalo, da pravica do nadomestila izgubljenega zaslužka ne pomeni plačila za opravljeno delo, kar izhaja tako iz prvega odstavka 62. člena Zakona o Državnem svetu in tudi iz izpodbijane določbe. Že po naravi stvari je namreč ta pravica omejena le na nadomestitev zaslužka tistim članom Državnega sveta, ki bi bili do njega sicer upravičeni na podlagi samostojnega opravljanja dejavnosti z osebnim delom, če ne bi opravljali te funkcije. In kot tretje tudi ocenjujemo glede retroaktivne uporabe določb zakona, da pogoji iz 155. člena Ustave Republike Slovenije niso izpolnjeni oziroma ne obstaja javna korist za tako ureditev. Predvsem zaradi ravnokar navedenega vlada predloga ne podpira.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Poslanska skupina Pozitivna Slovenija, mag. Barbara Žgajner Tavš.
Hvala lepa, podpredsednica, za besedo. Spoštovane kolegice in kolegi! Spoštovani predsednik Državnega sveta s sodelavcem! Računsko sodišče je v poročilu za leto 2010 navedlo, da v Zakonu o Državnem svetu ni zakonskih osnov za izplačevanje sejnin in zaradi tega so posledično svetniki do ustrezne ureditve področne zakonodaje izplačilo sejnin s sklepom tudi prekinili. Kot je razvidno iz samega predloga zakona, ki ga danes obravnavamo in ki je šel pozitivno skozi proceduro na matičnem delovnem telesu, je cilj tega zakona sistemsko urediti pravico do plačila za opravljanje funkcij ter do povračila stroškov, ki jih imajo v zvezi z opravljanjem funkcije funkcionarji, ki svojo funkcijo opravljajo nepoklicno. Taka ureditev je v prvi vrsti potrebna za državne svetnike, saj je njihova trenutna ureditev neprimerna in, ne nazadnje, omenila sem tudi negativno mnenje Računskega sodišča za leto 2010. Ob obravnavi prvotnega predloga zakona smo imeli v Poslanski skupini Pozitivne Slovenije več vprašanj in pomislekov, v osnovni predlagana sistemska ureditev je bila sporna glede vprašanja, na katere funkcionarje se nanaša novela, kajti predlagatelj je v osnutku zakona navajal, da se je osredotočil na ureditev plačila za nepoklicno opravljanje funkcije in primeroma navaja tudi funkcionarje, za katere naj bi predlagana novela veljala, in sicer občinski funkcionarji in člani Državnega sveta, sporen je bil tudi retroaktiven učinek zakona. Prvotni predlog je namreč v 4. členu določal, da zakon začne veljati naslednji dan po objavi v Uradnem listu, uporabljati pa se začne z dnem konstituiranja petega mandata Državnega sveta, to pa je za nazaj, 12. 12. 2012. Torej gre za tako imenovano pravo retroaktivnost, ko zakon učinkuje za nazaj in velja za obdobje, ko še ni bil sprejet niti uveljavljen ta predlog zakona. V 155. členu Ustave so določeni pogoji za dopustno retroaktivnost, ti pogoji morajo biti izpolnjeni kumulativno, predlagatelj pa mora izkazati tudi njihov obstoj, vendar v tem primeru predlagatelj tega ni storil, skratka, ni podal tehtne utemeljitve za takšno določbo. Reči moram, da sta bila oba pomisleka, ki sem ju sedaj tudi izpostavila, tekom obravnave na matičnem delovnem telesu odpravljene, sprejeli smo amandmaje k 1. in 2. členu, s čimer smo specificirali, da se predlog zakona nanaša zgolj na državne svetnike oziroma funkcionarje Državnega sveta, na odboru pa je bil sprejet tudi naš amandma, ki odpravlja retroaktivni učinek zakona. Če strnem, preden podam, kako bo glasovala Pozitivna Slovenija. Obstoječa določba 62. člena Zakona o Državnem svetu, ki določa, da ima član Državnega sveta pravico do nadomestila izgubljenega zaslužka za čas opravljanja funkcije in pravico do povračila stroškov v zvezi z opravljanjem funkcije, so dokaj nejasna. Pa ne le to, v praksi so ta določila tudi problematična, kajti povzročajo, če temu tako rečem, neenakopravnost glede na delo. Ker je plačilo vezano na izpad dohodka svetnika in višina ni odvisna od dela, ki ga državni svetnik v Državnem svetu opravlja. V praksi to pomeni, da lahko svetnik, ki ima 3 tisoč 600 evrov katastrskega dohodka, gre za kmeta, za izgubljeni dan prejme za sejo zgolj 10 evrov, medtem ko za enako delo svetnik, ki ima 750 tisoč evrov prihodka, za plačilo na dan prejme 2 tisoč evrov. Ker je bila taka ureditev tudi po mnenju Pozitivne Slovenije neustrezna, predlagamo, da se tudi na današnji seji oziroma na Državnem zboru potrdi rešitev, s katero odpravljamo to anomalijo in ne nazadnje, s katero rešujemo tudi tisto, na kar je opozorilo Računsko sodišče. Kot rečeno, v Poslanski skupini Pozitivne Slovenije bomo predlog novele v tej popravljeni obliki potrdili.
Hvala lepa. Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke, gospa Sonja Ramšak.
Spoštovana predsedujoča, predsednik Državnega sveta, kolegice in kolegi! V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke predloga zakona ne podpiramo. Zavedamo se, da je treba urediti pravico do plačila za opravljanje funkcije ter do povračila stroškov, ki jih imajo v zvezi z opravljanjem funkcije predvsem tisti funkcionarji, ki svoje funkcije opravljajo nepoklicno, kamor sodijo vsekakor tudi državni svetniki. Ne bom ponavljala tega, kar so pred mano že moje kolegice predstavile, navodila Računskega sodišča in tudi ustavne odločbe, vendar menimo in sledimo mnenju Vlade, ki pravi, da je treba Zakon o funkcionarjih, ki je bil sprejet leta 1990 in nazadnje noveliran leta 2012, urediti v celoti in ne le tako, parcialno, kot zdaj s to predlagano spremembo. Predlagana sprememba zakona namreč le delno odpravlja pomanjkljivosti, ki se nanašajo na vsebino, ki jo drugače ureja Zakon o Državnem svetu in pomeni dejansko neenako ureditev plačila glede na ostale nepoklicne funkcionarje. Zaradi tega navedenega v Slovenski demokratski stranki predlagane rešitve ne bomo podprli.
Hvala lepa. Gospod Han v imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov.
Spoštovana podpredsednica, spoštovani predsednik Državnega sveta, še enkrat kolegice in kolegi! Novelo Zakona o funkcionarjih v državni upravi je v zakonodajni postopek vložil Državni svet s ciljem, da se vendarle sistemsko uredi pravica do plačila za opravljanje funkcije ter do povračila stroškov, ki nastanejo z opravljanjem te funkcije. V uvodu zakona predlagatelj navaja, da se s tem zakonom želi vzpostaviti ustrezno podlago za zakonito, nedvoumno, enako in nediskriminatorno in pregledno rešitev. Vse lepo in prav. Ob pregledu predlagane novele zakona smo Socialni demokrati ugotovili, da na nek način predlagane spremembe niso sistemske, so na nek način nedosledne in je povzročeno neskladje znotraj zakona kot tudi med zakoni o lokalni samoupravi in državnem svetu. Na nek način je to ugotovila in zapisala tudi Zakonodajno-pravna služba Državnega zbora. Vendar, zadeva se da rešiti; če je želja in potem se na koncu tudi najde pot. Do obravnave predloga novele zakona je vodstvo Državnega sveta s predsednikom na čelu predstavilo v Poslanski skupini Socialnih demokratov in dodatno obrazložili razloge za pripravo tega zakona, kot tudi njihovo prizadevanje, da se pripravi ustrezen amandma, ki bi odpravil tudi vse naše pomisleke in pomisleke Zakonodajno-pravne službe. S takšnim predlaganim amandmajem odbora, katerega je poslanski kolega Brulc posredoval in tudi obrazložil članicam in članom Odbora za pravosodje, smo želeli, da se zakonsko besedilo čim bolj približa na nek način pripombam Zakonodajno-pravne službe. Menimo, da je s sprejetimi amandmaji na matičnem delovnem telesu predlog zakona ustrezno pripravljen in da so odpravljeni sistemski pomisleki, ki jih je navajala Zakonodajno.-pravna služba. Ureja se torej plačilo, sejnina za opravljeno delo državnim svetnikom, in naj spomnim, da dosedanje ureditev ni bila ustrezna in večkratni poskusi več let Državnega sveta za ureditev tega vprašanja pa so bili, žal, neuspešni. Neuspešni pa so bili tudi zaradi tega, ker je za to potrebna dvotretjinska večina vseh poslank in poslancev v Državnem zboru. Vseeno pa bi opozoril na pobudo Odbora za pravosodje, javno upravo in lokalno samoupravo z dne 7. 12. 2012 Vladi, da čim prej pripravi spremembe in dopolnitve Zakona o funkcionarjih v državnih organih, s katero bi se ta zakon uskladil z veljavnim pravnim redom. Ampak, gospe in gospodje, Socialni demokrati bomo novelo zakona podprli in s tem stopili na prvo stopnico do tega zakona. Državnemu svetu pa želimo vso srečo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Poslanska skupina Državljanske liste, mag. Katarina Hočevar.
Hvala za besedo. Lepo pozdravljam predsednika Državnega sveta! Namen sprememb in dopolnitev Zakona o funkcionarjih v državnih organih je po mnenju predlagatelja Državnega sveta sistemsko urediti pravico do plačila za opravljanje funkcije in do povračila stroškov, ki jih imajo v zvezi z opravljanjem funkcije državni svetniki. V Državljanski listi ugotavljamo, da je po veljavni ureditvi funkcija državnega svetnika častna, da Zakon o Državnem svetu, ki se sprejema z dvotretjinsko večino vseh poslancev, sistemsko ureja to področje in da je v 62. členu tega zakona tudi urejeno izplačilo nadomestila izgubljenega zaslužka, ker državni svetniki svojo funkcijo opravljajo nepoklicno. V Državljanski listi menimo, da bi morale administrativne službe Državnega sveta le vpeljati oziroma operativno izvesti ustrezen sistem izplačila svetnikom, kot je to že določeno v zakonodaji. Že leta 2001 je namreč Računsko sodišče ugotovilo, da je nadomestilo izgubljenega zaslužka svetnikom obračunano in izplačano na nepravilen način, ponovno je identične ugotovitve Računsko sodišče podalo v revizijskem poročilu, izdanem decembra 2012. V poglavju ocena finančnih posledic predloga zakona so predlagatelji zapisali, da predlagane spremembe ne bodo dodatno obremenile državnega proračuna in drugih javnih finančnih sredstev. Slednje nakazuje na to, da je namen predlagatelja uzakoniti prakso in način obračunavanja sejnin, ki se izvaja v praksi, nepravilno že celih 10 let. Glede napovedano v Državljanski listi menimo, da Državni svet želi obiti Zakon o Državnem svetu in zadeve urediti v zakonu, ki se sprejemajo z navadno večino. Na to v Državljanski listi ne moremo pristati, seveda pa to ne pomeni, da nismo pripravljeni podpreti kakšne druge rešitve, ki bi bila ustrezna, poštena, predvsem pa sistemska. Poslanci in poslanke Državljanske liste ne bomo podprli sedaj obravnavanih sprememb in dopolnitev Zakona o funkcionarjih v državnih organih. Hvala.
Hvala lepa. Poslanska skupina Slovenske ljudske stranke, gospod Janez Ribič.
Spoštovana podpredsednica Državnega zbora, gospod predsednik Državnega sveta! Danes imamo po komaj dobrih dveh mesecih ponovno na poslanskih klopeh Zakon o funkcionarjih v državnih organih. Tokratna novela se nanaša na ureditev plačila članom Državnega sveta. Zakon, sprejet še v času Jugoslavije, sicer določa pravice različnim funkcionarjem, po novem tudi članom Državnega sveta. Podlaga za plačila članom Državnega sveta bi sicer bolj sodila v Zakon o Državnem svetu, vendar ta zahteva dvotretjinsko podporo in na žalost zato kar v štirih dosedanjih poskusih ni bil spremenjen. Računsko sodišče je v decembru lanskega lega izdalo poročilo, pri katerem izpostavlja problem nezakonitih izplačil članom Državnega sveta. Veljavni zakon o Državnem svetu predvideva v 62. členu nadomestilo izgubljenega zaslužka za čas opravljanja funkcije članom Državnega sveta, kar pa po mnenju Slovenske ljudske stranke ni ustrezna rešitev. Pri obračunu po veljavnem zakonu pride namreč, kot nam je bilo predstavljeno na odboru, do enormnih in nerazumnih razlik med svetniki; eden bi dobil 10 evrov, drugi pa celo več kot 2 tisoč evrov za sejo. Amandmaji, ki so bili sprejeti na matičnem odboru onemogočajo veljavnost nove ureditve za nazaj in bo tako novela zakona, v kolikor bo sprejeta, z novim 13. a členom urejala vse potrebno v zvezi s plačili nepoklicnim funkcionarjem, vendar samo za člane Državnega sveta. Takšni spremembi Zakona o funkcionarjih v državnih organih smo naklonjeni tudi v Slovenski ljudski stranki, vendar samo v smislu začasne rešitve tega problema. Ob tem želim izpostaviti, da od nove vlade pričakujemo, da bo najkasneje v roku šestih mesecev predložila Državnemu zboru v sprejetje novelo Zakona o Državnem svetu, ki bo upoštevala tako priporočila Računskega sodišča kot tudi konstruktivne predloge Državnega sveta. Prav tako od Vlade pričakujemo, kot smo v Državnem zboru že samo v tem mandatu ne vem kolikokrat izpostavili, da se vsa plačila državnim funkcionarjem uredijo z enim zakonom in na enem mestu, ne glede na to, ali gre za lokalne ali državne organe, in ne glede na to, ali gre za poklicne ali nepoklicne funkcionarje. Hvala.
Hvala lepa. Poslanska skupina DeSUS, gospa Marjana Kotnik Poropat.
Hvala za besedo. Lepo pozdravljam predsednika Državnega sveta gospoda Bervarja, ponovno lep pozdrav državni sekretarki s sodelavko, lep pozdrav poslankam in poslancem! Problematika plačila sejnin državnim svetnikom se vleče že nekaj let. Računsko sodišče je jasno in odločno izreklo negativno mnenje na poslovanje Državnega sveta, ker slednji ni posloval v skladu s predpisi. Negativno mnenje je bilo izrečeno tudi zaradi izplačevanja sejnin državnim svetnikom, ne da bi imeli za to podlago v ustreznih predpisih. Računsko sodišče je povedalo, da bi moral Državni svet način obračunavanja in dokazovanja izgubljenega zaslužka svetnika urediti z internim aktom, ki bi dajal podlago za izplačilo, v njem pa določiti merila in kriterije za izplačilo takega nadomestila. Stališče o plačilu državnim svetnikom je sprejelo tudi Ustavno sodišče v svoji odločbi. Med drugim je zapisalo tudi, da člani Državnega sveta, razen profesionalnega predsednika, opravljajo svojo funkcijo častno, torej neodplačno; da je pravica do nadomestila izgubljenega zaslužka že po naravi stvari omejena le na nadomestitev zaslužka tistim članom, ki bi bili do njega sicer upravičeni na podlagi samostojnega opravljanja dejavnosti z osebnim delom, če ne bi opravljali funkcije državnega svetnika; da v okviru sistema, ki temelji na nepoklicnosti oziroma na častnem opravljanju dela ni mogoče govoriti o neupravičenem razlikovanju med njimi. Tudi dejstvo, da je konkretna višina nadomestil pri posameznih članih Državnega sveta različna, ne pomeni razlikovanja med njimi, saj je prav zaradi teh dejanskih razlik pri izplačilih vzpostavljena njihova pravna enakost v sistemu, ker funkcijo opravljajo neodplačno. Vse enako varuje pred tem, da bi bili zaradi opravljanja funkcije premoženjsko prikrajšani. V Poslanski skupini DeSUS sledimo stališču Ustavnega sodišča. Glede predloga zakona, ki se nanaša na izplačilo sejnin državnim svetnikom, bomo glasovali vsaj po svoji vesti.Naj dodam še glede nesistemskosti obravnavanega zakona, saj se je Državni svet z vložitvijo tega zakona elegantno izognil vložitvi zakona, ki sicer ureja pravice in obveznosti državnih svetnikov, to je Zakon o Državnem svetu, za katerega sprejem pa je potrebna kvalificirana večina. Državni svet je, kot kaže, ocenil, da kvalificirane večine ne bo dobil, zato je to problematiko vključil v zakon, ki se sprejema z navadno večino. Zakonodajno-pravna služba Državnega zbora je opozorila na vrsto pomanjkljivosti in nepravilnosti. Tem ugotovitvam v Poslanski skupini DeSUS ne moremo nasprotovati. Tudi Vlada je v svojem stališču argumentirano negirala vsebino zakona, Poslanska skupina DeSUS pa te argumente ocenjuje za tehtne in obrazložene. Negativno mnenje je podala tudi Skupnost občin. Poslanke in poslanci Poslanske skupine DeSUS bomo glasovali za podporo temu zakonu vsak po svoji vesti. Hvala lepa.
Hvala lepa. In še Poslanska skupina Nove Slovenije, gospa Iva Dimic.
Hvala za besedo, predsedujoča. Spoštovani predstavniki predlagateljev, kolegi, poslanci in poslanke! Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o funkcionarjih v državnih organih je v parlamentarno proceduro vložil Državni svet. Prvotni namen tega zakona je bil ureditev plačila za funkcioniranje v državnih organih, ki opravljajo funkcijo neprofesionalno. Po vloženih in sprejetih amandmajih na matičnem delovnem telesu pa navedeni predlog zakona ureja le plačilo državnim svetnikom za njihovo neprofesionalno opravljanje funkcije. Navedeni zakon ne ureja plačil drugih funkcionarjev v državnih organih. V Novi Sloveniji predlogu tega zakona nasprotujemo. Plačilo državnih svetnikov je tematika, ki sodi v drug materialni predpis, to je v Zakon o Državnem svetu, ki ureja tudi status državnih svetnikov in se ga sprejema z dvotretjinsko večino. Zakon o Državnem svet v prvem odstavku 62. člena določa, da je funkcija državnega svetnika častna in nepoklicna. Člani Državnega sveta torej opravljajo svojo funkcijo neodplačno. V drugem odstavku 62. člena je urejena pravica državnih svetnikov do povračila izgubljenega zaslužka in do povračila stroškov. Namen nadomestila za izgubljeni zaslužek je zagotovo, da se članom Državnega sveta, ki samostojno opravljajo dejavnost z osebnim delom, zaradi opravljanja funkcije ne poslabša premoženjsko stanje. Seveda so statusi državnih svetnikov različni od zaposlenih upokojencev, zasebnikov, brezposelnih, vendar pa so različne tudi njihove izobrazbe, izkušnje, sposobnost pa ne nazadnje tudi količina in kakovost svetniškega dela. Zato morajo biti tudi plačila za izgubljeni dohodek različna. Z obstoječo zakonsko ureditvijo so vsi enako varovani pred tem, da zaradi opravljanja funkcije državnega svetnika niso premoženjsko prikrajšani. Status državnih svetnikov je po mnenju Nove Slovenije ustrezno urejen. Naj opozorimo tudi na dejstvo, da je bil drugi odstavek 62. člena Zakona o Državnem svetu že predmet presoje pred Ustavnim sodiščem. Ustavno sodišče je v sodbi z dne 10. 11. 2011 opredelilo, da določba drugega odstavka 62. člena Zakona o Državnem svetu ni v neskladju z ustavo. Navedena določba ne posega v načelo enakosti pred zakonom. V obrazložitvi navedene sodbe Ustavno sodišče ni navajalo nobenega neskladja, ki bi ga bilo treba odpraviti. Naj ob tem izpostavim tudi mnenje ustavnopravnega strokovnjaka, profesorja dr. Franca Grada, ki vsebinsko ponuja drugačne rešitve in argumente za plačila za opravljanje funkcije državnega svetnika, vendar v svojem mnenju tudi opozarja, da vsebinsko in nomotehnično urejanje plačila za delo državnih svetnikov sodi v Zakon o Državnem svetu. Noveliranje Zakona o funkcionarjih v državnih organih pomeni, da se obide matični zakon, za katerega sprejetje je predpisana kvalificirana večina, in takega načina sprejemanja zakonodajnih rešitev v Novi Sloveniji ne podpiramo. Predloga navedenega zakona ne podpiramo tudi iz razloga, ker bi prišlo do neusklajenosti tega zakona z Zakonom o Državnem svetu, in sicer s prvim odstavkom 62. člena, ki ostaja v veljavi. Kot že rečeno, poslanci Poslanske skupine Nove Slovenije novele Zakona o funkcionarjih v državnih organih ne bomo podprli.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, zaključujemo drugo obravnavo predloga zakona. Glasovanje o predlogu zakona bomo v skladu s časovnim potekom seje opravili danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 8. točki dnevnega reda. Prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 8. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA PRVO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O KAZENSKEM POSTOPKU. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. V zvezi s tem predlogom zakona je skupina 10 poslank in poslancev s prvopodpisanim Jankom Vebrom zahtevala, da Državni zbor opravi splošno razpravo. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo državni sekretarki gospe Mojci Kucler Dolinar.
Hvala za besedo. Lep pozdrav, spoštovane poslanke in poslanci! Vlada si je s Predlogom zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o kazenskem postopku zadala dva cilja: prvič, krepitev učinkovitosti kazenskega postopka preko administrativne razbremenitve policije, državnega tožilstva in sodišč, in drugič, predvsem, kar je pomembno, krepitev pravne varnosti s popravo tehničnih ali redakcijskih pomanjkljivosti v zakonskem besedilu, odpravo nedorečenosti pri posameznih procesnopravnih institutih in tudi z manj vsebinskimi izboljšavami, ki pomembno vplivajo na postopek. Predlog novele Zakona o kazenskem postopku sicer ne vsebuje nekih obsežnih sistemskih sprememb – namreč, te spremembe so predvidene v okviru priprave novega Zakona o kazenskem postopku –, s to spremembo predvsem dograjujemo, izpopolnjujemo in preoblikujemo obstoječe rešitve oziroma jih prilagajamo obstoječim spoznanjem prakse, tudi stroke, in nekatera izhodišča določb bolj natančno definiramo. Dejansko gre za nabor večjega števila različnih sprememb, ki pa so po naši oceni potrebne in pomembne. S predlogom zakona se določa posebno hitro obravnavanje kaznivih dejanj zoper gospodarstvo, ob upoštevanju teh dejanj, po zgledu ureditve, ki velja v pripornih zadevah. Nadalje se predvideva poenostavitev ravnanj policije in državnega tožilstva, kadar bo oškodovanec na policiji podal ovadbo za predlagalni delikt in ob tem izjavil, da ne želi kazenskega pregona. V lažjih zadevah policija ne bo dolžna takoj poslati ovadbe državnemu tožilstvu, vendar pa bo morala to narediti v roku 30 dni z navedbo predvidenega roka za predložitev poročila v dopolnitev ovadbe. Nadaljnja rešitev je tudi, da mora oškodovanec v skladu s predlaganimi rešitvami kriti stroške kazenskega postopka, kadar se je ta začel na njegov predlog, če bo po začetku glavne obravnave svoj predlog umaknil. Na ta način se bo namreč uveljavila odgovornost oškodovanca za njegovo sodelovanje v postopku. Neprimerno bi namreč bilo, da bi te stroške krila še naprej Republika Slovenija. Nadalje se črta potrdilo o zasegu predmetov, ki ga policija izda osebam, pri katerih v okviru posameznih preiskovalnih dejanj zaseže predmete. Namreč, te stvari so navedene že v zapisniku. Poleg tega bodo med stroške kazenskega postopka uvrščeni tudi stroški zasega, odvzema, hrambe, prodaje in uničenja zaseženih oziroma odvzetih predmetov, saj po svoji naravi oziroma vsebini predstavljajo izdatke, ki nastanejo zaradi kazenskega postopka, in ni razloga, da bi jih v vsakem primeru krili iz proračuna. Nadalje se določa tudi poseben rok za vložitev obtožnice, če bo ta vsebovala tudi predlog za podaljšanje pripora in pripora pred vložitvijo obtožnice ne bo več mogoče podaljševati. Rada bi poudarila, da se v okviru sprememb predlagajo tudi tri različne možnosti glede slikovnega in zvočnega snemanja glavnih obravnav in prenosa slednjih, in sicer neposredni prenos informacij s pisnimi sporočili z uporabo telekomunikacijskih sredstev, slikovno in zvočno snemanje brez neposrednega prenosa in tudi slikovno in zvočno snemanje z neposrednim prenosom. Glede na polemike, ki so se pojavile, bi tukaj rada poudarila, da ta predlog vsebuje tudi določene omejitve. Torej, neposredni prenos ne sme motiti postopka, predvsem pa ne sme vplivati na poštenost in potek postopka, zaradi prenosa tudi ne smejo biti kršene pravice udeležencev postopkov. Rada bi še poudarila, da o prepovedi neposrednega prenosa informacij s pisnimi sporočili z uporabo telekomunikacijskih sredstev kakor tudi zvočnega in slikovnega snemanja odloči predsednik senata. Poleg tega pa se predlaga, da se klasični zapisnik nadomesti z zvočno-slikovnim snemanjem, predvsem pa naj bi to skrajšalo postopke in razbremenilo sodnike. Predlagamo, da predlog zakona podprete in sprejmete. Hvala.
Hvala lepa. Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke, gospa Eva Irgl.
Najlepša hvala za besedo, spoštovana predsedujoča. Poslanke in poslanci! Zakon o kazenskem postopku je bil nazadnje spremenjen novembra leta 2011. Predlog zakona o dopolnitvah in spremembah Zakona o kazenskem postopku, ki ga danes obravnavamo, ni celovita reforma, kot bi si jo v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke želeli, vendar pa uvaja nekatere bistvene pozitivne spremembe, s katerimi bo v večji meri mogoče pričakovati krepitev kazenskega postopka ter krepitev pravne varnosti s popravo pomanjkljivosti v zakonskem besedilu in odpravo nekaterih administrativnih ovir pri delu policistov in tožilcev. Iz predloga zakona, ki ga imamo pred seboj, je razvidno, da so bile pripombe znanstvenih in strokovnih institucij upoštevane do te mere, da se ne bi ogrozil temeljni namen zakona in doseganje ciljev, ki si jih je predlagatelj zastavil. Vsekakor pa je še vedno mogoče besedilo zakona z vidika sistemske in nomotehnične usklajenosti izboljšati v nadaljnjem zakonodajnem postopku, zato menimo, da bi bila zavrnitev zakona neodgovorna z vidika nasprotovanja vsebinskim rešitvam, ki jih predlaga zakon. Predlog zakona določa posebno hitro obravnavanje kaznivih dejanj zoper gospodarski kriminal, čemur ni mogoče racionalno nasprotovati, sploh glede na situacijo, v kateri se Slovenija danes nahaja. Pri tem upamo, da ne bo ostalo samo zapisano v zakonu in se bo realiziralo tudi s strani sodišč oziroma organov pregona. Imamo primere gospodarskega kriminala, ki se vlečejo več let. Leta in leta! Tudi v Državnem zboru na to opozarjamo, na primer, Čista lopata, Orion, Zbiljski gaj, nekateri pa na koncu celo zastarajo, tako kot primer Sateks. Zakon, kot je že povedala državna sekretarka, uvaja možnost zvočnega in slikovnega snemanja ter prenosa glavnih obravnava, in sicer na naslednji način: neposredni prenos informacij s pisnimi sporočili z uporabo telekomunikacijskih sredstev, slikovno in zvočno snemanje brez neposrednega prenosa ter slikovno in zvočno snemanje z neposrednim prenosom. Sodišča so državni organi in ni razloga, da njihovo delovanje ne bi bilo neposredno izpostavljeno javnosti, sploh v tistih zadevah, ki so odprte za javnost ali pa so za javnost zanimive. Predlog zakona ukinja klasični zapisnik o glavni obravnavi, nadomešča ga slikovno snemanje, strankam bo omogočeno predvajanje in pridobitev kopije posnetka iz informacijskega sistema sodišča. Takšna sprememba je nujno potrebna za pospešitev delovanja sodnih postopkov ob hkratnem zagotovilu, da se jamstvo pravic strank pred sodišči ne bo zmanjšalo. Sodne obravnave bodo na podlagi tega sprejetja tako potekale hitreje, brez nepotrebnih premorov zaradi sodnikovega narekovanja vsebine zapisnika. Zvočni in slikovni zapisi pa bodo avtentični in natančni dokaz za dogajanje med sodnimi obravnavami, kar je tako v interesu obdolžencev kot tudi tožilcev, sodnikov in javnosti nasploh. Podpiramo seveda tudi rešitev, da naj bi oškodovanec v skladu s predlogom sam kril stroške kazenskega postopka, ki se je začel na njegov predlog, vendar samo, če je po začetku glavne obravnave umaknil predlog. V praksi namreč vse prepogosto prihaja do primerov, ki oškodovanec na policiji jasno izpove, da dejanje naznanja le zaradi lažjega uveljavljanja odškodninskih zahtevkov. Oškodovanec v takšnih primerih največkrat sploh nima interesa za nadaljnji pregon kaznivega dejanja ter kasneje umakne predlog za pregon pri državnem tožilcu. Posledično pa mora policija pred tem opraviti vsa dejanja v zvezi s prijavljenim kaznivim dejanjem. Tako policijske kot tožilske izkušnje kažejo na zelo veliko število umikov predlogov oškodovancev v kasnejših fazah postopkov. Torej obravnavanje tovrstnih zadev po nepotrebnem obremenjuje državne organe in s tem posledično tudi proračun. Predlog zakona olajšuje pridobivanje potrdila preko diplomatsko-konzularnih predstavništev o tem, da katera koli fizična ali pravna oseba ni v kazenskem postopku za kaznivo dejanje, ki se preganja po uradni dolžnosti. To je mogoče izjemoma, če je to nujno zaradi učinkovitega ali takojšnjega zavarovanja pravic ali uveljavljanja obveznosti posameznikov. Predlagana je tudi rešitev, da se za potrebe vabljenja prek sredstev elektronskih komunikacij določi omejen krog osebnih podatkov udeležencev kazenskega postopka, ki se lahko obdelujejo. Govorim o kontaktnih telefonskih podatkih oziroma naslovih elektronske pošte. Zakon seveda prinaša tudi številne druge rešitve. Finančni učinek predlaganega zakona pa bo pozitiven glede na to, da se z njim uvajajo novi stroški kazenskega postopka. Med stroške kazenskega postopka se s predlogom uvrščajo tudi stroški zasega, odvzema hrambe, prodaje in uničenja zaseženih oziroma odvzetih predmetov. Glede na vse navedeno, kar sem pravkar povedala, bomo v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke predlog zakona podprli. Hvala.
Hvala lepa. Poslanska skupina Socialnih demokratov, gospod Mirko Brulc.
Spoštovani! Vlada je v zakonodajni postopek vložila novelo Zakona o kazenskem postopku, katero naj bi poslanke in poslanci obravnavali po skrajšanem postopku. Po predhodnem pregledu zakonske materije smo v Poslanski skupini Socialnih demokratov ocenili, da se mora ta novela obravnavati po rednem postopku. Predlog za redni postopek je Kolegij predsednika Državnega zbora na pobudo vodje Poslanske skupine Socialnih demokratov podprl. Zakaj je treba predlog zakona obravnavati po rednem postopku? Odgovor je tu. Prvič, ker je Vlada v zakonodajni postopek vložila s strokovno javnostjo neusklajeno besedilo zakona oziroma ker se je ponovno prav na Ministrstvu za pravosodje in javno upravo zgodilo, da so se nekateri členi prilepili ali dodali na poti med Vlado in Državnim zborom. In tudi zato, ker gre po našem prepričanju za zahtevne spremembe in dopolnitve. V Poslanski skupini Socialnih demokratov menimo, da bi se strokovna javnost pred vložitvijo predloga zakona v zakonodajni postopek morala opredeliti tudi do vsebine tistih členov, ki so bili v novelo Zakona o kazenskem postopku prilepljeni po obravnavi s strokovno javnostjo. Iz primerjave zakonskih besedil med danes obravnavamo in tistimi 7. 1. 2013 je razvidno, da gre za bistvene spremembe. Ena od teh je zapisana v 2. členu novele. Po predlogu bo imel minister za notranje zadeve pristojnost odločanja o izločitvi generalnega državnega tožilca. Menimo, da to ni dobro, saj že na simbolni ravni dopušča dvom v objektivnost odločanja, po drugi strani pa tudi daje vtis o podrejenosti generalnega državnega tožilca in s tem tudi celotne tožilske organizacije. Pomembne novosti, o katerih se strokovna javnost ni opredeljevala, jih pa Vlada uvršča med manj zahtevne spremembe – recimo, besedilo teh pa so menda pripravili na eni od primorskih odvetniških pisarn –, te so pa naslednje: s predlogom se določa posebno hitro obravnavanje kaznivih dejanj zoper gospodarstvo; predlagane so tri možnosti glede slikovnega in zvočnega snemanja in prenosa glavnih obravnav, in sicer neposredni prenos informacij s pisnimi sporočili z uporabo telekomunikacijskih sredstev, kjer je mišljeno tvitanje ali sms sporočila; drugič, slikovno in zvočno snemanje brez neposrednega prenosa in tretjič, slikovno in zvočno snemanje z neposrednim prenosom; ukinja se klasični zapisnik o glavni obravnavi, nadomešča pa ga zvočno ali slikovno snemanje. V Poslanski skupini Socialnih demokratov menimo, da so ti predlogi škodljivi iz več razlogov. Predlagana rešitev omogoča dogovarjanje med udeleženci postopka, ki so v sodni dvorani, in tistimi, ki še čakajo na zaslišanje, in s tem je pod vprašajem vidik poštenega sojenja. Enako velja za neposredni prenos obravnave, glede katerega obstaja še dodatna nevarnost, da bo postalo sredstvo za izkoriščanje kazenskega postopka v komercialne zadeve. Slikovno in zvočno snemanje obravnave pa je lahko primerno le kot dopolnitev zapisnika o izpovedbah pred sodiščem. Postavlja se tudi vprašanje, če so sodišča tehnično že opremljena tako, da lahko izvedejo neposredne prenose javnih obravnav, če tega ne morejo zagotoviti, bo pa treba opremo nabaviti. O stroških nabave pa nič oziroma predlagatelj pravi, da za izvajanje tega zakona dodatnih sredstev v državnem proračunu ni treba zagotoviti. Ali ni to čudno? Naj spomnim, da je ta odhajajoča vlada zaradi javnofinančnega stanja v državi ukinila delovna mesta prav tistih javnih uslužbencev, ki so razbremenjevali sodnika administrativnih opravil v pripravi in v vodenju obravnav in so pomembno prispevali k zmanjševanju sodnih zaostankov. Ali bodo sedaj sodniki morali tudi hoditi na hodnike, vabiti stranke v sodno dvorano? Glede zapisnika je treba povedati, da sodnik že med samim postopkom skrbi za ekonomičnost postopka tudi tako, da se sproti v zapisnik zapišejo glavni poudarki. Predlagana ureditev pa bi obremenila sodišča s prepisovanjem in prebiranjem obsežnih vsebin, ki z vidika končne odločitve nimajo nobenega pomena. Pa še nekaj. Veliko posnetkov bi bilo nerazumljivih, govorijo ljudje v dialektu in še kaj, nerazločno. Kako bi si tam sodnik pomagal? Prav zato je pravosodje takšne rešitve zavrnilo. Med ostalimi spremembami sta posebej sporni še dve. Predvidena poenostavitev, ki – zaradi varčevanja seveda – predvideva vložitev kazenske ovadbe in takojšen umik predloga za pregon, bo omogočila neposredno zavajanje drugih pristojnih organov in organizacij s predložitvijo listine o tem, da je oškodovanec prijavil kaznivo dejanje, ob hkratnem zamolčanju, da je takoj za tem pregon preprečil z umikom predloga za njegovo izvedbo. In, nova ureditev pridobivanja, obdelave in hrambe DNK podatkov ne zagotavlja niti celovite seznanitve oseb o pravicah v zvezi z njihovim odvzemom niti ne preprečuje dovolj učinkovito nepreglednost ali celo zlorabo podatkov v primerih, ko ti niso več ali sploh niso potrebni v postopku. Ob tako pomanjkljivih rešitvah, ki so v velikem delu pripravljene mimo pravosodne stroke, in zaradi odsotnosti jasne usmeritve o zakonskih ciljih, pa tudi zaradi nenehnega odlaganja celovite reforme kazenskega postopka, o kateri že dolgo govorimo, bomo Socialni demokrati glasovali proti sklepu, da je zakon primeren za nadaljnjo obravnavo. Hvala.
Hvala lepa. Poslanska skupina Državljanske liste, gospod Rihard Braniselj.
Hvala podpredsednica, kolegice, kolegi! Zakon o kazenskem postopku je tista garancija – ne zato, da bodo tisti, ki so krivi, spoznani za krive, pač pa da ne bodo spoznani za krive tisti, ki so nedolžni. Prvotna verzija, ki smo jo usklajevali in se z njo seznanili še v času bivše koalicije, je bila korektna in je prinašala le nekaj zelo pomembnih sprememb v smeri racionalizacije in ekonomičnosti postopka. V prvotno verzijo sprememb pa so bili po našem odhodu iz koalicije vrinjeni predlogi sprememb, s katerimi se Državljanska lista ne more strinjati, nasprotuje pa jim tudi celotna strokovna javnost. Prvotni predlog namreč ni vseboval ukinitve klasičnega zapisnika, prav tako ne predlaganih možnosti glede slikovnega in zvočnega snemanja ter prenosa glavnih obravnav. Seznanjeni smo z mnenjem Sodnega sveta, ki je takšnim predlogom izrecno nenaklonjen in opozarja na škodljive posledice, zato tega ne bom povzemal. Sodni svet predlaga, da se sporni 29. člen novele ter 33. člen novela črtata. Takšni nepremišljeni posegi v Zakon o kazenskem postopku pa pomenijo še naslednje težave v praksi. Iz prakse je znano, da agresiven pristop medijev k poročanju z glavnih obravnav ne prispeva k učinkovitosti sodišča pri raziskovanju dejanskega stanja, ampak ga kvečjemu ovira. Dejstvo je namreč, da ima sodišče že tako ali tako težave pri zagotavljanju navzočnosti prič in obdolžencev na glavnih obravnavah. V primeru javnih prenosov glavnih obravnav se bo ta težava le še potencirala, zlasti kar zadeva priče, ki nerade pridejo na sodišče, še posebej če gre za medijsko odmevne zadeve. Nelagodje prič je očitno že na običajni javni glavni obravnavi, v primeru televizijskih prenosov glavnih obravnav pa se bojimo, da priče ne bodo povedale niti toliko, kolikor so bile pripravljene povedati do tedaj. Hkrati se bo po naši oceni bistveno spremenil pristop strank k sojenju, in sicer v tej smeri, da bodo stranke nastopale za medije, namesto da bi se ukvarjale z bistvenimi in relativnimi vprašanji postopka. Sojenje bo tako dejansko postalo reality show in piarovski spopad za javnost, namesto resnega ukvarjanja s problemi, ki jih prinaša posamezni primer. Menimo tudi, da bo pravosodje z javnimi prenosi izgubilo še tisto nekaj dostojanstva, ki ga je nasproti državljanom še uspelo ohraniti do sedaj, saj javnost že tako ne razume posameznih tehničnih pravnih zapletov, ki bodo sedaj na televiziji zgolj še potencirani in imeli potencirano negativen odmev v laični javnosti, ki si stvari pogosto povsem napačno razlaga. Hkrati menimo, da je ustavno jamstvo do javnega sojenja po 24. členu Ustave Republike Slovenije ustrezno zagotovljeno že z obstoječo ureditvijo po Zakonu o kazenskem postopku. S strokovnega oziroma dokaznega stališča pa je v situaciji, ko bo mogoče glavne obravnave spremljati z vsemi mogočimi tehničnimi sredstvi in celo v neposrednem TV prenosu, predvsem problematična uveljavitev določbe 270. člena Zakona o kazenskem postopku, po kateri se priče zaslišujejo vsaka zase in brez navzočnosti drugih prič. Predmetna določba zakona bo v primeru javnih prenosov glavnih obravnav povsem nesmiselna oziroma je sploh ne bo mogoče uveljaviti. Če bo priča, ki je povabljena na sodišče, lahko celo na poti na sodišče, na primer preko iPada, spremljala potek glavne obravnave, bo natančno vedela, kaj je povedala priča pred njo, kakšna so bila vprašanja sodišča in strank in kaj na splošno lahko pričakuje na svojem zaslišanju na sodišču, kar je procesnopravno in dokaznopravno nedopustno. Način, ki predvideva, da stranke razpolagajo zgolj s kopijami zvočnega in video posnetka iz informacijskega sistema sodišča, pa celo popolnoma onemogoča kakršno koli učinkovito delo tako obrambe kot tudi tožilstva oziroma njune priprave na glavno obravnavo. Ne poznamo ureditve, kjer potek sojenja ne bi bil zabeležen na papirju na način pisnega zapisnika. Pisni zapisnik je namreč nujen zato, da lahko stranke tudi med samo obravnavo učinkovito spremljajo njen potek, zlasti zaslišanja prič na glavni obravnavi, tako v smislu tega, kar je priča morebiti povedala že v prejšnjem postopku, kakor tudi v primerjavi z izpovedbami ostalih prič. Česa takšnega si ni mogoče predstavljati, če imaš na voljo le zvočni oziroma slikovni posnetek prejšnje razprave, ki si ga med razpravo ne moreš predvajati, ne da bi s tem motil ostale udeležence v postopku. Sodišča tudi v primeru, če bi odvetnik ali tožilec imela na razpolago ustrezno tehnično sredstvo, na primer računalnik, s katerega bi si lahko predvajala posnetek prejšnje obravnave za potrebe trenutne situacije na razpravi. Ni si mogoče predstavljati, kako bi, na primer, pet različnih odvetnikov, ki zagovarjajo pet različnih obdolžencev, glede katerih je lahko izpoved priče, ki v tistem trenutku izpoveduje, relevantna v popolnoma različnih segmentih, zato da bi, na primer, primerjali izpoved te priče s katero od prej zaslišanih prič, ali izvedencev, ali obdolžencev, hkrati pregledovalo zvočne posnetke zaslišanj prejšnjih razprav, ne da bi pri tem izdatno motili eden drugega, vsi skupaj pa še tožilca, pričo, sodni senat. Da ne govorim o tem, da v sodnih dvoranah pogosto ni prostora za normalno delo niti treh odvetnikov. Popolnoma nemogoče pa bo tudi pregledovanje spisa in priprave na razpravo, ki bodo neprimerno daljše in bolj zapletene zgolj iz razloga, ker bo treba preposlušati celoten posnetek razprave, zato da boš morebiti našel en relevanten podatek, ki ga potrebuješ za naslednjo razpravo. Iz tega razloga zapisnik v obliki zvočnega ali video posnetka nikoli ne more nadomestiti zapisnika na papirju, ki omogoča hiter in učinkovit pregled preteklega dogajanja. Prav tako si v takšni situaciji ne znamo predstavljati dela višjih in Vrhovnega sodišča oziroma z gotovostjo lahko napovemo, da se bo čas odločanja vseh teh sodišč v posledici zapisnikov, ki bi obstajali zgolj kot zvočni ali slikovni posnetki, bistveno podaljšal, saj bodo morali sodniki, ki niso bili prisotni in niso spremljali poteka postopka na prvi stopnji, če bodo želeli delovati skrbno, preposlušati vse posnetke zaslišanj in obravnav, kar jim bo vzelo enormno količino časa, ob upoštevanju, da, na primer, v bolj zapletenih kazenskih zadevah obravnave pogosto trajajo po več ur – več kot 8 ur, pa tudi 15, 20, kar pomeni skupaj tudi do 160 ur posnetkov, kar pomeni, da bodo več kot 6 polnih delovnih dni višji in vrhovni sodniki porabili samo za poslušanje posnetkov glavnih obravnav. Zvočni in slikovni posnetek sta lahko pomagalo, ne moreta pa biti edina zapisa, s katerima lahko razpolagajo stranke. Iz vsega povedanega je razvidno, da Poslanska skupina Državljanske liste noveli sicer ni povsem nenaklonjena, podprla bo celo vrsto dobrih sprememb, ne bo pa podprla izpostavljenih rešitev, ki jih prinašata 29. in 33. člen predlagane novele ZKP-L. Hvala lepa.
Hvala lepa. Poslanska skupina DeSUS, gospa Marjana Kotnik Poropat.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Lepo pozdravljeni vsi, ponovno. Danes bomo opravili splošno razpravo o besedilu Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o kazenskem postopku. Na prvi pogled sicer vsebinsko nezahtevne spremembe, vendar če se podrobno seznaniš s spremembami, ugotoviš, da le ni tako. Po besedah predlagatelja je večina predlaganih rešitev redakcijske narave in ne predstavlja bistvenih vsebinskih posegov v sedanji zakon. Namen predlaganih sprememb je v povečani učinkovitosti kazenskega postopka z administrativno razbremenitvijo policije, državnega tožilstva in sodišč. Prav tako naj bi se krepila pravna varnost z odpravo nedorečenosti pri posameznih procesnih institutih. V pretežnem delu to, kar je predlagano v tej noveli, v Poslanski skupini DeSUS podpiramo in pozdravljamo. To so vsekakor spremembe, ki omogočajo hitro obravnavanje kaznivih dejanj zoper gospodarstvo, prevalitev stroškov postopka na oškodovanca, če le-ta umakne predlog za pregon, ki ga je predlagal sam, odpravo administrativnih ovir, ki v bistvu pomenijo podvajanje dela, nepotrebno obremenitev policistov in podaljševanje postopkov, olajšano pridobivanje potrdil o tem, da oseba ni v kazenskem postopku za kaznivo dejanje, ki se preganja po uradni dolžnosti preko diplomatsko konzularnih predstavništev, možnost predloga postopka kaznovalnega naloga v primeru pričakovanega premoženjskopravnega zahtevka, omejitev odvzema brisa ustne sluznice na tiste primere, ko je neizogibno potrebno, da se izsledi storilec kaznivega dejanja, da se storilec ne skrije ali pobegne, da se odkrijejo in zavarujejo sledi kaznivega dejanja in tako dalje, kot pač navaja 148. člen zakona. V Poslanski skupini DeSUS menimo, da je učinkovit kazenski postopek eden od temeljev za to, da postulat v pravni državi tudi drži. Da bi bil kazenski postopek v tej luči učinkovit, je treba v oblikovanje področne zakonodaje vključiti vse akterje, ki sodelujejo v kazenskem pregonu in sojenju ter skozi konstruktivno sodelovanje strokovnjakov najti rešitve, ki bodo pomenile nevtralnost, pravičnost, varstvo človekove dostojanstvenosti, hitrost, temeljitost in transparentnost vseh faz v postopkih obravnave kaznivih dejanj. Glede na to, kako je tekel postopek oblikovanja vsebine te novele, zagotovo ne moremo trditi, da je celotna vsebina te novele bila oblikovana vsaj z vednostjo, če ne že usklajeno s stroko. Po naši oceni bi o tako pomembni zadevi, kot je ukinitev klasičnega pisnega zapisnika in uvedba možnosti snemanja in neposrednega prenosa glavnih obravnav, morala svoje povedati tudi stroka. Tukaj zdaj ne bi razglabljala o tej zadevi, mislim pa, da je gospod Braniselj pred mano v imenu stališča Poslanske skupine Državljanske liste o tej zadevi temeljito razpravljal in predstavil probleme, ki bodo s tem v zvezi nastali. Vsekakor se njegovim stališčem glede tega pridružujem. Na Vladi je obravnavana novela, ki je sicer predhodno bila že usklajena s stroko, bila naknadno na sami seji dopolnjena s prej omenjenimi določili. Seveda stroka, vsaj Sodni svet in Vrhovno sodišče, nasprotujeta tema dvema naknadno vnesenima zadevama. V Poslanski skupini DeSUS se z njihovo argumentacijo, zakaj ni dobro ukinjati klasičnega zapisnika in zakaj je slabo oziroma nevarno neposredno javnosti predvajati postopek pred sodiščem, strinjamo. Ker gre za splošno razpravo o zakonu, ki se zaključuje z glasovanjem o tem, ali je zakon primeren za nadaljnjo obravnavo, v Poslanski skupini DeSUS menimo, da je prav, da postopka obravnave zakona ne zaključimo danes, pač pa, da skozi modifikacijo besedila v naslednjih fazah zakonodajnega postopka to, kar utegne biti sporno, neustrezno in tvegano z vidika dela sodnikov in drugega sodnega osebja ter varstva vseh udeležencev v postopku bodisi dodelamo, če bi bilo to mogoče , sicer pa iz predloga sprememb in dopolnitev Zakona o kazenskem postopku umaknemo. V Poslanski skupini DeSUS se torej strinjamo, da gre zakon v nadaljnjo obravnavo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa Iva Dimic v imenu Poslanske skupine Nove Slovenije, prosim.
Hvala za besedo, predsedujoči. Še enkrat lep pozdrav vsem prisotnim! Novela Zakona o kazenskem postopku, ki jo imamo danes pred seboj, uvaja le nekatere tehnične rešitve, po predlogu predlagatelja, z namenom doseganja večje učinkovitosti kazenskih postopkov in odpravljanje redakcijskih pomanjkljivosti v nedorečenosti v sedanjem zakonu. Te kozmetični popravki sicer lahko zagotavljajo notranjo konsistentnost obstoječe zakonodaje. V Novi Sloveniji nismo naklonjeni nenehnemu spreminjanju zakonodaje, zlasti ne zaradi manjših popravkov zakonov. Tak način še bolj ovira izvrševanje zakonov kot pa odstranjuje ovire. Po mnenju Nove Slovenije vsi kazalniki dela in učinkovitosti sodišč zahtevajo povsem nove temelje procesne zakonodaje na kazenskem področju. Zavzemamo se za uvedbo prenosa sodne preiskave s sodišč na državno tožilstvo. S tem bomo dosegli ne le razbremenitve sodišč, pač pa tudi odpravo nepotrebnega podvajanja izvajanja dokazov v samem sodnem postopku – enkrat v preiskavi in drugič na glavni obravnavi – in posledično hitrejše in cenejše sojenje. Aktualno medijski odmevni procesi, kot na primer Balkanski bojevnik, zahtevajo konkretne zakonodajne rešitve glede priznavanja dokazov, zbranih v tujih državah, sicer se bo sklicevanje naših sodišč na visoke dokazane standarde zaradi varstva pravic obdolžencev, ki je – mimogrede – višje kot v državah razvite demokracije, sprevrglo v svoje nasprotovanje in bomo postali zatočišče za kriminalce in kriminalne združbe. Nove zakonodajne rešitve bodo potrebne tudi na področju ukrepov za zagotavljanje navzočnosti obdolžencev v kazenskem postopku. Predvsem terjajo nove rešitve razlogi za pripor, zlasti za hujša kazniva dejanja. Poleg tega bodo potrebne tudi številne druge zakonodajne rešitve, ki bodo pospešile kazenske postopke, tako da se ne bodo vlekli leta in leta in se na koncu zaključili z ustavitvijo postopka zaradi zastaranja. Pričakovali smo, da bo tovrstna nova kazensko procesna zakonodaja vložena v parlamentarno proceduro v prvem letu vlade, vendar se je priprava nove zakonodaje na tem področju, kolikor smo seznanjeni, komaj dobro začela. Medtem je prišlo do politične krize in z njo, po vsej verjetnosti, tudi do zastoja reforme na področju pravosodja. Očitno je, da bo obstoječa kazensko procesna zakonodaja ostala v veljavi še kar nekaj časa. Glede na to ocenjujemo, da je smiselno, da se sprejmejo nekatere rešitve, ki odpravljajo nedoslednosti znotraj samega zakona. Predlog zakona pa vsebuje tudi nekatere rešitve za večjo ekonomičnost in hitrost postopkov, uvaja namreč zvočno in slikovno snemanje glavnih obravnav. To idejo pozdravljamo, saj bo zagotovo doprinesla k skrajšanju glavnih obravnav v kazenskih zadevah. Sedanje sprotno sestavljanje zapisnika na glavni obravnavi, ki mora vsebovati bistvene povzetke zagovorov, izpovedi prič in podajanja mnenja izvedencev, pomeni predvsem v obsežnejših kazenskih zadevah precejšnjo izgubo časa. Posebej še zaradi pogostosti pripomb na zapis izjav udeležencev, ki niso bile prav razumljene oziroma ne prav zapisane. Preučili smo stališče Vrhovnega sodišča in tudi Državnega sveta, ki sta izrazila na katere pomisleke v zvezi z ukinitvijo klasičnega zapisnika. Tudi sama menim, da je treba zagotoviti neko daljše prehodno obdobje za uvajanje te novosti. Zagotoviti je namreč treba ustrezno tehnično opremljenost na vseh sodiščih. Razen tega pa v Novi Sloveniji menimo, da popolna ukinitev klasičnega zapisnika ni smiselna. Menimo, da bi bilo poleg zvočnega in slikovnega snemanja še vedno treba ohraniti tudi zapisnik v klasični obliki, kamor bi se vpisovale sprejete odločitve v obliki sklepov, odredb in izrečene sodbe. Na ta način bo mogoče zagotoviti vpogled v sprejete odločitve in ne nazadnje tudi vpogled udeležencev v kazenski spis na način, kot je to potekalo do sedaj. V določenem prehodnem obdobju bi bilo treba urediti zvočno in slikovno snemanje kot opcijo, ki jo bodo realizirala tista sodišča, ki imajo za to tehnične in druge pogoje. Poslanci Poslanske skupine Nove Slovenije bomo v prvem branju Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o kazenskem postopku podprli. Seveda pa pričakujemo, da bo v nadaljnjem postopku predlog zakona ustrezno amandmiran tako, da bodo vključene nekatere spremembe in dopolnitve v smeri daljšega prehodnega obdobja za uvajanje novosti, predvsem pa tudi v smeri ohranitve klasičnega zapisnika, kamor se bodo vpisovale bistvene odločitve v postopku.
Hvala lepa. Gospod Matjaž Zanoškar [[...]]Oprostite, Maša Kociper v imenu Poslanske skupine Pozitivna Slovenija. Dobil sem napačno informacijo. Prosim.
Hvala lepa, predsedujoči. Predstavila bi torej stališče Poslanske skupine Pozitivna Slovenija, ki bi ga začela s tem, da smo žal bili tudi v tem primeru znova priča vlaganja predloga v zakonodajni postopek na način, ki nikakor ni ustrezen. Predlagatelj je namreč na spletnih straneh Ministrstva za pravosodje najprej objavil predlog zakona, ki je bil dan v strokovno usklajevanje in pri katerem je šlo za spremembe, ki niso bistveno vplivale na potek kazenskega postopka in so bile pred tem, tako kot je to ustrezno, usklajene z vsemi relevantnimi znanstvenimi in strokovnimi javnostmi. Po vložitvi tega predloga v zakonodajni postopek, tako rekoč v zadnjem trenutku mimo usklajevanj, pa so dodali še edini dve relevantni in pomembni določbi, ki vplivata – in to bistveno vplivata – na kazenski postopek, to sta pa ti dve določbi, ki določata možnost zvočno-slikovnega snemanja in prenosa glavnih obravnav. Gre za tako velike posege v obstoječi kazenski postopek, ki ga poznamo v naši državi, da bi taka ureditev vsekakor terjala celovito in široko strokovno obravnavo, ki pa v tem primeru ni bila opravljena niti v minimalnem obsegu. Naj opozorim, da praktično nobena država po svetu več ne prakticira slikovno-zvočnega snemanja glavnih obravnav na način, kot je zastavljen v tem predlogu. Celo nekatere zvezne države v Združenih državah Amerike, ki so tak način imele uveden, so ga zaradi številnih problemov, ki so se pojavljali v praksi, moožnih zlorab in težav, ki so jih imeli sodniki in ostali pravosodni delavci pri tem, tak način ukinile in ga večinoma ne uporabljajo več. Ne gre namreč samo za to, da se postavijo kamere v sodno dvorano in da se začne snemanje, ampak to za seboj potegne številna procesna vprašanja, vezana na procesno vodenje sodne obravnave, na zapisnik, na obliko tega zapisnika, na možnosti in pravice strank ter seveda na možne zlorabe, na možne tudi medijske zlorabe, jemanje stvari iz konteksta in tako naprej. Če kdo misli, da sodne obravnave potekajo na način, kot je to videti iz ameriških filmov, se pač zelo moti. Realnost je zelo drugačna in zlasti veliko manj atraktivna. Tako že sedaj, za tiste, ki ne vedo, so večinoma vse glavne obravnave na sodiščih javne in se jih lahko udeleži kdor koli, polnoleten državljan Republike Slovenije, ki pač pride v sodno zgradbo, si vzame čas in prisostvuje obravnavi. Tako ima s tega stališča javnost že sedaj vse možnosti spremljanja javnih obravnav. Če bi se v tej državi odločili za zvočno-slikovno snemanje in za prenose glavnih obravnav, je treba resnično preučiti vse prej omenjene zadeve in si tudi postaviti vprašanje finančnih posledic. Na način, kot je zdaj to predvideno v tem predlogu zakona, in celo na način, kot predlagajo nekateri predstavniki drugih poslanskih skupin, da bi se ohranil klasični zapisnik, bi to pomenilo znatno povečanje potrebnih sredstev za delovanje sodstva, kar je pa, kot vemo, že zdaj velik problem. Tako smo v Poslanski skupini Pozitivna Slovenija osnovni predlog zakona s tistimi majhnimi prilagoditvami sicer podpirali, vendar pa glede na te nove določbe, ki so prišle naknadno v ta zakon, mislimo, da nikakor niso primerne za nadaljnjo obravnavo in potrebujejo več usklajevanj. Hvala lepa.
Hvala lepa. S tem smo končali s predstavitvijo stališč poslanskih skupin in sledi splošna razprava poslank in poslancev. Besedo ima – proceduralno? Kaj pa želite? Aha, v redu. Besedo ima – gledam po mojem vrstnem redu, ker imam nekatere kolegice in kolege odjavljene – gospod Matjaž Zanoškar, pripravi naj se mag. Majda Potrata.
Hvala lepa, spoštovani predsedujoči. Spoštovana državna sekretarka! Slišali smo predstavitve posameznih poslanskih skupin, vidimo in skupaj ugotavljamo, da je Zakon o kazenskem postopku tisti, ki bi ga bilo treba modificirati. Nekatere stvari v tem predlogu, novele so vsekakor dobrodošle in so prave in bodo naredile celoten kazenski postopek učinkovitejši in jasnejši. S temi pripombami in modifikacijami se tudi v Pozitivni Sloveniji strinjamo in nimamo pripomb, ker bo na tak način lažje in jasnejše in hitrejše vodenje postopkov, tudi glede obravnavanja gospodarskih kaznivih dejanj in tako dalje. Vendar vse atake so pa šle na tiste spremembe, ki so bile vnesene v novelo po javni obravnavi, to so spremembe oziroma modifikacije, s katerimi strokovna in kvalificirana javnost ni bila seznanjena, in prav na te spremembe, ki se nanašajo na glasovno in slikovno snemanje in vodenje postopkov oziroma spremljanje postopkov, ima tudi Pozitivna Slovenija velike pripombe. Če te spremembe ne bi bile vnesene po celotni javni obravnavi in razpravi v strokovnih krogih, potem bi nekako sprejemali to modifikacijo celotnega zakona, ker smatramo, da je to pač etapni cilj pri tem, da bomo šli v celotno spremembo in novelacijo Zakona o kazenskem postopku. Vendar tu imamo veliko pripombo in ta pripomba je, – seveda jo lahko jemljete, gospa državna sekretarka, kot da zahtevamo v nadaljevanju, do naslednje obravnave ustrezno amandmiranje te točke ali pa morda celotno brisanje tega, verjetno je pa za javno obravnavo in predstavitev kvalificirani javnosti ta problem že nekoliko zamujen in ga verjetno ne bo mogoče na tak način obravnavati. Torej, naša podpora Zakonu o kazenskem postopku v Pozitivni Sloveniji bi absolutno bila zelo jasna in zelo čista, če ne bi po javni obravnavi bilo vneseno to, o čemer sem govoril. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Majda Potrata, pripravi se gospod Jožef Jerovšek.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Zahteva po pravni državi je ena izmed glavnih zahtev, ne samo javnosti, ki je nezadovoljna z delovanjem države Slovenije, ampak smo si kot nalogo tudi Socialni demokrati postavili utrjevanje institucij pravne države. Zato je temeljno vprašanje, ki se mi zastavlja, to, ali je s predvideno novelo mogoče zagotavljati izboljševanje tistega, kar naj bi po mnenju javnosti oteževalo dostop do enake obravnave pred sodno vejo oblasti. Ob tem predlogu novele zakona se pa še enkrat kaže konflikt med ustavno ločenimi vejami oblastmi, to je izvršno vejo in sodno vejo oblasti, kajti izvršna veja oblasti je v predlog novele vključila pripombe, spremembe zakona, ki z zainteresirano in strokovno javnostjo niso bile usklajene. Vprašanje je, čemu so te naknadno vnesene pripombe ali spremembe namenjene. Če gledam laično, je zahteva po snemanju kazenskega postopka prej predmet dramatičnosti in teatralnosti pa manj postopku, ki bi vplival na kakovost sojenja. Že zdaj je bilo mogoče ugotavljati, da veljavna zakonodaja ne preprečuje posameznikom, različnim deležnikom postopka, da ne bi spretno uporabili manevrov za zavlačevanje postopka. Če bi bila takšna praksa snemanja vpeljana, dvomim, da bi to vplivalo na skrajševanje postopkov. Spomnimo se, kaj mislimo poslanke in poslanci o razliki med zaprtimi in javnimi sejami Državnega zbora, pa to ni na isti ravni. Kako to vpliva na čas obravnave posamezne točke dnevnega reda. Tisto, kar me pri tem predlogu še posebej skrbi, je, ali bomo z vsako novelo zahtevali pospešitev postopkov za posamezne tipe pregona kazenskih ali kaznivih dejanja. Če se spomnite, pravimo, da bi morala družinska sodišča hitreje izpolnjevati postopke po prednostnem sistemu. Kateri postopki? Praktično vedno, kadar je posameznikov občutek za pravično in pravno ogrožen, vedno takrat pričakuje, da bi prišel čim hitreje na vrsto. Pri številu obravnavanih primerov pa je to lahko zelo oteženo zaradi tega, ker se grmadijo na vsaki takšni specialni točki pri meri. Še eno stvar bi rada omenila. Varčevanje, ki je poseglo tudi v sodno vejo oblasti, nikakor ni premosorazmerno s tistim, kar nalaga novela zakona. Obveznosti, pristojnosti, obseg, tudi materialne zahteve se povečujejo, mi pa v proračunu namenjamo za sodno vejo oblasti manj denarja. Odpuščeni so bili tisti, ki niso v sam akt sojenja vključeni, ampak tisti, ki sodijo v podporne službe, ki olajšujejo sodniku delovanje. Mislim, da bi moralo biti naše prizadevanje bolj usmerjeno v zagotavljanje dobrih okoliščin za zagotavljanje kakovostnega in hitrega sojenja kot pa iskanje nepremišljenih, neusklajenih in na hitro roko vstavljenih sprememb v zakone, ki prihajajo v našo proceduro. S tem seveda samo ponavljam že večkrat izraženo nezadovoljstvo, da kršimo osnovne postulate varovanja pravne varnosti, če se ukvarjamo s takimi postopki, ki spreminjajo zakonodajo na neustrezen način, ki je, mimogrede, tudi v nasprotju z Resolucijo o normativni dejavnosti. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Jožef Jerovšek, pripravi se gospa Marjana Kotnik Poropat.
Hvala lepa. Spoštovane kolegice in kolegi! Zavedamo se, težav našega sodstva, njegove prislovične neučinkovitosti in posledica takšnega javnega mnenja in dejanskega stanja je tudi pričujoči predlog novele Zakona o kazenskem postopku. Zakon je pripravljal minister Pličanič in tukaj imam datum, da je prispel v Državni zbor 21. januarja, zato nekako ne morem razumeti, da se govori, da je tudi Državljanska lista tukaj govorila, da je bilo nekaj vnesenega po njihovem odhodu iz koalicije. To verjetno enostavno ne bo držalo. Do nekaterih rešitev te spremembe zakona imam seveda pozitivno stališče, pri nekaterih pa tudi mene nekatere stvari navdajajo z določenim dvomom, ali so čisto vse rešitve v redu, še posebej zaradi tega, ker nisem nikoli bil in ne bom za kakšne revolucionarne rešitve – kjer koli. Namreč, zelo se strinjam s tem, da se odloča za posebno hitro obravnavanje kaznivih dejanj zoper gospodarstvo, upoštevajoč naravo in pomen tovrstnih kaznivih dejanj in ob vzgledu ureditve, ki velja v pripornih zadevah – piše v 203. členu Zakona o kazenskem postopku. Temu pa sledijo še tri določbe o zvočnem in slikovnem snemanju prenosu glavnih obravnav. V teh naknadnih določbah je gotovo nekaj pozitivnega, tudi javna glavna obravnava lahko gotovo nekaj pospeši, kajti postopek je gotovo podvržen večji javnosti, kajti res je, da so vse obravnave načeloma javne, če ni nekih posebnih razlogov, mladoletnosti ali pa kake druge stvari, ki so po drugih zakonih in drugih členih tega zakona določene, da se obravnavajo na zaprtih sojenjih. Gotovo je predlagatelj imel te pozitivne namene. Predvidevam, da bo nadaljnja obravnava in postopek tega zakona, za katerega vemo, da se ne bo zaključil tudi na naslednji seji, prinesel to, da se bo izkristaliziralo, kaj je v resnici plus, kaj je lahko tudi nevarno, neuspešno. Mislim, da imamo dovolj časa, zato se tu malo čudim tem varovalkam, ki si jih v tej fazi postopka zadajajo ene poslanske skupine. Nisem prepričan, da bomo sprejeli sklep, da je zakon primeren za nadaljnjo obravnavo, kar omogoči nadaljnjo razpravo in izboljševanje zakonskega osnutka. Bolj se bojim, da so tu razlogi drugje, pa se to jasno ne pove. Da katere stranke bodoče koalicije moti ta predlog za hitro obravnavanje kaznivih dejanj zoper gospodarstvo – to se pravi, gospodarski kriminal. Tu bi lahko bilo, da so nekatere stranke bodoče koalicije zainteresirane za zaviranje sodnih postopkov, za zastaranje kaznivih dejanj, ne pa za pospeševanje. Zdi se mi, da bo to verjetno glavni razlog, kjer si jemljete to rezervo, da boste lahko proti spremembam in da iz vsega skupaj ne bo nič, da boste kazali goloba na strehi: mi smo, ampak v tem primeru. Zopet bomo tam, ko se bo v javnosti veliko govorilo, kako je treba učinkovitost sodišč povečati, ko pa se sprejemajo zakonske osnove, ki bi to omogočile, pa eni pritisnejo na bremzo, zablokirajo. Ne se izgovarjati samo na to, da je to že kot fiksirano, da bo to zvočno-slikovno snemanje in prenos glavnih obravnav kot pribito. Imamo dovolj časa, da to izkristaliziramo v nadaljnjih fazah. Če bo danes zakon padel iz nadaljnje obravnave, potem sem trdno prepričan, da vas žuli to, da bi se gospodarski kriminal lahko obravnaval hitrejše, pa da ne bi nekateri pomembni ljudje iz bodoče koalicije prišli pred roko pravice ob pravem času in bili tudi obsojeni. Prenos glavnih obravnav – v tem trenutku ne vem točno, na kakšen način bo mogoč dostop do tega, in se na nek način tudi sam zavedam, da ima lahko negativne posledice. Še posebej, ker smo soočeni ali pa vsaj tisti, ki smo več brali o tem, vemo, da so povojne oblasti uporabljale za ožigosanje nedolžnih žrtev na montiranih procesih javne prenose na trge, na ulice. Kolikor vem, so bili dachavski procesi prenašani preko zvočnikov in tožilec je tam vpil o zločincih, nisem čisto siguren, če ni bil tudi Pučnikov proces javno prenašan in da je bivši komunistični režim nahujskal ljudi, da so v tistem znanem stilu Kristusovega sojenja – dobesedno: križajte ga! Sodne postopke je vsekakor mogoče zlorabljati in na tem teritoriju so bili bogato izrabljani v okviru prejšnjega totalitarnega sistema. Zaradi tega smo dolžni in moramo vsakršno rešitev izjemno premisliti. Se mi pa zdijo današnji izgovori zelo lahki; kot sem že rekel, celo za lase privlečeni, ker napačno slikate javnosti, kot da se je že zdaj treba odločiti dokončno. Imamo dovolj časa! Sprašujem pa se, kaj bo, če bo tudi v novi vladi sedel na pravosodnem ministrstvu isti minister, gospod Pličanič. Pa bo že startal s tem, da ste njegove rešitve v kali zatrli. Tam se smejijo, mogoče, gospod Jakič sedi poleg nove pravosodne ministrice, ne vem, morda [[...]] [[oglašanje iz dvorane]] [[...]]Saj se ne sekiram, ampak vidim grimase in opazke, tako da [[...]]Bomo videli na koncu, mogoče niti niste vi glavni akterji, ker so zadaj centri moči, ki določajo vaši stranki marsikaj. Jaz sem za to, da danes sprejmemo sklep, da gre zakon v nadaljnjo proceduro, da pa o vseh rešitvah res kvalitetno razmišljamo, s pomočjo stroke, vendar plediram tudi na stroko, zato da naj se izkoplje iz tega, da je pod vplivom ali pod pritiskom teh centrov moči finančne oligarhije, ki ima ogromno denarja in že pri zakonodaji prepreči, da bi bili tisti, ki so oropali to državo v bankah, v podjetjih in drugje, kaznovani in pripeljani pred roko pravice. Hvala lepa.
Hvala lepa. K besedi vabim dr. Ljubico Jelušič, pripravi naj se mag. Damjana Petavar Dobovšek.
Najlepša hvala, spoštovani podpredsednik. Kolegice in kolegi! Ob zakonih, kot je predlagani, se človek vedno sprašuje, ali je smiselno spreminjanje, če je bila prejšnja sprememba narejena leta 2011 in če predlagatelj pravi, da ima že pripravljeno celovito spremembo celotnega ZKP, kar pa mu je bilo, torej Vladi je bilo to naloženo že pred časom z odločitvijo Državnega zbora. Ampak kljub vsemu se da iz gradiva, kot je pripravljeno, sklepati, da je bil tudi predlagatelj v težavah z nekimi naknadnimi predlogi, ki so se očitno pojavili kasneje, po tistem, ko je bil predlog sprememb in dopolnitev zakona že v tako imenovani javni obravnavi. Namreč, večina tistega, kar je vsebina 29. in 32. ter 33. člena v nekaterih delih teh spremnih besedil k zakonu ni obdelana pretirano podrobno oziroma bi človek rekel, da je v obrazložitvi učinkov in posledic tega zakona celo napisanih nekaj takih trditev, ki postavljajo pod vprašaj rešitve, ki so zapisane potem v teh treh členih. Zlasti je zanimivo opazovati tisto, kar ste navedli v mednarodnih primerjavah, kjer ste za primerjavo vzeli francoski, nemški, italijanski in hrvaški primer. Kolegici Kociper se zahvaljujem, ker je dodala tudi ameriško prakso, ki je vi sicer niste tukaj zapisali; ampak v nobenem od teh primerov, ki ste jih predstavili se ne da poiskati nečesa, kar bi bilo lahko podlaga tistemu, kar predlagate sedaj s temi členi. Če gremo najprej pogledat 29. člen, ki govori o neposrednem prenosu obravnav. Najprej se postavi vprašanje, kaj je utemeljitev, zakaj je treba sploh imeti neposredne prenose. Pravite, da zaradi poštenosti, zaradi javnosti sojenja. Prej je bilo že povedano, da so obravnave že sedaj javne. Torej, v čem je potreba po tem, da bi morala javnost biti še bolj vključena v nadzor poštenosti delovanja sodišč? V primerjavah francoskega, nemškega, italijanskega in hrvaškega modela ni govora o neposrednih prenosih, pač pa je o neposrednem prenosu govora tam, kjer obrazložite ta člen, in sicer 29. člen, in pri tem navajate britanski primer, pa še pri britanskem primeru navedete samo vrhovno tožilstvo, s katerega je mogoče tvitanje. Skratka, utemeljitve tega neposrednega prenosa glavnih obravnav v iskanju primerjav z drugimi državami tukaj nisem našla. Mogoče so kakšne druge države to uvedle, pa tega niste navedli v gradivu. Kar pa se tiče zamenjave klasičnega zapisnika glavne obravnave z digitalnim zapisnikom, je pa zanimivo tisto, kar ste napisali v gradivu, in sicer italijanski primer, kjer očitno z digitalnim zapisom ne pridejo k večjemu varčevanju, ampak imajo zaradi digitalnega zapisa tam prisotnega tudi tako imenovanega sodniškega pomočnika, ki pa je po vsej verjetnosti človek s sodno izobrazbo oziroma sodni pripravnik. Se pravi, da Italijani z digitalnim zapisom očitno niso nameravali varčevati. Še več! Z digitalnim zapisom oni poskrbijo za to, da je še en zapis poleg pisnega zapisa za preverjanje natančnosti oziroma pravilnosti tistega, kar je v klasičnem zapisu in poleg tega morajo v treh dneh po končani obravnavi napisati magnetogram oziroma zapis tistega, kar je digitalno posneto. Se pravi, da v vsakem primeru pridejo do klasičnega zapisa, in to po obvezni poti. V tem, kar vi predlagate, pa naj bi do prepisa digitalnega zapisa prišlo samo na podlagi nekaterih posebnih zahtev. V gradivu je tudi zanimivo pogledati tisto, kar trdite v povezavi s finančnimi posledicami. Že nekateri kolegi so opozarjali na to, da po vsej verjetnosti te spremembe, zlasti seveda iz 29., 32. in 33. člena, vodijo k večjim stroškom. Navedli ste sicer, da so sodišča že opremljena za zvočno snemanje, ali so opremljena za slikovno spremljanje oziroma snemanje, tega ne vem, najbrž še ne, in to bi po vsej verjetnosti imelo neke finančne posledice. Ampak pri tistem, ko govorite o finančnih posledicah teh dveh problemov neposrednega prenosa in digitalnega zapisnika, v bistvu finančno sploh ne ovrednotite, kar me čudi. Kot je bila praksa v času moje vlade, smo morali v gradivih vedno natančno finančno ovrednotiti posledice vsakega zakona, pa četudi je bilo ovrednotenje v plus, minus ali nič, je bilo treba vseeno to zelo natančno finančno ovrednotiti, tako da sem presenečena, ker tega v teh vaših zakonih ni več. Najbolj problematično se pa meni osebno zdi to, da en del teh predlogov ni bil usklajen s strokovno javnostjo. Ponavljam tisto, kar so že kolegi in kolegice rekli pred mano, in sicer, čudi me, da predlog spremembe zakona ni bil usklajen s Kazenskem oddelkom Vrhovnega sodišča, ni bil usklajen s Sodinim svetom, ni bil usklajen s Slovenskim sodniškim združenjem, in kar je mogoče še najbolj čudno, če ljudje, ki delajo na prvostopenjskih in višjih sodiščih ugotavljajo, da bi izvedba tega, kar predlagate, bila zelo problematična in da bi to zelo težko opravili, predvsem pa, da to ne pomeni, da bi jih razbremenili nesodniških opravil, potem me čudi, kako da ste s take vrste predlogi sploh šli naprej. Skratka, dvomim, da je mogoče sedaj, ko je zakon že tako izdelan, pridobiti neko novo mnenje teh strokovnih in znanstvenih institucij, ki bi se s tem, kar predlagate, strinjale. Mislim, da bi bilo modro narediti tisto, kar je Ministrstvo za pravosodje dolžno narediti že nekaj časa in sicer celovito spremeniti Zakon o kazenskem postopku, če pa je bil namen pri tej spremembi zakona narediti nekaj urgentnega, nekaj, kar je bilo nujno potrebno, redakcijske narave, potem pa predlagam, da to se tudi pošteno pove, ne pa, da se najprej v ta predlog zakona napiše, da ta sprememba predstavlja manjše spremembe, potem pa tisti, ki zagovarjate zakon tukaj govorite o bistvenih spremembah. Zelo se zavedamo, da gre tukaj za bistvene spremembe, zlasti v teh dveh delih, ki zadevajo neposredni prenos obravnav in digitalni zapis glavne obravnave, ampak kot pripravljavci oziroma kot zagovorniki se pa morate uskladiti, ali gre za manjše spremembe, ali gre za bistvene spremembe. Najlepša hvala, spoštovani podpredsednik.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Damjana Petavar Dobovšek, pripravi se gospa Renata Brunskole.
Hvala lepa, predsedujoči, za besedo. Lep pozdrav vsem prisotnim, kolegicam poslankam in poslancem! Sama bi se pri tej predlagani noveli Zakona o kazenskem postopku bolj osredotočila na vsebinske spremembe, ki se mi zdijo pomembne, predvsem pri skrajšanju rokov pri sami obravnavi, zmanjšanju administrativnih ovir in na splošno pri zmanjšanju stroškov v kazenskem postopku. In seveda, zelo je pomembno, da ta novela vsebuje tudi predloge za izboljšanje sodelovanja med policijo in državnim tožilstvom in tudi zmanjšanje administriranja med tema dvema organoma in podvajanja opravil pri obravnavanju deliktov v predkazenskem postopku. Zato bi se bolj osredotočila na dodani 4. in 5. odstavek 147. člena Zakona o kazenskem postopku oziroma na predloge k 15. členu novele, ki je pred nami, in sicer, novela predvideva in določa, kdaj je treba državnega tožilca o kaznivem dejanju obvezno obvestiti in o kakšnih drugih posebnih rokih in kdaj šele s kazensko ovadbo oziroma sporočilom. V primerih, ki so izključeni od obveščanja pred podajo kazenske ovadbe oziroma poročila, če ne gre za pomembnejše zadeve, in glede na izkušnje tudi ni računati, da bi policija usmerjala s strani pristojnega državnega tožilstva nek kazenski pregon. V teh primerih gre torej očitno za tako imenovano potencialno manjše kaznivo dejanje, zaradi česar ni treba nujno in takojšnje pošiljanje ovadbe državnemu tožilstvu. To je novo, to je ta dodani četrti odstavek. Hkrati je tudi predlagana ureditev fleksibilna in zelo operativna, saj omogoča morebitno sprotno uravnoteženje preko določb uredbe o sodelovanju državnega tožilstva, policije in drugih pristojnih organov, institucij pri odkrivanju in pregonu storilcev kaznivih dejanj in tudi pri delovanju v sodelovanju s specializiranimi in skupnimi preiskovalnimi skupinami. Določena je tudi sistemska varovalka, namreč vgrajen je rok 30 dni, ko mora policija obvestiti državnega tožilca, ne glede na uspeh svojega policijskega preiskovanja, nato pa nadaljuje z delom po zakonu in obveščanjem po uredbi. Če namreč policija v 30 dneh ne more zbrati vseh potrebnih podatkov, pošlje državnemu tožilstvu ovadbo oškodovanca. Ko policija zbere vsa potrebna obvestila o kaznivem dejanju in storilcu, državnemu tožilcu posreduje poročilo v dopolnitev kazenske ovadbe. To tudi močno skrajša sam postopek, kar se mi zdi zelo v redu. To je bil četrti odstavek. Namen dodanega petega odstavka k temu 147. členu Zakona o kazenskem postopku pa je izboljšanje, kot sem že omenila, sodelovanja med policijo in državnim tožilstvom in tudi zmanjšanje administriranja med tema dvema organoma oziroma podvajanja opravil pri obravnavanju predlaganih deliktov v predkazanskem postopku. Posledično bosta lahko tako policija kot tudi državno tožilstvo več pozornosti namenila preiskovanju hujše kriminalitete. V praksi namreč pogosto prihaja do primerov, ko oškodovanec na policiji jasno pove, da dejanje naznanja le zaradi uveljavljanja odškodninskih zahtevkov. Oškodovanec v takšnih primerih največkrat sploh nima interesa za nadaljnji pregon kaznivega dejanja ter kasneje tudi umakne predlog za pregon pri državnem tožilcu, posledično pa mora policija kljub temu pred tem opraviti vsa dejanja v zvezi s prijavljenim kaznivim dejanjem. Namreč, v tem primeru lahko policija kot tako imenovani nepristojni organ samo sprejme izjavo o umiku predloga za pregon in jo takoj pošlje pristojnemu državnemu tožilstvu. Istočasno pa sestavi in posreduje še kazensko ovadbo oziroma poročilo s povzetkom opravljenih dejanj in ugotovitev. Kot sem omenila, tako policijske kot tožilske izkušnje kažejo na zelo veliko število umikov predlogov oškodovancev v kasnejših fazah postopkov. Obravnavanje tovrstnih zadev torej po nepotrebnem obremenjuje državne organe in posledično proračun, zato je to zelo pomembno pri odpravljanju administrativnih ovir in je ta člen tudi zelo koristen pri zmanjševanju stroškov za proračun. Tudi v primeru ustne ovadbe za kaznivo dejanje, ki se preganja na predlog, za katerega bo oškodovanec ob tem izjavil, da ne želi kazenskega pregona, bo policist sestavil zapisnik o prejemu ovadbe, s katerim bo oškodovanec tudi obveščen, da mu ne gredo pravice iz drugega odstavka in četrtega odstavka 60. člena Zakona o kazenskem postopku, v zapisniku, v katerem bo zaznamovan, bo pa tudi podan pouk, ki je zdaj po novem nujen. V zvezi s podukom bi rada omenila tudi dopolnilo k 24. členu. Ker ta dopolnitev izhaja iz cilja, da upoštevanje načela pravne države v smislu predvidljivosti postopka in pravočasnega seznanjanja udeležencev s posledicami postopkovnih dejanja zahteva tudi strožja pravila glede plačila stroškov kazenskega postopka, je zato tudi ta nujna dopolnitev poduka oškodovancu glede na to novo rešitev, v skladu s katero mora oškodovanec, ki je umaknil predlog za pregon po začetku glavne obravnave, tudi sam nositi stroške kazenskega postopka. To se mi zdi izredno pomembno. Rada bi poudarila, da je enak postopek tudi v primeru, ko oškodovanec poda ovadbo za kaznivo dejanje, ki jo predloži po telefonu, in kasneje na policiji tudi osebno izjavi, da za podano kaznivo dejanje ne želi kazenskega pregona, bo imel policist v tem primeru možnost, da na predhodno sestavljenem uradnem zaznamku o sprejemu ovadbe zabeleži izjavo oškodovanca, da ne želi kazenskega pregona, ter zaznamuje poduk o pravicah, ki mu ne gredo iz drugega in četrtega odstavka 60. člena, ki sem ga pravkar tudi citirala – v zvezi s podukom, da sam nosi stroške v primeru, da umakne predlog za pregon po začetku glavne obravnave. Omenila bi tudi spremembe k 19. členu te novele oziroma spremenjeni 162. člen, ki ureja vprašanje stroškov odloženega pregona, torej zdaj imamo institut odloženega pregona. V praksi so se pojavile različne interpretacije določbe, pri čemer pa je glede na namen tega instituta odloženega pregona, ki je bil do sedaj v prid osumljencu, smiselno, da slednji sam nosi svoje stroške odloženega pregona. Ker pa je soglasje oškodovanca predpogoj za odložitev kazenskega pregona, je pa dopuščena s to novelo tudi možnost, da osumljenec povrne stroške oškodovancu. Novela v 21. členu tudi predvideva, da se ukinja potrdilo o zasegu predmetov, ki ga policija izdaja osebam, pri katerih v okviru posameznih preiskovalnih dejanj zaseže predmete. Navedeni dokument namreč identično podvaja zapisnik v delu, ki povzema dokumentiranje zaseženih predmetov. Torej je tudi tukaj doseženo zmanjšanje administrativnih bremen, ker se ta zadeva ne podvaja. Izpolnjevanje potrdila v takšni obliki tako dodatno obremenjuje policiste, če bi bilo tako s ponovnim zapisovanjem istovrstnih podatkov. Z namenom odpravljanja administrativnih obremenitev se bo zaseg predmetov dokumentiral samo z enim dokumentom. Zapisnik se bo tako izdal tistemu, pri katerem se opravi preiskava ali ki se preišče oziroma njegovemu zastopniku. Če je slednji odvetnik, je lahko prisoten pri preiskavi že na podlagi drugega odstavka člena Zakona o kazenskem postopku. Če pa je to na primer odrasel član gospodinjstva, je kot zastopnik lahko navzoč, če ni prisoten tisti, čigar stanovanje ali prostor se preiskuje. Osebno menim, da res ne gre za ne vem kakšne velike vsebinske spremembe, nekatere so redakcijske narave, vendar pa menim, da so spremembe takšne, ki bodo bistveno odpravile administrativna bremena, skrajšale roke in tudi razbremenile proračun. Zato menim, da je novela koristna in tudi jo v temu prvemu branju podpiram. Hvala lepa.
Hvala lepa. K besedi vabim gospo Renato Brunskole. Pripravi naj se gospod Jože Tanko.
Hvala lepa. Lepo pozdravljeni! Predlog zakona o kazenskem postopku bom v prvi obravnavi pogojno podprla, kar pomeni, da bomo v nadaljnjem postopku zakon podprli, če bodo umaknjene sporne določbe. Gre za določbi 29. in 33. člena predloga zakona, za kateri pričakujemo, da se bosta v drugi obravnavi z amandmaji črtali. Vlada je predlog zakona ob vložitvi v Državni zbor dodatno spremenila. Predlog je bil namreč objavljen na spletnih straneh Ministrstva za pravosodje, javno upravo in lokalno samoupravo in je bil dan v strokovno usklajevanje naslednjim znanstvenim in strokovnim institucijam: Vrhovnemu sodišču Republike Slovenije, Vrhovnemu državnemu tožilstvu Republike Slovenije, Varuhu človekovih pravic Republike Slovenije, Informacijskemu pooblaščencu, Odvetniški zbornici Slovenije, Slovenskemu sodniškemu društvu, Pravni fakulteti Univerze v Ljubljani, Pravni fakulteti Univerze v Mariboru in Evropski pravni fakulteti v Novi Gorici. Zanimivo je, da po strokovnem usklajevanju v gradivu, ki je prispelo v Državni zbor, piše: "Pripombe navedenih institucij so bile delno upoštevane." Za kaj gre v določbah 29. in 33. člena, kar se nam zdi sporno? Ni bilo določb o neposrednem prenosu sodnih obravnav niti ne o ukinitvi pisnih zapisnikov po zaključku strokovnega usklajevanja, kljub temu da prvotni predlog ni bil problematičen, saj, kot so nekateri že poudarjali, gre za skrajšanje roka odprave administrativnih ovir. Vse to je v redu, vendar ko gre za zahtevne spremembe, in cilj, ki ga predlog zakona zasleduje, je utemeljen, pa je način ravnanja Vlade in pristojnega ministrstva v danem primeru resnično nedopusten ter vreden kritik in pripomb. Nedopustno je, da se s strokovno javnostjo uskladi en predlog, nato pa se v usklajeno verzijo vnašajo dodatne določbe, o katerih strokovna javnost sploh ni bila obveščena – 29. in 33. člen! Poleg uvedbe neposrednega prenosa sodnih obravnav in ukinitve pisnih zapisnikov se pojavlja tudi dvom o dejanskem finančnem učinku predlaganega zakona, kjer je navedeno, da bo pri tej zadevi učinek pozitiven. Pozitiven učinek pomeni, da bi privarčevali. Res je, da je večina sodnih dvoran že opremljenih z opremo za snemanje obravnav, a predlagatelj verjetno niti pomislil ni na to, da so za tehnično obdelavo in izvedbo potrebni tudi tehniki za snemanje, prepisovalci in drugo podporno strokovno osebje. To pomeni različne možnosti slikovnega in zvočnega snemanja glavnih obravnav in prenosa slednjih. Torej gre za spremembo možnosti nadzora javnosti nad delom sodišč, neposredni prenos informacij s pisnimi sporočili z uporabi telekomunikacijskih sredstev, kjer je mišljeno twitanje ali sms sporočila, slikovno in zvočno snemanje brez neposrednega prenosa ter tudi slikovno in zvočno snemanje z neposrednim prenosom. Ukinja se klasični zapisnik o glavni obravnavi, saj se bo slednja snemala z ustreznimi tehničnimi sredstvi za zvočno ali zvočno-slikovno snemanje. Strankam bo omogočeno predvajanje in pridobitev kopije posnetka iz informacijskega sistema sodišča, po plačilu stroškov pa se jim bo lahko izdal tudi zapis na zgoščenki. Posnetki glavnih obravnav se bodo v celoti ali deloma prepisali na utemeljeno zahtevo strank ali če bo predsednik senata sam tako odredil. V zvezi z navedenim lahko rečemo, da je naš dvom v finančni učinek teh dodatnih predlogov upravičen, saj bo pozitiven v toliko, da bo treba dodati sredstva. Zatorej tudi sama menim, da je to popoln nesmisel, če že ne rečem absurd, če pomislimo, da je ob novem letu v pravosodju na sodiščih izgubilo službo 250 zaposlenih preko projekta Lukenda. Torej, podpiram ta predlog zakona, vendar če bodo v drugi obravnavi potem umaknjene sporne obrazložene določbe. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Jože Tanko in na koncu še predstavnica predlagatelja. Prosim.
Hvala lepa za besedo. Morda je za nekatere preveč, da bi poleg reforme trga dela, ki ima dva zakona, obravnavali in sprejeli danes še kakšno drugo stvar, ki bi bila potrebna. Moram reči, da smo pri gospodu Pličaniču oziroma s področja pravosodja pričakovali bistveno več; pričakovali smo tudi tem področju reformo pravosodja. Žal se kakšen tak korenit projekt ali pa sprememba kot na področju Ministrstva za delo tu ni zgodil. Tu moram reči, da je veliko oviro ministru predstavljala predvsem njegova poslanska skupina in nekaj primerov je, ko so se zakoni, ki jih je predlagal minister Pličanič, ustavili v postopku, še preden so prišli sploh v Državni zbor. Kar zadeva zakon, ki je pred nami, prinaša zagotovo pozitivne spremembe. Zagotovo. Ali so te spremembe dovolj velike, dovolj v skladu s pričakovanji bivše koalicije in tudi novonastajajoče koalicije, je drugo vprašanje. Vendar, pozitivne spremembe prinaša ta zakon in če je temu tako, potem bi pričakoval, da v tej fazi obravnave zakona, ko govorimo o splošnih usmeritvah, o primernosti zakona, da se ta zakon podpre in se ga potem dodela v tistih točkah, za katere večina meni, da so potrebne posebne dodelave. Kar tako, da bi zakon a priori zavrnili, pa se mi ne zdi smiselno, sploh ne po nekaterih razpravah tistih, ki se na to področje pravosodja precej bolje razumete kot drugi. Po mojem mnenju zakon prinaša določene racionalizacije, prinaša spremembe. Vsaka sprememba, ki je, je dobrodošla, pa naj gre za čas trajanja obravnave, naj gre za obremenitev sodnikov ali tistih, ki so tako ali drugače udeleženi v sodnem postopku, še posebej se mi zdi primerno, da se vsaj s temi neposrednimi administrativnimi opravili razbremeni sodnike. Oni so namreč tisti, ki določajo tempo pri sodnih postopkih, oni so tisti, ki razpisujejo, in oni so tisti, na katerih se več ali manj meri učinkovitost sodstva. To niso administratorji, to so sodniki. Če se sodnik ukvarja z zapisnikom, če se sodnik ukvarja s tem, da narekuje, da zapisnikar piše tisto, kar je povzetek obravnave, potem je pač to določena izguba časa. Glede na število obravnav, število postopkov je ta izguba časa enormna. Če bi vse to sešteli, koliko sodniki porabijo za te zadeve, bi morda ugotovili, da če bi to preračunali v učinek, pomeni lahko to, ne vem, da se približno 20 % sodnikovega dela izgubi na obravnavi za te zadeve. Če to preračunate v ure, to pomeni, recimo, 7 %, 8 % sodnikov se v tem neto efektu ukvarja samo s tem – če to zbereš v neko količino. Mislim, da to zagotovo ni tisto, kar bi bilo v tem delu produktivno. Zdi se mi smiselno, da se vseh teh opravil, ki niso nujna, v pravosodju očisti, da se vseh teh administrativnih opravil očisti tudi šolstvo, ne samo pravosodje, tudi tam opravljajo učitelji mnogo nepotrebnih opravil, ki ne sodijo v pedagoški proces in tako naprej. Sodniki bi se morali ukvarjati s tistim, kar sodi neposredno v sodni postopek, kar izboljšuje učinkovitost njihovega dela, kar na koncu privede tudi v zmanjšanje sodnih zaostankov, kajti če se ukvarja z zapisnikom, ne preučuje novih sodnih predlogov, ne razpisuje sodb, ampak se ukvarja z neko administrativno zadevo. Moram reči, da si na nekaterih drugih področjih želijo digitalizacij. Mislim, da pravosodje ni edina veja v tej državi, edina panoga, ki bi ji digitalizacija predstavljala oviro, kot sem to razbral iz nekaterih razprav. Tudi digitalizirani zapisi pač predstavljajo neko arhivsko gradivo, tako ali drugačno, in vse sodobne stvari vsepovsod težijo k temu, da imajo čim več gradiva in stvari digitaliziranih. Ne vem, zakaj bi v tem primeru bilo sodstvo tisto, ki bi mu to predstavljajo breme, vsaj tako sem zaznal iz tega zapisa, ki ga je poslal v Državni zbor Sodni svet. Mislim, da je ta strah povsem odveč. Pa še enega področja se bom dotaknil, ki se mi zdi v tem delu vitalno, to pa je področje dejanj zoper gospodarstvo. Tu so primeri, ki prinašajo državljanom, gospodarskim subjektom, državi najhujše posledice. Zaradi dolgotrajnih postopkov pri sojenju, recimo zadev iz gospodarskega kriminala, je na tej osnovi nastala najmanj tretjina brezposelnih, ker so ti postopki tako počasi tekli, ni prišlo v razumnem roku do razsodb, ni prišlo do odškodnin in mnogi povsem nedolžni gospodarski subjekti so zaradi tega tudi propadli. Mislim, da bi morali tudi v nadaljevanju, ko se bomo s tem ukvarjali, temu področju posvetiti dodatno pozornost, kajti od hitrosti, od učinkovitosti razsodb na tem področju je odvisno marsikaj, morda mnogo več, kot si kdorkoli v tej državi predstavlja. Sam bom ta predlog zakona oziroma nadaljevanje postopka podprl. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo dajem gospe državni sekretarki Mojci Kucler Dolinar, predstavnici predlagateljice Vlade. Prosim.
Hvala, predsedujoči, za besedo. Hvala lepa, poslanke in poslanci, ki ste sodelovali v tej vsebinsko zelo bogati razpravi, in vesela sem, da lahko ugotovim, da bo ta predlog zakona prešel to prvo obravnavo in šel v nadaljevanje postopka. Namreč, tako sem lahko zasledila iz vaših stališč. Povsem razumljivo je in vesela sem, da na splošno oziroma po večini ocenjujemo, da predlog vsebuje mnoge dobre rešitve, ki bodo razbremenile pristojne organe in ki jasneje določajo posamezne pravice in obveznosti vseh udeleženih v kazenskem postopku. Seveda pa je razumljivo, da imamo do nekaterih rešitev različna stališča, ampak če nekoliko analitično pogledamo, od 54 predlaganih členov zakona so se vprašanja pojavila okoli štirih, petih povezanih členov in na pomisleke bom v nadaljevanju tudi sama odgovorila, vam pojasnila, zakaj take rešitve, kot smo jih pripravili v predlogu zakona. Najprej bi začela na koncu razprave. Gospa poslanka Brunskole je izpostavila projekt Lukenda in zaposlitve v zvezi s tem. Mislim, da je tako kot s tem predlogom zakona, ki je danes pred vami na mizi, bilo tudi s projektom Lukenda eden ključnih ciljev na področju pravosodja odprava sodnih zaostankov na način, da bodo učinkovitost delovanja sodstva občutili uporabniki storitev, torej državljanke, državljani, ki se v samih postopkih znajdejo. Dejansko bodo, bomo lahko o pravni državi govorili šele, ko bodo tudi udeleženci sodnih postopkov imeli občutek pravne varnosti. Za projekt Lukenda moramo pogledati nekaj let nazaj, pa vse do danes in lahko ocenimo, da je imel odločilno vlogo pri odpravi sodnih zaostankov. Leta 2005 ga je pripravil tedanji minister za pravosodje, profesor dr. Lovro Šturm. Projekt Lukenda je za odpravo sodnih zaostankov poleg zagotovitve prostorskih pogojev za delovanje sodišč predvidel tudi zagotovitev in organiziranje dodatnih sodnikov in strokovnega osebja za čas do konca leta 2010. Leta 2010 je bilo ugotovljeno, da je projekt uspešen, zato je bil ta projekt podaljšan do lanskega leta, torej do konca leta 2012. Kar se pa tiče zaposlene, je pomembno in potrebno, da se navajajo pravilni podatki, namreč, čeprav se je projekt zaključil, je 67 odstotkov zaposlenih s projekta Lukende ohranilo svoje zaposlitve. Namreč, Ministrstvo za finance je ob usklajevanju proračuna za leti 2013 in 2014 sodiščem zagotovilo 5 milijonov evrov za vsako leto posebej, od tega 3,4 milijona evrov za plače in milijon in pol, celo nekaj več, za stroške sodnih postopkov. Torej, skupna sredstva za plače so tako zadostovala za nadaljevanje zaposlitev 440 zaposlenih od 660 zaposlenih s projekta Lukenda in ni primerno tukaj kakršno koli zavajanje, koliko je izgubilo zaposlitev tistih, ki so sodelovali na projektu Lukenda. Drži, da jih 200 več ne sodeluje v tem projektu, vendar pa 440 se podaljšuje zaposlitev, nekaterim celo ugodnejše, njihova zaposlitev je prešla iz razmerja za določen čas v razmerje za nedoločen čas po mnogih sodiščih. Prehajam na izpostavljena vprašanja in pomisleke, največ jih je bilo glede snemanja glavnih obravnav in pa prenosov. Za lažje razumevanje, tudi javnosti, ki nas spremlja, je treba poudariti, da po eni strani govorimo tukaj o snemanju s strani medijev, po drugi strani pa o snemanju glavnih obravnav in prenosu s strani sodišč. Eno je gotovo, da morebitno snemanje pod določenimi pogoji s strani medijev ni v pristojnosti zagotavljanja pogojev s strani sodišč – tu že nadaljujem predvsem v zvezi s finančnimi učinki,. Vendar bi rada poudarila, da z možnostjo neposrednih prenosov sojenj in glavnih obravnav se po eni strani širijo možnosti nadzora javnosti nad delovanjem sodišč – ne samo nadzor nad sodniki, ampak tudi malo vpogleda v delo tožilcev, pa v delo odvetnikov, pa v delo izvedencev in ostalih sodelujočih v postopku. Vsi lahko beremo v elektronskih ali tiskanih medijih neke vrste poročilo z obravnav, kjer je dovoljena javnost, torej, tisti novinarji, ki spremljajo obravnave s strani tiskanih medijev, že danes lahko navajajo, kako in kaj je navedla priča in ostali udeleženci v postopku. Vemo pa, da prihaja do tehnološkega napredka, in zato smo ocenili, da bi to možnost tudi razširili. Predlog novele pa – kar je pa pomembno poudariti in to bi rada podčrtala – vsebuje tudi omejitve neposrednih prenosov. Namreč, neposredni prenos, kot sem poudarila že v uvodni predstavitvi tega zakona, ne sme motiti poteka postopka, ne sme vplivati na poštenost postopka, zaradi prenosa tudi ne smejo biti kršene pravice udeležencev v postopku. In še dodatni dve varovalki; po eni strani snemanje obravnave ali posameznih delov obravnave nikoli ni dopustno, če obdolženec, ali njegov zagovornik, ali priča, ali izvedenci temu izredno nasprotujejo. Drugič pa je to tudi v rokah predsednika senata, tako o prepovedi neposrednega prenosa informacij s pisnimi sporočili z uporabo telekomunikacijskih sredstev kakor tudi zvočnega in slikovnega snemanja ter o dovoljenju za neposredni prenos odloči predsednik senata, če obstajajo razlogi za izključitev javnosti ali če je moten red. Torej, to je glede tistih pomislekov, ki ste jih izrazili v zvezi s to vsebinsko zadevo. Izraženo je bilo tudi vprašanje stroškov pa tehnične opremljenosti, tehnične podpore. Rada bi poudarila, da so v Sloveniji vsa, skupaj petinšestdeset sodišč, torej okrajna, okrožna, delovna sodišča, višja, upravno sodišče, opremljeno za zvočno snemanje obravnav. Skupaj je to tristo triinpetdeset razpravnih dvoran oziroma razpravnih dvoran od tristo enainosemdeset po vsej Slovenji. Kako je bilo z namestitvijo tega sistema? Namestitev sistema je bila zaključena v septembru leta 2010, izvedena so bila tudi usposabljanja vseh uporabnikov sistema. Sistem za zvočno snemanje narokov in glavnih obravnav na sodiščih je v bistvu v najemu do sredine leta 2015, sredstva pa so zagotovljena iz evropskih strukturnih skladov. Še nekaj drugih vprašanj je bilo v zvezi s finančnimi učinki tega zakona oziroma o "pozitivnih učinkih" tega zakona. Nekaj sem jih že uvodoma omenila, ampak dovolite mi, da jih tudi še ponovim. Tukaj gre predvsem za določbe, ki pomenijo poenostavitev postopkov in razbremenitev pristojnih organov. To bo prineslo prihranke predvsem pri policiji, tudi pri državnem tožilstvu. Že izpostavljena je določba, da če bo oškodovanec umaknil predlog za pregon na glavni obravnavi, bo moral on nositi stroške dotedanjega postopka – torej gre tukaj za razbremenitev proračuna sodišč. In kot že rečeno, e-zapisnik, digitalni zapisnik, sodišča so opremljena z ustreznimi napravami. Osebje in sodniki so že večinoma usposobljeni za to in zato dodatna sredstva ali pa velika dodatna sredstva za ta namen ne bodo potrebna.Kot rečeno, prenosi pa potrebne naprave niso strošek države ali sodišča, ampak medijskih hiš, ki jim bo to snemanje potencialno dovoljeno, seveda če bo ta določba ostala znotraj predloga zakona. Spraševali ste se o vplivu prenosa glavne obravnave na priče, ki še niso bile zaslišane. Ena od okoliščin, kot je že omenjeno, na podlagi katerih predsednik senata ne bo dovolil prenosa glavne obravnave, je tudi ta, da bi snemanje in prenos lahko motil potek postopka ali pa vplival na potek postopka oziroma njegovo poštenost. Če bo torej predsednik senata ocenil, da bi potek postopka lahko vplival na priče, katerih zaslišanje šele načrtuje v okviru naslednjih narokov, potem gotovo v skladu s predlagano spremembo tretjega odstavka 301. člena ZKP tega prenosa ne bo dovolil. Sicer pa še dva stavka v zvezi z zvočnim zapisnikom namesto papirnatega zapisnika, kot smo to danes poimenovali. Tukaj ne gre za neko veliko sistemsko spremembo, namreč, že do zdaj je v zakonu podlaga, po kateri predsednik senata lahko odloči, da se bo narok snemal, in to sodniki sedaj tudi že počnejo. V noveli pa je to postavljeno nekoliko drugače ali pa, če rečemo obrnjeno: narok se snema, če predsednik senata ne oceni drugače oziroma če na predlog strank ne odloči, da se bo napravil tudi prepis zapisnika oziroma zaslišanja. Za zaključek bi pa še poudarila, da vsa tehnična podpora na sodiščih že obstaja. Še enkrat vas prosim, spoštovane poslanke, poslanci, da ta predlog v tej prvi obravnavi podprete. V nadaljevanju pa imate predvsem vi, spoštovani poslanci, poslanke, tisto možnost, da sam predlog tudi amandmirate. Hvala.
Hvala lepa. S tem ugotavljam, da ste vsi prijavljeni razpravljavci, ki ste to želeli, tudi dobili besedo. Ker čas, določen za razpravo, še ni potekel, sprašujem, ali želi na podlagi prvega odstavka 71. člena Poslovnika zbora še kdo razpravljati? Ugotavljam, da ja, zato odpiram prijavo. Prosim, da se prijavite. Vsak razpravljavec ima na voljo pet minut. Prvi je na vrsti gospod Franc Breznik, prosim.
Najlepša hvala, gospod podpredsednik! Sam bom novelo Zakona o kazenskem postopku podprl. Podprl jo bom, ker menim, da pripadam neki opciji, ki se je zavzemala že pred volitvami in je dala v volilni program enega izmed ključnih odnosov ali pa ključnih reform, ki bi morale priti v slovenski red, to je predvsem tudi pregon težkih gospodarskih kaznivih dejanj. Poglejte, Zakon o kazenskem postopku, ki ga imamo v Sloveniji in je pred nami, gre v bistvu za mešani kazenski postopek. Iz zgodovine kazenskega postopka, če govorim o zadnjih več kot 1000 let, govorimo v prvi fazi o tako imenovanem akuzatornem kazenskem postopku, kjer je predvsem v rimskem pravu, če govorimo v prvem delu rimskega prava, v zakoniku XII plošč preko Justinjanove kodifikacije, preko glosatorjev in postglosatorje vedno veljalo, da javnost nekako pride pred pretorja in so vsa ta kazniva dejanja, ki so se tudi v rimskem pravu dogajala, prenesena javnosti. Glejte, tudi ta noviteta, ki se dokazuje z razvojem neke družbe zadnjih 1000 let, kot so razvoj nekih telekomunikacijskih ali elektronskih medijev, je v bistvu ponujena v tem tej noveli kazenskega zakonika. Drugi del z razvojem kazenskega prava ali pa našega kazenskega postopka je tako imenovani inkvizicijski del kazenskega postopka. Inkvizicijski kazenski del je v našem mešanem postopku prenesel predvsem pismenost kazenskega postopka ali pa opismenjevanje v vsakem delu primera. V tem primeru ta novela ponovno predvideva hitrejše postopke, ki ga je prinesel razvoj telekomunikacijskih medijev tako imenovanih tonskih snemanj. Predvsem pa je pomembno, da ta novela ne posega v osnovne procesne pravice udeležencev kazenskega postopka v fazi tožilca, v fazi obtoženca. To je tista stvar, ki je pomembna zato, da ta zakon, to novelo zakona podpremo. Glejte, Slovenija se mora osamosvajati v več vidikih. Leta 1991 smo osamosvojili in prenesli neko jugoslovansko republiko v državo. Sedaj se še morata zgoditi dve osamosvojitveni težnji; osamosvojiti se mora sodstvo in osamosvojiti se mora novinarski ceh. Imamo še dve osamosvojitveni relaciji, po teh dveh osamosvojitvah bo Slovenija lahko nekako prišla ob bok najvišje razvitim državam, tistim, o katerih smo govorili leta 1991; videli smo Švico, Avstrijo, Nemčijo, skandinavske države. Novela Zakona o kazenskem postopku predvideva neke hitrejše postopke. Državna sekretarka je danes omenila tudi zelo pomembno zadevo, ki se imenuje projekt Lukenda. Uvedel jo je spoštovani profesor dr. Lovro Šturm po tisti znameniti sodbi na sodišču človekovih pravic v tako imenovanem primeru Lukenda, ki je nekako pospešil sodne postopke, ki so v Sloveniji nenormalno dolgi. Mislim, da je slovenski sistem ugotovil to pomanjkljivost predvsem v gospodarskih sodnih postopkih, da so nenormalno dolgi. Lahko rečem, da so v tem trenutku tista perspektiva, v kateri bi Slovenija mogla postati pravna država. Predvsem pri hitrejšem reševanju gospodarskih postopkov je ta novela Zakona o kazenskem postopku dobrodošla: poceni zadeve, javnost je bolje obveščena o kazenskih postopkih, predvsem z gospodarskega prava ali pa o gospodarskih deliktih, ki jih vsi spremljamo. To je tisto, za kar mislim, da je dobrodošlo; mislim, da tu obstaja nek konsenz v Državnem zboru, da boste to podprli. To je tisto, kar je normalno, in tisto, kar sem v prvem delu svoje razprave povedal, kar v tem mešanem kazenskem postopku, ki je mešan zaradi tega akuzatornega ali obtožnega postopka s pozicijskim nekako pelje v alternativo. Mi ga noveliramo na podlagi novih novitet, ki jih je prinesla moderna slovenska ali pa svetovna družba v okviru telekomunikacijskih inovacij, in mislim, da je to dobrodošlo. Z minimalnimi sredstvi pospešimo kazenski postopek, s tem da ne posegamo v procesne pravice udeležencev kazenskega postopka. Najlepša hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Roman Jakič, prosim.
Hvala za besedo. Če je kolega Jerovšek rekel oziroma sem ga tako razumel, da je konformist, sem kolega Breznika razumel, da je revolucionar v tej zgodbi. Ampak naj mu povem, da je osamosvojitev prišla za vse veje oblasti isti čas in da se je tudi tretja veja oblasti, se pravi sodstvo, takrat ustanovilo, če govorimo o četrti veji oblasti, novinarstvo, pa sploh in ni primerno s strani politike, da komentiramo, ali je novinarstvo, ali so mediji osamosvojeni ali ne. Ampak, naj gremo nazaj. Danes sem na spletni strani Sta prebral, da je v Italiji stekla obsežna akcija zoper mafijske združbe, aretiranih je bilo 20 oseb, med njimi tudi sicer Španec in Britanec, ampak kar je najbolj pomembno, da so mafiji danes zasegli premoženje, vredno 450 milijonov evrov. Seveda to ni stvar Zakona o kazenskem postopku, ampak Zakona o zaplembi nezakonito pridobljenega premoženja in o tem bi najbrž tako politika kot javnost želela več slišati. Danes je vlada Janeza Janše prišla pred nas problematično z dveh perspektiv; prva je to, da gre zopet za skrajšani postopek. Ne vem, zakaj je pri Zakonu o kazenskem postopku – če je kakšna vojna kje, ali je ogrožena kakšna varnost – skrajšani postopek in zakaj ni redni postopek – ne glede na to, da gre za manjše popravke, to pa niso tako pomembni, manjši popravki so isto pomembni kot veliki popravki. Najbolj problematična pa je seveda ta naknadna dopolnitev tega zakonskega predloga, zakonskega akta, ki je bila obravnavana s strani vseh strokovnjakov, javnosti – sicer ne razumem, ali ste to naknadno dali, ker ste mislili, da ne bomo pozorni in bo po tisti znani APP – "ako prođe, prođe" –, da boste prišli skozi to, ali pa v bistvu tega niste želeli dati v javnost, ker ste vedeli, da javnost, predvsem strokovna javnost, nasprotuje možnosti slikovnega in zvočnega snemanja glede glavnih obravnav in prenosa slednjega. Sam nasprotujem neposrednim prenosom javnih obravnav, zdi se mi, da ta javni teater iz sodnih dvoran ni primerna oblika tako imenovanega javnega dela samega sodstva. Tudi moram reči, da argument, ki ga je imela državna sekretarka o tem, da sprememba daje možnost tako obdolžencu kot tudi zagovornikom, pričam in izvedencem, da izrecno nasprotujejo snemanju, ta zakonska določba te pravice ali pa te možnosti ne daje sodnikom in tožilcem. To je na nek način nesprejemljivo in se mi zdi tudi tisto, kar je bilo danes že rečeno glede perspektive navzočnosti prič, da je v bistvu procesno pravno nedopustno in na nek način zdravo logično se mi zdi nelogično, kar se dogaja. Naj zaključim z besedam, da kot državljan ali pa, če hočete, kot politik, ampak kot državljan Republike Slovenije – zato sem omenil na začetku ta svetel italijanski primer, ki se je danes zgodil –, da si kot državljan želim pravično hitro in efiktnoo sojenje v kazenskem postopku ne pa reality showa, ki ga bo moč gledati neposredno po televiziji. Hvala.
Ni replike v temu delu razprave. Besedo pa ima mag. Damjana Petavar Dobovšek, prosim.
Hvala lepa, predsedujoči, še enkrat za besedo. Naj se popravim od prej, prav lep pozdrav tudi državni sekretarki z Ministrstva za pravosodje in javno upravo in kolegici! Še enkrat lep pozdrav vsem skupaj. Navezala bi se na svojo razpravo v zvezi s stroški in v zvezi z odpravljanjem administrativnih ovir, predvsem pa v zvezi z okrepitvijo odgovornosti za uporabo pravic v postopkih. Govorim o predlaganem novem institutu preprečevanja neprimernega obremenjevanja javnofinančnih sredstev s stroški pregona, to je novela k 7. členu. Neprimerno obremenjevanje javnofinančnih sredstev, ki ni v rokah države, ker je pravno vezan na predhodni predlog oškodovanca kaznivega dejanja. Cilj te predlagane spremembe kot novega instituta je okrepitev odgovornosti za uporabo pravic v postopkih, saj morajo oškodovanci, ki zahtevajo pregon, tudi biti odgovorni subjekti, glede na dejstvo, da je rezultat kazenskega pregona lahko tudi kazen zapora. To se mi zdi izredno pomembno poudariti. Predvideno je, da oškodovanec nosi stroške kazenskega postopka, če predlog umakne po začetku glavne obravnave. To smo sicer že slišali, vendar pa je to nov institut, kot sem že omenila, preprečevanje neprimernega obremenjevanja javnofinančnih sredstev s stroški pregona. Zakon o kazenskem postopku namreč jasno definira, da se glavna obravnava začne s predstavitvijo obtožnice ali obtožnega predloga. Na ta način ima oškodovanec zadosti časa za tehten razmislek o smiselnosti vztrajanja pri predlogu. Hkrati se tako tudi preprečuje, da oškodovanec ne bi vložil predloga, ker bi se bal tega, da bo kasnejši umik avtomatično pomenil, da mora sam nositi vse stroške. Ne nazadnje je zaradi jasne določitve trenutka, ko umik predloga pomeni tudi stroškovno breme za oškodovanca, tudi lažje pravočasno podučiti oškodovanca o navedenem. Za to novelo v temu 7. členu je upoštevana tudi možnost, da oškodovanec umakne predlog, ker se na primer dogovori z obdolžencem za povrnitev škode, vključno s stroški. Predvidena je tudi določba, ta določba na primer tudi pokriva primer, za katerega Zakona o kazenskem postopku predpisuje ovrgljivo domnevo umika po začetku glavne obravnave, to je neopravičen izostanek na glavni obravnavi. Tudi v temu primeru bo oškodovanec nosil stroške kazenskega postopka. Ta predlog k 7. členu natančno opredeljuje in tudi želi doseči zmanjšanje stroškov, torej javnofinančna bremena in mislim, da tudi ta člen prispeva k znižanju administrativnih bremen in k znižanju stroškov samega postopka, pa tudi k skrajšanju postopka, zato ne morem mimo tega, da je zadeva v predlagani obliki nujna. Zato še enkrat podpiram predlagane spremembe, čeprav nekateri pravite, da gre za redakcijske, vendar pa mislim, da gre tudi za vsebinske spremembe, smo šele v prvi obravnavi in jo je vredno podpreti. V naslednjih obravnavah imamo možnost še dopolnjevati predlagano novelo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Na vrsti je gospa Sonja Ramšak, prosim.
Spoštovani predsedujoči, kolegice in kolegi! Sicer nisem imela namena razpravljati, vendar sem se glede na delitev časa odločila, da tudi sama dodam nekaj vsebinskih besed k predlaganim spremembam Zakona o kazenskem postopku. Kot iz gradiva izhaja, gre pri večini predlaganih sprememb bolj ko ne za redakcijske popravke, nekaj je tudi vsebinskih. Bi se pa dotaknila reševanja zaostankov v sodnih postopkih oziroma procesih in bi državno sekretarko malo dopolnila. Moram reči, da se res nagibam k temu, da bi lahko ohranili več zaposlenih v tej skupini, ki je odpravljala zaostanke v sodstvu. Namreč, imam tudi nekaj informacij s terena, tudi pri meni v poslanski pisarni se je oglasilo kar nekaj ljudi, ki niso dobili podaljšanja pogodbe, ker so jo imeli za določen čas. Med njimi je tudi nekaj takšnih, ki so imeli že dvakrat, trikrat podaljšano pogodbo za določen čas, kar pomeni, da bi po veljavni zakonodaji morali te pogodbe spremeniti v pogodbe za nedoločen čas. med njimi so tudi tisti – ko so bili objavljeni novi razpisi, predvsem za te administrativne delavce, so se dogajale tudi čudne stvari, da so bili tudi nekateri postopki kršeni, tisti, ki pa potem niso bili izbrani na tem natečajnem postopku, čeprav so v tem projektu sodelovali že pet ali pa celo več let, pa so dobili odpovedi brez možnosti pritožbe na prvostopenjskem organu, kar pomeni, da jim je pripadalo samo še potem tista res zadnja možnost. Tukaj bi rada opozorila na to, da je prav, da tudi take stvari pridejo v javnost, ko sodstvo samo krši ustrezno oziroma veljavno zakonodajo. Če pa se dotaknem vsebine tega zakona, kjer govorimo o slikovnem in zvočnem snemanju razprav, pa moram reči, da se osebno podpiram takšen način spremljanja razprav. Seveda ne v tistih primerih, ko mora biti javnost izključena, ampak v večini primerov pa mislim, da bi bil takšen način pravilen, kajti tudi na ta način bi naše državljanke in državljani dobili vpogled v delo sodstva. Marsikateri sodnik, ki ga mogoče danes ne obravnavajo na korekten način, bi s tem dobil tudi na veljavi in spoštljivosti in tudi zaupanje v samo sodstvo in pravni sistem bi se lahko na ta način izboljšal. Zakaj to govorim? Zato ker kar dosti spremljam nekatere države, ki imajo neposreden prenos ali pa je mogoč ogled razprav preko Youtube. Reči moram, da tudi na ta način se lahko državljani in državljanke dodatno izobrazijo na področju prava in pravne države. Kar se pa tiče ukinjanja klasičnega zapisnika, pa osebno menim, da bi bilo morda prav, če bi tudi ta klasičen način obdržali. Nekateri argumenti so že bili podani, tako da predlagatelju postopka nadalje predlagam, da mogoče razmisli o tej možnosti. Seveda bo z moje strani predlagana sprememba zakona dobila podporo. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima še dr. Ljubica Jelušič, prosim.
Najlepša hvala za besedo, spoštovani podpredsednik! Tukaj je bilo kar nekaj evforičnih besed izrečenih na račun tega, kako bo 29. člen oziroma neposrednih prenos informacij z obravnav pomagal k temu, da bomo bolje spoznali delovanje sodišč, sodnike in predvsem, da bomo lahko spremljali tiste postopke, ki javnost posebej zanimajo. Prej ste nekatere omenjali gospodarske postopke in podobne stvari. Ampak, državna sekretarka je že prej zelo dobro opozorila še na nadaljevanje vsebine tega člena, ki pravi, da snemanje nikoli ne bo dopustno, če obdolženec in njegov zagovornik, priče ali izvedenci temu izrecno nasprotujejo. Če danes spremljamo, recimo, privedbe na sodišče nekaterih tovrstnih osumljencev tudi iz gospodarskega ali pa drugega, mafijskega kriminala, se običajno že pri prihodu na sodišče pokrivajo s kakimi kapucami ali pa puloverji čez glavo, da se jim ne vidi obraza. Se pravi, da po vsej verjetnosti bodo točno tisti, za katera nas najbolj zanima, kaj so počeli, poskrbeli za to, da ne bo neposrednega prenosa in predvsem za tiste, ki nas bo res zanimalo, tisti bodo ušli, bomo rekli, nadzoru javnosti. Bodo pa verjetno za neposreden prenos kakšni taki, ki bodo poskušali s pomočjo javnosti izvajati pritiske na sodišča, potem ko bodo seveda izvajali nek šov na takšnem neposrednem prenosu. Drugi zanimiv problem, s katerim se tukaj srečujemo, je povezan s tem digitalnim zapisnikom. Ne vem, zakaj Vlada ni želela bodisi slišati bodisi upoštevati mnenja sodnikov, ki že sedaj pravijo, da se vse manj zatekajo k zvočnemu snemanju glavnih obravnav, in sicer zato, ker prepis zvočnega posnetka ne vsebuje le relevantne vsebine izpovedb oseb, zaslišanih na glavni obravnavi, pač pa ta dobesedni prepis celotne izpovedbe vsebuje vse, tudi postavljena vprašanja, in to večkrat postavljena vprašanja, ker pravijo, da se zaslišanju oziroma se ljudje na glavnih obravnavah izogibanju pravemu odgovoru na postavljeno vprašanje, kar vse povzroča izrazito nepreglednost prepisa. V zvezi s tem problemom vključitve strokovnih mnenj ljudi, pravzaprav sodnikov, na prvostopenjskih in višjih sodiščih, ki bodo morali ta zakon izvajati, me zanima, kako to, da vlada ni želela slišati njihovih mnenj in jih tudi ni želela upoštevati. Ker imamo ravno priložnosti, spoštovani podpredsednik, če dovolite, bi vprašala predstavnice Vlade tukaj, ali nameravajo umakniti sporne člene, torej 29., 32. in 33., o katerih so nekatere poslanske skupine govorile, da bi glasovale za ta predlog zakona, če bi ne bilo teh členov v njem. Mi bomo namreč danes glasovali, ne vem, kakšne garancije nam lahko Vlada da glede umika teh spornih členov. Najlepša hvala.
Hvala lepa. Moj odgovor je, da v tem trenutku predstavnica Vlade ne more več dati odgovora, tako da v primeru, da bo izglasovan postopek za nadaljevanje obravnave, bodo ti odgovori v naslednjih fazah obravnave. S tem zaključujem razpravo. O predlogu sklepa, da je predlog zakona primeren za nadaljnjo obravnavo, bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali čez pol ure v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda in tudi 11. sejo zbora, ki jo bomo z glasovanjem nadaljevali ob 17.10. Hvala lepa.
Nadaljujemo s prekinjeno 5. točko dnevnega reda, to je druga obravnava Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Obrtnega zakona v okviru rednega postopka. Prehajamo na odločanje o vloženih amandmajih, ki ga bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 4. 3. 2013, in sicer odločamo o amandmaju Poslanske skupine Socialnih demokratov k 14. členu. Tukaj moram opomniti, da je amandma vsebinsko povezan z amandmajem istega predlagatelja k 19. in 34.a členu, če ta amandma ne bo sprejet, postaneta amandmaja k 19. in 34.a členu brezpredmetna. Želi kdo obrazložiti glas? V imenu poslanske skupine želi kdo obrazložiti glas? [[Da.]] Samo trenutek, bom odprl prijavo za obrazložitev glasu v osebnem imenu. Gospod Franc Jurša, izvolite, imate besedo.
Najprej hvala za besedo, gospod predsednik, kolegicam in kolegom še enkrat pozdrav. Glede na izid glasovanja v moji volilni enoti, ko so se obrtniki odločili, da bodo ostali pri dikciji, da članstvo ostane obvezno, sem se tudi sam odločil, da bom ta njihov predlog pri glasovanju upošteval, zato bom tudi amandmaje SD podprl. Hvala lepa.
Hvala za obrazložitev vašega glasu. Ugotavljam, da smo izčrpali vse, ki ste se želeli priglasiti k obrazložitvi glasu. Prehajamo na glasovanje o amandmaju k 14. členu. Glasujemo. Navzočih je 84 poslank in poslancev, za je glasovalo 11, proti 60. [[Za je glasovalo 11.]] [[Proti 60.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. S tem sta postala amandmaja k 19. in 34.a členu brezpredmetna. Prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanske skupine Socialnih demokratov k 23. členu. Želi kdo obrazložiti glas? Odpiram prijavo. Najprej v imenu poslanske skupine. [[Ne.]] V svojem imenu? [[Da.]] Besedo dajem gospe Mariji Plevčak za obrazložitev glasu v svojem imenu.
Hvala za besedo. Že prejšnji amandma sem podprla, ker menim, da je prav, da naša Obrtna zbornica deluje še naprej tako, kot je doslej. Na vsak način podpiram delovanje Obrtne zbornice, tudi naša dobro deluje, in mislim, da je treba te zadeve peljati naprej, kajti obrtništvo je velik spodbujevalec dejavnosti, tudi zaposlovanja in daje kruh številnim posameznikom, ki opravljajo obrt, pa tudi tistim, ki so pri njih zaposleni. Zato bom podprla tudi ta amandma. To je moje osebno stališče.
Hvala za obrazložitev glasu. Ugotavljam, da smo zaključili z obrazložitvami glasu. Prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanske skupine Socialnih demokratov k 23. členu. Glasujemo. Navzočih je 81 poslank in poslancev, za je glasovalo 13, proti 51. [[Za je glasovalo 13.]] [[Proti 51.]] Ugotavljam, da amandma k 23. členu ni sprejet. Ugotavljam, da amandmaja v drugi obravnavi nista bila sprejeta, zato prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ker v drugi obravnavi amandmaja k dopolnjenemu predlogu zakona nista bila sprejeta, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Prehajamo na glasovanje. Želi kdo obrazložiti glas v imenu poslanske skupine ali svojem imenu? [[Ne želi.]] Glasujemo. Navzočih je 86 poslank in poslancev, za je glasovalo 48, proti 24. [[Za je glasovalo 48.]] [[Proti 24.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 6. točko dnevnega reda, to je s tretjo obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o prekrških v okviru rednega postopka. Ker v drugi obravnavi amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-poravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Prehajamo na odločanje. Glasujemo. Navzočih je 86 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 78, proti 1 poslanec oziroma poslanka. [[Za je glasovalo 78.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 7. točko dnevnega reda, to je s tretjo obravnavo Predloga zakona o spremembi in dopolnitvi Zakona o funkcionarjih v državnih organih v okviru rednega postopka. Ker v drugi obravnavi amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-poravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Prehajamo na odločanje [[...]]Obrazložitev glasu v imenu poslanske skupine? Odpiram možnost prijave za obrazložitev glasu v imenu poslanskih skupin. Besedo dajem najprej gospodu Branetu Goluboviću [[...]]Ne, se odpovedujete? Hvala. Besedo dajem gospodu Rihardu Branislju v imenu Poslanske skupine Državljanske liste. Izvolite.
Spoštovane kolegice, kolegi! Revizijsko poročilo o opravljeni pravilnosti poslovanja Državnega sveta – negativno. Glavnina izhaja iz tega, da so si, ne leto nazaj, pač pa leta in leta nazaj, neupravičeno izplačevali sejnine. Sejnine izven predpisanih določil. Ko je nekdo oziroma ne nekdo, očetje ustave leta 1991 Državni svet umeščali v naš pravni sistem, so bile zadeve jasne. V 62. členu Zakona o Državnemu svetu je predvideno, da je funkcije člana Državnega sveta častna in se opravlja nepoklicno. Član Državnega sveta ima pravico do nadomestila izgubljenega zaslužka za čas opravljanja funkcije in pravico do povračila stroškov v zvezi z upravljanjem funkcije – isti sistem kot pri sodnikih porotnikih. V čem je problem? Problem je v tem, da je pravna podlaga za to izvajanje ves čas obstajala, vendar je kolegi v Državnem svetu niso izvajali. Nikakršne potrebe ni, da se skozi zadnja vrata, z nekim nomotehničnem obvodom ta trenutek uzakonja sejnine, ki jih njihov matični zakon sploh ne predvideva. Druga stvar, temu zakonu, tej spremembi nasprotuje tako Vlada, Mestna občina Ljubljana, Skupnost občin, Združenje občin in tako dalje. Ureditev vsega v zvezi z Državnim svetom je v ustavi, v Zakonu o Državnem svetu in v poslovniku. V zakonu o državnih funkcionarjih ni niti besedice o državnih svetnikih. Želel bi vas opozoriti na to, da če sprejmemo ta zakon, bomo kršili zakon, legalizirali tisto, kar je Državni svet neupravičeno in nezakonito delal leta in leta, kar izhaja iz revizijskega poročila. Predlagam, da ta zakon zavrnemo in Državljanska lista bo tudi ta zakon zavrnila.
Hvala vam. Ugotavljam, da smo izčrpali v imenu poslanske skupine. V lastnem imenu? Odpiram možnost prijave za obrazložitev glasu v lastnem imenu. Prosim za prijavo. Besedo dajem gospodu Ivanu Vogrinu.
Hvala lepa, gospod predsednik, spoštovane kolegice in kolegi! Ponovno se sprašujem, v kakšni državi živimo, če je predsednik Državnega sveta prišel in povedal naslednje, da je Državni svet od 2002. leta do 2012. leta štirikrat dal v proceduro zakon o Državnem svetu in štirikrat zakon ni prišel dlje kot do predsednika Državnega zbora oziroma matičnega delovnega telesa, vse institucije sistema pa ugotavljajo, da je stanje nezakonito. To je nezakonito. Torej 10 let Državni zbor ni bil sposoben odpraviti nezakonitega stanja, kar se mi zdi hudo nedopustno. Vmes smo celo poskušali sprejeti zakon in ukiniti Državni svet, kar je tudi nepravilno. Menim, da Državni svet mora obstajati, da pa tako kot Državni zbor, ki bi ga bilo glede na primerljive sosednje države treba z 90 zmanjšati na 50 poslancev, bi tudi Državni svet morali zmanjšati s 40 na približno 22, seveda pa jim zagotoviti zakonito podlago za delo. To, kar mi delamo, je pa to, da delamo po domače, kljub temu da so nas polna usta zakonitosti, etičnosti, moralnosti, visokih načel, ki so samo mrtva črka na papirju. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Besedo dajem mag. Barbari Žgajner Tavš. Izvolite.
Poslanska skupina Pozitivna Slovenija je že na matičnem delovnem telesu podprla zakon, podprli smo ga zato, ker smo z amandmaji tekom razprave in ob glasovanju popravili oziroma odpravili anomalije, na katere je opozarjal kolega Braniselj. Skupnost občin Slovenije je nasprotovala zato, ker v osnovnem predlogu zakona ni bilo jasno definirano, na koga se nanaša novela zakona. Ko smo z amandmajem jasno definirali, da gre samo za državne svetnike, je ta dilema odpravljena. Zakon je v osnovnem predlogu vseboval retroaktivnost, kar pomeni, da naj bi začel veljati za nazaj – tudi to smo poslanci Pozitivne Slovenije z amandmajem odpravili. Kar se tiče anomalije, ki je bila, na katero je opozorilo tudi Računsko sodišče, pri izplačevanju sejnin – ja, to anomalijo s tem zakonom odpravljamo, državni svetniki pa imajo, kot je kolega Braniselj povedal, pravico do nadomestila za opravljanje funkcij. Če si boste zdaj pogledali popravljeni predlog zakona, to plačilo oziroma nadomestilo ostaja; ostaja tako, da ne povzroča več neenakosti, ki so bile, bom rekla, po prejšnji ureditvi in do katerih je prihajalo, kar pomeni, da sta lahko dva državna svetnika za enako opravljeno delo dobila neenakomerno izplačilo – nekdo 10 evrov, nekdo pa 2 tisoč evrov. To anomalijo s tem zakonom odpravljajo državni svetniki in zato ta predlog rešitve podpiramo tudi v Poslanski skupini Pozitivna Slovenija.
Hvala za vašo obrazložitev. Ugotavljam, da smo izčrpali vse prijavljene za obrazložitev glasu. Še gospod Braniselj želi v lastnem imenu oziroma odpiram možnost prijave za obrazložitev glasu v lastnem imenu. Besedo ima gospod Rihard Braniselj. Izvolite.
Hvala lepa. Nikakršne nezakonitosti ne odpravljamo, nikakršne anomalije ne odpravljamo! Državni svet ima v svojih aktih popolnoma jasno določeno podlago za izplačilo, vendar ne zaslužka, ne plačila za svoj del, ampak nadomestilo izgubljenega zaslužka, nadomestilo izgubljenega zaslužka se pa odmerja od vsake konkretne osebe posebej, za vsak dan posebej in se refundira delodajalcu. Če želi Državni svet urediti zadevo tako, kot je treba, naj pride s predlogom sprememb Zakona o Državnem svetu in bomo o tem potem razpravljali. Še enkrat pravim, za to ni nikakršne potrebe. Posebej ne na ta način, kot je predviden.
Hvala. Ugotavljam, da ni več prijavljenih k obrazložitvi glasu. Prehajamo na odločanje. Glasujemo. Navzočih je 85 poslank in poslancev, za je glasovalo 40, proti 39. [[Za je glasovalo 40.]] [[Proti 39.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Delo nadaljujemo s prekinjeno 8. točko dnevnega reda, to je s prvo obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o kazenskem postopku. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o kazenskem postopku je primeren za nadaljnjo obravnavo. Želi kdo obrazložiti glas? Odpiram možnost prijave za obrazložitev glasu. V imenu poslanske skupine? Najprej v imenu poslanske skupine. Besedo dajem najprej gospe Kotnik Poropat, izvolite. V imenu poslanske skupine mogoče želi Maša Kociper? Ja, želi, v imenu Poslanske skupine Pozitivne Slovenije. Izvolite.
Spoštovani! V Pozitivni Sloveniji nismo imeli nikakršnih težav podpreti ta zakon v osnovnem besedilu, kot je bil prvotno objavljen. Šlo je za neke manjše spremembe, ki ne vplivajo bistveno na kazenski postopek in ki so bile pred tem ustrezno usklajene z vsemi relevantnimi strokovnimi javnostmi. Žal pa, kot se je danes tudi večkrat poudarilo, je bilo kasneje ob vložitvi v proceduro Državnega zbora dodano nekaj določil, ki pa bistveno vplivajo na potek kazenskega postopka in na delo sodišč in se nanašajo na ukinitev klasičnega zapisnika glavnih obravnav in določbe, ki se nanašajo na zvočno in slikovno snemanje. V Pozitivni Sloveniji nasprotujemo takšnemu načinu dela, sploh glede na to, da pripombe kažejo, da strokovna javnost v večini nasprotuje temu ukrepu, vendar smo se po posvetovanju v poslanski skupini odločili, da bomo drugačni od kolegov v preteklosti, v tej fazi bomo potrdili ta zakon in poskušali potem v drugem branju videti, če je mogoče te pripombe uskladiti oziroma – kar je verjetneje – se bodo ti predlogi umaknili in potem bomo dokončno odločili v drugem branju.
Hvala za vašo obrazložitev. Naslednji bo v imenu Poslanske skupine Državljanske liste obrazložil stališče gospod Rihard Braniselj.
Hvala lepa. Osnovna verzija je bila usklajena tudi z Državljansko listo. Ti členi so za nas dobrodošli, sprejemljivi in bi jih z veseljem podprli in jih bomo podprli tudi v bodoče. Seveda pa je prišlo tik pred zdajci do spremembe, in sicer sta bila v predlog zakona vnesena 29. in 33. člen, ki govorita o snemanjih, zapisnikih in tako dalje. Mi bomo sicer trenutno glasovali za to, da dobi ta zakon priložnost, v nadaljevanju pa bomo zahtevali, da te sporne zadeve gredo ven in brez tega mi tega zakona kasneje ne bomo podprli. Vse tiste dodatne stvari, ki so za nas sporne in katere pravzaprav obsoja tudi strokovna javnost, bi pomenile korak nazaj pri sojenju, bi pomenile zastoje pri sojenju in bi pomenilo tudi to, da sodišče izgubi dostojanstvo, katerega ta trenutek nujno potrebuje.
Hvala. V imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov bo predstavil stališče gospod Mirko Brulc, izvolite.
Hvala lepa. Nekje na poti z ministrstva do parlamenta je ta zakon doživel takšno skrpucalo, da ga mi ne moremo podpreti. Stroka je proti! Kateri birokrat si dovoli vpisati takšne zadeve v zakon? Mislim na področje, ki govori o snemanju, tvitanju, pošiljanju sms sporočil [[...]]Sodnik postaja dobesedno hlapec v tej sodni dvorani; sam bo hodil po stranke na hodnik, jih vabil v dvorano; sam bo kontroliral, kdo snema in na kakšen način; sam bo kontroliral, kakšen bo potem zapis. Sedaj, ko sestavlja zapisnik, porabi glavne poudarke, ki so uporabni tudi v nadaljevanju sojenja. Torej, ta zadeva ne more priti v obravnavo, če se popolnoma ne umakne, v celem kompletu. Ob tem pa še ministrstvo pravi, da ta zakon ne zahteva nobenih dodatnih proračunskih sredstev. Ljudje dragi! Kje pa imamo snemalne naprave, video naprave in ne vem kaj vse v razpravnih dvoranah? To je treba kupiti, je treba ljudi izobraziti. Kdo bo urejal video naprave, da bodo snemale tisto, kar je treba? Kaj boste naredili s tistimi, ki imajo govorne napake, ki govorijo v dialektu? Posnemite Prekmurca, pa boste videli, če boste sestavili zapisnik; ali pa nekega avtohtonega Goričana, ki govori v dialektu. Neuporabni bodo ti zapisi, ta snemanja! Zato nasprotujemo in ne bomo podprli tega predloga zakona v temu drugemu branju. Hvala.
Hvala tudi vam za stališče poslanske skupine. Že prej se je v lastnem imenu prijavila k besedi Marjana Kotnik Poropat in imate besedo.
Hvala lepa, gospod predsednik. Želela bi obrazložiti svoj glas v zvezi s tem. Namreč, tudi jaz se ne strinjam z 29. in 33. členom in pričakujem, da bo Vlada ustrezno korigirala besedilo tega zakona. Danes sicer bom glasovala za, da ne bi izgledalo, kot da ne podpiramo starih zadev ,in tudi zato, ker smo v tej dvorani danes govorili, da pričakujemo popravek – ne bi zdaj ponavljala, teh zapisov, ki so tukaj, katere stvari niso v redu, vsekakor to snemanje in zapisnik samo v digitalni obliki in nič v pisni. Seveda se s tem ne strinjam. Glasovala bom za, pod pogojem, da bo Vlada spremenila in da bo tudi zainteresirano javnost seznanila, da bo lahko tudi dala svoje mnenje in da bodo ta mnenja tudi upoštevana. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Ugotavljam, da smo izčrpali obrazložitve glasu. Zato prehajamo na glasovanje. Glasujemo. Navzočih je 85 poslank in poslanec, za jih je glasovalo 70, proti 10 [[Za je glasovalo 70.]] [[Proti 10.]] Ugotavljam, da je zbor predlagani sklep sprejel, zato bo predlog zakona dodeljen v obravnavo Odboru za pravosodje, javno upravo in lokalno samoupravo kot matičnemu delovnemu telesu. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prekinjam 11. sejo zbora, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 9. uri. Obveščam pa vas, da bomo čez 15 minut, torej ob 17.55, začeli 30. izredno sejo zbora. Hvala.