Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Pričenjam nadaljevanje 11. izredne seje državnega zbora Republike Slovenije. Obveščena sem, da so zadržani in se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: dr. Slavko Gaber od 11.00 do 12.30 ure, Alojz Peterle od 11.00 do 12.30 ure, ravno tako dr. Mihael Brejc, Feri Horvat, Ivan Kebrič, Maria Pozsonec, Davorin Terčon, Roman Jakič od 11.30 ure dalje, Pavel Rupar, Bogdan Barovič, dr. Andrej Bajuk, Franc Sušnik, Davorin Terčon za popoldanski del seje [[gospod Pavel Rupar je prisoten]] . Od 11.00 do 12.30 ure naj bi bili odsotni: dr. Mihael Brejc, Feri Horvat, Ivan Kebrič, Maria Pozsonec in Roman Jakič. Je to v redu? Hvala lepa. Ker bomo ugotavljali navzočnost v dvorani, vas lepo prosim, da vstavite kartice in pritisnete na tipko "kvorum". Ugotavljamo navzočnost. Navzočih je 57 poslank in poslancev; državni zbor je sklepčen in lahko odloča. Popravljam obvestilo glede odsotnosti in zadržanosti: dr. Andrej Bajuk je tudi med nami. Na današnjo sejo so vabljeni tudi predstavniki vlade Republike Slovenije; tistim, ki so med nami, izrekam lepe pozdrave. Današnje nadaljevanje 11. izredne seje državnega zbora bomo pričeli s prekinjeno 5. TOČKO DNEVNEGA REDA, IN SICER Z OBRAVNAVO POSEBNEGA DELA DOPOLNJENEGA DELA PREDLOGA PRORAČUNA REPUBLIKE SLOVENIJE ZA LETO 2002 ter nato po vrstnem redu dalje. Včeraj smo naše delo zaključili v delu splošne razprave, in sicer k posebnemu delu dopolnjenega predloga proračuna. Mislim, da je na vrsti za neomejeno razpravo gospod Ivan Mamić. Izvolite. Spoštovane kolegice in kolegi, ker smo dolžni kolegom in kolegicam, ki bodo razpravljali, zagotoviti normalne pogoje za njihovo razpravo, vas lepo prosim za potrebno tišino v dvorani. Hvala lepa. Gospod Mamić, izvolite.
Hvala lepa. Rad bi nekaj povedal v zvezi z nacionalnim programom za promet. Spremljal sem razvoj našega prometa, sploh avtocestnega, že kot gradbenik, preden sem prišel v ta parlament in seveda takrat mi marsikaj ni bilo jasno; zdaj bi skoraj rekel, da mi je malo več. Iz programa, ki je bil napisan pred desetimi leti, se držimo še zmeraj tistih tabel, ki so objavljene v Uradnem listu iz 1996 leta. Držimo se ga kot "pijanec plota". Mene zanima, kako da se ne da ažurno narediti vsako leto ali pa vsako drugo leto, kaj se je do sedaj naredilo in kaj se bo naredilo. Tudi s parametri, ki so potrebni za to, da tudi vsak navaden zemljan malo razume to zadevo. Danes vidimo, da ta program, ki je bil nekdaj napisan, da je to bila samo pravzaprav pobožna želja, neka aproksimativna ocena, ki je daleč od realnosti. Verjetno bi ta program tudi delno bil kolikor toliko realno tudi izpolnjen, če bi bil bencinski tolar izvršen tako, kot je bil namenjen. Jaz sem že večkrat tudi kot poslansko vprašanje postavljal kaj je s tem bencinskim tolarjem. Pozanimal sem se tudi pri ljudeh, ki se spoznajo na finance in to politiko spremljajo, pa mi nihče ni znal ali ni hotel konkretno odgovoriti, razen enega - ne bom govoril kdo - in ta je rekel: "Dajte, nehajte enkrat spraševati okoli tega, saj veste, kako je. Če nekje rabimo denar, ga vzamemo od tam, kjer je. Ali boste pa šoferji plačali dražje tisti bencin, to je pa, recimo temu, šoferski problem." Jaz mislim, da to nikakor ne more biti. To pravzaprav ni pošteno do voznikov in tudi drugače, zakaj sprenevedanje. Ni denarja, avtoceste se ne morejo delati zaradi tega in tega, viri so taki in taki, ne moreš oceniti realno itn. Ker bi moral biti ta nacionalni program končan že drugo leto nekje, sta komaj dobri dve petini avtocestnega programa končani. Seveda ne postavljam nobenemu vprašanje, ker ne rabim nobenega odgovora, odgovor sem že kdaj dobil in zato [[...]]Samo kritiziram malo to politiko, ki je bila do sedaj taka, kakršna pač je. Vemo pa dobro, čeprav sem enkrat na radiu slišal, da bi v Sloveniji morali prenehati z izgradnjo avtocest, ker če ne, bo cela Slovenija nastala eno samo gradbišče. Ene pripombe sem tudi včeraj tukaj slišal. Jaz mislim, da to ne drži, ker avtocesta je tudi investicija pravzaprav. Zakaj? Če se, recimo, ta linija Maribor-Koper enkrat naredi, to pomeni, da bo Slovenija tudi preko Kopra prišla v Evropo, Koper bo kot pristanišče imel tudi nek svoj smisel in en razlog več, da ne treba pristanišče prodati Trstu, da bomo sami tržili to, kar imamo na svojihtleh. To je tudi prispevek k turizmu, h gospodarstvu. Če bi ta cesta bila narejena že zdavnaj, bi se verjetno lažje pogovarjali tudi o naših proračunih. Prepričan sem, da bi proračunska luknja bila tudi nekoliko manjša, pa bi se tudi cestnine pobirale v večji meri in tako naprej. Lani, recimo, oziroma letos poleti sem šel v Koper, pa je bil tak zamašek dol na klancu, da bi prišel dve uri prej, če bi šel po italijanski strani; to je tudi žalostno. Če sem že pri cestah in če nanje gledam kot Primorec, saj živim v Vipavski dolini, ne morem mimo problema, ki tudi tepe regijo, kar se tiče cestnega programa. Sam sem naredil tabelarni pregled na podlagi tega materiala, ki ga imam na razpolago. Videl sem, da denar, ki je namenjen v teh treh letih, kar bomo v tem sklicu tukaj, da bo primorski del dobil okrog 8% sredstev, namenjenih za regionalne ceste, prebivalstva pa je 13,5%. Zdaj, če to ni pravo merilo, se opravičujem, samo približno pa bi moralo biti tako. S tem načinom se zapostavljajo tudi primorske vasi, posebno pa mislim na severozahodni del Primorske oziroma Slovenije, od Kobarida do Vršiča, kjer nimajo nobene povezave, ne z Ljubljano ne z Italijo, ne z Avstrijo, celo slabo povezavo imajo tudi z Novo Gorico. Kar pride denarja v te kraje, v glavnem pride za sanacijo potresov, plazov in tako naprej; za kakšne investicije, za kakšen turizem, čeprav imajo potencial, pa ni ničesar. Sploh pa je slovensko podeželje ogroženo, po celi Sloveniji, ta del Slovenije pa še dodatno. To bi bilo v glavnem v najkrajših črtah povedano. Zdaj pa še en zelo boleč problem v Sloveniji, ki sicer na Primorskem ni tak, to so zapornice na železniških prehodih. Kar naprej smo priče, ne bom rekel vsak dan, vsakih nekaj mesecev pa, da se zgodi kakšna prometna nesreča, da trči cestno vozilo z vlakom. Tudi ko smo sprejemali poroštvo za železnice, je bilo takrat omenjeno, da bosta dve zapornici narejeni letos. Danes v Večeru piše, da jih je nekaj čez tisoč prehodov in da 2/3 teh prehodov je nezavarovanih. To vse skupaj zavarovati, po cenah, kakršne so za eno zapornico, sem na hitro izračunal, bi bilo približno 3 milijarde. Če bomo vsako leto delali samo dve zapornici, potem bo sto let trajala ta zadeva. Če vse upoštevam, kar sem sam povedal, potem se vprašam, ko vsako leto sicer reče predsednik vlade, letos imamo dober proračun. Kaj je dober proračun? Jaz sem se seveda osredotočil samo na infrastrukturo, ceste in železnice. In kot tak, jaz nikakor ne morem reči, da je to res dober proračun. Sploh pa govorimo danes že, kaj bo v 2003. letu. Iz tistega, kar sem že na začetku omenil, da je to bila samo ocena, daleč od realnosti, potem pa sploh ne vem, kaj bo 2003. leta in naprej. Tako pri najboljši volji kot državljan Slovenije ne morem podpirati tega proračuna. Hvala lepa.
Hvala lepa. Neomejeno možnost razprave ima še gospod Alojz Sok v tem delu. Gospod Sok, izvolite.
Hvala za besedo, gospa podpresedujoča. Jaz sem včeraj začel že z razpravo v zvezi z nacionalnim programom izgradnje slovenskih avtocest, kar je danes nadaljeval gospod Mamić. Takrat ste mi besedo odvzeli, kljub temu da sem pozneje ugotovil, da do vseh poslancev v tem parlamentu pa niste bili tako natančni in so nekateri lahko tudi pri splošnem delu govorili o regionalni politiki, pa o lokalni politiki in tako naprej. Toliko samo, če boste pogledali magnetogram. Jaz se tej vaši odločitvi nisem upiral, ampak sem jo spoštoval, sem pač z razpravo prenehal in se vam zahvaljujem, da ste mi danes dali možnost, da lahko s to razpravo nadaljujem. Pa ne bom nadaljeval s cestnim programom, ker je dejansko sedaj tukaj povedal mnenje naše poslanske skupine moj poslanski kolega gospod Mamić. Rekel pa bi nekaj, da mi s tem proračunom prihajamo sedaj v situacijo, kjer se bodo že sprejeti nacionalni programi razvoja tako infrastrukture na cestnem področju kot železničarskem področju morali prilagajati proračunu, ne pa proračuni nacionalnim programom. Ob tem se seveda postavlja vprašanje, zakaj ta parlament te programe sploh sprejema. Ali ima to kakšen smisel? Torej za koga? Ukvarjamo se in zapravljamo čas kot tudi zapravljamo čas s tem, ko ste odločili v večinski liberalni demokraciji, da ne bomo razpravljali o proračunu za 2002 in 2003 skupaj, ampak ob vsakem posebej. To je po moji oceni zapravljanje časa, ker sta ti dve zadevi tako močno povezani, da bi lahko razpravljali skupaj. Zakaj vam to govorim? Zato, ker ste nam ob poslovniku razlagali, kako je treba sprejeti takšen poslovnik, da bo delo v parlamentu kar se da najbolj racionalno. Kolega Anderlič, vi ste to sprejeli. Sedaj govorimo o proračunu 2002, potem pa se lahko ta ista debata, bom rekel, ponovi še ob proračunu za leto 2003. Kar se tiče slovenskega avtocestnega programa, bi še enkrat rad pripomnil, da vlada dolguje svoje obljube, dane tukaj v tem državnem zboru, dolguje, da bo pripravila rebalans nacionalnega programa, kajti zadeva, tako kot je zastavljena, je v slepi ulici. Leta 2003 bi naj namenili za ta program 103 milijarde po nacionalnem programu, lani 147, letos ne vem, 153, drugo letoše več. Iz bencinskega tolarja prav tako bi naj bilo lani nekaj čez 50 milijard ali 250 milijonov dolarjev, letos 257, 2003 265. Se pravi, te zadeve je treba zakonsko popraviti in jih uskladiti v skladu z možnostmi, da si ne bomo vedno znova in znova pripovedovali: "Vlada ne spoštuje tega, vlada ne spoštuje tega." Jaz se zavedam, kar je včeraj rekel minister Rop, da naj nikar ne mislimo, da bodo tudi vsi zastavljeni programi izpolnjeni. Seveda ne bodo. Ampak, če jih že ne moremo izpolniti, potem jih postavimo na neko realno izhodišče, jih popravimo, da bodo naši državljani in državljanke vedeli, s čim in kdaj lahko računajo. Od tam, kjer jaz prihajam, se pravi s tega prleškega dela Slovenije, s Prlekije, ljudi zelo natančno zanima, kdaj bomo vendar dobili neko boljšo povezavo s slovensko avtocestno mrežo. Neka osnovna opredelitev v nacionalnem programu je bila, da naj bi gradili avtoceste tako, da bi vsem državljanom bilo možno v pol ure doseči avtocesto. Mi se v tem trenutku prebijamo preko Ptuja in Pragerskega in rabimo, da pridemo z našega dela do avtoceste, včasih uro, včasih uro in pol, včasih 55 minut, kakor kdaj. Torej, nujno bi bilo treba rešiti te največje probleme na tem področju, to je Ptuj in pa Pragersko. Ko pa gledam te proračune, iz tega sevedane izhaja, da so ti problemi tudi nakazani, da se bodo reševali. Odgovor je namreč takšen: Tudi če bi bilo dovolj denarja za izgradnjo avtocest in pa hitrih cest, bi zadeve ne šle v realizacijo, ker niso pripravljeni vsi predhodni postopki, ker so se podaljšali roki za pridobivanje lokacijskih dovoljenj, ker gre velikokrat pri tem za zaplete. Na nekaterih področjih pa so lokacijske zadeve rešene, pa se tudi ne gradi, enostavno si priznajmo, ker ni denarja. Ena od takšnih rešenih zadev je relacija Ormož - Markovci, kjer ste s strani Darsa že celo odkupili zemljišča, celo so se že gradile nekatere nadomestne stavbe za tiste, ki bi se naj preselili, in tako naprej. Delala so se arheološka izkopavanja, sedaj pa so hektarji in hektarji njiv tam uničeni, na njih raste plevel in ljudje bi radi vedeli, katerega leta se bo tam začelo kaj graditi. Če pa je opredelitev, da se ne bo gradilo, potem pa seveda predlagam, da ta zemljišča vrnete nazaj v normalno kmetijsko uporabo. Kot je sedaj stanje, da so nakopani kupi zemlje, to nam vsekakor ni v ponos, inšpektorji pa pišejo odločbe državi, da naj uničuje plevel, da ne bo na teh površinah rasel plevel. Toliko o avtocestnem problemu, ki, kot že rečeno, ga je opisal tudi moj poslanski kolega gospod Mamić. Rad pa bi nekaj spregovoril tudi o področju kmetijstva. Kmetijstvo je namreč ena od tistih panog, o kateri v tem državnem zboru govorimo. Ampak govorimo samo v tistih konstalacijah, ki se tičejo eventualnih katastrof na tem področju. O kmetijstvu smo govorili samo takrat, ko smo morali zaradi suše, ko smo morali zaradi pozebe ali pa ko smo morali zaradi pojava živalskih kužnih bolezni, kot je BSE, nazadnje, ki polni, bi rekel, stolpce vseh naših medijev. Ne govorimo pa dovolj o kmetijstvu v smeri slovenskega kmetijstva v relaciji približevanja Evropski uniji. Jaz sem nedvomno in trdno prepričan, da bo kmetijstvo tisto, ki bo najtrši oreh v prilagajanju ob vstopu Slovenije v Evropsko unijo. V tem trenutku nam pravzaprav po moji oceni manjkajo temeljna izhodišča, da bi se sploh lahko pogajali, manjkajo nam naše zahteve, naše kvote, s katerimi bi pred evropsko komisijo sploh zagovarjali načela skupne evropske kmetijske politike. Mi govorimo samo o tem, kakšen proračun imamo za kmetijstvo. Jaz ne vem, ali je 54 milijard, kot je letos predvideno, ali je to dovolj ali je to premalo. Vsekakor ne morem dati odgovora na to. Zdi pa se mi, ko gledam strukturo stroškov v tem kmetijskem delu, da večino tega denarja gre za delovanje kmetijskega ministrstva, se pravi, gre za delovanje institucij, zavodov. Zdi se mi tudi, da se te institucije nenehno povečujejo, pravzaprav vsak nov zakon, ki ga sprejemamo, prinaša vedno nove in nove birokrate, nova in nova delovna mesta. V tej relaciji tudi ne verjamem vladi, da bo zajezila zaposlovanje napodročju državne uprave. Vem, da sprejemamo maso enih predpisov, ki prinašajo vedno nove in nove zahteve. Sprašujem pa se, ali ima dejansko, bi rekel, tisto neposredno kmetijstvo neko veliko korist od tega. Sorazmerno manjši del proračuna gre za dejansko najbolj pomembno področje na področju kmetijstva, to je prestrukturiranje slovenskega kmetijstva. Samo prestrukturiranje slovenskega kmetijstva je tista prava postavka v tem kmetijskem delu proračuna, ki lahko naše kmetijstvo približa kmetijstvu Evropskeunije. Za samo prestrukturiranje slovenskega kmetijstva, če pogledate v sam proračun, namenjamo zelo malo sredstev, vsega skupaj 5 milijard slovenskih tolarjev. Izgleda, da smo se s takšno razdelitvijo kmetijskega proračuna oddaljili od temeljnega dokumenta, ki je bil sprejet v parlamentu Republike Slovenije leta 1993, s katerim smo opredelili, kje so strateške in pa razvojne možnosti slovenskega kmetijstva in kjer smo zapisali, da moramo s tem, ko razvijamo slovensko kmetijstvo, nujno ohraniti tudi poseljenost slovenskega prostora in pa s tem seveda ohranitev kulturne identitete slovenskega naroda. Da bi te zadeve omilili, smo si izmislili sistem neposrednih ali kompenzacijskih plačil. Ministrstvo za kmetijstvo vedno znova in znova razlaga, da je to tisto, kar od nas zahteva Evropa. Sam pa trdim, da sistem neposrednih plačil v slovenskem kmetijskem prostoru ne more imeti nekega večjega efekta. Zakaj ne more imeti nekega efekta? Enostavno zato ne, ker so slovenske kmetije premajhne. V situaciji, ko je povprečna velikost slovenske kmetije približno 5 hektarjev površin, minister bi sicer na to odgovarjal, da situacija ni takšna, da je zaradi najemnih pogodb to razmerje povsem drugačno, pa tudi če bi bilo enkrat več, če bi bilo to povprečje 10 hektarjev, namta sistem neposrednih plačil ne prinaša nekega velikega efekta. Gre pa za velika sredstva, ki bi jih po moji oceni lahko uporabili v bolj konkretne namene, to je v prestrukturiranje slovenskega kmetijstva in s tem očitno in zares prilagodili slovensko kmetijstvo evropskim razmeram. Ena od teh zadev v postopku prilagajanja slovenskega kmetijstva Evropski uniji je sistem dopolnilnih dejavnosti. O tem veliko govorimo, vendar država s svojim ustrojem, z vsemi svojimi suporti, tako na svetovalnem področju kot tudi finančnem področju, kaj malo za to naredi. Zato vse skupaj ostaja bolj ali manj kot predlog, kot en dobro zastavljen program na papirju, ki pa se v praksi ne izvaja. V tej relaciji razvoja kmetijstva in podeželja bi omenil za konec samo še eno področje, ki smo ga zelo dobro opisali v naših strateških razvojnih usmeritvah - to je uporaba obnovljivih virov energije. Na prvo mesto smo med temi zapisali uporabo biomase in v strateški razvojni program do leta 2010 zapisali, da bomo do takrat zgradili 50 velikih sistemov za uporabo lesne biomase, potem smo zapisali, da bomo zgradili 5 tisoč manjših individualnih kotlov in pa 100 modernih kotlov, ki bodo ogrevali, bi rekel, vasi ali pa neke soseske oziroma ki bodo namenjeni raznim obratom predelovalne industrije in tako dalje. Ta celoten program, če bi ga hoteli do leta 2010 uresničiti, je ovrednoten v višini, če povem v slovenskih tolarjih, okrog 40 milijard tolarjev. Ta program naj bi prispeval k občutnemu zmanjšanju količine CO2 v zraku, k čemur nas zavezuje tudi kiotski sporazum in drugi mednarodni sporazumi. Ta program naj bi vplival na gospodarsko rast v manj razvitih območjih, predvsem naj bi prispeval k enakomernejšemu regionalnemu razvoju in pa z njim naj bi odpirali nova delovna mesta. Vendar če pogledate v sama sredstva, ki so namenjena temu programu, lahko vidite, da tega programa v naslednjih letih vsekakor ni možno uresničiti, kajti vlada je v proračunu temu programu namenila v letu 2002 1,6 milijarde tolarjev, v letu 2003 1 milijardo, potem pav letih 2004 in 2005 nekje okrog 200 milijonov tolarjev. Ob tem seveda računa tudi na tuje kredite, tudi ti so posebej napisani, vendar že iz samega izračuna, če bi hoteli temu programu slediti, tudi če je finančno veliko podkapitaliziran, bi morali namenjati za energetsko izrabo biomase enkrat več sredstev, kot jih predvidevajo v našem proračunu. S tem pa bi tudi sledili usmeritvam Evropske unije, ki v svojih dokumentih predvideva, da bo do leta 2010 zamenjala fosilne vire energije s 25%. Se pravi, v Evropski uniji predvidevajo, da bodo leta 2010 25% energije pridobivali iz obnovljivih virov. Slovenija, ki je 56% poraščena z gozdovi, ima idealne možnosti za to uporabo, vendar trdim, da bi potem po drugi strani moral energetski razvojni program v tej smeri narediti veliko več, kot pa je v proračunu namenjenih in v ta namen zagotovljenih finančnih sredstev. Hvala lepa.
Hvala lepa. Neomejene razprave so tako končane. Razprava je zdaj omejena na pet minut. Mislim, da se je včeraj k besedi javil gospod Kramberger, drži? Izvolite, gospod Kramberger.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Kolegice in kolegi! Čisto na kratko želim spregovoriti nekaj besed, nekaj misli o kmetijskem delu proračuna. Pripravljavci kmetijskega dela proračuna so sledili reformi kmetijske politike, ki je bila sprejeta pred tremi leti. Tu ocenjujem, da se moramo vprašati, ali so nastali kakšni novi momenti in okoliščine, ki bodo narekovali drugačna sredstva na proračunskih postavkahv prihajajočem proračunskem letu. Ocena ministrstva za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano je, da je višina predlaganega proračuna še spodnja meja sprejemljivega. Dejstvo je, da je državni proračun politični akt, s katerim vlada in koalicija postavi prioritete. Prioritete na področju kmetijstva so torej v tem proračunu namenjene približevanju Evropski uniji in usklajevanju z realnostjo svetovnih in evropskih trgov. Ob sprejemanju proračuna si moramo zastaviti nekatera vprašanja in na njih tudi odgovoriti. Po mojem prepričanju so ta vprašanja predvsem naslednja: Ali je vprašanje EKO socialnega kmetijska problem ministrstva za kmetijsko, gozdarstvo in prehrano ali celotne vlade? Večkrat slišimo tudi, da nekako avtomatično pripada skrb za kmetijstvo Slovenski ljudski stranki. Mislim, da to ni točno, da je to napaka. Vprašanje kmetijstva in razvoja slovenskega podeželja je ključna nacionalna razvojna prioriteta te države, te vlade in konec koncev tudi tega državnega zbora. Ključno vprašanje ostaja, kako ustrezno pripraviti slovensko kmetijstvo in slovenskega kmeta, da bo preživel trde pogoje Evropske unije. Gre za eminentno razvojno vprašanje, gre za vprašanje tudi prihodnosti slovenskega podeželja. V naši stranki smo prepričani, da Slovenija potrebuje dolgoročni razvojni dogovor, ki bo vseboval notranji konsenz za reševanje teh vprašanj. Vprašati se moramo tudi, kje je naše kmetijstvo danes, kje bo čez tri leta, ko bomo potrkali na vrata Evropske unije, in kakšna bo podoba evropskega kmetijstva takrat, ko bomo mi pristopali in tudi ostale članice. Vprašati se moramo tudi, ali je res mogoče v treh letih s takšnim proračunom nadomestiti zamujeno. Če se ozremo na desetletno prehojeno pot, ocenimo stanje kmetijstva pred desetimi leti in danes, moramo jasno ugotoviti da so koraki približevanja k Evropski uniji znatno premajhni. Tukaj mislim na velikost naših družinskih kmetij, sposobnost naše predelovalne industrije ter organiziranost naših kmetov v zadružnem sistemu, v verigi od proizvodnje do prodaje. Ocenjujem tudi, da so finančna sredstva, namenjena okolskim programom, premajhna. Do sedaj nismo dovolj izkoristili evropskih skladov, s tolikšnimi sredstvi jih tudi v bodoče ne bomo mogli izkoristiti optimalno. Vedeti moramo, da je 2/3 Slovenije na področju z omejenimi dejavniki. Za proračun, kolegice in kolegi, bom seveda glasoval, tako kot tudi naša poslanska skupina. Ocenjujem, da bi lahko bil konec koncev še slabši. Prepričan pa sem, če ne bomo imeli na Slovenskem močnih, ekonomsko stabilnih kmetij, bomo ob vstopu v Evropsko unijo že v startu v podrejenem položaju. Hvala lepa.
Hvala lepa. Razpravljati želi tudi gospod Cukjati, izvolite.
Kar nekajkrat je že v državni zbor pricurljala problematika financiranja nepremičnin oziroma bolnišnic. Namreč v zadnjih desetih letih jasno so te bolnišnice, posamezni oddelki z opremo vred ostareli, investicije pa temu propadanju niso kos oziroma vlaganja v bolnišnice ne dohajajo propadanja. Zato je bil leta 1994 sprejet zakon o financiranju bolnišnic. Ker ni bil realiziran do leta 1999, kot je veljal takrat, je bil spremenjen, dopolnjen in je bilo takrat v spremembi tega zakona obljubljeno, da bo do leta 2003 zagotovljeno financiranje najnujnejših zadev v obsegu 60 milijard za vse slovenske bolnišnice. Ne govorim samo za onkološki institut in pediatrično kliniko, ki sta najbolj v ospredju naših razprav, ampak gre tudi za celjsko bolnišnico, gre za kirurški oddelek v Slovenj Gradcu, gre za okulistiko in otorinolaringologijo v Mariboru, gre za ginekologijo v Murski Soboti, cela Slovenija pravzaprav je v slabem stanju. Teh 60 milijard, ki naj bi jih po zakonu - poudarjam po zakonu - zagotovili do leta 2003, sedanji proračun ne upošteva. Kratko malo ignorira določbe zakona in ob sedanjem proračunu za naslednje leto in 2003 bomo dosegli morda polovico teh obveznosti, ki nam jih daje zakon. Ostane 20 do 30 milijard neizpolnjenih dolžnosti, ki izhajajo iz zakona. Sprašujem se, kako je to možno kar tako počez ignorirati zakonske določbe. No, da bo ironija še večja, smo pred nekaj dnevi, te dni pravzaprav dobili v državni zbor predlog, da se ta zakon dopolni, spremeni in da se obveznosti, ki naj bi jih država izpolnila do leta 2003, pravzaprav izpolnijo šele do leta 2008. To je tako, kot če bi naredilhud prometni prekršek, potem bi pa šel nazaj in bi prometne znake šel spreminjat. To je sila nevarno početje, zelo slabo početje te vlade, da naredi zavestno prekršek zakona, potem pa hoče retrogradno narediti nek obliž nad svojim nezakonitim početjem, obliž, ki ga bo seveda potrdila vladna koalicija tukaj notri. Sprašujem se, kaj, in sprašujem se, kako gleda na to vladna koalicija, ali je res to še zakonodajni organ, ta državni zbor, ali je samo neko sredstvo, nek privesek, ki retrogradno blaži in pokriva napake te vlade. Še enkrat dajem primero s prometnim prekrškom. Slab voznik, ki je prehitro vozil skozi naselje, seveda naredi napake, naredi lahko hudo nesrečo. Slaba vlada, ki prehitro troši davkoplačevalski denar, tudi za nakupe raznih avionov in podobno, bi morala biti na nek način sankcionirana, ustavljena. Kako drugače jo lahko ustavimo, če ne z zakonom. Tudi z zakonom pa ne moremo tega preprečiti, če se seveda tako ignorantsko obnašamo do zakonov, ki jih tukaj sprejemamo. Kratko malo tega proračuna ob takem odnosu do zakonodajne oblasti oziroma do zakonov seveda ne morem podpreti. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Majda Zupan. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani! Želela bi izpostaviti nekatere probleme v zvezi s proračunom z vidika občin. Investicijski del proračuna, namenjen občinam, je izredno skromen glede na dinamiko pri izgradnji infrastrukture. Dejstvo je, da marsikje še niso urejene osnovne potrebe državljanov: pitna voda, ceste, kanalizacija. Prav na teh segmentih mehanizmi policentričnega razvoja ne delujejo zadovoljivo oziroma ne delujejo več. Povečanje primerne porabe v občinah ne zadošča niti za pokritje inflacije, kaj šele za kritje izdatkov, ki jih država s spremembami zakonov in podzakonskimi akti nalaga občinam. Naj navedem nekaj konkretnih primerov. Financiranje predšolske vzgoje, kjer so se izdatki v zadnjih dveh letih povečali za več kot 30%, kar v nekaterih občinah pomeni že 30% ali več celotne primerne porabe oziroma občinskega proračuna. Prav tako tudi dodatki za izvajanje pomoči na domu. Izračuni kažejo, da na področju sofinanciranja oskrbnin za otroke v vrtcih pomenijo novi predpisi realno povečanje izdatkov za okoli 35% in da tudi tako visoki stroški tekočih transferov v zadnjih dveh letih ogrožajo likvidnost občinskih proračunov. Opozoriti velja tudi na nemoč oziroma neučinkoviost davčnih izpostav pri izterjavi neplačanih obveznosti, kar pomeni za občine dodaten izpad proračunskega dohodka. Na občinah ugotavljajo, da bo uvajanje takse za obremenjevanje okolja pri odlaganju odpadkov pomenilo določen vir inflacije. Za osrednjo slovensko regijo, ki zajema skoraj četrtino slovenskega prebivalstva, pomeni, da je vlada z dvigom cen podražila to dejavnost za 100%, s takšno taksopa bo še za dodatnih 200. Smeti bodo tako od 1.1.2002 za te občane dražje skoraj štirikrat. Velik problem je tudi nadomestilo za uporabo stavbnih zemljišč, ki je izviren in namenski prihodek občinskega proračuna. Država občinam določa veliko več sredstev s tega naslova, kot jih občina lahko dejansko pobere. Imam primer občine Postojna, kjer naj bi 105 milijonov dobili s tega naslova, dejansko pa bodo dobili le 17 milijonov. Dejstvo je, da opredelitev prihodkov občin za financiranje primerne porabe ni ustrezno, saj vključuje tudi namenske prihodke občin, ki na drugi strani zahtevajo ustrezne namenske odhodke, že omenjeno nadomestilo za uporabo stavbnih zemljišč, turistična taksa, odškodnina za spremembe namembnosti kmetijskih zemljišč in gozdov. Vlada ne skriva več, da je jasno, da se je zlasti v Ljubljani skoncentriral kapital in siromašil ostali del Slovenije, kjer se nekatera področja celo praznijo in ostajajo osiromašena. Manj razvita območja Slovenije se ne morejo razvijati, ker intelektualni potencial odhaja in se koncentrira v večjih centrih. Enakomeren regionalni razvoj bo možen šele, ko bodo lokalne skupnosti, kot osnovna oblika lokalne samouprave, imele dovolj samostojnosti in bile finančno neodvisne. Premalo se upoštevajo oziroma se sploh ne upoštevajo projekti posameznih občin oziroma v sedanjih razmerah posamezne občine za razvojno naravnan projekt sploh ne morejo uspeti. Sredstva, ki so namenjena regijam, se posredno vračajo nazaj v centre, ker se sredstva dodeljujejo zlasti tistim projektom pri katerih sodelujejo institucije in svetovalna podjetja, ki imajo svoj sedež praviloma v centrih. Sprašujem se, zakaj ne bi mogle sodelovali pri regionalnih projektih lokalne skupnosti, ki veliko bolj poznajo probleme in dejanske razmere v svojem okolju. Hvala lepa.
Hvala lepa. Ker ne želi nihče v splošnem delu razpravljati, prehajamo na razpravo in odločanje o [[...]]Se opravičujem, želite razpravljati v splošnem delu. Gospa Pozsonec, izvolite.
Spoštovani. V proračunu za 2002 in 2003 so bolj redko omenjeni kraji in objekti onstran Mure, za katere bi lahko rekla brez demagogije, Sibirija Slovenije, čeprav tudi ta pokrajina željno pričakuje in upa na razvoj. Pričakujemo nujno infrastrukturo za povezavoz osrednjim delom Slovenije. Ta avtocestna povezava pa je zmeraj oddaljena v megleni prihodnosti. Železniške povezave z Lendavo še ne bo, kar bi bilo pa osnovno za razvoj obmejne pokrajine. Ne vem, če bo dovolj politične volje in denarja za prestrukturiranje malih kmetij, kar je na našem področju elementarno potrebno. Ne vem, kaj bo s prekmurskimi hlevi, ki so že prazni in se še bolj praznijo. Kaj bo s podjetji, ki kot domine padajo v stečaj? Kaj bo z delavci, ki se bodo pridružili armadi nezaposlenih? Ta nezaposlenost že v nekaterih krajih v Pomurju dosega tudi do 20%? Kaj bo z delavci, ki za svoje delo dobivajo le borih 50 ali 60 tisočakov? Kaj bo s študenti in dijaki, ki za nekaj tisočakov presežejo cenzus in ne morejo dobiti prepotrebnih štipendij? Kaj bo s tistimi, ki so diplomirali, ampak ne dobijo delovnih mest na podeželju, torej doma, kjer bi bilo najbolj potrebno njihovo znanje. In sploh, kaj bo s podeželjem na tromeji, ki je gospodarsko in demografsko močno ogrožena. Od proračunov pričakujemo tudi mi razvoj. Hvala.
Hvala lepa. Zdaj lahko preidemo na razpravo in odločanje o amandmajih k posebnemu delu dopolnjenega predloga proračuna. Amandmaji so zapisani v pregledu amandmajev z dne 27.11.2001, hkrati s spremembo amandmaja k dopolnjenemu predlogu proračuna z datumom 28.11.2001. Razpravo bomo v skladu z drugim odstavkom 221. člena poslovnika zbora vodili po posameznih podprogramih v okviru posameznega proračunskega uporabnika, h kateremu so bili vloženi amandmaji. Najprej bomo glasovali o amandmajih skupin poslancev in nato o amandmajih matičnega delovnega telesa. Smo pri uporabniku "državni zbor" in podprogramu "dejavnost državnega zbora". V razpravo dajem torej podprogram "dejavnost državnega zbora", h kateremu je vložen amandma, katerega predlagatelj je odbor za finance in monetarno politiko. Želi kdo razpravljati? [[Ne želi.]] Prehajamo na odločanje o amandmaju odbora k podprogramu "dejavnost državnega zbora" [[pregled amandmajev z datumom 27.11.2001 in na mizi je tudi sprememba amandmaja z datumom 28.11.2001]] . Odločamo torej o amandmaju odbora k podprogramu "dejavnost državnega zbora". Glasujemo. Navzočih je 53 poslank in poslancev. Za je glasovalo 50, proti nihče. [[Za je glasovalo 50.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na razpravo in odločanje o amandmajih pri uporabniku "urad za narodnosti vlade Republike Slovenije", in sicer k podprogramu "podpora narodnostnim skupnostim". K temu sta vložena dva amandmaja, in sicer pod številko 1 je amandma, katerega predlagatelj je skupina poslancev s prvopodpisano Mario Pozsonec, z opombo, da je navedeni amandma v celoti povzet v amandmaju odbora za finance in monetarno politiko k istemu podprogramu in se nahaja pod zaporedno številko 2. Želi kdo razpravljati? [[Ne želi.]] Prehajamo na odločanje, najprej o amandmaju pod zaporedno številko 1. Glasujemo. Navzočih je 51 poslank in poslancev. Za je glasovalo 8, proti 33. [[Za je glasovalo 8.]] [[Proti 33.]] Ugotavljam, da amandma pod številko 1 ni bil sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju odbora pod zaporedno številko 2. Glasujemo. Navzočih je 48 poslank in poslancev. Za je glasovalo 39, proti 6. [[Za je glasovalo 39.]] [[Proti 6.]] Ugotavljam, da je amandma pod 2, k podprogramu "podpora narodnostnim skupnostim", sprejet. Smo pri uporabniku "urad vlade za informiranje", in sicer k podprogramu "mediji" sta vložena dva amandmaja. Pod zaporedno številko 1 je amandma, katerega predlagatelj je skupina poslancev, s prvopodpisanim mag. Andrejem Vizjakom, pod zaporedno številko 2 je amandma odbora iste skupine poslancev, s prvopodpisanim mag. Andrejem Vizjakom. Želi kdo razpravljati? Izvolite, gospod Tanko.
Hvala lepa za besedo. Rad bi obrazložil amandma, s katerim predlagamo, da se ustanovi sklad za tiskane medije. Že ob sprejemanju in obravnavi zakona o medijih je bilo veliko razprave, prav v skladu za tiskane medije, s katerim bi spodbudili in finančno podprli razvoj obstoječih ali pa celo nastanek novih medijev, s čimer bi znatno odprli možnosti za predstavitev drugačnih mišljenj in pa tudi drugačnih pogledov v slovenski javnosti. Javnost bi torej imela možnost primerjave informacij iz različnih virov, s tem pa tudi možnost kvalitetnejše presoje in tudi navsezadnje boljše izbire. Konkurenca informacij bi zagotovo pripeljala do boljših, odgovornejših, razsodnejših, racionalnejših in bolj premišljenih ravnanj vseh upravljavcev javnih sredstev. S tem skladom bi se zagotovila tudi podpora lokalnim tiskanim medijem, ki opravljajo podobno kot lokalne radijske in televizijske postaje izjemno pomembno vlogo informatorja in izobraževalca v občinah in v regijah. Lokalni tiskani mediji so tudi edini mediji, ki pridejo brezplačno v vsako gospodinjstvo in vsako družino na zaokroženem področju. Takrat večina tega predloga v državnem zboru ni podprla. Da je informiranje problem, je zaznala tudi Evropska unija. V poslanski skupini menimo, da je izjemno pomembno, da imamo raznovrsten prostor, medijski prostor, ki ga oblikujejo ljudje različnih socialnih, kulturnih, verskih, strokovnih in tudi drugih pogledov. Zato predlagamo, da se pristopi k izboljšavi te očitne pomanjkljivosti. Jasno je, da predlagana sredstva ne zadoščajo za razrešitev tega problema, vendar smo mnenja, da so zadostna za vzpostavitev in zagon sistema ter za oblikovanje strategije. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Sok. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Naša poslanska skupina bo ta amandma vsekakor podprla, čeprav se seveda zavedamo, da ta amandma nima nobene možnosti, da bi bil v tem parlamentu sprejet. Prav niti najmanjše možnosti, o tem sem prepričan, kajti razpravo o tem smo na široko vodili takrat, ko smo sprejemali zakon o medijih. Problem Slovenije namreč ostaja. Ostaja, da je slovenski medijski prostor neuravnotežen, da v slovenskem medijskem prostoru slovenska desnica nima dnevnega časopisa, ki bi adekvatno poročal o zadevah, ki se dogajajo v tej državi. To lahko podkrepim, ne rabim iti daleč nazaj, samo vzamem časopis Delo, 26. november, na peti strani naslov Čigava opeka nam postavlja in nam bo postavljala zidove. Poglejte, leta 2001 novinar Dela piše, da je Peterletova vlada odprodala slovenske opekarne. Dokler boste, gospe in gospodje, imeli na svoji strani medije, ki bodo tako pisali, saj jasno vemo, da so šle opekarne v prodajo leta 1996, 1997. Dokler bodo mediji to poročali Slovenkam in Slovencem, do takrat seveda o neki dokončani tranziciji v tem prostoru ne moremo govoriti. In to je žalostna zgodba. Povejmo, kaj je resnica, kaj drži in kaj ne, ne pa da slovenski narod "farbamo" s takimi zapisi. Lahko si pogledate, da ne boste mislili, da si izmišljujem. Tukaj imamo v roki: Peterletova vlada je vodila tujce po naših opekarnah, da so si nagledali, kaj bodo kupili, za kakšno ceno. Tu piše, da so kupili, recimo, eno od opekarn, ne bom omenjal katero, za 8 milijonov mark, njena vrednost pa je okoli 50 milijonov mark in podobno. To je seveda še vedno Peterletova vlada, mi pa, ki tu sedimo, pa vemo, kdaj je ta vlada obstajala itd. Do takrat, ko bo zadeva tako stala, smo v izredno težki situaciji, in to nas boli. Zaradi tega bi bilo nujno treba na tem področju nekaj narediti. Mi nimamo fundacij, nimamo fundacij za demokratizacijo, ki so jo uvedle zahodnoevropske države po zlomu fašizma. Mi se danes pogovarjamo o grobiščih, o nekih popravkih, deklaracijah, o tistem, kar se je zgodilo leta 1945. Še enkrat pravim, bilo bi dobro, če že tega ne boste podprli, in verjamem, da ne boste, mogoče se nekaterim celo to, kar govorim, zdi smešno. Za mene ni smešno, prej je žalostno, da zadeve tako izgledajo. Če že tega ne boste podprli, potem razmišljajte in kot vladna koalicija, kot izredno močna vladna koalicija vendarle naredite nekaj v tej smeri, da se bomo vsaj na tem področju v tej državi nalivali bolj čistega vina, kot pa to izgleda v tem trenutku. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Jerovšek, izvolite.
Hvala lepa. Seveda tudi sam podpiram sprejem tega amandmaja, ki bi naj na simbolni ravni pomenil začetek nekih sprememb na področju medijskega prostora. Lahko rečem, da je najboljši primer in najbolj dokaz za potrebnost začetka neke nove strategije na tem področju ravno poročanje o proračunski debati. Gre za ključno debato v vsaki državi in normalno je tudi, da se zdi, da bi o prizadevanjih poslancev, tudi lokalno naravnanih, bili volivci, davkoplačevalci, obveščeni. Če pogledate današnje medije, to ni slika razprav včerajšnjega dne. Sam novinarje popolnoma razumem, absolutno jih razumem, ker njihovi lastniki nanje vršijo izredno močan pritisk; ne samo, da so tako usmerjeni, plus tega imate v teh medijskih hišah še znaten odstotek kapitalske družbe, odškodninske družbe in sankcije so takojšnje in hude, če se pregrešijo zoper to. Po drugi strani pa človeku ni razumljivo, da časopis, ki izhaja v Mariboru, ni pripravljen prisluhniti, recimo, če je gospod Pukšič govoril o regionalnem razvoju, ki je tam podhranjen, in če se bori za tisti del Slovenije, in o tem niti besedice. Če govorimo o krivici, ki se je zgodila z energetskim holdingom - vprašanje, če je pametno peljati dejansko interpelacijo naprej, če ne moreš prodreti, če ni možno z objektivno informacijo prodreti nikamor, to se jasno vidi. Tudi pristop televizije, recimo, bilo je objavljeno, da se bo proračunska debata prenašala. Pa si človek misli, približujemo se demokratični Evropi, tudi tam se povsod prenaša. Vendar včeraj je bilo menda prekinjeno po tistem, ko so poslanske skupine nastopile. Seveda tu je absolutna prevlada vladnih stališč. In dejansko potem, ko gledaš v medijih, vse je bilo sprejeto, vse je bilo podprto, nihče praktično skoraj ni omenil, da je kdo opozoril na to, kaj vse se dogaja. Kaj šele, da bi do davkoplačevalcev prišlo, saj se nima smisla spraševati, ali bo finančni minister, preden bo začel izvajati nove proračune,kaj vprašal oziroma kaj poročal; izgleda, da je na vsakem ministrstvu 300 milijonov denarja tako, za v žep, da ga lahko mimo javnih razpisov plasirajo - poglejte šolsko ministrstvo, 300 milijonov; Dars, zamenjujejo kasete, javni razpisi sploh ne veljajo, denar leti levo desno, se "šafla" z lopatami skozi okna; gospodarsko ministrstvo - "računsko sodišče ugotovilo katastrofalne nepravilnosti". Mi kar naprej to produciramo pod istimi postavkami, vse gre naprej, tako kot je večno šlo. In, seveda, novinarji patega ne smejo zapisati, očitno ne smejo. Oziroma na šolskem ministrstvu so zdaj začeli neko zadevo odkrivati, ker so pač borbe znotraj LDS-a in sta tam dve grupi, kdo bi imel šolsko ministrstvo. Ampak tu je samo znotrajstrankarski vzrok možen, da lahko nekaj zapišejo. Realna in objektivna informacija pa ni tista potreba, ker imajo vsi pritisk nad sabo, in jaz jih razumem, ne smejo. Morda je celo huje, kot je bilo včasih, ob koncu 80. let, ko so tabuji padli in je dejansko veljal za dobrega novinarja tisti,ki si je upal pisati o tabu temah. In takrat je dejansko se pisalo o tabu temah. Danes so vladne nepravilnosti tabu teme in nihče se jih praktično ne loti, če nima signala znotraj strank borb, recimo v LDS, ker sta dve struji. In ena struja uničuje drugo in lahko tista struja reče, ne bo hudih posledic za tega novinarja, ker to je interes tega krila LDS. No, sčasoma jih še bo več. In kolegi poslanci, jaz verjamem, da vi ne boste pritisnili na to tipko. Vendar zavedajte se, da s takim stanjem, ki je posledica seveda kapitalskih interesov v tej državi, kapitalskih interesov velikega kapitala za to državo, ki ima svojo logiko, ki seveda ne misli na davkoplačevalca, tistega mala davkoplačevalca. Jaz pa mislim, da ima tudi sleherni davkoplačevalec, ki redno plačuje davke, in mi razporejamo danes ta sredstva, pravico biti obveščen, kaj se z njegovim denarjem dogaja. In skrajni čas bi bil, da to storimo. Ker če tega ne bomo storili, se bo proračunski primanjkljaj samo večal. Samo večal se bo. Vsako leto bo večji, država bo šla dobesedno v bankrot. Davki bodo vsako leto večji. Ja saj ljudje ne morejo biti obveščeni, če pa dobijo popačeno sliko. Mi tu se moramo zavedati, da praktično je davkoplačevalce nemogoče opozoriti na nepravilnosti. Ob takem pritisku na novinarje. Hvala lepa.
Hvala lepa. Imamo dve repliki. Najprej gospod Pucko, potem gospod Kremžar.
Hvala lepa. Spoštovana gospa podpresednica, kolegice in kolegi! Bilo bi prav, da si, kolega Sok, pogledate, kakšne so lastniške strukture teh medijev, o katerih govorite, ali pa časopisov. So kar zelo pisane in s široko različnostjo politične provenience. To bi bilo v redu. In potem bi lahko govorili, kaj zasledujejo ti lastniki. Zasledujejo tisto, zaradi česar so šli v lastništvo v teh medijih. Profit. Hvala bogu. In ker ste že omenili ime spoštovanega kolega Lojzeta Peterleta, on mogoče ni kriv za to - žal mi je, da manjka - o čemer ste govorili, kriv pa je gotovo za propad Slovenca, za težave v TV 3, pa še kje. To so mediji, kjer se politika vpleta oziroma se je vpletala. In ker se je vpletala, so pač rezultati takšni, kot so. Hvala lepa.
Hvala lepa. Replika, gospod Kremžar, potem gospod Sok in gospod Jerovšek.
Hvala lepa. Jaz sem kot novinar po osnovni izobrazbi silno vesel, kadar tukaj v parlamentu zasledim množico mogočih urednikov. Velikokrat slišimo, kaj bi bilo vse treba in jaz sem prepričan seveda, da lastniki medijev v Sloveniji le prisluhnejo, če ne, pa bi jim bilo dobro poslati tudi kakšen magnetogram, morebiti bi koga izmed nas, pa vendarle zaprosili za kakšne osnutke konceptov, kako naj bi vodili to politiko. Glejte, nenehno se spotikamo ob medije. Nenehno se spotikamo in hočemo seveda dokazati oziroma pač nekaj naših kolegov pri vsaki razpravi hoče dokazati, da so mediji v rokah nekoga, ne vem, kdo naj bi ta nekdo bil, in da seveda potrebujemo neki drugi medij, ki naj bi pa nekaj drugega počenjal. Kolega Pucko je že povedal: Resnično je treba ne samo pogledati strukturo lastnikov, to ni pomembno, pomembno je, da ti mediji imajo lastnike, da ti lastniki seveda imajo uredniško politiko, ki jo izvajajo tudi prek svojih urednikov. Tisto "svojih" je napaka, če se tako dela uredniška politika. In to bi rad povedal, mora biti samostojna, in tudi je samostojna. In te medije oblikujejo uredniki novinarji in jih ne oblikuje nikakršen novi ali stari CK. Če kdo to misli, seveda, jaz sem globoko prepričan, živi v zmoti, ne pozna teh stvari. In če mislite, da se zgodba medijev da narediti na tak način, da bomo zdaj imeli neke nove medije, kjer bomo pa mi komandirali, kako bodo ti mediji pisali, to so poskusi, ki so propadli in ki bodo zmeraj propadli, pa ne glede na to, na kateri strani bodo, ali bodo levi ali desni. Ali bodo izrazito ekstremni ali malo manj ekstremni. Zaradi tega, ker ti mediji ne gredo v prodajo, gospodje. Nikoli niso šli in nikoli ne bodo. Tudi Komunist nekoč ni šel v prodajo, ampak so ga delili zastonj. Ker ga ne bi prodali niti par kosov. In tudi danes novodobni komunisti ne bi šli, in črni ali zeleni ali oranžni komunisti ne bodo nikoli šli, zato mediji morajo biti to, kar so. In lepo prosim, pustimo enkrat medije, naj opravljajo svoje delo, in ljudi v medijih, naj ga opravljajo tako,kot ga morajo opravljati. Ne lepimo jim nalepke, kot so "talibanski radio, kot so "rdeči in ne vem kakšni mediji". Lepo prosim. Hvala.
Hvala lepa. Tri replike so še. Potem razprava dr. Bernika. K repliki se je javil gospod Sok, potem gospod Jerovšek in gospod Petan. Gospod Sok, izvolite.
Hvala za besedo. Ravno to, o čemer je sedaj govoril gospod Kremžar, ravno to hočemo doseči. Ne govorimo o levem ali pa desnem časopisu, o sredstvih za takšen časopis, ampak o tem govorimo, o sredstvih za pluralizacijo medijev. Torej pluralizacijo, v kateri bi lahko s finančnimi sredstvi pomagali novinarjem k tej neodvisnosti. Kajti ravno to, ko omenjate te lastniške strukture, seveda kaže na to, da ti novinarji niso neodvisni. In seveda, novinar, ki lahko leta 2001 piše, da je Peterletova vlada prodala slovenske opekarne, ne glede na strukturo lastništva v tem časopisu, je to verjetno pač moral napisati v skladu z nekaterimi uredniškimi željami. Uredniške želje pa so pač takšne, da se na žalost prilizujejo politični moči v tej državi. In z več sredstvi za te namene bi lahko mogoče preprečili, da bi to lezenje, da ne rečem kam, bilo manj očitno, kot v tej državi je. Za to gre. Gospodu Pucku ne bom odgovarjal, ker on bi nas bolj težko o nekih vrednotah podučeval. Zelo pa me čudi ta zadeva, da niti komunisti ne bi kupili Komunista. Torej, to pomeni, da je pa res moral biti čisto zanič. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Jerovšek, izvolite, replika.
Hvala lepa gospodu Pucku, ko nas je podučeval, kako je lastniška struktura vseh medijev jasna in da tisti pač imajo svoj interes in da to pač deluje, ne vem, po kapitalskem principu. Ni to točno. Res da je lastniška struktura jasna in je v rokah predvidenih lastnikov. Kajti kar spomnite se, kakšna panika je nastala lani ob prevzemu Bajukove vlade in kako je gospod Lenič, ki je iz vaših vrst, zadnji dan prodal delež časopisne hiše Dela. Kar spomnite se, kako panično in urgentno je bilo to potrebno. O lastniški strukturi, da ni to dobro premišljeno in da je tu največja kontrola, seveda, kapitala, ki pa današnji kapital ni prišel od svojih vlog, svojih prihrankov, svojih žuljev. 80% je pač tranzicija prinesla in nič ne obsojam. Vendar sepočutijo, kot da so ga prigarali in seveda branijo svoje interese. O lastniških in točno določeno politično [[...]] [[Ni razumljivo.]] [[...]] Poglejte. Pred nedavnim sem bral celo, ne vem kje, lastnik Večerove hiše je 25% Talum, podjetje za proizvodnjo aluminija, ki je bilo prej v 100% državni lasti. Tudi novinarji pišejo, ni logično in te delnice je kupilo po ne vem koliko višji ceni od tržno kotirajočih cen delnic. Tu je strašen ideološki interes. Ker sem bil v tej tovarni 20 let, točno vem, kdo je tisti visoki politik, ki je tu zadaj, točno vem. [[...]] [[Smeh.]] [[...]]Povedal vam bom samo to, da je spremembo imena tega podjetja 1992 vodila promocijska hiša Studio marketing. Vemo, da je tudi istočasno vodila neko drugo kampanjo in da je, ko je bilo takrat vprašano, koliko je pa to stalo, odgovorna oseba v tovarni rekla eno promilo mesečnega ali letnega bruto proizvoda. Taki so bili odgovori. Seveda je bila strašna hvaležnost takrat za to medijsko hišo, da sta se istočasno vodili dve kampanji itn. Povejte, če je logično, nikjer po svetu ni, da ravno kovinska industrija, metalurška industrija kupuje medijske hiše. Če ne bi bilo zadaj zelo jasno izraženega interesa za kontrolo medijev, in jaz ne obsojam novinarjev, novinarji so pod pritiskom. Tudi primer Petek je primer, kakoso pod pritiskom, če jim uide iz ust, če pišejo o tistem, kar je temu kapitalu krivo, česar ne dovoli, da pišejo. In, gospod Kremžar, vi ste mogoče na tem področju, pa mogoče z vašo naivnostjo in dobronamernostjo, da ste se dali oklicati za predsednika tekomisije, naredili več škode in več škode novinarjem v bodoče, ker ste jim iz te liberalne demokracije poslali jasen dokaz, tem, ki bdijo kapitalsko nad mediji in pritiskajo na urednike - nič se ne bo zgodilo. Tudi po včerajšnjem televizijskem prenosu, koje bilo rečeno, da bi se naj ta debata prenašala, potem pa je bila prekinjena, razumem svet RTV-ja, kakšen strašen interes je imel, da je gospoda Lombergarja ohranil. In gospod Lombergar bo seveda moral za hvaležnost delati tako, kot so odločili, seveda je to jasno. In te stvari so integrirane, so povezane, in ne bodimo naivni. In vi niste naivni, vi se točno zavedate, kako stvari stojijo, bolje od nas, samo prepričujete tu pa se delate naivne. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Petan, potem po vrstnem redu gospod Partljič, gospa Širca in nato gospod Kremžar. Gospod Petan, izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovani! Torej, nekatere trditve, ki so bile zdajle izrečene, me res prepričujejo, da res ni vse tako, kot se nam želi prikazati. Namreč, trditev gospoda Pucka, da je osnovni namen tudi medijev in lastnikov medijev profit, in rekel je, hvala bogu, da je tako. Spomnil bi ga, da imamo tudi javne medije in tudi javni mediji imajo svojega lastnika. Mislim, da pri medijih mora poleg profita biti predvsem objektivnost. Samo toliko, in ne bom več komentiral, mislim, da sem s tem vse povedal. Zato tudi trditev, da naj pač mediji ostanejo taki, kot so, se pravi, osnovna značilnost je profit, po mojem ne drži. Tudi objektivnost mora biti. Pa se ne spuščam v to, kateri je objektiven in kateri ne, govorim na splošno o politiki medijev in poslanstvu medijev, na splošno, ker ne želim nobenega imena omenjati. Na koncu pa res bolj za šalo kot pa zares. Ker je bilo imenovan tudi naziv nekega časopisa izpred let, tistega, no, Komunist se je imenoval [[bil je direktno imenovan]] , in je bila postavljena trditev, da je pač bil zanič in ga nihče ni kupoval. Ja, pa zakaj niste tega rekli pred petnajstimi leti? Zdaj se pa s tem nekdo prsi ali pa to jasno govori; takrat bi bili to povedali, če je to tako. Sam ne trdim, da to drži, samo na splošno sprašujem in postavljam to drugo trditev, da bi bilo takrat mogoče zelo dobro in pozitivno, če bi bili to trditev takrat postavili. Toliko, hvala.
Hvala lepa. Replika, gospod Partljič. Izvolite.
So pač nekatere teme, ki kadar jih omenimo, se pač razvijajo in nič ne pomaga, če smo jih že petkrat, šestkrat opravili, vedno znova nas dvignejo, ker so, kot izgleda, tako duhovite. In zdaj bom sam k temu prispeval; bom poskusil v kolikor se da zabavni obliki in upam, da bi bilo škoda - potem je bolje, da damo še enkrat na dnevni red posebno točko, če bi se proračun zdaj tu tako zelo ustavil in zakuhal. Zdaj tvegam - ne vem, ali so zdaj kamere vklopljene ali ne, tvegam zelo servilno izjavo, ki ne bo nobenemu všeč. Imamo zelo dobre medije. Imamo zelo dobre medije. Neodvisnih medijev ni. Neodvisnih novinarjev ni. Vsi so odvisni, dobivajo plačo, odvisni so od tega, kar se dogaja in tako dalje. Jaz sem star 60 let in se dobro spomnim, ko smo bili kot država neodvisni. Vem tudi za eno anekdoto, ko je Gadafi zahteval od Jugoslavije odgovor, zakaj pri nas nekateri cinično pišejo o njem. V 80. letih ga je obiskal Lazar Mojsov kot zunanji minister in je imel zraven mapo izrezkov iz časopisov Gadafi na mizi. In ko je prišel tja, je rekel Mojsov, glej, smo neodvisni, dve državi in neuvrščeni, poglej - vem, da so bili tudi trije članki iz ptujskega dnevnika, je imel izrezane. Potem mu je pa Mojsov rekel, jaz bi lahko prinesel šest takih fasciklov, kako v 80. letih slabo pišejo o nas v Jugoslaviji, o vladi, o komunistih in tako dalje. In potem je on to vrgel stran. Ali si vi predstavljate - ne vem, kdo bi bil razsodnik temu skladu, nevtralnemu - da bi dobili neodvisne. Kdo bo tam vodil? Ali mogoče ti Jože, ki se tako natanko na vse spoznaš, kako bi moralo biti in se v vse na nek način vmešavaš. Mi smo že imeli tak dnevnik, ki smo ga na ta način poskušaliforsirati. Jaz, ko vzamem Večer, zelo natanko vem, kateri novinarji so, reciva temu, desne opcije in kateri leve. In se mi to zdi razvidno, jasno in moram reči, da se mi niti malo ne zdi, meni, da prevladujejo ravno tisti, ki podpirajo ali LDS ali kaj. Nasprotno. Meni se godi ravno tako, kakor vam, napišem šest člankov, mi samo vsakega sedmega objavijo, ko kaj protestiram. Pač nimam [[...]]In ko poslušam naše ministre, mi kar naprej kažejo obupani, kaj o njih pišejo časopisi. Prej je prišel Rop k meni, pa je zraven mene sedel, se vidi, je rekel, pokaže mi Večer, če kaj groznega piše o včerajšnji razpravi. Tako, da ta zgodba o dirigiranosti, pa o tem, kako ste vi nesrečni zaradi tega, ker vas mediji tako obravnavajo, je ravno ista zgodba, kot je mariborska. Mi smo tako nesrečni, ker nas "zajebava" ta Ljubljana. In če bi tu enkrat imeli tri ministre, bi bil red in bi bilo vsega konec. To se mi zdi enostavno za odrasle in zrele ljudi, "prmejkršen duš", nepotrebno. Meni se zdi, da imamo kar dobre medije. Jaz kupujem Ampak, kupujem MAG in nisem nič prikrajšan zato, ker ima desnica kaj za povedati. Nič. Se mi zdi, da nisem prikrajšan, celo se mi zdi, da se ponavlja in tako dalje. In me to zanima, kar piše. In me to zanima. Kar pa zadeva Komunista, pa kolegi kar med svojimi preštejte. Ravno tako imajo izkušnje, kako so ga puščali kar v predalu, kakor mi. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa Širca, izvolite.
Hvala lepa. Glede na to, da smo na točki, ko obrazlagamo amandmaje, skratka v razpravi o proračunu ne pa o uredniških politikah, bi rada preusmerila pozornost k drugemu amandmaju. Trenutno razpravljamo o amandmaju, ki ga je podpisala skupina poslancev, s prvopodpisanim mag. Vizjakom, s katerim naj bi uradu vlade za informiranje povečali sredstva za 40 tisoč tolarjev. Opozarjam vas, da v nadaljevanju razprave se bomo s 40 tisoč tolarjev, saj tako sem rekla, [[...]]hkrati pa bi vas opozorila, da se bomo v nadaljnji razpravi srečali še z enim podobnim in sorodnim amandmajem, ki naj bi podpiral medije in avdiovizualno kulturo z dodatnimi sredstvi za 100 tisoč tolarjev.
40 milijonov, 100 milijonov.
100.000 tisoč tolarjev. Razlika je evidentna, zato se mi zdi, da bi vsaka racionalnost narekovala, da se ozremo na amandma, ki nas čaka. Pričakuje in je usmerjen na ministrstvo za kulturo, ne pa na ministrstvo za informiranje. Smiselnost podpore amandmaju, ki nas čaka, ima dva razloga. Dejstvo, da amandma, s katerim se trenutno soočamo, usmerja denar v sklad za tako imenovano pluralizacijo medijev, ki ga ni, ga nimamo. Hkrati pa se veča postavka, s katero se bomo srečali, srečuje s skladom, ki ga imamo. In še več, srečuje se s tako rekoč izvajanjem ne samo slovenske vesti ampak tudi direktiv Evropske unije, ki jih je proračun ministrstva za kulturo v predvidevanju in obljubah spregledal. Zato je tudi nastal amandma, s katerim se bomo srečali. Skratka, opozarjam, da imamo dve postavki, namenjeni medijem. Eno, ki sanira nekoč zaželeno dvoletno prehodno obdobje za financiranje oziroma za transformacijo in izvrševanje evropskih direktiv znotraj pogajanja in ki ga trenutno nismo sanirali, razen v zakonu, ne pa v financah, drugo pa z, bom rekla, imaginarno, z zakonom nepodprto postavko v amandmaju gospoda Andreja Vizjaka. Zato je nemogoče glasovati za amandma, s katerim se na tej točki srečujemo. Hvala.
Hvala lepa. Še tri replike so. Jaz vas tudi na opozorilo poslanke Majde Širca - ker sama pravzaprav velikokrat posegam v razprave, ki grejo prek okvirov, ki jih imamo pred sabo, in sem deležna zelo veliko očitkov - vas seveda ponovno prosim in moja dolžnost je, da vas opozorim, da v svojih razpravah ne zaidete tja, kamor pravzaprav ne moremo, tudi v okviru poslovnika, ki nam naše razprave vendarle v enem delu omejuje. Glede na to, da sem dovolila, dovoljujem tudi tri replike, ki se tičejo verjetno še prejšnje razprave, ki je presegla okvire amandmaja, o katerem govorimo. Gospod Kremžar, gospod Rupar in gospod Kangler.
Hvala lepa. Soglašam z intervencijo, pa vendarle moram nekaj povedati. Gospod Jerovšek, kolega Jerovšek se je prelevil iz urednika v raziskovalca in je v trenutku naredil diskurz in metamorfozo in ugotovil, kakšno je kakšno dejanje in kaj povzroča to dejanje. Bom premislil o tem, seveda, jaz rabim nekaj več časa za tako resne ideje. Res smo se oddaljili, govorimo o stvareh, ki pravzaprav s proračunom nimajo čisto nobene veze. Ampak vendarle, kar zadeva lastnike in kar zadeva dobiček in kar zadeva uredniško politiko, dajmo enkrat vendarle ločevati te stvari. Mediji so po vsem svetu donosen posel in zaradi tega v te medije lastniško vstopa bančni kapital, vstopa tudi podjetniški, privatni kapital, ne samo in ne zaradi vpliva,ki ga ima. Veste, te roke niso tako dolge, kot je videti v prvem trenutku. Mediji prinašajo dobiček in zato gre kapital v te medijske hiše. Dajmo to že enkrat dojeti, da tako je in velika večina lastnikov pač hoče imeti dobiček iz tega denarja, ki ga vlaga. Seveda so možni tudi odkloni od tega, in verjetno so in ne samo pri nas, ampak v osnovi je to to. Mimogrede samo, že večkrat omenjeni Komunist je bil vključen v članarino. Saj vi imate tudi dosti visoko, sem slišal, članarino, lahko bi tudi naredili kakšen tak časnik in bi ga delili svojim članom, nikakršen problem to ni. Ali že delijo? No, potem je stvar približno enaka. Hvala lepa.
Hvala lepa. Kot sem omenila, dve repliki, ki sta bili v tem delu, še dovolim, potem dajem besedo dr. Berniku, ki se je že zdavnaj javil k razpravi o tem amandmaju. Gospod Rupar, izvolite.
Hvala lepa. Bom zelo kratek, gospa predsedujoča. Replika je pa namenjena gospodu Partljiču. Nič ne bo hudega. Zakaj tak sklad? Torej, jaz mislim, da ni potrebno kaj posebno razlagati, da si v tistih vrstah opozicije, v katerih imam občutek, da smo pri medijih prikrajšani, želimo nekoliko večje, predvsem pa objektivno poročanje. Gre preprosto za to, da ne moremo doseči enostavnega cilja, da bi medij, za katerega menimo, da ni naklonjen osebi, recimo, ali pa opoziciji ali pa katerikoli stranki, da bi pri tem mediju dobili recimo možnost, da bi lahko ob poročanju o nekem dogodku bili vprašani tudi za drugo mnenje. Torej, gre za tak pluralizem medijev, da bi, ali pa znotraj medijske hiše, da bi imela vsaka stran, sedaj bom govoril tako, kot si ti, Tone, levo-desno, svojo možnost povedati svoj pogled na nek dogodek. Tega pri nas ni. Če se pa že zgodi, če se pa že zgodi, torej ne bom sedaj "a priori" govoril, da tega ni, je pa seveda poročanje tiste druge strani, pa naj bo to tudi iz časopisa, ki je recimo bolj "desno", do leve strani pa toliko spreobrnjenega in toliko, bom rekel, drugače zrežiranega poročanja, da na koncu koncev zopet ni zadovoljstva. Seveda, tisti uporabnik, to je pa državljan ali pa državljanka Republike Slovenije, pa seveda po sprejemanju tega poročila ne ve čisto natančno in točno, kaj iz tega dogodka lahko sledi. Torej, gre samo za to, da bi s temi financami morda pospešili delo takega sklada, da bi lahko na nek korekten način vplival tudi na tak odnos, ali leve ali desne opcije ali pa kogarkoli že. Hvala lepa.
Hvala lepa. Še ena replika. Gospod Kangler, izvolite.
Hvala. Repliciral bi [[...]] [[Nemir v dvorani.]]
Prosim za mir. Gospod Kangler, replika. Prosim, izvolite.
Repliciral bi nekaterim poslanskim kolegom iz opozicije in tudi poslanskemu kolegu v poziciji, gospodu Partljiču. Poglejte, kar se tiče medijev, in glede na to, da sem v tej dvorani sedel tudi v prejšnjem mandatu, si upam trditi, da ni vse tako črno, kot nekateri danes govorite. Kar se tiče poročanja o vsebini iz naše hiše, ne bi želel komentirati. Če pa pogledamo to, da je praksa postala takšna, da se vsa poslanska vprašanja, ki so postavljena v tej dvorani, neposredno prenašajo po televiziji, je tu že velik napredek. Da nekatere stvari, predvsem tiste, ki se ukvarjajo z internetom, lahko spremljajo seje državnega zbora tudi prek interneta; da televizija ne prenaša samo interpelacij, da prenaša tudi razpravo o proračunu, je že velik napredek. Kar se tiče nekaterih drugih medijev, kjer so predvsem določeni kapitalski deleži kapitala, ki izvirajo iz različnih barv, če se smem tako izraziti, je pa to njihova politika in prej ko slej, kot biološki proces, ko se človek stara, bo tudi v medijih prišel ta čas, ki bo prinesel to, da se z nekaterimi stvarmi tudi nekateri mediji, kar se tiče pozicije, ne bodo strinjali. Prej ko slej se v vsaki demokraciji tudi to zgodi, pa bodisi je to demokracija, ki ima desetletno zgodovino ali pa stoletno zgodovino. Kar se pa tiče gospoda Partljiča, glede na to, da je omenil mariborsko zgodbo, da je omenil Večer, ki ima sedež v Mariboru. Kolega Partljič, če ste tako moder mož, pa če vas je toliko v sebi, vi ste bili eden izmed tistih poslancev, ki ste v mariborski Večer napisali osem strani pisma bralcev, ki vam ga pa Večer, seveda na vašo zahtevo, po nekaj dneh ni objavil. Pri tistem pismu ste nas, tiste, ki prihajamo, tudi tiste, ki prihajajo iz vaše stranke, ki sedijo v vrstah nasproti mene, zelo lepo obdelali. Kaj hočem povedati? Hočem povedati to, da tudi liberalna demokracija ima ali pa nima vpliva. In, gospod Partljič, tako trdo, politično, strankarsko, kot vi gledate na ta problem, malokdo, ki sedi v tej dvorani, gleda na to. Če vi lahko po mariborskih ulicah govorite za mene - pa ne bom povedal besed, ki ste jih izjavili, sedaj za tem odrom, ker so pregrde - da če se jaz družim z nekaterimi iz vaše stranke z enim samim interesom, da delam v dobrobit tistih ljudi, ki so nas iz tistih krajev, od koder prihajamo, izvolili, spoštovani kolega Partljič, s tem se nisem z nekaterimi "povohal" ali kako bi še lahko naprej citiral [[...]]
Gospod Kangler, se opravičujem, ste sicer zadnji, kjer dovoljujem repliko v razpravi, ki je popolnoma prek meje, ampak izvajate oseben dogovor z gospodom Partljičem na osebnem nivoju, daleč od amandmaja, ki ga imamo pred sabo, daleč od podpore in pluralizacije medijev in tako dalje. Izvolite.
Bom zaključil, če smem. Meni je žal, da vi te zgodbe ne poznate. Gospod Partljič jo prav gotovo pozna in ve, koliko so mediji v tej zgodbi vpleteni. In če vam ne bo zadoščeno, meni bo, da bo vsaj gospod Partljič to spoznal, da tudi na tem nekaj drži. Ne bom v tej smeri več politiziral z gospodom Partljičem in tudi ne repliciral. Hvala za poslušnost.
Hvala lepa. Proceduralni predlog, gospod Partljič. Izvolite.
[[Na začetku se ne sliši.]] [[...]]da ste ustavljali diskusijo. Jaz seveda ostajam brez besed. Mislim, da bi se celo moral nekdo v tem državnem zboru ukvarjati s tem, če kdo svojo prejšnjo poklicno deformacijo vnaša v vlogo poslanca. Ne razumem vas, kako kdo pozna sestavek, ki sem ga poslal v Večer v zvezi s holdingom pred sejo mestnega sveta, ker mi ga niso objavili. Sem ga dva dni kasneje umaknil, ker je bila vsebina presežena. Kako pa lahko zdaj nekdo tuinsinuira, kaj je v tem članku zapisano in kaj, da jaz govorim po mariborskih ulicah, moram reči, da mi jemlje sapo in se mi zdi, da govori o nekih časih, kjer je ogrožena moja osebna svoboda.
Gospod Partljič [[...]]
Svoja stališča sem pa zapisal prevečkrat javno. Kandidiral sem za župana mesta Maribor. Pač imam drugačen pogled na to, ali naj bo mesto ponosno ali cmeravo. Samo v tem detajlu se razlikujem, vsi poslanci so pa enako moji kolegi kot prej.
Hvala lepa. Pravzaprav vidim, da je prva zamera boljša kot zadnja. Spoštovane kolegice in kolegi! Ne bom dovoljevala več razprav, niti replik in bom vsakega, ko bo v nadaljevanju prešel meje, kjer jih bom pač ocenila, da gre, prek obsega amandmaja, ki je pred nami, v splošno razpravo o medijski politiki in ocenjevanju medijske politike v naši državi, ki v zvezi s tem amandmajem nima nobene zveze. V to razpravo smo zašli, sem jo dovoljevala do mere, kjer sem še opozorila, da pač, ker sem sama napačno ravnala na začetku, ravnam do te meje. Zato vas, spoštovane kolegice in kolegi, prosim, da moje opozorilo trem, kjer sem repliko vendarle še dovolila, zaključim in dajem besedo dr. Berniku, ki se je javil k razpravi o amandmaju. [[Glas iz ozadja.]] [[...]]Gospod Pukšič, izvolite. Ampak takoj, ko to ne bo proceduralni predlog, vas prekinem. Izvolite, gospod Pukšič.
Hvala lepa, gospa predsedujoča. Prosim vas, da spoštujete poslovnik, zato proceduralno predlagam, tako kot ste dali možnost, da so trije poslanci vladajoče koalicije spregovorili, tako dajte upravičeno možnost, da tudi še trije poslanci opozicije odgovorijo na to. Drugače je seveda to kršenje poslovnika. Hvala.
Hvala lepa. Niso odgovorili trije poslanci pozicije, ampak ena poslanka opozicije in dva poslanca, mislim, da je bilo to razmerje 6:3. Ampak ne gre za to, gre za [[...]]Gospod dr. Bernik, javili ste se k besedi. Izvolite. Dr. Bernik, izvolite.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Gospod je iz vlade, kolegice in kolegi! Gospa predsedujoča, mislim, da bi morali dovoliti še replike. Odstopam svoj čas, če boste to naredili, in se bom kasneje oglasil.
Kar izvolite, dr. Bernik, imate pravico razpravljati o amandmajih pod ena in dve k podprogramu - mediji. Izvolite.
Dobro, hvala. Ker govorimo o medijih, naj takoj povem, da se mi zdi, da so slovenski mediji na tehnično zelo visoki stopnji v primerjavi s tujimi mediji. Vsak medij, ki je tiskan, nam je všeč. Vendar tukaj ne gre za tehniko, ampak gre za vsebino. Glede vsebine pa žal moram ugotoviti, da so nekateri mediji izredno lahki, včasih se celo se približujejo rumenemu tisku. Če takoj preidem na komentar, ki je bil dan, da tiskani mediji so tukaj zato, da delajo dobiček. Naj rečem, da če s takim pisanjem naši mediji pridobivajo bralce, potem je to razmeroma žalostno za našo kulturo in za našo, bi rekel, razgledanost in bolj označuje zaplankanost kot kaj drugega. Slovenija se približuje Evropi, se poskuša srečevati z Evropo. Znakov, da je nekaj potrebno narediti v tem smislu, je veliko. Recimo, če samo omenim, da po več kot pol stoletja se je vlada spomnila, da je Slovenija polna grobišč itn. in sedaj nenadoma mudi, da se to uredi. Zakaj pa mislite, da je to? Iz dobrote vlade čisto gotovo da ne, ker sicer bi bili to že davno naredili in na veliko cenejši način. Če pogledamo pri nas tiskane medije, bomo videli, da izhaja neverjetno veliko revij, časopisov, kar je skoraj nenormalno za tako majhno število ljudi. Človek se mora vprašati, od kod vse to. Poglejte, če tudi tiste revije in vse, kar dobivamo na klopi zastonj, od kod so - tako imenovana civilna družba. Na drugi strani pa lahko ugotovimo, da civilne družbe pri nas pravzaprav ni, zato ker vsaka civilna družba, ki jo imamo ali jo tako imenujemo, je v žepu vlade oziroma vlada financira vse te stvari. Če bi vlada to nehala delati, čisto gotovo bi imeli veliko manj medijev oziroma tiskanih virov in to bi ne bila nobena škoda. No, prej je bilo rečeno, kako so mediji odvisni oziroma časopisi in tako dalje, pač imajo svoje lastništvo, in je bilo tudi generalizirano v tem, češ, poglejte, kakšne lastnike imajo, pa boste videli, kdo je zadaj. Mislim, da ni treba prav dosti pameti, da človek ve, kdo je za temi mediji in da so nekatere strukture take, kot so bile v medijih, in, bog pomagaj, vsi se niso spreobrnili čez noč in se tudi ne bodo. Naj omenim, da me izredno moti v tej častni hiši to, da ni skoraj nobenega pluralizma. Mislim, da bi se nad tem pa morali zamisliti. Ne gre za to, ali smo mi, vi in tako dalje, ampak gre za to, kaj bomo naredili s to državo. Prepričan sem, da je med pozicijo veliko ljudi, ki razmišljajo, ki vidijo stvari, toda ko pa pride do glasovanja, je pa tu Pavlov instinkt, se pravi, volilni stroj, ki gre prek vseh dobrih predlogov, in to se nam stalno godi. Če pogledate, kako mi glasujemo za dobre stvari, ki jih predlagate, obratno se to skoraj nikdar ne zgodi. In to bi nam moralo tudi dati misliti. Če je kdo zakoreninjen v starem sistemu ali pa da sploh ne razmišlja, potem jaz to razumem, vendar mislim, da večina nas tukaj ni v tej kategoriji. Zato bi prosil, da kar se medijev tiče, da bi poskušali razumeti, za kaj gre. Poglejte, mnogo dnevnikov oziroma tisti, ki so večji, štirje, vam zlepa ne bodo objavili kakšnega komentarja na članek in podobno. Po svetu imajo tudi navado, da imajo odprto stran, nek kotiček ali kaj podobnega, kjer ljudje lahko objavljajo drugačna gledanja. Pri nas te prakse ni; recimo, kot Sobotna priloga, tam se oglašajo ljudje, vendar bi se morali vprašati, koliko ljudi nikdar ne pride notri, ker so na neki listi - in zakaj? Ne vem, se pa vprašajmo. To je dejstvo. Ne krivim samih novinarjev, ampak nedvomno tisti, ki ureja to zadevo, ima nek svoj kriterij, ki nikdar ne dopušča ali pa redko dopušča [[...]] [[Ni razumljivo.]] kaj napisati. Torej, nekaj podobnega bi morali, morda bi bila to vmesna stopnja ali karkoli, mediji bi se morali zavedati, da lahko vsak Slovenec, če ima kaj povedati na to, kar so pisali, odgovori in da se mu lahko priobči. Sam ta predlog podpiram in upam, ko gremo v Evropo, da ne bomo prihajali v Evropo s tako prtljago, kot jo imamo sedaj, ker navsezadnje, tudi drugi ljudje vidijo zunaj, kaj se pri nas godi. Hvala lepa.
Hvala lepa. Ali želi še kdo razpravljati? Zaradi strašno šibke pozicije, opozicije v našem parlamentu in zaradi protesta ki je bil pri meni izražen, in zaradi, priznam, moje krivde, ker sem na začetku dovolila širšo razpravo, dovolim še tri replike, da ne bo očitkov več, in sicer, gospodom Jerovšku, Petanu in Pukšiču, nato preidemo na odločanje. Gospod Tanko, se opravičujem. Po vrstnem redu, najprej gospod Jerovšek, replika, potem gospod Petan, gospod Tanko in gospod Pukšič, nakar preidemo na odločanje. Izvolite, gospod Jerovšek. Se lahko priključite.
Da ste spoznali svojo napako o kršenju 70. člena poslvnika, eklatantno ste kršili, to moram povedati, ker jaz ob svoji razpravi nisem bil opozarjen in sem se držal tudi te teme, ki je predmet amandmaja. In sem se tudi prvi javil za repliko. Prosim, da v bodoče spoštujete poslovnik. Jaz se strinjam, da imate perfekten žameten glas in da so vas zaradi tega novinarji vsi pohvalili Vendar to ni opravičilo za kršenje poslovnika.
In tudi ne za to, da vas pravočasno ne opozorim, se strinjam. Vas bom v nadaljevanju pravočasno opozarjala. Izvolite, gospod Jerovšek.
Ne, ker stalno jemljete opoziciji [[...]]Oni so lahko vsi odgovorili. Niste jih ustavili. Kršili ste eklatantno zato, ker bom tudi točno navedel netočni navedek. Gospod Kremžar je dejal, da sem se iz urednika prelevil v raziskovalca. Nikdar nisem bil urednik, sem pa bil raziskovalec, še kar uspešen. Res je, da sem bil raziskovalec in nočem takih podtikanj, da sem bil kdajkoli urednik. Gospod Kremžar je bil urednik, mi je ravno zadnjič ena novinarka, ko smo se v zvezi s Petkom pogovarjali, rekla "ja, saj je bil moj urednik", pase je zelo skremžila. Ne vem, kaj je to pomenilo. Zdaj bi pa še rad odgovoril gospodu Partljiču - ja, pa ga ni. Jaz ne znam na zabaven način. Vendar, to je dober znak, da se je gospod Partljič oglasil. Ker on se pa res oglasi v tistem trenutku, ko postane vroče. In dejansko s temi replikami se oglasi tudi na tak način. Jaz se ne morem strinjati z njim, da imamo. Ampak in tam lahko objavljajo tudi tisti pisci, ki malo drugače v tej družbi razmišljajo, vendar v par sto ali pa tisoč naklade. In to ni prava možnost, in to so poglobljeni, tudi strokovni članki. Hkrati pa želim reči, da niti enega novinarja ne obsojam - niti enega novinarja! Vem, da se oni trudijo. Vendar, gospod Partljič, je pa to dejansko tudi res. Ne vem, kaj je kdaj pisal, vem pa, da je objavil Večer napad gospoda Partljiča na župane, ki so zapisali, da naj poslanci z mariborskega, štajerskega območja podprejo interpelacijo, in da je zelo žolčno to napadel in celotni mariborski interes, in da je v ozadju tega menda - gospod Moge si ni dal reči - tudi to, da bi bilo treba malo potipati gospoda Mogeta glede sveta gledališča Maribor. To so jasne okoliščine. Dobil je, kaj vem, napad z druge strani, in tako se v tej družbi dela. In to je treba tudi povedati, ko govorimo o tem. Na koncu pa bi še rekel, ker se vsi zmrdujejo, kako niso brali Komunista, sam sem ga pa bral, pa nisem bil nikoli član, pa sem ga večkrat bral, ker so bili dobri članki tudi v njem, in sem prepričan, da sploh ni krivo - imeli so zelo dobre novinarje, ker ti isti novinarji imajo danes nekateri izredno dosti prostora v časopisih in imajo posebne rubrike, kolumne, humoristične dele časopisa, in če bi bili tako slabi novinarji takrat na Komunistu, danes, ko je vseskozi denar, ne bi dobili prostora v današnjih časopisih. Izredno dobro so svoj posel takrat opravljali in ga še danes opravljajo, izredno dobro. Hvala lepa.
Hvala lepa. Replika, gospod Tanko, izvolite.
Hvala lepa. Mogoče bi v imenu predlagatelja samo opozoril na nekatere stvari, ki so v tem predlogu, ki sem jih tudi že povedal. Dejstvo je, da je tisk v primerjavi z ostalimi mediji izjemno neenakopravno obravnavan. Zdaj imamo vsi pred očmi ta, če tako rečem, mega tiskani medijski prostor, vendar sem v tej obrazložitvi tudi povedal, da obstaja problem tudi na regionalnem nivoju. Na regionalnem nivoju obstaja možnost, da se skozi sklad za avdio medije da podpora lokalnim radijskim in televizijskim postajam; take možnosti tiskani mediji na tem področju nimajo. In mislim, dače hoče ta država na nek način enakomerno pristopiti k razvoju medijskega prostora, je njena dolžnost, da podpre lokalni tiskani medij. Mislim, da ta zahteva ali pa ta predlog ni v tem primeru v ničemer skregan s kakršnokoli pravno oziroma zakonodajno podlago, pač pa je to povsem korekten predlog. Hvala lepa.
Hvala lepa. In zadnja replika, gospod Pukšič, izvolite.
Hvala lepa, predsedujoča, in se vam zahvaljujem, da ste spoznali zmoto tudi pri našem proceduralnem reagiranju; v bodoče bi bilo resnično dobro in korektno, da pač pustite opoziciji tudi vsaj toliko prostora za to govornico, kot ga ima koalicija. Glejte, zakaj bom podprl ta amandma. Današnji Večer piše "Proračun, farsa ali realno optimističen". To je vse o proračunu, od celotne včerajšnje razprave. V njem so navedeni samo predstavniki poslanskih skupin. Ko sem govoril o regionalizaciji, in nisem bil edini, nekaj nas je govorilo - in to je replika gospodu Partljiču - ne gre za stokanje in ne gre za jokanje, Maribor, Ljubljana ali mediji, takšni in drugačni, ampak gre za dejstva. Dejansko podatki kažejo, katerikoli statistični, kako je na tem področju. Vendar, seveda, mediji o tem ne poročajo. Glejte, celo več! Ko sem konkretno govoril o regionalizaciji, sem povedal, da je samo za zasavsko regijo predviden skladen regionalni razvoj. In v dokumentih, v vladnih dokumentih o skladnem regionalnem razvoju za leto 2002 je napisano, pa bom prebral, da ne boste rekli, da si kaj izmišljujem: "Sistem regionalne politike ni zastavljen v smeri politike, pri kateri bi vlada fiksno in dokončno določala instrumente in spodbude v svoji pristojnosti, za katere bi predpisala obvezno izvedbo na regionalni ravni. V tem primeru bi šlo za klasično decentralizacijo, ki pa v tej fazi ni možna, tako iz pravnih kot javnofinančnih razlogov". Seveda je možna. Je možno, če je možno za eno regijo v tej republiki, potem je možno tudi za ostale regije. Ampak, ko smo o tem govorili, mediji, takšni kot so, ne pišejo. Zato, ker pač verjetno dobijo navodilo, koliko lahko in kaj lahko. In ko je govoril, replika v tem delu pa kolegu Kanglerju, da je pluralizem šel naprej. Ja, delno. Ko govori o poslanskih vprašanjih. Ampak poglejte si, od tistih poslanskih vprašanj, ki so klasičen instrument v parlamentarizmu opozicije, se prenašajo na televiziji poslanska vprašanja opozicije, ko lahko, pozicije, ki lahko seveda z ministri kadarkoli in kjerkoli razpravlja, se dogovori in tako dalje. To je klasični instrument opozicije. In zato je potrebno nekaj na tem področju. Če bomo s tem skladom to rešili, ne vem, ampak mogoče je to začetni korak. Hvala lepa.
Hvala lepa. Prehajamo torej na odločanje o dveh amandmajih k podprogramu "mediji", istih predlagateljev, skupine poslancev s prvopodpisanim mag. Andrejem Vizjakom. Najprej bomo odločali o amandmaju pod zaporedno številko 1. Glasujemo. Navzočih je 56 poslank in poslancev. Za je glasovalo 16, proti 40. [[Za je glasovalo 16.]] [[Proti 40.]] Ugotavljam, da amandma pod 1 ni bil sprejet. Odločamo še o amandmaju pod zaporedno številko 2. Glasujemo. Navzočih je 60 poslank in poslancev. Za je glasovalo 19, proti 41. [[Za je glasovalo 19.]] [[Proti 41.]] Ugotavljam, da amandma pod zaporedno številko 2 ni bil sprejet. Smo pri uporabniku ministrstvo za finance. K podprogramu "razvojna in humanitarna pomoč" je bil vložen en amandma, katerega predlagatelj je odbor za finance in monetarno politiko. Želi kdo razpravljati? Ker ne, prehajamo na odločanje. Glasujemo. Navzočih je 60 poslank in poslancev. Za je glasovalo 54, proti 2. [[Za je glasovalo 54.]] [[Proti 2.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. K istemu uporabniku je k podprogramu "investicije in razvojni programi občinam" vložen amandma, katerega predlagateljica je skupina poslancev, s prvopodpisanim mag. Andrejem Vizjakom. Želi kdo razpravljati? Gospod Tanko, izvolite.
Hvala lepa za besedo. V zadnjih letih se je s sprejetjem številnih zakonov, pa tudi drugih izvedbenih predpisov oziroma podzakonskih aktov bistveno poseglo v sredstva občin. Če naštejem samo nekatere zakone, ki smo jih v zadnjem času sprejeli, to so zakon o knjižnicah, spremembe ZOFI-ja oziroma zakona o organiziranju in financiranju vzgoje in izobraževanja, to je uvedba devetletke, potem ukinitevsofinanciranja šolskih prevozov pri drugih aktih, to se predvsem nanaša na napredovanja v javnih zavodih, na spremembe normativov v vrtcih, navsezadnje tudi uvedba DDV-ja in za vse te posege država občinam ni priznala pravzaprav nobenega nadomestila. Vsi ti posegi so bistveno višji od indeksacije glavarine, kar pomeni, da so občine prevzele bremena države na svoj račun oziroma na račun svojih prostih investicijskih sredstev. S tem se je bistveno porušilo razmerje med, ali pa prvotno razmerje, med glavarinoin obveznostmi, ki je bilo vzpostavljeno po prvem krogu oblikovanja občin. To prelaganje bremen na občine oziroma privijanje občin se pogosto zlorabi za dokazovanje ne potrebnosti in tudi neuspešnosti občin. Verjetno se ne zavedamo, da so občine edini zanesljivi garant regionalnega razvoja. Vsi drugi, vključno drage agencije in podobne institucije, so samo dodaten in večinoma nepotreben potrošnik že tako skromnih razvojnih sredstev, namenjenih občinam in pa tudi neobstoječim regijam. Mnenja sem, da ta amandma oziroma ta predlog predstavlja le približno 40% sredstev, ki so jih občine izgubile v teh letih. In pričakoval sem tudi, da bo vlada predlog amandmaja vsaj deloma povzela in zagotovila morda tudi druge vire, po njeni presoji primernejše, če ta predlog prerazporeditve ni najprimernejši. Vendar kljub temu problem obstaja in problem postaja čedalje večji. Na to opozarjajo tudi številni župani. Na to opozarjata obe združenji občin, ki na državo in medije naslavljata številna opozorila. Nekateri od teh aktivnih županov so tudi poslanci in upam, da so znotraj svojih poslanskih skupin dovolj glasni in dovolj učinkoviti in da bomo prišli od besed tudi k dejanjem. Hvala.
Hvala lepa. Ker ne želi nihče več razpravljati, prehajamo na odločanje o amandmaju predlagateljev, torej k podprogramu "investicije in razvojni programi občinam". Glasujemo. Navzočih je 55 poslank in poslancev. Za je glasovalo 20, proti 34. [[Za je glasovalo 20.]] [[Proti 34.]] Ugotavljam, da amandma ni bil sprejet. Smo pri uporabniku Urad Republike Slovenije za Slovence v zamejstvu in po svetu. K podprogramu "podpora Slovencem v zamejstvu in tujini" sta bila vložena dva amandmaja. Predlagateljica obeh amandmajev je skupina poslancev s prvopodpisanim Francem Pukšičem. Želi kdo razpravljati? Gospod Pukšič, izvolite.
Hvala lepa, predsedujoča. Komisija za odnose s Slovenci v zamejstvu in po svetu je po daljši razpravi, pri kateri so bili prisotni predstavniki urada in ministrstva za kulturo ter ministrstva za šolstvo, opozorila vlado Republike Slovenije, da se delež proračuna v skladu z ustavnimi obveznostmi, namenjen Slovencem v zamejstvu in po svetu, iz leta v leto zmanjšuje in s tem seveda resno ogroža obstoj in razvoj slovenskih manjšin v sosednjih državah in drugih slovenskih skupnostih. Ob tem je komisija opozorila tudi na določilo resolucije o položaju avtohtonih slovenskih manjšin v sosednjih državah in s tem povezane naloge državnih in drugih dejavnikov Republike Slovenije ter resolucije o strategiji nacionalne varnosti Republike Slovenije. Zato je komisija na svoji seji predlagala, da Vlada Republike Slovenije pri pripravi dopolnitev predloga proračuna za leti 2002 in 2003 zagotovi ustrezna sredstva za uresničevanje ustavnih obveznosti do Slovencev v zamejstvu in po svetu za leto 2002 in za leto 2003. Istočasno je komisija za odnose s Slovenci v zamejstvu in po svetu ugotovila, da v predlogih proračuna za 2002 in 2003 žal ni predvidenih sredstev za izvajanje zakona o zagotavljanju vidnosti in slišnosti programov RTV Slovenije ter lokalnih nekomercialnih programov na območjih, kjer živi slovenska narodna manjšina. Zato je komisija pozvala Vlado Republike Slovenije, da tudi pri pripravi dopolnjenega predloga proračuna za 2002 in 2003 to upošteva. Glede na to, da žal to ni bilo upoštevano, je bilo že na sami komisiji rečeno, da če vlada sklepov ne bo upoštevala, bomo pripravili amandma. Tako sem kot poslanec državnega zbora pripravil skupaj s sopodpisniki dva amandmaja. Prvi amandma govori o tem, da bi 250 milijonov porabili oziroma dodali na postavko za ustavne obveznosti, podpora slovenskim narodnim skupnostim v Italiji, Avstriji in na Madžarskem ter za sofinanciranje programov slovenske manjšine na Hrvaškem, skladno z resolucijo iz leta1996, kar pa doslej ni bilo upoštevano, 50 milijonov. Vendarle se je začelo na tem področju bistveno premikati in spreminjati. Potem se za postavko 6.2.1.2 - ustavne obveznosti, podpora Slovencem po svetu, nameni 200 milijonov za naslednje dejavnosti: financiranje dodatnih rednih društvenih dejavnosti, ki so posebnega pomena za ohranjanje narodne identitete; potem financiranje medijskih dejavnosti in interesnih povezav, financiranje poletnih tečajev slovenskega jezika ter financiranje dejavnosti mladih, od strokovnih ekskurzij, taborov in tako dalje; financiranje novih društev, ki nastajajo na območju bivše Jugoslavije, ter financiranje seminarjev za kulturne animatorje, učitelje slovenskega pouka, arhivarje in tako dalje. Ni odveč, če omenim, da so desetletja slovenski učitelji po svetu izvajali učenje slovenskega jezika v prekomorskih državah brez kakršnegakoli finančnega nadomestila. Ni odveč, če omenim, da se je to delalo zgolj ljubiteljsko in seveda na lastne stroške. Vsekakor je pomemben tudi amandma za uresničevanje zakona o vidnosti in slišnosti, ker je v 6. členu tega zakona zapisano, da obseg sredstev za vsako leto posebej določijo v finančnem načrtu javnega zavoda Republike Slovenije in v proračunu Republike Slovenije. Ne glede na to določbo, pa vlada zagotavlja sredstva za izvrševanje zakona s prerazporeditvami sredstev v proračunu Republike Slovenije za leto 2000. Do sedaj, žal, še ni bilo zagotovljenih sredstev. Žal tudi v predlogu proračuna, kljub pozivu komisije, za leto 2002 in 2003 torej ni predvidenih nobenih sredstev. Včeraj pri splošnem delu razprave oziroma pri tistem drugem delu razprave sem spregovoril konkretno o številkah, ki so za ta namen za Slovence v zamejstvu in po svetu namenjena od leta 1994 do leta 2002. Sredstva za ta namen so se zmanjšala točno za polovico, z 0,26 na 0,13. S sprejetjem teh dveh amandmajev bi to nekoliko popravili in bi prišli nazaj na leto 1996, ko je bilo zagotovljenih celo nekaj manj, ko je bilo zagotovljenih 0,22 procenta oziroma leta 1997 0,17. Torejs tema dvema amandmajema bi nekoliko popravili postavko na tem področju. Po drugi strani pa seveda, ker smo zapisali, da je slovenstvo v zamejstvu in po svetu ena od prioritetnih nalog zunanje politike, upam, da poslanci in poslanke ne bodo nasprotovali temu amandmaju ali pa ga gledali z očmi, kot nekateri radi rečejo, to je metanje denarja čez mejo. Ne tako, verjetno bistveno več se lahko povrne nazaj v Republiko Slovenijo. Ne nazadnje, dve sosednji državi sta že v Evropski uniji, tudi preko teh dveh lahko v marsikaterem projektu, skupnem projektu pridemo do več sredstev za financiranje tudi nekaterih zavodov. Včeraj je potekal en takšen razgovor, ko bo sofinancerski delež oziroma ko je zagotovljen sofinancerski delež iz Evropske unije tudi za našo nacionalno televizijo, skupaj z avstrijsko ORF. To so pomembni projekti. Tisti poslanci in poslanke, ki se s tem bolj temeljito ukvarjamo, to poznamo in glede na soglasno sprejete sklepe na komisiji, da naj vlada to vendarle upošteva, pričakujem, da bosta ta dva amandmaja izglasovana. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Jerovšek, izvolite.
Hvala lepa. Podpiram te amandmaje in se pri tem seveda oziroma na neke izkušnje, ki sem jih dobil med našimi obiski v drugih državah, kjer bivajo tudi Slovenci, ki so naseljeni po svetu. Slovenska diaspora, če ji tako lahko rečemo, ki se je iz različnih razlogov odselila iz Slovenije, večina je sicer sedanje diaspore politične emigracije, vendar so pa še tudi drugi in tretji rod in prvi rod ekonomske migracije, se z velikim trudom bori za ohranjanje slovenske besede, za ohranjanje vednosti o svojih prednikih in za prenašanje te vednosti na svoje potomce. Kljub temu da v nekaterih državah, ker pač zakoni delujejo, da se zmanjšuje število slovensko govorečih ljudi, da se del teh ljudi popolnoma normalno asimilira v okolje, na takšne in drugačne načine in da tudi pozabljajo slovenski jezik. Vendar so ti ljudje, ki v sebi čutijo slovenske korenine, ki se imajo za Slovence, najboljši ambasadorji slovenske države v svetu. Mislim, da se naša država in tudi naša javnost in tudi ta državni zbor tega premalo zaveda. Ko smo bili s parlamentarno delegacijo v Bosni in Hercegovini, v Sarajevu, Mostarju in Banja Luki, pri vseh treh entitetah, smo se vselej sestali tudi z društvi Slovencev v Bosni in Hercegovini. Vemo, da se je v to sedanjo državo ali pa bivšo jugoslovansko republiko po takšnih ali drugačnih načinih že nekaj v Avstroogrski po službeni dolžnosti, ko so bili tam nameščeni v okviru avstrijske države, dekreta avstrijske države, pa potem v stari Jugoslaviji in še več seveda v Jugoslaviji po 2. svetovni vojni, da je bilo tja delegiranih precej slovenskih strokovnjakov, nekateri pa so seveda sklenili tudi čisto osebne vezi, se pravi poroke in tako naprej. Moram reči, to lahko potrdijo kolegi, nam je bilo izredno toplo pri srcu, ko smo se sestali s temi ljudmi in je tretji rod potomcev Slovencev z zakonov, ki so bili mešani, govoril lepo slovenščino. Eni so se naučili, bili so primeri, ko so nam nekatere funkcionarke v teh društvih povedale, da je pri njih že zamrla slovenska beseda. Vendar dejstvo, da je nastala samostojna država, demokratična Slovenija, je pri njih vzbudilo takšna nacionalna čustva, da so se ponovno naučili, da so šli v tečaj inso se naučili slovenščine in sedaj govorijo lepo slovenščino. Bil sem pa prizadet, ko smo izvedeli, in bili smo v neprijetnem položaju, ko smo izvedeli, za katere projekte so se prijavili in kakšne so dobili odgovore in kako malo je tega denarja bilo. Jazverjamem, da se jim tako dogaja povsod po svetu. Če se mi ne bomo zavedali, da so te korenine del naših korenin. Naše deblo raste iz skupnih korenin. Če ne bomo za ohranitev teh korenin, za takšno promocijo države Slovenije naredili nič oziroma bomo tako mizerno škrti na tem področju, potem si pišemo pravzaprav oziroma tem ljudem pišemo eno čudno usodo oziroma jim pošiljamo simbolno sporočilo: "Nehajte razmišljati o tem, da ste Slovenci. Asimilirajte se čimprej. Ugasnite slovensko dušo v svojem srcu." Jaz mislim, da nimamo moralne dolžnosti, da ravnamo tako. Zaradi tega upam, da bo ta amandma uspel. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Švagan. Replika ali razprava? Replika. Se pravi, replika, najprej po vrstnem redu, gospod Švagan in potem gospod Avšič. Gospod Švagan, izvolite.
Hvala, podpredsednica. Spoštovane kolegice in kolegi! Upam, da ta amandma ne bo sprejet. Tudi kolegu Pukšiču lahko rečem,da me ne bi označil za antizamejca oziroma antislovenca, tisti, ki živijo v tujini, kot je bilo v primeru, ko smo glasovali proti znižanju DDV-ja, ko je vsa gasilska društva obvestil, tudi v Zagorju, da sem proti gasilcem. Jaz sem za to, da zakonsko spoštujemo obveznosti, ki jih je sprejel tudi prejšnji parlament. Gre konkretno za sredstva rudnika Zagorje, Senovo in Kanižarica. Ne bi se oglašal pri vseh amandmajih, ker jih je kar 50% na isti postavki, zapiranje rudnikov Senovo, Zagorje in Kanižarica, s strani socialdemokratske stranke. Ne nazadnje gre za postavko 2,2 milijarde tolarjev, socialdemokrati pa vlagajo amandmaje v višini 3,3 milijarde tolarjev, kar se vidi, da niso imeli tudi toliko časa, da bi s kakšne druge postavke jemali sredstva. Seveda na vprašanje, ki se pojavlja v Zasavju, zakaj vedno s teh postavk, vedno pravim rudarjem, pustite jih, saj ne vedo, kaj delajo. Tu predlagam, da državni zbor teh amandmajev v višini 3,3 milijarde in tudi v letu 2003 v višini 2 milijard iz naslova rudnika Trbovlje in Hrastnik ne podpre, pač pa podprejo zakonske obveznosti, in predlagam, da teh amandmajev ne podpremo. Hvala.
Hvala lepa. Replika, gospod Avšič, izvolite.
Hvala. Lep pozdrav vsem skupaj! Seveda imam pri tem amandmaju neko osebno zagato. Sem član komisije za Slovence po svetu in sem tudi podpredsednik te komisije. Vendar pa, je v nekem delu potrebno dopolniti obrazložitev, ki jo je gospod Pukšič podal k temu amandmaju. Saj drži, prav gotovo, da so se sredstva in obseg sredstev v nekaj letih ali pa v desetih letih samostojne Slovenije, ko je bila dana posebna skrb, tudi ustavno posvečena, tako zamejcem, zamejskim Slovencem kot Slovencem, ki so razseljeni po mnogih koncih tega sveta, da so se sredstva resnično zmanjšala. Seveda pa je hkrati treba tudi povedati, da smo vsaj nekajkrat v tej komisiji ugotavljali, da tako državni zbor prek proračuna in seveda predvsem urad za Slovence po svetu pri zunanjem ministrstvu kot tudi ministrstvo za šolstvo in šport ter ministrstvo za kulturo uspevajo na dokaj visoki ravni slediti nalogam, ki si jih je Slovenija tudi ustavno zadala za podporo Slovencem, ki živijo zunaj naših meja. O problematiki zlasti razseljenih Slovencev bomo prav gotovo veliko govorili ob obravnavi resolucije, ki jo je komisija pripravila in bo verjetno v nekaj mesecih tudi v parlamentarni obravnavi in takrat bi kazalo veliko več besed posvetiti tej problematiki. Sam sem tisti, ki močno podpiram in opozarjam na problem Slovencev, ki so ostali ob osamosvojitvi v bistvu brez svoje domovine, v neki tuji državi, čeprav je bila to prej skupna država. Imam pa zagato na drugi strani seveda s tem, o čemer je gospod Švagan govoril. Noben amandma ni samo lep v tistem delu, ko podpira nekaj, kar je spoštljivo in kar je tudi verjetno potrebno. Ti amandmaji tudi jemljejo, in ni samo Trbovlje, ni samo Zagorje, je tudi Senovo, je tudi Kanižarica. To so rudniki, ki participirajo iz tega denarja, in to na programu, ki teče že nekaj let. Ta program se imenuje zapiranje rudnikov in urejanje razmer na teh področjih, kjer se jeeksploatiral premog v korist celotne slovenske države. Zato seveda ne bom mogel tega amandmaja podpreti, ker če bi te amandmaje podprli, pridemo v minus postavko, tako kot jo je seštel, gre še za nekaj drugih amandmajev, izgleda da očitno nekatere pisce amandmajev ravno ta postavka najbolj bode in so jo presegli v višini, ki je veliko večja od sredstev, ki jih proračun zagotavlja. Vsekakor pa mislim, da bo obseg sredstev, ki ga imamo v letošnjem in tudi v proračunu za prihodnje leto, kazalo povečevati v prihodnje, zlasti z nalogami, ki si jih bomo, če bomo resolucijo sprejeli, sprejeli v tem parlamentu. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Džuban, izvolite.
Hvala lepa. Morda je ugotovitev kolega Pukšiča pravilna, ko pravi, da so problemi pri določenih skupinah naših Slovencev v svetu in je tudi, če sem dobro spremljal, naštel sosednje države Italija, Avstrija, Madžarska, Hrvaška in se je predvsem naslonil na njihovo problematiko. Res je, da so tukaj določeni problemi in nekatere skupnosti, s katerimi imam jaz sorazmerno veliko kontaktov in opravka, imajo tovrstne probleme. Vendar je način njihovega reševanja s takim pristopom morda ne najboljši. Oglasil sem se in upam na glas povedati, da teh amandmajev ne bom podprl, ker so previsoki, ne zaradi tega, ker bi dobili preveč denarja, pač pa zaradi tega, ker bodo sesuli sistem, o katerem je govoril kolega Švagan, ne glede na to, v kateri del Slovenije posega, in ne glede na to, čigavi volivci so tam. Problem je drugje. Država Slovenija ima dokaj korekten odnos do narodnosti pri nas in naših Slovencev v svetu. Če jaz poslušam svoje Slovence na madžarski strani, bodo znali povedati, da investicije, ki so se v tem času zgodile, so s strani Slovenije bile primerno pokrite. Ni pa ta zadeva bila enako obravnavana na drugi strani, v Republiki Madžarski. In je razmerje bilo neugodno v korist njih oziroma zelo pozitivno v korist Slovenije. V tem trenutku so problemi, ki so morda v enem delu tudi sestavni del tega proračuna, kjer se obravnava področje narodnosti pri nas, kar bom jaz seveda podprl, ker je to v redu, v medijskem prostoru. Porabski Slovenci v radijskem delu ne dobivajo plače, ker Republika Madžarska teh svojih obveznosti ne pokriva tako daleč, da se to dogaja, kar vi pravite, ampak zaradi razmer tam, s strani tiste matične države. S temi zadevami, kot so tukaj, je narobe poseči v postavke, ki so občutljive in seveda način reševanja problema tudi ni pošten. Lahko bi še našteval tovrstne probleme, ampak da ne bi dražil koga, bom ostal pri tem, da vsaj tega dela ne bom podprl. Hvala lepa.
Hvala lepa. Dr. Bernik, izvolite.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Dame in gospodje, gospa državna sekretarka! Jaz ta predlog mislim podpreti, ker poznam celotno dinamiko izseljenstva in mislim, da so sredstva, ki so namenjena pod tema dvema amandmajema, nujno potrebna. Danes ne gre več toliko za obmejne Slovence, toliko za denarno podporo, ampak gre za druge stvari. Noben amandma tega ne bo mogel uresničiti ali predlagati. Gre za pravilni odnos mentalitete nas Slovencev tukaj do njih. Ko hodim po Sloveniji, vidim, da je še veliko nerazumevanja, včasih tudi starega razmišljanja, ko smo bili vsi izseljenci, ki nismo tulili v režimsko trobento, zločinci ali Neslovenci ali karkoli. Če hoče kdo o tem kaj več vedeti, bom z veseljem povedal, ampak ne zdaj. Zato mislim, da je treba o tem razmisliti. Zadnjič na odboru sem tudi govoril o tem amandmaju in sem ga polno podprl v tem smislu kje se naj denar da in od kod se naj vzame. Kasneje sem imel priliko se malo več informirati, kar se tiče zapiranja rudnikov in tako dalje. Rekel bi potem tole, do tega zaključka sem prišel: Če to ni prava postavka, kjer se denar jemlje, naj pa vlada dobi kakšen drug vir. Včeraj, ko smo bili na odboru za finance, kot sem že včeraj govoril, je bil spor, da se pol milijarde tolarjev vzame ministrstvu za finance. Seveda to ni bilo všeč gospodom z ministrstva in potem se je le našel kompromis, ko je ta denarprišel iz drugih virov in nekako 9 uporabnikov je bilo prikrajšanih zaradi tega. To je pokazalo, da v proračunu so luknje in so postavke, ki bi se jih dalo uporabiti z resnim premislekom in z analizo stvari. Zato bi gospe državni sekretarki, ki je zadnjična odboru odgovarjala, danes ji še ni bilo treba, priporočil, da začne o tem razmišljati in potem predlaga, da se kje drugje dobi denar, če je denar, ki naj bi bil vzet zapiranju rudnikov tako kritičen, da ta postavka ni prava. Zato prosim, da glasujete za ta dva amandmaja, z vso navdušenostjo za Slovence po svetu. Upam, da bomo tudi denar dobili. Hvala.
Hvala lepa. K repliki se je javil gospod Jerovšek. Izvolite.
Hvala lepa. Presenečen sem nad tem, da se je gospod Džuban tako odločno zavzel proti sprejetju tega amandmaja, glede na to, da vemo, da je ravno iz Prekmurja. Prekmurje je bilo področje, ki je v preteklosti bilo deležno najmočnejše ekonomske emigracije, in da je izredno močna skupnost, ki izvira iz Prekmurja, razseljena po celem svetu. Dodatno sem presenečen tudi nad tem, ker je Prekmurje mejna pokrajina in jaz mislim, da gospod Džuban pa pozna, kako se intenzivno podpira in se ukvarja s svojimi manjšinami pa sosednja Madžarska, ki, recimo, celo sprejme zakon, za katerega Evropska unija zahteva, da se v nekaterih določilih spremeni, vendar Madžarska uveljavlja nacionalne interese in s tega stališča jo moramo pohvaliti. Tudi mi bi se morali za svoje manjšine, za svoje izseljence na enak način bojevati, intenzivno bojevati. Jaz takega sporočila, ki gre od poslanca iz Prekmurja v svet, ne morem razumeti. Ne morem. Razumem lahko gospoda Švagana, kjer mu je problem vir, s katerega, vendar to je problem vlaganja amandmajev in tega poslovnika. Problem tega je. Po drugi strani pa, gospod Švagan, vi veste, da so ti viri, ti zakoni za zapiranja rudnikov, pravzaprav se ogromno tega denarja uporablja za vse drugo, za politične namene, samo za zapiranje ne in za problem tistih delavcev. To v tej državi že imamo take izkušnje in dejansko bi se moralo bolj sistemsko in bolj pravilno uporabljati taka sredstva za potrebne operacije. Poglejte, saj je vaš minister Kopač rekel, da zakonov ni treba spoštovati in dati sredstev za tisto, ko so zakoni sprejeti. Jaz sicer vas razumem, vendar ta vir bi se ob uskladitvenem amandmaju dal tudi spremeniti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Replika gospod Džuban. Izvolite.
Hvala lepa. Kolega Jerovšek, trudim se, da med kolegi poslanci ne podtikam tistega, kar ni. To, kar govorite, ni res in tega jaz nisem rekel. Naj vas informiram o tem. O osebnih rečeh jaz nerad govorim, sploh pred javnostjo, moje najbližje sorodstvo je v Južni Ameriki, več kot od kogarkoli od vas. Vendar smo govorili o Slovencih, ki jih je naštel vaš kolega Pukšič. Jaz sem se omejil na Slovence na Madžarskem in sem najprej rekel, da so postavke takšne, ki rušijo sistem zapiranja premogovnikov, česar si ta država ne sme dopustiti. Na drugi strani, ker tega nismo v stanju iz proračuna zagotoviti na tak način, pa mora sosednja država Madžarska izpolnjevati svoje pogoje tudi do naših Slovencev vsaj na podoben način, kot država Slovenija skrbi za druge narodnosti v državi Sloveniji; ne povsem toliko, kot bi bilo potrebno, vendar izvedenci, ki prihajajo, pravijo, da smo med boljšimi. In v tem je problem. In tisti, ki ste v tej komisiji, verjetno poznate razmere, kakršne tam so, in da jih je treba najprej reševati z one strani, ker tam manjkajo velike številke. In sem navedel primer, ko sem rekel, da urednik radia za porabske Slovenske ne dobiva plače zaradi tega, ker s tiste strani stvari niso pokrite. Hvala.
Hvala lepa. Repliko ima gospod Pukšič, potem - se opravičujem, gospod Grošelj, ste želeli replicirati ali razpravljati? Tudi replicirati. Potem ste za gospodom Pukšičem vi in nato gospod Švagan. Izvolite.
Ja, glejte, toliko gospodu Džubanu. Prvič, ta predlog amandmaja ne bi dajal nič novega, ampak bi vrnil nazaj, vsaj tja na leto 1996, ko je bilo približno 0,2% za to namenjeno. To pomeni, da nekoliko popravljamo, za osem let, stanje nazaj. Drugič, gospod Džuban, ta sredstva niso in ne bodo namenjena za nobene investicije, temveč za programe. Lansko leto je bil prvič v Republiki Sloveniji prek urada za Slovence v zamejstvu in po svetu izveden razpis - razdelitev sredstev na osnovi razpisa, in to je bilo dobro. Kakšna je bila razdelitev, smo imeli vpogled oziroma bila je tudi točka dnevnega reda na seji komisije. Ugotovitev je bila, da je sredstev vsaj za štirikrat ali 400% manj, kot pa je prispelo prijav na ta natečaj. Ugotovljeno je bilo, da so vse prijave, ki so prispele, stoodstotno upravičene in bi jih bilo treba podpreti. Poskušal bom z dvema zadevama biti zelo konkreten. V Monoštru stoji tovarna, avstrijska, Opel ima tam del svoje tovarne. Interes vseh tam v Monoštru s tega gospodarskega zornega kota je učenje nemškega jezika, tudi Slovencev, kolikor jih je še po 30-letni asimilaciji. Na drugi strani, v Gornji Radgoni, kjer smo obiskali društvo Člen 7 9. novembra letos, pa so nam povedali, da od leta 1995 naprej, še sedaj, po osamosvojitvi, torej od leta 1995 naprej se začenjajo v osnovni šoli in tej nižji srednji šoli prostovoljno učiti slovenskega jezika, ker vidijo gospodarski interes, ker vidijo možnost, da bodo s tem jezikom tudi lahko zaslužili, prosperirali. Seveda je sedaj težnja na tej avstrijski strani, na tem Štajerskem, da bi to bil eden od izvirnih predmetov med angleščino, francoščino in slovenščina Seveda je potrebno na tem področju za to spodbujanje vendarle nekaj narediti. Ampak to je zelo majhen segment. Kolegice in kolegi, letos je tudi leto jezikov in s tem bomo ne doprinesli k temu projektu, ampak doprinesli k temu. Leta 2003 bi radi zakorakali v Evropsko unijo. Slovenski jezik ne bo več jezik manjšin, ampak bo eden od enakopravnih evropskih jezikov. Vsi tisti, ki so veliko, ogromno vložili, gospod Švagan, leta in leta, ne leta, desetletja v to, da so s svojimi neto osebnimi dohodki pokrivali in delali in seveda še delali in bodo delali tudi brez vaše podpore, ker imate strahovito negativno, odklonilno stališče do tega, celo upam si trditi, zelo neprimerno za poslanca državnega zbora. Po drugi strani pa se zavedamo in tudi danes preko naših Slovencev po svetu poteka lobiranje na zelo visokih nivojih, tudi lobiranje za pristop v zvezo Nato. Toliko lobiranja, kot ga je bilo za največji projekt Slovencev v svoji zgodovini ob osamosvojitvi, in toliko, kot ga je sedaj za pristop v Nato in seveda kEvropski uniji, se pač v biološki zgodovini nas posameznikov redko zgodi. Mi smo sicer po eni strani resnično lahko srečni, da v tem obdobju živimo, ampak leta in leta ali pa desetletja, stoletja se več kaj takega ne bo ponavljalo.
Spoštovani kolega, prosim, če zaključite.
Vsekakor. Samo še to na tisti del, da se jemlje rudarstvu. Kolegice in kolegi, način amandmiranja je žal takšen, kot je. Jaz pa verjamem, da bo ta amandma sprejet in če bo sprejet, bo seveda prišlo do uskladitvenega amandmaja, ki ga bo naredilo ministrstvo, in potem seveda odbor za finance. Verjamem, da ne bo šlo vse iz tega naslova, ampak bo iz tega uskladitvenega amandmaja, pa vendarle bomo pokazali dobro voljo za to, kar je pravzaprav nujno potrebno. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Grošelj, izvolite.
Spoštovana podpredsednica, hvala lepa za besedo. Kolegi in kolegice! Poskušal bi mogoče o nekaterih pogledih, gospoda Jerovška in tudi drugih, ki ste iskali potreben vir sredstev iz drugih programov, predvsem na področju zmanjšanja programa zapiranja premogovnikov, govorim tu tako za rudnik Trbovlje-Hrastnik kot tudi za ostale premogovnike. Vendar bil sem popolnoma prepričan, da se mi danes ni treba ponovno oglasiti, glede na to, da sem poskušal na odboru za finance in monetarno politiko na primeren način pojasniti vsebino zakona o zapiranju rudnika, tako poslancem iz Nove Slovenije kot tudi poslancem socialdemokratske stranke, in sicer podati, kaj pomeni tehnično zapiranje jame, kaj pomeni seveda tudi ekonomsko zapiranje in ne nazadnje kaj pomeni tudi iz tega socialnega in pa drugega vidika. Bil sem seveda prepričan, da sem bil toliko razumljiv in da so spoštovani kolegi ta razgovor in pa skupno potrjeno vsebino teh razgovorov prinesli tudi na vas. Žal ugotavljam, da ne. Zato dragi poslanci iz socialdemokratske stranke, vi ste bili tisti, ki ste zahtevali 1999. leta, da se izvede predhodni zakonodajni postopek oziroma postopek okrog zapiranja rudnika. In ste seveda tudi uspeli. Tudi vi ste bili tisti seveda, ki ste potem tudi doprinesli k temu, da je bil sprejet zakon o zapiranju rudnika Trbovlje-Hrastnik in tudi vi ste seveda odgovorni, ko ste takrat sprejeli ta zakon, da se bodo tudi sredstva zagotovila za zapiranje. Vi poslanci, pa mi, ki smo tukaj z mandatom do 2004, bo treba v te namene nameniti okrog 16 milijard slovenskih tolarjev. In seveda, ko se bo rudnik zapiral za obdobje 2007 - 2011, bo treba zagotoviti še dodatnih 45 milijard. Prosim, da se te podatke zapomnite in jih tudi upoštevate. Kakršnikoli očitek, da se s temi sredstvi seveda ravna v nasprotju s sprejetimi projekti, mislim, da je groba žalitev vseh nas, predvsem pa seveda tistih poslancev, ki smo ta zakon seveda sprejeli zelo resno in seveda, kizelo bistveno tudi posega v sam razvoj in tudi nadaljnje posledice na vseh teh področjih, o katerih sem govoril, v tem zasavskem prostoru. Lahko bi seveda uporabil tudi besede, da smo nad takšnim načinom razprave celo ogorčeni. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Švagan, izvolite.
Ja, hvala za besedo. Seveda se sprašujem, na kakšen nivo iti na podlagi razprave gospoda Pukšiča, pa gospoda Jerovška. Seveda pričakujem od gospoda Pukšiča, da se mi javno opraviči, ko me je označil, da sem proti zamejcem in pa Slovencem v tujini. Glede samih amandmajev, poudaril sem, da socialdemokrati so kar 3,2 milijarde dali amandmajev na postavko 2,2 milijardi, da bi se lahko vsaj toliko potrudili, da bi prišli do 2,2 milijarde na račun zapiranja rudnika Trbovlje oziroma Zagorje, Senovo in pa Kanižarica. Vlagajo amandmaje in raje imajo nekaj 100 rudarjev na cesti kot socialdemokrati in da imajo sredstva zamejci in pa Slovenci v tujini. Okoli izjav kolega Pukšiča pa lahko rečem, da je bilo tudi računsko sodišče in njegove izjave bolj sodijo v kakšno drugo nadaljevanko, ker vemo, da hoče s svojimi izjavami biti kar nekakšna maskota tega parlamenta. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Battelli replika. Izvolite. Se odpovedujete? Hvala lepa. Gospa mag. Potrata, replika, izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospa predsedujoča. Upam, da mi ne boste očitali, da moja replika izstopa iz okvira besedila amandmaja. Opravičujem se tudi gospodu Pukšiču že v naprej, če sem ga slabo razumela, ampak reagiram na tisti del njegovega govorjenja, ko je rekel, da bo Slovenija z vstopom v Evropsko unijo, da ne bo več slovenščina samo jezik manjšin. Slovenščina že sedaj ni samo jezik manjšin, ampak je državni uradni jezik te države in bi bilo prav, da bi ob svojem zelo zavzetem govorjenju o Slovencih, ki so iz zgodovinskih in političnih razlogov ostali zunaj meja države Slovenije, da bi ob tem zavzetem razpravljanju tudi enako zavzeto razmišljali o tem,kaj od nas terja to dejstvo, da je slovenščina državni jezik. Ob tem bi rada rekla samo še to, da ni bistveno koliko govorcev ima nek jezik, ampak je bistveno, kako razvit je jezikovni sistem. In slovenščina je razvit jezikovni sistem, ki ima hkrati tudi vse atribute državnosti in govori v prid naši suverenosti in naši identiteti. Želela pa bi, da bi tudi državni zbor s svojo jezikovno podobo to dejstvo upošteval. Hvala lepa.
Hvala lepa. Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo ob teh dveh amandmajih in prehajamo na odločanje. Najprej o amandmaju pod zaporedno številko ena k podprogramu Podpora Slovencem v zamejstvu in tujini. Glasujemo. Navzočih je 60 poslank in poslancev, za je glasovalo 19, proti 35. [[Za je glasovalo 19.]] [[Proti 35.]] Ugotavljam, da amandma pod ena ni bil sprejet. Odločamo še o amandmaju pod zaporedno številko dve. Glasujemo. Navzočih je 62 poslank in poslancev, za je glasovalo 20, proti 37. [[Za je glasovalo 20.]] [[Proti 37.]] Ugotavljam, da amandma pod dva ni bil sprejet. Smo pri uporabniku, Uprava Republike Slovenije za zaščito in reševanje. Proceduralni predlog, mag. Vizjak, izvolite.
Proceduralni protest je to, in sicer poglejte. Odnos vlade do nas poslancev in tega državnega zbora se kaže tudi v prisotnosti predstavnikov oziroma ministrov na tako pomembni točki, kot je obravnava proračuna in seveda tudi obravnava amandmajev. Mislim, da to ni korekten odnos vlade do državnega zbora in do nas poslancev in seveda tudi do predlagateljev amandmajev. Mislim, da je s tem tudi jasno pokazano, kako vlada gleda na parlamentarno proceduro. Ve, da bo to sprejeto, ve, da bo zopet koalicija povozila vse, ne glede na argumente in tako naprej. Mislim, da to ni korektno in prosim oziroma zahtevam od vodstva državnega zbora, da ustrezno zagotovi v skladu z dobro prakso tega državnega zbora predstavnike vlade, ministre, da sodelujejo pri razpravi o najpomembnejšem dokumentu, to je proračunu. Hvala.
Hvala lepa. Spoštovani predstavniki vlade! Slišali ste upravičeno kritiko mag. Vizjaka. Vljudno vas vabim v dvorano, da ste na razpolago kolegom in kolegicam poslancem in poslankam za morebitna vprašanja ob posameznih amandmajih k predlogu proračuna. Smo pri uporabniku, Uprava Republike Slovenije za zaščito in reševanje, in sicer podprogramu Protipožarna varnost. Vložen je en amandma, katerega predlagatelji so skupina poslancev s prvopodpisanim mag. Andrejem Vizjakom. Želi kdo razpravljati? [[Ne.]] Prehajamo na odločanje. Glasujmo! Navzočih je 64 poslank in poslancev. Za je glasovalo 19, proti 42. [[Za je glasovalo 19.]] [[Proti 42.]] Ugotavljam, da amandma ni bil sprejet. Smo pri uporabniku, ministrstvo za gospodarstvo, in sicer k podprogramu Prestrukturiranje podjetij je vložen en amandma, katerega predlagatelj je skupina poslancev s prvopodpisanim dr. Andrejem Bajukom. Želi kdo razpravljati? Izvolite, gospod Drobnič.
Hvala lepa za besedo. Temu amandmaju velja nameniti malo več pozornosti. Dotaknili smo se problematike že ob sprejemanju zakona o igrah na srečo. Takrat je vladna koalicija zelo enostavno olajšala delovanje igralnic v Sloveniji. Dejala je, argument je bil: "Igralnicam je treba pomagati, zato ker ne dosegajo takega rezultata, kot je potrebno." Naš predlog je to, da bi se morda nekoliko pomagalo, ne tako vehementno, kot je vladna koalicija igralnicam [[...]]
Spoštovani! Lepo prosim, da [[...]]Mobitel je utihnil. Izvolite, gospod Drobnič.
Hvala lepa. [[...]]da se namenijo sredstva za prestrukturiranje v višini 235 milijonov tolarjev. To naj bi se namenilo predvsem za tekstilno panogo in usnjarsko panogo, ki preživljata vse težje čase. Vemo dobro, da Evropa pomaga na različne načine delovno intenzivnim panogam. Za to ima tudi ustrezne instrumente. Naša država jih je povzela v okviru zakona o državnih pomočeh. Vendar to ni zadosti, potrebna je še politična volja, da se zagotovijo potrebna sredstva za izvedbo tega. Možno je to na tak način, da se ne ruši tržni red in da se pomaga, bodisi po regionalni shemi ali pa horizontalni shemi. Zato mislim, da je ta predlog gospoda Bajuka več kot utemeljen. Hvala lepa.
Hvala lepa. Ker ne želi nihče več razpravljati, prehajamo na odločanje o amandmaju k podprogramu Prestrukturiranje podjetij. Glasujemo. Navzočih je 58 poslank in poslancev, za je glasovalo 15, proti 42. [[Za je glasovalo 15.]] [[Proti 42.]] Ugotavljam, da amandma ni bil sprejet. K istemu uporabniku ministrstva za gospodarstvo je vložen en amandma k podprogramu Spodbujanje razvoja turizma in gostinstva, katerega predlagatelj je odbor za finance in monetarno politiko. Želi kdo razpravljati? [[Ne.]] Se opravičujem, mag. Drobnič, izvolite.
Hvala lepa, ponovno, za besedo. Ta amandma je usmerjen v to, da je treba sprejemati proračun v skladu s sprejetimi zakoni. Kaj govori ta amandma? Da je treba izvesti oziroma izplačati odškodnine tistim, ki so jih uveljavili v skladu z azbestnim zakonom. Če je parlament sprejel ustrezno zakonodajo s ciljem preprečiti posledice oziroma tisto, kar se je zgodilo, odpraviti, potem je potrebno tudi zagotoviti denar. Menim, da je ta amandma več kot upravičen. Hvala lepa.
Hvala lepa. Mislim, da je vaša obrazložitev primerna za naslednji amandma, sedaj smo pri amandmaju spodbujanja razvoja turizma in gostinstva.
Se opravičujem.
Nič hudega. Želite razpravljati o amandmaju odbora? Izvolite, gospod Sok.
Hvala za besedo. Jaz moram reči, da me ta amandma pravzaprav malo preseneča. Ne po tej plati, da se povečujejo sredstva za spodbujanje in razvoj turizma in gostinstva, kajti nedvomno je to v skladu s tistimi načeli, ki smo jih večkrat tudi zapisali, da bi želeli s spodbujanjem razvoja turizma in gostinstva pomagati k drugačni demografski podobi Slovenije - se pravi obdržati, popraviti to slabo demografsko strukturo, ki se še nenehno poslabšuje. Viri, iz katerih pa bi naj ta sredstva prišli, pa me presenečajo. Odbor predlaga, med drugim, da se zmanjšajo sredstva za razvojne regionalne programe, se pravi, neposredne regionalne spodbude. Na eni strani se naj torej vzame denar za spodbujanje regionalnega razvoja in se preusmeri v pospeševanje turizma, prav tako pa se predlaga, da naj se zmanjšajo programi za pospeševanje tehnološkega razvoja, čeprav vemo, da bo Slovenija pravzaprav v Evropski uniji lahko obstala in prestala ta veliki izziv s pospeševanjem na področju tehnološkega razvoja. Prav tako me čudi, da se zmanjšujejo programi na področju humanitarnih pomoči. Sinoči smo nekateri bili prisotni na prireditvi, ki jo organizira Karitas. Tam smo lahko poslušali med samo to prireditvijo podatke, kako se povečuje število tistih Slovenk in Slovencev, ki trkajo na vrata različnih humanitarnih organizacij. In res se te številke večajo. Vse več ljudi je potrebnih te pomoči. Tu pa se, jaz sicer ne vem, ker nimam pred sabo vseh teh kontov, iz katerih se to zmanjšuje, ampak okvirno gledam, tu pa se predlaga, da naj se vzame ta humanitarna pomoč. Jaz bi res želel, da bi pred glasovanjem, sedaj je sicer ena ura že tako minila, zato predlagam, da bi o tem glasovali potem v popoldanskem delu, da bi se o tem še kakšna razprava razvila. Res bi rad od predsednika odbora za finance in monetarno politiko, ki to predlaga, kakor tudi od vlade, ki temu ne nasprotuje, slišal neko dodatno obrazložitev za takšno odločitev. Še enkrat, treba je povečati sredstva za razvojne programe turizma. Ampak načini, kje se jemlje, pa se mi zdi, da niso pravi. Zelo rad bi glasoval za ta amandma, če bo vlada povedala, da bo s kakšno drugo prerazporeditvijo znotraj proračuna zagotovila teh 100 milijonov ali 95 milijonov turizmu, nebo pa na račun tega zmanjševala regionalnih razvojnih programov in pa humanitarne pomoči. S tem se pa ne morem strinjati. Hvala lepa.
Hvala lepa. Glede na to, da je ura že 13., in je kar nekaj govorcev še priglašenih, upoštevaje opozorilo mag. Vizjaka v dopoldanskem delu, vabim predstavnike vlade, da se nam v popoldanskem delu pridružijo, da bodo na voljo poslankam in poslancem za odgovore na vprašanja, ki jih naslavljajo na njih. Hvala lepa. Mag. Vizjak, izvolite.
Ja, hvala lepa. Jaz apeliram na vodstvo državnega zbora, da zagotovi prisotnost oziroma čim večjo možno prisotnost in ne vem če bo vabljenje dovolj, ker jih tu ni. Potem jih ne morete povabiti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Mislim, da so pristojni slišali naše dvakratno opozorilo in povabilo, tako da upam, da bodo v popoldanskem delu na razpolago za naša vprašanja. Hvala lepa.
Prosim kolegice poslanke in kolege poslance, da pridejo v veliko razpravno dvorano državnega zbora. Prav tako vljudno prosim, da se nam pridružijo ministrice in ministri vlade Republike Slovenije. Nadaljevali bomo s prekinjeno 11. izredno sejo. Gospe in gospodje, kolegice in kolegi, ministri, predstavniki vlade, prosim, da vsi zasedete svoja mesta. Nadaljevali bomo s popoldanskim zasedanjem na prekinjeni 11. izredni seji državnega zbora. Rad bi vas obvestil, da sta se za popoldanski del seje opravičila kolegica Simšičeva in kolega Peterle. Pričeli bomo kot običajno z ugotavljanjem navzočnosti v dvorani. Prosim, da pritisnete tipko "kvorum". Ugotavljamo navzočnost v dvorani. Prosim za potrebno pozornost. Morali bomo počakati nekaj časa, čeprav menim, da nas je skoraj dovolj. Minuto bom počakal, da bomo še enkrat ugotavljali navzočnost. Je kakšen problem? Predlagam, da ponovno ugotovimo navzočnost v dvorani. Prosim, da pritisnete tipko "kvorum". V dvorani je navzočih 46 kolegic in kolegov; državni zbor Republike Slovenije je sklepčen in lahko odloča. Prosil bom za potreben mir v dvorani. Smo pri podprogramu "Spodbujanje razvoja turizma in gostinstva, na 8. strani pregleda dopolnil. Želi še kdo besedo? Ali lahko preidemo - sprašujem državni zbor - na glasovanje o amandmaju pod zaporedno številko 1 na 8. strani, k spodbujanju razvoja turizma in gostinstva? Kolega Sok, vi, če prav razumem, želite odgovor vlade na vaše vprašanje. To sem tudi vprašal. Kolega Sok želi odgovor, ki ga je zastavil pred odmorom. Kdo od predstavnikov vlade bo odgovoril kolegu Soku na zastavljeno vprašanje? Prosim, predstavnika vlade, da na vprašanje odgovori. Prosim, izvolite, imate besedo. Lahko vstanete.
No, prav gotovo.
Vprašanje je bilo zastavljeno pred odmorom, tako da bi se vlada lahko posvetovala o odgovoru. Kolega Sok, ali lahko ponovite - hvala za vašo vljudnost - vprašanje? Vas pa prosim, da daste odgovor. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Jaz bom čisto na kratko ponovil vprašanje, in sicer razpravljamo o amandmaju na strani osem. Ali ima gospa amandma pred sabo?
Izkoriščam to priložnost, da še enkrat povabim predstavnike vlade, da se pridružijo razpravi v državnem zboru. Prosim, kolega Sok, imate besedo.
Jaz bi v imenu naše poslanske skupine predlagal proceduralno 15 minut odmora.
Kolega Sok, sedaj smo v času razprave, nismo še pred odločanjem, razen če umaknete vprašanje ali pa [[...]]
No, hvala lepa, gospod predsednik. Mislil sem, glede na to stisko na začetku te seje, da bi v tem času uredili te zadeve, da bi se vlada nekako lahko posvetovala. Če ne, pa bom še enkrat postavil vprašanje, če mi dovolite.
Prosim, izvolite.
Mislim, da sedaj predstavnica vlade ima amandma pred sabo, in sicer na osmi strani sprašujem v zvezi z amandmajem, ki ga predlaga odbor za finance in monetarno politiko, vlada pa temu amandmaju ne nasprotuje. Ta amandma predlaga, da se povečajo sredstva za spodbujanje razvoja turizma in gostinstva, in sicer predlaga, da se ta sredstva povečajo za 95 tisoč tolarjev, kar pomeni 95 milijonov. Povedal sem, da bi se naša poslanska skupina s tem vsekakor strinjala, da pa ne razumemo, zakaj se ta denar povečuje in nekako zmanjšuje druge postavke. Te postavke so razvoj in humanitarna pomoč. Ob tem sem prej razložil, zakaj mislim, da ni dobro zmanjševati tistih sredstev, ki jih namenjamo za humanitarne namene.
Prosim za mir v dvorani.
Potem se zmanjšujejo programi pospeševanja tehnološkega razvoja gospodarstva. Tudi to sem razložil. V konceptu približevanja Slovenije Evropski uniji se nam zdi nelogično, da zmanjšujemo sredstva za tiste namene, ki bodo pravzaprav vplivali na to, kako bo Slovenija pripravljena na izzive, ki nas čakajo v Evropski uniji. In pa tretje, zmanjšujejo se sredstva za regionalne razvojne programe. O tem pa je bilo v času splošne razprave in tudi posebne razprave o proračunu veliko govora in vsi predgovorniki so pravzaprav razpravljali in tu glasno razmišljali, da so ti regionalni razvojni programi, kar se tiče finančnih sredstev, podkapitalizirani, se pravi, da pravzaprav ta regionalni razvoj ne teče v smeri, kot jo začrtuje zakon. Torej, v tej relaciji sem spraševal - zakaj zmanjševanje na teh treh tako pomembnih postavkah. Povedal pa sem, da se mi strinjamo s tem, če se je pač odbor tako odločil in če vlada temu ne nasprotuje, je treba povečati sredstva za razvoj turizma, ker turizem je ena od tistih perspektivnih panog, ki bodo pravzaprav - bi naj - pripomogle k temu, da bi se demografska podoba Slovenije ne slabšala. Potem sem prosil za odgovor.
Hvala lepa. Kolega Anderlič je prosil za besedo. Imate besedo. Prosim za mir v dvorani.
Pred odmorom sem se že javil k besedi, pa očitno niste uspeli zabeležiti. Ja, saj ste videli roko. Je res? Kar se tiče tega amandmaja, ki ga je odbor predlagal, ima naslednjo zgodovino to dogajanje - meni je žal, da predstavniki ministrstva za gospodarstvo ne odgovarjajo - od osnovnega proračuna do dopolnjenega proračuna so se povečala sredstva tudi za dejavnost, ki bi jo naj pokrivalo ministrstvo za gospodarstvo, med drugim namensko za promocijo razvoja turizma. Ocenjuje se, da bi lahko Slovenija s tem, ko so se svetovne razmere spremenile, tudi v tem segmentu izkoristila nekatere prednosti bližine Evrope, komunikacij po cestah, železnicah in podobno, namesto avionskih daljinskih potovanj, in bi za to seveda bilo treba nameniti dodatna sredstva, da bi se ta promocija v tujini izvedla. Ministrstvo za gospodarstvo je potem namenilo - bilo je celo 100 milijonov na tej postavki - namenilo za druge namene, seveda približno po teh postavkah, od katerih se zdaj prerazporeja na to promocijo. Ker je bilo treba skozi metodologijo, ki je napovedana ali pa zaukazana, kako se lahko amandmira v tej fazi proračun, je bilo treba najti na teh podprogramih določena sredstva, se je ta prerazporeditev, ta predlog prerazporeditve naredil. Je pa res, da promocija turizma ima multiplikativne učinke predvsem za lokalna okolja, kajti, recimo, neke Moravske Toplice, neke Dolenjske Toplice, nek Strunjan, Čatež in tako naprej so seveda vpeti v lokalno okolje in tam ljudje ta turizem delajo. Če se ta spodbuda ali direktno ali posredno namenja, je tudi seveda za regionalni razvoj. Ni res, da je samo tisto regionalni razvoj, kar se direktno dobi za ceste ali za vodo ali karkoli drugega, ampak je tudi skozi posredne oblike, če se lahko neka dejavnost nemoteno odvija ali pa prispeva k nekemu dohodku, ljudje so zaposleni, lokalna skupnost dobi neke dajatve in tako naprej. V tem smislu je treba povedati, da je ministrstvo dobilo več sredstev, da ne gre za to, da bise jemalo in da znotraj tudi zakona o izvrševanju proračuna na tistih področjih, kjer bi eventualno lahko prišlo do kakšnega minusa ali pa do nezadostitve potreb, lahko potem z zakonom za izvrševanje proračuna prerazporedi na te postavke. Ne moremo pa z amandmajem, kajti poslovnik jasno govori, kako se sredstva na podprogramih lahko preusmerjajo. Zato bi rekel, da gre bolj za tehnični amandma, kako tistih dodatnih 100 milijonov razporediti v pravi namen. Hvala lepa.
Na vaše vprašanje, kolega Sok, želi odgovoriti tudi minister. Minister Rop, imate besedo.
Gre za ta amandma, če sem prav razumel, s katerim se prenašajo sredstva na sredstva za promocijo turizma. Zakaj ravno s teh postavk? Kot je bilo že rečeno in je rekel tudi vodja poslanske skupine, je bila na odboru za finance najprej ideja, da se znotraj tega programa naredi prerazporeditev, da se zagotovi več sredstev za promocijo turizma. To je seveda tudi del diskusije, posledica dela diskusije, ki je šla v to smer, da se razmere v turizmu v naslednjem letu pravzaprav lahko relativno ugodno odvijajo za Slovenijo, če bo turizem podprt z ustrezno promocijo. Kot veste, bo prišlo v strukturi turizma, kar se tiče določenih oblik turizma, zlasti tistega prekomorskega, ki se izvaja z avioni in podobno, do določenega krčenja aranžmajev. Do tega je že prišlo. Zaradi tega je pravzaprav priložnost in možnost Slovenije na turizmu ravno v naslednjem letu večja, kot bi bila sicer. Verjetno bo večji del turizma realiziran preko prevoza z avtomobili in preko bližnjih destinacij. Za Slovenijo je to izjemna prilika. Zato smo poskušali zagotoviti dodatna sredstva. Vendar se znotraj, med podprogrami, znotraj programa ne more delati prerazporeditev. To bi bilo v nasprotju s poslovnikom Zato smo iskali rešitve znotraj ministrstva za gospodarstvo, zlasti pri postavkah, ki so večja in pri katerih bi tovrstna krčenja ne predstavljala relativno velikega krčenja. Tako je na primer 20 milijonov na področju razvojni regionalni programi, 20 milijonov od 3 milijarde 456 in seveda na področju tehnološkega razvoja smo posegli na postavko, ki je večja kot 1,8 milijarde, tudi z 20 milijoni. Poskušali smo pač nekaj vzeti, relativno malo po teh velikih postavkah. Je pa seveda ministrica izrazila takoj zaskrbljenost in relativno veliko občutljivost za te teme, tako kot vi. Zato smo se dogovorili, da če bi na teh postavkah, ki so prav tako zelo pomembne in tudi prioritetne, prišlo med letom do problemov pri izvajanju teh programskih postavk, da bomo s tekoče rezervacije ta sredstva zagotovili. Pomembno pa je povedati, da ne posegamo pomembno na te postavke, ampak pravzaprav marginalno. Smo se pa zavezali, da bomo zagotovili ta sredstva, če bi bili problemi.
Želi v okviru te razprave še kdo besedo? Želi. Kolega Feri Horvat.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Jaz podpiram ta predlog za povečanje obsega sredstev za turistično promocijo. Odgovor na to, kar se virov tiče, o čemer smo že razpravljali temeljito tudi na odboru za finance, je dal finančni minister. K temu zagovarjanju povečanje sredstev za promocijo, bi dodal še samo to. Turistično povpraševanje oziroma tokovi turističnega povpraševanja so se po 11. septembru in posledice dogajanja po tem dogodku bistveno spremenili. To dokazujejo številke, to dokazujejo podatki. Prognoze nadaljnjih turističnih gibanj tudi kažejo na to, da se bo povečal turistični promet, recimo, v Evropi na naših najpomembnejših tržiščih. Zato se vse receptivne turistične države odločajo za to, da povečujejo sredstva in aktivnosti za porazdelitev tega pričakovanega večjega kolača turističnega povpraševanja v Evropi. Zato je smiselno v tem trenutku povečati sredstva za to. Sredstva, ki so bila predvidena, so sicer sorazmerno majhna ali pa upal bi se trditi, premajhna. To je manj kot pol procenta predvidenega deviznega priliva iz turizma. Tako je v interesu tako razvoja, rasti te gospodarske dejavnosti, kot tudi potrebnega deviznega priliva iz turizma. Pogoj za to pa je, da zagotovimo med drugim večja sredstva za promocijo. Hvala.
Hvala, kolega Feri Horvat. Želi še kdo besedo? Ugotavljam, da ne in da lahko državni zbor preide na glasovanje. Glasovali bomo o amandmaju pod zaporedno številko 8, pri podprogramu Spodbujanje razvoja turizma in gostinstva. Pod zaporedno številko 1 na strani 8. Dajem ta predlog na glasovanje. Glasujemo. V dvorani je navzočih 59 kolegov in kolegic. 42 jih je predlog podprlo, 13 mu jih je nasprotovalo. [[Za je glasovalo 42.]] [[Proti 13.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Smo pri podprogramu Socialno varstvo in odškodnine zaradi prestrukturiranja proizvodnje. Želi pred glasovanjem kdo besedo. [[Ne želi.]] Zato dajem amandma pod zaporedno številko 1 na 9. strani pregleda pri podprogramu Socialno varstvo in odškodnine zaradi prestrukturiranje proizvodnje, na glasovanje. Glasujemo. V dvorani je navzočih 56 poslancev in poslank. 22 jih je bilo za, 31 proti. [[Za je glasovalo 22.]] [[Proti 31.]] Ugotavljam, da predlog ni dobil potrebne podpore. Odpiram razpravo o dopolnilih, ki so v pregledu pod uporabnikom ministrstva za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano. Najprej pri podprogramu Prestrukturiranje kmetijstva in živilstva. Želi kdo besedo? [[Da.]] Prosim, kolega Avšič. Prosim sicer za mir v dvorani. Kolega Avšič ima edini besedo.
Hvala lepa, gospod predsednik. Lep pozdrav predstavnikom vlade. Torej to je amandma, ki mislim, da je edini poslanski amandma, ki je prestal preizkus tudi na odboru za finance in na njem dobil podporo. Verjetno tudi zaradi tega, ker ne posega na medresorske probleme posameznih proračunskih uporabnikov, pač pa posega oziroma prerazporeja sredstva v proračunu enega, in to je kmetijskega ministrstva. Razlog za to, da je bil ta amandma napisan, je predvsem v tem, da v letošnjem letu sadjarstvo ni bilo vključeno v subvencioniranje obnove, čeprav vemo, da je eno od pomembnejših gospodarskih panog v Sloveniji. Ravno tako je bil napisan tudi iz razlogov, ker ravno vinogradništvo je ena od panog, ki bo verjetno z vstopom Slovenije v Evropsko unijo prizadeta, če ne bomo pravi čas poskrbeli za to, da se vinogradniške površine v Sloveniji obnovijo, da se izboljša konkurenčna sposobnost slovenskega vinogradništva, predvsem z novimi tehnologijami intrstnimi izbori, ki so v večjem delu zastareli. Po nekaterih razpoložljivih podatkih naj bi bilo v Sloveniji med 22 do 25.000 hektarjev vinogradniških površin. To so podatki, s katerimi razpolaga poslovna skupnost za vinarstvo Republike Slovenije. Ugotovitev ravno te skupnosti in tudi drugih vinogradniških združenj je, da so slovenski vinogradi že precej zastarani. Amortizacijska doba vinogradov je 25 let in glede na površine, ki jih imamo v Sloveniji, bi bilo treba letno obnoviti cca 500 hektarjev, lahko tudi več, glede na to, da obstajajo že zamude. Amandma posega na podprogram "Eko 1", ki zadeva subvencije za kmetijstvo s težjimi pogoji obdelovanja. Vendar pa sem prepričan, da tudi vinogradništvo je panoga, ki pravzaprav na enakih področjih obvladuje in obdeluje ter opravlja svoje kmetijsko poslanstvo. Ker menim, da kljub obrazložitvam, da bo letošnje leto zagotovljeno iz sredstev proračuna za prihodnje leto, pa menim, da bo to premalo, kajti v vsakem primeru nam bo leto obnove ostalo neizpolnjeno. Zaradi tega predlagam, da ta amandma poslanke in poslanci podprete, še zlasti zaradi tega, ker je možno, da bi določene probleme, ki jih morda lahko ta amandma povzroči ministrstvu za kmetijstvo, se lahko v okviru zakona o izvrševanju proračuna kompenziralo glede na možne selitve denarja s postavke na postavko v okviru določil, ki jih ZIPRO ima. Ne bi želel nadaljevati, da je tudi področje sadjarstva tisto, ki bi bilo vredno take pozornosti, kajti ta hip smo pri amandmaju, ki je vložen in za katerega upam, da bo tudi sprejet. Hvala lepa.
Kar nekaj kolegov je prosilo za besedo. Šli bomo po vrsti. Najprej ima besedo kolega mag. Kramberger, prosim, na koncu pa minister mag. But.
Hvala, gospod predsednik. Kolegice in kolegi! Namen tega amandmaja, ki ga je vložil kolega Avšič kot prvopodpisani, je seveda dober. To moram uvodoma ugotoviti. Vendar postavka, s katere se ta denar jemlje, je pa nesprejemljiva. Namreč, postavka Slovenski kmetijski okolski program, torej območja s težjimi razmerami, Eko 1, Eko 2 in Eko 0, s te postavke, kolegice in kolegi, mi ne moremo in si ne smemo dovoliti, da bi jo osiromašili za 500 milijonov. Ti programi so vezani tudi na evropske sklade. Če mi zmanjšamo tukaj v našem proračunu, nebomo mogli črpati iz evropskih skladov. Zato predlagam, da seveda tega amandmaja ne podpremo, da ostanejo sredstva, ki so namenjena za obnovo vinogradov v naslednji postavki, prestrukturiranja kmetijstva in živilstva, da pač namenimo ta sredstva za obnovo vinogradov. Hvala.
Hvala lepa, kolega mag. Kramberger. Naslednji je na vrsti kolega Sok in za njim kolega Tanko. Prosim, imate besedo.
Hvala lepa, za besedo. Jaz sem pozorno poslušal obrazložitev poslanskega kolega Avšiča. Moram reči, da se prav tako, kot je moj predogovornik povedal, da se s tem, da se z ene tako pomembne postavke prenaša v drugo, nekako prav tako ne morem strinjati. Sprašujem pa se tudi o samem namenu. Jaz bi tukaj rad, preden bomo o tem glasovali, slišal stališče ministrstva, glede količine vinogradov v Republiki Sloveniji in pa tudi glede pridelane količine vina. Znano je, da so letos začele kvote, ki bodo veljale takrat, ko bo Slovenija vstopila v Evropsko unijo, da so te kvote letos začele delovati. Verjetno je bila glede vinske letine situacija po Sloveniji po različnih regijah tudi različna. Kar se tiče področja ljutomersko - ormoških ali pa haloških goric, lahko rečem, da so se kmetje letos srečali prvič z velikimi presežki predelanega grozdjain da je cena zaradi tega izredno padla oziroma v tem trenutku naši vinogradniki sploh ne vedo, kakšna cena velja za letošnje oddane količine grozdja. Jaz sem ob neki priliki tukaj povedal, ko sem postavil vprašanje državnemu sekretarju, da je po podatkihavstrijske vinarske zadruge Felba cena grozdja v sosednji Avstriji bila v povprečju 2,20 marki. Lahko me predstavniki ministrstva popravijo. Pri nas napovedujejo, da bo znatno pod 1 marko. To je seveda povezano z velikimi pridelovalnimi količinami grozdjaali pa so razlogi, kot mi nekateri pripovedujejo, tudi v izrednem monopolnem položaju slovenski vinskih kleti. Sam si na to ne znam odgovoriti. Dejstvo pa je, da bi morala imeti država v tem pogledu neko strategijo in da bi morali vedeti, do katere količine površine povečevati, katera količina grozdja je tista, ki bo prinesla neke normalne stroške pridelave, ne pa, da, ne vem, povečujemo pridelovalne površine, da povečujemo količine pridelanega grozdja, potem pa to grozdje na tržišču nima prave cene. S takimi metodami in s takšnimi pristopi bomo seveda vlagali državna sredstva v obnove, po drugi strani pa učinka ne bo, kajti vinogradniki bodo, in to se pri nas že napoveduje, da vinogradniške površine, ki so jih pred nekaj leti obnovili in celo vinograde nasadili po nižinskih predelih, namesto koruze in pšenice, da bodo te vinogradniške površine opuščali. Sem lahko za ta amandma, vendar bi rad jasno stališče s strani ministrstva za kmetijstvo, ali je v tem še nadaljnja logika. Jaz bi vas prosil, spoštovane poslanke in poslanci, da bi tukaj upoštevali mnenje ministrstva za kmetijstvo, da ne bomo šli, ne vem, politično odločati v eni smeri in gledati samo neke določene regije. Mogoče se v tem trenutku cviček in nekatera vina na vašem področju zelo dobro prodajajo, ampak ni rečeno, da se bodo jutri, pojutrišnjem, pri nas so težave že nastale. Hvala lepa.
Hvala lepa. Minister But je že prijavljen za besedo, pred tem pa še kolega Tanko. Imate besedo.
Hvala lepa. Jaz bi nekoliko spregovoril predvsem o drugem in pa tretjem amandmaju. To sta amandmaja, ki se nanašata na prestrukturiranje kmetijstva oziroma na področje komasacij in pa na razvoj podeželja. Dejstvo je, da se pri nas srečujemo s posledicami zemljiškega maksimuma, se pravi, da imamo izredno veliko kmetij z majhnimi površinami in še te površine so izjemno razdrobljene. Na teh površinah ni možna racionalna pridelava, predvsem sedaj ne, ko se v čedalje večji meri uporablja sodobna tehnologija, sodobni stroji, pa tudi donosi na teh površinah niso ravno najboljši. Mislim, da bi na tem področju prestrukturiranja kmetijstva morali narediti odločnejše korake, zato tudi predlagamo, da se postavka komasacij in saniranje komasacij bistveno poveča, kajti le na tak način bomo dobili površine, ki bodo primerne za sodobno tehnološko obdelavo, le na tak način bomo dobili profesionalne kmetije, in to s površinami, ki bodo zadostile ekonomskemu minimumu za posamezno zvrst kmetijske proizvodnje. Po drugi plati pa je potrebno tudi bistveno več vložiti v odpiranje podeželja, se pravi vlagati v infrastrukturo, da so ti predeli dostopnejši, da se lahko razvijajo dopolnilne dejavnosti, da se lahko začnejo tudi ukvarjati s kmečkim turizmom in podobnimi programi in pa navsezadnje, da dobijo tisti, ki bodo na teh površinah in teh predelih ostali, vsaj primerljive možnosti oziroma primerljiv komunalni standard. Hvala.
Hvala lepa. Kolega Brenčič, ste želeli besedo? Jo imate. Za vami kolega Rokavec.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Želim nekaj besed spregovoriti o amandmaju, ki ga predlaga skupina poslancev. Moja ocena je taka, da ta namen ni dober, je zelo slab. Napisati tak amandma je zame v prvi vrsti neodgovorno dejanje. To samo pomeni, da je nekaj v sistemu sprejemanja proračuna v poslovniku narobe.
Dovolite, da vas malo prekinem. Prosili bomo kolegice za potreben mir. Prosim.
Odbor za finance kot matično delovno telo je tak amandma podprl. Ampak trdim, da glede na vsebino, ki jo odbor za finance ima, in strukturo članstva, je zelo težko mirotvorno ali mirodajno odločal o takem amandmaju, ki posega strogo znotraj sistema nekega povsem drugega področja. V tem primeru kmetijstva. Tukaj bi lahko najbrž odbor za kmetijstvo nekoliko drugače pristopil do take materije. Ko se je pripravljal razrez porabe ali namena sredstev znotraj kmetijskega proračuna, sem jaz z argumenti trdil, da je subvencioniranje ali pomoč okoljem, ki imajo težje pridelovalnepogoje, premajhna, ker se nam bo takorekoč en del Slovenije v 15 letih popolnoma zarasel. Zaraslo se bo pa to okolje, ti Polhograjski dolomiti, ta Notranjska, Kras. Na Krasu danes ni problem posaditi vinograda. In ljudje to počenjajo, hvala bogu. Ampak nihče več ne kosi. Vse košenine so se zarasle in nastaja grmovje. Zato nekaj takega napraviti, kot je tu, pravim s tega aspekta, je vsaj tako, kot jaz to vidim, zadeva nekoliko neodgovorna. In trdim, da sprejeti tak amandma, mislim, da je slabo. Niti slučajno ga ne morem podpreti, ker vem, kakšno je stanje znotraj teh velikih okolij, ki imajo težke pridelovalne pogoje. Če primerjamo že zdaj povračila na hektar poljščin v ugodnih pogojih ali travin v teh težkih pogojih, je neprimerljivo velika distanca. V Švici, Avstriji se kaj takega niti slučajno ne "špogajo". Mi pa še zdaj ta mala sredstva zmanjšujemo, da bo interes, da bodo ljudje obdelovali te strme bregove po Tolminskem, po Polhograjskem, po Notranjskem in še celo vrsto Haloz in tako naprej, ki niso samo vinogradi, bo še toliko manjše. Zato mislim, da česa takšnega ne bi smeli podpreti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Da uredimo pregled nad prijavami za razpravo in repliko: za besedo so v razpravi prosili kolega Rokavec, kolegica Majnikova in kolega Pucko. Ali ste želeli za repliko, kolega Pucko? Za repliko. No, potem se uvrščate v seznam, kjer je kolega Avšič, kolega Vizjak in vi. Najprej replike. Kolega Avšič, imate prvi besedo.
Hvala lepa. Sicer sem prej hotel pojasniti nekatere stvari kolegu Soku, pa vendarle me je dvignil gospod Brenčič s svojo razpravo. Če je ta amandma napisan neodgovorno, potem mislim, da je tudi njegova razprava neodgovorna, ker tega področja sploh ne pozna. Celo mislim, da niti proračuna dobro ne pozna, ker je govoril o "tako nizkih sredstvih, ki so za ta področja namenjena". Slovenski Eko 0 program ima 12 milijard tolarjev, Eko 1 program ima 4 milijarde tolarjev, Eko 2 in 3 imata 2 milijardi in pol tolarjev, prestrukturiranje in prenova kmetijske proizvodnje pa 2 milijardi tolarjev. Če bi, gospod Brenčič, te številke poznali, ne bi mogli tako govoriti. Če bi poznali vinogradništvo, tudi ne bi mogli tako govoriti. Namreč, če ne bomo na področju vinogradništva šli v intenzivno obnovo, potem se bos temi vinogradi dogajalo natančno to, na kar gospod Brenčič opozarja - zaraščali se bodo in opuščali, ker ne bo nobene stimulacije, še posebej ne potem, ko bomo v Evropski uniji. In vse, kar lahko na tem področju naredimo, lahko naredimo do našega vstopav Evropsko unijo. Kasneje bo za to prepozno. Slovenska vinska proizvodnja je 100 milijonov litrov vina in od tega izvozimo pičlih 10 do 15 milijonov, ob tem pa uvozimo tudi včasih do 10 milijonov litrov vina. Se pravi, da mi vse to vino obrnemo skorajda na domačem trgu. Ne vem, zakaj. V izvoz gremo zelo težko, ker smo tehnološko zaostali in ker tudi nimamo najboljših sortnih izborov. Zato je ta amandma napisan in zato so ga verjetno podprli vsi kolegi in kolegice, ki so k njemu tudi pristopili. Hvala lepa.
Hvala lepa. Naslednji ima repliko mag. Vizjak in za njim kolega Pucko.
Hvala lepa. Verjetno sva se s kolegom Puckom oglasila k repliki zaradi dokaj nespoštljivega komentarja gospoda Brenčiča glede odbora za finance. Na odboru za finance, kjer smo govorili in podprli ta amandma, smo ga podprli predvsem zaradi argumenta, ki je bil tam jasno postavljen. Ta argument je pa bil, da je zadeva usklajena v okviru ministrstva za kmetijstvo in da mu vlada ne nasprotuje. Glede na to, da ministrstvo za kmetijstvo ve, kako in kaj s sredstvi in da je tudi odgovorno za izvajanje vseh teh programov in projektov v okviru tega resorja, in če se ono s tem strinja oziroma je to usklajeno, smo seveda z veseljem tako idejo podprli, kajti namen je v redu. Zato ne bi rad tule poslušal žaljivk na račun odbora za finance, češ, da ne vemo, kaj delamo, in da bi to morali drugi delati. Eksplicitno je bilo povedano, da je nekako zadeva usklajena na ministrstvu za kmetijstvo, in to pomeni,da je stroka temu dala zeleno luč. Hvala.
Kolega Pucko.
Hvala lepa, gospod predsednik. V bistvu bi k temu, kar je povedal zdaj kolega Vizjak, dodal samo naslednje. Odbor za finance je, ker iz upravičenih razlogov nisem bil na tej seji prisoten, vodil podpredsednik Vili Trofenik. Tako kot vedno, se je tudi v tem primeru odbor odločal povsem odgovorno prav iz razlogov, ki jih je malo prej navedel kolega Vizjak. Zato mislim, da ni nobenega razloga, da bi menili, da jeodgovornost odbora pri podpori temu amandmaju bila manjša kot sicer, še posebej zato, ker se je odbor vseskozi pri pripravi vseh odločitev za odločanje v državnem zboru, glede na časovne okvire, ki so zelo omejeni, zelo potrudil. Sam pa tudi nisem videl razloga, da bi bilo izvajanje kolega Brenčiča žaljivo. Samo za razjasnitev gre. Če je potrebno še kaj povedati, je mogoče tudi prav, da doda kakšno besedo še takrat predsedujoči. Hvala lepa.
Kolega mag. Kramberger ima proceduralno. To ima prednost pred replikami.
Hvala, gospod predsednik. Ker v pregledu amandmajev res piše, da vlada ne nasprotuje, in kolega Vizjak je pravkar povedal, da se je tudi na samem odboru za finance vlada s tem strinjala, bi jaz prosil, gospod predsednik, proceduralno, če lahko, glede na to, ker je več kolegov in kolegic prijavljenih za razpravo, če lahko daste besedo ministru, predstavnikom vlade, da to zadevo s strani vlade razčistimo. In gremo potem z razpravo naprej.
To bomo uredili tako, da bomo vprašali, ali je kdo od tistih, ki je na spisku, nasprotuje temu, da bi minister mag. But dobil besedo. [[Ne.]] Potem imate besedo. Mag. But, prosim.
Hvala lepa. Treba je zelo jasno povedati, da kar se mene tiče, kot ministra, ali našega ministrstva, v takem kontekstu seveda ta zadeva nikoli ni bila usklajena. Bi pa bila usklajena v primeru, če bi seveda bilo dodeljenih dodatnih toliko sredstev pri postavki iz nekmetijskega proračuna, kar je seveda bila osnovna ideja. To je treba zelo jasno povedati. Ta uskladitev nikoli ni bila v tem kontekstu. Sam prosim, da amandmaja v taki obliki ne podprete. Bom obrazložil zakaj. Preprosto zato, ker prvič, obnova vinogradov v letu 2001 oziroma v letu 2002, se opravičujem, seveda bo, in to iz postavke Prestrukturiranje kmetijstva in živilstva. In konkretno, v ta namen je bil že narejen predrazpis oziroma povpraševanje po tistih, ki so interesenti in so obnavljali vinograde v letu 2001. Prijavilo se je interesentov, ki skupno izkazujejo 617 ha in teh 617 ha bo pokritih iz postavke, ki skupno nima 2 milijardi, ampak ima skupno 7 milijard 551 milijonov, kot celotni sklop tako imenovanega prestrukturiranja kmetijstva in živilstva. To pomeni, da se seveda ta postavka zaradi sredstev Sapart najmanj podvojuje, v primerjavi z letom 2001. Kar se tiče te postavke in obnove vinogradov, bi dodal še to. Med leti 1996 in 1998 se je letno obnavljalo od 600 do 750 hektarjev, v letu 1999 in 2000 med 300 in 330 hektarjev, v letu 2001, s plačili v letu 2002, pa se bo torej obnovilo 617 hektarjev. Če bo ta postopek iz proračuna sprejet in bodo pravni okviri dovoljevali, bo tudi podpora obnovi v letu 2001 v proračunu 2002 plačana. Potem se bo seveda pristopilo k obnovi vinogradov, ki se bodo vršile v letu 2002. Mogoče bi dodal še tukaj nekaj odgovorov na vaša vprašanja. V Republiki Sloveniji imamo po katastru 24 tisoč 198 hektarjev vinogradov, po registru, torej po tem, kar so proizvajalci sami povedali in se vpisali v obvezni register, ki je obvezen za proizvajalce, pa samo 15 tisoč 131 hektarjev. To pomeni, da je treba seveda proizvajalce pozvati, da naj za božjo voljo prijavijo svoje vinograde, ker če jih ne bodo prijavili, v pravnem redu Evropske unije ne bodo obstajali, zato jih bodo morali posekati. Zakaj teh prijav še ni? Tukaj je treba seveda drugo vprašanje predstaviti. Ali je logika obnove vinogradov še smiselna? Logika obnove vinogradov bo vedno smiselna, vendar bo smiselna prvenstveno za državo, ki je postala že neto izvoznik vina in ima vinske presežke in ki se srečuje z dejstvom, da poraba alkohola iz vina pada, seveda, hvala bogu, na račun kvalitetnejših vin. Torej obnova vinogradov mora iti predvsem v smeri spremembe strukture. To pomeni, da bomo imeli manjše pridelke, bolj kakovostne sorte in kar je zelo pomembno, s tem tudi višje cene. V nasprotnem primeru bodo cene takšne, kot jih bo ponudba in povpraševanje na trgu določila. In marsikje v Sloveniji bodo te cene nizke, zato je obnova smiselna. Ampak obnova mora biti takšna, kot je izražen tudi interes. Interes je tukaj bil izražen. Zakaj pa je zelo pomembno, da se ne podpre tega amandmaja? Zato, ker v okviru kmetijsko okolskega programa imamo tri oblike plačil oziroma dve obliki plačil. Ena oblika plačil so podpore območjem z omejenimi dejavniki, to so hribovski, gorsko višinski, kraški, močvirni svet. Drugi sklop so tako imenovana plačila integrirani, ekološki, kmetijski proizvodni ali pa ekstinzifikaciji in posebnim pogojem kmetovanja. Torej, če bi bil ta amandma podprt, v tem primeru bi 80-procentov kmetijskih proizvajalcev v Republiki Sloveniji, približno toliko jih ima upravičenje, da zaprosijo za plačila EKO-1, to so plačila, katerim sredstva naj bi se zmanjšala, dobili v letu 2002, ne samo realno, ampak tudinominalno manjša izplačila na hektar. Vsi v Sloveniji dobijo tako imenovana EKO-0 plačila. To so plačila, ki so iz tržnih ureditev. Tisti, ki ležijo v območjih z omejenimi dejavniki, to je dobrih 80% teritorija Republike Slovenije, pa so upravičeni še do dodatka, tako imenovanega Eko 1 plačila, ki naj bi bil neke vrste nadomestilo, ker tam narava ne daje možnosti za kakršnokoli intenzivno proizvodnjo in narava sama otežuje proizvodnjo. To pomeni, da smo tu kot Republika Slovenija z zelo jasnim ciljem: ta plačila je treba do vstopa v Evropsko unijo povečevati. Namreč, obstaja zgornja dovoljena meja pri tako imenovanih Eko 1 plačilih, pa tudi pri kmetijsko okoljskem programu v celoti, prek katerega plačil ne smeš imeti. Trenutno je imela Republika Slovenija vletu 2001 ta plačila na višini slabih 30% dovoljenih višin plačil Evropske unije; prihodnje leto bi jih želeli dvigniti na približno 42, 43%. Zakaj pa je to pomembno? Z dnem vstopa v Evropsko unijo tu nastopi princip sofinanciranja - toliko, kot da Republika Slovenija prek svojega proračuna, toliko doda proračun Evropske unije. Seveda pa je treba zelo jasno povedati, da obnov vinogradov Evropska unija ne financira, jih ne preprečuje v okviru dovoljene količine obnove, zapoveduje pa seveda tudi obvezno krčenje hektarjev vinogradov v okviru tržne ureditve. Predlagam, da se tega amandma ne podpre, ker če bi se podprl, bi to bilo posledično v Republiki Sloveniji popolnoma nekonceptualno dejanje, kajti osnovna usmeritev podpore težjim pogojem za kmetovanje in kmetijsko okoljskemu programu, ki ima cilj bolj sonaravno obliko kmetovanja, v Republiki Sloveniji jemljemo kot osnovni cilj kmetijstva prihodnosti, kar nam narekujejo tudi razni pojavi bolezni v svetu. Tu Republika Slovenija tudi vidi svojo morda eno redkih, če ne morda celo edino tržno priložnost na izjemno velikem evropskem trgu. Sam pa obljubljam, da bodo vsi prosilci obnove vinogradov, ki so v letu 2001 obnovili vinograde, dobili plačilo takoj, ko bo pravni red to dovoljeval po sprejetju proračuna, in da bo tudi leto 2002 kot naslednja leta tista leta, ko bomo ravno tako podpirali sofinanciranje obnove vinogradov in drugih trajnih nasadov, predvsem s ciljem izboljšanja strukture, izboljšanja asortimenta in s tem tudi posledično omogočanje proizvajalcem,da bodo lahko v bodoče dosegali na trgu višje cene. Obstaja tudi dogovor in moja obljuba, da bomo v okviru te postavke, Prestrukturiranje kmetijstva in živilstva, ki znaša skupno 7,5 milijarde in še nekaj, v okviru pravnih možnosti in tistega, kar je dopustno, da vlada stori, po potrebi tudi že v letu 2002 - takšen dogovor sem tudi že danes predlagal kolegu in je tudi usklajeno z ministrstvom za finance - eventualno z drugih postavk, ki so manj problematične, še kakšen dodatek prerazporedili potrebam obnove vinogradov in trajnih nasadov, če se bo za to pokazala realna potreba. Bil sem malce daljši, ampak želel sem nekoliko bolj osvetliti ta problem. Hvala lepa.
Proračunske razprave so seveda najbolj ekstenzivne v vseh parlamentih, težko jih je omejiti; tudi zdaj je pri tej postavki tako. Kolega Rokavec je najprej zaprosil za besedo, za njim kolegica Majnikova. Prosim vse, ki nastopajo, da se, če je le mogoče, omejijo. Prosim, kolega Rokavec, ste želeli besedo? Kolega Brenčič, replika, nato kolega Rokavec.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Ne toliko replika, kot sem dolžan tistim članom odbora za finance, ki so razumeli moj nastop ali moje razmišljanje kot žaljivo, iskreno opravičilo. Daleč od tega, da bi jaz kaj takega želel. Jaz sem samo hotel povedati, da je vsebina tega amandmaja takšna, da če bi se do te vsebine opredeljeval odbor za kmetijstvo, glede na svojo strukturo članstva, glede na svojo profesionalnost, bi se najbrž odločal drugače. Tako je tudi iz naslova predstavitve gospoda ministra bilo s polno argumenti moje razmlišljanje tudi potrjeno. In še enkrat, jaz se vam resnično opravičujem, če je kdo tako razumel. Daleč od tega, da bi jaz podcenjeval odločanje odbora, sploh pa, če se je navsezadnje odbor za finance odločal na takih predpostavkah, da se samo članstvo niti ni poglabljalo v vsebino kot tako. Hvala lepa.
Hvala lepa, kolega Brenčič. Kolega Rokavec, želite še besedo? Imate besedo, za njim kolegica Majnikova.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovane poslanke in poslanci! Očitno je pri tem amandmaju nekdo igral dvojno vlogo. Namreč, vidi se, da v tekstu piše "vlada ne nasprotuje". Pravkar smo pa slišali gospoda ministra, ki je jasno povedal, da vlada izrecno nasprotuje temu amandmaju. Se pravi, nekdo je odbor za finance s to informacijo zavedel.
Prosim za mir v dvorani!
Mislim, da je dejansko bilo že danes povedano, v poslovniku je v bodoče potrebno pri sprejemanju proračuna jasno opredeliti tudi vlogo pristojnih odborov, da se izrečejo. Vidimo, do kakšnih problemov lahko pride predvsem v primeru sprejemanja proračuna, kjer odbor za finance seveda odloča o vseh odločitvah in pa predlogih vlade. Ampak toliko na začetku. Dejansko ta predlog pomeni odvzem 12,5% vseh sredstev na tako imenovanem okolskem programu EKO 1 programu, ki predvsem poskuša biti socialni korektiv v okviru kmetijstva za tista območja, ki so dejansko območja s težjimi pogoji za kmetovanje. Pravkar smo slišali od gospoda ministra, ki je jasno povedal: "Samo 30% sredstev v tem trenutku od tistega, kar je dovoljenega, omogoča sedanji proračun." Jaz mislim, da je na tej ravni potrebno, da se parlament zaveda, v kakšni situaciji smo in s kakšno popotnico bomo čez dve leti oziroma najkasneje čez dobri dve leti stopili v Evropsko unijo. Z zelo nizko popotnico za pridobitev sofinancerskih sredstev s strani Evropske unije. Kakršen koli tolar, odvzem na tem področju, pomeni še dodaten korak k temu, da bomo negativno strukturno spremenili slovensko krajino. To smo pa potem lahko tudi pri tistem amandmaju, ki smo ga pa prej podprli. Če bomo imeli obdelano in poseljeno krajino, potem bo tudi turistično in s tem tudi gospodarsko zanimiva, bolj zanimiva naša država, kakor bo drugače, če bo seveda v tistih segmentih, kjer pogoji kmetovanja ne bodo več dopuščali in se bodo ta območja zarasla. Priča smo v zadnjem času izredno intenzivnemu zaraščanju kmetijskih površin. Mislim, da bi bilo neodgovorno od parlamenta, če bi sprejel tak amandma.
Hvala lepa. Dve prošnji za pojasnila, glede vaših stališč, kolega Rokavec. Najprej minister But. Prosim.
Hvala lepa. Samo da bo razumljeno. Verjetno je tukaj pri vsej tej zgodbi na odboru za finance šlo tudi za malce nesporazuma. Jaz tam na tem odboru nisem bil. Torej seveda pravno formalno drži, da tam je bilo rečeno, da vlada temu ne nasprotuje. Jaz kot minister temu nasprotujem in verjamem, da bi tudi vlada temu nasprotovala, če bi tukaj ne bil očiten nesporazum. Jaz tudi to stvar ne bi vzel tako zelo za tragično. Jaz sem, recimo, razumel, da bi kolega ali poslanec, ki je predlagatelj, prvopodpisnik s strani skupine poslancev, prijazno želel obnovi vinogradov dodeliti nekaj denarja več, kar bi bilo izjemno hvale vredno. Ampak seveda mi bi vse to razumeli iz postavke nekega drugega dela, kjer bi mogoče lahko državni proračun nekoliko manj pogrešil svojo podporo. To bi bilo seveda nekaj, s čimer bi imel vso podporo mene kot ministra in še marsikoga. Hotel sem dati kot pojasnilo, bi pač samo predlagal, da sem poskušal čim bolj korektno povedati argumente, zakaj pa bi ta prerazporeditev ne bila dobra.
Kolega Avšič, želite repliko ali, ne. Hvala lepa. Potem je prosila besedo državna sekretarka, mag. Kamnarjeva. Želite še besedo ali ne? Želite. Prosim.
Hvala. Samo en stavek, ker sem bila na odboru za finance kot predstavnica vlade. Tam je bilo izrecno povedano, da je amandma z ministrom za kmetijstvo usklajen in zato vlada ni nasprotovala. Hvala.
Zdaj pa dajem besedo kolegici Majnikovi. Prosim.
Hvala lepa. Slovenijo lahko podobno kot države Evropske unije, Italijo, Portugalsko, Španijo, Francijo, štejemo med vinorodne dežele. Po fizičnem obsegu kmetijske proizvodnje predstavlja 9 procentov celotne proizvodnje vinogradništvo. Po starih katastrih smo imeli v Sloveniji 25 tisoč hektarjev vinogradov, po sedanjih podatkih jih imamo samo še 15 tisoč In če se vinogradniki bojijo, da bodo pogajalska izhodišča za Evropo prenizka, če bomo operirali s statističnimi podatki 15 tisoč hektarjev, je njihov strah verjetno upravičen. Pri pridelavi grozdja in vina je v Republiki Sloveniji zaposlenih 1060 ljudi. S pridelavo grozdja in vina pa se v skladu s podatkom iz registra pridelovalcev grozdja in vina ukvarja še 21 tisoč 479 kmetijskih gospodarstev, kmetij. Po podatkih statistike pa ima vinograde 41% vseh kmetij. Pri tem padcu posajenih hektarjev z vinogradi je potrebno opozoriti, da se zaraščajo predvsem tista področja, ki jih sicer ministrstvo za kmetijstvo uvršča v podpore pri programih EKO 1. Govorim o območjih Haloz, Slovenskih goric, kjer je kakršna koli druga kmetijska proizvodnja praktično onemogočena in se Haloze zaradi tega, ker se premalo vlaga v obnovo vinogradov, zaraščajo. Mi sicer poznamo gozdnate Haloze, vendar bodo Haloze samo še gozdnate, ne bodo več vinorodne, če se bomo tako mačehovsko obnašali in imeli enoletne ali dvoletne zamike pri podporah države za obnovo vinogradov. Večina vinogradov v Sloveniji je v privatni lasti. 85% vinogradov je v lasti kmetij, kar pomeni, da se večina grozdja pridela v zasebnem sektorju. Če povem še to, da je samo 20% pridelka v vinogradih, ki so v lasti vinogradniško vinarskih podjetij, pa še ti procenti gredo v glavnem v to smer, kot jo je uvedla tudi ptujska klet, da je svoje trajne nasade, ki jih je prej imela sama, dala v zakup svojim kooperantom, potem je ta procent razmerje še toliko drugačno. Povedala bi tudi to, da je pridelek vina v Sloveniji, kot je kolega Avšič rekel, res 1 milijon hektolitrov. Od tega so v letu 1999 kmetje pridelali 618.601 hektoliter in kleti 311.399, to so pa večje komercialne kleti, med katere spadajo tudi večje privatne kleti. V bojazni, da posegamo v program EKO 1, jaz ne vidim nobene spornosti, če se v področjih, ki so neprimerna za kakršnokoli drugo pridelavo, namenjajo sredstva tudi za obnovo vinogradov, ker gre za ista področja s težjimi pogoji pridelave. Hvala lepa.
Da pojasnim prijave. Minister But in mag. Kramberger sta želela replicirati nastopu državne sekretarke, kolega Sok pa kolegici Majnikovi. Prosim, da so te replike čim krajše. Še nekaj je prijavljenih. Jaz mislim, da je seveda treba dati besedo vsem, vendar bi obzirno prosil vse, da upoštevamo, da imamo poleg te teme še ostale in da vse verjetno lahko dobijo take dimenzije razprave. Najprej minister But, potem pa mag. Kramberger.
Hvala lepa. Bom zelo direktno rekel, ne bom nič ovinkaril. Ta amandma v taki obliki z mano ni bil usklajen. Če ni bil z mano, tudi ni mogel biti z ministrstvom. Kar se tiče drugega, zaradi obnove vinogradov ne bo niti enega hektarja več v registru - v registru hektarjev ni zato, ker jih vinogradniki tja ne prijavijo. V Sloveniji je še vedno 60% sivega trga, to je treba povedati jasno in na glas, in vinograde, ki obstajajo, je treba v register prijaviti. Vsakdo, ki jih ne bo prijavil, pač ne bo imel nobene možnosti, da tudi en kvadratni meter obnovi v času članstva Republike Slovenije v Evropski uniji. Če ne bo vsaj enake podpore kot lansko leto - sam pa pravim, višje podpore - za območja z omejenimi dejavniki, bodo tudi vsi kmetje v Halozah imeli manjša plačila. Tudi vinogradi bodo prihodnje leto vključeni v Eko 1 plačila. In sredstva za obnovo vinogradov, še enkrat ponavljam, se bodo vršila, vseh 616 hektarjev prijavljenih obnov bo financiranih, kot tudi financiranje tistih, ki bodo sledili za tem. Če pa država, Republika Slovenija, v letu 2000 ni izplačala v breme proračuna 2000 obnove leta 2000, je pa to seveda treba generalno vprašanje postaviti. Očitno je prišlo do prerazporeditve v letu 2001 zaradi nelikvidnosti državnega proračuna v nekem trenutku, čeprav so bile vse obveznosti pravočasno izpolnjene in bi se plačila lahko izvršila v breme proračuna leta 2000.
Imamo, vsaj po mojem seznamu, pet prošenj za pojasnila, za replike. Šli bomo po vrsti. Mag. Kramberger, najprej imate vi besedo, potem kolega Sok.
Hvala, gospod predsednik. Želim podati izključno pojasnilo oziroma želel bi nekako opravičiti državno sekretarko, gospo Kamnarjevo. Namreč, tu sem si priskrbel magnetogram, kjer točno piše - ko je kolega Janc obrazlagal ta amandma, je rekel sledeče: "To želim opozoriti, da gre izključno za prerazporeditev sredstev znotraj ministrstva za kmetijstvo, s postavke, ki je namenjena reformi kmetijstva in živilstva, gre pa za obnovo vinogradov pred vstopom Slovenije v Evropsko unijo. Namreč po vstopu Slovenije v Evropsko unijo se okvir zasajenih površin ne bo smel bistveno spreminjati. Zaradi tega je ta ukrep po našem mnenju nujen v letih 2002 in 2003." Zdaj pa ta stavek: "Ta amandma je med poslanci in ministrom za kmetijstvo tudi usklajen, zato bi prosil, da ga podprete." Potem je podpredsednik, ki je vodil sejo, zaprosil za mnenje in stališče vlade in nato gospa Kamnarjeva ni nasprotovala temu, ampak očitno je bila zavedena. Zdaj pa imamo jasno stališče in obrazložitev je bilo toliko, tako da prosim, če bi čim prej odločili o tem amandmaju.
Dobro. Kolega Sok je prosil za besedo, rad bi se odzval na stališča kolegice Majnikove. Prosim.
Hvala. Moram k temu nekaj reči. Ravno to sem hotel opozoriti, da če zmanjšujete Eko 1, ker je večina vinogradov na območjih s težko pridelavo, potem se pravi, po eni strani bi nekaj dali, po drugi strani pa tem istim vzeli. Ampak to je že minister povedal, pa ne da bi ga branil v teh zadevah, pač pa bi na nekaj drugega rad opozoril. Mislim in zdi se mi nelogično in prepričan sem, da se pri teh vinogradniških površinah vedno operira s hektarji. Moje vprašanje je bilo prej v tej smeri, koliko pridelamo grozdja in koliko vina. Bi bilo bolj logično, če bi enkrat začeli operirati s številom trt, kajti število hektarjev sploh ni merodajno. Poglejte. Če imate na terasnem sistemu vinograd, lahko imate na enem hektarju terasnega sistema tisoč trt, če pa imate vertikalno vzgojo, pa lahko imate na enem hektarju pet ali pa šest tisoč trt. Nelogično je in neprimerno razlagati, da smo imeli, kaj jaz vem, takrat 25 tisoč hektarjev, ko smo imeli stare vinograde - jaz vem, ker živim, s tega področja prihajam, tudi sam imam vinograd, tudi vem, kako se vinograd obdeluje, koliko moraš vanj vložiti in kaj se na koncu da dobiti. Pred 30-imi leti smo imeli prek 100 tisoč krav, danes jih imamo 150 tisoč krav, mleka pa imamo ne vem kolikokrat več kot takrat. Tako bi se mogli tudi tisti, ki se pogajate v Evropski uniji, se pravi, pogajati na teh izhodiščih: na pridelanih količinah, ne pa po hektarjih vinske trte. Bilo je namreč obdobje, ko je bilo zelo moderno povsod, skoraj tudi na čisto položni površini, delati terase in so šli hektarji in hektarji teh površin v nič, ker je bilo še manj kot 800 trt na enem hektarju. Jaz se zelo, gospa Majnikova, vam zahvaljujem za te podatke, ki ste jih dobili na vašem območju in ki so vam jih dali. Še enkrat pa bi rad povedal, da meni hektarji ne povedo nič; povedo mi: število trt in pa pridelane količine. In še enkrat opozarjam - letos se je prvič pojavilo, bile so slabe letine, ampak to, kar se je letos delalo z vinogradniki na našem območju, to je [[...]]Vem, odgovorili mi boste: saj ceno nastavlja zadruga. To je res, ampak država s svojo politiko mora zadeve tako urejati, da bosta nekje, bi rekel, ponudba in povpraševanje izbalansirana, da ne bo ponudba enormna, ker potem bodo ljudje vinograde krčili in potem je država nesmiselno zapravljala državna sredstva. O tem govorim in tega vprašanja pa, gospod minister, od vas nisem dobil. Hvala lepa.
Hvala lepa, kolega Sok. Še trije so na seznamu, najprej kolega Malovrh. Imate besedo.
Hvala lepa za besedo. No, sam tega amandmaja ne bom podprl, rad bi pa repliciral kolegici. Prvo je zaradi tega, ker ni bilo usklajeno z ministrstvom; drugo, to je zavajanje vinogradnikov. Vinogradnikov s tem, kajti vina imamo za svoje potrebe dovolj, da bi pa izvozili vino, pa nismo takšna vinogradniška sila, da bi se izplačalo karkoli vlagati v to vejo proizvodnje. Tretje, kar je: če bi bil ta amandma naravnan na tisto, kar nam primanjkuje - naj bo - kajti pri nas v kmetijstvu imamo preveč samo perutnine, nekaj malega govedine, nekaj malega mesa - za eno ulico v Moskvi - uvažamo pa marsikaj; uvažamo oljarice, uvažamo sladkor, uvažamo povrtnino. Če vas zanima, približno 90% povrtnin v Sloveniji uvozimo. Če bi mi imeli amandma za pospeševanje pridelave povrtnin, potem bi zadevo lahko podprl. Medtem ko ta amandma pa ruši razmerje, ki je bilo že nekako dogovorjeno v ministrstvu, zato prosim tudi vas vse, da tega amandmaja ravno zaradi tega - neusklajenosti - in pa zaradi tega, ker je to zavajanje kmetov, ki bi tako koristili zemljo tudi na neprimernih legah, samo zato, da nekaj dobi zastonj, zato ta amandma ni za podpreti. Hvala lepa.
Hvala vam, kolega Malovrh. Kolega Brenčič, za njim kolega Avšič in [[...]]
Hvala lepa. Po nastopu kolegice Majnikove mi je popolnoma jasno, kje so korenine ali kje so tisti argumenti, da so botrovali rojstvu takega amandmaja. Rekel bi pa samo to. Veste, v Halozah so od nekdaj bili vinogradi, pa so bile košenine. Ljudje so redili tudi drobnico, bila je tudi živinoreja in tako naprej. Zarašča se je gozd - ne tam, kjer so bili vinogradi; zelo malo. Zarašča se tam, kjer so bile košenine. Veste, pa nimamo samo Haloz, gospa Majnikova. Celo škofjeloško hribovje, celi Polhograjski dolomiti, cela Notranjska živi zgolj samo od teh travin. Tam ni trte, veste, tudi sadja ni kaj dosti. In tem mi jemljemo zdaj še tisto zdravo subvencijo, ki jih bi navajala, da ohranjajo ne samo poseljeno, ampak obdelano deželo, ker se bo zarasla. Haloze se bodo zarasle tam, kjer se več ne kosi. Vinogradi so več ali manj tam, kjer so bili, dobro sem obhodil Haloze in jih poznam. Ta amandma je zelo lokalističen. Pa ne samo to. Mislim, da sega še drugam. Hvala.
Hvala lepa. Kolega Avšič ima najprej besedo. Prosim. Tako, vem, da se prijavljate za replike. Vendar, če hočemo imeti nek pregleden vozni red, ne morem ravnati drugače, kot da jih dajem po vrstnem redu. Tako vas prosim, kolegica Majnikova, ker boste takoj za kolegom Avšičem, da toliko potrpite. Kolega Avšič in za vami [[...]]
Obljubljam, da se bom zadnjič javil. Tudi repliciral več ne bom, zaradi tega, ker prihajamo res že v prav čudne razprave in čudna poznavanja vinogradniških področij v Sloveniji, ki kot slišim, so lokalistični, čeprav imamo tri vinske dežele v Sloveniji: Podravski, Posavski in Primorski vinorodni rajon, s podrajoni in tako dalje. Če je to pač lokalistično, je lahkoto nek pogled tistega, ki res o ničesar - o vinogradništvu - res nič ne ve. Vinogradi se zaraščajo z robido, največ in z akacijo. To je treba pogledat. Ampak tudi tega več ne mislim ponavljati. Želel bi pojasnilo ministra, ki je v dvom spravil nekaj kolegov poslancev tule okoli, ko je rekel: "No vidiš, saj bo plačano." Zdaj bi želel zelo jasen odgovor: ali predvidevate, da bo poleg dolga, ki je nastal leta 2001 - ker za sedaj še ni bilo nič za obnovo izplačano in se predvideva, da bo plačano iz proračuna, takšnega, kot ga bomo sprejeli, brez amandmaja - v letu 2002 še zagotovljen denar za obnovo v letu 2002? Kajti trditev, ki smo jo postavili s tem amandmajem, je, da bo eno leto zelo usodno vplivalo in da bo pomenilo velik primanjkljaj, vsaj 500 obnovljenih ha, če bomo ta primanjkljaj vedno prenašali. Če bo v letu 2003 plačana obnova za leto 2002, v letu 2004 in tako dalje in tako dalje. Na to, prosim, dajte pojasnilo. Namreč, ko smo pisali ta amandma, smo se zavedali, da je morda kakšen problem, ampak poglejte, ZIPRO 9. člen, 10. člen, samo ministrstvo lahko 10 procentov prenaša iz podprograma na podprogram, z dovoljenjem vlade in sklepom vlade pa 20 odstotkov. Tako da je možnost, da se ta amandma sprejme, pa se potem vrzel, ki je nastala v okviru ZIPRA, pokriva ali pa seveda, da poveste, da bo v okviru možnosti ZIPRA obnova plačana po 2001 in tudi poskrbljeno za obnovo v letu 2002. To je tisto, kar želim slišati danes tu, v tej dvorani, kajti tudi sami, ko ste nasprotovali amandmaju, pa ste le povedali veliko resnic o vinogradništvu in statusu vinogradništva, ki pa podpira ta amandma ali pa, da ne govorimo o amandmaju, ki pa podpira potrebo po čim hitrejši obnovi. In ta obnova je dejansko - gospod Sok govori o trtah, točno. Povečevati je treba število trtna hektar, zmanjševati donos na trto in s tem povečevati kvaliteto. Saj to so stvari, ki so znane. Ampak ta pravila boste vi predpisali takrat, ko boste razpisovali obnove in povedali tudi, da bo država verjetno financirala samo na tipičnih vinogradniških legah. Seveda je treba vedeti, da je teh 25 tisoč hektarjev vinogradov, ki so bili in ki jih sedaj, recimo, z letalskimi posnetki ugotavljajo, da to drži, tisto bogastvo Slovenije, ki govori o tem, da je na teh površinah treba nekaj narediti. In da so to vinogradniške površine, kjer praviloma ni, kjer je najboljši donos lahko samo vinogradništvo. Verjetno se s tem strinjamo in zaradi tega smo to napisali. In seveda, če je vsaj ta razprava do nekje dvignila pozornost tudi za to področje in če sem vas jaz prav razumel, da bomo v prihodnjem letu zagotovili tudi sredstva za leto 2002, potem je to v redu. Hvala.
Kolegica Majnikova in za vami minister But.
Hvala lepa. Kolegu Brenčiču bi rada rekla, da sem zelo ponosna na okolje, od koder prihajam, in to so Haloze. Prav tako sem ponosna na svoje korenine - Prekmurje. Povsod so vinogradniške lege. In če v Halozah druga kmetijska proizvodnja kot vinogradniško ni mogoča zaradi lege same, zaradi terena, je to tista resnica, ki jo nekdo, ki živi na ravnini ali pa na Gorenjskem, težko sprejema. Na Gorenjskem se pač trta ne goji, goji se pa v Podravskem rajonu in v Pomurju. Ne bi rada izzvala preveč replik. Dokazane vinorodne lege v Sloveniji boste pač morali pustiti, da jih ugotavljajo strokovnjaki. Kolega Malovrh, rekli ste, da imamo v Sloveniji vina preveč. Rada bi vam povedala, da je v Sloveniji vina premalo, predvsem kakovostnega vina, kvalitetnega vina je premalo. Tisto, kar je minister opozoril, da je dosti sive ekonomije, to je prodaja namiznega odprtega vina s kmetij, tega je od 50 do 60 procentov. 40 procentov je pa kakovostnega vina. In v naši ptujski kleti smo imeli slogan, "pij malo, pij dobro". In najbrž bi se nam veljalo tega rekla tudi držati. Rada bi povedala, da je v Sloveniji po podatkih statističnih [[...]]
Dovolite, da vas prekinem, kolegica Majnikova.
V Sloveniji je potrošnja vina na prebivalca 40 litrov, v Luksemburgu, Portugalski, Italiji, Franciji pa več kot 60 litrov. Tako da tudi med pijanske narode se ne moremo šteti, vendar pa mislim, da mi boste morali dopustiti to pravico, da se borim za okolje, iz katerega prihajam, in v Halozah resnično skoraj ni na tistih hribovitih pobočjih možno se iti drugega kmetijstva kot vinogradništva. Hvala.
Jaz sem že opozoril, verjetno ne kot edini predsedujoči v proračunski razpravi, da je zelo težko v tej razpravi reči, da gre kakšna misel čez okvir te razprave. Vendar se mi zdi, da se sedaj to dogaja. Tukaj sem sedaj hipoma videl tri roke za replike. Sprašujem, ali kdo vztraja pri tem, da repliko da? Kolega Brenčič. Predlagam, da je minister But na koncu. Kolega Brenčič, imate besedo.
Kolegica Majnikova, niti z besedo nisem omenil Gorenjske. Povedal sem vam pa, da je namen te postavke, s katere vi jemljete 50 milijonov, 500 milijonov, namenjen tudi za tista okolja, veste, kjer ne morejo nehati kositi, ker se bolj izplača trta. Ne - nimajo drugega kot travinjo. Vam dam povsem, bi rekel, vse superlative, da se borite za svoje okolje, ampak veste, v Sloveniji so tudi druga okolja, ki druga alternative, kot te, nima. Ta trava raste na Tolminskem in na Polhograjskem in na Škofjeloškem in na celi Notranjski itn. Zato pravim, da je ta pristop lokalno usmerjen, tako kot ste ga vi predstavili in jim tega ne morete z argumentom zamenjati.
Ali lahko zaključi to razpravo nastop ministra Buta? Poskušajte to, minister But. Prosim.
Hvala lepa.
Prosim za mir v dvorani.
Kot minister sem odgovoren tako za vinogradnike, kot za tiste, ki živijo na območjih z omejenimi dejavniki. Pa tudi sam prihajam po rojstvu iz vinorodne Štajerske in živim v nevinorodni in gozdnani pa zato tudi drugače lepi Ribnici, tako da sem popolnoma neobremenjen in poskušam resnično obrazložiti, da je treba najti neke vrste razmerja med enimi in drugimi in tretjimi potrebami. Tukaj dajem samo pojasnilo gospodu poslancu Avšiču - kot sem že dejal, da še enkrat obnovim: V letu 2000 je bila obnova izvršena in obnova v letu 2000 ni bila izplačana v breme proračuna leta 2000, čeprav so bili vsi dokumenti pravočasno dostavljeni, pač, prioritete drugih plačil v državi so očitno narekovale, da je prišlo do prenosa obveznost v letu 2001, in se je torej zaradi premajhnega razpoložljivega obsega denarja države Republike Slovenije v nekem obdobju to breme obveznosti iz leta 2000 plačalo, žal, v breme leta 2001; kot v mnogih drugih postavkah v tem proračunu Republike Slovenije. V tem kontekstu je seveda bil nenadoma tu položaj, pri katerem v letu 2001 ne bi bilo mogoče narediti in razpisati obnove vinogradov in jih tudi finančno pokriti, ker je bil denar, ki je bil v proračunu namenjen, porabljen v breme obveznosti leta 2000. Potem smo našli dogovor in smo v okviru vlade in v okviru pravnih možnosti se odločili za povpraševanje tako imenovan predrazpis. Na osnovi tega povpraševanja ali predrazpisa smo prejeli, kot že rečeno, 617 hektarjev obnov vinogradov. Tu pa dodajam, da obnove vinogradov so smiselne in potrebne ter upravičene v kontekstu, kot je nekdo danes omenil: povečevanje trt na hektar z jasnim ciljem spremembe sortimenta in vedno manjšega pridelka na trto, s čimer povečujemo kvaliteto, dvigujemo ceno, posredno znižujemo viške tistega grozdja in vina, ki ni konkurenčno na trgu, kot ga Republika Slovenija mora razumeti kot konkurenčni trg v razmerah Evropske unije. Ko bo trg več 100 milijonov potrošnikov in bodo meje za uvoz silnih količin vina iz Španije, Portugalske, Francije, Grčije, od koderkoli, popolnoma odprte in meja ne bo; torej bo lahko naše vino prodajala samo visoka kvaliteta in višja cena. Usmeritev obnove vinogradov gre v to smer. Torej, takoj po sprejetju proračuna in ustreznih dokumentov bodo izvršena plačila obnove vinogradov leta 2001. Takoj zatem bomo po dogovoru naredili povpraševanje za obnovo vinogradov v letu 2002, to pa traja vsaj tako dolgo, da vemo, koliko jih bodo dejansko obnovili. In v dogovoru in po našem predlogu in po mojem predlogu bomo v okviru postavke Prestrukturiranje kmetijstva in živilstva, ki obsega 7,5 milijarde, z odbitkom Sapardaprerazporedili določen del sredstev od tam, kjer je to mogoče, za delno pokrivanje te obnove že v letu 2002. Ne bomo pa v ta namen bremenili druge skupine postavk, to je slovenski kmetijsko-okoljski program. Ta zaveza in obljuba ter odločitev obstaja.
Dobro. Za nami je razgibana razprava, pred nami pa odločanje o dopolnilu pod številko 1 pri podprogramu Prestrukturiranje kmetijstva in živilstva. Vidim dva predloga, najprej je dvignil roko kolega Pukšič. Proceduralno, kolega Pukšič? Ne. Imate vi potem proceduralno, kolega Podobnik? Prosim. Prosim za mir v dvorani.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Prosil bi vas, da v skladu s poslovnikom omogočite naši poslanski skupini 30-minutni odmor pred odločanjem o tem amandmaju.
Koliko?
Predlagamo 30 minut.
Sejo bomo nadaljevali ob 16.30 uri. Razprava je zaključena, prešli smo na odločanje. Samo vprašam, kolega Pukšič, kaj ste vi želeli? Pojasniti? Obrazložiti glas. To boste storili po odmoru. Sejo bomo nadaljevali ob 16.30 uri.
Prosim, da najprej ugotovimo prisotnost v dvorani. Prosim, če pogledamo, da so kartice na pravem mestu in ugotovimo prisotnost. Pritisnite na "kvorum", prosim. Več kot očitno je, da nas je več v dvorani in da nekateri niso uspeli pritisniti. Torej, ponavljamo ugotavljanje sklepčnosti, drugič. Prosim, pritisnimo "kvorum". Prisotnih je 56 poslank in poslancev. Ugotavljam, da smo sklepčni in da lahko nadaljujemo. Dajem besedo gospodu Podobniku.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. V poslanski skupini smo se odločili, da bomo v celoti vsi prisotni člani poslanske skupine glasovali proti amandmaju, ki ga je vložila skupina poslancev s prvopodpisanim kolegom Avšičem. Na podlagi razprave ob tem amandmaju in tudi na podlagi stenograma dveh sej [[...]]
Prosim, za pozornost v dvorani.
[[...]]odbora za proračun in javne finance pa je tudi nedvoumno jasno, da je bil ob tem vprašanju, žal, odbor zaveden. V naši poslanski skupini tudi obžalujemo, da so - pač - nekateri poslanski kolegi na tak način želeli uveljaviti svoj interes. Razprava pa je jasno pokazala, kakšno je tudi tukaj stališče vlade in pričakujemo, da bo velika večina poslanskih kolegic in kolegov glasovala tako, da predlaganega amandmaja ne bo podprla.
Hvala. Obrazložitev glasu, gospod Pukšič.
Hvala lepa. Mislim, da bi bilo prav, da preden glasujemo, nekdo v imenu vlade, kdor seveda ima ta pooblastila, pove, ali je definicija pri vladi, da ne nasprotuje še vedno, ali je definicija [[...]]
Obrazložitev glasu, prosim, ni predlogov drugih. Po poslovniku vlada sedaj nima besede, samo še obrazložitev glasu poslancev. Prosim.
Te odločitve ni bilo med razpravo, ker je samo minister za kmetijstvo eksaktno in jasno povedal, da nasprotuje temu, ker seveda ni bilo usklajeno na ministrstvu. In glede na dejstva, ki so bila povedana in ki jih seveda sam zelo dobro poznam; glede na to, da lansko leto ni bilo izplačil za približno 600 hektarjev nadomestil, ker so se posajali vinogradi; in glede na to, da je v letošnjem letu bilo treba - in tako je sicer vsako leto do 1. septembra - prijaviti nadomestilo v vinogradništvu oziroma na novo pridobiti vinogradniške površine oziroma jih obnavljati in da je teh iz podatkov nekje okrog 400 hektarjev; in glede na zagotovila, da je na tej proračunski postavki za pokrivanje izpada iz leta "1991", ker je razlog bil pač na ministrstvu za finance, ker sredstva niso bila za to namenjena oziroma zaradi varčevalnih ukrepov preusmerjena, ni bilo dovolj sredstev na tem področju in glede na to, da minister zagotavlja, da je možno tudi, če bi se izkazalo, da bi bilo teh površin več za vinogradništvo, narediti kakšno prerazporeditev. Seveda smatram, da bi na drugi strani enim kmetom jemali ali tako, kot se to podomače pove: jemali bi iz levega in bi dajali v desni žep. In seveda to ni produktivno. Še po vrhu tega pa, ker je bilo zavajanje na komisiji oziroma na odboru za finance in monetarno politiko in ker je seveda netočno zapisano, da vlada temu ne nasprotuje, takšnega amandmaja ne bom podprl.
Hvala lepa. Lahko preidemo na glasovanje. Glasujemo torej o dveh amandmajih. Najprej glasujemo o amandmaju pod zaporedno številko 1. Glasujmo, prosim. Od 67 prisotnih je za glasovalo 15 poslank in poslancev, 46 je bilo proti. [[Za je glasovalo 15.]] [[Proti 46.]] Amandma ni sprejet. Glasujemo še o amandmaju pod zaporedno številko 2. Glasujmo, prosim. Od 72 prisotnih je za glasovalo 18 poslank in poslancev, 47 je bilo proti. [[Za je glasovalo 18.]] [[Proti 47.]] Amandma ni sprejet. Prehajamo na podprogram Razvoj podeželja. Tu je en amandma. Želi kdo besedo? [[Nihče.]] Ker ni razprave, razpravo zaključujem in prehajamo na glasovanje o amandmaju, torej enem amandmaju v podprogramu Razvoj podeželja. Glasujmo, prosim. Od 67 prisotnih je za glasovalo 18 poslank in poslancev, 45 je bilo proti. [[Za je glasovalo 18.]] [[Proti 45.]] Amandma ni sprejet. Prehajamo na podprogram Delovanje služb in javnih zavodov. Tu imamo en amandma. Prvopodpisani mag. Andrej Vizjak. Želi kdo besedo? Prosim, gospod Rupar.
Spoštovane kolegice in kolegi! Prosim za vašo podporo temu amandmaju. 10 milijonov tolarjev želim, skupaj z vašo pomočjo, nameniti za azil za živali. Pred dnevi je bil žal zavrnjen zakon o živalih in bi bil zelo vesel, če bi lahko pomagali vsaj delno sofinancirati že obstoječe azile za živali, ki so v Republiki Sloveniji, ki pa se financirajo več ali manj s prostovoljnimi prispevki. Zato bi prosil, da glede na to, da je bil odziv javnosti po zavrnitvi zakona o varstvu živali pred dnevi izjemno velik, in tudi zato, ker ste marsikateri izmed vas prišli tudi po glasovanju dati še posebno podporo, prosim, da storite to sedaj in glasujete za ta amandma. Hvala lepa.
Hvala. Kdo še želi besedo? Trenutek, gospod minister, samo da vidimo, če je še kdo med poslanci in poslankami, ki želi besedo. Nihče več od poslank in poslancev. Prosim, gospod minister.
Hvala lepa. Samo rad bi pojasnil, da ministrstvo že ima predvideno oziroma vlada, se opravičujem, postavko Sofinanciranje azila za živali, in sicer je to postavka 2253 v višini 31 milijonov 943 tisoč. Predvidena sofinanciranja azilov so na podlagi razpisa 50% ministrstvo za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano, 50% občina, v katerih se azil nahaja.
Hvala lepa. Lahko zaključimo razpravo pri tej točki oziroma temu amandmaju? Da. Zaključujemo razpravo in prehajamo na glasovanje o amandmaju k podprogramu Delovanje služb in javnih zavodov. Trenutek, nekaj se je [[...]]Prosim malo kolege v naši tehnični službi, če pogledajo, kaj se je zgodilo. Nekaj je narobe z glasovalno [[...]]Zdaj pa bo. Glasujmo, prosim! Od 70 prisotnih je za glasovalo 21 poslank in poslancev. 47 jih je bilo proti. [[Za je glasovalo 21.]] [[Proti 47.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na uporabnika Ministrstvo za promet, podprogram Sredstva za izgradnjo avtocest. Prvopodpisani pri amandmaju je mag. Andrej Vizjak. Odpiram razpravo. Kdo želi besedo? [[Nihče.]] Zaključujem razpravo. Prehajamo na glasovanje o amandmaju k podprogramu Sredstva za izgradnjo avtocest. Glasujemo, prosim. Od 72 prisotnih je za glasovalo 22 poslank in poslancev, 48 jih je bilo proti. [[Za je glasovalo 22.]] [[Proti 48.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Smo pri uporabniku Direkcija Republike Slovenije za ceste, podprogram Investicijsko vzdrževanje in gradnja državnih cest. Tu imamo dva amandmaja, in sicer gre za amandmaja, kjer je prvopodpisani mag. Andrej Vizjak. Odpiram razpravo o obeh amandmajih. Kdo želi besedo? Gospod Tanko, prosim.
Hvala lepa za besedo. Rad bi nekoliko obrazložil drugi amandma, ki se nanaša na avtocestni priključek ceste G-2, to se pravi ceste, ki vodi od mejnega prehoda Petrine prek Kočevja, Ribnice do Škofljice. Dejstvo je, da se z izgradnjo avtocestnega križa delajo velike spremembe, se pravi, da se na območju, kjer se ceste gradijo, odpirajo nove industrijske cone, medtem ko v območjih, ki jih te ceste obidejo, ni za tak razvoj popolnoma nobenih možnosti, čeprav območja, ki bi jih lahko razvijali, tudi imamo. Menim, da bi tako območje, kot je teh 1.000 kvadratnih kilometrov na tem južnem predelu, bilo treba, ne rečem urediti v celoti, ampak vsaj omogočiti, da se ta cesta na nek primeren način priključi na avtocestni križ in da se odpre oziroma poveča dostopnost do teh območij oziroma do te lokacije. Navsezadnje je to tudi cesta oziroma najkrajša povezava prek Slovenije do morja in menim, da bi bilo primerno, da se tudi ta koridor odpre in s tem omogoči tudi možnost za turistično, pa tudi kakšno drugo dejavnost. Predlagali smo oziroma predlagal sem samo 20 milijonov tolarjev, kar je v bistvu za ta študijski del, tako da bi se v tem prvem delu proučila možnost priključitve te ceste na avtocestni obroč, v nadaljevanju, v naslednjih letih pa bi se morda tudi lahko resneje zastavilo delo na tem delu. Hvala.
Hvala lepa. Še kdo želi besedo? [[Nihče več.]] Zaključujem razpravo o amandmajih in prehajamo na glasovanje. Najprej bomo glasovali o prvem amandmaju pod številko ena v podprogramu Investicijsko vzdrževanje in gradnja državnih cest. Glasujmo, prosim. Od 69 prisotnih je za glasovalo 21 poslank in poslancev, 45 je bilo proti. [[Za je glasovalo 21.]] [[Proti 45.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Glasujemo še o amandmaju pod zaporedno številko dve. Glasujmo, prosim. Od 67 prisotnih je za glasovalo 20 poslank in poslancev, 44 je bilo proti. [[Za je glasovalo 20.]] [[Proti 44.]] Amandma ni sprejet. Smo pri uporabniku Ministrstvo za okolje in prostor, podprogram Načrtovanje, varstvo in urejanje voda. En amandma imamo tukaj. Skupina poslancev predlaga ta amandma, prvopodpisani dr. Andrej Bajuk. Kdo želi besedo v zvezi s tem? Gospod Sok, prosim.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Jaz sem se prej, ko sem videl, da se nam je pridružil minister za okolje in prostor, mag. Kopač, zelo razveselil in sem mislil, da bomo lahko to zadevo z njim kot pristojnim ministrom prediskutirali, ampak očitno je minister imel neke druge naloge in zadolžitve in nas je prišel samo na kratko pogledat. Torej, da obrazložim ta amandma. Gre v bistvu za nadaljevanje že lani začetega dela in tudi obljube z njegove strani, da bo ta pereč problem v svojem nadaljnjem mandatu tudi ustrezno razrešil. Ampak ko smo pogledali letošnji proračun za leto 2002, lahko ugotovimo, da se sredstva, ki bi bila namenjena razreševanju problemov, nakopičenih na področju varstva in pa urejanja voda, celo zmanjšujejo v primerjavi z letom 2001, in sicer skoraj za polovico. S tem amandmajem bi želeli zagotoviti določena sredstva za ureditev rekel Dravinje, vodotoka Dravinje na področju občin Majšperk, Videm in Makole oziroma krajevne skupnosti Makole. Gre pa za območje izrazito demografsko ogroženega področja v Sloveniji, to je območje Haloz. V preteklosti so na tem območju določene regulacije vodotoka Dravinje že bile izvršene, in sicer v spodnjem toku reke Dravinje, ne pa tudi v njenem zgornjem toku in dogaja se, seveda, da reka Dravinja praktično vsako leto dva - do trikrat na tem področju poplavlja. Letos sicer zaradi suše tega ni bilo, ampak prejšnja leta so se običajno zgodile dve do tri poplave. Škode, ki pri tem nastajajo na že itak obubožanem področju Haloz, so precejšnje. Nastajajo škode praktično na celotnem gospodarstvu, tako na infrastrukturi kot na tudi vseh ostalih gospodarskih subjektih, in želja je pač bila, da bi nadaljevali s sanacijo in regulacijo tega vodotoka. Ne vem, če sedaj kdo drug nadomešča tukaj ministrstvo za okolje in prostor, če bo lahko povedal, da so ta sredstva zagotovljena v okviru kakšnega drugega programa, sicer pa bi vas prosil, da bi ta amandma podprli, še zlasti zato, ker v okviru usklajenosti, naj bi se sredstva povečala na račun administracije v ministrstvu za informacijsko družbo. Gre namreč za to, da je vlada kot takšna in tudi v koalicijski pogodbi je zapisan antibirokratski program in nam je tako seveda nelogično, da bi tudi dejansko tega antibirokratskega programa ne izvajali, in sicer na takšen način, da bi sredstva za birokracijo manjšali, ne pa da jih večamo, saj se po tem predlogu proračuna povečujejo skoraj za 50%. Hvala lepa.
Kolikor lahko ugotavljam, da ministra Kopača ni tukaj, tu tudi ni nobenega od državnih sekretarjev iz okolja in prostora, kar je seveda glede na poslovnik in glede na prakso sprejemanja proračuna nenavadno oziroma nesprejemljivo. Ta amandma bom preskočil in počakal, da pride minister oziroma vsaj državni sekretar in odgovori na vprašanja, ki jih je gospod Sok postavil; kajti, mi ne moremo razpravljati o stvareh, ne da bi pravzaprav imeli tudi možnost slišati odgovor na posamezne predloge. Torej, vrnili se bomo na amandma, v okviru katerega smo ravnokar začeli razpravo. Kasneje, razen če predlagatelj amandmaja želi drugače, to se pravi, da ga odgovor ministra ne zanima.
Gospod predsedujoči! Zelo bi želel, da bi minister bil pri tem. Zato prosim, da bi [[...]]
Hvala lepa. Potem bomo o tem govorili kasneje. Naslednji amandma je uporabnik Agencija Republike Slovenije za okolje. Tu je podobna situacija verjetno, tako da bomo prešli na drugega uporabnika, to je Ministrstvo za delo, družino in socialne zadeve. Zdaj pa moram malo vprašati, ali je [[...]] [[Glas iz ozadja.]] Dobro. Podprogram Spodbuda za ohranjanje in odpiranje delovnih mest. Tu imamo en amandma, in sicer, podpisnik amandmaja je v imenu skupine poslancev dr. Andrej Bajuk. Kdo želi besedo? Gospod Drobnič, prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod predsedujoči. Spoštovane poslanke in poslanci! Dovolite, da čisto v kratkih besedah obrazložim ta amandma. Brezposelnost invalidov izredno hitro narašča. Zato je nujno treba povečati sredstva v normalnem obsegu, zato da bi se jim zagotovila vsaj zakonska pravica do poklicne rehabilitacije. Že pod točko vprašanja vladi oziroma ministrstvom sem to vprašanje zastavil. Verjetno je pa tudi bila narejena napaka pri vladi, da je ta obseg sredstev neupravičeno pocenila. Mislim, da je ta predlog tudi v skladu z vladnim memorandumom, kjer naj bi šlo več za aktivne ukrepe za zmanjševanje brezposelnosti. Konec koncev pa vidim tukaj, da vlada temu amandmaju ne nasprotuje, ker pomeni, da je konsistenten. Hvala lepa.
Hvala lepa. Kdo še želi besedo v zvezi s tem amandmajem? [[Nihče več.]] Zaključujem razpravo o tem amandmaju in prehajamo na glasovanje. Za tiste, ki ste se nam kasneje priključili, smo na strani 15, uporabnik Ministrstvo za delo, družino in socialne zadeve, podprogram Spodbude za ohranjanje in odpiranje delovnih mest - prvi amandma in o njem tudi glasujemo. Glasujmo, prosim. Od 63 prisotnih je za glasovalo 23 poslank in poslancev, 35 je bilo proti. [[Za je glasovalo 23.]] [[Proti 35.]] Amandma ni sprejet. Naslednji amandma pri istem uporabniku je pri podprogramu Programi veteranskih organizacij. Tu sta dva amandmaja. Prvega predlaga skupina poslancev z gospodom Bajukom kot prvopodpisanim, drugega pa skupina poslancev s prvopodpisanim gospodom Vizjakom. Odpiram razpravo o tem podprogramu, o teh amandmajih pri tem podprogramu. Kdo želi besedo? [[Nihče.]] Zaključujem razpravo in prehajamo na glasovanje o teh dveh amandmajih. Kdo želi besedo? Ja, zdaj samo še obrazložitev glasu. Gospod Drobnič.
Hvala lepa za besedo. Bom obrazložil glas. Amandma, ki se nanaša na ministrstvo za delo, družino in socialne zadeve, 2611 poskuša normalizirati situacijo, kar se tiče zagotavljanja sredstev veteranskim organizacijam. Ko pogledamo strukturo veteranskih organizacij, potem vidimo, da ni primerno postavljena. Vse tisteveteranske organizacije, ki sledijo iz okvira kontinuitete, imajo zagotovljena zelo velika denarna sredstva, čeprav imajo tudi na drugih področjih zagotovljena sredstva. Nima pa zagotovljeno nič sredstev Nova slovenska zaveza. Ta, ki se prizadeva za to, da bi se normaliziral slovenski prostor, kar se tiče zgodovine. Mislim, da bi bilo to dostojno, da se tej organizaciji, podobno kot ostalim, zagotovijo primerna sredstva za opravljanje potrebnega poslanstva. Hvala lepa.
Hvala. Niste povedali, kako boste glasovali.
Glasovalo bom seveda, normalno "za", kar je logično po sami obrazložitvi. Hvala lepa.
Hvala lepa. Lahko preidemo zdaj na glasovanje? Torej, glasujemo o prvem amandmaju k podprogramu Programi veteranskih organizacij. Od 65 prisotnih je za glasovalo 19 poslank in poslancev, 45 je bilo proti. [[Za je glasovalo 19.]] [[Proti 45.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Glasujemo še o drugem amandmaju k podprogramu Programi veteranskih organizacij. Glasujmo, prosim. Od 65 prisotnih je za glasovalo 18 poslank in poslancev, proti 44. [[Za je glasovalo 18.]] [[Proti 44.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Podprogram Štipendije, skupina poslancev, prvopodpisani gospod Diaci. Kdo želi besedo? Prosim, izvolite.
Hvala za besedo. Predlagam amandma, v katerem želim v okviru povečanja sredstev za štipendije, da se ustvari nova postavka Štipendijski skladi lokalnih skupnosti, sofinanciranje. Sredstva se namenjajo za sofinanciranje štipendijskih skladov lokalnih skupnosti. Upadanje kadrovskega štipendiranja je splošno znano dejstvo, katerega glavni vzrok je gospodarska kriza v začetku 90. let. Kljub umiritvi in izboljšanju gospodarske situacije konec 90. let se trend upadanja na področju kadrovskega štipendiranja ni ustavil. Zato je nujno potrebno, da se s pomočjo države vzpostavi nov, kombiniran sistem štipendiranja. S participacijo sredstev državnega proračuna naj država spodbuja ustanavljanje in delovanje lokalnih štipendijskih skladov, katerih ustanoviteljice oziroma soustanoviteljice so lokalne skupnosti in lokalna gospodarstva. Financiranje lokalnih štipendijskih skladov bi bilo torej tripartitno, in sicer: iz sredstev proračuna lokalnih skupnosti, lokalnega gospodarstva ter država bi naj to s svojimi sredstvi tudi spodbujala. S kvalitetnim delovanjem lokalnih štipendijskih skladov se lahko razvije in spodbuja lokalni kadrovski potencial, ki je osnova za gospodarski razvoj lokalnih skupnosti. Poleg tega lahko uspešno preprečimo tako imenovani "beg možganov" iz manj razvitih lokalnih skupnosti in spodbudimo gospodarstvo k temu, da ponovno vzpostavi kvalitetno štipendijsko politiko. To bi ne bil samo še en socialni ukrep države, temveč tudi pomoč gospodarstvu. Hvala.
Hvala lepa. Še kdo želi besedo? [[Nihče več.]] Zaključujem razpravo o tem amandmaju. Prehajamo na glasovanje. Glasujmo, prosim. Od 57 prisotnih je za glasovalo 26 poslank in poslancev, 26 je bilo proti. [[Za je glasovalo 26.]] [[Proti 26.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo še na zadnji amandma v tem programu, podprogram Socialno varstvo invalidov. Smo na strani 17 in 18, kjer imamo dva amandmaja, kot lahko vidite. Pri prvem je predlagatelj v imenu skupine poslancev gospod Vnučec in pri drugem gospod Vizjak. Odpiram razpravo o obeh amandmajih. Gospod Vnučec, prosim.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Spoštovane kolegice in kolegi! Tukaj gre za novo postavko, in sicer za prevoze študentov invalidov. Študentje invalidi ne morejo uporabljati javnih prevoznih sredstev. V ta namen so se organizirali v Društvo študentov invalidov Slovenije na prostovoljni bazi in so s svojimi lastnimi prispevki, prispevki staršev ter nekaterih sponzorjev uspeli nabaviti dva prilagojena kombija, s katerima skupaj z vojaki, ki civilno služijo vojsko - te imajo tri - organizirajo prevoze 30 študentov invalidov, ki ne morejo uporabljati javnih prevoznih sredstev. Glede na minimalna sredstva, ki so namenjena za uvedbo tega novega programa, menim, da ne bi smelo biti velikih ovir, da omogočimo mladim z invalidnostjo, da se laže odločijo za študij in s tem tudi rešimo problem, ki smo ga že imeli v enem od amandmajev, in sicer problem zaposlitve invalidov. Prav tako bi s tem tudi rešili organizacijske težave, s katerimi se sedaj to društvo sooča, saj nimajo nobenega redno zaposlenega. Ta denar bi bil pa namenjen za nabavo še enega, dodatnega kombija, tako da bi bili upravičenci in tega naslova vsi študentje invalidi na vseh treh univerzitetnih središčih, tako v Mariboru, Ljubljani in Kopru. Spoštovani poslanci in poslanke! Menim, da smo imeli že veliko različnih akcij, tako z naslovom Vsi drugačni, vsi enakopravni, potem Za enake možnosti in s sprejetjem tega amandmaja mislim, da bomo vse to še utrdili. Hvala.
Hvala lepa. Kdo še želi besedo? Gospod Tanko.
Hvala lepa. Obrazložil bi samo drugi amandma, čisto kratko. V bistvu gre za izgradnjo bivalnih enot v občini Ribnica. Mi smo 26. marca letošnjega leta prejeli od ministra za delo, družino in socialne zadeve sklep, s katerim nam nekako nalaga, da pristopimo k izdelavi investicijskega programa na tem področju. Smo pa potem pri pregledu proračuna ugotovili, da te postavke ni notri, in zato predlagamo, da se znotraj ministrstva sredstva prerazporedijo in da se zagotovijo minimalna sredstva za nadaljevanje projekta. Gre torej za celodnevno varstvo invalidov z območja upravnih enot Ribnica in Kočevje, tako se glasi sklep ministrstva. Hvala.
Hvala lepa. Kdo želi še besedo? Prosim. Gospod Zlobec.
Vprašal bi vlado, s kakšnimi argumenti je zavrnila amandma poslanske skupine Mladih Slovenije.
O katerem amandmaju zdaj govorite?
O prejšnjem.
O prejšnjem je pa vlak že odpeljal.
O prvem, no.
Glejte, zdaj govorite o tem, ki je bil vezan na štipendije.
Nismo še glasovali o njem.
Ali o prevozih?
O prevozih.
Morate biti jasni, zato vas sprašujem, o katerem. Rekli ste o prejšnjem. Prejšnjega smo izglasovali.
Ja, ja, o prevozih.
Invalidov. To je še vse v razpravi. Prosim, še kdo. Nihče več, potem prosim predstavnika vlade, ministrstva za delo, družino in socialne zadeve za odgovor. Državna sekretarka, mogoče?
Ja, glede na to, da gre za dva programa znotraj socialnega varstva, in glede na to, da je šlo za prerazporeditve v prvem primeru iz drugega ministrstva, kjer praviloma oziroma iz druge dejavnosti, kjer se praviloma niso prerazporeditve izvajale, ravno zaradi tega, iz tega razloga vlada amandmaja ni podprla. Tako da večina teh amandmajev tudi ni bila podprta. V drugem primeru, ko gre za sklep, ki je bil dodeljen s strani ministrstva, moram reči, da če je bil sklep, verjetno bi bilo potrebno, bi morala preveriti - verjetno ne gre za nerealizacijo sklepa, kajti, če je sklep bil, to pomeni, da so sredstva pač znotraj postavk zagotovljena.
Gospod Zlobec. Če sem razumel, ste dvignili roko. Se lahko izklopite, prosim, gospa državna sekretarka. Prosim.
Absolutno se ne morem strinjati s takim birokratskim odnosom vlade, ker če gre za eno zadevo, glede katere se vsi strinjamo, da bi jo bilo treba izglasovati, ta birokratski argument ne velja; ampak bi vlada, ki ima pregled nad celoto, lahko tudi sama pokazala en košček dobre volje in našla tako rešitev, ki bi jo lahko mirno tukaj izglasovali, ne pa da se prelaga iz enega ministrstva na drugo in nazaj. In Fiat iustitia et pereat mundus. Na tak način se bo res vlada zbirokratizirala in tega, pač, kot predstavnik stranke ki podpira vlado, pač ne morem prenesti. Hvala.
Hvala. Gospod Jakič, potem gospod Tanko, gospod Rupar.
Izkoristil bom zdaj priložnost in seveda obrazložil svoj glas. Tudi jaz moram reči, nisem bil zadovoljen z odgovorom. Seveda razumem to zadrego, da je problematično s perspektive tistega, ki pripravlja proračun, seveda potem potrditi pozitivno, dati zeleno luč, da se iz enega ministrstva ali pa iz enega uporabnika prenaša sredstva na drugega. Osebno moram reči, da seveda mi gre že vrsto let, odkar sedim v tem državnem zboru - prej pa še v skupščini Republike Slovenije - na nek način na jetra, da z levo roko lahko - seveda, kot je nekdo že danes govoril o lopati in "šaflavljanju", "šaflavamo" z milijardami, ko je pa vprašanje nekaj milijonov, v tem primeru 8 milijonov tolarjev, pa nastane velik problem prelivanja sredstev iz enega resorja na drugega. Razumem princip, ampak v tem konkretnem primeru bom v neskladju, najbrž tudi z vsemi regulativi, ki me kot koalicijskega poslanca vežejo, glasoval za amandma prvopodpisanega gospoda Vnučca in seveda podprl to, da ta segment dobi osem - še enkrat poudarjam, osem - navadnih osem milijonov tolarjev. Hvala.
Hvala. Gospod Tanko.
Hvala lepa. Samo opozoril bi predstavnico ministrstva, da ima sklep številko 370.01.044/96-19 in po preverjanju ta sredstva, ki smo jih predlagali [[...]] [[Ni razumljivo.]] [[...]]niso zagotovljena v proračunu. Torej, ta projekt v izvedbi ni podprt. Gre pa še za manj denarja, za še bolj ušivih 5 milijonov tolarjev. Mislim, da bi bilo prav, da če že ministrstvo izda sklep za nadaljevanje programa, da to tudi vsaj v materialnem sredstvu tisti minimum zagotovi. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Rupar.
Hvala lepa. Tudi meni je ideja izredna, jo moram pohvaliti in se zahvaljujem, da so predstavniki mladih res pravi predstavniki svoje volilne baze. Sramota pa za vlado. 8 milijonov tolarjev je amandma, toliko, kot stane ventilček od aviona, ki ga kupuje vlada. Za en ventilček od aviona se cenkamo. Spoštovane kolegice in kolegi. Ta državni zbor ima vse argumente in absolutno moč, da odobri in sprejme ta amandma. Pošteno bi bilo, da bi tiste invalide, študente, ki čakajo na ta ubogi ventilček, se imenuje tudi kombi, vendar s čisto vestjo, s sprejetjem tega amandmaja tudi zadostimo. Hvala lepa.
Gospod Vnučec, prosim. Hvala lepa.
Hvala za besedo, še enkrat. Zahvalil bi se vsem poslancem, ki so izrazili javno podporo. Sem pa tudi začuden nad odgovorom predstavnice vlade, ko je meni osebno minister zagotovil, da tudi osebno podpira ta predlog. Sicer mogoče res ni posrečena izbira, od kod ta denar jemljemo. Vendar, glede na simbolično vrednost, mislim, da se tudi ne bo nič poznalo temu porabniku, če mu ta sredstva, teh 8 milijonov vzamemo in damo v ta namen, kjer tudi je zakonska [[...]]
Malo več pozornosti v dvorani.
[[...]]podlaga. Imamo jo v 3. členu zakona o usmerjanju otrok s posebnimi potrebami podlago, in sicer ki se glasi: "Študentom s posebnimi potrebami, ki se vključujejo v študijske programe v skladu z zakonom, ki ureja visoko šolstvo, se v skladu s statutom visoko šolskega zavoda zagotavljajo potrebna dodatna sredstva." Tako v vsake primeru pričakujem, da bo ministrstvo znalo ta sredstva pridobiti, če ne s tem amandmajem, pa iz drugih virov.
Hvala lepa. Lahko zaključimo? Še gospa državna sekretarka Balohova, prosim.
Hvala. Želela bi poudariti, da je moja vloga tukaj, da predstavim mnenje vlade. Kakšno pa je mnenje predlagateljev, kot je bilo prej povedano, pa je drugo vprašanje. Tako bi še enkrat želela poudariti predvsem za drugi amandma, ki se tiče, bom rekla, prerazporeditev znotraj ministrstva, da seveda je to, bom rekla, zadeva, da če obstaja sklep, da bo ministrstvo znotraj svojih postavk pač poskrbelo, da se bo sklep realiziral. Medtem ko pa gre za vprašanje, kjer gre za prerazporejanje med različnimi resorji, je pa stvar parlamenta. Hvala.
Gospod Anderlič, prosim.
Želel sem, da zaključite, ker ste že začeli zaključevati - pred glasovanjem sem želel besedo, pa sem mogoče prehitro dvignil roko.
Aha, dobro, hvala lepa.
Zdaj napovedujem, ko boste zaključili razpravo o tem amandmaju, v imenu skupine 15 minut odmora.
To že zdaj napovedujete? [[Da.]] Torej, kdo želi še razpravljati o tem amandmaju oziroma o obeh amandmajih? [[Nihče več.]] Zaključujem razpravo in prehajamo na glasovanje. Vendar v tem hipu imamo predlog gospoda Anderliča za 15-minutni odmor. Nadaljevali bomo ob 17.27 uri.
Prosim, da ugotovimo prisotnost v dvorani, da bi lahko nadaljevali z delom. Ugotavljamo prisotnost v dvorani. Prisotnih je 47 poslank in poslancev; sklepčni smo. Prosim, gospod Anderlič, imate besedo.
Po posvetu smo se dogovorili, da se ta sredstva, ki resnično niso velika, lahko prerazporedijo znotraj postavk prevozov študentov oziroma šolajoče mladine, in zato tega amandmaja ne bomo podprli. Predlagam, da tudi predstavnik vlade to potrdi. Sicer pa ne bi bilo nič narobe, če bi člani Stranke mladih Slovenije poskrbeli tudi, da bi kakšen milijon od tistih 541 milijonov tolarjev, ki jih bodo dobili od študentskih servisov, da bi prerazporedili tudi še za kakšen drug namen. To bi pa svetoval, kajti to bode v oči, da se predvideva tako velik denar, potem pa tu tako rekoč cel zbor stoji zaradi osmih milijonov. Hvala lepa.
Hvala. Prehajamo na glasovanje o amandmaju pod zaporedno številko 1, podprogram Socialno varstvo invalidov. Glasujemo, prosim. Od 58 prisotnih je za glasovalo 18 poslank in poslancev, 39 je bilo proti. [[Za je glasovalo 18.]] [[Proti 39.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Glasujemo še o drugem amandmaju. Glasujemo, prosim. Od 64 prisotnih je za glasovalo 18 poslank in poslancev, 42 jih je bilo proti. [[Za je glasovalo 18.]] [[Proti 42.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. S tem smo izčrpali amandmaje pri uporabniku Ministrstvo za delo in se zdaj vračamo nazaj na Ministrstvo za okolje in prostor. Kot veste, smo prekinili to točko maloprej, ker pač ni bilo ministra oziroma pristojnih z ministrstva. Pa sedaj prosim gospoda ministra Kopača, če lahko odgovori na vprašanja, ki jih je postavil gospod Sok. Izvolite, gospod minister.
Hvala za besedo. Vendar se opravičujem, ali bi mi lahko na kratko osvežili spomin, ker nisem bil prisoten?
To ne bo mogoče, ker je bilo medtem dovolj časa, da bi se o tem pozanimali. Ja, potem gremo na naslednje ministrstvo, da se bo imel minister čas o tem poučiti, in sicer bo to uporabnik Ministrstvo za zdravje, podprogram Investicijska vlaganja v bolnišnice. Tu imamo en amandma, prvopodpisani v imenu skupine poslancev je gospod dr. Bajuk. Kdo želi besedo? [[Nihče.]] Zaključujem razpravo o tem amandmaju. Oprostite! Prosil bi vas, da mogoče spremljate, kaj se dogaja v državnem zboru. Prosim, izvolite.
Hvala lepa za besedo. Tu naša poslanska skupina ugotavlja, da pri investicijskih vlaganjih za bolnišnice in te zavode, da je vlada premalo dodelila teh sredstev in smo predvsem zaradi tega, ker smo bili predstavniki državnega zbora tudi v onkološkem institutu in pediatrični kliniki in smo videli, da so tam velike potrebe. Da se pa denar včasih troši nepotrebno tudi iz tega ministrstva oziroma iz proračuna, bi pa tudi lahko povedala, da je bil referendum, pravzaprav bi se lahko tam privarčeval denar, kar smo mi tudi takrat predlagali. Zato predlagam, da se v proračunu prerazporedi še 480 tisočev za investicije za posodabljanje bolnišnic in za pediatrično kliniko. Hvala lepa.
Hvala lepa. Še kdo želi besedo? Gospod Sok, prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod predsedujoči. Torej, moja poslanska kolegica, dr. Marija Ana Tisovic, je obrazložila ta amandma, sam bi pa, ker ne verjamem, seveda, da bo amandma sprejet, ker če nekaj par milijonov za invalide niste namenili, potem ne verjamem, da je tudi vam bolj draga gradnja pediatrične klinike, čeravno je problem zelo velik. Sam sem, mislim, da tukaj sem si zapisal, 18. septembra 2001 sem v Odmevih, televizijskih Odmevih, sem si zapisal izjavo mag Ropa - sedaj ga tukaj ni. A, mislim, da je prisoten. V glavnem: v televizijskih Odmevih je zagotovil, da če ne bo možno v okviru proračuna [[...]]
Gospe in gospodje, lepo vas prosim, dajmo se umiriti nekoliko, da bi lahko gospod Sok postavil vprašanje in ga tudi minister Rop slišal.
Bom potem še enkrat ponovil, če me ne bo slišal. Sem že navajen, da ponavljam vprašanja. Torej, slišal sem takrat ministra v Odmevih, ki je jasno in glasno povedal, da bodo sredstva za gradnjo pediatrične klinike zagotovljena v okviru proračunskih možnosti. Če pa ne, tako je izjavil, bo sam odšel v tujino in najel ustrezen kredit, da se ta zadeva premakne in da se pediatrična klinika končno tudi zgradi. Torej, to je njegova izjava. Ko sem to slišal, sem si te zadeve napisal na list papirja in danes vzel tudi s sabo, in sem rekel, ob proračunu ga bom vprašal, kako je sedaj s to zadevo. Torej, iz samega načrta proračunskih investicij izhaja, da proračun letos za ta namen namenja milijardo 200 milijonov, potem v letu 2003 - seveda, verjetno pod vprašajem - milijardo 728; večino tega denarja pa potem predvideva, da bi se naj zagotovilo v letu 2004 oziroma 6 milijard in 200 milijonov v letu 2005. Vsi vemo, da v letu 2005 bo že neka druga politična situacija, se pravi, neko drugo razmerje. Ker o tej pediatrični kliniki veliko govorimo, zadeva je res nujno potrebna razrešitve, smo se pač v Novi Sloveniji odločili in predlagali amandma v tej smeri. Še enkrat povem, da ne pričakujemo, da bo to sprejeto, ker bo seveda ta parlamentarna večina glasovala drugače, od ministra pa bi vseeno želel slišati, da mogoče nekoliko podrobneje pojasni, kaj je pravzaprav mislil takrat s tisto obljubo, ki jo je dal pred celotno slovensko javnostjo, v Odmevih, gospod minister, 18.9.2001. Hvala lepa.
Hvala. Še kdo od poslank in poslancev? Nihče več. Prosim gospoda ministra Ropa za odgovor.
Mislim, da bova odgovorila oba dva z ministrom za zdravje. Kot se verjetno dobro spomnite, smo ob pripravi proračuna za leto 2001 imeli diskusijo o tem, koliko sredstev, da je potrebnih za letošnje leto za pediatrično kliniko. In takrat sem jaz v tem državnem zboru, pred celotno slovensko javnostjo, ne samo v Odmevih, obljubil, da če bo potrebno več sredstev, potem garantiram, da bomo zagotovili več sredstev tudi s prerazporeditvami. Izkazalo se je, da je bilo potrebnih v letošnjem letu več sredstev, in to dobro veste. V proračunu je bilo predvidenih 300 milijonov, treba je bilo zagotoviti še 500 milijonov. In točno toliko smo tudi jih zagotovili. Naredili smo prerazporeditev in v letošnjem letu je bilo zagotovljenih 800 milijonov. Povedal sem tudi, da če se bo v bodoče pri izgradnji pediatrične klinike pojavil problem financiranja, bomo ta sredstva zagotovili, tako iz sredstev proračuna kot tudi iz sredstev iz tujine. V zvezi s tem je nastajal skupaj, med ministrstvom za finance in ministrstvom za zdravje, projekt, po katerem bi poleg javnofinančnih sredstev za namen gradnje pediatrične klinike zagotovili tudi določena sredstva, ki bi šla deloma iz tujine, iz Evropske banke za obnovo in razvoj oziroma iz Evropske investicijske banke - v zvezi s tem sem opravil tudi več razgovorov, tudi s predsednikom Evropske banke za obnovo in razvoj. Ta sredstva smo v določeni meri kot obljubo tudi dobili zagotovljena. Vendar pri celotni zadevi to ni toliko pomembno, ker bomo ta sredstva koristili samo, če bo to nujno in če bo koncept mešane gradnje pediatrične klinike dograjen. In to smo tudi upoštevali pri pripravi proračuna in o tem bo minister za zdravje v nadaljevanju govoril. In smo - jaz sem prepričan - zagotovili toliko sredstev, kot je potrebnih za naslednje leto za to, da gradnja normalno teče v skladu s projekti, ki so pripravljeni. Naj povem, da smo v letošnjem letu zagotovili tudi strokovnjake iz tujine, specialiste za gradnjo bolnišnic, ki so bili v Sloveniji in tudi pripravili ustrezne ekspertize. Oblikovana je posebna skupina, ki bdi nad celotnim projektom. Tako je v bistvu organizacijsko, tehnično in finančno moja ocena takšna: projekt je pripravljen, tako da bo lahko gradnja normalno tekla v naslednjem letu. Skratka, tisto, kar je bilo obljubljeno, je bilo tudi storjeno.
Hvala. Gospod dr. Keber, prosim.
Dodal bi neke informacije. Seveda mi gredo besede težko z jezika, ker vsak minister v svojem resorju z veseljem posluša predloge, ki bi bili upravičeni, da bi se pospešile investicije na tistem področju, kjer smo vsi zadolženi, da spoštujemo možnosti, ki jih ima država. Vseeno bi povedal nekaj, kar morda ni vsak trenutek prisotno, da je ta država oziroma vlada v tem mandatu pomembno spremenila svoje prioritete tudi na področju investicij v zdravstvo. In da če omenim številko danega denarja za investicije v zadnjem letu prejšnjega mandata, je bilo 2,5 milijarde investicij v zdravstvu, v prihodnjem letu 2002 imamo 5,5 milijard investicij in v letu 2003 celo 8 milijard. Skupaj z ostalimi prilivi mi lahko računamo v letu 2003 na približno10 milijard investicij, kar je seveda v primerjavi z letom 2000 drastično, izrazito povečanje, ki ob podobnem dotoku obeta boljšo perspektivo investiranja v zdravstvu, tako da tudi, kakorkoli že s težkim srcem, moram pač povedati, da sem kot resorni minister znotraj razprav o proračunu v vladi pač ugotovil, da je to tisto, kar lahko vlada predlaga. Hvala lepa.
Hvala lepa, gospod minister. Gospod Drobnič, prosim.
Hvala lepa za besedo. Čisto na kratko bi rad repliciral gospodu ministru Ropu. Če je taka lahkotnost pridobitev sredstev, bodisi s prerazporejanjem s postavk na postavke ali pa s pridobitvijo, najemanjem kredita v tujini, potem se seveda postavi vprašanje, zakaj tu notri sedimo mi in postavljamo tam 8 milijonom, tistemu 6 milijonov in sem ter tja. Veste, če je takšna lahkotnost odločanja in da je tudi v okviru te postavke možno zvaliti, recimo, 1 milijardo gor ali pa dol. To je čisto normalno vprašanje. Če to ni problem, potem res ne vem, zakaj bitako resno postavljali zahteve ali pa odločitve pri nekih nižjih zneskih. Hvala lepa.
Hvala lepa. Še kdo želi besedo? Prosim, gospod minister Rop.
Seveda vam zagotavljam, da to je problem, da to ni enostavno in da seveda je to možno storiti, če obstoji zelo visoka prioriteta. Pediatrična bolnišnica je nedvomno ena od tistih prioritet, za katero smo se skupaj zavezali v tem državnem zboru, o čemer smo skupaj govorili in zato smo seveda tudi storili vse tisto, kar smo obljubili in kar je bilo zagotovljeno.
Hvala. Lahko zaključimo razpravo o tem amandmaju? Lahko. Zaključujem razpravo. Prehajamo na glasovanje o amandmaju, ki je k podprogramu Investicijska vlaganja v bolnišnice. Glasujmo, prosim. Od 69 prisotnih je za glasovalo 21, proti 47 poslank in poslancev. [[Za je glasovalo 21.]] [[Proti 47.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Smo pri naslednjem uporabniku, to je Ministrstvo za šolstvo, znanost in šport, najprej podprogram Znanstvenoraziskovalna dejavnost v javnih raziskovalnih organizacijah. Tu imamo en amandma. Kdo želi besedo? Prosim, gospod Levič.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. V okviru povečanja sredstev na podprogramu Znanstvenoraziskovalna dejavnost v javnih raziskovalnih organizacijah se za 200 milijonov tolarjev poveča postavka Usposabljanje in razvoj znanstvenih kadrov. Sredstva se namenijo za usposabljanje 50 novih mladih raziskovalcev. Vemo, da spodbujanje mladih raziskovalcev ne pomeni samo razvojno usmerjenega programa, pač pa tudi spodbujanje razvojno usmerjenih znanosti. Ne nazadnje je znanost tisti dejavnik, ki je izredno pomemben tudi za gospodarstvo, za njegovo konkurenčnost in za povečanje dodatne vrednosti. Dodatna sredstva so sicer namenjena, vendar v postavki za projekte in za druge stroške. Mislim, daje precej bolj pomembno, da imamo najprej sploh mlade raziskovalce, preden začnemo porabljati denar za stroške. Hvala.
Hvala. Še kdo želi besedo? [[Nihče več.]] Lahko razpravo zaključimo? Zaključujem razpravo. Prehajamo na glasovanje o tem amandmaju. Glasujmo, prosim. Od 68 prisotnih je za glasovalo 19 poslank in poslancev, 47 jih je bilo proti. [[Za je glasovalo 19.]] [[Proti 47.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Podprogram Programi športa, dva amandmaja, oba je v imenu skupine poslancev podpisal mag. Vizjak. Kdo želi besedo? [[Nihče.]] Zaključujem razpravo. Prehajamo na glasovanje o amandmajih k podprogramu Programi športa. Obrazložitev glasu, gospod Rupar.
Hvala lepa. Mislil sem, da boste dali tako kot prej prvi amandma najprej na glasovanje in potem drugi amandma. V redu, bom pač [[...]]
Vseskozi je enako.
Bom pač pri obrazložitvi glasu zaprosil [[...]] Torej, prvi amandma, če bo sprejet, bo omogočil izgradnjo športne dvorane v občini Tržič, konkretno v oddelku oziroma v delu Bistrica pri Tržiču, ki mu po predlogu liberalne demokracije še manjka, da Tržič razdeli na dva dela. No, in drugi amandma je pa amandma za stadion. Amandma, ki predvideva v prvem letu 300 milijonov tolarjev za izgradnjo nacionalnega stadiona v Ljubljani. Sedaj pa svetovna nogometna javnost. Ne bom se šel kakšnega Beganta, ampak bi pa zelo rad opozoril, kolegice in kolege, da so pri evforiji nogometnih uspehov naše slovenske reprezentance zelo zelo z zanimanjem spremljali njihova dogajanja, spremljali tudi v živo s tribun starega stadiona za Bežigradom, ki po mnenju mnogih strokovnjakov ni niti samemu sebi več podoben. Čeprav moram pa povedati, da sem se pa zelo začudil nad komentarjem televizijske satelitske postaje Eurosport, ki je pa rekel, da je to eden najlepših stadionov v Evropi - verjetno ni bil prisoten direktno na tem prostoru. Glede na to, da je v zadnjem obdobju tudi mestni svet Ljubljane že odločal in govoril o investicij v ta športni objekt, bi bilo pošteno in prav, da tako Ljubljani kot slovenski nogometni in drugi javnosti tudi mi pomagamo s tem, da sprejmemo ta amandma. Marsikdo se mi smeji, ampak vi ste stali na tem stadionu, bi bolj morali razumeti potrebe po tem, kot pa jaz, ki nisem bil že nekaj let tam. Ampak vseeno, mislim, da je prav in pošteno, da zadevo podprete in da s tem pomagamo tudi slovenski državi do boljšega imidža tudi na področju športa in pa nogometa. Hvala lepa.
Gospod Rupar, vi boste glasovali "za" ali ne? [[...]] [[Smeh.]] [[...]]
Spoštovani gospod predsednik, jaz upam, da bova oba glasovala "za". Hvala.
Hvala. To je bila obrazložitev glasu. Še kdo, prosim? Želi obrazložiti glas, mislim. [[Nihče.]] Prehajamo na glasovanje o amandmaju pod zaporedno številko ena pri podprogramu Programi športa. Glasujmo, prosim. Od 69 prisotnih je za glasovalo 19 poslank in poslancev, 47 je bilo proti. [[Za je glasovalo 19.]] [[Proti 47.]] Amandma ni sprejet. Glasujemo še o amandmaju pod zaporedno številko dve. Glasujmo, prosim. Od 68 prisotnih je za glasovalo 19 poslank in poslancev, proti jih je bilo 45. [[Za je glasovalo 19.]] [[Proti 45.]] Amandma ni sprejet. Smo pri podprogramu Izobraževanje odraslih. Tu imamo en amandma. Prvopodpisani v imenu skupine poslancev dr. Andrej Bajuk. Kdo želi besedo? Da, gospod dr. Bernik, prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Dame in gospodje! Gospodje in dame od vlade! Verjetno veste, za kaj gre pri tem amandmaju. Je povezan s tistim, ki ste ga že ravnokar odklonili, ko je šlo za novo zavezo. Izredno sem vesel, da lahko v tem ozračju govorim, kajti [[...]]
Gospe in gospodje! Lepo vas prosim, še malo potrpljenja!
Prosim za malo potrpljenja [[...]]Da lahko v tem ozračju govorim, kajti zdi se mi, da cela stvar spominja bolj na skupščino preteklih časov, kot pa na resen parlament. Zdi se mi, da je to ena komedija vse skupaj, ki se ne imenuje "komedija devina", ampak bi se verjetno morala imenovati "komedija triste". Zakaj to pravim? Danes smo že enkrat govorili o pluralizmu. Kako sijajno pluralizem dela. In dejansko tukaj ravno obratno, kako naj gleda. Kajti, ko človek gleda ta zadnji amandma, recimo, ki je bil predlagan, mislim, da bi bilo v našem skupnem interesu, da bi to podprli. Ono: nekdo je rekel "ne bomo podprli" - niste podprli. In meni se zdi to grozansko, poniževalno za stranke, ki morajo slediti vladi dol in do črte čisto do konca. To ni parlament, prosim vas. Dobro. Da pa dam še podporo o tem amandmaju, bi pa rekel to. Ne vem, če ste prebrali deklaracijo, ki jo je pred kratkim sprejela vlada o preteklih časih in pravijo tej, da se je cela Evropa in Slovenija pogreznila v brezno in je v svoj vrtinec potegnilo tudi Slovenijo. Dobro, ta vrtinec je resnično bil. Ne bom govoril, kdo ga je povzročil. Rad bi pa povedal samo to. Rekli boste, da pretiravam, če rečem, da so že dolgo časa eni bolj enaki pri nas kot drugi in da tisti drugi niso sploh enaki nikomur in to se vleče že 50 let. Ali je tako? Tukaj so razne veteranske organizacije. Nekatere vlada podpira, druge jih pa absolutno ignorira. In to opazujem že nešteto let. Ko sem bil predsednik neke civilne organizacije, sem bil povabljen tudi v častni odbor, ki ga je sklical, če se ne motim, predsednik države. In tam, ko smo se pogovarjali, sem mu rekel: "Poslušajte, saj tukaj so še druge", ker je imel listo, koga bo vse povabil, sem rekel: "Poslušajte, gospod predsednik, so še druge veteranske organizacije." Rekel je: "Naštejte mi jih." Rekel sem: "Poglejte, to bi pa vi morali bolje vedeti kot jaz, zato ker ste vi imeli vlado čez, pa vi ste delali s policijo in tako dalje." Potem je pa rekel: "Pišite mi." Sem pisal. In kaj se je zgodilo? Ne da bi imenoval tisto organizacijo, je prišlo nazaj do mene, da ta [[...]]gospod član vaše civilne organizacije. Sem hotel, da se to popravi. Se ni popravilo. In to je bil zaključek. Zdaj vas pa vprašam: Kateri človek, ki ima malo civilne zavesti, ki razume življenje, bi nekaj takega delal? Dajmo vendar tukaj izkazati to, kar bi morali že davno izkazati. Tukaj to brezno ni bilo samo eno, jih je bilo mnogo. In ko govorimo potem o tem, da ne bomo odpirali starih ran - sem čisto za to - vendar pri tem breznu in tem vrtincu in vsem tem, je vedno treba več kot en človek. Zato apeliram na vas, da to podprete, da tisti ljudje, ki so se toliko trudili vsa ta leta, da identificirajo svoje lastne žrtve, dobijo podpore vlade. Če pa tega ne moremo narediti, potem pa vprašam gospo državno sekretarko, da mi razloži, zakaj ne. Zadnjič, ko smo bili na odboru, sem jasno povedal, če to - ker seveda, je bilo zavrnjeno, ponovno po tej logiki sledilno vodji, kdorkoli že to je. In mi je razložila gospa zelo lepo, ampak brez vsake vsebine, čeprav državno sekretarko občudujem: zaradi njene energije, pa potrpežljivosti in tako naprej, vendar bi želel vsebinski odgovor, zakaj ne moremo dobiti nekje v proračunu teh revnih 70 milijonov tolarjev. In če jih nedobimo, potem lahko vlada - vlada, ki tamle sedi - pozabi na to deklaracijo - če je to. Če vlada ne more narediti nekaj konkretnih korakov, ne samo, da izkoplje tiste, ki so bili pobiti in jih pokoplje, kar bi morali že davno storiti, če bi hotela, se po človeško obnašati, potem je ta papir čisto prazna stvar in enostavno "farbanje" ljudi. Zato vas pa prosim, podprite to, pa bomo šli naprej kot prijatelji. Hvala.
Hvala lepa. Še kdo želi razpravljati o tem amandmaju? [[Nihče več.]] Predstavniki vlade, ministrstva za šolstvo? [[Ne.]] Potem zaključujem razpravo o tem amandmaju. Prehajamo na glasovanje o amandmaju pod številko 1, podprogram Izobraževanje odraslih. Glasujmo, prosim. Od 63 prisotnih je za glasovalo 20 poslank in poslancev, 38 jih je bilo proti. [[Za je glasovalo 20.]] [[Proti 38.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Smo pri podprogramu Pomoči v osnovno šolstvo, kjer je en amandma, ki ga je vložila skupina poslancev s prvopodpisanim dr. Andrejem Bajukom. Kdo želi besedo? Prosim, gospa Tisovic.
Hvala lepa za besedo. Osnovnošolsko izobraževanje je v Sloveniji obvezno, kar pomeni, da imajo starši dolžnost zagotavljati otrokom vsaj minimalno izobrazbo. Osnovni pogoj za dokončanje osnovne šole je pa tudi otrokov razvoj in pravilna, redna prehrana. Skrajno neprimerno je, da si otroci socialno šibkih družin zaradi preobremenjenosti družinskega proračuna ne morejo privoščiti malice, še bolj težko pa je vsem tem otrokom, ko si ne morejo privoščiti šole v naravi; ta diskriminacija je še posebej vidna na podeželju. Otroci so prizadeti, in to je treba samo doživeti. Sama sem to doživela, ko sem imela dosti otrok, pa sem videla, kako so bili otroci, ki niso mogli hoditi v šolo v naravi, vase zaprti in niso niti upali povedati, kako je v resnici. Zato mislim, da bi se moralo, čeprav trdite, da je za to že poskrbljeno in tako naprej, še več dati na račun osnovnega šolstva. Zato smo predlagali, da se 210.000 tisoč prerazporedi na to področje. Hvala lepa.
Hvala lepa. Kdo želi še besedo? [[Nihče več.]] Zaključujem razpravo o tem amandmaju. Prehajamo na odločanje. Glasujmo, prosim. Program pomoč v osnovnošolstvu. Od 64 prisotnih je za glasovalo 17 poslank in poslancev, 45 jih je bilo proti. [[Za je glasovalo 17.]] [[Proti 45.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Tu imamo še podprogram Pomoči v srednjem šolstvu, kjer je amandma skupine poslancev s prvopodpisanim dr. Andrejem Bajukom. Odpiram razpravo. Gospa Tisovic, prosim.
Spet se oglašam. V Sloveniji se preveč govori in premalo naredi za socialno pravičnost in za enakomeren regionalni razvoj. Nesprejemljivo je, da se srednješolci oziroma otroci ne morejo vključiti v srednjo šolo zaradi tega, ker so preoddaljeni od šolskih centrov. Tako se mi marsikdo pritoži pa pravi: Dva otroka sem lahko spravila v srednjo šolo, tretjega ne morem več [[...]]" [[Nemir v dvorani.]]
Malo več pozornosti, prosim!
"... zaradi tega, ker moja plača ni dovolj velika, da bi plačala otrokom avtobusni prevoz." Ali ni to žalostno, da ne moremo urediti teh prevozov za srednješolce? Mislim, da bi to morali narediti. S tem bi tudi rekli, smo dali enake možnosti vsem otrokom, tudi tistim iz zelo oddaljenih krajev, kjer nimajo take povezave oziroma je avtobus kar precej drag. Razumete? Če mora dati mama trikrat po 20 tisoč za avtobusni prevoz na mesec, je to 60 tisoč, ona pa zasluži 55 tisoč, očetova plača je pa za to, da se preživijo, potem lahko izračunate, kako to gre. Mislim, da ta predloga, naš, bi morali podpreti, če se gremo enake možnosti. Hvala lepa.
Hvala. Kdo želi še besedo? Prosim, gospod Sok.
Hvala lepa za besedo. Glede na to, ker so sedaj predstavniki vlade s področja šolstva med nami, bi mogoče bilo prav, da pa le razložijo in povedo, kako pravzaprav mislijo razrešiti ta problem. Ker to je problem, to je velik problem za vse tiste šoloobvezne otroke, ki živijo daleč izven kraja šolanja. Torej so v neprimerno slabšem položaju glede na tiste šoloobvezne dijake, ki so - niso šoloobvezni, ampak danes je pač pogoj, da je pravzaprav to že postalo nuja in pa obveznost. Seveda, če nekdo noče v srednjo šolo, ne rabi tudi iti. Ampak jaz razumem, da smo na tejstopnji, da je skoraj že to postala obveznost. Tudi če se hočemo nekako izenačiti z ostalimi evropskimi narodi, potem to bo postala obveznost. Prosil bi, da bi predstavniki ministrstva na ta pereč odgovorili, kako pravzaprav oni vidijo ta problem in kako ga mislijo razrešiti, ker govorimo tako radi o teh enakih možnostih, cele kampanje se prirejajo na to teorijo enakih možnosti: "Vsi enaki, vsi enakopravni". Ampak na tem področju, seveda, o tem ne moremo govoriti, da smo vsi enaki in enakopravni. Hvala lepa.
Hvala. Še kdo od poslank in poslancev želi besedo? Potem prosim za odgovor s strani ministrstva za šolstvo. Mogoče gospa ministrica?
Hvala lepa, da ste me vprašali, katji, ta problem preučujemo na ministrstvu, tudi znotraj sredstev, ki so dodeljena. In to o enakih možnosti se rešuje na več načinov, ne samo s tem, da se omogoča - na primer prejšnji primer šole v naravi - financiranje posameznikov, ampak z gradnjo domov, ki so seveda subvencionirani, to lahko pregledate tudi v samem proračunu. Je pa dejstvo, da se tu sociala nekako krha in zato misli ministrstvo pripraviti nekatere ukrepe znotraj predlaganega proračuna.
Hvala lepa, gospa ministrica. Gospod dr. Bernik.
Rad bi vprašal spoštovano gospo ministrico, kdaj misli to narediti. Začeli ste na tak način, češ da sredstva so dodeljena in zdi se mi, da tako zveni: nekdo vam ta sredstva da, vi pa nimate nobenega vpliva na to, da jih dobite. Mislim dve stvari. Prvič, je vaša dolžnost, da dobite sredstva za to pa ne samo študirati. Zato bi pa - drugič - rad vedel, kdaj mislite to narediti. Hvala. Preden bodo otroci že soldati.
Hvala. Prosim. Odgovor.
Pridružujem se vašemu mnenju, da v najkrajšem času moramo predstaviti način, kako bomo ta problem reševali.
Hvala. Gospod Drobnič.
Čisto na kratko bi rad, ker je razprava, diskutiral okoli pomembnosti šolanja kot osnovne postavke za pravičnost v družbi. Če je kaj podlaga za izpeljavo pravičnosti v sodobnih družbah, je enakost možnosti za izobraževanje, in to predvsem javno šolstvo. Prvo je seveda, da je država demokratična in da odpravi monopole, da ne na osnovi monopolov človek pridobi neke reference in ugodnosti. Torej, to je prva reč, kar mora biti. Drugo pa je: zagotovo in povsod enaka možnost do izobraževanja. Če tukaj Slovenija ne bo naredila resnih korakov, bo zabredla v zaostanek, poleg tega bo pa kršila oziroma se dodeljevala od temeljnega postulata pravične družbe. Sodobne družbe dajo največ na to. Ta dva kriterija sta ključna za sodobne družbe. Očitno gre pri nas stvar v drugo smer, da se bodo šolali, izobraževali predvsem bogati, ne bodo se pa mogli vključevati tisti, ki izhajajo iz socialnoekonomsko šibkih družin. Škoda, to je napačna pot.
Hvala. Še kdo? Nihče več. Potem zaključujem razpravo o tem amandmaju. Prehajamo na odločanje o amandmaju k podprogramu Pomoči v srednjem šolstvu. Glasujmo, prosim! Od 69 prisotnih je za glasovalo 21 poslank in poslancev. 47 jih je bilo proti. [[Za je glasovalo 21.]] [[Proti 47.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Ura je 18.06 minut imamo pa še tri amandmaje pri šolstvu. Ali zaključimo in nadaljujemo jutri? [[Glasovi iz ozadja.]] Kdo nasprotuje temu, da končamo te tri amandmaje? Če kdo nasprotuje, bomo nehali. Hvala lepa. Nadaljujemo jutri ob 10.00.