Spoštovane poslanke in spoštovani poslanci, gospe in gospodje! Pričenjam 9. sejo državnega zbora Republike Slovenije, ki je bila sklicana na podlagi prvega odstavka 57. člena poslovnika državnega zbora. Obveščen sem, da so zadržani in se današnje seje ne morejo udeležiti naslednji poslanci: gospod Anton Anderlič, gospod Roberto Battelli in gospod Sašo Peče. Na sejo sem vabil predsednika vlade Republike Slovenije gospoda Janeza Janšo k 1. točki, predstavnike vlade Republike Slovenije k vsem točkam dnevnega reda in predstavnika urada predsednika Republike Slovenije ter predstavnika sodnega sveta k 41. točki dnevnega reda. Vse prisotne lepo pozdravljam! Prehajamo na določitev dnevnega reda 9. seje državnega zbora Republike Slovenije. Predlog dnevnega reda je pripravljen skladno z 59. členom poslovnika in ste ga prejeli s sklicem seje 16. septembra 2005. O predlogu dnevnega reda bomo odločali v skladu z drugim odstavkom 64. člena poslovnika državnega zbora. Gospod Gantar, ali imate proceduralni predlog?
Tako je, gospod predsednik.
Izvolite, proceduralni predlog.
Dve minuti in petnajst sekund govorjenja, spoštovani kolega. Spoštovani gospod predsednik, ker gre za zadeve, ko državni zbor razpravlja o svojem delu, je prav, da se tu oglasim, ker sicer mislim, da ni možnosti drugje. Pred dnevi smo dobili od vas dopis z naslovom Avtomatski izklop mikrofonov. 15 sekund po izteku časa bo govorcu naprava avtomatsko izklopila mikrofon. Temu, gospod predsednik, odločno nasprotujem. Državni zbor je prostor svobode govora. Če želimo vsi jasno govoriti, moramo sprejemati razumne omejitve, sicer bi kdo ostal brez besede. Postavimo si pravila in določimo enega ali več izmed nas, in to ste predvsem vi, gospod predsednik, da ta navodila izvaja in uveljavlja. To je pravica, ki smo jo vsi skupaj investirali v vas in vaše podpredsednike. Zato ne želim, da me omejuje računalniški program ali stroj. Če bi me že kdo omejeval, bi želel, da mi odvzame besedo človek, ne pa stroj. To omejitev in odvzem besede razumem kot vprašanje smiselne presoje, koliko sekund lahko nekdo ima, da zaključi svoj govor, svojo besedo, ne pa avtomatskega prekinjanja s strani naprave. Če bo tako ostalo, gospod predsednik, ne potrebujemo vas ne vaših podpredsednikov. Na vaše mesto lahko postavimo računalnik, ki bo generiral dnevni red, listo govorcev, čas, lahko celo programiramo neprimerne besedne zveze, zaradi katerih nam bi računalnik lahko takoj vzel besedo. In če nadaljujem v tej smeri, v avlo lahko postavimo infokiosk, ki bo namesto vas sprejemal peticije, vloge, pobude za referendum in jih nemara tudi takoj na licu mesta sprocesiral. Da ne nadaljujem v tej smeri, gospod predsednik, moje trdno prepričanje kot tudi številnih kolegov je, da državnega zbora ne smemo spreminjati v programiranega robota, da moramo odločati, razpravljati, se prepirati in tudi samoomejevati, mi sami, z vami na čelu. Zato, gospod predsednik, predlagam in vam dajem pobudo, da umaknete to odločitev in da nas omejujete smiselno in razumno, mogoče samo, če se bomo kdaj prepirali, vi in vaši podpredsedniki, ne pa programirana naprava. Hvala lepa.
Hvala, gospod Gantar. To je bila čista zloraba poslovnika, kajti o zagotavljanju reda na sejah odloča predsedujoči. V skladu z dogovorom vseh predsedujočih in tudi vseh vodij poslanskih skupin, ki so bili vabljeni na pogovor, smo sklenili, da ne bomo odvzeli besede takoj, ko se izteče čas, pač pa bomo dovolili, oprostite, gospod Gantar, dobrohotno še 15 sekund časa, da zaključite misel. Tak je bil sklep predsedujočih in mislim, da o tem ni razprave in tudi ni možno predlagati nobenih drugačnih sklepov. Lahko se pa pogovarjamo na posvetih z vodji poslanskih skupin, kamor je vabljena tudi vaša poslanska skupina. Nadaljujemo. Predlogov za umik posamezne točke z dnevnega reda ali za širitev dnevnega reda nisem prejel. [[Oglašanje iz ozadja.]] Gospod Cvikl, vendar prosim, da ne izkoriščate poslovniških možnosti. Ali bo o isti zadevi?
O isti zadevi, gospod predsednik [[...]]
Ne, proceduralni predlog je že bil dan.
Dovolite samo, da končam stavek.
Izvolite, gospod Cvikl.
Gospod predsedujoči, želim, da razpravljamo o naslednji zadevi. Ravnokar ste izjavili neresnico. Niso se vse poslanske skupine strinjale z vašim predlogom.
Gospod Cvikl, to ni proceduralni predlog. Jemljem vam besedo. Tako predlagam zboru, da za današnjo sejo določi dnevni red, ki ste ga prejeli s sklicem. Glasujemo. Navzočih je 78 poslank in poslancev, za je glasovalo 72, proti nihče. [[Za je glasovalo 72.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je dnevni red 9. seje zbora določen. S tem prekinjam sejo, ki jo bomo nadaljevali ob 15.00 uri z vprašanji poslank in poslancev.
Spoštovane poslanke in spoštovani poslanci! Prosim, da zasedete svoja mesta, da nadaljujemo sejo. Prehajamo na 1. TOČKO DNEVNEGA REDA - VPRAŠANJA POSLANK IN POSLANCEV. V zvezi s to točko dnevnega reda sem v poslovniškem roku prejel pisne prijave 34 poslank in poslancev. Vrstni red postavljanja poslanskih vprašanj je določen na podlagi dogovora z vodji poslanskih skupin in v skladu z 244. členom in drugim odstavkom 245. člena ter 247. člena poslovnika državnega zbora. Na prva tri vprašanja poslancev opozicije in na poslansko vprašanje poslanca vladajoče koalicije bo odgovoril predsednik vlade. Zatem bodo minister za kulturo dr. Vasko Simoniti, minister za delo, družino in socialne zadeve mag. Janez Drobnič ter minister za finance dr. Andrej Bajuk odgovorili na poslanska vprašanja, postavljena na 8. seji državnega zbora, na katera zaradi odsotnosti niso odgovorili. Poslanci, ki so prijavili dve vprašanji, bodo drugo vprašanje postavili potem, ko bodo vsi prijavljeni poslanci postavili po eno vprašanje. Poslanci imajo za postavitev vprašanja na voljo tri minute, predsednik vlade in ministri odgovorijo na vprašanja največ v petih minutah, enako tudi, če je vprašanje postavljeno več ministrom. Poslanec, ki ne bo zadovoljen z odgovorom, lahko zahteva dopolnitev odgovora, ne more pa postaviti dodatnega vprašanja. Prosim poslance, da ste na to pozorni. Obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora poslanec predstavi v dveh minutah, dopolnitev odgovora pa sme trajati največ tri minute. V zvezi s prijavo poslanskih vprašanj vas obveščam, da je poslanec Ivan Jelen postavil vprašanje lokalnega pomena, zato sem ga na podlagi 243. člena poslovnika posredoval pristojnemu ministru, ki bo pripravil pisni odgovor. V zvezi s to točko so se za danes opravičili naslednji ministri: minister za finance dr. Andrej Bajuk in minister za gospodarstvo mag. Andrej Vizjak. V primeru, da poslanec na postavljeno vprašanje danes ne bo dobil odgovora, mu morata predsednik vlade ali minister v 30 dneh predložiti pisni odgovor, ki bo objavljen tudi v glasilu državnega zbora. Poslanec, ki je postavil vprašanje, na katerega ni dobil odgovora, lahko izjavi, da vztraja pri ustnem odgovoru. V tem primeru bom vprašanje uvrstil na naslednjo redno sejo državnega zbora. Na klopi ste prejeli pregled poslanskih vprašanj in pobud, na katere v poslovniškem roku še ni bilo odgovorjeno. Prehajamo na predstavitev poslanskih vprašanj. Kot že rečeno, bo na prva štiri vprašanja odgovarjal predsednik vlade, gospod Janez Janša. S tem v zvezi vas želim opozoriti, da je s to sejo nadgrajen konferenčno-glasovalni sistem v veliki dvorani tako, da se mikrofon govornika avtomatsko izklopi po 15 sekundah po preteku predvidenega časa za razpravo. To velja tudi za predsednika vlade in ministre. Prav tako vas želim tudi opozoriti, da eno minuto po avtomatskem izklopu mikrofona le-tega ni možno ponovno vključiti. Prvi bo poslansko vprašanje postavil gospod Dušan Kumer. Izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovani predsednik vlade, spoštovana ministrica in ministri, kolegice in kolegi! Kartelna prepletenost še posebej neformalnega našega gospodarstva je eden najbolj žgočih problemov, ki ovirajo naš gospodarski razvoj. Pri tem gre pogosto za povezave na meji kriminalne dejavnosti, kot so parkiranje delnic, ki se jim zaradi njihove kapitalske, medijske in politične moči nihče ne upa učinkovito postaviti po robu, ste med drugim dejali gospod predsednik v svojem nastopnem mandatarskem govoru decembra lani v tej dvorani. V zadnjih dneh in tednih afera Mercator dobiva svoj vrhunec. Nepregledna in zakulisna prodaja Mercatorjevih delnic v režiji prvih mož KAD-a in SOD-a ter njihovih nadzornikov gotovo sodi v elitno družbo, dvomljivih gospodarskih odločitev te države, kot ste jih opredelili koncem lanskega leta. Kritike letijo z vseh strani. Izrekajo jih tudi člani vladnega strateškega sveta in vladnega odbora za reforme. Zato ne čudi, da dosedanji odgovori predstavnikov vlade niso prepričljivi glede obljub zapisanih v koalicijski pogodbi. Koalicija se je namreč zavela k preglednemu umiku iz gospodarstva prek javnih razpisov in dražb in tudi mednarodnih ciljev in čim večjega izkupička. Če tega ni, gre za razprodajo državnega premoženja in sum oškodovanja državnega premoženja so večkrat izrečene besede sedanjega finančnega ministra gospoda Bajuka, ko je bil še opozicijski poslanec. Razlogov za dvomljivost te kupčije je več kot preveč: nepregleden postopek prodaje, prenizko dosežena cena, poznavalci ocenjujejo oškodovanje na cca. 30 milijard, kar pomeni 2000 stanovanj, 10 falkonov in tako dalje. Skratka, odgovorni v KAD-u in SOD-u se obnašajo, kot da vodijo diskontno skladišče z državnim premoženjem in ne dva tako pomembna državna sklada. Glede na to, da na primer v skupščini in nadzornemu odboru KAD-a sedi kar nekaj ljudi iz vlade ali pa jih je vlada tja imenovala, vas gospod predsednik sprašujem: Ali boste kot predsednik vlade in varuh koalicijske pogodbe ukrepali zoper odgovorne, ki so dopustili, da se je prodaja delnic in umik države iz Mercatorja zgodil na nepregleden in netransparenten način in v očitno škodo davkoplačevalcev in malih delničarjev? Sprašujem tudi: Ali vlada ni in noče biti garant enakosti državljanov, predvsem tiste pred zakonom, saj so bili v primeru prodaje delnic Mercatorja zavestno oškodovani mali delničarji in investitorji? Hvala lepa.
Hvala gospodu Kumarju. Gospod premier, imate besedo.
Najprej hvala lepa za vprašanje, spoštovani gospod poslanec. Na začetku odgovora, da ne bo kakšnih nesporazumov, ki jih je bilo kar nekaj, ko se je govorilo o tej temi v preteklosti, naj rečem, da vlada nimam nikakršnih težav v zvezi z revizijo teh poslov in tudi vseh drugih poslov, ki sta jih sklenila paradržavna sklada od začetka svojega obstoja. Nimamo nikakršnih problemov s tem, če bo tudi parlament tukaj sprožil kakšne postopke, ali da zahteve, bo vlada v okviru postave in zakona naredila vse, da se te revizije opravijo in da se ugotovi dejansko stanje. Če bi takole na palec, kot sedaj vi ocenjujete domnevno oškodovanje v primeru prodaje manjšinskih deležev Mercatorja, ocenil po svoji presoji, do kolikšnih oškodovanj je prišlo v preteklih letih, ko so se prodajali deleži na bistveno manj transparenten način, kot je bil ta zadnji, bi rekel, da je bilo oškodovanj za kakšnih 200, 300 milijard, za 50.000 stanovanj, za 150 falkonov in tako naprej. Skratka, o teh kategorijah se lahko pogovarjamo z velikimi presežki. Kar se tiče očitka, da je pravna stroka kritizirala ta posel paradržavnih skladov. Nekateri so kritizirali, nekateri niso kritizirali. Kot neodvisna pravna stroka so se poudarjali predvsem tisti, ki so bili kritični do tega še prej, preden so sploh poznali okoliščine, da ne rečem, preden so poznali pogodbo. Kot neodvisen ekonomski strokovnjak je bil najbolj izpostavljen dr. Bogomir Kovač, kandidat Liberalne demokracije na predsedniških volitvah. Na nacionalni televiziji je nastopal kot neodvisen arbiter v primeru tega posla. Običajno se je prej, ko je šlo za takšne zadeve, spraševalo tudi koga drugega, recimo gospoda Marjana Kocbeka, ki je v preteklosti velikokrat ocenjeval takšne posle. Gospod Kocbek je v izjavi, ki jo je objavil samo en medij, dejal: "Težko si predstavljam, da bi bilo s tem poslom kaj narobe. Smernice EU za javne delniške družbe, na katere se mnogi ti kritiki sklicujejo, so bile sprejete januarja in Slovenija jih mora v dveh letih implementirati v lasten pravni red. Se pravi, tudi če je bilo eventualno v teh ali prejšnjih poslih paradržavnih skladov kaj narobe v zvezi s smernicami, te v tem trenutku ne veljajo. Vendar po teh informacijah, ki jih ima vlada, zaenkrat ni nič narobe v povezavi z evropskim pravnim redom. Tema, dokler ni ta postala glavna, je bila umik države iz gospodarstva, češ, da vlada ne izpolnjuje obljub pred volitvami in obljub iz koalicijske pogodbe, da se bo umikala iz gospodarstva. Bolj smo razlagali, da gre za postopen proces, bolj smo razlagali, da smo podedovali organiziranost paradržavnih skladov, zakon o gospodarskih družbah, vse druge predpise, ki urejajo to področje, kakršni so bili sprejeti doslej, in da pripravljamo reforme tudi na tem področju, večji je bil pritisk, da se je treba kar umakniti iz gospodarstva. To so bili naslovi praktično vsak teden. Ko je bil izpeljan nek postopek na enak način, kot v vseh prejšnjih primerih, 30, 40, 50, pa naenkrat ni bila več tema umik države iz gospodarstva, ampak je bil ravno ta umik problematiziran, z argumentacijo, da so bili oškodovani mali delničarji z neko ceno, ki ni bila realna. Ali je bila cena realna ali ne, jaz ne vem, ker nisem ekspert za to ceno. So bile pa narejene cenitve v lanskem letu, še pod prejšnjo vlado. Cenitve so bile narejene sedaj, ceno delnic je končno ob dokapatilizaciji določila uprava. In to je cena, ki jo pač poznamo. O presežkih lahko vsi govorimo na pamet. Hvala lepa.
Hvala gospodu premierju. Želite dopolnitev odgovora? Izvolite, gospod Kumer.
Hvala lepa. Spoštovani gospod predsednik vlade, ali se nisva prav razumela, jaz sem spraševal za zadevo, ki se je dogajala v letu 2005, nisem bil poslanec v letu 2001/2002. Ne sprejemam argumenta, da če so prejšnji delali slabo, lahko mi delamo še slabše. Opozoril bi vas, da vlada ima v tem primeru veliko odgovornost in bom citiral dva člena iz statuta kapitalske družbe, in sicer 4. člen, ki pravi, da ustanovitelj in edini delničar kapitalske družbe je Republika Slovenija. V tem momentu Republiko Slovenijo predstavlja vlada kot delničar v imenu države. In še 55. člen, da delničar KAD-a mora biti vedno in resnično popolno obveščen o vseh zadevah, ki so pomembne za opravljanje in poslovanje KAD-a. Delničarja mora uprava KAD-a pisno obveščati o zadevah, ki jih počne. To je 55. člen statuta. Na podlagi teh dejstev bi, da uporabim tudi vašo terminologijo, odgovorna in pogumna vlada brez slabe vesti ponudila informacijo v vsakem trenutku temu parlamentu. Še več, tudi ukrepala bi lahko že do nekaterih najodgovornejših, še posebej zaradi tistih stvari, ki sem jih prej naštel. Sicer bodo o tem dokončno sodbo zares prejeli pristojni organi. Toda vlada se je s koalicijsko pogodbo zavezala, da tega ne bo počela na isti način, kot se je to dogajalo v preteklosti, in da bo to sedaj delala na transparenten in pregleden način. Zato še enkrat ponavljam vprašanje, ki sem ga prej zastavil: Ali boste kot predsednik vlade in vlada ukrepali proti članom vlade ali ljudem, ki sedijo v vladi in sedijo istočasno tudi v kapitalski družbi in SOD-u. Hvala.
Hvala gospodu Kumerju. Gospod premier, izvolite.
Vlada je dolžna ukrepati, kadar pristojni organi ugotovijo, da je bilo kje kaj narobe. Ne sme pa ukrepati na podlagi časopisnih člankov ali medijske gonje, ki se je zgodila v tem primeru. Kot sem povedal že na začetku, nimamo nikakršnih težav v zvezi z revizijami in vlada ni na stališču, da če so prej delali narobe, tudi mi lahko delamo narobe. To sem že velikokrat povedal in ta očitek lahko mirno naslovite kam drugam. Če je bilo v tem konkretnem primeru kaj narobe, bomo ukrepali. Vendar pa tudi ne pristajamo na tezo, da do 3. decembra lanskega leta je bilo vse v redu, ker so to delali iz neke druge politične opcije, sedaj pa so nekateri drugi in za njih veljajo druga pravila. V tem trenutku veljajo isti zakoni za to področje kot so veljali do takrat, in smo jih dolžni izvajati in spoštovati. Kar se tiče obeh paradržavnih skladov, je res, da je edini delničar država, vendar pa imata oba sklada svoje organe, ki so dolžni delati po zakonu in po notranjih predpisih. V prejšnjem mandatu opozicija ni imela nikakršne možnosti, da bi sodelovala v upravljanju kapitalske družbe, niti enega člana nikoli ni imela v nadzornem svetu. Sedanja opozicija ima člane v nadzornem svetu. V prejšnjem mandatu se ni moglo o ničemer pisati, ker se ni vedelo. Se bo pa morda za nazaj kaj izvedelo. Sedaj se zadeve dogajajo transparentno o tej pogodbi in posel se je pisal prej, preden je bil sklenjen, prej, preden so nadzorniki to obravnavali. Kar se tiče pa skrbi za male delničarje, pa je najbolj izpostavljen mali delničar v Mercatorju. Predsednik uprave Mercatorja ima okrog 1% deleža, vreden je milijardo ali dve, ne vem koliko točno, odkar je mali delničar v Mercatorju ima tudi beleženo hitro rast osebnega premoženja v nekaj milijardah. Moram reči, da vlada skrb Socialnih demokratov za malega človeka oziroma malega delničarja v tem primeru.
Hvala, gospodu predsedniku. Proceduralni predlog. Izvolite.
Glede na to, da Socialni demokrati zares bomo skrbeli za malega človeka, ker so nekateri prenehali skrbeti za malega človeka, v skladu z drugim odstavkom 246. člena poslovnika predlagam, da državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru predsednika vlade na moje poslansko vprašanje. Namreč po 13. členu statuta tudi skupščina KAD-a ni legalno in legitimno postavljena. Hvala.
Hvala. O predlogu poslanca gospoda Kumerja, da državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru predsednika vlade na njegovo poslansko vprašanje, bo državni zbor odločil v okviru jutrišnjega glasovanja. Naslednji bo poslansko vprašanje predsedniku vlade postavil gospod Zmago Jelinčič Plemeniti. Izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik. Prav lep pozdrav vsem skupaj! Gospod predsednik vlade! Hrvaška politika je popolnoma brezkompromisna in brezskropulozna, kadar gre za njihove interese. Zgodovina je polna laži, goljufij, poneverjanj in ponarejanj dokumentov s strani Hrvatov. In vendar se mi, kakor da se nismo še ničesar naučili. Zato sprašujem: Kdaj bo prišlo do vidnega premika in spremembe stališč v slovensko-hrvaških odnosih, še posebej v relaciji z Evropsko unijo. Konec koncev mi smo v Evropski uniji, Hrvatje hočejo. Naj navedem en zanimiv primer, kako je ljubljansko Delo 21.6.1991 pisalo o prehodu na Dragonji. Takrat so postavljali delavci cestnega podjetja iz Kopra postavljali temelje za mejni prehod in sicer na oni strani, na levem bregu Dragonje. Ko so jih vprašali naši veliki novinarji, ki jih je bilo vedno strah, kaj bodo rekli Hrvatje, so povedali, da je meja 200 višje. To se pravi, na vrhu hriba. To je zabeleženo. Takrat se je reklo, da ne bo mejnih prehodov, ampak bo osem kontrolnih točk med Slovenijo in Hrvaško, in sicer Sečovlje, Dragonja, Jelšane, Metlika, Obrežje, Dobovec, Gruškovje in pa Središče ob Dravi. Med tem časom je prejšnja vlada postavila, mislim, da približno 50, 60 mejnih prehodov, ki jih sedanja vlada še vedno vzdržuje. Kdaj bo prišlo do tega, da bomo Hrvate postavili na pravo mesto, in kdaj bo prišlo do tega, da bomo prenehali, tudi v medijih uporabljati z naše strani termine "sporna ozemlja" in ne vem kaj še podobnega, kar je vedno v uporabi na slovenski televiziji, v časopisih. Še posebej to rado uporabljata gospoda Šuligoj in Lorenci, za katera bi človek rekel, da sta bolj na hrvaški strani kot na slovenski strani. Konec koncev dejstvo je, da Hrvatje vedo, da Istra nikoli ni bila hrvaška, da Štrigova nikoli ni bila hrvaška in da je potrebna arbitraža na celotni slovensko-hrvaški meji. Tudi v zvezi s tem sprašujem: Kdaj bo vlada pripravila zgodovinske dokumente o teh zadevah? Dokumentov je ogromno in izhodišča so tista, ki so pomembna, da jih postavimo kot prava, kadar hočemo doseči svojo pravico. Naša pravica je evidentna, zgodovinsko utemeljena. Prosim, če mi odgovorite na obe vprašanji. Hvala.
Hvala gospodu Jelinčiču. Gospod predsednik, izvolite.
Hvala za vprašanje. Brez večjih odstopanj se je Slovenija od leta 1991 naprej, od kar sta Slovenija in Hrvaška samostojni državi, trudila za implementiranje politike dobrososedskih odnosov. V tem času praktično Slovenija ni naredila nobenega enostranskega koraka, ki bi šel preko ustavnih odločitev, sprejetih tako v slovenskem parlamentu kot v hrvaškem saboru v zvezi z mejo in nekaterimi drugimi zadevami. Na drugi strani je v posamičnih obdobjih po letu 1991 na Hrvaškem prevladovala politika, ki je zagovarjala politiko enostranskih korakov, nekaj takšnih korakov je bilo narejenih. S temi koraki se je stanje na meji spremenilo v škodo Slovenije, glede na stanje junija leta 1991. Krogi na Hrvaškem, ki so pač delali takšno politiko, ki se jim je obrestovala, so še vedno aktivni. Zaradi tega je bilo največ težav, ko smo usklajevali brionsko izjavo o izogibanju incidentov, ravno glede formulacije, da se izhaja iz situacije, ko gre za mejo, iz junija leta 1991. Vendar je bila ta izjava podpisana. Na ta način smo vsaj na neki formalni ravni to politiko enostranskih korakov dali v narekovaj s tem, da si niti takrat nismo delali iluzij in si jih tudi danes ne delamo, da je možno kar čez noč spremeniti neko stanje, še posebej zato, ker je ta politika v določenih obdobjih dajala sosednji državi določene prednosti. Ko je prišlo do zaključka pogajanj med Hrvaško in Italijo o formalni razdelitvi epikontinentalnih pasov na Jadranu, smo mi ocenili, da je to korak, ki ni v skladu s politiko, ki je bila dogovorjena in glede na zakonske možnosti, ki v Sloveniji obstajajo in so bile dodane v pomorski zakonik. Žal šele pred nekaj leti je Slovenija reagirala in vzpostavila tukaj oziroma bo vzpostavila, ko bo ta zakon sprejet, ponovno enakopravno stanje, kjer se bo možno pogajati tudi o natančni razmejitvi ekoloških con oziroma suverenosti, ko gre za vprašanje suverenosti, ko gre za suverene pasove. To je prvič, da Slovenija resno odgovarja na nek korak, ki ima kot enostranski korak namen v praksi postaviti drugačno stanje, kot pa je bilo leta 1991. Doslej žal tega Slovenija ni zmogla, drugače bi najbrž tudi pri teh pogajanjih bili dlje, vendar pa se bo Slovenija še naprej izogibala korakom v praksi, ki bi lahko spodbujali konflikte ali imeli za namen, da z neko potezo, ko nekaj kratkoročno pridobiš, dolgoročno poslabšaš pogajalsko pozicijo. Na ponudbe, tako kot ste zapisali v svojem vprašanju, v zvezi z arbitražo Slovenija nikoli doslej, tudi v prejšnjih mandatih ne, ne v mandatu te vlade, ni odgovarjala apriorno odklonilno. Arbitraža je neka možnost, ki obstaja, je boljša od nekega odprtega konflikta. Slovenija je bila vedno na stališču, da ima za takšno vključitev tretje strani, ki bi razsojala, dovolj argumentov. Veliko podatkov, dokumentov je zbranih. O tem smo se pogovarjali tudi zadnjič na sestanku predsednikov parlamentarnih strank. Vendar pa, prvič, od Hrvaške formalne ponudbe za takšen korak nismo dobili in drugič, tudi v primeru, da se obe strani odločita načelno za arbitražo, je treba definirati izhodišča te arbitraže. Se pravi, do tega je dolga pot. Če obstaja možnost, da se do rešitve pride po krajši poti, bomo še vedno dajali prednost takšni poti. Kot že rečeno, pa je tudi to opcija, ki jo ne izključujemo.
Hvala gospodu predsedniku. Želi gospod Jelinčič dopolnitev odgovora? Izvolite.
Hvala lepa. No, dejstvo je, da Slovenija zagotovo ne bo delala korakov, ki bi zbujali konflikte, in morda bi bilo ravno to dobro, da bi naredili tudi mi kakšen korak, ne pa da vedno poklekamo pred hrvaško stranjo. Pogajalska pozicija Slovenije je izredno slaba ravno zaradi tega, ker nikoli nismo ničesar naredili, razen tega, da so nekateri hodili na tenis na ono stran. Dejstvo je, da so se Hrvati zmenili z Italijo, ki je v Evropski uniji. Mi smo ravno tako v Evropski uniji in vendar se neka država pogaja z drugo državo, ki ni v Evropski uniji. Zato sodim, da bi bilo smiselno, da se naredi mednarodna konferenca na nivoju Evropske unije, kjer bi se razpravljalo o teh zadevah, kajti edino to je varianta, ko se lahko izčistijo vse zadeve v zvezi s Hrvaško. Dejstvo je, da so izhodišča res najbolj pomembna stvar pri arbitraži, zato pa govorim o izhodiščih, ki so zgodovinsko utemeljena, ne pa da bomo dali izhodišče Piranski zaliv in ga bomo potem dobili samo polovico. Dejstvo je, da Hrvatje vključno z njihovimi akademiki in vso ostalo srenjo lažejo, prenarejajo in ponarejajo dokumente, kar so počeli vso svojo zgodovino ob pomoči svojih komunističnih voditeljev. Dejstvo je, da bi morali tu nekaj narediti. In morda bi bilo smiselno, da Slovenija da formalno ponudbo za arbitražo, s tem da v zaprti kuverti da drugačna izhodišča, kot jih bo dala Hrvaška, ki bo zagotovo dala izhodišče za arbitražo, da bi bila meja s Slovenijo nekje pri Grosupljem.
Hvala gospodu Jelinčiču. Gospod predsednik, izvolite.
Hvala za to dopolnilno vprašanje oziroma mnenje. Mislim, da v tej fazi Slovenija ne bo šla naprej in prevzela predlagateljstva morebitne arbitraže. Po našem mnenju ni nobenih razlogov za kakšno hitenje, tudi ni nobenih razlogov za kakšno nervozo. Slovenija ima stabilen mednaroden položaj s članstvom v Evropski uniji in Natu, ima tudi ugoden ekonomski položaj; naš bruto domači proizvod je, čeprav je Hrvaška še enkrat večja država, nekje na isti ravni se pravi na prebivalca, še enkrat višji. Hrvaška je naš tretji oziroma četrti ekonomski partner. Veliko ekonomskih interesov z obeh strani je v obeh državah, v skupnem interesu je, da se ti odnosi krepijo. Vprašajte predstavnike slovenskega gospodarstva in boste videli, da vsi delijo to mnenje. Hrvaška bo vedno naša soseda. Stopa na pot uvajanja evropskih standardov, vsak nov evropski standard, implementiran na Hrvaškem, olajšuje tako gospodarsko sodelovanje tudi posledično, posredno reševanje teh odprtih vprašanj. Ta pot je dolga. Slovenija ima tukaj kot članica Evropske unije svoje odgovornosti in zaenkrat res ni nobenih razlogov niti za nervozo niti za hitenje s kakšnimi predlogi, ki niso dodelani. V obzir pa je treba vzeti vse opcije in se na njih pripravljati. Med njimi tudi na mednarodno arbitražo.
Hvala gospodu predsedniku. Gospod Jelinčič, imate proceduralni predlog? Izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik. Jaz nisem zadovoljen s tem odgovorom, zato bi v skladu z 246. členom poslovnika državnega zbora predlagal, da na naslednji seji državnega zbora opravimo razpravo o tej točki, in sicer razpravo o odgovoru predsednika vlade na zastavljeno poslansko vprašanje. Hvala lepa.
Hvala. O predlogu poslanca gospoda Jelinčiča, da državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru predsednika vlade na njegovo poslansko vprašanje, bo državni zbor odločil v okviru jutrišnjega glasovanja. Naslednji bo predsedniku vlade postavil poslansko vprašanje dr. Matej Lahovnik. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani gospod predsednik vlade! Zanima me: Kako ocenjujete strategijo umika države iz gospodarstva in obeh paradržavnih skladov v letu 2005? V zadnjem obdobju smo priča čudnim transakcijam z delnicami Hidrotehnika, Kompasa MTS, kjer paradržavna sklada izgubljata ogromne zneske. V primeru Mercatorja gre za bistveno višji znesek. To transakcijo označujejo trije elementi. Prvič, neznanje, vaša politična nameščenca, gospod Toplak, član vaše stranke, ki ste ga imenovali na čelo KAD-a in neuspešni kandidat Nove Slovenije na zadnjih državnozborskih volitvah, gospod Pogačnik, sta prodala Mercator pod ceno. To je bila razprodaja in ne prodaja. Dejali ste, kako je bilo včasih. Včasih, ko je prišlo do prevzema Leka, ja bila cena na borzi 60.000 tolarjev, ponudba 95.000 tolarjev. Vodji obeh paradržavnih skladov, gospod Lenič in gospod Kušar, sta oblikovala konzorcij lastnikov in se izpogajala še za več, za 105.000 tolarjev, 80% premija. V primeru Mercatorja je premija 0. Če bi bila takšna, kot je v primeru Leka, bi država dobila 28 milijard tolarjev več. Za ta denar bi lahko zgradili pediatrično kliniko in onkološki inštitut. To je 170.000 povprečnih neto plač v Sloveniji. Cela delovno aktivna populacija dela en teden za ta denar. In vam se zdijo ti očitki smešni. Prodali ste pod mizo, nepregledno. In ko smo že pri tem, pri referencah. Omenili ste gospoda Kovača. Na to, da je tak posel škodljiv in da je kot državljan zaskrbljen, o tem je govoril predsednik vladnega odbora za privatizacijo gospod Simoniti, ki ste ga vi imenovali na ta položaj. Da gre za finančni incest je povedal predsednik odbora za reforme gospod Jože P. Damjan, ki ste ga vi imenovali na ta položaj. Da gre za sum politične korupcije ste me pravzaprav vi spomnili, ko ste omenili gospoda Kovača. Tudi vi ste nekdanjo vašo predsedniško kandidatko na državnozborskih volitvah imenovali za vodjo tožilstva. Ukinjate komisijo za preprečevanje korupcije. Sprašujem se, na kakšen denar bo kompenziranih teh 28 milijard tolarjev, ki ste jih vzeli iz žepa slovenskim davkoplačevalcem. Trije elementi: neznanje, aroganca, ne poslušate niti lastnih strokovnjakov, ne neodvisnih, dr. Savina, ki je dejal, da gre za vmešavanje države v gospodarstvo na čuden in nepregleden način, tudi lastnih strokovnjakov, ki ste jih vi imenovali v strateški svet in različne odbore. In tretji element: sum politične korupcije.
Hvala gospodu Lahovniku. Gospod predsednik, izvolite.
Hvala lepa za vprašanje. Če začnem na koncu s to zadnjo obtožbo, da gre za sum politične korupcije, potem moram reči, da najprej ta vlada ni prodajala deležev v Mercatorju in jaz upam, da tudi prejšnja vlada ni prodajala deležev v Leku, ampak da so to delali pristojni organi po postopkih, ki so določeni z zakonom. Zato se jaz s tem ne bi tako hvalil. Kar se tiče suma politične korupcije, jaz v upravi med ključnimi ljudmi podjetij, ki so kupila deleže Mercatorja od obeh paradržavnih skladov, ne vidim nobenega člana vladnih strank. Vidim samo člane LDS-a in Združene liste. To je tudi edina povezava. Nekako se mi zdi ta očitek absurden, razen če je seveda merjen v lastne vrste in izhaja iz situacije v neki stranki pred kongresom, kar pa ni stvar vlade. Glede umika obeh paradržavnih skladov iz gospodarstva. V tem trenutku veljajo pravila igre, kakršne ste določili vi, in potekajo po enakih postopkih. V letošnjem letu se namerava kapitalska družba umakniti iz okoli 35 podjetij oziroma gospodarskih družb. Postopki pač potekajo. Pripravlja se strategija, na podlagi katere bo ta koalicija izpolnila obljube, ki jih je dala v koalicijski pogodbi, in to na način, da bo, prvič, kapitalska družba dolgoročno zagotavljala ali pa prispevala k zagotavljanju stabilnosti pokojninskega sistema in da bo odškodninska družba sposobna zagotavljati potrebe, zaradi katerih je bila ustanovljena, se pravi, izplačevanje odškodnin denacionalizacijskim upravičencem in ostalim, kot je to določil zakon. V tem trenutku smo dobili v roke dediščino, ki ne zagotavlja izpolnjevanja strateških ciljev ne enega ne drugega. Te stvari bomo spremenili. Potekajo razprave o tem, na kakšen način bi to preoblikovanje bilo najboljše. Dejstvo je, da smo v odbor za reforme vključili različne strokovnjake, ki imajo različna mnenja. Ta vlada in ta koalicija to prenese, ker je dovolj široka in dovolj odprta. Ne spomnim se nobenih razprav iz prejšnjih mandatov, kjer bi člani strateških svetov prejšnjih vlad imeli različna mnenja, niso bila dopuščena. Običajno je politika nekaj določila, potem pa je tako imenovana neodvisna stroka temu prikimala, nikoli ni bilo nobenih polemik. Zdaj potekajo. Tudi v zvezi s prihodnjo strategijo obeh skladov so v podskupini odbora za reforme, ki to pripravlja, različna mnenja, je mnenje gospoda Simonitija, ki ste ga citirali, so tudi druga mnenja. Gospod Simoniti zagovarja takojšen korak v tem smislu, da se oba paradržavna sklada umakneta iz aktivnega lastništva. Se pravi, da umakneta člane nadzornih svetov iz vseh gospodarskih družb, kjer imata sklada večje deleže, in upravljanje prepustita manjšinskim delničarjem. O enem od teh delničarjev sem že prej govoril, obstajajo tudi drugi. Približno 30 ljudi v tej državi je v času prejšnje oblasti zasedlo nadzorne svete vseh teh družb, kjer je paradržava imela svoje deleže. In če oba sklada takoj umakneta svojo aktivno vlogo, pomeni, da vsi ti ljudje tam ostanejo, ne da bi za svoje delo tam komurkoli odgovarjali. Tega ta vlada ne bo storila. To povem vnaprej. Aktivno upravljanje se bo umikalo hkrati z deleži. Dokler bodo ti deleži obstajali, bo obstajala tudi odgovornost. Če bi pristali na drugo tezo, bi pomenilo to, da nismo pripravljeni ničesar narediti za to, da se razgradi neko omrežje, o katerem je prej gospod poslanec Kumer zelo nazorno govoril. Da Slovenija postane normalna družba, tudi ko gre za vprašanje korporacij, je pregleden in postopen umik zelo pomemben in pri tem bomo vztrajali.
Hvala gospodu predsedniku. Gospod Lahovnik, želite dopolnitev odgovora? Izvolite.
Z odgovorom ne morem biti zadovoljen. Gospod predsednik vlade, sklenili ste zelo čuden posel. Ne samo, da ste za 28 milijard tolarjev razprodali državno premoženje, kakšni so stroški financiranja? Na štiri obroke so to naredili! Stroški financiranja so po okrog 3% obrestni meri. Danes zjutraj sem šel na banko in sem ugotovil, da če želijo državljani kupiti ozimnico, kupiti krompir, je obrestna mera 7%! Vi prvovrstne delnice slovenskih podjetij prodajate na obroke po za polovico nižji obrestni meri, kot velja sicer za običajne državljane. Dajte omogočiti tudi ostalim, da kupijo stanovanja, najamejo potrošniške kredite po 3% obrestni meri! Lepo vas prosim! Gospod predsednik vlade, ko sem govoril o politični korupciji, sem poslušal vašo izjavo na radiu Celje. Takrat ste dejali, da so strokovne kritike smešne in neutemeljene, saj vendar ne poznajo vsebine pogodbe. Če ste to dejali, pomeni, da ste jo vi poznali. In obstajajo resni indici po poročanju medijev, da ste bili 12. avgusta letos prisotni na sestanku, na katerem se je obravnavala prodaja Mercatorja in ste bili seznanjeni s poslom. Zato vas sprašujem: Ali ste bili 12. avgusta na kakršnem koli sestanku, kjer se je govorilo tudi o omenjenem poslu? Prosim, da mi jasno in nedvoumno odgovorite na to vprašanje. Seveda je še cela vrsta drugih zadev umika države iz gospodarstva. Na čelo Elesa je ta vlada imenovala gospoda Vitoslava Tuerka. Proti temu istemu gospodu ima Eles za dve in pol milijarde odškodninskih tožb, ker je gospod trgoval s propadlim Enronom. In kaj sedaj? Vlada ga imenuje na čelo Elesa, za direktorja, da se bo lahko poravnal sam s seboj. Res zanimiv umik države iz gospodarstva. Trije elementi: znanje, aroganca, sum politične korupcije. Odgovorite mi prosim: Ali ste bili 12. avgusta na kakršnem koli sestanku, kjer se je obravnavala tudi prodaja Mercatorja?
Hvala gospodu Lahovniku. Gospod predsednik, izvolite.
Najprej naj rečem, da ne vem, odgovarjati na neke pavšalne obtožbe in se spustiti na isti nivo, nekako ni moj način komuniciranja. Citirati moje izjave na Radiu Celje na ta način, se mi zdi tudi malo neumestno. Jaz sem enostavno dejal, da jaz ne poznam pogodbe in je ne morem komentirati. Ne vem, ali je dobra ali je slaba, in da se čudim strokovnosti strokovnjakov, ki so to sposobni. To je bila moja izjava in pri njej ostajam. Če nekdo ni poznal okoliščin, pa je kritiziral to zadevo, je zame sporen strokovnjak. In teh je bilo kar nekaj, med drugim tudi takšni, ki so neposredno plačani od uprave Mercatorja za druge posle in so bili potem na prvih straneh časopisov naslikani kot neodvisno mnenje iz Avstrije ali od kjerkoli. In to neodvisno mnenje seveda posredno plačano s težkimi milijoni, morda tudi milijardami davkoplačevalskega denarja. Se pa na ta način izrablja. Kar se tiče tožbe proti gospodu Korošcu oziroma zgodba z Elesom, je ta malo daljša. Gospoda Tuerka so vaši predhodniki, vi takrat še niste bili v vladi zamenjali v rekordnem času, po volitvah leta 2000. Iz maščevanja so mu naprtili še neko tožbo. On je šel na sodišče zaradi te menjave in je bilo na sodišču pravnomočno odločeno, da je bil razrešen nezakonito. In ker je bila tam zgodba pravnomočno končana, so mu je pač očitalo vse mogoče. To, da je nekdo iz maščevanja vložil tožbo proti nekaterim, še ne pomeni, da je nekdo kriv in da zaradi tega ne more biti imenovan na neko mesto. Če bi se ta kriterij upošteval, bi bil ta spisek ljudi, ki pač ne morejo biti imenovani na neko mesto, zelo dolg. Kar se tiče mojih pogovorov o tem poslu, ki naj bi bil za vas sporen, jih je veliko. Tudi danes imam takšen pogovor. Najprej sem se pogovarjal o Mercatorju in o situaciji, pomoči, ki jo lahko nudi vlada Mercatorju pri prodoru na tuje trge, s predsednikom uprave. To je bilo za nekatere tudi sporno. Pogovarjal sem se z različnimi direktorji ob različnih priložnostih, običajno gredo tudi z menoj na obiske v druge države, tako da jaz v zvezi s tem nimam nobenih težav, nikoli pa ta vlada ali jaz osebno o konkretnih poslovnih aktivnostih ni odločala, ni sklepala, ni se pogovarjala, ni določala cene delnic ali kakšnih drugih transakcij, kot je bilo sedaj pa mnogokrat prej očitano, Za to so organi, ki so ustanovljeni, za to odgovarjajo.
Čas je potekel. Gospod Lahovnik, želite proceduralni predlog? Izvolite.
Skladno z drugim odstavkom 246. člena poslovnika zahtevam razpravo o odgovoru in neodgovoru predsednika vlade in to utemeljujem z naslednjem. Predsednik vlade je na nek način tukaj javno priznal, da je bil 12. avgusta seznanjen z omejeno transakcijo. V vsakem primeru bo ta razprava omogočila, kaj je vedel, s katerimi elementi je bil seznanjen. Predvsem bi želel poudariti še enkrat, da gre za 28 milijard tolarjev oškodovanja davkoplačevalcev, da gre za prodajo, razprodajo na obroke, na štiri obroke po smešno nizki obrestni meri. In predvsem, še enkrat poudarjam, očitek ni bil, da je o tem sklepala vlada. To vemo. Očitek je bil, da se je to zgodilo ob tem, da je bil predsednik vlade seznanjen in je dal za to škodljivo transakcijo svoj blagoslov, kar je na nek način tudi priznal. Hvala.
Hvala gospodu Lahovniku. O predlogu poslanca, da državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru predsednika vlade na njegovo poslansko vprašanje, bo državni zbor odločil v okviru jutrišnjega glasovanja. Naslednji bo poslansko vprašanje gospodu predsedniku postavil gospod Jože Tanko. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Predsedniku vlade in vsem prisotnim lep pozdrav! V preteklosti je vlada Republike Slovenije s preferiranjem posameznih gospodarskih družb zatirala prosto konkurenco in prosto gospodarsko pobudo. Tipičen tovrsten primer je odnos bivše vlade v razmerjih Petrola do družbe Geoplin, kjer je po pisanju medijev država preferirala Petrol glede na ostale družbenike v družbi Geoplin in s tem povzročila poleg nedopustnega vmešavanja politike v gospodarstvo še tožbe ostalih družbenikov, ki so se na koncu končale z razveljavitvijo družbene pogodbe. Še celo več, takratna vlada in Petrol sta podpisala celo tajno pogodbo o razmerjih med državo in Geoplinom. Težko je torej razumeti, da se v sedanjih razmerah v povezavi z Mercatorjem stranka LDS spreneveda in na nek način ignorira tudi svoje ravnanje, ko je bila na oblasti. Gospod predsednik! Zanima me: Kaj namerava vlada Republike Slovenije narediti, da bi se preprečila taka ravnanja, kot so se zgodila v primeru Petrola in Geoplina? Hvala.
Hvala gospodu Tanku. Gospod predsednik, izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani gospod predsednik, prej je poslanec Lahovnik z zlorabo poslovnika izrekel neko obtožbo, na katero bom odgovoril. Dejal je: "Predsednik vlade je javno priznal, da je 12. avgusta odločal o tej transakciji." Predsednik vlade tega ni javno priznal, predsednik vlade je to izrecno zanikal, zato protestiram proti takšni zlorabi poslovnika. [[Oglašanje iz ozadja.]] Glede poslanskega vprašanja, [[...]]
Prosim, tišina!
[[...]]spoštovani gospod Tanko, dejansko drži, da je bila sklenjena ta pogodba. Vlada Republike Slovenije pod vodstvom mag. Antona Ropa je sredi lanskega leta podpisala tajno pogodbo s Petrolom. V tej tajni pogodbi, ki je dobila svoj aneks celo, mislim, da novembra, po volitvah, tik pred imenovanjem nove vlade, je Republika Slovenija oziroma vlada v imenu Republike Slovenije s pogodbo, za katero ni vedela ne slovenska javnost niti ostali delničarji v Geoplinu, Petrolu dala privilegiran položaj tudi pri nakupu novih deležev. Ta pogodba v 4. členu določa naslednje: "Petrol pa pridobi poslovne deleže družbe, katerih imetniki so v času sklenitve te pogodbe Sava, d.d., Kranj, 6%, Merkur, Color Medvode in tako naprej, s čimer se Republika Slovenija izrecno strinja in s podpisom te pogodbe izjavlja, da dovoljuje Petrolu pridobitev teh poslovnih deležev. Pogodbo je v imenu vlade podpisal mag. Janez Kopač. Nihče za to ni vedel. Tudi nova vlada je imela velike težave s tem, da je nekako umaknilo oznako tajnosti s te pogodbe. Zanimivo je to, da kljub eklatantnemu kršenju določenih pravil igre ni bilo nikakršne posebne reakcije. Zanimivo je tudi to, da je ministrstvo za gospodarstvo imelo potem zelo velike težave, da je stvari nekako spravilo nazaj v normalne pravne okvire in v zakonito stanje. Takšnih primerov je še nekaj. Opozarjam na to, da ta pogodba ni bila tajna samo v času, dokler se je pač posel sklepal ali dokler so se stvari dogovarjale, kar je lahko po svoje tudi razumljivo. Bila je tajna ne samo pogodba, ampak tudi samo dejstvo, da je prišlo do dogovora, tudi še potem, ko je ta dogovor že stopil v veljavo, kar spominja na logiko nekdanjih tajnih uradnih listov. Če primerjamo ta primer z nekaterimi drugimi, potem vidimo, da nekatere institucije in tudi posamezniki uporabljajo izrazita dvojna merila za oceno primerljivih postopkov in da žal, o tej pogodbi se je tudi nekaj pisalo, približno takšna merila uporabljajo tudi nekateri tako imenovani strokovnjaki za to področje. Vlada je, ko je obravnavala umik zaupnosti s te pogodbe in predloge ukrepov, s katerimi je skušala sanirati škodljive posledice takšne pogodbe, sprejela tudi nekaj splošnih sklepov, s katerimi je za naprej preprečila kakršnokoli možnost, da se takšna zloraba izvršilne oblasti še kadarkoli zgodi.
Hvala gospodu predsedniku. S tem zaključujem vprašanja, postavljena predsedniku vlade gospodu Janezu Janši. Na 8. seji državnega zbora so poslanci Milan Petek, mag. Majda Potrata, Ljubo Germič, Srečko Prijatelj in Dušan Kumer postavili poslanska vprašanja ministru za kulturo dr. Vasku Simonitiju, ministru za delo, družino in socialne zadeve mag. Janezu Drobniču in ministru za finance dr. Andreju Bajuku. Ministri na seji niso bili prisotni. Ker so poslanci zahtevali ustni odgovor, ga bodo dobili danes. Minister za finance se je opravičil za današnjo sejo, zato bosta poslanca dobila odgovor na naslednji seji. Najprej bo odgovarjal minister za kulturo, dr. Vasko Simoniti, in sicer na poslanski vprašanji Milana Petka, in sicer glede sofinanciranja obnove minoritskega samostana in izgradnje lutkovnega gledališča v Mariboru. Izvolite, dr. Simoniti.
Hvala lepa. V zvezi z vprašanjem gospoda poslanca Petka bi najprej na začetku odgovora rad pojasnil, da na ministrstvu za kulturo ne v vizijah kulturnega razvoja niti v konkretnih investicijah nikakor ne nameravamo prikrajševati Maribora na račun Ljubljane. Glede Lutkovnega gledališča Maribor bi rad povedal, da v zvezi z investicijo v lutkovno gledališče lahko rečem, da se na ministrstvu za kulturo zavedamo, da se s tem projektom rešuje ne samo za razvoj kulture med mladimi ključna ustanova, kakršnih imamo v Sloveniji samo dve, temveč tudi pomembna kulturna dediščina, [[...]]
Prosim, besedo ima samo gospod minister.
[[....]]saj gre hkrati za obnovo minoritskega samostana.
Oprostite. Besedo ima samo gospod minister. Prosim.
Saj gre hkrati za obnovo minoritskega samostana v samem središču Maribora. Ker finančna konstrukcija projekta še ni zaprta, to pa je pogoj za sofinanciranje po zakonu o kulturnem tolarju, smo se na skupnem sestanku med ministrstvom za kulturo in mestno občino Maribor dogovorili, da si bomo prizadevali pridobiti dodatne vire financiranja tudi preko skladov Evropske unije. Predlagali smo tudi, da se projekt še enkrat pregleda in morda poceni, plačevanje ministrstva pa se zamakne, torej predstavi, ne pa ustavi. Glede prioritet je treba poudariti, da podatki iz realizacije vseh let, odkar velja zakon o kulturnem tolarju, kažejo, da nobeno leto zakon ni bil v celoti realiziran, ampak v povprečju s slabo tretjino. To dejansko pomeni, da so vedno določene prioritete znotraj razpoložljivih sredstev ob siceršnjemu upoštevanju načrtovanih investicij. Glede na to, da je bila izpeljana v preteklosti velika investicija v prostore Drame in Opere Maribor, mi menimo, da je nekaj podobnega treba izvesti tudi v Ljubljani, posebej, če bomo storili vse, da se izpelje tudi investicija v lutkovno gledališče. Če kje prav na področju investicij v Sloveniji ne moremo govoriti o nikakršnem centralizmu. Lutkovno gledališče Maribor je res ena od nerealiziranih investicij iz osnovnega zakona, toda prav tako so nerealizirane tudi ostale, kot sem že omenil, Dramo v Ljubljani, Opero in balet Ljubljana, Moderna galerija in še nedokončani objekti na Metelkovi in podobno. Na osnovi povedanega torej ni mogoče govoriti, da je ministrstvo za kulturo pri realizacij programa, ki ga nalaga zakon, postavljalo svoje prioritete, pri pripravi programa je upoštevalo edino prioriteto, to je pripravljenost na realizacijo. Hvala lepa.
Hvala gospodu ministru. Želite dopolnitev odgovora? Gospod Petek, izvolite.
Hvala, predsednik, za besedo. Veseli me, gospod minister, da sem po dveh mesecih in pol dobil nekoliko konkretnejši odgovor, kot je bil do sedaj, čeprav moram reči, da ne pristanem na tezo, da sem vam kaj sugeriral ali pa, da nisem razumel. Vi ste v svojem dopisu jasno napisali, da mariborsko lutkovno gledališče ni več med prioritetami. Hvala bogu ste ga sedaj s temi vašimi razlagami med prioritete ponovno dali, zato menim, da je ta odgovor na meji še sprejemljivega, vendar vas sprašujem. Mariborska mestna občina vodi pogovore z ministrstvom in kolikor je meni poznano, imate v hiši dopis, v katerem potrjujete ali pa ste tik pred tem, da boste potrdili financiranje v letu 2006, 2007 in 2008. Takšne so informacije iz mestne hiše mariborske. Zaradi tega pa sprašujem: Ali je temu tako? In: Kdaj boste podpisali dogovor, da bo ta dinamika financiranja na tak način, kot sem sedaj to povedal?
Hvala. Izvolite, gospod minister.
Hvala lepa. Torej, o samem dogovoru, če ga bomo dopisali ali podpisali, kot trdite, da je na ministrstvu za kulturo, moram reči, da nisem seznanjen, bili smo pa z mariborskim županom 1. julija in smo ugotovili, da ta finančna konstrukcija za lutkovno gledališče ni zaprta in ministrstvo ni nasprotovalo, da se pridobijo kakšna dodatna sredstva. Torej, kot sem že omenil, da se skuša dobiti ta sredstva tudi po deležih, po zakonu o financiranju občin, vendar pa sofinanciranje ne more biti vnaprejšnja obveza ministrstva za kulturo. Sami smo izrazili mnenje, da je sam projekt 2 milijardi in 400 milijonov za lutkovno gledališče izredno velika vsota in da jo je treba ponovno preveriti in oceniti. Glede tega, koliko daleč so ti podpisi, o katerih ste govorili, pa vam v tem trenutku ne znam povedati in jih tudi ne poznam.
Hvala gospodu ministru. Gospa mag. Majda Potrata je postavila vprašanje gospodu ministru za kulturo dr. Vasko Simonitiju o vplivu predsedovanja Evropske unije na zakonsko sprejete prioritete v kulturi. Gospod minister, zaželen je bil ustni odgovor.
Hvala lepa, gospod predsednik. Torej, moj odgovor spoštovani poslanki na njena vprašanja so sledeča. O predsedovanju Evropske unije in Kulturni prestolnici Evrope 2012 sledeče. Glede predsedovanja Evropski uniji v prvi polovici leta 2008 lahko rečem, da smo na ministrstvu pred dobrima dvema mesecema ustanovili delovno skupino za to nalogo in da se podrobna razdelava projekta dejavno pripravlja. Da ne gre za projekt ljubljanskega centralizma, pove že dejstvo, da se bo večina dejavnosti verjetno odvijala v drugih krajih izven Ljubljane: Brdo pri Kranju, Jable pri Domžalah, Vila Bled in podobno. Izboljšati in okrepiti želimo nacionalno kulturno infrastrukturo v prestolnici, hkrati pa tudi mrežo kulturnih ustanov po celi Sloveniji. Prav v ta namen smo na letošnjem razpisu mreži regionalnih multimedijskih centrov dodali vlogo povezovanja kulturnih ustanov na lokalni in regionalni ravni. Torej pri tem Maribora, konkretno, nismo zanemarili. Oba projekta, predsedovanje EU in pa evropski kulturni prestolnici, sta izjemna priložnost, da z jasno vizijo povežemo ustvarjalne potenciale na kulturni in gospodarski ravni ter z dobro razdelano strategijo razvoja Slovenije, še konkretneje z državnim razvojnim programom, ki sta v pripravi, odpremo in podpremo nov razvojni ciklus naše države. Evropski parlament in Svet sta 13. aprila 2005 sprejela amandma k odločitvi 1419 iz leta 2003, s katerim so razširili listo evropskih kulturnih prestolnic za obdobje 2007-2019, torej še z novimi državami članicami, in kot je znano, bo evropska kulturna prestolnica leta 2012 v Sloveniji in na Portugalskem. Sedaj pa je v postopku še celovita prenova odločitve iz leta 2003, ki je pripravljena na osnovi poročil izbirnih panelov odbora za kulturo, mladino, izobraževanje, medije in šport Evropskega parlamenta, ki jo je naročila Evropska komisija. Razprava torej o predlogu konec maja se je dotikala cele vrste vprašanj, ki jih lahko naštejem, vendar naj bi bilo, ko bo zaključen ta postopek, možno odgovoriti tudi na vprašanje o izboru evropske kulturne prestolnice v Sloveniji. Torej, ne gre za nobeno preferiranje Ljubljane ali kateregakoli drugega mesta. Hvala lepa.
Hvala gospodu ministru. Želite dopolnitev odgovora? Izvolite, gospa.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani gospod minister, v svoji utemeljitvi vprašanja nisem niti z besedo očitala centralizma tej vladi ali preferiranja Ljubljane. Izhajala sem pač iz dejstev, da ste v odgovoru o gradnji lutkovnega gledališča sami zapisali, da gradnja lutkovnega gledališča zaradi priprave na predsedovanje Evropski uniji leta 2008 ni več med prioritetami ministrstva za kulturo. Danes ste v odgovoru kolegu Petku po seveda mesecih čakanja na ta odgovor rekli, da je taka odločitev zvezana tudi s previsokimi stroški gradnje lutkovnega gledališča. V ceni, ki ste jo postavili, je vračunana tudi obnova minoritskega samostana. Ker sem sama pri projektih gradnje lutkovnega gledališča sodelovala, vem, da je tehnična oprema gledališča in vse drugo že zminimalizirano in prilagojeno tako populaciji otrok, ki jim je to gledališče namenjeno, kot tudi več namenom. Tisto, kar je pa zvezano z določitvijo kulturne prestolnice ob Portugalski leta 2012, pa je zvezano s tem, da bi človek pričakoval, da boste v skladu s tem, kar je bilo dosedaj sprejeto, že objavili tudi razpis in da boste to čast biti ob Portugalski kulturna prestolnica Evrope dodelili, tako kot se temu reče, najboljšemu ponudniku. Kar nekaj mest v Sloveniji je, ki se potegujejo za to čast. Tudi misel o tem, da bi bilo mogoče razpršiti kulturno prestolnico, je. In to je tisto, kar bi pravzaprav pričakovali, da se [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]za predstavljanje Evropi in za to [[...]]biti čast kulturna prestolnica Evropi, da izbrati po razpisu najboljšega ponudnika. Tako bi tudi moralo biti. Hvala.
Hvala gospe Potrati. Gospod minister. Prosim.
Hvala lepa. V dodatnem govoru gospe poslanke nisem zasledil vprašanja. Lahko bi samo to rekel, da je spoštovana gospa poslanka govorila, da je morala več mesecev čakati na odgovor. Torej, to je bilo zaradi počitnic in zaradi tega, ker sem bil enkrat odsoten na seji parlamenta. Hvala lepa.
Hvala. Odgovor ministra za delo, družino in socialne zadeve. Mag. Janez Drobnič je dolžan ustni odgovor gospodu Ljubu Germiču o poteku izbire partnerstva za izvajanje projektov Programa pobude Skupnosti Equal. Izvolite, gospod minister.
Hvala lepa, gospod predsednik. Hvala lepa za vprašanje, spoštovani poslanec. Javni razpis za financiranje razvojnih partnerstev pobude Skupnosti Equal je bil objavljen v Uradnem listu leta 2004, in sicer 16. julija. Prijavilo se je 78 prijaviteljev. Ob pripravi programskega dokumenta se je tedanja vlada se odločila, da bo podprla približno 17 razvojnih partnerstev po posameznih področjih. Na osnovi tega se je potem minister za delo, družino in socialne zadeve v prejšnji vladi odločil, da bo podprl 26 razvojnih partnerstev, ki so bila izbrana. Izbrana razvojna partnerstva so se obvezala, da bodo organu upravljanja v roku šestih mesecev predložila delovne programe za obdobje izvajanja in razširjanja v okviru tako imenovanega sporazuma o razvojnem partnerstvu, ki vključuje tudi ta sporazum o mednacionalnem sodelovanju, ki ga organ upravljanja odobri ali zavrne. Razvojnim partnerstvom, ki niso bila izbrana, je potem pač ta organ upravljanja zagotovil pokritje nekaterih stroškov. Še enkrat pa moramo poudariti, da so na javnem razpisu izbrana razvojna partnerstva dobila vstopnico, da v tem šestmesečnem pripravljalnem obdobju pripravijo podrobnejše sporazume o razvojnem partnerstvu in jih v skladu s pravili, ki veljajo enako za vse, do določenega datuma posredujejo organu upravljanja. In ta razvojna partnerstva so predložila te sporazume, velja pa že v razpisni dokumentaciji oziroma vsi so bili seznanjeni, tudi v tej pogodbi, da v primeru nepotrditve sporazuma so razvojna partnerstva upravičena do povračila upravičenih stroškov, ki so nastala v pripravljalnem obdobju. V pogodbi je tudi določeno, da organ upravljanja po tem končanem obdobju v roku osmih tednov oceni sporazume in jih potrdi ali zavrne. Torej, na osnovi razpisa so seveda izbrani, potem pa se v tem šestmesečnem obdobju ugotavlja, ali se jih bo sprejelo ali zavrnilo. To jasno kaže, da je bil postopek naravnan dvofazno. To je bilo sprejeto v okviru prejšnjih dogovorov in prejšnjih sprejetih pravil, v okviru prejšnje vlade. Torej, očitek nekaterih neizbranih partnerstev, da je postopek enofazen, je torej neresničen in kaže na pomanjkljivo poznavanje pravil tega progama Equal. Slednje pa je seveda nujen pogoj za dobro, uspešno nadaljevanje in izvajanje programov. Sporazume ni analiziral vršilec dolžnosti direktorja, ampak ustrezna komisija, ki je bila imenovana iz povsem kompetenčnih strokovnjakov, ki so bili seznanjeni s pravili in so bili nepristranski ter nepovezani ocenjevalci s strani prijaviteljev projektov ali njihovimi razvojnimi in drugimi partnerji; torej s tem, da niso smeli kakorkoli sodelovati v teh projektih. Ocenjevalci so bili štirje, in sicer mednarodno priznana strokovnjakinja na področju vrednotenja in evalviranja projektov s področja trga dela, zaposlovanja, potem odgovorna oseba za horizontalno prednostno nalogo zagotavljanja enakopravnosti spolov, oseba, ki je zadolžena za pripravo javnih naročil v okviru tehnične pomoči, in oseba, ki je zadolžena za programiranje novih programov v okviru evropskega socialnega sklada in je bila že članica razpisne komisije, ki je izbirala razvojna partnerstva na javnem razpisu, vršilec dolžnosti, pa tudi kolikor sem sam pri tem sodeloval - vsekakor je spoštovala strokovne kriterije in vse te sodelavce, ki so bili pravzaprav že izbrani v okviru prejšnje vlade. Torej kakršnokoli pristranost ali pa neko politično naravnanost moram odločno zavrniti. Kakovost so ocenjevali po natančnih vsebinskih in finančnih kriterijih, po metodologiji EU Equal, torej 10 vsebinskih kriterijev in pet finančnih [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] Upam, da sem vam natančno pojasnil postopek izbire in [[...]]
Čas je potekel [[...]]
[[...]]potem [[...]]
Hvala gospodu ministru. Gospod Germič, želite dopolnitev odgovora? Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Hvala lepa za odgovor, gospod minister. Seveda se z vami ne morem strinjati z navedbami, ki jih podajate v odgovoru, kajti v programu pobude Skupnost Equal za Republiko Slovenijo, ki ga je vlada izdala marca 2005, je na strani 55 navedeno, kaj mora razvojno partnerstvo dokazati v sporazumu o razvojnem partnerstvu, skupaj s sporazumom o transnacionalnem sodelovanju. Med temi kriteriji ni navedenih kriterijev, kot so inovativnost, menedžment, namenskost, utemeljenost sredstev glede na predvidene aktivnosti in primernost sredstev glede na predvidene aktivnosti, ki ste jih kot ministrstvo navedli v citiranih uradnih obvestilih - torej v obvestilih, ki nimajo niti pravnega poduka - tistim, ki ste jih izločili po vašem mnenju v utemeljenem dvostopenjskem postopku. Po mojem mnenju gre za izločitev, ki daje občutek pristranosti. Občutek pristranosti seveda daje tudi dejstvo, da je gospod v.d. direktorata za trg dela in zaposlovanja bil sam, preden je prevzel to nalogo, zelo podjetno vezan na prijavo na takšne programe in ni bil uspešen. In seveda se je postavilo vprašanje - glede na to, da se velikokrat govori o tem, da smo neučinkoviti pri črpanju sredstev iz evropskih skladov - na kakšen način naj tisti, ki se prijavljajo na takšne programe, imajo zaupanje v te postopke, če se jih lahko tako, z dodatnimi kriteriji, ki niso bili jasni vnaprej pri tem izloča. Zato nas bo zelo zanimalo, kakšni bodo odzivi iz Bruslja in kakšni bodo odzivi na pravni postopek, ki je že nekako, kolikor smo seznanjeni, sprožen. In seveda zelo zanimivo bo tudi poročilo, ki bi moralo biti narejeno do 15.9. [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] komisije za vrednotenje programa pobude "Equal" v Sloveniji, katerega glavni namen je ovrednotiti kakovost [[...]]
Gospod Germič [[...]]
[[...]]začetnega pristopa. Hvala lepa.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa. No, tudi sami ste poudarili, da ne gre za vpletenost vršilca dolžnosti direktorja, kajti sam je sicer že v lanskem letu kandidiral, pač, ni prišel v ta izbor in kakorkoli vpletenosti v to ni bilo. Kateri so najpomembnejši ti dokumenti? Po metodologiji Equal uredba o evropskem socialnem skladu, program pobude skupnosti Equal, program pobude skupnosti Equal za nove države članice, ključne zadeve vmesne evalvacije Equal, smernice spremljanja in evalvacije pobude Equal za človeške vire v obdobje 2000-2006, potem pa komunike komisija v smernicah za drugo rudno pobude skupnosti Equal. To so ti dokumenti, na osnovi katerih so tudi postavljeni kriteriji za izbor. Kot pa sami vidite, gre za dvostopenjsko fazo in tisti, ki presoja, ima pravico presojati, preden se odloči za dokončno implementacijo programov. Še enkrat pa poudarjam, vsi tisti prijavitelji, ki so se prijavili na ta program, so imeli povrnjene stroške v višini 5% projekta, tako da niso bili v ničemer oškodovani.
Hvala gospodu ministru. Dolžnost dveh odgovorov ministra za finance dr. Andreja Bajuka se prenese na naslednjo sejo. Prehajamo na vprašanja poslank in poslancev. Dr. Slavko Gaber bo postavil poslansko vprašanje ministru za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo. Izvolite.
Najlepša hvala, gospod predsednik. Spoštovane gospe in gospodje. Rad bi zastavil vprašanje kolegi Zupanu, in sicer v zvezi z vprašanjem avtonomije sektorja raziskav in razvoja. Mi vsi skupaj vemo, da je kar dobro desetletje trajalo v Sloveniji prizadevanje za to, da bi se povečala stopnja avtonomije na tem področju. Kolega dr. Zupan je bil eden od pobudnikov, eden od tistih, ki so se za to, da bi se politika, kolikor je le mogoče, malo vmešavala v to področje zavzemali. Država je na nek način v dogovoru z raziskovalno sfero in dogovoru z uporabniku prisluhnila tem zahtevam in se je postopoma umikala s tega področja. Z ustanovitvijo agencije in še pred tem z uzakonitvijo te agencije ter z drugačno ureditvijo razmerij moči v upravnih odborih je bila po mojem mnenju tlakovana zelo dobra pot za nadaljnji razvoj znanosti v Sloveniji. In ko je bilo temu dodano še povečanje sredstev za raziskave in razvoj - po podatkih ministrstva iz letošnjega leta je v letih 2002 do 2004 prišlo do povečanja z 0,55% bruto družbenega proizvoda na 0,67% - je bila tukaj podlaga za to, da se to področje normalno razvija in da se predvsem na ministrstvu in v agenciji skupaj z gospodarstvom ukvarjajo z vprašanjem, kako čim več izpleniti iz tega področja. Zanima me: Zakaj, spoštovani gospod minister, prihajate s predlogom zakona pred ta državni zbor, ki menjuje logiko, za katero ste se pred tem tudi sami dolgo zavzemali in so se zavzemali vaši kolegi in kolegice v raziskovalnih institutih? Zakon iz leta 2002 je v upravnih odborih določil strukturo, ki je partnerska, eno tretjino članic naj bi imeli v teh upravnih odborih raziskovalci, eno tretjino država in eno tretjino uporabniki. Vi prihajate pred državni zbor s predlogom, ki de facto podržavlja inštitute v Sloveniji, ker ponovno uvajate večinski upravni delež v upravnih odborih države. Jaz tega preprosto ne razumem, ne vem, zakaj delamo ta korak nazaj v tem primeru.
Hvala dr. Gabru. Dr. Zupan, izvolite.
Hvala lepa za možnost odgovora. Hvala lepa spoštovanemu poslancu za vprašanje. Najprej bom čisto na kratko povedal morda zgodovino, ker je spoštovani gospod poslanec rekel, da sem se sam kot raziskovalec zavzemal za večjo avtonomijo raziskovalcev. Poudarjam, da je tu velika razlika. Jaz ne govorim o avtonomiji institucije, ampak govorim o avtonomiji raziskovalcev, ker menim, da je avtonomija raziskovalnega dela avtonomija raziskovalca, nikakor pa to ni avtonomija raziskovalne institucije. Torej, tu je bistvo, razloga in se za avtonomijo raziskovalca kot neodvisne osebnosti še vedno in se bom vedno zavzemal. Kot minister pa moram v nekem smislu odstopiti s stališča raziskovalca in gledati na institucije. In v tem smislu je pripravljen zakon. Namreč, dejansko ste povedali, da je vaša vlada pripravila zakon, ki je bil sprejet, da je v upravnih odborih enotretjinsko razmerje med raziskovalci, gospodarstvom in vlado. To je seveda legitimen koncept, ki pa se je izkazal - in to je gospodarstvo v razpravah nedvomno potrdilo -, da raziskovalne institucije, zlasti javne raziskovalne institucije ne sledijo temu, čemur so po mnenju gospodarstva namenjene; skratka, da dajejo premalo gospodarstvu. Čeprav v celoti ne pritrjujem gospodarstvu, ker menim, da je tudi raziskovalna sfera na javnih raziskovalnih zavodih dala velik doprinos k raziskavam, vendar menim, da ne dovolj. In s stališča tega je treba - in vlada je zdaj odgovorna za razpolaganje z državnim denarjem, je odgovorna za to, da se državni denar in denar davkoplačevalcev porabi za določene stvari oziroma usmerja v določene projekte, ki morda niso najbolj po volji določenih raziskovalcev, kakorkoli pa je, da se usmerja v ciljne raziskave. Zaradi tega je treba, da se odgovornost za to prenese neposredno tja, kamor sodi, torej na tisti organ, ki dejansko ta denar daje, to pa je država. Še nekaj bi povedal o javnem in državnem, ker je tudi mene zanimala ta razlika med javnim in državnim. Dejstvo je, da so javni raziskovalni zavodi vsi zavodi, ki jih ustanovijo javne osebe, to so bodisi občine bodisi država, in to je širši termin. Če jih ustanovi občina, so to občinski, če jih pa ustanovi država, so pa državni. In s tega stališča so tisti inštituti, o katerih govorimo, seveda državni. Torej, tu ni nobene razlike in s tega stališča tudi ni govora o kakršnemkoli podržavljanju, gre samo za to, da naša vlada želi osredotočiti odgovornost na tiste, ki s tem upravljajo, to so upravni odbori. Za samo znanstveno usmeritev - to je pa treba posebej povedati - pa imajo vsi ti zavodi znanstveni svet, ki daje znanstvenikom usmeritve, medtem ko so upravni odbori odgovorni za samo izpeljavo tega, pa tudi za kontrolo, da sprožijo kontrolne mehanizme, če menijo, da kaj ni v redu. In prav v tej točki smo opazili največ nedoslednosti, ker prihajajo pritožbe od strani raziskovalcev in od strani drugi, da ravno v tej točki nadzora in kontrole nad upravljanjem tega dejanja ni bilo dovolj narejenega. Toliko. Hvala lepa.
Hvala gospodu ministru. Želite dopolnitev odgovora? Izvolite.
Najlepša hvala, gospod predsednik. Spoštovani kolega minister, poglejte, koncept javnega je v tej državi seveda že dolgo poznan, ne govoriti predvsem o tem, kdo kaj ustanavlja, ampak gre za vprašanje, kako se odloča o tem, kar neka institucija počne. Na področju raziskav še kako potrebujemo partnerski odnos; partnerski odnos gospodarstva oziroma uporabnikov na eni strani, raziskovalcev in države. To je koncept obstoječega zakona. Vi povečujete moč države. Če res verjamete, da se naj poveča moč uporabnikov, potem dajte več moči uporabnikom. Imam občutek, da je zadaj neki sindrom, ki tako ali tako velja za to vlado, da močno ne zaupa nikomur, razen samemu sebi. Samo država ve, kaj je prav na področju raziskovanja, to bomo dobili na koncu dneva iz te zgodbe. Jaz bi zato močno priporočal, da konzultirate raziskovalce, kaj si mislijo o tem - tega niste opravili - in da do takrat vsaj ta zakon umaknete iz procedure. Moral pa vas bom vprašati še to: Ali vendar nimate občutka, da gre politizacija na tem področju predaleč? Ker ob tem, ko zmanjšujete vlogo raziskovalcev in uporabnikov v upravnih odborih, ste se odločili tudi v nasprotju z zakonom zamenjati ljudi v upravnem odboru agencije. Zakon eksplicitno pravi, da imajo petletni mandat, cela Ljubljana pa govori, da sta bili dve viosoki uslužbenki ministrstva za visoko šolstvo in znanost prisiljeni k odstopu in da je bil tretji, doktor znanosti in direktor kemijskega instituta, zamenjan kar tako, v nasprotju z zakonom.
Hvala gospodu poslancu. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa za še dodatna pojasnila k vašemu vprašanju. V bistvu gre za odgovornost. Naša vlada v nasprotju s prejšnjimi se je odločila za koncentrirana odgovornost in ne za razpršeno. Torej, gre za to, da se natanko ve, kdo je za kaj odgovoren. S tem naša vlada prevzema večjo odgovornost, jaz se z vami strinjam, da se lahko seveda pogovarjamo in tudi pogovarjali se bomo, vendar ko se pogovori v nekem smislu nehajo, potem se mora vlada odločiti in to je tisto, kar je pomembno. Pogovori se lahko nadaljujejo zelo, zelo dolgo časa in če tisti, ki zadevo financira - treba je povedati, da država financira za raziskave 33 milijard letno, da sta dve tretjini na javnih raziskovanjih zavodih tega denarja in seveda vlada mora biti eksekutivna, torej mora v določenem času odločiti. Z dogovori pa lahko gredo seveda dolgo časa. Dogovarjali se bomo vedno in smo se tudi zagovarjali, vendar tudi praksa kaže, da se v določenih točkah ne moremo dogovoriti. Takrat pa moramo odločiti in ko moramo odločiti, moramo imeti možnost za to, da to odločimo. To je prva stvar. Kaj se govori v Ljubljani seveda morate razumeti, da se po Ljubljani govori ogromno stvari, vendar moram povedati eksplicitno, da sta obe uslužbenki dali odpoved oziroma z odstopno izjavo ni bilo nobenih težav. V bistvu sta še v tem času ves čas korektno nastopali in tudi nismo imeli nobenih, kakršnikoli zadržkov proti njunima načinoma vodenja. Dejstvo pa je, da želimo tu, v tem odboru, imeti predvsem strokovnjake, ki so strokovnjaki na vsebinskem področju. Torej želimo imeti strokovnjake na vsebinskem področju in zato smo take tudi nastavili. Kar se pa tiče direktorja kemijskega inštituta, je pa že sam njegov naslov oziroma njegova funkcija, v skladu z zakonom o agencijah, v nasprotju s tem, ker piše eksplicitno, da člani upravnega odbora ne smejo imeti konflikta interesov v tej agenciji, ki dejansko razdeljuje denar. In to je konflikt interesov, zaradi tega smo ga seveda tudi razrešili. Hvala.
Hvala gospodu ministru. Naslednja bo gospa magistrica Majda Potrata postavila poslansko vprašanje ministru za kulturo. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod predsednik, spoštovani gospod minister, ministri in ministrica. Kultura v Sloveniji je s sprejetjem nacionalnega programa za kulturo v februarju leta 2004 prvič dobila strateško-razvojni dokument, in to tik pred vstopom Slovenije v EU. Med drugim program poudarja razvojni vidik kulture, pa naj gre za spodbujanje raznovrstne ustvarjalnosti - posameznikove ali institucionalne -, za človeške vire, socialno vključenost, razvoj znanosti, šolstva in vzgoje ali za spodbujanje kakovostnega preživljanja prostega časa. Nacionalni program je nastajal celo desetletje, od prvih tez, ki jih je napisal doktor Matjaž Kmecl, prek predloga, ki ga je pripravil minister Rudi Šeligo, preko javne razprave od novembra 2002 in analize stanja v kulturi do osnutka iz leta 2003. Ponovno so sledile javne razprave in sprejetje na Svetu za kulturo pri vladi Republike Slovenije, v Državnem svetu in končno v Državnem zboru Republike Slovenije. Pomembno je poudariti, da nacionalni program za kulturno ni načrt dela ministrstva za kulturo, temveč je vladni dokument, ki zavezuje vse resorje in kulturo spreminja v vladno kategorijo. Podpora vseh poslanskih skupin je doseženemu širokemu strokovnemu soglasju dodala politično soglasje in to daje temu strateškemu dokumentu dodatno težo in pomen. Hkrati pa to zavezuje zakonodajno in izvršno oblast tudi glede uresničevanja prioritet in ciljev, pa tudi glede spremljanja in vrednotenja njegovih učinkov, saj mora vlada parlamentu vsako leto do junija, kot ji to nalaga zakon o uresničevanju javnega interesa za kulturo v svojem 13. členu, predložiti poročilo o izvajanju nacionalnega programa za kulturo. Ker je nacionalni program za kulturo strateški dokument razvojnega načrtovanja kulturne politike, ker se sprejema za obdobje štirih let, pri čemer vsebuje tudi dolgoročne usmeritve, ki presegajo to obdobje, in ker je vlada odgovorna za njegovo uresničevanje, vas spoštovani gospod minister sprašujem: Kdaj boste pripravili poročilo o izvajanju nacionalnega programa za kulturo v preteklem letu z oceno rezultatov in morebitnimi predlogi sprememb in dopolnitev? Hvala za odgovor.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa za vprašanje. Ministrstvo za kulturo torej ves čas spremlja uresničevanje resolucije o nacionalnem programu za kulturo, pripoznava torej kot nacionalni program za kulturo, ki jo je torej, kot je bilo rečeno, sprejel državni zbor 2. februarja preteklega leta. Predvsem v okviru priprave poročil o izvajanju proračuna za leto 2004 in proračunov za naslednji dve leti, 2006 in 2007, je do sedaj zbralo vse ključne elemente za poročilo o izvajanju nacionalnega programa za kulturo 2004 - 2007. Ministrstvo hkrati kot svojo prednostno nalogo v letošnjem letu pripravlja tudi analizo o izvajanju zakona o uresničevanje javnega interesa na področju kulture, katere del je tudi ugotavljanje ustreznosti nacionalnega programa za kulturo kot mehanizma za strateško delovanje kulturne politike. Pri tem se seveda odpira cela vrsta vprašanj in ta kompleksnost vseh teh medsebojnih razmerij in glede na željo po celoviti obravnavi vprašanj, pred katerimi ministrstvo za kulturo ob tem stoji, bo državni zbor, pardon, bo ministrstvo za kulturo pripravilo poročilo o izvajanju resolucije o nacionalnem programu za kulturo za leto 2004. Hkrati pa bo pripravilo analizo zakona o uresničevanju javnega interesa na področju kulture in ob tej analizi podalo tudi določene predloge za spremembo besedila, torej v zvezi z zakonom o uresničevanju javnega interesa za kulturo, in to oboje - torej poročilo, analizo in morebitne spremembe zakona o uresničevanju javnega interesa za kulturo, ker se nam zdi, da je to seveda medsebojno tesno povezano - bomo pripravili do konca leta.
Hvala gospodu ministru. Želi dopolnitev odgovora? Izvolite.
Hvala za odgovor, gospod minister. Ko ste nastopali funkcijo in se na odboru predstavljali, ste že takrat napovedali, da imate v koalicijski pogodbi zapisana nekatera drugačna stališča ali predstave v zvezi s tem, kaj bi naj v strategiji kulturne politike bilo prioriteta vaše vlade in vašega ministrstva. Vprašanje sem zastavila zelo jasno zaradi tega, ker vas zaenkrat še veljavni zakon zavezuje k poročanju do junija. In ker so tudi v prejšnjem mojem vprašanju, kjer sem vas spraševala po razpisu za kulturno prestolnico Evrope, nekatera stališča vendarle takšna, da kaže, da s tem, kar vam zakon naroča niste zadovoljni, bi vseeno želela vas vprašati: Ali to pomeni tudi spremembo zakona o javnem interesu za kulturo v 13. členu, kjer nameravate parlamentu odvzeti možnost razsojanja o tem, ali je bila kulturna politika v preteklem obdobju, v preteklem letu zvezana z določili, kakor je to nalagal strateški dokument, ali mislite to pustiti samo na ravni vlade? Hvala.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa za dodatno vprašanje. Torej, glede tega, da sem imel nekatere drugačne poglede v zvezi s to strategijo, imel sem jih predvsem v zvezi s tem, da je v tem nacionalnem programu napisano več kot 40 prioritet. Nekako se mi zdi, da se kaže vedno bolj jasno [[in to bomo v svojem poročilu ob koncu leta tudi ustrezno prikazali]] , da ne more biti več kot 40 prioritet, ki bi jih hkrati vse uresničevali. Mislim, da je šlo za ločitev ali pa opredelitev, kaj je zdaj prioriteta, kaj so pa tisti temelji, ki morajo sami po sebi biti ter ustvarjanje podlage. Tako se v zvezi z zakonom o uresničevanju javnega interesa na področju kulture tudi kažejo določeni pomisleki, da tako rečem, ki jih bomo izrazili, verjetno v obliki predloga sprememb in dopolnitev tega zakona. In, kot sem rekel, to bomo ob koncu leta predložili.
Hvala gospodu ministru. Gospod Franc Jazbec bo postavil poslansko vprašanje ministru za promet in ministru za finance. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani gospod minister za promet! Po uveljavitvi zakona o lokalni samoupravi leta 1995 se je začel pojavljati problem sofinanciranja vzdrževanja železniških prehodov na lokalnih in nekategoriziranih občinskih cestah. Problem je namreč v tem, da parametri po zakonu o financiranju občin občinam, ki imajo železniške prehode, ne priznavajo dodatnih sredstev za te namene. V zakonu o varnosti v železniškem prometu smo leta 2000 v 29. členu zapisali, da vzdrževanje železniških prehodov bremeni lastnika železniške infrastrukture. Takratni pristojni minister za promet in vsi za njim niso skladno z 29. členom zakona uskladili podzakonskih aktov. Problem je v bistvu rešen šele s 1.1.2005, Slovenske železnice pa preganjajo občine, nekatere že več kot deset let. Zelo malo oziroma nič pa je tistega, kar Slovenske železnice uspejo v svoj prid doseči na sodišču. V pomladnih mesecih letošnjega leta je bilo na sodišču v Celju na en sam dan toliko obravnav v zvezi s to problematiko, da je odvetnik, ki zastopa Slovenske železnice, zaslužil nekaj več kot 700 tisoč tolarjev v enem samem dopoldnevu! Glede na tožene zneske pa so vsaj še toliko zaslužili odvetniki, ki so zastopali posamezne občine na obravnavah ta isti dan. Glede na vse aktivnosti vseh prejšnjih in sedaj vas, gospod minister, ter dejstvo, da bodo občine, če gredo pred ustavno sodišče, spor nedvomno dobile, sprašujem vas in ministra za finance: Ali ne bi bilo bolj primerno, da se v proračunu za leto 2006 zagotovi sredstva za nadomestilo železnicam, če so dejansko imele primanjkljaj v izkazanih zaključnih računih za vsa pretekla obdobja - to ni razvidno, da so na teh postavkah dejansko prikazale primanjkljaj - kot pa to, da tako rekoč država prek Slovenskih železnic sodno preganja občine in s tem obremenjuje že tako preobremenjena sodišča? Vse skupaj pa se v posmeh demokraciji odvija na plečih davkoplačevalskega denarja. Hvala lepa.
Hvala gospodu poslancu. Ker dr. Andreja Bajuka ni, se je opravičil, bo odgovarjal le gospod Božič, minister za promet. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Spoštovane poslanke in poslanci! Najprej hvala za vprašanje. Ne bi seveda ponavljal vse problematike, ki jo navajate in dobro poznate, ministrstvo za promet pa jo ravno tako želi rešiti. Ne nazadnje, kot sto omenili, smo letošnjega leta 1.1. uredili na nek način ta formalnopravni odnos v okviru teh relacij, ki so bile izpostavljene. Omeniti moram, da se vse nanaša na obdobje pred 1.1.2005, na pravdne postopke, ki so se pričeli pred tem datumom in še trajajo. Ker so bile sodbe na različnih sodiščih odločene v prid, druge pa v škodo tožeče stranke, smo, kot sami navajate, za državni proračun za leto 2006, v izhodiščih priprave nanj, predlagali pri uporabniku, to je ministrstvo za finance, v okviru področja 06, lokalna samouprava, v okviru glavnega programa 0602, splošni transferi občinam, podprogramu 0602, 1601, dopolnilna sredstva občinam, da se spremeni naziv postavke 5466 tako, da se glasi: "Pokrivanje izpada lastnih prihodkov občin in obveznosti po sodnih sklepih." S tem predlogom v fazi priprave državnega proračuna za leto 2006, ki je bil ocenjen na 852 milijonov SIT, bi zagotovili finančna sredstva občinam za poravnavo obveznosti, ki bi nastale kot posledica sodnih sklepov. S tem bi zagotovili tudi to, da bi bile poravnane le tiste obveznosti, ki bi jih sodišče priznalo kot utemeljene. Povedati moram, na žalost, da predlog ni bi osvojen, državni proračun za leto 2006 pa je na poti v državni zbor. Nenazadnje morem omeniti tudi dejstvo, da je bilo v predhodnih razpravah z občinami rečeno, da bi zadevo lahko uredili na podoben način, kot je že bilo omenjeno, v prehodnih določbah predloga zakona in dopolnitvi zakona o varnosti v železniškem prometu, kot smo jih napovedovali v letu 2005 zaradi implementacije pravnega reda EU v pravni red Republike Slovenije. Ta predlog sprememb se sedaj pripravlja in možno je vanj vgraditi poseben člen z omenjeno vsebino. Po vsej verjetnosti bomo to tudi storili. Hvala lepa.
Hvala gospodu ministru. Želite dopolnitev odgovora? Izvolite.
Hvala lepa. Bojim se, da bo tudi v tem delu, ki ste ga sedaj obrazložili in ga ponujate kot neko alternativo, prišlo do problema, kajti noben zakon retroaktivno za 10 let nazaj ne bo mogel stvari urejati.
Hvala. Gospod minister, želite odgovoriti?
V vsakem primeru bo ta pravni nered tudi za nazaj potrebno na nek način zakonsko urediti. In mi bomo poskušali po korekturi tega zakona, o katerem sem govoril, tudi to storiti. Res je, da retroaktivno nazaj ponavadi ne gre, ampak kot sem napovedal, v prehodnih določbah pa je to dopustno.
Hvala. Gospod Rudolf Moge bo zastavil poslansko vprašanje ministru za šolstvo in šport, dr. Zveru. Izvolite, gospod Rudi.
Hvala lepa predsednik, spoštovana ministrica, trije ministri, kolegice in kolegi, prav lep pozdrav. Ob gostovanju vlade Republike Slovenije v Mariboru sta bili podani dve javni zavezujoči obljubi. Prvo je dal premier, gospod Janez Janša, ko je primerjal Slovenijo s krofom, ki ima marmelado samo v sredini, in je obljubljal, da bo njegova vlada poskrbela za to, da bo prenesla iz državne administracije določena dela in urade v Maribor in druga mesta po Sloveniji. Druga svetla obljuba je bila pa obljuba ministra gospoda, dr. Zvera, ki je presekal v Mariboru gordijski vozel mreže srednjih šol s tem, da je dal objekte na Vrbanski cesti Rimskokatoliški cerkvi nazaj - bil je takrat sklenjen tudi ta sporazum - in je obljubil nadaljnji razvoj mariborskega srednjega šolstva tudi v tej smeri, kar smo se dolgo trudili, pa nismo uspeli, da bo zagotovil kvalitetno mrežo srednjih šol v Mariboru. Vemo, da se že dolgo ta vozel ni razrešil, poznamo probleme gostinske šole, "versus" trgovske šole, trgovske šole "versus" Tezna ali pa tehniških fakultet - pardon srednje tehniške šole - tehniške šole, da bi nekako se razdelili na peto stopnjo na Smetanovi, ostalo naj bi šlo na Tezno. Z vrnitvijo objekta na Vrbanski pomeni zagotovo to, da bo škofijska klasična gimnazija šla v prostore na Vrbanski in s tem sprostila prostore na Teznem. Ker je to zelo dobrodošlo, da se tudi v tem mestu na severovzhodu dežele ta klopčič razvozla, nimamo pa nobenih informacij o tem, vsaj v državnem zboru ne, kako se ta stvar odvija, zato vas gospod minister lepo prosim in sprašujem: Koliko proračunskih sredstev ste zagotovili za razvoj mreže srednjih šol za leti 2006 in 2007. Ne mislim tu dejansko zagotovili, ampak koliko ste planirali v pripravah za proračun Republike Slovenije za ti dve leti. In kam mislite preseliti posamezne šole v Mariboru? Za odgovor se že vnaprej zahvaljujem.
Hvala. Gospod minister, izvolite
Spoštovani gospod predsednik, spoštovani gospod poslanec, hvala lepa za vprašanje in za skrb, ki jo delite z mano za mrežo mariborskih srednjih šol. Res je, ob zadnjem obisku vlade Republike Slovenije v Mariboru smo se temeljito lotili tudi tega problema, o katerem tudi sami ugotavljate, da teži Maribor oziroma mariborsko območje že kar nekaj let. Takrat smo dejansko obljubili, da bomo poskušali z nekaterimi posegi to mrežo, to kolo zavrteti in rešiti mariborsko srednje šolstvo ali pa mu omogočiti vsaj normalen razvoj. Res je, kot ste dejali na koncu, da Tezno postaja zelo dober center, okoli katerega se bo poskušalo reševati tudi ostale srednje šole. Kako in kaj, sem na tem mestu enkrat ali dvakrat že odgovarjal. Ali bomo zagotovili sredstva, je morda za kakšen dan še preuranjeno vprašanje, zato ker proračun še ni sprejet, vendar pa so planirana bila, tako da bi to našo namero oziroma obljubo ob tem obisku vlade v Mariboru lahko udejanjili. Nekatere poteze so vezane tudi na ministrstvo za visoko šolstvo, kjer so po mojih informacijah tekom usklajevanja proračuna za leti 2006 in 2007 uspeli zagotoviti sredstva za fakulteto. Tako da bomo tudi lažje na ta način reševali prostorsko problematiko v našem sektorju. Sredstva so zagotovljena, nekatere že z obstoječimi NRP-ji, nekatera pa pod postavko 6318 - investicijsko vzdrževanje v srednjem šolstvu. Gre za kar nekaj posegov v šolski prostor. Prvega poznate, to je biotehniška šola v Mariboru, v katero sta se združili bivša kmetijska in pa kmetijske mehanizacije. Na Vinarski 14 bodo potrebni določeni investicijski posegi, prav tako v Srednjo trgovsko šolo Maribor, v Srednjo gostinsko in turistično šolo Maribor. Potem je tu že omenjeno Tezno, kjer se predvideva ureditev lokacij za potrebe tehniških programov [[gre za srednjo strojno in poslovno šolo Maribor]] , in pa III. gimnazije Maribor, kjer bomo lahko končno investirali s tem, ko se je denacionalizacijski postopek zaključil. Odprta je možnost investiranja tudi v Srednjo glasbeno in baletno šolo Maribor, medtem ko je prav tako zagotovljena že v rednih NRP-jih adaptacija za Srednjo ekonomsko šolo Maribor in adaptacija II. gimnazije Maribor. Ker v času načrtovanja proračuna za leti 2006 in 2007 ni bila pripravljena celotna dokumentacija, razen zadnjih dveh, ostalih investicijskih posegih, sem prepričan, da bomo v začetku oktobra te postopke zaključili. Ta sredstva imamo planirana pod postavko 6318, investicije in investicijsko vzdrževanje v srednjem šolstvu. Tako sem prepričan, da bomo to, kar je bilo v Mariboru ob zadnjem obisku vlade obljubljeno, lahko uresničili v naslednjih letih. Konkretno bo v Mariboru v letu 2006 s te postavke na voljo 1,15, leto 2007 1,8 in pa v letu 2008 predvidoma še dodatna 1,2 milijarde.
Hvala dr. Zveru. Gospod Moge, želite dopolnitev? Izvolite.
Hvala lepa za ta odgovor, ki je dokaj razjasnil to področje, rad bi vas pa še povprašal naslednje. Za srednjo ekonomsko šolo je jasno, da bi že zdavnaj morala biti zgrajena, da ste dali v program tudi za II. gimnazijo - ta stvar je v temeljnih razvojih programih za šolstvo. Za I. gimnazijo [[...]] [[Nerazumljivo.]] , tako da ste vi na novo tretjo gimnazijo vključili srednjo glasbeno in baletno šolo. Od kod bo šel ta denar? Ali bo to šel izven tiste kvote, ki jo predvideva zakon, ali je to tudi vključeno v zakon? Potem bi pa morali zakon v določeni smeri spremeniti. Rad bi vas še naslednje vprašal. Torej ta biotehniška srednja šola, kjer sta se združili šola kmetijske mehanizacije in srednja šola, se pravi, to boste zgradili na novo, če sem prav razumel? Prosim, če mi lahko razjasnite, kako je s to zadevo, kajti v zakonu, ki ste ga vi prej omenili, je približno za mrežo šol predvidena 1 milijarda in za srednjo kmetijsko šolo, ki je pa sedaj ni več, je predvideno 945 milijonov, kar je dovolj velik vložek, da bi lahko te probleme rešili. Hkrati bi vas pa vprašal. Ko je škofijska klasična gostovala na Teznem, država od nje ni zahtevala nikakršne najemnine. Vprašanje je sedaj: Ali bo sedaj srednje kmetijska šola morala določeno najemnino plačevati - koliko? In: Ali ste morali, ko ste sporazum podpisali, tudi Cerkvi, ki je upravičenec do te lastnine in ki jo bo dobila nazaj, plačati določeno odškodnino za uporabo objekta? Hvala lepa.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa. Tole zadnje ni bilo predmet tega sporazuma oziroma pogodbe, tako da na to vprašanje ne morem odgovoriti. Bi pa želel samo bolj precizirati izdatke za mrežo šol v Mariboru, kjer je iz omenjene postavke, o kateri sem govoril prej, za leto 2006 namenjeno ali pa predvideno 900 milijonov SIT, za leto 2007 900 milijonov SIT in bi bilo potrebno še v letu 2008 zagotoviti nadaljnjih 500 milijonov slovenskih tolarjev. V Mariboru, razen ekonomske šole, ne gre za nove investicije, več ali manj gre za adaptacijo in vzdrževanje že obstoječih objektov in temu primerno bomo tudi prilagodili vso dokumentacijo, ki je tudi potrebna in vse pravne temelje. Za srednjo ekonomsko šolo Maribor letos oziroma 2006 predvidevamo kar 685 milijonov slovenskih tolarjev, gre torej za veliko investicijo in še skoraj takšen znesek za 2007, medtem ko še nekaj dokončanje te investicije ostane v letu 2008. V II. gimnazijo pa prav tako nameravamo v letih 2006, 2007 vložiti kar precejšnja finančna sredstva.
Hvala gospodu ministru. Gospod Miran Potrč bo postavil poslansko vprašanje ministru za javno upravo, dr. Virantu. Izvolite gospod Potrč.
Minister Virant, spoštovani ministri, kolegice in kolegi. Zakon o sistemu plač v javnem sektorju je bil po mnogih letih priprav sprejeti z velikim pričakovanjem že leta 2002. Vlada je obljubljala, da bo z njim izpeljala proces določanja razvidnih in primernih plač v javnem sektorju. Žal je zaradi iskanja sprejemljivih izhodišč s sindikati prejšnja vlada izvajanje zakona podaljšala. Bojim pa se, da se podobno, brez sicer formalnih odločitev dogaja tudi v mandatu te vlade. Proces določanja plač zaposlenim v javnem sektorju se namreč resno še ni začel, saj je treba najprej določiti ustrezna razmerja med plačami direktorjev, kar zdaj teče. In ta postopek uvrstitve v plačne razrede za direktorje v javnem sektorju bi naj bil glede na sprejeto uredbo in roke, ki so v njej določeni, zdaj blizu zaključne faze. Zaradi pomembnosti te naloge, s katero bi se lahko ustvaril temelj za urejen plačni sistem in sprejemljiva plačna razmerja, ker se zavedam težavnosti in zahtevnosti tega opravila, saj gre za nekaj tisoč različnih medsebojno primerljivih, pa tudi neustrezno nagrajenih ljudi, in zaradi tega, ker se pojavlja veliko vprašanj in tudi glasnih negodovanj ob tem procesu, vas gospod minister, sprašujem: Ali bo postopek uvrstitve v plačne razrede, vključno s postopkom soglasja, možno končati tako, kot predvideva uredba, to je s 1.1. 2006? Ali bodo torej takrat začela učinkovati nova plačna razmerja in bo s tem ustvarjen tudi pogoj, da se začnejo urejati druga razmerja nižjih zaposlenih v javnem sektorju? Ali pa morda predvidevate kakšne večje probleme na tej poti in kako jih nameravate razreševati? Ali bodo s tem izpolnjene obljube, ki ste jih dali ob imenovanju, da bo zagotovljen red pri plačah direktorjev v najkrajšem času, njihova razvidnost in tudi njihova usklajenost s plačami ministrov? Hvala lepa.
Hvala gospodu Potrču. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa za vprašanje. Vlada intenzivno dela na urejanju plač v javnem sektorju. Naša strategija glede terminskega načrta, ki je zapisana že v koalicijski pogodbi, je takšna, da smo si zastavili za cilj najprej narediti red pri plačah v vrhnem sloju javnega sektorja, to je pri funkcionarjih in pri direktorjih. To pa iz dveh razlogov. Prvič, ker je ravno v segmentu direktorskih plač prihajalo do več anomalij, ki so bile tudi javnosti znane preko podatkov, ki jih je objavljal AJPES. Drugič, da bi te plače, torej direktorske in funkcionarske plače, predstavljale neke vrste sidro oziroma neke vrste orientir za nadaljevanje kolektivnega pogajanja, za sklenitev kolektivne pogodbe za javni sektor. Vlada bi rada z ureditvijo teh plač dala tudi signal pri kolektivnem pogajanju, da mora biti plačna reforma finančno vzdržna zlasti v sedanjem občutljivem trenutku pred prevzemom evra. Direktorskih plač smo se lotili tako, da smo najprej predlagali spremembo zakona o sistemu plač v javnem sektorju, ki je bila tudi sprejeta v državnem zboru, v kateri so bili določeni začasni limiti za najvišja izplačila direktorskih plač, ki dejansko veljajo že s 1.7. letos. Torej ta interventna ureditev velja in tako so plače direktorjev v javnem sektorju ter javnih zavodih, javnih skladih, javnih agencijah normativno limitirane, torej preprečeni so ekscesi od 1.7. letošnjega leta. Hkrati pa smo takrat tudi obljubili, da bomo celovito uredili direktorske plače v javnem sektorju do konca leta. In dejansko je vlada 28. julija na seji sprejela uredbo o plačah direktorjev v javnem sektorju, katere bistvo je pregledna ureditev direktorskih plač. Plače so določene z uvrstitvijo v plačni razred ali pa v razpon plačnih razredov. Dodatki so drastično omejeni oziroma zreducirani, so tako rekoč minimalni. Uvedeni so tudi strogi pogoji glede dodeljevanja letnih nagrad, kar je bil tudi eden od razlogov za ekscese v preteklosti. Uredba je torej sprejeta in njena uveljavitev je s prehodno določbo predvidena za 1.1. prihodnje leto, kot ste že sami povedali. Kaj pravzaprav je potrebno do začetka uporabe še storiti? Potrebno je uvrstiti direktorje javnih zavodov, javnih agencij, javnih skladov in druge direktorje v javnem sektorju znotraj razponov plačnih razredov, ki so z uredbo določeni. Torej gre za to, da se znotraj teh razponov določijo plačni razredi. Terminski plan, ki ga uredba predvideva, je takšen: do 15.10. uvrstitve, bodisi s strani resornih ministrov ali občinskih svetov, do 15.11., tam kjer je to potrebno, soglasja ministrov na te uvrstitve, in potem 1.1.2006 začetek uporabe. Dejansko gre za strokovno in tehnično zelo zahteven in zapleten projekt. Dejansko se pojavljajo nekatera nasprotovanja in pripombe. Ne bom a priori rekel, da so vsa nasprotovanja neutemeljena. Povsem možno je, da bomo ugotovili, da bi bilo potrebno kakšne plačne razrede popraviti. Zato obstaja možnost, da bomo v oktobru v določenih segmentih v določenih finesah uredbo še popravili. Po tem, kako poteka delo do sedaj, bi lahko rekel, da teče po planu. To se pravi, da se še vedno držimo roka 1.1.2006. V primeru, da bi prišlo do večjih problemov, da bi prišlo do tehničnih problemov ali do potreb po dodatnem usklajevanju, bomo dali prednost kvaliteti te uredbe pred naglo uveljavitvijo. Zakonski rok za začetek uporabe novega sistema za direktorje je 1.3.2006. Zakon pravi najkasneje do 1.3. Mi smo z uredbo ta rok nekoliko prehiteli. Ta manevrski prostor še vedno ostaja kot rezerva, vendar delamo na tem in zaenkrat gre po planu, tako da bi ujeli rok 1.1.2006. Hvala.
Hvala lepa, gospod minister. Želite, gospod Potrč, še dodatno besedo?
Hvala lepa. Jaz iskreno želim, da bi operacija oziroma naloga uspela. Sprejemam vašo ugotovitev, da stvari zaenkrat tečejo in vašo oceno, da morda bodo nastopili tudi določeni problemi. Želim, da bi jih bilo čim manj. Bi pa želel, če mi lahko dodatno pojasnite: Če uspemo s 1.1. ali 1.3. to izpeljati, kako bi potem kasneje in v kakšnih rokih teklo za vse druge v javnem sektorju? Veva oba, da teh je pa res veliko. Hvala.
Hvala lepa. Izvolite, gospod minister.
Hvala lepa. En del urejanja plačnega sistema v javnem sektorju je po leta 2002 sprejetem zakonu v rokah vlade in državnega zbora. To je ureditev plač funkcionarjev. Odlok o plačah funkcionarjev je pripravljen in bo v kratkem obravnavan na vladi. Drugi plačni segment so pa direktorji. Njihove plače ureja vlada z uredbo. Ta del, ki ga lahko vlada sama uredi in ne potrebuje soglasja sindikata, ta del se ne ureja v kolektivni pogodbi, bomo pač uredili v najkrajšem možnem času, torej v rokih, o katerih govorim: 1.1.2006 ali najkasneje 1.3.2006. Za uveljavitev novega sistema funkcionarskih plač smo ugotovili, da je potrebna še manjša zakonska sprememba, ki smo jo tudi poslali v usklajevanje reprezentativnim sindikatom javnega sektorja. Če potegnem črto, do 1.3. prihodnje leto bo po našem načrtu plačni sistem za funkcionarje in direktorje stopil v veljavo in se začel uporabljati. Za ostali del javnih uslužbencev, približno 155.000 jih je, pa je seveda vlada ta trenutek za pogajalsko mizo. Implementacija novega plačnega sistema je odvisna od tega, kdaj bo sklenjena kolektivna pogodba za javni sektor. Tu pa je potrebna volja obeh strani. Po dosedanjih ponudbah z obeh straneh kaže, da se še bistveno razhajamo, da gre za razhajanja v masi sredstev prek 100 milijard tolarjev. Stališče vlade je popolnoma jasno. V občutljivem obdobju, zlasti v letu 2006 in v letu 2007, si ne moremo privoščiti bistvenega porasta mase sredstev za plače v javnem sektorju. Tako pogajanja tečejo naprej. So zelo dinamična. Pogajanja za kolektivno pogodbo za javni sektor tečejo kontinuirano. Vmes se pa pogajamo tudi o nekaterih drugih vprašanjih, sedaj recimo tudi o vprašanju uskladitve plač glede na inflacijo v prihodnjem letu, pa o spremembi zakona o sistemu plač v javnem sektorju in še kakšno vprašanje je odprto. Tako so ta pogajanja dejansko zelo zelo kompleksna. In ko se plačna reforma izvaja v socialnem dialogu, tako kot jo nameravamo mi izvesti, ni nič neobičajnega, če to traja tudi daljše časovno obdobje. Hvala lepa.
Hvala lepa. Poslansko vprašanje gospodu ministru za zdravje mag. Bručanu bo postavila gospa Maria Pozsonec. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Vsem prisotnim lep pozdrav! Ministru za zdravje dr. Andreju Bručanu bi postavila naslednje vprašanje. Skrb zbujajoče je skoraj vsakodnevno opozarjanje svetovne zdravstvene organizacije v zvezi z grozečo ptičjo gripo. Razmah te bolezni lahko po njihovem zahteva tudi milijon žrtev. Nekatere sosednje države so že izdelale cepivo proti tej bolezni. Res, da cepivo učinkuje le proti eni vrsti virusa, teh pa je pravijo najmanj 450. Zanima me: Ali v Sloveniji že potekajo kakšne aktivnosti za preprečitev te bolezni? Hvala.
Prosim, gospod minister. Gospa Pozsončeva, če izključite prosim. Hvala lepa.
Hvala lepa za besedo, gospod predsedujoči. Hvala lepa tudi za postavljeno vprašanje. Bi pa to priliko izkoristil za obširnejše pojasnilo o kompleksnosti problema, ki ga predstavlja pojav ptičje gripe ter nevarnosti za izbruh novega virusa pri ljudeh. Ptičja gripa je sicer nalezljiva bolezen živali, predvsem ptic, ki jo povzročajo virusi. V zadnjem času je razlog za zaskrbljenost predvsem en tip virusa, ki se imenuje M5H1. Izkušnje pri izbruhu bolezni med perutnino v Aziji in drugih državah, predvsem v Rusiji, kažejo, da ima virus sposobnost prenosa na ljudi in lahko povzroči resno bolezen z visoko smrtnostjo. Dejansko pa je tak prenos, kot ga zdaj opisujem, razmeroma redek. Seveda kljub temu strokovnjaki po vsem svetu opozarjajo predvsem na možnost pojava popolnoma novega virusa gripe, ki bi pristal nekako s kombinacijo obeh teh virusov in bi se lahko potem prenašal tudi s človeka na človeka. Proti takšnemu novemu virusu seveda ljudje potem ne bi bili odporni in nastale bi ugodne razmere za obsežne epidemije, pandemije in tako naprej, kakršne so bile že prisotne v davnih letih 18, 19, potem kasneje 57 in 68 v prejšnjem stoletju. Vsak primer ptičje gripe je zelo pomemben zaradi tega, ker lahko pomeni tudi možnost nastanka novega virusa, zato so pomembni vsi ukrepi, ki se s tem v zvezi po svetu izvajajo. Najpomembnejši ukrep za preprečevanje širjenja bolezni med pticami je hitro pokončanje okuženih in okužbi izpostavljenih ptic in pa ustrezno odstranjevanje mrhovine ter razglasitev karantene. Večina držav članic je že sprejela EU-ukrepe za preprečevanje širjenja bolezni. Mednje sodi tudi prepoved uvoza in prevoz živine, perutnine iz teh držav. Med njimi je tudi Slovenija. Po ocenah strokovnjakov je trenutna možnost za izbruh ptičje gripe v državah članicah EU in tudi Sloveniji trenutno majhna. V Sloveniji je za izvajanje preventivnih ukrepov odgovorna predvsem veterinarska uprava, v sodelovanju z ministrstvom za zdravje. Za primer izbruha ptičje gripe ima veterinarska uprava pripravljen načrt ukrepov, ki je bil letos že preverjen na eni od simulacijskih vaj. Podobno kot v drugih evropskih državah na ministrstvu za zdravje koordiniramo pripravo načrta pripravljenosti na pandemijo gripe. Trenutno se predlog načrta usklajuje in se dopolnjuje v krogu strokovnjakov med različnimi sektorji in resorji. Predlog načrta pripravljenosti na pandemijo gripe vsebuje okvir delovanja vseh pristojnih služb in ustanov v Sloveniji. Njegov namen je najprej postaviti okvir obvladovanja pandemije gripe v Sloveniji z jasnimi priporočili vsem, ki morajo za svojo pripravljenost izdelati svoje operativne načrte. Koliko ljudi bo "zbolelo v prihodnje", pod narekovaji, v tako imenovani pandemiji, kakšen bo potek bolezni, katere skupine ljudi bodo imele največje tveganje za težak potek bolezni in zaplete, ni mogoče zanesljivo napovedati. Cilj strokovnjakov in zdravstvenih oblasti je, da bi morebiten izbruh bolezni, ki bi v prihodnje nastal in bi ga povzročil nov virus, da bi čim hitreje tak virus odkrili in ga omejili v najkrajšem možnem času, in to predvsem s pripravo učinkovitega in varnega cepiva. Razvoj tega cepiva in potem tudi priprava pa zahteva v vsakem slučaju določen čas. Med učinkovitimi sredstvi za omejevanje širjenja izbruha bolezni v prvi fazi so poleg teh javnozdravstvenih ukrepov, ki jih izvajamo v Sloveniji, tudi določena protivirusna zdravila. Zanje do samega pojava novega virusa ne moremo zanesljivo vedeti oziroma v kakšni meri bodo ta zdravila učinkovita. To je odvisno predvsem od lastnosti novega virusa. Kljub vsem neznankam se je Slovenija tako kot vse druge številne države v Evropi odločila za naročilo zaloge teh antivirusnih zdravil ter že izvaja ustrezne postopke v zvezi s to nabavo. Moram reči, da trenutno imajo samo tri države v Evropi kompletirano zalogo, medtem ko bo večina držav, med njimi tudi Slovenija, kompletirala zalogo šele v začetku prihodnjega leta oziroma v prihodnjem letu. Istočasno bi rad povedal, da za običajne bolezenske znake gripe pa je Slovenija ta trenutek že preskrbljena. Na koncu bi rad še poudaril, da poteka v zvezi s problematiko ptičje gripe in pripravljenostjo na morebitno pandemijo gripe na ravni EU in WHO zelo veliko aktivnosti, ki se jih udeležujemo tudi v Sloveniji. Zadnji sestanek v Bruslju je bil 22.9.2005, na katerem so predvsem poudarili pomen medsebojne koordinacije in sodelovanja pristojnih služb ter nujnost pravočasnega in odprtega obveščanja javnosti. V Sloveniji smo s to zadevo nekako seznanjeni in smo istočasno s tem v zvezi že izvedli tudi številne ukrepe.
Hvala lepa, gospod minister. Želite še dodatno obrazložitev?
Ne. Hvala lepa za izčrpen odgovor.
Hvala lepa. Poslansko vprašanje bo postavil gospod dr. Marko Pavliha ministru za promet mag. Božiču. Izvolite, prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik! Cenjeni poslanski in ministrski zbor! Spoštovani gospod minister za promet gotovo ve, da so Slovenske železnice do konca letošnjega julija "pridelale" izgubo v višini 1,23 milijarde tolarjev. Pred enim letom pa so beležile v istem času 508 milijonov tolarjev čistega dobička. Posebej bode v oči podatek, negativen rezultat paradnega konja železnic, tovornega prometa, ki je konec letošnjega julija znašal 447 milijonov tolarjev izgube, lansko leto ob istem času pa je tovorni promet ustvaril 1,09 milijarde tolarjev dobička. Torej podatki, ki kažejo na to, da se kriza ne samo nadaljuje na področju železnic, ampak tudi poglablja. Zato me zanima: Kaj konkretno je ministrstvo v zadnjem letu storilo, da se kriza sanira ali vsaj malo zaustavi? Kaj bo storilo za sanacijo tekočega poslovanja holdinga? Kako bo vzpostavilo dejansko delovanje holdinga, ki je zaživel lansko leto vsaj na papirju, vendar vsa tri podjetja, ki so združena pod isto streho: potniški promet, tovorni promet in pa infrastruktura ne živijo. Zanima me: Kako bo pojasnil tako volivkam in volivcem kot tudi organom EU oziroma utemeljil odločitev, da se te tri strukture holdinga zopet združijo v eno podjetje, če ravno tudi direktive tega ne omogočajo? Zanima me: Kdaj bomo lahko na odboru za promet dobili poročilo delovne skupine, ki se je s tem ukvarjala in je menda delo po besedah državnega sekretarja doktorja Verliča končala že meseca aprila, poročila pa še vedno nimamo? Zanima me: Kdaj bomo končno dobili gradivo, ki naj bi ga pripravilo ministrstvo in agencija, da bomo končno lahko na odboru za promet opravili javno razpravo o krizi železnic? Naj vas tu spomnim na vašo obljubo našemu vrlemu poslancu Srečku Prijatelju 6. junija 2005. Rekli ste, da z reševanjem nastalega položaja nikakor ne želite zavlačevati. Zato je moj odgovor: Kdaj bomo na odboru dobili to gradivo, da končno lahko opravimo razpravo, kajti čaka nas še kar nekaj dela? Nenazadnje je to povezano z vašim predlogom prometne politike, ki je seveda tudi že vložena v parlamentarno proceduro. Najlepša hvala že v naprej za vaša pojasnila in seveda tudi za čim prej poslano gradivo.
Hvala lepa. Imate besedo gospod minister, prosim.
Hvala lepa za besedo. Zaradi zajetja celovitosti problematike in osvetlitve posameznih trditev profesorja dr. Marka Pavliha v uvodu vprašanj vsekakor želim najprej argumentirati ta sklop. Zaradi svojih pristojnosti in v želji po celoviti razrešitvi problematike slovenskih železnic smo se vsekakor najprej podrobno seznanili s poslovnimi rezultati holdinga Slovenske železnice, tako letošnjimi kot tudi lanskoletnimi. Zakaj je bil lanskoletni rezultat pozitiven, gospod Pavliha zagotovo zelo dobro ve, saj je bil v tistem času minister za promet in zagotovo pozna tudi problematiko delovanja železniške infrastrukture. Naj opozorim in predstavim, pod kakšnimi pogoji je bila lanskoletna bilanca holdinga Slovenskih železnic pozitivna. Pri doseganju načrtovanih ciljev v letu 2003, zlasti v računovodsko izkazanem čistem dobičku v višini 254 milijonov tolarjev, nadzorni svet kot predstavnik lastnika ugotavlja, da je bil tak rezultat v veliki meri posledica, prvič, učinkov ukrepov prejšnje vlade na področju finančne in kadrovske reorganizacije po zakonu o poslovni sanaciji, ki se za leto 2003 ocenjuje v višini milijardo 879 milijonov tolarjev, konkretno 35 milijard državnih poroštev za reprogramiranje dolga, potem učinkov dokapitalizacije v višini 5 milijard tolarjev in do 5 milijard tolarjev prevzema dolga za nabavo potniških vlakov, tretjič, realiziranih prihodkov od prodaje premoženja, zemljišča, stanovanja in drugi objekti, vozna sredstva in ostala oprema z neto učinkom v višini 873 milijonov tolarjev in tako naprej, pa seveda še zadnje, nižjih vlaganj od potrebnih in planiranih v vzdrževanje voznih sredstev v višini 395 milijonov tolarjev, in posledično najemanje dragih, novejših lokomotiv. Brez teh učinkov bi Slovenske železnice v letu 2004 poslovale z negativnim rezultatom v višini 2,8 milijard tolarjev. Seveda soglašam z ugotovitvijo profesorja doktor Marka Pavlihe tudi v drugem delu, v katerem ugotavlja, da je železniška infrastruktura v zelo slabem stanju. Morda samo za primer: od leta 1998 do leta 2004 bi morali obnoviti več kot 350 kilometrov prog, pa ste jih, tudi pod vašim ministrovanjem, samo 81 kilometrov. Torej smo že na začetku v najmanj petletnem zaostanku. Tudi zaradi tega je infrastruktura v zelo slabem stanju, zato moramo zaradi zagotavljanja varnosti uvajati počasne vožnje, zapore ter zniževati osne pritiske. To seveda vpliva na slabo prepustnost prog in posledično tudi na slabši poslovni rezultat. Ob preveritvi letnega poročila za leto 2004 smo ugotovili, da se je v letu 2004 nadaljeval večletni trend premajhnih vlaganj v vzdrževanje in razvoj javne železniške infrastrukture. V letu 2004 je bila na primer realna višina stroškov vzdrževanja za 3,5 milijarde tolarjev manjša, kot v letu 1999, kar se odraža v njeni slabši funkcionalni usposobljenosti in na negativnih vplivih na odvijanje železniškega prometa. To potrjujejo tudi kazalniki v letu 2004 v primerjavi s preteklim letom. Lahko bi navajal tukaj niz podatkov, ki jih bom potem seveda predstavil na odboru za promet. Poslabšanje stanja infrastrukture posledično vpliva tudi na zmanjševanje konkurenčnosti železniškega prometa in na potrebne infrastrukturne pogoje za realizacijo načrtovanih stopenj rasti obsega dela v potniškem in tovornem prometu. V letu 2005 se zato posledično povečujejo zamude potniških vlakov iz 2,5 na 4,5 minut na 100 vlakovnih kilometrov, zamude tovornih vlakov pa iz 33,3 na 57 celih minut na 100 vlakovnih kilometrov. Slabo stanje javne železniške infrastrukture je tudi posledica neustrezne in neracionalne ureditve v zakonu o železniškem prometu, ki opredeljuje položaj javne agencije za železniški promet kot upravljavca in železnico kot pooblaščenega upravljavca javne železniške infrastrukture in s tem povezane razdrobljenosti strokovnih zmogljivosti nezagotavljanja sredstev iz evropskih strukturnih skladov zaradi nepripravljene dokumentacije za ključne razvojne projekte s strani agencije za železniški promet. Neposredni vpliv na poslovanje je imelo tudi zmanjševanje števila zaposlenih, ki pa ima za posledico tudi to, da bo treba v letu 2005 pospešeno reševati določena strukturna nesorazmerja oziroma odpraviti pomanjkanje določenih profilov v izvršilni dejavnosti. Poslabšuje se stanje na področju zagotavljanja voznih sredstev, kar je tudi rezultat premajhnih vlaganj v vzdrževanje in razvoj, zato bo treba v bodoče sprejeti vse potrebne ukrepe za izboljšanje stanja na tem področju in dolgoročno omogočiti pogoje za realizacijo načrtovanih stopenj rasti obsega dela. Kaj smo konkretno storili? Zelo veliko. Pripravljamo niz sprememb ustrezne zakonodaje. Ker mi je čas omejen, se opravičujem, bom potem verjetno v nadaljevanju poskušal še podati nekatere druge odgovore na vprašanja, ki so bila že izpostavljena. Ministrstvo za promet oziroma vlada lahko ukrepa preko svojih pristojnosti ker je vprašanje glede pristojnosti, kako na nek način obvladati poslovanje, sedanje poslovanje holdinga Slovenske železnice. Nadzorni svet [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]holdinga Slovenske železnice je že sprejel vrsto ukrepov za pregled dejanskega stanja preteklega in sedanjega poslovanja podjetja. Torej na kratko rečeno, gradivo, ki je bilo omenjeno, je, lahko rečem, v zaključni fazi [[...]] [[Izklopljen mikrofon.]] [[...]]
Čas se izteka. Hvala lepa. Gospod doktor Pavliha, želite dodatno postaviti vprašanje?
Hvala lepa. Bom olajšal delo ministru. Taka so sedaj pravila glede časa. Samo odgovor na naslednja kratka vprašanja. Prvič. Ali je res, da želite tri samostojna podjetja zopet združiti v enotno, samostojno gospodarsko družbo? Drugič. Kaj je s poročilom delovne skupine, o kateri sem govoril, ki naj bi tudi to področje preverjala in pripravila analizo reorganiziranosti oziroma tudi predlog novih predpisov? In tretjič. Kdaj, vsaj približno, v roku enega meseca, dveh, lahko na odboru za promet pričakujemo to gradivo, da ne bomo vedno znova s to, tako kočljivo in v nebo vpijočo, temo odlašali? Za odgovor se ponovno zahvaljujem.
Izvolite, gospod minister.
Hvala lepa. Vlada Republike Slovenija kot soustanoviteljica holdinga Slovenske železnice je 27. maja 2004 izdala soglasje k delitvi in soglasje k aktom o ustanovitvi novih družb. Na podlagi navedenih soglasij je poslovodstvo holdinga Slovenske železnice kot ustanovitelj novih družb 27. maja 2004 sprejela sklepe oziroma akte o ustanovitvi teh družb. V sodni register so bile te tri družbe Slovenske železnice - potniški promet, infrastruktura in tovorni promet tudi vpisane. Po ustanovitvi teh družb je potrebno začeti s finančno sanacijo in kadrovskim prestrukturiranjem, kar naj bi omogočilo začetek poslovanja odvisnih družb. Izkazalo se je, da je tak način bil napačno postavljen, zato smo v pripravi sprememb ustrezne zakonodaje, pripravljamo ustrezne ukrepe oziroma spremembe v smislu zakonodaj, ki bodo zagotovili kadrovsko, finančno, ekonomsko in tehnološko saniranje sistema in tudi v viziji naprej dobrega poslovanja naprej slovenskih železnic. S kadrovskega vidika sta najpomembnejši negativni posledici potreba po večjem številu izvajalcev in manjša fleksibilnost izvajanja kadrovske politike, s finančnega vidika pa je potrebno omeniti zlasti težje zagotavljanje kapitalske ustreznosti posameznih družb, s tehnološkega pa je nesporno, da je [[...]] [[Nerazumljivo.]] podjetja zagotavlja maksimalno možno varnost železniškega prometa, zato seveda mi tudi skladno z direktivami EU pripravljamo temu primerno korektivo ustrezne zakonodaje. Moj odgovor je, da je to gradivo pripravljeno za diskusijo na Vladi Republike Slovenije oziroma najprej na gospodarskem kolegiju predsednika vlade in potem v nadaljevanju v proceduri na vladi in potem na samem odboru za promet. Mislim, da je to realno možno spraviti pod streho v mesecu oktobru in potem spraviti v proceduro za diskusijo v državnem zboru v mesecu novembru.
Hvala lepa. Poslansko vprašanje ministru za pravosodje, gospodu dr. Šturmu, bo postavil gospod Boštjan Zagorac. Izvolite, prosim.
Hvala, za besedo. Spoštovani prisotni! Zanima me in v ta namen tudi ministra za pravosodje sprašujem: Kakšna je strategija vlade pri reševanju sodnih zaostankov in pa težav, ki se pojavljajo na sodiščih v Republiki Sloveniji? Dejstvo je, da se sodni zaostanki v Republiki Sloveniji pojavljajo že od leta 1991 in da se kljub nekaterih prijemom, ki jih je tako prejšnja vlada kot sedanja vlada predlagala temu državnemu zboru, se ne zmanjšujejo. V podkrepitev tega dejstva pa bom povedal tudi podatek najnovejše statistike. Povečali so se sodni zaostanki na višjih sodiščih za 3.4% in na okrožnih sodiščih za 0.3%. Ta segment sodnih zaostankov ali pa težav na sodiščih bi nekako razdelil v tri poglavja. Prvič. O sodnih zaostankih, za katere sem že povedal, da se ne zmanjšujejo, ampak povečujejo, in tudi recimo abolicija, ki ste jo predlagali, vsaj po našem prepričanju, po prepričanju Slovenske nacionalne stranke, kot prijem za zmanjševanje sodnih zaostankov, ni dosegla svojega učinka. Povzročila je to, na kar smo že opozarjali, se pravi neenakost pred zakonom. Nekateri so neko kazen za neke prekrške morali plačati, drugi ne. Upam, da naslednji primer ne bo razširitev abolicije še na kakšna kazniva dejanja ali pa kam drugam kot alternativa vladi za zmanjševanje sodnih zaostankov. Druga zadeva, ki jo moram omeniti, ko govorimo o sodiščih, so vsekakor nerešeni primeri. V Sloveniji poznamo, bom rekel, že kar veliko število odmevnih nerešenih primerov. Če grem po vrsti. Vsi se spomnimo afere Rdeči križ, kjer še ni nihče stopil pred sodišče. Izdan naj bi bil celo, upam, da mi boste to potrdili ali pa zanikali, nek tajni sklep sodišča, po katerem se kazenski pregon zoper osumljence prekine. Primer kolega Petka, kjer gre zopet za nerešen primer, in še kar nekaj bi jih lahko našteli. Vprašanje je, koliko nerešenih primerov je takih, ki niso tako odmevni, da bi zagledali luč javnosti. Glede na to, da me čas že preganja, tretji segment težav na sodiščih je sojenje v razumnem roku. Pa vam ga bom zopet podkrepil z enim čisto konkretnim primerom. En gospod, državljan, ne tako odmeven, da bi se pojavil v medijih, je vložil tožbo na prvostopenjsko sodišče 14.12 leta 2000. Nato se je nadaljevala procedura pred sodiščem in zadnji dokument, ki ga je sodišče zahtevalo in ga tudi dobilo, je bilo 24.6.2004 leta. Danes smo v 9. mesecu 2005. leta. In na koncu tega dopisa piše, da sodišče o tem še ni odločalo. Ali ni ravno sojenje v razumnem roku pravica vsakega državljana? Zanima me strategija vlade za reševanje teh problemov. Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Hvala tudi za vprašanje, spoštovanemu gospodu poslancu. Dejansko je vprašanje sodnih zaostankov tako pomembno in tehtno, da je prav, da se večkrat obravnava tudi kot poslansko vprašanje. O bistvenih segmentih, s katerimi se vlada loteva reševanja tega problema, sem vam, spoštovani gospod poslanec, že odgovoril dne 31. marca letošnjega leta. Naj danes k temu odgovoru dodam nekaj dodatnih pojasnil. Sodna oblast bo tudi v letu 2006 samostojno izvajala projekt odprave sodnih zaostankov, tako imenovani program Herkules. Morebitne spremembe zakona o izvršbi in zavarovanju v prihodnjem letu, ki jih pripravljamo, bi naj predvsem pospešile postopke izvršbe sodnih odločb. Med drugim bi predvidoma bilo uvedeno tudi zmanjšanje oziroma poenostavitev možnih pravnih sredstev v izvršilnem postopku ter predpisano povečanje števila izvršiteljev. Navedeni ukrepi bi pripomogli k hitrejšemu odpravljanju sodnih zaostankov na področju izvršbe, ki pa dandanes pomeni približno polovico vseh sodnih zaostankov. Pripravljamo tudi ustanovitev posebne delovne skupine, in sicer z namenom odprave neskladij pri izbiranju in obdelavi statističnih podatkov o sodstvu in zaradi učinkovitejše uporabe le teh. Pripravljamo tudi ureditev dežurstva sodnikov in državnih tožilcev, ki bi bilo enotno in primerljivo s podobnimi poklici. Poleg tega pripravljamo tudi bolj stimulativen način nagrajevanja sodnikov, enostavno po načelu, kdor reši več sodnih odločb, je upravičen tudi do nagrade za povečan obseg dela. Gotovo je zelo pomemben segment tudi zagotavljanje potrebnih prostorskih pogojev za delo sodišč. Mnoga delujejo v izjemno težkih pogojih in nimajo dovolj razpravnih dvoran. Tiste, ki so, so pa neustrezne za delo. Zato v strategiji prostorskega razvoja predvidevamo bistveno povečanje kapacitet sodišč in tudi ustrezno opremljenost z novimi dodatnimi razpravnimi dvoranami. Ne nazadnje pripravljamo tudi spremembo sistema taksiranja sodnih taks na način, ki je primerljiv, recimo, s taksiranjem v Nemčiji, ki bi tudi odvrnil del ljudi, ki se pravdajo v civilnih sporih, k temu, da bi se zatekli v sodno varstvo. Končno, kar sem omenil že v odgovoru marca, predvidevamo tudi, da preidemo na sistem financiranja sodišč, glede na to kolikor zadev bodo rešila. Res pa je, da je to projekt, ki zahteva določeno dobo, zato računamo, da bo stekel še leta 2008. Financiranje sodišč bi bilo v tem primeru odvisno od števila rešenih zadev v tekočem koledarskem letu. Na koncu še glede sojenja v razumnem roku. Strinjam se z vašim opozorilom. Podobne signale prejemamo tudi od evropskega sodišča za človekove pravice. Gotovo bo treba pripraviti bistveno spremembo, s tem da vzpostavimo nov sodni mehanizem znotraj sodstva, ki bi podobno kot v nekaterih drugih državah odločil tudi o kršitvi zaradi prepočasnega sojenja oziroma ker sodišča ne sodijo v razumnem roku. Vendar pa moram povedati dokaj odločno, da je pa seveda reševanje prostorske strategije ključno pri reševanju celotnega problema sodnih zaostankov, ki se je začel ob nepremišljeni in slabo izvedeni [[...]] [[Nerazumljivo.]] sodstva pred 10 leti.
Hvala lepa. Želite še dodatno?
Hvala za besedo še enkrat. Veseli me, da se spomnite mojega vprašanja in svojega odgovora iz marca letošnjega lega. Rad bi vam povedal, da sem vas na to temo spraševal tudi pisno, tudi pred marcem, in tudi tam sem ugotavljal sam, pa tudi vi v svojem odgovoru, da niso zagotovljene tudi nekatere tehnične stvari za boljše izvajanje sodniške službe. Ne gre mi pa v račun oziroma ne morem verjeti, da sva skupaj ugotovila, da je delo sodnikov v Republiki Sloveniji slabo. Imamo sodne zaostanke, imamo nerešene primere, se pravi, imamo jih ogromno, nerazumno ogromno. Vi pa ste kot odgovor navedli, da je ena izmed želja vlade in da bo zmanjšala sodne zaostanke tako, da bo že privilegirane sodnike, ki imajo že danes trajni mandat kot ena veja oblasti v tej državi, ker nima nihče drug takšnega trajnega mandata, kot ga imajo sodniki, jih boste nagradili z višjimi plačami, namenili jim boste več sredstev, več denarja jim boste dali za njihovo nedelo. To je unicum, da nekdo dobi več denarja zato, ker dela slabo oziroma sploh ne dela. Po našem prepričanju je še vedno trajni mandat tisti, ki najbolj vpliva na delo sodnikov. In trajni mandat je tisti, za katerim se sodniki danes pri svojem nedelu lahko skrivajo. Gospod minister, še eno vprašanje. Nerešenih primerov, sva ugotovila skupaj, je zelo veliko za takšno državo, kot je Republika Slovenija. Ljudje, ki so odsedeli nekaj mesecev, nekateri celo let, zaradi dolgih sodnih postopkov v zaporih oziroma priporih, bodo za to zahtevali verjetno neko povračilo. Pa me zanima: Kolikšna sredstva, računate kot minister za pravosodje, bo država namenila samo za povračilo krivic, ki so se tem ljudem zgodile v priporih? Hvala.
Izvolite, gospod minister.
Hvala tudi za to dopolnilno vprašanje. Uvodoma naj povem, da se vendarle sodni zaostanki v Republiki Sloveniji zmanjšujejo. V preteklem letu so se zmanjšali v globalu za 5%. Pavšalne ocene o slabem delu sodnikov ne sprejemam, in o tem, da sodniki delajo premalo. Takšne zadeve je treba vedno konkretizirati. Naj povem med drugim tudi to, da je prepričanje, da so sodniki za svoje delo dobro plačani, zmotno. Na okrožnih sodiščih je zelo težko dobiti na razpisana delovna mesta sploh kandidate; kandidatov ni. Treba je tudi povedati, da so na okrajnih sodiščih plače sorazmerno nizke in je težko dobiti dobre kandidate, jih ni na pretek. Razpisi se ponavljajo, zelo velika je tudi fluktuacija na okrajnih sodiščih, na prvostopenjskih sodiščih. Vse to kaže, da ta poklic sodnika ni atraktiven. Drugo vprašanje spoštovanega poslanca je bilo vezano tudi na ukinitev trajnega sodniškega mandata. Ukinitev trajnega sodniškega mandata na zmanjšanje sodnih zaostankov nima neposrednega vpliva. Trajni sodniški mandat je eno od zagotovil za neodvisnost sodnikovega odločanja in je v tem trenutku tudi ustavna kategorija. Naj dodam še to, da javnost včasih zmotno misli, da so sodniki zaradi tega, ker imajo trajni mandat, nedotakljivi in da jim zaradi tega ne glede na njihove napake vedno pripada služba za nedoločen čas. To seveda ni povsem res, kajti sodniku je možno zaradi slabega dela mandat tudi odvzeti. In sicer je mogoče odvzeti mandat celo na dva načina: v disciplinskem postopku ali za dvakratno negativno oceno sodnikove službe. V zadnjih letih [[naredili smo analizo]] je bilo v vsakem koledarskem letu nekaj takih primerov, kar znatno število sodnikov je pa zaradi neizpolnjevanja teh pogojev tudi samo dalo odpoved. Tako da obstojajo tudi notranji kontrolni mehanizmi, ki vplivajo na kvaliteto sodnikovega dela.
Hvala lepa. Proceduralno vprašanje?
Hvala še enkrat za besedo [[...]]
Gre za proceduralno vprašanje?
Ja.
Prosim.
Hvala za besedo. Zgleda, da se je ta vlada od zadnje seje do danes znašla pred kar nekaterimi resnimi in težkimi vprašanji, tako kot ta država, vsaj glede na število proceduralnih [[...]] V skladu z drugim odstavkom 246. člena poslovnika bi prosil, da se glasuje o tem, da se opravi splošna razprava o odgovoru ministra na poslansko vprašanje, zato ker z odgovorom nisem zadovoljen. Kot obrazložitev bi rad povedal, da verjetno ne bereva enakih revij, ampak Pravno prakso pa zagotovo. In če boste pogledali statistiko, v zadnjem odgovoru ste povedali, da se je število sodnih zaostankov zmanjšalo, pred sabo pa imam podatek, da se je povečalo za 3,4%, da si pridemo s tem na jasno. Predvsem pa bi rad v splošni razpravi ugotovil, kolikokrat je bil mandat sodnikom dejansko odvzet od leta 1991 do danes, da ne bomo ostali pri besedi "nekaj". Hvala.
Hvala lepa. O tem bomo odločali jutri, v okviru glasovanj. Poslansko vprašanje ministru za okolje in prostor gospodu Podobniku bo postavil gospod Anton Kokalj. Izvolite prosim.
Spoštovane kolegice in kolegi, spoštovani predstavniki vlade. Strategija razvoja Slovenije sloni na sonaravnem trajnostnem razvoju. Za uspešno izvajanje te strategije je nujno iskati ravnovesje med človekom in naravo. V zadnjih letih se je veliko govorilo o problematiki medvedov v Sloveniji. Očitno prihaja tu do neravnovesja, ki je začelo resno ogrožati prebivalstvo predvsem na podeželju. V zadnjem času sem bil sam in nekateri kolegi poslanci opozorjeni na vedno večje in nevarno približevanje medvedov na področju Cerknice, Loške doline, Blok, Nove vasi, Rakitne in še drugje, tudi po Gorenjskem. Medvedi so tako udomačeni, da prihajajo tudi sredi dneva v bližino urbanih naselij in uničujejo pridelke. Tisto, kar pa je najhujše, je, da očitno prispevajo tudi k temu, da se podeželje hitreje prazni oziroma se ljudje ne upajo vračati na podeželje, da bi tam živeli ali pa tudi kot rekreativci, nabiralci gob, na primer. Posebno nevarnost pa medvedi predstavljajo za otroke. Vemo, da glede na situacijo v Sloveniji, povezano z nataliteto, je podeželje še tisto, ki še da nekaj otrok tej naši državi, in zelo nerodno bi bilo, če bi se zgodilo, kar ni več hec, čeprav se malo smejete, da bi postali evropska država, ki je poznana po tem, da je medved raztrgal otroka ali resno poškodoval. Mislim, da to ni hec, da je to zelo resna nevarnost. Zato sprašujem, gospod minister: Kaj boste storili v okviru svojih pooblastil, v okviru zakonskih okvirov, kaj boste predlagali, če je potrebno predlagati na zakonodajnem nivoju ali na nivoju vlade, da se ta problem začne resno reševati? V zadnjih letih, kot sem rekel, je bilo velikokrat opozorjeno na ta problem, vendar problema se resno ne rešuje. Hvala za odgovor.
Hvala lepa. Imate besedo, gospod minister.
Hvala lepa, spoštovani gospod poslanec Kokalj. Najverjetneje je bil ta nasmeh, ki sva si ga izmenjala s kolegico Lukačičevo posledica dejstva, da sem s 1. januarjem letošnjega leta kot minister za okolje in prostor prevzel to hvaležno nalogo o tematiki, o kateri me vi sprašujete. Drugače se pa na ministrstvu za okolje in prostor zavedamo vseh problemov, ki ste jih navedli v vašem vprašanju. Jaz bom naštel devet ukrepov, ki sem jih že in jih bom kot minister uvedel. Če bo pa še kaj časa, bom na kratko predstavil razloge, zakaj se po našem mnenju medved vedno bolj približuje urbanim področjem. Zavod za gozdove, ki je zadolžen za vodenje monitoringa, stanja populacije rjavega medveda v Sloveniji, je za letošnje leto ocenil, da v osrednjem območju živi med 405 do 485 osebkov. Sedaj pa na vaše konkretno vprašanje, kaj smo in kaj bomo storili. V skladu z usmeritvami, določenimi v strategiji upravljanja z rjavim medvedom, sprejeti leta 2002, ta tudi odgovarja zahtevam Evropske unije na področju ohranjanja populacije rjavega medveda, smo prvič pripravili nov in učinkovitejši odškodninski sistem, ki preko ARSO-oja in Zavoda za gozdove rešuje vse nastale škode. Imam konkreten podatek, do konca avgusta je ARSO obravnaval 192 odškodninskih zahtevkov, nanašali pa so se na 213 škodnih dogodkov in za izplačilo odškodnin po rjavem medvedu odobril 14 milijonov tolarjev. Drugič. Zavodu za gozdove smo na moj predlog preko rebalansa zagotovili dodatno potrebna sredstva za boljše in hitrejše delovanje njihove operative na tem področju. Interventna skupina, še posebej pa pooblaščenci za reševanje škodnih primerov. Tretji ukrep. Vodimo razpis za 60% sofinanciranja posameznih zaščitnih ukrepov. Razpis je ravno v zaključku. Četrtič. Pred izdajo je posebna publikacija, 10 tisoč jih bomo izdali, s pojasnili o delovanju odškodninskega sistema. Petič. Predprejšnji mesec je Zavod za gozdove uspešno zaključil Life projekt, ki ga sofinanciramo tudi v našem resorju, ki je namenjen podpori nekaterim ukrepov za preprečevanje konfliktnih primerov. Šesti ukrep, ki je zelo pomemben. Trenutno smo tik pred izdajo odločitve ministra za redni odstrel medvedov v jesenskem obdobju. Ta odstrel se bo prednostno izvajal v območju okoli naselij, kjer prihaja do pogostega pojavljanja medvedov. Sedmič, zelo pomembno. Ne glede na to, pa ministrstvo tekoče rešuje konfliktne primere, tudi z dovoljevanjem izjemnih odstrelov posameznih živali. Tudi v območju navedenih naselij, ki ste jih omenili, je bilo v letošnjem letu že izdanih več dovoljenj za izjemni odstrel, kar je tudi po našem trdnem prepričanju nujen in potreben ukrep, vendar pa se kot minister zavedam, da je izjemni odstrel posledica predhodnega konfliktnega dogodka, taki ukrepi pa sami po sebi ne morejo postati temelj dolgoročnega opravljanja z medvedjo populacijo. Ravno na podlagi teh konfliktnih dogodkov, in še posebej le-teh, si na našem resorju prizadevamo, da se bo število le-teh znižalo. Poleg palete teh ukrepov pa načrtujemo tudi nekatere spremljevalne ukrepe odvračanja medvedov izven naseljenih območij. Želimo pa poleg zaščite vrste rjavega medveda zaščititi prebivalce, da ne bo nesporazuma, in še posebej v območju, kjer se medved nahaja. Osmi ukrep. V sodelovanju z drugimi resorji bomo pripravili nov akcijski načrt za prihodnje kratkoročno obdobje za izvajanje ukrepov, s katerim se bo zmanjšala navzočnost medvedov v bližini naseljenih območij. Če omenim vsaj enega: aktivni ukrepi proti zaraščanju v bližini večjih naselij. Deveti ukrep. Republika Slovenija in Republika Francija imata zelo dobre odnose na področju okolja in prostora. In prav v tem tednu se bom srečal z ministrico za okolje in trajnostni razvoj Nellyi Olin, s katero bova podpisala sporazum med vlado Republike Slovenije in vlado Republike Francije o sodelovanju za odlov in preselitev rjavih medvedov iz Slovenije v Francijo, 2. člen, "Vlada Republike Slovenije se zaveže, da bo pred 31. avgustom 2006 dovolila odlov petih nedoraslih ali mladih odraslih živali, od teh so štiri samice, na enem ali več območjih, ki jih določita sporazumno obe pogodbenici." Naštel sem devet ukrepov. Upam, da se vas vsaj s katerim od teh prepričal. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora. Prosim.
Hvala lepa. Večina vašega odgovora se je nanašala na sanacijo škode, manj pa na preventivo. Tisto, kar sem želel konkretno slišati, sem sicer delno slišal na koncu, da boste pet medvedov izvozili. Zanima me: Koliko medvedov boste letos dali odstreliti? Bo pa treba pohiteti, da ne bodo prej šli spat. Pa bi prosil, resnično, ker jesen je tu. Mislim, da je problem treba začeti korenito reševati. Jaz mislim, da je treba številko medvedov v Sloveniji zmanjšati. To je edini možni ukrep, ki bo dolgoročno učinkovit. Hvala.
Hvala lepa.
Hvala lepa. Še dodaten odgovor na vaše vprašanje. Sem še v tistem časovnem roku, ki mi ga daje veljavna uredba, kajti čas za naravo posega, o katerem ste vi govorili, je po prvem oktobru, in bom pravočasno do prvega oktobra, kot minister objavil pravilnik o odvzemu osebkov vrste rjavega medveda. Pravilnik je tako rekoč v celoti pripravljen, in bo v naslednjih dneh tudi objavljen v Uradnem listu. Samo še nekaj zelo malih podrobnosti je. Vsi boste seznanjeni tudi z vsemi vprašanji, ki jih tukaj navajate. Eno od zelo pomembnih vprašanj je seveda tudi število. Kot rečeno, smo tik pred dokončno odločitvijo, skupaj z eksperti, da bomo v skladu z veljavno strategijo to številko tudi določili. Hvala lepa.
Hvala lepa. Poslansko vprašanje ministru za pravosodje, gospodu doktor Šturmu, bo postavila gospa Darja Lavtižar Bebler. Izvolite, prosim.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani, spoštovani gospod minister! Za izvajanje zakona o popravi krivic je bila leta 1996 ustanovljena komisija, ki za svoje delo potrebuje tudi strokovno podporo. Zato naj bi bil v okviru ministrstva za pravosodje po devetih letih ustanovljen sektor za popravo krivic in narodno spravo, kjer naj bi bilo zaposlenih 10 ljudi. Od tega gre kar za 5 novih delovnih mest, kjer naj bi na novo zaposlili 3 zgodovinarje in 2 pravnika. V zvezi s tem vas prosim, če mi odgovorite na naslednja vprašanja: Zakaj se je ministrstvo za pravosodje po devetih letih odločilo zaposliti zgodovinarje, ki naj bi med drugim ovrednotili domnevne nove dogodke, ki so pomembni za dosego narodne sprave? Zakaj se ministrstvo ni odločilo, da bi k sodelovanju povabilo obstoječe institucije, kot na primer Inštitut za novejšo zgodovino, SAZU in podobne, saj se je, kolikor je meni znano, ministrstvo njihove pomoči že posluževalo? Po drugi strani pa minister za javno upravo vseskozi zatrjuje, da se bo število zaposlenih v državni upravi zmanjševalo, strokovna dela pa se bodo po potrebi dajala v izvajanje tudi zunanjim institucijam in strokovnjakom. Ali s tem ministrstvo ne daje nezaupnice tudi vsem obstoječim raziskovalnim institucijam, ki se že vse od konstituiranja lastne države ukvarjajo z raziskovanjem vojne in povojne zgodovine? Hvala.
Hvala lepa. Imate besedo, gospod minister, prosim.
Hvala za besedo gospod predsedujoči. Hvala tudi za postavljeno vprašanje, spoštovana gospa poslanka. Na nek način je nenavadno, da je do ustanovitve sektorja za popravo krivic in narodno pravo prišlo šele potem, ko je že celo vrsto let delovala komisija za popravo krivic, ki seveda ni mogla delovati sama, ampak je delovala s pomočjo strokovnih služb v ministrstvu za pravosodje. Pri delu komisije so pomagali strokovnjaki iz sektorja za zakonodajo in sektorja za pravosodno pravo ter celo iz sektorja za mednarodne in evropske zadeve. Nekako ni prišlo do ustanovitve sektorja za popravo krivice. S tem samo popravljamo, bom rekel, neko organizacijsko neskladje, ki se je pripetilo na ministrstvu in zadevo v tem pogledu normaliziramo. Res pa je, da smo se odločili in zaposlili tudi nekaj zgodovinarjev. Novi sektor bo v prvi vrsti pridobival dejstvene podatke historične narave, kar bo omogočilo posredno tudi poglobljene zgodovinsko pravne analize delovanja državnih, zlasti represivnih, organov med vladavino nekdanjega političnega sistema. Prav pravosodni in represivni državni organi so bili glavni izvajalci, kot je večkrat ugotovilo Ustavno sodišče Republike Slovenije, sistematičnih kršitev človekovih pravic in temeljnih svoboščin v preteklem povojnem obdobju. Pri pravni analizi historičnih dokumentov pravosodnih in drugih državnih organov pa tudi pri ugotavljanju dejstvenih podatkov, je nujen interdisciplinarni pristop, pri katerem je pomembna tudi osvetlitev zgodovinskega konteksta nastanka dokumentov. Pri tem je potrebno poudariti, da tovrstne institucije pozna večina držav, ki so imele izkušnje s tovrstnimi kršitvami slepih pravic, na primer Nemčija, Poljska, Češka, Madžarska in Baltske države. Ministrstvo namerava z ustanovitvijo sektorja prispevati k bolj povezanemu učinku številnih javnih in zasebnih ustanov in posameznikov, ki na različne načine z ugotavljanjem dejstvenih historičnih spoznanj gradijo izhodišča za narodno spravo. Kljub prizadevanjem različnih institucij so namreč mnoga vprašanja na področju slovenske tudi pravne zgodovine še vedno neraziskana. Sektor bo intenzivno sodeloval z institucijami in posameznimi strokovnjaki, ki so na tem področju opravili že veliko delo, tudi z Institutom za novejšo zgodovino, in ki so prišli do pomembnih dejstvenih ugotovitev. Veliko dela pa vse še čaka. Ker bodo vsi dosežki novega sektorja javni, hkrati to za vse druge institucije pomeni, da bodo imele na voljo vedno več dejstevnih podatkov in njihovih strukturalnih analiz, ki jih bodo lahko uporabile pri svojem delu, zato ustanovitev tega sektorja ne pomeni nezaupnice obstoječim zgodovinskim institucijam. Sam sem prejšnji teden podpisal posebno pogodbo z direktorico Jasno Fišerjevo, direktorico Inštituta za novejšo zgodovino, in sodelovanje z vsemi institucijami se bo nadaljevalo.
Hvala lepa. Želite še dopolnitev odgovora? Prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Kar zadeva mene osebno, mi je jasno, da je avtoritarna oblast po vojni mnogim državljanom storila krivico. Vendar pa bi po mojem pravosodje po pravni poti moralo storiti vse, da se te krivice popravijo oziroma odpravijo, izplačajo primerne odškodnine in da se po nedolžnem obsojeni rehabilitirajo. Toda, namesto, da bi si pravosodje prizadevalo lotevati poprave teh krivic po pravni plati, se ustanavlja nekakšno nadministrstvo za uradno resnico oziroma za resnico po volji sedanje oblasti, tudi tako je mogoče ta ukrep razumeti. Oblast si očitno želi kolonizirati resnico in zgodovinski spomin. Poprava krivic je namreč ožji pomen, ki se ga mora država lotevati zgolj po pravni plati. Narodna sprava pa je politični pojem, ki jo morajo v političnem prostoru sprejeti ne samo vse politične stranke, temveč tudi civilna družba, državljanke in državljani. Torej, narodne sprave ni mogoče zapovedati z oblastnim dekretom, to je menda vsakomur jasno. Kako bo torej ta novi sektor pri ministrstvu za pravosodje neposredno pripomogel k narodni spravi? Jaz si pač tega ne znam predstavljati. Ali pa smo zdaj res ustanovili še en organ, ki bo delal nekaj, pa ne vemo točno, kaj? Hvala.
Hvala. Gospod minister, prosim.
Hvala za besedo. Prav lepa hvala, res, tudi za to dodatno vprašanje, ki mi omogoča, da postrežem s konkretnim odgovorom in tematiko, s katero se bo ta novi sektor najprej in prvenstveno ukvarjal. Prejšnji teden smo imeli razgovor s predstavniki judovske skupnosti. Povedali so nam o celem nizu hudih kršitev in nasilnih dejanj, ki so se jim zgodile med vojno in po vojni, s strani okupatorja in s strani takratne povojne oblasti. O tem ne najdemo med zgodovinskimi viri nikakršnega podatka. Sektor se bo primarno ukvarjal z raziskovanjem nasilnih dejanj, ki so bila storjena pripadnikom judovske skupnosti. S tem bo začel svoje delo. Zato moram reči, da zavračam trditve oziroma celo domneve, ki ste jih maloprej izrekli v svojem izvajanju. Povedal sem, za spravo je treba ugotoviti - pravna poprava krivic je možna, ko vemo, kaj se je zgodilo. Ampak vidite v tem konkretnem primeru ne vemo, kaj vse se je zgodilo, to bomo morali šele ugotoviti. In tako je tudi v številnih drugih primerih.
Hvala lepa. Gospod Janko Veber bo postavil poslansko vprašanje ministru za delo, družino in socialne zadeve, gospodu mag. Drobniču. Izvolite, prosim.
Hvala za besedo. Lep pozdrav, gospod minister! Na začetku svojega mandata ste kot eno svojih prioritetnih nalog predstavili tudi aktivnosti, s katerimi boste zmanjšali regionalne razlike, predvsem v stopnji brezposelnosti. V zadnjem času pa lahko spremljamo tako v medijih kot tudi sicer v vsakdanji praksi, da propadajo podjetja ravno na tistih območjih, kjer je možnost zaposlitve minimalna ali je skoraj ni. Še posebej gre za primer Bele krajine v zadnjem obdobju, kjer se napovedujejo še dodatna odpuščanja. V sklopu tega bi še posebej opozoril na območje, ki sega deloma v Belo krajino, deloma tudi v Kočevsko. Gre za Poljansko dolino ob Kolpi, kjer delujeta dva obrata, Unior Zreče in Komet Metlika, in predvsem tekstilna industrija je tista, ki napoveduje zmanjšanje zaposlitev tudi v tem obratu. Seveda bi to pomenilo brezizhodno situacijo na tem območju in trenutno nismo seznanjeni z ukrepi, načrti, s katerimi bi vaše ministrstvo poskušalo slediti tem resnim težavam na področju zagotavljanja delovnih mest oziroma ohranjanja delovnih mest. Želim izpostaviti tudi dejstvo, da se nekaj podobnega, kot vemo, dogaja tudi v Prekmurju. Pa ne nazadnje gre tudi za izjemno zahteven proces, ki je povezan s sladkorno reformo Evropske unije, in za problem, ki lahko nastopi v Ormožu. Če se proizvodnja sladkorja ukine, ne bodo ogrožena samo delovna mesta znotraj tega podjetja, ampak tudi v celotni regiji. Ko spremljamo obiske vlade po Sloveniji v posameznih regijah, je mogoče na prvi pogled resnično dobiti občutek, da se vlada zavzema za to, da se ti problemi po regijah začnejo reševati, ampak vendar, če spremljamo oceno, da je po obisku Prekmurja sledila napoved odpuščanja v Konceptu Optimum, da je po obisku Rogaške Slatine zaradi racionalizacije sledila odpoved, odpust 200 zaposlenih v steklarni, smo seveda, ali pa sem, skeptičen tudi do obiskov vlade v regijah, kjer naj bi reševali ta problem. V letu 2005 ste tudi znižali sredstva za aktivno politiko zaposlovanja. Zato vas, minister, sprašujem: Kako boste uresničili svoje obljube o zmanjšanju regionalnih razlik pri brezposelnosti? Katere ukrepe ste do sedaj že izvedli? In seveda: Kakšni so konkretni rezultati? Hvala.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa za vprašanje, spoštovani poslanec. Najprej odgovarjam na vašo trditev, da je vlada Republike Slovenije zmanjšala za leto 2005 sredstva za programe aktivne politike zaposlovanja. V programu oziroma v načrtu za letošnje leto smo namenili za približno 19 % več denarja, kot je bilo porabljenega v preteklem letu, torej v zadnjem letu, ko je bila prejšnja vlada. Tako še enkrat, mislim, da že šestič v medijih ponavljam, da seveda to ne drži in si je treba pogledati podatke. Glede regionalnih spodbud poudarjam še enkrat, da minister za delo, družino in socialne zadeve, ob vsakoletnem sprejetju programa aktivne politike zaposlovanja objavi sklep o razvrstitvi območij, torej občin ali regij, ki imajo višjo stopnjo brezposelnosti in so potem tudi na podlagi pravilnika o ukrepih aktivne politike zaposlovanja prioritetno uvrščene v zagotavljanje sredstev za reševanje brezposelnosti in sredstev, ki se namenjajo za ukrepe aktivne politike zaposlovanja. Tako je bil tudi letos sprejet sklep, na začetku leta, ki je omogočal črpanje sredstev prioritetno. V okviru tega sklepa so razmeščena območja na A, B in C, podobno, kot je bilo tudi v preteklem času. Glede na nekatere spremembe, ki so se dogodile v zadnjem času, pa bomo na osnovi statističnih pregledov o brezposelnosti - predvidoma bom izdal nov sklep na osnovi novih podatkov, tako da bi se zagotovila sredstva tudi tistim občinam, ali pa lokalnim skupnostim, ali širše - torej lahko tudi območje zavoda, ki pokriva določene lokalne skupnosti - da se jim omogoči tudi prioritetni vstop do črpanja teh sredstev. Sicer lahko navedem, da so tudi ti razpisi, ki smo jih nazadnje objavili in pomenijo črpanje evropskih sredstev, zasnovani tudi na podlagi prioritet glede regijske brezposelnosti. Ko pa se vključujejo posamezne izpostavljene kategorije, pa se ta regijski princip ne more uveljavljati kot prioriteta. Recimo pri zaposlovanju invalidov. Zaposlovanje invalidov je posebej izpostavljena kategorija, za katero je potrebno skrbeti, ne glede na to, v kateri regiji ali občini te osebe živijo. Ministrstvo za delo, družino in socialne zadeve 70 % vseh sredstev iz programa aktivne politike zaposlovanja nameni izvajanju programov na območju z nadpovprečno brezposelnostjo. Glede Murske Sobote. V Murski Soboti, je Konceptu Optimum prejšnja vlada zagotovila sredstva, za tega investitorja, vendar je bila nespretna, zato, ker ni zagotovila v zadostni meri garancij v primeru kršitev. Po naših podatkih je prišlo do domnevnih kršitev, vendar pa bo sredstva zelo težko izterjati. Zato pri večjih vsotah finančnih sredstev, ko zagotavljamo za nova delovna mesta ali za druge programe aktivne politike zaposlovanja, zahtevamo trdno garancijo, bodisi hipoteko v nepremičnini ali pa bančno poroštvo, bančno garancijo. Mislim, da sem odgovoril tudi na tista dodatna vprašanja, ki jih sicer v napovedi vašega vprašanja ni bilo.
Hvala lepa. Želite še dopolnitev odgovora? Izvolite, prosim.
Hvala še enkrat za besedo. Seveda bi želel slišati veliko bolj konkretne podatke kot to, da se sicer namenja 70% vseh sredstev za aktivno politiko zaposlovanja v regije, kjer je ta brezposelnost najbolj v nebo vpijoča. Namreč, razmere v teh regijah seveda ne kažejo optimizma oziroma učinka vlaganja teh sredstev in bi pričakoval, da bo odgovor bistveno bolj konkreten, da se razlike v regijah pri brezposelnosti zmanjšujejo, predvsem pa si želim, da bi vlada imela izdelan program. Tako kot je konkretno za Ormož, kot sem že povedal, konkretno za schengensko mejo, kjer bo zagotovo eno najbolj izpostavljenih območij po vzpostavitvi tega režima, pa je zagotovo še kar nekaj regij, predvsem znotraj Slovenije, ki so ostale zunaj avtocestnega križa, pa seveda ni zaslediti ustreznega konkretnega programa, ki bi reševal brezposelnost na teh območjih. Zato resnično pričakujem ali pri tem odgovoru ali pa pri razpravi o proračunu za leti 2006 in 2007, kar sem tudi pričakoval, da bo več konkretnih podatkov, resnično bolj oprijemljive usmeritve za reševanje teh težav v teh najzahtevnejših regijah. Hvala.
Hvala lepa. Izvolite, gospod minister.
Hvala lepa za dodatno vprašanje. Seveda za veliko podrobnejših informacij o konkretnih ukrepih v posameznih regijah ta čas ni zadosten, da bi vam vse lahko razložil. Razumem pa vašo skrb, predvsem pa seveda tam, kjer ste tudi vi poslanec, da se v večji meri uveljavijo ti ukrepi. Ni pa odvisno samo od države, tudi od ostalih subjektov, kako se prijavljajo na te razpisane programe. In poglejte, Belo krajino ste omenili. Bela krajina pač po dosedanjih podatkih - vsaj večina teh občin sodi v območja z nižjo stopnjo brezposelnosti, predvsem pa regija. In ravno zaradi tega, ker na osnovi teh podatkov ne bi mogla tako uspešno črpati sredstev iz evropskih skladov, smo se odločili, da bomo dopolnili ta sklep, spremenili na osnovi statističnih podatkov, ker se je situacija spremenila. Mislim, da se promptno odzivamo, ustrezno odzivamo na to, zato da tudi tem območjem, ki so se naenkrat znašla v nekaterih težavah, omogočimo lažji dostop do teh sredstev. Sicer pa bomo ob razpravi v parlamentu v zvezi s proračunom lahko tudi kaj več povedali. Konkretne podatke lahko pa dobite tudi na spletni strani ministrstva za delo, družino in socialne zadeve. Ministrstvo za delo kot javna institucija da na razpolago veliko teh podatkov.
Hvala lepa. Poslansko vprašanje bo postavil ministru za promet, magistru Božiču, gospod Srečko Hvauc. Izvolite, prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Lep pozdrav vsem v dvorani! Kot je že bilo napovedano, bom vprašanje zastavil ministru za promet, magistru Janezu Božiču, in sicer okoli mariborskega letališča. Mariborsko letališče ima zelo ugodno lego. Leži v neposredni bližini petega in desetega evropskega železniškega koridorja, prav tako v bližini teče mimo avtocesta iz Kopra preko Ljubljane proti Avstriji in bodoča avtocesta proti Madžarski. Hkrati pa je vlada Republike Slovenije letos poleti sprejela uredbo o državnem lokacijskem načrtu, kjer se postavlja trasa bodoče Phyrnske avtoceste, prav tako v neposredni bližini letališča z direktnim odcepom. V bližini, približno 100 kilometrov, so še tri večja letališča, brniško, letališče v Gradcu in v Zagrebu, kar daje temu mariborskemu letališču, kot že omenjeno, posebno ugoden položaj. Zaradi navedenega ima to letališče ogromno razvojnih priložnosti, pa ne samo letališče kot tako, ampak tudi gospodarstvo, turizem in še kaj, vendar v preteklosti te možnosti niso bile izkoriščene. Še več! V letu 2002 je bil celo uveden stečajni postopek in v tem postopku je podjetje dobilo novega lastnika, ki se je pa soočil s težavo, zato ker z državo niso bili urejeni odnosi. In sicer, predvsem kar se tiče delitve lastnine in kar se tiče uporabe državne infrastrukture, piste in ostalih infrastrukturnih elementov. Zato me zanima: Kateri ukrepi so bili v zadnjem času, v zadnjem obdobju izvedeni za to, da bi se zagotovilo delovanje tega letališča oziroma izboljšalo njegov položaj. Pod drugo: Kateri ukrepi ali pa katere zadeve še niso urejene in v kakšni fazi so? Ter: Kdaj lahko pričakujemo, da se bodo končno uredili odnosi med državo in upravljavcem in da bo to letališče usposobljeno za predvideni obseg prometa ter za pogoje delovanja schengenskega režima? Hvala lepa za odgovor.
Hvala. Gospod minister, imate besedo. Prosim.
Hvala lepa za besedo. Torej, Republika Slovenija je v obnovo letališke infrastrukture, za katero se je zavezala v 3. členu pogodbe o brezplačnem prenosu letališke infrastrukture na javnem mednarodnem letališču v Mariboru - in o nekaterih vprašanjih v zvezi s tem letališčem -, ki jo je vlada sklenila z mestno občino Maribor v letih 1998 do 2003, vložila skupno milijardo 145 milijonov 258 tisoč SIT; v to seveda niso všteti stroški obnove objektov kontrole zračnega prometa. Letališče je med drugim povezano tudi z avtocestnim omrežjem, z najkrajšo mogočo povezavo. V letih 2004 do 2006 so dodatno planirane investicije v skupni višini približno 724 milijonov tolarjev. To so proračunska in evropska sredstva, vendar jih po vsej verjetnosti ne bo mogoče v celoti realizirati, kar nekaj javnih razpisov namreč že ni bilo uspešnih. Prejšnji teden je bil, na primer, dan v uporabo obnovljen sistem za instrumentalno pristajanje ILS v skupni investicijski vrednosti približno 264 milijonov tolarjev. Med drugim smo izvedli tudi nekaj drugih ukrepov. Na primer, podaljšali smo poslovni čas letališča, potem smo podaljšali obratovalno dovoljenje za dve leti. Postavljeno vprašanje je povezano s tem, katere zadeve še niso uspešno rešene oziroma zaključene ter v kakšni fazi so. Kot ključne zadeve, ki jih bo treba rešiti v naslednjih letih, štejemo: prvič, vzpostavitev pogojev za obratovanje letališča v pogojih zmanjšane vidljivosti v kategoriji 2, za kar je treba dograditi sistem svetlobnega zaznamovanja vzletov pristajalne steze, senzorje za ugotavljanje vidljivosti in vzletov na pristajalni steze ter izdelati in potrditi pravila za obratovanje letališča v pogojih kategorije 2. Dodal bi še to, da smo v proračunu za leto 2006 zagotovili ustrezna sredstva za ta namen. Drugič, gre za posodobitev opreme za zemeljsko oskrbo, torej obnova opreme za zimsko službo, zamenjava vozila za vodo in vozila za fekalije, nabava opreme za gasilsko reševalno službo, ureditev potniškega terminala, popravilo strehe, gretja in podobno. Torej, tudi za ta del se namenjajo ustrezna sredstva v prihodnjih letih, torej že v prihodnjem letu. Tretjič, preureditev potniškega terminala, da bo zadovoljil tako imenovane schengenske kriterije za mednarodni mejni prehod. Prvi projekt je večinoma že zaključen, drugi in tretji pa sta, kot sem že omenil, v fazi načrtovanja in tudi same izvedbe v prihodnjih letih. Kdaj lahko pričakujemo, da se bodo odnosi med državo in upravljavcem dokončno uredili? Moram povedati, da je strokovno gradivo oziroma besedilo predloga pogodbe znotraj državnih institucij bilo usklajeno in je bilo 7.9.2005 ponovno poslano Aerodromu Maribor d.o.o. v pregled in mnenje. 12.9.2005 nas je Aerodrom Maribor zaprosil za podaljšanje roka za pripravo odgovora oziroma utemeljenih nasprotnih predlogov. Do danes ga še nismo prejeli, bomo pa takoj po prejemu odgovora nadaljevali z usklajevanji. Kar se tiče proračunskih sredstev in sredstev Evropske unije, ki jih črpa Republika Slovenija, poteka tudi usposabljanje oziroma obnova ter opremljanje mariborskega letališča sorazmerno z rastjo prometa. Problem je, ker je potrebno v kratkem času nadoknaditi zamujeno v prejšnjih letih. Ker pa gre za proces obnove in posodobitve, pri katerih sodelujejo ministrstvo za promet, za notranje zadeve, Uprava Republike Slovenije za civilno letalstvo, Agencija Republike Slovenije za okolje, Aerodrom Maribor d.o.o., Javno podjetje Kontrola in Kontrola zračnega prometa Slovenije d.o.o. in se izvajata tudi z evropskimi sredstvi, je težko napovedati, kdaj in kako bo letališče v celoti ustrezno usposobljeno. Pričakujemo, da bo v naslednjih letih zaključen večji del nujnih, najbolj potrebnih investicij. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želite še dopolnilni odgovor? Izvolite.
Hvala, gospod minister. Jaz sem vesel, da se nekatere stvari premikajo k tistemu, kar bi že lahko začeli reševati leta 2000. Dejansko je v tem letu bilo kar precej storjenega. Prosil bi, če lahko malo bolj konkretno poveste: Do kdaj naj bi bilo letališče usposobljeno za te scheengenske kriterije? Približno, vsaj okvirno.
Kot je znano, je rok za pristop k zagotavljanju teh pogojev leto 2007 in do takrat bi morali na nek način zagotoviti, ne samo na mariborskem, ampak tudi na ljubljanskem letališču, ustrezne pogoje za delo v pogojih scheengena.
Hvala lepa. Gospod mag. Milan Cvikl bi postavil poslansko vprašanje ministru za finance, ki je odsoten. Prosim, gospod Cvikl.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Gospa ministrica, gospodje ministri, poslanke in poslanci! Odsotnega ministra za finance - danes že drugič zapored, poleti je bil v Bruslju, jeseni v Washingtonu - v njegovi odsotnosti sprašujem: Ali bo in kaj sploh bo naredil na prihodkovni in odhodkovni strani javnih financ, da bi se preprečilo z novo vlado začeto neobvladljivo zadolževanje javnofinančnega sektorja? Naj to potrdim s podatki. V prvi polovici letošnjega leta znaša javnofinančni primanjkljaj brez izgube 30 milijard na Mercatorju že 81 milijard tolarjev. V primerjavi z letom 2004 je to za 27,7 milijard več ali 50% večji javnofinančni primanjkljaj, kot je bil v letu 2004. Če se bo takšen trend nadaljeval do konca leta, potem bo primanjkljaj verjetno ob koncu leta dvakrat večji, kot je bil v letu 2004 in bo zelo blizu 3%. Če se bo prekoračila meja 3% bo ogrožen cilj prevzema evra. Zato sprašujem ministra za finance: Kaj bo naredil, če bo sploh kaj? Na prihodkovni strani ni jasno, kaj bo naredil. Iz spremembe davčne zakonodaje, ki bo v četrtek obravnavana na vladi, je jasno le, da vlada izgublja priložnost in s parcialnimi ukrepi ne povečuje konkurenčnosti gospodarstva. Na odhodkovni strani pa mi dovolite samo en stavek. Vlada se je odločila, da ne bo povečala sredstev za Dars, ampak da jih bo celo zmanjšala. To bo pomenilo, kot bomo v nekaj dnevih obravnavali na komisiji za nadzor proračuna in drugih javnih financ, da se bo Dars moral zadolžiti najmanj za dodatnih 455 milijonov evrov ali 110, 120 milijard tolarjev. Zato želim, da mi minister na to odgovori in predlagam, da o tem opravimo razpravo tudi v skladu z drugim odstavkom 246. člena, ker bi veljalo o tem odločati prej, preden bomo opravili proračunsko diskusijo. Potrebna je resna razprava o tej temi.
Hvala lepa. Odgovor boste dobili, ustni odgovor, na naslednji seji. Izvolite, prosim.
Problem je seveda naslednji, da ministra ni in da ga ne bo do naslednje seje, naslednja seja je oktobra. Če bomo razpravljali v splošni obravnavi šele novembra, bo že mimo proračunska razprava. Tako predlagam, da jutri, ko se bomo odločali, ali se pogleda, kdaj minister bo sposoben kaj odgovoriti ali pa vendarle o tem opravimo razpravo. V nasprotnem bomo zahtevali posebno sejo na to temo, ker je problematika pereča in menimo, da smo praktično tri mesece pred koncem leta in minister za finance ne zna pojasniti, kako bo zaključil leto, podatki so pa zelo [[...]] [[oglašanje iz klopi.]] [[...]]- ni ga, ne zna, ni povedal. In zato bi prosil, če lahko opravimo o tem razpravo, čim prej je mogoče. Če je mogoče, že oktobra, o čemer moramo jutri odločati. Da pa ministra tukaj ni, pa jaz nisem kriv.
Gospod poslanec, obrazloženo je bilo že v začetku, da je gospod minister opravičeno odsoten. Trenutno ne vidim možnosti, da bi vam odgovoril, ali o tem lahko razpravljamo jutri ali ne, ampak boste dobili odgovor na eni od naslednjih sej. Hvala lepa. Besedo ima gospod Kristjan Janc, ki bo postavil poslansko vprašanje ministru za delo, družino in socialne zadeve, mag. Drobniču. Izvolite, prosim.
Hvala, predsedujoči. Spoštovana ministrica, ministri, kolegice in kolegi! Že kar nekaj časa zaznavam in opazujem nenaveden trend oziroma ugodnosti, ki so jih deležne brezposelne osebe, ki prejemajo socialne denarne pomoči. Če ima takšna brezposelna oseba šoloobveznega oziroma predšolskega otroka, je deležna še dodatnih ugodnosti, kot so na primer brezplačen vrtec, subvencionirana letovanja otrok, brezplačna malica, subvencionirana najemnina, visoki otroški dodatki in tako naprej. Zanima me primer družine, kjer sta oba starša brezposelna, družina pa šteje več otrok. Na preprost način lahko izračunamo prihodke družine, ki jih predstavljajo socialna pomoč in otroški dodatki. Takšna družina prejme v svojo blagajno več kot pa družina kjer sta zaposlena oba starša z nizkimi dohodki, poleg tega pa morajo plačati tudi vrtec, malico, najemnino, šolo v naravi in tako naprej. Povprečna neto plača na primer v tekstilni industriji v Sloveniji znaša med 70 in 80 tisočaki, tako se zgodi, da je socialna pomoč večja, kot pa je plača zaposlenega z nizkimi dohodki. Tako visoka socialna varnost med brezposelnimi pa ne deluje običajno dovolj stimulativno za zaposlovanje in ustvarjanje dohodka z lastnim delom. Vloga Zavoda Republike Slovenije za zaposlovanje je preveč pasivna, saj ni restriktiven pri izbrisu brezposelnih oseb iz evidence iskalcev zaposlitve, če se ti ne odzivajo na zavodova napotila na razgovore o zaposlitvi pri delodajalcih. V Posavju, od koder sam tudi prihajam, imamo veliki problem, ko delodajalec išče delavca, pa ni zadostnega odziva na objavljena prosta delovna mesta. Govorim o delovnim mestih v proizvodnji, kjer se išče profil od 1. do 5. stopnje izobrazbe s plačami, ki so za naša okolja, kjer prevladuje, žal, tekstilna in lesna industrija, sorazmerno solidne. Odziv brezposelnih oseb je zelo slab, saj zaradi socialne pomoči, ki jih omogočajo različni transferi za dostojno preživetje, niso motivacija za delo. Spoštovani gospod minister, sprašujem vas in vaše ministrstvo: Ali že razpolagate s kakšno analizo o stanju na tem področju socialnovarstvenih pravic? In: Ali že pripravljate kakšne spremembe zakonodaje na tem omenjenem področju, ki bi dela zmožne brezposelne osebe usmerila k večji aktivnosti pri iskanju zaposlitvi ter tako ustvarjala večje ravnovesje v višini prejetih prihodkov med brezposelnimi osebami in zaposlenimi osebami z nizkimi dohodki? Hvala lepa. Hvala za odgovor.
Gospod minister, imate besedo. Prosim.
Hvala lepa za postavljeno vprašanje, ki je zelo interesantno in aktualno. V programu vlade Republike Slovenije je tudi sprememba zakonodaje na področju zagotavljanja socialnih transferov iz naslova bodisi socialnih pomoči in tudi, kar se nanaša na denarne dajatve iz naslova brezposelnosti. Z vašo ugotovitvijo se strinjam in zato tudi pripravljamo te spremembe. Nekaj sprememb se nanaša na normativni del, drugi del pa tudi samo prakso delovanja inštitucij, ki se ukvarjajo bodisi z zagotavljanjem, razdeljevanjem denarnih socialnih pomoči ali pa tudi z zagotavljanjem zaposlitve, posredovanjem zaposlitve in vključevanjem brezposelnih v aktivno politiko zaposlovanja. Za ilustracijo naj povem, da je Zavod Republike Slovenije za zaposlovanje v prvih osmih mesecih letošnjega leta na podlagi zakona o zaposlovanju in zavarovanju za primer brezposelnosti ravno zaradi neoglašanja ali neodzivanja na ponujeno delovno mesto iz evidence izločil 6863 oseb. Tako lahko ugotovimo, da se mesečno izloči na ta način približno 2000 oseb. Ta podatek dokazuje, da poskušajo svetovalci zaposlitev in delavci na centrih za socialno delo biti dovolj striktni in rigorozni pri preverjanju izpolnjevanja dolžnosti brezposelnih oseb, vendar pa kažejo podatki, da to ni zadostno. Zato pripravljamo spremembo zakonodaje, tako da bi glede ustrezne oziroma primerne zaposlitve bi se smatrala za ustrezno oziroma primerno zaposlitev tudi tista zaposlitev, ki je za dve stopnji nižja od tiste, ki jo ima brezposelni. Tudi sindikati se namreč strinjajo, da je boljše imeti aktivno zaposlitev, kot pa biti brezposeln in biti prejemnik socialne pomoči. To tudi negativno vpliva na osebo, ker izgublja delovne veščine in voljo in pogum. Potem spreminjamo tudi zakon o socialnem varstvu, kjer gredo spremembe v smeri ponudbe zaposlitve, ponudbe delovne aktivnosti. Prejemniki denarnih socialnih pomoči bodo morali biti tudi pripravljeni na to, da sprejemajo ustrezne delovne aktivnosti, ki imajo značaj javnega dela, ali delovanje v humanitarnih in dobrodelnih organizacijah. Uveljaviti želimo pomoči uveljaviti obvezno delovno aktivnost upravičencev do denarne socialne pomoči. Upravičenec do denarne socialne pomoči naj bi bil dolžan izpolnjevati delovne aktivnosti, ki niso nujno samo klasične oblike. Skratka, več predlogov, ki gredo v smeri spremembe zakonodaje in nekaj tudi v smislu ravnanja teh institucij, ki zagotavljajo bodisi vključevanje v programe aktivne politike zaposlovanja, zaposlitev ali delovno aktivnost. Hkrati pa se zavedamo, da ni dobrega posredovanja, ni dobrega izvajanja teh nalog, če niso baze podatkov bodisi centrov za socialno delo ali republiškega zavoda za zaposlovanje medsebojno povezane. In da mora biti zagotovljeno ustrezno sodelovanje. Ravno sedaj smo pri tej nalogi povezovanja faz in pa spremenjenega ravnanja, boljšega ravnanja obeh institucij.
Hvala lepa. Izvolite, prosim.
Hvala lepa. Jaz sem vesel te napovedi ministra, da bo prišlo do koraka naprej od tega, da je danes žal brezposelna oseba preveč zaščitena in mnogi iščejo tako delo, da ga nikoli ne bi našli. To je že kar stalna praksa, morda predvsem v nekih okoljih, manj razvitih slovenskih regijah, pa naj bo to Bela krajina, Posavje, Prekmurje in še kje. In če tu ne bomo naredili enega ukrepa, potem žal delodajalci, ki iščejo v tem prostoru, tega ne najdejo in gredo v tujino. To ni politika države. Če plačuje brezposelno osebo in ta brezposelna oseba ne sprejme primernega dela za svojo izobrazbeno, delovno sposobnost, potem je tukaj nekaj narobe s tistim, ki to brezposelno osebno plačuje. Zato jaz upam, da država ima za to instrumente, ima moč - in konec koncev, za to namenjamo izjemno velika sredstva - , je prav, da tukaj naredimo malo več reda, da je več doslednosti. In tistega, ki ne izpolnjuje pogojev, se pač črta iz seznama iskalcev zaposlitve. Hvala lepa.
Hvala lepa. Na poslansko vprašanje gospoda Aleša Guliča - pardon, oprostite. Gospod minister, še enkrat.
Torej, te vaše predloge akceptiramo in jih rešpektiramo, kot se reče. Naredili smo tudi izračune, kaj lahko pričakuje posameznik, ki je brezposeln, in smo ugotovili pač, da se v mnogih primerih mu ne splača zaposliti. To je ne nazadnje tudi posledica dodajanja nekih ukrepov - vrsta socialnih pomoči - ki pa niso bili med seboj do sedaj povezljivi. Naloga te vlade je, in tudi seveda parlamenta, da ugotovi in sprejme spremembe, ki bodo zagotovile sistem bolj pravičen. Namreč, ni dobro, da vodimo takšno politiko, ki zagotavlja večje prejemke iz naslova brezposelnosti in socialnih pomoči, kot pa, če bi jih nekdo dobili, če je zaposlen. Ravno to ja ta usmeritev in če boste pogledali program vlade Republike Slovenije, so v pripravi te spremembe; so pripravljeni, so predloženi ti zakoni, ki bodo te vaše pripombe seveda tudi upoštevali. Seveda pa na koncu, kot je že poudarjeno, velja tudi ravnanje institucij, vsakdanje ravnanje striktno vztrajanje in nadzorovanje, ali brezposelni resnično iščejo zaposlitev ali jo morda tudi skrito odklonijo. To pa se še dogaja in vaše pripombe so umestne.
Hvala lepa. Na poslansko vprašanje gospoda Aleša Guliča bo odgovoril minister za notranje zadeve, gospod Mate. Izvolite, gospod Gulič.
Spoštovani gospodje ministri, gospa ministrica, poslanka in poslanci, predsedujoči. Gospod Mate, državni zbor je 22. marca letos sprejel novelo zakona o varnosti cestnega prometa, s katero je določil tudi novo obliko registrske tablice. Gre sicer že za tretjo menjavo v teh štirinajstih letih in to je najbrž preveč. Ampak, pač takšna je odločitev zakonodajalca in odločitev zakonodajalca je seveda tudi vas zavezovala, da v zakonsko določenem roku zagotovite izdajo registrskih tablic. Jaz sem 14. septembra že postavil poslansko vprašanje v zvezi s tem in hotel sem predvsem izvedeti, zakaj niste poskrbeli za izdajo z zakonom skladnih registrskih tablic. Rok seveda še ni minil za odgovor, da bo jasno, ampak vmes so se pa kašne stvari vendarle spremenile. Tako ste 20.9., se pravi 20. septembra, obvestili javnost, da javni razpis za izdelavo in dobavo registrskih tablic ni uspel in da se bo ponovil. Ali to sedaj pomeni, da se bo izdajanje teh "nezakonitih tablic" nadaljevalo še nekaj mesecev, ali pa boste kakorkoli ukrepali? To bi rad izvedel. Prosim.
Izvolite, gospod minister.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Hvala za vprašanje, gospod poslanec. Mogoče bi za začetek obnovil sprejemanje bivšega oziroma sedaj veljavnega zakona o varnosti v cestnem prometu, ki je bil sprejet 9. julija 2004 in je stopil v veljavo 18.3.2004 [[?]] , in s tem dnem je bila določena vsebina novih tablic. V tem zakonu je tudi določen enoletni rok do uveljavitve nove oblike tablic. Na ministrstvu smo se lotili tega vprašanja v rokih, ki bi nam v nekih normalnih okoliščinah zagotovili, da bi lahko začeli izdajati nove tablice. Tako smo se odločili, da bomo izpeljali, prvič, javni razpis za tablice, ki se bodo uporabljale, in s tem zagotovili čim večjo transparentnost, kvaliteto, predvsem pa čim racionalnejšo porabo oziroma čim nižjo ceno za državljane. Razpis je bil mednaroden, zato ker smo članica Evropske unije, objavljen je bil v uradnih glasilih in naj je prišlo šest ponudb. Sedaj lahko že več govorim o tem, ker je odločitev glede neizbire že sprejeta. Od šestih ponudb sta bili dve ponudbi nepopolni in smo ju zavrnili takoj. Ena ponudba je v nadaljnjem proučevanju dokumentacije, kjer smo spet prišli do zaključka, da enostavno ne izpolnjujejo pogojev, ki so zahtevani. Tako so ostali v ožjem izboru, če tako rečem, trije ponudniki. Vsi trije ponudniki niso natančno podali vseh elementov, ki so bili zahtevani. Zato je razpisna komisija od njih zahtevala dodatna pojasnila. Ta pojasnila smo dobili, vendar ob temeljiti proučitvi vseh teh pojasnil ter ogledu, ki je bil opravljen na vseh treh lokacijah podjetij, ki bi lahko potencialno izdelovala te tablice, smo ugotovili oziroma je komisija ugotovila, da nihče od ponudnikov ne ustreza popolnoma razpisnim pogojem. Če natančneje opišem: trije ponudniki od teh treh niso podali ustreznih potrdil neodvisnih institucij, ki bi dokazovala kvaliteto aluminija, ki je bila predpisana, in dva od teh ponudnikov nista predložila potrdila neodvisne institucije o kvaliteti tiskane barve, ki bi se uporabljala na teh tablicah. Zaradi tega javni razpis ni uspel in meni kot ministru ni ostalo drugega, kot da podpišem sklep o neizbiri in se s tem izognem vsem ostalim zapletom, ki bi nastali, če bi katerega od ponudnikov vendar izbrali kljub obstoječim pomanjkljivostim. Namreč, razpis je imel samo en pogoj: izpolnjevanje vseh pogojev in izborni kriterij bi bila najnižja cena. Tako je prišlo do tega zapleta, ki ga sedaj imamo. Glede roka uvedbe novih tablic moram povedati, da so si pravniki enotni na stališču, da je rok, ki je v zakonu, inštrukcijski rok in ni prekluzivni rok. Vendar nameravam glede tega takoj podvzeti določene ukrepe. Vladi sem že predlagal določene novele oziroma spremembe členov zakona, tako da bi odpravili to stanje, v katerem se v tem trenutku nahajamo. Tako bi ustrezno podaljšali rok za uvedbo novih tablic, da bi lahko izpeljali ponovni javni razpis, ki ga bomo razpisali in na transparenten način izbrali novega ponudnika oziroma izdelovalca tablic. Pri tem je treba seveda povedati tudi to, da je komisija delala zelo trdo. Imeli so več kot 12, natančno 12 sej. Tisti, ki se z javnimi razpisi ukvarjate, veste, da je to kar precejšnje število, ponavadi v dveh, treh sejah komisija zaključi s svojim delom. Razpis je bil tehnično tudi izredno zahteven zaradi tega, ker smo postavljali zahteve, kjer bi tablice imele življenjsko dobo 10 in več let. Če povem še nekaj o tablicah, ki jih seveda zdaj spreminjamo, moram reči, da imamo s tablicami, ki so sedaj v uporabi, tudi neke določene težave. S 1.5. so bile uvedene tablice, ki imajo nepravilen evrolog, kot se imenuje modri del z zvezdicami in z oznako države. Velikost črk je nepravilna in ne ustreza standardom Evropske unije, zato smo v vsakem primeru prisiljeni te tablice spremeniti, ker kršimo uredbo Evropske unije. [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]S samim razpisom, ki bo izpeljan v kratkem, pa bomo zagotovili [[...]]
Čas se izteka, prosim [[...]]
[[...]]takšne tablice, kot so potrebne. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Gulič, imate besedo. Prosim.
Gospod minister, hvala lepa za zelo izčrpen odgovor. Odgovorili ste mi več, kot sem vprašal, ampak vseeno, bom poskušal rezimirati vse v eno vprašanje; Kdaj bomo dobili takšne tablice, da bodo ustrezale zakonu? Kdaj računate, da se bo to vendar odvrtelo? Zanima me tudi, to vendarle počnejo neki vaši uradniki in se mi zdi, da je zelo dolgo trajalo, da so ugotovili, da zadeva ni dobra, čez roke. Jih boste kaj za ušesa?
Izvolite, gospod minister.
Ja, seveda. Z razpisom se je začelo v primernem roku, če ne bi bilo teh zapletov, ki so bili. Glede na to, da je do zapletov prišlo, bom seveda moram na nek način reagirati in ugotoviti, zakaj se z razpisom ni začelo že prej. Moram pa reči tudi to, da je zakon začel veljati že v lanskem letu in da je praktično novo vlado in mene kot ministra čakalo vse delo, da izpeljem ta razpis, ker pred tem ni bilo ukrenjenega nič glede tega. Absolutno bom poskrbel za to, da bo razpis pripravljen v najkrajšem času, takoj po tem predlogu, ki ga sedaj pripravljamo, da podaljšamo rok, tako da računam, da bi v roku enega meseca lahko imeli nov razpis. In ob tempu, ki ne bi vseboval pritožb in podaljševanja vsega tega, bi lahko v roku dveh do treh mesecev že imeli nove tablice. Če bo prišlo do teh zapletov, se pa še za kakšen mesec zadeva zavleče. Če bi zadeva tekla v normalnem procesu, ki ga predpisuje zakon, bi lahko v treh do štirih mesecih od dneva razpisa imeli nove tablice in potem bi zadeve odpravili, in bi delovali tako, kot je potrebno. Znotraj ministrstva pa vam lahko odgovorim, da bom, da sem že začel ukrepati in da bom tudi ukrepal v zvezi s tem. Hvala.
Hvala lepa. Poslansko vprašanje bo postavil gospod Samo Bevk ministrici za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano gospe Lukačičevi. Prosim.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani zbor! Kar precej začudeni so nekateri živinorejci, ko travna ruša kljub primernim razmeram za rast vidno propada. Namesto s travno rušo so tla pokrita z nekakšnim tepihom, ki se pri hoji podaja tako, da ima človek občutek, kot da hodi po mehki preprogi. Na posameznih mestih je opaziti razrito zemljo. Ko poskušamo dvigniti poškodovano rušo, se ta lušči od prsti tako, da bi jo brez težav zvili v rolo. Na prizadeti travni ruši se zadržuje presenetljivo veliko število ptičev in nekaterih divjih živali. Vzrok temu je hroščevo leto in napad ogrcev. Škodo, ki nastaja na travni ruši, povzročajo razvojne oblike majskega hrošča. Travna ruša je hudo prizadeta. Krmne trave in večina koristnih zeli praktično izginejo. Na takšnih površinah ni nobenega pridelka, tudi v drugem letu ni nobenega pridelka in še v naslednji sezoni je pičel. Tako ni kaj kositi niti pasti. Ta nadloga je v zadnjih nekaj letih prizadela področje črnovrške planote v idrijski občini, posebej zaselka Zadlog in Idrijski Log, širi pa se tudi priti Godoviču in v sosednjo občino Logatec. Nobenega dvoma o veliki katastrofi, ki je prizadela kmete, ni več. Največ povedo konkretni podatki kmetijsko-gozdarskega zavoda iz Nove Gorice. Na 370 hektarjih, na 64 kmetijah, je bilo ocenjeno, da je bila travna ruša prizadeta od 60 do 100 %. Na 129 hektarjih pa je bila travna ruša prizadeta od 30 do 59 %. Na travnatih površinah Zadloga in Idrijskega Loga je povprečno 226 ogrcev na kvadratni meter površine. Trajno zmanjšanje populacije majskega hrošča bi bilo mogoče le z uporabo biotičnega zatiranja v dveh zaporednih letih, vsaka kmetija pa bi morala v povprečju takoj prispevati preko milijon tolarjev. Takšen zalogaj pa je za kmetovalce poguben, zato bi morala tokrat pomagati tudi država. Ministrico za kmetijstvo, gospo Marijo Lukačič sprašujem: V koliki meri ta pojav spremlja fitopatološka služba? Ali ima država ukrepe v izvajanju, ki bi preprečevali škodo v kmetijstvu? Ter: Kako bo država pomagala prizadetim kmetijskim področjem? Že vnaprej se lepo zahvaljujem za vaše odgovore.
Imate besedo, gospa ministrica. Prosim.
Spoštovani gospod predsedujoči, spoštovani gospod poslanec! Hvala za vprašanja in za skrb za vsa tista kmetijska gospodarstva, ki jih ogroža pojav majskega hrošča. Sami ste omenili, da je pojav že znan od leta 2002, ko se je pač v manjšem obsegu ta nadloga pojavila in je v letošnjem letu dosegla največji razmah. Na ministrstvu se že nekaj časa ukvarjamo s to problematiko, skupaj s fitosanitarno službo. To pa glede na konkretno vprašanje želim pojasniti, da fitosanitarna služba spremlja in izvaja ukrepe za karantenske škodljive organizme, ki jih predpisuje evropski pravni red. Majski hrošč sodi med gospodarske škodljive organizme, ki jih zatirajo sami pridelovalci ob pomoči strokovnih služb. Ne glede na to se je fitosanitarna služba Republike Slovenije aktivno vključila v reševanje te problematike, zlasti zaradi pojava na Idrijskem, ki pa se širi že vse do Logatca na površini 500 hektarjev. Ta služba je zagotovila pripravo strokovnega mnenja z vidika vplivov na okolje o uporabi patogene glive "boveria brongearti", katere uporaba je glede na ranljivost celotnega kraškega ekosistema, zlasti pa še vod na ogroženem območju, najbolj primerna. Izdelano je bilo dovoljenje za uporabo navedene glive v občini Idrija v obliki pripravka Melocont. Financirana je bilo strokovna podpora pri spremljanju učinkovitosti in stranski vpliv pri biotičnem zatiranju majskega hrošča z navedeno glivo in pripravljeno je bilo celovito strokovno mnenje o možnih načinih zatiranja majskega hrošča v sodelovanju s kmetijsko svetovalno službo Nova Gorica. Vprašanje se je glasilo tudi na ukrepe, ki jih ima država, ki bi preprečevali škodo v kmetijstvu. Država je poskrbela za dovoljenje za uporabo biotičnega sredstva, s katerim je mogoče preprečiti škodo v kmetijstvu. Pridelovalci imajo tako možnost zatirati ogrce majskega hrošča z biotičnim pripravkom Melacont, s katerim pa po vnosu v določeno okolje je mogoče pričakovati trajno zatiranje šele po dveh letih. Ker je celotno območje črnovrške planote vodovarstveno za dva glavna vira, je uporaba kemičnih sredstev omejena. Kaj bo država, na kak način bo država pomagala kmetijskim gospodarstvom za utrpelo škodo po tej naravni nesreči? Mi smo v letošnjem letu že opravili razpis, zagotovili 70 milijonov tolarjev, na ta razpis se je prijavilo 24 kmetijskih gospodarstev, ki bodo deležna državne pomoči v višini 300 do 900 tisoč tolarjev na kmetijo. Da bi zadevo celovito in sistemsko rešili, pripravljamo tudi ustrezno uredbo za reševanje te problematike majskega hrošča, ki pa bi se izvajala v skladu z zakonom o odpravi posledic naravnih nesreč. Mi računamo, da bodo uredbe pripravljene še v letošnjem letu in ko se bo pripravil sanacijskih program za reševanje drugih naravnih nesreč v kmetijstvu, bomo ponovno reševali tudi majskega hrošča. Hvala.
Hvala lepa. Izvolite, prosim.
Hvala lepa. Kolikor sem bil informiran, so ukrepi prišli kakšna dva meseca prepozno. Upam, da zaradi tega ne bo prevelike škode. Želim si tudi, da bi ta razpis čim prej realizirali, zato bi vas prosil za malo bolj konkretne podatke: Kdaj lahko kmetovalci pričakujejo povrnitev vsaj deleža škode? Omenjali ste zneske od 300 do 900 tisoč tolarjev in da se je na ta razpis prijavilo 24 kmetovalcev. Ker pa je prizadetih kmetij in tudi območja dosti več, sam sem navajal številko vsaj 64 kmetij na območju idrijske občine, pa se sprašujem, ali bo bili pravzaprav vsi kmetje obveščeni, da imajo to možnost sodelovanja na tem razpisu, zato bi prosil, da mogoče še v tej smeri podate kakšno informacijo. Namreč, to območje je zelo komplicirano tudi z ekološkega vidika, kajti je vodoizvirno območje za vrsto primorskih občin, predvsem pa za občino Idrija, in vsi ukrepi niso primerni. Da je stvar zelo zaskrbljujoča, pa pove tudi dejstvo, da smo lahko od številnih kmetov slišali, da razmišljajo celo o tem, da bi prodali svojo živino, kajti ne vidijo več perspektive kmetovati v tako prizadetem območju. Hvala lepa.
Hvala lepa.
Na razpis se je prijavilo 24 kmetijskih gospodarstev, mi smo te vloge pregledali in vseh 24 izpolnjuje zahtevane pogoje. To pomeni, da ti bodo deležni teh sredstev in verjetno ob koncu letošnjega leta. Da se pa ti ukrepi niso izvajali v letošnjem letu na način, ki sem ga obrazložila, pa za to niso bili ustrezni pogoji, klima in pa temperatura oziroma vlaga in pa temperatura. Ta gliva obstaja, je nabavljena, vemo tudi približno, koliko bo stala, iskali bomo ustrezne pogoje spomladi; sedaj čez zimo zagotovo ne bo ustreznih pogojev za uspešno ali učinkovito delovanje te glive. Da se je prijavilo samo 24 vlog, najbrž ni razlog v tem, da ne bi vedeli o tem, ker smo o tem obveščali po sredstvih javnega obveščanja, sama osebno sem pisala Kmečkemu glasu o tej zadevi, in tudi po radiu je bilo objavljeno. Bil je pa pogoj, da mora biti glavna dejavnost v kmetijstvu, in verjetno je bil to razlog, da so pa tisti kmetje, ki nimajo glavne dejavnosti v kmetijstvu, izpadli. Te bomo reševali, kot sem rekla, v okviru zakona o odpravi posledic po naravnih nesrečah v letošnjem letu v okviru drugih naravnih nesreč, to je toče, predvsem toče. [[V veste, da je letos divjala toča na več kot 10 tisoč hektarjih kmetijskih površin v 30-ih slovenskih občinah.]] Mi pričakujemo, da bo državna komisija pripravila program, obvestila vlado in potem bo na vrsti kmetijsko ministrstvo, ki bo moralo pripraviti sanacijski program in v okviru tega sanacijskega programa bomo reševali tudi "majskega hrošča" za ostale kmete, zagotovo bo še to v letošnjem letu.
Hvala lepa. Poslansko vprašanje bo postavil gospod Bojan Rugelj ministrici za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano. Prosim.
Hvala. Znano je, da je prišlo na Agenciji za kmetijske trge do uničenja dokumentacije v zvezi z dajanjem pomoči in subvencij slovenskemu kmetijstvu oziroma kmetom. Ker to uničenje dokumentacije meče slabo luč tudi na delo sedanjega ministrstva za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano, vas prosim, da odgovoriti na moja vprašanja: Na podlagi katerih zakonskih aktov, kdo jih je predlagal in kdo jih je sprejel je prišlo do uničenja omenjene dokumentacije in kdaj? Ter: Kako so se vodile evidence o uničenju dokumentacije in v kolikšni meri je sedaj vzpostavljena evidenca o prejetih pomočeh? Hvala lepa.
Gospa ministrica, prosim.
Hvala tudi za to vprašanje. Sam je gospod poslanec ugotovil, da afera o uničenju arhivov o dodeljevanju finančnih intervencij v letih od 1991 do leta 2000 vrgla slabo luč na delo ministrstva; upam, da na takratno ministrstvo ne na sedanje, in kar je bolj zaskrbljujoče, na zmanjšanje ugleda slovenskega kmetijstva. Podlaga za izvajanje finančnih intervencij v letih 1991 do leta 2000 je bil zakon o finančnih intervencijah v kmetijstvu, proizvodnji in ponudbi hrane. Za ugotavljanje pravic, obveznosti in odgovornosti upravičencev do intervencijskih sredstev pa so veljale vsakoletne uredbe, ki jih je sprejemala takratna vlada, kar pa ni bilo v skladu z zakonom o upravnem postopku. Na podlagi takratne uredbe o pisarniškem poslovanju je bilo izdano interno navodilo o rokih hrambe, izločanja in uničenja dokumentarnega gradiva, ki ga je izdal takratni minister. Na podlagi tega navodila je takratni vršilec dolžnosti direktorja Agencije za kmetijske trge in razvoj podeželja izdal sklep o rokih hrambe dokumentarnega gradiva ministrstva, nastalega po pogodbi med ministrstvom in Poslovnim združenjem prehrane, ki je v imenu ministrstva opravljala naloge dodeljevanja finančnih sredstev subvencij. Gradivo je sicer bilo v lasti ministrstva, ki je bilo dolžno poskrbeti za urejenost gradiva, arhiva, namesto tega pa je ministrstvo pripeljalo na agencijo za kmetijske trge celoten arhiv in ga tam v skladu s temi internimi akti tudi postopno uničevalo. V tem sklepu je bilo določeno, da je čas shranjevanja oziroma ohranjanja gradiva petletno obdobje, po teh petih letih pa je agencija to gradivo uničevala. To sicer ne bi bilo nič narobe, če bi agencija v skladu s takratnimi predpisi izdelovala ustrezne evidence o tem komu, koliko in kdaj je bilo namenjenih sredstev. Večina arhivov je bila praktično uničena. V skladu s sklepi odbora za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano državnega zbora in pa v skladu s sklepi vlade in sklepi upravne inšpekcije pa je bilo ministrstvu naloženo, da ponovno vzpostavi evidence o tem, komu, kdaj in koliko je bilo v preteklem desetletnem obdobju dodeljenih sredstev. Ministrstvo je na podlagi teh sklepov praktično določilo vse ukrepe, imenovalo tim ljudi in poskrbelo, da se je ta evidenca ponovno vzpostavila in da se je ta arhiv rekonstruiral do te mere, kolikor so bili podatki na razpolago. Jaz ocenjujem, in praksa je pokazala, da je ta evidenca najmanj 95 % zanesljivosti. Po zaslugi ministrstva za finance, zadrug, bank in pa drugih finančnih institucij, preko katerih se je izvajalo plačevanje oziroma izplačila dodeljenih subvencij. Morda bi tu kazalo omeniti, da je arhiv sicer po moji oceni nekoliko pomanjkljiv, glede na to, ker so se zadeve uničevale, ker se evidence niso vzpostavljale in ker takratne zadruge, ki so v imenu kmetov vlagale zahtevke, bodisi da so danes v stečaju, bodisi da pač teh gradiv niso bile pripravljene posredovati ministrstvu. Hvala.
Hvala lepa. Želite še?
Hvala, odgovor je kar v redu.
Hvala lepa. Gospod Srečko Prijatelj bo postavil poslansko vprašanje gospodu ministru za notranje zadeve. Izvolite, prosim.
Hvala, spoštovani predsedujoči! Spoštovani prisotni! O Hrvaški smo kar nekaj že danes rekli, pa vendar dovolite mi. V Delu, 21. 9., smo lahko prebrali, da hrvaški policisti posredujejo po novem tudi na teritoriju, ki je nesporno na katastrskem ozemlju Slovenije, za kar minister, sem prepričan, da ste obveščeni. In dejansko zahtevajo od naših državljanov identifikacijo, oziroma osebne izkaznice, skratka jih maltretirajo, če tam opravljajo ribolov ali kakšno drugo dejavnost. In seveda se to po našem skromnem mnenju sploh ne bi smelo dogajati. Zakaj tako različni operativni kriteriji pri nadzoru državne meje s Hrvaško? Naj postrežem z nekaterimi podatki. Hrvaška nenehno posega v teritorialno območje Slovenije. To je že vendarle jasno. In dejansko tudi grozi s pisnimi odredbami. 5. 4. 2005 je poslala gospodu Antonu Škofu pisno odredbo, da mu bodo zrušili z eksplozivom hišo, ker menda ni zgrajena v skladu s predpisi, in na ustrezen način po zakonih Hrvaške, čeprav ima omenjeni gospod vsa ustrezna dovoljenja iz katastrske občine Piran. Ravno ta dan se je zadrževala tudi ministrica za zunanje zadeve Republike Hrvaške in gostil jo je naš zunanji minister, ko se je policija pripeljala do omenjenega gospoda in mu na vrata z žeblji pribila to, seveda v spremstvu inšpektorice iz Buj, to odločbo. Nadalje. Republika Slovenija je v preteklosti preimenovala vrsto maloobmejnih mejnih prehodov v mednarodne, da bi tako v bistvu povečala pretočnost, tranzitno pretočnost do Republike Hrvaške. Ravno to dejstvo v tem času, ko so počitnice, hromi in dejansko tudi nekako otežuje dostop do hiše tamkajšnjim prebivalcem, kajti vemo, da so kolone dolge po par metrov in dejstvo je, da tudi domačini ne morejo iti v svoje domove. Zakaj torej ne bi te mejne prehode v skladu s schengenskimi standardi preuredili nazaj? Po drugi strani pa ugotavljamo, da dovoljujemo Hrvatom prestop naše meje na belokranjskem, ob naši morski mejni točni pa niti ne opravljamo mejnega nadzora. Torej gospod minister, lepo vas prosim, če mi lahko odgovorite: Zakaj tako različni kriteriji? Na morski meji ne opravljamo, mejne kontrole, medtem ko na belokranjskem, sam sem lahko videl, dovolimo tudi v bistvu Hrvatom vožnjo po našem teritoriju. Oboroženi so in pa motorizirani. Hvala.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik. Hvala lepa za vprašanje gospod poslanec. Vprašanje je najprej veliko širše, kot je bilo zastavljeno ustno in ki sem ga prejel. Vendar bom poskušal na vse točke odgovoriti, v kolikor je seveda v pristojnosti ministrstva za notranje zadeve. Najprej bi želel poudariti, da se nadzor državne meje izvaja na različne načine, da pojmujemo pod tem pojmom seveda različne dejavnosti. Od 1.5. lanskega leta naprej slovenska policija varuje našo južno mejo v skladu s schengenskim pravnim redom in v skladu s slovensko zakonodajo. Namen varovane meje pa pomeni predvsem naslednje zadeve: preprečevanje ilegalnih migracij, preprečevanje tihotapljenja orožja, orožja, delo orožja, eksplozivov, mamil in pa seveda preprečevanje organiziranega kriminala in delovanja kriminalnih združb ob sami meji in v povezavi s transportom različnih nedovoljenih dejavnosti preko državne meje. Slovenija je kljub temu, da še ni vstopila v schengenski pravni red, začela tudi njega izvajati na vsej svoji meji. Mi praktično v tem obdobju delamo vse, da bi do leta 2007 v popolnosti lahko prevzeli zunanji schengenski red in zagotovili vse potrebne kriterije. V tem trenutku slovenska policija izvaja nadzor te meje z različnimi metodami svojega dela. Da bi preprečili vse tisto, kar ste prej opisal, seveda moramo delo opravljati na različne načine in na različnih mejah oziroma se na različnih delih meje uporabljajo različni pristopi. Na meji opravljamo različne kontrole. Opravljamo temeljno mejno kontrolo in opravljamo tudi temeljito mejno kontrolo. V glavnem se ta mejna kontrola izvaja na mejnih prehodih. Treba je pa posebej poudariti, da je bila Slovenija v predpristopnih pogajanjih uspešna in si je zagotovila drugačen status kot ostale nove članice. Mi ne rabimo ustanoviti posebne mejne policije, ki bi v nekem mejnem pasu nadzirala temeljito svojo mejo. Zagotovili smo si policijo, kjer imamo določeno število policistov, s katerimi izvajamo kontrolo na tako imenovani bodoči schengenski meji. Zagotovili smo si to, da celotna slovenska policija izvaja mejno kontrolo lahko na celem svojem ozemlju. Se pravi, lahko pod določenimi pogoji tujce pregleda tudi v notranjosti države. Če se osredotočim na varovanje modre meje ali morske meje, ki ste jo posebej izpostavili, moram posebej poudariti, da seveda mejna črta med državama na morju še ni določena, vendar slovenska policija izvaja v popolnosti nadzor nad območjem, nad katerim je izvajala nadzor v in pred letom 1991. Kontrolo te meje izvaja z različnimi sredstvi. Najprej imamo na kopnem stacioniran zelo sodoben vrhunski radarski sistem, s katerim nadziramo to področje. Imamo drugo tehnično opremo. Jaz je sedaj seveda podrobno ne bi našteval, s katero nenehno opazujemo to področje, lahko nadziramo in preprečujemo vse dejavnosti, ki sem jih pred tem opisal, predvsem pretok ilegalnih migrantov, po domače švercanja z nedovoljenimi sredstvi in pa predvsem trgovino in delovanje organiziranih združb. Nenazadnje pa seveda slovenska policija s čolni, ki jih ima, izvaja nadzor v tem področju. Tudi zadnji ukrep, ki ga izvaja, tudi v globini morske meje se izvajajo tako imenovani izravnalni ukrepi, kjer policija na kopnem prav tako varuje to morsko mejo in to je vse v načinu in principu delovanja operativno taktičnega delovanja policije pri varovanju meje. Tako, da se nikakor ne morem strinjati s trditvijo, da slovenska policija ne nadzira učinkovito morske meje. Z nekaj podatki, če bi postregel, da Slovenija dobro varuje svojo južno mejo, lahko podkrepim s tem, da dobivamo tudi od neodvisnih inštitucij iz tujine potrditev, da je naša južna meja dobro varovana. Tudi število ilegalnih migrantov, ki preidejo slovensko mejo v Italijo in Avstrijo, je zelo nizko. Sosednji državi to pozitivno ocenjujeta. Če bi se pa dotaknil samo v dveh stavkih vožnje hrvaških policistov preko dela slovenskega ozemlja, do točke, kjer je spet hrvaško ozemlje moram opozoriti, da je Slovenija [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]podpisala z Republiko Hrvaško določene sporazume. Da ti sporazumi seveda dovoljujejo takšen prehod [[...]]
Gospod minister!
[[...]]tako hrvaških kot slovenskih policistov. In seveda ta državni zbor je ta sporazum ratificiral [[...]] [[Izklopljen mikrofon.]] [[...]]
Čas je potekel gospod minister. Hvala lepa. Želite dodatno obrazložitev? Izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani minister! Poglejte, ribiči niso ustrezno zaščiteni. Državljani Republike Slovenije se počutijo na teh mejah ogroženi. Ne morejo v bistvu opravljati svojega vsakodnevnega dela, ki bi ga želeli opravljati. Po drugi strani pa opozarjamo na to, da Hrvaški dovoljujemo kontrolo iz našega teritorija, torej se lahko oboroženi pripeljejo, kot ste sami pravilno povedali, pri nas pa opuščamo točko kontrole. Mislil sem kopensko točko kontrole na Sečovljah. Ta točka ni bila nikoli obiskana. Celo imamo pisne vire, zagotovila, da je bilo s strani tamkajšnje strani policije odgovorjeno, da imajo prepoved izvajati to točko mejnega nadzora. Zato sem vas tako spraševal. In spoštovani gospod minister! Zakaj ne bi skrbeli za naše državljane vzorno, na način, ki je v bistvu tudi z ustavo zagotovljen, da se doma, na svojem teritorialnem ozemlju lahko v bistvu neovirano gibljejo? Mi smo bili priča tudi vojni ladji hrvaške vojne mornarice, ko je vplula v naše teritorialno morje. Zadnji primer, incident na Muri, ki je bil tudi vam posredovan, ni povzročil niti protestne note, ki bi bila napisana s strani gospoda zunanjega ministra. Ko sem sam postavljal vprašanje zunanjemu ministru, mi je odgovoril, da sem nesramen. V postavljanju konkretne zadeve v zadnjem stavku napiše, da si na koncu dovoljuje, da je v bistvu to pisno vprašanje v bistvu v nekih segmentih tudi žaljivo. Navajal sem samo dejstva. Res je, da je gospod minister takrat, pa verjamem, da ni slučaj, ko je v bistvu gostil zunanjo ministrico Hrvaške v Piranu [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]iskala v bistvu gospoda na hišni številki Sečovlje 1 hrvaška policija in da so se gospodje pripeljali iz Buzeta. To se mi zdi zelo nekorektno.
Gospod Prijatelj. Čas.
Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Hvala gospod predsednik. Jaz se opravičujem, ker sem prej prišel do roba svojega časa. Vendar sem želel čimbolj izčrpno odgovoriti. Seveda nadaljeval bom tam, kjer sem prej končal. Glede sporazuma, ki je veljaven med obema državama in je bil ratificiran s strani obeh državnih zborov, oziroma parlamentov. Moram reči, da seveda tudi slovenski policisti gredo prek hrvaškega ozemlja do točke, kjer izvajajo svoj nadzor. Stvar ni enostranska in treba jo je na tak način tudi predstaviti. Zadeva teče tako, da je vnaprej dogovorjena, točno po določeni trasi ob točno določenih urah, s točno določenim namenom. V času prehoda prek določenega ozemlja policisti nimajo nobenih pristojnosti, da bi izvajali kakršnakoli svoja pooblastila na ozemlju druge države. Tako da so zadeve zelo natančno definirane. Poudaril bi pa tudi to, da slovenska policija ne opušča nadzora državne meje. Zelo podrobno sem opisal, na kakšen način varujemo modro mejo. Z ukrepi, ki jih izvajamo v Piranskem zalivu, zagotavljamo temeljno in tudi temeljito kontrolo državne meje, kjer praktično ne beležimo tihotapljenja orožja, streliva, eksplozivov, kjer ne beležimo ilegalnih migracij in s tem zagotavljamo osnovno poslanstvo, ki ga policija ima, da preprečuje tovrstne dejavnosti na sami meji. Ostala vprašanja, ki ste jih postavili, pa na žalost niso v moji pristojnosti in jih morate nasloviti na zunanjega ministra, ki vam bo na to lahko odgovoril. Hvala.
Hvala gospodu ministru. Mag. Vasja Klavora bo postavil poslansko vprašanje ministru za promet mag. Božiču. Izvolite.
Spoštovani gospod predsednik, spoštovani minister in ostali prisotni! Vlada Republike Slovenije je na pobudo Krajevne skupnosti Voljče, občina Tolmin, in italijanske občine Drenchia v obmejni slovenski Benečiji leta 1994 pristopila k načrtovanju in gradnji povezovalne ceste iz vasi Voljče do maloobmejnega prehoda Solari, ki povezuje občino Tolmin z italijansko občino Drecca, da bi tako neposredno povezala najbolj odmaknjen in demografsko ogrožen del slovenske Benečije z matičnim narodom. Z izgradnjo te ceste v skupni dolžini cca 9 kilometrov je vlada Republike Slovenije od takratne Evropske skupnosti pridobila 705 tisoč ekujev nepovratnih sredstev, kar je predstavljalo 75% gradbene vrednosti, sama pa je prevzela obveznost 25% deleža. Cesta, ki ima značaj mednarodne povezave, je bila leta 1998 zgrajena do faze makadamskega cestišča, zmanjkalo pa je sredstev za njeno asfaltiranje ter redno vzdrževanje, ker je izostal zavezujoči slovenski del finančnih sredstev. Na številne dosedanje pobude, tako občine Tolmin kot italijanske občine Drecca, ki je bila nadvse aktivna pri ustanovah Evropske skupnosti, da je bilo financiranje projekta te ceste sploh odobreno, se tako prejšnja kot sedanja vlada razen deklarativnih obljub ob tradicionalnih vsakoletnih srečanjih z zamejci v Kobaridu, na skupne pozive še ni dokončno odzvala. Nevzdrževana cesta, ki jo je prebivalstvo naše manjšine v Benečiji željno pričakovalo, je kmalu po izgradnji začela propadati in se odmikati od pogojev za pridobitev uporabnega dovoljenja. Negodovanje naše manjšine postaja tako čedalje ostrejše in pojavljajo se celo razmišljanja, da bi manjšina izrazila svoj protest pri ustreznih institucijah v Bruslju, kar jim, upam, ne bo treba storiti. Zaradi vsega navedenega želim odgovora na naslednji vprašanji: Kdo je odgovoren za tako nevzdržno stanje obravnavanega nedokončanega projekta, ki ob materialni povzroča tudi politično nacionalno škodo? Kaj misli ukreniti ministrstvo za promet ob svoji neizpolnjeni obveznosti, med drugim tudi do sofinanciranja, to je, obveznosti do Evropske skupnosti? Hvala.
Hvala gospodu Klavori. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospod predsedujoči. Hvala lepa za vprašanje. Omenjena cestna povezava je bila zgrajena s sredstvi Phare, ki jih je pridobilo ministrstvo za gospodarstvo. Po nam znanih podatkih je bil izveden preboj, gradnja pa ni bila dokončana tako, kot ste tudi opisali. Direkcija Republike Slovenije za ceste kot pristojen upravljavec državnih cest ne razpolaga z nikakršno dokumentacijo, na osnovi katere bi lahko podali več informacij o tej cesti. Vso dokumentacijo namreč hrani občina Tolmin. Ministrstvo za promet oziroma Direkcija Republike Slovenije za ceste lahko na podlagi veljavne zakonodaje opravlja samo z javnimi cestami, ki so kategorizirane kot državne ceste. Cesta Voljče-Solari na slovensko italijanski meji pa ni bila nikoli kategorizirana kot državna cesta, zato tudi ni mogla biti uvrščena v državni proračun ali v načrt razvojnih programov Direkcije Republike Slovenije za ceste. Podrobneje bom lahko odgovoril na to postavljeno vprašanje takoj po pridobitvi ustrezne dokumentacije s strani občine Tolmin ter po njeni proučitvi. Bi pa podal še to informacijo, da bomo ponovno preverili, ali cesta res ne ustreza kriterijem za kategorizacijo državnih cest, kar je bil tudi dogovor z Direkcijo Republike Slovenije za ceste. Torej, aktivnosti se bodo glede preveritve v nadaljevanju izvedle. Seveda, če ustrezajo minimalnim kriterijem. Mislim, da je zaradi meddržavnih povezav, ki so nujne potrebne, potrebno to storiti. Hvala lepa.
Hvala gospodu ministru. Želite dopolnitev odgovora? Izvolite.
Ja, prosim. Rad bi samo v kratkem še enkrat postavil še naslednje vprašanje: Gospod minister, upam, da boste to svojo obljubo izpolnili. Mislim, da boste vso potrebno dokumentacijo od občine Tolmin dobili. Vendar je pa tukaj še širši problem. Namreč, odgovornost pred Evropsko skupnostjo. Težko je brati v časopisu, pred nekaj dnevi v časopisu Delo, da so komisija Evropske skupnosti, ki si je prišla leta 1998 na to območje pogledati to delo in to cesto, takrat pokazali neko drugo cesto v bližini. To je časopisna novica, ki obstaja. To ljudje berejo in isto novico je povzel celo hrvaški časopis Svijet pred nekaj dnevi in sem jo bral. Torej, kot naša obveznost do Evropske skupnosti. Ko smo se pogovarjali pred dvema dnevoma z župani obmejnih občin na italijanski strani, torej z Benečani, nimajo nobenih problemov s cestami na njihovem območju, vsaj s sredstvi Evropske skupnosti. Mi pa smo ta delež obljubili. Mislim, da ni za to kriva toliko ta vlada, kot pa prejšnja, v kateri se je to dogajalo. Vendar mislim, da bi to stvar morali resno vzeti v obzir tudi zaradi naše slovenske Benečije. Nimajo ne televizijskega programa, doseže jih ne radijski. Lepo bi bilo, ko meje ne bi bilo več, da bi jih dosegla samo ena cesta, kajti pravzaprav bo to postal en naš sam skupni slovenski kulturni prostor. Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite. Prosim, ali lahko izklopite gospod Klavora? Hvala.
Torej, zelo na kratko. Zavedam se, da je nujno potrebno te ceste, ki so bile včasih na nek način prekinjene na mejah med državami, potrebno vzpostaviti v prevozno stanje zaradi potreb prebivalstva. S tega zornega kota in s tega vidika se bom kot minister potrudil, da bomo dejansko preverili, kakšne so tukaj možnosti, kot sem rekel. In drugo, zagotovo je tisti, ki je to cesto gradil in če je bila to občina Tolmin, bi morali poslati prave tiste, ki so to cesto rekonstruirali, da bi pokazali Evropski uniji, zagotovo pa če je obveznost prevzeta s strani države Slovenije, je potrebno to resno vzeti in preveriti, kje je dokumentacija, na kakšen način so bili sklenjeni dogovori in kam pade ta obveznost, ali pod naš resor, torej naše prometno ministrstvo, ali pod katerokoli drugo. Skratka, če gre za izpolnitev obveznosti in za zaprtje te proračunske postavke tudi v okviru Evropske unije, potem je treba to nemudoma storiti. Se strinjam. Hvala.
Hvala gospodu ministru. Mag. Borut Sajovic bo postavil poslansko vprašanje ministrici za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano. Izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovana ministrica, ministri, redki prisotni kolegice in kolegi! Moje vprašanje se nanaša na ukrepe v kmetijstvu in na subvencije v kmetijstvu. Dejstvo je, da bo slovensko kmetijstvo preživelo le s to podporo. Zato je ta problem, na katerega opozarjam, v slovenskem kmetijstvu in pa tudi v razvoju podeželja izredno pereč. Dejstvo je, da se nam na tem področju problemi kopičijo in da toliko težav, kot jih imamo - bom rekel - v letošnjem letu, nismo imeli v preteklosti. Seveda moje vprašanje in pobuda meri na tistih 40.000 pozivov k dopolnitvi vlog, kajti zadeve iz starega katastra in digitalni posnetki - po domače rečeno - niso šli skupaj. Potem se je preko poletja razvila živahna politična debata, katere krajši konec so potegnili v Kmetijsko gozdarski zbornici Slovenije predvsem neupravičeno. Mislim pa, da so vzrok naših težav in problemov nekje drugje. Prvi, ki mora potegniti odločne poteze, je ministrstvo za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano, druga pa agencija. Sploh pa me v tem sistemu, ki ga - moram reči - še kar od blizu poznam, predvsem z vidika malega in drobnega kmeta v tem, da je sistem očitno namenjen v to, ne kako bomo tem našim ljudem pridobili številna dodatna sredstva in številne pomoči, pač pa predvsem v to, kako jim teh sredstev ne bomo omogočili oziroma iščemo z lučjo pri belem dnevu razloge in pa vzroke, zakaj jim teh sredstev ne izplačujemo. V kontekst tega gre pa tudi ta kaznovalna politika, katere določene primere sem gospe ministrici danes že predložil in upam na čim prejšnjo rešitev. Zanima me pa, da se predstavi historiat zapleta. Kdo je zanj kriv, predvsem pa to koliko vlagateljev te vloge ni dopolnilo, in bodo, logično, za to težko pričakovana in pa nujno potrebna sredstva? Kaj je oziroma bo ministrstvo za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano storilo ali - recimo - v drugem letu da do takšnih in podobnih zapletov ne prihaja več? Drugi del mojega vprašanja se pa nanaša na to kaznovalno politiko. Ta kaznovalna politika kmetom ni poznana, prav tako tudi ni poznana pospeševalcem, ki za kmete opravljajo delo v kmetijsko-gozdarski zbornici. Prav tako pa me stranke in neposredno upravitelji in prizadeti opozarjajo, da takrat pokličejo za obrazložitev na agencijo. Za isti problem dobijo od treh različnih oseb tri različne odgovore. Hvala lepa.
Hvala, gospa ministrica. Prosim.
Hvala za vprašanje. Poskusila bom razložiti kronologijo, tako kot sem jo tudi sama videla na ministrstvu, ko sem decembra v lanskem letu sprejela te naloge. Ugotovila sem, da je država Republike Slovenije v letu 2005 s 1.1. dolžna začeti izvajati pri dodeljevanju subvencij grafični prikaz površin, do katerih je upravičen kmet. K temu nas zavezuje uredba Sveta Evrope iz leta 2001. To v praksi pomeni, da je v ministrstvu za kmetijstvo vse od leta 2001, [[...]]? Sedaj ta naloga čaka. Bilo je dovolj časa, da se problemi rešijo oziroma pripravijo ustrezne strokovne podlage, ki bodo sestavni del vlog za zahteve subvencij. Ministrstvo za kmetijstvo je v dogovoru z ministrstvom za okolje in prostor v ta namen sicer usposabljalo zemljiški kataster in pa ero posnetke. Tukaj pač omenjam digitalni katastrski načrt in pa ortofoto posnetke in zato najelo visoke kredite svetovne banke. Žal se je v mesecu decembru lanskega leta z mojim prihodom ugotovilo, ker prihajam iz ustrezne stroke, da te evidence ne izpolnjujejo predpisanih natančnosti, zato je bilo potrebno iskati nove rešitve. Takoj smo pristopili k izdelavi druge metodologije, tako imenovane metodologije Gerko - grafična enota rabe kmetijskih zemljišč, ki se bo začela izvajati s 1.1. leta 2006. Da se letošnja situacija ne bo ponovila, garantira ugotovitev, da več kot 50% kmetijskih gospodarstev že ima izdelane tako imenovane Gerke, ki bodo sestavni del grafičnih podlag in s tem zahtev za subvencije v naslednjem letu. Ostalo bomo pripravili še do konca letošnjega leta. Do takrat pa je za letošnje leto bilo potrebno uporabiti evidence, takšne, kakršne so. Zato smo pač bili prisiljeni uporabiti digitalni katastrski načrt, ki je pozicijsko nenatančen in pa neažuren in v kombinaciji z aeroposnetki, ki so stari 5, skoraj do 6 let. Agencija je pozivala posamezne kmete na dopolnitve le v tistih primerih, ko je ugotovila, da obstajajo razhajanja med [[...]] [[Hrup v ozadju.]] [[...]]zahtevkom in pa grafičnim prikazom. Tu bi rada opozorila na naslednje. Da tu ne gre za zavrnitev zahtevka, ampak samo za zahtevo po dopolnitvi, kar je za kmeta bistveno bolj prijazno, saj se z dopolnitvijo zagotovijo pripadajoča finančna sredstva. Z zavrnitvijo ali pa z odločbo kasneje pa bi praktično bil pred dejstvom, da se pritoži in da dokazuje drugačno stanje. Zato nikakor ni mogoče teh pozivov razumeti kot prikrajšanje za ta finančna sredstva, ampak da se kmetu še enkrat omogoči, da dopolni svojo vlogo in si s tem zagotovi ta sredstva. Razumem vas v zvezi s kaznovalno politiko, ki je izjemno restriktivna, tako do države in seveda posledično država tudi do posameznega upravičenca, oziroma kmeta. Vsi vemo, da smo morali z vstopom Slovenije v Evropsko skupnost v celoti prevzeti evropski pravni red, ki pa se, vsaj za področje kmetijstva, v 95 % pripravlja in sprejema na skupnih organih Evropske unije. Za razliko od drugih ministrstev. Na konkretno vprašanje, ki ste mi ga prej predstavili, bomo odgovorili konkretno jutri. Sicer pa velja naslednje, da za govedo, za katero so bile pri administrativni kontroli in pri kontroli na kraju samem ugotovljene nepravilnosti, veljajo pač sankcije, ki so predpisane v 59. členu uredbe komisije 796/2004 Evropske skupnosti. Delež znižanja se računa upoštevaje za vse živali, za katere so bili vloženi zahtevki, za katerokoli vrsto premije, za govedo. Tu mislim na posebne premije, klavne premije, mlečne premije [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]], premije za krave dojilje, ekstenzifikacijsko [[?]] plačilo in podobno. Kaznovalna politika je določena v predpisih Evropske skupnosti. Posamezna država članica nima možnosti, da to spreminja. Agencija za kmetijske trge je v tem pogledu vsaj enkrat letno kontrolirana s strani evropske inšpekcije. V letošnjem letu je bila ta inšpekcija v mesecu juniju. V kolikor bi pač ugotovili nepravilnosti, bi bila država [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]kaznovana. So zelo visoke kazni. Zato si agencija ne more privoščiti odstopanj od predpisov.
Hvala lepa. Izvolite, prosim.
Hvala lepa za vaš odgovor. Moram reči, da se v velikem delu tega odgovora z njim kar strinjam. Dajem pa seveda s tega mesta tudi neko pobudo, da na področju teh kmetijskih ukrepov in pa subvencij, ki so izredno birokratsko obsežno in zapleteno področje, skušamo ustvariti poleg tega formalnega, upravnega postopka, še nek prijateljski, partnerski odnos, ki bi - recimo - lahko izgledal tako, da iz agencije najpogostejše napake, najpogostejše probleme zbirajo v določenih obdobjih in jih potem posredujejo pospeševalni službi. S tem bomo ta sistem dograjevali iz leta v leto in bomo iz plačil dobili kot celotna država iz našega in iz bruseljskega proračuna vsako leto več. Mislim, da bo nezadovoljstva na tem področju več. Gre seveda za nek dogovoren partnerski odnos, ne pa za problem, ki bi bil z neko politično težo. Na številnih majhnih, drobnih slovenskih kmetijah gre predvsem za preživetje. Tam moramo kot politiki skupaj s strokovnimi službami iskati ključ ter model, da bomo dobesedno iskali kmete in lastnike zemljišč, ki bi bili še upravičeni do sredstev, pa jih ta trenutek ne dobivajo. S tem bo pač ta zadeva, ki je danes marsikomu nerazumljiva, zapletena, birokratska, številne starejše in predvsem manj izobražene kmete odvrača od tega sistema - iz lastne prakse poznam cel kup ljudi, ki so se iz tega sistema na žalost umaknili, ker enostavno tudi skupaj s pospeševalci tem ukrepom na birokratskem in administrativnem področju niso kos. Hvala lepa.
Hvala lepa. Izvolite.
Pobuda je umestna in jo bomo tudi upoštevali. Nekatere evropske države imajo te kataloge, kataloge napak in posledično tudi rešitev. To lahko bistveno pripomore k boljšemu delu. Bomo upoštevali, vsekakor.
Hvala. Poslansko vprašanje bo zastavil gospod Matjaž Han ministru za promet. Izvolite, prosim.
Hvala lepa za besedo, spoštovani podpredsednik. Spoštovani ministri in ministrica, državni zbor! Rekonstrukcija ceste G 1-5 Krško-Celje na odseku Širje-Zidani Most je projekt, ki je načrtovan že vrsto let. Vendar dlje od tega, da se izvedba samo prelaga v naslednje obdobje, ne pride. S poglobitvijo podvoza pod železnico v Zidanem Mostu je omogočen promet za vsa, tudi največja tovorna vozila. To povzroča na odseku Zidani most in na omenjenem odseku Širje - Zidani most ogromno težav in dostikrat tudi zastojev. Predvsem pa je vprašljiva tudi varnost drugih udeležencev v prometu, kot so pešci, kolesarji in tako naprej. V Zidanem Mostu ni pločnikov, ob cesti pa tudi ne ustrezno urejenih bankin, ki bi preprečevale zdrse motornih vozil v reko Savinjo in reko Savo v nadaljevanju proti občini Radeče. Zaradi odmaknjenosti območja od avtocestnega križa in ustreznih cestnih povezav ne moremo pričakovati, da se bo na tem območju razvijalo podjetništvo in gospodarstvo. Ob tem bi rad opozoril, da so sredstva v proračunu za leto 2005 že bila planirana v višini 69 milijonov SIT, predvsem za Širje, in jih je vlada z rebalansom proračuna za leto 2005 zmanjšala kar za 59 milijonov SIT. Prepričan sem, da bi sredstva, ki so bila v proračunu že planirana, za ta odsek ceste zadostovala, da bi se lahko investicija začela izvajati. Realizacija celotnega projekta pa bi bila lahko končana v naslednjih letih s predpostavko, da se zagotovijo v proračunu predvidena sredstva. Prav tako pa so bila planirana sredstva za pripravo ustrezne projektne dokumentacije za ureditev ceste skozi Zidani Most v višini 30 milijonov SIT. Z rebalansom pa je vlada ta sredstva oklestila na 5 milijonov SIT. Na ministrstvu za okolje in prostor je v začetku februarja 2005 potekal sestanek s ciljem, da se dogovori o konstruktivnem sodelovanju ministrstva za promet v postopkih priprave regionalnih zasnov prostorskega razvoja oziroma za postopke priprave prostorskih aktov za odseke cest, za katere je bila že podana pobuda za izdelavo državnega lokacijskega načrta. Sklep tega dogovora je bil, da se za gradnjo deviacijske glavne ceste G 1-5 Krško-Celje skozi Rimske Toplice, Zidani Most-Radeče, odsek 0330 in 0331-del glede na nivo podrobnosti in tehnične značilnosti pobude izdela državni lokacijski načrt po ustaljenem postopku. Zato vas, spoštovani gospod minister sprašujem: Kdaj bo izdelan ta državni lokacijski načrt za gradnjo deviacijske glavne ceste G1-5 Rimske Toplice, Zidani Most, Radeče? Drugič: Ali bodo v proračunu za leto 2006 zagotovljena ustrezna sredstva, da se večletni projekt tudi v doglednem času konča? Hvala lepa za odgovor.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo.
Hvala lepa za besedo in seveda hvala za vprašanje. Deviacija glavne ceste G1-5 Rimske Toplice, Zidani Most, Radeče pri Zidanem Mostu je vključena v državni lokacijski načrt za gradnjo glavne ceste G2-108, Hrastnik-Zidani Most. Pobudo za pripravo omenjenega državnega lokacijskega načrta se na ministrstvo za okolje in prostor poda od 20.12.2004. V zvezi s tem je ministrstvo za okolje in prostor, ki vodi postopek priprave državnega lokacijskega načrta, dne, 30.5.2005, skladno z 28. členom zakona o urejanju prostora sklicalo prostorsko konferenco z namenom, da se pridobijo in uskladijo priporočila, usmeritve in legitimni interesi lokalne skupnosti, gospodarstva in interesnih združenj, organizirane javnosti glede priprave tega državnega lokacijskega načrta. Ministrstvo za okolje in prostor je po prvi prostorski konferenci opozorilo javno agencijo za železniški promet in ministrstvo za promet, da bi bilo smiselno sočasno reševati tudi železniško problematiko na tem območju, saj sta na zelo ozkem obravnavanem območju oba sistema soodvisna. Ministrstvo za promet se mora v nadaljevanju postopka odločiti, ali se bo projekt izvajal v okviru zelo visokih zahtevnih investicij skupaj z železnico ali samo kot investicija ceste. Moram povedati, da terminski plan za lokacijski načrt še ni izdelan, minimalni rok za dokončanje po veljavnih predpisih pa znaša cirka 2 leti. Naj poudarim, da ministrstvo za promet Direkcije Republike Slovenije za ceste sodeluje pri vseh aktivnostih, ki jih vodi ministrstvo za okolje in prostor, ter zagotavlja vsa potrebna finančna sredstva za pripravo navedenega lokacijskega načrta. Dodal bi pa še to, da agencija za železniški promet meni, da se cestna povezava dotika tudi razvojnih planov javne železniške infrastrukture na območju železniškega vozišča Zidani Most. V Resoluciji o nacionalnem razvoju javne železniške infrastrukture je predvidena tudi nova dvotirna proga po dolini Save za višje hitrosti ali tako zvana hitra železnica ter nadgradnja oziroma rekonstrukcija obstoječe proge po dolini Savinje za hitrost najmanj 160 kilometrov na uro. Na širšem območju Zidanega Mosta je predvidena povezava med različnimi kategorijami proge. Točne povezave tako prostorsko kot prometno tehnološko še niso dokončno določene. Torej, agencija za železniški promet bo sodelovala v postopku predmetnega lokacijskega državnega načrta, saj bo samo na ta način zagotovljena celostna in optimalna rešitev infrastrukturne problematike na tem topografsko zelo zahtevnem in okoljsko občutljivem prostoru. Upam, da sem dal zadovoljiv odgovor. Hvala.
Hvala lepa. Izvolite, prosim.
Hvala lepa, minister. Sigurno ste dal eden odgovor, vendar v vašem odgovoru je šlo predvsem za rešitev - bom rekel - železniškega prometa, vendar vam moram, glede na to, da vi situacijo poznate odsek Širje in Zidani Most v se bistvu ne bliža z železnico, zato bi vendarle vas rad opozoril in prosil, da se ta sredstva, ki so že bila v proračunu za Širje in za Zidani Most, da vendarle vrnejo v ta proračun in da se na tem odseku resnično začnejo dela. Ker ta cestna povezava nima nobene zveze z železnico. Zato vas še enkrat prosim, da si zadevo ogledate. Vabim vas tudi v občino Laško in tudi občino Radeče, kjer se boste lahko na lastne oči prepričali, da - sicer se strinjam z vašim odgovorom - bi se ta zadeva vendarle lahko rešila tudi na drugačen bolj enostaven način. Ta cestna povezava Zidani Most - Rimske Toplice in Laško bi se lahko rešila brez železniškega problema. Hvala.
Hvala lepa. Gospod mag. Štebe bo postavil poslansko vprašanje ministru za promet. Izvolite.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Spoštovani gospod minister! Kolegice in kolegi! Kratko vprašanje: Prosim za pojasnila in navedbo razlogov, zakaj ministrstvo oziroma Dars še ni pridobilo izvajalcev za letošnji dopolnjeni proračun za izvajanje nacionalnega programa avtocest. Še posebej prosim za opis in obrazložitev aktivnosti za dvoje projektov: Aktivnosti v zvezi s cestninjenjem v prostem prometnem toku ter izvedbeno projektiranje in priprave za odkupe zemljišč prve faze izgradnje povezovalne hitre ceste Želodnik-Mengeš za prvo etapo izgradnje obvoznice Mengeš. Hvala lepa.
Hvala. Izvolite, gospod minister.
Hvala lepa za vprašanje, hvala lepa za besedo. Najprej mi dovolite, da predstavim aktivnosti ministrstva za promet pri razvoju bodočega elektronskega cestninskega sistema v prostem prometnem toku. Pred letom dni je bila zaključena študija upravičenosti vzpostavitve elektronskega sistema cestninjenja v prostem prometnem toku, ki obravnava nadaljnji razvoj elektronskega cestninskega sistema pri nas. Aprila 2004 je bila sprejeta evropska direktiva o interooperabilnosti elektronskih cestninskih sistemov v EU. S to direktivo je določen evropski tehnološki okvir rešitev. Po sprejetju direktive različne strokovne skupine v EU pospešeno izdelujejo priporočila za standarizacijo opreme, certificiranje posameznih tehničnih rešitev, parametrov za klasifikacijo vozil ter organizacijske in pravne predpogoje za uvedbo evropskega elektronskega cestninskega sistema. Zavedajoč se pomembnosti tega področja smo tudi v programu dela ministrstva za promet zapisali, da je preverjanje in načrtovanje bodočega elektronskega sistema cestninjenja med našimi najpomembnejšimi cilji v tem letu in v nadaljevanju do vzpostavitve konec leta 2008. Za dosego zastavljenega cilja smo predvideli pristop, ki je večfazen in obsega: prvič, sprejemanje odločitev, ki bodo omogočale postopno zapiranje cestninskega sistema. Drugič, pripravo ustrezne zakonodaje, ki bo zagotavljala pravno formalne osnove za cestninjenje, nadzor kršitev, kaznovanje kršiteljev in ostale postopke pri cestninjenju. Tretjič, izvajanje aktivnosti, ki omogočajo izvedbo testiranja primernih tehnologij v skladu z zaključki uvodoma omenjene študije. Četrtič, izvajanje aktivnosti, ki bodo omogočile interooperabilnost elektronskega sistema cestninjenja z državami članicami EU in omogočile preveritev različnih možnosti nadgradnje oziroma menjave cestninskega sistema. Petič, preverjanje in usklajevanje odločitev v zvezi z razvojem elektronskega cestninskega sistema v Sloveniji z usmeritvami priporočil in direktivami EU. Za realizacijo pravnega okvira smo že pripravili predlog sprememb in dopolnitev zakona o javnih cestah, ki na področju cestninskega sistema v Republiki Sloveniji v naš pravni red vnaša načela, tako iz uvodoma omenjene direktive, kot tudi tako imenovane "evro vinjete direktive", ki obravnava cestninjenje težkih tovornih vozil v EU. O spremembah tega zakona se odloča na tej seji državnega zbora. Glede tehničnega izvedbenega dela izvajanja ekonomskega cestninskega sistema smo se odločili za testiranje celotnega poslovno tehničnega sklopa rešitev za uvedbo cestninskega sistema, ki omogoča ugotavljanje položaja vozila s pomočjo satelitske in brezžične mobilne komunikacije in za testiranje delovanja in interoperabilnosti sistema v regiji in širše s pomočjo mikrovalovne tehnologije kratkega dosega. Razpisa za pilotska testiranja sta že pripravljena in sta tik pred objavo v uradnem listu. Na drugo vprašanje, - mogoče bi še to povedal - da pilotsko testiranje obeh sistemov je nujno potrebno, da se možnosti za kasnejšo izvedbo posamezne ali posameznih rešitev predstavi tako v slovenskem kot v širšem evropskem prostoru. Poudariti moram še, da aktivnosti v zvezi s standardizacijo posameznih tehnoloških sklopov in rešitev za elektronske cestninske sisteme v EU še potekajo in da je Slovenija s svojimi eksperti vključena v to dogajanje. Rok za zaključevanje teh postopkov je konec leta 2006 in bi zato takojšnja opredelitev Republike Slovenije za eno ali drugo tehnološko ali tehnično rešitev bila v tem trenutku prezgodnja in zelo verjetno izrazito neracionalna odločitev. Na drugo vprašanje, glede obvoznice Mengeš, pa povem naslednje. Sama resolucija v nacionalnem programu izgradnje avtoceste v Republiki Sloveniji za celoten pododsek Želodnik Mengeš za obvoznico Mengeš določa začetek pripravljalnih del v letu 2008 z ter gradnjo kasneje leto kasneje. Letni plan razvoja obnov za leto 2005, na katerega je državni zbor dal soglasje na seji 19.4.2005, vključuje finančna sredstva v višini 120 milijonov tolarjev. Za predhodne projekte in odkupe za obvoznico Mengeš je na odseku državne ceste Želodnik Mengeš z obvoznico kot tudi za odseka državnih cest Mengeš Žeje, Žeje Vodice. Dars je že začel postopek javnega naročila, razpis za izvajalca inženirskih storitev za navedeni odsek. Razpisna dokumentacija je pripravljena in bo v kratkem potrjena s strani, objava v uradnem listu je v začetku oktobra 2005. Inženir pa bo izbran do konca meseca novembra. V nadaljevanju bo takoj sledil razpis za izbiro projektanta za fazo PGD in pa PZR projektov. Projekti bodo po zagotovilih Darsa gotovi v prvi polovici 2006. Seveda nadaljevanje sledi v okviru priprav letnega plana razvoja in obnov avtocestnega omrežja za leto 2006 in potem tudi [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]Hvala lepa.
Hvala lepa. Želite še? Prosim.
Hvala lepa. No, za to drugo zadevo, se pravi povezovalna cesta Želodnik-Mengeš z obvoznico Mengeš in njeno prvo etapo, je bilo tudi zagotovljeno nekaj sredstev, ki naj bi se jih porabilo v letošnjem letu, me seveda skrbi, da če bo izvajalec izbran v novembru, da sredstva pač ne bodo izkoriščena v letošnjem letu oziroma situacije ne bodo plačane. Nedopustno je, da je Dars čakal več mesecev od sprejema rebalansa in v tem času pač še ni pripravil ustreznih, izvedel ustreznih postopkov. Pričakujem, da se bodo v naslednjem letu zagotovila preostala sredstva in da se bo potem ta zamuda nadoknadila in da bo sama izvedba obvoznice, kot prve etape najbolj potrebnega in ekonomsko najbolj upravičenega dela tega projekta, tudi lahko potem načrtovan hitreje, kot je predviden v nacionalnem programu. Gre za to, da projekt oziroma lokacijski načrt, ki je izdelan in bil sprejet pred dvema letoma, kot dokument po vsebini zastari, če se predolgo odlaša za izvedbo. Glede avtomatskega cestninjenja, bi pa gospoda ministra rad opozoril na to, da bi Slovenija morala glede na stanje cestninjenja, prvič ročnega, drugič pa neustreznega avtomatskega sistema ABC hitreje in bolj odločno sprejemati odločitev v smislu kar postopnega in faznega uvajanja cestnine. Morda najprej za težja tovorna vozila, potem pa postopoma s preizkušenim takovrstnim cestninjenjem tudi naprej. Lahko bi tudi uveljavljala kakšno enostavnejšo in sodobnejšo obliko porabe satelitskega cestninjenja in potem tudi našo industrijo uveljavljala v Evropi. Hvala lepa.
Hvala lepa. Izvolite, prosim.
Mislim, da sem na ta zadnji del mnenj, ki ste jih izrazili, gospod poslanec, že odgovoril. Gremo sistematično, ne na pamet. Namreč, gre za velike denarja v prihodnosti, ko je potrebno dejansko premisliti, za kakšno varianto se bo Slovenija odločala za naprej. Seveda pa še posebej, ker morajo biti sistemi interoperabilni in pa predvsem morajo biti skladni z direktivami, ki so jih predpisale. Drugo, glede samih sredstev za letošnje leto: Če ne bodo porabljena, bodo prenesena v tem obsegu za naprej in verjetno dodatno, ki bo potrebno, da lahko aktivnosti nadaljujemo po terminih, ki sem jih tudi omenil. Hvala lepa.
Hvala. Poslansko vprašanje za ministra za finance ima gospod Feri Horvat. Izvolite, prosim.
Hvala za besedo. Predsedujoči, spoštovani ministri, spoštovane kolegice, spoštovani kolegi! Slovenija je bila zelo uspešna pri koriščenju predpristopne pomoči Evropske unije. Bila je v samem vrhu med pristopnicami. Kot članica Evropske unije je Slovenija skrajno neučinkovita pri koriščenju sredstev EU. Slabo črpanje se nadaljuje kljub sprejeti deklaraciji, ki smo jo v tem državnem zboru sprejeli takorekoč soglasno, kljub večkratnim zagotovilom predstavnikov vlade, vključno s predsednikom vlade, da bo vlada sprejela ukrepe za učinkovito črpanje sredstev Evropske unije. Če ne bo prišlo do neke bistvene spremembe v naslednjih tednih, ker se bliža konec leta, potem je očitno, da bo kljub izpogajanemu položaju neto prejemnice Slovenija neto plačnica v evropski proračun. To ne pomeni in ne bo pomenilo samo škode za razvoj, ampak bo tudi slabo izhodišče za nadaljnja pogajanja o prihodnji finančni perspektivi. Zato sprašujem ministra za finance, dr. Andreja Bajuka: Kakšen je po zadnjih podatkih neto položaj proračuna Republike Slovenije v odnosu do proračuna Evropske unije in kakšna je ocena do konca leta? Konkretneje, prosim za predstavitev podatkov o prihodkih iz proračuna Evropske unije v proračun Republike Slovenije in odhodkih iz proračuna Republike Slovenije v proračun Evropske unije po mesecih, od januarja do vključno avgusta. Ker bo pa odgovor v najboljšem primeru dan v mesecu oktobru, bi bilo dobro, če bi lahko dobili podatke do konca septembra, kumulativno in kakšen je odstotek realizacije prihodkov in odhodkov v primerjavi z rebalansom proračuna za leto 2005. Poleg tega sprašujem: Koliko zahtevkov in v kakšne vrednosti je bilo doslej oziroma do tistega datuma, ko bo dan odgovor, poslanih Evropski uniji? Zahvaljujem se za odgovor in ga pričakujem na naslednji seji.
Hvala lepa. Gospod Drago Koren bo poslansko vprašanje zastavil ministru za delo, družino in socialne zadeve. Izvolite, prosim.
Spoštovani ministri, kolegice poslanke in poslanci, lep pozdrav tudi v mojem imenu! Naslednji teden se prične novo študijsko leto. Kakih 80.000 študentov bo zopet zagrizlo v svojo osnovno dejavnost, to je študij. Za uspešen študij morata biti zagotovljena dva osnovna pogoja. Prvi pogoj so osnovna finančna sredstva, ki jih potrebuje vsak človek za svoje preživetje. Tu študentje niso nobena izjema. Drugi pogoj pa je študentska soba, ki jo potrebujejo študentje, ki so doma izven naših študijskih središč. Zadnja leta opažamo velik porast študentskega dela preko študentskih servisov. Študentsko delo v primerih, ko študent opravlja delo dnevno po 8 ur, pa tudi po 5 dni v tednu, ni začasno delo, kakor ga imenujemo, ampak gre za dejansko čisto normalno redno delo. Takšen način opravljanja dela tudi ne more pozitivno vplivati na študijski proces, podaljšuje čas študija, še posebej, če ne gre za delo, ki bi bilo neposredno povezano z opravljanjem poklica, za katerega se oseba, ki delo opravlja, izobražuje. V razgovorih, ki sem jih imel s študenti, kjer sem jim očital, da je njihova osnovna dolžnost redni študij, ne pa študentsko delo, sem dobil od njih odgovor, da je to pač njihova nuja, saj drugače ne morejo preživeti. Predstavniki Študentske organizacije Slovenije so pomanjkanje štipendij izpostavili kot ključen problem študentske populacije v današnjem času. Druga težava, s katero se srečujejo študenti, ki so doma izven študijskih središč, pa je pomanjkanje študentskih postelj v študentskih domovih. Velikemu porastu števila študentov v zadnjem obdobju ni sledilo zagotavljanje študentskih sob v študentskih domovih. Vem, da je del prihodkov, ki jih ustvarjajo študentski servisi, namenjenih za študentske domove. Vem pa tudi, da je ta delež zelo majhen. Po drugi strani pa vsi vemo, da se pogosto denar, ki je posledica študentskega dela, plasira v portfeljske naložbe, namesto da bi se ga namenjalo za izboljšanje študijskih, bivalnih in drugih dejavnosti študentov. Gospod minister, sprašujem vas: Ali se na področju štipendiranja pripravljajo kakšne spremembe, ki bi prinesle večje število tistih študentov, ki bi lahko dobili štipendije? Ali ste kaj ukrenili, da se poveča število študentskih postelj? Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo.
Hvala lepa za vprašanje v zvezi s štipendijami in študentskimi domovi. Ministrstvo za delo, družino in socialne zadeve je že pripravilo nekaj sprememb v smislu zagotavljanja večjega števila štipendij. Projekt je načrtovan tako, da bi imeli v Sloveniji več štipendij, da bi bil študij bolj povezan z gospodarstvom, tako da bi bile štipendije nekakšna vez med štipendistom in štipenditorjem. Te štipendije pa bi bile tudi nekako sestavljene kot kombinacija med štipendijami iz proračuna in štipenditorji. Na ta način bi zagotovili večje število štipendij v Sloveniji in torej ne bi bilo potrebno, da nekateri študentje za zagotovitev svojega študija potrebujejo študentsko delo. Po drugi strani pa smo ugotovili, da študentsko delo za nekatere ne predstavlja več samo način zagotovitve sredstev za študij, ampak način preživljanja in v ta krog se je nabralo še marsikaj drugega. Naš namen zagotovo ni ukinjanje študentskega dela, ampak, da študentsko delo opravlja tisto pravo funkcijo. Zagotavlja nekaterim res tista nujno potrebna sredstva. Študentsko delo je v povezavi s študijem. Dvignili bomo tudi cenzus za pridobitev štipendije. To bo možno s pridobitvijo dodatnih sredstev iz naslova gospodarstva in iz naslova dobičkov, ki so si jih sedaj zagotavljali posredovalci, torej študentski servisi, namesto da vlagajo v nekakšne kapitalske portfelje v podjetja. Mislimo, da bi lahko iz tega namenjali večje število štipendij. Kar se pa tiče zagotavljanja domov, študentske domove, pa smo ravno danes imeli sestanek s predstavniki študentov, kjer smo se pogovorili, kako bi zagotovili večje kapacitete. Trenutno je načrt zagotovitev posojila zato, da se ti projekti, ki so zastavljeni, tudi zgradijo. Za naslednje obdobje pa razmišljamo morda tudi o dodatni koncesnini, s katero bi na daljši rok zagotovili stabilen vir sredstev za izgradnjo domov. Zavedati se moramo, da je naša perspektiva znanje. Zato se bo pravzaprav velik delež mladih odločalo za študij. Študij pa mora biti učinkovit v skladu z bolonjskim procesom in tudi lizbonsko strategijo, katere podpisnik je tudi Slovenija, ki se ravna po teh dokumentih. Treba je zagotoviti študentom vstop v delo pred 25-im letom starosti in zagotoviti učinkovit študij. Tako, to so načrti, ki bodo izpolnjeni s spremembo zakonodaje. Verjetno ste seznanjeni, da smo en del te zakonodaje že uskladili tudi s socialnimi partnerji. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želite še vprašanje?
Hvala za odgovor, s katerim sem še kar zadovoljen. Mogoče me je napeljal odgovor še na eno stvar: Na kakšen način preprečiti zlorabe pri tem študentskem delu? Ali mogoče tudi tukaj razmišljate oziroma kakšni ukrepi bi bili tu možni, da se prepričajo zlorabe? Hvala.
Hvala lepa za dodatno vprašanje. Študentsko delo v takšni obliki kot ga ima Slovenija ga v Evropi ne poznajo, seveda pa poznajo delo študentov in je v nekem smislu tudi ugodneje zagotovljeno. Seveda, morda skrbijo tako vas poslance, poslanke kot tudi nas ministre in seveda državljane. Zlorabe, ki se na tem področju pač dogajajo. Inšpektorat za delo preverja intenzivneje opravljanje tega dela. Tudi z novim zakonom o dohodnini smo uvedli dodatni nadzor. Hkrati pa bo potrebno razmišljati tudi o določenem omejevanju. Zlasti v obdobju, ko študentje študirajo, da bi se ne opravljalo delo, tako kot poln delovni čas. To je vprašanje, kako lahko potem študent v času študija, študijskih obveznosti opravlja osem urni delovnik ali pa nekateri celo več. Inšpektorat za delo je ugotovil, da nekateri delodajalci, pravzaprav, cele svoje izmene zagotovijo s študentskim delom, ki ga marsikdaj niti ne opravljajo študentje. Torej, to pa je zagotovo preprečevanje takšnih zlorab. In od tega, namreč, študentje nimajo nič. Se vzpostavlja pa na ta način nelojalna konkurenca napram zaposlenim delavcem, ki seveda plačujejo prispevke. Hkrati pa smo ugotovili, da se ta doba podaljšuje, ko študentje podaljšujejo absolventski staž, ne zaključijo študija in se pomikajo proti 30-emu letu starosti, kar seveda pomeni izpad prihodkov v pokojninsko blagajno, za njih študente pa tisto, ker morda niti ne razmišljajo, da 40 let je pokojninska doba. Če bodo začeli delati s 30-im letom in plačevati zavarovanje, potem je 40-letna, polna pokojninska doba možna pri 70. letu starosti. To je žal, zato tudi vztrajam na tem, da se mladi prej vključujejo v zaposlitev, da izkoristijo svoje potenciale in svoje sposobnosti.
Hvala lepa. Poslansko vprašanje bo postavil gospod Bojan Kontič, ministru za zdravje, mag. Bručanu.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani ministri, kolegice in kolegi. S pomočjo javnih medijev je bilo mogoče razbrati, da se s podelitvijo javnih pooblastil Zbornici fizioterapevtov napoveduje večji red v stroki, odprava črne prakse in dosledno uvajanje novosti. Na podlagi teh ugotovitev bi dejal, da je bilo do sedaj na tem področju vse narobe, pa verjetno temu ni tako. Z odločbo, ki jo je podpisal minister dr. Andrej Bručan, so zbornici podane storitve javnega pooblastila za pet sklopov. Sredstva za izvajanje teh javnih pooblastil pa se zagotavljajo iz državnega proračuna. Odločitev ministra je povzročila negodovanja s strani slovenskih fizioterapevtov, ki so združeni v društvu fizioterapevtov Slovenije in so konkurirali v postopku za podelitev javnega pooblastila. Ministra za zdravje dr. Andreja Bručana sprašujem: Kakšni so argumenti za njegovo odločitev in kako odgovarja na dileme, ki se ob tem pojavljajo s strani društva fizioterapevtov Slovenije? Za odgovor se že v naprej zahvaljujem.
Hvala lepa. Gospod minister imate besedo.
Spoštovani predsedujoči, poslanci! Hvala za to vprašanje. V zadnjem času je precej govora o tej temi. Moram reči, da stvar poznam v smislu kompeticije med tema dvema organizacijama, če tako rečem, že od leta 2000, ko sem bil prvič minister. Gre za zbornico in za društvo fizioterapevtov, ki nikakor ne najdeta skupnega jezika za izvajanje te dejavnosti oziroma za organizacijo nekaterih dejavnosti, ki sodijo na področje društev. Leta 2004 je bilo s spremenjenim zakonom o zdravstveni dejavnosti omogočeno tudi izdajanje javnih pooblastil drugim zbornicam, ne samo zdravniški zbornici zdravstvene nege. Dolgo časa, pravzaprav še v prejšnjem mandatu ministra Kebra niso uspeli nekako pripeljati do tega, da bi opravili ta razpis za eno od dveh zbornic, pa tudi nobena od teh zbornic dejansko ni imela takrat priznanih pogojev za izvajanje te dejavnosti. Letos smo 18. maja izdali sklep o začetku postopka za podelitev javnega pooblastila in oddajo storitev iz javnega pooblastila. Sklep je bil objavljen v Uradnem listu. Ne bom govoril, kakšen je ves postopek. Rok za oddajo ponudb je bil 30. junij. Do takrat sta se prijavila dva kandidata, in sicer Zbornica fizioterapevtov in Društvo fizioterapevtov. Ko smo pregledovali te ponudbe in jih ocenjevali, je bilo s strani službe, ki je opravil ta razpis na ministrstvu, ugotovljeno, da je ponudba zbornice fizioterapevtov pravilna. Zbornica je izkazala, da izpolnjuje predpisane pogoje in ji bilo zato tudi podeljeno to javno pooblastilo, o katerem ste vi sedaj spraševali. Ponudba društva fizioterapevtov Slovenije tega tako imenovanega strokovnega združenja pa je imela dve, vsaj po mojem mnenju oziroma po našem mnenju, napaki, od katerih je ena formalna, druga pa je neizpolnjevanje pogojev. Prva formalna nepravilnost v ponudbi je, da niso podali zahtevanega podatka število vplačil članarine, ki sodi med podatke, ki jih je komisija potrebovala za izbiro ekonomsko najugodnejšega ponudnika, drugo pa, niso izkazali jasnih dokazov, da imajo zaposlene usposobljene kadre za izvajanje te dejavnosti. Na podlagi tega mnenja, ki mi je bilo dano s strani strokovne komisije, sem se pač odločil za podelitev koncesije zbornici. Na temelju teh ugotovitev je bila 1. septembra izdana odločba o podelitvi javnega pooblastila Zbornici fizioterapevtov in nato izročena odločba zbornici 15. oziroma društvu 16. septembra. S tem smo postopek mi zaključili. Moram reči, da je po tem datumu prišlo do številnih intervencij z različnih strani. Tudi namigovanja, da so podatki, ki jih je izkazala Zbornica fizioterapevtov, nepravilni, da je dejansko pri obeh, pri društvu in pri zbornici, govora o prek 1.000 članih, v bistvu pa je v celoti aktivnih članov na področju fizioterapije v Sloveniji samo 980, kot so meni znani podatki. Tako so oboji podatki verjetno napačni. Komisija si je tudi ogledala register zbornice fizioterapevtov. Takrat so jim dokazali ali pa dokazovali, da je ta register zbornice pravilen, regularen in da ga lahko upoštevamo pri izbiri. Moram reči, da sem se glede na sedanjo situacijo, ki je nastala s tem v zvezi, odločil, da bom še enkrat odredil revizijo pregleda o obeh članov, zbornice in društva. Na podlagi te revizije, ki jo bom pa zelo strogo in ostro tudi sam pregledal, bom potem tudi dokončno odločitev sprejel. Itak se pričakuje pritožba društva, kar je na podlagi tega, kar ste tu rekli, lahko rečem, logično. Zdaj bo ta odločba s 1. oktobrom 2005, kakršna je bila postavljena za izvršbo pred izvršitvijo, ob tej pritožbi lahko tudi začasno ukinjena.
Hvala lepa. Poslansko vprašanje bo ministru za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo postavil gospod mag. Franc Capuder. Izvolite.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Gospoda ministra, poslanci! Iztekel se je letošnji javni razpis za financiranje usposabljanja mladih raziskovalcev iz gospodarstva za pridobitev doktorata znanosti v letu 2005, prek katerega ministrstvo podjetjem za tri leta krije vse stroške zaposlitve raziskovalca, ki obenem na univerzi opravlja doktorat na področju raziskave v podjetju. Znano je, da je ta možnost med podjetji izjemno popularna, kar kaže trend iz preteklih let, saj imajo podjetja od tega dvojno korist: sofinancirano raziskavo, ki se odvija v samem podjetju, obenem pa še krite vse materialne stroške raziskovalca, ki podjetju ustvarja visoko dodano vrednost. Na novinarski konferenci ob letošnjem izidu razpisa ste dejali, da ste v letošnjem letu razpisali 45 teh mest za mlade raziskovalce v gospodarstvu. Kot je bilo zaslediti tudi iz nacionalnega raziskovalnega in razvojnega programa za obdobje od leta 2006 do 2010, ki ga je pred kratkim vlada sprejela na svoji seji, pa ste si zadali ukrep, kot je razvidno iz teksta, da se število mladih raziskovalcev v gospodarstvu poveča za 80. Sprašujem vas: Ali ocenjujete, da bo takšno povečanje zadostno, glede na, vsaj tako predvidevam, veliko povpraševanje podjetij po tem ukrepu? Hvala lepa za odgovor.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo.
Hvala lepa za besedo. Hvala lepa gospodu poslancu za vprašanje. Res je, kar ste rekli. V tem programu mladih raziskovalcev za gospodarstvo, ki - to je treba poudariti - se loči od programa Mladi raziskovalci za univerze in institucije in pa za pretok, to so mladi raziskovalci, ki so eksplicitno namenjeni za delo v gospodarskih organizacijah in so tudi tam zaposleni. V letošnjem letu smo naredili razpis, na katerega se je prijavilo 101 podjetje, in smo podelili 45 štipendij oziroma 45 mladih raziskovalcev smo določili. Če gledam po letih, je bilo v letu 2001, ko se je akcija začela, 122 prijavljenih in jih je bilo odobrenih 33, leta 2002 je bilo samo 51 prijavljenih, 30 smo jih odobrili, leta 2003 je bilo 42 prijavljenih in je bilo 26 odobrenih, 2004 se je pa trend obrnil, se pravi 72 in smo jih 35 odobrili. Od leta 2003 se je trend torej obrnil. Problem je bil pa v tem, da smo letos pričakovali bistveno večjo prijavo s strani podjetij, ker smo olajšali pogoje, kar pomeni, da smo povečali možno starost kandidata, to pomeni, da so tudi malo starejši kandidati, ki že delajo v podjetjih, lahko prijavijo. Lahko se prijavijo tudi taki, ki so med tem prekinili svoje študije, zato smo nekoliko znižali povprečno oceno, ki je bila potrebna, pa se je kljub temu prijavilO samo 101 podjetje, kar je še vedno manj kot v letu 2001, ko se je prijavilo 122 podjetij. To pomeni, da je absorbcijska sposobnost podjetij še sorazmeroma nizka, zato mislimo to še povečevati. Na vaše vprašanje, kako mislimo doseči cilj 80 mladih raziskovalcev na leto, je seveda ta cilj postavljen do leta 2010. Mi upamo, da se bo ta številka podvojila v teh bodočih petih letih. Je pa treba povedati, da vsakih 10 mladih raziskovalcev, dodatnih, seveda stane 100 dodatnih milijonov davkoplačevalce, ker seveda stane mlad raziskovalec na leto med 6 in pol in 8 milijonov. Za tri leta je to seveda precej velika številka. In pri tem seveda vemo, da mladi raziskovalci v industriji ne študirajo tri leta, ampak štiri in pol v povprečju. Tu imamo seveda še veliko prostora, da stvari povečamo. Treba je še povedati, da smo sredstva iz leta 2004 v letu 2005 povečali praktično za 60%, torej od 430 milijonov smo šli na 700 milijonov. To je velika vsota. Če želimo to povečevati z najmanj 20 na leto, to pomeni še 200 dodatnih milijonov letno. Torej tu smo že začeli, vendar opozarjam seveda na to in to na seveda opozarjamo tudi prek razpisov, ko smo med samim razpisom še spodbujali podjetja, da so pogoji ugodni. Vidimo pa, da je, absorpcijska sposobnost naših podjetij majhna. In tu še posebej poudarjam, kar sem pozabil povedati, da smo znižali število zaposlenih v podjetju, ki je upravičeno do takega mladega raziskovalca na dva. To pomeni, da so to res majhna podjetja in pa srednja podjetja. Torej smo zelo razširili krog in moram reči, da nas tu čaka še veliko dela, da bodo tudi manjša podjetja dojela korist tega razpisa in pa tega, kar ponujamo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Izvolite prosim.
Rad bi še neko dodatno informacijo. Glede na to, da ste rekli, da nekje v letu 2001 se je ta program začel izvajati, če sem pravilno razumel. Pa zanima me: Kakšni so odzivi iz gospodarstva? Rekli ste, da je povprečna doba trajanja tega doktorskega študija približno štiri leta in pol. To pomeni, da verjetno prvih doktoratov iz teh programov še ni. Zanima me: Kakšne so ti tekoči odzivi, kako se ta program izvaja?
Hvala lepa. Povprečna doba je štiri leta in pol. Imamo že diplomante, ki so na tem programu končali. Odzivi podjetij so, ne bom rekel, da so vsi navdušujoči, podjetja v glavnem imajo dvoje vrst pripomb, poleg tega, da so zadovoljna, da so imela plačana. Ampak treba se je skoncentrirati na tisto, kar ni dobro. V bistvu gre za to, da se jim zdi, da diplomanti oziroma doktoranti preveč časa porabijo na institutih in na univerzah. Je pa po drugi strani to tudi nujno, ker morajo narediti doktorske teze. Se pravi, podjetja bi želela še več tega, vendar tu je treba narediti kompromis, torej ne moremo popolnoma znanstvenega naziva doktorata, ki ga ti mladi ljudje dobijo, ker morajo raziskovati tudi nekaj širše, da podjetju lahko kasneje koristijo, se pravi mi moramo tu zagotavljati tudi kvaliteto. To je ta del. Pritožbe s strani industrije se pa tudi glede dolžina, ker se podjetjem zdi, da je štiri in pol leta preveč v povprečju, da bi mlademu človeku omogočili ta naziv oziroma študij, se pravi, si želijo od univerz in pa institutov več striktno določenih programov in pa vodenih programov, da študenti in profesorji delajo po natančno določenem urniku in da to tudi izpolnjujejo. To bomo skušali pospešiti oziroma omogočiti s finančnimi prijemi, da bomo nagrajevali samo tiste, ki v določenem roku stvari opravijo in da bomo uvedli določene penale za tiste, ki stvari vlečejo. Je pa jasno vedno neprijetno kaznovati recimo mentorja ali fakultete, ki delajo zelo dobro, pa se študentje tudi včasih ob tem, da delajo, to je treba vedeti, da delajo v podjetjih, še študirajo, je tu vedno nek kompromis, ker ni krivda vedno na eni strani samo profesorja ali pa samo fakultet, včasih je krivda tudi na strani podjetja, ki pride v določene težave in potem ima časoven razpon težak. Tu je treba delati občutljivo in zato imamo posebne komisije, ki to delajo, vendar želimo skrajšati ta čas. Hvala lepa.
Hvala lepa. Poslansko vprašanje bo postavil gospod mag. Franc Žnidaršič ministru za zdravje.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Oba ministra, kolegice, kolegi! Informirani smo, da se otroško in mladinsko klimatsko zdravilišče Rakitna že nekaj let spopada z vedno hujšimi težavami v smislu enostavnega preživetja. Pri tem ni mogoče mimo, milo rečeno, čudne politike Zavoda za zdravstveno zavarovanje Slovenije, ki z zdraviliščem sicer vsako leto sklene pogodbo za klimatsko zdravljenje naših otrok, zdravniška komisija oziroma pooblaščeni zdravniki, ki skladno s pravilnikom o indikacijah odločajo o tem zdravljenju pa le-tega ne obravnavajo v potrebnem obsegu. Ker ni nobenega dvoma, da se obolevanje otrok in mladine kljub urejenemu zdravstvenemu varstvu vsako leto ne more zmanjšati skoraj za polovico, je na dlani, da je tovrstno zdravljenje naših otrok preveč okrnjeno. Število v Rakitno poslanih otrok v zadnjih treh letih pada za polovico letno. Tako je na primer le nekaj let nazaj samo ljubljanska regija na klimatsko zdravljenje v Rakitno napotila več otrok, kot jih sedaj pošiljamo iz vse države. Dejstvo, da imamo vedno manj otrok, je lahko le eden od objektivnih vzrokov. Mislimo, da je potrebno v tem zdravilišču ne samo ohraniti možnost zdravljenja naših otrok in mladine, pač pa je potrebno to možnost tudi v obsegu kapacitet dosledno izkoristiti. Ni namreč pediatra v tej državi, ki bi z mirno vestjo lahko trdil, da tega zdravilišča za naše otroke več ne potrebujemo ali pa, da ni dovolj takih, ki izpolnjujejo kriterij indikacije za tovrstno zdravljenje. Zaradi povedanega vas sprašujem, gospod minister za zdravje: Kaj bo storilo ministrstvo, da bo zdravilišče Rakitna brez strahu za preživetje v podrejenemu obsegu še naprej na razpolago našim otrokom, ki potrebnem tovrstno zdravljenje? Hvala lepa.
Hvala. Gospod minister, imate besedo.
Hvala lepa za vprašanje. To je spet ena zadeva, s katero sem se ukvarjal že pred petimi leti, ko sem bil prvič tisti kratek čas minister in sem prišel sedaj po teh petih letih na ministrstvo, pa je problem večji, kot je bil takrat. To se strinjam. Dejansko je v osnovi nastal prvotni problem oziroma delovanje tega zdravilišča že z razdelitvijo mesta Ljubljane na več občin in primestne občine, deset primestnih občin. Ena od teh občin, to je Brezovica, je takrat dobila v ustanoviteljstvo Rakitno. Mesto Ljubljana je kasneje popolnoma dvignilo roke od tega zdravilišča in praktično ni več bilo pripravljeno sodelovati pri kakršnihkoli resnih razgovorih o skupnem delu v tem zdravilišču. Vendar to sedaj v današnjem času pravzaprav ni osnovni vzrok za težave, čeprav je generiralo začetek težav. To pa na vsak način. Eden od vzrokov, da je to število poslanih otrok na okrevanje vedno manjše, je sigurno zmanjšana rodnost oziroma manjše število otrok. Drugi razlog, ki je zelo pomemben, pa je tudi sklep razširjenega strokovnega kolegija za pediatrijo, z dne 16.4.2002, kjer člani tega kolegija ugotavljajo, da nadaljevanja bolnišničnega zdravljenja v zdravilišču niso potrebna, da ni torej potrebe, da zdravilišče Rakitna postane dislocirani oddelek pediatrične klinike. Predlagano je bilo, da zdravilišče začne z uvajanjem novih aktualnih programov, recimo področje odvisnosti od zasvojenosti z nedovoljenimi drogami, psihosomatskih motenj in podobnega. To je torej drugi razlog, da je verjetno v zadnjem času prišlo do večjega izpada na tem področju tudi do hudih finančnih težav, s katerimi se ukvarja vodstvo zdravilišča. Mi smo se že večkrat sestali v tem našem kratkem času glede tega zdravilišča in se tudi v bistvu se odločili, da pridobimo nekatere podatke od Zavoda za zdravstveno zavarovanje. Ti podatki deloma zanikajo tiste trditve, da naj bi se tako drastično zmanjšale napotitve prek komisije na zdravljenje na Rakitno. Čeprav moram reči, da so kljub temu pa res ugotovljeni podatki, da se pošilja na zdravniško zdravljenje prek Zavoda za zdravstveno zavarovanje na Rakitno otroke za 14 dni namesto za 21 dni, kot je bilo priporočilo RSK, in to enkrat na dve leti, medtem ko je optimalna pogostost zdravljenja enkrat na leto. Podatki o številu zavrnjenih predlog za napotilo na zdravniško zdravljenje kažejo, da pa ti ne naraščajo, torej, ne narašča število zavrnjenih vlog na Zavodu za zdravstveno zavarovanje preko komisij za zdravljenje na Rakitni. Treba je upoštevati zgolj medicinske kriteriji, na podlagi katerih so sprejete odločitve imenovanih zdravnikov komisij. Mogoče bi samo še nekaj besed povedal, kaj smo se na ministrstvu odločili za prihodnje. V letošnjem postopku bo ministrstvo za zdravje zastopalo stališče, da Rakitno do izteka letošnjega pogodbenega leta, to pomeni 31.3.2006, se finansirajo tekoči stroški delovanja - v pogodbenem letu 2004 so stroški za plače znašali 94.6 milijona tolarjev oziroma 31.5 celotne pogodbene vrednosti - in da se tudi finansira tekoča realizacija programa, to je za leto 2005 do 31.3.2006. V obdobju do 31.3.2006 pa bo potrebno opredeliti dolgoročno sistemsko rešitev tako z vidika lastništva kot tudi vsebine programov, namenjenih otrokom in mladostnikom. Tisto, kar bi mi želeli ponuditi na Rakitni, kjer se pač trenutno smatra, da ni prav veliko možnosti, da bi se astmatični otroci v večjem številu zdravili kot do sedaj, še posebej na podlagi tega sklepa ali pa tega mnenja razširjenega strokovnega kolegija za pediatrijo, menimo, da bi poleg tega, kar je bilo do sedaj izvajano od programov na Rakitni, so se dogodile tudi nekatere dodatne dejavnosti, nekatere izobraževalne zdravstvene dejavnosti, programi s področja krepitve duševnega zdravja in drugo. To seveda otroci potrebujejo in prav tem načrtom bomo sedaj sledili v prihodnjem času do marca 2006, ko bomo dokončno nov program za Rakitno poskušali opredeliti.
Hvala lepa. Poslansko vprašanje ima gospoda magistra Majda Potrata ministru za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo. Izvolite, prosim.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovana gospoda ministra, spoštovani poslanci! Mogoče je utemeljeno vprašanje, kaj me žene v tej kasni uri postaviti vprašanje, ki je po temi enako vprašanju, ki ste ga spoštovani gospod minister danes že dobili. Zato tistega, kar je gospod Slavko Gaber spraševal oziroma utemeljeval v svojem vprašanju, ne bom ponavljala. Vseeno pa bi vas želela vprašati nekatere stvari, ki mi ostajajo tudi po vašem odgovoru še vedno predmet razmisleka: Ali je tudi raziskovalna dejavnost predmet povečanega vpliva vlade na resor, ki bi po mojem moral biti, zaradi moči, ki jo ima, in pomena za razvoj družbe čim bolj avtonomen? Tudi iz sveta se slišijo odgovori ali opozorila, da takrat, ko je raziskovalna sfera preveč odvisna od gospodarstva ali od plačnikov, ima lahko to za javni interes, za interes ljudi pogubne posledice. Zato dovolite: Ali ni morebiti način pogodbenega financiranja, ki je usmerjen z razpisi in kjer ima upravljavec ali ustanovitelj dovolj možnosti vplivanja na raziskovalno politiko in na v vladni politiki izražene prioritete, dovolj močan vzvod, da ni treba posegati še v kadrovske in druge mehanizme, ki si jih zagotavljate prek članstva ali predstavnikov vlade v upravnih odborih javnih zavodov, se razume, raziskovalnih? Ne štejte tega za cinizem, ampak vendar se zastavlja vprašanje, če bi izhajali iz stališča praktičnosti, racionalnosti, potem bi mogoče bilo pač najbolje, da bi v upravnih odborih sedeli sami predstavniki vlade. Namreč to, kar sem prebrala o pretiranem vplivu vlade v javnih raziskovalnih zavodih, sem šla preverjat v predlog sprememb zakona o raziskovalni in razvojni dejavnosti in videla, da v resnici v vsebinskem pogledu je pomemben en sam člen, in to je tisti, ki spreminja strukturo upravnih odborov. Toda ko sem to pregledovala, kako [[opozorilni znak za konec]] mora biti vedno večina na strani vlade, število pa se lahko giblje od petih do devetih članov [[...]]
Čas se vam izteka [[...]]
[[...]]sem imela rahle težave pri določanju števila in razmerij, ob pogoju, da [[...]]
Čas se vam izteka. [[Izklopil se je mikrofon.]] Hvala lepa. Izvolite, gospod minister.
Hvala lepa za dovoljenje za odgovor. Hvala lepa gospe poslanki za vprašanje, ki je, se mi zdi, relevantno in tudi na mestu, tako da ni tu nobenega dvoma o upravičenosti ali pa pozni uri. Ne glede na to, odgovori so pomembni. Vprašanje je bilo, ali ne menim, da se vlada pretirano vpleta v raziskovalno dejavnost samo kot tako, ker vemo, da, kot ste rekli, če se plačnik pretirano spušča v raziskavo, je potem v nekem smislu, kot sem razumel, pretirano omejena in ni neke določene raziskovalne avtonomije. To je bilo bistvo vprašanja. Tu bi se v nekem delu z vami strinjal, in sicer v tem delu, če govorimo, če se dejansko tisti, ki plačuje, povsem, recimo, odloča o tem oziroma v to dejansko vpleta s popolnoma stoodstotno avtoriteto. Tu je treba povedati, da so javni raziskovalni zavodi kakor tudi univerze, vendar zdaj v tem danem trenutku ne bom toliko govoril o univerzah, so v svojem najmanj tretjinskem delu ali pa, recimo, malo manj kot tretjinskem, bom rekel četrtinskem delu, financirani z ustanoviteljskimi obveznostmi. Ustanoviteljske obveznosti, to je celotno poslovanje, v kar se politika ne vtika, ker zavod mora poslovati, to lahko samo izboljšujemo, kolikor se da. Drugi del financiranja je programsko financiranje, ki je dolgoročno, petletno, pogodbe so sklenjene, in se v to, razen v kontroli - in tu je ena od šibkosti dosedanjega sistema - do sedaj v nobeni točki, ne v programski ne v projektni in tudi ne v ustanoviteljskih obveznostih ni bilo definiranih in izvajanih kontrol, kontrol s strani ministrstva in kontrol s strani same organizacije. Menimo, da je kontrola, tako interna kot eksterna, nujno potrebna. To je razlog, zakaj se to uvaja. Še dodatni razlog pa je, da se seveda uvaja tudi kontrola oziroma odgovornost za porabo proračunskega denarja v segmentu, v katerem javni raziskovalni zavodi delujejo na trgu. In tu prihaja po naših analizah do sorazmeroma velikega in nezaželenega pretoka denarja med državnim proračunskim denarjem in v nekakšnem "dampingu" proti privatnim izvajalcem uslug. Dejstvo je, da inštituti v težnji za tem, da bi bili s čim večjim deležem na trgu, kar jih sili okolica, dejansko izrabljajo prostor, raziskovalce in opremo, ki jo je kupila država zato, da delajo poceni usluge, ki so rutinske, za kar inštituti v bistvu niso namenjeni. In tu je ta vloga teh upravnih odborov, da seveda rečejo upravni odbori, ne, vi morate delati večje znanstvene raziskave, ne pa rutinskih raziskav. Tu je ta naš namen. Naš namen je na inštitute pripeljati večje, močnejše, daljnoročne raziskave iz industrije, ne pa delati teh kratkoročnih analiz ali rutinskih raziskav, ki v bistvu niso za inštitucije. To je morda nek miselni preskok, vendar je potreben, in tu je treba inštitutska vodstva in pa inštitutske upravne odbore v to smer usmeriti. To je bistvo naših ukrepov. Še ena stvar, na katero vam moram odgovoriti, je pa ta, ko ste rekli, češ, vlada želi, pa bi morali biti potem vsi v upravnem odboru vlade. To je bil eden od odgovorov. Ne. Mi se želimo pogovarjati, mi se želimo dogovarjati. Mi se dogovarjamo, smo se vedno dogovarjali, vendar pa, kot sem že omenil, ko pa se nekdo ne more ali noče dogovoriti, potem mora nekdo stvari presekati in odločiti. In to je tisti, ki seveda daje večino denarja. To mora narediti upravni odbor, kakor se temu reče resorno ministrstvo. To so razlogi in vam povem, da smo to natančno pregledali. Jaz imam tudi praktične izkušnje na tem področju, tudi v tem mojem kratkem mandatu do sedaj, ko smo s pogovori poskušali, pa preprosto nismo nikomur prišli. Smo se šest mesecev pogovarjali, dogovarjali in ker nobena stran noče sprejeti, v tri partitnem sistemu je pač tako, da ni nujno, da dobimo večino, ko pa moramo ukrepati, je pa seveda treba določene stvari narediti. In to je tisto, kar potrebujemo [[....]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]odgovornost in jo želimo tudi izvajati.
Hvala lepa. Prosim.
Jaz se vam za to, kar ste mi odgovorili, seveda zahvaljujem, ampak hkrati pa moram reči, da sem prebrala ravno o nedogovarjanju in neposvetovanju s predstavniki raziskovalnih zavodo v časopisju, da se niste posvetovali. To je eno. Drugo. Tisto, kar ste mi pojasnjevali, ali naj to razumem, da bodo sedaj študije, ki proučujejo uspešnost ali izvajanje državnih programov, sedaj zaupane privatnim raziskovalnim inštitucijam, da ne bo konflikta interesov. Ko sem pri konfliktu interesov, samo še eno vprašanje. Jaz razumem, da ste pri nekaterih kadrovskih rešitvah govorili o konfliktu interesov, ko gre za predstavnika v upravnem odboru agencije Republike Slovenije za raziskovalno dejavnost. Ampak dovolite, o konfliktu interesov je bilo govora tudi pri predsedniku strokovnega sveta za visoko šolstvo, pa tam tega ali te nevarnosti niste zaznali. Tu pa ste pri predstavniku kemijskega inštituta pa bili vendarle prepričani, da gre za konflikt interesov. Se vam zahvaljujem še za ta del odgovora.
Hvala lepa. Če odgovorim najprej na prvi del. V bistvu gre za konflikt interesov. Za konflikt interesov gre predvsem pri financah. To je najbolj pomembna zadeva. V drugem delu svet pa nima kakšnih finančnih posledic, ker finance potem pridejo na vrsto še kasneje, ko se dejansko vlada odloča o denarju. Kar se pa tiče, prvega dela vprašanja, ko ste govorili o splošnem razmerju med raziskavami, mislim, da je bi to prvi del, če mogoče nisem čisto dobro razumel, ko ste rekli, da se nismo dogovarjali. Res je, ker to je ukrep, ki ga seveda v večinoma odklanjajo in bi bilo tukajle seveda dogovarjanje. Mi smo pač ta ukrep sprejeli, ko smo videli, da je v določenih primerih treba na teh nivojih ukrepati. Mi se pa dogovarjamo o vsebini. To je bila mogoče moja razlika. Jaz se vedno in vsi naši upravni odbori imajo inštrukcijo, kolikor jim seveda lahko dam, da se dogovarjajo o vsebinah. Ta del dogovora pa je bil, kako bi temu rekel, formalen zakonski, kakšna naj bo oblika upravnih odborov. Tukaj menimo, glede na koncept naše vlade, da želimo odgovornost ne razširiti, ampak točno skoncentrirati na te, ki so za to odgovorni, da se izpeljejo določeni projekti. V tem konceptu pa menimo, da je bilo to pravilno, da je bil to pravilen ukrep. Čeprav seveda absolutno dopuščam možnost, da se s tem neke druge politične opcije ne strinjajo. To so, mislim, upravičeni ali pa razumski razlogi, vendar mi pač zastopamo to mnenje. Tudi jaz sem tega mnenja, da je treba odgovornost na tem delu, kjer gre za proračunski denar, treba zaostriti. In smo to tudi naredili. Hvala lepa.
Hvala lepa. In končno, poslansko vprašanje bo postavil gospod Rudolf Moge ministru za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo. Izvolite prosim. Gospod minister, izklopite prosim.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani gospod minister, kolegice in kolegi! Moje vprašanje bo zelo jasno. Ko je Vlada Republike Slovenije vrnila objekte na Vrbanski cesti v Mariboru rimskokatoliški cerkvi, je predsednik vlade Janez Janša obljubil rektorju Univerze v Mariboru, da bo prednostno reševal graditve novih prostorov za fakulteto za kmetijstvo. Zgodovina pravi, da se ta fakulteta gradi tako dolgo, kot so ti šolski tolarji. V strategiji prejšnjih vlad je bilo naslednje. Za psihiatrično bolnico na Pohorju se zgradi nov objekt v Mariboru, ta se preseli v Maribor, v te prostore pa se po adaptaciji teh prostorov preselila fakulteta za kmetijstvo. Ustrezen sklep je bil sprejet na senatih Univerze v Mariboru in tudi na senatu fakultete za kmetijstvo. Vmes sta se pa pojavili še dve lokaciji, ena je kot novogradnja v občini Hoče, druga je novogradnja v občini Maribor. To je bila zadnja izmed teh možnosti. Zaradi tega vas, gospod minister, sprašujem naslednje: Katero izmed teh treh možnih lokacij za nove prostore fakultete ste izbrali? Koliko proračunskih sredstev ste zagotovili za izgradnjo omenjene fakultete za leti 2006 in 2007? To pomeni, koliko ste jih planirali, ko se je pripravljal ta proračun za ti dve leti. Kdaj bo po vaših predvidevanjih fakulteta vseljiva?
Hvala lepa. Gospod minister imate besedo, prosim.
Hvala lepa še enkrat. Hvala lepa gospodu poslancu Mogetu za vprašanje. To vprašanje zanima velik del visokošolskega prostora v Sloveniji, še posebej na Štajerskem in v Mariboru. Če najprej odgovorim na tisti finančni del, ker je najbolj, recimo temu, pomemben. Za fakulteto za kmetijstvo v Mariboru smo namenili v celoti 2 milijardi 425 milijonov, in sicer 200 milijonov v naslednjem letu za projekte in ostalo, v letu 2007 je milijarda in pol in ostanek potem v letu 2008. Mi predvidevamo, če ne bo zapletov, glede na samo izbiro lokacije so možni še določeni zapleti, vendar če zapletov ne bo, da bo poslopje vseljivo v jeseni 2009. To je plan. Seveda je to precej tesen in napet plan, vendar menimo, da je uresničljiv. Sedaj pa k prvemu vprašanju, glede lokacije. Žal vam sedajle v tem danem trenutku ne morem z avtoritativnostjo zatrditi, kje bo točno ta plan izbran, zato ker ta odločitev še ni povsem padla. Mi smo si s celotno ekipo ogledali lokacije, smo pregledali grad, natančno smo se seznanili s prednostmi vseh treh lokacij. Kot ste pravilno rekli, obstajajo tri lokacije. Ena je obnova gradu, ena je novogradnja, ena je lokacija v samem Mariboru. Ne glede na to, da v okvirih, v katerih se gibljemo, sta dve stalni točki oziroma dve oporni točki, ki ju želimo na vsak način obdržati. Prva točka je tista, ki sem jo omenil, namreč to, da nova fakulteta, na katerikoli lokaciji že bo, mora biti vseljiva leta 2009. To je prva oporna točka in v kakršnikoli kombinaciji je zelo močna stvar, ki jo moramo gledati, da bo izpolnjena. In druga stvar, ki je tudi enako pomembna, pa je, da grad, tako imenovani Pohorski dvor, ne bo brez vsebine. Torej to je izredno močna zahteva. Namreč Pohorski dvor je s stališča Štajerske oziroma mariborskega področja izredno pomembna stavba, tudi kar se tiče celotnega okolja. Sedaj ne govorim samo o visokošolskem prostoru, čeprav je z visokošolskega stališča najbolj pomemben, vendar menimo, da tudi če bo izbrana lokacija, novogradnja, in sem lahko tukaj popolnoma odkrit, osebno sedaj govorim, meni je, kar se tiče samo ministrstva za visoko šolstvo, najbližje, da naredimo novogradnjo. Iz preprostega stališča, če neka država gradi novo fakulteto, naj bo to sodobno, po vseh standardih opremljeno poslopje, ker v drugih primerih stvari niso fukcionalno optimalne. Je pa treba poudariti, da ta vlada dela kolektivno, da je treba v tem kontekstu gledati najmanj na pet ministrstev. To smo že v pogovoru povedali. To so ministrstvo za kmetijstvo, ministrstvo za zdravstvo, ki predaja to lokacijo, ministrstvo za visoko šolstvo, ministrstvo za šolstvo, pa tudi, mislim, da je še ministrstvo za okolje in prostor, ki celo zadevo tudi pregleduje, da ne govorim o ministrstvu za finance, ki je pač vedno povsod vpleteno. Ko bo ta odločitev - zdaj imamo v danem trenutku praktično zbrane vse podatke, imamo zbrane tudi načrte, ker to je zelo pomembno, za sam program, kaj se bo izvajalo, kako bodo laboratoriji postavljeni, kakšne zahteve so po laboratorijih - in ker imamo to že zbrano, zdaj preverjamo, kolikšni so stroški pri, recimo, adaptaciji gradu za take reči in kakšne so možnosti, da pri adaptaciji gradu ne pride do neljubih dogodkov, ki bi tisto sidro datuma lahko premaknilo. To so zdaj ti podatki, ki jih v danem trenutku žal še proučujejo, in mislim, da bomo dokončni odgovor lahko sporočili prav kmalu. Hvala lepa.
Hvala lepa. Izvolite.
Hvala lepa, gospod minister, za finančno konstrukcijo in za čas dokončanja. Vendar se ta zadeva že tako dolgo vleče, da ima brado. In povprašal bi vas po vašem mnenju: Kdaj bo lokacija določena? Kajti ne gre za grad, grad je bil brez vsebine in bi ga morali drugače reševati. Gre za prostore psihiatrične bolnišnice in za Rankovićevo vilo, ki je bila tam. Bilo je že toliko ogledov, mnenje arhitektov pa je, da bi se dalo to z najmanj davkoplačevalskega denarja postaviti, se pravi, inštitute pa dekanat v Rankovićevo vilo, predavalnice in ostale stvari pa v nekdanjo bolnišnico. In še na koncu, če mi lahko odgovorite: Koliko plačuje sedaj fakulteta za kmetijstvo za najemnino teh prostorov, ki so pripadli po denacionalizaciji cerkvi? Če zdaj trenutno ne veste, mi lahko odgovor pošljete tudi v pisni obliki; potem bom z odgovorom vsekakor zadovoljen.
Hvala lepa. S tem smo izčrpali [[...]]Pardon! Boste odgovorili, gospod minister? Izvolite.
Seveda, če dovolite, bom odgovoril. Kar se tiče vašega zadnjega vprašanja, moram reči, da tega podatka točno zdajle ne vem, vam pa bomo to pisno sporočili. Se opravičujem, ker to ni bilo napisano, pač tega podatka nisem prinesel s seboj. Kar se tiče namembnosti oziroma koliko časa. Ta stvar, moram reči, da nekako ni v moji možnosti, da bi karkoli spremenil za nazaj. Dejstvo je, da se ta stvar vleče od leta 1991, da je od tega, lahko rečemo, štirinajst let. Če bi bila denacionalizacija narejena prej, bi bila verjetno zadeva že precej prej urejena. Tako pač rešujemo zadevo, kot jo lahko. Kar se pa tiče preureditve, pa dejansko pregledamo vse možnosti. V tem trenutku je treba reči, ko pregledujemo možnosti, niso en in sam izključen faktor samo finance. Dejstvo je, da moramo gledati na celoto, da moramo gledati tudi dolgoročno. Čisto tako, kot6 v nekem smislu rečemo, da je za zaključek, ker smo sedaj na koncu, če grad recimo ni bil dober za psihiatrično kliniko in se je ta po nekaj desetletjih izselila, je potem precej razumno pričakovati, da grad kot tak ni neka optimalna rešitev za fakulteto, kjer študentje potrebujejo še nekaj več, kot samo prostore in kamrice, ki se jih da narediti z najmanjšimi sredstvi. Tudi to bo treba pogledati. Kot sem pa že rekel, delujemo kolektivno in odločitev bo sprejeta na vladi in jaz mislim, da jo bomo potem z veseljem uresničevali, tako da bodo študentje in celotna okolica imeli največ od tega.
Hvala lepa. Zahvaljujem se vsem, od predsednika vlade, vsem ministrom, ki so danes sodelovali in podali odgovore, posebno gospodu ministru Zupanu, ki je vztrajal do konca z nami desetimi. S tem prekinjam 9. sejo Državnega zbora Republike Slovenije, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 10. uri. Lahko noč!