Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje. Pričenjam z nadaljevanjem 29. seje Državnega zbora Republike Slovenije. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: gospod Samo Bevk od 16.30 ure dalje, Matjaž Han, Ivan Jelen, Zmago Jelinčič Plemeniti, Milan Petek od 18. ure dalje in Bojan Starman. Prehajamo na 2. TOČKO DNEVNEGA REDA - TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O KAKOVOSTI IN VARNOSTI ČLOVEŠKIH TKIV IN CELIC NAMENJENIH ZA ZDRAVLJENJE. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada Republike Slovenije. Besedo dajem predstavniku Vlade za dopolnilno obrazložitev predloga zakona. Mag. Andrej Bručan, minister za zdravje, imate besedo.
Spoštovani gospod predsednik, poslanke in poslanci! Preskrba s človeškimi tkivi in celicami je v manjšem obsegu že urejena z Zakonom o odvzemu in presaditvi delov človeškega telesa zaradi zdravljenja in z Zakonom o zdravljenju neplodnosti in postopkih oploditve z biomedicinsko pomočjo. Oba ta dva zakona sta iz leta 2000. Leta 2006 je začela veljati direktiva 2004/23/ES Evropskega parlamenta in Sveta Evrope, ki določa standarde kakovosti in varnosti za darovanje, pridobivanje, testiranje, obdelavo, konzerviranje, shranjevanje, dodeljevanje in razdeljevanja človeških tkiv in celic in s tem postavlja merila Evropske skupnosti v zagotavljanju kakovosti in varnosti pri preskrbi s človeškimi tkivi in celicami. Zato je bilo potrebno pripraviti nov zakon, ki bo sledil zahtevam omenjene direktive, ki med drugim zagotavlja, da so človeška tkiva in celice namenjena za zdravje ljudi v Evropski skupnosti, po kakovosti in varnosti primerljivi. Pri tem je treba poudariti, da zakon dovoljuje pridobivanje tkiv in celic samo na podlagi prostovoljnega in neplačanega darovanja, kar preprečuje možnost trgovanja z deli človeškega telesa. Zakon upoštevajoč direktive določa, da na področju postopkov v zvezi s tkivi in celicami, namenjenih za zdravljenje, deluje v ustanovi za tkiva in celice, katere za opravljanje dejavnosti imenuje in jim izdaja dovoljenje Javna agencija za zdravila in medicinske pripomočke. Ta bo izvajal tudi nadzorstvene preglede in kontrolne ukrepe. Vse dejavnosti, ki so določene z zakonom, se bodo opravljale kot javna zdravstvena služba, in sicer jo bodo izvajali javni zdravstveni zavodi. V zakonu so naštete dejavnosti in pa domače in tuje pravne in fizične osebe, ki opravljajo javno službo v zdravstveni dejavnosti na podlagi koncesije, ki jo bo podelil minister za zdravje. To so dejavnosti testiranja, obdelave, konzerviranja, shranjevanja in razdeljevanja tkiv in celic. Na podlagi razprave na Odboru Državnega zbora za zdravstvo so bili pripravljeni trije amandmaji, ki po novem določajo, da pridobivanje tkiv in celic, ki se uporabljajo za avtologen način zdravljenja, poleg javnih zdravstvenih zavodov lahko opravljajo tudi domače in tuje pravne in fizične osebe, ki zdravstveno dejavnost opravljajo v okviru javne službe ali pa tudi izven nje. Posebno mesto v zakonu gre Slovenija Transplantu, to je Zavodu Republike Slovenije za presaditve organov in tkiv, ki bo opravljal naloge, vezane na register organov in tkiv. Vodil bo osrednji informacijski sistem za transplantacijsko dejavnost, vključno z registrom dejavnosti, in opravljal tudi promocijske dejavnosti ter obveščanje javnosti o darovanju tkiv in celic. Hvala lepa.
Hvala. Predlog zakona je obravnaval Odbor za zdravstvo kot matično delovno telo. Prosim predsednika odbora gospoda Ljuba Germiča, da predstavi poročilo odbora. Prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Spoštovani gospod minister, kolegice in kolegi! Odbor Državnega zbora za zdravstvo je na svoji 21. seji opravil drugo obravnavo Predloga zakona o kakovosti in varnosti človeških tkiv in celic, namenjenih za zdravljenje, ki ga je Državnemu zboru Republike Slovenije v zakonodajni postopek predložila Vlada Republike Slovenije. Na seji odbora so ob prisotnosti predlagatelja zakona sodelovali še Zakonodajno-pravna služba, Zdravniška zbornica Slovenije, Zdravstveni svet Republike Slovenije, Zavod za zdravstveno zavarovanje Slovenije, Združenje zdravstvenih zavodov Slovenije, Društvo nezaposlenih in socialno ogroženih, Slovensko zdravniško društvo, Neocelica, d.o.o., Zavod Republike Slovenije za transfuzijsko medicino in Zavod Republike Slovenije za presaditve organov in tkiv. K predloženemu zakonu so pisno mnenje predložili Zakonodajno-pravna služba Državnega zbora, Ministrstvo za zdravje ter Komisija za družbene dejavnosti Državnega sveta Republike Slovenije. V uvodni predstavitvi zakona je predlagatelj podal poglavitne rešitve iz predloga zakona, ki se nanašajo na uskladitev z Direktivo 2004/23-ES-Evropskega parlamenta, ki zagotavlja visoke standarde kakovosti in varnost pridobivanja, testiranja, obdelave, shranjevanja, dodeljevanja in razdeljevanja tkiv in celic, kot tudi boljše pogoje za izmenjavo darovanih tkiv in celic za bolnike, ki so deležni tovrstnega zdravljenja. Predlog zakona zagotavlja, da so tkiva in celice v Evropski skupnosti ne glede na namen njihove uporabe po kakovosti in varnosti primerljive. Zakonodajno-pravna služba Državnega zbora je v svojem mnenju opozorila na vrsto nomotehničnih pomanjkljivosti, ko gre za dobeseden prepis določb direktive, v katerih pa je mišljeno, da je državam članicam prepuščena določitev podrobnih pravil. V polemični razpravi, ki je sledila, so člani odbora posebno pozornost namenili določbam 4., 6. in 13. člena predloga zakona. Pri tem so problematizirali predvsem vlogo in naloge pridobivanja, testiranja, obdelave, konzerviranja, shranjevanja, dodeljevanja tkiv in celic le skozi javno zdravstveno službo oziroma zavod, ki pridobi dovoljenje na podlagi koncesije. Menili so, da smejo te naloge opravljati tudi domače in tuje fizične osebe, ki so za to dejavnost registrirane, in sicer na podlagi dovoljenja Ministrstva za zdravje in ne le na podlagi podeljene koncesije. Menili so, da je treba privatno iniciativo spodbujati. Ob tem pa zagotoviti zdravljenje s človeškimi tkivi in celicami vsakemu bolniku pod enakimi pogoji pri zdravniku oziroma ustanovi, ki bi bila za to dejavnost registrirana. Problematizirana je bila tudi vloga Slovenije Transplanta, to je Zavoda Republike Slovenije za presaditve organov in tkiv glede ekskluzivnosti izvajanja vse promocijske dejavnosti na tem področju. Odbor za zdravstvo je opravil razpravo in glasovanje o posameznih členih predloga zakona in vloženih amandmajih. Pri tem je sprejel tudi svoje amandmaje. Amandmaje k besedilu zakona so vložile štiri poslanske skupine koalicije. To je: SDS, NSi, SLS in DeSUS. Vložili so amandmaje k 27-tim členom od celokupnih 41 členov. Sprejetih pa je bilo 236 amandmajev. S sprejetjem amandmajev odbora pa so postali amandmaji k 1., 21., 22. in 28. členu že navedenih predlagateljev brezpredmetni. Odbor za zdravstvo je sprejel tudi svoje amandmaje, in sicer k 1., 13., 16., 18., 21. in 22. ter 28. členu zakona. Odbor za zdravstvo je po končani razpravi o členih predloga zakona ter razpravi in glasovanju o vloženih amandmajih in amandmajih odbora glasoval še o vseh členih predloga zakona in jih tudi sprejel. Z vključitvijo sprejetih amandmajev v zakonski predlog je odbor določil besedilo dopolnjenega predloga zakona, ki je sestavni del tega poročila in je predmet obravnave v Državnem zboru. Hvala lepa.
Hvala. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Gospod Bojan Kontič bo predstavil stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani gospod minister s sodelavci, kolegice in kolegi. Lep dober dan voščim. Predlog Zakona o kakovosti in varnosti človeških tkiv in celic, namenjenih za zdravljenje, bomo v Poslanski skupini Socialnih demokratov podprli, kajti po zagotovitvah predlagatelja se rešitve, zapisane v tem predlogu, nanašajo na uskladitev z direktivo Evropske unije, ki zagotavlja visoke standarde kakovosti in predvsem varnosti pri pridobivanju, testiranju, obdelavi, konzerviranju, shranjevanju, dodeljevanju in razdeljevanju človeških tkiv in celic ter seveda primerljivosti z ostalimi ureditvami v Evropi. Medicinska znanost gre z velikimi koraki dalje. Prav je, da jim s sprejetjem zakona, ki ureja presajanje tkiv in celic na kakovosten, varen in zdrav način, to tudi omogočimo. S tem načinom zdravljenja se namreč širi krog možnosti zdravljenja doslej neozdravljivih bolezni. Pri vsem tem seveda ne gre zanemariti, da zakon omogoča pridobivanje tkiv in celic le na podlagi prostovoljnega in neplačanega darovanja in tako hkrati onemogoča možnost trgovanja z deli človeškega telesa. Morda je na tem mestu potrebno povedati tudi mnenje glede polemike o tem, da ta predlog zakona omejuje oziroma onemogoča zasebno iniciativo. V Poslanski skupini Socialnih demokratov tu pritrjujemo tistim, ki dajejo prednost javnemu interesu pred zasebnim. Na seji delovnega telesa je bilo kar nekajkrat zagotovljeno, da ta zakon omejuje zasebni interes samo pri odvzemu in da se, tako kot direktiva, ne spušča na področje zdravljenja. Konča se torej na točki razdeljevanja. Kljub našemu soglašanju s potrebnostjo zakonske ureditve tega zelo zahtevnega področja pa ponovno opozarjamo na prakso, ki smo ji priča v tem Državnem zboru. Želim opozoriti na kvaliteto zakonov, ki jih s strani Vlade dobivamo v parlament. Če bežno pogledamo dopolnjen predlog zakona, lahko opazimo, da ima 41 členov. Od tega je bilo v drugi obravnavi amandmiranih 30. Torej jih je nespremenjenih ostalo zgolj 26,8%. Torej, to je tisto osnovno, kar je predlagala Vlada. Pri tem naj dodam le to, da s pripravo zakona na ministrstvu niso ravno pohiteli in to ne more biti razlog za prej navedeno statistiko.
Hvala. Gospod Ljubo Germič bo predstavil stališča Poslanske skupine Liberalne demokracije Slovenije.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Še enkrat lep pozdrav vsem! Področje človeških tkiv in celic, namenjenih za zdravljenje, je občutljivo področje. Zato se je še kako potrebno zavedati doseganja visokih standardov kakovosti in varnosti pridobivanja, testiranja, obdelave, shranjevanja, dodeljevanja in razdeljevanja tkiv in celic, kot tudi doseganja boljših pogojev za izmenjavo darovanih tkiv in celic za bolnike, ki so udeleženci v primerih takšnega zdravljenja. Pričujoči zakon naj bi se nanašal na uskladitev z direktivo EU, ki zagotavlja visoke standarde kakovosti in kot takšne naj bi zagotovil, da so tkiva in celice v okviru Evropske skupnosti ne glede na namen njihove uporabe, po kakovosti in varnosti primerljivi. Zato zakon postavlja sistem kakovosti in varnosti pri uporabi tkiv in celic. Zakonske rešitve naj bi doprinesle široke možnosti zdravljenja doslej neozdravljivih bolezni. Zakon sledi direktivi, ko gre za dobeseden prepis direktiv. Hkrati pa je Ministrstvo za zdravje ponovno padlo na izpitu, ko gre za urejanje stanja, ko je državam članicam prepuščena določitev podrobnih preverb. Ponovno smo bili priča konfliktom, med posameznimi interesi, ki jih Ministrstvo za zdravje ni uspelo ustrezno, pravočasno, odgovorno in v zaščito pacientov umestiti v zakon. Zato je bilo že na seji matičnega delovnega telesa v polemični razpravi opozorjeno na določbe 4., 6. in 13. člena predloga zakona. Ti členi in tudi vloženi amandmaji koalicijskih poslanskih skupin in Poslanske skupine SNS poskušajo reševati že problematizirano vlogo in naloge pridobivanja, testiranja, obdelavo, konzerviranja, shranjevanja, dodeljevanja in razdeljevanje tkiv in celic skozi dve seriji preko javne zdravstvene službe oziroma zavoda in oziroma ali preko domačih in tujih fizičnih oseb, ki so za to dejavnost registrirane. V Poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije v luči zagotavljanja nadzora, sledljivosti, kakovosti in varnosti pri uporabi tkiv in celic za zdravljenje in preprečevanje, prenašanja bolezni omenjeni predlog zakona podpiramo. Žal pa nam je, da si je Ministrstvo za zdravje s poigravanjem posameznih določb predloga zakona dovolilo, da se določena ključna vprašanja odpirajo šele pri obravnavi v parlamentu, in to tako na odboru, kot ji bomo priča tudi danes, saj so bile pri pripravi zakona vse intervencije različnih zainteresiranih subjektov preslišane več ali manj oziroma Ministrstvo za zdravje ni pripravilo besedila zakona tako, da bi lahko nedvoumno odgovorilo na odprti vprašanji, ki sta: Ali bo z zakonom zagotovljena uresničitev kakovosti in varnosti pri uporabi človeških tkiv in celic? Ali bo zagotovljen ustrezen nadzor? Tako lahko le upamo, da se bodo današnje rešitve izkazale kot pametne in ne kot nespametne in da bodo zagotovile varno in kakovostno uporabo človeških tkiv in celic za zdravljenje na eni ter razvoj perspektivne, strokovne in znanstvene veje medicine na drugi strani. Hvala lepa.
Hvala. Gospa Mojca Kucler Dolinar bo predstavila stališče Poslanske skupine Nove Slovenije. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Lep pozdrav ministru in sodelavcem, tudi vam poslanci in poslanke! Temeljno načelo zakona, ki ga imamo danes pred seboj, je predvsem zagotoviti standarde kakovosti in varnosti pri darovanju, pri dobivanju, testiranju, obdelavi, konzerviranju, shranjevanju, dodeljevanju in razdeljevanju človeških tkiv in celic, kot je to določeno v direktivi komisije in tako zatrjuje predlagatelj. Res je, da je presajanje tkiv in celic hitro razvijajoče področje medicine, ki daje široke možnosti zdravljenja doslej tudi neozdravljivih bolezni, vendar pa se ob tem dotikamo že tistega roba in vprašanja, do kam bo medicina šla ob naši želji po večni mladosti. Podpiramo cilje predloga zakona, ki vzpostavljajo sistem kakovosti in varnosti pri uporabi tkiv in celic za zdravljenje na način, ki hkrati tudi preprečuje prenašanje bolezni. Seveda lahko na področju zdravljenja bolezni v prihodnje pričakujemo revolucionarne premike, vendar po prepričanju Poslanske skupine Nove Slovenije to ne za vsako ceno. V Poslanski skupini Nove Slovenije se strinjamo, da je v izogib nepotrebnih dodatnih invazivnih posegom v človeško telo smiselno dejavnost avtolognega zdravljenja približati pacientom in omogočiti to dejavnost v omejenem obsegu tudi s strani pravnih in fizičnih oseb, kadar te dobijo s strani pristojne agencije pod strogo določenimi kriteriji za to dovoljenje. Pri tovrstni dejavnosti je še toliko bolj nujno in potrebno, da morajo ustanove, ki bi izvajale dejavnost pridobivanja tkiv in celic, predhodno pridobiti dovoljenje Agencije za zdravila in medicinske pripomočke oziroma oddelka, ki bo v okviru te agencije ustanovljen. Prav tako pa morajo biti omenjene ustanove podvržene strogemu nadzoru. V Poslanski skupini Nove Slovenije zato apeliramo na vse, ki bodo s tem zakonom dobili posebna pooblastila za nadzor, da bodo še posebej v primeru, ko se bo ta dejavnost opravljala izven državnih ustanov, zagotavljali in izvajali natančen nadzor. Z zakonom namreč je zagotovljen nadzor nad zasebnimi zdravniki in zobozdravniki. Seveda pa se tukaj vloga zakonodajalca konča. Potreben je učinkovit pregled in nadzor s strani pooblaščenih družb oziroma pooblaščenih agencij, ki imajo možnost nadzora nad to dejavnostjo. Nikakor namreč ne sme priti do najmanjšega suma, da bi pri pacientih v sklopu invazivnih diagnostičnih postopkov brez pisnega privoljenja pacienta in brez vednosti pacienta odvzemali celice in tkiva. Zato v Poslanski skupini Nove Slovenije pozdravljamo stroge določbe v zakonu, da bo nadzor izvajala pristojna agencija, ki bo na podlagi morebitne ugotovitve, da izvajalec ne opravlja svoje dejavnosti v skladu s pogoji, ki so določeni v zakonu, lahko izvajalcu zdravstvene storitve odvzela dovoljenje za opravljanje omenjene dejavnosti. Odvzem licence za opravljanje zdravstvene dejavnosti na sploh pa je še posebej urejen v dosedanjem Zakonu o zdravstveni dejavnosti in Zakonu o zdravniški službi, ki sta temeljna zakona za urejanje zdravstvene dejavnosti. Posebej stroge formalne določbe zakonov morajo biti za to, da v praksi ne bi prihajalo do zlorab izvajalcev zdravstvenih storitev. Ob upoštevanju teh zakonskih določb s strani vseh udeleženih v postopku do zlorab ne more priti oziroma je zelo težko, da bi do tega prišlo. V poslanski skupini Nove Slovenije bomo predlog zakona podprli.
Hvala. Gospod Mihael Prevc bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke. Prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Spoštovani minister s sodelavci, spoštovane kolegice in kolegi! V Slovenski ljudski stranki bomo zakon skupaj z amandmaji štirih poslanskih skupin in odbora podprli. V poslanski skupini smo mnenja, da je v zakonu potrebno predvsem zagotoviti nadzor, sledljivost, kakovost in varnost pri uporabi tkiv in celic za zdravljenje in preprečevanja prenašanja bolezni. Prav tako je potrebno slediti direktivi Evropske unije kljub temu, da je to področje v Sloveniji razmeroma dobro urejeno z Zakonom o odvzemu in presaditvi delov človeškega telesa zaradi zdravljenja. Zdravje je osnovna vrednota in pravica vsakega posameznika. Človeško telo je nedotakljivo in zato je potrebno vse predpise, ki se tičejo posegov v človeško telo, obravnavati zelo celovito in pozorno. Ob tako občutljivih temah se vedno postavlja vprašanje in problem učinkovitega nadzora. Če dejavnost, ki nadzor opravlja ena in ista institucija, oseba ali organ. Tako občutljivo področje, ki je zelo pomembno za zdravje ljudi, kot sta odvzem in presaditev delov človeškega telesa, mora nadzirati država oziroma Ministrstvo za zdravje, ki odgovarja parlamentu in s tem posredno svojim volivcem. Zato se nam zdi pomembno, da bo agencija ustanavljala ustanove in izvajala nadzorstvene preglede, ki bodo po sprejemu predloga zakona redni, njihovo izvajanje pa bo pregledno, ter da bodo pridobivanje, testiranje, obdelavo, konzerviranje, shranjevanje, dodeljevanje in razdeljevanje tkiv in celic opravljale ustrezno usposobljene in izkušene osebe ter da se ta dejavnost izvaja kot javna služba v javnih zdravstvenih zavodih. Še posebej pomembno se nam zdi, da mora tako delovanje organov in celic biti povsem brezplačno kot humanitarna dejavnost, da se prepreči nemoralno kupčevanje. Direktiva Evropske unije zahteva, da na področju postopkov v zvezi s tkivi in celicami, namenjenimi za zdravljenje, delujejo ustanove za tkiva in celice, ki bodo imele dovoljenje za opravljanje dejavnosti, ki jih določa zakon, in da država določi organ, ki bo skrbel za izvajanje določil zakona. V poslanski skupini razumemo, da je zato v predlogu zakona predvidena ustanovitev organizacijske enote za delovanje ustanov za tkiva in celice v okviru Javne agencije za zdravila in medicinske pripomočke, ki bo kot pooblaščeni organ odgovorna za izvajanje zakona na področju kakovosti in varnosti preskrbe s tkivi in celicami za zdravljenje. Agencija bo imenovala ustanove za tkiva in celice, ki bodo izvajale dejavnosti s področja zakona in jim za te dejavnosti izdajala dovoljenje, brez katerega te ustanove ne bodo smele opravljati nobene od dejavnosti, ki jih določa zakon. Ustanova za tkiva in celice je javni zdravstveni zavod ali enota bolnišnice oziroma enota druge pravne osebe, kjer se izvajajo dejavnosti obdelave, konzerviranja, shranjevanja, dodeljevanja ali razdeljevanja tkiv in celic. Lahko pa jih tudi pridobiva in testira. Izjemo od te zahteve pa predlog zakona določa v primeru, ko gre za dejavnost presaditve kože, kosti, žil in roženice, ki jo bodo lahko opravljale tudi domače ali tuje pravne in fizične osebe, ki opravljajo javno zdravstveno službo na podlagi koncesije, ki jo je dodelil minister za zdravje. Posebna naloga, verjetno po vzoru Rdečega križa za krvodajalce, pa je v predlogu zakona namenjena Slovenija Transplantu, to je Zavodu Republike Slovenije za presaditve organov in tkiv. Ta ima poleg nalog, določenih z Zakonom o odvzemu in presaditvi delov človeškega telesa zaradi zdravljenja, še naloge, vezane na register ustanov za tkiva in celice. Vodil bo osrednji informacijskih sistem za transplantacijsko dejavnost ter register dejavnosti, ki se bodo izvajale po tem zakonu. Zavod bo opravljal tudi promocijske dejavnosti in obveščanje javnosti za vzpodbujanje darovanja tkiv in celic, ki pa kljub potrebam ne sme postati donosna trgovina. Z zavestjo, da mora biti taka dejavnost in področje natančno določen in zagotovljen nadzor in spremljanje kakovosti, bomo zakon skupaj z amandmaji, ki dopolnjujejo določbe v tej smeri, poslanci Slovenske ljudske stranke tudi podprli. Hvala lepa.
Hvala. Gospa Cveta Zalokar Oražem bo predstavila stališče Poslanske skupine Nepovezanih poslancev. Prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Lep pozdrav ministru s sodelavcem in vam spoštovani kolegi in kolegice. Področje preskrbe s človeškimi tkivi in celicami, namenjenih zdravljenju, je izjemno občutljivo in hitro se razvijajoče področje. Poleg izjemnega napredka, ki ga doživlja na znanstvenem in raziskovalnem področju, pa postaja tudi polje, ki ga je treba vedno znova spremljati tudi z etičnega vidika. Odvzem celic in človeških tkiv bodisi osebi za njeno lastno zdravljenje, bodisi za potrebe nekoga drugega, pomeni poleg velikega upanja za zdravljenje tudi možnost velikega zaslužka, trgovanja, preprodaje, torej zlorab. Zato je potrebna izjemno visoka raven zaščite in nadzora nad postopki. Prav gotovo bo potrebno tudi intenzivno spremljanje dogajanja in zagotovitev izjemno strogega nadzora nad delovanjem na tem področju ter hitro in sprotno prilagajanje zakonodaje ob zaznavi kakršnegakoli moralno-etično neustreznega dogajanja v praksi. Temu sledijo in jih skušajo ustrezno regulirati tudi evropski predpisi kot tudi naša, slovenska zakonodaja. Pa kljub temu je bila na strani ministrstva in stroke opazna zadrega in neenotnost, kar seveda ni olajšalo razmisleka nam, poslancem, saj smo vendar laiki in ne strokovnjaki. Pri tem se je zlasti odprlo vprašanje: Ali lahko pridobivajo celice in tkiva za zdravljenje izključno v okviru zdravstvenih institucij, v okviru javnih zavodov ali pa naj bi to počele tudi druge pravne in fizične osebe? V Poslanski skupini nepovezanih poslancev menimo, da je treba zagotoviti maksimalno urejenost in varnost na tem področju, vključno z vodenjem evidenc, sledljivostjo in dokumentiranjem. Zato od predlagatelja pričakujemo, da bo poskrbel za takšne rešitve, ki bodo to zagotavljale in omogočale. Morda malo konzervativnosti in večje stopnje omejevanja na tem področju zares ne škoduje. Pri tem menimo, da je primerna rešitev, ki ločuje pridobivanje celic in tkiv za avtologno uporabo, torej odvzem celic in človeških tkiv za lastno uporabo, in uporabo za druge osebe, saj so zlorabe mogoče prav na tem, drugem področju. Zato bomo podprli le amandmaje, ki dovoljujejo tudi pridobivanje tkiv in celic izven javnih zdravstvenih zavodov, a le za namene avtolognega načina zdravljenja. Torej, ko oseba da celice le za lastne potrebe. Menimo, da v tem trenutku še ni primerno, da se to področje sprosti v celoti, saj bi lahko v zasebnem sektorju prevladal zgolj dobičkonosen interes, zlorabe, preprodaja, nakup in prodaja človeških tkiv in celic na odprtem in najbrž tudi prešibko reguliranem trgu, kar pa na tem področju nikakor ni primerno. Ob tem pa menimo, da je treba absolutno in v celoti zagotoviti nadvse strog nadzor in regulativo dejansko tudi v praksi. Če bodo sprejete rešitve v smislu, o kakršnem sem govorila ob predstavitvi mnenja naše poslanske skupine, bomo zakon podprli.
Hvala. Gospod Bogdan Barovič bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovane kolegice, kolegi! Gospod minister, predstavniki vlade! V Slovenski nacionalni stranki smo prepričani, da je šlo za popolnoma tehnični zakon, ki naj bi zgolj prevedel evropsko direktivo v slovenščino in o katerem po naši presoji politika nima kaj početi. Žal pa so ga pri nas obogateli "s slovenskimi dodatki, ki dajejo monopol že obstoječim strukturam, konkretno Slovenija Transplantu". In konkretno direktorica in pravnica Ministrstva za zdravje sta spremenili pripravljen predlog zakona, ki so ga pisali strokovnjaki s tega področja in ga priredili tako, da je seveda monopol dan monopolistu. Predlog zakona je napisan tako s slovenskimi dodatki, da zavira razvoj, po mnenju Slovenske nacionalne stranke, da onemogoča zasebno iniciativo, ki naj bi bila gibalo razvoja. Vrača nas v pretekle čase, ki jih nočemo več, kajti dovoljuje, da samo javni zavodi izvajajo medicinsko dejavnost na tem področju, kar pa je seveda popolnoma skregano z vsem, za kar smo se pred 15-imi leti odločili ali pa nekaj več. Obenem ta predlog zakona izraža slovensko hlapčevstvo. Saj bomo vse tisto, česar ne dovolimo svojim ljudem, dovolili tujcem, saj bodo tuje pravne osebe s področja te vrste medicine pri nas lahko počele marsikaj. Ministrstvo za zdravje se izgovarja, da bo koncesija jamčila strokovnost in transparentnost, kar pa je seveda popoln nesmisel. Koncesija niti pod razno tega ne jamči. Ampak to jamči strog nadzor izvajanja del. In to je dejstvo. Če tega nadzora ne bo, potem samo podeljevanje koncesij povzroča zgolj nazadovanje slovenske medicine. Dokaz naši trditvi, trditvi Slovenske nacionalne stranke je članek v zadnjem časopisu Newsweek, kjer je slovensko zdravstvo na 37. mestu. Za primerjavo, tudi Kostarika je pred nami. V predlogu zakona je prišlo do raznih nesmislov, kot na primer mešanje celične terapije s področjem presaditve organov mrtvih dajalcev. Podvaja se administracija, s čimer se po nepotrebnem ustvarja dodatna birokracija. Spodbuja se negospodarno trošenje proračunskega denarja. Zasebnikom dodeljuje zgolj nekatere omejene dejavnosti na področju celične terapije. Ne pa tudi na primer pridobivanja in dodeljevanja celic in tkiv. Po mnenju Slovenske nacionalne stranke ta predlog zakona uničuje vse, kar je bilo pri nas doslej doseženo na področju že doseženega. Preprečuje razvoj malih podjetij, ki pa so v Evropski uniji, ker smo radi v Evropski uniji, obvezni partnerji za pridobivanje evropskih sredstev. Predlog zakona je nastal še z enim prozornim izgovorom, in sicer, da se bodo preprečevale zlorabe, kraje in zaslužkarstvo s celičnim transplantnim materialom. To je seveda popoln nesmisel. Kajti, to področje je zakonsko že pokrito, in sicer z veljavnim Zakonom o presaditvi organov. Zlorabe se ne preprečujejo tako, da se onemogoči zasebna iniciativa. Temveč se tako kvečjemu pospešujejo. Tako, kot to predlaga ta zakon, se kvečjemu pospešujejo zlorabe, saj seveda to spodbuja pacienta, da gre k zdravniku z modro kuverto, ker bo prišel prej na vrsto. Predlog zakona daje Slovenija Transplantu monopol nad vodenjem vseh podatkovnih baz, informacij s tega področja in tudi promocijo dejavnosti, kar je po mnenju Slovenske nacionalne stranke še en nesmisel, saj že imamo Zakon o osebnih podatkih, ki določa, kdo sploh sme zbrati osebne podatke. In zakaj ne sme promocije izvajati na primer Zavod Republike Slovenije za transfuzijsko medicino? Predlog zakona onemogoča delo bioetnihčnim podjetjem, razen če bodo ta registrirana v Avstriji, potem bodo lahko delali tu. Zgodilo se bo, da bodo tuja podjetja odpirala dejavnost v Sloveniji in se bodo naši zdravniki lahko mirno zaposlili seveda pri tujcu, sami pa ne bodo smeli imeti te dejavnosti. Skratka, v Slovenski nacionalni stranki imamo povedati o tem še marsikaj. Dali smo predloge amandmajev. In v kolikor bodo ti amandmaji sprejeti, bomo tudi mi podprli ta zakon. V kolikor ne, absolutno temu zakonu nasprotujemo.
Hvala. Gospod mag. Vasja Klavora bo predstavil stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev.
Spoštovani gospod predsednik, spoštovani minister s sodelavci, spoštovane poslanke in poslanci! V naši poslanski skupini ugotavljamo, da so predlagane rešitve še morda deloma nedorečene, neusklajene ali preozko zastavljene in da se odpira še vrsta vprašanj, o katerih bi bilo potrebno razmisliti. Kljub temu pa smo prepričani, da je zakon potrebno sprejeti, ker je področje treba postaviti v pravne okvire tudi zaradi ustreznosti za EU. Dejstvo, da je uporaba celic in tkiv za zdravljenje v svetu z medicinskega stališča za bolnikove možnosti za ozdravitev, da to pomeni izjemen napredek, pa se je izkazala tudi perspektivno kot zelo donosna dejavnost. Vendar pa odvzem celic in tkiv ter njihovo nadaljnje razpolaganje pomeni tudi velik poseg v integriteto posameznika, naj gre za avtologno, ali nadaljnjo uporabo materiala. Torej, imamo na eni strani izrazito potrebo po takšnem načinu zdravljenja. Po drugi strani pa gre za etično izredno občutljive postopke, ki lahko kaj hitro postanejo predmet zlorab in trgovanja. Namen urejanja tega področja je tako z medicinskega kot s pravnega vidika v prvi vrsti zagotovilo visoke ravni zaščite in nadzora nad postopki ter zagotovilo in omogočitev nadaljnjega razvoja teh oblik zdravljenja. Vse to je v našem skupnem nacionalnem interesu ne glede na to, ali se lahko pri izvajanju dejavnosti pojavljajo tako javne kot zasebno pravne osebe. Zato je nujno potrebno zagotoviti ustrezen nadzorni kontrolni mehanizem, ki bo omogočal učinkovit in varen način izvajanja vseh dejavnosti ter sledljivost celotnega postopka, torej odvzema celičnega in tkivnega materiala do končne uporabe konkretnemu prejemniku. Direktiva, s katero je potrebno uskladiti nacionalno zakonodajo, postavlja visoko raven zaščite. Hkrati pa dopušča možnost, da posamezna država to zaščito še zaostri. Primerjalno gledano se nadzor nad področjem zdravljenja s tkivi in celicami izvaja preko pristojnih državnih organov in temu sledijo tudi naši predpisi. Šele ko se vzpostavi učinkovita nadzorna mreža, ki mora biti zagotovljena na državni oziroma javni ravni, lahko razmišljamo tudi o možnosti vključevanja v zasebne sfere, saj nenazadnje je potrebno upoštevati na področju avtolognega zdravljenja, da je ne samo za zdravnika zasebnika, ampak tudi za samega bolnika mnogo lažje, da lahko ves postopek zdravljenja opravi na enem mestu. Zakonu bomo dali podporo. Praksa izvajanja pa bo pokazala, h katerim segmentom in v kolikšnem obsegu bo sčasoma potrebno dati dopolnila ali jih vsebinsko drugače opredeliti. Hvala.
Hvala. Gospod Ivan Grill bo predstavil stališče poslanke skupine Slovenske demokratske stranke. Prosim.
Spoštovani gospod predsednik Državnega zbora, spoštovani gospod minister s sodelavci in spoštovane poslanke in poslanci! Na prvi pogled daje Zakon o kakovosti in varnosti človeških tkiv in celic, namenjenih za zdravljenje, vtis, da gre tukaj za povsem tehnični zakon, ki v svoji vsebini več ali manj povzema določbe iz evropske direktive. Vendar pa nam poglobljena proučitev te vsebine in pa predvsem tega področja kaže, da ta zakon pokriva bistveno več in da temu ni tako, da gre to samo za tehnični zakon. Medicina danes sodi med tista področja, kjer so številni znanstveni oziroma lahko, rečemo, celo revolucionarni dosežki praktično danes vsakdanji. Med ta področja prav gotovo sodi tudi področja raziskav in uporabe človeških celic, namenjenih za zdravljenje. To področje skokovito napreduje in predstavlja za človeštvo neslutene možnosti novih metod zdravljenja do sedaj neozdravljivih bolezni. Temu področju strokovnjaki napovedujejo skokovit razvoj in napredek, predvsem pa tudi njegovo vsakdanjo uporabo. Vendar kljub temu to področje vseeno skriva številne nevarnosti, ki bi lahko vodile tudi do zlorabe tako etičnih, kot tudi moralnih vrednot, predvsem pa tudi človekovih pravic. Ravno zato mora biti to področje zakonsko dobro urejeno, da v čim večji meri onemogoča zlorabo tega področja, vendar da ob tem še vedno zagotavlja takšne okvire, ki zagotavljajo potem tudi možnost razvoja tega področja, predvsem pa uporabo pri naših pacientih. Ta predlog zakona po vsebini vnaša na to področje resnično zelo visoke standarde kakovosti in varnosti pri darovanju, pridobivanju, testiranju, obdelavi, konzerviranju, shranjevanju, dodeljevanju in tudi razdeljevanju človeških tkiv in celic. Predvsem pa se nam zdi pomembno, da je zagotovljena tudi sledljivost, kar je izredno pomembno. Pri pripravi tega zakona so sodelovali številni strokovnjaki s tega področja, vendar so se v času obravnave tega zakona v parlamentarni proceduri še vedno pokazale nekatere pomanjkljivosti, katerim je veljalo poiskati tudi ustrezne rešitve. Skozi strokovno razpravo na matičnem odboru je Ministrstvo za zdravje upoštevalo vse predloge rešitev, ki lahko osnovno besedilo tega zakona lahko še izboljšajo. Sami takšno sodelovanje pozdravljamo in ocenjujemo, da je to dejansko prispevalo k res dobremu besedilu. Tako imamo danes pred sabo zakon, ki je praktično v celoti usklajen, tako s strokovno javnostjo, dosedanjimi zakonskimi določili, ki veljajo v Sloveniji in Evropi, predvsem pa z določili Evropske direktive. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke smo s tem besedilom zadovoljni in ga bomo seveda tudi podprli, skupaj z amandmaji, ki so bili sprejeti tudi že na matičnem delovnem telesu in ki so bili vloženi s strani koalicijskih strank. Hvala.
Hvala. S tem smo končali s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih, ki jo bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne, 19. junija 2007. V razpravo dajem 4. člen in dva amandmaja, in sicer amandma Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke ter amandma Poslanskih skupin: SDS, NSi, SLS in DeSUS. Odpiram možnost prijave za razpravo o 4. členu in dveh amandmajih. Gospod Janez Drobnič, izvolite, imate besedo.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani gospod predsednik, drage kolegice in kolegi. Sam lahko na splošno rečem k zakonu, glede na to, da je to prvi amandma, da se je Vlada lotila tega področja na pravi način. Nenazadnje je tudi Evropska unija sprejela visoke standarde, kar se tiče manipulacij oziroma rokovanja v zvezi s človeškimi tkivi in celicami. Torej zato amandmaje v smeri večje privatizacije na tem področju ne podpiram. Zakaj ne? Zato, ker v prvi vrsti je potrebno poudariti, da pač manipulacija s temi občutljivimi organi je seveda zelo zahtevna in popolne varnosti ni. V splošnem pa velja, da je za takšne primere bolj ustreznejša regulativa javni sektor oziroma javno področje, mnogo manj možnosti zlorab, čeprav popolne varnosti pa vendarle ni. Če to uredimo na način zasebnosti, zasebne dejavnosti, je izpostavljeno večjemu tveganju. Zasebna iniciativa resnično zagotavlja večjo gospodarnost in učinkovitost. Ampak, kaj pa je prioriteta na teh področjih? Ali je učinkovitost in gospodarnost? Ne, ni to. Ta je daleč v ozadju, je pa v prvi vrsti varnost in široka dostopnost vsem državljanom. To je prioriteta. Da bi pa zagotovili gospodarnost in učinkovitost, imamo pa vrsto drugih področij v naši stvarnosti, na gospodarskem področju in ne vem kje še vse, kjer ni izvedena privatizacija. In tam jo delajmo, privatizacijo, zagotovo pa ne na tem področju. Torej, v pravi smeri je pripravljen ta zakon, zato ker zagotavlja ustrezen nivo etičnosti, ustrezen način preprečevanja nepravih, neustreznih nakupov, preprodaj in zlorab. Tu je v prvo vrsto postavljena etika, zato je konzervativni način reševanja primeren. Je primeren in bi se morali tega tudi v Sloveniji zavedati. Torej, to ni zgolj tehnični zakon, čeprav na prvi pogled zgleda. Ni, ker ima posledice še kako širokih dimenzij. In niso dimenzije gospodarstvo, učinkovitost. Težko bi slovensko javnost, slovenskega človeka, usodo postavljali v zasebne roke na takšen način, s prepuščanjem zasebnemu sektorju. Zato argumenti, da bodo drugi zasebniki iz drugih držav lahko tu delali, naši državljani pa ne, seveda ne držijo. Če obstaja kakšna taka nevarnost, če obstaja, je treba vnesti takšne regulative, ki bodo to preprečevale. Kolikor sem se jaz imel možnost seznaniti z vsebino tega zakona, zagotovo pa nisem velik strokovnjak za to področje, menim, da je na primerni ravni urejeno. Lahko pa se bo zgodilo, da kakšno področje ni zadosti urejeno in se nam lahko kaj izmuzne. Tega pa vnaprej ni možno v celoti odpraviti, bo pa zagotovo tudi praksa prinesla. Sem pa trdno prepričan, da je bilo v zavesti regulatorja, pripravljavca zakona to vprašanje postavljeno. To se vidi tudi iz priprave na ta zakon, iz obrazložitev in kompozicije tega zakona oziroma pravne materija. Torej, sam menim, da zakon ureja to občutljivo vprašanje v pravi smeri, s pravimi ukrepi in pravimi orodji. Seveda pa ne podpiram tega amandmaja, ki omogoča privatizacijo, pa tudi ostalih amandmajev, ki se nanašajo na ostale člene, ki gredo v enaki smeri, da bi zagotovili torej večji obseg zasebnega sektorja na tem področju. Za privatizacijo, za večji zasebni sektor imamo druga področja, kjer dajmo pospešit privatizacijo. Tu pa, hvala lepa, ne.
Hvala. Gospod Barovič.
Hvala, gospod predsednik. Najprej dovolite, če smem, rekli ste, da imamo k 4. členu dva amandmaja, jaz mislim, da so trije. Dva od teh sta amandmaja Slovenske nacionalne stranke. To je prvi popravek, prosim, da preverite. Drži, kajne? Drugič, spoštovani kolega, moram povedati, da smo absolutno prepričani, da gre za popolnoma tehničen zakon. Gre za prevod evropske direktive. Lahko se pozanimate in mi boste mogoče dali kdaj prav. In da se vrnem k amandmaju k 4. členu, prvemu amandmaju in drugemu seveda. Bom zelo konkreten. Amandma k 4. členu v 2. točki se besedilo "donorski center je javni zavod ali enota tega zavoda, ki izvaja dejavnost pridobivanje tkiv in celic za potrebe zdravljenja s presaditvijo" spremeni tako, da se glasi "donorski center je zdravstveni zavod ali enota tega zavoda oziroma tudi pravne in fizične osebe, ki izvajajo dejavnosti pridobivanja tkiv in celic za potrebe zdravljenja s presaditvijo". Obrazložitev je zelo jasna. Avtologne terapije zahtevajo odvzem tkiv in celic. Izvajajo se lahko tudi izven javnih zavodov v zasebnih klinikah ali pa stomatoloških ordinacijah. In drugi amandma, ki ga je vložila Slovenska nacionalna stranka k 4. členu, da se v 21. točki pred besedno zvezo "zdravstveni zavod ali enota bolnišnice" izpusti beseda "javni". Obrazložitev je dana. Ne bom je prebiral in ne bom kratil časa. Prepričani smo, da sta oba amandmaja upravičena. Ne razumem pa tudi besede spoštovanega kolega gospoda Drobniča, da temu amandmaju, kakor sem ga jaz razumel, nasprotuje. Če pa je njihov identičen, ker piše, da se v primeru, če bo amandma k 4. členu, ki ga je vložila Slovenska nacionalna stranka, sprejet, da bo amandma, ki ga je vložila koalicija, brezpredmeten. Torej, da nasprotujejo amandmaju, ki je identičen njihovem, je seveda popolna nelogičnost. To potrjuje, spoštovani kolega, da gre samo za, to je to, kar sem v uvodu povedal, politično vtikanje v popolnoma tehnični zakon oziroma politično vtikanje v prevod evropske direktive. In to je bil dokaz. Lahko pa preberemo v magnetogramu. Hvala lepa.
Hvala. Želi še kdo razpravljati o tem členu in amandmajih? Ponovno odpiram prijavo. Gospod Germič, izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Jaz bi samo opozoril na to, kar sem že v okviru predstavitve mnenja poslanske skupine. Meni je žal, da je seveda v teh točkah zakon v predlogu bil nedodelan. Zakaj? Zato, ker daje velik občutek negotovosti in nepoznavanja predlagatelja kako naj uredi to področje v Sloveniji, da bo izpolnil tri ključne cilje: kakovost, varnost in nadzor. Seveda spremeniti ključno vsebino v zakonu pomeni to, da ta rešitev prej ni bila korektno domišljena. Jaz bi tu opozoril na dejstvo, da smo imeli v osnovnem zakonu definicijo donorskega centra na eden način. Sedaj jo z amandmaji spreminjamo v drugačni način. Jaz bi tukaj rad opozoril tudi na bistveno distinkcijo med dvema amandmajema dveh predlagateljev SNS in koalicije in glede na argument, da je drugi amandma ne, ni potrebno glasovanje, če bo sprejet prvi. Ampak drugi amandma ima bistveno razliko, na katero je treba res opozoriti. Kajti, mi imamo dve vrsti, torej alogenske in avtologne uporabe tkiv in celic. Amandma koalicije govori, da je možno donorski center dopolniti s tem, da bo lahko na trgu, če lahko tako rečem, samo za področje avtologne uporabe tako, da ne bi bilo nedvoumnosti. Seveda vprašanje, ki se meni pojavlja pri tem, je: Zakaj predlagatelj ni razčistil tega vprašanja v fazi priprave tega zakona? Kajti če tega ni razčistil takrat, se meni postavlja jasno vprašanje, ali je zagotovljen popoln nadzor kakovosti v primeru takšne uporabe tkiv in celic? Tukaj se postavlja sedaj temeljno vprašanje. Kajti, na isto vsebino bomo trčili pri 6. členu, ki ga spreminjamo dvakrat. Enkrat na odboru in enkrat danes z dopolnilnim amandmajem na 6. člen. Seveda tukaj je bojazen, ali imamo potem poslanci rajši konzervativen pristop k temu področju, kajti predlagatelj ne zagotavlja jamstva, da bodo uporabe tkiv in celic nadzorovane, preprečena vsaka zloraba in okoriščanje tistih, ki se bodo s tem ukvarjali. Mislim, da bi tukaj predlagatelj seveda moral jasno opredeliti, kako v zakonu zagotavlja z uvajanjem te spremembe sledenje kakovosti, varnosti in kako je zagotovljen nadzor. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Grill.
Hvala za besedo. Spoštovani gospod predsednik, spoštovani državni sekretar s sodelavci. Ta amandma k temu 4. členu je praktično eden izmed tistih bistvenih izboljšav, ki je v osnovnemu besedilu doprineslo bistveno večjo uporabnost tega področja predvsem na področju zdravljenja. Strinjam se, da bi mogoče lahko predlagatelj v samem besedilu, ko ga je pripravljal imel neko tako rešitev. Vendar, kot smo to ugotovili, je to izredno občutljivo področje. Tukaj je potrebno zagotavljati ali pa slediti varnosti, sledljivosti in še številnim možnostim ali pa nevarnostim, ki so lahko na tem področju tudi tarča takih ali drugačnih zlorab. Vendar skozi razpravo na matičnem delovnem odboru, kjer je v veliki meri imela možnost razpravljati tudi stroka, ki s tega področja ima veliko izkušenj, ki jih je tudi predstavila, se je dejansko potem oblikovalo tako besedilo, ki ga tudi vsebuje amandma k 4. členu, in to predvsem koalicijskih strank. Zato v Slovenski demokratski stranki oziroma v koaliciji podpiramo ta amandma. Kajti ta amandma praktično nekoliko širi prostor, vendar še vedno vsebuje toliko varnosti oziroma tistih določil, ki bo preprečevalo zlorabe. Tega amandmaja, ki ga predlaga Slovenska nacionalna stranka, žal nima. Tukaj je dejansko potrebno ločiti avtologni način zdravljenja. Pomeni, da eni in isti osebi, ki se celice odvzame, se potem tudi tiste celice, ki so bile potem razvite v tkivo, vrača nazaj. Pomeni, da tukaj je stvar s tem amandmajem poenostavljena. Še vedno pa bo tukaj možen takšen nadzor, kot ga tudi to področje potrebuje. Danes smo že v razpravi slišali, da gre tukaj za privatizacijo. Jaz sam ne delim tega mnenja, tega stališča. Kajti kot smo že povedali, gre tukaj za povsem brezplačno darovanje tkiv in celic in tudi se bodo te storitve potem poravnavale iz zdravstvene zavarovalnice. Seveda pa se tukaj dopušča možnost, da bo tudi privatna iniciativa imela možnost na tem področju delati raziskave in tudi opravljati samo raziskavo iz tega. Kar pa se tiče samega nadzora. Nadzor je več ali manj vedno mogoč samo na način, da so točno določena pravila, da so točno določene institucije oziroma organi, ki bodo opravljali nadzor. Tukaj sam ne vidim razlike, da bi bil lahko nadzor večji v javnem zavodu v primerjavi z neko privatno kliniko ali pri zasebniku. Tukaj bo imela agencija resnično to pristojnost, to nalogo in tudi možnost, da bo postavila visoke kriterije za dodeljevanje licenc oziroma dovoljenj za opravljanje te dejavnosti, predvsem pa, da bo tudi zagotavljala nadzor in sledljivost nad izvajanjem te dejavnosti. Tako, da sam tukaj ne vidim nekih razlik. In kot sem že omenil, amandma k temu členu bistveno popravlja ta zakon in ga bomo kot takšnega tudi podprli, in sicer amandma, ki smo ga vložile štiri koalicijske stranke. Hvala lepa.
Hvala. Želi še kdo razpravljati o tem členu? Gospod Barovič, izvolite.
Hvala lepa. Jaz mislim, da je prav, da se o tem pogovarjamo in da razčistimo stvari. Najprej na tisto, kar je spoštovani kolega predstavnik Liberalne demokracije Slovenije povedal. Da je hud kiks, da napišemo, da se dva amandmaja izključujeta, čeprav sta po vsebini zelo različna, bistveno različna. Drugič. V zvezi z amandmajem k 4. členom me pa nekaj zanima, spoštovane kolegice in kolegi, pa dajmo si naliti enkrat čistega vina. Po eni strani lahko govorim tudi kot, se bom prelevil, ker je v povezavi z amandmajem k 4. členu. Kot župan se borim ravno po želji te Vlade, ki želi privatizirati, daje možnost, ker je pošteno in prav po eni strani, možnost v javnem zdravstvu zasebnikom. Sprejeli smo Zakon o javnem zasebnem partnerstvu. Govorimo o gradnji bolnišnic skozi javno zasebno partnerstvo, govorimo o dodeljevanju koncesij zato, da zadovoljimo potrebe bolnikov. Po eni strani ta Vlada absolutno podpira in jaz se strinjam, zasebnost. A, ko pridemo do tega zakona, je nenadoma ta zasebnost bav-bav, strah in trepet. In pride kolega in pravi: Ja, kaj, ali boste zdaj trgovali s človeškimi organi? Lepo vas prosim, ne se delati norce iz nas. Govorimo oziroma govorite v nasprotju sami s seboj. Če gremo v zasebnost, če dajemo možnost razvoju, jo dajmo vsem, če ne, ne imeti dvojnih meril. To je dejstvo. Dvojna merila iščete. V tem primeru samo eden, samo eden in to prirejen pri prevodu tehničnega, zgolj tehničnega dela Evropske unije. Čisto druga slika kot osnovno merilo v smeri javnega zdravstva, ki jo, še enkrat poudarjam, podpiram. Prav je, zdravstvo v kolikor v javnem zdravstvu ne deluje, mora dati možnost koncesiji, zasebništvu, zato, da se bo zdravstvo razvilo, je pač tako v življenju. Ampak dajmo imeti enake vatle. Veste, meter je meter. Meter je enak za vse, gospe in gospodje. Ne tam tako, tukaj pa tako. In edino, kar zahtevamo v tem amandmaju, je, da je ta meter enak za vse in ne se pretvarjati po eni strani tako, po drugi strani tako. Nihče ne bo trgoval. Tisti, ki že trguje s človeškimi organi na žalost, na veliko žalost, tako ali pa tako že trguje. In tudi tisti, ki bo imel koncesijo in bo sveta krava, bo enako delal. Z vednostjo ali ne. Odvisno je od poštenosti človeka in njegovega odnosa. Ampak imejmo enaka merila za vse. Prosim vas, bodimo pošteni do ljudi, bodimo pošteni do sebe. Ali pa, recimo, da v javnem zdravstvu imamo samo javno zdravstvo. Nimamo koncesij, nimamo zasebnega zdravstva. Ne dovolimo ga nikjer ali pa povsod. Drugače, spoštovane gospe in gospodje ne gre. In še enkrat prosim, takšne, jaz mogoče sem, ne vem, jaz nisem nič slabega mislil do spoštovanega kolega Drobniča. Ampak hecno je, da sta dva amandmaja popolnoma različna. Ampak v tekstu pa piše vsebinsko izključujeta, če bo sprejet prvi, drugi ne bo sprejet. Ampak sta popolnoma različna. To je pač kiks, ki ga je treba drugič upoštevati in popraviti, ne da se mi zato tukaj prepiramo. Hvala lepa.
Hvala. In še beseda gospoda Marušiča.
Spoštovani, hvala za besedo. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Morda kratek komentar na nekatere izjave, ki so bile oziroma navedbe, ki so bile omenjene, zakaj je potreben ta amandma. Razprava na odboru je zelo pohvalna. Z vključitvijo stroke je odprla določene točke, ki jih po mojem amandma, ki je pred vami, ki ga tudi predlaga koalicija, v večjem delu razreši. Pri delovanju zdravstvene službe pač moramo upoštevati tisto, kar je v okviru javne zdravstvene službe. V nekem smislu minister podeli koncesijo tem in tisti, ki so izven javne zdravstvene službe, vendar še vedno delujejo z ustrezno registracijo. V prvem predlogu smo menili, da bi bilo potrebno s podeljevanjem koncesij dovoliti tudi vsem ostalim, da bi delovali v okviru javne mreže in bili tako izpostavljeni nadzoru ministrstva. Menimo, da je sedanja rešitev, kjer celotno problematiko, ki je bila danes tudi odprta, podelitev dovoljenja, nadzor kakovosti in varnosti, izvaja in vodi po tem zakonu Agencija za zdravila in medicinsko tehnične pripomočke. Menimo, da je to korak naprej, da se bo dejansko ob nadzorih, ki jih do sedaj imamo, razširil nadzor tudi na vse tiste, ki ne delujejo v okviru javne zdravstvene mreže. To pomeni, da nimajo koncesije z Zavodom za zdravstveno zavarovanje, ampak izvajajo tudi določeno zdravstveno dejavnost. Na tem področju, ki je zelo tankočutno, bo izvajala agencija nadzor. Seveda za določena omejena področja. In tu zakon v bistvu legalizira to, kar je bilo v Sloveniji že, da se je za določeno področje, to pomeni, za avtologen način zdravljenja omogoči tudi tistim, ki niso v javni zdravstveni službi, izvajati ta del programa. Preostali del je pa tako občutljiv, da mora biti prepuščen samo določenim verificiranim akreditiranim zavodom. Zato menim, da amandma, ki ga je predlagala koalicija, dejansko nadgradi in odpravi te bojazni. Zanesljivo bo bistveno boljša varnost in kakovost, nadzor agencije nad celo vsemi tistimi, ki bodo delovali v tem omejenem delu programa. Hvala.
Hvala. Želi še kdo razpravljati o 4. členu in amandmajih? Ne. Potem zaključujem razpravo in dajem v razpravo 6. člen in amandma poslanskih skupin SDS, NSi, SLS in DeSUS ter amandma poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke. Odpiram prijavo za razpravo. Gospod Grill imate besedo.
Še enkrat hvala za besedo. 6. člen je dejansko člen, ki ravno tako s sprejetjem tega amandmaja celoten zakon ali pa celotno besedilo tega zakona bistveno popravlja oziroma dopušča možnost, da avtologno zdravljenje praktično lahko opravljajo tudi institucije, ki niso javni zdravstveni zavodi. Tudi to besedilo tega amandmaja je praktično bila posledica resnično dolge strokovne razprave na matičnem delovnem telesu. Tukaj je ministrstvo zopet upoštevalo vse tiste strokovne argumente in prisluhnilo, kar smo jim seveda tudi hvaležni, da je mnenje stroke tukaj v celoti upoštevalo in seveda tudi podprlo takšen amandma, ki ga je vložila koalicija. Ta amandma bomo seveda tudi podprli, kajti kot sem že omenil, 4. člen in ta člen sta tista, ki praktično ta zakon bistveno izboljšata. Ga s tem tudi delata bolj uporabnega, predvsem pa zagotavljata še vedno zadostno mero varnosti iz tega področja. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Barovič.
Jaz upam, da je vsaj ta del dejansko usklajen, kot tu piše. Amandma Slovenske nacionalne stranke gre identično k 2. točki. Je nekaj besednih razlik k drugi točki k 6. členu in govori o tem, da ne glede na določbo prejšnjega odstavka smejo dejavnost testiranja, obdelave, konzerviranja, shranjevanja in razdeljevanja tkiv in celic opravljati domače in tuje fizične osebe, ki so registrirane za opravljanje dejavnosti na področju zdravstva. To je nekaj razlik. Da podam obrazložitev. Dovoljenje za opravljanje dejavnosti na področju zdravstva mora prav tako podeliti Ministrstvo za zdravje. Ni smiselno, da je izvajanje vseh dejavnosti na področju zdravljenja s tkivi in celicami, pogojeno s koncesijo. Mislim, da je vsaj v tem primeru intencija amandmaja tako s strani koalicijskih strank kot naše strani potrjena. Tako, da tukaj ne vidim pri odločanju kasneje nobenih problemov. Hvala lepa.
Hvala. Želi še kdo razpravljati? Gospod Germič, izvolite. Ker ste sam dvignil roko, kar izvolite. Imate besedo.
Hvala lepa, gospod predsednik. Jaz bi želel verjeti, gospod državni sekretar, vaši utemeljitvi in da ste v tem prepričljiv. Žal ne morem slediti vaši prepričljivosti in se mi poraja vrsta dvomov. Zakaj se mi poraja vrsta dvomov? Zato, ker ta drugi odstavek spreminjamo, kakorkoli pač pade. Meni je žal, mi smo politiki. Vi ste stroka. Vi ste morali premisliti zgodbo. Prišli smo na odbor in smo bistveno spremenili člen v drugem odstavku, kjer smo zapisali, da je dejavnost testiranja, se opravičujem, kjer se dejavnost presaditve, torej govorimo o glagolu presaditev kosti, kože, žil in roženice, opravljajo domače, tuje osebe, ki opravljajo javno službo na podlagi koncesije. Torej ne govorimo, torej govorimo o presaditvi. Ali je to lapsus, napaka? Ne vem, ampak saj kolikor sem se jaz pozanimal, gre za popolnoma drugo vsebino, ki jo zapišemo v amandma, kjer govorimo, da smejo dejavnost testiranja, obdelave itd. skladno z direktivo zapišemo in še vedno držimo javno službo na podlagi koncesij. Torej še vedno. Torej spremenimo dejavnost, kaj, ohranimo pa na kakšen način. In takrat ministrstvo ni govorilo o tem, da pa je sedaj to problem, da je pa javna služba, in da je problem v koncesijah. Sedaj dobimo na mizo amandma, ki pa govori o tem, da pa za avtologen način zdravljenja dovoljujemo tudi pridobivanje. Torej tudi pridobivanje, ki ga v drugem amandmaju, amandmaju v okviru odbora ni bilo govora in je bilo jasno rečeno, da pridobivanje, ja, to pa ja ne. In takrat ministrstvo ni izražalo pomisleke, pa bi reklo a ha, pridobivanje avtolognih celic pa je stvar, ki jo pa lahko prepustimo trgu. In tu se nam pojavljajo dileme o tem, ali ministrstvo ve, kaj počne. Ker če je v zelo kratkem času vse sprejemljivo ali pa bistveno drugače glede na predlog, potem se vprašam: Kako je bila razčiščena stroka v pripravi tega zakona? Kajti, mi v tem drugem odstavku govorimo zdaj o bistveno drugačni vsebini, torej tretjič. Prvič uvodni predlog v zakonu, drugič amandma, ki je bil sprejet na odboru, in tretjič, ko govorimo o tem, da pa zdaj dejavnost pridobivanja tkiv dopuščamo za avtologen način zdravljenja. Seveda, tu so pri nas pač pomisleki, za katere niste prepričljivi v argumentaciji, da zdaj pa ni treba več javne službe in ni treba več koncesij. Torej delamo izjemo. Kajti, ta člen nosi naslov nadzor nad preskrbo s tkivi in celicami. Torej nadzor, ključen element, kaj se bo na tem področju dogajalo. In če na tej točki dovolimo v zelo kratkem obdobju takšne korenite spremembe, vsaj po mojem mnenju, kolikor sem se uspel posvetovati, je bojazen v tem, da nadzor nad tem ne bo funkcioniral. Strinjam se s kolegom Grillom, da ni tako bistveno, ali je to javno ali zasebno, kajti če nadzor funkcionira, mora funkcionirati tako v zasebnem kot v javnem. Toda če mi počnemo takole povprek, se mi pa zdi seveda dvomljivo, ali bo nadzor sploh lahko funkcioniral. In ključen element tu je varnost, kakovost. Preprečiti je treba kakršnekoli možnosti zlorab. In če dovoljujemo tukaj takšne pravzaprav salte na tem področju, potem s strani ministrstva dajete občutek negotovosti, nepoznavanja in ne dovolj razčiščene vsebine v fazi, ko ste ta zakon pripravljali. Kajti to področje ne posega direktno v prevod direktive, ampak posega v urejanje domačih razmer. In tako, kot ste na marsikaterem področju, če samo spomnim na Zakon o zdravilih, smo se tudi pri tistem zakonu v fazi sprejemanja lovili tako, da smo cela poglavja vnašali na način, da bomo uredili to področje, medtem ko danes govorite, da bo nadzor kot del službe Agencije za zdravila in medicinske pripomočke, torej del te agencije bo zadolžen za to in da bo na ta način zagotovljena popolnoma kontrola nad tem, da ne bi prihajalo do zlorab. Bojim se, predstavniki ministrstva, da pri tem niste prepričljivi. Seveda si pa želim v imenu vseh, ki bomo kakorkoli ali bodo kakorkoli vezani na storitve pri zdravljenju s tkivi in celicami, da ne bo dopuščena kakršnakoli zloraba. Zato si v prizadevanjih, da bo temu tako, želim, da bodo amandmaji, ki jih je koalicija predlagala, to tudi dosegli. Hvala.
Hvala. Gospod Marušič, želite odgovoriti na zastavljena vprašanja? Prosim.
Hvala za besedo. Spoštovani gospod poslanec! Naj ponovim to, kar sem v razpravi o 4. členu razpravljal. Ali so vaše bojazni upravičene ali ne, seveda danes ne morem odgovoriti. Zanesljivo pa sem prepričan, da bo bodočnost pokazala, da imamo prav. Namreč z zakonom legaliziramo in vpeljujemo nadzor na tudi tista področja, ki so bila lahko delno izven nadzora. Kot sami veste, sem prej opisal imamo javno zdravstveno službo. Poleg te imamo tudi določene izvajalce, ki so zasebni izvajalci. Recimo, zobozdravniki, ki so vsem poznani. Okrog 200 jih je v Sloveniji. Ti seveda so v fazi registracije svoje dejavnosti, se prijavijo na ministrstvu, kasneje so prepuščeni nadzoru Zdravniške zbornice, če gre za zdravnike glede strokovnosti. S tem zakonom želimo na to področje, ki se je tudi danes izvajalo pri teh in tudi nekaterih drugih zdravnikih, zobozdravnikih, strokovnjakih na tem področju, vendar vselej na področju avtolognega zdravljenja, recimo, odvzem tkiva, dlesni ali zoba ali kaj drugega, želimo z vpeljavo nacionalne agencije, Agencije za zdravila in medicinsko tehnične pripomočke, lahko z oddelkom, ki bo bdel nad celotno to dejavnostjo in bo lahko bdel nad področjem, ki deluje v javnem zdravstvu, torej na podlagi koncesije, ki jo podeli župan ali minister oziroma tudi tistega drugega dela, ki ne deluje na področju koncesije. Naša prejšnja usmeritev. Ob razpravi se je izkazala, da bi potem lahko menili, da dejansko del zdravstvene službe danes bi moral po prejšnjem postopku prenehati s to dejavnostjo ali celo lahko deloval nelegalno. Postavili smo se v vlogo državljana. Državljan bi potem, če ne bi bilo prepuščeno tudi tem, moral na odvzem tkiva v javno službo. Torej pomeni v zdravstveni dom ali bolnišnico. Kasneje bi lahko morda celo to pridobil pri tistem, ki je izven javne mreže. Menimo, da na ta način, ko s to spremembo vpeljujemo to dejavnost, tudi seveda samo na avtologen način tudi pri tistih, ki delujejo izven javne mreže, vendar s centralnim nadzorom, izdajanje dovoljenja, nadzora nad kakovostjo, varnostjo tega programa vpeljujemo v sistem pač to, kar Evropska direktiva tudi zahteva. Hvala.
Hvala. Gospod Grill.
Še enkrat hvala za besedo. Jaz bi začel ta moj nagovor s tem: "Noben zakon ni tako dober, da ne bi mogel biti še boljši." Če temu ne bi bilo tako, potem tudi ne bi imeli v naši parlamentarni proceduri praktično tri obravnave vsakega zakona. Saj sistem dopušča, da skozi obravnavo iščemo skupaj, tako poslanci, kot tudi strokovna javnost, Vlada rešitve, ki bi bile najboljše. In ravno pri tem zakonu je tovrsten primer, da smo skozi razpravo na matičnem delovnem telesu, kot smo že omenili, s strani stroke bili deležni številnih, tudi praktičnih ponazoritev, kaj lahko takšna rešitev, kot jo danes sprejemamo, prispeva k boljši uporabnosti tega področja oziroma tega zakona na tem izredno pomembnem področju. Sam tukaj dejansko ne vidim kakšnih razlogov ali pa argumentov, da bi se karkoli tukaj očitalo ministrstvu, da s temi amandmaji ta zakon prevaja ali pa mu določa povsem drugo vsebino. Kajti, to ne drži. Ta zakon ali pa te spremembe praktično določene zadeve poenostavlja. Še vedno pa, ponavljam, je agencija tista, ki bo skrbela in mora skrbeti za ustrezen nadzor. Saj tukaj ni nobene dileme, da bi lahko to področje opravljal vsak zavod oziroma vsak zasebnik. To dejavnost bo lahko opravljal samo tisti, kateremu bo agencija dala za to dovoljenje in bo moral izpolnjevati zelo visoke standarde tako kakovosti kot tudi varnosti. Pomeni, če bo agencija nekje ocenila in tudi takemu ali zasebniku ali javnemu zavodu podelila dovoljenje, bo potem s tem tudi imela istočasno imela obveznost, da bo skrbela za ustrezni nadzor. Tukaj bi na koncu samo še enkrat pozdravil, da je Ministrstvo za zdravje tudi samo soglašalo s takšno spremembo tega člena in da je dejansko tudi soglašalo, da smo ta amandma v taki vsebini tudi vložili in ga bomo tudi sprejeli. Kajti, to je tisti pravi način, da se zakon pripelje do tiste njegove prave uporabne vrednosti. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Germič.
Hvala. Samo na kratko. Ne morem stati na dejstvu, gospod državni sekretar, da sledite direktivi, kako potem utemeljiti tekst, ki je v izvirniku, da gre za presaditev kože kosti žil in roženice zamenjan s popolnoma drugačno vsebino, s katero se lahko strinjamo ali pa ne? Ampak ugotavljam samo dejstvo. Opozarjam, da v enem primeru niste sledili direktivi ali tekstu, ki je bil zapisan v predlog zakona ali pa s predlogom amandmajem, ki jih bomo sedaj sprejemali v času dopolnitve tega zakona. To je pač enostavna logika, če tako bistveno spremenimo besedilo določenega člena. Ker ta člen govori o nadzoru, je ta člen seveda izredno pomemben. Zaradi tega se ne morem strinjati, da tako korenita sprememba lahko pomeni, da smo v obeh primerih sledili določitvam direktive. Hvala lepa.
Hvala. Želi še kdo? Ne. Potem, zaključujem razpravo in dajem v razpravo 13. člen ter amandma poslanskih skupin SDS, NSi, SLS in DeSUS k temu členu. Ker se jih prijavlja malo, prosim, če kdo želi razpravljati, naj dvigne roko. Nihče. Potem zaključujem razpravo. O amandmajih bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj pol ure po prekinjeni 12. točki dnevnega reda oziroma najkasneje ob 23.30 uri. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 3. TOČKO DNEVNEGA REDA - DRUGA OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKON O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O OMEJEVANJU UPORABE TOBAČNIH IZDELKOV. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada Republike Slovenije. Besedo dajem predstavniku Vlade za dopolnilno obrazložitev predloga zakona. Gospod Marušič, izvolite. Imate besedo.
Spoštovani predsednik Državnega zbora, cenjene poslanke in poslanci! Dovolite mi, da na hitro predstavim zakon oziroma spremembe, ki so bile v zakonu tudi urejene. Torej, Ministrstvo za zdravje je pripravilo predlog sprememb Zakona o omejevanju uporabe tobačnih izdelkov, ki upošteva nova spoznanja o škodljivosti pasivnega kajenja. Sledi določilom okvirne konvencije Svetovne zdravstvene organizacije za nadzor nad tobakom in upošteva sklepe konference ministrov Evropske unije Evropa brez tobaka iz junija leta 2005. Osnovna cilja, ki ju s tem zakonom zasledujemo, sta zmanjšati izpostavljenost ljudi škodljivim vplivom tobačnega dima ter omejiti dostop tobačnih izdelkov mladoletnim osebam. Ključna sprememba se nanaša na 16. člen obstoječega Zakona o omejevanju uporabe tobačnih izdelkov, kjer se predlaga uvedba popolne prepovedi kajenja v vseh zaprtih delovnih in javnih prostorih. Predlog zakona o splošni prepovedi kajenja dopušča kajenje le v posebnih prostorih, in sicer za kadilce določenih prostorih nastavitvenih obratov in drugih ponudnikov nočitev, v domovih za ostarele in zaporih, v prostorih, ki niso namenjeni skupni rabi, kadar v njih bivajo samo kadilci, v posebej za kadilce določenih prostorih psihiatričnih bolnišnic in drugih izvajalcev zdravstvene obravnave duševnih bolnikov ter v prostorih, namenjenih izključno kajenju, tako imenovanih kadilnicah. Predlagatelj zakona podpira vse amandmaje, ki jih je Odbor Državnega zbora za zdravstvo sprejel na 21. seji. Namreč, amandmaji, ki so predlagani izjemi glede prepovedi kajenja v lokalih, kjer se streže samo pijača in bi bili namenjeni samo kadilcem in v prostorih, v katerih se izvajajo predstave s področja scenskih umetnosti, pa bili v nasprotju z osnovnimi cilji zakona. Zato jih ne moremo podpreti. Glede obveznosti zagotavljanja spoštovanja prepovedi kajenja, za katero je po predlogu zakona odgovoren lastnik, najemnik ali upravitelj prostora, kjer je kajenje prepovedano, je potrebno pojasniti, da je na enak način določena ta obveznost lastnikov, najemnikov ali upraviteljev prostorov že v sedanjem veljavnem zakonu. Vsekakor bo lastnik, najemnik ali upravitelj prostorov, ki nikakor niso samo gostinski lokali, ampak so tudi vsi drugi javni in delovni prostori, takšno spoštovanje prepovedi lahko zagotovil na različne načine. Recimo s prijavo kršitve, zavrnitve strežbe, prošnje, da zapusti lokal in podobno. Za prekršek pa bo odgovarjal le, če mu bo dokazana krivda. Zato ni utemeljena bojazen, da bodo lastniki lokalov neupravičeno odgovarjali za kajenje svojih gostov, na kar kaže ne nazadnje statistika prekrškovnih ukrepov. Zato predlagatelj zakona tudi ne podpira predloga, da bi se izrekla globa le za opustitev opozorila kršitelja za prepoved kajenja. Druga pomembna sprememba se nanaša na kajenje mladih. Omejitev dostopa tobačnih izdelkov mladoletnim osebam bo v skladu z okvirno konvencijo za nadzor nad tobakom dosežena z višanjem starostne meje s 15 na 18 let tako za prodajalce, kot za kupce tobačnih izdelkov. Zato tudi nikakor ni mogoče upoštevati predlogov, da se starostna meja za prodajalce tobačnih izdelkov zniža. V skladu s cilji zakona je predlagana tudi sprememba, ki na embalažo tobačnih izdelkov poleg drugih zdravstvenih opozoril uvaja poleg dosedanjih opozoril še telefonsko številko za pomoč pri odvajanju od kajenja. S tem bo kadilcem, ki bodo želeli prenehati s kajenjem, omogočena hitra pomoč pri odvajanju in seznanitev s posameznimi programi odvajanja od kajenja. Telefonsko številko in pogoje za delovanje službe na tej številki bo določil minister s posebnim podzakonskim aktom. Glede prehodnega obdobja v delu, ki se nanaša na označevanje tobačnih izdelkov oziroma natis novega opozorila ter telefonske številke za odvajanje od kajenja. Predlagatelj podpira amandma odbora, da se dovoljuje odprodaja tobačnih izdelkov, ki nimajo novega opozorila še eno leto po roku, ko morajo proizvajalci in uvozniki zagotoviti natis le-tega. Spoštovane poslanke in poslanci! Predlagam, da Državni zbor predlagane amandmaje Odbora za zdravstvo sprejme, saj ima tak ukrep po izkušnjah držav, ki so ga že uvedle, tudi pozitivne ekonomske učinke in hkrati vpliva na zmanjšanje povpraševanja po tobačnih izdelkih in večje opuščanje kajenja. Hvala.
Havla. Predlog zakona je obravnaval Odbor za zdravstvo kot matično delovno telo. Prosim predsednika odbora gospoda Ljuba Germiča, da predstavi poročilo.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Še enkrat vsem lep pozdrav! Odbor Državnega zbora Republike Slovenije za zdravstvo je na svoji 21. resni seji kot matično delovno telo obravnaval predlog Zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o omejevanju uporabe tobačnih izdelkov, ki ga je Državnemu zboru Republike Slovenije v obravnavo in sprejem predložila Vlada Republike Slovenije. V skladu s Poslovnikom Državnega zbora so amandmaje k predlogu zakona vložili poslanec SNS-a gospod Bogdan Barovič in Poslanska skupina nepovezanih poslancev ter Poslanski klub LDS. Odbor je bil seznanjen tudi z mnenjem Zakonodajno-pravne službe, ki je navedeni predlog zakona preučila z vidika skladnosti z Ustavo in pravnim sistemom ter zakonodajno-tehničnega vidika ter k posameznim členom oblikovala konkretne pripombe. V okviru druge obravnave predloga zakona je uvodoma predstavnik predlagatelja predstavil besedilo predloženega zakona, katerega najpomembnejši cilji in načela so popolna zaščita zaposlenih v vseh poklicnih skupinah pred izpostavljenostjo pred škodljivim vplivom tobačnega dima v delovnih prostorih in oseb v javnih prostorih, zmanjševanje dostopnosti do tobačnih izdelkov mladoletnim osebam ter uskladitev zakona z določili okvirne konvencije za nadzor nad tobakom in nenazadnje zmanjšanje povpraševanja po tobačnih izdelkih ter zmanjšanje kajenja zlasti med mladimi. Večji del razprave, ki je sledila uvodni predstavitvi, je potekala v zvezi s 6. členom predloga zakona v povezavi z 10. členom. Nekateri člani odbora so bili mnenja, da ob izvedenih določenih ukrepih lastnika objekta oziroma uporabnika na primer opozoril lastnika ni primerno vso odgovornost zaradi morebitnega kršenja zakonskega določila naprtiti lastniku oziroma uporabniku objekta, kjer je kajenje prepovedano. Posebej ni to primerno glede na kar visoke kazni, ki jih predvideva 10. člen predloga zakona. Tem pomislekom so pritrdili predvsem predstavniki Obrtne zbornice Slovenije in Združenja ponudnikov gostinskih storitev. Nasprotnega mnenja so bili predstavniki Inštituta za varovanje zdravja, ki menijo, da je potrebno vztrajati na restriktivnejših določbah zakona. Predstavniki predlagatelja so poudarili, da je na lastniku objekta vsa odgovornost za izvrševanje prepovedi kajenja, pri čemer ima na razpolago vrsto možnosti za zagotovitev izvajanja zakonskih določb. Nekateri člani odbora so bili tudi mnenja, da mora predlog zakona imeti čim manj kompromisnih rešitev, same zakonske določbe pa morajo biti jasno definirane, kar pomeni, da se bodo tudi lažje nadzirale. Glede na razpravo ter pripombe Zakonodajno-pravne službe in predloge Poslanskih skupin SDS, NSi in SLS je odbor sprejel tudi nekaj svojih amandmajev: amandma k 1. členu, amandma k 2., 3., 9. členu, k 10. in 12. členu predloga zakona. Odbor je obravnaval amandmaje poslanca SNS, Bogdana Baroviča, Poslanske skupine nepovezanih poslancev ter Poslanskega kluba LDS ter nobenega od predloženih amandmajev ni sprejel. Odbor je v skladu s poslovnikom glasoval o posameznih členih predloga zakona ter vse člene sprejel. Glede na sprejete amandmaje na seji odbora, je pripravljen dopolnjen predlog zakona, ki je sestavni del tudi pisnega poročila, ki ste ga prejeli in je tudi predmet obravnave v tem trenutku v Državnem zboru. Hvala lepa.
Hvala. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Izvolite! Gospod Germič bo predstavil stališča Poslanske skupine Liberalne demokracije Slovenije.
Hvala lepa in lep pozdrav! Torej tobak je s 25% za kamikalijami, ki predstavljajo 75% smrti, drugi največji vzrok smrti v svetu. Odgovorni za smrt enega izmed desetih odraslih na svetu, kar pomeni 5 milijonov smrti letno. Žal statistika pokaže, da bo približno 650 milijonov ljudi umrlo za posledicami kajenja. Kajenje je četrti največji dejavnik tveganja za nastanek bolezni na svetu in drugi največji dejavnik tveganja za nastanek bolezni v evropski regiji. Evropske raziskave so pokazale, da je kar 88% Evropejcev za prepoved kajenja v vseh zaprtih delovnih in javnih prostorih. Prepoved v restavracijah in barih pa podpira že 77%. Na podlagi raziskav in podanih podatkih javnega mnenja so številne evropske in druge države že uvedle zakonodajo, ki prepoveduje kajenje v zaprtih javnih in delovnih prostorih. Tako je Evropska komisija pripravila zeleno knjigo "V Evropi brez tobačnega dima." Politične možnosti na ravni EU. Na ta način se je pričela široka javna razprava in posvetovanje o najboljšem načinu spodbujanja okoli brez tobačnega dima v Evropski uniji. V knjigi so predstavljena zdravstvena, ekonomska bremena, povezana s pasivnim kajenjem, javna podpora prepovedi kajenja ter do sedaj sprejeti ukrepi na nacionalni in evropski ravni. Pasivno kajenje, ki povečuje tveganje pljučnega raka pri nekadilcih za dobrih 20 in bolezni srca za dobrih 25%, v EU obstaja razširjen razlog smrti in bolezni. Vendar pa je dejstvo, da se jih da z ustreznimi ukrepi tudi preprečiti. Ker pa kajenje v javnih prostorih ureja zakonodaja, se je tudi Slovenija lotila sprememb, ki bodo doprinesle, da bodo tudi neprostovoljni kadilci z zakonskimi ukrepi zaščiteni pred tobačnim dimom. Spremembe, ki jih uvajamo z današnjim zakonom, prinašajo uvedbe popolne prepovedi kajenja v vseh zaprtih delovnih in javnih prostorih ter zvišanje starostne meje za nakup tobačnih izdelkov. K spremembam na tem področju Slovenijo zavezuje tudi okvirna konvencija Svetovne zdravstvene organizacije za nadzor nad tobakom, ki jo je ratificirala tudi Slovenija. V Poslanskem klubu LDS podpiramo intenco predlagatelja, da ima vsakdo v skladu s pravico do zdravja tudi pravico do čistega, za zdravje neoporečnega zraka v zaprtih prostorih, kot izhaja iz konvencije Svetovne zdravstvene organizacije in intenco, da na ta način zmanjšamo delež pasivnega kajenja. Skladno s prvotno namero, skrbjo za zdravje zaposlenih smo na matično delovno telo vložili predloge amandmajev, ki so pritrjevali tudi predstavnikom iniciative Združenja ponudnikov gostinskih storitev, ki so s predlogi želeli izpostaviti dodatne možnosti za ustrezno rešitev obravnavane problematike. Tako smo skušali predlagati, da se opredelitvi pogojev v zvezi s kadilnicami iz zakonskega besedila črta prepoved uživanja pijače, ki bi si jo v kadilnico želeli prinesti kadilci sami, ter določiti čas za določene podrobnejše pogoje, ki jih mora izpolnjevati kadilnica. Kar pomeni, da ob uveljavitvi zakona pogoji za ureditev kadilnic še ne bodo znani. Omejitve pa bodo že v celoti uveljavljene. Predlagali smo še, da lastnik, upravljavec ali najemnik gostinskega lokala ne more prevzeti pooblastil in odgovornosti za ravnanje posameznikov in njihovo morebitno nespoštovanje zakonskih prepovedi. Lahko pa kršitelja opozori na takšne kršitve in ga pozove k prenehanju kršitve. Vse predlagane rešitve so po našem mnenju sprejemljive in skladne s cilji zakona, saj upoštevajo zdravstvene, delovne in gospodarske vidike pri omejevanju uporabe tobačnih izdelkov. Vendar pa so bile na odboru preglasovane. Ob napovedani podpori ciljem zakona pa bi rad navedel še nekaj pomislekov. V Poslanskem klubu Liberalne demokracije se sprašujemo, kam vodijo rešitve, ki skorajda mesečno posegajo v polje posameznika. Vedno več imamo namreč prepovedi posameznikom. Sprašujemo se, kje so predvsem preventivni ukrepi Ministrstva za zdravje. V Poslanskem klubu LDS smo namreč prepričani, da bi že obstoječi zakon v praksi deloval z bistveno večjim učinkom ob ustreznem nadzoru in sankcijami v primerih nespoštovanja zakonskih določb. Tako imamo le še en dokaz, da država oziroma njene ustrezne službe, inšpekcije na primer, neustrezno nadzorujejo [[...]] [[opozorilni znak za konec razprave]] [[...]]izvajanje veljavnih zakonov. Bojimo se, da bomo s sprejetjem zakona omejevali pravice posameznika in konsenz družbe ter prepustili odločanje posameznikom o morali in etični drži države. Zato bo v bodoče težko dopustiti, da bi nadaljnja dejanja vodila do stigmatizacije kadilcev in pojava skrivalnic. Za konec pa mogoče samo še o tem. Pri mladih smo uvedli "hora legalis", kjer smo zaprli mladim vrata lokalov, kjer tako ali tako že sedaj ne smejo točiti alkoholnih pijač [[...]] [[opozorilni znak za konec razprave]] [[...]]mladoletnim. Ostalo jim je le eno: preživljanje prostega časa na ulici. Žal verjetno s steklenico ali cigareto. Vsled navedenega je očitno, da so pogledi na vsebino zakona v LDS različni in takšno bo tudi naše glasovanje. Hvala lepa.
Hvala. Gospa Mojca Kucler Dolinar bo predstavila stališče Poslanske skupine Nove Slovenije. Prosim.
Hvala še enkrat. Lep pozdrav. V Poslanski skupini Nove Slovenije podpiramo predlog sprememb in dopolnitev Zakona o omejevanju uporabe tobačnih izdelkov, saj ima vsakdo pravico do čistega zraka in pravico do zdravja. Izpostavljenost tobačnemu dimu namreč krši osnovno pravico do vdihovanja zraka brez za zdravje škodljivih vplivov tobačnega dima. Pred tobačnim dimom pa je potrebno zaščititi tudi vse poklicne skupine v delovnih prostorih, kakor tudi osebe v javnih prostorih. Posledično pa zaradi sprejetja zakona pričakujemo tudi zmanjšano povpraševanje po tobačnih izdelkih ter seveda zaradi tega zmanjšanje števila kadilcev oziroma povečano opuščanje kajenja, s čimer naj se zasleduje predvsem cilj ohranjanja zdravja. Glede na izkušnje, kako so zvodenele rešitve v zvezi z omejitvami kajenja, ki so ga imele za cilj pretekle spremembe in dopolnitve tega zakona, je bilo v naši Poslanski skupini Nove Slovenije sprva nekaj pomislekov glede kadilnic. Vendarle pa predlog rešitve glede kadilnic predvideva, da so to fizično ločeni prostori, iz katerih ni možen pretok s tobačnim dimom onesnaženega zraka v druge prostore, da so namenjene so izključno kajenju in v njih ni dovoljena strežba. Prav tako pa v nje ni dovoljeno nositi pijače ali hrane. Tekom postopka so se pojavili določeni predlogi gostincev, da bi bilo smiselno določiti prehodno obdobje glede kadilnic, vendar pa se je ob tem pojavila bojazen, da bodo to obdobje predvsem izrabili tisti, ki kadilnic sploh ne bi imeli namen vzpostaviti. V naši poslanski skupini podpiramo, da se ne dovoljuje prodaja in nakup tobačnih izdelkov osebam, mlajšim od 18 let, saj smo prepričani, da s to določbo smiselno zasledujemo cilj zmanjšanja dostopnosti mlajšim osebam do cigaret na sploh. In kot rečeno, pri tem predvsem zasledujemo cilj ohranjanja zdravja. Seveda pa se zavedamo, da imajo tukaj nepogrešljivo vlogo ne le zakon, temveč starši, družina, vzgoja v vrtcu in nadaljnjem izobraževanju, predvsem pa tudi mediji. Podpiramo rešitve, da je v primeru kršenja zakona prepovedi kajenja v gostinskem lokalu odgovornost tako na kršitelju, torej stranki v gostinskem lokalu, kakor tudi gostincu, ki kršitelja ne opozori in ne prijavi ustrezni inšpekcijski službi. Seveda pa je ključna odgovornost na kršitelju samemu. Torej, kršitelj sam in ne gostinec, v kolikor je kršitelja pravočasno opozoril o njegovi kršitvi ter pri tem tudi ustrezno obvestil pristojne organe. V zvezi s tem pa ministra pozivamo, da na ustrezen način zagotovi nadzor nad uspešnim izvajanjem zakona tudi s, če je potrebno, povečanim številom inšpektorjev, ki bodo nadzorovali izvajanje omenjenih določb, ki jih bomo danes sprejeli. Predvsem pa tudi z možnostjo telefonske številke, kamor lahko gostinci v primeru kršitev njihovih strank v lokalu pokličejo oziroma prijavijo kršitve. Zakon bomo v Poslanski skupini Nove Slovenije podprli in naj mine dan brez cigarete, vas vabimo poslanci Poslanske skupine Nove Slovenije, sami nekadilci.
Hvala. Gospod Mihael Prevc bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke.
Še enkrat hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Spoštovani državni sekretar s sodelavci, spoštovane kolegice in kolegi! V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke bomo zakon podprli. Predvsem iz treh razlogov. In sicer, iz razloga pravice vsakega, da živi v zdravem okolju. Iz razloga pravice države, da omeji škodljiv vpliv uporabe tobačnih izdelkov, ker se s tem obvaruje marsikatero življenje in privarčujejo dragocena sredstva za drago zdravljenje posledic. In iz razloga ozaveščanja in vzgoje mladih, da sami lahko nekaj storimo za bolj zdravo okolje in prispevamo k omejitvam škodljivih izpustov, ki že povzročajo nenazadnje tudi klimatske spremembe. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke podpiramo najpomembnejše cilje in načela Zakona o omejevanju uporabe tobačnih izdelkov, ki so: popolna zaščita zaposlenih iz vseh poklicnih skupin pred izpostavljenostjo škodljivim vplivom tobačnega dima v delovnih prostorih in oseb v javnih prostorih, zmanjšanje dostopnosti do tobačnih izdelkov mladoletnim osebam ter uskladitev zakona z določili Okvirne konvencije za nadzor nad tobakom in nenazadnje zmanjšanje povpraševanja po tobačnih izdelkih ter zmanjšanje kajenja zlasti med mladimi. Podpiramo tudi poglavitne rešitve predloga zakona, ki se nanašajo na opremo embalaže s telefonsko številko za svetovanje in pomoč pri odvajanju kajenja. Zvišuje se starostna meja za nakup tobačnih izdelkov z dosedanjih 15 let na 18 let. Pri tem pa opozarjamo, da je treba zagotoviti tudi nadzor nad izvajanjem takih določil za tiste, ki prodajajo tobačne izdelke. Predlog zakona natančneje definira, kaj je to zaprt javni ali delovni prostor. Izjem predlagani zakon ne dopušča več, s čimer bo odpravljena nedoslednost sedanje ureditve. Zdi pa se nam potrebno, da bi prisluhnili pripombam na zakon, ki bolje rešujejo izvajanje teh prepovedi v javnih prostorih, predvsem gostinskih lokalih, in opozarjajo na neprimernost uvedbe kadilnic. Sprašujemo se: Ali res ni druge možnosti, kot da je izključno na lastniku gostinskega objekta vsa odgovornost za izvrševanje prepovedi kajenja, pri čemer ima res na razpolago vrsto možnosti za zagotovitev izvajanja zakonskih določb? Mnogim, predvsem imamo tu v mislih kmečkim turizmom, bo z nizkimi prihodki verjetno težko uvesti vse predpisane rešitve. Mogoče bi bilo bolje prisluhniti tistim, ki so predlagali ločitev na kadilske in nekadilske lokale. In naj se gostje sami odločajo, kje bodo bolj uživali, sedeli, jedli in plesali. Na drugi strani pa je povsem legitimno, da ima država, ki mora zagotavljati tudi pravico vsakega do zdravega okolja in ki istočasno zagotavlja zelo drago zdravstveno oskrbo bolnikov, ki trpijo zaradi posledic kajenja, legitimno pravico postaviti pravila igre in omejiti uporabo škodljivih snovi na človeški organizem, kamor sodi tudi tobačni dim. Zavedamo se, da, če želimo, da bo zakon učinkovit in bo nadzor mogoč, mora imeti čim manj kompromisnih rešitev. Zakonske določbe pa morajo biti jasne, da se bodo tudi lahko nadzirale. Kot že rečeno, bomo poslanci Slovenske ljudske stranke ta zakon podprli. Hvala lepa.
Hvala. Gospa Cveta Zalokar Oražem bo predstavila stališče Poslanske skupine nepovezanih poslancev. Prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Državni sekretarji, sodelavci z Ministrstva za zdravje, kolegice in kolegi! V preteklosti je v večini evropskih držav vstopila v veljavo zakonodajo, ki prepoveduje kajenje na javnih mestih. Sem spada tudi prepoved, ki se nanaša na delovna mesta. Gostinsko področje pa je vedno ostajalo delna izjema. Četudi so imeli delavci pravico do s tobačnim dimom neonesnaženega zraka, pa to ni veljalo za gostinske delavce. To popravlja nov val zakonodaje, ki se postopno uveljavlja v posameznih evropskih državah in ki v prepoved kajenja vključuje tudi restavracije, bare, klube in podobne prostore. Nekatere države dovoljujejo posebne kadilnice. Druge kajenje prepovedujejo popolnoma in brez izjem. Dejstvo pa je, da je Slovenija doslej imela že po naši oceni relativno strog zakon, ki je bil primeren in dovolj omejujoč, a žal se v praksi ni v celoti izvajal. Izostajal pa je predvsem primeren in stalen nadzor. Slovenija z novelo Zakona o omejevanju tobačnih izdelkov sledi najstrožjim in najbolj omejujočim trendom v Evropi, rešitvam, ki sledijo osnovnemu cilju, in sicer, da se zaščiti vse zaposlene in druge osebe v delovnih, javnih prostorih pred s tobačnim dimom onesnaženim zrakon, se težko nasprotuje. Cilj je omogočiti vsem ljudem svobodo do izbire življenjskega stila ter obenem kvaliteto življenja. Ob raziskavah, ki dokazujejo škodljivost cigaretnega dima za zdravje posameznikov, je v popolni prepovedi kajenja v javnih prostorih nemogoče oporekati, če tudi bi morda lahko razmišljali tudi o drugačnih rešitvah. Na primer o ločenih delih javnih prostorov, lokalov, gostinskih objektov, barov in podobno, kjer bi se lahko družili samo kadilci in v njih omogočili tudi pitje pijač in kave, ki bi jih vanjo prinesli sami. Ob javni razpravi, kot tudi ob obravnavi v Državnem zboru pa se je odprlo še nekaj vprašanj in nedorečenih rešitev v zakonu, ki potrebujejo ponovni premislek in spremembe. Ena takšnih je prepoved kajenja v gledaliških in drugih scenskih uprizoritvah, če želimo spoštovati svobodo umetniškega izražanja in pravico do zaščite avtorskih del, kajenje kot sestavnega dela predstave ta zakon ne bi smel preprečiti. Že z amandmajem k drugi obravnavi na seji matičnega odbora smo skušali v poslanski skupini Zares uveljaviti izjemo tudi za kajenje v gledališčih in drugih scenskih uprizoritvah, vendar je bil kljub zagotovilom ministra amandma zavrnjen. To skušamo danes urejati ponovno. Seveda pa je vendarle potrebno pri tako drastično omejujočem zakonu, ki ga sprejemamo, opozoriti še na nekaj. Na določeno vrsto dvojne morale in hipokrizije, ki vlada v naši družbi, saj se je v času javne obravnave na veliko govorilo o kadilcih in stigmatiziralo njihovo navado. Ob tem pa se o številnih drugih oblikah zasvojenosti, ki so mnogokrat za družbo in posameznika še veliko bolj obremenjujoče, ne razpravlja na podobno in enakovredno strog in kritičen način. Naj omenim precej bolj splošno sprejeto in na tradicionalno ljudsko folkloro naravnan odnos do alkohola. Ta ima po mojem osebnem, trdnem prepričanju bistveno hujše družbene posledice - razbite družine, nasilje v družini, prometne nesreče in podobno. Pa vendarle, celo na nacionalni televiziji lahko spremljamo oddajo, ki nosi naslov "Na zdravje". V tej in drugih podobnih oddajah sodelujoči nazdravljajo. Na mizah in na sceni pa lahko opazujemo alkoholno pijačo. Enako velja na primer za pretirano uživanje hrane, zlasti premastne, kjer reklamiranje sploh ni omejeno. Zato je prav, da ohranimo zdravo razumski odnos do kadilcev, ki v zadnjem času vendarle vse večkrat sporočajo, da se počutijo v družbi kriminalizirani, stigmatizirani. Ustvarja se klima njihove drugorazrednosti in odslej tudi odrinjenosti in ločevanja z uvajanjem nekakšnih kadilskih komor. Se bomo z enakimi vatli strogosti in omejevanja lotili tudi drugih zasvojenosti in nezdravih navad? Je to pravi in najbolj primeren način za spreminjanje ljudi in navajanje na bolj zdrav način življenja? Tudi o tem razmišljajmo danes, spoštovani kolegi in kolegice.
Hvala. Gospod Bogdan Barovič bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke. Prosim.
Spoštovani gospod predsednik, kolegice in kolegi, predstavniki Vlade. Na žalost, veliko žalost, se je v 200-tih letih rudarjenja v Zasavju zgodilo kar nekaj nesreč v rudnikih s smrtnim izidom. Vlada in država, dve sta bili oziroma ena v tem obdobju, ni odreagirala. Ni sprejela zakona. Rekla je: "Zaprli bomo rudnik in nesreč ne bo več." In jo ne skrbi - Vlade. Mi delamo pač pod stresom, lepo ali grdo. Moramo si priznati tisti, ki je delal dela in dela pod stresom, nihče ni nikoli zapisal "stres ubija" in nikogar ne zanima, kako delaš pod stresom. In ko smo vstopili v Evropo, smo bili vsi veseli in zdaj smo hlapci te Evrope in prepisujemo zakone, ki jih Evropa predpisuje. Nekomu je pač postalo moderno. So rekli, zdaj pa ne bomo kadili in ne bomo kadili. Ampak jaz te dvoličnosti ne razumem. Mi imamo zakon, ki je odličen. Nihče med nami - jaz sem sedem let v tem prostoru, glejte v žepu imam cigarete, kdo me je videl v tem prostoru kaditi? Nikoli, ja, pred "sekretom", pred "sekretom" ste me zdaj. Pred "sekret", ampak tam imamo še pravico, ampak zdaj še tja ne "pašemo" več. Ampak tudi dobro. Jaz spoštujem, v javnih zavodih se ne kadi in se ne bo kadilo. Niti na občini, niti v Državnem zboru, niti v bolnici, hvala bogu. Ampak, povejte mi logiko, če Bogdan Barovič, kupim lokal 20 kvadratnih metrov. Je moja last, jaz plačujem davke, jaz plačujem vse državi. Moje je, da pride nekdo in mi prepove. Zakaj hudiča teh pet, šest amandmajev, ki smo jih vložili, ne sprejmete? Povejte mi, kaj škodi, če nekdo, ki je lastnik nekega lokala 20, 30, 40 kvadratnih metrov, hoče imeti kadilski lokal in bo za to plačal tudi večje dajatve. Še celo to smo predlagali. Ne sme. S kakšno pravico? S kakšno pravico prepovedujete? Saj smo se mi odločili za zasebno družbo. Tukaj je Ustava, sveta knjiga. Kdor jo nima. Jaz jo imam vedno s seboj, preberite jo. To je kršitev Ustave. To je kršitev osnovnih človekovih pravic. Dvoji smo. Tisti, ki ne kadite, in tisti, ki kadimo. In jaz ne bom nikoli nikjer kadil tam, kjer je prepovedano in ne bom motil nikogar. Ampak tisti, ki ne kadi, naj pusti mene in meni enake, da bomo kadili tam, kjer je dovoljeno. Ampak po tem zakonu ne bo dovoljeno nikjer več. Nikjer več. Po tem zakonu ne smemo kaditi nikjer več, dali nas boste v komore. Nekdo v zgodovini je postavljal take komore, samo namesto cigaretnega dima je spuščal [[...]]Ali ste kdaj bili kadilci na kakšnem letališču? Tam, kjer je ena majhna sobica? Kako to, kaj to pomeni, kam bomo dali komoro, komor v Državnem zboru za tiste, ki kadijo, kadimo? Kam? Ja, saj bomo popadali po tleh v tistih dveh kvadratnih metrih. Dajte razumeti. Nihče nima nič proti temu zakonu, proti prepovedi kajenja, kot je bilo v preteklem. Ampak, zakaj omejevati? Jutri ne bom smel jesti rdečega mesa zato, ker je, baje, škodljivo. Pojutrišnjem ne bom smel seksati. To je totalitarizem. Lepo ali pa grdo, gospe in gospodje, ni pošteno in ni fer do vseh ljudi, ni. Ali je kdo kdaj izračunal ekonomski učinek? Direktiva, da nekdo ne sme prodajati, pazite, ne komu, ampak ne sme. Oseba, ki je stara 16 let, ne sme prodati meni, ki sem star 52 let [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]cigarete. Ali ste kdaj pomislili, po zakonu, po 15. letu se lahko otroci oziroma ljudje zaposlijo. Zdaj bo nekdo izgubil službo zato, ker ne bo smel prodati cigaret nekomu? Pa to so neumnosti, no. Pa dajte malo pameti. Nihče nima proti skrbi za zdravje, proti prepovedi kajenja v javnih zavodih, proti urejenemu življenju. Pa vendarle, to je totalitarizem. Otrok, ki pride iz trgovske šole, star 16 let ne bo smel dobiti službe zato, ker ne sme prodajati cigarete. Cigarete prodajajo pa, gospe in gospodje, povsod, v trafikah in v trgovinah. Samo malenkosti, ki sem jih navedel. In dajte malo. Lepo vas prosim in končam malo pameti v glavo. Predvsem pa tisti, ki kadite, povejte: Ne bomo kadili, o.k. ne bomo.
Gospod Barovič.
Ja, končam. Ne bomo, ampak bodite pošteni in ne tamle sedajle reči, da ste za zakon proti kajenju, potem greste pa ven enega pokaditi.
Hvala. Mag. Vasja Klavora bo predstavil stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev.
Spoštovani gospod predsednik, spoštovani državni sekretar s sodelavci, poslanke in poslanci! Malo drugače moram spet začeti, in sicer povedati, da v EU zaradi kajenja in s tem povezanimi boleznimi vsako leto umre okoli 650.000 ljudi. V Sloveniji zaradi kajenja umre na leto 3.000 ljudi, del teh ljudi tudi zaradi pasivnega kajenja. Na leto za posledicami pasivnega kajenja na delovnem mestu umre približno 15 ljudi. Zaradi pasivnega kajenja doma pa okoli 300 ljudi. V Sloveniji kadi že skoraj 24% odraslih, kar nedvomno pomeni eno izmed največjih javnih zdravstvenih težav. Vendar bom ob tem tudi realist in ne bom pozabil tudi problema, ki ga imamo z alkoholizmom in tudi z drogami. Za mene je morda to večji problem. Danes imamo trdne dokaze, da je kajenje vzrok za 25% vseh koronarnih bolezni, 75% vseh kroničnih obstruktivnih bolezni pljuč in 90% vzrok pljučnega raka. Še posebej skrb vzbujajoče pa je dejstvo, da število kadilcev narašča predvsem med mladostniki, saj naj bi po podatkih kadila kar četrtina šestnajstletnikov. To so številke. Sedaj veljavni Zakon o omejevanju tobačnih izdelkov ni bil posebno učinkovit kljub uzakonjenim omejitvam kajenja na delovnih mestih ter ločevanju kadilskih in nekadilskih prostorov v gostinskih objektih. Zato je Ministrstvo za zdravje pripravilo predlog sprememb zakona po zgledu drugih držav EU z namenom zmanjšati zmožnosti izpostavljanja ljudi škodljivim vplivom tobačnega dima ter omejiti dostop tobačnih izdelkov mladoletnim osebam. V sled tega se predlaga uvedba popolne prepovedi v vseh zaprtih in delovnih prostorih, prepoved prodaje in nakupa tobačnih izdelkov mladoletnim osebam. Seveda tudi z navedbo telefonske številke za pomoč pri opuščanju kajenja na tobačnih izdelkih. Vse te predloge, predvsem pa striktno prepoved kajenja vseh zaprtih javnih in delovnih mestih v naši poslanski skupini podpiramo, saj se zavedamo in se moramo zavedati škodljivosti tobačnega dima. Dejstvo, da tako imenovan protitobačni zakon nikakor ni usmerjen proti kadilcem, saj jim nihče ne odreka pravice, da sami odločajo o svojem zdravju. Kajenje je osebna stvar vsakega posameznika, njegova pravica, da začne kaditi. Vendar pa ni to njegova absolutna pravica. Ta pravica je in mora biti omejena s pravico drugih oseb, da uživajo v prostoru, kjer ni tobačnega dima. Zato je ta predlog namenjen večji in učinkovitejši zaščiti zdravja nekadilcev, ki so sedaj v javnih prostorih in na delovnih mestih neprostovoljno izpostavljeni temu dimu. Opozoriti velja predvsem glede na izvajanje in nadzor sedaj veljavnega zakona, da je ravno učinkovit nadzor zakona bistven za spoštovanje in dosledno upoštevanje njegovih določil, saj bodo v nasprotnem primeru vsi ti predlagani restriktivni ukrepi zgolj črka na papirju. V naši poslanski skupini bomo zakon podprli. Hvala.
Hvala. Gospa Maria Pozsonec bo predstavila stališče Poslanske skupine narodnih skupnosti.
Hvala lepa, gospod predsednik. Lep pozdrav vsem prisotnim! S predlaganim zakonom bo dosežena popolna zaščita vseh oseb pred izpostavljenostjo tobačnemu dimu v javnih prostorih ter enakopravnost vseh zaposlenih pri uveljavljanju pravice do dela v prostorih, ki niso onesnaženi s tobačnim dimom, saj predlog zakona prepoveduje kajenje v vseh delovnih in javnih zaprtih prostorih. Zaščita pred s tobačnim dimom onesnaženim zrakom z uvedbo popolne prepovedi kajenja v zaprtih delovnih in javnih prostorih je prvenstveno namenjena zmanjševanju tveganja, ki za zdrave ljudi predstavlja pasivno kajenje, vpliva pa tudi na spremembo kadilskega vedenja in odnosa do kajenja. Omejitev kajenja na javnih mestih ima tudi dodatno sporočilo, in sicer, da kajenje ni družbeno sprejemljivo. Tako je manj vrstniškega pritiska predvsem med mladimi, saj se spremeni tudi kadilsko vedenje mladih in mladih odraslih. Poleg tega bo omejitev dostopa do tobačnih izdelkov mladoletnim osebam dosežena z zvišanjem starostne meje za nakup in prodajo tobačnih izdelkov s 15 na 18 let. Na embalaži tobačnih izdelkov se uvaja poleg drugih zdravstvenih opozoril še številka telefona za pomoč pri odvajanju kajenja. S tem bo kadilcem, ki se bodo želeli odvaditi kajenja, lahko dana hitra pomoč pri odvajanju kajenja s seznanitvijo s posameznimi programi odvajanja kajenja. Uvedeni pa bodo tudi posebni prostori za kajenje, kadilnice, ki bodo morale izpolnjevati določene tehnične pogoje in v njih med drugim ne bo dovoljeno jesti in piti. Menim pa, da noben zakon, nobena črka zakona ne more odvaditi ljudi od strasti, ki so je vajeni. In če so bili že drugi tako iskreni, lahko tudi jaz povem - mislim, da sem največja pasivna kadilka, saj moj mož kadi noč in dan.
Hvala. Gospa Polonca Dobrajc bo predstavila stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Prosim.
Spoštovani predsedujoči, spoštovane kolegice poslanke, kolegi poslanci, predstavniki Vlade! V času od uveljavitve Zakona o omejevanju uporabe tobačnih izdelkov, to je novembra leta 1996, je prišlo do številnih novih spoznanj o škodljivosti pasivnega kajenja in zagotavljanja pozitivnih učinkov odsotnosti tobačnega dima za nekadilce. Slednje je razlog, da je predlog novele zakona potreben. Svetovna zdravstvena organizacija v dokumentu Pravica do čistega zraka v zaprtih prostorih iz leta 2000 opozarja, da ima vsakdo v skladu s pravico do zdravja tudi pravico do čistega za zdravje neoporečnega zraka v zaprtih prostorih. K navedenim spremembam obstoječega zakona pa nas zavezuje tudi okvirna konvencija Svetovne zdravstvene organizacije za nadzor nad tobakom, ki sta jo ratificirali tudi Slovenija in Evropska unija, ter Sklepi konference ministrov Evropske unije Evropa brez tobaka, ki je bila junija 2005 v Parizu. Osnovni cilji novele zakona, ki jo danes obravnavamo, so naslednji: zmanjšanje izpostavljanja ljudi s škodljivim vplivom tobačnega dima, omejitev dostopa do tobačnih izdelkov mladoletnim osebam, kakor tudi popolna zaščita pred škodljivimi vplivi tobačnega dima zaposlenih iz vseh delovnih kategorij ter popolna zaščita vseh oseb pred izpostavljanjem za zdravje škodljivim vplivom tobačnega dima v javnih zaprtih prostorih. Prepoved kajenja na zaprtih javnih prostorih in delovnih mestih se šteje tako za najpomembnejši ukrep zaščite nekadilcev pred tobačnim dimom. Kajenje je po predlogu novele zakona prepovedano tudi v prostorih, ki se po tem zakonu ne štejejo za zaprte prostore, če so del pripadajočih funkcionalnih zemljišč prostorov, kjer se opravlja dejavnost vzgoje in izobraževanja. Navedena zaščita je prvenstveno namenjena zmanjšanju tveganja, ki ga za zdravje ljudi predstavlja pasivno kajenje. Zakon pa v določenem delu dopušča nekaj izjem, in sicer to so za kadilca določeni prostori v nastanitvenih obratih oziroma drugih ponudnikih, kjer se nudijo nočitve, v domovih za ostarele in zaporih, v prostorih, ki niso namenjeni skupni rabi, kadar v njih bivajo sami kadilci, potem v posebej za kadilce določenih prostorih psihiatričnih bolnic in drugih izvajalcih zdravstvene obravnave duševnih bolnikov ter prostorih, namenjenih izključno kajenju, in kadilnicah. Novost zakona so tako kadilnice, ki pa bodo morale izpolnjevati določene tehnične pogoje, v njih pa ne bo dovoljena strežba ter uživanje hrane ali pijače. Obsegale pa bodo lahko največ do 20% skupne površine zaprtega javnega delovnega prostora in delovnega prostora. Podrobnejši pogoji pa bodo opredeljeni s podzakonskim aktom. Druga pomembna sprememba, ki jo prenaša novela, pa se nanaša tudi na zmanjšanje uporabe tobačnih izdelkov pri mladih, in sicer se z omejitvijo dostopa do tobačnih izdelkov zvišuje starostna meja s sedaj predpisanih 15 na 18 let. Tako, kar se tiče možnost kupovanja, kakor tudi prodaje tobačnih izdelkov. V poslanski skupini Slovenske demokratske stranke verjamemo, da bo predlagana novela zakona omogočila delni upad uporabe tobačnih izdelkov. Predvsem pa upamo, da bo kajenje dobilo negativno konotacijo v družbi, s čimer naj bila zaščitena najbolj ogrožena. To so mladi, ki se velikokrat ravnajo po zgledih starejših. Zato Slovenska demokratska stranka v celoti podpira predlagano novelo zakona. Hvala.
Hvala. Gospod Bojan Kontič bo predstavil stališče poslanske skupine Socialnih demokratov.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani predstavniki ministrstva, kolegice in kolegi! Pravica do čistega zraka v zaprtih prostorih je vsekakor pravica, ki ji ne gre oporekati oziroma jo je potrebo v praksi tudi dosledno uveljaviti. Pred leti, ko se je sprejemal sedaj veljavni zakon, ki je delno omejil kajenje v lokalih in drugih javnih prostorih, se je dejansko iskal kompromis med kadilci in nekadilci. Tako se je v praksi tudi izvajal. Tudi tukaj se pridružujem ocenam in tudi večkrat smo to že izrekli, da bi dosledno izvajanje obstoječega zakona lahko dajalo boljše rezultate. Tako pa tega doslednega izvajanja vključno s sankcioniranjem ni bilo. Z raznimi pregradami so v lokalih omejevali prostor kadilcem oziroma navidezno zagotavljali nekadilcem pravice iz zakona, dim pa se je širil na vse strani. V celoti je prepovedano kajenje le v vzgojno izobraževalnih in zdravstvenih ustanovah, slaščičarnah in mlečnih restavracijah, sredstvih javnega transporta. To je v prostorih državnih organov in to še posebej v prostorih, ki so namenjeni delu s strankami. S preventivnimi aktivnostmi zdravstvenih delavcev že v osnovnih šolah, namreč ozaveščajo mladostnike o škodljivosti kajenja, tako aktivnega kot pasivnega. Tukaj lahko ugotovimo, da kot v posmeh vsem tem prizadevanjem se kajenje mladih prestavlja, začetek namreč v vse zgodnejša leta. Raziskava, ki jo je opravila pred leti Velenjčanka Andreja Zupančič, je pokazala, da se 82% kadilcev odloči za kajenje v starosti do 20 leta. Torej to je zanesljivo zaskrbljujoč podatek. Nikotin je ena od najbolj zasvoljivih snovi in pomeni resno nevarnost za zdravje tako kadilcev, kot tistih, ki so z njimi in vdihujejo nikotin, torej pasivnih kadilcev. Rešitev, zapisana v zakonu, ki predvideva, da se starostna meja za nakup tobačnih izdelkov dvigne s sedanjih 15 na 18, naj bi prispevala k zmanjšanju dostopnosti do tobaka. Tu so seveda mišljenja deljena. Le upamo lahko, da to ne bo pomenilo dodatne trgovine s tobakom, ko bodo mlajši od 18 let tobak kupovali po višji ceni od starejših preprodajalcev. Ta nevarnost vsekakor obstaja. Izkušnje s prepovedanimi drogami nam to zgolj pritrjujejo. Prav tako je lahko težava na strani trgovcev. O tem je bilo kar nekaj opozoril, ko se prepoveduje tudi prodaja tobačnih izdelkov mlajšim od 18 let. Problem je predvsem na strani prodajalcev, ko tisti, ki zaključijo šolanje za poklic trgovca, še niso dopolnili 18 let. Torej, po tem zakonu naj ne bi prodajali tobačnih izdelkov. Tu bo nekaj težav za tiste, ki so, recimo, lastniki ali pa delodajalci v trgovinah. Uvedba popolne prepovedi kajenja v vseh zaprtih javnih in delovnih prostorih pomeni, da izjem, ki jih dopušča veljavni zakon, ne bo več. To pomeni, da bodo vsi zaposleni lahko delali v prostorih brez tobačnega dima. Slabost v tem zakonu je vsekakor določba v 6. členu, ki določa odgovornost lastnikov, najemnikov ali upraviteljev prostorov, kjer je kajenje prepovedano. Gre predvsem za vprašanje izvedljivosti te določbe. Kako nekomu preprečiti kajenje, če le ta ne spoštuje zakona. Brez posredovanja organov, ki so za to usposobljeni, vsekakor ne bo šlo. Pomembna novost je tudi zapis na embalaži tobačnih izdelkov, ki poziva k prenehanju kajenja, in telefonska številka,na kateri lahko kadilke in kadilci dobijo pomoč pri odločitvi za opustitev kajenja. Napoved predlagatelja, da predlog zakona ne bo imel finančnih posledic za državni proračun in druga finančna sredstva, pa je lahko žal točna. A hkrati v tem primeru predvsem pesimistična. Predlagatelj torej ne predvideva, da se bo kot posledica uveljavitve tega zakona zmanjšala poraba tobačnih izdelkov in s tem višina oziroma obseg trošarin. Z željo, da bi bili vsi skupaj [[...]] [[opozorilni znak za konec razprave]] [[...]]pri zmanjševanju zasvojenosti z nikotinom uspešni, bomo v poslanski skupini predlagani predlog podprli.
Hvala. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin in prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih, ki jo bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne, 19.6.2007. V razpravo dajem 2. člen in amandma Poslanske skupine Nepovezanih poslancev. Bom kar vprašal, kdor želi, naj dvigne roko. Izvolite, gospa Širca.
Spoštovani prisotni! Ko sem o tem amandmaju oziroma še bolje o amandmaju, ki je bil pripravljen na isti način, samo k drugemu členu, za obravnavo predloga zakona na matičnem odboru govorila z ministrom za zdravje gospodom Bručanom in ga opozorila, da, ko bo stopil v veljavo tak zakon, če bo sprejet na ta način, bo v gledaliških in drugih scenskih umetnostih, to se pravi tudi na filmu in prerformansih nemogoče kaditi. Minister pravi: "Ne, saj ni mogoče. To je lapsus, po vsej verjetnosti se motite ali pa niste dovolj dobro prebrali zakona." Ni res. Zakon bo, kot vemo, prepovedoval v takih določenih zaprtih prostorih. To se pravi tudi tam, kjer se uprizarjajo gledališke predstave. Tudi na odru kajenje, kajenje pipe, kajenje cigaret, kajenje česar drugega in kajenje, ki pa je v številnih delih sodobne in tudi starejše dramatike sestavni del gledališkega dramskega izraza. Minister mi je pred obravnavo na delovnem telesu zagotovil, da bo to proučil in da se mu zdi samoumevno, da to ostane, ker razume, da so avtorska dela pod določeno izrazno zaščitenostjo, če tako lahko rečem. Ampak ne, minister je bil potem tiho. Tudi razumem, da ni podprl rešitve, ki bi bila v prid avtorskemu izražanju. Zato dovolite, da še enkrat poudarim, v kolikor vam obrazložitev ni dovolj mogoče segla do srca, zakaj je potrebno določiti tu izjemo. Priznam, da je 2. člen mogoče manj prikladen, kot je bil tisti, ki smo ga v okviru možnih izjem predlagali za matično delovno telo. Ampak tudi ta rešitev, ki govori o tem, da se lahko v gledališču na odru, v zaprtem prostoru kadi, odgovarjajoč. Konec koncev tisti gledališčniki, igralci, režiserji, ki so trenutno seznanjeni s tem zakonom, ne verjamejo, da je to možno, da taka restrikcija lahko poseže v avtorsko delo, ki, opozarjam, določenih dramskih tekstov mogoče celo ne bo možno postavljati na oder. Mi vemo, da v gledališču danes kajenje poteka že pod določenimi restrikcijami oziroma nadzorom, če lahko bolje povem. Se pravi, prisotnosti požarne varnosti. Tudi igralci se ne zasedajo v tistih vlogah, ko njim ne odgovarja oziroma ko niso kadilci. Mogoče je do neke mere simulirati, ampak simulirate v gledališču. Seveda, ki je samo po sebi že simulacija. Samo določene zadeve. Recimo, jasno da v steklenici, v kateri naj bi bil, recimo, viski ali nekaj drugega, je lahko čaj ali pač neka tekočina, ki je podobna, ampak kajenje, ki ima vlogo dramaturškega momenta, pa je nemogoče simulirati. Res, da se poslužujejo, še posebej v tujini, nekih takih cigaret, ki imajo bodisi nižjo prisotnost nikotina, ali kjer se simulira tudi kajenje s tem, da se ne inhalira. Ampak po tem zakonu tudi simuliranje ni več mogoče. Minister pravi, pač, nekako se bodo že znašli. Ampak znašli se bodo tako, da določenih tekstov ne morejo uprizoriti. Recimo filmov, kot so Kava in cigarete Jima Jarmuscha, ki so posneti v interjeru, se pravi, v studiu, ne bi mogli v Sloveniji nikoli posneti. Ne bom rekla, da zaradi tega, ker Jima Jarmuscha nimamo v Sloveniji, ampak zaradi tega, ker je tekst, narava teksta taka, da zahteva prisotnost v tem primeru cigaret. Opozarjam še enkrat, da so lahko cigarete nek določen dramaturški del, kjer je samo njihova prisotnost v roki premalo, ker pač potrebuje tudi določeno dogajanje. Recimo, če ste bili pozorni, te dni oziroma pred meseci je bila v SNG Drama, premiera socialne drame ruskega dramatika Sigareva, v kateri pravzaprav velik del poudarka avtorskega izražanja temelji prav na uporabi cigaret kot tistega dramaturškega mašila, ki spodbuja določene nervoze, ki podčrtuje določene napetosti, razredne razlike, grobosti, ki so prisotne v celotnem zelo socialno obarvanem tekstu. Opozarja na neke eksistencialne napetosti in tako naprej. Cigareta je prisotna. Ne kot tista, ki navaja drugega h kajenju, ampak kot tista, ki pač reproducira določene življenjske navade. In te navade, kakršnekoli že so, so bile in jih ne moremo cenzurirati na osnovi prepovedi, ki ima seveda povsem drug moment. Konec koncev, kajenje ima lahko tudi pedagoški učinek. Nemalokrat je to tudi v dramskih tekstih vidno. Recimo, če se bo kdo odločil kdaj, ali posneti film o Titu ali Churchilu ali pa Bernsteinu, ki vemo, da je posegal po cigareti še zadnji dan pred smrtjo in tega ni skrival, bo pač moral to narediti v eksterieru. Se pravi, v zunanjem prostoru, kjer ta klavzula o prepovedi kajenja v zaprtem prostoru ne bo dosegljiva ali bo pač to v povsem drugi funkciji. Ni samo moja ugotovitev. Pravzaprav je ta amandma nastal na željo gledaliških krogov oziroma vseh tistih, ki se zavedajo nerodnosti, ki se bodo zgodile, če ne boste prisluhnili tovrstni izjemi. In kaj pravijo režiserji, igralci in dramaturgi? Pravijo enostavno, da "prepoved kajenja v gledaliških predstavah bo bistveno okrnila sporočilnost in estetsko integriteto velikega dela dramatike 19. in 20. stoletja. Še posebej pa sodobne dramatike ali še več. Onemogočila bo, da te drame sploh ne pridejo na repertoar, ker pač bodo avtorsko okrnjene in ne bodo imele več pečata, ki je dan z izvirnikom oziroma z izvirnim delom. Namreč, zakaj govorim o 19. in 20. stoletju? Kajenje je v tem obdobju zagotovo, ne samo v tem obdobju, ampak sicer sestavni del življenja in umetniške uprizoritve oziroma dramske uprizoritve predstavljajo tudi oziroma govorijo o vsakdanjem ali drugem življenju in so to rutinski deli nekega vedenja, nekih družbenih standardov. Kot vemo, dramatika se naslanja na to, da posnema življenje. Zato jo tudi imamo. Spoštovani kolegi, kolegice! Večkrat vas vidim v gledališču, tudi ministra za kulturo, ki je reden. Vem, da razumete težave, pred katerimi bodo gledališčniki, pa tudi drugi uprizoritveni ustvarjalci s področja uprizoritvene umetnosti, v kolikor bodo obveljal tak zakon, kot ga sedaj predlagate. Naj še nekaj poudarim, o čemer sem tudi z ministrom govorila. In razumem tudi, da je ali vsaj, če ni dovolj dvoličen, prisluhnil tudi tej spodbudi. Obstaja še druga možnost, ki jo sprejmemo, v kolikor bi ta amandma podprli in v nadaljevanju morebiti ta tudi spreminjali. Možnost, ki bi dovoljeval ministru, bodisi ministru za zdravje bodisi ministru za kulturo, da dovoli ob vsaki predstavi, ki vsebuje kajenje pipe, cigare oziroma tobaka, uprizoritev. To se pravi, da da dovoljenja za vsako predstavo posebej. Nekaj podobnega, kot imamo na področju filma, ko se določeni filmi lahko predvajajo v Sloveniji brez prevodov, če to dovoli vsakič posebej minister. Te izjeme so redke, ampak se zgodi, da film pride za enkratno uporabo in za zaprte kroge. Takrat ob dovoljenju ministra se lahko predvaja tudi na ta način. Zato, kot pravim, če vam ta amandma ni všeč, potem še zmeraj obstaja možnost, ki je birokratska in meni ne tako simpatična. Ampak bolje kot nič, da se za vsako gledališko delo, za vsako scensko uprizoritev vpraša za dovoljenje ministra, da se ga lahko uprizori v integralni obliki. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Sok.
Hvala lepa za besedo. Mislim, da vsak zakon ima k členom tudi svojo obrazložitev. In če bi ta obdržala, ki jo je sedaj tukaj prezentirala naša kolegica, potem če se malo pohecam, bi to pomenilo, da si morajo tudi gledališčniki narediti na odru kadilnico in potem iti med predstavo, ki zahteva uprizoritev, s cigareto v kadilnico in tam odigrajo. To bi zelo popestrilo verjetno vse skupaj, vse dogajanje. Mislim, da ta vaša obrazložitev, malo se šalim, da ta vaša obrazložitev ne drži. Ker tukaj gre za igro in saj tudi nekatere druge zadeve so v javnih prostorih, recimo, prepovedane kot je ekshibicionizem, ali pa kakšni drugi prizori, da ne rečem kakšni, pa gledališčniki to na svojih odrskih deskah zelo radi uprizarjajo. Tako, da to ni razumeti na takšen način, kot ste vi tukaj to predstavila. Če pa bi tako sprejeli, kot vi predlagate, pa bi potem avtomatsko s tem zakonom uvedi kadilnice za gledališčnike, ker bi hodili, pa bi tam potem veselo naprej kadili. Tako, da je iz tega verjetno, bom potem tudi počakal, kako bo predstavnik ministrstva na ta amandma odgovoril in se potem v skladu s tem tudi odločil. Bi pa, ker sem že pri besedi, rad povedal svoj odnos, če smem, do tega zakona. Jaz sem nekadilec, sem pa dejansko glede teh prepovedi nekako nevtralen. Sam mislim, da takšno urejanje v bistvu ne bo prineslo tistega učinka, ki se ga želi s tem zakonom doseči. In tudi sam osebno nimam nič proti tistim, ki kadijo, če pač hočejo kadijo in kupujejo drage cigarete in s tem na nek način polnijo državni proračun. Res pa je, da se potem v nekem obdobju nekateri ali pa veliko, ko se srečajo z zdravstvenimi težavami, odpovedujejo in ne kadijo več. Takšnih primerov je ogromno. Vsak prej ko slej naleti na te težave. In tudi ta podatek, da 650.000 ljudi umre letno zaradi kajenja. Jaz bi rekel, da ni čisto točen. Umre prej, kot bi sicer, ker konec koncev vsi smo namenjeni enemu končnemu cilju in vsi zapisani smrti. Tako, da cigareti lahko samo prej ta konec dejansko približajo. To je pa res in da so potem stroški z zdravljenjem precejšnji. Zelo pa se strinjam s tem, da imajo tisti, ki delajo v bifejih, gostilnah, pravico do tega, da niso pasivni kadilci, da ne vdihujejo tega zraka. Ti prostori obupno smrdijo. Če pridete v bife, kjer se kadi ali pa še slabše v gostilno, kjer se tudi mešajo vonjave s hrano in tako naprej, obupno in jaz, recimo, kot nekadilec v tak prostor ne grem, ker v takšnem prostoru ne moreš normalno naročiti hrane in potem ob tem tudi na nek način se dobro počutiti. Mogoče bi se to lahko rešilo na kakšen drug način. Nekateri ste že predlagali, da bi tisti bifeji, ki že so kadilnice in tudi kot kadilnice smrdijo, to tudi naprej ostali s tem, da bi se lahko lastniki odločali in bi za to plačevali neko določeno dajatev, bi potem verjetno država od tega nekaj imela. Sedaj bomo s tem zakonom dali na nek način možnost, da bomo nagradili tiste, ki bodo začeli delati verjetno neke steklene ali kakšne kletke bodo to, kjer se bodo potem kadilci notri našli in bodo lahko ven gledali druge in drugi potem notri njih in se bodo potem na takšen način ločevali. Ker to je nek način ločevanja. To je bilo danes že povedano. Bil je dosežen v prejšnjem zakonu, ko je bilo pač rečeno, da mora imeti takšen lokal ločen prostor za kadilce. To so potem seveda lastniki izkoristili tako, da so naredili neko metrsko pregrado in so potem rekli: "Ja, to pa je sedaj ločen prostor". Tako, da se je pač na takšen način neko zakonsko dikcijo izigralo in prešlo. Glede na to, da je poslanska skupina sklenila ta zakon podpreti, ga bom tudi sam podprl. Ne mislim pa, da bo imel nek velik učinek na zmanjševanje kajenja, kar pa je velik problem med mladimi. Danes ogromno mladih kadi. Kadijo pred šolami, kadijo v parkih, kadijo na ulici. Cigaretne ogorke mečejo za sabo vsepovsod, to potem po mestih, kjer ne čistijo, lahko tudi vidimo. Mislim, da bo potrebno s kakšnimi drugimi ukrepi, predvsem na področju vzgoje narediti še nekaj, da bo to kajenje, ki predstavlja problem vsake od razvitih družb, na nek način zmanjšalo. Same zakonske prepovedi, tudi tako imenovani Kebrov zakon, ki je prepovedal točenje alkoholnih pijač do 10. ure, in podobne prepovedi, se mi zdi, da je to nesmiselno. Nikakor pa to ni enako s tistim, kar sem slišal v predstavitvi ene od poslanskih skupin, kjer je ponovno bilo povedano, da se je uvedlo "hora legalis". To se kar naprej ponavlja in seveda to ni res. Nekaj povsem drugega se je sprejelo kot "hora legalis". Hvala lepa.
Hvala. Želi še kdo razpravljati k tej točki? Gospod Ziherl.
Hvala za besedo. Sam amandmaja ne nameravam podpreti, kajti če hočemo zakon uveljaviti tako, kot je zamišljen, potem ne sme biti izjem. Morda poznam situacijo na Irskem, kjer so zagrožene visoke kazni do 2000 evrov in ni nobenih izjem. In so se mi po eni strani kadilci kar smilili, ko so zunaj pred hotelom kadili in sem imel občutek, kot da so nekaj ukradli. Zdaj pa o tem: "čik", kot efekt igre je morda nekje na 9999 mestu učinka, glasba, scena, igralski nastop in tako naprej. Da se imitirati neprižgan, kajti tudi drugi scenski efekti niso 100% naravni. Tako je konj lesen, ni živ konj in se ne sprehaja po odru. Avto je silhueta in se ne vozi po odru sem ter tja. Namesto, če igrajo zapijanje, se verjetno zapijejo s čajem ali kakšno podobno obarvano tekočino, kajti drugače bi predstava izgubila na vrednosti. Pretep ni zaresen pretep, ampak je navidezno nakazan. Pa tudi seks je samo nakaz in ni dejanski seks. Tako se lahko tudi kajenje ponazori z neprižgano cigareto. Če pa hočejo ponazoriti zakajen prostor pa ga lahko z umetno meglo. Torej obstajajo alternativni scenski efekti in izjema kajenja kot umetniški vtis vsekakor ne morem podpreti. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Gulič.
Spoštovani, gospod predsednik. Cenjene kolegice in kolegi, seveda je treba ta amandma podpreti ali pa zakon jemati z veliko rezerve. Gre za to, da kajenje na odru prav gotovo ni kajenje. Ampak ob vseh teh duhovitih rešitvah, ki sem jih slišal, imamo tudi še kakšno drugo na zalogi. Lahko bi kadil medicinske cigarete, ki se dobijo v lekarnah, kjer ni nobenega tobaka in ne padejo pod zakon o omejevanju tobačnih izdelkov ali pa nevarnost robotov, na sploh, če gre za kakšne bolj ruralne zadeve. To se da vse urediti. Ampak gremo k zakonu samemu. Zakon seveda je spet namenjen stigmatizaciji. Gospod državni sekretar, normalnemu človeku zadostuje, da poveš, da je kaj škodljivo, in poveš, da s tem škodi drugim in to zadostuje. Tukaj seveda smo šli pa v popolno prepoved, v stigmatizacijo, ampak ne prepoved iz kakšnih drugih razlogov, zdravstvenih, socialnih in tako naprej. Ampak zaradi tega, ker se pač po prejšnjem zakonu ni dalo nadzorovati, komu se ni dalo. Namreč en "s" je manjkal. Vmes seveda pa se je sprožila prava gonja proti kadilcem. Jaz vam lahko pokažem dopise resnih inštitucij, kjer seveda so kadilci ozmerjani tako kot se seveda v civilizirani družbi ne dela. Namesto, da bi se gojilo neko kulturo kajenja, kakršno je že, recimo, Slovenija imela v času med obema vojnama, pa tja do 60-ih let, spet pristajamo na neke tuje, ampak tukaj v tem primeru res tuje civilizacijske vzorce. Tisti, ki so nam leta po drugi svetovni vojni v UNRA paketih pošiljali Lucky Strike, zato da smo se navadili kaditi, nam zdaj seveda kažejo, kako je to škodljivo in nemarno. In seveda Slovenci veselo pristajamo na vse take prepovedi. Naenkrat je postalo to zelo moderno. Zakon bo prav gotovo zmanjšal število kadilcev in seveda prav gotovo bo povečal trošarine, zato da bo veljalo to, da finančnih posledic ne bo. Se pravi, tobačni izdelki se bodo morali enormno podražiti, vsaj za 50 do 60%, da se bo to ujelo glede na pričakovano opuščanje kajenja. Druga stvar, ki se mi zdi pomembna ob tem zakonu je ta, da se je spet nekako izračunalo, da gre za manjšino, ki jo je treba seveda označevati, stigmatizirati in izločevati na vse načine. Kadilci, tako kot recimo na zahodni obali Združenih držav Amerike, ne na vzhodni, ampak samo na zahodni postajajo pravzaprav tisti, ki so zasmehovani, ki so izločeni iz družbe. To je očitno spet eden od ciljev, če ni cilj, ki je zapisan, bo pa prav gotovo stranski učinek takšen. Dosedanji zakon je bil čisto dober, samo izvajati bi ga bilo treba. Kar se tiče omejevanja dostopnosti pri mladih, mislim, da je to edini del, ki je vreden podpore v tem trenutku, saj so drugi mehanizmi, ki so včasih delovali, se pravi šolske prepovedi in tako naprej, odpovedali. Vse drugo pa bi lahko vrgli v koš. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Janc.
Hvala lepa, spoštovani predsednik. Spoštovani sekretar s sodelavkama, kolegice in kolegi! Govorimo o amandmaju k 2. členu naših kolegov nepovezanih poslancev. Lahko bi ga na nek način razumel. Pomembno pa je povedati, da take odpustke bi vsakdo si želel v tej javnih prostorih, tako športniki, zdravstveni delavci, socialni delavci in tako naprej. In verjetno vsak bi našel kakšen tak ali drugačen argument, ki bi jim prišel prav, da bi vsaj na določenem delčku vendarle imel neke odpustke tega zakona. Pa vendar naj mi bo dovoljeno, spoštovani predsednik, mislim, da ta korak, ki ga delamo danes, je restriktiven, strog, odločen, brezkompromisen. Dobesedno morda, z vsem spoštovanjem do kadilk in kadilcev, zelo ošter. Malo smo pogledali po Evropi in našli neke modele, ki jih ima večina evropskih držav in ki kaže, da pač zdravje kot največja vrednota, zdravje, družba, okolje, mora nekako tudi zaščititi. V tem primeru zagotovo počnemo, dobesedno lahko rečem, mečemo kadilke in kadilce na cesto. In to je tudi konec koncev pravica do tistih, ki delajo na primer v gostinstvu, da imajo pravico do čistega zraka, da imajo normalne pogoje za delo, ker danes tega ni. Obstoječi zakon, ki velja, sam sem ga tudi poizkusil kot direktor nekega podjetja, je sicer bil dober v namenu. Žal pa je imel luknje, da tako rečem, pa morda nekoliko slabši nadzor in se je kmalu razvrednotil v tistem pomenu, za kar je bil prvotno namenjen. Žal ni dal tistih pravih učinkov, rezultatov. Iskati vzroke, zakaj je bilo tako, kot je bilo, je pač lahko. Vsak lastnik se je na svoj način znašel tako ali drugače in minimalno sicer izpolnil kriterije nekadilski populacije gostov v lokalih. V večini primerov pa potem, ko kasneje ni bilo več pravega nadzora, še tisto se je zminimiziralo in je postalo tako, kot je. Mislim, da je ta skrb države pravilna, da skrbi predvsem za svoje mlade generacije, ki so na pohodu, ko posegajo po teh užitkih, tako imenovanih. Tudi sam sem bil nekoč kadilec, pa k sreči ne v puberteti, ampak po končani srednji šoli, pa potem, hvala bogu, pred 12-imi leti spoznal to zablodo in s trdo voljo se odločil, da ne bom več kadil v dobro sebi, družini, okolju in tako naprej. Ampak to ni tako enostavno, preprosto. Treba je imeti močan karakter, da lahko vržeš to razvado na stranki tir. In uspel sem. To si štejem za največjo zmago nad samim seboj. Zakon, po moji oceni, je pozitiven, dober, je strog. Kot sem povedal, bo dajal učinke. Bojim pa se tega, kar so že moji predhodniki povedali, sam zakon vseh teh problemov in želja zagotovo ne bo rešil. Veliko teh nalog mora opraviti družina, domače okolje, vzgoja. Drugo je zagotovo šola, ki se mogoče temu premalo posveča. Pa tudi mediji in splošna osveščenost. Mislim, da je temu treba več skrbi posvečati, ker je samo ta napisan dokument in stroge omejitve kadilcem verjetno od tega pričakovanega rezultata ne bodo dali. Tako kot žal pričakovanega rezultata nimamo na cestah. Žal imamo močne ukrepe, velike kazni itn. Pa vidimo, da število nesreč, tudi s smrtnim izidom celo narašča, ne pa zmanjšuje. Problemi so še kje drugje. Ne samo v zakonodaji in izvajanju zakonodaje, ampak tudi v splošnem družbenem okolju, ki je takšen, kot je. Upam in verjamem, da boste zakon sprejeli, da bo šel to pot in da bo dosegel cilj. Vsaj delno ta cilj, da poskušamo vsaj kakšnega kadilca, predvsem pa poskušamo tiste zaščititi, ki delajo v okoljih, ki so izpostavljeni dnevnemu dimu, ki zagotovo ni prijazen, ki je slab itn. Je pa res, da v tiste komore morda, po moji oceni, bodo šli samo tisti najbolj strastni kadilci, ki bodo tisto uro, dve v lokalu ne zdržali in bodo šli notri in pokadili cigaret, dva. To bo zagotovo po mojem majhna skupinica ljudi, ker tisti povprečni kadilec niti komore ne bo iskal in si tam ne bo našel duška, da si bo v tistem prostoru vzel tisti užitek, ki paše mogoče v kakšno drugo okolje, ne pa neko komoro. Ampak dobro, možnost bo dana. Bo imel priliko, da tam lahko pokadi kakšen cigaret itn. Skratka, svobodna izbira pa še vedno ostaja za vsakega posameznika, da kadi, koliko pokadi. Vendar zavedajoč se, da škoduje predvsem sebi, tokrat pa s tem zakonom ne bo škodoval tudi svojemu okolju, torej tistim, ki ne kadijo in ne bodo izpostavljeni nekadilci v okolju, kjer se kadi. Seveda dosegati spoštovanja kadilk tudi v Državnem zboru nekadilcev. Tudi njim bo zagotovo nekoliko odklenkalo. Verjetno, pa tudi verjamem, da se bodo na takšen ali drugačen način znašli in verjetno vedno pokadili nekje, kjer bo to tudi dovoljeno. Imam pa en dober recept, pa ne morda po svoji lastni poti, ki sem jo šel. Spoštovane poslanke in poslanci, ki kadite, poznam dober recept za ta nov zakon: Nehajte kaditi. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Marušič, izvolite.
Spoštovani gospod predsednik, cenjene poslanke, poslanci! Rad bi se samo nekoliko oglasil v dosedanji razpravi in morda poskušal z nekaj argumenti usmeriti razpravo in pogled na zakon. Tja, kakor je bil tudi predstavljen in namenjen. Torej iz same razprave sem sprejel, da torej vsi, poslanke in poslanci, podpirate to, da se omeji dostop do tobačnih izdelkov mladoletnim osebam. Morda gre pa nekoliko za različne povedi pri tem, da se z zakonom želi zmanjšati dostopnosti ljudi škodljivim vplivom tobačnim izdelkom. In tukaj, ko se sedaj razprava preusmerja v smeri zaščite ali getoizacije kadilcev, bi želel poudariti, da zakon, ki je bil leta 1996 sprejet in je Slovenijo uvrstil med vodilne države Evropske unije, ki je na področju javnega zdravja naredila pomemben ukrep, je dejansko lahko v vašem jeziku celo v nekem smislu getoiziral. Razdeljuje prostore za tiste, ki ne kadimo, in za tiste, ki kadijo. Seveda v tem času je celotna zdravstvena znanost ali pa sploh znanost šla dalje in s širokimi pedagoškimi raziskavami dokazala, da je tudi pasivno kajenje škodljivo. V samem predlogu imate natančne številke iz Evropske unije. Lahko jih prenesete na Slovenijo in ugotovite, da v Evropski uniji 7 tisoč ljudi umre zaradi izpostavljenosti pasivnemu kajenju. 72 tisoč jih umre torej na delovnem mestu, 72 tisoč pa doma. Torej še veliko nas čaka na vzgoji. Namreč želimo za to izboljševati, ne samo podaljševati življenje, ampak tudi izboljšati kakovost življenja tako, da bi lahko v nekem smislu razumel izjavo, da bo nekdo nekoliko prej umrl, ampak zdravstveni sistem želi izenačevati ali pa približevati pričakovano življenjsko dobo in pa kvalitetno dobo življenja. In še kako pomembno je, da tobak ravno v tisti skupini mlajših od 65 let pušča neizbrisne posledice. Naj se vrnem ponovno k zakonu, ki je bil sprejet leta 1996. Kajti, slišal sem, da ni bilo učinkov. Še kako pomembni javno zdravstveni učinki. To Slovenijo uvršča med tiste, ki je pomemben korak naredila. Ob ali pa pred sprejemom zakona je bilo 28% kadilcev v Sloveniji. Po 10-ih letih 23% kadilcev ali za 20% se je zmanjšal delež kadilcev v slovenskem prostoru. V evropskem prostoru je 20% kadilcev. Skratka, z doseženimi znanji, da pasivno kajenje škoduje in sledenjem Evropski uniji in drugih držav smo želeli z zakonom nadgraditi dosedanji zakon s spremembami, ki smo jih vpeljali. Seveda tako, kot je lepo moj predhodnik povedal, vsak bi si želel biti izjema. V amandmaju ali pa komentarju k amandmaju, tudi tu mislimo, da gre za javni prostor in da bi lahko bila nekako sporočilna vrednost nadomeščena ali zagotovljena z nadomestki. Ne nazadnje pri samem argumentu je bilo celo povedano, da to v evropskem prostoru nekatere države tudi počnejo. Skratka, plediram na to, da se ne izpostavlja, da zakon getoizira ali pa izločuje kadilce. Ne, zakon ima eno od osnovnih nalog ali pa ciljev poleg tega, da omejuje dostop mladim, predvsem v tem, da omogoča varno delovno okolje vsem državljanom. Seveda v ničemer ne omejuje kadilcev k njihovi odločitvi, da kadijo. Seveda izbirati si bodo pa morali prostor, v katerem bodo to počeli. Ob tem pa zakon deluje tudi na preventivnem področju, saj bo potrebno omogočiti državljanom, ki kadijo, da se bodo lahko obrnili na pomoč, v kolikor jo bodo zaznali in uporabili kar nekatere preventivne programe, ki so pri nas obveščeni. Torej, delavnice o opuščanju kajenja, programe, ki so naravnani v šoli in drugih prostorih, kjer se uvaja zdravo šolo, in preventivne programe ali pa promocijske programe k opuščanju kajenja. Vendar, naj zaključim kot moj predhodnik. Če ste me pozorno poslušali, doma bistveno več ljudi ali pa zaradi pasivnega kajenja bistveno več ljudi umre zaradi pasivnega kajenja. Tako, da nas poleg delovnega mesta čaka še veliko samopogleda ali pa kar pogleda v ogledalo, ali smo dovolj naredili za to, da živimo in delamo v zdravem okolju in krepimo svoje zdravje. Hvala.
Hvala. Gospod Veršnik.
Hvala za besedo. Lep pozdrav vsem prisotnim! Spoštovane kolegice in kolegi! Nobena juha se ne poje tako vroča, kot se skuha. Problema kajenja s tem zakonom prav gotovo ne bomo rešili. Imamo zakon, ki naj bi ščitil nekadilce, vsaj jaz ga tako razumem. Ne, da preprečuje kadilcem kajenje ali jih omejuje. Ne, ščiti tiste, ki ne želijo priti pod vpliv te droge ali škodljivega dima, da jim je omogočeno normalno delo, normalno življenje brez teh škodljivih strupov. To, mislim, da je osnovni namen tega zakona. Seveda poleg tega, da se skuša mladini onemogočiti dostop do te droge. Kar mislim, da je popolnoma prav. Kadilci, ki so zasvojeni, so kadili in bodo kadili. Lahko iz lastnih izkušenj povem, da bodo nehali najprej en teden pred zadnjo uro. Ne želim nikomur, da bi gledal tak prizor umiranja človeka, ki umira zaradi cigaret. Strinjam se, da je v zakonu čim manj izjem. Prepričan sem, da bi tudi dosedanji zakon, če ne bi imel toliko raznih izjem, bistveno bolje funkcioniral. In seveda zaradi tega razloga nisem pripravljen podpirati kakršnihkoli sprememb, ki bi vodile v možnost, da se skozi stranska vrata pripelje čim več izjem. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Mikolič.
Hvala za besedo. Prisrčno pozdravljeni! Glede amandmaja k 2. členu bi samo na kratko povedal, da je obrazložitev kar obsežna, pa dokaj zanimiva. Lahko te malo zabava vmes, ko to bereš. Moram pa povedati, potrditi, da pa to res vse drži, kar je napisano. S tem, da bi pa opozoril na to, da pravzaprav bi morali potem tudi pri drugih zakonih, ki smo jih tudi kot Državni zbor sprejemali tukaj, misliti na ta problem, če lahko tako rečem, ko smo jih sprejemali. Omenil bi samo Zakon o javnem redu in miru. Mislim, da tudi v tistem zakonu je marsikaj napisano, kar se lahko dela oziroma kaj se ne sme delati na javnih površinah oziroma konkretno tudi na teh površinah, ki nekako so tudi povezane z najbrž tudi s kakšno gledališko predstavo. In če bi se v tistem držali tudi tistega zakona, potem je marsikaj nezakonito bilo ali pa bo tudi v prihodnje storjeno na gledališkem odru ali pri kakšnih drugih scenah. Želel sem na to opozoriti, da tu sedaj je ta predlog, ki bi nekako dovoljeval, da bi se na odru kadilo, če to zahteva neka scena. Sam pa si pravzaprav niti ne predstavljam, da če bo to scena zahtevala, pa če bo si tisti igralec oziroma tisti, ki ima to vlogo, cigareto prižgal, da bo zdaj to pa nek alarm glede tega zakona. Nekako se strinjam s strani ministrstva, da bi posebej ta amandma bil potreben, da se to v zakon zapiše. Mislim, da ni potreben, se pa še enkrat sklicujem na vse ostale zakone, kjer bi lahko prav gotovo sedaj že bili problemi. Predvsem pa bi lahko bili ali pa bodo tudi v prihodnje. In če takrat nismo izpostavljali to problematiko, pa živimo s tem, ko gremo gledat določeno predstavo, potem najbrž tudi tu ne bo nič narobe, tako da jaz tega amandmaja ne podpiram.
Hvala. Gospod Zagorac.
Hvala za besedo, spoštovani predsednik. Spoštovani prisotni! Sam nisem imel namena debatirati pri tem amandmaju, ampak lahko povem že v naprej, da ga bom podprl. Zdi se mi, da je gledališče ene vrste improvizacija. Ampak vsega se pa ne da improvizirati. Nekdo je izpostavil Churcila. Jaz si ga ne znam predstavljati na odru s korenčkom, pa z meglom pri tazadnji, da bo improviziral kajenje. Tisti, ki ste govorili o tem, da improvizirate pri sexu, mislim, da je bil to eden iz vladnih poslancev, moje sožalje. Tisti, ki se tega lotimo, dajemo takrat, vsaj upam, vse od sebe. Ampak, vsi so šli malo širše, ne samo na amandma. Namen zakona je zmanjšanje kajenja. Kar je prepovedano je najbolj sladko. Že iz vaše svete knjige. In dvomim, da bo zakon prispeval k temu, da bomo zmanjšali število kadilcev. Sam sem kadilec. Verjemite mi, da edina stvar, ki bi me preprečila do tega ta trenutek, da bi nehal kaditi, ampak govorim ta trenutek, je ta, da cigarete ne bi bile dostopne. Dostopne mi pa niso takrat, ko si ne morem kupiti škatlice cigaret. Spoštovani državni sekretar, povedali ste koliko se je zmanjšalo število kadilcev po uvedbi prvega zakona. Ampak pozabili ste povedati, da istočasno s tem zakonom so se tudi povišale cene tobačnih izdelkov in trošarine. Vprašanje je, kaj je vplivalo na to, da je 3% manj kadilcev. Sam sem bolj prepričan, da cena škatlice cigaret, ki jo moramo dati. In tisti, ki govorite, da je zelo grozno gledati nekoga, ki umira zaradi cigaret. Verjemite mi, enako grozno je gledati nekoga, ki umira v prometni nesreči, od, bom rekel, prepovedanih drog ali česarkoli. Direktno za posledicami kajenja. In tu mi boste pritrdili. Ne umre noben, kvečjemu je to lahko razlog za razvoj ene bolezni, ki je smrtno nevarna. Noben, ampak res nihče ne umre zato, ker je kadil. Umre zaradi ene bolezni, ki je lahko ali pa tudi ne. Verjemite mi, raka na pljučih imajo tudi ljudje, ki cigaret niso ne videli. To je zelo splošna debata in zelo splošno govoriti o tem, se mi zdi zelo neresno. Ampak poglejmo še z druge strani. Otroci v 6. razredu osnovne šole vedo, kaj pomeni "over dose". Vedo, kaj pomeni injekcijska igla, vedo kako se pripravi odmerek heroina, pa ta Vlada še ni prišla še z nobenimi resnimi ukrepi. Celo pozna eno vrsto zdravljenja, ki jo tudi financira. To je metadonsko. Ljudi zdravimo z drogo proti drogi. V tej smeri pa se ne dogaja nič. Danes omogočate s tem, ko bomo prepovedali kajenje vse povprek, da bomo pa rešili ne vem kakšna življenja. Ne bomo. Slepite se, ne bomo. Izolirali bomo skupino ljudi, ki je lahko večja ali pa manjša. Podatki so zelo relativni, koliko ljudi kadi občasno, redno, tako ali drugače in koliko jih ne kadi. Meni se zdi, da je zakon bolj modna muha. Spomnite se nekaj let nazaj ali pa par desetletij nazaj, mogoče še v času, ko še mene ni bilo. Nekateri starejši poslanci tukaj pa se gotovo tega dobro spomnijo, ko je bilo kajenje moderno. Ne samo moderno, bilo je tudi luksuz. Celo bonton je pisal o tem, kako kaditi, da ne boš izgledal neroden, ko kadiš. Večina od vas, ki sem vas danes tukaj slišal, pa verjamem, da to ni seja priznanja, je ta: "nekoč sem kadil, danes sem pa nehal". Jaz sem na začetku povedal, da sem kadilec, ampak ne z namenom, da bi karkoli priznal. Sem kadilec. In edina stvar, kot sem že povedal, ki bi mene lahko odvedla ali odvadila kajenja, prvič je denar v tem trenutku. In nekoč, ko bo treba tako, kot je gospod Janc povedal, grozna volja, ki jo moraš imeti in samo volja in denar, ne prepoved vsesplošnega kajenja. Volja je dovolj. Vsi tisti, ki bodo osveščeni o tem, kako kajenje resnično škoduje, se bodo za to odločili. Ne če jim bomo mi prepovedali. Veste, kaj mene najbolj zaboli kot kadilca - plakati, ki jih vidim v zdravstvenem domu: zdrava pljuča, bolna pljuča. To so stvari, ki ti dajo misliti, kaj ti pomeni ali pa ne pomeni cigaret. Ne pa prepoved kajenja. Daleč od tega. Nekateri v kajenju uživajo. Nekaterim je to višek doživetja v njihovem vsakdanu. Pa dajmo to poskušati spoštovati in ne omejevati v ene celice, komore, izolacijo, ne vem s čim. Nekaterim je užitek sedeti pred televizijo. Vemo, televizija škodi za oči, če jo gledaš preblizu, pa je tudi ne prepovedujemo. Lepo vas prosim, nehajmo se slepiti z besedami, kako je hudo gledati nekoga, ki umira zaradi cigaret, ne se slepiti, da se bo s tem zmanjšalo število kadilcev, ker je to neumnost. Prav je, da nekaj naredimo, da bo manj ljudi kadilo v tej državi ali pa skrbelo za svoje zdravje na takšen ali drugačen način, samo ne na takšen način, kot ga vi predlagate. Sploh pa, če se vrnem nazaj k amandmaju. Saj pravim, v teatrih je že danes in pa v filmih dovolj improvizacije. Sam dvomim, da bi lahko nek kader uprizorili tako, da bi to naredili brez cigareta. Nekdo je rekel: "Z neprižganim," potem pa spustimo dim, pa ne veš ali se mu kadi iz ust ali od kod drugod na odru. Lepo vas prosim, malo resnosti. Hvala.
Hvala lepa. K besedi pa vabim poslanca Geza Džubana. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoči. Lep pozdrav vsem skupaj. V razpravi imamo 2. člen in amandma k 2. členu, ki pravi: "Med javne prostore, namenjene za dejavnost kulture, se ne štejejo prostori, v katerih se izvajajo predstave s področja scenskih umetnosti." In po vsej razpravi, ki traja že nekaj časa, se mi zdi, da je kolega Mikolič bil prvi, ki je razpravljal o vsebini tega amandmaja. Vsi drugi ste razpravljali na splošno o zakonu in mislim, da tudi gospod Marušič ni direktno odgovoril, glede podpore temu amandmaju - da ali ne. Vsak zakon, ki omejuje ali prepoveduje, ima vedno neke izjeme. In ni rečeno, da moramo mi vsako izjemo zavrniti zaradi tega, da omejimo na najbolj drastičen način zadeve, tudi če so nelogične. Istočasno pa pristajamo na to, saj ni treba, da naredimo izjemo, izjema bo že sam dogodek in kaj pa je narobe, če se, ne vem, v gledališču na odru kadi. Zakonsko je kajenje v tem primeru, kot pravi predlagatelj, "prostor, kjer se izvajajo predstave s področja scenskih umetnosti." Z zakonom je to prepovedano, istočasno že pristajamo, da pa se to kljub vsemu lahko dogaja, čeprav v zakonu nismo naredili izjeme. Mislim, da ta logika ne vzdrži. In poleg tega, po moji presoji ima ta zakon dovolj dobrih stvari, da bo podprt, jaz ga bom že podprl, ampak pred seboj imamo slučajno nekaj amandmajev, ki so logični in eden od teh je ta, ki ga imamo trenutno v obravnavi, in ne vidim pretiranih razlogov, da ne bi vi, ki, nekateri celo podpirate rešitev, glasovali boste pa tako ali tako proti, ker ste se že prej tako zmenili. Malo se zamislite in upoštevajte logičnost tega amandmaja, pa morda še katerega drugega, da dobi podporo, da ne bomo rekli, zakon smo sprejeli, ni pa treba, da se izvaja. Največji problem tovrstnih zakonov je, tudi prejšnjega ali veljavnega, da ga imamo, pa ga ne izvajamo. In tukaj je isto. Že vnaprej rečemo: "Ja, saj vsega pa ne bomo izvajali." Če hočemo, da so učinki, potem sprejmimo zakon, ki se bo dal izvajati, in organi, ki so za to pristojni, bodo rešitve zastopali in zakon izvajali. Hvala lepa. Izjeme pa poskušajmo razumeti in jih tudi uzakoniti.
Hvala lepa tudi vam. K besedi vabim poslanko Barbaro Žgajner Tavš. Izvolite.
Hvala lepa. Ne bom tako stroga, kot je bil pri predstavitvi stališča Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke moj poslanski kolega Bogdan Barovič. Verjetno tudi zato, ker sama nisem kadilka. Moram pa reči, da spoštujem tudi tiste, ki si prižgejo cigareto, ker je to njihova svobodna volja. Zato ne razumem določenih določil zakona, ki so po moji oceni nekoliko skregana z logiko ali pa z ostalo zakonodajo, ki velja v naši državi. Pa mi dovolite, da omenim samo dvig starostne meje, se pravi, za tiste, ki bodo lahko kupili škatlico cigaret, s 15 na 18 let. Pri petnajstih letih, vemo, pod določenimi pogoji lahko državljanke in državljani v naši državi dobijo opravilno sposobnost. Kako ta zakon rešuje te primere? Ali bo oseba, ki je pri petnajstih letih starš, zaposlena, v rednem delovnem razmerju, morala za to, da bo kupila škatlico cigaret, v trgovino poslati, ne vem, svojega starša? Zgolj me zanima ta nejasnost v zakonu ali pa skregano z logiko, z ostalo zakonodajo v naši državi. Po drugi strani kar nekaj amandmajev zelo logičnih in smiselnih je bilo vloženih že v sami drugi obravnavi na matično delovno telo. Jaz sem že pred časom naslovila na ministra za zdravje, pa moram reči, da sem bila resnično razočarana, prošnjo za to, da upošteva pri pripravi zakona ekonomske učinke tega zakona. Ekonomske učinke na gostince in ostale, ki jih bo zakon zelo zelo prizadel. Tudi zaradi prehodnega obdobja, ki ga ukinjate oziroma h kateremu niste pristali. To je tisto prehodno obdobje za postavitev kadilnic. Ampak jaz sem dobila takrat jasen in glasen odgovor s strani ministrstva. Gospod minister je bil podpisan pod odgovor, da Vlada konkretnih analiz na tem področju ni naredila. Tudi na vpogled jih ni, spoštovani vladni predstavniki oziroma predstavniki ministrstva. Ne nazadnje moj poslanski kolega Boštjan Zagorac je omenil, omenil pa je resnično temo, ki bi bila vredna razmisleka. Omenil je metadonsko terapijo kot edini vladni ukrep "zdravljenja", v narekovajih, odvisnosti. To omenjam zato, ker ste omenili, gospod državni sekretar, ker ste omenili vašo skrb za zdravje ljudi: da pa bo s tem zakonom toliko in toliko ljudi v naši državi bolj zdravih, živelo bolj zdravo. Pohvale vredna politika ali pa vsaj razmišljanje ministrstva na tem področju. Pa vas bom zopet opomnila na vladni ukrep, edini uradni priznani vladni ukrep, h kateremu je pristopila oziroma pristopa že toliko in toliko let naša država. Metadonska terapija - država Republike Slovenije financira drogo za to, da lahko reče da, ne vem, se je lotila vsaj enega izmed ukrepov, ki so priznani tudi v svetu, za zdravljenje tega perečega problema, vse bolj perečega problema mladih. Ampak tukaj pa niste pripravljeni storiti nič, zato ker projekt skrbi za zdravje mladih. V glavnem so mladi podvrženi drogam. Velika večina mladih. Slišali smo, da že v šestem razredu otroci zelo dobro vedo, kako se to počne. Ampak na tem področju Vlada nima ukrepov, nima, bom rekla, strategije, se noče lotiti, ker je bistveno težje kot napisati zakon, ki prepoveduje kajenje na vsakem mestu. Še eno zadevo bi želela izpostaviti, ampak očitno tudi to ne skrbi naše vlade, ministrstva za zdravje. Pred kratkim je bila v okviru Evropske Unije opravljena obširna raziskava, ki je pokazala, da je dejansko v Sloveniji, v vsej Evropski Uniji, mogoče kaditi najceneje, pa tudi piti alkohol najceneje. Pa verjamem, da veste, spoštovani državni sekretar, da je tudi alkoholizem v naši državi velik problem. In veste, kaj je žalostno? Da je alkohol, kozarec vina v gostilni ceneje kot kozarec brezalkoholne pijače. Ampak o tem ne govorite. To je tisto, na čemer bi morala delati naša vlada v prvi vrsti! Po drugi strani, ko sem omenila to raziskavo Evropske Unije, je ta ista raziskava pokazala, da pa sta v naši državi v okviru celotne Evropske Unije najdražji kruh in mleko. Jaz bom podprla amandma kot tudi vse ostale amandmaje. Pa mi je resnično, še enkrat pravim, žal, da to, kar sem sedaj omenila na koncu, ni vaša strategija o skrbi za, ne vem, povečanje zdravja državljank in državljanov naše države. Pa mi je žal tudi, da niste upoštevali pri pripravi tega zakona - na splošno bom rekla zakon, o.k. ga bomo sprejeli in videli, ali se bo upošteval ali ne. Jaz osebno ga bom. Pri zakonu, še enkrat poudarjam, se niso upoštevali ekonomski učinki. Zanima me, kaj bo rekla ministrica za delo, družino in socialne zadeve, ki bo, verjamem, da prva tisti, ki se bo soočila s posledicami tega zakona, ko se bodo mali gostinski lokali zapirali.
Hvala lepa. Besedo ima poslanca Majda Širca.
Rada bi vrnila razpravo tja, kjer bi morala biti, se pravi pri 2. členu in pri tem amandmaju. Jaz ne ščitim ne kadilce ne tiste, ki kot pasivni kadilci naj bi bili z njimi ogroženi. Ščitim pa javno besedo in svobodo izražanja. Ta zakon jo bo omejil. Omejil bo možnost postavitve na sceno v gledališču in drugje tiste dramske tekste, kjer je kajenje integralni in sporočilni del predstave. Gospod Sok, ne razumem, ali se hecate, ali ne poznate gledališča, ali pač nas imate za norca, ko pravite, da naj na odru postavijo komoro. Res da komora kadilska bo in je na nek način že neke vrste oder; še več, mislim, da je celo sramotilni oder, ki ima tudi vzgojni učinek, "glejte jih, kakšne razvade imajo, dajmo jih na ogled". Ampak postaviti na gledališko sceno komoro, razumela sem ali pa upam, da je bilo to nekaj takega kot retorična prispodoba, kajti sicer bi še enkrat posegli v avtorsko delo, in to scenografskega značaja. Skratka, dovolj surrealistična ideja, zato imam občutek, da se tu sploh vsi soočamo s surrealističnimi idejami oziroma z nepoznavanjem svobode umetniškega izraza. V tej državi in mogoče ne samo v tej se zakoni pišejo vse močneje, vse bolj se reproducirajo do onemoglosti, tako da res pričakujem, da bomo dobili še zakon o tem, kdaj se lahko diha in kdaj se ne. Ne gre za to, da bi s tem amandmajem, ki ga predlagamo, spodbujali kajenje. Gre za to, da bi dopuščali možnost uprizoritve, svobodne uprizoritve umetniških del. Gospod Ziherl pravi, da se da pač imitirati, če se spolni akt da simulirati na odru, zakaj se ne bi tudi kajenje. Zakaj bi morala, recimo, Virginia Wolf, ki vemo, da je vseskozi pila in kadila, in v gledališču je to dovolj jasno podčrtano s temi pripomočki, ki govorijo o njej, njeni eksistencialni in drugi siceršnji krizi. Zakaj bi morala držati cigareto tako in ga kazati, glejte, tukaj ga imam, seveda pa ne smem, ker mi zakon prepoveduje, kaditi. To so pač učinki, ki jih boste dosegli. In, gospod državni sekretar, niste odgovorili, kaj menite o tem, razen s tem, da si naj pač nabavijo neke medicinske pripomočke, za pipo, za cigaro. Ne vem, naj gredo v lekarno tudi režiserji poiskati nadomestne pripomočke za igralce, ki bodo prinesli ta učinek, ki ga boste s tem zakonom izničili. Umetnost je pač neka specifika in ima določene realistične momente tudi prisotne. Kajenje je na nek način, če bo dovoljeno, prikaz določenih razvad ali navad ljudi v življenju. Werner Herzog je, ko je snemal film, peljal ladjo na Amazonko in posekal pol gozda v Južni Ameriki. Šel je tudi na vulkansko območje, tik preden je vulkan izbruhnil, in tvegal zaradi tega, da bi dosegel določen učinek s filmom. Umetnost je pač široka in ne imejmo zadreg pred njo, še posebej, če je ne poznamo. Res, da bi morebiti na scenskih predstavah šlo za to, kar v zakonu govorite, za ogrožanje pasivnega kadilca. Ampak rekla sem, odprte so možnosti. Če boste pustili še razmislek naprej, ki ga, mimogrede, kljub obljubi ministra niste naredili - ne vem, zakaj mi je lagal v telefon, ko je prisluhnil tej moji ideji oziroma ideji, ki prihaja s strani gledaliških oziroma scenskih delavcev, ne vem, ali mu je bilo nerodno [[...]]Skratka, zakaj ne bi dopustili še tistih možnosti, ki se jih lahko, kot sem rekla že prej, dovoli - da dobi pečat od ministra: ta gledališki komad se lahko uprizarja tudi s tem, da se prižge dva, tri, štiri, pet cigaret - ali ena, lahko se tudi to normira - ali se enkrat pipo prižge ali eno cigaro, recimo, če bi recimo delali avtoportret Tita. Pa bi dali "štempljev", saj "štemplov" se nabira vsak dan več v tej državi, ampak bi vsaj bilo, recimo. S tem, ko bo ta zakon sprejet, če bo tak, kot pravite, to ne bo možno. Lahko so še druge oblike odprtih poti, ne vem, umik prvih petih vrst v gledališču, jih je ampak najdite jih, ne pa biti ignorantski ali pa mi vsaj, nam vsem in še komu drugemu, državni sekretar - ministra pač tukaj ni, dovolj simptomatično - povejte, kako razumete omejevanje svobode izraza. Svobodo izražanja, ki je temeljni postulat umetnosti. Zelo bom hvaležna, če mi v odnosu do tega zakona to razložite. To bi morali, že drugič je ta amandma.
Hvala lepa. Ja, ja boste dobili kolega Sok. Predstavnika Vlade obveščam, da se lahko kadarkoli hoče vključi v razpravo. Posebej pa je to zaželeno, kadar so na vas naslovljena vprašanja. Hvala. Izvolite, prosim.
Ja, hvala za besedo podpredsednik Državnega zbora. Jaz sem mislil, da sem vam prej že odgovoril v tistem mojem daljšem uvodnem nagovoru, ko sem želel, da bi se razprava morda premaknila v tisto smer, da dejansko tu ščitimo oziroma kaj so osnovni nameni zakona. Ponovno bom poudaril, da amandma kot tak za pripravljavce ni sprejemljiv, ker menimo, da gre za zaprt javni, delovni prostor, kjer kajenje ni dovoljeno. Zato naj tu ne bi prišlo do izjem in da se da to sporočilno vrednost zagotoviti tudi z nadomestili. Naj mi bo dovoljeno, ker sem dobil besedo, zdaj samo še nekoliko replicirati na nekatere navedbe. Dejansko lahko javno razpravo oziroma ob tem zakonu razširimo na celotno področje preventive, promocije, vendar bi z veseljem razpravljali argumentirano. Bom poskušal kar z najbolj argumentiranimi podatki omeniti, zakaj zakon spreminja starostno mejo. To je zapisano v Okvirni konvenciji o nadzoru nad tobakom, ki je bila sprejeta na 56. zasedanju Generalne skupščine Svetovne zdravstvene organizacije 21. maja 2003, in ta državni zbor je 15. marca 2005 to tudi ratificiral. Tu jasno piše, da se mladoletnim, torej mlajšim od 18 let, ne dovoljuje ne prodaje ne nakupa. Torej, dejansko ste tudi vi pomagali, da je ta okvirna konvencija prišla. Seveda nisem imel časa, da preverim točno, kako je vsak poslanec glasoval, ampak dejansko je ta okvirna konvencija v Sloveniji ratificirana in je zavezujoča za Ministrstvo za zdravje, da sprejme. Lahko razširimo razpravo tudi o odvisnosti tobaka na vsa druga področja. Program, ki ste ga dvakrat omenili - gre za nizkopražni program, ki je v Sloveniji umeščen in je krit iz sredstev obveznega zdravstvenega zavarovanja, vendar zanesljivo ni edini. Ali smo v Sloveniji dovolj razširili programe za omejevanje dostopnosti oziroma uporabe drog, je lahko širše vprašanje, vendar pa zanesljivo ne gre tako poenostaviti, da je to edini program, ki je v Sloveniji dostopen. Glede nekako izpostavljanja visokih cen - še kako se strinjam, da bi bilo treba začeti razpravo in ne nazadnje minister oziroma Ministrstvo za zdravje je tudi začelo o tobačnem evru, upam, da boste morebitno spremembo potrdili, vendar ta ni v tej zakonodaji. Gre za zakon, ki urejuje takse oziroma dejansko na drugem področju. Še kako bi bilo smiselno tak evro tudi sprejeti, še kako bi bilo takšna sredstva dejansko uporabiti za širše preventivne programe, da bi dejansko še povečali delež tistih, ki ne kadijo v slovenskem prostoru. Vendar, tako lahkotno pripisati zaslugo, zakaj je delež kadilcev upadel, samo zvišanju cene, pa dejansko bi si želel poglobljene analize. Te lahko uporabljamo iz primerjave iz drugih držav, vendar krutim številkam, ki so za Slovenijo pohvalne, da se z 28% na 23% zmanjšal delež kadilcev, ne gre spregledati. Dejansko je zakon imel svoje pozitivne učinke, lahko je nekaj tega prinesla tudi razlika v prodajni ceni, vendar vse skupaj je pripeljalo do teh učinkov. Govoriti o morebitnih učinkih ali pa natančnih ocenah, kakšne bodo te ekonomske posledice - seveda tu se lahko primerjamo z državami, ki so podobne restrikcije v zakonu tudi vpeljale in to boste verjetno tudi ne sprejeli, ampak izkušnje drugih držav so pokazale, res da je po spremembi zakona leto ali dve, da praktično ni pomembnih ekonomskih učinkov. Tisti lastniki lokalov, ki bodo se odločili in bodo kadilnice postavili, bo verjetno to njihovo ekonomsko breme, to lahko prepoznam, vendar je to njihova odločitev, ali bodo v svojih lokalnih kadilnice odprli ali ne. Izkušnje sosednjih držav, ki so to vpeljale oziroma ki so vpeljale tudi hujše destrikcije, so pokazale, da dejansko se ekonomski status teh ni spremenil bodisi da je ostala ponudba enaka bodisi pa da je celo prišlo do drugačne ponudbe pri samih gostincih. To so podatki iz drugih držav, ki vam jih lahko danes posredujem. Sprejemam pa morebitno vašo pripombo, to je, da bodo ekonomsko breme kadilnice, vendar za tiste gostince, ki se bodo za njih odločili.
Hvala lepa. V razpravo se vključuje poslanec Alojz Sok. Izvolite.
Hvala lepa. Jaz bi samo kolegice Majdi rad pojasnil, da če me je dobro poslušala, jaz sem povedal, da se šalim, tako da ne bi to res ostalo kje, da sem jaz predlagal, da se na odre postavijo kadilnice. Torej, dejansko sem se šalil. Seveda pa razumem tudi to, da se v teh gledaliških igrah da marsikaj simulirati, saj sem sam bil na predstavi, kjer se je na koncu glavni igralec slekel, se namesto z bencinom polil z vodo in se zažgal. Kaj bi se zgodilo, če bi se res polil z bencinom in se zažgal, da bi potem dobili original namesto ponaredka? Hvala lepa.
Hvala lepa. Poslanka Širca, izvolite.
Gospod Sok, vi ste se šalili. Res je, ampak če bi hoteli sedaj v gledališču ostati zvesti nekemu dramskemu tekstu, ki vključuje kajenje kot sestavni del izraza, potem bi morali narediti ravno to, zgraditi komoro na odru in to je nonsens tega teksta, ki ga imamo pred seboj. In žal je, gospod Marušič, niste odgovorili, ali je poseg v umetniško delo, če se uveljavi tak zakon. Ali je poseg v svobodo izbire, ne samo dramskih tekstov, ampak tudi poseg v dramski tekst sam. Ker pravite, bodo simulirali. Jaz se oproščam, če vam dam eno zelo banalno primerjavo in vsem ostalim tudi, ampak realnost je taka. Recimo, francoski, še posebej novovalovski teksti, imajo recimo tudi po deset minut eseja med običajno, med dvema partnerjema, ki je posvečen dimu, ki izhaja iz cigarete. Recimo, tistim znanim mehurčkom, ki nastanejo ob določeni tehniki izpuha. In tam se dogaja neka interakcija, ki je vezana in je v službi nekega dogajanja, zelo vase obrnjenega dogajanja. In sedaj vi pravite, naj simulirajo, se pravi, naj nek robot ali nekaj prinesejo tja, ki, recimo, ne povzroča menda teh mehurčkov. Se pravi - kaj? Naj pride nekdo od zadaj, naj to uprizori, naj se zmontira, v teatru je to nemogoče, zato da se lahko insicinira ta tekst. Jaz se oproščam, če sem tako banalna in realna. Ampak v realnosti se bodo dejansko gledališči in ostali scenski umetniki lahko srečali tudi s takimi problemi. In ne vem, če bi kakšen gostujoči še posebej, režiser, avtor ali kaj takega, z veseljem moral vse preložiti v eksterier zaradi tega, ker v interjeru mu to ne bi bilo dano početi. Ali je, še enkrat - ne ovinkariti in govoriti na splošno, smo še zmeraj pri drugem amandmaju oziroma 2. členu - ali je tak zakon na tem mestu poseg v svobodo izražanja na področju ustvarjalnega dela? Prosim, še enkrat.
Hvala lepa. V razpravo pa se vključuje tudi Boštjan [[...]]Gospa Širca, sami veste, da državnega sekretarja ne moremo prisiliti v razpravo v Državnem zboru. To je žal, poudarjam žal, njegova pravica. Če bi bilo po mojem, bi Vlada Republike Slovenije morala odgovarjati na vsa zastavljena vprašanja, ki se pojavljajo v parlamentu. Za to je parlament. Ampak kot veste, taka so pravila igre. Besedo ima poslanski kolega Boštjan Zagorac.
Hvala za besedo, spoštovani predsedujoči. Spoštovani gospod državni sekretar! Moram reči, da je ta vlada ena izmed najmanj fleksibilnih vlad, ki so bile v tej državi. Omenjali ste konvencijo. Bom zelo kratek. Konvencija, ampak okvirno, mene konvencije ne zanimajo, zanimajo me ljudje. Slovenska zakonodaja in pa slovenska ustava sta številka ena, potem pridejo pa konvencije. Opravilna sposobnost posameznika ali pa bom rekel otroka ali pa mladostnika v Sloveniji je pri 15-ih letih. Pri 17-ih dobi delo v trgovini, kjer se med drugim prodajajo tudi tobačni izdelki. Po tem zakonu jih ne sme. Ko prideš na blagajno, kupiš škatlico cigaret - bo kaj ta otrok naredil? Oprostite, ne smem, bom poiskal drugega, ki je polnoleten, da vam bo to prodal, potem se bom pa jaz vrnil na delovno mesto. Vidite, tukaj je fleksibilnost, ki je ta vlada nima. Če vas skrbi za mladino, verjamem, da ste sami, predvsem iz ministrstva, iz katerega prihajate, spremljali otroški parlament, tako kot večina poslancev v tem državnem zboru, vidim, da me vsi gledate in veste, na kaj bom šel, kar je bila tudi tema tega otroškega parlamenta v tej hiši: So bile tabu teme. Veste, katere tri so bile? Droga, omenjam jo namerno, nasilje v družbi in pa spolna zloraba. Te tri, ne tobak. Ampak, ko ste rekli metadon, vi ste ga omenjali med drugim, to je edini uraden program Ministrstva za zdravje za odvajanje od prepovedanih drog. Edini! Lahko pa vstanete, pa poveste še drugega, uradnega. Hvala.
Hvala lepa. Gospod državni sekretar, se boste držali vašega ustaljenega načela ali boste sodelovali? Izvolite, prosim.
Spoštovani poslanec Zagorac. Pojdimo po vrsti, omenil sem konvencijo, na podlagi katere smo pač to vpeljali. Upam, da sem imel tukaj dovolj argumentov. Lahko pač obsojate Vlado nefleksibilnosti, ampak dejansko menim, da je ta premik dobronameren, in sem razumel razpravo, razen enega ali dveh, da podpirate to, da se meja pomakne od 16 na 18 let. Druga pripomba, lahko vam direktno povem, da sem s tem parlamentom bil tudi družinsko vključen, tako da poznam vse teme. In ponovno vam povem, dejansko, kar ste izpostavili ob vaši poslanski skupini, omenjate enega od programov, ampak so tudi drugi programi za preprečevanje uporabe drog. Ta, ki ga vi omenjate, je pa vključen v obvezno zdravstveno zavarovanje, nizkopražni program. Poleg tega imamo na psihiatrični kliniki detoksifikacijski program, ki poteka, ta upam, da vam je tudi znan, pa ni povezan z metadonskim programom. Poleg tega so še preventivni programi, ki se izvajajo na primarni ravni. Dejansko je res, to, kar kažete, je pa izjemno drag program in ta država za to namenja pomembna sredstva. To pripoznavam, vendar je tudi v zdravstveni stroki ta program pripoznan kot tisti, ki zmanjšuje breme zaradi drog, in pripoznan tudi na zdravstvenem svetu, napotek je bil, da se umesti v zdravstveni sistem, in je kot takšen tudi dostopen. Tako upam, da se z dvema programoma, poleg teh, ki ste vi omenili, ki so vključeni v obvezno zdravstveno zavarovanje, vam povedal, da imamo tudi druge, ne samo metadonski program.
Hvala lepa. Besedo pa ima poslanec Štebe. Izvolite, prosim.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani gospod podpredsednik, spoštovane kolegice in kolegi! Jaz ne bom podprl nobenega od predlaganih dopolnil, tudi tega ne, da naj bi se dovolilo zaradi svobode umetniškega izražanja pri scenskih umetnostih igranje oziroma kajenje na odprti sceni. V svetu se uveljavlja kultura oziroma vrednota, da je kajenje slaba navada in da je tudi razvada. Posebej še v razvitem svetu, kjer so postopoma le spoznali, da so negativne posledice in stroški kajenja bistveno večji od, pogojeno rečeno, koristi tobačne industrije in davčnih virov. Mislim, da enostransko zagovarjanje takega dopolnila o dopustitvi kajenja pri scenskih umetnostih, je po mojem mnenju problematično. Svoboda umetniškega izražanja omogoča spremenjeno, morda celo izrazno bolj učinkovito izražanje nekega dela. Kajenje na sceni se z ustrezno ustavrjalnostjo lahko učinkoviteje izrazi tudi drugače. Samo potrebno se je potruditi. Morda v sedanjem času računalništva pa se lahko uporabi tehnologija virtualne resničnosti, ki je v primeru dobre simulacije lahko še bolj resnična od samega kajenja. Mislim, da če človeštvo ne bi poznalo kajenja, bi bila njegova pluralnost zagotovo na enakem nivoju. Sam pristop zakona pa je tak, da ne dopušča praktično nobenih izjem in bi vsaka taka izjema nekako še bolj stimulirala tiste, ki bodo itak poskušali ta zakon tako ali drugače kršiti. Mislim, da je bistvo v tem, kar so omenjali nekateri poslanci, spomnim se kolega Janca; namreč, bistvo vsega pompa ali razlogov za sprejemanje takega zakona, kjer je problematično to, da se nekaj omejuje, ampak kljub vsemu spoznanja so jasna, je pa to, da pravzaprav bi se morali vsi kadilci na nek način tudi ob tem dogajanju odločati za to, da prenehajo kaditi. Jaz sem dobil prospekt v Londonu, kjer se bo 1. julija uveljavil njihov zakon o prepovedi kajenja, podoben našemu zakonu, kjer lepo piše, kaj kadilci pridobite v minutah in v dnevih in v letih, če ta trenutek opustite kajenje. Pa dovolite, gospod predsedujoči, da to preberem. Po 20 minutah se bo vaš krvni pritisk in utrip srca začel upočasnjevati, se pravi, iti proti normalnemu utripu in krvnemu pritisku. Po 8 urah se bo nivo kisika v krvi vrnil na normalni nivo. V 24 urah bodo strupene snovi, se pravi, monoksid, plini se izločijo iz vašega telesa. V 48 urah bo vaše telo prosto nikotina. Po 72-ih urah se vam dihanje nekoliko olajša in vaš energetski nivo se nekako povečuje. Po dveh do 12-ih tednih se cirkulacija krvi v telesu izboljša, po treh do devetih mesecih nimate več pokašljajočih in dihalnih problemov oziroma se vam izboljšajo, po desetih letih se vaša možnost, da boste dobili raka na pljučih, zmanjša za polovico in po 15-ih letih šele boste na nivoju nas, nekadilcev. Jaz sem prenehal kaditi že v osnovni šoli, ker me je oče enkrat fino natepel, ker sem mu ukradel cigarete, ker srobot ni bil več zanimiv, in sem takrat prenehal kaditi brez kakšnih večjih težav. Se pa strinjam, da je lahko to osebno in psihološko za kadilca velik problem opustiti kajenje, ker kajenje pravzaprav je navada, je neke vrste stimulans in vse tisto, na kar se človek navadi in ga potem tudi ob priložnosti zopet potegne v to razvado, je to težava in opustiti kajenje ni lahko. Mislim pa, da družba kot takšna, če potegnemo analogijo ob sprejemanju azbestnega zakona, kjer smo absolutno želeli na osnovi spoznanja znanosti kot tudi v tem primeru na nek način odpravljati posledice uporabe azbesta. V tem primeru bi bilo pošteno, da smo enako dosledni in da enostavno to kulturo vedenja, se pravi, kajenje, ki postaja nek slabšalni način obnašanja, da poskušajo odpraviti in zakon o kajenju naj bi to tudi omogočal. Vsi ostali amandmaji, se pravi, prepoved prodaje ali pa tudi kajenja v poslovnih prostorih oziroma lokalih, ni sporno, kajti ljudje se lahko zbirajo tudi v privatnih hišah in imajo tam privatne zabave in na njih tudi lahko kadijo, če se tisti ljudje tisti tam tako odločijo. Če pa pridejo v lokal lahko ljudje, ki niso v privatni in neki osebnosti povezavi, pa to verjetno ni dovoljeno. Tako mislim, da zakon kot tak je zelo pozitiven in je zelo, zelo lepa spodbuda za vse tiste, ki kadite, da to navado, da ne rečem razvado, postopoma opustite in predvsem koristite sebi. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam, kolega Štebe. Pa če dovolite, zgolj mnenje za pojasnilo. Dejali ste že, da ste nehali s kajenjem že v osnovni šoli. Kdaj ste potem začeli? Hvala lepa. Pa upam, da ne zamerite. K besedi se je prijavil kolega Boštjan Zagorac. Izvolite.
Hvala, spoštovani predsedujoči. Stavek ste mi vzeli iz ust, ampak saj je vseeno. Moram povedati, da je "flajer", ki ste ga prebrali, zelo zanimiv, in verjamem, da v Angliji deluje. Verjemite mi, poskusite biti poslanec v opoziciji pod to vlado, vsaj kar se pritiska tiče, definitivno ne drži. Ampak, spoštovani gospod državni sekretar, dajte mi povedati, vendar zelo realno in pošteno - kako se bo ta zakon izvajal, ko govori o prepovedi prodaje in dostopa do tobačnih izdelkov osebam, mlajšim od 16 let. Dajte mi povedati, kako se bo izvajal. V neskladju je z nekim drugim zakonom in v neskladju je z Ustavo Republike Slovenije, ki je definitivno višji pravni akt kot konvencija Evropske unije. Dajte mi povedati realno, kako bo izgledalo v praksi, ko se bo nek 17-letnik zaposlil v trafiki kot trgovec, pa ne bo smel prodati škatlice cigaret meni, ki sem polnoleten. Hvala.
Hvala lepa. Hvala tudi vam, kolega Potrč. Besedo ima gospod državni sekretar. Izvolite.
Spoštovani! Po mojem prepričanju, če govoriva o nakupu, najprej o tem delu, če bo prišlo do prijave, bo ta, ki bo prodajal mladoletniku, ustrezno kaznovan. Govorim o celotnem členu, ker tu je sprememba celotnega člena, gremo s 16 na 18 let, torej ne bodo smeli ne kupovati ne prodajati. Pri prodaji pa delodajalec takega ne bo dal na delovno mesto, kjer bi prodajal cigarete, oziroma če bo prišlo do kršitve, bo moral inšpektor ustrezno odreagirati.
Hvala lepa. Kolega Zagorac, izvolite.
Spoštovani državni sekretar, toda trafike so pri nas privatne, tako kot trgovine. 49. člen Ustave pravi, vsakdo prosto izbira zaposlitev, vsakomur je pod enakimi pogoji dostopno vsako delovno mesto in prisilno delo je prepovedano. Kako naj jaz kot delodajalec, lastnik trafike, prepovem nekomu, da bo delal, na podlagi - česa? Na podlagi Ustave? Ustava je še vedno najvišji pravni akt, ne tobačni zakon. Dajte se zresniti! V trafiki ne bom smel zaposliti 17-letnega otroka, ker tako pravi tobačni zakon. Ampak Ustava pravi drugače. To je najvišji pravni akt, zato je zakon v neskladju z Ustavo in bo deležen ustavne presoje. Lepo vas prosim!
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Se opravičujem, kolega Homan, izvolite.
Hvala za besedo. Vsem prav lep pozdrav! Sam zakon podpiram, ker imamo, po mojem trdnem prepričanju, v Sloveniji dve vrsti kadilcev: kadilce, ki izkoriščajo družbo, in kadilce, bi rekel, ki so zvesti sami sebi. Pa bom to nekako malo bolje ponazoril. Imamo kadilce, ki so zvesti sami sebi in kadijo povsod, to se pravi, doma, v avtomobilih, na delovnem mestu, na cesti, skratka, povsod. In imamo tiste - pod narekovaji - do sebe oziroma do družbe "nepoštene kadilce", ki izkoriščajo družbo oziroma tiste, ki ne kadimo. To so kadilci, ki doma hodijo kaditi ven in se mu svoja privat lastnina smili, ker pravi, da ne bo kadil doma, ker to smrdi; kadilce, ki ne bo kadil v svojem avtomobilu, ker mu to smrdi, izkorišča pa kajenje na delovnem mestu, izkorišča kajenje v lokalih in izkorišča vse drugo, kjer lahko kadi, kjer mu dopušča družba. In menim, da je skrajni čas, da se tukaj naredi rez in s tem zakonom se to naredi res. Pač, kadilci bodo povsod enaki. Lahko ne bodo smeli kaditi na delovnem mestu, ne bodo smeli kaditi v družbi, bodo pa lahko kadili doma, v svoji lastnini in v svojih avtomobilih. To, kar sedaj niso. Srce me boli pa smili se mi tisti kadilec, ki ga pozimi vidim pri minus trideset, ko se ves trese, pa stopi ven, pa kadi, pa ga vprašaš: "Zakaj pa?" "Ja veš, ne grem noter, ker smrdi pa žena govori pa to..." To se pravi, njegova lastnina se mu smili, drugo se mu pa ne smili. Avto je tudi "sveti". Raje počaka na počivališču, stopi ven, enega prižge pa nadaljuje vožnjo, zato ker je dal zanj toliko tisoč evrov, ker se mu smili, ker ve, da je pepel po tleh, ker ve, da smrdi, na delovnem mestu pa nič ne smrdi. Pa če gledamo še produktivnost, če smo še tam - koliko so ti ljudje, ki kadijo, tudi manj produktivni v primerjavi s tistimi, ki morajo na normo delati. Oni imajo ves čas čik pavzo pa ne vem kaj, ubogi delavec pa, ali se mora nekaj izmisliti ali pa, če sam začne cigarete ven vleči pa reči, da ima tudi "čik pavzo", zato da je enakopraven z ostalim. In zato mislim, da ta zakon to določa, tisti ki bo pa hotel kaditi, ima nekako samoizbiro, kje bo kadil - kjer mu tudi zakon določa, to se pravi, doma ali pa v avtomobilu; trg bo pa povedal svoje. Gostinec in tisti, ki bo hotel imeti več zaslužka, bo postavil kadilnico, kdor pa ne, pa ne bo. In mislim, da je to tukaj notri zapisano in pravilno urejeno. Ta zakon podpiram. Hvala.
Hvala tudi vam. Želi še kdo razpravljati? [[Ne.]] Potem zaključujem razpravo, povezano z 2. členom in amandmajem Poslanske skupine nepovezanih poslancev. V razpravo pa dajem 3. člen in amandma Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke. Prosim za prijavo k razpravi. Imamo enega prijavljenega razpravljavca. Kolega Bogdan Barovič, izvolite.
Hvala lepa. Zaradi mene lahko piše karkoli že: da sem impotenten, če kadim [[....]]Karkoli že!. Ne pisati "ubijati". Ubijati je smrt! Žal mi je, da ni moje poslanske kolegice Majde Potrata, ki je rekla, da je to pasivni glagol, da "ubijati" nič ne pomeni. Ne pisati "ubijati", lepo vas prosim. Ubija. Še enkrat, "ubijati". Zamislite si, kaj to pomeni. Lahko piše karkoli, res je, ni zdravo, lahko povzroči impotenco, lahko škoduje zdravju, lahko povzroča raka. Možno, ampak ne pisati: "ubijati". Ne vzgajati narod v smislu, da piše "ubija". In še enkrat: ne ubijati z besedo, kaj šele, če pridete do dejanj, lepo vas prosim, upoštevajte amandma, izbrišite vse, kar piše "ubija", napišite pa zaradi mene kakršnekoli doktorate hočete, kakršnekoli znanstvene ugotovitve. Ne ubijati z besedami - od besed do dejanj je samo en korak!.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati v povezavi z napisi? Ne. Potem zaključujem razpravo v povezavi s 3. členom in amandmajem Poslanske skupine Nacionalne stranke. V razpravo dajem 10. člen in amandma Poslanske skupine SNS. Prosim za prijavo. K besedi vabim poslanca Boštjana Zagorca. Izvolite.
Hvala za besedo, spoštovani predsedujoči. Dober dan gospod minister. Upam, da se boste tudi zdaj vi z malo bolj konkretnimi razlagami vključili v to zanimivo razpravo. Privatni lokal, prva beseda, ki bi jo želel, da jo razložimo, privatni lokal je moj, v kolikor ga jaz kupim, v njega hodijo ljudje v privatni prostor, bodisi kadijo bodisi ne kadijo, je moj. Jaz sem tisti, ki bo v njem delal to, seveda v okviru nekih mojih norm, kar bom želel, razen če mi boste prepovedali tudi v domačem stanovanju ali pa kjerkoli. Lokal je privaten, jaz sem ga plačal. Ne vem, kako mi lahko prepovedujete karkoli na moji lastnini, čeprav je po ustavi lastnina, bom rekel, sveta. Ekonomski učinki pri privatnih lokalih - zgledujete se po Evropi, Italija, ekonomski učinki v Italiji, verjetno jih poznate, mali so se zapirali, veliki so za 100% dvignili cene pijač, zato ker kadilci več niso smeli v lokale. To so ekonomski učinki analiz v Sloveniji. Kaj se pa zgodi s tem, pa nimate. Bom vesel, če mi boste pokazali, pa mi povedali, da se motim. V Sloveniji simulacije nimate narejene in ne govoriti, da jo imate.
Kolega Zagorac, dovolite, lokal je javni prostor. Tudi v primeru zasebne lastnine so stvari prepovedane. Želi še kdo razpravljati? Kolega Barovič, izvolite.
Glejte, tudi če pravite tako. Zakaj ne bi smeli, če že vzamemo Evropo za vzor, imeti zasebne lokale oziroma lokale 20, 30 kvadratnih metrov, ki bi bili kadilski, zakaj ne? Napiše se opozorilo, da je to kadilski lokal, kdor ne kadi ne sme v ta lokal oziroma ne bo šel, kdor kadi, bo šel. In jaz sem dobil odgovor, ko sem to vprašal, s strani pristojnih vladnih služb: "Ja, potem bodo pa vsi hodili v ta lokal!" Ja, hudiča, zakaj pa potem ta zakon? Če želi kdo imeti kadilski lokal, naj ga ima! In dajte mu davek, nabijte mu davek ali pa dajte olajšavo davčno tistemu, ki noče imeti kadilski lokal. Jaz imam prostor izbiro, jaz bom hodil v lokal kjer se kadi, drugi, ki ne kadi, bo hodil v lokale, kjer se ne kadi. To je osnovna ustavna pravica ljudi, da gredo tja, kamor hočejo in to je ustavna kršitev in vsekakor bomo sprožili ustavno presojo.
Hvala lepa. Kolega Zagorac, replika, izvolite.
Ne replika, zgolj pojasnilo tistim, ki so se nasmehnili, vidim, da jih je bilo kar nekaj. Nisem imel v mislih samo gostinskega lokala, ni samo gostilna lokal, lokal lahko imam jaz tudi v svoji hiši, ki je moj lokal, moj zasebni prostor in tam notri mi ne morete prepovedovati ničesar. Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Ne. Potem zaključujem razpravo v povezavi z 10. členom. V razpravo pa dajem 12. člen in amandma Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke. Odpiram postopek za prijavo. Izvolite. Nihče ne želi razpravljati, zato tudi razpravo zaključuje. O amandmaju bomo s skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj, to je pol ure po prekinjeni 12. točki dnevnega reda. S tem tudi prekinjam to točko dnevnega reda. Državnemu sekretarju se zahvaljujem za odgovore. Prehajamo na 11. TOČKO DNEVNEGA REDA - DRUGA OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O PLANINSKIH POTEH. Za to točko dnevnega reda imamo predvideni dve uri in 50 minut razprave. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila skupina poslancev s prvopodpisanim gospodom Rudolfom Mogetom. Besedo dajem predstavniku predlagateljev za dopolnilno obrazložitev predloga zakona. Izvolite, prosim.
Gospod podpredsednik, hvala lepa za besedo. Spoštovane kolegice poslanke, kolegi poslanci! Vsaka pot se začne s prvim korakom, tako tudi zakonodaja. Prvi zakon o planinskih poteh sva vložila s kolegom Vnučcem davnega leta 2004. Temu je sledil potem zakon leta 2005 in proti koncu leta 2005 tretji zakon, ki ga danes obravnavamo. Predlagatelji smo v tem zakonu zasledovali predvsem naslednje cilje: prvi cilj je ta, da je pot javnega značaja, kar pomeni, da s sprejemom Ustave Republike Slovenije smo lastnino določili tako, da brez privoljenja lastnika, nihče z njo ne sme razpolagati. Ta zakon pa je ohranil to, da imajo ljudje, ki hodijo po planinskih poteh, ki so urejene, možnost prostega prehoda po teh planinskih poteh, lastniki zemljišč pa imajo na ta način tudi možnost, da od države dobijo zmanjšan katastrski dohodek. Zakon tudi ima označevanje, vzdrževanje in graditev planinskih poti, in sicer ta stvar ima dva cilja: prva stvar je ta, da zagotavlja varnost planincev, ki to infrastrukturo uporabljajo, in tretjič, da tudi ohranja naravo, preko katere te planinske poti tečejo. Tretja stvar je ta, da smo tudi zaščitil Knafeljčevo markacijo in s tem ohranili del naše kulturne dediščine; in zadnja stvar, uredili smo tudi finančne posledice sprejetja tega zakona v tem smislu, da bo kot doslej tudi država nekoliko pomagala pri tem, da bodo planinci preko članarine s planinskim društvom pomagali z donacijami in tako naprej. Treba je reči, da od tega, ko smo na, če se tako izrazim, "Grimsovem" odboru pred enim letom in pol obravnavali ta zakon, smo predlagatelji pač poslušali odbor in smo se usklajevali z vladno ekipo, da smo pripravili amandmaje, ki so taki, da zakon v pravnem in tudi vsebinskem smislu uredi tako, da bo v praksi izvedljiv. Na tem mestu bi se v imenu predlagateljev rad zahvalil gospodu Nacetu Polajnarju z Ministrstva za šolstvo in šport, ki je usklajeval te zadeve, gospodu Marjanu Jegliču z Ministrstva za okolje in prostor, ki je s pravnim brusom zakon pomagal obrusiti, gospodu Tonetu Tomšetu in Danilu Zbrizaju iz Planinske zveze Slovenije, ki sta pomagala s strokovnimi nasveti, tako da bo zakon tudi v praksi izvedljiv, in pa gospodu Sandiju Šavliju, strokovnemu delavcu Državnega zbora, ki je iz gmote, ki jo je poslala Planinska zveza, vsaj v prvi fazi uredil dokument, ki se mu je reklo Osnutek zakona o planinskih poteh. Na koncu bi rad povedal še naslednje, da smo Slovenci lahko ponosni na kar nekaj zakonov. Prvi tak je Zakon o javni rabi slovenskega jezika. Prejšnji teden sem bil v Berlinu in so me vsi predsedniki odborov za šolstvo spraševali, kako imamo to zadevo urejeno, pa sem jim ta zakon poslal. Hkrati imamo tudi zakon, na katerega smo lahko ponosni, to je Zakon o gorskih vodnikih, ki zagotavlja varno hojo tujcev, ki pridejo, hkrati s tem pospešuje turizem in v najbolj zakotnih dolinah naše domovine, oprostite izrazu, tudi omogoča ljudem, da se dodatno zaposlijo. Pred nami je tudi zdaj, upam, da ga bomo sprejeli, spoštovane kolegice in kolegi, z dovolj veliko večino, tudi ta Zakon o planinskih poteh. Moram reči, da so se samo, pod narekovaji rečeno, "poslanci banovine" ukvarjali z njim 18. novembra leta 1933. To je edini dokument z zakonsko vsebino, ki je urejal planinske poti. Naš državni zbor bo prvi, ki bo to stvar uredil, in verjetno bodo lahko naši planinci na kongresih, ki jih bodo imeli širom po alpskih državah, povedali, kako smo tudi te stvari uredili. Imamo, če na kratko rečem, 147 planinskih društev, ki oskrbujejo okoli 1.507 poti, dolgih več tisoč kilometrov. Jaz jim želim ob sprejemu zakona, da bi naprej še z večjo skrbjo delali. In če smo s sprejetjem zakona rešili vsaj eno človeško življenje, prepričan sem pa, da jih bomo več, je ta zakon dosegel svoj namen. Hvala lepa.
Hvala vam, kolega Moge. Predlog zakona je obravnaval Odbor za kulturo, šolstvo in šport kot matično delovno telo, zato prosim predsednika odbora, gospoda mag. Branka Grimsa, da predstavi poročilo. Izvolite.
Hvala za besedo. Vsem prav lep pozdrav! Odbor za kulturo, šolstvo in šport je na svoji 24. seji dne 5. junija 2007 obravnaval Predlog zakona o planinskih poteh, ki ga je Državnemu zboru Republike Slovenije v obravnavo predložila skupina poslancev s prvopodpisanim gospodom Rudolfom Mogetom. To je bila v resnici že druga obravnava, kajti prvič smo to obravnavo prekinili, z namenom, da bi se predlagatelji in predstavniki Ministrstva za kulturo, šolstvo in šport ter Ministrstva za okolje in prostor lahko uskladili o besedilu, tako da bi sporazumno oblikovali besedilo, v katerem bi bila čim višja stopnja soglasja. To delo je bilo dejansko opravljeno, vsem, ki ste pri tem sodelovali, bi se tudi kot predsednik odbora iskreno zahvalil, tako predstavnikom ministrstva kot predlagateljem, kajti dogovarjanja so trajala dalj časa, so bila obsežna in so vključevala tudi planinske organizacije, zveze, različna društva, tako da je besedilo, ki je bilo na koncu oblikovano, dejansko plod zelo visoke stopnje soglasja. Na samem odboru je bila potem temu primerna tudi razprava, ki je bila zelo tvorna, zelo umirjena in edina tema, ki smo jo odprli na novo, je bilo vprašanje gorskega kolesarstva. Namreč, če bi obstalo besedilo tako, kot je bilo prvotno predloženo, potem bi to pomenilo v praksi, da bi dan po uveljavitvi tega zakona praktično ne smeli več nikjer izvajati športne aktivnosti gorskega kolesarstva, ki pa je v Sloveniji že zelo razvito. Gre za več tisoč ljudi, ki se s tem ukvarja in to delajo ljudje v okviru planinskih društev, tako da smo se za to odločili in dopolnili besedilo, in sicer tako, da je sedaj dana možnost, da upravitelj planinske poti, torej planinsko društvo, lahko del ali celotno posamezno pot odpre tudi za gorsko kolesarstvo. Določili smo tudi enoletno prehodno obdobje, v katerem bo pač mogoče opraviti vse, kar je potrebno, da se najprej izvede kategorizacija, da se zberejo vsi potrebni podatki in da se sporazumno med, če temu rečemo, običajnimi planinci, ki hodimo peš - tudi sam sodim mednje - in pa seveda med tistimi, ki se ukvarjajo z gorskim kolesarstvom, določi tiste poti, kjer ne bo nastajala večja škoda, zato da bo tam mogoče izvajati tudi šport gorskega kolesarstva, in po drugi strani, da bo tam, kjer pa gre za občutljivo naravo, kjer gre za posebna varovana območje, mogoče doseči popolno zaščito. Kajti do sedaj je bil, kar se tega tiče, če povemo po domače, "prosti lov" in temu bomo s tem zakonom naredili konec. Zato je ta zakon ne samo pozitiven s tega vidika, ker odraža zelo visoko stopnjo soglasja, ampak ker je tudi izrazito okoljsko naravnan; to se pravi, pomeni zaščito občutljive gorske narave, ob spoštovanju seveda različnih interesov, ki se srečujejo na tem občutljivem območju. Še enkrat vsem, ki ste pri tem sodelovali, iskrena hvala. Državnemu zboru pa predlagamo, da predloženo besedilo sprejme.
Hvala lepa tudi vam. Mi pa prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Poslanka Marjetka Uhan bo predstavila stališče Poslanske skupine Nova Slovenija. Izvolite.
Hvala lepa predsedujoči. Lep pozdrav vsem prisotnim. Končno je našel nazaj v poslanske klopi Zakon o planinskih poteh, po številnih zatikanjih in usklajevanjih je očitno to tisto, kar smo želeli, in je planinstvo očitno točka, kjer se uskladi tudi slovenska politika. V Novi Sloveniji mislimo, da zakon ne bo kar takoj rešil problemov, ki so odprti v zvezi z uporabo, vzdrževanje, obnavljanjem in gradnjo planinskih poti, omogočil pa bo, da se bo te reči reševalo. V Novi Sloveniji se nam zdi pomembno, da rešujemo razmerje med upravljavci planinskih poti ter lastniki zemljišč, kjer te poti potekajo. Lastniki zemljišč, po katerih potekajo planinske poti so sedaj vključeni v urejanje in vzdrževanje planinskih poti na način kot je za te lastnike primerno in pošteno. Prepričani smo, da bodo lastniki zemljišč, preko katerih potekajo planinske poti, tudi poslej dovolili nemoteno uporabo, vzdrževanje in označevanje planinskih poti kot doslej. Zato je seveda prav, da se jim primerno oddolžimo z davčno olajšavo, kakor je to predvideno v zakonu. Ena temeljnih usmeritev zakona je skrb za gorsko naravo, ki je z množico zgrajenih in nadelanih planinskih poti v slovenskih gorah, po katerih hodi, teče in se vozi zelo veliko planincev, nenehno na preizkušnji. Na eni strani imamo torej prizadevanje, da ohranimo naravo čim bolj neokrnjeno, na drugi strani vse več želja ljudi spoznati planinski svet in doživeti lepote gora. Zavedamo se, da ni preprosto vzdrževati ravnovesje med obojim. V Novi Sloveniji se zavedamo, da tudi pri varovanju gorskega sveta, ko gre za vprašanje vzdrževanja in označevanja planinskih poti ter za obiskovanje gora, ni mogoče obiti nekaterih stvari, kot so gorsko kolesarjenje, gorski tek, kar prinaša sodobni čas. Ocenjujemo, da je za tek ustrezno rešeno, pri kolesarjenju pri planinskih poteh pa se nam zdi pomembno poudariti, da to lahko poteka po poteh, kjer kolesarjenje ne ogroža planincev in istočasno ne poškoduje planinskih poti. Prav je, da to vprašanje s sprejemom zakona pustimo odprto, saj gre za občutljivo temo, ki zahteva trezno, strokovno presojo in če bi že morali razmišljati, kako naj bi bilo to urejeno, potem bi lahko rekli tudi tako: ne vidimo razloga, da se ne bi kolesar mogel pripeljati, na primer, na Veliko planino po planinski cesti ali poti, bi pa bilo skrajno nenavadno, nevarno zanj in za druge uporabnike planinskih poti, če bi se spusti po planinski poti, ki je zaradi težavnosti ne bi mogel prevoziti navzgor. Dogaja se namreč, da kolesarji za spust uporabljajo prav te poti in zakonske rešitve bodo morale take vratolomne vožnje preprečiti. Za to obstajajo tovrstni poligoni, ne pa planinske poti. Urejene in označene planinske poti so prvi pogoj za varno in nemoteno obiskovanja gora. Knafelčeva markacija, ki bo s sprejemom tega zakona zaščitena, je osnovana oznaka na planinski poti. Zdi pa se nam prav tako pomembno, da bomo imeli poslej enotno označevanje za težavnost planinskih poti, za kar bodo zadolžena planinska društva, skrbniki planinskih poti kot tudi država, ki bo morala poskrbeti, da bomo imeli enoten in urejen sistem označevanja prostorskega prikaza in evidence planinskih poti. To bo pomemben prispevek k varnosti ne le planincev, ampak tudi turistov, katere napotujejo razne turistične agencije, hoteli kot dodatno ponudbo za sprostitev. Vse našteto bo po mnenju Poslanske skupine Nove Slovenije pripomoglo tudi k temu, da bo na slovenskih planinskih poteh kljub vedno večjemu številu obiskovalcev več varnosti, več spoštovanja planinskega sveta in več odgovornosti. V Novi Sloveniji torej pričakujemo, da bo zakon pripomogel tudi k novi kulturi obnašanja in odnosa v slovenskem planinstvu.
Hvala lepa. Kolega Mihael Prevc bo podal stališče poslanske skupine Slovenske ljudske stranke. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospod predsedujoči. Spoštovane kolegice in kolegi! Predlog zakona, skupaj z amandmaji Vlade in pa dopolnili štirih poslanskih skupin, ki ohranjajo temeljne rešitve predlaganega zakona in prispevajo k temu, da se bodo te rešitve v praksi lažje uveljavljale, bomo poslanci Slovenske ljudske stranke podprli. Predvsem iz razloga, da je pravičnost zasebne lastnine kot temeljne človekove pravice, torej pravice lastnikov zemljišč, mogoče omejiti le s posebnim zakonom, na podlagi 33. člena naše ustave. Drugi razlog, da podpiramo ureditev in rabo planinskih poti z zakonom, je, ker smatramo, da je varovanje naše lepe narave dolžnost in hkrati dostopnost ter pravica do lepot neokrnjene narave pravica slehernega človeka. Tretji razlog pa je urediti smiselno rabo planinskih poti in s tem vplivati na trajnostni razvoj gorskih področij. Planinstvo je naša narodna značilnost, tradicija in posebnost zaradi svoje množičnosti in naravnih značilnosti naših prelepih gora in planin. Gotovo se vsi strinjamo, da ima doživljanje narave kot posebne vrednote neprecenljiv pomen za ohranjanje kulturnega in etičnega odnosa ljudi do narave in je eden od temeljev okoljevarstvenega gibanja. V poslanski skupini Slovenske ljudske stranke vidimo planinstvo in z njim povezane dejavnosti tudi kot možnost dodatne turistične in s tem gospodarske dopolnilne ponudbe na odmaknjenih področjih, na podeželju, kjer se ljudje težko preživljajo zaradi težkih naravnih pogojev. V predlogu zakona je določeno, da so planinske poti javnega značaja. Ustrezno je opredeljeno tudi označevanje, opravljanje gradnje in vzdrževanje planinskih poti, izbor skrbnikov in njihovo financiranje ter ne nazadnje zmanjšanje katastrskega dohodka za lastnike zemljišč, po katerih potekajo planinske poti. Ustrezna pa se nam zdi tudi kompromisna rešitev, ki jo je povzel odbor v svojem dopolnilu zakona, da na predlog skrbnika planinske poti minister, pristojen za šport, določi, po kateri planinski poti je ob upoštevanju omejitev možna vožnja z gorskimi kolesi, kar je v prvotni dikciji veljalo, da te športne aktivnosti ne bi mogli več izvajati. Prav zaradi teh dejstev bomo, tako kot je bilo že rečeno, v Slovenski ljudski stranki ta zakon podprli. Hvala.
Hvala tudi vam. Kolega Vili Rezman bo podal stališče poslanske skupine DeSUS.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. No, doslej smo slišali kar nekaj navdušenja nad pripravljenim zakonom in jaz lahko povem, da bo tudi Poslanska skupina DeSUS podprla ta zakon, predvsem zavoljo tega, ker sledi temeljnim ciljem in načelom, ki so bila zastavljena že pred leti, in zato, ker se je od prvotne radikalne zavrnitve s strani Vlade ta prvotni predlog spremenil v nekaj, s čimer zgleda soglašamo vsi in vidimo, da se da ob realnih interesih tudi uskladiti politične ambicije. Ta predlog je predlog s podporo, najbrž zato, ker se vsi zavedamo, da je tudi na Slovenskem vse več pohodništva, gorništva, vse več ljudi, ki cenijo naravo, tako floro in favno, ki cenijo zdrav način življenja in ki se tudi zavedajo, da je vse to treba ohraniti. Ampak več kot je tega pohodništva, včasih je na Triglavu ali pa na kakšni podobni gori tako kot na kašni izmed ulic v večjih mestih, torej takšne obremenitve se že dogajajo; torej, več kot je teh obiskov, več je tudi potreb, da se racionalno in smotrno uredijo vsi regulativni akti in ta predlog zakona to prinaša. Problemi so nastajali tudi s številnimi grožnjami, povezanimi z lastništvom, in na tem področju se je dalo to urediti, tako se vsaj zdi, nekoliko bolje kot pa na področju lovstva na primer. Tam bodo, izgleda, zadrege v zvezi z lastništvom večje kot pa na področju zakona, ki govori o planinskih poteh. Vse več je bilo in je še zmeraj tudi potreb po vzdrževanju in s tem povezanimi stroški. Ko je prvič v letu 2005 prišel predlog, podpisan s strani poslancev, v obravnavo - in naj omenim, da so ta takrat podpisali tudi trije poslanci iz koalicijske skupine, čeprav so bili nosilci tisti iz opozicije -, je naletel zakon na odpor, na zavrnitev s strani Vlade. Takrat je bilo rečeno, da so cilji in načela sicer korektni, da je pa izpeljava takšna, da je zakon v celoti nekonsistenten, da ne upošteva malih, beri novih, planinskih društev, da ne upošteva razmerij med planinskimi društvi in planinsko zvezo in da nalaga državi celo neke stroške, ki jih ne bo zmogla, čeprav je šlo, mislim, da za 9 ali 10 milijonov takratnih slovenskih tolarjev; torej za res banalne zneske. Po mesecu dni, torej takoj po zavrnitvi, je skupina poslancev, takrat zmanjšana za dva koalicijska poslanca, še enkrat vložila ta zakon, nekoliko samo dopolnjen, popravljen, in z enakimi v bistvu načeli, z enakimi ciliji se je pričel proces usklajevanja. Lahko rečemo hvala bogu, to leto, ki je zdaj za nami, dobro leto je minilo v dobrem sodelovanju, v pripravljenosti Vlade na sklepanje kompromisov. Povedati je treba, da ima danes zakon 47 členov, dopolnil je bilo pa 50 s strani Vlade, ampak bilo je torej moč tudi takšno obliko entropije skoraj da amandmajev uskladiti. Zato smo v poslanski skupini DeSUS zadovoljni, da bomo ohranili ta javni značaj poti, planinskih seveda, da bomo omogočili izvajanje različnih vrst športne aktivnosti tudi v gorah, seveda s potrebnimi omejitvami, in da bo tudi, tako je tudi v zakonu zapisano, Vlada oziroma državni proračun skupaj z občinskimi proračuni prispeval tudi nekaj sredstev za vzdrževanje in tudi novogradnje planinskih poti. Torej, naša poslanska skupina, Poslanska skupina DeSUS bo ta predlog zakona podprla.
Hvala lepa. Kolega Mitja Ljubeljšek bo podal stališče poslanske skupine SDS. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani zbor, spoštovana predstavnika Vlade. Predlog zakona o planinskih poteh, ki ga je v bolj ali manj enakem besedilo v zakonodajni postopek večkrat vložilo 31 podpisanih poslancev, ima ne tako dolg kot predvsem zanimiv in pester potek vsebinskega oblikovanja določil s strani predlagateljev, stroke, Zakonodajno-pravna službe, zainteresirane javnosti, Planinske zveze in njenih posameznih društev, gornikov in gorskih kolesarjev. Tako Vlada kot matično delovno telo sta v dosedanjih predhodnih postopkih ugotavljala, da prvotni predlog zakona ne rešuje temeljnih vprašanj kljub dobremu namenu predlagatelja zakona, ki so ga sicer opredelili pravilno, s pravilno postavljenimi cilji. V naši poslanski skupini smo od vsega začetka načelno podpirali predlagani zakon, vendar pa smo se zavedali, da s prvotno predlaganimi rešitvami ne bi bilo mogoče doseči vseh cilj in dobrih namenov, ki so potrebni za reševanje tehničnih, prostorskih, varnostnih, lastninskih in drugih vprašanj, povezanih s problematiko planinskih poti. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke pozdravljamo tako voljo kot prizadevnost Vlade kot tudi razumevanje in sodelovanje predlagateljev zakona, da so v strpnem in odprtem dialogu, skupaj z zainteresirano javnostjo, poiskali dobre rešitve, ki so bile sprejete na matičnem delovnem telesu, s čimer se je prvotno predlagana vsebina na ustrezen način izčistila in dopolnila, tako da ne bi pri izvajanju zakona prihajalo do dvomov in nejasnosti. S predlaganim zakonom je med drugim tako jasneje določeno pojem planinskih poti, njegov namen, pravice in dolžnosti uporabnikov in skrbnikov planinskih poti, pravice in dolžnosti lastnikov in, kar je še posebno pomembno, izračun površine zemljišč, preko katerih potekajo planinske poti, ter evidentiranje dejanske rabe teh zemljišč v zemljiškem katastru, kar bo osnova za oprostitev davkov in drugih dajatev na to površino. Nadalje. Označevanje in opremljanje planinskih poti in s tem v zvezi tudi zahtevani postopki, naloge, ki jih planinska društva opravljanja v javnem interesu; področja vzdrževanja planinskih poti; prepoved gradnje planinskih poti, predvsem zaradi varovanih kmetijskih zemljišč, gozdov in z zapisanimi izjemami. Zagotovljeno je ustrezno varstvo prostoživečih živali ter možnost trajnih in začasnih zapor planinskih poti; omejitve pri uporabi planinskih poti za gorske kolesarje in druga prevozna sredstva z določenimi izjemami; oprostitev plačil odškodnin in drugih prispevkov za gradnjo, vzdrževanje, označevanje planinskih poti, ker so javnega značaja, in še kaj. Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke je v času oblikovanja vsebinskih dopolnitev predlaganega zakona aktivno sodelovala pri iskanju rešitev. Skrbno smo proučevali predloge in pobude zainteresirane javnosti, tako planincev, gornikov, planinskih društev, Planinske zveze Slovenije, Kolesarske zveze Slovenije kot tudi lastnikov zemljišč in lokalnih skupnosti. V neposrednem pogovoru s predstavniki Kolesarske zveze Slovenije smo tudi podprli rešitev, ki omogoča vožnjo z gorskimi kolesi pod določenimi pogoji. V naši poslanski skupini smo prepričani, da je bilo pri dokončnem oblikovanju predlaganega zakona opravljeno dobro delo, tako s strani Vlade, predlagateljev, poslanskih skupin in zainteresirane javnosti, kljub navidez dolgotrajnemu postopku in v začetni fazi nasprotujočih si stališč pri iskanju najboljših rešitev. V naši poslanski skupini menimo, da vsebuje predlog zakona najbolj optimalne rešitve. Sprejem zakona daje tako dobro zakonsko podlago za trajnostni razvoj gorniške dejavnosti, pohodništva, rekreativnega gorskega kolesarjenja in sploh razvoja gorskih območij, kar predstavlja neprecenljiv pomen tudi za ohranjanje kulturnega in etičnega odnosa ljudi do narave. Zaradi vsega navedenega bomo v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke Predlog zakona o planinskih poteh in vse predlagane amandmaje koalicijskih poslanskih skupin tudi podprli. Hvala lepa za pozornost.
Hvala tudi vam. Kolega Samo Bevk bo podal stališče Poslanske skupine SD. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani zbor! V Poslanski skupini Socialnih demokratov bomo Zakon o planinskih poteh podprli. Ne nazadnje je sedanji končni predlog zakona decembra 2005 sopodpisalo devet naših poslank in poslancev. Sicer pa ima predlog zakona že dolgo brado, ki sega še v prejšnji mandat Državnega zbora. Obravnavo je takrat preprečila časovna stiska pred državnozborskimi volitvami 2004. Res je predlog, ki ga je sopodpisalo 29 poslank in poslancev, od katerih je bil samo eden iz vrst koalicijskih poslanskih skupin, doživel v teh 19 mesecih korenit poseg s strani Vlade in pristojnega matičnega odbora, vendar to ni razlog, da bi ga zavrnili. Če se ne motim, je samo en člen od 47 ostal nedotaknjen. V Sloveniji imamo več kot 7 tisoč kilometrov planinskih poti, nekatere so stare tudi več kot sto let, ki tako ali drugače povezujejo 170 visokogorskih, srednjegorskih planinskih koč, zavetišč in bivakov. Planinske postojanke v Sloveniji po nekaterih podatkih obišče milijon in pol obiskovalcev. Predvsem pa so to članice in člani, organizirani v 247 planinskih društev, ki združujejo več kot 60 tisoč članov. Zato je nujno, da se to področje tudi zakonsko uredi. Upam, da bodo večletna prizadevanja podpisnikov zakona letos uresničena. S spremembo družbenopolitičnega sistema in ustavno kategorijo, kjer je zagotovljena pravica do zasebne lastnine, so se pohodniki od 90. let dalje kar pogosto pričeli srečevati z različnimi omejitvami, preprekami, ki so jih na planinske poti postavljali in jih postavljajo lastniki zemljišč. Tako zakon določa, da so planinske poti javnega značaja, kjer so natančno določene pravice in dolžnosti, ki jih imajo uporabniki in skrbniki teh poti ter lastniki zemljišč, preko katerih so speljane planinske poti. Zakon je bil usklajen s številnimi partnerji, ker pa je to poslanski zakon, predvsem z Vlado, nato s Planinsko zvezo Slovenije in številnimi drugimi zainteresiranimi organizacijami, lokalnimi skupnostmi in posamezniki, v zadnjem času tudi s predstavniki Kolesarske zveze Slovenije. Razprava se je nazadnje, na matičnem odboru, vrtela predvsem o označevanju in opremljanju planinskih poti, kategorizaciji planinskih poti, največ pa o omejitvah uporabe planinskih poti v povezavi z gorskim kolesarjenjem. Rešitev, ki je sedaj zapisana v tretjem odstavku 32. člena, da je ob upoštevanju omejitev, ki so v zakonu natančno določena, vožnja z gorskimi kolesi dovoljena po tisti planinski poti, ki jo določi pristojni minister za šport na predlog skrbnika planinske poti, je za nas sprejemljiva. Res pa je, da smo okrog tega imeli različne poglede, na koncu pa je prevladalo stališče, da je bolje, če so stvari normativno urejene in niso prepuščene stihiji, posebej zaradi tega, ker se s tem strinja tudi Planinska zveza Slovenije, saj ima med svojimi dejavnostmi v statutu zapisano tudi turno kolesarjenje, kar je ena izmed oblik gorskega kolesarjenja. Spoštovani, zakon se bo zagotovo vpisal v bogato zgodovino slovenskega planinstva, ki letos praznuje 114 let organiziranega delovanja. Poti so nekoč nastale iz življenske nuje prebivalcev hribovskega in gorskega sveta. Danes so to predvsem planinske poti, ki so zelo množično namenjene za potrebe rekreacije, športa in turizma ter za številne druge dejavnosti. Zakon dovolj dobro ureja področje, ki sedaj ni bilo normativno urejeno, zato ga bomo v Poslanski skupini Socialnih demokratov podprli. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Kolega Ljubo Germič bo podal stališče Poslanske skupine Liberalne demokracije Slovenije. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik, predstavniki Vlade, kolegice in kolegi. Lep pozdrav. Planinstvo oziroma gorništvo je v zgodovini slovenstva odigralo pomembno narodno voditeljsko vlogo, saj je vzpodbujalo narodno zavest. Z organiziranim planinstvom so naši predniki visokogorje tudi ubranili pred tujim gorskih ekspanzionizmom. Upravičeno lahko trdimo, da je tudi planinstvo pripomoglo, da smo se Slovenci iz naroda izoblikovali v nacijo z lastno državo. Danes ima planinstvo seveda čisto drugačno vlogo, predvsem je to odličen način rekreacije, ki krepi telo in duha, hkrati pa planinstvo z alpinizmom predstavlja v današnjem času tudi pomemben element turistične ponudbe naše države. Z razvojem planinstva v zadnjem stoletju pa se je razvijala čisto posebna infrastruktura, ki je omogočila in omogoča planinstvo kot rekreativno in športno dejavnost. Najpomembnejši del te infrastrukture predstavljajo planinske poti. Za njih je značilno predvsem dvoje: nastale so stihijsko in njihov status dejansko nikoli ni bil pravno reguliran. In ker so planinske poti eden izmed dejavnikov varnosti planinstva ter predstavljajo poseg v občutljivo, srednje - in visokogorsko okolje, je prišel čas za normativno ureditev tega področja. Zakonsko iniciativo so prevzeli kar naši poslanski kolegi. V sodelovanju s Planinsko zvezo Slovenije so pripravili kvaliteten predlog zakona na katerega tudi Zakonodajno-pravna služba Državnega zbora ni imela bistvenih pripomb. Žal pa se Vlada v tem zakonodajnem projektu ni izkazala ravno kot ekspeditiven partner. Od pričetka druge obravnave predloga zakona na matičnem odboru pa do današnje obravnave je minilo več kot leto in pol, ker se Vlada pri pripravi svojih amandmajev nikakor ni mogla odločiti glede nekaterih ključnih rešitev predloga zakona. Vlada je precej časa namreč ocenjevala, da predlagana rešitev v zvezi z ureditvijo odnosov z zemljiškimi lastniki, ki je povzeta iz veljavnega zakona o gozdovih, predstavlja izvotljenje lastninske pravice. Zato nas toliko bolj veseli, da so končno vladni amandmaji, sprejeti na seji matičnega odbora, ohranili temeljno rešitev predloga zakona, da bodo lastniki zemljišč zaradi dejstva, da so planinske poti javnega značaja, za površino planinskih poti oproščeni plačevanja dohodnine iz naslova katastrskega dohodka. To predstavlja kompenzacijo za zemljiške lastnike, ker morajo trpeti hojo po svojem zemljišču. Razlika je samo v tem, da so bili vladni amandmaji usklajeni z novim zakon o evidentiranju nepremičnin. Evidence se bodo hkrati vodile znotraj prostorskega informacijskega sistema na Ministrstvu za okolje in prostor ter v zemljiškem katastru kot neplodno zemljišče. Ker je zemljiški kataster povezan neposredno z zemljiško knjigo, bo za to površino zemljiški lastnik oproščen te dajatve. V Poslanskem klubu LDS pozdravljamo tudi nekatere druge izboljšave zakonskega besedila, čeprav se nam zdi izpostavljen sistem v nekaterih delih prezapleten in zna marsikateremu planinskemu društvu, skrbniku povzročati nemalo preglavic. Razočarani pa smo, ker Vlada ni pristala na zakonsko financiranje opravljanja skrbništva iz državnega proračuna. Zakon določa le, da se finančna sredstva lahko pridobijo tudi iz državnega in občinskih proračunov. Planinska zveza Slovenije ter planinska društva - skrbniki bodo tako kljub sprejetem finančno ovrednotenem letnem programu dela vsako proračunsko leto posebej prepuščena na milost in nemilost državi oziroma vladajoči koaliciji in posameznim občinam pri sprejemanju državnega in občinskih proračunov. Takšna rešitev je težko razumljiva. Tudi zaradi dejstva, da gre resnično za minimalna finančna sredstva, ki bi se morala šteti kot vložek države v vzdrževanju pomembne javne rekreativne in turistične infrastrukture. Kakorkoli že, Vlada je s svojimi amandmaji, ki so bili sprejeti na seji matičnega odbora nase prevzela tudi odgovornost za uspešno vzpostavitev in delovanje sistema gradnje, vzdrževanja in označevanja planinskih poti. V Poslanskem klubu LDS bomo predlog zakona podprli z upanjem, da bodo zakonske določbe brez večjih težav zaživele tudi v praksi. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih, ki jo bomo opravili na podlagi pregleda amandmajev z dne 19.6. V razpravo tako dajem 32. člen ter amandma poslanskih skupin SDS, NSi, SLS, DeSUS. Prosim za prijavo k razpravi. Razprave ni, zato jo tudi zaključujem. V razpravo dajem 44. člen ter amandma istih štirih poslanskih skupin. Sprašujem - želi kdo razpravljati? Ne. Potem v razpravo dajem 47. člen ter amandma istih štirih poslanskih skupin. Želi kdo razpravljati? Ne. Zaključujemo razpravo in s tem vas obveščam, da bomo o amandmajih v skladu s časovnim potekom seje zbora odločili danes v okviru glasovanj pol ure po prekinjeni 12. točki dnevnega reda. Mi pa sedaj prehajamo na 12. TOČKO DNEVNEGA REDA - DRUGA OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O GOSTINSTVU. Za to točko imamo na razpolago dve uri in 45 minut. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada Republike Slovenije, zato bi po Poslovniku Državnega zbora dal besedo predstavniku Vlade, ki pa ga ni. Sprašujem prisotne poslance, ali prekinemo sejo, dokler se nam ne pridružijo, ali nadaljujemo in gremo naprej? Potemtakem bom zaprosil predsednika oziroma podpredsednika odbora gospoda Vilija Rezmana, ki pa ga tudi ni. Jaz bom za 5 minut prekinil sejo zbora, nadaljevali jo bomo čez 10 minut, nadaljevali jo bomo ob 13. uri in 40 minut. Hvala lepa.
Spoštovana poslanka, poslanci, predstavniki Vlade nadaljujemo z maloprej prekinjeno sejo. Smo pri 12. točki dnevnega reda, to je pri Predlogu zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o gostinstvu. Sedaj so z nami predstavniki Vlade in pa podpredsednik odbora. Besedo dajem predstavniku Vlade za uvodno obrazložitev predloga zakona. Izvolite, prosim.
Predsedujoči, hvala lepa za besedo. Dovolite mi, da na kratko predstavim Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o gostinstvu. Naj povem še novost, ki jo prinaša predlagana sprememba, je dopolnitev Zakona o gostinstvu, je odprava vseh odločb, ki so sedaj potrebne za opravljanje gostinske dejavnosti, kar bo poenostavilo začetek obratovanja in s tem spodbudilo podjetništvo. Druga novost predstavlja možnost, da bodo gostinci lahko brez posebne registracije za opravljanje trgovske dejavnosti prodajali posamezne izdelke, ki so sicer vključeni v njihovo gostinsko ponudbo, kot so na primer suhomesnati izdelki, ustekleničeno vino, kava, sokovi in podobno. Lokalna skupnost bo lahko sprejela akt, s katerim bo opredelila obdobje dneva, v okviru katerega bo med turistično sezono dovoljeno opravljati gostinsko dejavnost zunaj gostinskega obrata. Izboljšani bodo pogoji za opravljanje dejavnosti sobodajalcev fizičnih oseb. Poleg že omenjenih ukinitvah odločb je poenostavljena tudi zahteva glede obdobja opravljanja dejavnosti. Namesto v register sobodajalcev, ki bo ukinjen, se bodo fizične osebe po novem registrirale v Poslovni register Slovenije pri AIPES-u. Nova je tudi določba, ki bo omogoča upravljanje sobodajalcev v zidanicah in s tem vključevanje do sedaj neizrabljenih zmogljivosti v gostinsko ponudbo. Za razvoj gostinske ponudbe na kmetijah sta pomembni predlagani spremembi zakona, ki se nanašata na opravljanje dejavnosti zunaj kmetije in na zaposlovanju najete delovne sile. Kmetje bodo po novem lahko opravljali gostinsko dejavnost tudi na prireditvah, povezanih s predstavitvijo podeželja ali tradicionalnimi običaji. Da se opravljanje tovrstne dejavnosti ne bi izrodilo in postalo nelojalna konkurenca gostincem, bo kmet smel ponujati le jedi in pijače iz domačega okolja. Ker pri opravljanju gostinske dejavnosti na kmetiji kot dopolnilne dejavnosti zaposlovanja najete delovne sile ni mogoče, predlog zakona vsebuje možnost opravljanja te dejavnosti na kmetiji na temelju registracije pod pogoji Zakona o gospodarskih družbah, seveda upoštevaje vse omejitve glede obsega dejavnosti in pogojev za opravljanje dejavnosti oziroma ponudbe, ki jo vsebujejo predpisi s področja opravljanja dopolnilne dejavnosti na kmetiji. Na kratko toliko o vsebini. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Predlog zakona, kot prej povedano, pa je obravnaval tudi Odbor za gospodarstvo kot matično delovno telo. Prosim gospoda Vilija Rezmana, podpredsednika odbora, da poda poročilo. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Gospod državni sekretar je predstavil v grobem oziroma okvirno vsebino predloga zakona, o katerem je govora; torej Zakona o gostinstvu, o spremembah in dopolnitvah tega zakona seveda in odločeno je bilo, da je Odbor za gospodarstvo matično delovno telo , ki obravnava ta predlog zakona. Za obravnavo je bilo posredovano članom pisno gradivo, in sicer predloga zakona, mnenja Zakonodajno-pravna službe, predlog amandmaja Obrtne zbornice in dopis, ki ga je Komisija za malo gospodarstvo in turizem Državnega sveta posredovala in amandmaji koalicijskih poslanskih skupin. Vsi našteti so se tudi udeležili in aktivno sodelovali v razpravi na matičnem delovnem telesu, vključila pa se je tudi predstavnica Gospodarske zbornice Slovenije. Predvsem je tekla razprava okoli dveh členov, 6. in 8. člena, in sicer v zvezi z nekaterimi določili, ki so po oceni enega dela gospodarstva lahko problematična, zato ker lahko spodbujajo nelojalno konkurenco. Zanimivo je, da je del gospodarstva v interesu gospodarstva podpiral ta amandma in drugi del, ki je sodeloval pri tem v nasprotnem smislu, je bil tudi del slovenskega gospodarstva, namreč Ministrstvo za gospodarstvo. Tako vidimo, da se ob gospodarskih interesih vendarle krešejo tudi različna stališča, kar je bilo zelo opazno tudi na tej seji. Predlog amandmaja, ki govori predvsem o tem, da na kmetijah v okviru dopolnilne dejavnosti ne bi smeli ponujati drugih domačih jedi in kupljenih pijač, ni bil povzet. Podporo je sicer doživel s strani predstavnikov Obrtne zbornice, pa tudi predstavnikov Državnega sveta in Gospodarske zbornice ter dela članov odbora, vendar ne večinskega. Večine torej ta amandma ni prepričal. Vlada je argumentirala zavrnitev amandmaja s tem, da: prvič, ji gre predvsem za spodbujanje razvoja gostinstva in turizma, da ji gre za spodbujanje razvoja teh panog, zlasti na tistih območjih, ki so manj razvita, torej na podeželju. Argumentirala je, da ni podatkov, ki bi govorili o pretirani zlorabi teh določil, ki so veljala že poprej. In je pač sodila, da je prav, da se ta pospešen inšpekcijski nadzor, o katerem je govorila, nadaljuje tudi v prihodnje, da je torej inšpekcijski nadzor zadosten. Ker je bilo precej razprave okoli tega, ali se naj amandma podpre ali ne, je bila predstavljena tudi tretja verzija amandmaja, kompromisna verzija, ki je šla v smer, da bi se naj zapisalo in obelodanilo z obešanjem v prostoru, katere dodatne izdelke sme nekdo ponujati na kmetiji z dodatno gostinsko dejavnostjo. Torej, ta amandma je bil tudi v obravnavi in tudi ta ni bil sprejet. Amandma k 6. členu je govoril o širitvi možnosti sobodajalstva. In sicer, gre za širitve v objekte, ki niso stanovanjski objekti, ki pa morajo imeti sicer uporabno dovoljenje. Tudi tu so bila stališča različna. Nekateri so podpirali to širitev, nekateri drugi ne, ampak na koncu je bila sprejeta odločitev, da je to potrebno, da je to nekaj, kar bo spodbudilo hitrejši razvoj gostinstva in sobodajalstva. In ko je bil ta amandma sprejet, so bili sprejeti tudi vsi ostali členi predlaganega zakona. In tak dopolnjen zakon je poslal Odbor za gospodarstvo v nadaljnjo obravnavo, sredi katere bomo danes na tej seji Državnega zbora.
Hvala lepa. Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Kolega Kristijan Janc bo podal stališče poslanske skupine Slovenske ljudske stranke. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoči. Spoštovana predstavnika Vlade, kolegice in kolegi. Zakon o gostinstvu iz leta 1995 smo zadnjič dopolnili z novelo pred dvema letoma. Sedaj veljavni zakon določa več predhodnih pogojev in nosilnih obveznosti, kot to velja za ostale gospodarske dejavnosti. Predlog zakona zasleduje namen poenostavitve na področju gostinstva in spodbuditve razvoja podjetništva. Tako predlog predvsem opušča obveznost pridobitve odločb, ki jih morajo pridobiti fizične osebe, samostojni podjetniki, posamezniki in pravne osebe pred začetkom opravljanja gostinske dejavnosti. S predlogom se pravzaprav gostinske dejavnosti izenačuje z ostalimi gospodarskimi dejavnostmi. Odpravljanje nepotrebnih administrativnih ovir in za spodbujanje razvoja podjetništva je nedvomno zelo pozitivno. V času tržnega gospodarstva je treba omogočiti svobodno gospodarsko pobudo, zagotavljanje zgolj nujno potrebnih pogojev, ki prinašajo varstvo potrošnikov. Za razvoj gostinske dejavnosti in predvsem za promocije posameznega gostinca dela Slovenije ali naše države nasploh, ko gre za tuje goste, je dobrodošla določba, s katero se gostincem omogoča prodaja posameznih izdelkov, vključenih v neko ponudbo brez posebne registracije opravljanja trgovske dejavnosti. V praksi je verjetno predvsem za domačo hrano in specialitete, ki so značilne za določenega gostinca ali kraja, v katerem deluje oziroma opravlja svojo dejavnost. Z vidika večje fleksibilnosti je ustrezna tudi odprava pridobivanja odločb, pred opravljanjem gostinske dejavnosti, ko gre za opravljanje te dejavnosti zunaj gostinskega obrata, na primer na javnih prireditvah ali med turistično sezono v mestnih jedrih ali smučiščih. Posebej velja poudariti, da se s tem ne spreminjajo pogoji za opravljanje gostinske dejavnosti, ki jih bodo tudi v prihodnje nadzirali pristojni inšpekcijski organi. Med ostalimi spremembami, ki jih prinaša novela zakona, naj posebej omenimo novi 15a. člen Zakona o gostinstvu, ki omogoča kmetu, ki na kmetiji opravlja gostinsko dejavnost kot svojo dopolnilno dejavnost, da to dejavnost opravljajo tudi izven kmetije. Seveda je opravljanje gostinske dejavnosti izven kmetije omejeno le na prireditve, ki so povezane s predstavitvijo podeželja ali tradicionalnimi prireditvami, in pa, ponudba se lahko nanaša le na jedi in pijače iz domačega okolja. Verjamemo, da bo takšna ureditev omogočila marsikateremu kmetu lažje predstavljanje svoje dejavnosti in predvsem svojih posebnih kulinaričnih izdelkov na različnih prireditvah. To pa je gotovo najboljša promocija kraja, iz katerega takšen kmet tudi prihaja. Predlagani zakon v poslanski skupini Slovenske ljudske stranke ocenjujemo kot zelo dobrega in ga bomo tudi podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Kolega Boštjan Zagorac bo podal stališče poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke. Izvolite.
Hvala za besedo, spoštovani predsedujoči. Spoštovani prisotni! Mislim, da je to eden izmed prvih zakonov te vlade, ki mu pa resnično, vsaj ko ga pogledamo ali pa preberemo, ne moreš nasprotovati. Gre za zakon, ki dejansko, bom rekel, prinaša liberalizacijo na področju razvoja gostinstva in turizma, predvsem na podeželju, pa vsi vemo, da gre za predvsem razvoj tistih regij, ki so manj razvite. Končno se bo lahko nekaj dogajalo tudi na podeželju in ne vse v centrih mesta, čeprav tudi prinaša določeno liberalizacijo za gostince. Vendar pa dobronamerna opozorila ali dobronamerne pripombe, ki jih boste mogoče upoštevali ali pa tudi ne, nova delovna mesta na kmetijah, smo slišali, boste tudi uvajali oziroma se pripravlja, bom rekel, liberalizacija le-teh. Prav je tako, mislim, da je prav, da se to uvede, ampak po drugi strani pa je vseeno potrebno pogledati manjšo razliko, pa četudi smo napisali, da gre to po ZGD-ju, kakšna je ta razlika med dopolnilno dejavnostjo, s.p. ali pa d.o.o. Predvsem mislim tukaj na nadzor nad opravljanjem te dopolnilne dejavnosti. Mislim, da ta nadzor bi moral biti vzpostavljen, in prav je, da se to omogoči takrat, ko je to resnično potrebno, in bom zlo konkreten - za tiste kmečke turizme, ki to resnično želijo. Vendar pa po drugi strani smo danes vseeno, mislim, da dve točki nazaj, obravnavali nek zakon, ki pa ne gre več v liberalizacijo razvoja gostinstva in turizma, vsaj po mojem prepričanju. To je bil tako imenovani tobačni zakon, ta bo pa le prepovedoval nekomu vstop v neke lokale ali mu dovoljeval, vendar bo tam notri omejen. In tukaj to nesoglasje med posameznimi segmenti Vlade pride še posebej do izraza ampak, kot že rečeno, zakon, ki je pred nami, ne zakon, ki je za nami, v Slovenski nacionalni stranki podpiramo. Hvala.
Hvala lepa. Kolega Vili Rezman bo podal stališče Poslanske skupine DeSUS. Prosim.
No, tudi mi v Poslanski skupini DeSUS bomo zagotovili glasove za ta zakon, predvsem zavoljo tega, ker podpiramo razvoj v družbi, ker gre za sicer majhen, pa vendarle prispevek k večjim možnostim za gospodarski razvoj, večjim možnostim za dodatno zaposlovanje in posledično seveda tudi za dvig kvalitete življenja. Ocenjujemo, da razvoj ne more biti omejen samo na resolucijske megaprojekte, ki jih štejemo v milijonih evrov, pač pa, da je treba te megaprojekte nekako satelitsko dopolnjevati z manjšimi projekti, s posamičnimi instrumenti za spodbujanje, s posamičnimi ukrepi, z določenimi razvojnimi spodbudami in z odpravljanjem posamičnih ovir, ki so pač na poti hitrejšemu razvoju. In ker Slovenija postavlja v samo ospredje razvoj na področju turizma, zato ker ima za to tudi seveda bistvene komparativne prednosti in neizkoriščene tržne možnosti in tudi še kakšne niše, je jasno, da je potrebno, kolikor je pač le moč in korektno, podpreti tudi razvoj gostinstva, brez katerega seveda turizma ni in seveda tudi sobodajalstva. Predlog gre v dve smeri: prvič v smer odpravljanja nepotrebnih in podvajajočih se administrativnih in drugih upravnih ovir in v smer vzpodbujanja s posamičnimi ukrepi liberalizacije, tako kar zadeva kmetij in dopolnilne dejavnosti v in izven gostinskih objektov. Torej omogoča tudi dopolnilno gostinsko dejavnost na posamičnih prireditvah, na posamičnih mestih, na lokacijah, na katerih sicer tega ne bi mogli izvajati. Omogoča večjo ponudbo na področju sobodajalstva. Obetamo si, ne bo najbrž kakšnih dramatičnih sprememb, tudi kakšno novo delovno mesto in zmanjšanje sive ekonomije - pa vendarle. In posledično bi lahko računali tudi na to, da bi se morebiti negativen demografski trend na teh podeželskih mestih zmanjšal, da bi torej bil demografski odliv manjši. Meni osebno in naši skupini se zdi pomembno, da zakon upošteva tudi lokalne razlike. Niso pogoji zaposlovanja za gostinstvo, za sobodajalstvo, za razvoj turizma in sicer gospodarstva povsod enaki. In pomembno je, da ta zakon omogoča, da lokalna skupnost aktivno upravlja različne gospodarske in druge tokove, ponudbo, da jo lahko omejuje, kadar se ji zdi, da jo mora omejiti, in da lahko z ukrepi, ki jih ima na voljo na osnovi akta, ki ga mora lokalna skupnost pač sprejeti, tudi vzpodbuja. Samo za primer, ni verjetno mogoče preprosto enačiti gostinske ponudbe v Ljubljani s tisto na Goriškem ali pa, ne vem, v Suhi krajini. In ta zakon omogoča to fleksibilnost, to prilagodljivost lokalnim skupnostim oziroma organom lokalne skupnosti, pooblaščenim za dajanje soglasij. Če gre za odpravljanje ovir, če gre za vzpodbujanje gostinske in tudi druge dejavnosti, če gre za omogočanje odpravljanja teh lokalnih razlik in če gre za to, da ima lokalna skupnost tudi možnost korekcije za posamične morebiti napačne odločitve, ker lahko tako daje kot odvzema posamična pooblastila, potem mislimo, da je to zakon, ki je vreden podpore, in zato mu naša poslanska skupina to podporo tudi zagotavlja kljub pomislekom, ki so tudi korektni ob 6. in ob 8. členu, vendar sodimo, da je pomembneje dajati težo razvojnim spodbudam, bolj kot pa omejitvenim ukrepom.
Hvala lepa. Kolega Branko Marinič bo podal stališče Poslanske skupine SDS. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, spoštovani podpredsednik. Spoštovana predstavnika Vlade, kolegice in kolegi! Upam trditi, da je pred nami eden izmed mnogih predlogov zakonov o spremembah in dopolnitvah, s katerimi sedanja vlada in državni zbor skušata odpraviti nesmiselne administrativne ovire. Eden takih je prav gotovo Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o gostinstvu. V noveli zakona je predlagano, da bo kmet, ki na svoji kmetiji opravlja gostinsko dejavnost kot svojo dopolnilno dejavnost, lahko opravljal to dejavnost tudi zunaj svoje kmetije, vendar le na prireditvah, povezanih s predstavitvijo podeželja ali tradicionalnimi običaji, na primer martinovanje. Da se ta rešitev ne bi izrodila v izvajanje tovrstne dejavnosti kot nelojalna konkurenca gostincem, predlog zakona predvideva, da bi kmet lahko tako dejavnost opravljal le pod pogoji, ki sicer veljajo za gostince, ponujati pa bo smel le jedi in pijače iz domačega okolja. Nadalje je predlagano, da bodo kmetje lahko pod določenimi pogoji za opravljanje gostinske dejavnosti zaposlovali najeto delovno silo in opravljali to dejavnost ne le na kmetiji, temveč tudi na prireditvah, povezanih s predstavitvijo podeželja ali tradicionalnimi običaji. Fizičnim osebam, samostojnim podjetnikom posameznikom in pravnim osebam pred začetkom opravljanja gostinske dejavnosti po predlogu zakona ne bo več treba pridobivati odločb pri upravnih enotah. To se nanaša tako na odločbe o določitvi pogojev za opravljanje gostinske dejavnosti zunaj gostinskega obrata, na javnih prireditvah, sejmih in podobno med njihovim trajanjem, kot med turistično sezono v mestnih jedrih, na kopališčih, smučiščih in podobno, kot na odločbe o izpolnjevanju pogojev za opravljanje gostinske dejavnosti v gostinskih obratih, pri sobodajalcih in na kmetijah. Sami pogoji za opravljanje gostinske dejavnosti se ne spreminjajo in bodo morali biti izpolnjeni tudi v prihodnje, kar bodo nadzirali pristojni inšpekcijski organi. Predlagano je tudi, da se bodo sobodajalci namesto v dosedanji posebni register, ki bo ukinjen, lahko registrirali v poslovnem registru Slovenije pri Agenciji za javnopravne evidence in storitve, kar bo zmanjšalo njihovo administrativno obremenitev. Kot že rečeno, predlog zakona torej prinaša odpravo številnih nesmiselnih administrativnih ovir, ki so do sedaj veljale, in s tem omogočamo vsem tistim, ki to želijo, da opravljajo svojo gostinsko dejavnost, tako kot jih predlog zakona tudi opredeljuje oziroma določa. Kar zadeva predlog amandmaja, ga v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke ne bomo podprli. Vsekakor pa bomo vsebino Predloga zakona sprememb in dopolnitev zakona o gostinstvu podprli. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Kolega Feri Horvat bo podal stališče Poslanske skupine SD.
Hvala. Me je kar presenetilo, da sem prišel tako hitro na vrsto. Hvala za besedo. Spoštovane kolegice in kolegi! V Poslanski skupini Socialnih demokratov predlog zakona podpiramo. Mislimo, da je umestno in pametno odpraviti nepotrebne ali pa toge ovire tako za delovanje gostincev kot tudi za opravljanje turistične dejavnosti kot dopolnilne dejavnosti na kmetijah, na podeželju. To pomeni lahko dodatni vir dohodka in bo pomenilo odprava teh omejitev, dejansko po eni strani zmanjšanje stroškov in po drugi strani bo to po našem mnenju spodbujalo dejavnost. Kot je bilo že rečeno v poročilu podpredsednika Odbora za gospodarstvo in pa tudi v razpravi, sta predvsem dve zadevi bili o katerih je bilo največ razprave tako na odboru kot tudi sicer. Na eno zadevo se nanaša tudi predloženi amandma. Okrog tega mislimo tako, da pri širitvi in večji liberalizaciji oddajanja sob, da je to primerna zadeva, s tem da se postavlja vprašanje, ki je bilo že omenjeno, kaj tam, kjer ni uporabnega dovoljenja, ali pa, kjer lahko tudi nastajajo določeni problemi tudi za koristnike potem teh storitev. Seveda tukaj je odgovornost predvsem na pristojnih organih lokalne skupnosti, da zadeve urejajo tako, da ne bi prihajalo do problemov ali celo do zlorab. Kar se kmetij tiče, mislim, da je tudi smiselno, da lahko kmetje svoje pridelke prodajajo tudi na raznih prireditvah in na drugih mestih, ne samo na svoji kmetiji. In pa, po drugi strani mislim, da je bila ureditev in zahteva predvsem zbornic, da se prepove ali pa imajo restriktiran odnos do tega, da lahko prodajajo kmetje samo svoje pridelke in izdelke, da je to preozko, pretogo. Kaj nekdo, ki ima dobro razvito dejavnost, ima trg, ima povpraševanje, pa nima dovolj teh lastnih proizvodov, imajo jih pa okoliški kmetje, enako kvalitetne in pa enakovredne proizvode in ne vidim razloga, da ne bi lahko tega tudi prodajali. Je pa morda tukaj smiselno pa sprejeti amandma, ki ga predlaga LDS, da bi na osnovi dovoljenja, ki ga dobi za to, da opravlja to dopolnilno dejavnost, tudi na osnovi izdelkov in pridelkov, ki jih kupuje od drugih, da bi to bilo označeno na vidnem mestu v sami kmetiji, ki se ukvarja s turizmom, kar bi bilo navsezadnje tudi v interesu boljše informacije za potrošnike oziroma turiste, ki tja prihajajo. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Dr. Mitja Slavinec bo podal stališče Poslanske skupine Liberalne demokracije Slovenije. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani prisotni! V Poslanskem klubu LDS Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o gostinstvu podpiramo, saj v njem vidimo predvsem še dodaten poskus predlagatelja, da zmanjša in odpravi administrativne ovire in na ta način tudi omogoči boljšo, enostavnejšo gospodarsko dejavnost na tem področju. Predvsem tri stvari so, ki bi jih verjetno veljalo izpostaviti, in sicer: poenostavljajo se pogoji za pričetek gostinske dejavnosti, potem prav tako se poenostavljajo pogoji za vodenje evidenc za opravljanje sobodajalstva fizičnih oseb, nekoliko mogoče vprašljivo oziroma nevarno pa je v členu, kjer se odpravljajo omejitve pri zaposlovanju, tukaj velja izpostaviti skrb za ustrezno usposobljene kadre, vendar ocenjujemo, da je korist pri odpravljanju uvodoma že povedanih administrativnih ovir večja kot pa nevarnost, ki iz tega naslova lahko izhaja. Smo pa bili skeptični v Poslanskem klubu LDS glede možnosti prodajanja kupljenih pijač in drugih jedi, pa ne toliko zaradi te same možnosti kolikor zaradi dejanskega stanja, kar se v praksi sedaj že udejanja. Tudi sam se strinjam, da absolutna prepoved verjetno ni prava rešitev, zato smo predlagali kompromisni amandma, v katerem dopuščamo ob soglasju lokalne skupnosti to možnost, vendar želimo, da se kmečkim turizmom, ki smejo prodajati kupljene pijače in drugo domačo hrano, naloži, da to izpostavijo, da to označijo v svojih prostorih. Zakaj? Zaradi tega, ker na ta način želimo prispevati k zmanjšanju morebitne nelojalne konkurence drugim gostinskim obratom, ki poslujejo pod bistveno strožjimi pogoji. Kajti, kot rečeno, gre - in izhajamo iz dejanskega stanja, saj ocenjujemo, da nadzor na tem področju ni najbolj učinkovit, in se bojimo, da bi potem prihajalo do zlorab oziroma smo prepričani, da bo v primeru sprejetja tega amandmaja zlorab bistveno manj. V nobeni točki pa ta amandma ne omejuje že s strani predlagatelja predviden obseg in možnosti te dopolnilne dejavnosti oziroma širitve dopolnilne dejavnosti na kmetijah. Zaradi tega seveda zakon kot rečeno podpiramo in predlagamo potrditev tudi potrditev vloženega amandmaja. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. In kolega Martin Mikolič bo postal stališča Poslanke skupine Nova Slovenija. Izvolite.
Hvala za besedo. Lepo pozdravljeni! V Poslanski skupini Nove Slovenije smo vedno do sedaj in bomo tudi v prihodnje podpirali vse tiste rešitve, ki pravzaprav pomenijo poenostavitev določenih postopkov, določenih zakonov. Tiste rešitve, ki pomenijo odpravljanje določenih administrativnih ovir, in vsekakor ta zakon, sprememba zakona, ki ga danes obravnavamo, vodi k tem rešitvam, kajti zelo poenostavlja postopek za začetek opravljanja gostinske dejavnosti. Prav gotovo se nam zdi tudi zelo dobra rešitev, da bodo lahko na tistih kmetijah, ki se ukvarjajo s tako imenovano dopolnilno dejavnostjo, se pravi kmetje, v prihodnje tudi opravljali svojo dejavnost na različnih prireditvah. Smatramo pa, da je zelo bistveno to, da ne bodo tam prodajali samo svojih izdelkov, ampak da bodo lahko na teh prireditvah prodajali izdelke in pijačo iz domačega okolja, to pomeni, da bodo lahko, bi rekel, posredno sodelovali tudi ostali kmetje zraven. Lokalne skupnosti dobijo določena nova pooblastila, kajti lokalne skupnosti bodo dajala soglasja za sodelovanje oziroma za izvajanje teh dejavnosti na različnih prireditvah. Nekako tudi mi upamo, da če bo kaj več ponudbe ali pa ponudnikov, kar najbrž bo, da naj bi pravzaprav lokalna skupnost ali pa konec koncev tudi župan sam odigral to odločilno vlogo, ampak prav gotovo tisti, ki prireditev pripravlja, na osnovi konkurence, na osnovi kvalitete in konec koncev na osnovi cen ponudbe na kakšnih prireditvah. Prav tako bo po novem gostincem omogočeno, da posamezne izdelke, ki so vključeni v njihovo gostinsko ponudbo, prodajajo tudi brez posebne registracije za opravljanje trgovinske dejavnosti. To se nam zdi zelo pomembno, tega vsekakor do sedaj ni bilo. Pa če rečem, mogoče bo celo ta rešitev pripeljala ali pa pripomogla tudi k temu, da bo kakšno nedeljo kakšna trgovka, mati doma, da ne bo delala v trgovini, saj bo pravzaprav možno, če se bodo seveda gostinci za to odločili, bodo imeli tudi, bi rekel, tudi tisto najnujnejšo hrano ali pa pijačo, ki jo mogoče včasih tudi v nedeljo kdo rabi, jo bo lahko tam kupil - vsaj tako smatramo - najbrž po podobni ceni, kot je v trgovini. Poenostavljena je omejitev glede obdobja opravljanja dejavnosti za sobodajalce, za fizične osebe, tako da se ta nanaša le še na skupno obdobje sprejemanja gostov in nič več, kot je bilo sedaj, se pravi na skupno obdobje oziroma trimesečno obdobje. Ukinja podvajanje evidenc, saj ne bo več registra sobodajalcev, ostane le obvezen vpis v Poslovni register Slovenije pri Agenciji za javnoupravne evidence in storitve. V Novi Sloveniji podpiramo takšne rešitve na področju gostinstva, ki vzpodbujajo razvoj podjetništva in odpravljajo administrativne ovire za začetek opravljanja dejavnosti. S tem želimo prispevati k večjemu vključevanju kmetov v gostinsko ponudbo in izboljšati kakovost in pestrost ponudbe za turiste. Zavedati se moramo, da gostinstvo in turizem delata z roko v roki, in veseli smo, da s sprejetjem novele zakona o gostinstvu lahko prispevamo k zakonskim izboljšavam na tem področju. Zato bomo v Poslanski skupini Nove Slovenije predlagane rešitve tudi podprli. Hvala.
Hvala lepa. Z nastopom kolega Mikoliča smo zaključili sklop predstavitev stališč poslanskih skupin in prehajamo na razpravo o členu in vloženem amandmaju, ki jo bomo opravili na podlagi pregleda amandmajev z dne 19.6. V razpravo tako dajem 8. člen in amandma Poslanske skupine Liberalne demokracije Slovenije. Prosim za prijavo k razpravi. Prijavljenih imamo 5 razpravljavcev, prvi ima besedo poslanec Branko Marinič. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Torej še enkrat, kar sem napovedal že v uvodni obrazložitvi. V Slovenski demokratski stranki ne podpiramo omenjenega predloga oziroma amandmaja, ki ga je vložil Poslanski klub Liberalne demokracije Slovenije. Zakaj? Mnogo utemeljitev bi se dalo iz tega izpeljati, pa vendarle vse skupaj bi bilo preveč tistega, čemur pravimo nelojalna konkurenca. Prav v tem smislu in v tem duhu je predlog sprememb Zakona o gostinstvu sledil nekaterim željam in dejanskim potrebam in v dovolj široki vsebini natanko to opredelil. Če bi šli v možnost sprejemanja tega amandmaja, bi po našem mnenju bila storjena škoda predvsem gostinstvu, gostincem in tega seveda si ne želijo ne tisti, ki opravljajo dopolnilne dejavnosti na kmetiji, in ne tisti, ki se danes ukvarjajo z gostinstvom. Je pa bistvenega pomena, da tisti, ki opravljajo gostinsko dejavnost in ob tem imajo registrirano še dopolnilno dejavnost na kmetiji, pa so itak enakovredni in enakopravni v predlaganih spremembah določil zakona v 8. členu. Kot že rečeno, v Poslanski skupin Slovenske demokratske stranke tega amandmaja ne bomo podprli, ker se nam zdi, da bi s tem porušili to sorazmerje, ki je v predlogu zakona o spremembah natanko definiran. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Besedo ima poslanec Milan Petek.
Hvala, predsednik. Najprej še enkrat pozdrav državnemu sekretarju, ki se prvič v tej dvorani srečuje z nami. Ima srečo, da na relativno nezahtevnem zakonu in še ni na pravih preizkušnjah. Upam, da ga bo doletelo kaj zahtevnejšega, čim hitreje tem bolje. Amandma, ki ga vlaga Liberalna demokracija, je nastal, kot je bilo že rečeno, na podlagi razprave na seji Odbora za gospodarstvo, v katerem je, to moramo reči, Liberalna demokracija predlagala tršo varianto, torej črtanje celega odstavka, zaradi tega, ker smo smatrali, da je odstavek nedorečen in da dopušča preveč možnosti zlorab. Kasneje v razpravi, ki je bila korektna in moram reči, da zanimiva, smo s predlogom gospoda Slavinca modificirali ta naš amandma tako, da smo dodali k temu tekstu, ki že velja, ki pravzaprav spreminja samo tistega, ki daje soglasje za obratovanje oziroma opravljanje te dejavnosti torej, dopolnjujemo s tem, da mora za to biti na ustreznem mestu navedena taka odločba in specificirano, kaj in kako se lahko prodaja hrana in pa pijača. Že iz besed gospoda Mariniča, ki je vsaj po moji presoji poudaril, da poslanci SDS seveda amandmaja ne bodo podprli, ta beseda "seveda" je že pomenila, ker ga je vložila LDS, ga ne bodo podprli, kar mi je žal. Torej, ne gre za besedilo, ki ga vlaga LDS, mora biti to besedilo konsenz vseh, ki se zavedamo posledic takšnega ravnanja v primeru, da dopuščamo poslovanje, ki po naši presoji ima mnogo pasti, mnogo čeri in je preveč odprto in preveč dvomov pušča. Zakaj? To bom skušal utemeljiti v nadaljevanju. V razpravi na odboru je bilo rečeno, da različne dežele, različne države urejujejo način dela na takšnih turističnih kmetijah tako, da, bi rekel, je intenca vsem, da iz tistega okolja ali pa te kmetije ponujajo hrano in pijačo iz tistega okolja, v katerem taka turistična kmetija deluje, ali iz katerega izhaja. In normalno bi bilo, da se tega vsi zavedamo. Žal se v Sloveniji tega nekateri ne zavedajo in ogromno zlorab je, ko se na turističnih kmetijah prodaja, streže hrana, ki ne izvira iz tega okolja, in posebej pijača, ki resnično ne izvira iz tega okolja. In če lahko na eni turistični kmetiji lahko naročiš "gin tonic", ne vem, koga lahko v tej dvorani prepričate, da je to pijača iz tega okolja. In tu je bil namen. Torej, te radikalne kršitve in zlorabe tako liberalnega zakona, tako odprtega zakona smo želeli s tem amandmajem preprečiti, da se torej onemogoči ponujanje tega, kar v ta prostor resnično ne sodi. Če ilustriram s slovenskim primerom, vsi vemo, kam sodi jota, pa to joto veselo ponujamo po celi Sloveniji in se čudimo, ker jo jemo tako na Pohorju ali pa na primorskem koncu. Verjetno je kdaj videti tudi prekmursko gibanico na turistični kmetiji na Primorskem. To je bil namen torej, da lociramo, da se ponuja na tistem območju nekaj, kar v to okolje sodi. In mislim, da bi s tem naredili več usluge in boljšo uslugo gostincem, posebej pa turizmu, kot pa, da tako "prosto po Prešernu" dovoljujemo uporabo in ponujanje vsega. Pri tem segamo tudi na področje konkurence. Dejstvo je, da so neke razlage bile v razpravi na Odboru za gospodarstvo, da se na ta način, torej ko dopuščamo te možnosti ponujanja teh izdelkov, pač omogoča, da nekatera območja, ki zaostajajo ali pa ki rabijo, bi rekel, nek razvojni impulz, dobivajo s tem možnost, da tam, kjer ni gostiln, kjer ni večjih gostinskih obratov, ponujajo to kot argument za to, da turist, ko pride tja, dobi možnost na taki turistični kmetiji dobiti tisto, kar nikjer drugje ne more dobiti. To je možno. In verjamem, da so tisti predlagatelji, ki razmišljajo na ta način, da v svojem okolju, kjer teh večjih obratov ni, upravičeni za to, da skrbijo za razvoj tega območja. Vendar skoraj ne vem in ne poznam, da bi v slovenskem prostoru bilo tako radikalno, da ne bi bile relativno v malem časovnem ali pa kilometrskem razponu na razpolago ene in druge možnosti. Zaradi tega mislim, da dajemo na ta način samo potuho tistim, ki bi morali, prvič, plačati enakovredno davke, in v tem primeru se srečujemo z neustrezno in nepravično obdavčitvijo. Da torej na nekem območju deluje gostinec, ki se lahko odloči, da uveljavlja olajšavo oziroma 25% olajšavo normiranih stroškov, zaradi tega, ker pač sodi v to kategorijo dejavnosti, na drugi strani se pa pojavlja nek kmet, ki to kot dopolnilno dejavnost uveljavlja in v tem primeru plačuje 70 oziroma ima olajšavo 70% normiranja stroškov, in že nista enako na tehtnici. In to je eden izmed problemov, ki se pojavljajo. Drugič, dejstvo je - to sem ilustriral tudi s primerom Pohorja, ki ga, verjemite mi, zelo natančno poznam -, da imamo na eni strani ceste gostinski obrat, na drugi strani imamo takšno kmetijo, ki v svoji ponudbi ponuja nekaj, kar tja ne sodi, in je konkurenca dobesedno temu gostincu, ki mora drugačne dajatve in drugačne pogoje izpolnjevati za gostinsko dejavnost, in to tudi ne ustvarja pogojev za enakovredno obravnavo oziroma poslovanje teh subjektov. In če hočemo temu vsaj malo pristriči peruti, smo predlagali ta amandma, ki torej nadaljuje tekst, ki je že v zakonu in teksta torej ne črta, s katerim lokalni skupnosti prepustimo, da natančneje določi, kaj bi naj takšen gostinec lahko v tem svojem okolju ponujal. In zdelo se nam je, da to ne bi smelo biti sporno tudi za koalicijo, pa čeprav je to opozicijski amandma. In menim, da bi to bilo smotrno narediti. Koroška, recimo, je tipičen primer pokrajine, v kateri nimajo lastne proizvodnje vina, tako kot je to Gorenjska. In meni je popolnoma jasno, da lahko na tem območju ponujajo slovensko vino iz cele Slovenije, ni mi pa jasno, zakaj bodo na ta način lahko ponujali, ne vem, malvazijo iz Dalmacije ali pa plavac iz Makedonije; na ta način torej to počenjajo. Zaključujem, ker me kolega Džuban opominja, da imamo samo še tri minute. Oprosti! Hvala za besedo.
Hvala lepa. Besedo ima poslanka Marjetka Uhan. Izvolite.
Hvala lepa. V Novi Sloveniji vseeno mislimo, da te spremembe zakona o gostinstvu niso tako liberalne, kot so jih nekateri predstavili v stališčih poslanskih skupin. Res pa je, da te spremembe odpravljajo nekatere nesmiselne oziroma omogočajo turističnim kmetijam, ki se doma ukvarjajo z gostinsko dejavnostjo, da to lahko opravljajo tudi ob prireditvah, ki spominjajo na podeželje, ob različnih ponudbah, kot so, recimo, Cvičkarija ali pa Dobrote s Ptuja, in da tudi tam lahko strežejo hrano in pijačo, če imajo to registrirano tudi doma. Strežejo pa lahko zgolj hrano in pijačo iz domačega okolja. To se mi zdi, da je dodatna ponudba v turizmu, tudi dodatna kulinarična ponudba in te spremembe pozdravljamo. Ne podpiramo pa amandmaja LDS, ker kot rečeno se spremembe otepajo birokracije in nesmiselnosti, čemur pa ne sledi ta amandma. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. In besedo ima poslanec Alojz Sok. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Ko sem pozorno poslušal kolega Petka, je on pravzaprav sam obrazložil, zakaj tega amandmaja se ne sme podpreti. In me prav zanima mnenje njegovega poslanskega kolega, gospoda Džubana. Namreč, ta zadeva, ki jo danes spreminjamo, ni nova. To se je vleklo že prejšnji mandat in tudi sedaj. Enkrat smo zakon že spreminjali, pa ne vem, zakaj se tistikrat tega ni. Izgleda, da se je na to za en trenutek pozabilo. Sedaj bi vam na konkretnem primeru obrazložil, zakaj v bistvu gre s to spremembo. Slišal sem v stališču, ene, poslanske skupine, da ni nadzora. Je nadzor, veste, pa še velik nadzor je. Torej vsi poznate razstavo Dobrote kmetij na Ptuju. To je največja razstava v Sloveniji, vsako leto. In na tej razstavi so lahko kmetje, ki imajo to dejavnost registrirano kot dopolnilno dejavnost, se pravi predelava, izdelava teh raznih kruhov, potem mesnih izdelkov, da ne naštevam, so lahko to razstavljali, niso pa smeli tega na tej razstavi legalno prodajati. In zaradi tega je imel prireditelj težave, ker nekdo ni pripravljen priti razstavljati, da pa istočasno ob tem nič ne zasluži, da ne more nič prodati. In zato so bila ta prizadevanja, da bi se to sprostilo, da bi se to razrahljalo in s tem zakonom danes se v bistvu to spreminja. Povedal sem praktičen primer, da bo tudi javnost razumela, o čem govorimo. Ker je bilo nesmiselno, da je nekdo lahko razstavljal, obiskovalci so si to ogledali, ko pa so rekli, kje pa jaz lahko to od vas kupim, pa je rekel danes tukaj ne, k meni pridite na Koroško, na mojo kmetijo, pa boste lahko potem tudi to kupil. In kaj je poanta teh razstav in dopolnilne dejavnosti na kmetijah? Ne to, da kmet prodaja na svoji kmetiji, kot ste rekli "gin tonic", če sem prav razumel in Coca-colo in tako naprej, ampak da prodaja izdelke, ki jih sam izdeluje, s tem da pa se mu v dovoljenju dovoli, da lahko prodaja tudi nekatere kupljene pijače - tisto, kar sam ne more proizvesti. Sam ne more proizvesti, vsaj v našem okolju ne, kave, vsaj surovo kavo mora kupiti in jo potem na različne načine sam praži, ne more sam proizvesti Radenske in še kakšna brezalkoholna pijača se mu dovoli, vsaj tako je bilo včasih, ko sem delal v inšpekciji, in mislim, da je še vedno tako. In da potem ob tem potem nudi to svojo ponudbo na svoji kmetiji. Tu je bilo rečeno tudi, da vas skrbi neko dodatno zaposlovanje. Kmet ne more tisti, ki opravlja kmetijsko dejavnost kot osnovno kmetijsko dejavnost in registrira zraven še dopolnilno dejavnost - zaposlovati. Če hočeš zaposlovati, kolegi iz LDS-a, potem se drugače registrirate. Mora potem biti drugače registriran in voden v evidenci zaradi plačila davkov in tako naprej. Da tu ne bi bilo nekih nesporazumov. In v čem je ta sprememba? Seveda, pravilno ugotavljamo vsi, to je v nekem smislu konkurenca gostinstvu. Ampak konkurenca gostinstvu zaradi tega, da se ustvarijo pogoji za ohranitev podeželja, ne zato, da bi se s tem uničevalo naše gostilne, ki so pač registrirane kot s.p. in opravljajo to dejavnost na takšen način, ampak da se da večja možnost za ustvarjanje nekega dodatnega zaslužka na podeželju, da se da neka dodatna možnost kmetom. In tako je organizirano povsod, če greste v Avstrijo, če greste v Italijo ali katero drugo državo. In mi na žalost za nekaj leta pri tej zadevi zamujamo in v vseh teh letih se je naredila velika škoda. Zdaj nekje so se striktno tega držali in so to preko inšpekcijskih služb detajlno prepovedovali, kot sem prej omenil to razstavo na Ptuju, nekje pa so inšpekcijske službe tudi lahko malo pogledale čez prste, ampak je bila kršitev. Prav je, da zakon popravimo v tej smeri in to zadevo legaliziramo. To je ena stvar. Druga zadeva. Ste nekateri rekli, in se strinjam: različno je glede spalnih kapacitet pri nas v Sloveniji. Kar se tiče področja Slovenskih goric in Haloz, teh spalnih kapacitet ni. Jaz sem imel pred časom eno avstrijsko novinarko, ki se ni mogla načuditi, da nimamo praktično v tem delu nobenih spalnih kapacitet. In sedaj pač ta zakon daje možnost, da tisti kmet, ki že ima to registracijo, da lahko s pomočjo drugih zagotavlja povečanje. To bo seveda trajalo, jaz razumem, nek določen čas, ker se bo v tem času tudi skozi program razvoja podeželja veliko začelo vlagati v te spalne kapacitete. Ker danes ti turisti, ki predejo, se vse bolj zanimajo za ta območja. Seveda ne želijo samo tega, da pridejo na nek kmečki turizem, tam pokosijo ali povečerjajo, želijo, da večer tudi tam prespijo in da tam ostanejo več dni. In da bi temu nekako šli nasproti, je zadnji čas, da je Vlada, ministrstvo ta predlog pripravila in jaz sem zelo vesel, da se je po več letih prizadevanja, to pa moram povedati, Kmetijsko-gozdarske zbornice - Kmetijsko-gozdarska zbornica je dala prva ta predlog, seveda preko želja njihovih članov -, da se je na to pobudo pristopilo k tej spremembi in da jo bomo danes tudi, upam, uveljavili. Tega amandmaja pa ni sprejeti, ker bi še bolj to, kar je pravzaprav namen razrahljal in dejansko naredil to, kot ga razumem, da bi naši kmečki turizmi postali gostilne. To pa ni namen in to pa res ne bi bilo v interesu, bi rekel, vseh tistih, ki v nekem okolju delajo. Prvenstveno pa ne v interesu gostincev, ki so seveda drugače registrirani in tudi drugače plačujejo davke, kot pa kmetje od katastrskega dohodka oziroma preko dopolnilne dejavnosti po normiranih stroških. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. In besedo ima poslanec Geza Džuban. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoči. Danes, ko spremljam razprave pri različnih zakonih, ugotavljam, da večina razpravljavcev, predvsem tisti, ki nasprotujejo amandmaju, govorijo o vsem, samo o tistih amandmajih ne, ki so med njimi. In eden takih je tudi sedaj. Dopolnilne dejavnosti so najprej urejali pravilniki, dopolnjeni pravilniki in tisti, ki so funkcionirali znotraj teh pravilnikov, dokler ni prišel zakon, s kolegico Uhanovo to veva, so bili najboljši kmečki turizmi, vinotoče in podobno in so preživeli, so se modernizirali in danes dobro funkcionirajo. Tisti, ki so pa špekulirali, so pa ostali ali gostilne, običajno slabe gostilne, ali pa so propadle, eni pa še vedno životarijo. Dokler ni prišlo to kot zakonska materija, ki je danes tudi pred nami in osnovno besedilo zakona je bilo dobro. Vse rešitve, o katerih govorite - nihče jim ne nasprotuje, sobe, prireditve, kjer kmetje sodelujejo, da imajo dodatno ponudbo drugih kmetij. Temu nihče ne nasprotuje. V čem je bistvo tega amandmaja? Osnovno besedilo Vlade je bilo, da upravni organ lahko dovoli razširitev ponudbe. Tako je, ne? Na odboru ste sprejeli rešitev, da postanejo odločujoče pri tem lokalne skupnosti. Tukaj je napaka. In jaz županom ne želim te pristojnosti. Upravni organ bi določal po 50-ih pravilih v državi, ker jih približno toliko, ali pa po enotnih pravilih, ki jih predpiše država. Nenadoma bomo imeli 220 politik, 206 ali koliko jih je, 210. In bo vsak malo prilagajal interesom svojih občanov, svojih dopolnilih dejavnosti v občini. In v tem je bila napaka na delovnem telesu. Kaj je naš amandma? Nič drugega, da bo rekel, če že lokalne skupnosti določajo razširitev ponudbe, naj bo nekje ali na Martinovem sejmu ali na kmečkem turizmu napisano, če smo v Kranjski Gori na kmečkem turizmu, mi pa danes ponujamo tudi vino iz Haloz ali kračo iz pohorskih telet. Nič drugega. Da se ve! In interes vsakega, ki pride - glej, danes pa imamo štajersko vino. Ali je to kaj narobe? [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]In o tem ta amandma govori. Meni je jasno, da ne moreš narediti domače klobase, če ne kupiš zraven svinjine še govedine. In o tem nihče ne polemizira. In ta amandma samo olepša zadevo, nobena dodatna birokracija, nič podobnega. In razmislite, če boste to podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Kolega Rezman, izvolite.
Hvala lepa. Jaz bi rad povedal, da sem že na odboru, sedaj pa prav tako, podprl ta amandma, ker je ta amandma popolnoma benignega značaja in seveda nobene škode ne dela, tudi nobene posebne koristi ne naredi, razen v tem smislu, da pač daje neko dodatno informacijo. Informacijo o tem, kaj se ponuja takšnega, kar je župan ali pristojni organ dovolil, in nič ne govori o tem, kaj je z davki, kaj je z nelojalno konkurenco. Vse to, kar je prej pisalo, piše tudi sedaj, samo sedaj je dodatna zahteva, da se to pač obesi in napiše, da so torej ljudje informirani, da vedo - tisti, ki so bolj osveščeni. To je funkcija osveščanja tega amandmaja. Tisti, ki so bolj osveščeni, recimo, se bodo tega držali. Tisti, ki se ne, jim je itak vseeno, kje in kaj pijejo. Seveda pa je neumno pričakovati, da bi župan, ki bo to dovolil, ne odreagiral takrat, kadar bi na neki kmetiji, ki ima samo eno kuro, ponujali na tone lignjev. To je pa menda ja vsem jasno. To se pravi, brez slehernega problema lahko takšen amandma podpremo in tudi če ne bo podprt, se ne bo nič zgodilo. Samo malo manj informiranja in vzgoje bo.
Hvala lepa. Ali lahko zaključim razpravo? Želite še besedo? Izvolite.
Hvala za besedo. Mogoče samo dve besedi, da ne bom predolg. Ne bom se vračal na uvodne besede spremembe zakona, ampak samo glede amandmaja LDS-a. Mi mislimo, da je amandma nepotreben, kljub temu da je bilo obrazložitev več, ampak da se s tem spodbuja nelojalna konkurenca in podobne stvari, mislim, da je to nepotrebno. Mislim, da imamo v tem segmentu še dva filtra. Zakon sam po sebi ne nalaga oziroma ne obvezuje nekoga, da prodaja na svojem kmečkem turizmu kupljene pijače, ampak pušča opcijo, da se o tem odloča sam. Se pravi, lokalna skupnost. Jaz mislim, da lokalni skupnosti verjamemo, županu verjamemo. Mislim, da je drugi filter na koncu pa trg. Mi smo vsi potrošniki in sami odločamo, ali bomo v tem kmečkem turizmu pili Cocto ali pa samo domače vino. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. S tem zaključujem razpravo. Kolega Slavinec, sedaj vam pa več ne dam besede, ker sem dvakrat vprašal, kdo želi še razpravljati. O amandmaju bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes, v okviru glasovanj čez pol ure, to pomeni ob 15 uri in 10 minut. Prekinjam sejo zbora in s tem to točko. Hvala.
Spoštovane poslanke in poslanci! Nadaljujemo sejo zbora. Prehajamo na glasovanje zbora o predlogih odločitev. Poslanke in poslance prosim, da preverijo delovanje svojih glasovalnih naprav. Nadaljujemo s prekinjeno 2. točko dnevnega reda - druga obravnava Predloga zakona o kakovosti in varnosti človeških tkiv in celic, namenjenih za zdravljenje. Prehajamo na odločanje o vloženih amandmajih. Prehajamo na odločanje o amandmaju pod številko 1 Poslanske skupine SNS k 4. členu. Pri tam naj vas opomnim, da če bo amandma sprejet, postane amandma pod številko 2 brezpredmeten. Glasujemo. Glasovalo je 49 poslank in poslancev, za 5, proti 38. [[Za je glasovalo 5.]] [[Proti 38.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju pod številko 2 poslanskih skupin SDS, NSi, SLS in DeSUS k 4. členu. Glasujemo. Glasovalo je 57 poslank in poslancev, za 49, proti 5. [[Za je glasovalo 49.]] [[Proti 5.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju pod številko 3 poslanske skupine SNS k 4. členu. Glasujemo. Glasovalo je 53 poslank in poslancev, za 9, proti 38. [[Za je glasovalo 9.]] [[Proti 38.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanskih skupin SDS, NSi, SLS in DeSUS k 6. členu. Glasujemo. Ob tem vas opomnim, če bo amandma sprejet, postane amandma pod številko 2 brezpredmeten - kar se je tudi zgodilo. Glasovalo je 55 poslank in poslancev, za 50, proti 1. [[Za je glasovalo 50.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanskih skupin SDS, NSi, SLS in DeSUS k 13. členu. Glasujemo. Glasovalo je 60 poslank in poslancev, za 52, proti 4. [[Za je glasovalo 52.]] [[Proti 4.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Zaključili smo z odločanjem o amandmajih. S tem zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Besedo dajem predlagatelju predloga zakona, če želi podati predlog za nadaljevanje obravnave. Prosim, imate besedo gospod državni sekretar.
Spoštovani gospod podpredsednik. Cenjene poslanke in poslanci. Predlagam, da se nadaljuje z obravnavo. Hvala.
Hvala lepa. Ker so bili v drugi obravnavi sprejeti amandmaji k manj kot desetini členov dopolnjenega predloga zakona, predlagatelj zakona predlaga, da zbor na podlagi prvega odstavka 138. člena Poslovnika Državnega zbora še na tej seji opravi tretjo obravnavo predloga zakona. Prehajamo na odločanje o navedenem predlogu. Sklep ne bo sprejet, če mu bo nasprotovala več kot tretjina navzočih poslancev. Glasujemo. Glasovanje teče. Glasovalo je 62 poslank in poslancev, za 51, proti 5. [[Za je glasovalo 51.]] [[Proti 5.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Državni zbor bo tretjo obravnavo predloga zakona opravil v petek, 22. junija 2007, v okviru glasovanj. Službe zbora bodo pripravile pregled, v katerem bodo vključeni sprejeti amandmaji in členi, h katerim so bili amandmaji sprejeti. Amandmaje k tem členom lahko kvalificirani predlagatelji vložijo do začetka tretje obravnave predloga zakona na seji zbora. Prekinjam to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 3. točko dnevnega reda, to je z drugo obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o omejevanju uporabe tobačnih izdelkov Prehajamo na odločanje o vloženih amandmajih. Prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanske skupine Nepovezanih poslancev k 2. členu. Obrazložitev. Prijava teče, v imenu poslanske skupine. Mislim, da je bila napaka gospod Battelli, zato ima [[...]]Napaka. Besedo ima gospa Majda Širca v imenu Poslanske skupine Nepovezanih poslancev. Izvolite, prosim.
Hvala lepa. Ker je zdaj dvorana bolj polna, dovolite, da rezimiram tisto, kar prinaša ta naš amandma, in da apeliram na vaš prisluh, tudi zaradi tega, ker če vam v tej obliki ni všeč, bi s sprejetjem morebiti prišli do tiste oblike, ki bi ministrstvu oziroma ostalim bil všeč. Gre za to, da bi lahko s tem, ko bi puščali možnost kajenja na odru znotraj scenskih umetnosti, ne v dvorani, lahko puščali tudi možnost, da dramski teksti ostanejo integralni in da ne s temi posegi vstopamo v avtorsko in dramaturško zasnovo posameznega teksta. Predstavniki scenskih umetnosti, režiserji, igralci, to lahko ste v teh dneh videli, ki pravzaprav apelirajo na to izjemo, menijo, da nekatere gledališke postavitve ne bodo možne, so specifične, to vemo, v kolikor bo potrebno, kot je bilo danes slišano, postaviti na oder tudi neke vrste ločen prostor oziroma prostor, ki bi dopuščal kajenja. Skratka, v kolikor bo ta zakon sprejet, kot ga je predlagalo ministrstvo - in naj poudarim še enkrat, da minister sam je bil presenečen, da je do te rešitve prišlo. V pogovoru z menoj je sam poudaril, da jasno, da se znotraj gledališkega dela lahko kadi, če to tekst zahteva in da se mu zdi nesmiselno, da se posega na ta način. Skratka, če bi podprli ta predlog, bi ne bilo posega v avtorsko delo gledaliških, filmskih in drugih scenskih umetnosti. Če bi vam bila všeč tista rešitev, da za vsako predstavo, ki ima takšno možnost, da minister za zdravje ali mogoče minister za kulturo, mogoče minister za kulturo tudi konec koncev je večkrat v gledališču in je mogoče tukaj bolj senzibilen, da dovoljenje, da je pa možna izjema, tako imamo že rešeno pri tistih filmskih predstavah, ko zaradi stisk ali drugačnih razlogov ministrstvo da dovoljenje, da se lahko zgodi projekcija brez podnapisov, če je takšna situacija. Tukaj bi lahko dal dovoljenje, da se sme prižgati cigaro, pipo ali cigareto, če to dramski tekst zaukazuje. Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo? Glasujemo. Navzočih je 61 poslank in poslancev, za je glasovalo 25, proti 35. [[Za je glasovalo 25.]] [[Proti 35.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanske skupine SNS k 3. členu. Glasuje. Navzočih je 61 poslank in poslancev, za je 13 glasovalo, proti 41. [[Za je glasovalo 13.]] [[Proti 41.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanske skupine SNS k 10. členu. Glasujemo. Navzočih je 60 poslank in poslancev, za je glasovalo 16, proti 38. [[Za je glasovalo 16.]] [[Proti 38.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanske skupine SNS k 12. členu. Glasujemo. Navzočih je 60 poslank in poslancev, za je glasovalo 14, proti 36. [[Za je glasovalo 14.]] [[Proti 36.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Zaključili smo z odločanjem o amandmajih. S tem zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Ker k predlogu zakona ni bil sprejet noben amandma, bo zbor v skladu s 139. členom Poslovnika Državnega zbora, glasovanje o predlogu zakona opravil v petek, 22. junija 2007, v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 11. točko dnevnega reda - z drugo obravnavo Predloga zakona o planinskih poteh. Prehajamo na odločanje o vloženih amandmajih. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanskih skupin SDS, NSi, SLS in DeSUS k 32. členu. Glasujemo. Navzočih je 62 poslank in poslancev, za je glasovalo 58, proti 1. [[Za je glasovalo 58.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanskih skupin SDS, NSi, SLS in DeSUS k 44. členu. Glasujemo. Navzočih je 61 poslank in poslancev, za je glasovalo 56, proti nihče. [[Za je glasovalo 56.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanskih skupin SDS, NSi, SLS in DeSUS k 47. členu. Glasujemo. Navzočih je 61 poslank in poslancev, za je glasovalo 53, proti 2. [[Za je glasovalo 53.]] [[Proti 2.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Zaključili smo z odločanjem o amandmajih. S tem zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Besedo dajem predlagatelju. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Jaz bi prosil Državni zbor, da opravimo tretjo obravnavo še na tej seji in s tem razbremenimo julijsko sejo.
Besedo sem hotel dati predlagatelju, vendar ste me s svoj roko prehiteli. Ker so bili v drugi obravnavi sprejeti amandmaji k manj kot desetini členov dopolnjenega predloga zakona, predlagatelj zakona predlaga, da zbor na podlagi prvega odstavka 138. člena Poslovnika Državnega zbora še na tej seji opravi tretjo obravnavo predloga zakona. Prehajamo na odločanje o navedenem predlogu. Sklep ne bo sprejet, če mu bo nasprotovala več kot tretjina navzočih poslancev. Glasujemo. Navzočih je 63 poslank in poslancev, vsi so glasovali za. [[Za je glasovalo 63.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Državni zbor bo tretjo obravnavo predloga zakona opravil v petek, 22. junija 2007, v okviru glasovanj. Službe zbora bodo pripravile pregled, v katerem bodo vključeni sprejeti amandmaji in členi, h katerim so bili amandmaji sprejeti. Amandmaje k tem členom lahko kvalificirani predlagatelji vložijo do začetka tretje obravnave predloga zakona na seji zbora. Prekinjam to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 12. točko dnevnega reda, to je z drugo obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o gostinstvu. Prehajamo na odločanje o vloženem amandmaju. Prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanske skupine LDS k 8. členu. Glasujemo. Navzočih je 62 poslank in poslancev, za je glasovalo 24, proti 33. [[Za je glasovalo 24.]] [[Proti 33.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Ker k predlogu zakona ni bil sprejet noben amandma, bo zbor v skladu s 139. članom Poslovnika Državnega zbora glasovanje o predlogu zakona opravil v petek, 22. junija 2007, v okviru glasovanj. S tem prekinjam točko dnevnega reda in prekinjam 29. sejo Državnega zbora Republike Slovenije, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 9. uri. Na svidenje.