Prosim, da zasedete svoja mesta, ugotavljal bom navzočnost v dvorani, da bi lahko začeli 12. sejo. Spoštovane kolegice in kolegi, cenjene gospe in gospodje! Pričenjam 12. sejo državnega zbora Republike Slovenije, ki sem jo sklical na podlagi 49. člena poslovnika državnega zbora. Prosim, da zasedete svoja mesta. Rad bi vas obvestil najprej, kdo se zaradi zadržanosti seje ne more udeležiti: kolegica Sonja Areh Lavrič, kolegi dr. Merlo, kolegica Majnikova, kolega Podobnik, kolega Janez mag. Kramberger, kolega Peterle, dr. Bernik, kolega Kebrič in kolega Kangler. To so opravičila, kisem jih dobil pred začetkom seje. Sedaj pa prosim, da ugotovimo navzočnost v dvorani. Prosim, da vstavite vaše kartice in da s pritiskom na tipko "kvorum" ugotovimo navzočnost v dvorani. Ugotavljamo navzočnost v dvorani. Zaradi premajhne pozornosti vsi navzoči v dvorani niste pritisnili tipke "kvorum". Zato bom najprej prosil za mir v dvorani. Ponovno bomo ugotavljali navzočnost v dvorani. Prosim, pritisnite tipko "kvorum". Smo sredi ugotavljanja navzočnosti, prosim, pritisnite tipko "kvorum". V dvorani je navzočih 47 poslank in poslancev. Državni zbor Republike Slovenije je sklepčen in lahko odloča. Na sejo so bili povabljeni tudi predsednik Vlade Republike Slovenije, dr. Janez Drnovšek, ministrice in ministri v Vladi Republike Slovenije. Vabljene prav lepo pozdravljam med nami. Pred določitvijo dnevnega reda te seje bomo opravili postopek sprejetja zapisnikov 10. seje in 11. izredne seje državnega zbora. Kot ponavadi sta zapisnika na vpogled v računalniški mreži. Ali ima kdo od spoštovanih kolegov ali kolegic kakšno pripombo nanju? Ugotavljam, da ne. Torej lahko preidemo na odločanje o sprejetju zapisnikov. Najprej bomo glasovali o zapisniku 10. seje državnega zbora. Predlog dajem na glasovanje. Glasujemo o zapisniku 10. seje državnega zbora. Navzočih je 51 kolegic in kolegov. 45 jih je glasovalo za, eden je bil proti. [[45 je glasovalo za.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je zapisnik 10. seje državnega zbora sprejet. Ker tudi k zapisniku 11. izredne seje ni bilo pripomb, prehajamo na odločanje o sprejetju zapisnika. Prosim, da glasujete! V dvorani je navzočih 51 kolegic in kolegov. 44 jih je predlog podprlo, nihče mu ni nasprotoval. [[Za je glasovalo 44.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zapisnik 11. izredne seje državnega zbora sprejet. Tako lahko preidemo na določitev dnevnega reda 12. seje Državnega zbora Republike Slovenije. Predlog dnevnega reda ste prejeli s sklicem dne 15. januarja 2002. Najprej bomo prešli na predloge za umik posameznih točk z dnevnega reda. Doslej predlogov za umik nisem dobil. Kolega mag. Vizjak ima besedo. Prosim.
Hvala lepa. Spoštovani gospod predsednik! Predlagam umik 37. točke dnevnega reda. In sicer predvsem zaradi tega, ker ne izpolnjuje poslovniških pogojev za obravnavo. Pred seboj imam veljavni poslovnik državnega zbora, ki v 53. členu določa, da se lahko v predlog dnevnega reda uvrstijo le zadeve, za katere so izpolnjeni pogoji, določeni s tem poslovnikom. In 52. člen določa, da mora biti gradivo, to so poročila delovnih teles in ostalo, posredovano poslancem najkasneje s končnim sklicem seje. Ugotavljam, da matično delovno telo še ni v celoti zaključilo obravnave 37. točke dnevnega reda in je seveda daleč od tega, da bi bilo sestavljeno tudi že poročilo o tej točki dnevnega reda. Opozoril bi, da je vsebinsko točka zelo problematična in lahko oblikuje neki vzorčni primer, kako se bodo reševale podobne zadeve tudi v prihodnje, zato mislim, da mora ta državni zbor temu vprašanju po načelni plati posvetiti res maksimalno dovolj časa. Zato v imenu poslanske skupine Socialdemokratske stranke predlagam umik te točke, da ima delovno telo dovolj časa, da se podrobno seznani z nastalimi okoliščinami, seveda, da sprejme tudi poročilo in da imamo poslanci, v skladu s tem poslovnikom, gradivo pravočasno na mizi, da se lahko tudi resno in odgovorno odločimo. Predlagam torej, zaradi neizpolnjevanja poslovniških pogojev, umik te točke z dnevnega reda. Hvala.
Kolega mag. Vizjak, o vsebini predloga se niti ne smem izjasnjevati s tega mesta, v skladu s proceduro pa sem dolžan dati pojasnilo. V skladu s parlamentarno prakso se zadeve, ki se v državnem zboru obravnavajo po enofaznem postopku, in to je tak postopek, obravnavajo po hitrem postopku. Državni zbor jih lahko uvrsti na sklic seje, ne da bi pred tem matično delovno telo to točko tudi obravnavalo. Poročilo matičnega delovnega telesa o obravnavi navedenih zadev je zato možno predložiti poslancem kasneje, lahko tudi med sejo državnega zbora, na katero je zadeva uvrščena. Imate pa prav, da v skladu s 55. členom poslovnika državni zbor o tem ne mora odločati, če pristojno telo ne pripravi poročila pred tem. Želi besedo poročevalec delovnega telesa? [[Ne želi.]] Želi besedo predstavnik sekretariata? [[Ne želi.]] Želijo besedo predstavniki poslanskih skupin? [[Želijo.]] Kolega Peče.
Spoštovani prisotni! V Slovenski nacionalni stranki podpiramo predlog gospoda Vizjaka, v imenu Socialdemokratske stranke, za umik točke, predvsem iz enega enostavnega razloga, ker vsebina te točke opredeljuje neko novost v slovenskem političnem in tudi lokalnem življenju in prav bi bilo, da poslanci, poslanske skupine in pa delovna telesa zavzamejo do omenjenega stališča oziroma omenjene vsebine predlagane točke dnevnega reda konkretno, kvalitetno mnenje, ki bo izoblikovano na dolgoročnejši vsebinski smotrnosti problema. Jaz osebno verjamem, da se državni zbor, posebej pa še vlada Republike Slovenije ne bi smela zgolj, izključno politično opredeljevati do omenjenega problema, ki se bo odvijal tudi v bodoče, predvsem, če bomo tokrat zavzeli eno stališče, naslednjič bomo, v naslednjih takih primerih, verjetno jemali analogijo. In zaradi tega se nam v Slovenski nacionalni stranki predlog za umik zdi smotrn, kakor tudi, kar je omenil predlagatelj umika, neizpolnjevanje poslovniških določb. Hvala.
Hvala lepa. Želi še katera od poslanskih skupin besedo? Prosim, kolega Jerovšek.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Gre za precedenčni primer, kako se znebiti župana majhne občine. Vemo, da je to del poskusa vplivati in prestrašiti majhne občine in župane majhnih občin, da se bodo obnašali bistveno bolj ubogljivo. Vemo tudi, da je v pripravi nov zakon o financiranju občin in ta razrešitev župana Velike Polane je v cilju tega, da župane majhnih občin pripravi do tega, da se v procesu sprejemanja tega novega zakona, ki bo šel proti temu, proti majhnim občinam, ki bo znatno prizadel vse občine na demografsko ogroženem področju, da se ob procesu sprejemanja tega zakona ne bi oglasili, da ne bi nastopali organizirano, da ne bi protestirali, in zaradi tega, to je eden od ključnih razlogov tudi, da se ta točka umakne. Smo absolutno proti [[...]]
Ali vas lahko prekinem, kolega Jerovšek?
Da.
Vas lahko prekinem, kolega Jerovšek? Ali lahko prosim, da v dvorani zavlada potreben mir za koncentriran nastop govornikov. Prosim.
Smo absolutno proti politični zlorabi tega, da se problematizira župan občine, v kateri ga je občinski svet sistematično oviral, z namenom, da bi pripeljal vladno službo za lokalno samoupravo do te točke, da bi potem za dežurnega krivca poiskala župana občine. In še drug političen razlog je, zakaj je prišlo do tega točno v tem trenutku. Vemo, da je v Pomurju prisotna izredno velika socialna bomba, da gre na borzo dela 2.000 delavcev Mure, in vlada želi preusmerjati pozornost s te socialne bombe in slabega vodenja tudi na nek način njenih kadrov v tem podjetju na to, da bo pozornost usmerjena v neko marginalno občino, in s tem želi vlada ustreliti dve muhi na en mah. Hvala lepa.
Hvala lepa. Kolega Lavrinc.
Najprej bom zlorabil in se bom opravičil, ker prej nisem uspel, kot predsednik odbora za notranjo politiko, dobiti besede. Bil sem odsoten. V imenu poslanske skupine bi pa povedal, da mi nismo za to, da se ta točka umakne, kajti danes bo obče znano, da bo nadaljevanje seje odbora, ki obravnava ta predlog, v petek ob 14.00 uri. No, in prepričan sem, da bo prihodnji teden, ko bi ta točka lahko prišla na sejo državnega zbora, že bilo pripravljeno poročilo in tudi poslanke in poslanci bodo imeli čas, da se z njim seznanijo. Torej, kakšna bo odločitev odbora, ni mogoče napovedati, vendar v naši poslanski skupini menimo, da je odprtih toliko tehtnih vprašanj, katera je treba doreči in se izjasniti o tem predlogu, da je treba prav zaradi generalno preventivnih razlogov ta postopek izpeljati do konca. Kaj in kako pa bo na koncu, pa je seveda vprašanje, ki se ne tiče samo naše poslanske skupine, pač pa celega državnega zbora. Hvala lepa.
Hvala lepa. Kolega Drobnič.
Hvala lepa za besedo. V imenu poslanske skupine bi rad poudaril dvoje pri obravnavi predloga za začetek postopka. Očitno bi nekateri radi lokalno samoupravo podvrgli političnim pritiskom. Mislim, da za bodočo lokalno samoupravo in za življenje ljudi zagotovo to ne bi bilo dobro. Drugo, kar je, je že sam kolega pred mano omenil, v imenu poslanske skupine LDS, da je še kar veliko nerazrešenih tehničnih vprašanj, vsebinskih vprašanj v zvezi s tem vprašanjem oziroma v zvezi s tem predlogom. Torej bi bilo zelo nepremišljeno, da bi se državni zbor podal v neko takšno zadevo, za kateronimamo stvari razčiščenih. Torej, mislim, torej v naši poslanski skupini smo prepričani, da bi s tem naredili zelo slabo potezo in bi bile zelo slabe posledice za lokalno samoupravo v naši državi. Kot vemo, imamo pri lokalni samoupravi razmeroma kratke izkušnje, in to bi bilo tako, kot slana na svežo, mlado travico, ki je komaj pognala. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi še kdo od kvalificiranih govornikov besedo? [[Ne želi.]] Prav, potem [[...]]Prosim. Tukaj vam žal besede ne morem dati, ker ne morete govoriti v imenu poslanske skupine.
Kot samostojni poslanec.
Kot samostojni poslanec ne morete govoriti v skladu s poslovnikom, ki ga imamo. Samo trenutek za posvet. Da, žal moram vztrajati pri svoji interpretaciji poslovnika, lahko pa ga seveda državni zbor tudi spremeni. Pravi pa tako v odstavku, da se o stališčih lahko izjasni predstavnik poslanske skupine. Tako, da vam žal besede sedaj ne morem dati.
Da, gospod predsednik, oprostite, vseeno hvala lepa.
Ne, besede vam ne morem dati.
Pač ste me izzvali. Glede na to, da so pač svoj predlog izrazili predsedniki poslanskih skupin, medtem ko so se pa tudi oglašali člani poslanske skupine v tej razpravi za umik te točke.
Ne, ne, nimate prav. Žal vam besede ne morem dati v skladu s poslovnikom. Besedo so dobili predstavniki poslanskih skupin, nihče ni govoril dvakrat, razen seveda predlagatelja, ki je slučajno iz iste poslanske skupine, kot je sicer v navadi. Tako, da [[...]]
Gospod predsednik, pričakujem od vas [[...]]
Prosim.
[[...]]da predlagate v merah demokratičnih meril v Sloveniji, da se poslovnik spremeni in da tudi lahko samostojni poslanec, ali eventualno tudi lahko v nadaljevanju samostojna poslanska skupina, nastopa pri obravnavi samega dnevnega reda. Hvala lepa.
S tem se je mogoče strinjati. Do te spremembe pa je treba upoštevati besedilo 64. člena in samo na osnovi njega vam tudi žal besede ne morem dati. Prehajamo na glasovanje. Imamo torej predlog kolega mag. Vizjaka, da se umakne predlagana 37. točka z dnevnega reda. Glasujemo. Glasujemo o predlogu za umik. Glasujemo o predlogu za umik. 63 kolegic in kolegov je navzočih, za jih je glasovalo 22, 41 pa proti. [[Za je glasovalo 22.]] [[Proti 41.]] Predlog za umik ni dobil potrebne podpore, zato ni sprejet. Je še kakšen predlog za umik? Potem lahko preidemo na predloge za širitev dnevnega reda. Želi kdo besedo? Vidim, da ne. Zato lahko preidemo na razpravo in odločanje o predlogih za sprejtje zakona po hitrem postopku. Prosim za potreben mir v dvorani. Vlada Republike Slovenije je v obravnavo zboru predložila predlog zakona o živinoreji. Zboru predlaga, da ga sprejme po hitrem postopku. Želi predstavnik vlade besedo? [[Ne želi.]] Matično delovno telo podpira sprejetje predloga zakona po hitrem postopku. Želi besedo poročevalec? [[Ne želi.]] Sekretariat? [[Prav tako ne.]] Besedo dajem poslanskim skupinam. Kolega Jerovšek? [[Ne.]] Samo hipec. A se lahko prosim vključite? Nisem vas dobro slišal.
Ni mi jasno, zakaj ste preskočil hitri postopek pri 9. točki.
To je prenesena točka. O tem smo odločali na prejšnji seji, kolega Jerovšek. Je razlaga sprejeta? Hvala. Želijo besedo predstavniki poslanskih skupin pri predlogu zakona o živinoreji? Ugotavljam, da ne. Prehajamo na odločanje o predlogu, da se navedeni zakon, torej predlog zakona o živinoreji, sprejme po hitrem postopku. Glasujemo.
Jaz sem proti.
Se lahko izključite, kolega Jerovšek. Navzočih je 62 poslank in poslancev. 42 jih je predlog podprlo, 13 jih je temu nasprotovalo. [[Za je glasovalo 42.]] [[Proti 13.]] Ugotavljam, da je predlog sprejet. Vlada Republike Slovenije je v obravnavo zboru predložila predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o izvršbi in zavarovanju. Zboru predlaga, da ga sprejme po hitrem postopku. Želi predstavnik vlade besedo? [[Ne želi.]] Matično delovno telo ne podpira sprejema predloga zakona po hitrem postopku. Želi poročevalec besedo? [[Da.]] Kolega Lavrinc, predsednik.
Najprej bi poslanke in poslance spomnil na to, da je odbor za gospodarstvo, ki se je pri tej točki oklical za zainteresiranega, podprl hitri postopek. Mi kot matično delovno telo, se pravi odbor za notranjo politiko, pa smo menili, da gre za tako pomembne in vsebinsko tudi tako zahtevne spremembe, da je seveda stroki treba dati čas, da zakon torej sprejmemo potem po rednem postopku. Tudi to namreč omogoča, da bomo v kratkem dobili novelo zakona, ki bo pa dobra. Namreč, kaj nas je pri tem vodilo? Do sedaj praktično vedno, kadarkoli smo kakšen zakon, ki je sistemsko posegel v neko področje, sprejemali po hitrem postopku, niso bile slišane vse pripombe in temu primeren seveda je bil tudi rezultat našega dela. Če se pogleda samo to, kdaj je bil ta zakon sprejet in koliko težav pravzaprav v praksi povzroča. To je poslanke in poslance iz vseh pravzaprav poslanskih skupin napotilo k temu, da predlagamo državnemu zboru, naj zakon obravnava po rednem postopku. Mislim, da kakšne posebno hude zamere celo pri predlagatelju ne bo.
Hvala lepa, gospod predsednik odbora. Želi besedo predstavnik sekretariata? [[Ne želi.]] Besedo dajem predstavnikom poslanskih skupin, če tako želijo. Prehajamo na odločanje o predlogu, da se navedeni zakon sprejme po hitrem postopku. Glasujemo. Navzočih je 65 kolegic in kolegov, 10 jih je bilo za, 50 proti. [[Za je glasovalo 10.]] [[Proti 50.]] Ugotavljam, da predlog vlade ni sprejet. To pomeni, da ga bomo obravnavali kot predlog zakona v prvi obravnavi. Vlada Republike Slovenije je v obravnavo zboru predložila predlog zakona o ukrepih za odpravo posledic, preprečitev širjenja in ustalitev zemeljskih plazov večjega obsega. Zboru predlaga, da ga sprejme po hitrem postopku. Želi predstavnik vlade besedo? [[Ne želi.]] Matično delovno telo se do predloga za sprejetje po hitrem postopku ni opredelilo. Želi besedo predstavnik sekretariata? [[Ne želi.]] Želijo besedo predstavniki poslanskih skupin? [[Ne želijo.]] Prehajamo na odločanje o predlogu, da se navedeni zakon sprejme po hitrem postopku. Glasujemo. Navzočih je 61 poslank in poslancev, 47 jih je bilo za, 6 proti. [[Za je glasovalo 47.]] [[Proti 6.]] Ugotavljam, da je predlog, da se zakon sprejme po hitrem postopku, sprejet. Vlada Republike Slovenije je v obravnavo zboru predložila predlog zakona o poroštvu Republike Slovenije za obveznosti iz kredita, ki ga najame ekološko-razvojni sklad Republike Slovenije, javni sklad, pri evropski investicijski banki za projekt financiranja okoljskih projektov, in predlaga zboru, da ga sprejme po hitrem postopku. Želi predstavnik vlade besedo? [[Ne želi.]] Matično delovno telo podpira sprejetje zakona po hitrem postopku. Želi besedo predstavnik sekretariata? [[Ne želi.]] Želi besedo poročevalec matičnega delovnega telesa? [[Ne želi.]] Želijo besedo predstavniki poslanskih skupin? [[Prav tako ne.]] Prehajamo na odločanje o predlogu, da se navedeni zakon sprejme po hitrem postopku. Glasujemo. Navzočih je 63 poslank in poslancev, 48 jih je predlog podprlo, 5 mu jih je nasprotovalo. [[Za je glasovalo 48.]] [[Proti 5.]] Ugotavljam, da je predlog sprejet. Spoštovana kolegica Maria Pozsonec je v obravnavo zboru predložila predlog zakona o omejevanju oglaševanja pijač, ki vsebujejo alkohol. Zboru predlaga, da zakon sprejme po hitrem postopku. Želi predlagateljica zakona besedo? [[Ne želi.]] Matično delovno telo se do predloga za sprejetje predloga zakona ni opredelilo. Želi predstavnik sekretariata besedo? [[Ne želi.]] Želi besedo predstavnik vlade? [[Ne želi.]] Besedo imajo predstavniki poslanskih skupin, če tako želijo. [[Ne želijo.]] Predlog, da se navedeni zakon sprejme po hitrem postopku, dajem na glasovanje. Glasujemo. Navzočih je 55 poslank in poslancev, 39 jih je predlog podprlo, 7 mu jih je nasprotovalo. [[Za je glasovalo 39.]] [[Proti 7.]] Ugotavljam, da je predlog kolegice Pozsončeve sprejet. Skupina poslancev s prvopodpisanim kolegom Zmagom Jelinčičem je v obravnavo zboru predložila predlog zakona o dopolnitvah zakona o prevzemih. Zboru predlaga, da ga sprejme po hitrem postopku. Želi predstavnik predlagateljev besedo? [[Kolega Jelinčiča ni.]] Matično delovno telo se do predloga za sprejetje po hitrem postopku ni opredelilo. Želi predstavnik sekretariata besedo? [[Ne želi.]] Želi besedo predstavnik vlade? [[Prav tako ne.]] Besedo dajem poslanskim skupinam, če želijo povedati svoja stališča. [[Ne želijo.]] Prehajamo na odločanje o predlogu, da se navedeni zakon sprejme po hitrem postopku. Glasujemo. Prehajamo na odločanje o hitrem postopku za sprejetje zakona o dopolnitvi zakona o prevzemih. Navzočih je 50 poslank in poslancev. 37 jih je predlog podprlo, 8 jih je bilo proti. [[Za je glasovalo 37.]] [[Proti 8.]] Ugotavljam, da je predlog za odločanje po hitrem postopku sprejet. Skupina poslancev s prvopodpisanim kolegom Sašom Pečetom je v obravnavo zboru predložila predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o preprečevanju omejevanja konkurence. Zboru predlaga, da ga sprejme po hitrem postopku. Želi kolega Peče besedo? [[Ne želi.]] Matično delovno telo se ni opredelilo do tega predloga. Želi dati svoje stališče sekretariat? [[Ne želi.]] Vlada? Prav tako ne. Poslanske skupine? [[Ne.]] Zato bomo prešli na odločanje o predlogu, da se navedeni zakon sprejme po hitrem postopku. Glasujemo. V dvorani je navzočih 58 kolegic in kolegov. 40 jih je bilo za, 6 pa proti. [[Za je glasovalo 40.]] [[Proti 6.]] Ugotavljam, da je predlog sprejet. Kolegice in kolegi! Prehajamo na razpravo in odločanje o predlogu za sprejetje zakona po skrajšanem postopku. Prosim? Kolega Jerovšek, proceduralno. Prosim za mir v dvorani.
V skladu z 202. členom poslovnika predlagam, da ponovno odločamo o hitrem postopku pri predlogu zakona o krmi. Namreč, v imenu poslanske skupine SDS predlagamo, da se omenjeni zakon obravnava po rednem postopku. To pa utemeljujemo s tem, da na področju krme in vsega tega, kar obravnava predlagani zakon, ni izrednih razmer. So pa izredne razmere v slovenski živinoreji. In če bomo zaradi tega, zaradi izrednih razmer v slovenski živinoreji, je potreben resen razmislek in resno obravnavanje tudi tega zakona. Namreč, tudi po mnenju sindikata rejcev in vseh drugih, ki delujejo na področju živinoreje, bo tudi ta zakon v taki obliki, kot je sedaj predlagan, povečal birokracijo na področju kmetijstva in poslabšal položaj rejcev. Je pa že sedaj na tem področju zaskrbljujoče stanje v Sloveniji, saj se je z nepremišljenimi določbami nekaterih zakonov povečala vloga tako državne birokracije kakor tudi veterinarske birokracije, vse skupaj, in še nekatere naravne katastrofe, kot je bolezen norih krav, kar je tudi padlo na pleča rejcev. Tako, ti klavnični odpadki. Vse to se je posledično zvalilo na pleča rejcev in zaradi tega naša poslanska skupina pledira za razmislek in normalno obravnavo tega zakona. Moram poudariti, da je včeraj minister But v razgovoru s sindikatom rejcev priznal, da vlada nima posluha za tegobe rejcev, da so se v lanskem letu izredna sredstva, ki bi morala iti iz sredstev rezerve, to se pravi za sanacijo izrednih razmer po izbruhu bolezni norih krav, da so se jemala iz rednih sredstev, ki bi morala iti na račun strukturnih sprememb v kmetijstvu, za izboljšanje položaja slovenskega kmetijstva pred vstopom v Evropsko unijo, se pravi, da je vladna politika popolnoma nasprotna tistemu, kar naj bi nas peljalo v neko dobro kondicijo na področju kmetijstva, še posebej živinoreje, pred vstopom v Evropsko unijo. Zaradi tega mi nasprotujemo, da se tako pomemben zakon, ki ponovno določa neko agencijo in ne vem kaj vse, kar vse gre - kot sem že omenil - na račun rejcev, obravnava po hitrem postopku. Ni upravičenih razlogov, da s sprejetjem tega zakona po hitrem postopku, brez ustreznega premisleka, ponovno poslabšamo položaj rejcev, živinoreje v Sloveniji, ki je že tako v katastrofalnem stanju. Hvala lepa.
Hvala lepa. Kolega Jerovšek, morda bo državni zbor sprejel vaše argumente za to, da se odloča o zakonu po normalnem postopku in ne po hitrem, kot je že sprejel pri določanju dnevnega reda. Ko bo torej ta točka na dnevnem redu, pa lahko tak predlog vložite. Sedaj pri določanju dnevnega reda odločitve, ki je bila že sprejeta, ne moremo spreminjati. Po koncu prve obravnave pa dajte vaš predlogin o njem bomo odločali. Skupina poslancev s prvopodpisanim kolegom Janezom Janšo je v obravnavo zboru predložila predlog sprememb in dopolnitev pomorskega zakonika. Zboru predlaga, da ga sprejme po skrajšanem postopku. Želi besedo predlagatelj? [[Ne želi.]] Matično delovno telo s predlogom soglaša. Želi besedo poročevalec? [[Ne želi.]] Želi besedo predstavnik sekretariata? [[Ne želi.]] Želi besedo predstavnik vlade? [[Ne želi.]] Predstavniki poslanskih skupin? [[Ne želijo.]] Zaključujem razpravo. Preden preidemo na odločanje, opozarjam, da predlog za sprejetje zakonika po skrajšanem postopku ne bo sprejet, če mu bo nasprotovala najmanj ena tretjina navzočnih poslancev. Glasujemo. Glasujemo o predlogu za sprejetje zakona po skrajšanem postopku. Navzočih je 58 poslank in poslancev, 52 jih je bilo za, 4 proti. [[Za je glasovalo 52.]] [[Proti 4.]] Ugotavljam, da je bil predlog sprejet. Vlada Republike Slovenije je v obravnavo zboru predložila predlog zakona o spremembah zakona o zagotovitvi namenskih sredstev za graditev državnih cest, določenih v nacionalnem programu izgradnje avtocest v Republiki Sloveniji. Zboru predlaga, da ga sprejme po skrajšanem postopku. Želi predstavnik vlade besedo? [[Ne želi.]] Matično delovno telo s predlogom soglaša. Želi predsednik besedo? Ne želi.) Želi besedo predstavnik sekretariata? [[Ne želi.]] Besedo dajem predstavnikom poslanskih skupin? Zaključujem to razpravo in tudi v tem primeru opozarjam, da sklep ne bo sprejet, če mu bo nasprotovala najmanj ena tretjina navzočih poslancev. Glasujemo o predlogu za skrajšani postopek. Smo sredi glasovanja o predlogu za skrajšani postopek. Navzočih je 59 poslank in poslancev, 47 jih je predlog podprlo, 5 jih je predlogu nasprotovalo. [[Za je glasovalo 47.]] [[Proti 5.]] Ugotavljam, da je sprejet. Državni zbor je o predlogih za sprejetje predloga zakona o krmi po hitrem postopku, predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o skladu kmetijskih zemljišč in gozdov Republike Slovenije in predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o javnih cestah po skrajšanem postopku odločil, kot sem že povedal v enem primeru, na 10. oziroma 11. seji, zato o tem tokrat ni potrebno odločati. Tako lahko preidemo, kolegice in kolegi, na glasovanje o dnevnem redu, kot smo ga prejeli s sklicem, skupaj s sprejetimi spremembami in dopolnitvami. Glasujemo o predlogu dnevnega reda. Prosim, če se izrečete. Navzočih je 60 poslank in poslancev. 46 jih je bilo za, 7 proti. [[Za je glasovalo 46.]] [[Proti 7.]] Ugotavljam da je dnevni red 12. seje zbora sprejet. Dve obvestili. Danes na kolegiju smo poskušali ugotoviti, kako bi bilo dobro predlagati obravnavo posameznih točk dnevnega reda zato, da bi, ta zelo obsežni dnevni red čim bolj uspešno opravili. Predlagam zboru, da bi, upoštevajoč predlog in prošnjo predsednika vlade danes začeli s poslanskimi vprašanji ob 15. uri in 30 minut. Da bi v petek ob 10. uri odločali o odstopni izjavi ministra Bavčarja in predlogu predsednika vlade za imenovanje novega ministra za evropske zadeve dr. Potočnika. Prav tako, da bi v petek opravili izvolitev sodnika. Prihodnji četrtek ob 10. uri bi predvidoma obravnavali točko interpelacija, med 12. sejo in pred njenim zaključkom pa moramo, če bodo za to le izpolnjeni poslovniški pogoji, opraviti tudi postopek za imenovanje oziroma izvolitev dveh predstavnikov državnega zbora v tričlanski slovenski delegaciji v evropski konvenciji. Na koncu vam bi rad sporočil, da je bil včeraj, 21.1., na zasedanju parlamentarne skupščine Sveta Evrope vodja naše delegacije in naš poslanski kolega Roman Jakič na predlog evropskih liberalno demokratskih strank izvoljen za predsednika političnega odbora skupščine. Izvoljen je bil soglasno s podporo vseh poslanskih skupin v skupščini. Roman Jakič je s tako izvolitvijo postal tako prvi slovenski predsednik političnega odbora. Poslanskemu kolegu bi rad v imenu vseh nas poslal v Strasbourg iskrene čestitke in mu zaželel uspešno delo. [[Aplavz.]] Hvala lepa. Kolegice in kolegi, prekinjam sejo do 15.25. Ob 15. uri in 30 minut bo predsednik vlade začel odgovarjati na vprašanja predstavnikov opozicije.
Gospe in gospodje, kolegice in kolegi, prosim, da zasedete svoja mesta. Nadaljevali bomo prekinjeno 12. sejo državnega zbora Republike Slovenije. Prosim kolegice in kolege, da zasedejo svoja mesta. Hvala lepa. Najprej bomo ugotovili navzočnost v dvorani. Vabim kolegice in kolege, da s pritiskom na tipko "kvorum" ugotovimo navzočnost v dvorani. V dvorani je navzočih 60 poslank in poslancev; državni zbor Republike Slovenije je sklepčen in lahko nadaljuje delo. Kot rečeno, bomo prešli na 1. TOČKO DNEVNEGA REDA - VPRAŠANJA IN POBUDE POSLANK IN POSLANCEV. Za to točko se je opravičila ministrica za kulturo, gospa Andreja Rihter. Pri obravnavi poslanskih pobud z njenega področja bosta sodelovala državna sekretarja, gospod Ciril Baškovič in gospod Božidar Zorko. Pozdravljam predsednika vlade, ministrice in ministre v vladi Republike Slovenije in predlagam, da začnemo 1. točko. Dobili smo predloge za postavljanje ustnih poslanskih vprašanj in v skladu s tem tudi postavili vrstni red, po katerem bodo poslanke in poslanci zastavljali vladi vprašanja. Najprej bo na prva tri vprašanja predstavnikov poslanskih skupin opozicije odgovarjal predsednik vlade dr. Janez Drnovšek. Prvi trije bodo kolegi: dr. Andrej Bajuk, kolega Zmago Jelinčič in kolega Janez Janša. Najprej bo predsedniku vlade postavil poslansko vprašanje dr. Andrej Bajuk. Imate besedo, dr. Bajuk. Prosim za mir v dvorani.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Spoštovani gospod predsednik vlade, spoštovana gospa ministrica, gospodje ministri, državne sekretarke in državni sekretarji ter drugi predstavniki vlade! Moje vprašanje je: Na kakšen način slovenska vlada izvaja upravljavska upravičenja nad bankami in drugimi ustanovami, ki so v državni lasti ali pa vsaj večinoma v državni lasti? Čeprav smo vam oziroma vladi že pred nekaj meseci zastavili vprašanje, povezano z izvajanjem upravljavskih upravičenj vlade nad državnim kapitalom v hčerinskih družbah Nove Ljubljanske banke in Nove Kreditne banke Maribor v tujini, vam ga moram danes ponovno postaviti. Z vašim odgovorom oziroma odgovorom vlade, ki smo ga prejeli trije opozicijski poslanci sredi decembra 2001 na konkretna pisna vprašanja, namreč nikakor ne moremo biti zadovoljni. Omenjeni odgovor, ki smo ga prejeli v imenu vlade - o naših stališčih do njega bomo posebej seznanili tudi predsednika državnega zbora in vse poslanske skupine - je mogoče strniti v dve skupni vsebinski točki, ki sta izhodišče za moje vprašanje. Prvič. Vlada svojo upravljavsko upravičenje nad Novo Ljubljansko banko in Novo Kreditno banko Maribor izvaja le enkrat letno na skupščini teh gospodarskih družb. Drugič. Dolžnosti in odgovornosti upravljanja nad Novo Ljubljansko banko je vlada prenesla, kot vsi drugi delničarji, na člane nadzornega sveta. Član nadzornega sveta pa naj bi bil skladno z veljavnimi določbami zakona o gospodarskih družbah odškodninsko odgovoren za upravljanje državne banke, če se mu ta odgovornost dokaže v sodnem postopku. S tako vsebino odgovora, ki nam posredno sporoča, da tudi državni zbor nima nikakršne odgovornosti do upravljanja državnih bank, se seveda ne moremo strinjati, ker so taka stališča v nasprotju tako s teorijo kot s prakso upravljanja državnega kapitala v demokratičnih državah, kot tudi z načeli oziroma kodeksi o fiskalni transparentnosti, preglednosti, ki jih določajo mednarodne institucije, v katerih je včlanjena tudi Slovenija in jih mora tudi spoštovati. Izgleda, da v naši državi vse doslej ni bilo v državnem zboru izpostavljeno vprašanje upravljanja z državnim kapitalom v gospodarskih družbah. Prepričan sem, da bi moral član nadzornega sveta Nove Ljubljanske banke kot predstavnik državnega kapitala izvajati svojo funkcijo po pooblastilu vlade, kar pomeni, da bi moral imeti jasno določeno pooblastilo, kdaj mora za odločanje pridobiti poprejšnje stališče vlade. To je zagotovo v primerih, ko gre za poslovne odločitve, ki imajo dolgoročne in strateške posledice. Zato vas javno sprašujemo: Kdo v imenu države, kot večinskega lastnika, je odločal v letu 2001 in v tekočem obdobju 2002 o finančnih naložbah Nove Ljubljanske banke v številne banke na ozemlju nekdanje SFRJ? V časopisih lahko beremo, da v letu 2002 dnevno Nova Ljubljanska banka kupuje tudi take banke v Bosni in Hercegovini, ki niso dobile jamstva od pristojne bosanske agencije za zavarovanje posamičnih hranilnih vlog. In banka v Bihaću je končala v letu 2000 poslovanje z izgubo v višini okrog dveh milijonov evrov.
Kolega dr. Bajuk, moram vas opozoriti na čas. Prosim, zaključite misel.
Samo en trenutek, hvala lepa. S tem v zvezi vas prosimo, da jasno odgovorite: Ali po vašem mnenju dolgoročna strateška vlaganja v nakupe hčerinskih bank v jugovzhodni Evropi, tudi če se udejanjajo formalno prek že obstoječih hčerinskih bank v tujini, štejejo med poslovanje, o katerem odloča lastnik, to se pravi država ali vlada pod nadzorom državnega zbora, član vlade v nadzornem svetu Nove Ljubljanske banke samostojno brez pooblastila ali kar uprava, menedžment banke sam neposredno? Hvala lepa.
Prekoračili ste čas, dr. Bajuk. Gospod predsednik vlade, želite odgovoriti na vprašanje? Prosim.
Hvala, gospod predsednik. Spoštovane poslanke in poslanci, spoštovani gospod poslanec, gospod Bajuk! Vaše vprašanje je, moram priznati, tehtno vprašanje in sovpada tudi z mojim razmišljanjem oziroma z razmišljanjem v vladi o tem, kako vzpostaviti morda ostrejša ali pa trdnejša razmerja med vlado in nadzornim svetom pri upravljanju obeh bank, ki sta še v državni lasti.Res je, da so naša prizadevanja po eni strani usmerjena v to, da država čimprej izstopi iz tega lastništva, ker ocenjujemo, da ni perspektivno in tudi ni bil nikoli namen, da se država dolgoročno ukvarja z bančništvom. Res pa je seveda, da pač ves čas poteka tudi tekoče delovanje in tekoče poslovanje teh bank - ki ga nadzira, kot ste ugotovili, nadzorni odbor - o katerem enkrat, resnično enkrat letno razpravlja tudi vlada kot skupščina. Tekoči nadzor ima pogosteje tudi finančni minister oziroma potrebno komunikacijo z nadzornim odborom, kadar gre za pomembnejša stališča, za pomembnejše odločitve o delovanju banke oziroma obeh bank. In seveda predpostavka je, da se v takih primerih, če bi šlo za kakšne pomembne stvari, pač obvesti tudi vlada. Moje razmišljanje v zadnjem času pa je šlo, torej, kot sem že dejal, da bi vzpostavili bolj trdno in bolj jasno zvezo, zlasti zato, ker se pojavlja vedno več vprašanj v zvezi s poslovanjem teh bank, na katera mora navsezadnje odgovarjati tudi vlada, in tudi vedno več odločitev, ki so pomembne in ki so na nek način tudi del celotne gospodarske politike države. O naložbah, o katerih ste govorili, o teh naložbah vlada ni razpravljala oziroma seznanjeni smo z naložbo, ki je bila opravljena, mislim da že v letu 2000, v drugi polovici leta 2000 z Makedonijo, s Tutunsko banko v Makedoniji. Mislim pa, da o ostalih naložbah tudi nadzorni svet še ni dal svojega soglasja. Govorim o banki v Vojvodini in tudi najbrž o banki v Bosni in Hercegovini. Tega primera sam kot predsednik vlade ne poznam. Sem pa že izrazil svoja stališča, da nas to območje nekdanje Jugoslavije gospodarsko zanima. Da želimo razvijati čim več gospodarskih stikov. Da pa je seveda pri tem potrebna določena previdnost, zlasti pri bančnih naložbah, in da morajo biti naložbe ustrezno preverjene, z ustreznimi garancijami oziroma pač potrebno jih je na vse načine dobrega gospodarjenja preveriti. Torej takšno absolutno generalno opozorilo je bilo dano in predpostavljam seveda, da ga dober, tudi dober bančni menedžment mora upoštevati. Pričakujem pa o tem informacijo, v kratkem tudi s strani nadzornega odbora, torej tudi za vlado, da bi pravzaprav o teh vprašanjih lahko tudi politično, gospodarsko - politično povedali svoje mnenje. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želite zastaviti dopolnilno vprašanje? [[Želite.]] Dr. Bajuk, dve minuti imate na voljo. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Se oproščam, da sem vzel malo več časa na začetku, bom pa zdaj krajši. Prav gotovo so odločitve menedžmenta ali uprave Nove Ljubljanske banke ključnega pomena ravno v tem obdobju, ko poteka privatizacija, vsaj delna privatizacija te ustanove. Predvsem nas pa skrbi, da se dogaja ravno to, da se investicije, za katere se je odločila Nova Ljubljanska banka, dogajajo na območju sveta, ki ni znano, kot sem enkrat tu že opozoril vse kolegice in kolege, ni ravno znano po svoji stabilnosti in po svoji verodostojnosti. Dejstvo je, da to bo imelo gotovo svoj vpliv na vrednost te ustanove sedaj, ko se bo odločalo o prodaji. Rad bi vprašal: Ali je vlada seznanjena s tem, kako te naložbe vplivajo na vrednost Nove Ljubljanske banke, ki je v postopku delne privatizacije? Hvala.
Hvala lepa. Gospod predsednik vlade, želite dopolniti svoj odgovor? Prosim.
No, vlada o tem vsekakor ni razpravljala in ni bila informirana. Tudi nasploh še pričakujemo poročilo in predlog privatizacijske komisije, komisije za privatizacijo obeh bank. Tako da vlada seveda o kakšnih drugačnih ocenah in vplivih ni bila informirana. Se pa strinjam z opozorili. Tudi sam sem že zahteval - moram reči, za primer naložbe v Bosni in Hercegovini ne vem, prvič slišim zanj - ampak v zvezi z naložbo v Vojvodini sem tudi že sam zahteval pojasnila in pričakujem, da jih bomo dobili v kratkem, tako od uprave oziroma od nadzornega odbora, nadzornega sveta. Nasploh pa je v tem trenutku upravičeno, da je fokus na vprašanju privatizacije obeh bank. Vlada ima še vedno cilj, da pri tem vprašanjučim bolj zmanjša javni dolg, ki je nastal iz tega naslova. V informacijo lahko povem, da je javnega dolga iz tega naslova v teh dveh bankah, torej za saniranje teh dveh bank, prek 200 milijard tolarjev in da je dodatnih 200 milijard tolarjev javnega dolgaiz naslova sanacije celotnega bančništva iz tistega obdobja, torej ob osamosvojitvi. Torej, prek 400 milijard tolarjev javnega dolga izhaja iz sanacije bančništva, in to je skoraj 40% celotnega javnega dolga te države, državnega dolga. Torej gre za pomembno vprašanje javnega dolga, in kadar se pogovarjamo o teh vprašanjih, mora biti to prezentno. Samo za servisiranje obveznic iz naslova sanacije teh dveh državnih bank gre letno okrog 20 milijard tolarjev. Torej gre za pomembne zneske, ki bi jih lahko namenili za druga vprašanja, in to je, ponavljam, eden izmed ključnih razlogov, da seveda iščemo tudi najboljšo možno rešitev za ugasnitev tega javnega dolga in tudi za izstop države iz bančne dejavnosti, če temu tako rečem. Hvala lepa.
Hvala lepa vam, gospod predsednik vlade. Prosim? Proceduralno. Prosim, dr. Bajuk.
Hvala lepa, gospod predsednik. Poslanska skupina Nove Slovenije v skladu z drugim odstavkom 29. člena poslovnika državnega zbora prosi, da se opravi razprava o odgovoru vlade.
Na podlagi drugega odstavka 29. člena poslanska skupina Nove Slovenije predlaga, da se opravi razprava o odgovoru vlade. Besedo bom najprej dal predlagatelju zahteve. Za njim bo dobil besedo predsednik ali predstavnik vlade. Oba bosta imela na voljo 15 minut. Za njim pa predstavniki poslanskih skupin. Na voljo bodo imeli po 5 minut. Najprej dajem besedo predstavniku predlagatelja. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Zaprosili smo za razpravo, ker je to eno od ključnih vprašanj našega časa, ki zahteva v tem državnem zboru širšo in takojšnjo debato. Gotovo se spominjate, da je pred več leti ravno ta državni zbor moral odločati in prevzeti veliko finančno odgovornost, ki bo težila naše proračune za več kot desetletje, za sanacijo teh dveh ustanov oziroma tretje, ki se je tema dvema priključila. Kako naša država dejansko posluje z vsemi stvarmi, ki so še vedno v njeni lasti, je pa pereče vprašanje, ker v našem obdobju sedaj, ko je že poteklo deseto leto od osamosvojitve in pa sistemskih sprememb, se še vedno vrtimo v nekem začaranem krogu in tranziciji ne vidimo konca. Ker ravno ta prehod iz tega sistema, ki smo ga včasih imeli, v odprto tržno gospodarstvo v demokratičnem vzdušju zahteva popolnoma drugačne pristope. Predvsem pa zahteva popolnoma drugačno vlogo vlade in države v gospodarstvu. Država se mora, enkrat za vselej, odpovedati vlogi lastnika in prevzeti odgovornost regulatorja. Torej ustanove, ki razpiše pravila igre in pa pazi, da se ta pravila dosledno spoštujejo. Za vse to, kar se nam danes dogaja, še vedno sedaj, je naša država prevelik lastnik. In vse izgleda, da se tega ne moremo otresti, čeravno ugotavljam, da ravno v teh zadnjih mesecih se nam pa nekam čudno mudi. Gospod predsednik, vi imate tudi, vaša hiša je tudi v Ljubljani, vam moram čestitati, ker sva oba, ne da bi vedela, postala bankirja, ker recimo občina Ljubljana se je odločila, da bo kupila eno banko in vložila v to banko. Včeraj so v svetu, občinskem svetu, imeli dolgo razpravo, tri ure so debatirali, odgovorov ni bilo več kot za nekaj sekund in, seveda, glasovalni stroj je pa opravil svoje in ne vemo, kaj se dogaja, kaj resnično počenjamo. Seveda, to ni na področju vlade, a vendar tudi na področju vlade se pa dogajajo stvari, ki jihje težko razumeti. Če verjamemo poročilom, ki jih zasledujemo v medijih, je ravno predsednik Nove Ljubljanske banke na nekem strokovnem srečanju nedavno izjavil, da mora, pač da nima drugega izhoda, kot vlagati v tujini, ker tukaj ni boljših možnosti. Seveda, to je govoril pred strokovnjaki, ker če bi govoril pred obrtniki, ne verjamem, da bi debata še vedno potekala. Kaj se dogaja z nami, da ne moremo upravljati ustanov, ki smo jih skupaj z velikimi težavami in z velikimi sredstvi postavili na noge, da jih ne moremo upravljati v naše skupno dobro? In sedaj pa vlagamo nekam v tujino, in sicer na trge, ki jim nihče ne zaupa na tak način, kot jim zaupamo mi. Kot ste včeraj, gospod predsednik, omenjali v vaši predstavitvi na Radioteleviziji Slovenije, predstavitvi, ki sem ji sledil z velikim zanimanjem in interesom. Izgleda, da vi tudi delite to zaskrbljenost. A vendar pa se ne morem otresti občutka, da obstaja le nek razkorak med zaskrbljenostjo, besedami in dejanji. Ker ta odgovor, ki smo ga trije poslanci dobili od vlade, da dejansko pač, mi smo se temu odpovedali, naš predstavnik v nadzornem odboru odloča, enkrat na leto pa vemo, kako stvari potekajo, je dejansko nesprejemljivo. Jaz upam, da ta zagotovila, ki ste nam jih dali danes tukaj, v tem državnem zboru, da se bodo dejansko tudi spremenila v konkretna dejstva in da bo vlada prevzela svojo odgovornost nad celotno proceduro, da bomo enkrat za vselej vedeli, kaj delamo in kam gremo. Resnično ne bi rad videl, da bi ponovno v tem državnem zboru bili sklicani enkrat ponoči, da bomo še enkrat reševali stvari, ker nismo pravočasno pametno upravljali s sredstvi, ki so nam še vedno zaupana in so pod našim nadzorom. Hvala lepa.
Hvala lepa vam, kolega dr. Bajuk. Petnajst minut ima na voljo za odgovor predsednik ali predstavnik vlade. Kdo želi besedo? Da, lahko. Najprej predsednik vlade. Prosim, imate besedo.
Hvala. Spoštovani gospod poslanec. Problem, ki ga imamo v tem trenutku, je, da na tej točki pogledi vlade niso bistveno različni od pogledov opozicije, tako da sem nekoliko hendikepiran v tej razpravi oziroma v tem odgovoru vlada se strinjam s tem, kot sem že povedal danes in tudi večkrat, da državno bančništvo ni pravi način bančništva in da pravzaprav država drugače ne more upravljati bank kot da delegira nadzorno funkcijo nekemu nadzornemu odboru, ki potem občasno poroča nazaj. Povsem razumljivo je, da vlada, ki se ukvarja praktično z vsemi zadevami v državi, da ne more delovati stalno kot bančna skupščinain sproti spremljati vseh bančnih odločitev in vanje posegati. Morda bi kdo rekel, da je celo bolje, da ne posega, ker je kljub vsemu bolje prepustiti nadzorno funkcijo izbranim strokovnjakom, ki seveda tudi premoženjsko odgovarjajo za svoje odločitve. Vendar takšno je dejstvo. Ne samo v naši državi, ampak kjerkoli v svetu, kjer imamo državno lastništvo ali v podjetjih ali v bankah. In nič ni čudnega, če tu in tam takšne banke zaidejo tudi v velike težave, kot je pred kratkim, pred nekaj meseci bankrot velike nemške banke v Berlinu, ki se je zrušila in za sabo potegnila seveda milijarde mark neporavnanih obveznosti. To je bil rezultat poslovanja, ob poslušanju vseh drugih kriterijev in prioritet, ne pa seveda tistih strokovnih, bančnih. Če politiki upravljajo z banko, bodo upravljali po drugačnih kriterijih kot pa bančniki. Zato se nam je zdela, vsaj meni se je do zdaj zdela kljub vsemu boljša rešitev, dokler, če že, država je lastnik banke in če upravlja z njo, da se to prepusti specializiranemu nadzornemu odboru, skupini strokovnjakov, ki tudi ustrezno odgovarjajo za to. Vendar končna in prava rešitev je, da se država potegne iz bančništva in da iz tega naslova, torej iz prodaje banke, potem tudi ugasne tisti javni dolg, ki je nastal iz tega naslova inki tudi v veliki meri, kot sem že povedal, obremenjuje javne finance in zmanjšuje prostor za druge koristne dejavnosti. Res je, da smo sedaj sredi tega procesa, sredi procesa privatizacije, čeprav v sorazmerno neugodnih okoliščinah, s sorazmerno majhnih številom ponudnikov, z nekaterimi težkimi odločitvami pred nami, vendar bomo poskušali proces speljati na najboljši možen način in sprejeti najboljše odločitve, ko bo seveda to potrebno in ko se bo takšna možnost pokazala kot najboljša. Prosil bi še finančnega ministra, ki se s tem ukvarja.
Odgovor predsednika vlade bo dopolnil minister, mag. Rop, imate besedo.
Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci. Absolutno se strinjam s tistim, kar je bilo povedano in kar je seveda tudi povedal dr. Bajuk. Pravzaprav ste dali zelo pomembne argumente za tisto, kar počnemo in zoper kar je velikokrat veliko odpora, tudi v javnosti in pa v diskusijah. Argumente za to, da se mora država umakniti iz obe dveh državnih bank oziromada mora to storiti čim prej in da mora omejiti svojo vlogo po eni strani, po drugi strani pa je treba zmanjšati ogromen javni dolg, ki je nastal preko sanacije obe bank. Naj samo to dopolnim, da ne drži tisto, kar ste povedali, da smo obe banki in bančništvo postavili na noge z denarjem davkoplačevalcev. Ta denar bo šele plačan. Doslej so se praktično servisirale samo obresti in tudi tisti del glavnice, ki je zapadel, in ta je bil manjši del in manjšinski, se je samo reprogramiral, tako da de facto račun davkoplačevalcev v tem znesku, o katerem je govoril premier, bo šele izstavljen, in to je 400 milijard, plus vse obresti, ki jih bodo davkoplačevalci v vmesnem času morali plačevati. Naj samo še to omenim, da so se seveda slovenske banke dodatno sanirale tudi skozi sanacijo železarn, skozi sanacijo splošne plovbe, če hočete, tudi skozi vse garancije za TAM, Peko in tudi Planiko in da je praktično lahko rečemo več kot pol slovenskega javnega dolga oziroma dolga ožje države z naslova sanacije teh bank in je popolnoma jasno, da je potrebno ta dolg ustrezno zmanjšati. Naj zagotovim, da privatizacijski postopki, ne glede na številne pritiske, tečejo naprej, tečejo znotraj privatizacijskih komisij. Vlada se bo lahko na koncu odločila na osnovi realnih argumentov o tem, kdo so tisti, ki kupujejo v banki in kakšne so konkretne ponudbe in kakšne so ostale stvari, ki se tičejo zlasti strateškega partnerstva, nadaljnjega razvoja, pa tudi strategije razvoja na tistih trgih, o katerih ste vi govorili. Mi bomo seveda s tem tudi ustrezno seznanili državni zbor in širšo slovensko javnost. Storili bomo vse, da bi postopki privatizacije tekli transparentno in da bi se na koncu odločili za najboljšo odločitev. Najboljša odločitev, za katero mi verjamemo, da je prava, pa je ta,ki pripelje do boljšega bančnega sistema, bolj kvalitetnega finančnega sistema in do takšnih pogojev zadolževanja, najemanja kreditov in pa varčevanja v Sloveniji, za slovenske državljane, za slovensko gospodarstvo, ki obstoji tudi v drugih, predvsem razvitih evropskih državah. To je naš cilj in bomo seveda zanj storili vse tisto, kar je potrebno. Popolnoma se strinjam, da ni možno aktivno izvajanje strategije gospodarskega razvoja na novih temeljih, kot smo jih opredelili v strategiji gospodarskega razvoja, brez tega, da tranzicijo končamo, brez tega, da državo umaknemo iz gospodarstva tam, kjer je potrebno, in da seveda ustrezno, tudi preko lastniške strukture, okrepimo slovensko gospodarstvo. Hvala.
Hvala lepa minister mag. Rop. Želi še kdo od predstavnikov vlade besedo, da dopolni odgovor predsednika vlade in ministra? [[Ne želi.]] To je bil torej odgovor vlade. Zdaj dajem besedo predstavnikom poslanskih skupin. Želi katera od poslanskih skupin predstaviti stališča? Želi. Poslanska skupina Socialdemokratske stranke. Kolega Janez Janša, imate besedo. 5 minut.
Hvala za besedo. Kolegice in kolegi, Članice in člani vlade, gospod predsednik vlade! Moj poslanski kolega dr. Andrej Bajuk je tukaj v bistvu postavil vprašanje, kaj je v tem trenutku državni interes v bankah, ki so še vedno v državni lasti in ki sprejemajo neke konkretne odločitve v tej fazi. Iz odgovora predsednika vlade smo lahko razbrali splošno tezo, da je tukaj državni interes to, da se banke privatizirajo, ker vlada, ki zdaj gospodari z bankami, ni dober gospodar in banke pač potrebujejo dobrega gospodarja. V tem bi se seveda lahko strinjali in tukaj ni bilo kakšnih razhajanj. Vendar pa, kot sem že dejal, se odločitve v zvezi s plasmaji, dolgoročnimi ukrepi v teh bankah, sprejemajo tudi zdaj, preden so banke privatizirane, zdaj, ko je gospodar vlada, in te odločitve so problematične. Ne bom ponavljal tega, kar je dejal dr. Bajuk, rad bi samo opozoril spoštovane člane vlade, ki so za to odgovorni, da to ni nek prazen čas, kjer se vse čaka na to privatizacijo in kjer se nič ne dogaja. Zdaj se sprejemajo mnoge odločitve, ki bodo pomembne tudi v prihodnje. Osnovno vprašanje je, kaj je državni interes v bankah, ki so še vedno v državni lasti in kjer je gospodar vlada. Živimo v zelo občutljivem času, v tistih zadnjih mesecih in letih, preden bomo postali polnopravni člani, upajmo, Evropske zveze in ko se je naenkrat v tem slovenskem prostoru vnela razprava o tem, kaj je nacionalni interes. Ob tem se govori samo, ne vem, o lastništvu pivovarn, deloma tudi bank. Zelo malo se govori o tistem, kar zagotovo je bistvo tega nacionalnega interesa, tudi v povezavi s to debato, o tem, da si želimo Slovenci vstopiti v Evropsko zvezo kot enakopravni državljani, da bomo tam kot posamezniki enakovredni z državljani tistih držav, ki so že dolgo časa v zvezi, da bomo enakovredni po znanju, vrednotah, če hočete, tudi po standardu v čim krajšem času. S tem v zvezi je razprava o nacionalnem interesu mnogo bolj kot razprava o lastništvu delnic pivovarn razprava o jeziku, o slovenski kulturi, o slovenskih vrednotah, o temah, ki smo jih dolžni zapreti, se dogovoriti o njih sami med sabo, preden gremo v neko širšo skupnost. O tem v glavnem ni debate. V povezavi s tem nek pogled v prihodnost kaže oziroma pove vsem nam, da z dnem, ko bomo postali člani Evropske zveze, na nek način širimo naš nacionalni prostor tudi na zamejstvo, na prostor, kjer živijo naši rojaki, tik za mejo, ki so zdaj v drugih državah, potem se bodo te razdalje bistveno zmanjšale. V teh debatah in v teh odločitvah vlade, ki gospodari tudi z bankami v državni lasti, pogrešamo neko strategijo s tem v zvezi. Zdaj smo pri tej konkretni dilemi. Namesto da banke, ki so v državni lasti, kot prvo prioriteto postavljajo osvajanje nekih točk, postavljanja nekih baz v Novem Sadu, Sarajevu, v ostankih nekdanjega Agrokomerca v Bihaču, bi bilo zelo dobro - no, najprej naj rečem, da proti temu, če bo naše gospodarstvo prisotno tudi tam, je potrebna tudi finančna spremljava teh institucij. Tako dolgoročno nimam nič proti temu, da se naše bančništvo širi tudi na te trge. Vprašanje pa je, kaj je prioriteta. Jaz mislim, da bi pred tem morali narediti neke druge korake, postaviti po propadu nekaterih finančnih institucij, ki jih jeSlovenija imela, ali pa, ki jih je vsaj financirala v Trstu, in še kje drugje za mejo, tam nove, zdrave finančne stebre, ki bi bili opora slovenskemu gospodarstvu, naši manjšini, ki po odpravi administrativnih meja ne bo več manjšina v tem smislu, in bi omogočali, da bo širitev tega nacionalnega prostora res takšna, da bomo od tega imeli neke koristi. Mislim, da bi bila to prej prioriteta, kot pa zavzemanje Novega Sada in reševanja raznih propadlih investicij, ki so jih zagrešili drugi na jugu. Hvala.
Hvala lepa, kolega Janša. To so bila stališča poslanske skupine Socialdemokratske stranke. Stališča poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke bo predstavil kolega Peče. Imate besedo in pet minut na voljo.
Spoštovani prisotni! Gospodje in gospe, razvrednotili ste nacionalni interes, razvrednotili ste tisto edino bogastvo, ki bi ga ta država - to je Republika Slovenija - morala imeti. V Slovenski nacionalni stranki verjamemo v Republiko Slovenijo in verjamemo v naše bančništvo, verjamemo v tisto bančništvo, ki ga je ta država, državljanke in državljani, ustvarjali v preteklih zadnjih 10. letih, ki smo ga reševali iz tistega obdobja, ko bančništvo ni imelo izhoda, ki smo ga reševali s sanacijo. Danes, gospodje in gospe, tako na vladi, kakor v tisti, tako imenovani opoziciji, ki že dalj časa kaže, da sploh več ni opozicija, hočete na vsak način podariti slovensko bančništvo tujcem, podariti tistim, od katerih po eni strani pričakujete usluge v tako imenovanih evropskih integracijah, kakor po drugi strani pričakujete privatni interes. Žalostno. V Slovenski nacionalni stranki, žal samo s štirimi glasovi, naše podpore v tem zlobnem načrtu razprodaje slovenskega premoženja in pa izdaje slovenskega nacionalnega interesa ne boste dobili. Slovensko bančništvo, naj si bo v privatnih rokah, državni lastnini ali skozi banko Republike Slovenije, diktira tempo razvoja Republike Slovenije, diktira tempo razvoja Republike Slovenije v tem trenutku, v katerem danes smo - to je obdobje tranzicije. Če kdorkoli izmed vas misli, da v tem obdobju, v obdobju tranzicije, kjer je vloga države, poštene države, še kako in nujno potrebna, da boste pa to premoženje razprodali in ga naenkrat dali tujcem, v trenutku, ko so tuji vstopi v naše domače gospodarstvo tako množični in kjer se bo ta množičnost še povečevala iz dneva v dan, bližje ko bomo Evropski uniji. Gospodje in gospe, delate napake! Vsi skupaj, naj še enkrat poudarim, državljanke in državljani so sanirali te banke. Ne jih danes zaradi vaših lastnih ozkih interesov dati tujcem. Banke v tem trenutku diktirajo razvoj Republike Slovenije in Republika Slovenija ni zgolj mesto Ljubljana, ki se srečuje z minimalno brezposelnostjo, v primerjavi z ostalimi področji naše države. So tudi ostala področja, ki po vseh makroekonomskih kazalcih zaostajajo. Ravno te banke, o katerih danes govorimo in katere hočete tako poceni in skozi politično prevaro, v povezavi socialdemokratov in vlade Republike Slovenije, prenesti na tujce, kakor ste prenesli pivovarsko zgodbo, ki ste jo obrnili sebi v prid in govorili o nacionalnem interesu zgolj v ceni piva. To je sramota. V Slovenski nacionalni stranki smo žal v tem trenutku prešibki, da bi vplivali na vaše zlobne načrte, gospodje in gospe! Toda še enkrat premislite. Vaša funkcija in vaše življenje sta omejena. Država Slovenija mora in bo živela naprej, zato vsaj zamejcem pustimo tisto možnost, da se danes oziroma zamejcem, našim bodočim rodovom pustimo tisto možnost, da se razvijajo tako, kot so se v zgodovini vedno razvijali Slovenci, ponosno. Gospodje in gospe! Čas je, da končno vidite, da tako imenovan Kučanov model privatizacije bank tej državi v tem trenutku in tem momentu ustreza, da Slovenija mora ostati oziroma slovenske družbe večinski lastnik v tako imenovani bančni sferi Republike Slovenije. Hvala.
Hvala lepa. To je bilo stališče poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke. Ali želi še katera od poslanskih skupin predstaviti stališča? Ugotavljam, da ne. Zato lahko zaključim razpravo. Naslednji, ki ima besedo za vprašanje predsedniku vlade, je kolega Zmago Jelinčič. Kolega Jelinčič, na voljo imate 3 minute. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani predsednik vlade! Glede na to, kako moderno je v zadnjem času opozarjati na upoštevanje nacionalnih interesov, me zanima, kaj se dogaja na področju našega približevanja paktu Nato. Sprašujem vas, kako je s finančnim delom tega približevanja. Po informacijah, ki jih imamo v poslanski skupini Slovenske nacionalne stranke, sredstev za izvedbo tega projekta zaradi znanih težav pri polnjenju proračuna močno primanjkuje. Po nam dostopnih informacijah iz ministrstva za obrambo finančni minister ne želi sodelovati s slednjim pri pripravi finančnega načrta vstopanja Slovenije v Nato. Če upoštevamo vaše prislovično priseganje na vstop Slovenije v Evropsko unijo in v Nato, me zanima, kaj ste storili, da bi poskrbeli tudi za finančno pokritje obeh projektov. Ali drži, da želite manjkajoča sredstva dobiti s prodajo najbolj vitalnih delov slovenskega gospodarstva? Evidentno je namreč, da se prav v tem času prodajajo paradni konji naše države. Kdaj bodo ti podatki dostopni tudi javnosti? Davkoplačevalci imajo pravico vedeti, kaj se dogaja z njihovim denarjem. Po grobih izračunih naj bi Slovenijo samo priključitev k Natu v določenem času stala okoli milijardo ameriških dolarjev. Kako boste upravičili takšno porabo denarja, ko ima Slovenija že zdaj večjo zadolžitev na glavo prebivalca, kot Argentina? In še drugo vprašanje. Na svetu za nacionalno varnost ste pred časom obravnavali poročilo slovenske obveščevalne agencije, ko je Sova, kateri direktno načeljujete, ki se je zdaj pravzaprav boji samo še Bedanec iz filma Kekec, sledila slovenskega poslovneža, ki se je, kot je bilo rečeno, z nekim Arabcem sprehajal po Koroški in si ogledoval podružnične cerkve, v strahu, da sta povezana s terorističnimi skupinami. Temu Arabcu je Sova, tako kot slovenskemu poslovnežu, po ameriških navodilih tudi prisluškovala. Ta neki Arabec, ki si je nakopal posebno obdelavo naše obveščevalne službe, je bil vatikanski nuncij, monsigniore Edmund Farhat. Ali drži, gospod predsednik vlade, da ste zaradi verjetnega mednarodnega škandala, ki bi sledil, če bi se za prisluškovanje SOVE gospodu Farhatu, javno izvedelo, zaradi tega morali na hitro, čez noč podpisati vatikanski sporazum. Hvala.
Prosim za mir v dvorani. Prosim za mir v dvorani. Predsednik vlade bo odgovarjal na vprašanje kolega Zmaga Jelinčiča. Imate besedo, gospod predsednik vlade. Prosim za mir v dvorani.
Hvala, gospod poslanec. Skušal bom biti čim bolj resen. Veseli me, da izražate takšno skrb za naše vključevanje v zvezo Nato, da vas skrbi ali bomo zagotovili potrebna finančna sredstva za to. Vprašanje finančnih sredstev v zvezi z Nato je velikokrat pretirano. Naše ocene so, da bi Slovenije, če bi si želela zagotoviti enako stopnjo varnosti sama, torej s svojo obrambo, s svojo vojsko, morala za to nameniti precej več sredstev, kot pa jih bo v okviru zveze Nato. Kolektivna obramba za manjšo državo vsekakor mora biti cenejša kot pa izgradnja vseh obrambnih sistemov na takšen način, da bi zagotavljali ustrezno varnost. Slovenska vlada je v proračunu za leto 2002 namenila približno 1,5 odstotka družbenega proizvoda za obrambo, v letu 2003 pa tudi približno tak odstotek oziroma še kakšno stotinko več. Po oceni oziroma po stališčih predstavnikov Nata, ki jih velikokrat slišimo, je seveda neka težnja in tudi neko prizadevanje, da bi Slovenija povečala delež za obrambo in to za povečanje svoje obrambne sposobnosti, ne zato, da bi ta sredstva namenjala Natu, ampak zato, da bi svoj obrambni sistem čim bolj izpopolnila in da bi bila čim bolj obrambno sposobna in kot takšna torej tudi sposobna biti enakopravna članica zveze Nato, kar je pa v neposredni zvezi z lastno obrambo, ki jo je treba zagotoviti. Mi običajno pri tem odgovarjamo, da naš obrambni sistem postopno krepimo in smo nekoliko tudi povečali delež sredstev za financiranje obrambe v letu 2002, vendar da tudi številne druge države članice Nata ne presegajo tega našega sedanjega odstotka, nekatere imajo celo manj, manjši delež sredstev za obrambo, Luksemburg celo pod enim odstotkom družbenega proizvoda, Nemčija je približno na našem sedanjem nivoju, in da realno pravzaprav v teh mednarodnih primerjavah kakšnega bistvenega povečanja sredstev za obrambo ne bo potrebnega, pač tisto, kar tako in tako zahteva naš sistem obrambe, ki ga izgrajujemo. To je eno. Drugo vaše vprašanje, primerjava o tem, da bi iz tega razloga morala Slovenija oziroma slovenska vlada prodajati vitalne dele gospodarstva, da bi zagotovila sredstva za obrambo, za Nato, seveda je odgovor na to absolutno negativen in temu daleč ni tako. Prvič, sorazmerno malo smo privatizirali sedaj državnega premoženja in Slovenija je v tem precej na repu tranzicijskih držav. Imamo še celo sorazmerno velik, najbrž prevelik delež državnega premoženja. Kadar govorimo o bankah, o tem pa smo govorili pri prejšnji točki in smo videli, kakšen je pravzaprav namen in tudi obremenitev javnega dolga, zato ker je ob osamosvojitvi država sanirala bančni sistem, ker bi se sicer zrušil takrat, ko je razpadel finančni sistem nekdanje države. Da je rešila bančni sistem, je država takrat vložila precejšnja sredstva oziroma izdala obveznice, ki predstavljajo sedaj javni dolg, ki obremenjuje v veliki meri tekoče finance. Sicer pa veliko bolj prodajajo podjetja in banke slovenski zasebniki, torej zasebni slovenski lastniki jih v veliko večji meri prodajajo tujcem, kot pa to dela država. To je tisto, na kar ves čas opozarjamo, da ni rešitev tako imenovanega nacionalnega interesa v tem, da bi zagotovili slovenske zasebne lastnike, ker to pravzaprav ne predstavlja nobene garancije, da bo takšno lastništvo tudi naprej ostalo zasebno in slovensko, torej da bo ostalo še naprej slovensko. Veliko več je torej tovrstnih prodaj. Tisto, v čemer v tem trenutku vidimo veliko večji problem, kot je privatizacija, na primer, NLB, je recimo prodaja Banke Koper ali kakšne druge banke, gledano z vidika tovrstnih geopolitičnih interesov, na katere morda opozarjate. Kar se pa tiče tistega vašega zadnjega vprašanja, predpostavljam, da ni bilo resno in da tisto v zvezi z nuncijem in celo zgodbo, da je to najbrž bolj zabavni vložek. To vsekakor ni nekaj, kar bi jaz mislil komentirati. Hvala lepa.
Hvala lepa. Kolega Jelinčič, želite postaviti dodatno, dopolnilno vprašanje? Prosim, dve minuti.
Hvala lepa, gospod predsednik. Gospod predsednik vlade je rekel, da bo poskušal biti resen. Bilo bi lepo, če bi bili resni pri vodenju države, pa bi vsem Slovenkam in Slovencem šlo bistveno bolje. Da pa tudi danes pri odgovoru niste resni, kaže vaš odgovor sam. Kdo nas ogroža? Pred kom se bomo branili s kolektivno obrambo? Ali nas bodo napadli Hrvatje? Avstrijci in Italijani nas tako ali tako ne bodo, ker ni potrebno, ker jim v naročje dajete slovenska podjetja in slovenske banke. Ko govorite, da je predvsem privatni interes bil tisti, ki je prodal banke. Ena sama banka je šla po privatni liniji. To je bila Banka Koper in še tam je šlo za direktivo slovenske vlade, ki je zahtevala, da Luka Koper in pa Interevropa prodata svoje deleže Italijanom. Kar se tiče pa našega dolga, gospod predsednik. Če primerjamo, Argentina ima približno 35 milijonov prebivalcev in okoli 120 milijard dolarjev dolga na glavo. Slovenija ima 2 milijona prebivalcev in okoli 7 milijard dolga na glavo prebivalca. Po preprostem računu pride na Argentinca okoli 3.400 dolarjev na glavo, na glavo Slovenca pa po enakem izračunu okoli 3.500 dolarjev na glavo. Razlika je v prid Argentini, država pa gre tam v stečaj, pri nas pa še vedno govorimo o zgodbi o uspehu. Morda o vašem uspehu, zagotovo pa ne o uspehu države Slovenije.
Hvala lepa, kolega Jelinčič. Želi predsednik vlade dopolnilno pojasniti stališča? Prosim.
No, saj ni samo Banka Koper v prodaji, kar se tiče zasebnih bank, tudi SKB banka, Rafayzen [[?]] so primeri, verjetno še kakšna. Ko govorimo o dolgu, o zunanji zadolžitvi Slovenije in tako imenovani kritičnosti te situacije, razpolagam s podatki za leto 2000, primerjalnimi podatki, vsaj v Evropi, z Argentino jih pač tukaj nimam. Slovenija, dolg prebivalcev v Sloveniji leta 2000 je 2.228 dolarjev na prebivalca, belgijski dolg je 24 tisoč dolarjev na prebivalca, italijanski dolg je 20.800 dolarjev na prebivalca. Torej, po desetkrat več kot v Sloveniji. Danska 18 tisoč, Irska 18 tisoč, Avstrija 15 tisoč, Finska 13 tisoč itn. Dolg vseh držav, vključno z Nemčijo, preko 8 tisoč dolarjev na prebivalca, in samo Luksemburg ima nižji dolg na prebivalca kot Slovenija, to je 1.600 dolarjev leta 2000. Skratka, to je samo en izmed pokazateljev, so še številni drugi, ki kažejo na to, da je trdnost našega finančnega sistema dobra in da javne finance vodimo odgovorno. Ravno zato se tudi pogovarjamo o tem, kako jih še razbremeniti, napraviti še bolj trdne in tudi napraviti prostor za druge namene. Na primer, če govorimo o obveznicah, o obrestih na obveznice za sanacijo bank, teh dveh bank. Če 20 milijard tolarjev letno namenimo za katerikoli drug problem, recimo, za problem zdravstva ali pa za tehnološki razvoj ali karkoli drugega, bo to seveda imelo veliki večji učinek, kot pa to, da s tem vzdržujemo državno lastništvo v banki, pri čemer seveda vsi vemo, da na tak način niti ne moremo zagotavljati in ne zagotavljamo optimalnega bančništva, ki bi na najboljši način spremljalo naše gospodarstvo. Kako tudi te banke do sedaj spremljajo gospodarstvo, v najbolj delikatnih primerih, ko je šlo za reševanje delovnih mest, jih nikoli nimamo zraven. Takrat, ko ministrstva rešujejo problem Peka ali kakšnega drugega podjetja, če stopajo banke zraven, naše slovenske banke zahtevajo vedno poroštvo države. Precejšen del svojih plasmajev tudi usmerjajo v zelo varne državne obveznice. Na tak način seveda ne rešujejo prav veliko delovnih mest. No, ampak to je že druga diskusija. Želel sem pač povedati, da je veliko zavajanja, kadar govorimo o teh vprašanjih in da vlada ve, kaj dela. Hvala.
Hvala lepa, gospod predsednik vlade. Tretje in zadnje vprašanje iz vrst opozicijskih poslanskih skupin bo zastavil kolega Janez Janša. Imate besedo in 3 minute na voljo. Prosim.
Spoštovani gospod predsednik vlade! Pomanjkanje zdravnikov v Sloveniji je že nekaj časa problem, na katerega opozarja stroka. Opozarja tudi, da je to problem, ki se bo v prihodnje še zaostroval. Deloma zaradi tega, ker bomo z nujnim prevzemanjem nekaterih evropskih standardov, glede delovnega časa zdravnikov, omejenipri tistih ukrepih, s katerimi se je ta problem doslej blažil, se pravi preko raznih dežurstev, daljšega delovnega časa, nadurah in tako dalje. Prav tako pa bo ta problem zaostren tudi zaradi premajhnega vpisa na medicinsko fakulteto. Izračuni kažejo, da bi moral biti ta vpis bistveno večji, namesto sedanjih 160 slušateljev, študentov, bi se v prve letnike moralo vpisati najmanj 230 slušateljev. V zadnjih tednih se je pojavil predlog, da bi ta problem za prihodnost rešili z ustanovitvijo medicinske fakultete v okviru Univerze v Mariboru. Vlada do tega še ni zavzela stališča. Tudi vašega osebnega stališča ne poznamo. Odpori proti temu predlogu so prišli predvsem s strani nekaterih ljudi z vodstva ljubljanske univerze, kar je simptomatično. Glavni ugovor pa je bil vsebovan v trditvi, da enostavno ni dovolj profesorjev, ki bi lahko uspešno izpeljali ta študij. Moj odgovor na ta pomislek je ta, da je boljše povabiti [[...]]Maribor, kjer se predlaga ustanovitev medicinske fakultete, ima kar nekaj kvalitetnega kadra. Tisto, kar manjka, bi se dalo nadoknaditi preko instituta gostujočih profesorjev, profesorjev po pogodbi in tako dalje. Moje stališče je, da je boljše "uvoziti", v narekovajih, nekaj dobrih profesorjev in jim tako zagotoviti kvaliteten zdravstveni kaderza prihodnost, kot pa "uvoziti" nekaj 100 slabih zdravnikov ali pa povprečnih zdravnikov, kar se zdaj že dogaja in v glavnem se tovrstna delovna sila uvaža iz nekdanjih jugoslovanskih republik. Moje vprašanje je enostavno. Kakšno je stališče vlade do tega zadnjega predloga za ustanovitev medicinske fakultete v Mariboru in tudi kakšno je vaše osebno stališče, ali ta predlog podpirate ali ne?
Hvala lepa, kolega Janez Janša. Gospod predsednik vlade, imate besedo za odgovor.
Hvala. Spoštovani gospod poslanec, vlada ni še razpravljala o tem predlogu. Tako nisem seznanjen z možnostmi, z objektivnimi možnostmi za vzpostavitev takšne fakultete v Mariboru. Pričakujem, da bo o tem vlado informiral minister za zdravje. Če pa že razpolaga s kakšnimi podatki oziroma ocenami, lahko resno tudi v nadaljevanju današnje razprave pove svoje mnenje. Jaz bi ob tem dodal, da vprašanje zdravstva je pomembno, izjemno pomembno, vedno bolj. Zavedamo se tega, da narašča število starejših prebivalcev v Sloveniji z dvigovanjem življenjske dobe, s tem pa tudi potreba po zdravstvenih storitvah. Treba je slediti razvoju v svetu, kar se tiče znanja, kadrov, kot seveda tudi tehnologije, zato bomo morali vsem tem vprašanjem nameniti zelo velikopozornosti. Ali v ta koncept sodi in ali je dovolj razlogov, argumentov, sredstev, kapacitet, da vzpostavimo fakulteto v Mariboru, o tem seveda se bomo morali pogovoriti. Če bi bilo to možno, bi bilo to vsekakor pozitivno z več vidikov, da pridemo do večzdravnikov, po drugi strani pa tudi zato, da se v Mariboru razvije neka novo dejavnost, nova fakulteta. Seveda pa je potrebno zagotoviti kvaliteto takšne fakultete, ker zdravstvo in pa seveda zdravniki so nekaj, s čimer ne gre eksperimentirati in vsekakorpotrebujemo kvaliteten kader. Če bi šlo za takšno možnost, jo bomo vsekakor podpirali. Več o tem pa verjetno minister za zdravje.
Želite, gospod minister dr. Keber, besedo in dopolniti predsednika vlade? Prosim, imate besedo.
Spoštovane gospe poslanke in poslanci. Parlamentarni odbor za šolstvo je sklenil, da morata obe resorni ministrstvi, predvsem ministrstvo za šolstvo, seveda tudi za zdravstvo, v prihodnjih štirih mesecih predložiti ustrezne podlage za odgovor na to vprašanje, ki je bilo danes postavljeno. Dovolite mi samo, da potrdim nekatere podatke iz poslančevega vprašanja. Res je, da zaradi odločitev Evropske unije o skrajšanju delovnega časa zdravnikov na 48 ur na teden do leta 2009, je pred nami vprašanje, kako pridobiti od štiristo do osemsto - opravičujem se za široko oceno - štiristo do osemsto novih zdravnikov v tem času. To delo se danes opravlja v tako imenovanem dežurstvu, v dopolnilnem delovnem času, to pomeni denar za te zdravnike je že danes prisoten in to delo se opravlja v daljšem delavniku zdravnikov. Seveda nove fizične osebe - tudi naša ocena je, da jih rabimo približno 800 v prihodnjih desetih letih - pa pomeni, da če jih hočemo dobiti prek sistema izobraževanja - izobraževanje do ravni specialista traja 12 let - da jih moramo danes vpisati ne 230, ampak 800, da jih bomo v tem času imeli. Zato v tem vmesnem obdobju definitivno potrebujemo povečan vpis, predvsem pa še druge odgovore, ali so nam povšeči ali ne. Dovolite mi, da rečem, da smo tudi že v preteklosti v povprečju v naši državi dobivali na leto v zadnjih letih stare države okrog 50 zdravnikov iz drugih republik nekdanje Jugoslavije; da se je ta proces v tem času vzpostavil in da proces v prejšnjem času res ni bil pravšnji, kersmo pridobivali že pridobljene, mislim, že povsem izučene zdravnike do ravni specialistov. Rešitev, o kateri razmišljamo in ki seveda temelji na prostem pretoku delovne sile, in k temu smo zavezani, gre v razmišljanje, kako dobiti diplomante medicinskih fakultet iz nekaterih drugih držav, ki potem v naši državi šest let opravljajo specializacijo. V tem času pridobijo znanje in seveda tiste strokovne izkušnje, ki jih bom zapopadel z eno besedo, slovenska doktrina na področju zdravstvenega varstva. Mislim, da bo torej prihodnost odgovorila na to vprašanje. Ko bomo vzpostavili tako imenovani uravnoteženi položaj, ko bomo te nove zdravnike imeli, in to jih bo približno 20% več kot danes, 800, potem pomeni, da rabimo približno 20% večji vpis kot danes, da vzdržujemo to stanje. Zato smo že takoj vzpostavili - že letos je vpisanih 175 študentov na medicinsko fakulteto, prihodnje leto je predlog, da bo vpis 200 - potem bo pa v prihodnosti vprašanje, ali bi imeli, glede na predlog iz Maribora, dve medicinski fakulteti po 100 študentov ali eno za 200. Dovolite, da končam s temle, preden bom čez štiri mesece dobili konkretne, od vseh strok osvetljene odgovore na vaše vprašanje, in sicer: živimo pa hkrati v času, ko še medicinska fakulteta v Ljubljani v znatnem delu živi v nekdanji šempetrski vojašnici in ko je letos morala njena knjižnica odpovedati 400 strokovnih revij zaradi pomanjkanja denarja. Hvala lepa.
Hvala lepa, gospod minister dr. Keber. Kolega Janez Janša želi zastaviti dopolnilno vprašanje. Imate besedo, kolega Janša, in dve minuti na voljo.
Zahvaljujem se za odgovore gospoda predsednika vlade in ministra. Vprašanje, ki pa bo zdaj postavljeno, pa je verjetno retorično in se postavlja samo po sebi: Kje smo bili doslej, saj ta problem ni nastopil čez noč? Za te evropske ukrepe vemo že dolgo časa, za stanje, kakršno je samo po sebi pri nas, pa tudi. Zakaj se doslej niso reševali prostorski problemi? Zakaj ni bil povečan vpis na medicinsko fakulteto v Ljubljani in zakaj se že prej ni razpravljalo o možnosti za ustanovitev še ene medicinske fakultete? Da se zdaj vsi strinjamo s tem, da je stanje takšno, kakršno je, in da ga je treba reševati, to je že v redu. Ni pa v redu to, da do tega spoznanja prihajamo šele zdaj, saj ministrstvo za zdravstvo imamo že dolgo časa v tej samostojni državi, šolsko tudi, vlado tudi. Nekdo je odgovoren za to, da smo prišli v položaj, ko enostavno ni na voljo dobrih rešitev. To, kar ste povedali, niso tako dobre rešitve, so zasilne. Žal.
Hvala lepa, kolega Janša. Želi vlada, njen predsednik, dopolniti odgovor. [[Želi.]] Prosim, predsednik.
Vprašanje je morda res retorično, vendar kljub vsemu nekaj besede. Vlada posveča precejšnjo pozornost zdravstvu, vedno večjo. Vprašanje, kaj smo delali v teh desetih letih. Vsi vemo. Gradili smo cel sistem na vseh področjih. S tistimi sredstvi, ki jih imamo. In ta sredstva seveda so takšna, kot so. So omejena. Niso neomejena. In v okviru teh sredstev se gibamo. Iskali smo več čas tisto mejo, do koder lahko še obremenimo tudi gospodarstvo, tudi s prispevki, navsezadnje s prispevkom za zdravje, ob tem da seveda pritisk tudi pokojninskega zavarovanja, da hkrati ne bi preveč ogrozili konkurenčnosti gospodarstva in v okviru teh sredstev skušamo napraviti tisto, kar je največ možno, da vzpostavimo čim boljši zdravstveni sistem. Mislim, da je naš sistem kljub vsemu precej boljši, kot je v večini tranzicijskih držav. Tudi v številnih zahodnih državah se soočajo z resnimi problemi, ki so vezani, tako kot pokojninsko zavarovanje na večanje počasi starostne dobe, kar pomeni več sredstev za pokojninsko blagajno kot tudi več sredstev za zdravstvo. Ta sredstva je potrebno zagotoviti, hkrati pa ohraniti konkurenčnost gospodarstva. No, vendar, še enkrat, pomena zdravstva se zavedamo in to je vsekakor ena izmed prioritet v delovanju vlade. Hvala lepa.
Hvala vam, gospod predsednik vlade. Z vašim zadnjim pojasnilom ste zaključili tisti del te točke dnevnega reda, ko ste dolžni odgovarjati na prva tri zastavljena vprašanja s strani poslanskih skupin opozicijskih strank. Proceduralno. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Kolegice in kolegi! Dovolite mi na začetku proceduralnega predloga nekaj statistike. Danes je za vprašanja prijavljenih 40 poslank in poslancev. Opazili smo, da smo kljub temu, da smo mesec dni prej oddali predloge za postavitev poslanskih vprašanj, naredili oziroma da ste naredili zelo veliko zmešnjavo pri vrstnem redu vprašanih oziroma vprašajočih. Ugotovili smo, da bo v času termina, ki ste v vladnih strankah zelo dobro izračunali, vprašanja postavilo 14 poslank in poslancev vladnih strank, samo 4 poslanke in poslanci iz vrst opozicije in še 4 so taki, ki so sicer podprli vlado in predsednika vlade, pa po naših ocenah ne postavljajo kdo ve kako prijetnih vprašanj vladi. Ugotovili smo, da je opozicijskih poslank in poslancev, ki bodo spraševali, ravno tako 20, kot poslank in poslancev iz tako imenovanih vladnih strank. In ne nazadnje, v zadnji polovici, izven televizijskega termina, se bo zvrstilo 17 vprašanj opozicijskih poslank in poslancev in vsega skupaj samo 3 iz vladnih strank. Povedati moram, da so vprašanja, ki so postavljena s strani opozicije, tista vprašanja, za katere ljudje nimajo v normalnih pogojih možnosti dobiti odgovora, ker niso naprej dogovorjena. Trdim, da so vsa ta vprašanja, ki bodo v času termina televizijskega prenosa postavljena iz vrst vladnih strank, že vnaprej dogovorjena. Včasih je opaziti, da poslanka ali poslanec, ki vpraša vlado, že vnaprej zaploska, ker ve odgovor. Tudi odgovori, ki so podani tem kolegicam in kolegom, so javnosti več ali manj poznani. Predlog opozicijskih strank je, da se seja prekine za 15 minut, ter da skušate v vodstvu državnega zbora zamenjati vrstni red vprašajočih. Torej, da se v prvo polovico dvajsetih uvrsti 17 opozicijskih oziroma poslank in poslancev iz opozicije, ker imajo kot klasični institut demokracije pravico da javno sprašujejo tudi v času termina prenosa in da imajo ljudje tudi pravico na podlagi tega instituta te odgovore izvedeti s prve roke. Predlagamo torej, da se seja prekine, da se vrstni red premeša in zamenja ter daste opoziciji tisto pravico, ki jo po ustavi in vseh zakonih tudi ima. Hvala lepa.
Najprej bi vam rad povedal, ker gre za proceduralne stvari, nekaj zadev, ki so pomembne za vedenje o tem, kako poteka ta točka dnevnega reda. Vrstni red postavljanja poslanskih vprašanj in pobud je določen v skladu z zadnjim odstavkom 23. člena poslovnika tako, da prva tri vprašanja oziroma pobude postavijo poslanci opozicije, nato pa po vrsti poslanci iz različnih poslanskih skupin po vrstnem redu prijave. Vrstni red postavljanja prvih treh vprašanj in pobud je po dogovoru opozicijskih poslanskih skupinpripravljen in upoštevan po načelu kolobarjenja. Rad bi povedal, da se jaz kot predsednik, niti kolegica podpredsednica in oba podpredsednika, ne vmešavamo v določitev, ki jo pripravijo v sekretariatu. Temu vrstnemu redu ni mogoče očitati pristranskosti. Da pa prihaja do vprašanj, ali je tak način, kot ga določa zdaj poslovnik, najboljši, ali ne, to pa bi vas rad opozoril, smo na kolegiju že sprožili, posebej v luči televizijskega prenosa. Zaenkrat še ni trdnega dogovora, da se vedno začnejo poslanska vprašanja in pobude točno ob uri prenosa. Vedno poskušamo narediti, da je temu tako, ker menimo, da je to sestavni del demokratične možnosti, da javnost spremlja takšno delo. Vendar tak vrstni red, kot je, kolega Rupar, ni postavljen v nasprotju s poslovniškimi določili. Ni. Jaz bom vašo proceduralno sugestijo prenesel v neformalnem posvetu vodjem poslanskih skupin. Danes pa ni poslovniške podlage, da o njej odločamo. Če boste vztrajali, bom predlog dal na glasovanje. Vendar vam bi rad povedal, da ni poslovniške podlage za to, da ga danes državni zbor potrdi. Zdaj bom dal vaš predlog brez razprave na glasovanje, ker je bil proceduralne narave. Pardon, jaz bom dal na glasovanje mojo razlago, da vaš proceduralni predlog ne more biti danes sprejet. Če bom zavrnjen, bo avtomatično dobil vaš predlog moč. Dajem torej na glasovanje mojo razlago poslovnika in dosedanje ravnanje ter današnje ravnanje državnega zbora pri vprašanjih in pobudah. Vašo sugestijo pa sem vzel na znanje in se bomo o njej pogovorili. Dajem torej na glasovanje mojo interpretacijo poslovnika. Prosim, da se o njej izjasnite. V dvorani je navzočih 58 poslank in poslancev, 39 jih je to interpretacijo podprlo, 17 jih je bilo proti. [[Za je glasovalo 39.]] [[Proti 17.]] Kljub temu da niste dobili podpore za vaš predlog, kolega Rupar, naj povem, da kot predsednik državnega zbora razumem vsebino vaše sugestije, da se bomo na posvetu med vodji poslanskih skupin o tem pogovorili. Ta diskusija je bila že načeta. Poslovnik, ki je bil v pripravi in je nekaj teh stvari urejal, ni bil sprejet, tako ostaja to vprašanje odprto. Zagotavljam vam, da se bomo o njem posvetovali. Kolega Jerovšek, prosim.
V imenu zaščite demokracije pozivam predstavnike vladnih strank, vodje poslanskih klubov, da se sporazumemo oziroma da pristanejo na to, da na dve opozicijski vprašanji postavijo eno koalicijsko vprašanje, ker po mojem mnenju so itak dogovorjena vprašanja z ministri. Gre za klasični institut opozicije povsod po Evropi in skušajmo biti na tem področjutudi mi evropski, če hočemo v Evropsko unijo. Pozivam vas, gospod Anderlič in ostale vodje poslanskih klubov, da sprejmete ta sporazumni predlog. Hvala lepa.
Kolega Anderlič, bili ste naslovljeni, imate besedo.
Kar se mene tiče, jaz sprejemam ta vaš predlog. Jaz še nobenega poslanskega vprašanja nisem postavil in dokler bo naša stranka v vladi, ga tudi ne bom. Kar se mene tiče, imate prednost pred mano. Sicer pa mislim, da je institut poslanskih vprašanj prav zaradi tega imenovan tako, torej da se imenuje poslansko vprašanje, da vsi poslanci lahko postavljajo, če to želijo, vladi vprašanja, pobude. To mislim, da je demokratično. V tem primeru ne gre šteti ene a priori v pozicijo, druge v opozicijo. Sicer pa mislim, da vsi lahko pridete na vrsto. Je pa res, da če s proceduralnimi vprašanji zavlačujete, se lahko izteče čas televiziji in ne boste v prenosu. To je poanta. Ampak to je seveda vprašanje, ki ga ne morem jaz razrešiti. Hvala.
Prosim za mir. Rekel sem, da na prihodnjem posvetu z vodji poslanskih skupin bomo poskušali v luči dejstva, da predlog poslovnika, kot je bil predlagan in je urejal nekaj teh vprašanj, ni bil sprejet, začasno, do sprejema novega poslovnika, urediti to vprašanje. Morda bi bilo dobro, da se tudi enkrat dogovorimo glede nekaterih pravil natančneje. To bomo poskušali storiti. Danes pa predlagam, da gremo po vrstnem redu naprej. Najprej bo dobil besedo kolega Bogomir Vnučec, za njim kolegica mag. Majda Potrata. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani člani vlade, kolegice in kolegi! Moje vprašanje se nanaša na gospoda ministra za obrambo dr. Grizolda. Včeraj sem zasledil v medijih, konkretno v Delu, da nameravate v začetku prihodnjega leta administrativno upokojiti nekaj manj kot 800 zaposlenih. Zanima me, če prihaja do takih razmišljanj, zakaj take rešitve v času svetovne gospodarske recesije, ki se kaže tudi pri nas, ko je vse več presežnih delavcev, ki nimajo takih možnosti. Ali ni drugih možnosti, kot so na primer prerazporeditve po ministrstvih oziroma došolanje takih kadrov, ki ne izpolnjujejo pogojev za delo, če je to razlog za administrativno upokojitev? Zakaj se najprej ne počaka na druge rešitve, ker je v strokovni javnosti - in tudi Stranka mladih Slovenije se zavzema za odpravo obveznega služenja vojaškega roka - vse več pobud, da se slovenska vojska profesionalizira. Ali ni nelogično, da ustvarjamo v času, ko je komaj sprejeta pokojninska reforma, ki je temeljila tudi na tem, da ni več administrativnih upokojitev, nove administrativne mlade upokojence, če pa bomo mogoče v primeru, da ukinemo obvezno služenje vojaškega roka, pa ta kader potrebovali in na novo zaposlovali. Ali pa gre mogoče za kadrovsko čistko politično neprimernih kadrov na račun davkoplačevalcev. Hvala.
Hvala lepa za vaše vprašanje, kolega Vnučec. Gospod minister za obrambo, želite odgovoriti? Prosim.
Spoštovani gospod poslanec, hvala lepa za vprašanje. Res je, da se v zadnjih dneh piše tudi o morebitni rešitvi kadrovske strukture slovenske vojske v okviru takih rešitev, kot so predčasne upokojitve. Naj odločno takoj na začetku zatrdim, da niso sprejete še nobene rešitve torej, ne gre za noben predlog kakršnihkoli čistk, kajti to ni v kontekstu mojega pristopa reševanja stanja na področju nacionalne obrambe. To sem že večkrat povedal. Mislim, da smo to na ministrstvu za obrambo z vsemi predlogi, ki so bili tudi tu prisotni in ste jih sprejeli, dokazali. Gre preprosto za to, da v okviru izvajanja obrambne reforme Republike Slovenije, o čemer smo že veliko govorili in ste imeli možnost tudi v državnem zboru se natančno seznaniti z vsemi ukrepi, ki smo jih na ministrstvu za obrambo že lanskega junija predlagali,najprej svetu za nacionalno varnost, potem pa vladi, torej ukrepi za izboljšanje stanja v slovenski vojski in v celotnem obrambnem sistemu, en del teh ukrepov se nanaša na popolnoma neustrezno kadrovsko strukturo v slovenski vojski. Ta neustreznost se kaže v starostni strukturi, izobrazbeni strukturi in seveda, bi rekel, poklicnih usmeritvah. Nobene rešitve še ni, nobena rešitev še ni dokončna. Mi smo se v teh dnevih usklajevali s posameznimi ministrstvi. Predlog, ki se je sedaj izoblikoval, torej včeraj ne danes, je takšen, da v ničemer ne bo obremenjeval, da tako rečem, pokojninske blagajne, ampak bo vsa zadeva morala biti na plečih obrambnega proračuna oziroma proračuna Ministrstva za obrambo Republike Slovenije. Toliko zaenkrat.
Hvala lepa. Imate dopolnilno vprašanje, kolega Vnučec? Prosim. Imate 2 minuti na voljo.
Hvala še enkrat za besedo. Gospod minister, niste mi odgovorili na bistvo; in sicer, še zmeraj me zanima, ali vi osebno, kljub temu da nova, komaj sprejeta, pokojninska reforma ne predvideva več administrativnega upokojevanja - in to ne glede, ali je to del, ki bremeni pokojninsko blagajno, ali pa obrambno ministrstvo, v vsakem primeru bremeni državni proračun, za katerega pa vemo, kako se polni. Me zanima, z "da" ali "ne": ali boste zagovarjali administrativno upokojevanje ali pa druge rešitve? Hvala.
Hvala lepa. Želite dopolnilno odgovoriti? Prosim. Imate besedo.
Torej, kot sem rekel, dokončnega predloga še ni. Da ne bi slepomišili - vi sami dobro veste, kakšne rešitve so na razpolago. Torej, po eni strani lahko identificiramo višek delovne sile, po drugi strani gre za prerazporeditve. Sam sem vam pa že prej povedal: kadrovska struktura je problematična,predvsem v smislu starosti, izobrazbe. Torej, lahko sami razmislite: ali je možno takšne ljudi prerazporejati v druge dele obrambnega sistema brez tistih nujnih stvari, o katerih sem prej govoril; ali pa so možne kakšne druge rešitve. Sam se seveda zavzemam za to, da so te rešitve racionalne, da so optimalne, najboljše in bom zelo vesel vsake sugestije, ki bo pripomogla k rešitvi tega problema. Ta problem pa bo treba enkrat za vselej rešiti, kajti vse programe, dokumente, ki jih je tudi ta državni zbor sprejemal, od resolucije strategije nacionalne varnosti, temeljnih razvojnih programov, splošnega dolgoročnega programa, opremljanja razvoja Slovenske vojske - vsi ti programi so vezani na takšne strukturne spremembe, o katerih sedaj tukaj govorimo. Torej toje - vam vračam seveda besedo - bistvo teh obrambnih reform in če se tega ne lotimo, to je kislo jabolko, potem seveda, bodo zadeve takšne, kot so bile. Bile pa niso dobre - kot veste - in ste sami velikokrat upravičeno kritizirali, tudi v državnem zboru, da stanje v Slovenski vojski in obrambnem sistemu ni dobro. Torej, iščemo racionalne, konstruktivne rešitve in bom vesel za vsako konstruktivno sugestijo, ki jo bom kjerkoli slišal, da lahko uspešno izvedemo začrtane obrambne reforme. Hvala.
Hvala lepa, gospod minister. Besedo dajem kolegici mag. Majdi Potrata. Za njo bo dobil besedo kolega Dorijan Maršič. Prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Cenjena ministrica in ministri, predstavnice in predstavniki vlade, spoštovane kolegice in kolegi! Prvi del vprašanja naslavljam ministrici za šolstvo, znanost in šport, drugega ministru za zunanje zadeve. Na seji delovne skupine za področje jezikovnega načrtovanja in jezikovne politike sem slišala, da je pripravljen predlog uvajanja dvojezičnih razredov na nekaterih slovenskih srednjih šolah že v začetku šolskega leta 2002/2003. Tako naj bi pouk nejezikovnih predmetov potekal tudi v angleškem, ali nemškem, ali francoskem jeziku, pri čemer so za zgled izkušnje dvojezičnih šol iz držav Evropske unije. Poznam tudi poskusni projekt mariborske osnovne šole Bojana Iliha, ki je potekal v letih 1994/1998 in je vpeljal pouk geografije v angleškem jeziku. Ker je na vseh stopnjah izobraževanja pouku tujega jezika namenjena velika pozornost, se je cilj, da se število tistih, ki aktivno obvladajo, ne samo en tuj jezik, bistveno poveča, razumem potrebo po iskanju novih metod učenja tujega jezika. Pri uvajanju dvojezičnih razredov pa ne gre zgolj za pouk tujega jezika, ampak tudi za pouk v tujem jeziku, kar je v nasprotju z veljavnim zakonom, ki določa slovenščino oziroma materinščino kot učni jezik. Zato sprašujem: Ali ministrstvo namerava predlagati spremembo šolske zakonodaje v tistem delu, ki se nanaša na učni jezik. Koliko šol namerava vključiti v poskusno uvajanje in kolikšno naj bi bilo njihovo število po koncu poskusne dobe, če bo stroka poskusno uvajanje dobro ocenila? Kdo in kako bo določal, po katerih merilih bodo izbrani predmeti, dijaki in učitelji, ki bodo vključeni v poskusno uvajanje. Prosili bi tudi za pisni del tega odgovora. Ministru za zunanje zadeve pa naslavljam drugi del vprašanja. In sicer, ga vprašujem: Kaj namerava ministrstvo za zunanje zadeve storiti ob najnovejših ukrepih italijanske vlade zoper dvojezičnost osebnih izkaznic v Občinah, kjer so pripadniki slovenske narodne skupnosti v večini? In: Kako namerava italijansko vlado opozoriti na nedopusten zastoj pri izvajanju tako imenovanega zaščitnega zakona? Obema se za odgovore že vnaprej zahvaljujem.
Dve vprašanji: za ministrico in ministra. Boste, gospa ministrica, odgovorili prvi? Prosim, imate besedo. Ministrica za šolstvo in šport.
Hvala lepa. Zelo sem zadovoljna, da lahko spregovorimo tudi o jezikovni politiki v tem parlamentu. Namreč, Slovenija ima vizijo jezikovne politike in jo je tudi začrtala v svojih zakonih; zato, če bi samo na hitro potegnili skozi vertikalo. Vemo, da se je Slovenija odločila vzgledno reševati dvojezičnost - kar imenujem dvojezičnost, je to na narodnostno mešanih območjih, zato bom dve besedi posvetila kasneje; kaj pa je v projektu bilo mišljeno oziroma bo mišljeno - tega projekta sploh še ni. Namreč, dvojezičnost na narodnostno mešanih območjih je zgledno urejena v naših zakonih. Zgodnja večjezičnost ali zgodnje učenje tujega jezika smo premaknili v starost 9 let prav zato, ker skrbimo, da je prvi jezik in razvoj sistema materinega jezika zelo potreben v zgodnji dobi šolanja in imamo zakasnelo zgodnje učenje tujega jezika. Poskrbimo pa tudi za to, da bo osnovnošolec imel možnosti kot vsak državljan Evrope, da do končanja obveznega šolanja se seznani z dvema jezikoma. To je tudi sklep ministrske konference sveta Evrope. Na univerzi lahko poučujemo v tujem jeziku, če je vzporedno tudi v slovenščini isti kurz znotraj predmeta in nikakor ne sme biti samo v angleškem jeziku. Torej, skrbi za materinščino je prisotna in mislim, da jo moramo tudi ohraniti. Kaj pa je to, o čemer ste vi slišali. To pa je poskus, ki se izvaja na osnovi pravilnika o poskusih, in to ni sprememba zakona; poskus, ki bi se izvedel na dve šolah, in sicer na pobudo določenih teles Sveta Evrope. Šola Poljane bi imela v izbirnem delu programa nekaj več ur francoščine, ki bi jih imeli ne samo iz predmeta francoščina, pač pa tudi iz geografije ali zgodovine Evrope. Ravno tako je Gimnazija Vič zaprosila, da bi podoben poskus imeli v angleškem jeziku - to je pa tudi vse. Nikakor pa ministrstvo ne bo podpiralo, da bi se sistemsko rušil delež materinščine znotraj programa, kajti naš načrt je, da tak poskus lahko privede samo do določenih izkušenj, ki bodo - ob vzporedni skrbi za materinščino - lahko kdaj zagledali tudi nekoliko širšo ponudbo po šolah. Svet za tuje jezike, ki deluje pri ministrstvu kot posvetovalnotelo, je to preučilo in če bomo šli v ta poskus, bomo seveda imeli ekspertna mnenja in tudi mnenja slavistov. Ne vem, če sem vam odgovorila - ali še kaj, še kakšno informacijo [[...]]?
Hvala lepa. Nimate še besede, kolegica Potrata. Na to vprašanje, na drugi del vašega vprašanja bo najprej odgovoril zunanji minister, dr. Rupel, potem pa imate možnost za dopolnilno vprašanje. Prosim, gospod minister.
Spoštovani gospod predsednik, spoštovana poslanka, gospa Potrata. Razumel sem bistvo vašega vprašanja in moram reči, da s tem bistvom soglašam. Še več, tudi pri nas na zunanjem ministrstvu in vladi Republike Slovenije pozorno spremljamo, kaj se dogaja v sosednji državi Italiji v zvezi z nekaterimi uveljavljenimi, pravicami slovenske manjšine. Te pravice so na nek način bile z dekretom notranjega ministra zmanjšane oziroma so ogrožene. Mi mislimo, da je treba pri ukrepanju sedaj s tem upoštevati mednarodne pogodbe in mednarodne konvencije. Naj vam imenujem samo dve: ena je evropska konvencija o manjšinah, druga o manjšinskih in regionalnih jezikih. Seveda gre tudi za problematiko, ki jo obravnavajo pogodbe, kot osimski sporazumi in predvsem nedavno sprejeti zaščitni zakon za Slovence. No, tu je velik problem v tem, da ta zakon predvideva paritetni odbor oziroma neko obliko, neko organizacijsko obliko posvetovanja in tudi seveda odločanja, ukrepanja v zvezi z varovanjem manjšinskih pravic. Ta paritetni odbor, v katerega bi morali Slovenci prispevati 10 članov in italijanska stran 10 članov oziroma naj bi bil sestavljen 10:10; ta odbor doslej še ni bil sestavljen, kljub temu da je rok za to že potekel; že konec septembra bi morala italijanska država zagotoviti delo takšnega odbora. Ko smo dobili informacijo o tem, kar ste tudi vi danes vprašali, namreč o tem naj bi v nekaterih občinah - gre za občine Dolina, Repen - tabor, Devin, Nabrežina in Zgonik - naj bi v skladu s sprejetim odlokom ministrstva za notranje zadeve Italije dovolili uporabo enojezičnih osebnih izkaznic namesto dvojezičnih. Se pravi, v zvezi s tem smo opravili nekaj posvetov in tudi opravili nekaj ukrepov, če se sme temu tako reči. Danes je bila naša državna sekretarka, gospa Tovornikova, v Trstu, da bi se na licu mesta prepričala o zadevah. Danes, torej maloprej, preden smo se usedli v to dvorano, je državna sekretarka poklicala na pogovor v ministrstvu za zunanje zadeve veleposlanika Republike Italije, ekscelenco Norberta Chapella, in izrazila nezadovoljstvo oziroma izrazila protest nad tem odlokom in nad tem, kar se v sosednji državi dogaja. Kot sem že povedal, ta odlok vidimo kot nasprotovanje oziroma kot kršitev tega, kar je bilo doslej za manjšino in v manjšini uveljavljeno. Veste, da je nedovoljeno zmanjševati pravice manjšine, to je splošno sprejeto načelo v Evropski uniji, in mi se na to načelo in na takšne politike, ki naj bi postale vsakdanja stvar v Evropski uniji, sklicujemo. Mi se zavedamo, da je v sosednji državi tu pa tam opaziti nasprotovanje slovenski manjšini in pozitivnemu urejanju njenih problemov. Takšne zastoje oziroma takšne probleme smatramo za začasne in dejansko upamo, da se bo takšna politika zastojev in nagajanja slovenski manjšini čim prej "upokojila". Hvala lepa.
Hvala. Želi gospa mag. Potrata postaviti dopolnilno vprašanje?
Zlasti gospe ministrici Čokovi se zahvaljujem za pojasnilo, da gre zgolj za omejen poskus, ki čaka na ustrezno ekspertno spremljavo, kajti če ne bi bilo tako, potem bi morala zastaviti še celo vrsto dodatnih vprašanj, ki bi se nanašala tako na uporabo učbenikov, na postavitev standardov znanja in ne nazadnje tudi na to, kako bi se spričevalo diferenciralo od spričeval tistih, ki takemu pouku ne bi prisostvovali. Hvala lepa obema.
Hvala. Besedo ima gospod Dorijan Maršič.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Svoje vprašanje naslavljam na ministra za pravosodje in prisegam, da z njim nisem bil dogovorjen ne za vprašanje ne za odgovor, zato ga verjetno tudi zdaj ni v dvorani, bom pa vprašanje vseeno postavil. Že dolga leta v mestni občini Koper obstaja težava za številne krajane v obmejnem območju z Republiko Hrvaško, in sicer, da morajo zemljiško-knjižne zadeve reševati v drugi republiki. Razlog za to je v tem, da je približno 5% vseh zemljišč mestne občine Koper še vedno vknjiženih v zemljiški knjigi v Buzetu. Zemljiška knjiga za ta del, predvsem gre tu za katastrsko občino Pregara, ni nastavljena kljub številnim obljubam in že kar nekaj časa se te obljube pravzaprav dajejo, da bo zadeva urejena. Prav je, da urejamo problematiko meje med državama, vendar je še bolj prav, se mi zdi, da na ozemlju, ki je nesporno slovensko, zagotovimo vso potrebno suverenost tudi na tem področju. Sprašujem torej, kdaj bo problem rešen.
Hvala. Kdo bo odgovoril prosim? Prosim.
Državni sekretar na ministrstvu za pravosodje, Karel Erjavec. Mi bomo na to vprašanje pismeno odgovorili, s tem da bomo, pač, opravili ustrezne poizvedbe na sodišču v Kopru, da vidimo, kako se da zadevo urediti.
Hvala. Želite postaviti dopolnilno vprašanje? [[Ne želite.]] Hvala. Besedo ima gospa Maria Pozsonec.
Vsem prisotnim lep pozdrav! Hvala, gospod podpredsednik, za besedo. Svoje prvo poslansko vprašanje postavljam Ministrstvu za zdravstvo. Pred kratkim je začela veljati novela zakona o zdravstvenem varstvu in zavarovanju, ki določa velike spremembe pri povračilu potnih stroškov bolnikom, ki iščejo zdravstveno pomoč izven kraja, kjer imajo stalno bivališče. Te spremembe so seveda poslabšale položaj zavarovancev. Ne razumem, kako smo lahko poslanci sploh izglasovali te spremembe, menim pa, da smo s tem globoko kršili človekove in ustavnepravice prebivalcev Slovenije. Po tem zakonu smo namreč postali prvo, drugo in tretjerazredni državljani. Iz oddaljenih krajev bo nekaterim bolnikom zdravstvena pomoč nedosegljiva, ker jim materialni položaj ne bo dovoljeval obisk specializiranih ambulantv večjih mestih. Prav tako je nerazumljivo, kaj pomeni, da so potni stroški odobreni le v primeru, če zdravstveni pregled vsebuje diagnostične in terapevtske komponente. Torej, kot sem rekla; nismo vsi v enakem položaju, ker nekateri državljani imajo zdravstvene preglede zastonj, ker imajo to srečo, da imajo zdravnika le preko ceste ali v sosednjem mestu. Drugi pa morajo za vozovnico globoko poseči v žep, kot na primer iz Prekmurja do Ljubljane stane vozovnica tudi od 8.000 do 10.000 tolarjev. Naj vam omenim tudi konkretni primer, ko je starejša gospa v ambulanti v Murski Soboti dobila napotnico za Onkološki institut. Ko so ji povedali, da ni upravičena do povračila potnih stroškov, je odvrnila, da tudi druge napotnice ne rabi in jih pustila na okencu. Sprašujem gospoda ministra: Kako bo ta gospa in njej podobni, ki jih je tudi na deset tisoče, prišli do nujno potrebne zdravstvene pomoči? In: Kako bodo tisti, ki so v podobni situaciji kot omenjena gospa, ki celo življenje plačujejo zdravstveno zavarovanje prišli do tega, kar bi jim pripadalo? Sprašujem: Ali smo še humana družba ali se samo delamo, da smo, če delamo takšne razlike med ljudmi? V smislu regionalnega razvoja postavljam Vladi Republike Slovenije v razmislek vprašanje, ki zelo buri duhove v Lendavi, in sicer usoda obrata Mure. Nastali položaj spravlja prebivalce v preplah, saj je odločeno, da obrat zaprejo. To pomeni, da se bi 220 delavk moralo voziti na delo v matično podjetje v Mursko Soboto. Da je to prvi korak k tehnološkemu višku, to vemovsi. Pripomnim naj, da obrat ni bil problematičen, tudi po mnenju vodstva Mure so dobro delali. Ali res mislijo, da ko bodo delali po šestdeset do osemdeset kilometrov vožnje dnevno? Ali mislijo, da matere lahko oddajo otroke v varstvo sredi noči? Ali bodo lahko iz mizerne plače prispevali za potne stroške tudi po 18 tisoč sit dnevno? In to je tudi sam cilj: tako bodo sami prisiljeni dati odpoved in tako tudi ne bodo upravičeni do odpravnine. To je resnično nečloveško. Res je, da Mura d.o.o. - vendar pričakujejo državno pomoč pri posodobitvi proizvodnje [[...]]
Prosim, moment, prosim gospo poslanko, če lahko skrajšate.
Da, takoj. Torej, sem za okrepitev Mure, vendar država ima pravico zagotoviti nekatere svoje interese in njen interes bi moral biti ohranitev delovnih mest na tako ogroženemu območju, kot je področje Prekmurja. Hvala.
Hvala. Mislim, da bo odgovori najprej minister za zdravje. Prosim.
Spoštovana poslanka, hvala za vprašanje. To mi daje priložnost, da še enkrat razložim zakon, ki ga tudi ministrstvo za zdravje ni z veseljem predlagalo v sprejetje v parlament, in tisti, ki so sodelovali pri njem - ne glede na to, da je šlo za hitri postopek - so na številnih posvetih seveda na koncu soglašali, da je pač nekaj treba storiti. Dovolite mi, da rečem, da razmere v zdravstvenem sistemu, kjer so nedvomno potrebe vedno večje kot so možnosti - in mi bomo na drugem kraju in ob drugi priložnosti pokazali, da se zdravstveni sistem in njegov položaj poslabšuje - in ne glede na jasno pripravljenost in vlade in tega parlamenta v preteklosti, da več namenja zdravstvu kot doslej. V teh okoliščinah smo mi nedvomno vsak dan pred vprašanjem, kaj krčiti in katere so manj pomembne zadeve, ki jih lahko krčimo. Mi lahko v zdravstvenem sistemu krčimo, ne da bi to javno priznali. Preprosto, prihaja do razredčevanja pravic, ki se kaže v podaljševanju čakalnih dob, ki se kaže na številne druge načine, ali pa, da nekatere stvari, kot pravice - opredelimo kot nekoliko manj pomembne in jih zato skušamo zakonito in v parlamentu - torej v dogovoru z vsemi državljani - omejiti. In ker je v sistemu zdravstvenega varstva razmeroma veliko področje socialnih pravic - po tradiciji v našem sistemu že iz prejšnje države, ki pa jih druge države ne poznajo ali pa jih poznajo kvečjemu v socialnem sistemu in ne v zdravstvenem - smo seveda brez velike želje, ampak kljub vsemu, nastopili z nekaterimi zmanjšavami. Spomnili se boste, da smo odprli vprašanje pogrebnin, posmrtnin, prevoznih stroškov in nekaterih drugih. Če skrajšam: v relativno poglobljenih - čeprav je bilo malo časa - pogovorih, smo naš predlog na koncu omilili. Omilili smo tudi ta, o katerem teče vprašanje gospe poslanke, namreč, prevozni stroški za zdravstvene posege v drugem kraju. Res je, da zaradi hitrega postopka in spreminjanja, v bistvu blaženja tega dela členov, je nastopila tudi nekoliko nerazumljiva dikcija tega člena. Zato je prišlo do kratke, drugačne interpretacije zavoda zdravstveno zavarovanje, kot je interpretacija oziroma razlaga ministrstva za zdravje, ki po zakonu ima možnost, da da svojo interpretacijo. Mi smo to interpretacijo opravili, seznanili smo z našim stališčem in mnenjem zavod za zdravstveno zavarovanje in ta interpretacija pravi naslednje: da samo en prevoz in to zaradi kakršnekoli zdravstvene storitve - ali diagnostične, ali zdravilske, ali rehabilitacijske [[...]]
Prosim poslance za mir.
[[...]]Torej, vsaka zdravstvena storitev, za katero je potrebna pot v drugi kraj, je plačana, če je ta potreba izkazana več kot enkrat v mesecu. In sicer tako, da če je več kot enkrat, je plačana tudi prva. Skratka, kronični bolniki - in tukaj njihov položaj je pod vprašanjem - kronični bolniki, ki pogosto potrebujejo storitve v drugem kraju, niso prikrajšani, ker praviloma take potrebe, če so, so izkazane več kot dvakrat na mesec. Rad bi samo še rekel, da te potrebe seveda niso samo na relaciji zelo oddaljeni obmejni kraji in Ljubljana. Gre za poti in velika večina poti se izkaže kar v posamezni regiji. Gre za pot do Murske Sobote, gre za pot do Ptuja, gre za pot tudi do Ljubljane za prebivalce ljubljanske regije. Zato mislim, da je seveda res, da prav prebivalci mesta, kjer ta aktivnost poteka, seveda v tej točki niso prikrajšani, ampak prek tega drugače ni bilo mogoče iti, ker smo se lotili problema potnih stroškov. Seveda, če bomo kdaj načenjali, na novo odpirali zakon, bomo morda uvideli, da - ne vem, morda bo pred nami vprašanje celovite ukinitve potnih stroškov ali pa njihov prenos v nek drug resor in njihova opredelitev po socialnem statusu državljana. Ta čas se večina strokovnjakov oziroma tudi politikov v tej državi ne nagiba k temu, da bi začeli državljane opredeljevati po socialni ogroženosti in prek njih dodajati neke beneficije. Če se bo to zgodilo, seveda, potem bo ta stvar tudi drugače rešena. Hvala lepa.
Hvala. Mislim, da bo na drugo vprašanje odgovorila ministrica za gospodarstvo. Prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Vsem lep pozdrav in, seveda, hvala za vprašanje. Kar se tiče problematike Pomurja v zvezi s predvidenim nujnim prestrukturiranjem podjetja Mura, bi rada omenila to, da se je treba, ko razmišljamo, kakšne korake lahko država povzame pri tem, da se vključi v nekako reševanje problematike te regije, najprej zavedati, da je seveda podjetje Mura privatizirano podjetje in da so zaposleni in njihova vodstvena struktura oziroma vodilna strukturna odgovorni za pripravo takšnega plana prestrukturiranja, ki bo seveda Muri, potem ko bo izveden, omogočal, da to podjetje še naprej ostane gonilna in pomembna sila razvoja v tej regiji. Treba se je zavedati, da pač v procesu prestrukturiranja, skoraj v vsakem podjetju, ki seznajde v težavah, ni le vprašanje pridobiti novo znanje ali pa novo tehnologijo, ampak da je velikokrat tudi vprašanje tako imenovane prikrite zaposlenosti. Seveda, to se dogaja tudi podjetju Mura in s tem problemom se bo treba soočiti. Ministrstvo za gospodarstvo, v katerega pristojnost tudi spada regionalni razvoj, je v to regijo že v preteklosti vlagalo precejšnja sredstva ravno za spodbujanje regionalnega razvoja. Na eni strani smo tako vložili v letih 2000 - 2001 260 milijonov sit za izgradnjo lokalne infrastrukture, potem ravno tako je v letih 2001 in 2000 pridobila precejšnja sredstva tudi RRR, to se pravi regioalna agencija Mura, ki je tudi vodilna v tej regiji, ki pa spodbuja regionalni nadzor z namenom, da se ustvarjajo nova delovna mesta, ki bodo seveda črpala oziroma odpirala produktivna delovna mesta ravno v takih primerih, na katerega ste vi opozarjali. Poleg teh sredstev, ki so bila že dodeljena, kot veste, se v okviru Phara financira izgradnja tega podjetniškega inkubatorja v Pomurju. In sicer, ta celotna investicija predstavlja okoli 2 milijona evrov. Ta podjetniški center bo imel štiri lokacije, eno tudi v Lendavi. V okviru tega je prav za ta podjetniški inkubator pripravljena tudi posebna shema, garancijska shema, ki bo omogočala, da se izpostavljajo določene podjetniške dejavnosti v okviru tega inkubatorja in seveda počrpajo ti zaposleni, ki so in bodo morda še prišli do tega, da bodo morali zapustiti podjetje Mura. Drugo, kar mi lahko naredimo, je, da pospešimo pritok investitorjev. Tudi v tem je vključen, na primer, urad za pospeševanje, za promocijo gospodarstva in tudi, mislim, samo ministrstvo za gospodarstvo. V informacijo, podjetje Filc bo povečalo svojo dejavnost in na ta način tudi odpiral nova delovna mesta. Pomembno je, da se v tej regiji za njen nadaljnji razvoj odpirajo produktivna delovna mesta, to so taka, ki bodo ljudem zagotavljala dohodek in dolgoročno zaposlenost. To so tudi ukrepi, ki jih ministrstvo za gospodarstvo izvaja in bo izvajalo v tej regiji za premostitev teh problemov. Hvala.
Hvala. Želi gospa Maria Pozsonec postaviti dopolnilno vprašanje?
Hvala lepa. Zahvaljujem se obema za izčrpen odgovor, ampak na žalost ne morem biti zadovoljna z izvajanjem gospe ministrice in gospoda ministra. Menim, da moramo varčevati, če je treba, vsi, ne pa samo najbolj obubožani del iz periferije. Iz tiste kmečke pokojnine, 30 tisočakov, ni mogoče niti enkrat plačati poti do Ljubljane ali pa še dlje. Drugače pa menim, da je protiustaven ta zakon, ker državljani nimajo enakih pravic. Zahvaljujem se gospe ministrici za obširno razlago, vendar dejansko to izgleda tako, da je ne tako daleč padel v Lendavi Indip, propadlo Pletiljstvo v Prosenjakovcih in zdaj še obrat Mure iz Lendave, in pokrajina dobesedno pred našimi očmi izumira, mladina beži iz naših krajev in vsi parametri kažejo na to, da smo dobesedno v vseh pogledih, kar je negativno, zadnji v državi. Zato menim, da mora biti država bolj prisotna in bolj učinkovita na tem področju. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima gospod Franci Rokavec. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Spoštovane poslanke in poslanci, spoštovani predstavniki vlade! Naslovil bom dve vprašanji; prvo Ministrstvu za informacijsko družbo, gre za ponovitev tega poslanskega vprašanje. Namreč, državni zbor je že v mesecu aprilu leta 2001 sprejel zakon o telekomunikacijah, kjer je opredelil, da mora državni zbor v šestih mesecih sprejeti zakon, ki bo določal načine in pogoje vračanja vlaganj v izgradnjo telekomunikacijskega omrežja. Namreč, s tem se je vlada zavezala, da bo ne v roku šestih mesecev, ampak v potrebnem roku, ki bo omogočal državnemu zboru, da bo v roku šestih mesecev po sprejetju oziroma uveljavitvi tega zakona sprejel omenjeni zakon. Do sedaj - sedaj teče že deveti mesec. Tega predloga zakona poslanke in poslanci še nismo dobili v obravnavo v državnem zboru. Na novembrski seji je državni sekretar, gospod Kalin, jasno povedal, da je zakon pripravljen za vladno proceduro. Sedaj dejansko sprašujem omenjeno ministrstvo: Kdaj bo vlada predložila zakon v obravnavo državnemu zboru? In: Zakaj tega ni storila do sedaj? Drugo vprašanje naslavljam Ministrstvu za kulturo. Prav tako sledi iz sprejetega zakona o zagotavljanju sredstev za nekatere nujne programe Republike Slovenije v kulturi oziroma o tako imenovanem kulturnem tolarju. Državni zbor ga je sprejel v letu 1998, v katerem je jasno opredelil način financiranja kulture v Republiki Sloveniji v letih 1998 do leta 2003. Sprašujem omenjeno ministrstvo: Kakšna je realizacija tako imenovanega kulturnega tolarja na dan 31.12.2001? Seveda pa konkretno sprašujem za primer ureditve arheološkega najdbišča Vače oziroma ureditve tako imenovane prazgodovinske naselbine. Za ta namen je bilo v kulturnem tolarju oziroma omenjenem zakonu predvideno 25 milijonov sofinanciranja s strani Republike Slovenije. Do danes teh sredstev Republika Slovenija po zakonu ni izpolnila. Po pač dinamiki financiranja pa naj bi prav do 31.12.2001 bila obveznost Republike Slovenije 15 milijonov. Sprašujem omenjeno ministrstvo: Kdaj bo izvedlo tudi omenjeno obveznost, ki je seveda obveznost po omenjenem zakonu? Hvala lepa.
Hvala lepa. Na prvo vprašanje bo odgovoril državni sekretar gospod dr. Kalin. Prosim.
Hvala lepa. Moram reči, da sem res vesel vašega vprašanja, gospod poslanec, kajti drugače bi morali po tihem prenesti ta zakon v obravnavo, tako pa lahko objavim, da sem vesel, da je šel danes skozi dva odbora in da bo naslednji četrtek na vladi in da bo zakon potem šel v parlament v proceduro. Razlog, zakaj ni prišel prej, sem pojasnil že zadnjič. Mi smo poskušali doseči zakon, ki ne bi bil ponovno tisto, kar je bila denacionalizacija, da se bi deset let zadeve vrtele. Upamo, da smo dosegli en mehanizem, ki bo z veliko avtomatizma omogočal, da bodo ljudje dobili tista sredstva nazaj. Problem je bil tudi, ker smo šli skozi nekaj [[...]] [[Ni razumljivo.]] [[...]]tudi v okviru državnih organov, ali naj to delajo notarji ali naj to delajo upravne enote. No, sedaj smo ostali na pravobranilcih in mislim, da smo našli mehanizem, ki bo zadovoljil občane, ki bo na relativno zelo enostaven način stvar speljal. To je tudi vsa, če lahko rečem, skrivnost te zamude, za katero se seveda opravičujemo. Mi smo ta zakon pokazali najmanjši skupini poslancev in smo potem šli z repom med nogami nazaj popravljat zadeve, ker se je pokazalo, da ne bi šlo skozi. Tako, da kot rečeno, ta zakon ni enostavno zato, ker sredstva so v razponu, ki jih je treba vrniti, so ogromna, tako da upamo, da boste zadovoljni na koncu koncev, vsaj večina vas. Hvala lepa.
Hvala. Na drugo vprašanje bo odgovoril državni sekretar iz ministrstva za kulturo, Zorko Božidar.
Hvala lepa. Spoštovane poslanke in poslanci! Gospod poslanec! Žal konkretnih številk ta trenutek nimam s sabo, da bi vam lahko zelo natančno posredoval odgovor. Mi bomo odgovor pisno pripravili v tem tednu in vam ga že drugi teden nastavili, z natančnimi podatki o realizaciji kulturnega tolarja in pa seveda vseh arheoloških izkopavanj najdbišč. Je pa posebej na področju arheologije kar precej težav in precej problemov z zagotavljanjem ustreznega denarja. Hvala lepa.
Hvala. Želite postaviti dopolnilno vprašanje? Prosim.
Hvala za besedo. Pričakujem, da bo dejansko, tudi predsednik državnega zbora uvrstil že na prihodnjo sejo ta potrebni zakon, ki bo pač uredil vlaganja in pa predvsem način vlaganja v izvedbo telekomunikacijskega omrežja, tako da se državnemu sekretarju, gospodu Kalinu, zahvaljujem za to informacijo. Kar se pa tiče drugega vprašanja, bi pa samo dopolnil vprašanje v tem smislu, da pričakujem, da bo odgovor dejansko tudi vseboval vse obrazložitve, zakaj do sedaj ni bil zakon izvajan v takšnem obsegu, kakor je tudi zakon določal. Hvala lepa.
Hvala. Prosim odgovor.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Rad bi ponovno pojasnil - kot sem, jaz mislim že dvakrat - razlog, zakaj je potreben ta zakon, je stališče, da ljudje vedo, kaj lahko pričakujejo. Sama izvedba tega zakona je pa seveda takrat, ko bo prišlo do privatizacije. Mi bomo zdaj začeli pripravljati dokumente. Pred letom dni - od danes ne pričakujemo, da bi se sredstva začela zlivati v sklad, ki bo. Se pravi, s tega stališča ni tako grozna nuja. Ne vejo pa o tem - da ljudje razumejo, kakšna bodo njihova vračila.
Hvala. Besedo ima gospod Franc Čebulj. Prosim.
Spoštovane kolegice in kolegi! Spoštovani predstavniki vlade, ministri in ministrice. Moje poslansko vprašanje se nanaša na Ministrstvo za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano oziroma Vladi Republike Slovenije. Lastniki kmetijskih zemljišč in gozdov ter lovski upravičenci že celo desetletje pričakujejo, da se sprejme nov lovski zakon. Upravičenci od države Republike Slovenije oziroma Vlade Republike Slovenije pričakujejo, da se jim omogoči koristiti lovsko pravico, katera jim ni bila z zakonom nikdar odvzeta. Lovska pravica spada v ekonomsko funkcijo lastnine, ki je po sedanji slovenski ustavi zajamčena. Država pa še vedno omogoča lovskemu lobiju brezplačni lov po privatnih zemljiščih. Ker evropsko pojmovanje lastnine na kmetijskih zemljiščih in gozdovih vključuje tudi pojem lovske pravice in koristi, ki izhajajo iz nje; zato sprašujem Vlado Republike Slovenije oziroma pristojnega ministra: Kdaj bo vložil novi gojitveni lovski zakon, ker bi bil tudi zadnji čas, da ga sprejme parlament Republike Slovenije? Hvala lepa.
Hvala. Odgovorila bo gospa državna sekretarka, dr. Čadonič Špelič. Prosim.
Spoštovani gospod poslanec, spoštovane poslanke in poslanci. Ministrstvo za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano se seveda zaveda problematike, ki ste jo našteli tukaj, in že omenjeni zakon pripravlja. Žal vam v tem trenutku ne morem postreči, kdaj bo zakon vložen in še manj, kdaj bo sprejet. Vsekakor bom pa pristojnemu državnemu sekretarju prenesla vaševprašanje in tisti del zakona, ki je že pripravljen, vam ga bomo tudi posredovali oziroma vas povabili na ministrstvo, da se o konkretnih problemih tam lahko tudi pogovorimo. Hvala lepa.
Hvala. Prosim, dopolnilno vprašanje.
Hvala lepa. Skratka sem dobil pravilne informacije, kar ste tudi potrdili, da vlada pripravlja nov zakon. Glede na to, da so bili pa že vloženi trije zakoni in to od predlagateljev: takratnega poslanca Ivana Omana, potem je bil vložen tudi zakon s strani gospoda bivšega poslanca Zorana Lešnika in tako tudi Igorja Bavčarja kot poslanca. In vam zastavljam še dodatno vprašanje, ker me zanima: Ali je vlada umaknila iz procedure te tri zakone, ki so jih vložili ti trije poslanci? Če jih je - kdaj jih je? Če jih pa ni, pa prosim odgovor, kdaj jih bo umaknila. S tem seveda pride na vrsto zakon, ki ga bo ponovno tudi vlada vložila.
Hvala. Želite še, prosim, kaj odgovoriti?
Ja, seveda ste sami že ugotovili, da ni vlada vložila treh zakonov, ki ste jih našteli, zato jih seveda tudi ne more umakniti. Vsekakor so nam znane te vsebine in ko bo naš zakon pripravljen, bomo seveda pozvali vlagatelje, da te zakone umaknejo. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima gospod Bogomir Zamernik.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Spoštovane kolegice in kolegi, predstavniki vlade. Moje vprašanje se nanaša na nekatera ravnanja odgovornih na vladi. Stroški, ki jih pošiljate, ki jih oblastna struktura aktualno pošilja in nalaga podjetnikom, kmetom, vsem, ki nekaj ustvarjajo, se iz dneva v dan - žal - večajo. Ti stroški seveda morajo biti poravnani točno do določenega roka. Če temu ni tako, sledi opomin, zamudne obresti, izterjava, rubež in vemo, kako zadeve potekajo naprej; z nekaterimi redkimi izjemami, ki imajo dovolj zvez in botrov na zadosti visokih položajih, da se temu izognejo. Žal, večina tistih, ki moramo oddati napoved za odmero dohodnine, tega privilegija nimamo. Ko pa pride obratna situacija, ko mora ta država oziroma oblastna garnitura plačati v obratni smeri nekaj, takrat se pa tako striktno ne drži tega, kar nalaga svojim državljanom. Govorim o odškodninah kmetom, recimo, samo kot primer, ko so jim v lanskem poletju medvedi uničili ali pa raztrgali živino. Dobili so sklepe, veliko obljub, da bo do teh izplačil prišlo, potem jih pa pošiljate od Poncija do Pilata, z ministrstva za kmetijstvo na ministrstvo za finance pa nazaj in potem še nekajkrat tako. Seveda to ni edini in osamljeni primer. Enako se godi s sredstvi občinam, ki so tako ali tako prenizka. Poglejte, ko smo sprejemali zakon o skladnem regionalnem razvoju, so vas bila polna usta, koliko sredstev bomo za to namenili. Veliko manj sredstev - konkretno za občino Luče govorim, od koder prihajam, smo v letu pred lanskim dobili, 20 milijonov tolarjev, v lanskem pa 7 milijonov; se pravi, eno tretjino sredstev, pa še tega nismo dobili plačanega. Na ministrstvu za finance me pošiljajo h gospodu Strmšniku, gospod Strmšnik me 31.12. pošilja nazaj na finance in tam zadeva stoji. Lepo vas prosim in sprašujem: Kdaj bodo te obljubljene vsote izplačane upravičencem? Dajem pobudo, da bi merila, ki jih nalagate državljanom, vsaj približno veljala tudi za vas. Hvala lepa.
Hvala. Razumel sem, da je vaše vprašanje postavljeno Ministrstvu za kmetijstvo in Ministrstvu za gospodarstvo. Prosim za odgovor, najprej gospa dr. Špelič, potem pa gospa ministrica.
Spoštovani! Glede na to, da je bilo prvo vprašanje namenjeno najprej Ministrstvu za kmetijstvo, bom skušala odgovoriti gospodu poslancu Zamerniku. Na ministrstvu nam ni znano, da bi prišlo do kakšnih zastojev pri izplačilih odškodnin, ki so jih povzročili medvedi na ovcah ali druga divjad na kmetijskih pridelkih. Zato bi vas prosila, gospod poslanec, če imate mogoče konkretna imena, da nam jih sporočite in bomo seveda šli po tej sledi, če je prišlo kje do kakšnih zastojev plačil. Lepo prosim.
Hvala. Prosim gospo ministrico za gospodarstvo dr. Teo Petrin, da odgovori. Prosim.
Hvala lepa. No, odgovor bo zelo kratek. Prvič, izplačila so bila izvedena, tako da bo to zdaj - mislim, že mora biti na računu. Drugo, kar je pa vprašanje v zvezi s tem, zakaj je letos manj kakor prejšnje leto, pa je odgovor ta, da je to posledica spremembe sistema in zaradi tega, ker se zdaj morajo prijavljati na podlagi regionalnih planov, prej pa lokalnih. Če pa želite še bolj podrobno razlago, bo pa še dodal gospod Strmšnik.
Želite postaviti dopolnilno vprašanje? Prosim.
Kolegici Špelič se zahvaljujem za odgovor. Seveda, imam konkretna imena, tudi vaš gospod podsekretar, mislim, da, gospod Vovk, jih ima. Tako jih vaše službe tudi imajo in te vaše službe jih pošiljajo z enega naslova na drugega. Če rabi še od mene ta imena, ki jih že ima, jih lahko dobi tudi od mene, seveda. Gospe ministrici pa sledeče. Ta izgovor poslušam že od 20. decembra naprej: sredstva so že skoraj da tik pred tem, da jih boste dobili - še vedno jih ni na računu. Sprememba sistema; poglejte, tukaj imate dopis iz regionalne razvojne agencije. savinjska regija je ena redkih, ki ima v vseh občinah, čeprav se raztezaod avstrijske do hrvaške meje, v vseh občinah sprejet regionalni razvojni program. Po tem regionalnem razvojnem programu smo sedaj na razpis v višini milijarde tristo, ki ste ga razpisali za celo državo, dali projektov za 5,9 milijarde tolarjev. Kako boste sedaj po tem spremenjenem načinu, o katerem govorite, izvedli to, kar vam zakon nalaga? Ali boste rekli tako kot minister za finance, ki pravi: „Saj vsa sredstva, ki pridejo v občine, so regionalno namenjena!” Poslušajte, tisto, kar gre v Celje za vzdrževanje ceste, neke državne ceste, menda ja ne boste šteli v ta sklad za spodbujanje regionalnega razvoja? Resnično me zanima, kako boste to po tem sistemu, ki ste ga vi omenili, izpeljali do konca. Hvala lepa.
Hvala. Želite še odgovoriti? Prosim, državni sekretar mag. Strmšnik Igor.
Hvala lepa. Spoštovani gospod poslanec. Torej mi bomo izvedli program v letošnjem letu, skladno s proračunskimi možnostmi, s sredstvi, ki pač na voljo so, in to po novem sistemu, tako kot ga predvideva zakon o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja. Gotovo nam je v vodilo in v oporo vaš sprejeti plan, na svetih občin, to je kvaliteten premik, ki se je zgodil od lanskega do letošnjega leta, in seveda računamo, da je ta plan prinesel določene prioritete in tudi vaša prijava na razpis, ki smo jo že odprli, komisija je vašo prijavo pogledala, dokazuje, da se je regija dejansko opredelila tudi do prioritet pri reševanju problematike infrastrukturne oskrbe savinjske regije. Številke, ki jih navajate, ki gredo v milijarde, bi pomenile, glede na veljavni način sofinanciranja, da če bi želeli, da vam sofinanciramo vse tisto, kar ste prijavili, bi potem morale občine prek občinskih proračunov zagotoviti sofinanciranje, ki pa ga verjetno ni - oziroma lahko trdim, da ga ni v tolikšnem obsegu - da bi se lahko celoten program sofinanciral. Tako verjamem, da bomo program infrastrukture v savinjski regiji uresničili nekje tam, da bo zadeva zdržna; zdržna tako za javne finance na državni ravni kot tudi za regijo takšno, da bo zmogla pač tiste projekte, ki tam so. Verjamem, seveda, da regija ne bo zadovoljna s tem, kar bo dobila. Lahko pa zagotavljam, da bo dobila vsaj toliko kot v lanskem letu. Poleg tega, namreč, sledi novi razpis - ravnokar- za vodno oskrbo in za čiščenje odplak, kjer je ponovno približno takšna vsota razpisana, sledi razpis, ki bo že v januarju, za pripravo projektov v višini 400 milijonov - sicer za vso Slovenijo, na katerega se bo tudi regija lahko prijavila - in sledi razpis za izvedbeni del regionalnih razvojnih programov. Če boste tam opredelili infrastrukturo kot ključni regionalni problem, boste lahko tudi iz tega dela črpali dodatna sredstva. Se pravi, počasi se vendar premikamo zdaj v tisto polje, kjer od splošnegajamranja, da država denarja nima, prehajamo na konkretne projekte, ki morajo biti finančno zaprti, z zaprto konstrukcijo in seveda, kjer mora tudi regija potem izkazati svojo absorbcijsko sposobnost za razreševanje teh zadev. S strani vlade vsekakor lahko obljubljam pozitivni pristop pri reševanju te problematike. Koordiniramo sestanek, obisk gospe ministrice v savinjski regiji, verjetno še v začetku ali nekje na sredi februarja, tako da se bomo o teh problemih lahko pogovorili na terenu. Hvala.
Hvala. Besedo ima gospod Samo Bevk. Prosim.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani zbor! V slovenski javnosti, predvsem pa v Posavju, se v zvezi z nameravano ratifikacijo meddržavne pogodbe o ureditvi statusnih in drugih vprašanj, povezanih z jedrsko elektrarno Krško, pojavlja kar nekaj vprašanj o tem, kaj bo pogodba pomenila za našo državo. Najbolj izrazito pa izstopa problem reševanja oziroma skladiščenja radioaktivnih odpadkov, saj se začasnost skladiščenja v jedrski elektrarni Krško podaljšuje vse tja do leta 2023. Med odpadki so tudi visokoradioaktivni odpadki oziroma izrabljeno jedrsko gorivo. Menda še nikjer na svetu ni dokončno rešeno odlagališče le-teh. Kopičenje izrabljenega jedrskega goriva v jedrski elektrarni Krško bi bilo treba zato čimprej razrešiti, saj kot vem, priporočilo Evropske unije odsvetuje daljše zadrževanje večjih količin izrabljenega jedrskega goriva v tako imenovanih mokrih bazenih. Prav v zvezi s tem imam informacijo, da so nam že eno leto na voljo možnosti dokončne rešitve problema izrabljenega jedrskega goriva. Kolikor mi je znano, imata to informacijo tudi vlada in pristojno ministrstvo. Gre za pripravljenost ruske strani, da prevzame vse količine izrabljenega goriva iz jedrske elektrarne Krško na predelavo in dokončno skladiščenje na področju Ruske federacije. Ta ruska opcija naj bi bila zelo ugodna in v tej smeri so že bili vodeni občasni razgovori ter izračunani tudi stroški take rešitve. Vlado oziroma pristojno ministrstvo zato sprašujem. Prvič: Ali se je vlada ob problemu skladiščenja jedrskih odpadkov seznanila tudi z možnostjo dokončne odstranitve visokoradioaktivnih odpadkov oziroma izrabljenega jedrskega gradiva z ozemlja Slovenije? Drugič: Kako ocenjuje priložnost za izvoz teh odpadkov v Rusijo? In tretjič: Je ta možnost za vlado sprejemljiva in realna? In: Ali misli v zvezi z njo organizirati in sploh voditi kakšne aktivnosti? In še drugo vprašanje za ministrstvo za finance, katerega sprašujem: Kdaj bo vlada oziroma v državni zbor poslala spremembe in dopolnitve zakona o financiranju občin? V to zavezujeta vlado tudi dva sklepa državnega zbora z 10. in 11. seje državnega zbora. In sicer, da mora vlada predložiti zakon o financiranju občin državnemu zboru še pred razpisom referenduma v posameznih občinah ter da prouči 26. člen zakona o financiranju občin, ki je po mnenju številnih slovenskih občin v neskladju s štirimi členi ustave Republike Slovenije. Obema predstavnikoma se najlepše zahvaljujem za odgovor. Hvala lepa.
Hvala. Kdo bo odgovoril na prvo vprašanje? Mag. Janez Kopač.
Spoštovani podpredsednik, spoštovane poslanke in poslanci. Možnost, ki jo je omenjal poslanec Bevk v zvezi z dokončnim skladiščenjem iztrošenega jedrskega goriv, v resnici obstaja, kajti Ruska federacija oziroma duma, njihov parlament, je pred slabega pol leta sprejel zakon, ki omogoča uvoz iztrošenega jedrskega goriva in njegovo skladiščenje, mislim, da na neki lokaciji v Sibiriji. Vendar se je treba zavedati pri tem večih drugih dejstev. Prvo dejstvo je, da nuklearna elektrarna Krško uporablja jedrsko gorivo ameriškega izvora in da si je pravzaprav težko predstavljati, ne samo ameriško, ampak tudi evropsko strinjanje s preusmeritvijo dobave jedrskega goriva. Treba je vedeti, da ta opcija, o kateri ste govorili, „podrazumeva” tudi - čeprav ne nujno avtomatično - dobavo goriva iz Ruske federacije. Ne samo odlaganje iztrošenega goriva. No, ampak druga stvar je, da seveda ta hip nimamo nobenega jamstva o tem, da bi to bila lahko trajna rešitev, ki bi jo uporabili tudi v Republiki Sloveniji. To pa zaradi tega, ker nimamo nobenega meddržavnega sporazuma, ki bi ruski federaciji nalagal obveznost, da če skleneta dve konkretni komercialni podjetji, torej nuklearna elektrarna in podjetje Minatom, ki ga je Ruska federacija ustanovila za to, za tovrstne posle, da če ti dve podjetji skleneta tako pogodbo, da bo potem leta 2023 ali pa leta 2025 ta pogodba ravno tako realizirana. Tu bi morala biti državna obveznost. Obveznost Ruske federacije. No, in tretje. Tudi to je rešljivo navsezadnje s sklenitvijo in ratifikacijo meddržavnega sporazuma med Rusijo in Slovenijo. Tretje, kar pa je morda najbolj pomembno, pa je vprašanje cene. Po nam dostopnih informacijah Ruska federacija oziroma njihovo podjetje Minatom, ki se s tem ukvarja, ta hip zaračunava za uvoz ene tone približno milijon dolarjev. Ta hip je v Krškem v začasnem skladišču iztrošenega jedrskega goriva nekaj čez 200 ton iztrošenega jedrskega goriva. To pomeni, krepko, kar nekaj prek 200 milijonov ameriških dolarjev. Po drugi strani vsa sredstva, ki so se do sedaj zbrala v slovenskem skladu za razgradnjo nuklearne elektrarne Krško in ki so namenjena ne samo trajnemu odlagališču iztrošenega jedrskega goriva, ampak tudi trajnemu odlagališču - nizko in srednjeradioaktivnih odpadkov in še razgradnji jedrskega reaktorja; vsa sredstva, ki so se do zdaj nabrala torej, pa znašajo, tako, zelo na približno, 70 milijonov ameriških dolarjev. Da pa bi odpeljali v Rusko federacijoeno tono, 10 ton, 50 ton, 70 ton navsezadnje, kolikor bi morda bilo sredstev ta hip, pa nima nobenega smisla, kajti nevarnost ali varnost je popolnoma enaka pri 10 ali pa pri 200 tonah. Moram namreč poudariti, da jedrsko gorivo ni aktivno, tako kot je reaktor. Tu ni nevarnosti eksplozije. Tu je samo nevarnost sevanja iz nekega statičnega vira. No, kakorkoli že, to je možnost, s katero se seznanjamo. Vlada se do nje še ni opredelila - vprašali ste za stališče vlade. Vlada tega stališča še nima. Res pa je, da prav te dni pripravljamo neko informacijo za vlado, v kateri jo bomo o tem obvestili. Vendar sem skorajda prepričan, da o tem ne bomo odločali prav zelo v kratkem, kajti nesporno je to vprašanje, ki ga je treba doreči skupaj z Republiko Hrvaško, kar panaj bi se zgodilo v enem letu po uveljavitvi meddržavnega sporazuma o nuklearni elektrarni Krško. Gre namreč za količino, ki ni samo naša skrb, ampak naj bi bila, po meddržavnem sporazumu, tudi hrvaška skrb. Ta hip je sicer formalno to izključno slovenskiproblem. Zato mislim, da bi morala tudi Republika Hrvaška oziroma njihov solastnik nuklearne elektrarne Krško sodelovati pri financiranju reševanja tega problema. Zato mislim, da je tudi neprimerno neko odločitev sprejemati prav zelo v kratkem. Vsekakor pa smo zainteresirani, da ostajamo v stiku z rusko stranjo, z njo tudi komuniciramo, nabiramo informacije in ne odklanjamo te možnosti kot dokončne rešitve. Hvala lepa.
Hvala. Na drugo vprašanje bo odgovorila državna sekretarka mag. Kamnarjeva. Prosim.
Hvala lepa. Zakon o financiranju občin bo po programu dela vlade pripravljen v prvem trimesečju letošnjega leta, če računam, da se bomo roka lahko tudi držali. Zakon se pripravlja in je nek delovni osnutek že nared. Ob tej priložnosti bomo pa tudi temeljito proučili neskladje z ustavo 26. člena zakona o financiranju občin in ga po potrebi oziroma odvisno od ugotovitev ustrezno korigirali v samem novem zakonu.
Hvala. Dopolnilno vprašanje, prosim.
Hvala lepa. Zahvaljujem se tako ministru Kopaču kot državni sekretarki Kamnarjevi za odgovore. Jasno je, da je potrebno skleniti meddržavni sporazum, če gremo v ta posel izvoza izrabljenega jedrskega goriva v Rusijo. Kolikor vem, je v času delovanja jedrska elektrarna Krško že uvozila določene količine jedrskega goriva iz Rusije. Tu gre za gorivo, ki je bilo v Rusijo uvoženo iz zahoda in gre za kompatibilno gorivo. Konec koncev, če se je to uporabljalo že v jedrski elektrarni, ne vem, zakaj se tudi v bodoče ne bi moglo. Glede cene za 1000 kg izrabljenega jedrskega goriva, ki naj bi stalo 1000 dolarjev, kot ste prej pravilno povedali, se pravi za tono, jaz sem rekel za 1000 kg, je 1000 dolarjev. Potem baje ta številka velja v svetu kot zelo nizka cena za tak posel. Hvala lepa.
Hvala. Prosim za odgovor.
Ravno to je problem. Nekih referenčnih cen sploh ni. Zato je nemogoče reči, ali je to poceni ali da je drago. Edino, kar je primerljivo, je izgradnja lastnega trajnega odlagališča. To pa sicer v nasprotju s tem, kar ste prej rekli, ni nekaj, kar bi bilo zelo redko. Mnoge države so uredile svoja trajna odlagališča. Mislim, da je vseeno potrebno resno razmisliti, ali ne bi bila izgradnja lastnega trajnega odlagališča bistveno, bistveno cenejša od te možnosti, čeprav se na prvi pogled zdi zelo elegantna.
Hvala. Prosim.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik. Imel bi proceduralni predlog. Ura je približno 18.00, in to je ura normalnega dela državnega zbora, ne glede na dogovore, ki ste jih naredili. Jaz bi predlagal, da se prekine seja pri tej točki dnevnega reda in da se nadaljuje jutri ob 10.00 uri. Namreč - zakaj? Smo pri točki poslanska vprašanja in smo komaj pri 11. spraševalcu. Na vrsti jih je pa 42, zato se sprašujem, kdaj bomo mi to danes končali. Prvič, protestiram proti temu, da v roku enega leta niti enkrat še nisem bil na vrsti do 18.00 ure. Niti enkrat v enem letu tega mandata. Kako to razporejate, kdo to razporeja - ne vem. To je prvo. Drugič, protestiram proti temu, ker se mi zdi izredno neokusno, da poslanci vladne koalicije kradejo, jemljejo čas opoziciji, ki je nekako največji instrument, kot poslansko vprašanje instrument opozicije. In postavljajo vprašanja, čeprav imajo pravico po poslovniku, ampak je po moji oceni neokusno, da kradejo čas in imajo prav gotovo veliko priložnosti in možnosti, da svoji vladi, svojim ministrom postavljajo vprašanja kadarkoli hočejo. Mi te možnosti prav gotovo nimamo. Protestiram tudi proti temu odnosu koalicije glede tega poslanskega instituta. Predlagam pa, da sejo prekinemo in da nadaljujemo jutri ob 10.00 uri, ker smo tudi v podrejenem položaju vsi tisti, ki bomo zdaj odgovarjali oziroma postavljali vprašanja in dobivali odgovore. Večina državnega zbora, vsi tisti, ki vprašanja postavijo, gredo domov in je enostavno pod častjo nam, da moramo v takšnem vzdušju potem postavljati vprašanja in dobivati tudi odgovore. To je nedopustno in predlagam tudi, da se državni zbor v bodoče organizira tako, da bodo poslanska vprašanja na dnevnem redu dva dni, če drugače ne gre. Izsiljevati za to, da boste dosegli nek učinek zato, da bomo v nekem izsiljenem času odgovorili na vsa poslanska vprašanja, je nedopustno. Proti temu protestiram in predlagam proceduralni sklep. Hvala lepa.
Hvala. Jaz vas bi rad obvestil, da je na sestanku kolegija, ne samo zdaj, ampak vedno doslej bilo sklenjeno, da se točka poslanska vprašanja pripelje do konca. Druga zadeva, kar se tiče pa nastopanja posameznih poslancev, se morate pa zmeniti v svojih poslanski skupini, na katero mesto vas bodo postavili. Ja, glede na dogovor vseh poslanskih skupin. Vseh, pravim. Seveda tega vašega predloga ne bom dal na glasovanje in sejo nadaljujemo. Prosim.
To je kršitev poslovnika. Protestiram, vi morate to dati na glasovanje. Če so se vodje poslanskih skupin tako odločili, mogoče so se poslanci zdajle odločili drugače. Dajte to na glasovanje, mogoče poslanci mislijo drugače. Jaz zahtevam, da v skladu s poslovnikom daste ta predlog na glasovanje in naj se poslanci odločijo, kako bodo glasovali. Hvala lepa.
Jaz sem že povedal svoje mnenje. Nadaljujemo sejo. Besedo ima Davorin Terčon.
Hvala, gospod podpredsednik. Moje poslansko vprašanje in pobudo naslavljam na ministrstvo za notranje zadeve. Po letu 1993 je bil izveden projekt javne varnosti, v okviru katerega je najprej na pilotnem primeru v Kranju, kasneje pa po celi državi, je prišlo do reorganizacije in ukinjenja nekaterih policijskih oddelkov. Tako so brez policijskih oddelkov ostala nekatera pomembna občinska središča, turistični kraji in obsežna območja znotraj države in celo v obmejnem pasu. Naj omenim le dva primera. Primer Bohinja, to je občinskega središča s preko 5 tisoč prebivalci, ki je tudi pomembna turistična destinacija z množico turistov, s preko 300 tisoč nočitvami na leto. Imamo še primer iz zahodne Slovenije, ko med Novo Gorico in Sežano ni nobene policijske postaje oziroma stalnega policijskega oddelka. Gre za zelo obsežno območje, ki je mejno območje, kjer je pereča begunska problematika oziroma prehodi, poskusi prehodov prebežnikov. Na neustreznost take organiziranosti in zagotavljanja javne varnosti je bilo v državnem zboru oziroma v njegovih delovnih telesih [[...]] [[Nemir v dvorani.]] Gospod podpredsednik, prosim, da mi zagotovite možnost za normalno izvajanje.
Prosim za mir v dvorani.
Hvala lepa. [[...]]na neustreznost take organiziranosti in zagotavljanja javne varnosti je bilo v državnem zboru oziroma v delovnih telesih državnega zbora že večkrat opozorjeno. Evidentno je, da se je bistveno povečal intervencijski čas, potreben za intervencije na takih območjih, že zaradi oddaljenosti stalnih policijskih postaj. V zadnjem času smo bili pa na teh območjih tudi priče nekaterim hudim kriminalnim dejanjem, ki so se na teh območjih zgodila. Izgleda, da se tudi storilci kaznivih dejanj prilagajajo tej organiziranosti. Naj omenim samo zadnji tak primer, ko sta se v istem dnevu zgodila dva ropa bank, in sicer v Lučah in v Komnu. V tem drugem primeru je šlo že za drugi izvršen rop v obdobju približno enega leta na isti banki. Sumim, da so to storili isti storilci, ki naj bi, po poročanju medijev, pobegnili prek meje. Storilci, kolikor mi je znano, še niso prijeti. Ni treba posebej poudarjati, da gre za obmejno območje, kjer je bil prej oddelek policije, sedaj ga pa ni, kjer je najbližja policijskapostaja oddaljena prek 20 kilometrov [[...]] [[Opozorilni znak za konec.]] Bom zaključil, samo pobudo še podam. V interesu zagotavljanja višje stopnje javne varnosti za vse državljane Republike Slovenije, ne glede, kje živijo, dajem ministrstvu za notranje zadeve in policiji pobuda - upam, da se bosta uskladila, za razliko od mnogih drugih primerov: proučita naj možnost ponovne vzpostavitve policijskih oddelkov vsaj v nekaterih najbolj perečih primerih, torej pomembnejših občinskih središčih, turističnih krajih in obmejnih policentrih. Pričakujem pisni odgovor na to mojo pobudo in tudi pisno analizo racionalizacije in učinkovitosti omenjenega projekta javne varnosti. Hvala lepa.
Hvala. Želi minister dr. Rado Bohinc odgovoriti? Prosim
Hvala lepa gospodu poslancu Terčonu za to pobudo, tako sem razumel vprašanje. Lahko zagotovim, da bomo izvedli evalvacijo te reorganizacije, ki datira v dano leto 1995. Sedanje analize nam ne kažejo, da bi intervencijski časi oziroma stopnja preiskanosti bila v kakršnikoli zvezi s temi organizacijskimi spremembami. Ta organizacijski koncept izhaja iz tega, da je varnostno pokrivanje zagotovljeno tudi v tistih delih, kjer ni policijskih postaj oziroma oddelkov. To pa seveda ne izključuje tega, kar sem rekel, da bomo izvedli evalvacijo tega delovanja, izdelali analizo, vas seznanili s temi izsledki in na tej podlagi tudi oblikovali rešitve. Hvala lepa.
Hvala. Prosim, dopolnilno vprašanje.
Hvala. Gospod minister, jaz moram reči, da sem zastavil že nekaj poslanskih vprašanj. Ponavadi me relativno hitro odpravite z nekaterimi vašimi ugotovitvami, s katerimi pa se vedno v resnici ne morem strinjati. Ko sem omenil že ta drugi primer, o katerem sem govoril, moram tudi povedati, da je prišlo do intervencije iz policijske postaje, ki je oddaljena več kot 20 km. Intervencije ni izvajala nobena patrulja na terenu, čeprav vem, da imate patruljo na terenu, ampak je prišlo do te intervencije. Moram povedati, da je drugi dan prišlo do ponovne intervencije, menda se je sprožil lažni alarm in ne vem, kaj se je zgodilo. Ko so policisti drveli v ta kraj, so seveda drveli s potrebno hitrostjo, da bi intervencijo pravočasno opravili. Vendar je niso mogli, po zakonih fizike je niso mogli, ker je tak kraj pač bolj oddaljen. To je konkreten primer, ki govori, da temu ni tako, kot vi trdite. Sicer pa pričakujem, tako kot ste mi rekli, tudi pisni odgovor na to mojo pobudo in da boste tehtno proučili te možnosti, ker prihaja v konkretnih primerih do takih situacij, ko bi bilo potrebno ponovno pretehtati in verjetno sprejeti tudi kakšno odločitev, v smeri, v katero sem nakazal. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima gospod Igor Štemberger. Prosim.
Hvala za besedo. Znano je, da je v Sloveniji še kar nekaj tisoč beguncev iz republik nekdanje Jugoslavije. Ti so pri nas že nekaj let, nekateri med njimi že celo desetletje. Mislim, da je skrajni čas, da se sprijaznimo z dejstvom, da se ti ljudje na svoje nekdanje domove ne bodo nikoli vrnili. Zanima me, kakšen status ti ljudje danes pri nas uživajo. Sam menim, da so v veliki meri prepuščeni svoji lastni iznajdljivosti, delu na črno, dobrodelnim organizacijam in podobno. Medtem ko so se večja mesta beguncev v glavnem otresla, pa so le-ti, se pravi begunski centri so na periferiji še kar prisotni. Tako imamo danes begunske centre v Ilirski Bistrici, na Kozini, v Postojni, v Črnomlju in še marsikje. Tam zasedajo prostore, ki bi jih država in občine lahko uporabljale oziroma tržile v kakšne druge namene. Tako v nedogled ne bo šlo, zato sprašujem: Ali je vlada v vseh teh letih uspela pripraviti načrt, kako te ljudi vključiti v družbo? S tem bi jim pomagali do lastnega preživetja, obenem pa ne bi bili več v breme ne državi, ne lokalnim skupnostim. Hvala.
Hvala. Ali bo odgovoril minister, dr. Rado Bohinc? Prosim.
Spoštovani gospod poslanec ima verjetno v mislih begunce, ki so nastanjeni v okviru centrov Urada za begunce pri vladi. Status teh oseb je, to so osebe z začasnim zatočiščem. Vlada je v lanskem letu sprejela usmeritve in politiko spodbujanja vrnitve, tudi z denarnimi zneski, ki jih je priznavala za vrnitve na domove v določenih obdobjih. Nekaj rezultatov te aktivnosti je bilo, tako da beležimo sedaj nekaj več povratka v domove. Seveda pa je ta aktivnost privedla tudi do ugotovitve, tako kot ugotavlja sam gospod poslanec, da bo potrebno za veliko večino teh ljudi sprejeti programe integracije, ker so njihove odločitve kljub materialnim stimulacijam takšne, da želijo ostati v Sloveniji. Zato pripravljamo skupaj z drugimi ministrstvi programe integracije, ki jih bomo tudi predstavili, lahko tudi podrobneje v pisnem odgovoru na to poslansko vprašanje.
Hvala. Besedo ima gospod Jurij Malovrh. Prosim, proceduralno.
Hvala lepa. Spoštovani predsedujoči! Oglašam se v imenu poslanske skupine in protestiram zoper način, ker niste dal poslanskega predloga, proceduralnega predloga na glasovanje. To ste dolžni v skladu z veljavnim poslovnikom in v skladu z 88. členom poslovnika. Zato vas pozivam, da kot predsedujoči daste proceduralni predlog, ki ga je podal pred menoj poslanski kolega Kelemina, na glasovanje.
Hvala. Vašega predloga ne bom dal na glasovanje iz razloga, ki sem ga že navedel. Vodje poslanskih skupin so se, ne samo za to sejo, ampak za vse seje, odločili, da se ta točka odvija do konca. Zaradi tega seveda vašega predloga ne bom dal na glasovanje. Menim, da je dogovor vodij poslanskih skupin že takšen dogovor, ki se ga moramo držati. Besedo ima Jurij Malovrh.
Ja, pa ni diktature, to je parlament, gospod podpredsednik.
Besedo ima gospod Jurij Malovrh.
Gospod podpredsednik, hvala lepa za besedo. Lep pozdrav tudi predstavnikom ministrstva in pa vlade. Moje prvo vprašanje se nanaša na ministrstvo za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano in delno tudi na ministrstvo za finance. Drugo vprašanje pa na ministrstvo za notranje zadeve, in sicer nanaša se na pasje takse. Mogoče se bo kdo nasmehnil, pa vendar. Cepljenje ali pa cepivo je 10% te takse, usluga pa ravno tako 10%, 80% pa se nekje izgubi oziroma ponikne. Nekoč so bila ta sredstva, dokler je bila občina skupaj z upravno enoto oziroma dokler je bila še občina kot se "šika", so bila sredstva namenjena predvsem za cepljenje, za azile za male živali, odvoz kadavrov, cepljenje lisic proti steklini, skratka za varstvo živali. Občine so takrat organizirale azile in tako so bili tisti, ki so organizirali te azile, zavedeni, sedaj pa se z zakonom o varstvu živali nalaga to lokalni skupnosti. Moj predlog je, naj se sredstva iz naslova taks vrnejo v izvirne prihodke občine, ker sicer poniknejo oziroma če se to ne naredi, pa naj se plačujejo iz državnega proračuna zadeve iz naslova zakona o zaščiti živali. Drugo vprašanje oziroma pobuda pa se nanaša na ministrstvo za notranje zadeve. Pravilnik oziroma odredba o tehničnih pregledih predvideva nalepke v vozilih na šipi avtomobila z notranje desne strani. Če je nalepka iz kakršnekoli razlogov poškodovana, navodilo oziroma odredba ali pravilnik, kakorkoli že rečemo, zahteva ponovni tehnični pregled skupaj s cestnino, čeprav ne obstajajo tehtni razlogi. Zaradi tega pride do oškodovanja lastnikov vozila v višini približno 9 tisoč tolarjev, čeprav znaša strošek nalepke skupaj z namestitvijo približno 1.300 tolarjev. Dajem pobudo za spremembo tega pravilnika o tehničnih pregledih. Hvala lepa.
Hvala. Najprej bo odgovorila državna sekretarka dr. Čadonič Špelič.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani gospod poslanec Malovrh. Hvala za pobudo. Razumela sem vaše vprašanje dejansko kot pobudo dvema ministrstvoma. Ministrstvo za kmetijstvo seveda to pobudo sprejema oziroma delno sprejema, seveda po uskladitvi z ministrstvom za finance. Rada vam bi povedala, da pri pobiranju denarja za cepljenje le - tega ne imenujemo takse, temveč pristojbine. Pristojbina pa pomeni [[...]]
Nič se ne dajte motiti, kar izvolite.
[[...]], da je ta denar strogo namenjen plačilom določenih storitev, ki ste jih tudi sami že našteli. Gre na primer za odstranjevanje in odvoz poginulih živali, ugotavljanje vzroka pogina, cepljenje lisic. Treba je priznati, da se tovrstne storitve plačujejo iz državnega, torej iz integralnega proračuna in po tej isti logiki seveda se ta denar preliva v ta proračun. Dejstvo pa je, tako kot ste sami ugotovili, da se del sredstev mora prelivati tudi nazaj v lokalne skupnosti, in to v tistem delu, kjer lokalne skupnosti zagotavljajo zatočišče za živali. Po zakonu proti mučenju živali in kasneje na osnovi tega zakona izdanem pravilniku imajo lokalne skupnosti to dolžnost, pa tudi pravico zahtevati od države do 50 procentov sofinanciranja tovrstnih zatočišč. Kar se tiče financiranja tega dela, bi seveda lahko v soglasju z ministrstvom za finance ta del pristojbin imenovali tudi takse in jih seveda pobirali na občinskih proračunih. Zato predlagam, da me dopolni kolegica iz ministrstva za finance.
Hvala. Na drugo vprašanje bo odgovoril dr. Rado Bohinc, minister.
Če se pravilnik tako razume ali tako izvaja, potem ga je zanesljivo potrebno spremeniti, ker namen izdajatelja pravilnika nikakor ni bil, da bi v primeru izgube ali uničenja nalepke morala biti pristojbina plačana še enkrat. Obstaja način dokazovanja, da je bila pristojbina plačana ob nalepki. To je potrdilo o vplačilu oziroma o izvedenem tehničnem pregledu in to je način, preko katerega je zlahka dokazljivo, če pride do izgube oziroma uničenja. Če pa se torej takšne interpretacije dopuščajo in razumem, da so vas na ta način opozorili na kakšni servisni organizaciji, potem pa je to resen razlog, da uredimo to s spremembo oziroma natančnejšo precizacijo v pravilniku. Zahvaljujem se za to opozorilo.
Hvala. Besedo ima gospod, prosim.
Gospod podpredsednik, glede na to, da je bil dogovor, tako kot ste sam omenili, da bodo poslanska vprašanja - in tako je bilo do sedaj - vedno po sprejetem dnevnem redu, danes pa je bila enourna pavza, in glede na to, da v 88. členu poslovnika državnega zbora, ki velja, še vedno velja za mene in za vas, piše v tretjem odstavku, da o postopkovnih vprašanjih odloča državni zbor takoj brez razprave in brez obrazložitve glasu, predlagam, da točko dnevnega reda prekinemo. Če bo vaša razlaga drugačna, potem je seveda vaša dolžnost, da svojo razlago daste na glasovanje državnemu zboru.
Spoštovani kolega, moram odgovoriti, da to ni postopkovno vprašanje. Bil je dogovor, kako se bo delalo, in menda je vsem jasno, da državni zbor mora na nek način biti tudi produktiven. Mi ne moremo, pa si zdajle izmišljujem, tri dni voditi poslanskih vprašanj. Zaradi tega predloga, kakršnegakoli, ki bo v tej smeri prišel, ne bom dal na glasovanje. Sam tolmačim poslovnik in dogovore na takšen način, kot sem povedal. Nič ni replike, ste že povedali svoje. Besedo ima gospod Bogdan Barovič. Prosim za mir v dvorani.
Pred devetimi meseci me je obiskala Trboveljčanka, stara nekaj čez 50 let, ki je v 50. letih obolela za otroško paralizo. Priznana ji je 70% invalidnost oziroma telesna okvara in je brezposelna. Ker pa je bolezen nastala pred zavarovanjem, nima ne invalidnine, niti se ne more invalidsko upokojiti. Da pa je absurd še večji, je nihče noče zaposliti, ker je 70% telesni invalid, in to brez invalidnine in možnosti invalidske upokojitve. Vprašanje, kaj je bilo prej, kura ali jajce. To njeno težavo, to njeno tegobo sem pisno naslovil pred natanko sedmimi meseci na ministrstvo za delo, družino in socialne zadeve. Odgovora do danes, nisem dobil. Zato sem ob ogromnem številu obiskov te gospe, ki je govorila v imenu - prosim, če natančno poslušate podatke - več kot 600 obolelih v letih od 1950 do 1955 za otroško paralizo, od tega jih je nekaj umrlo že takrat, več kot 500 takšnih, ki imajo priznano telesno okvaro - invalidnost, invalidnine in možnosti invalidske upokojitve pa ne, za razliko od obolelih za boreliozo, ki so lahko ravno tako oboleli še pred zavarovanjem, pa so si izborili invalidnino in invalidsko zavarovanje. Pa še to, borelioza je 90% prej ozdravljiva, otroška paraliza pa ni. Ženska je brezposelna, nima invalidnine, ne more se invalidsko upokojiti, nihče je ne vzame, ker je invalid, ima - to je največji nesmisel - ima benificirano delovno dobo, ki pa je ne uveljavlja po matematičnem principu, pet ali sedemkrat nič je še vedno nič. Jaz sem ji obljubil, ker ni bilo odgovora, da bom javno zastavil to vprašanje, zakaj je temu tako. Zakaj se pri tej bolezni ne upošteva te invalidnosti? Zakaj se v konkretno tem zakonu govori oziroma obnašamo se še po zakonodaji iz SFRJ? Obljubil sem ji, da bo to javno vprašanje in da bo ona in mogoče 400 njej enakih to lahko javno videlo in slišalo danes tule, kajti vsako sejo do zdaj sem postavljal vprašanja. Lahko bi postavljal populistična, politična, pomembna vprašanja. Imam toliko znanja, pa jih ne. Jaz sem voljen iz ljudstva in vedno postavljam vprašanja iz Trbovelj, iz baze, kjer sem. In tudi danes ne bo dobila odgovora. Jaz se ne mislim pogovarjati z nami tule, ker noben odgovor od tule ne bo dobila ta bolnica. Že spet ne bo vedela nič in ničesar, zato tudi vprašanja ne bom postavil. Pridružujem se zahtevi kolegov in kolegic. Ni prav, da tako ravnamo, ker odgovor potrebuje človek, ki je doma, ki nima možnosti sedeti tule. Odgovora ne potrebujem jaz ali pa vi tule, ki ga bomo pozabili čez 5 minut, ko bomo šli čez vrata. Hvala.
Hvala. Nisem razumel, ali želite odgovor, ali ne. Razumel sem, da ne.
Ne. Tudi vprašanja ne bom postavil, ker ne služi ničemur.
Dobro. Hvala lepa. Besedo ima gospod Ivan Mamić. [[Ga ni.]] Besedo ima gospod Franc Pukšič.
Hvala lepa. Kolegice in kolegi, predstavniki vlade! Vsekakor pa ne tistemu, ki danes vodi to sejo. Ne priznavam ga za vodilnega seje državnega zbora, ker krši tretji odstavek 88. člena poslovnika državnega zbora. Vsi, ki kršijo, eklatantno kršijo poslovnik državnega zbora, pa ne morejo voditi državnega zbora. To za mene [[...]]
Gospod Pukšič, hvala lepa. Dajte se prosim omejiti na poslansko vprašanje.
Zato za mene takšen ne obstaja in ta državni zbor [[...]]
Odvzel sem vam besedo, ker ne nastopate v smislu poslanskega vprašanja. Nadaljujte prosim.
Vztrajam pri svoji trditvi, da ta državni zbor, mislim, da je v dvorani okoli 20 poslancev državnega zbora in ni koga, ki bi vodil ta državni zbor. Namreč, tisti, ki vodi državni zbor, mora to delati v skladu s poslovnikom. Ne more štirikrat zapovrstjo kršiti poslovnika državnega zbora. Dokler poslovnik velja, velja za vse. Tudi za tiste, ki so podpredsedniki tega državnega zbora in je njihova dolžnost, da vodijo državni zbor [[...]]
Gospod Pukšič! Ponovno vas opozarjam, da ne nastopate v smislu poslanskih vprašanj. Vi govorite o nekih drugih zadevah. Če boste s tem še nadaljevali, vam bom vzel besedo in vas celo dal odstraniti iz dvorane. Izvolite, nadaljujte prosim.
Bojim se, da je premalo tistih, ki bi me odstranili iz dvorane, ker enostavno poslancev in poslank državnega zbora ni v tej dvorani toliko, da bi bili sklepčni, zato boste morali imeti odločitev. Dejstvo pa je, da ni možno postaviti ministrom in državnim sekretarjem, ki so prisotni danes, in niso zagotovljeni enaki pogoji poslankam in poslancem tega državnega zbora, torej ni možno postaviti poslanskega vprašanja iz preprostega razloga, ker tisti, ki bi moral voditi državni zbor, krši poslovnik državnega zbora [[...]]
Gospod Pukšič, ponovno nadaljujete s prejšnjo pesmijo. Dajte, prosim, nehati!
[[...]]in je dvakrat prevzel, torej prekinil [[...]] [[Izklopljen mikrofon.]]
Vzel sem vam besedo in jo dajem Marku Diaciju. [[Poslanec Pukšič govori iz klopi.]] Pa to ni važno, kaj vi priznavate. Besedo ima gospod Marko Diaci. Izvolite.
Hvala. Vprašanje naslavljam na ministrstvo za gospodarstvo, konkretno na državnega sekretarja za regionalni razvoj, gospoda Strmšnika, in sicer me zanima naslednje. Agencija za regionalni razvoj je sredi decembra prejšnjega leta po mojih informacijah izdala dokaj neugodno mnenje k razvojnemu programu savinjske regije. Ta regionalni razvojni program, katerega nosilec je bila regionalna razvojna agencija Celje, so obravnavali in tudi potrdili v večini občin v regiji. Naknadno pa je državna razvojna agencija bojda popravila mnenje o tem razvojnem programu. Zato me zanima naslednje. Prvič. Ali je regionalni razvojni program savinjske regije primerna podlaga oziroma kakšno je v resnici mnenje agencije za regionalni razvoj? Drugič. Kakšne so morebitne pripombe in priporočila za izboljšavo tega regionalnega razvojnega programa savinjske regije? ž Tretjič. Ali je in na kakšen način je vzpostavljena zveza s proračunom oziroma državnim razvojnim programom za obdobje od leta 2001 do 2006, tako da bo tudi možna implementacija tega in pa seveda tudi ostalih regionalnih razvojnih programov? Hvala.
Hvala. Odgovoril bo državni sekretar mag. Igor Strmšnik. Prosim.
Hvala lepa, spoštovani poslanec. Agencija Republike Slovenije za regionalni razvoj je dolžna v skladu s podzakonskim aktom, ki to vprašanje ureja, podati mnenje k pripravljenemu, predloženemu programu s strani regije. Regija je predložila svoj program, agencija je dala mnenje. To svoje mnenje je oprla na evalvacijo, ki jo je opravila zunanja institucija, nevladna institucija. V tem mnenju je navedla nekatere pomisleke oziroma pomanjkljivosti, ki bi jih bilo treba v nadaljevanju priprave tega programa odpraviti. Problem, ki je nastopil, je nastopil zaradi tega, ker je bil regionalni razvojni program sprejet, preden je bilo mnenje agencije izdano, s strani večine občin. To pomeni, da bo to mnenje potrebno upoštevati ob izvajanju tega regionalnega razvojnega programa oziroma kasneje ob njegovem dopolnjevanju. Mnenje ni obvezni pogoj za to, da regionalni razvojni program velja. Mnenje mora biti zgolj prisotno, zakon to zahteva, prisotno ob odločanju s strani občin. O tem vprašanju smo razpravljali z regijo in dogovor je bil, da se regionalni razvojni program dopolni pred njegovo predložitvijo vladnemu svetu za strukturno politiko v tistih delih, ki se tičejo kazalcev, ki omogočajo njegovo spremljanje, kasnejše spremljanje. Mi enostavno potrebujemo te kazalce, da bomo lahko spremljali potem kasneje izvajanje tega programa. Sicer pa vsa priporočila agencije, ki seveda so, niso tako usodna, da bi lahko na osnovi tega rekli, da program ni dober. Nikakor. So zgolj priporočila agencije, kako bi bilo mogoče ta program še izboljšati oziroma kaj vse v njem še manjka. Mi pričakujemo, da bo regionalna razvojna agencija s tem mnenjem seznanila župane občin. Potem bodo seveda župani občin presodili, ali je potrebna ponovna obravnava na svetih občin. Menimo, da to verjetno ne bo potrebno, glede na mnenje, ki je dano. Zveza med proračunom in državnim razvojnim programom ter med regionalnim razvojnim programom. To je predmet naših prizadevanj v letošnjem letu. Mi smo že precej naredili na povezavi z državnim proračunom. Sistematično analiziramo razpise posameznih ministrstev in ugotavljamo regionalno dimenzijo v teh razpisih. Na primeru leta 2001 se počasi zdaj bistri ta podatkovna osnova, ki prikazuje, kje pravzaprav se te regionalne spodbude različnih ministrstev nahajajo in kam so usmerjene. Pričakujemo, da bomo to analizo zaključili še v prvem četrtletju letošnjega leta in o tem tudi obvestili potem in vlado in verjetno tudi državni zbor. Dogovor je namreč bil na komisiji za gospodarstvo, da takšno informacijo pripravimo odboru za gospodarstvo. Zveza z državnim razvojnim programom je ravno tako naloga letošnjega leta. Vlada je sprejela državni razvojni program v decembru lani kot podlago za nadaljnje usklajevanje, tako z evropsko komisijo kot tudi z regijami in drugimi partnerji, ki so vpleteni v pripravo, v izvajanje tega programa in samo pripravo tega programa. Tako lahko pričakujete, da bo med letošnjim letom prihajalo do določenih usklajevanj med pogledi regije, savinjske regije, in med pogledi državnega razvojnega programa. Glede sredstev. Nekaj o tem sem danes že spregovoril. Mi računamo, da sredstva za izvajanje regionalnega razvojnega programa obstajajo. Bolj ko se nam ta informacijska podlaga bistri, bolj nekako smo prepričani, da dejansko v ministrstvih obstaja dovolj spodbud za poganjanje regionalnih razvojnih programov. Seveda pa ne smemo zamenjati dveh stvari. Sredstev, ki so namenjena regijam, ki zaostajajo v razvoju, se pravi tistim najbolj ogroženim območjem v Sloveniji, in ta sredstva imenujemo neposredne regionalne razvojne spodbude, ta so namenjena območjem A, letos tudi območjem B, se pravi tudi savinjski regiji, v prihodnje pa verjetno ne, in sredstev različnih ministrstev, ki izvajajo svoje programe v savinjski regiji. Savinjska regija je predstavila v svojem programu precej ambiciozen načrt zaposlovanja, ukrepov na področju razvoja človeških virov. To je tematika ministrstva za delo. To je kandidatura za proračun ministrstva za delo. Predstavljeni so mnogi projekti, ki se tičejo proračuna ministrstva za okolje in prostor in seveda tudi vseh ostalih ministrstev. Naša naloga v letošnjem letu je, da poparimo regionalne razvojne programe s proračuni in državnim razvojnim programom. Hvala lepa.
Hvala. Prosim, dopolnilno vprašanje.
Hvala. Zdaj me pa še samo zanima vaše osebne mnenje. Iz razprave, ki ste jo imeli, nisem uspel natančno povzeti, ali menite, da je primerna podlaga ta regionalni razvojni program ali ne?
Vsekakor. Regionalni razvojni program je dobro pripravljen. Agencija Republike Slovenije za regionalni razvoj ni nikoli dala mnenja, da ni primerna podlaga. Dala je pa določene pripombe in pomisleke, kako zadevo izboljšati. To je tudi moje mnenje.
Hvala. Besedo ima gospod Mario Gasparini. Prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani predstavniki vlade, kolegi in kolegice! Jaz bom kratek. Gre za problem odvisnikov od drog. Kot vemo, kar nam je na razpolago, da bi jih odvadili tega, je pomoč, ki jo dobijo pri kakšni civilni družbi, je metadon, je detoksikacija in na koncu so tudi komune. Prav pri teh komunah bi se ustavil, ker so neki določeni problemi. Če je odvisnik od droge v komuni, ali se to šteje kot zdravljenje, ali kot definicija, ki jo je dala neka komisija, ki je bila za ministrstvo za zdravstvo. Jaz imam papir tukaj, ki ga je podpisala sekretarka pred tremi leti, da je to pravzaprav socialna rehabilitacija. Morate vedeti, če se tretira to kot socialna rehabilitacija takega odvisnika, ki je bil v delovnem razmerju, nima po 30 dnevih pravice do nadomestila plač. V tem je problem. Prejšnji teden je bil naš minister za pravosodje v Portorožu z don Pierinom. To se pravi, dajemo zagotovo neko težo tem komunam, ki smo jih ustanovili tudi v Sloveniji, ne samo izven. In smo ugotavljali, koliko imamo zapornikov, koliko odstotkov teh zapornikov je narkomanov in tako naprej. Če sodišče odredi, da prestavi zaporno kazen, dotični narkoman, ki je prestal svoj čas v zaporu, in je sodišče odredilo, da gre v komuno, potem se to vse plača. Če pa nekdo sam po sebi, gre v komuno, ker metadon, recimo, ne pomaga, pa ne vem kakšno društvo mu ne pomaga in tako naprej, da o detoksikaciji niti ne govorim, ker ne pride na vrsto, potem mora to sam plačati. Kaj to predstavlja za družino, ni treba govoriti. Vprašanje je pa še širše: Ali narkomane štejemo med bolnike? Ali je prisotnost narkomanov v komuni zdravljenje ali je to socialna rehabilitacija? To sta ti dve moji vprašanji. Ni treba, da mi gospod minister zdaj odgovarja, ker bi rad pismeni odgovor na to - da se izvrši enkrat neka revizija tega. Mislim, da je marsikatera družina prizadeta, in to tudi finančno, da ne govorim o drugih stvareh. Mislim, da bi bilo treba enkrat rešiti te probleme. Hvala lepa.
Hvala. Odgovoril bo minister za zdravje. Prosim.
Kljub temu da se strinjam, da je to potrebno na novo proučiti in priti do pisnih podlag, mi dovolite, da vseeno odgovorim na nekaj. Ja, narkoman je bolnik. Ne, ni res, da je vsak postopek, ki ga svet namenja, tudi možno plačati. Na področju zdravljenja odvisnikov in tudi na področju zdravljenja drugih bolnikov obstajajo postopki, ki niso sprejeti v program zdravljenja. Ko pride do novih in novih dokazov in ko pride prek procesa odločanja, kaj je plačljivo in kaj ne, potem seveda se vsako leto sproti odločamo, kaj prihaja v program. Mi ta hip veliko postopkov tudi za druge bolnike preprosto ne plačamo, ker za to ni denarja [[v mislih imamo samo najnovejša zdravila, ki so v postopku za priznavanje]] . Na področju zdravljenja, ki ste ga vi omenili, je pa še strokovna dilema, ki obstaja in ki tudi daje podlago za relativno - in z vami se strinjam - za relativno zadržano odločanje. Jaz vaš predlog, gospod poslanec, nedvomno razumem in sprejemam, da vam poskušamo ne samo odgovoriti pisno, ampak da tudi na novo preverimo pri vseh tistih strokovnih institucijah, pa tudi pri plačnikih, ki so na tem področju relevantni, da vidimo, ali lahko damo nov, drugačen odgovor, kot je bil dosedanji. Hvala.
Hvala lepa. Želite? Hvala. Besedo ima gospod Sašo Peče. Ga ni? Besedo ima besedo gospa Majda Zupan, ki je tudi ni. Besedo ima gospod Jožef Jerovšek. Prosim.
Hvala lepa. Vprašanje je, če je v teh popolnoma neregularnih pogojih za postavljanje poslanskih vprašanj smiselno postaviti poslansko vprašanje. Gospod predsedujoči, vi ste doslej že nekajkrat kršili poslovnik in niste dali na glasovanje za proceduralni predlog [[...]]
Dajte se prosim omejiti na poslansko vprašanje.
Moram vam to povedati, ker kar naprej kršite poslovnik. Bom pa postavil vprašanja, čeprav so razmere neregularne. Najprej bi vprašal ministrstvo za informacijsko dejavnost. Vlada je v odgovorih na poslanska vprašanja poslancev Kelemina in Jerovška dala neke odgovore, ki ne odgovarjajo dejanskemu stanju. Tako je v odgovoru 17.4. državni sekretar gospod Kalin navajal, da je gospod direktor mag. Podgorelec iz Pošte Slovenije takoj po imenovanju za v.d. generalnega direktorja sprožil postopek umika tožbe glede izplačila nadomestila iz naslova konkurenčne klavzule. V odgovoru na pisno vprašanje poslanca Kelemina dne 17.9.2001 pa je iz priloge 3, ki ga je dala vlada, v odgovoru razvidno, da je odvetnik tožbo umaknil šele 23.7.2001, torej so neresnične navedbe. Po naših podatkih je v prilogah odgovora kup lažnih ali ponarejenih podatkov o vrednosti poslovnih sredstev Pošte Slovenije in nekaterih finančnih zadevah. Vlado pozivam, da do kongresa LDS posreduje natančne podatke in nadomesti netočne podatke z resničnimi podatki. Hkrati ministra za informacijsko družbo sprašujem, kakšna odškodnina za neizrabljen del letnega dopusta je bila izplačana vodilnim delavcem Pošte Slovenija, vključno z generalnim direktorjem v obdobju 1998 - 2000. Sprašujem tudi, ali so do milijonskih izplačil, nadomestil, upravičeni vsi odgovorni delavci z individualnimi pogodbami, zaposleni v državni upravi in o državnih firmah, vključno tudi s poslanci, ali smo do tega upravičeni, ali pa je predpogoj, da je dotični visoki funkcionar vladajoče stranke. Nadalje sprašujem vlado oziroma ministrstvo za finance. V mestu Ljubljana smo v teh dnevih priča nenavadnim očitkom, da naj bi se javni sektor širil na področje bančništva z dokapitalizacijo oziroma prevzemom večinskega lastništva v dosedanji privatni banki, Slovenski investicijski banki. Javno podjetje Energetika naj bi preko zaračunavanj javnih storitev oblikovalo take dobičke, da se je zdaj sposobno širiti tudi v finančni sektor. Vemo, da je [[...]]
Prosim, če konkretno postavite vprašanje.
Bom postavil. Vemo, da je preko mrežnine se za vsak kilovat Energetiki plačevalo 0,36 tolarja za vsak porabljen kilovat. Sedaj pa so tu finančni viški in ti so plasirali očitno iz žepov Slovencev za nakup te banke. Zato sprašujem oziroma imam več vprašanj, ampak bom postavil samo to za finančno ministrico: Ali ni to le prehodno reševanje privatne banke, ki je imela slabe naložbe zaradi uresničevanja drugih tranzicijskih ciljev in gre za protiustavno delovanje mestne županje? Kako bo reagirala služba za lokalno samoupravo, ali bo zoper županjo [[...]]
Gospod poslanec! Saj nismo v mestnem svetu Ljubljana [[...]]
[[...]]zakonske sankcije. Hvala lepa.
Hvala. Kdo bo prosim odgovoril? Prosim, državni sekretar dr. Kalin.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Gospod poslanec Jerovšek. Vprašanje je seveda bilo izredno komplicirano, polno datumov, kaj je lažno, kaj ni. Lažno ni, mogoče je kje kakšna napaka, ki jo bomo preverili in v skladu s poslovnikom odgovorili v roku 3 dni pred naslednjo sejo. Hvala lepa.
Hvala. Želite postaviti dodatno vprašanje. Prosim.
Nisem še dobil odgovora finančnega ministrstva, glede mahinacij pri nakupu Slovenske investicijske banke. Upam, da ga bom dobil, vsaj pismeno, če ni vlada v stanju. Gospodu Kalinu pa bi tudi rekel, da sem pričakoval, da imate trenutno že kaj več podatkov o nepravilnostih v Pošti Slovenije. Jaz sem prosil da mi daste te podatke, ta pisni odgovor še ta teden, pred kongresom liberalne demokracije, ker me tudi iz vaših vrst mnogi sprašujejo o teh nepravilnostih, ki se tam dogajajo.
Hvala. Prosim, gospa državna sekretarka, mag. Kamnar.
Hvala lepa. Spoštovani poslanec, žal nisem razumela vašega vprašanja. Zato bi vas prosila, če nam tisto, kar ste želeli prebrati, pa ste malo preskakovali stavke, ker vas je čas k temu prisiljeval, pošljete, pa vam bomo tudi pisno odgovorili. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima gospod Janez Drobnič. [[Ga ni.]] Besedo ima poslanec gospod Sušnik Franc. Prosim.
Hvala lepa. Spoštovani ministri, predstavniki vlade! Moje poslansko vprašanje je namenjeno ministru za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano, mag. Franciju Butu. Ministrstvo za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano, Agencija za kmetijske trge in razvoj podeželja je v drugi letošnji številki Uradnega lista Republike Slovenije objavila razpis za zbiranje vlog za dodelitev nepovratnih sredstev iz programa SAPARD. Agencija za kmetijske trge in razvoj podeželja je tako z več kot enoletno zamudo začela tudi dejansko z izvajanjem programa SAPARD. Po več kot enoletni zamudi je agencija dobila dovoljenje oziroma akreditacijo za opravljanje svojega osnovnega poslanstva, saj zaradi naše slabe tradicije v delovanju notranjih kontrol pri izvrševanju državnega proračuna doslej ni izpolnjevala pogojev, ki jih zahteva EU s ciljem zagotoviti pregledno trošenje in koriščenje proračunskih sredstev. Tako je agencija šele v letu 2002, točneje v preteklem tednu, razpisala natečaj za koriščenje pomoči Evropske unije, programa SAPARD, in to za leto 2002. Temu pa bo šele sledil razpis za leto 2001 in šele nato razpis za tekoče leto 2002. Sloveniji je z 6,4 milijona evrov s strani EU dodeljeno najmanj denarja med vsemi kandidatkami. Je pa ta denar potrebno iz prvega razpisa za leto 2002, ki ga je vsega skupaj nekaj več kot 2 milijardi, porabiti do konca leta 2002. Po pregledu razpisne dokumentacije in po izkazanem zanimanju med slovenskimi kmeti, ki je, mimogrede in po navedbah kmetijsko-gozdarske zbornice Slovenije, zelo slabo, saj se po navedbah iste zbornice za sredstva iz prvega ukrepa, ki se nanaša na vlaganje v kmetijska gospodarstva, zanima le približno 20 slovenskih kmetov, se s tem pojavlja utemeljeno vprašanje, če bo ta denar porabljen v predvidenem roku in za predviden namen. Očitno je treba poiskati glavni vzrok za majhno zanimanje med našimi kmeti za sofinanciranje vlaganj v kmetijska gospodarstva v strogih, milo rečeno, neživljenjskih kriterijih, ki pa so predvsem naslednji: nejasno, zapleteno opredeljen predmet podpore oziroma namen, drugo, zahtevana preveč komplicirana dokumentacija, s številnimi nepotrebnimi administrativnimi prilogami, preveč strogo in previsoko zastavljen kriterij izobrazbe, kriterij izbire območja, neugodno razmerje med najetimi in lastnimi zemljišči, 8 in več hektarjev primerljive površine, starost gospodarja kmetije pod 40 let, prednost pri izbiri bodo imeli tisti, ki se bodo prej prijavili in podobno. Vse to prej odvrača kot privablja našega kmeta in v nobenem primeru ni dobra popotnica omenjenemu razpisu. Še več, resno se postavlja pod vprašaj predlagani način porabe oziroma izvedbe programa SAPARD kot enega od treh predpristopnih programov. Tako selektiven in izključujoč razpis zagotovo ne vodi k cilju, to je k trajnostnemu in celovitemu razvoju podeželja. Nehote se vsiljuje vtis, da je razpis že vnaprej pripravljen samo za izbrane koristnike, ki so bili neuradno že prej seznanjeni z razpisnimi pogoji oziroma da so ti razpisni pogoji namenjeni prav njim in pa temu, da bi ne prišlo do porabe denarja, kar je že stara in ustaljena praksa na ministrstvu za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano.
Prosim, če postavite konkretno poslansko vprašanje.
Sprašujem ministra, gospoda Francija Buta, ali so razpisni pogoji tega prvega razpisa dovolj premišljeni in skladni s tolikokrat poudarjenim skladnim regionalnim razvojem in razvojem podeželja? Ali so razpisni pogoji prvega razpisa programa SAPARD in način prijavljanja resnično skladni s pravili EU? Ali razmišljate o novih kriterijih? Če pripravljate nove kriterije, kdaj jih boste ponovili oziroma dopolnili razpis? Zahvaljujem se za toleranco pri prekoračitvi časa, sem pa vprašanje pripravil tudi v pisni obliki. Hvala lepa.
Hvala. Odgovor bo podala državna sekretarka dr. Vida Čadonič Špelič. Prosim.
Spoštovani gospod poslanec, hvala za vprašanje. V marsičem, kar ste zdaj povedali, bi se lahko kot predstavnica ministrstva za kmetijstvo z vami strinjala, predvsem s strogimi pogoji za dodelitev sredstev. Ti pogoji seveda niso stvar našega ministrstva, to so pogoji, ki so žal morali biti prepisani iz pogojev Evropske unije, saj gre tudi za denar, ki bo dodeljen iz Evropske unije. Rada bi vas pa vendar seznanila s tem, da so bili ti pogoji na voljo vsem tistim, ki poznajo evropsko zakonodajo. S tem hočem reči, da niso bili pisani za nikogar, za nobenega posameznika. Je pa res, da v tem trenutku verjetno premalo slovenskih kmetov lahko izpolni te pogoje, vendar so številke, ki ste jih našteli, po moje vendar zelo nizke, in številke, na katere nas je opozorila kmetijsko-gozdarska zbornica, so nekoliko višje. Ti pogoji so torej pogoji, ki so bili sprejeti v Evropski uniji oziroma so bili tam izpogajani in jih v tem razpisu seveda moramo upoštevati, kajti razpis je že objavljen. Lahko rečem, da so bili dovolj domišljeni, kar pa ne pomeni, da se s temi pogoji ne bomo še ukvarjali, seveda v sodelovanju s predstavniki Evropske unije. Tako je že minister But odločil, da za naslednje leto ravno zaradi opozoril kmetijsko-gozdarske zbornice, strokovnjaki agencije še enkrat poskušajo doseči nižje pogoje, kar pa seveda ne pomeni, da bo rezultat pozitiven, bomo pa še enkrat skušali opozoriti Evropsko unijo na specifičnost Slovenje. Kajti, ko ste govorili - recimo - o velikosti kmetij, o izobrazbi, moramo priznati, da je tukaj Slovenija, seveda zaradi svoje majhnosti, v primerjavi z drugimi državami, lahko bi rekli morda celo v podrejenem položaju. Torej, vašo pobudo bomo seveda na našem ministrstvu resno obravnavali. Hvala, da ste jo pripravili tudi v pisni obliki. Če želite še kakšne natančne podatke, prosim, da poveste, te vam bomo pa seveda potem pisno posredovali. Hvala lepa.
Prosim, dopolnilno.
Poglejte. Na eno od podobnih tem sem že tudi napisal vprašanje gospodu ministru za kmetijstvo in gospodu ministru za zdravje, ki sta mi odgovorila - šlo je za primerjavo nekih standardov na področju kmetijstva v Sloveniji in v sosednjih evropskih državah. Odgovor sem dobil, da bo - konkretno gre tukaj za pogostnost zdravniških pregledov, ki je obveznost molznikov, to se pravi, tistih kmetov, ki se ukvarjajo s pridelavo mleka in oddaje le-tega v predelovalno industrijo. Tam sem dobil odgovor, podpisan z obeh ministrstev, da bomo pogostnost oziroma frekvenco zdravstvenih pregledov, ki je pri nas 5-krat večja, kot je v Evropi, z uredbo, ustrezno uredbo s 1.1.2002 uskladili s sosednjo Avstrijo in Italijo. Sedaj, na žalost, sicer nisem dosti vešč v spremljanju objave teh uredb. Pričakujem, da bom sedaj dobil odgovor, da je bila ta uredba v roku, kot je bilo navedeno v odgovoru, sprejeta in tudi uveljavljanje. Če ne, pa pričakujem od gospoda ministra za zdravje, gospoda Kebra, da mi bo podal nov rok za uveljavitev te uredbe. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima gospa Tisovic Marija. Je ni. Besedo ima gospod Cukjati France. Prosim.
Hvala za besedo. Se pa opravičujem, ker ne bom postavil vprašanja. Namreč, v razmerah takega vodenja je težko razpravljati.
Hvala. Besedo ima gospod Sok Alojz. Ga ni. Besedo ima gospod Branko Kelemina. Izvolite, prosim.
Hvala lepa.
En moment, prosim. Tam [[...]]Izvolite, prosim.
Spoštovani gospod podpredsenik, prosil sem, in upravičeno pričakujem še ustni odgovor na svoje ustno vprašanje - na drugi del. Pa bi lepo prosil.
Se oproščam. Gospod minister, prosim.
Dovolite, razumel sem, verjetno, da napačno, da ko ste se drugič oglasili h komentarju na prvi odgovor, da ste samo vzporedno omenili iz preteklosti, po vašem mnenju, neodgovorjeno vprašanje. Nisem ga razumel kot odgovor. Torej: da, dali vam bomo podatke v pisni obliki, do kdaj bomo uredili tisto, kar ste že v preteklosti zahtevali.
Hvala. Besedo ima gospod Kelemina Branko. Prosim.
Hvala lepa za besedo. Spoštovano občinstvo. Predstavljam, seveda, tudi najprej totalno zlorabo instituta poslanskega vprašanja. To je slika, ki jo zdaj gledate tukaj. Spoštovana vlada, žal je pač tako. Postavil bom vprašanje, ker imam to pravico. In sicer bom začel kar s časopisnimi članki. Delo, 29.11.2001, afera na ministrstvu za šolstvo in šport: Izvirni greh je na CVI, prvi članek. Naslednji članek, Perenič, gazela na državnih pašnikih, četrtek, 13. december Finance. Naslednji gre spet seveda s CVI-jem, naslednji članek Delo, četrtek, 13. december: Res, napake so bile storjene. Seveda, odgovornost - odstavitev samo nekega namestnika tam. Naslednji članek Delo, 17.12.: afere, Hit, milijarde, politika pa kaj. Preberite si tole, če še niste, spoštovani predstavniki vlade. Naslednji članek: to je Mag, omreženi z milijardami. In tako naprej. Pri vseh teh člankih, pri vseh teh zadevah sprašujem zdaj vlado, kaj je naredila na tem področju. Namreč, nikjer nisem zasledil, kakšni so bili sprejeti ukrepi na CVI-ju v zvezi z vsemi temi aferami, ki so se tam zgodile. Odgovoren za vse te stvari, ki se tam dogajajo - greza domnevno težke 100 milijone - odgovoren za to področje je, seveda, nihče drug kot spoštovani generalni sekretar, gospod Mirko Bandelj. To je vse pod njegovo pristojnostjo. On pa, namesto da bi se ukvarjal z razčiščevanjem teh zadev, toži seveda novinarje za žalitve in tako naprej in zatrjuje, da je bil zaradi objave večkrat izpostavljen posmehu in tarča posameznikov, obarvanih vprašanj in komentarjev. Podrejeni so mu ugovarjali, zaradi česar je trpel duševne bolečine. Ubogi revež!
Gospod Kelemina! Lepo vas prosim, dajte, postavite poslansko vprašanje.
Ja, saj bom postavil vprašanje. Samo komentiram časopisne članke, na katere ni nobenega odziva, spoštovani podpredsednik! Ali imam to pravico ali je nimam? Če imam, potem prosim, da mi dovolite, da to naredim. Na centru vlade za informatiko je zaposlenih, imam seznam tukaj, 78 ljudi. Nihče ne ve, kaj delajo in kako delajo. Končna ignoranca vsega pa je, da se na koncu Perenič norčuje iz vsega in vse te članke, ki so napisani, daje na svojo internetno stran in se norčuje iz te oblasti in te pravne države. Sprašujem vlado: Kaj je naredila za ureditev vseh teh razmer na tem področju? Sledi pa še seveda odprto pismo vladi in tudi Drnovšku. Hvala lepa.
Hvala. Odgovoril bo generalni sekretar vlade, gospod Bandelj. Prosim, če izključite. Hvala.
Hvala lepa. Sam seveda ne bom tako žaljiv, kot ste bili vi, in tudi ne mislim komentirati časopisnih člankov, ker mislim, da to ni pravo mesto. Tudi ne mislim reagirati na časopisne članke, ker vsaj nekaj sem se v življenju naučil, da vsaj 50% tistega, kar je zapisano kot afere, pač preprosto ne drži. Dejstvo je, da pri vseh teh navedbah, ki ste jih omenili, je samo v enem primeru prišlo do neke kršitve, pa še ta je bila relativno skromna, in tudi še ni ocenjeno, kakšne so bile dejanske posledice napačnih odločitev in napačno izpeljanih postopkov na ministrstvu za šolstvo. Nekatere ocene kažejo, da je bil posel kljub vsemu v redu izpeljan, da je produkt koristen in služi svojemu namenu. Zato ne moremo govoriti o nekaj sto milijonih oškodovanja. Dejstvo pa je, da je bil posel pač tako velik, vendar ni šel, če lahko tako rečem, v franže. Zato smo tudi ugotavljali odgovornost, kje je do tega prišlo, do te napake, in pač odgovornost je bila ugotovljena. In v zvezi s tem pravzaprav en majhen del odgovornosti je tudi na CVI-ju, ki je samo standarde postavljal, seveda ni bil osnovni del odgovornosti za ta posel. Vendar je kljub vsemu v primeru ugotovitve, za kaj je pri tem šlo in kje je bila napaka storjena, bila potegnjena najvišja možna sankcija. Človek, ki je sodeloval pri tem postopku, je bil namreč razrešen z mesta namestnika direktorja. Glede ostalih navedb, kar zadeva gospoda Pereniča, mislim, da je tudi sam dobro to pojasnil. Tudi urad za javna naročila, je javno komentiral te objave in jih pojasnjeval, in jih, seveda, sam ne bom komentiral-še iz časopisov. Lahko pa rečem, da v zvezi z vlogo in delom gospoda Pereniča, tudi v povezavi s centrom vlade za informatiko, ni prišlo do nobenih kršitev predpisov in zato tudi ni bilo potrebe po ukrepanju. Hvala lepa.
Hvala. Prosim, dopolnilno vprašanje.
Hvala lepa. Spoštovani generalni sekretar, vi seveda, logično, boste vse te navedbe, ki so bile v medijih objavljene in ki so za mene verodostojne - jaz v nekaterih primerih pač verjamem tudi novinarjem - jih boste zanikali, to je vaša dolžnost, to je tudi vaša poklicna dolžnost. Ampak, poglejte, tuše piše, recimo, da tudi vaš brat tam dela - vprašanje je, koliko je dobil za to plačano, in tako naprej. Prosil bi vas, da mi vse te podatke pošljete: Koliko je dobil plačano? Za kaj je dobil plačano? Kaj je delal? In tako naprej. Te stvari je treba raziskati. Upam, da boste vse te odgovore tudi dali na pisna vprašanja, ki jih bom še dodatno postavil - kot odprto pismo, seveda, kot odprto vprašanje, in to bo sledilo jutri. Pričakujem, da bo tudi odgovornost totalno v vseh smereh uveljavljena in da bodo vsi, ki so bili vpleteni v te postopke - po moji oceni, kolikor sem razbral iz teh člankov, da gre tudi mogoče za zlorabo položajev -, da vsi odgovorni dejansko odstopijo, ne samo tisti podrejeni, zadnji, v končni fazi, vsi. In če ne boste dali točnih podatkov v roku 14 dni, to bom v pismu tudi navedel, bom začel zbirati podpise za preiskovalno komisijo, ki bo dejansko ugotovila, kaj se je tu dogajalo. In potem vam bom dokazal, ker imam dokumente, s katerimi vam bom dokazal, da ste zlorabljali položaje. In cela vrsta vas je, ki ste zlorabljali položaje na CVI-ju, in vi, gospod Bandelj, ste odgovorni za te stvari. To bom dokazal, če ne drugače, pa s preiskovalno komisijo. Bom začel zbirati podpise. Torej pričakujem, da boste ukrepali pravilno, prosim pa seveda tudi, da mi pošljete vse te podatke, ki sem jih zdaj tudi navedel v zvezi z vsemi temi podatki, ki v teh dokumentih obstajajo. Pričakujem, da boste to z veseljem storili, da boste upravičili svojo utemeljeno, kot jo pač razlagate, nedolžnost ali pa korektnost svojega dela. Hvala lepa.
Hvala. Prosim
Jaz, seveda, svoje nedolžnosti ne bom dokazoval. Ni moja dolžnost da to delam in ne bom. Lahko seveda zavračam vse te vaše insinuacije in vse vaše nesramnosti. Boste pa seveda na vprašanje, ki bo korektno postavljeno, tudi dobili ustrezne odgovore. Nikakor pa ne bomo komentirali časopisnih člankov. Hvala lepa.
Hvala. Dajmo prosim mir. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Predstavnikom vlade pa se zahvaljujem za podane odgovore in sodelovanje. Prekinjam sejo zbora, sejo bomo jutri nadaljevali ob 10. uri in obravnavali 2. točko dnevnega reda, nato pa 3. točko in po vrstnem redu dalje. Na svidenje. Lahko noč.