Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci. Gospe in gospodje. Pričenjam z nadaljevanjem 35. seje Državnega zbora Republike Slovenije. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednji poslanci: Anton Anderlič, Ivan Jelen in mag. Franc Žnidaršič. Prehajamo na 3. TOČKO DNEVNEGA REDA, to je na DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O KEMIKALIJAH - V OKVIRU REDNEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada Republike Slovenije. Besedo dajem predstavniku Vlade za dopolnilno obrazložitev predloga zakona. Gospod dr. Darko Žiberna, državni sekretar. Prosim.
Spoštovani gospod predsedujoči in podpredsednik Državnega zbora. Spoštovane gospe poslanke in gospodje poslanci. Gospe in gospodje. Dovolite, da na kratko predstavim smisel tega zakona. Torej, Zakon o kemikalijah je bil sprejet leta 1999, dopolnjen leta 2003. Zakon vzpostavlja sistem, ki omogoča izvajanje EU kemijske zakonodaje, uvaja tudi nekaj nacionalnih postopkov za varovanje zdravja in okolja pred nevarnimi kemikalijami. Tokratna sprememba je predvsem posledica sprememb EU zakonodaje, ki se mora ustrezno odražati tudi v nacionalni zakonodaji Slovenije. Konec leta 2006 je Evropska unija sprejela uredbo RICH zaradi katere se spreminjajo posamezni, v zakonu že uveljavljeni postopki. Zaradi tega je potrebno zakon ustrezno spremeniti. Predlaga se črtanje poglavja "Prijavljanje novih snovi" ter nekaj drugih členov, ki so s tem povezani. Poleg uskladitve z EU zakonodajo, se je ob tem pokazala priložnost, da dopolnimo zakon na segmentih, kjer se je v praksi izkazalo, da bi bile spremembe smiselne. Tako se predlaga dodatna ureditev na področju skladiščenja kemikalij, za katere se uvaja posebne tehnične in organizacijske ukrepe. Končni cilj je varno skladiščenje kemikalij in ustrezno grajeni objekti, ki zagotavljajo kemijsko varnost, določeno s podzakonskim predpisom. Predlagana dopolnitev zakona uvaja tudi mnenje Urada Republike Slovenije za kemikalije v postopku presoje vplivov na okolje in postopku pridobivanja okoljevarstvenega dovoljenja za obrat. S ciljem pridobitve podatkov o dejanskih obremenitvah ljudi in organizmov z nevarnimi kemikalijami in posledično možnostjo ukrepanja, kadar je tovrstna obremenitev prevelika, se s predlogom zakona uvaja bio monitoring, ki ga zakon definira kot monitoring prisotnosti kemikalij in njihovih razgradnih produktov v ljudeh in organizmih. Skratka z zakonom se prilagajamo direktivam Evropske unije in hkrati ga dopolnjujemo na teh dveh področjih. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval odbor za zdravstvo kot matično delovno telo. Besedo dajem predsedniku, gospodu Ljubu Germiču za predstavitev poročila. Prosim.
Hvala lepa gospod podpredsednik, spoštovani gospod državni sekretar s sodelavko, kolegice in kolegi. Odbor Državnega zbora Republike Slovenije za zdravstvo je na svoji 26. redni seji obravnaval Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o kemikalijah, ki ga je Državnemu zboru Republike Slovenije v obravnavo in sprejem predložila Vlada Republike Slovenije. Članice in člani odbora smo kot gradivo za sejo prejeli tudi mnenje Zakonodajno-pravne službe. Zakonodajno-pravna služba je opredelila svoje stališče in podala tudi pripombe k 2., 5., 28., 32., 34. in 35. členu. Uvodno obrazložitev k predlogu zakona je podal državni sekretar Ministrstva za zdravje, gospod Darko Žiberna. Poudaril je, da je glavni in poglavitni cilj dopolnitev zakona izboljšanje varovanja zdravja ljudi in okolja ter preventivno zmanjševanje možnih vplivov nevarnih kemikalij na zdravje ljudi in okolja ter odpravljanje uvajanja neskladja slovenskega pravnega reda z novimi predpisi Evropske unije. Zaradi sprejetja Evropske uredbe Rich je potrebno Zakon o kemikalijah spremeniti in ustrezno dopolniti. V roku, ki ga določa predstavnik so bili posredovani tudi določeni amandmaji. Amandmaje so posredovale Poslanske skupine SDS, SLS, NSi in DeSUS k posameznim členom, torej k 2., 5., 28., 32., 34. in 35. členu. Vloženi amandmaji so sledili večini pripomb, ki jih je v svojem mnenju k posameznim členom predloga zakona podala Zakonodajno-pravna služba. Člani in članice odbora so nato podprli amandmaje, ki so jih vložile omenjene poslanske skupine. Odbor je nato glasoval o vseh členih predloga zakona skupaj in jih sprejel, ter jih potem vključil tudi v besedilo zakonskega predloga. Hvala lepa.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin, besedo ima gospod Bojan Kontič v imenu Poslanske skupine SD.
Hvala lepa gospod predsednik. Spoštovani gospod državni sekretar, kolegice in kolegi! Kot je navedel predlagatelj Zakona o kemikalijah je sprememba potrebna predvsem zaradi spremembe EU uredbe in s predlaganimi spremembami omogočiti njeno uporabo tudi v Sloveniji. Poleg tega sprememba posega na področje, ki se je skozi leta izvajanja Zakona o kemikalijah pokazalo, da ni urejeno v zadostni meri in da ga je potrebno dodatno urediti. Dodatno ureditev tehničnih in organizacijskih ukrepov za proizvodnjo in skladiščenje nevarnih kemikalij, uvedba biomonitorninga so vsekakor razlogi oziroma rešitve, ki jim v Poslanski skupini Socialnih demokratov ne nasprotujemo.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Ljubo Germič v imenu Poslanske skupine LDS. Prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik in lep pozdrav vsem še enkrat. Torej področje kemikalij je v vsakdanjem življenju izredno pomembno področje iz dveh vidikov. Kajti velikokrat se neposredno srečujemo z njihovo uporabo, hkrati pa je potrebno povedati, da v Sloveniji imamo zelo uspešno kemijsko in farmacevtsko industrijo ter z njimi povezane industrije. To je zelo pomembna gospodarska panoga, ki zelo pomembno prispeva k gospodarski rasti v Sloveniji, k rasti družbenega bruto proizvoda in je pravzaprav uspela v globalni gospodarski tekmi konkurenčnosti dosegati vrhunske rezultate in seveda tudi uspešno konkurenčnost na najbolj razvitih svetovnih trgih. Hkrati bi ob tem želeli povedati, da imamo v Sloveniji tudi izredno dobro raziskovalno delo na tem področju. Imamo zelo vrhunske strokovnjake v okviru inštitutov, univerz in raziskovalnih oddelkih industrije. Seveda pa je ravnanje s kemikalijami izredno zahtevno in zahteva veliko pozornost in skrb, saj lahko ob neprimernem ravnanju prihaja do negativnih vplivov na okolje in posebno še negativnih vplivov na življenje ljudi in ostalih živih bitij. V Sloveniji lahko ocenimo, da imamo dokaj dobro urejeno, zakonsko urejeno to področje, saj smo že z zakonom, ki smo ga sprejeli že v letu 1999 in z dopolnitvijo in spremembo v letu 2003, dokaj dobro uredili to področje. Hkrati pa tudi zelo v velikem obsegu prenesli tudi zakonsko ureditev Evropske unije. Konec leta 2006 je Evropska unija sprejela uredbo Rich, ki uvaja regulativo registracij, evalvacij, avtorizacij imenovanja kemikalij. In seveda ta uredba zahteva neposredno uporabo tudi v državah članicah in implementacija te uredbe mora biti nekako zaključena do konca leta 2009. Sprememba zakona, ki ga imamo danes pred sabo, odpravlja nekatera podvajanja neskladij evropskega pravnega reda ter slovenskega pravnega reda z novimi predpisi Evropske unije. Tako predlagane spremembe Zakona o kemikalijah formalizirajo slovensko zakonodajo s črtanjem določb, ki so bodisi v nasprotju z uredbo RICH, ali pa podvajajo obveze zavezancem. Dopolnitev zakona pomeni tudi zapolnitev pravne praznine pri določenih segmentih življenjskega kroga kemikalij. Tako se v zakonu ponovno ureja področje dejavnosti skladiščenja in urejenosti skladiščnega prostora. To je izredno pomembno področje, ki je bilo nekako urejeno v drugih zakonih in je manjkalo v tem zakonu. Kajti samo ravnanje s kemikalijami zahteva izredno pozornost pri urejanju prostorov. Torej skladišč v katerih kemikalije skladiščimo in seveda tudi potem samo ravnanje s kemikalijami v skladiščih. Kajti zelo pomembno je, da smo pozorni na ločevanje med sabo nekompatibilnih kemikalij. Da smo pozorni na ustrezno ventiliranje in seveda da smo pozorni na to, da se pri ravnanju s kemikalijami v skladišču zagotavlja zdravje ljudi. Tukaj seveda je odgovornost tudi še na ministrstvu, ki mora s pravilnikom urediti merila, kriterije za ustrezno urejanje tega varnega skladiščenja kemikalij, da bodo objekti ustrezno grajeni, in da bodo zagotavljali kemijsko varnost v najvišjem pomenu. Zelo pomembno, v poslanskem klubu menimo, da je področje, da bo mnenje pristojnega organa za kemikalije vključeno v postopek presoje vplivov na okolje, če bo to v postopku potrebno, kajti zelo pomembno je, da bo ta pristojni organ lahko dal oceno in predvidel že eventualne nevarnosti v primeru obravnave in manipulacije z določenimi kemikalijami. Na koncu bi želeli opozoriti, da se z zakonom spreminja tudi pogoj, kdo lahko opravlja naloge svetovalca za kemikalije, da se urejajo tudi dodatno še vloga inšpektorjev za nadzor nad kemikalijami, in da se uvaja biomonitoring, kot monitoring zasledovanja negativnih vplivov kemikalij na življenje ljudi. Zato smo v poslanskem klubu prepričani, da bodo dopolnila, ki jih prinaša ta zakon, prispevala k večji kemijski varnosti in ga bomo zato podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Majda Zupan, v imenu Poslanske skupine NSi. Prosim.
Hvala lepa za besedo. Lepo pozdravljeni! Spoštovani gospod podpredsednik, predstavniki Vlade, kolegica in kolegi. V Poslanski skupini Nova Slovenija bomo podprli predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o kemikalijah. Predlagane spremembe in dopolnitve sledijo temeljnemu načelu, ki se nanaša na varovanje zdravja ljudi in okolja s preventivnim zmanjšanjem možnih vplivov nevarnih kemikalij in pomenijo usklajenost slovenskega pravnega reda s pravnim redom Evropske unije. Novela dodatno ureja sistem tehničnih in organizacijskih ukrepov za proizvodno skladiščenje nevarnih kemikalij in dodatne naloge organa, pristojnega za kemikalije. Uvaja tudi biomonitoring, s katerim naj bi pridobili relevantne podatke o obremenitvah ljudi in organizmov z nevarnimi kemikalijami. Kot rečeno, v Poslanski skupini Nova Slovenija bomo dali zeleno luč za novelo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Miha Prevc, v imenu Poslanske skupine SLS. Prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani državni sekretar s sodelavko, spoštovane kolegice in kolegi! V Slovenski ljudski stranki že vseskozi poudarjamo, da je človeško zdravje neprecenljivo in v smislu preventive še vedno ni narejeno toliko, kot bi lahko bilo. Stik s kemikalijami, temi nevarnim snovmi, je bistvenega pomena za človekovo zdravje. Posledice so lahko hude in nepopravljive. Pri tem ni nujno, da je stik z nevarnimi kemikalijami neposreden, v veliki meri vplivajo na naše zdravje tudi vsebnosti teh snovi v okolju. In ravno okoljska problematika je tista tematika, ki bi se morala nahajati bolj na vrhu seznama prednostnih nalog. Pri proizvodnji ter prometu s kemikalijami je bilo zaznati precej pomanjkljivosti in nepotrebnih tveganj za zdravje človeka in varstvo okolja, zato nas še posebej veseli, da se na tem področju končno še dodatno ukrepa v smislu izboljšanja varovanja zdravja ljudi in varovanja okolja preko preventivnih ukrepov, ki naj bi zmanjšali vplive nevarnih kemikalij. Posebno pozornost je potrebno s strožjimi merili nameniti predvsem varnejšemu prevozu in skladiščenju, saj lahko že najmanjša nepazljivost povzroči katastrofalne posledice za ljudi in naše okolje. Poslanci Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke menimo, da je predlagani zakon dober, da prispeva k bolj urejenim razmeram na področju nevarnih kemikalij, poleg tega pa je z amandmaji ustrezno dopolnjen in usklajen z evropsko direktivo. Podprli bomo vse amandmaje, ki smo jih vložile poslanske skupine koalicije, saj so nujni in bo šele z njimi dopolnjen in popravljen zakon izpolnil svoj zastavljeni cilj. Določbe zakona pa bodo tudi bolj jasne. Dopolnitev 5. člena je nujna, saj je gotovo potrebno poleg obveznosti pravih in fizičnih oseb, ki proizvajajo ali dajejo nevarne kemikalije v promet, določiti tudi odgovornost za škodo, ki bi utegnila pri skladiščenju nevarnih kemikalij nastati. Prav tako podpiramo ostale rešitve. In ker menimo, da je zakon kot celota dober ga bomo poslanci Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke tudi podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Zmago Jelinčič Plemeniti v imenu Poslanske skupine SNS. Prosim.
Hvala lepa. Dober dan vsem skupaj! No, zakon je zagotovo potreben in ureja kar precej do zdaj nedodelanih segmentov, pa vendar mislim, da tudi v tem zakonu, ki v veliki meri sledi evropskim direktivam lahko najdemo še kar nekaj sivih lis, ki jih ta zakon ni obdelal in jih bo treba nekako urediti. Treba se je ozreti recimo na 45. člen, ki govori o pogojih za opravljanje dejavnosti proizvodnje skladiščenja in uporabe nevarnih kemikalij ter prometa z njimi. Premalo časa je, da bi se spustil v podrobnosti, pa vendar tukaj v tem zakonu še vedno puščajo odprto mesto za razne čudne prakse, ki jih lahko izvajajo nekateri. Dejstvo je, da v Slovenijo nimamo prepovedi uporabe nekaterih specifičnih pesticidov, insekticidov, fujmicidov, repelentov in podobnih substanc, ki ponekod v Evropi so prepovedane, ponekod po svetu pa seveda niso. In zato se pri nas tudi v kmetijstvu še vedno uporablja cela vrsta izredno toksičnih in kancerogenih snovi, ki seveda pronicajo v talnico in zastrupljajo slovensko prebivalstvo. Ko govorimo o biomonitoringu v 25. členu, piše, da biomonitornig koordinira organ, pristojen za kemikalije, izvajajo pa ga zdravstveni in drugi javni zavodi. Jaz mislim, da bi tukaj bolj decidirano morali upoštevati tudi fakultete, v prvi vrsti biofakulteto in pa recimo farmacijo, ki se uporablja oziroma ki obravnava ravno tematiko uporabe in pa zlorabe, tudi zlorabe, čeprav manj določenih kemikalij v proizvodnji zdravil. Zavedati se je treba, da proizvodnja zdravil v veliki meri prinaša nus-produkte, ki so močno toksični in se v veliki meri odvažajo v neskladju s slovensko zakonodajo. Če vzamemo 60. člen, ki govori o pooblastilih in nalogah organa, pristojnega za kemikalije, v 3. točki vidimo, da vodi tudi seznam snovi, pripravkov in nevarnih proizvodov za katero obstaja obveznost poročanja. To je premalo. Samo obveznost poročanja je bistveno premalo. Potrebno je imeti kompletno linijo uporabe, zlorabe in vsega ostalega od začetka do končnega produkta in seveda tudi s specifikacijo, kam so šli stranski produkti pri proizvodnji. V 6. točki govori, da koordinira izobraževanje svetovalcev za kemikalije in druge vrste izobraževanj, ki potekajo na podlagi tega zakona. Mislim, da je tukaj več fakultet, tudi kemijska je dovolj kompetentna, da je nesmiselno, da imamo še en določen poseben organ, ampak da bi bilo smiselno, da se to vključi v skupno povezavo s slovensko univerzitetno stroko. Tega je tako ali tako premalo. V 10. točki, ko piše, da koordinira informacijsko podporo na področju kemikalij in tako naprej, tukaj je potrebno imeti tudi specifičen seznam zlorab, nesrečnih dogodkov, onesnaženj in podobnih zadev. Mi v Sloveniji ne vodimo tega in to je zelo slabo. Mislim, da bi bilo nujno potrebno te zadeve urediti na ta način, da seveda to lahko kontroliramo tudi, ne samo s statističnega področja, ampak tudi s področja, recimo, toksičnosti določenih substanc. Kot primer lahko navedemo velike zastrupitve ribjega zaroda v raznih rekah, ko seveda v Sloveniji ne odkrijemo niti kdo je kaj spustil v vodo, pa je ena sama fabrika tam gori, niti katera kemikalija je bila notri, pa se točno ve, s katerimi kemikalijami ravnajo v tisti tovarni in tako naprej. Poleg tega pa sodim, da manjka tukaj še en določen člen, ki bi govoril o prepovedi uporabe določenih substanc in tudi o prepovedi oziroma odvzemu licence ob uporabi določenih substanc. V principu zakon ni slab. Ima nekaj lukenj, upam, da jih bo ministrstvo v bodočnosti popravilo. Bomo pa ta zakon seveda podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Sašo Peče v imenu Skupine nepovezanih poslancev. Prosim.
Spoštovani prisotni. Namen Poslanske skupine nepovezanih poslancev Lipa ni zadovoljiti se z iskanjem prej opredeljenih sivih lis, ampak je naš cilj odpravljanje sivih lis v vsaki zakonodaji. Dejstvo je, da težimo k temu, da bi imeli čimbolj korektno, predvsem pa konkretno zakonodajo. Posebej kadar gre v primeru ravnanja s kemikalijami. Predlagatelj zakona je v okviru svoje uvodne obrazložitve in nenazadnje tudi v obliki pisne obrazložitve, ki spremlja zakon definiral, po eni strani dva dobra cilja. Prvič. Končni cilj je varno skladiščenje kemikalij in ustrezna graditev objektov, ki zagotavljajo kemijsko varnost. Po drugi strani, predlagana dopolnitev zakona uvaja tudi mnenje pristojnega organa za kemikalije v postopku presoje vplivov na okolje in postopkov pridobivanja okoljevarstvenih dovoljenj za obrat. Rad pa bi izpostavil v želji in namenu, da bo ministrstvo priskočilo, kot predlagatelj zakona seveda, do sprememb v naslednjih poglavjih. In sicer konkretno: v okviru 8. poglavja - "Promet, skladiščenje in uporaba nevarnih kemikalij ter promet z njimi", konkretno v 42. členu se nam zdi nesprejemljiva obstoječa dikcija v obliki: "Pravne in fizične osebe, ki proizvajajo, skladiščijo ali dajejo v promet nevarne kemikalije morajo zagotoviti pogoje, ki preprečujejo ali zmanjšujejo nevarnost za človeka in okolje." Prepričani smo, da beseda "ali zmanjšujejo nevarnost" ne bi smela biti vsebovana v okviru tega člena, ampak bi moral zakon slediti izključno k preprečevanju. Ne samo torej, da se zmanjšuje nevarnost, kajti vsebina besede "zmanjšuje" je preveč ohlapna in na področju trgovanja, proizvodnje in vse kar opredeljuje ta zakon v povezavi s kemikalijami, je potrebno imeti strogo pod nadzorom. Po naši oceni omenjena dikcija zmanjšuje, torej, da je poleg "preprečuje" tudi "zmanjšuje" preveč ohlapna in predstavlja preveč prostosti na področju dela s to nevarno snovjo. V nadaljevanju, skratka hočem povedati - želimo zaostritev 42. člena v obliki preprečevanja torej posledic za človeka in okolje, nevarnosti in ne samo zmanjševanja, kakor ga opredeljuje predlagatelj zakona. V okviru 44. člena predloga zakona, ki govori o dovoljenju za opravljanje dejavnosti, pa težimo k temu, da bi sama vsebina omenjenega člena bila izpeljanka, iz katere bi izhajal podzakonski predpis. Po naši oceni, v primeru tako pomembnega zakona kot je zakon danes, ki je pred nami, je premalo, da zakon daje izključno pooblastilo podzakonskim predpisom, ki so opredeljeni. Skratka, želimo si vsebino zakona, ki bo natančno urejala osnovna in sekundarna področja trgovanja, skladiščenja in vsega z nevarnimi snovmi, torej ne tega, k čemer pa teži predlog zakona, da se celotno pooblastilo v stroki in pa specifiki prenaša na podzakonski predpis. Iz tega naslova v nadaljevanju omenjenega člena predlagamo v nadaljevanju najsibo postopka ali novele zakona tudi določitev v obliki zakona opredelitve za pridobitev dovoljenja. Dejstvo je, da ga za enkrat predpiše sam minister v obliki podzakonskega akta. Želimo, da se ustvari tisti varnostni sistem v naši državi, ki bo nad podzakonskim predpisom opredeljen tudi v okviru zakona. V naslednjem členu po naši oceni govori oziroma govori citiram "dovoljenje iz drugega odstavka tega člena ni potrebno pridobiti pravnim ali fizičnim osebam, ki opravljajo promet na drobno z nevarnimi kemikalijami. Tudi to predlog zakona opredeljuje kot pogoj področne zakonodaje. Po naši oceni je potrebna kontrola države ustreznih institucij tudi kadar gre za promet na drobno. Ne smemo pozabiti izvida predvsem pa pri odločanju in sprejemu omenjenega zakona, da govorimo o nevarnih kemikalijah za človeka, okolje, naravo nenazadnje tudi za celotno družbo. Rad pa bi izpostavil tisto, kar se nam zdi še posebej pomembno, to je tako imenovani biomonitoring kemikalij. In sicer v prvem odstavku govori, da se ta biomonitoring opravlja v časovnih presledkih, ki so strokovno upravičeni. Želimo definicijo časovnih presledkov za kemikalije iz naslova posameznih skupin kot so opredeljeni v zakonu. Skratka, naj bodo časovne dimenzije jasno postavljene in odločitev o njihovem vplivu oziroma pobudi. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod mag. Andrej Bručan v imenu Poslanske skupine SDS. Prosim.
Spoštovani predsedujoči, spoštovani državni sekretar s sodelavko! Kot vemo je poglavitni cilj zakona, ki ga danes obravnavamo izboljšanje zdravja ljudi in okolja s preventivnim zmanjševanjem možnih vplivov nevarnih kemikalij na zdravje ljudi in okolja. En Zakon o kemikalijah je bil, kot smo danes že slišali, sprejet leta 1999, dopolnjen potem leta 2003. Vzpostavlja sistem, ki omogoča izvajanje evropske kemijske zakonodaje, uvaja pa tudi nekaj nacionalnih postopkov, zavarovanje zdravja in okolja pred temi nevarnimi kemikalijami in ta sprememba Zakona o kemikalijah, ki jo danes obravnavamo je predvsem posledica sprememb evropske zakonodaje, ki se mora ustrezno odražati tudi v nacionalni zakonodaji. Predlagane spremembe v bistvu harmonizirajo slovensko zakonodajo, pri tem pa je potrebno črtati nekaj določb, ki so v nasprotju z uredbo RICH ali pa podvajajo obvezne zavezance, pri čemer gre predvsem za črtanje poglavja, prijavljanje novih snovi in pa spremembo 30. člena. Seveda je cilj tega zakona tudi varno skladiščenje kemikalij in pa tudi ustrezna gradnja objektov, ki zagotavljajo kemijsko varnost, pri čemer pa je potrebno zasledovati tudi celovito presojo posledic, ki bi jih predvideni poseg lahko imel na okolje. Vključno z morebitnimi negativnimi posledicami, ki jih nevarne kemikalije lahko povzročijo. Uvaja se tudi biomonitoring, ki ga zakon definira kot monitoring prisotnosti kemikalij in njihovih razgradnih produktov v ljudeh in organizmih. Je pa to pomembno zaradi tega ker je Slovenija močna kot država, ki ima razmeroma močno razvito kemijsko industrijo. Tu je predvsem pomembna farmacevtska industrija in seveda ta biomonitoring ima tudi cilj pridobitve podatkov. Podatkov o dejanskih obremenitvah ljudi in organizmov z nevarnimi kemikalijami in posledično možnostjo ukrepanja, kadar je tovrstna obremenitev prevelika. V Poslanski skupini SDS bomo na podlagi navedenega podrli Predlog sprememb in dopolnitev Zakona o kemikalijah, kateri cilj je izboljšanje zdravja ljudi in okolja in pa tudi preventivno delovanje z možnostjo zmanjšanja vplivov nevarnih kemikalij na zdravje ljudi in okolja. Hvala.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker k dopolnjenemu predlogu zakona ni bilo vloženih amandmajev, zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. V skladu s 139. členom Poslovnika zbora, bomo glasovanje o dopolnjenem predlogu zakona opravili danes v okviru glasovanj pol ure po prekinjeni dvajseti točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 12. TOČKO DNEVNEGA REDA - OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBI IN DOPOLNITVI ZAKONA O ORGANIZACIJI IN FINANCIRANJU VZGOJE IN IZOBRAŽEVANJA. Po skrajšanem postopku. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila skupina poslancev in poslank s prvopodpisano gospo Barbaro Žgajner Tavš. V zvezi s tem predlogom zakona Odbor za kulturo, šolstvo in šport predlaga Državnemu zboru sprejem sklepa, da predlog zakona ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Besedo dajem predsedniku odbora, mag. Branku Grimsu za dopolnilno obrazložitev predloga sklepa.
Hvala za besedo. Vsem prav lep pozdrav. Odbor za kulturo, šolstvo in šport je obravnaval Predlog zakona o spremembi in dopolnitvi Zakona o organizaciji in financiranju vzgoje in izobraževanja na svoji seji, dne 10. januarja letošnjega leta. Članice in člani odbora smo se seznanili z dodatno obrazložitvijo predlagateljice in pa z mnenjem Vlade, ki v svojem pisno in ustno danem mnenju opozarja, da je pri prepisovanju tega člena iz vladnega zakona, Predloga zakona o spremembi in dopolnitvi Zakona o organizaciji in financiranju vzgoje in izobraževanja, prišlo do dveh hujših napak, in sicer je skupina poslancev črtala odstavek, ki varuje žrtve, torej otroke. Torej žrtve, zlasti pa žrtve spolnih deliktov pred tem, da bi dejstvo, da so postali žrtev kaznivega dejanja postalo jasno. Poleg tega je bila vladnemu predlogu dodana določba, ki bi pomenila avtomatično izgubo določenih pravic kateregakoli zaposlenega v vzgoji in izobraževanju, ki so se zgolj znašli v kazenskem postopku. Glede na navedeno, ker bi bilo to očitno lahko tudi ustavno sporno, Vlada ni podprla predloženega predloga zakona. Poleg tega pa so se članice in člani odbora seznanili tudi z mnenjem Zakonodajno-pravne službe, ki je opozorila prav tako na povezavo med predlaganimi rešitvami in nesorazmernostjo posega v ustavno načelo, tudi ustavno načelo domnev nedolžnosti, pri čemer je opozorila, da so omejitve ustavnih pravic po pravni teoriji pa tudi po sodni praksi ustavnega sodišča dopustne le, če so v skladu z načelom sorazmernosti. Poleg tega je predstavnica Zakonodajno-pravne službe opozorila tudi na nejasnosti glede določanja, se pravi glede dolžnosti vročanja obvestil o pravnomočni in pa sodni odločbi ministru in na premalo jasne opredeljene obveznosti delodajalca glede njegovih dolžnosti, torej kdaj in kako, na kakšen način, da prepove nadaljnje opravljanje dela osebi, zoper katero je bil uveden kazenski postopek. Ravno tako so po mnenju predstavnikov Zakonodajno-pravne službe premalo jasne tudi določbe v zvezi s statusom delavca oziroma njegove pravice, ki mu gredo iz delovno-pravne zakonodaje, ki mu gredo torej v obdobju do pravnomočnosti sodbe. Kljub temu, ko smo na seji vse to obravnavali, je vendarle precej članic in članov ocenilo, da čeprav zakon ni ustrezen, konec koncev je bil tudi vložen na očitno neustrezen način z napačno navedenim naslovom, pa vendarle dodeljen v obravnavo, kar je zanimiv precedens. No, ampak kljub temu je vendarle večina članic in članov ocenila, da ta razprava je pomenila dragocen prispevek za to, ker smo, prvič, osvetlili dvoje; da vsebuje tudi vladna novela zelo dobro rešitev, ki ščiti otroke in drugič, da je mogoče te določbe še izboljšati, ko bomo ta zakon obravnavali, in da ta obravnava pomeni pridobitev za varnost otrok. Na koncu pa, glede na vse pravne in siceršnje pripombe, ki so bile dane v zvezi s predlogom, predvsem pa v zvezi s pomisleki glede očitne ustavne spornosti nekaterih rešitev, je večina članic in članov odbora sprejela sklep, s katerim predlaga, da zakon ni primeren za nadaljnjo obravnavo in predlagamo Državnemu zboru, da ta sklep tudi sprejme.
Hvala lepa. Besedo dajem predstavnici predlagateljev predloga zakona, gospe Barbari Žgajner Tavš, za uvodno predstavitev stališča do predloga matičnega delovnega telesa. Prosim.
Hvala lepa za besedo. Spoštovane kolegice in kolegi, spoštovana gospa državna sekretarka s sodelavcem. No, očitno je precendensov kar nekaj, ki se dogajajo v tej, ne bom rekla samo Državnem zboru ampak parlamentarni dvorani. Jaz sem mislila, da poslušam predstavitev stališča Poslanske skupine SDS, ne poročilo matičnega delovnega telesa. Zelo nekorektno, spoštovani predsednik matičnega delovnega telesa gospod Grims. Nekorektno zato, ker sem bila sama priča dogajanju na tem delovnem telesu. Nenazadnje sem prva podpisana pod zakon in veste, ko govorite kako nepopoln je bil zakon, kako slab prepis je imel zakon [[...]]Jaz vas moram opomniti, pri zakonu so sodelovali tudi strokovnjaki. Pa ne strokovnjaki kova SDS ampak strokovnjaki Pravne fakultete in tudi od Vlade neodvisna pooblaščenka za dostop do informacij javnega značaja. To pa ste pozabili povedati! Po drugi strani pa, ko govorimo ali pa govorijo nekateri o nekorektni proceduro, nepopolnosti vsebine, napačnem naslovu zakona [[...]]Veste kaj smo sprejeli na izredni seji, zakon, ki ga je vložila Vlada Republike Slovenije o otroškem dodatku, ki napačno citira člen ustave. Namesto 56. člena, ki govori o posebnih pravicah otrok v naši državi je Vlada Republike Slovenije zapisala člen, ki govori o položaju in posebnih pravicah romske skupnosti v Sloveniji. Ampak, to pa nihče ne omeni, te nekorektnosti, ki si jo dovoli Vlada Republike Slovenije. Ta zakon ščiti vse otroke v naši državi, vse otroke pred najhujšimi oblikami kaznivega dejanja, kaznivih dejanj, pred spolnim nasiljem, v okviru vzgoje in izobraževanja. In jaz verjamem, glede na to, da je bila prisotna na seji matičnega delovnega telesa tudi gospa državna sekretarka, da ve, o čem smo se pogovarjali, da ve, kakšno je bilo mnenje Zakonodajno-pravne službe, ki je ja, v prvi fazi res opozorila na določene pomanjkljivosti, zastavila tudi nekaj vprašanj in jaz verjamem, da sem z zelo jasnimi odgovori zadostila, kar je bilo nenazadnje razvidno ob koncu razprave, tudi Zakonodajno-pravno službo. In tudi gospa državna sekretarka je na koncu dejala: Ja, vsebina zakona je primerna za razmislek. Je sicer res, da je sklep matičnega delovnega telesa negativen, ampak verjamem, resnično verjamem, da bo kljub temu, da bo zakon padel, to vem, imate glasovalno večino, da bo kakšna ideja iz tega zakona vključena tudi v vladni predlog zakona. Zato, ker je ta vsebina, ki sem jo popravila sama z amandmajem, ki ga niti obravnavati predsednik delovnega telesa ni želel, ne, ker se je odločil, da bo dal a priroi negativni sklep, amandma popravlja in bistveno izboljšuje tudi tisto vsebino, ki je vključena v vladni predlog zakona o organizaciji in financiranju vzgoje in izobraževanja. Toliko, spoštovane kolegice in kolegi, o korektnosti ali pa nekorektnosti. Verjemite, ta vsebina, ki je danes pred nami, pa mi je žal, da bo tako z levo roko pometena mimo procedure, dobesedno mimo procedure, ta vsebina je dobra vsebina. Če bi bilo stanje na področju zakonodaje v okviru vzgoje in izobraževanja res tako zelo bleščeče, ali pa dobro urejeno, potem se ne bi smel zgoditi primer iz Osnovne šole Jarenina, ne bi se smel, ampak minister je takrat jasno in glasno povedal: Zakonodaja mi ne dopušča, da bi ukrepal, da bi iz vzgojno-izobraževalnega procesa odstranil osebo, ki je bila v kazenskem postopku. Ta predlog zakona omogoča to. Pa ne gre za kršenje ustavnega načela domneve nedolžnosti, daleč od tega. V naši zakonodaji obstajajo izjeme in jaz pravim, da je področje vzgoje in izobraževanja specifično področje, za katerega morajo veljati izjeme, tako kot veljajo, recimo, v okviru Zakona o policiji. Tudi za policiste velja suspenz v posebnih okoliščinah. Zakaj takšnega suspenza ne moremo doseči za zaščito naših otrok?
Hvala lepa. Besedo dajem predstavniku Vlade za uvodno predstavitev stališča do predloga matičnega delovnega telesa. Gospa dr. Alenka Šverc, državna sekretarka.
Lepo pozdravljeni tudi v imenu Vlade! Spoštovane poslanke in poslanci in gospod predsedujoči! Bom zelo kratka v mnenju Vlade, in sicer Vlada ne podpira teh rešitev v zakonu, ker so nekatere rešitve, kot je bilo že povedano, ustavno ali pa pravno tudi sporne. Vlada, kot sami veste, je tudi v proceduro že vložila zakon, ki na primeren in ustaven način predstavlja ustrezne rešitve. V samem postopku pa seveda tudi pričakujemo še dodatne pobude in pa tudi izboljšanje tega člena, ki zagotavlja preprosti cilj, da so naši otroci na področju vzgoje in izobraževanja zaščiteni v primeru takšnih spolnih deliktov. Hvala lepa.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima gospa Marjetka Uhan v imenu Poslanske skupine NSi.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovana sekretarka s sodelavcem, poslanke in poslanci! Problematiko, ki jo obravnava današnja novela zakona je obravnaval že vladni predlog zakona o financiranju vzgoje in izobraževanja, ki je bil zavrnjen konec prejšnjega leta. Takrat ta člen sploh ni dobil kakšne posebne pozornosti. Ampak takrat je bilo bolj pomembno ali je 85 ali 100% financiranje zasebnih šol. Sedaj je pred nami predlog poslancev Slovenske nacionalne stranke, s katerim bi prepovedani zaposlovanje, kot prepovedali delo vsem tistim ki so osumljeni kaznivega dejanja, to je spolnega nasilja. Ta zakon bi po mnenju predlagateljev natančno in učinkovito preprečeval zaposlovanje v šolah in v ostalih vzgojnih institucijah vsem, ki bi lahko s svojimi kriminalno naravnanimi dejanji ogrozili otroke, ki so tem osebam v času šolanja prepuščeni. Predlog zakona prepoveduje delo tistim ki so bili pravnomočno obsojeni zaradi kakršnega koli kaznivega dejanja, kot tudi tistim, zoper katere na sodišču postopek še teče. Zakonodajno-pravna služba je pri tem opozorila, da je preprečevanje zaposlitve ljudem, katerim krivda ni dokazana, da nima pravne osnove. Kot ni v skladu z mnenjem pravne stroke in pooblaščenke za posredovanje javnih informacij predlog zakona, po katerem bi se podatki o obdolžencih iz sodniških evidenc posredovali delodajalcem ali pristojnemu ministrstvu. V Novi Sloveniji verjamemo, da je predlog zakona dobronameren in da so predlagane rešitve usmerjene zgolj v dobrobit in varnost otrok. Ampak žal je predlog kot tak pravno brez osnove in kot tak nesprejemljiv. Prav tako menimo da problematiko zaposlovanja storilcev kaznivih dejanj na področju vzgoje in izobraževanja rešuje 107.a člen predloga zakona, ki ga je predložila Vlada. Po tem členu je namreč onemogočeno zaposlovanje storilcev kaznivih dejanj in tako bistveno zmanjšana možnost, da bi naše otroke učili, vzgajali tako imenovani neprimerni ljudje. Zato v Novi Sloveniji predlaganega zakona, o katerem se bo glasovalo danes, ne bomo podprli. Bomo pa delali na tem, da se čim prej sprejme že prej omenjeni Vladni predlog, ki to ustrezno rešuje.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Mihael Prevc v imenu poslanske skupine SLS.
Hvala lepa še enkrat za besedo gospod podpredsednik. Spoštovana državna sekretarka, spoštovane kolegice in kolegi. Poslanci Slovenske ljudske stranke predloga zakona ne moremo podpreti. Čeprav je namen predlagatelja zavarovati otroke pred povzročitelji najhujšega nasilja nad otroki. Predlog sprememb zakona namreč ni celovit in ni v skladu z Ustavo Republike Slovenije. Temveč je le delni prepis iz predloga zakona, ki ga pripravlja pristojno ministrstvo. Predlog zakona, s katerim želijo predlagatelji zaščititi pred najhujšimi oblikami nasilja nad otroki, se razlikuje od predloga Vlade v dveh spremembah, ki pa povzročita nesprejemljivost in neustavnost tega predloga zakona. Gre za nedopusten poseg v ustavno načelo domnevne nedolžnosti, gre za avtomatično izgubo določenih pravic kateregakoli zaposlenega v vzgoji in izobraževanju, ne samo učitelja. Strinjamo se z mnenjem Zakonodajno-pravne službe, da so omejitve ustavnih pravic dopustne le, če so v skladu z načelom sorazmernosti. Še bolj nesprejemljivo pa je to, da zakon ne vsebuje določbe, ki varuje žrtve, na primer: spolnih deliktov pred tem, da bi dejstvo, da so postali žrtve kaznivega dejanja postalo javno. Ta odstavek je bil v vladnem predlogu zapisan na izrecno zahtevo varuhinje človekovih pravic. Nejasne so tudi nekatere druge določbe, kot je glede dolžnosti vročanja obvestil o pravnomočnosti in sodni odločbi ministru, premalo jasno je opredeljena obveznost delodajalca glede njegove dolžnosti, da prepove nadaljnje opravljanje dela osebi, zoper katero je bil uveden kazenski postopek. Premalo jasen je tudi status delavca oziroma njegove delovnopravne pravice, ki mu gredo v obdobju do pravnomočnosti sodbe. Iz navedenih razlogov poslanci Slovenske ljudske stranke menimo, da zakon ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Srečko Prijatelj v imenu Poslanske skupine SNS. Prosim.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi. Je že tako, da vse kar predlaga opozicija, vi po defoltu zavrnete. To je že neka stalna praksa tu v Državnem zboru in danes se bomo morali sprijazniti tudi s tem. Seveda, ta zakon ni slab in ščiti najbolj ogroženo in najmanj zaščiteno sredino naše družbe, to so otroci. Če bi se zavedali samo s kančkom razumevanja, kaj lahko ta zakon prinese, potem bi v bistvu ta zakon danes ne imel takšne predstavitve s strani predsednika MDT-ja, kot je bilo povedano, ampak bi bilo korektno obrazloženo tudi kaj smo se tam pogovarjali. Seveda, če se spustim v pogovor in diskusijo na odboru. Poglejte, ne more se suspenz enačiti z odpovedjo. Mi smo na odboru jasno govorili, da moramo zavzeti vse največje mere zaščite kadar gre za nekoga, ki lahko stori silo nad otroci. In to če je vložena pravnomočna tožba, in če organi pregona preganjajo neko osebo, ki dela v izobraževanju, vendar je razumno pri tem dejanju, da neka šola povzame ukrepe in začasno suspendira takšno osebo, ga odmakne od te sredine in prepreči ponovitev dogodka in prepreči s tem tudi možnost, da se ponovno zgodi na nekem drugem kraju nek drug tak zločin, da ne rečem kaj hujšega. Te zadeve so ponavadi zamolčane. Vi to veste. Ne pride v javnost in toliko bolj so me presenetili podatki, ko sem v bistvu pobrskal po tem, da po uradnih podatkih policije v Republiki Sloveniji prihaja v bistvu vsako leto do večjih zlorab na tem področju. In zlorabljene so v bistvu deklice mlajše od 15 let. Celo v cerkvi se to dogaja, pa vendar berete tisk, saj vidite, duhovniki so tudi v bistvu posiljevalci. Tudi to je res, ampak mogoče zaradi tega nočete govoriti danes o tem, mogoče si zaradi tega zatiskate oči z obema dlanema in nočete sprejeti tega zakona, ki ni prav nič sporen, prav ničesar ni tukaj v neskladju z zakonom, spoštovane gospe in gospodje. Ta zakon je dober. Naredil bi maksimalno zaščito za otroke. Bistvena novost v tem zakonu je, da sodišče obvezno, s pravnomočno sodbo in odredbo, s katero je ugotovil obstoj kaznivega dejanja, ki se preganja po uradni dolžnosti, po uradni dolžnosti, govorimo po uradni dolžnosti, v bistvu nepogojno kazen v trajanju več kot šest mesecev vroči vzgojno-izobraževalnemu zavodu, v katerem je obsojenec zaposlen, prepoved po zaposlovanju. Tu je bistvo tega zakona. In bistvo tega zakona je, da vsi postopki, ki so v predkazenskem postopku in se vodijo po uradni dolžnosti, doživijo suspenz za tega delavca, ki dela v takem zavodu oziroma šoli, pa tega nočete sprejeti. Zakaj ne? Prosim, povejte, zakaj ne. Zato, ker so vam otroci malo mar, ker vam ni do tega, da bi otroke zaščitili, na tak način kot imajo pravice do zaščite. Ali zaradi tega, ker so med posiljevalci tudi duhovniki. Ali mogoče zaradi tega, spoštovana državna sekretarka. To je dejstvo. Jaz izražam razočaranje in malone gnev nad tem kar delate. Nonšalantno pometete pod preprogo vse tisti kar želimo, da bi bilo boljše. Na tem področju ni uveljavljena nobena norma, nobena norma. In naša poslanska skupina je preko naše bivše kolegice vložila kvaliteten zakon, pod katerega smo se podpisali vsi in stojimo za tem kar je v tem zakonu zapisano. Jaz ne vem, zakaj danes ne bi mogli spremeniti stališča. Enkrat bodite razumni. Ali to ni možno? Zadnji stavek bi lahko mogoče prepričal vas, vendar ne verjamem, ker imate jasna navodila. Pomislite, da bodo vaši otroci imeli otroke ali pa morda imate sami tudi tako male otroke, da so lahko zlorabljeni. Ne bi želel, da se vam to zgodi. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Barbara Žgajner Tavš, v imenu skupine nepovezanih poslancev.
Hvala lepa še enkrat. Jaz bom pravzaprav nadaljevala tam, kjer sem končala, čeprav moram reči, da več ali manj sem povedala tisto, kar sem želela povedati. Ko sem poslušala tudi besede gospe državne sekretarke danes, pa verjamem, da je namenoma bila skopa v besedah. Verjamem, ker se zaveda, kako pomembna je vsebina in kako bistveno se vsebina osnovnega predloga zakona dopolnjuje v obliki amandmaja. Dovolite, če zelo na kratko povzamem, zakon med rešitvami, ki jih predlagamo narekuje, da oseba, zoper katero je že sprožen kazenski postopek za kaznivo dejanje zoper spolno nedotakljivost ne more skleniti pogodbe o zaposlitvi oziroma pogodbe, po kateri bi oseba želela opravljati delo v okviru vzgoje in izobraževanja. Pri osebah, ki so že zaposlene ali imajo v vzgojno izobraževalnih inštitucijah sklenjeno pogodbo o delu in je zoper njih uveden kazenski postopek na področju spolne nedotakljivosti je možno doseči začasen suspenz oziroma odstranitev z delovnega mesta kjer gre za neposreden stik z otroki. To je spoštovane kolegice in kolegi tista bistvena novost ali pa korak naprej od vladnega zakona k večji zaščiti otrok. Dajte mi povedati ali se res lahko potolažimo preprosto z izjavami, da zaenkrat v okviru slovenske zakonodaje ni zakonske podlage, da bi zaščitili naše otroke, ko gre za osebo naj si gre za učitelja, vzgojitelja ali delavca na šoli, ki prihaja v neposreden stik z otroki in je zoper njega uveden kazenski postopek zoper spolno nedotakljivost. Kolegica Uhanova ali se res lahko zadovoljimo zgolj s tem, da preprosto ni zakonske podlage pa saj smo mi zakonodajna veja oblasti. Državni zbor Republike Slovenije je zakonodajna veja oblasti, ki sprejema zakone, daje zakonske podlage. Mi smo podrejena veja izvršilni veji oblasti žal, kolega Tanko, ker se oglašate medtem ko poskušam resno razpredati o zadevah. Verjamem, da so preveč resne zadeve [[...]]
Gospa Tavševa [[...]]
Spolno nasilje, ki se dogaja nad otroki [[...]]
Gospa Tavševa [[...]]
Spoštovane kolegice in kolegi, da bi se lahko posmehovali [[...]]
Gospa Barbara ali vas lahko prekinem za trenutek. Težko je v vaši razpravi izzivati druge poslance, da bi odgovorili, če nimajo te možnosti. Prosim, če tega ne delate. Hvala.
Hvala lepa. Verjemite, da je tudi zelo težko, če te vodja Poslanske skupine SDS z nasmehom na obrazu moti medtem, ko diskutiraš o resnih zadevah spoštovani gospod predsedujoči. Mene resnično žalosti, da matični odbor, Odbor za šolstvo, kulturo in šport ni zmogel toliko, bom rekla moralne odgovornosti, da bi dovolil razpravo o verjamem, da eni izmed najbolj pomembnih tem. Gre za zaščitno zakonodajo, nič drugega. Zaščitna zakonodaja, to je tisto, kar bi moralo biti vodilo v glavah vseh poslancev, ko odločamo o naših otrocih. In toliko bolj me to žalosti zato, ker vem, da je v tem parlamentu dvojna morala. Včeraj smo ji bili priča, ko je eden izmed predstavnikov SDS-a dejal, pa bom prebrala njegov dobesedni zapis: "Jasno je, da noben predlog zakona ni idealen zato je procedura v parlamentu takšna, da je možno zakon v večih fazah dograjevati in potem ko se bo kakor je najbolj mogoče dobro uskladil in izpopolnil, se to dokončno sprejme in tako je možno tudi sedaj." Ampak ta ista stranka v parlamentu je onemogočila nadaljnjo proceduro pri tem zakonu. Jaz sem na matično delovno telo vložila predlog amandmaja. Predlog amandmaja, ki je bil usklajen, še enkrat povem, z neodvisno pooblaščenko za dostop do informacij javnega značaja. Verjamem da je strokovnjakinja na tem področju. Na kakšen način, komu, pod katerimi pogoji in predvsem kakšni podatki se lahko posredujejo. Zakon bi bil, v kolikor bi spoštovane kolegice in kolegi to dovolili, v tem delu bistveno izboljšan. Kar pa se tiče, pravite da je zakon ustavno sporen. Pa niste dovolili, da bi se zakon izpopolnil tudi v tem delu, ker ste rekli v proceduri: "Ne. Zakon ni primeren za nadaljnjo obravnavo." Predlog amandmaja dodaja besedico lahko. To je tista besedica, ki odpravlja vsakršen dvom v ustavno spornost. Lahko, jaz pravim da se lahko na področju vzgoje in izobraževanja dosežejo posebni pogoji, da se lahko doseže suspenz za osebo, zoper katero je uveden kazenski postopek zoper spolno nedotakljivost. Mene žalosti da bo zakon danes padel. Ampak takšno moč pač imate v parlamentu. Ampak razmislite. Razmislite. Čez en mesec bomo odločali o tej vsebini v okviru vladnega zakona.
Hvala lepa. Gospod Zagorac proceduralni predlog.
Hvala za besedo, spoštovani gospod predsedujoči. Ga bom oblikoval kar na začetku, da ne bo potem kakšnih težav. Jaz bi prosil, da zagotovite optimalne pogoje oziroma popoln mir v dvorani, ko gre za predstavitev stališč posameznih poslanskih skupin. Ne glede na to, če ta mir onemogočajo predstavniki največjih vladnih strank. Bodisi SDS-a, bodisi NSi-ja, ali pa kogarkoli v tej dvorani. Parlament je zato da se prepričujemo, da poslušamo stališča. Ne pa da vzklikamo iz klopi, kot je to nekdo včasih počel verjetno v osnovni šoli. Ampak če mi dovolite še obrazložitev na ta moj proceduralni predlog. Otroci so naše največje bogastvo, zato bi morali še toliko bolj poslušati in ne kričati. Razen če posamezen vir financiranja posamezne vladne stranke ne dovoljuje in želi da otroci ostanejo nezaščiteni, tako kot do zdaj, glede na to da se največji [[...]] [[Nerazumljivo.]] [[...]]vrši ravno od njih. Hvala.
Gospod Zagorac, hvala lepa. Proceduralni predlog ste podali. Se strinjam. Velja za vse. Besedo ima gospod mag. Branko Grims v imenu poslanske skupine SDS.
Tudi v imenu poslanske skupine Slovenske demokratske stranke vsem prav lep pozdrav. Vsem ki ste ravnokar tako opozarjali, da imamo otroke in kje je naša skrb za njihovo varnost, v Poslanski skupini SDS odgovarjamo, da ste imeli sami priložnost, da izkažete svojo skrb za varnost otrok z glasovanjem "za" vladni predlog ZOFVI-ja, ki ste ga napadli in da boste imeli ponovno to priložnost, ko boste čez mesec dni obravnavali predlog, ponovno vložen, vladnega predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o organizaciji in financiranju vzgoje in izobraževanja in takrat se bo hitro videlo, komu gre za varnost otrok. Da pa bo slika popolna, pa moram poudariti glede na ostrino in tudi nekorektnost nekaterih razprav, saj konec koncev v poročilu, ki sem ga prej dal v imenu odbora, nisem povedal nič drugega, kot da sem prebral tisto, kar v poročilu piše. Pa mi lahko verjamete, da ga nisem jaz napisal, ampak služba. Da bo slika jasna, naj povem še, kako je do tega predloga v resnici prišlo. Ko smo obravnavali na zadnji seji, takrat že v zvezi z izrečenim vetom, vladni predlog zakona o organizaciji in financiranju vzgoje in izobraževanja, sem opozoril, da je glas "za" tisti zakon tudi glas za večjo varnost otrok, ker tisti zakon vsebuje člen, ki ščiti otroke pred storilci najhujših kaznivih dejanj, vključno s pedofili. Uporabil sem tisti poljuden izraz "protipedofilski člen". Sledil je vik in krik dela opozicije, ne samo ene, ampak dela opozicije, da takega člena sploh ni v zakonu. In tisti, ki je najbolj glasno vpil, da člena, ki bi ščitil otroke pred storilci najhujših kaznivih dejanj v tem zakonu, sploh ni in da lažem, je bila gospa Barbara Žgajner Tavš, ki je potem sama narobe prepisala in podpisala tisti člen in ga predložila kot svoj zakon. Pa še to je bil vložen na napačen način, ker je imel narobe naveden naslov zakona. Toliko, da bo kristalno slika jasna, komu gre za kaj in kako je do tega predloga prišlo. Zato je bilo potrebno ta zakon zelo resno obravnavati, kajti gre za temo, za katero se vsi zavedamo, da je pomembna, da posega v varovanje človekovih pravic, po eni strani tistih, ki so te zaščite najbolj potrebne, torej otrok, po drugi strani pa tudi vseh drugih, ki se jih ta zakon dotika. Vse to je treba upoštevati in izhajati iz tistega temeljnega pravnega načela, na katerega je korektno opozorila tudi Zakonodajno-pravna služba, to je načelo sorazmernosti. In ob upoštevanju vseh teh vidikov se je izkazalo, da ta predlog nikakor ni ustrezen. Celo tistega dela, ki je bil v vladnem predlogu, v vladnem ZOFVI-ju, dopolnjen skladno z dogovorom z varuhinjo človekovih pravic in ki bi preprečeval, da bi žrtev storilca najhujšega kaznivega dejanja, storilca pedofilije, postala javna, še tisti del je iz tega zakona izpuščen. Preprosto tukaj glede na to zgodbo, ki je, upam, sedaj dovolj jasna, da tisti, ki so vladni ZOFVIJ napadali niso v resnici niti vedeli, kaj v njem piše in jim je takrat prav malo šlo za zaščito otrok, ko sem pa na to opozoril sem bil pa napaden kot nekdo, ki govori neresnico, tisti, ki potem sami niso bili sposobni korektnega zakona vložiti, sedaj tukaj prav zagotovo nimajo nikakršne osnove za to, da kritizirajo nas, ker želimo narediti zakon, ki bo celovito uredil to področje in bo pomenil zaščito otrok, hkrati pa uredil še mnoge druge stvari. Iz tega razloga v Poslanski skupini SDS zakona ne bomo podprli. Glasovali bomo za sklep matičnega delovnega telesa. Od vseh tistih pa, ki ste danes govorili v prid otrokom, kar spoštujemo in cenimo, pa pričakujemo, da boste z enako vnemo podprli vladni Predlog zakona o organizaciji in financiranju vzgoje in izobraževanja, ki bo pred vami že v naslednjih tednih. Takrat bo nastopil za vse nas trenutek resnice. Srečno.
Hvala lepa. Čeprav gospod Grims, tudi za vas velja, gospa Žgajnerjeva vam ne more odgovarjati. Nadaljujemo naprej. Gospa mag. Potrata v imenu Poslanske skupine SD. Prosim.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovana gospa državna sekretarka, spoštovane poslanke in poslanci! Če primerjam današnjo razpravo v tej dvorani s tisto na Odboru za kulturo, šolstvo in šport, bi si želela, da bi vsaj po mojem konstruktivno obljubljanje predstavnikov Vlade, da bodo skušali slediti dobremu namenu predloga zakona, obveljalo tudi danes. Pred nami je Predlog zakona o spremembi in dopolnitvi, moralo bi biti o spremembi zakona o financiranju vzgoje in izobraževanja, ki posega pravzaprav v en sam člen in se nanaša na prepoved sklepanja delovnega razmerja. V Poslanski skupini socialnih demokratov redno spremljamo prizadevanja prve podpisane, da bi v kar se da natančni obliki zaščitili telesno nedotakljivost otrok, ki so, upam da, ne samo ustavna vrednota, ampak tudi vrednota v našem javnem in družbenem življenju. Zato smo tako obravnavali in brali tudi predlog zakona, ki je bil v prvotni obliki res da tudi predmet pomislekov Zakonodajno-pravne službe, je pa vloženi amandma nekatere slabosti odpravil, zato bi jih lahko po tehtnem premisleku in v nadaljevanju zakonodajno-pravnega postopka tudi še z dopolnitvami in izboljšavami v celoti odpravil. V Poslanski skupini Socialnih demokratov namreč menimo, da vsa pravna stroka ni zbrana in vso pravno zanje ni zbrano samo v vladnih pravnih službah, ampak da je velik del, če ne večji del pravnega znanja in stroke, zbran zunaj vladnih služb. Zato se nam zdi predlagateljičin napor za to, da bi si pridobila mnenje pravnih strokovnjakov in drugih, ki se ukvarjajo s področjem zagotavljanja varnosti otrok, tak, da mu je treba pritegniti in da bi bilo treba storiti vse, da bi se, ker videti je, da zakon ne bo dobil podpore, opravilo ob vladnem predlogu zakona o organizaciji in financiranju vzgoje in izobraževanja vse tisto, kar bo zdaj zamujenega ob tem predlogu. Res ni dejstvo, da se predlog zakona nanaša samo na en člen, že argument za zavrnitev tega predloga. Zato ker smo se v tem mandatu nekajkrat, mislim, da petkrat, soočali s predlogi sprememb zakona o organizaciji in financiranju vzgoje in izobraževanja. Skrajni cinizem za Socialne demokrate pa je poslušati oziroma izrekati trditve, da v zavrnjenem predlogu zakona o organizaciji in financiranju vzgoje in izobraževanja nismo opazili člena, v katerem je tudi vladni predlog izboljševal že dosedanje rešitve. Mislim, da je to poceni demagogija in zvračanje znova krivde na tiste, ki smo si drznili oporekati vladnemu predlogu zakona o organizaciji in financiranju vzgoje in izobraževanja. Prav tako take trditve po mnenju Socialnih demokratov ne izničujejo ugotovitve, da je zaščita otrok in spoznanje o tem, da so dejanja zoper spolno nedotakljivost otrok pogosto pri nekaterih osebah ponavljajoča se dejanja, treba zagotoviti to, da se prepreči možnost nadaljevanja takega dejanja v okviru dejavnosti, ki je v vsem namenjena ali usmerjena k otrokom. Prav bi torej bilo, da bi skupaj našli rešitve, ki bi omogočale izvršitev obsodb in bi tudi šle v smeri še popolnejše zaščite otrok. Hvala.
Hvala lepa. Gospod mag. Grims, proceduralno. Prosim.
Hvala. Glede na te silno vehementne očitke o tem, kdo govori resnice, ki se stalno izrekajo na moj račun, predlagam gospod predsedujoči, da naročite službam, da naredijo print magnetograma seje Odbora za kulturo, šolstvo in šport pri točki dnevnega reda, ko je bil obravnavan vladni predlog ZOFVI-ja po izrečenem vetu Državnega sveta, in ga razdelijo poslankam in poslancem ter predstavnikom sedme sile, da se bodo vsi na lastne oči lahko prepričali, kdo govori resnico in kdo ne in da je še kako res, da je del opozicije, najglasnejša pa je bila ravno Barbara Žgajner Tavš, trdil, da takšnega člena, kot sem takrat navedel v tistem predlogu zakona, sploh ni.
V redu, hvala lepa. Se bo zgodilo. Prosim?
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Če bomo nadaljevali s takšnim tempom, jaz predlagam, da prekinemo sejo za pet, deset minut, da si očitno vsi skupaj zbistrimo glave in razum. Očitki kolega Grimsa so neutemeljeni, če kolega Grims ne razume, kaj je člen v okviru Zakona o financiranju vzgoje in izobraževanja, ki govori o zaščiti otrok pred kaznivimi dejanji spolne nedotakljivosti, potem je to njegov problem. Če pravi, da so vsi storilci kaznivih dejanj zoper spolno nedotakljivost pedofili, je tudi njegov problem. Ampak očitno je strokovno zelo slab v teh zadevah.
Hvala lepa. Vi veste, da je bil program za današnjo sejo razpisan, bila je razpisana točna minutaža, vse je šlo tako, kot je bilo zapisano, in nič nismo prehitevali. Za mene ni nič narobe, zato končujem s to razpravo in s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. O predlogu sklepa bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 20. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 20. TOČKO DNEVNEGA REDA - TO JE NA PRVO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SUBVENCIONIRANJU DIJAŠKE PREHRANE V OKVIRU REDNEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila skupina poslank in poslancev s prvopodpisanim gospodom Jožetom Tankom. V zvezi s tem predlogom zakona je skupina desetih poslank in poslancev s prvopodpisanim gospodom Jožetom Tankom zahtevala, da Državni zbor opravi splošno razpravo. Besedo dajem predstavniku predlagateljev predloga zakona za dopolnilno obrazložitev predloga zakona. Gospod Tanko, izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Lep pozdrav ministru in njegovim sodelavcem. Lep pozdrav vsem kolegom poslancem in pa tudi javnosti. Tretjič sem se podpisal pod predlagateljstvo pod zakon, in to kot prvopodpisani, s katerim bi sistemsko uredili organizacijo in financiranje dijaške prehrane. Dvakrat sem se pod podoben predlog podpisal v prejšnjem mandatu in sedaj tudi v tem mandatu. Najprej smo poskušali dijaško prehrano urediti pri Zakonu o študentski prehrani, drugič pa s samostojnim Zakonom o dijaški prehrani. Oba poskusa sta se klavrno končala, bila sta zavrnjena. Kljub dobremu namenu nista imela nikakršne možnosti za uspeh, kajti tedanji minister Gaber in pa koalicija, ki je čvrsto stala za njim, sta oba zakona gladko zavrnila. Kasneje v mandatu te vlade so sicer v opoziciji poskušali že na povečane postavke, ki jih je Vlada predlagala v proračunu, z amandmaji dodati še nekaj sredstev za povečanje sredstev za dijaško prehrano. Vendar ti niso pomenili nikakršnega resnega namena sistemske ureditve, ampak so in bili bolj špekulativni, bolj točka za razgovor. Če sem bolj natančen, teh sredstev, povečanih sredstev niti ne bi bilo možno razdeliti, ker za razdelitev dodatnih sredstev ni bilo pravne podlage, ni bilo zakonske podlage, kajti tam je bilo s pravilnikom tudi predvideno, na kakšen način se ta sredstva sploh lahko dodeljujejo in katerim. Kot rečeno, zagotavljanje kvalitetne dijaške prehrane je ostalo resen problem v vsem tem času do sedaj. Na ta problem resno in že dolgo opozarjajo starši, opozarjajo dijaki, opozarja šolska in zdravstvena stroka. Seveda se večkrat postavi umetno vprašanje, kako se lotiti reševanja dijaške prehrane. Ali najprej vzpostaviti idealne pogoje in potem zagotoviti vire za to ali pa najprej zagotoviti sistem zagotavljanja dijaške prehrane, zagotoviti vire in paralelno s tem potem tudi srednje šole in srednješolske centre opremljati v skladu z možnostmi in iskati tudi ustrezne prostore. Sam sem mnenja, da moramo storiti slednji korak, da moramo vsem dijakom čim prej, po možnosti že z naslednjim šolskim letom, zagotoviti topel obrok, ker je to iz vrste razlogov, tudi iz zdravstvenih, nujno. Istočasno pa se je potrebno sistematično lotiti posodabljanja in dograjevanja kuhinjskih enot ali razdelilnic hrane. Ni tehtnih razlogov, da se k ureditvi dijaške prehrane ne bi pristopilo. Žal nam je lahko le to, da se tega problema nismo lotili prej, predvsem takrat, ko smo urejali zelo podoben problem v prejšnjem mandatu, ko smo urejali študentsko prehrano. Rad pa bi opozoril, da so dijaki v slabšem položaju, kot so študentje. Urnik dijakov je natrpan, praviloma je strnjen v 6 do 7 ur kontinuiranih dnevnih obveznosti, z obvezno prisotnostjo pri pouku. Če so slučajno v urniku luknje, prazne ure, se ta čas odsotnosti tudi ustrezno podaljša. V še precej slabšem položaju pa so tisti dijaki, ki so se primorani voziti do srednjih šol. Ti praviloma izgubijo še eno do tri ure dodatno dnevno. Za ves ta čas odsotnosti, se pravi od šest, minimalno pa do deset, enajst ur, imajo na razpolago en večji odmor v dolžini dvajsetih minut do pol ure. V tem času imajo možnost, pač tisti ki se za to odločijo, da si na hitro kupijo kakšen obrok hitre prehrane. Nikjer ali pa skoraj nikjer pa ni možnosti, da bi dobili kvaliteten obrok ustrezne prehrane. Se pravi topel obrok. Kakšne so posledice, lahko rečem tekoče in dolgoročne zaradi neustrezne prehrane v tem mladostniškem obdobju štirih let, ali pa treh do štirih let v dobi pubertete, verjetno ni potrebno posebej poudarjati. Vsi strokovnjaki in vse študije, brez izjeme, povedo, da so posledice neurejene in neustrezne dijaške prehrane velike. Da so negativne in da so posledice tudi dolgoročne. Zakon je prvi korak, da se to področje uredi, da se do tega področja resno pristopi. V obravnavi v Državnem zboru se bo morda pokazalo, da je potrebno še kaj v tem besedilu dodelati ali spremeniti. To sem prepričan, da bo kdo še našel kakšno varianto ali pa boljši predlog. Vendar sem istočasno tudi prepričan, da je z reševanjem tega problema potrebno začeti. Ta zakon prinaša subvencijo za topel obrok dijaka v isti višini, kot jo namenjamo študentom. Trenutno je to 2,35 evra oziroma 2,39 evra. To pomeni subvencijo za vsak dan prisotnosti dijaka v šolskem letu, pod pogojem, da opravi več kot polovično prisotnost pri pouku. Za dijaka, ki izpolni vse te šolske obveznosti, pomeni to približno 450 evrov letne subvencije, letne pomoči. To mislim, da je pomemben prispevek, ki ga lahko ta država nameni družinam šolajočih otrok v srednjih šolah. Če ima družina dva otroka, pomeni ta subvencija približno 900 evrov. In pravzaprav ocenjujem, da za podporo temu zakonu ne bi smelo biti nobenih problemov, kajti v tem obdobju zadnjega pol leta, ko so se nekateri inflacijski trendi obrnili, to se pravi, da se je nekako dvignila inflacija, smo se naposlušali veliko besed, kako in na kakšen način je potrebno kaj storiti. Danes imamo priložnost, da naredimo nekaj konkretnega in da tudi mi, glede na to, da je gospodarska rast tista, ki omogoča boljše delovanje tudi proračunskih prihodkov, omogoča boljše izvajanje socialne države, da lahko tudi ta Državni zbor prispeva k temu, da se bo k urejanju tega problema resno pristopilo. Najverjetneje bomo predlagali tudi dopolnilo, ki bo zagotovilo uvedbo subvencije za dijaško prehrano že z naslednjim šolskim letom, to je s 1. septembrom, kar pa tudi istočasno pomeni, da bo tudi ta vlada tista, ki bo prevzela prve obveznosti iz naslova obremenitev proračuna za ta namen. In rad bi povedal, da bomo to, če se bo le dalo, tudi zagotovili. Najlepša hvala.
Hvala lepa. Besedo dajem predstavniku vlade za uvodno obrazložitev mnenja. Gospod minister dr. Zver.
Hvala lepa za besedo, spoštovani gospod podpredsednik Državnega zbora Republike Slovenije. Spoštovane poslanke in poslanci. Vlada Republike Slovenije je prejšnji teden obravnavala zakonodajno pobudo skupine poslancev, s prvopodpisanim poslancem Jožetom Tankom, in sprejela mnenje do tega zakona, v katerem ta zakon podpira. Razlogov za to dejstvo je več. Dejansko je ravno populacija dijakov tista, za katero tudi Inštitut za varovanje zdravja Republike Slovenije, Center za promocijo zdravja, v zadnji analizi študij ugotavlja, da so prehrambene navade mladostnikov, in to slabe prehranske navade mladostnikov, vse resnejši problem tudi za celoten javnozdravstveni sistem, ne samo za njih same. Več kot pomembno sporočilo, da začnemo razmišljati o tem, da je ta sistem vendarle treba nekoliko dopolniti oziroma spremeniti. Dejstvo je, da država subvencionira srednješolsko prehrano recimo z zneskom v višini 4 do 5 milijonov evrov letno, s tem socialnim vložkom pa ne odpravlja bistvenih slabosti v prehranskih navadah mladostnikov. Nenazadnje je ravno ta segment nekoliko s strani države najbolj zapostavljen. Še posebej štrli v ospredje dejstvo, da so študenti, za katere velja sicer drugačen režim, drugačen model, bistveno na boljšem, kot ravno tisti del mladostnikov, tisti del populacije, ki bi moral najbolj skrbeti za zdrav način prehranjevanja. Dejstvo je, da vzorec tovrstnega vedenja ni odvisen zgolj od finančnih sredstev, od tega, koliko bo država prispevala ali ne. Zagotovo pa lahko smatramo skoraj z gotovostjo, da bo večja subvencija vplivala tudi na spremembo prehranskih navad pri mladostnikih. Nenazadnje bodo ta sredstva pomenila tudi dodatna sredstva oziroma dodatni vložek javnih financ v šolski sistem. Jaz sem prepričan, da bo to ugodno vplivalo tudi na počutje in pa delo oziroma učenje srednješolske populacije. Za model, za katerega ste se predlagatelji odločili, imamo recimo logistične predpogoje. V Sloveniji je samo 13% srednjih šol brez možnosti, da bi zagotovile ustrezen obrok dijakom, 40% šol ima svoje kuhinje, 5% je takšnih šol, ki bi imele zagotovljeno hrano iz svojih centrov, ostalih 42% pa ima razdeljevalne kuhinje. Z nekoliko aktivnejšo vlogo tudi pri investiranju v tovrstne pogoje, izboljšanje tovrstnih pogojev, bi kmalu brez nekih večjih naporov in brez nekega daljšega časovnega obdobja lahko zagotovili normalne pogoje za to, da se bi ta pravica dijakov lahko brez večjih težav uresničila. Jaz sem prepričan, da ste se odločili za pravilen model, zgolj bonski sistem, kot ga imajo študenti, ni dober, ni prepričljiv. Zagotovo bo ta model za katerega ste se odločili, bolj pozitivno vplival na spremembo slabih prehranskih navad pri mladostnikih. Mi smo že zadnja leta precej storili na tem področju. Kot veste na področju šolstva smo ravno zaradi slabih podatkov poskušali z raznimi primeri dobre prakse, kot je recimo jabolko in podobno, vplivati na to, vendar jaz mislim, da celovito rešitev prinaša zakon, ki ste ga predlagali, vendar bo potrebno člene, ki ste jih predlagali, še bistveno dopolniti in spremeniti, tudi kar se tiče vloge države, nadzora ministrstva. Jaz osebno bi želel, da socialni korektiv še ostane notri, to pomeni, da bi ta dodatek s strani države bil dodatek k že obstoječemu sistemu subvencioniranja dijaške prehrane. Hvala lepa.
Hvala lepa. Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima gospa Marjetka Uhan v imenu Poslanske skupine Nove Slovenije.
Še enkrat lepo pozdravljeni. Zakon o subvencioniranju dijaške prehrane smo v Novi Sloveniji sopodpisali z enim samim namenom, da bi dijakom omogočili reden, topel obrok, da bi jih navadili na zdravo prehranjevanje, predvsem pa da bi imeli vsi dijaki, ne glede na socialni status, dostop do kosila. Zakon je v prvi obravnavi. Očitki opozicije, da je to volilna poteza koalicije, ne štejejo pri dijakih in starših. Takšen zakon je bil vložen že dvakrat v parlamentu, pa ni dobil podpore, četudi je vsakokrat sledilo volilno leto. Pa tudi takrat smo bili sopodpisniki iz Nove Slovenije. Za otroke in starše je pomembno, da imajo otroci organizirano prehrano, kakovostno in redno in da jim je tudi finančno dostopno. V Novi Sloveniji imamo resni namen, da to ustrezno uredimo in zagotovimo sredstva v proračunu čim prej, ne glede na to, katere vlade bodo morale kasneje to izvajati. V Novi Sloveniji menimo, da je potrebno zakon ustrezno izboljšati, ga še dopolniti zlasti v smer, da se organizira prehranjevanje izključno na šolah, podobno kot je to na osnovnih šolah, in da je nad sestavo, kakovostjo ustrezen strokovni nadzor. Ali se bo kuhalo ali zgolj razdeljevalo na šolah, je to stvar racionalizacije in organizacije. Za nas je pomembno, da se dijaki prehranjujejo šolskih prostorih. Dijaki ne morejo tekom dneva zapuščati šolskih prostorov in se prehranjevati v gostilnah, restavracijah, še manj, da bi se potem popoldne tam zadrževali, namesto da bi čim prej odšli domov. Če tega ne uredimo, lahko naredimo več škode kot profita. Računamo tudi na to, da se obroki ne bi smeli na ta račun podražiti, ker bodo sofinancirani. Predvsem opozarjamo na to, da ne bi še kuhinje, restavracije, prehranjevalni obrati pristavili svoj lonček. Tako je potrebno zakon natančneje opredeliti, kakšni obroki naj bodo sofinancirani. Potrebno se je usmeriti v to, da bo zakon uvajal dijakom možnost toplega, zdravega, uravnoteženega obroka, ki je potreben za njihov razvoj. Vsi se zavedamo, da se mladostniki najraje prehranjujejo s hitro prehrano, da je trendovsko, če pojedo na primer hamburger, pomfrit, Coca Colo popijejo, pri tem pa pozabljamo, da smo starši, učitelji, odrasli tisti, ki bi morali s pravim načinom vzgoje poskrbeti za to, da bi se naši otroci začeli sami zavedati, kako pomembna je zdrava prehrana za njihov lastni razvoj. Prepričani smo, da bi s pravim pristopom pri dijakih spodbudili prepričanje, da je ponujeni topli obrok pomemben. To je pomembno zlasti v času, ko otroci v šoli preživljajo cele dni, istočasno pa so v večini celodnevno zaposleni tudi starši, torej je obrok kosila doma le še redkost. V Novi Sloveniji podpiramo ta zakon. Še enkrat pa želimo poudariti, da je pomembno, da bi se subvencionirani obroki delili znotraj šolskih prostorov in ne v lokalih v bližini šole. Primerne rešitve bi bile urejene jedilnice znotraj šol, saj te bi morale šole že sedaj imeti po sedanji veljavni zakonodaji. To bi potencialno zmanjšalo tudi zlorabo preprodaje bonov ali za druge namene, saj bi dijaki bone porabili sami, istočasno pa bi skupna kosila pomenila tudi neko druženje, spoznavanje in tako naprej. Seveda pa je potrebno poudariti, da predstavlja subvencioniranje prehrane tudi finančno razbremenitev staršev, ki plačujejo malico svojim otrokom, ter dijakom, ki plačujejo malice iz svojih štipendij. Prepričana sem, da bo tudi pri starših naletel na odobravanje, saj so le-ti večinoma zaposleni in bo manj vsaj ena skrb, tako finančna kot tudi kje in kdaj bo jedel njihov otrok. Zakon o sofinanciranju dijaške prehrane predstavlja po mnenju Nove Slovenije pomemben korak k vzgoji mladostnikov, bolj zdravemu, zlasti pa rednemu in finančno ugodnemu prehranjevanju srednješolcev. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Mihael Prevc v imenu Poslanske skupine SLS.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani minister! Spoštovane kolegice in kolegi! Pod predlog zakona o subvencioniranju dijaške prehrane smo se podpisali tudi poslanci Slovenske ljudske stranke. Področje študentskih in dijaških zadev je zaradi populacije katero zadeva, zelo občutljivo področje. Naloga politike je, da našim mladostnikom omogoči pogoje za čim bolj kvalitetno življenje in razvoj. Druga pomembna stvar pa je, da moramo obravnavati vse šolarje enako, tako osnovnošolce kot dijake in študente. Prepričan sem, da na dijake preveč pozabljamo, in to najverjetneje izhaja iz dejstva, da jih v nekem smislu ne postavljamo v enak položaj nasproti študentom, saj po večini živijo še vedno pri svojih starših, ki skrbijo zanje. Ob današnjem hitrem tempu življenja to ni lahko in dijaki so prepuščeni sami sebi in svoji iznajdljivosti, tudi glede prehrane, ki je po večini sestavljena iz sendvičev in hitre prehrane. V Slovenski ljudski stranki menimo, da je nujno poskrbeti tudi za prehrano dijakov, saj je bil ta del šolajoče se populacije do sedaj v tem smislu preveč zanemarjen. V slovenskih osnovnih šolah je prehrana dobro urejena, uravnotežena in primerna, prav tako je subvencionirana prehrana zagotovljena tudi študentom. Glede dijakov pa je stvar drugačna. Večina srednjih šol niti nima lastne kuhinje. Je pa res, da kar nekaj ponudnikov dijakom v okolici šole ponuja malice, ki pa večinoma spadajo na nivo hitre prehrane. Vendar dijaki prav tako potrebujejo vsaj en topel obrok in zdrav obrok na dan, zato je predlog tega zakona po našem mnenju več kot dobrodošel. Ni prav, da delamo razlike med šolarji različnih starosti. Vsem, ne glede na kraj bivanja, starost, ali pa šolo, ki jo obiskujejo, država mora zagotoviti najboljše pogoje za učenje. Vsi vemo, da je pravilna in zdrava prehrana najnujnejše gorivo za mlade, ki veliko aktivnega časa preživljajo v šolah in ob učenju. Vedno pravimo, da so mladi naše upanje. Zdaj je čas, da jim to tudi pokažemo. Pred leti je bila narejena raziskava, ki je omenjena v predlogu zakona. Ne glede na to, da se je osredotočila le na določne vzorce dijakov celjske regije, dokaj nazorno prikazuje stanje slovenskih dijakov na področju prehranjevanja. Rezultati so šokantni in na nek način predvidljivi. Vsi namreč vemo, da je stanje na področju prehranjevanja dijakov neurejeno in potisnjeno na stran. V Slovenski ljudski stranki menimo, da je nujno zagotoviti vsem dijakom pravico do enega subvencioniranega obroka oziroma malice na dan in jih tako izenačiti s pravicami študentov. Pri tem je pomembno, da se, kjer je to le mogoče, organizirajo prostori v šolah ali v njihovi neposredni okolici. Glede na to, da pa večina srednjih šol, razen nekaj izjem, nima na voljo prostorskih pogojev, se nagibamo k ideji, da bi sistem dijaške prehrane deloval na podoben način kot sistem študentske. Tako bi dijaki v skladu s svojo voljo kupovali dijaške bone in se prehranjevali v šoli oziroma v njeni neposredni bližini. Kar se tiče ponudnikov dijaške prehrane, menimo, da so javni natečaji in koncesije, ki bi se podeljevale takim ponudnikom, dobra rešitev. Še posebno pozornost je potrebno nadzoru nad izvajanjem dijaške prehrane in dajanjem koncesij. Transparentnost postopkov je tu prvi pogoj. Le tako lahko zagotovimo, da bodo naši dijaki deležni kvalitetne in tudi poštene obravnave. Malce pomislekov imamo le glede 8. člena, ki pravi da so upravičenci do subvencioniranega obroka le dijaki, ki so v izobraževalnem procesu prisotni vsaj polovico predpisanih dnevnih šolskih obveznosti. V primeru odsotnosti od pouka pa do subvencioniranega obroka niso upravičeni. Pri tem se poraja vprašanje, kdo bo vse to kontroliral. Izvajalec sam s svojimi evidencami po našem mnenju dela ne bo mogel učinkovito opravljati. Zelo težko si predstavljamo, da bi bili podatki glede odsotnosti določenih dijakov od pouka ažurni, kar se tiče celotne dijaške populacije, oziroma da bi bili redno beleženi. V praksi je ta določba malce meglena in po našem mnenju neučinkovita, zato upam, da bomo pri tem vprašanju našli neko boljšo rešitev. Na splošno pa je zakon dobrodošel in bo prinesel našim dijakom dodatne pogoje za kvalitetnejše bivanje in tudi učenje. Stvari, ki sem jih že izpostavil, menim da bi bilo dobro popraviti z amandmaji in tako narediti zakon še boljši in še bolj pregleden. Poslanci poslanske skupine Slovenske ljudske stranke bomo torej glasovali za predlog tega zakona. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Majda Širca v imenu Poslanske skupine Zares.
Kolegi, kolegice! Prvopodpisani k zakonu je danes rekel, da za podporo zakona ne bi smelo biti nobenih problemov. Res bi bil vsak problem, ki bi glasoval proti darilom dedka mraza oziroma proti tako veliki širini, ki jo prinaša ta zakon. S tem zakonom bo predlagatelj, in kot vidim, tudi Vlada, pogrnila mizo, s katere se bo jedlo šele čez dve leti. Po treh letih vladanja, spoštovani kolegi in kolegice, torej tik pred volitvami, predlagate zakon, ki bo vsakemu dijaku in dijakinji nudil eno topli obrok na dan. Res, miza za topli obrok se bo pogrnila šele čez dve leti, ampak vsem z vso dobro voljo in vsemi lepimi mislimi in obljubami. Ampak v teh treh letih ste zavrnili toliko amandmajev, kot sem jih zbrala, ki smo jih vlagali, da bi se delež denarja za prehrano, ne samo v srednjih šolah, ampak na sploh v javnem šolstvu, povečal. Niti enega magnetograma ni, kjer bi kdo od teh, ki ste sedaj podpisani pod zakonom, podprl te amandmaje. Gospod minister, niti vi se niste opredeljevali do amandmajev, ampak govorili o nekih demografskih spremembah, ki se dogajajo v šolstvu, zaradi katerih je manj vpisa in zaradi tega več denarja v javnem šolstvu. Bili ste tri leta tiho, sedaj pa prihajate z zakonom, ki bo veljaven šele čez dve leti, ko mogoče ne boste imeli nobene odgovornosti več. In zaradi tega nam je zelo zelo težko sploh komentirati zakon, seveda ni problema ga podpreti, ampak ga razumeti kot resno, kredibilno rešitev in tudi dobronamerno in tudi upoštevati vse te lepe besede, ki jih omenjate. Res da, gospod Tanko, dejali ste, da morebiti se boste tekom razprave odločili, da bi zakon začel veljati že drugo leto. Vmes je rebalans. Krasni ekonomski rezultati, gospodarska rast, vmes je rebalans, kjer bodo ministrstva prisiljena, da jemljejo in klestijo svoje proračune, ker smo določene zakone, tako imenovane draginjske zakone vmes spremenili. Jaz vam ne verjamem, v stranki težko verjamemo takšnim obljubam, zaradi tega se tudi z lepimi besedami in dobrimi mislimi, ki jih polagate v tem predlogu težko soočamo. V letu 2010 bo potrebno zagotoviti 38 milijonov več denarja, če naj bi pač vsak dijak pridobil bon za skoraj 2 evra in pol oziroma 2,35, 2,34 evra. Potrebno bo skoraj 10-krat več sredstev, kot jih je zagotovljenih za prehrano v te namene v letu 2009. Namen je dober, realnost je druga. In pred volitvami je zagotovo zelo demagoško se soočati z odgovornostmi, ki se jih preklada daleč v prihodnost. Ampak postavljajo se tudi drugi problemi oziroma druga vprašanja, ki so morebiti dobra. Vsi si želimo, ne samo zdrave, ampak tudi dostopne hrane. Vsi si želimo, da bi bile šole tako organizirane, kar recimo ta zakon ne razmišlja, ker bi bila logistika, ne samo pouka in urnika, ampak tudi prostorov takšna, da bi lahko zadovoljila doseganju teh bonov in potem posledično tudi prehranjevanju. Ampak na glavo je postavljena neka logika, ki ji je država Slovenija sledila na politiki prehranjevanja in subvencioniranja in ki sledi tudi že zdaj veljavnim določilom ZOFVI-ja, zakonu, ki že danes omogoča to, da bi lahko, sicer ne bi v preteklosti vlagali amandmajev, ker ne bi imeli zakonske osnove, že danes ZOFVI omogoča, da se povečuje dostopnost dijakom in dijakinjam do prehrane, lahko tudi v 100% oziroma večinski obliki, kot sami predlagate. Ampak v proračunu za leti 2008, 2009 niste tega zagotovili in ste bili tiho, ko smo želeli to zagotoviti. Dobra je obljuba, če bi bila realna, kot pravim, in če bi razmere v državi omogočale, ne samo za srednješolski sistem ampak že v obvezni šoli, da bi imeli vsi topli obrok. Tisto, kar sem prej dejala, da se je do sedaj financiralo in subvencioniralo glede na družbeno stanje oziroma na to, koliko so bile socialne razlike v slovenskem prostoru potrebne pokrivanja, sedaj se pač dostopnost omogoča vsem. Po drugi strani nastopa še drug problem. Lahko bi se tudi vprašali, zakaj sedanja vlada pomembno znižuje delež sredstev, ki so namenjena za izobraževanje v proračunu, saj vemo, da če je bilo v letu 2005 recimo 4,8% BDP-ja namenjenega za izobraževanje, je v letu 2009 manj, samo 4,3% za izobraževanje. Se pravi, da je v letu 2009 kar 150 milijonov evrov manj denarja za izobraževanje, kot je bilo v letu 2000 prej. Lahko bi se tudi vprašali, zakaj so bili ti amandmaji zavrnjeni, kot sem dejala. In lahko bi se tudi vprašali, zakaj se ponuja nekaj, kar ni jutri, ampak šele pojutrišnjem aktualno. Ampak recimo, da pozabimo na vse te dileme. Recimo, da pustimo to, da gre za volilno leto. Vprašajmo pa, ali se bi ta sistem lahko zagotavljal že znotraj tega zakona. Tisto, kar velja v prihodnje razmisliti, je, ali glede na realne zmožnosti države ni morebiti bolje smiselno subvencioniranje tistih, ki so toplega obroka najbolj potrebni, tudi v osnovni šoli, in postopoma zviševati sredstva do želenega optimuma. Velja premisliti, ali so oblike, ki jih ponujate v zakonu, tudi po logistični ravni pravilne in dostopne in ali je obrat, ki se dogaja tudi s tem zakonom, dostopnost vsem državljanom, ne glede na družbeni in socialni status, seveda ustrezen. Naj opozorim, da se prispevna stopnja za študentske bone, kot slišimo, zmanjšuje. Ministrstvo za delo je v letošnjem letu za bone za študentsko prehrano zmanjšalo in naj vas še enkrat opozorim, da včeraj, ko smo cel dan govorili o pokrajinah, ste predlagali sistem, ki bo potreben celotne prevetritve do zadnjega akta ustanovitvenega javnega zavoda in naj bi prišel v veljavo že s 1.1.2009. Razmislite, ali razmišljajmo skupaj, če morebiti bi ta sistem, kot ga ponujate, veljal ne samo za srednje šole, ampak tudi za obvezne šole in še za koga drugega že prej, če je namera res iskrena. V tem primeru potem ob teh razmislekih velja tudi računati na večjo podporo, kot bo ta predlog zakona, ki ga razumemo kot dosti demagoško potezo, doživel ustrezno podporo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod mag. Franc Žnidaršič v imenu Poslanske skupine DeSUS. Prosim.
Spoštovani podpredsednik, spoštovani predstavniki Vlade, kolegice in kolegi! Poslanska skupina DeSUS bo ta zakon o dijaški prehrani podprla, saj ga je tudi podpisala. Nobenega dvoma ni pri tem, da je vsebinsko zakon namenjen zagotoviti bolj zdravo prehrano dijakov, čeprav se mi zavedamo, da z enim samim, čeprav toplim obrokom, zdrave prehrane v celoti ne rešujemo, je pa bolje kot to, da se dijaki čez cel dan praktično hranijo samo s hitro hrano in površno. In ta zagotovljeni obrok bo pomembno vpliva na bolj zdrav način življenja v tem smislu. Res pa je, da se bodo mnoge srednje šole, če bi uveljavili z amandmajem veljavnost zakona, v tem letu srečale s hudimi problemi pri zagotavljanju pogojev za pripravo, razdeljevanje in zagotavljanje toplih obrokov na šolah kot takšnih. Marsikatera šola tega preprosto ne bo dohajala narediti, tudi če bi imela sredstva za to. Tako je s tega praktičnega vidika uveljavitev zakona prihodnjo jesen bolj smiselna. Kar zadeva predvolilni učinek bi bilo pa bolje, da bi takoj veljal že kar jutri in vso kampanjo do jeseni. Težava financ v tem letu ne pride v poštev, če bi veljal drugo leto. Če pa bo Vlada našla ta denar, je treba povedati, da bomo mi začudeni, kajti za pol manj stroška ni podprla Zakona o socialnih transferih, ko gre tudi za lačne, tudi za tiste, ki nimajo zdrave prehrane, za bolne, za revne, za tiste na smrtni postelji ni bilo mogoče zagotoviti slabih 20 milijonov evrov. Za zdrave otroke mi moramo zagotavljati prehrano in zato nimamo nič proti, ampak to razliko dela Vlada, ne mi. Mi podpiramo ono in to, mi ne želimo samo za ene nekaj dobrega storiti, zato smo podprli zakon za dijake in zato smo vložili Zakon o socialnih transferih, da bi tudi tisti starčki, revčki, bolni, onemogli imeli boljšo hrano, kruh, ker so na robu. Pa ni bilo mogoče. S tega vidika to zadevo obžalujemo. Sicer pa je mnogo besed okrog tega škoda izgubljati. Mi si v volilnem letu s tem zakonom ne obetamo nobenega glasu, ampak mi ga podpiramo iz dejstva, da gre za naravo stvari, ki je vredna podpore, ne zaradi obdobja, v katerem smo, in zaradi tega bo naša poslanska skupina v upanju, da bo ta oblast kdaj našla bolj širok pogled na te stvari za vse, ne samo za nekatere, podprla. Hvala.
Hvala lepa. Preden nadaljujemo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin vas obveščam, da je vsem poslankam in poslancem ter drugim zainteresiranim že na voljo magnetogram 1. točke dnevnega reda 28. seje Odbora za kulturo, šolstvo in šport z dne 10.1.2008. Ker so vsi magnetogrami na voljo v programskem okolju Lotus Notes in na spletni strani Državnega zbora, tudi službe zbora ocenjujejo, da kopij magnetograma ni potrebno razdeliti na klop, kot je bilo obljubljeno mag. Grimsu ob proceduralnem predlogu ob prejšnji točki dnevnega reda. Besedo ima gospod Srečko Prijatelj v imenu Poslanske skupine SNS.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik. Subvencioniranje prehrane v dijaških sredinah je seveda zaželeno dejanje. Če pogledamo, da za študente delno že velja subvencija, 2,4 evra po zadnji korekciji 1.1.2008, je potrebno tudi na tem področju postoriti to, da v bistvu dobimo delno subvencioniranje prehrane za tisto populacijo, ki ni najbolj občutljiva, ampak je v odraščanju. Najbolj občutljiva je osnovnošolska populacija in vrtci, ki pa nimajo v celoti subvencionirane prehrane, o tem malo kasneje. Če se vežem na to, kar so moji predhodniki povedali, je res, da v bistvu proračun Republike Slovenije s tem, ko bomo sprejeli danes ta zakon, katerega tudi mi pozdravljamo, ne bo ogožen in vlada ne bo zaradi tega na bo reskirala niti tolarčka več. Tako, da v bistvu ne bo ne suficita, ne deficita na tej strani in lahko obljublja to. Je pa res, da verjetno ta populacija že prihaja v fazo polnoletnosti in si Vlada Republike Slovenije in vladajoče stranke obetajo kakšen glas več, če bodo všečne mladim. Kot že rečeno, opozorilo s strani Slovenske nacionalne stranke Ministrstvu za šolstvo je apel, da tudi v osnovnih šolah in vrtcih pridemo do te točke, ko se bomo enkrat vprašali, zakaj država v celoti ne subvencionira tudi prehrane otrok v osnovnih šolah in vrtcih. Zakaj pristojno ministrstvo za šolstvo do sedaj še ni pripravilo takšnega zakona, s katerim bi država v celoti subvencionirala prehrano osnovnošolskih otrok in tudi predšolskih otrok. To je seveda malce čudno glede na to, da našo državo skrbi ravno ta populacija, populacija odraščajočih otrok. Ravno ti otroci so v osnovni šoli in predšolskem vzgojnem procesu v fazi odraščanja in v bistvu potrebujejo resnično tudi 100% pozornost. Odgovori ministrstva seveda so lahko: "Saj subvencioniramo to." Res je, delno se subvencionira prehrana v osnovnih šolah, vendar učencem ne v celoti. Šolska prehrana je v skladu s pravilnikom o subvencioniranju šolske prehrane učencem v osnovnih šola dodeljena le po presoji osnovne šole. Torej osnovna šola lahko s kriteriji, ki so narejeni na tem, da bazirajo glede prejemkov denarne socialne pomoči družinam, višine otroškega dodatka za enega ali drugega otroka, števila otrok v družini in pa seveda dolgoletnega socialnega statusa, problematičnega statusa družine, se lahko šola odloči, ali bo to namenila ali ne bo namenila. Govorim za osnovne šole. Tu se dela neka krivica. Sedaj imamo vzorno urejeno študentsko prehrano, urejamo seveda čez dve leti, ta bonus pripada dijakom, da ne boste mislili, da bo to takoj, ko bomo sprejeli in požegnali, že veljalo. Torej miza se bo resnično pogrnila šele čez dve leti in hvaliti se s tem, da smo naredili nekaj, tudi ni lepo, kajti malo pobrskajmo po zgodovini in bomo videli, da je podoben zakon, ki je bil v parlamentarno proceduro vložen že v prejšnjem mandatu, katerega smo podpisali vsi poslanci Slovenske nacionalne stranke, takrat ni bil v interesu koalicije, da se sprejme, urejal pa je ravno to problematiko, o kateri govorim. In če se sprehodimo po tem podatkovnem baznem sistemu, ki nam je na voljo, kaj se je vse spreminjalo, se lahko hitro soočimo tudi s tem, da je bilo v začetku tega mandata veliko želja in hotenj, da se ta zadeva uredi. In če bi bil resen namen Vlade Republike Slovenije, da to zadevo uredi, bi jo uredila na začetku mandata ne sedaj, ko je čas za bonbončke in cukerčke in čokoladke. Danes bomo prodajali zavarovalnice, urejali bomo dijaško prehrano, pozabili bomo na osnovnošolsko, ker ta populacija ni pomembna, na osnovnošolsko populacijo bomo kar nekako pozabili in seveda to ni prav. Glejte, kot že rečeno, mi v Slovenski nacionalni stranki podpiramo ta zakon, želeli bi da bi stopil v veljavo prej, vendar vemo vzrok, zakaj ne bo, ker potem tega presežka v proračunu lahko ne bi bilo - in tega se Vlada boji - hkrati pa apeliramo na Vlado Republike Slovenije, na Ministrstvo za šolstvo in šport, da čim prej pripravi zakon, s katerim bomo v celoti subvencionirali tudi prehrano osnovnošolskih otrok in po možnosti tudi otrok v vrtcih. Do konca mandata, spoštovane gospe in gospodje, je še sedem mesecev, če je volja in hotenje, to lahko storimo. Jaz bi vas prosil, da tako v bistvu ažurni postanemo tudi na tem področju. Če pa seveda to ne bo storjeno v doglednem roku, bomo v Slovenski nacionalni stranki sami zahtevali ta zakon, ker tega pač ne moremo, ne moremo te vsebine dopolniti, ker gre za osnovnošolsko populacijo. Ta zakon pa, kot rečeno, podpiramo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Barbara Žgajner Tavš v imenu skupine nepovezanih poslancev.
Hvala lepa. Še enkrat za to govornico danes, tokrat o, na prvi pogled, prepotrebni tematiki. Na prvi pogled pravim zato, ker vsebina zakona ne govori o ničemer. Ne govori o tem, o čemer bi zakon moral govoriti. In ko sem pred dnevi dobili v roke ta pok listov papirja, sem se dejansko vprašala, o čem bomo danes govorili. Kako naj zveni predstavitev stališča poslanskih skupin, ali vsaj tistih, ki nismo sodelovali pri pripravi zakona? Jaz pravim, da gre za vsebinsko prazen zakon, spoštovane kolegice in kolegi. Zakaj? Ker dejansko edini člen ali dva člena, ki bi morala govoriti o podrobnostih: na kakšen način, kdo konkretno je upravičen do tega, na kakšen način se bo zakon izvajal, na kakšen način bodo šole ali šole morajo zagotoviti sredstva in seveda tudi pogoje za to, da se bo zakon izvajal, ter in predvsem, kdo, na kakšen način bo zagotovil finančna sredstva. Ti členi govorijo samo o tem, da bo minister, pristojen za šolstvo, s podzakonskim aktom določil pravila. Ampak mi danes ne govorimo o podzakonskem aktu, govorimo o zakonu. Meni, pa verjamem, da tudi veliki večini tudi koalicijskim strankam, ki so podpisane pod ta predlog zakona, ni jasno, kaj bo ta zakon pomenil v praksi. Sprašujem: Na kakšen način se bo zakon realiziral? Veste, v tem zakonu je celo zapisano, dovolite, da preberem. 8. člen zakona pravi: "Upravičenci imajo pravico do enega subvencioniranega obroka za vsak šolski dan." In potem piše dalje: "V primeru odsotnosti od pouka, dijaki niso upravičeni do subvencioniranega obroka." Povejte mi, kako se bo ugotavljala odsotnost dijakov od pouka. Dnevnik bodo pisali, in potem bo šel dijak s fotokopijo dnevnika do, ne vem, šolske jedilnice, predložil dnevnik in bodo rekli: "Ja, bil si v šoli, upravičen si do dnevnega obroka." To so zadeve, ki jih je potrebno razčistiti, preden rečemo, spoštovane kolegice in kolegi, da je zakon dober ali primeren za nadaljnjo obravnavo. Jaz se lahko v popolnosti strinjam, da je zakon prepotreben. Lahko se v popolnosti strinjam z oceno predlagatelja, čisto na začetku, ko pravi, da je "zdrava, redna in pravilna prehrana bistvena in izredno pomembna za ključen razvoj in zdravje slehernega posameznika. Še posebej je pomembna za otroke in mladostnike." Ampak, naj bo to vaše vodilo, kolegice in kolegi, ko ustvarjate pogoje za to, ko ustvarjate pogoje za zdrav način življenja otrok. Kolega Žnidaršič je povedal, kakšna je dvojna morala te Vlade ali vladne koalicije. In se bom tukaj obrnila na besede, ki so jih pred časom izrekli dijaki v okviru organizacije Slovenije. Tudi oni pozdravljajo zakon. Ne nazadnje gre za vsebino ali pa za zakon, ki mu ni mogoče nasprotovati. Jaz verjamem, da je želja vseh nas, da bi imeli otroci v osnovnih šolah, v vrtcih in tudi srednjih šolah, ne nazadnje tudi študentje, organizirano zdravo prehrano, da jih država pri tem pomaga. Ampak veste, dijaki v isti sapi, ko pozdravljajo zakon pravijo: "Lačni zdravega, siti starega." Ta stavek je toliko bolj pomemben, ker so se pred časom najvišji Vladni predstavniki norčevali iz ljudi; norčevali iz tistih, ki so lačni zdravega. Na račun tega, da naj bi bili vsi skupaj siti starega, pa čeprav je to staro iz kontejnerjev. V Poslanski skupini nepovezanih poslancev, Lipa, bomo podprli predlog zakona. Vseeno pa želim dobiti določena pojasnila; določena pojasnila, ki sem jih izpostavila že v okviru mojih uvodnih dvomom, pa verjamem, da bom tekom razprave lahko navrgla še kakšno nejasnost, ki je skregana z vsakršno logiko, ki je zapisana v okviru tega zakona. Predvsem je tisto, kar je pomembno, to, da danes v tem trenutku ni jasno. Ni jasno, na kakšen način bo država Republike Slovenija zagotovila izvajanje zakonov. Gre predvsem za finančna sredstva. Okrog 40 milijonov evrov danes v tem trenutku ni zagotovljenih v proračunu. Pa boste rekli, da se bo zakon začel izvajati, čeprav so bile želje, da bi se začel že z novim šolskim letom, kolikor se spomnim. Zakon se bo začel izvajati, tako je zapisano v prehodnih in končnih določbah, s šolskim leto 2009/2010 - v obdobju nove Vlade. Preložila se bo odgovornost. Ampak jaz pravim, da v kolikor imamo nekoga, ki pride v parlament s tako nedodelanim zakonom, da niso jasne niti finančne posledice, niti pogoji, še manj način realizacije tega zakona, potem je to popolnoma neodgovorno. Tudi od predstavnikov ministrstva. Jaz verjamem, da oni imajo danes več odgovorov ali pa podrobnosti v okviru predvsem tistih podzakonskih aktov. Ne nazadnje ta zakon, roko na srce, ne prinaša ničesar. Tisto, kar prinaša, je podzakonski akt. Vsebina podzakonskega akta je danes meni, vsaj meni, popolna neznanka. In preden dam besedo naslednji poslanski skupini, mogoče samo še ena: ko smo pri prejšnji točki govorili, kako strokovno so pripravljeni ali pa niso pripravljeni zakoni, ko so leteli očitki vsevprek. Med obrazložitvijo členov je v 2. členu zapisano, da ta zakon opredeljuje, kdo je dijak v Republiki Sloveniji. Jaz upam, da mi boste koalicijski poslanke in poslanci uspeli najti to opredelitev v okviru člena. Tisto, kar sem uspela najti, je samo, kdo je tisti dijak, ki je upravičen do subvencioniranja prehrane v okviru rednega izobraževalnega procesa. Kot že rečeno, v Poslanski skupini nepovezanih poslancev, Lipa, bomo pritrdili, težko rečem vsebini, pritrdili bomo zakonu. Verjamem pa in upam, da se bo na vsebini tekom nadaljnje procedure v okviru Državnega zbora dograjevalo, da bo vsebina takšna, da bo lahko sprejemljiva in predvsem, da se bo lahko uveljavila v praksi.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Maria Pozsonec. Prosim.
Hvala lepa za besedo. Lep pozdrav prisotnim kolegom, predstavnikom ministrstva! Predlog zakona je vložila skupina poslancev s prvopodpisanim Jožefom Tankom. Cilj predloga zakona je zagotoviti vsem dijakom pravico do enega subvencioniranega obroka oziroma malice na dan. To področje ni urejeno, zato bi bila uvedba podobnega sistema kot pri študentih najboljša rešitev glede na prostorske in druge možnosti, ki jih imajo srednje šole. Glede na spremenjen način življenja, se spreminja tudi proces izobraževanja. Otroci so iz leta v leto vedno bolj obremenjeni, v šolah ostajajo dalj časa, poleg tega pa ima veliko šol pouk dopoldne in popoldne. Zagotovitev subvencije enega toplega obroka dnevno bi pomenila razbremenitev tako za starše kot tudi za dijake. Na ta način bo poskrbljeno za njihovo redno in bolj zdravo prehranjevanje, izoblikujejo si zdravo prehranjevalne navade in pozneje se lahko izognejo mnogim resnim boleznim. Zakon bom podprla. Tudi jaz apeliram na ministrstvo, da v vrtcih in osnovnih šolah uredi prehrano na primeren način. In od kod vzeti denar. Ena ali dva oklepnika manj in mogoče potem prej najdemo denar za to zadevo. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Alenka Jeraj v imenu Poslanske skupine SDS.
Spoštovane kolegice in kolegi, predstavniki ministrstva! Zdrava redna in pravilna prehrana je bistvena in izredno pomembna za razvoj posameznika, še posebej pomembna pa je za otroke in mladostnike. Zdrava prehrana daje energijo za rast in gibanje ter omogoča boljše pogoje za osebnostni razvoj. Eden izjed dejavnikov, ki vplivajo na preutrujenost in izostajanje otrok od pouka, je tudi neprimerna in nezadostna prehrana. Kakovostno in zdravo prehranjevanje dijakov se nam zdi še posebej pomembno, saj si ravno v tem obdobju pridobivajo prehranjevalne navade. V tem sklicu parlamenta pa tudi v prejšnjih, smo sprejeli kar nekaj resolucij in usmeritev, ki poudarjajo in zahtevajo zdravo in kakovostno prehrano in smo si vsi skupaj postavili za cilj izboljšanje prehranjevalnih navad. Le zdravi otroci in mladostniki, z dobrimi prehranjevalnimi navadami bodo tudi zdravi odrasli. Prehranjevalne navade, pridobljene v mladosti, se namreč prenašajo tudi v kasnejše življenje. V Sloveniji imamo urejeno prehrano v vrtcih, prehrano osnovnošolcev, zgledno je urejena tudi prehrana študentov, na področju dijaške prehrane pa do sedaj ni bilo narejenega prav veliko, kar je povzročalo neredno in nezdravo prehrano dijakov. Na to so tudi sami v nekaterih raziskavah, ki so bile opravljene, tudi opozorili. To pa povzroča tako prekomerno telesno težo pri mladostnikih kot utrujenost, težave pri koncentraciji in drugo. Veliko dijakov se vozi v srednjo šolo daleč in za to porabijo veliko časa. Domov se vračajo v poznih popoldanskih urah ali zvečer, nimajo pa možnosti, da bi odšli na kosilo po končanem pouku, saj ustrezne ponudbe za dijake ni oziroma če je, jih k temu niti ne usmerjamo. Če ponudba obstaja, se dijaki zanjo ne odločajo, ker je predraga, ker imajo prekratke odmore in podobno. Trend v zadnjih 10 letih kaže naraščanje števila slabo hranjenih otrok, tako v različnih starostnih skupinah otrok in mladostnikov kakor pri dekletih in fantih. Raziskave tudi kažejo, da dijaki večinoma ne zajtrkujejo, izpuščajo obroke, se prehranjuje neredno in denar, ki naj bi ga porabili za malico, namenjajo za nezdravo prehrano, prigrizke in kavo. Tudi tam, kjer možnost malice ali kosila je, dijaki ne kažejo velikega zanimanja oziroma teh navad in takega trenda ni mogoče spremeniti brez finančne spodbude, torej subvencioniranega obroka. Ob vprašanjih, ali bi se odločili za topel obrok, če bi bil subvencioniran in če bi dijak plačal le manjši del, dijaki odgovarjajo, da bi se odločil zanj, seveda pa bi morali za to imeti primeren čas in ne le 15 ali 20 minut. V decembru 2007 smo tako koalicijski poslanci s prvopodpisanim Jožetom Tankom vložili v postopek v Državnem zboru Zakona o subvencioniranju dijaške prehrane. Z zakonom želimo sistemsko urediti prehrano dijakov na podoben način, kot je to urejeno za študente, ne bo pa potrebno uvajati bonov, ker bo v primerov dijakov na posamezni šoli izvajalec praviloma prisoten. In ne tako kot je pri študentski prehrani, ki je razpršena. Taka rešitev je primerna tudi zaradi specifike šolanja, kjer je urnik in pouk srednješolcev drugače organiziran kot pa urnik študentov. V šolskem letu 2006-2007 je bilo dijakov preko 96.000 in zdi se nam potrebno, da poskrbimo za njihovo redno in zdravo prehrano. S tem namenom smo v zakon, ki je sicer splošni akt in se bodo nekatera področja v njem podrobneje urejala s pravilnikom, zapisali, da se v javnem razpisu kot prednostni kriterij upošteva kakovost hrane. Na področju srednješolskega izobraževanja je bilo namreč do sedaj poskrbljeno le za subvencioniranje prehrane dijakom, ki so socialno ogroženi. In taki so bili tudi amandmaji, o katerih je govorila kolegica. Mi pa z zakonom želimo omogočiti vsem dijakom subvencioniranje enega toplega obroka za vsak dan prisotnosti pri pouku. Dodatnih 10 obrokov bi pripadalo učencem s posebnimi potrebami in dijakom padlih v vojni za Slovenijo. Višina subvencije bo enaka kot pri študentih in se bo usklajevala na način in v roku, ki ga določa zakon, ki ureja usklajevanje transferjev posameznikom. Ker gre za dijake, ki imajo drugače organiziran pouk kot študente bo potrebno poskrbeti, da se bo topel obrok zagotavljal v času pouka in praviloma znotraj šolskega prostora. Izvajalci dijaške prehrane bi bile srednje šole, podobno kot je to urejeno v osnovnih šolah. Nadzor nad namensko, gospodarno in učinkoviti porabo sredstev bi opravljalo ministrstvo, nadzor nad izvajanjem subvencionirane dijaške prehrane pa pristojna inšpekcija. Šole bi same uredile organizacijo prehrane. Tako kot so določeni standardi za prehrano najmlajših, otrok v vrtcu in osnovnošolcev, bo določena sestava obrokov s priporočili in predlogi prehrambenih strokovnjakov tudi za dijake. Sodelovanje z inštitucijami in drugimi, ki raziskujejo prehrambene navade, zbirajo podatke o zdravstvenem stanju mladostnikov in podobno, torej z Ministrstvom za zdravje, Inštitutom za varovanje zdravja, zavodi za zdravstveno varstvo in drugimi. Seveda bi bil lahko podoben zakon sprejet že pred leti, ko ga je vložil takratnih opozicijski poslanec Jože Tanko. Zakona takratna vlada z ministrom dr. Slavkom Gabrom ni podprla in tako je področje dijaške prehrane ostalo neurejeno oziroma prepuščeno urejanju po posameznih srednjih šolah. Nekatere srednje šole in centri so poskrbeli tudi za ta del, drugi manj ali sploh ne in so se morali dijaki znajti sami. Nekatere srednje šole že danes imajo vse pogoje za izvajanje zakona. Ob tem je potrebno povedati, da imajo nekatere celo pogoje za pripravo nekaj 100 obrokov, pripravlja pa jih 80 dnevno, torej niso izkoriščene vse možnosti, ki že danes obstajajo. In če bi bil zakon sprejet že pred leti, bi bile odpravljene vse dileme, ki se danes pojavljajo v medijih, kako bomo zagotovili kuhinje, jedilnice, razdelilnice. Tudi sistem sofinanciranja bi bil že utečen in najbrž bi danes že lahko merili pozitivne rezultate. Ampak, nikoli ni prepozno in čas je, da ugriznemo tudi v to jabolko in začnemo s konkretnimi koraki, k temu nas končno zavezujeta tudi Resolucija o nacionalnem programu prehranske politike 2005-2010 in Strategija na področju telesne dejavnosti za krepitev zdravja 2007-2012. Naša poslanska skupina se je že srečala s predstavniki Dijaške organizacije Slovenije, ki zakon podpirajo, poudarjajo pa, da bo potrebno zagotoviti pogoje v srednjih šolah. Zakon so podprle tudi nekatere mladinske in dijaške organizacije in skupine, nekateri ravnatelji srednjih šol, pozitivne odzive pa smo prejeli tudi od posamičnih dijakov in staršev. Zakonu v Poslanski skupini Slovenke demokratske stranke želimo srečno pot, saj smo prepričani, da bodo v skrbi za zdravo in kvalitetno prehrano dijakov zanj glasovale vse poslanke in poslanci, tudi tisti, ki mu pred leti niso namenili svojega glasu, pa sicer zelo poudarjajo socialni čut in skrb za zdravje.
Hvala lepa. Besedo ima gospa mag. Potrata v imenu Poslanske skupine SD.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Predstavniki Vlade se menjujejo. Ker sem gospo državno sekretarko že pozdravila, zdaj pozdrav še gospodu direktorju Direktorata za srednje šolstvo. Naši stari so rekli, da gre zdravje skozi želodec. Številne inštitucije, pa tudi dijaške raziskave in ankete pritrjujejo temu, da imajo mladi slabe prehranske navade. Verjetno zato, ker tudi njihovi starši nimajo dosti boljših, o čemer tudi raziskave govorijo. Zato je po mnenju Socialnih demokratov tudi v okviru vzgojno-izobraževalnega procesa mogoče privzgajati dobre prehranske navade, zato je področju prehrane v Zakonu o organizaciji in financiranju vzgoje in izobraževanja že do zdaj namenjena pozornost in so tudi zagotovljena sredstva iz državnega proračuna. Zato se, seveda zastavlja bistveno, temeljno vprašanje: Ali je za to, da se ureditev prehrane v vseh javnih zavodih uredi v posebnem zakonu, ali je vendarle že v okviru obstoječe zakonodaje dovolj možnosti, da se te stvari uredijo na dovolj kakovosten način, da pa je s podzakonskimi akti mogoče določiti vse tiste organizacijske nadrobnosti, ki bodo izpeljevale v osnovnem zakonu zagotovljena finančna sredstva iz državnega proračuna? In tu se začne jedro problema. Ali ne bi bilo bolj smotrno zagotoviti topel obrok najprej otrokom v vrtcih in v osnovni šoli in postopoma vpeljevati tudi topel obrok za srednje šole, skladno zdržnostjo javnih financ? Tisti, ki površno berejo zakonodajo, namreč verjetno spregledajo, da pred obveznim obrokom ni prilastka "topel" za osnovno šolo. Kar pomeni, da zadeve sicer z obveznim obrokom že redno potekajo v osnovni šoli brez posebnega zakona. Zato znova poudarjam, ali ni potem mogoče tudi v zvezi s srednješolsko prehrano govoriti, da jo je mogoče urediti v okviru obstoječe zakonodaje, samo sredstva je treba zagotoviti. Ne pa reči, da je težava v tem, ker nimamo zakona. Jaz se ob tem ne spuščam v primerjavo z Zakonom o subvencioniranju študentske prehrane, zaradi tega, ker je to zdaj tudi pristojnost nekoga drugega in je tudi glede na organizacijo in potek študija treba zadeve urejati vendarle drugače kot v okviru osnovne in srednje šole. Ampak to temeljno vprašanje, ali nam je res poseben zakon o dijaški prehrani potreben za ureditev tega področja, Socialnih demokratov ta odgovor - ker menimo, da ni potreben poseben zakon - ne bo pripravil k temu, da bi predlogu zakona nasprotovali. Še vedno pa imamo ob tem predlogu zakona številna vprašanja. Naj povem prvo temeljno vprašanje. Resolucija o nacionalnem programu prehranske politike 2005 do 2010 je začela veljati aprila 2005. Odtlej je imela ta Vlada čas, da temeljno ugotovitev zdrava prehrana in redna telesna dejavnost vplivata na zdravje vsaka zase in hkrati sinergijsko, udejanji tudi v povečanju postavke za prehrano. Kaj se je zgodilo? Projekt Jabolko za zdravje je ukinila, na predloge za zvišanje postavke za prehrano je odgovarjala negativno, če je sploh kaj odgovarjala, saj so izrekli svoj "ne" tem amandmajem poslanci. Tako se človek opravičeno sprašuje, o čem je Vlada razmišljala toliko časa in od kod sedaj kar naenkrat tako razsvetljenje, da bo uspela najti - z lučjo pri belem dnevu - v proračunu dodatnih 38 milijonov evrov za, tako je bilo rečeno, urejanje tega področja že s šolskim letom 2008/2009. No, moram reči, da je to res hitro in učinkovito spoznanje. Naključje je hotelo, da si sledita v obravnavi dva poslanska zakona. Ni treba imeti kakšnih posebnih preroških sposobnosti, da se ve, da bosta ta dva poslanska predloga doživela danes različno usodo. Eden bo zavrnjen in drugi bo sprejet. Ampak tisto, česar ni bilo mogoče predvideti, pa je zahteva predlagateljev sedaj obravnavanega zakona po splošni razpravi o tem zakonu. Ob tem, da je popolnoma jasno, da bo zakon sprejet; ob tem, da mu je polno podporo izrekla Vlada. Sedaj se zastavlja vprašanje, zakaj je potem potreben poslanski zakon. Ali je morebiti Vlada naročila ta zakon, pa so poslanci samo paravan, za katerega se skriva, ker je bila predlagateljica proračuna ona? In drugo vprašanje, ki ga namenjam predlagateljem tega zakona. Je mogoče splošna obravnava tega zakona predstava za slovensko javnost? Nič ni v tem predlogu zakona tako dosledno zapisano, da bi človek lahko rekel, da je predlog zakona pripravljen v skladu s poslovnikom; primerjalni pregled je pač na specifičen način pripravljen; obrazložitev členov bi lahko umanjkala, ker je to samo stavek, ki povzema vsebino, torej ni noben člen posebej obrazložen. Primerjalni pregled, ki je tabelarno prikazan, je povzetek raziskovalne naloge samo na način, da so zapisani "da-ji", ko gre pa človek pregledovat, kaj v tekstu piše, pa se vidi, da so stvari zelo različno urejene in da bi težko rekli, da je tisti "da" "da" scela. In prav zanimivo je bilo poslušati, kako je treba urediti tudi prostorske razmere, kot da predlagatelji ne bi brali 3. člena svojega predloga zakona. Ta govori o tem, da bo razdeljevanje hrane in priprava hrane povezana s pogodbo; da bodo medsebojna razmerja, obveznosti in odgovornosti med ponudnikom in izvajalcem urejena s posebno pogodbo. In tu pravi, da "ponudnik svojo dejavnost izvaja v prostorih srednjih šol, svojih prostorih, drugih primernih prostorih." Če mi kdo lahko reče, da je to sedaj že z zakonom tako urejeno, da nobenega podzakonskega akta ne bo treba več dodajati, potem moram reči, da imam sama veliko težav s tistimi "drugimi primernimi prostori". In bo kaj malo ostalo od tistega, kako naj bo čas za uživanje toplega obroka tudi prostor in čas druženja med dijaki. Kako bo to usklajeno z določili, v kakšnem radiusu se smejo odpirati gostinski lokali okoli srednjih šol, je druga stvar - če naj bi bilo veliko težav pri razdeljevanju hrane ravno v tem, da je organizacija pouka taka, ni primerljiva z možnostmi za prehrano, kot je to urejeno za študente. Vse, kar je zapisano v tem zakonu, je sicer dobrohotno mogoče razumeti, da izhaja iz spoznanja, da tako, kot je sedaj, ni dobro iz različnih razlogov. Ampak tako kot ta zakon ponuja, pa je - ne mi zameriti - tako, kot pravi slovenski pregovor: Ne prodajaj kože, dokler je medved v brlogu. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Ljubo Germič v imenu Poslanske skupine LDS.
Hvala lepa, gospod podpredsednik, za besedo. Spoštovana gospa sekretarka, kolegice in kolegi. Zagotavljanje količinske in kakovostne zdrave prehrane je eden izmed pomembnih pogojev za zdrav način življenja vsakega posameznika, še posebej pa otrok in mladine. Tega smo se v Liberalni demokraciji zavedali že dolga leta, zato smo kot eno izmed prioritet postavili v svoje programe sistematično izboljšanje dokaj neurejenega področja prehrane na področju izobraževanja. Zato smo se sistematično lotili urejanje tega področja in v vrsto oblikah v zadnjih letih to področje urejali v okviru temeljnih razvojnih programov na področju izobraževanja, kjer smo področje prehrane, način prehranjevanja, zagotavljanja zdrave prehrane opredelili kot pomemben element za zagotavljanje kvalitetnega procesa izobraževanja ter zdravega načina življenja otrok in mladine. Na podlagi teh razvojnih usmeritev je bil določen tudi ustrezen člen v Zakonu o organizaciji in financiranju vzgoje in izobraževanja, če smo opredelili to vsebino, hkrati pa s pravilnikom o subvencioniranju šolske prehrane dijakom in vajencev v srednjih šolah zagotavljali sredstva državnega proračuna za subvencioniranje, s tem da so se določili kriteriji, metodologija in postopek dodelitev sredstev. S takšnim pristopom smo uvedli princip subvencioniranja za dijake in vajence, ki so zaradi slabšega socialnega položaja bili postavljeni v položaj, da tega ne bi mogli sami v celoti plačevati. V Poslanskem klubu LDS smo se vedno zavzemali, da nadgradimo to rešitev. Zato smo tudi v tem mandatu poskušali s predlogi amandmajev, ki bi povečali sredstva za reševanje tega problema, dodati sredstva za to, da bi se povečal delež tistih, ki bi bili upravičeni do subvencioniranja prehrane v srednješolskem izobraževanju. Žal posluh te koalicije ni delil našega mnenja in je zavračal te amandmaje. Tukaj bi želel opozoriti, da smo mi ta problem gledali ves čas bistveno širše. Mi ga nismo gledali kot predvolilne aktivnosti posameznih političnih skupin, kar smo bili priča tako v letu 2003 in 2004 in smo ponovno priča leta 2008. S čim potrjujem to dejstvo? Mi smo zdravo prehrano jemali zelo resno in smo v prejšnjem mandatu že pripravili nacionalni progam o prehranski politiki, ki je bil sprejet v tem mandatu, ampak gradivo, vsebine so bile pripravljene v prejšnjem mandatu. Samo spomnite se, kolegi in kolegice, in Vlada Republike Slovenije, kako ste ravnili do vseh amandmajev, ki niso šli samo na zagotavljanje dodatnih sredstev za področje subvencij; ampak, kako ste ravnali z amandmaji, ki so šli na področje zagotavljanja uresničevanja resolucije zdrave prehrane, kjer smo na področju zagotavljanja boljših razmer na javnem zdravstvu predlagali dodatna sredstva, da bi intenzivirali to področje. Še več, ko sem v eni iz diskusij tukaj zagovarjal ta amandma, sem bil deležen posmeha, da je sestavljanje jedilnikov tako v vrtcih, v srednjih šolah in v osnovnih šolah mali problem, da se ne zavedamo tega, da je ekološko pridelana hrana eden izmed bistvenih sestavnih delov tega, na kakšen način bomo zagotavljali kakovostno in zdravo prehrano. Ne, niste želeli tako celovito obravnavati teh problemov, ampak uravnavate to "ad hoc" vsako leto tik pred volitvami! Ne gre prezreti, da želimo izboljšati to področje in jaz tudi ne morem pravzaprav veliko kritik namenjati samo poslancem, glede na to, da ravnamo v predvolilnem času tudi tako, da bi mogoče lažje uredili katero vprašanje. Kaj pa pri tem skrbi? Skrbi pa mnenje Vlade do tega problema. Če se spomnimo samo odnosa gospoda ministra na prvem zaslišanju predstavitve preden je postal minister: "Z malimi koraki ne bistven poseg v šolski sistem." Praksa je govorila popolnoma drugače. Ko smo ga spraševali, kaj bo z usodo temeljnih programov na področju izobraževanja, Vlada ne želi nadaljevali s konceptualnim razvojem področja izobraževanja; ne, ne želi, ne želi slovenski javnosti predstaviti koncept razvoja in prioriteto posameznih področij. Koncept prejšnjih vlad z LDS-m kot sestavnim delom je bil jasen: temeljni razvojni programi so bili usmerjeni na določena področja, kjer smo želeli narediti prioritete v zagotavljanju podpore temeljnega sporočila Liberalne demokracije - znanje, temelj razvoja slovenske družbe. Zato je bil temeljni razvojni program na področju izobraževanja jasen: investicije, zagotavljanje pogojev, računalniška pismenost in informacijska tehnologija in prehrana kot bistveni sestavni del zato, da bomo zagotavljali čim bolj zdrav način življenja. Ampak, ker smo se zavedali, da je potreb v slovenski družbi bistveno več, smo postavili določene kriterije, merila za to, da pomagamo najbolj tistim, ki si te pomoči najbolj želijo. Vlada danes ne želi nadaljevati jasen koncept, lahko ga spremeni, ne rabi ga slediti, ampak jasnega koncepta nima. In mnenje Vlade o tem zakonu je samo odraz nepolitike in nepoznavanja področja srednješolskega izobraževanja. Ko sem bral to mnenje, sem ga prebral velikokrat in se čudil, ali je to mogoče. Če berete to mnenje Vlade v podporo tega zakona, vidite, da pravzaprav samo povzema, kako je danes ta sistem narejen in predlaga neke korekcije, kako bo treba definirati obrok, kako bo mogoče treba definirati določena manjša področja, ampak ne govori o strategiji. Kajti vprašanje strategije je to: Ali bomo imeli celovit razvoj, torej predšolske vzgoje, osnovne šole in srednješolskega izobraževanja? To je danes vprašanje! Ali ta Vlada ima odnos od tega, kakšne so razmere danes v srednješolskem izobraževanju? Kajti, moje vprašanje je, ali res, ko govorimo o tem, da se naj zagotavljajo pogoji v srednji šoli za pripravo in delitev te hrane - torej na strani izvrševalca ali na strani ponudnika - v svojih prostorih ali v neposredni bližini. Ali poznate danes razmere, kje so locirane te šole in na kakšen način bomo to zagotavljali? Kako bo to vplivalo na organizacijo pouka in kako bo, recimo, vplivalo to recimo na prevoze dijakov v tiste šole, ki niso v samem ozkem središču mesta? In tukaj je tudi to zanimivo, veliko smo o tem razpravljali in je bilo mnenje danes ene izmed vladajočih strank, da je zelo pomembno, da se organizira kosilo v okviru družine, da bomo imeli tam družinski občutek, da bomo imeli koncept družine kot enega izmed temeljev slovenske družbe, kjer se urejajo pravzaprav vsi odnosi. Danes o tem nismo slišali ničesar, pri čemer ne predlagatelj ne Vlada o tem nista rekla besede, kako bo to možno izpeljati na operativni ravni. In ko berem stališče Vlade do tega amandmaja, pri čemer pa, ko berem obrazložitev - ste si pogledali obrazložitve k posameznim členom? Stavek, ena vrstica in konec. Ali to odraža poznavanje srednješolskega izobraževalnega sistema? Jaz žal ugotavljam, da ne. In sedaj, ko primerjamo, ko sestavimo celovito sliko o primerjavi tega vprašanja, ko vidimo na eni strani oceno stanja te koalicije, ki se sklicuje na študije iz leta 2003 - od 2004 do 2008 te študij ni poznala in jih je ponovno prebrala leta 2008 - ko se sklicujejo na to, da dijaki sami govorijo, da mogoče pa njihov interes do te prehrane ni takšen, se potem postavi obrazložitev v kontekst, treba je pa zagotoviti prehrambene navade. Pri petnajstih letih! Tisti, ki se spozna na vzgojo, bi moral vedeti, da pri petnajstih letih je vložek posameznika s strani vzgoje, pravzaprav narejen v maksimalnem obsegu. Če pa ta Vlada misli, da bo do petnajstega leta prespala in se zbudila pri petnajstem letu in na to vplivala, potem je treba reči dobro jutro poslancem in Vladi! In s tega mesta je veliko vprašanj - torej, neustrezna ocena stanja in postavljeni cilji. Mene zanima odnos Vlade do cilja, ki ga predlagajo predlagatelji, da še vedno imamo dvoizmenski pouk. O tem Vlada ne reče besede. Ali je cilj te Vlade, da imamo dvoizmenski pouk, ali pa bo organizirala delo tako, da bom imeli enoizmenski pouk. O tem Vlada ne reče besede. Začetek veljavnosti. Danes lahko tukaj poslušamo, kako barantamo z začetkom veljavnosti, Vlada ne reče v nobenem svojem mnenju odnos do začetka veljavnost. Vlada celo gre dalje. Ministrstvo pošilja ankete na šole, kakšni so pogoji. In šole vračajo ankete, na kakšen način bi bilo to možno narediti in seveda finančna sredstva, ki gredo v to smer. Finančna sredstva za to dejavnost se povečujejo s faktorjem skoraj 10. In tukaj ponovno vračam vprašanje Vladi: Ali in na kakšen način bo usklajevala še druge potrebe za zagotavljanje kakovosti srednješolskega izobraževanja? Ob dejstvu, da imamo jasne slike rasti družbenega bruto proizvoda, ki pravi: leto 2004 4,4; leto 2005 4,1; leto 2006 5,7; leto 2007 5,8; leto 2009 4,1, pri čemer je na področju izobraževanja indeks za dvakrat ali pa celo več kot dvakrat manjši. Kako lahko razumemo korektnost v odnosu do kakovosti srednješolskega izobraževanja. Torej, to so naši pomisleki, ki jih nadgrajujemo v tem, da če hočemo graditi zdrav način prehrane, če hočemo graditi prehrambene navade, potem je treba odgovornost za ta vprašanja nameniti bistveno prej. In rešujmo ta problem tako, da ga bomo reševali konsistentno, da ga bomo reševali konsistentno tudi v odnosu do drugih prioritetnih področij. Če lahko imamo temeljne razvojne programe na področju obrambe, je seveda vprašanje tej Vladi: Zakaj ne potrebujemo temeljni razvojnih programov tudi na področju izobraževanja? In bi celovito, z zelo odgovornim odnosom te Vlade do tega zakona, kajti obrazložitev Vlade do tega zakona je po mojem mnenju, torej s strani Ministrstva za šolstvo, zelo neodgovoren, zelo površen in sledi bistveno drugim interesom kot pa to, da bi dejansko želeli rešiti ta problem. Ta problem obstaja, se ga zavedamo, ampak reševati ga je treba konsistentno. Mi ne bomo nasprotovali temu zakonu, ampak pričakujemo, da nam boste glede na to, da lahko pričakujemo kar bistvene spremembe v vsebini tega zakona v nadaljevanju, glede na to, da nam vodja ene izmed koalicijskih strank oziroma največje koalicijske stranke govori, kako bomo določene stvari še premikali, seveda, pričakujemo od Vlade, da nam bo jasno odgovorila na probleme na področju izobraževanja z jasnimi odgovori. To pričakujemo tudi pri obravnavi tega zakona; da bomo imeli celovito reševanje odprtih vprašanj na področju izobraževanja in da bomo dobili jasne odgovore na to, kako bo potekala tudi sama realizacija tega zakona na področju srednješolskega izobraževanja. Hvala lepa.
Hvala lepa. S tem smo končali s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Sledi splošna razprava poslank in poslancev. Besedo ima gospa Eva Irgl. Prosim.
Najlepša hvala za besedo, predsedujoči. No, najprej moram reči, da se vsekakor ne morem strinjati s tistim delom opozicije, ki venomer in vedno znova, in verjetno bo to celo leto trajalo, ponavlja, kako gre s tem zakonom samo za predvolilno potezo. To vsekakor ne drži. Takšen oziroma podoben zakon s čisto enakimi cilji je Slovenska demokratska stranka vložila že dvakrat v prejšnjem mandatu, pa tega zakona niste podprli. Upam, da bo danes ob glasovanju drugače. Pa tudi če bi šlo konec koncev za predvolilno potezo - kaj pa je narobe s tem? Saj ne škodujemo s tem državljanom ali dijakom, ampak jim omogočamo izboljšanje položaja. Jaz vas tukaj res ne razumem, tako upam vseeno, da boste premisli in ta zakon podprli. Dejstvo je, da živimo v svetu, kjer se hiter tempo življenja odvija, ki je postal stalnica. Tudi za prehranjevanje si ne znamo vzeti dovolj časa, pa čeprav je to ena izmed bistvenih komponent za zdravo življenje posameznika. Ko govorimo pa o mladostniku, je pa to gotovo ključnega pomena za njegov razvoj. Zakon, ki ga imamo pred seboj, želi v prvi vrsti sistemsko urediti prehrano dijakov, in sicer na podoben način, kot je to urejeno že za študente. Ima samo eno drugačno konotacijo, in to je, da ta zakon se oziroma da bi se ta prehrana odvijala znotraj šolske kuhinje oziroma šolskih prostorih. Dejstvo je, da se je ta način pri študentski populacijo izkazal za izjemno dobro rešitev, in dobro bi bilo, da bi s takšnim načinom omogočili tudi dijakom, ki v teh letih zagotovo še najbolj potrebujejo primerno prehrano za svoj razvoj. Zakon tako omogoča vsem dijakom pravico do enega subvencioniranega dnevnega toplega obroka v vrednosti 2,35 evra. Seveda se strinjam z opozicijo, to bo predstavljalo obremenitev proračuna, vendar pa pri tako pomembnem vprašanju, ko želimo zagotoviti boljše stanje pri prehranjevanju mladine, moramo najti neko ustrezno rešitev. Če pogledamo, kako je to urejeno v drugih evropskih državah, lahko vidimo, da precej držav subvencionira prehrano dijakov. Tako na primer v Avstriji v nižjih srednjih šolah je prehrana subvencionirana za vse dijake, prav tako na Finskem - prehrana je za dijake nižjih in v precejšnjem delu tudi višjih srednjih šol brezplačna. Podobno v je Grčiji, Nemčiji, Španiji, Švedski. Tako so to podatki, ki zagotovo kažejo, da s tem zakonom gremo v pravo smer. kratka, večina držav šolajočim na različne načine pomaga pri pokrivanju stroškov prehrane. Vlada podpira predlog zakona, kar v prvi vrsti kaže na to, da ji ni vseeno,kako se šolajoča mladina prehranjuje, kaže tudi na to, da se popolnoma zaveda,kako pomembna je, še posebej v tem obdobju odraščanja oziroma v tem obdobju razvoja, zdrava, redna in pravilna prehrana. Vendar pa bi vseeno želela tukaj dodati, da nista pomembni samo zdrava prehrana in topel obrok, ampak tudi športna aktivnost oziroma gibanje. Raziskave kažejo, da se mladostniki bistveno premalo gibajo in da prihajajo tudi že v takšno stanje, da nimajo nikakršne želje po tem gibanju, razen pri tistih, ki se pač aktivno, poleg šolanja, ukvarjajo tudi s športno dejavnostjo oziroma določenim športom. Vendar pa je to po neki strani to tudi razumljivo. Večina, tudi nas, mogoče nismo vedno najlepši zgled za te stvari. Kako pa naj se otroci radi, bom rekla, premikajo, če pa nimajo zgleda ne doma, ne v šoli, ne med vrstniki? Seveda moramo najprej mi poskrbeti za to, da bomo dober zgled mladini. Ko sem bila sama v osnovni šoli, mi znotraj našega kraja nismo imeli dobrih možnosti za športno aktivnost. Danes večina mladostnikov, večina otrok ima te možnosti, ampak pač vzgledi niso vedno najboljši. In vzgled je tisti, ki navadno vleče. Če pogledamo raziskavo med slovenskimi srednješolci, je ta pokazala, da se le nekaj več kot polovica anketiranih ukvarja s športom. Desetina telovadi le toliko, kot je potrebno v šoli, četrtina pa se ukvarja s telesno aktivnostjo samo občasno, 2,4% pa se s telesno aktivnostjo sploh ne ukvarja. In še to se dogaja, da se v šolah dogaja, da se opravičujejo od športne vzgoje in tako naprej. Skratka, to so podatki, ki zagotovo kažejo na to, da je treba na tem področju nekaj spremeniti. Verjamem oziroma vem, da ta zakon ne bo rešil vseh teh problemov. Tudi debelosti, ki se posledično razvija tudi zaradi nepravilne prehrane in je problem, zdravstveni problem tudi v Sloveniji, ne samo v Evropi ali Ameriki. Skratka, vem, da ta zakon ne bo rešil teh problemov, je pa gotovo korak naprej k izboljšanju nekega stanja. Zato bom jaz seveda sama ta zakon podprla. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Majda Zupan. Prosim.
Hvala lepa za besedo, spoštovani. Predlog zakona o dijaški prehrani je prehodil kar ovinkasto pot in nekateri očitki so kar upravičeni. Medtem, ko je prehrana za študente, lahko rečemo, kar solidno urejena, pa dijaki v natrpanem urniku imajo le kratek čas za obrok hitre prehrane, ki pa ni zdrav niti ni topel. Na to opozarjajo starši že dlje časa, učitelji, zdravniki, tudi dijaki sami. Pomembno namreč je za mladostnike, da imajo urejeno in zdravo prehrano, saj preživljajo čas, v katerem so psihično in fizično najhitreje razvijajo. Meni se zdi zelo pomembno, da se organizira in da se pripravlja, vsaj organizira, prehrana v šolski kuhinji, in bojim se, da bodo nekatere težave glede preureditve, glede zadostitve zakonu, vendar menim, da se lahko tudi z dobro voljo in s sredstvi, jasno, ki bodo potrebna za to, tudi to uredi. Predlagana višina subvencije je 2,35 evrov oziroma 2,42 evrov na obrok, kar bi letno znašalo za dijaka, ki redno opravlja svoje šolske dejavnosti, 450 evrov, to pa pomeni že vsota, ki bi staršem lahko zmanjšala stroške, ki jih namenjajo za šolanje svojih otrok. Sama bom ta predlog zakona podprla, ker menim, da ustvarja dobre pogoje za šolanje dijakov in dijakinj. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Cvetka Zalokar Oražem. Prosim.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani kolegi in kolegice! Prepričana sem, da nikogar ni med nami, ki ne bi se strinjal s tem, da je dijaška prehrana velik problem. In verjetno se vsi tudi zavedamo, da so v tej verigi od vrtca do univerze pravzaprav na najslabšem prav dijaki. In seveda grozljivo je poslušati in videti in slišati, da je v Sloveniji skoraj tretjina srednjih šol brez ustreznih prostorov, kjer bi ali imeli kuhinjo ali pa vsaj jedilnico. To stanje je slabo in verjetno nikomur ni v ponos. Pri tem je treba reči, da za to, da bi Vlada oziroma Ministrstvo za šolstvo več denarja namenilo za to, da se uredi jedilnice, da se uredi kuhinje v srednjih šolah, ne bi potrebovali nobenega zakona. Samo nekaj več finančnih sredstev in dobre volje. Ampak to danes ni predmet pogovora, čeprav verjetno uveljavitev tega zakona brez tega ni mogoča. Sama osebno menim, da je pri srednji šoli nujno, da se prehrana uredi na šoli in ne, da se išče rešitve drugače izven šole, pa tudi ne z drugimi izvajalci, kajti mislim, da vsaj na tej stopnji šolanja je potreben tudi bistven vpliv na kvaliteto in na kakovost hrane. Pri tem seveda želim povedati, da če se ozrem v svoje okolje, v svojo občino Domžale, potem je grozljivka, kar lahko vidimo na naši srednji šoli. Ni kuhinje - razpravljala je gospa Irglova - tudi telovadnice ni in več let potekajo ti pogovori. In kaj se zgodi, ko imajo malico? Del dijakov teče v bližnji trgovski center po nakupih nekih sendvičev, del dijakov pa se prehranjuje na dvorišču pri enem kiosku, kjer jim nudijo, bom rekla, izjemno kvalitetno hrano v obliki hotdogov, burekov, pizz in podobnih zadev. To prav gotovo je problem, ampak pri tem je treba izpostaviti tudi nekaj, s čimer se zakon, po moji oceni, na to je opozoril tudi kolega Germič, ne ukvarja. Kako in na kakšen način zagotoviti kakovostno in tudi kvalitetno prehrano? Kajti, to ne bo nekaj, kar bi lahko z nekimi pravilniki ali kar tako zapovedali. Gre tudi za spremembo vzorca mišljenja. In če sem prav nekje prebrala, se v Angliji, recimo, s to zadevo ukvarja in je vlada angažirala celo popularnega Jamieja, da skuša vplivati na to populacijo, ki ima najbrž najslabše prehranske navade med celo populacijo. Da se tudi angažira. Rekla bom, ali smo danes sposobni, ker moramo temo odpreti tudi širše, ali smo sposobni v Sloveniji se pogovarjati, recimo, o prepovedi oglaševanja hitre prehrane, ki ima najbrž največji vpliv tudi na to populacijo in s čimer bi najbrž prispevali nekaj k onesnaženosti okolja, s temi agresivnimi oglaševalskimi pristopi, nekaj pa tudi k prehranskim zadevam. Jaz moram reči, da osebno imam velike dileme in se mi postavlja vprašanje, ali je pri tem potrebno pristopiti selektivno, torej z nekim socialnim sitom, ali zagotoviti subvencioniranje vsem. Tu moram reči, da se sama ogrevam bolj za to, da se omogoči vsem. Ne zato, ker bi s tem ne bila socialna čuteča, ampak zato, ker se mi zdi, da je ta populacija tako že na slabi poti, kar se prehrane tiče, da pravzaprav bi z eno resnično pravo potezo to pomenilo zelo veliko. Ampak žal moram reči, da se mi pri vsej tej zadevi - ne zato, ker o tem nekateri pišejo ali ker so danes na to opozorili - vendar vseskozi poraja nek priokus nekorektnosti tega predloga, bom rekla, tudi tega, da se stvar pripravlja "ad hoc", da se naredi to brez nekega res strateškega vpogleda in tudi določenih analiz, da se to dela gasilsko, tik pred volitvami. Ampak nič hudega, bom rekla, če bodo od tega imeli korist dijaki, pa če se bodo stvari res v pravo smer odvile, potem tudi to, da je to predvolilna poteza, mene ne moti. V končni fazi je pomemben cilj, tisto drugo pa bolj v tem prostoru. Ampak, pri tem je vendarle treba reči in opozoriti, kaj se je vse dogajalo s to problematiko v preteklosti, kako se je zavračalo predloge nepravih poslancev in nepravih poslanskih skupin, morda bolj izdelane, predvsem pa usmerjene tja, kjer je največji problem - v finance. In vi ste najbolj perverzni prav na tem, da sicer ponujate to prehrano in pogrinjate to mizo, kot je bilo rečeno, v tem trenutku, ampak račun bo pa izstavljen nekomu v prihodnje. Če bi mislili iskreno, potem bi to naredili v letu 2008, tudi rebalans mislim, da bomo imeli na sporedu v parlamentu vsak čas, in potem bi svojo iskrenost pokazali v celoti, ne pa samo v smislu tega, da nekaj v določenem trenutku obljubimo, kar bo moral izvesti, implementirati, urediti nekdo drug, ki bo prišel morda za vami, morda pa tudi vi, če boste oblast ohranili. In to mene moti in v o tem se ne kaže sprenevedati, ker pravzaprav zakon ne prinaša odgovorov na mnoga vprašanja, ki so bila danes tu odprta, daje samo tisti najhitrejši odgovor in zato tudi vsi zelo velikokrat ponavljate ta 2,34 evra, zato, da bi ja ljudje rekli: "Aha, to je to." Vse drugo pa ni odprto, ni problem, pa ste za to tudi vi odgovorni, za investicije, za prostore, kjer bi se to dogajalo, za kvaliteto te prehrane in tukaj pa nekako ta zadeva zvodeni in dobiva slab priokus na koncu tega vašega predloga. In žal je res tako, da v tem prostoru se vsaka stvar očitno tudi slej ko prej pokvari. Najbrž bo tudi to subvencionirano kosilo že skoraj, bom rekla, se pokvarilo in zgnilo, preden ga bomo uspeli slovenskim dijakom in dijakinjam res prinesti v takšni obliki kot bi si vsi želeli.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Stanislav Brenčič. Prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Da ne bo pomote, naj uvodoma povem, da jaz osebno in kot poslanec močno podpiram, da se vprašanje dijaške prehrane kvalitetno izboljšuje. Da se to vprašanje izboljšuje tudi na podlagi tega, da imajo vsakoletni vpisniki v dijaško leto kaj od tega, ampak to v skladu z zmožnostjo, ki jo država ima in tudi v skladu z ustreznostjo izpostavljene infrastrukture oziroma logistike vključno s prostorsko zmožnostjo. In v skladu z zmožnostjo države je poklicano za razrešenje takih družbenih vprašanj, kot je to, resorno ministrstvo. Ono je dolžno oblikovati politike in pristopanja k razreševanju takih in drugačnih vprašanj, zato ima za seboj tudi državni proračun, na katerega ima, sploh v zadnjem postopku, edino ključni vpliv. Poslanci ob obravnavi proračuna niti nismo v stanju napisati amandmaja, kaj šele kako drugače vplivati na proračun. Ker pa je bilo s strani predlagatelja v nastopu in kasneje tudi s strani razpravljavke iz te iste poslanske skupine jasno rečeno, da bi bilo to vprašanje že lahko rešeno v letu 2004, ker je ta isti predlagatelj predlagal tako in tako dober zakon. Ja, res je bilo. Ta isti predlagatelj je predlagal samo še veliko bolj volilno populističen zakon kot danes. Takrat se je tudi govorilo, da naj se tudi celotne stroške prevoza dijakov, študentov itn., enostavno prenese na državni proračun. In v času, ko je bil državni proračun za to že zabetoniran, sprejet. Tudi jaz sem bil takrat del tiste vlade in jasno, da vsaka resna vlada, odgovorna vlada, odgovorna koalicija ne more takega populizma absorbirati vizavi vedenju, kaj je zmožnost države, ki jo upravlja itn. In zato tega nisem mogel sprejeti in podpreti. In glej si ga no, jaz sem potem pa mislil, v tem mandatu bo pa seveda, ker je tudi ministrstvo pokril minister gospod Zver, prišla Vlada, kot resna vlada, kot kreativna Vlada, z resnim predlogom o razrešitvi tega vprašanja. A glej si ga no, nič od tega. Nič od tega. Še kakršnekoli parcialne rešitve, ki so vodile k izboljšanju tega stanja, so bila gladko zavrnjene. In glej si ga no, zopet je tukaj volilno leto, ta isti predlagatelj [[...]]ta istim populizmom in Vlada ga kar na enkrat podpira. Vlada, ki ima sprejet proračun in podpira zakon, ki ga bo absorbiral glede na potrebe financ, proračun v 2009-2010. Ne vem katere druge vlade drugega sklica. Kakšna sprevrženost! Tako, da sem razočaran. Glede na to, da nam minister Zver slika ali nas popeljuje v zlato dobo v tem mandatu, bi človek pričakoval, da bo to evidentno potrebno vprašanje za reševanje, tudi sestavni del te zlate dobe, ki jo "zaživljamo". Ampak nič od tega. Pridemo za, v volilnem letu s strani stranke, katere predsednik je pred kratkim jasno povedal, da je predsedovanje Evropski uniji tako pomembna kreacija in naloga te države, da se on in njegova stranka ne bosta ukvarjala s prezgodnjimi volilnimi igrami. Ampak glej ga no. Tu imamo zopet zakon, kot v 2004 letu. In jaz naj ga zdaj kar podprem?! Ne, dragi moji. Jaz, kot poslanec do zdaj nisem nikoli, če že ne podpiral ali vzpodbujal populizmov, jih tudi tokrat ne bom. In ga tudi v tem segmentu predloga tega zakona zavračam, zato, ker sem trdno prepričan, da je sprenevedanje do vseh tistih dijakov, tistih šol, ki nimajo niti možnosti, niti denarja, niti logistike, da bi kaj takšnega sprovedli. In jim dajemo lažno pričakovanje, dvakrat lažno, pokvarjeno pričakovanje. Jaz, kot poslanec resnično ne morem sprejeti vsega kar je tu predloženo. In se mi zdi škoda, da slikamo ta parlament, kot neverodostojen zbor, ki smo navsezadnje podaljšana roka tudi teh dijakov, ki se vsako jesen pojavijo v šolskih klopeh, brez videnja, da bi se kaj izboljšalo. Edino smiselno bi bilo postopoma, iz leta v leto, izboljševati to stanje - tako v skladu z možnostjo države, kot v skladu z možnostjo realne vzpostavitve logistike. Odhajanje dijakov ven iz šolskega prostora pa statistično pove, da vnaša polno negativnih vplivov nazaj v to hišo, v ta šolski prostor. In zato je treba takšne zadeve reševati celovito, za to pa je poklicano resorno ministrstvo. Ampak od tega ni nič, razen to, da pridemo v volilnem letu spet podpreti en populizem. Jaz seveda tega ne podpiram.
Hvala lepa tudi vam. Besedo pa ima poslanec Rudi Veršnik. Izvolite prosim.
Hvala za besedo gospod podpredsednik. Lep pozdrav predstavnikom Vlade. Spoštovane kolegice in kolegi. To kar smo pravkar slišali, jaz verjamem, da je to mnenje mojega spoštovanega kolega Brenčiča, in ne mnenje Ljudske stranke. Namreč, takšnih in podobnih smo že vajeni v tem parlamentu, še več pa na samem odboru za delo in socialo. Ampak, kljub temu življenje je postalo eno samo hitenje, pehanje staršev za službo, standard in na ta način so nekje otroci, zlasti v obdobju pubertete, odrinjeni in nekako prepuščeni sami sebi. Populacija dijakov, o kateri govorimo, je v najbolj občutljivem obdobju, v obdobju razvoja in pubertete. Najbolj so dojemljivi za navade in se bodo v tem obdobju navadili, jim bo tudi v prihodnje ostalo in bodo prenašali za naslednje rodove. Nekateri želijo biti "in" in zato se marsikateri podrejajo tistim, ki so navajeni na pomfri in kokakolo ali pa na danes še bolj popularni kebab. Torej, kakšno je pravzaprav stanje v soseščini od koder prihajam, je povedala kolegica iz Domžal, ki je povedala, da enostavno nimajo ustreznih prostorov za razdeljevanje in prehrano dijakov. Jaz verjamem, da je temu tako, ker vem, da so več časa in napora vložili v to, da so kamniški urejeni gimnaziji odvzeli dijake, namesto, da bi se posvetili tem problemom, ki so jim sedaj tudi ostali. V Kamniku in na naši kamniški gimnaziji imamo te probleme rešene. Imamo menzo, imamo kuhinjo, problem je edini ta, da je kuhinja glede na kapacitete in glede na stanje o kakršnem danes govorimo, premalo zasedena. Prepričan sem, da bomo s tem tudi kapacitete in ustrezno prehrano nudili tem dijakom. Podpiram predlog, prepričan sem, da ga bomo tudi v nadaljevanju še popravili, amandmirali in izboljšali. Slišali pa smo že tudi napoved v sami predstavitvi, da je tista bojazen, ki jo poslušamo tukaj v tej dvorani, povsem odveč, ker nameravamo predlagati amandma v tem smislu, da bo ta zakon začel veljati letos, še pri tej vladi, ne pri ne vem kateri, tako kot nekateri govorite in zavajate ljudi. Predlagam vsem tistim kolegom in seveda predvsem kolegicam iz Zares naj se pustijo presenetiti in koalicija ne bo pustila proračunske luknje, kakršno jo je dobila in morala spreminjati in popravljati proračun že na samem začetku, ko ni niti še začela opravljati svoje funkcije. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Besedo pa ima poslanec mag. Milan M. Cvikl.
Citiram: "Vlada Republike Slovenije podpira predlagani zakon. Zdrav topel obrok predstavlja za posameznega dijaka, tudi dijaka staršev, ki bi si plačevanje toplega obroka lahko privoščili, velik izdatek. Temu izdatku se dijak tudi v nasprotju..." In tako naprej. Skratka Vlada podpira predlagani zakon. Citiram: "Mnenje Vlade Republike Slovenije k amandmajem poslancev opozicije za leto 2005, 2006, 2007, 2008 in 2009, Vlada nasprotuje amandmajem s katerimi se povečuje obseg sredstev za subvencioniranje prehrane." Kaj se je spremenilo? Kaj se je spremenilo, da je 31. januarja Vlada Republike Slovenije podala mnenje k predlogu Zakona o subvencioniranju dijaške prehrane, prva obravnava, ki je pozitivno. Če bi Vlada to naredila 30. januarja bi se s tem še mogoče strinjal, ker 30. januarja zvečer ste obravnavali, tako čitam po medijih, predlog rebalansa proračuna za leto 2008. In če v rebalans za leto 2008 vključite ta predlog zakona, kar ga lahko, zakon je v proceduri, v skladu z Zakonom o javnih financah se zakon v proceduri lahko sprejme, če je hkrati predlagan rebalans proračuna, potem to podpiram. Če ste res resni, če je pa to čisto navadna demagogija, ki jo zganjate v času, jaz bi niti ne rekel še ravno volitev, ker mislim, jaz sem razumel, da smo še v času predsedovanju, potem pa vas seveda ne razumem. Jaz podpiram intenco, da v Sloveniji v večji meri povečamo subvencioniranje prehrane dijakov, podiram to intenco. Takšni so bili tudi razlogi zakaj smo poslanci opozicije v tem mandatu, zakaj so prejšnje vlade postopoma ta delež povečevale? O tem govori v današnjem intervjuju eden od bivših ministrov z šolstvo, kolega poslanec Gaber, ki bo potem verjetno še bolje in smiselneje govoril kot sam, ker nisem ravno specialist za šolsko prehrano. Vendar, kolegi poslanci vladajoče koalicije predlagajte v rebalans v proračun za leto 2008, da bomo pač še tistih 38 milijonov evrov vzeli iz ne vem kje, MORS-a, Ministrstva za obrambo Republike Slovenije, vključite to v proračun za leto 2008 naj bo to uveljavljeno z 1. aprilom leta 2008 potem pa vam bom verjel. Mislim, da seveda tega niste sposobni narediti, ker sicer Vlada ne bi tega mnenja dala dan kasneje, ko je sprejela skupaj z vami na nekem zaprtem sestanku izhodišča za pripravo rebalansa proračuna z leto 2008. Zato bi bilo prav, da seveda ob tej razpravi za Zakon o subvencioniranju dijaške prehrane govorimo o tem kaj je smiselno in da bi bilo smiselno v amandmajih, ki jih bomo oblikovali za rebalans proračuna 2008, postopoma povečevati po nekih kriterijih obseg sredstev za subvencioniranje. Kar tako kot je pa tukaj sedaj napisano, pa mislim, da je zelo problematično. Odločiti se je treba o pomembnih vprašanjih, na primer, danes popoldne naj bi z vašo željo potrdili pokrajinsko zakonodajo. Torej je treba tam ugotoviti, kako bodo pokrajine zagotovile šolske kuhinje v srednjih šolah. Srednje šole gredo na pokrajine in financiranje pokrajin, financiranje srednjih šol se bo izvajalo iz financiranja pokrajin. Tako da, imamo veliko problemov z zakonodajo, za katero se ne morem znebiti občutka, da je, kot je korektno povedal kolega Brenčič, nek populizem v predvolilnem obdobju. Ali je pa korektno, da vse subvencioniramo, tudi tiste oziroma otroke tistih, ki ste jim pred dvema letoma dali 20% povečanje neto plače zaradi zmanjšanja dohodnine itn. Ali boste zagotovili vse pogoje, da bo ta subvencija in ta obrok zagotovljen res vsem na način, ki ne bo odvisen od tega, da na primer v Pomurju, pokrajina Pomurje, ne bo imelo denarja za vzpostavitev šolskih kuhinj. To pa seveda je že naslednja zgodba. Zato ta zakon ocenjujem kot neresen, populističen in predvsem s politiko Vlade v zadnjih treh letih, neskladen zakon. Torej kaj se je spremenilo? Ali vas je res tako strah poraza na letošnjih volitvah?
Hvala lepa. K predstavitvi proceduralnega predloga pa se je prijavil kolega Tanko. Izvolite prosim.
Hvala lepa. Rad bi razpravljal v imenu predlagateljev. To pravico imam.
Seveda, izvolite.
Najprej bi rad odgovoril vsem tistim, ki imate danes zelo velike težave s tem populizmom. Mi nismo vložili leta 2003, dopolnitve Zakona o študentski prehrani z delom, v katerem bi uredili dijaško prehrano zato, ker je bilo to volilno leto, ampak smo ga vložili zato, ker se je takrat obravnaval podoben, analogen del izobraževalnega sistema in takrat smo študentom odobrili statusno subvencijo. Tam se prejšnja vlada in prejšnji predlagatelj nista vprašala ali gre za študente iz bogatih ali revnih družin, ampak sta omogočila vsem študentom, vsem s statusom študenta, da so upravičeni do subvencije za študentsko prehrano. Gospod Cvikl, bili ste blizu tiste vlade. Gospod, ki bo morda kasneje govoril in ki je danes objavil prispevek v časopisu Delo, je bil pa minister takrat, ki je to odobril. In me prav zanima ali je bila odobritev statusne subvencije za študentsko prehrano takrat volilna, ali predvolilna poteza tiste vlade. Ali je bila to potreba? Ali je bilo to kaj drugega? Čisto vse študije, ki so na razpolago, ki so dosegljive čisto vsem poslancem, govorijo o tem, da je dijaška prehrana neurejena in da je v smislu prehranjevanja to daleč najslabše urejen del izobraževalnega sistema na področju prehrane. Pa lahko vzamemo vrtce, osnovno šolstvo, srednje šolstvo in študente. Najslabše. In se mi postavlja elementarno vprašanje, zakaj pravzaprav en del populacije, ki kot sem v uvodu povedal, se izobražuje pod bistveno težjimi pogoji kot študentje, ni upravičen do enakih pogojev, do enake subvencije kot je študentska populacija. Jaz mislim, da smo to dolžni zagotoviti. In druga stvar kar zadeva predlagateljstvo zakonov. Poslanci smo tisti, ki imamo pravico da predlagamo zakone. Ni samo Vlada v okviru vladne koalicije tista, ki predlaga, lahko tudi poslanci. Če se spomnite, predlagali so poslanci tudi Zakon o Univerzi na Primorskem. Ko smo urejali prevzem določenih obveznosti za gradnjo kapacitet na tej univerzi, ni bilo nobenih pomislekov, nobenih problemov. Tudi poslanci opozicije ste tisti zakon podprli. Če se ne motim celo sopodpisali. Kar zadeva Vlado in vladne napore. Tudi ta vlada je redno zagotavljala postopno rast sredstev za prehrano v svojih proračunih. Če boste pogledali proračune za leto 2004, 2005, 2006, 2007, 2008, 2009, v vseh te proračunih je zabeležena rast proračunske postavke namenjene za subvencije oziroma pomoč pri prehrani. Čisto vsakič je narejena ta sprememba in to povečanje. In so očitki o tem, da so samo nekatere vlade skrbele za zagotavljanje ustreznih postopnih izboljšanj pogojev za prehrano, druge pa ne, so neutemeljeni. Toliko kolega Cvikl verjetno že razume in zna brati proračun, da to lahko ugotovi. In kar zadeva pomisleke nekaterih glede podpore zakonu. 7. maja 2004 je bilo glasovanje o zakonu s podobno vsebino. Predlagatelj, prvopodpisani je bil isti in tudi kolega Brenčič je takrat ta zakon podprl v istem predvolilnem obdobju. In ne vem kaj se je v tem času zgodilo. Ta zakon obravnavamo še pet mesecev prej kot tisti pred volitvami, da se odnos do problema, ki je evidenten, ki je enak kot v prejšnjem mandatu, bi rekel, tako radikalno spremeni. Jaz mislim da nismo predlagatelji ničesar zamudili. Morda kritika samo kolegom iz opozicije, namesto da so se ukvarjali s temi postopnimi zadevami, ki so nadgrajevali že ustrezne spremembe in popravke vladnega predloga v proračunih, da bi naredili nek sistemski predlog in to zadevo sistemsko uredili. Podobno kot na študentski prehrani. Tri leta časa na razpolago, evidentiran problem, na njega ste bili opozorjeni v prejšnjem mandatu, dvakrat, in dejansko nam koalicijskim poslancem ni preostalo drugega, kot da ta zakon vložimo in poskušamo na tem področju nekaj narediti. In situacija je v tem primeru tudi, lahko rečem, dokaj ugodna, kajti po dolgih letih nekih mirnih sprememb se je tokrat prvič zgodilo, da imamo eno daljše zaporedje let bistveno višjo gospodarsko rast, kot je bila pričakovana in kot je bila v prejšnjih obdobjih. In to omogoča proračunu dodatne vire, neko večjo razpiranje možnosti za uveljavitev takih zakonov in tudi omogoča da, če bomo imeli zadosti volje, sprejmemo zakona. Morda bomo uspeli izoblikovati rešitev, da bi ta zakon uveljavili že v tem šolskem letu, kar pomeni, da bi bilo potrebno tudi zagotoviti ustrezna sredstva, vendar ne tolikšna kot govori kolega Cvikl, 38 milijonov oziroma polno predvideno vrednost, ampak recimo štiri desetine tega, ker bo pokrilo samo štiri proračunske mesece: september, oktober, november in december, pa še valutacijo upoštevamo, verjetno je treba zagotoviti v proračun samo za tri mesece. In vsa ta bombastična nasprotovanja ali pomisleki ob tem, da vsi poveste, da je pa to le potrebno narediti, se mi zdijo skrajno čudna in mislim, da so tudi na nek način nevredna poslanskega mandata.
Hvala lepa. Vaša razprava je sprožila repliko. Kolega Milan Cvikl, izvolite.
Najprej naj povem gospodu Tanku, da jaz takrat nisem bil v tisti vladi, ker ni nobena vlada predlagala študentske prehrane, ampak so študentje to zlobirali v Državnem zboru v 90 letih. Jaz sem bil takrat zaposlen pri Svetovni banki in nisem bil nič v Sloveniji. To je prvo. Drugo. Ja, če je bila tam narejena napaka, potem seveda ni treba tega tu sedaj ponavljati. Glede štirih desetih, gospod Tanko, lahko to uveljavimo od meseca marca naprej: marec, april, maj, junij in štirje meseci je pa osem dvanajstin leta. Zato seveda predlagajte to v rebalansu pa vam bom verjel. Dokler pa tega ne boste predlagali pa mislim, da zganjate demagogijo. In zato je potrebno v nadaljevanju razpravljati, kako postopoma, glede na socialni kriterije, to res urediti. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Nadaljujemo na podlagi seznama prijavljenih. Besedo ima poslanec Vili Rezman. Se opravičujem, proceduralno, kolega Brenčič?
Ne, hvala lepa. Repliko, gospod podpredsednik, čeprav kolegica to vidi, ampak vam ne suportira. Sem bil imenovan?
Seveda, imate besedo. Izvolite.
Hvala lepa. Vprašanja bombastičnega odnosa do tega predloga je pač samo v tem, da je bil enako bombastičen predlog 2004 in je z enakim bombastičnim pristopom postavil nas poslance pred dejstvo. Pa si upajte glasovati zdaj proti temu zakonu. Vas bodo že nagradili volivci. V tem kontekstu, veste, je treba razumeti tudi posamično glasovanje. Ker pa poslanec Brenčič zaključuje svojo politično kariero v tem mandatu, me pa lahko trikrat pribijete s svojim bombastičnim pristopom. Mojega glasu podpori temu lažnivemu pričakovanju, ki ga imajo dijaki na podlagi tega zakona, ne boste dobili.
Hvala lepa. Besedo pa ima, kot prej napovedano, poslanski kolega Vili Rezman. Izvolite.
Hvala lepa gospod podpredsednik. Jaz sem bom pa skušal vrniti k predmetu tega zakona, ki je predlagan. Če ga jaz prav razumem gre za to, da bi dijakinjam in dijakom omogočili nekoliko lažji, bolj organiziran, kvalitetnejši in sicer boljši pristop do zdrave prehrane. In bilo bi dobro, če bi se usmerili k temu cilju. Nisem pripravljen stopiti v vrste tistih, ki zdaj zganjajo ritual političnega zmerjanja sem in tja, z obtoževanjem kdo je kdaj, kaj, kje predlagal in kdo je bil takrat proti. Tudi nisem naklonjen temu, da bi to zdaj tako razvejali celostno, kot so nekateri že želeli, da bomo na koncu prišli do vprašanj obveznega članstva v kmetijski zadrugi in kako naj bo organizirano kmetijstvo sploh, da bomo lažje prišli do integrirane in ekološko pridelane prehrane, ki seveda tudi ima neko zvezo z dijaki in tako naprej. Skratka, jaz bi rad, da bi govorili o tem, zakaj pravzaprav gre predlagatelju v tem primeru. Jaz si želim da bi bilo vsako leto volilno leto za Državni zbor. Takrat so darovi nekoliko večji. Takrat so bolj pogosti, več jih je in če so dobro usmerjeni, hvala bogu, da nekaj dobrega naredimo za naše Slovenke in Slovence, neoziraje se na to koliko so stari, ali so tisti v vrtcu, ali oni, ki že dobivajo pokojnine. In ta predlog zakona ima kar nekaj dobrih dimenzij. Zdaj zgleda, da ste se nekateri usmerili samo na politično. Tudi to seveda ima. Saj smo vendarle v političnem organu, ki vodi to Slovenijo in je prav, da ima politične podtone. Ampak imamo pred sabo tudi dimenzije, ki govore o zdravju, zdravi prehrani. Imamo dimenzije, ki govore o tem ali je to socialno priporočljivo ali ne. Navsezadnje je mogoče tu celo kaj pedagoškega najti, če bomo pripravili na ta način mladostnike, da se bodo tudi po številu obrokov in sicer tako prehranjevali, kot bi bilo potrebno. In v tem smislu jaz mislim da je ta predlog zakona čisto pravšnji in prav je, da bi bil deležen tudi podpore. Jaz ne podpiram tega, da bi to bil zakon na odložilni rok, da bi ga nalagali drugim. Zato je naša poslanska skupina zagotovo tista, ki bo podprla ta predlog, da se to z naslednjim šolskim letom prične tudi izvajati. In ne gre za tako zelo ogromna sredstva, da jih ta Državni zbor ne bi zmogel ob rebalansu tudi predlagati. In tudi so indici in tudi danes ste lahko slišali, da se, ne samo Poslanska skupina DeSUS, tudi nekateri drugi iz vladne koalicije zavzemajo za to, da bi stopil zakon čim prej v veljavo in v izvajanje. Tudi nisem za to, kar bo predlagal verjetno kasneje nekdo, da bi ga izvajali, pričeli izvajati na obroke. Nekaj procentov v enem letu pa nekaj procentov v drugem letu itn. Menim, da je prav, da ga pričnemo izvajati jeseni, za vse tiste, ki so tega deležni in sicer na oba načina. Na ta način, ki bi rad, bom rekel, to zdravstveno indikacijo izpostavil, da bi torej vsi imeli možnost zdrave prehrane in socialno, da bi torej tisti, ki so socialno deprivirani imeli dodatno olajšano možnost za nakup takšnega obroka. Preden bo ta zakon sprejet, bo verjetno deležen še številnih pripomb, amandmajev, dopolnitev in danes podajamo samo možnost, da se bo to zgodilo. Očitki, kako da nič ni mogoče, ker toliko prostorov manjka, je pa tudi vprašljivo ali zdrže ali ne. Tisti podatki, ki so bili doslej javno dostopni, govore o nečem drugem, da je precej teh prostorov po šolah, da je tudi precejšnja ponudba, da je pa zelo malo tistih, ki se na to ponudbo odzovejo. Kakor sem jaz uspel razbrati, je na 90% slovenskih srednjih šol ponujen obrok in na 31% ponujeno kosilo, da je pa manj kot 50% tistih, ki to priložnost pač izkoristijo. In tukaj je verjetno glavni problem, kako to, da tam kjer ta možnost je, kjer imajo kuhinje, jedilnice, tega danes ne prakticirajo. Ali zaradi slabe organizacije dela ali morebiti res zato, ker ni bilo tovrstne subvencije, ki si jo sedaj obetamo. Na šoli, ki jo malo bolje poznam, torej na gimnaziji in srednji kemijski šoli v Rušah, je v letošnjem šolskem letu, ko je tam vpisanih preko 400 dijakov, in imajo svojo kuhinjo in vse ostalo kar je potrebno, izkoristilo možnost 6 dijakov. Na drugi šoli v Mariboru, na srednji prometni šoli, ki tudi ima vse kar potrebuje v prostorskem smislu, je od 280 dijakov izkoristilo to možnost 20%. Torej ne gre za to, da bi se sedaj zmerjali, česa vsega nismo povedali in kaj bi bilo dobro še povedati, gre za to, da bi imeli afirmativen pristop, da bi rekli tam in tam nam to manjka, tam je treba to zagotoviti in pričnimo to uresničevati čim prej. Od tega zmerjanja, kdo je kdaj kaj rekel, dijaki in dijakinje nimajo nič. Samo, če bodo res dobili subvencijo, septembra, bodo od tega nekaj imeli.
Hvala lepa. Besedo pa ima poslanec Srečko Prijatelj. Izvolite.
Hvala lepa spoštovani podpredsednik. Poglejte, dejstvo je, da po sprejetju tega zakona država pristopa k celoviti subvenciji za dijaško prehrano in to je za pozdraviti. To je dejstvo, ki je v bistvu danes lahko tudi po glasovanju realnost. Ampak ne more pa predlagatelj preprečiti tega, da nekateri ne bi imeli pomislekov, zlasti če izpostavimo problem osnovnega šolstva, ko starši še vedno morajo za subvencioniranje prehrane zaprositi strokovno komisijo, osnovne šole, seveda. V posamezni osnovni šoli se komisija odloči o tem ali je družina dovolj revna ali ne in ali so upravičeni otroci do delne subvencije ali celotne subvencije za prehrano, to so dejstva. In ti otroci v osnovnih šolah so v diskriminiranem položaju, to je res. In to ni vzrok, da bi nasprotovali temu zakonu, jaz osebno ga bom podprl, ampak, če pogledamo podoben predlog, ki je pa zajemal in reševal to problematiko, je pa bil vložen v mandatu, v prejšnjem mandatu v decembru 2003 in je danes v predalu, nihče ga noče potegniti ven in malo pogledati kaj tam piše. In podpisniki tega zakona oziroma predloga zakona so bili vsi poslanci Slovenske nacionalne stranke. Tam je v bistvu ta problem rešen celovito. Mi smo danes pustili nerešeno vprašanje pri najbolj občutljivi populaciji, saj vendar pravite, da so ravno ti otroci, ki so v osnovni, šolski in predšolski vzgoji podvrženi fazi odraščanja in razvoja in jejo v bistvu populistično največ nezdrave hrane, celo analize so bile narejene, jaz sem tu povzel analitično stanje, v bistvu lahko navajam, da če pogledam podatke, da ena tretjina otrok odhaja v šolo, govorim v osnovno šolo, brez zajtrka, redno zajtrkuje samo 42% fantov in 37% deklet je zapisano v analizi, ki jo je delal v bistvu Zavod za šolstvo Republike Slovenije in vsak dan v bistvu se odpove večerji kar 80% deklet, sicer malo več je fantov, ki so redni pri obrokih zaradi športa verjetno, ker se ukvarjajo aktivno s športom. Zato menimo v Slovenski nacionalni stranki, da to ni rešitev in pozivamo, že prej v nagovoru sem povedal, ministra in Ministrstvo za šolstvo in šport, da čim prej pripravi zakon v katerem bomo v celoti zajeli vso populacijo tako študentsko, ki je ustrezno rešena, dijaško, ki jo sedaj rešujemo, osnovnošolsko in predšolsko populacijo, tudi vrtce. Do konca mandata je še sedem mesecev in če imate resen namen bomo to storili, potegniti iz naftalina zakona iz decembra 2003 in v tem zakonu niti ne moremo obravnavati osnovnošolske populacije, ker se ta zakon nanaša na subvencioniranje dijaške prehrane. In glejte, še eno dejstvo bi rad navedel, dejstvo je, da v bistvu ta vlada lepo nastavlja minsko polje, minsko polje za naslednjo vlado, ker ve v bistvu, da nekje se bo moral ta denar vzeti, ta denar se bo vzel verjetno s strani proračuna oziroma postavke za vojsko, hvala bogu, raje otrokom kot vojakom. Tudi tu sem za! Ampak, če bi imela Vlada Republike Slovenije resen namen potem realizacija tega zakona, ki ga danes sprejemamo ne bi prelagala v obdobje leta 2009 in bi to naredila v fazi sprejema proračuna, postavila proračunsko postavko in zagotovila to že v letu 2004, ko smo začeli s tem mandatom ne pa na koncu našega mandata. Toliko z moje strani, v bistvu, o resnosti tega namena. Upam pa, da bo sprejem tega zakon, ki ga pričakujem, da ga bo Vlada Republike Slovenije dala v proceduro in bo reševal tudi osnovnošolsko populacijo, ugledal luč sveta kmalu, če pa ne potem pa bomo mi še malo počakali in bom zahtevali, seveda, v Slovenski nacionalni stranki, da se po hitrem postopku sprejme naš predlog zakona. Ne morete spuščati tako pomembne sredine, to so osnovnošolci in pa seveda otroci v predšolski vzgoji. Enostavno to ne gre, preveč diskriminatorno je, oprostite.
Hvala lepa. Kolega Tanko v imenu predlagatelja, izvolite.
Hvala lepa. Rad bi kolegu Prijatelju pojasnil, da ta zakon ni vladni zakon. Ta zakon je podpisalo 39 poslancev Državnega zbora in glede na tehnologijo oziroma na Poslovnik Državnega zbora se ne more predlagati pri finančnih obremenitvah postavk, ki s proračunom niso pokrite. Zato so lahko prvo leto, v fazi predlaganja, predlaga tisto leto, ki s proračunom ni pokrito, to je pa tisto leto, ki je napisano v zakonu. Obstaja pa realna možnost, da to pripravimo v tem obdobju, da ta zakon uveljavimo recimo s septembrom. S tem omogočimo vsem tistim srednjim šolam, ki jih to zadeva, čas za pripravo, ker bo treba le neke pripravljalne stvari sprejeti in se s tem tudi omogoči, da se k temu pristopi. Pa še nekaj bi rad povedal. Do sedaj smo imeli samo parcialne pristope na področju urejanja dijaške prehrane, smo nekaj povečali pa tako naprej [[...]]Ta zakon zahteva od tistih, ki jih zadeva sistemski pristop. Sistemski pristop na področju priprave prostorov, izboljšanja pogojev za hrano, ker to bo treba tako ali tako izvesti in pač te zadeve pripeljati notri in pa na drugi strani izboljšujejo tudi samo prehrano na najmanj dva cilja. Za oba bo pač potrebno v okviru šolskega sistema narediti ustrezne korake. S parcialnimi koraki lahko hodimo še in rešujem ta problem še naslednjih petnajst let. Ta zakon pa zahteva od tistih, ki jih zadeva, da takoj pristopijo, da v relativno kratkem času, pol leta, zagotovijo pogoje za izvajanje tega zakona in za delitev dijaške prehrane. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Replika, kolega Prijatelj, izvolite.
Hvala lepa, moram se odzvati na to [[...]]Spoštovani kolega Tanko od kdaj ste pa vi v opoziciji. Jaz ne vidim nobene razlike, če ste prvopodpisani in vodja največje opozicijske stranke, da ne bi govoril o tem, da je predlagatelj Vlada. Sicer postopek je malo drugačen, ampak na moč podoben. In bi vas prosil, no, ne govorite, da se v bistvu niste usklajevali z Vlado, ker potem bi se verjetno sedaj tu kregali z državno sekretarko in ministrom. Hvala.
Kolega Tanko, beseda je vaša.
Logično gospod Prijatelj, da je razlika bistvena. Vlada predlaga zakon do katerega se lahko opredeli čisto na drugi način. Poslanci smo tisti, ki smo se za to odločili, ne prvič. Tudi v preteklem mandatu smo to 2-krat storili s podpisi. Tako, da ne gre v tem primeru za nobeno posebnost. Je pa res, da poskušamo s tem zakonom, tokrat tretjič, in upam, da bomo tokrat uspeli, urediti zadevo tako, da se bo k reševanju tega pristopilo sistemsko in celovito, ne samo z nekimi manjšimi ukrepi po nekaj 100 tisoč evrov letno, in to samo zaradi tega, da se o tej točki govori.
Hvala lepa tudi vam. Nadaljujemo na podlagi seznama prijavljenih. K besedi pa vabim poslanskega kolega Boštjana Zagorca. Izvolite.
Hvala za besedo, spoštovani predsedujoči. Zakon, kot je pred nami, pa verjetno se jih bo pojavilo v tem času do jeseni še kar nekaj takšnih, ki bodo že zaradi naslova takšni, da jih enostavno ne bo mogoče zavračati. Ampak vseeno, če pogledamo vsebino zakona, vidim da predlagatelj zelo aktivno sodeluje, zato tudi zanj par vprašanj na katera mi bo zelo hitro odgovoril. Prva stvar, ki me zanima. Zakon naj bi bil po prepričanju predlagatelja sistemski in ne parcialen. Srednje šole naj nekaj uredijo na nek način. Jaz bi vas prosil, glede na to, da je zakon sistemski in ne parcialen: Kaj naj uredijo in na kakšen način in kdo bo to financiral? Prvo vprašanje. Drugo vprašanje. 8. člen zakona pravi: "V primeru odsotnosti od pouka dijaki niso upravičeni do subvencioniranja obroka." Verjetno bo Vlada ali predlagatelj kontroliral to odsotnost, pa me zanima na kakšen način in kako boste izvedeli kdo je prisoten in kdo ne, razen če boste dobili neopravičene ure, špricanje in bolniške na vašo klop. Ker, če boste še tu uvedli kontrolo, bo to zelo velik problem. Da gre za predvolilno malico za dijake, ne glede na to, jeseni bo vsak glas prišel prav, več ne dvomi, mislim da v tej hiši, ko obravnavamo ta zakon, nihče. Finančna sredstva v zakonu niso zagotovljena. In če se kot predlagatelji, kot največja vladna stranka niste posvetovali z vlado, kje ta sredstva vzeti, potem ste pač predlagali nekaj, da mi danes lahko o tem diskutiramo. Prostori za izvajanje zdrave prehrane. Kje pa so zagotovljeni? V večini šol, ki jih poznam sam, od osnovnih do srednjih, teh prostorov ni. Dijaki malicajo povečini izven šolskih prostorov oziroma v kantini tistega, ki ponuja kar pač ponuja. Predstavnica Vlade, ki je tukaj, Vlada namreč ta zakon podpira, mi je pred enim letom odgovorila na eno poslansko vprašanje v zvezi z zdravo prehrano dijakov in učencev v osnovnih šolah. Takrat mi je zatrdila, da bodo Vlada in inšpekcijske službe naredile vse, da se bo ta zdrava prehrana v šolah zagotovila. Točno sem navedel šolo v kateri bi to bilo potrebno narediti. Danes je leto dni od tega, na tej šoli se ni zgodilo nič. Nič. Nobene inšpekcije. Kar se prehrane tiče, se ni spremenilo nič. Otroci še vedno jejo za zajtrk, takrat, ko bi bilo treba mogoče ponuditi kaj drugega, hamburgerje s kečapom, ali pa najboljše kar hotdoge. Zdaj, kaj je tu zdravega, mi boste verjetno razložili vi. Vlada podpira prehrano oziroma v obrazložitvi določa kako pomembna je prehrana za posameznega dijaka v njegovem razvoju. Ampak saj hrana je pogojena več ali manj v današnji situaciji s tem iz kakšne družine prihaja oziroma od statusa družine od kod ta otrok prihaja. Minister za gospodarstvo in pa premier sta nedolgo tega dejala, da ljudje pač jejo star kruh. Jaz pri starem kruhu ne vidim nič zdravega. Razen mogoče za zobe. Glede česa drugega pa jaz tu ne vidim nobene zdrave prehrane. Še enkrat, bom zelo vesel, če bom dobil odgovore na zelo konkretno postavljena vprašanja s strani predlagateljev, glede na to, da so zelo aktivni. Drugače pa kot pravim. Naslov takšen kot je, zakonu pač enostavno ne gre nasprotovati, kljub temu da je popolnoma brez vsebine. In pa še eno vprašanje, ki se mi pa zdi zelo pomembno. Piše: "Zakon začne veljati v šolskem letu 2009/2010." Oziroma 2010. Piše pa, da je možnost oziroma predlagatelj se bo pa potrudil, da bo začel veljati že leta 2009. Povejte na kakšen način bo ta trud vložen in kje boste vzeli finančna sredstva. To se mi zdi pa zelo pomembno. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. Sprašujem kogarkoli izmed predlagateljev, ali želijo odgovoriti na zastavljena vprašanja? Ne. Potem ima besedo mag. Janez Drobnič. Kolega Drobnič, beseda je vaša. Se odpovedujete. Hvala lepa. Hvala lepa. Besedo ima poslanec Petan. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani. Torej na splošno, še posebej pa danes, ko smo veliko slišali o prehrani, o redni, urejeni in tudi o zdravi prehrani, namreč veliko beremo, poslušamo in tudi danes smo veliko o tem slišali, problem pa vedno nastane takrat, ko prehajamo iz splošnega na konkretno raven. Tu bi poudaril, da je še posebej pomembna prehrana v obdobju, ki ga živijo srednješolci. Dejstvo je, da se zaključuje obdobje rasti. Istočasno pa se tudi formirajo prehranske navade, ki potem običajno človeka spremljajo skozi celo življenje. Ne nazadnje, imamo nek pregovor, ki pravi, da kar se v mladosti naučiš, to počenjaš potem celo življenje ali pa zelo podobno tudi ravnaš. Po statističnih podatkih komaj dobra tretjina srednješolcev zajtrkuje. Glede na njihove obremenitve v šoli je seveda to kar zaskrbljujoče ali pa je potrebno temu posvetiti posebno pozornost. Do sedaj je bila ta populacija nekako izpuščena, ne popolnoma, ampak v veliki meri izpuščena iz naše skrbi. Imeli smo urejeno prehrano v vrtcih, v osnovnih šolah, tudi za študente je bilo poskrbljeno. Srednješolska generacija je bila pa edina populacija, ki je bila dobesedno izpuščena. Menim, da ljudi, srednješolcev ne moremo prepustiti samim sebi, da se znajdejo kakor se pač vedo in znajo. Dejstvo je, da lahko tudi zaidejo kam drugam, da lahko najdejo ob tem iskanju malice tudi kaj takega kar si ne bi želeli, ali pač. Mogoče, to je seveda z velikim mogoče, so ta predlog nekateri, ampak ne mislim nobenega od kolegov poslancev, nekateri obravnavali kot predvolilno malico še za dijake. Zakaj je potreben "še"? Ali so dijaki kaj manj vredni v tem sistemu šolajoče mladine? Zakaj še? Mislim, da bi se morali vprašati zakaj še ne. Tudi s tistimi se strinjam, da seveda z glavo skozi zid ne gre, ampak o tem se že tako dolgo pogovarjamo, da je pa že čas, da naredimo tudi nekaj konkretnega tudi za to populacijo. Ne nazadnje, ne vem, ali zaradi tega, ali zaradi česa drugega, kaj je sedaj pravi vzrok, ravno okoli srednjih šol rastejo razni gostinski lokali, bolj s pijačo, kot kakorkoli drugega, kot gobe po dežju. Kaj je bil primarni vzrok? Ali zato, ker ni urejena prehrana, ali je kaj drugega. Dovolite, da vas spomnim, da od 7. maja 2004, ko je takratni minister izjavil, res priznam, da je to samo en iztrgan citata, ampak ob razložitvi zakaj je to tako je dejal: "Menim, da zakon, ki bi urejal dijaško prehrano ni potreben in da ga Vlada," seveda tista prejšnja v kateri je bil minister, "ne podpira". No, lahko se vprašamo zakaj ni potreben, zakaj ga ni podpiral bi še mogoče razumel, ampak zakaj zakon ni potreben, tega pa enostavno ni za razumeti. Menim, da pa sedaj pa je trenutek, da se razmišlja nekoliko drugače, da zakon je potreben. Seveda, noben zakon stvari v prvem trenutku še ni uredil 100% idealno, tako kot bi bilo potrebno. Ampak prej začnemo z urejanjem nekega vprašanja, prej ga bomo zaključili. In zato menim, da je ta zakon še kako potreben, tudi glede na to, da vsi soglašamo s tem, da je prehrana srednješolske populacije zelo pomembna, zato bom seveda jaz tudi podprl takšen zakon in glede na to, da smo tudi danes lahko poslušali kako je prejšnja vlada teoretično vse uredila, bile so pripravljene študije, koncepti do podrobnosti, na papirju je vse štimalo, ampak sedaj pa mi dovolite, da se tudi jaz malce vnesem tako kot so se tudi nekateri moji predhodniki, pa to ni kritika, pa vprašam: Kakšna pa je potem razlika med tistim, ne vem, prejšnjim ministrom pa prejšnjo vlado pa sedanjo koalicijo vendar, če je bilo v prejšnjem obdobju vse koncipirano in pripravljeno na papirju, do podrobnosti, sedaj pa je čas, da podamo tudi nekaj v krožnik, namreč nič nam ne pomaga, če je teoretično vse čudovito obdelano, dijaki pa so še vedno brez urejene prehrane. In sedaj menim, da je čas, da se to tudi uredi. Veliko se je govorilo o tem predvolilnem obdobju pa veste kako, volitve gor ali dol, šola bo obstajala še naprej, dijaki bodo še vedno hodili v šolo ne glede na volitve. Mogoče na začetku leta ne bodo niti pozorni, da so tisto leto volitve. Brezpredmetno je to ali je to volilno leto ali volilni mesec ali volilni teden, dijaki bodo kar naprej še hodili v šolo in tako je prav. Življenje bo teklo naprej ne glede na to, če bo kdaj volilno leto. Zakon ostane, res je da tudi zato naloge ostajajo in tako je tudi prav. Zakaj bi si delali neke meje v življenju zato, ker je volilno leto, ker volilno leto je skoraj vsako leto, enkrat so predsedniške volitve drugič so lokalne, državnozborske pa za Evropski parlament [[...]]Tako da o tem govoriti je skoraj nesmiselno. O tem nima smisla izgubljati besed. Življenje teče naprej ne glede na to ali si mi postavljamo kakšne pogoje ali ne in tako je prav in hvala bogu, da je tako. Jaz mislim, da sedaj je čas, da uredimo tudi nekaj na tem področju, vse ne bo rešeno, potem bodo pa, seveda, nastali problemi še kje drugje pa bomo tudi tiste sčasoma uredili. Problem je potrebno začeti reševati tudi na konkretni ravni, ne samo na resolucijah, deklaracijah, študij, koncepti in podobno, tisto je potrebno s tem, da je to potrebno spraviti v življenje in mislim, da ta zakon je ravno priložnost, da to tudi naredimo in zato ga bom jaz podprl. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. K besedi pa vabim poslanca Kristijana Janca, izvolite.
Hvala lepa, predsedujoči. Gospa državna sekretarka, kolegice in kolegi. Ne preseneča me ta velika podpora predlogu tega zakona, ki ga je dal predlagatelj v proceduro Državnega zbora in ta široka podpora danes, verjamem tudi, da bo prišla do končnega cilja in do potrditve tega zakona v Državnem zboru. Pripombe nekaterih kolegov, da ni primeren čas, da je to populizem, da je to bilo že nekoč z amandmajem, pa je bilo zavrženo itn., itn. Kdaj pa je primeren čas? Nikoli, verjetno za nekatere, za nekatere je pa bil tako očitek, da pač ni bil tisti predlagatelj tega zakona, uspešen. Veste, cel kup takšnih in drugačnih pobud čaka vrsto let, da se morda zgodi, takšne in drugačne. Tako na ravni države kot na ravni regije ali občine. Nekoč pa se zgodi in dobro, da pridejo tudi taki trenutku, da se zgodi nekaj, kar po moji oceni že kar vrsto let morda zamujamo pri tem današnjem predlogu zakona. Mislim, da so te pobude, ki so bile dane pomembne. Prehrana v vrtcih je po mojem vedenju dobro organizirana, kvalitetna, zdrava, več različnih obrokov itn., in to trdim, da je po mojem dobro urejeno, da tudi v svetu občine financiramo skupaj s starši, različno in to je v redu. V osnovni šoli se stvari izboljšujejo. Tudi od primera občine do občine, nekatere občine vlagajo več v to zdravo prehrano, nekatere manj, država tukaj pomaga. Tistim, ki so socialno ogroženi tako ali drugače in vsi otroci imajo na voljo relativno dobro prehrano, tudi dvakrat do trikrat topli obrok, to je pomembno sporočilo, kosila itn., in mislim, da je ta stvar primerno urejena za vse otroke, ki hodijo v osnovno šolo. O študentih vemo že vsi vse. Ta ukrep, ki je pred leti nastal, je pozitiven, je dober, mislim, da študentje koristijo te bone uspešno, in da imajo tudi dobro to organizirano. Dijake pa nekako nismo, ali smo pozabili na njih ali to ni bil nek čas, morda smo jim nekoliko zapostavili ali so bili sami morda premalo glasni. Očitno jih ni bilo v tej strukturi pomoči države do njih do te kategorije. Vemo, da imajo to ponekod urejeno bolj ali manj uspešno, vemo da tudi to dijaki bolj ali manj uspešno koristijo, da nekateri še vedno raje prisegajo na kakšen "čik" pa kaj drugega kot pa na tisto prehrano. To bo verjetno tudi v prihodnje, ampak vendarle ob tej spodbudi pa verjamem, da se bo več dijakov in dijakinj odločilo za ta obrok. In to je namen tega predloga zakona, kako spodbujati tudi srednješolsko generacijo, da namesto, da zavije "na čik" ali sendvič ali še tega ne - sendviča - samo "na čik" pa na kavo, gre tudi topel obrok pojesti. Pogoji so različni. V večini primerov se bo dalo to tehnično izpeljati, da bomo lahko v srednjih šolah, gimnazijah uvedli določene prostore, kjer jih še nimajo, da bi lahko bilo to v skupnih stavbah. To je veliko boljše, kot da bi dijaki morali zapuščati stavbo in oditi v neke restavracije ali menze in podobne zadeve, to bo težje. Ampak, če drugega izbora, ne bo bo tudi to boljše kot nič, da bo imel možno organizirati pojesti ta topli obrok in tako naprej. Mislim, da smo o zdravi hrani veliko povedali že vsi, kako je to pomembno za vso populacijo, še posebej za otroke, študente, dijake. O tem besed ni treba zgubljati in vsaka stroka to podpira in da verjetno živimo v času, ko pa ni najbolj naklonjen zdravi prehrani, več obrokom, žlica in tako naprej; to je čas, ko naši dijaki, tisti, ki zjutraj nimajo zajtrka, iz takšnih ali drugačnih razlogov, tisti, ki nimajo niti malice, po navadi jih tudi doma kosilo ne čaka na mizi, kajti starši delajo ali so odsotni tako ali drugače. To je problem te mladine, teh otrok in s takšnim predlogom zagotovo morda zagotovimo vsaj en topel obrok, preden ga čaka morebiti kosilo doma ali pa tudi to ne. Tempo življenja je takšen, kakršen je, in tudi jutri ne bo nič boljše, kvečjemu še kaj slabše, kot je danes. Tako, da okoli same te organizacije, kako in na kakšen način, prepustimo to srednjim šolam, gimnazijam, ministrstvu, jaz verjamem, da bodo znali to tehnologijo urediti tako ali drugače preko razpisov, preko izvajalcev, da bodo zadostili tem kriterijem, ki so potrebni s higienskega, tehnološkega in drugega vidika. Mislim, da toliko sposobnih ljudi je na Vladi, na ministrstvu, da to znajo izpeljati za to slovensko mrežo prehrane naših dijakov in dijakinj na tej šoli. To pobudo z veseljem podprl, ne glede, v katerem času smo, ne glede, ali je to populizem ali ne, ne glede, da je ta predlog že mogoče bil kdaj predlagan v tem Državnem zboru, pa je bil zavržen, ampak zdaj je trenutek, ko zadeva gre lahko skozi in to ni nič narobe. Zakaj? Za naše otroke je to koristno. Bolje zdaj kot nikoli. In na koncu, bodimo tudi vsi ostali toliko razumni, podprimo ta predlog zakona, ga še eventualno izboljšamo, zato je tudi današnja razprava, in dijaki nam bodo zagotovo hvaležni, verjemite mi, pa tudi njihovi starši, ne glede, katera Vlada bo v jeseni, ena bo zagotovo in če bo zakon sprejet, bo našla tudi ta vir, da bo zagotovila vir za prehrano oziroma subvencijo naših dijakov. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. K besedi pa vabim poslanca Dušana Kumra. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Spoštovane kolegice in kolegi! Najprej na začetku bom rekel, da bom jasen 10-krat da za to, da se uredi tudi ta dijaška prehrana. Namreč, ni nobenega pametnega razloga, da uresničimo in omogočimo s subvencijo tudi to prehrano otrokom, saj ne nazadnje to imamo tudi mi poslanci urejeno prehrano in subvencionirano tudi v tem Državnem zboru, pa še mogoče kdo drug. Vendar, ko sem si šel nazaj pogledat za zadnjih pet let malo magnetograme o tej zgodbi, o tej dijaški prehrani, me vse bolj spominja na neko mojo lastno izkušnjo, ki jo imam, ko je govora o otrocih, ko danes berem tudi ta predlog zakona in ko poslušam to razpravo. Namreč, preden sem se sam poročil, sem imel 6 teorij, idej, kako bom vzgajal otroke in kako jim bom zagotovil materialne in finančne pogoje za razvoj. Zdaj ko imam 6 otrok, nimam več nobene teorije pa tudi nobene logistike finančne, ampak iz meseca v mesec te stvari urejam. In nekako podobno se obnaša tudi predlagatelj oziroma ta Vlada. Ko sem bral te magnetograme, sem prebral veliko idej, kako to narediti, kako zagotoviti finančna sredstva, tudi od falkonov in ne vem česa vsega. Danes ko imamo ta predlog, ali pa ko to poslušamo, ko imate oblast, ko imate finance, pa nobenega konkretnega predloga, kako to realizirati. In zato je moje temeljno vprašanje in osnovno vprašanje. Kaj ste počeli vsa ta štiri leta, zdaj ko imate to oblast in finance? Zakaj s tem predlogom niste prišli v začetku leta 2005? To je moje temeljno vprašanje in odgovor na vse tisto, kar smo prej poslušali, je Vlada zraven, ni Vlada zraven. Predvidevam lahko, lahko pa se seveda tudi motim, da ste čakali na ugodno gospodarsko rast, na presežek v proračunu. In to letos je in zato ste prišli s tem predlogom. Zato, kolegi, prosim še konkretno številko, tako kot je Vlada zapisala, povejte: "Od jeseni naprej z rebalansom 38 milijonov evrov bo zagotovljeno iz tega in tega." Jaz lahko danes tudi predlagam, glede na to, da je transportno letalo padlo dol. Odpovejte se temu transportnemu letalu in zagotovite ta denar. Zato je po mojem ključno vprašanje pri tej zadevi, pri tem zakonu, ki je vezano predvsem na finančna sredstva. Torej gre v neki vrsti za politično vprašanje; čemu se bomo odpovedali in čemu bomo to, kar se bomo odpovedali, namenili? Vse drugo je zame brezplodno filozofiranje in nima nobenega smisla. Res je tudi, da so odprta mnoga druga vprašanja, ki so povezana s prostorsko problematiko, z logistiko pouka, strnjeno in tako naprej, da tega vsega ne naštevam. Vendar poslušajte, tu je Vlada in vi ste v kontradiktornem ali v nasprotju. Ko smo govorili o financiranju tudi izobraževalnega sistema, so se sredstva proporcionalno za investicijsko vzdrževanje zniževala. Zdaj pa vas sprašujem. Danes pa vsi govorite o nekih kuhinjah, nekih dodatnih prostorih, ki se bodo od jeseni naprej usposobila za to, da bo lahko ta zakon začel funkcionirati. Iz česa? Iz česa? [[...]] [[Oglašanje iz dvorane.]] [[...]]Ja, ne vem, če imajo. Če vi veste, potem pa naštejte, kdo ima, kdo pa nima, ali pa, če imajo, zakaj tega ne urejajo. In čisto na koncu še nekaj, ker sem rekel, da pač imam šest otrok. Nekateri ste imeli v preteklosti, mogoče v gimnaziji, v srednjih šolah otroke, ampak danes prinesite položnice domov od otrok, ko govorite zastonj šola, tisto, tretja, četrta, peta, danes prinesite od srednje šole, gimnazij v Ljubljani, pa boste videli, da plačujete vsako razmnoževanje, vsak toaletni papir pri stroških, za vsak mesec dobite položnico, poleg vseh ostalih zadev. Moj predlog je zelo preprost. Ni treba velike filozofije. Toliko kot dobim jaz prvega pri plači za prehrano subvencionirano prehrano, nakažite 700.000 dijakom, povejte, iz katerega denarja, in stvar je rešena in ne bo problema.
Hvala lepa. K besedi vabim poslanca Pavla Gantarja. [[Ga ni.]] Besedo ima poslanec Ciril Testen.
Hvala za besedo. Lep pozdrav! Očitno je zakon tako dober, da je povzročil kar nekaj živčnosti v tem Državnem zboru. Jaz mislim, da je pomembno, da je materija urejena zakonsko. Veliko boljše je, kot da se ob vsakokratnem sprejemu proračuna pogovarjamo, koliko bomo namenili za dijaško prehrano, ker mislim, da bo to za vsako naslednjo vlado obveza. Obveza, ki bo nujna in zaradi tega bo dijaška prehrana tudi zagarantirana. Mislim, da je pomembno predvsem to, da bodo dijaki deležni kvalitetnejše prehrane, kar je zelo pomembno, ker mislim, da rešitve, ki so se jih posluževali do sedaj, niso bile prave. V naši poslanski skupini in tudi osebno se sprašujem in vidim predvsem en problem pri organiziranju te dijaške prehrane. Mislim, da je šola v času, ko je dijak v šoli, odgovorno za dijaka in zaradi tega menimo in tudi osebno menim, da bi to moralo biti prvenstveno organizirano v sklopu šole in ne v gostilnah in v raznih drugih lokalih po mestu. To bi lahko. Navedel bom kot vzor, mi se velikokrat pogovarjamo in smo se pogovarjali o privatnih šolah. Privatne šole, če pogledate, pa bom navedel kot primer eno, ki jo poznam. Škofijske gimnazije imajo to vzorno urejeno in tudi prej smo govorili o procentih, koliko kdo koristi šolsko prehrano, ne glede na to, da ni subvencionirana - v teh šolah se prehrana koristi, bom rekel, skoraj 100%. Tako mislim, da je treba pogledati, kako so te stvari urejene. Imamo že zelo dobre primere pri nas doma. Moram pa povedati, da me je motilo stališče kolega poslanca Brenčiča, ko je rekel, da bo glasoval proti temu zaradi zaključka mandata. Mislim, da to ni prav in da ne glede na to, ali se zaključi mandat ali ne, da je prav, da glasuje pač tako, kot meni, da je prav. Jaz mislim, da je pomembno, da je v tem trenutku prišel ta zakon tudi, zaradi tega, ker mi vemo, da so cene v zadnje pol leta prehrane veliko porasle in da je v sklopu tega in vseh zakonov, ki jih je Vlada nekatere že sprejela, tega pa bomo sprejeli po moji oceni, pomembno, da se dijaki in starši razbremenijo. To predstavlja pomemben strošek na letnem nivoju. Po mojem izračunu, če bo 2,35 z vsako kosilo subvencionirano, predstavlja to 470 evrov. Če si predstavljamo, da je dvesto kosil, je to kar velik znesek. In to je zelo pomembno, tako da mislim, da je prav, da zakon podpremo in da v bodoče, podobno kot je študentska prehrana, rešimo tudi to. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Besedo pa ima poslanec Stane Pajk.
Hvala za besedo. Pozdrav predstavnikom Vlade, poslankam in poslancem. Tudi sam sem se podpisal pod ta zakon, zato ga seveda podpiram. Podpiram ga iz več razlogov. Bili so več ali manj omenjeni, ampak prav je, da se ponovijo. Eden od najbolj pomembnih je ta, da se rešuje en segment mlade populacije ali se pomaga reševati in se s tem tudi socialno stanje popravlja v bistvu tistim, ki so potrebni in ki nimajo denarja in bodo sedaj lažje prišli do bolj kvalitetne hrane. Seveda je pomembno, da v tem mladostnem obdobju, kakor tudi prej in še kasneje, ampak v tem tudi, da imajo mladostniki, dijaki kvalitetno prehrano in da je to mesto v šoli, da se ne vnašajo s tem kakšni stranski produkti v šolo, saj vemo, v kakšnem času živimo. Pomembno je tudi zato, ker je enostavno nekje potrebno začeti. Jaz bi bil prvi za to, da začnemo kar pri vrtcu, osnovni šoli itn., ampak za vse je potreben denar. Prej je kolega izpostavljal temeljno vprašanje, temeljno vprašanje, zakaj nismo tega naredili že 2004 ali 2005. V roki držim mnenje Vlade Republike Slovenije ob Predlogu zakona o subvencioniranju prehrane dijakov in vajencev, ki je bil takrat zavrnjen in lepo je takrat bilo pojasnjeno, da v proračunu za leto 2004 in 2005 ni denarja. To mnenje je z dne 5.5.2004. To pomeni temeljno vprašanje, da ni bilo takrat denarja. Ja, sedaj pa je denar, ne. Zakaj je denar? Verjetno zato, ker je Slovenija v tem času napredovala, gospodarsko. Če država gospodarsko napreduje, je tudi več denarja v proračunu in zato se ga lahko več izdvaja tudi za socialo. Zakaj na tak način? Sam mislim, da je prav na tak način zato, ker je malce po vzoru študentske prehrane. Vem, da je študentska prehrana zelo kvalitetno rešena v Sloveniji, da je lahko to vzor marsikateri bolj razviti državi. Ko tuji študentje pridejo k nam ali nas obiščejo kot študentje ali drugače in ko imajo stike z našimi študenti - sam imam dva študenta in povesta, da so zelo presenečeni nad takim načinom rešitve tega problema, ki je drugje zanemarjen. Sedaj gremo reševati srednješolce. Seveda sem za to, da bomo rešili tudi še kakšen drug segment, ampak lepo po vrsti. Verjamem in tudi kot podpisnik pod tem zakonu, bom vztrajal, da se bo za ta zakon našel tudi denar. In to bomo tudi naredili. Kaj bi pa bil zakon brez denarja? Prazen papir. In to je treba narediti in speljati v življenje. Kako pa potem naprej? Ja, verjamem, če smo bili sposobni in če bomo sposobni za letošnje leto, od jeseni naprej to urediti, verjamem da bomo tudi sposobni za naprej, saj kje pa pravi kdo, da bomo te volitve v jeseni izgubili. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. Besedo pa ima poslanec Slavko Gaber. Izvolite.
Najlepša hvala, gospod podpredsednik. Državni zbor je leta 1993 odločil in verjetno gre tisti poslanski ekipi čestitati za to, da bo država sofinancirala prehrano v Republiki Sloveniji v osnovnih in v srednjih šolah in od takrat naprej se je to tudi začelo izvajati. Resda postopoma so se ta sredstva višala, na začetku ni bilo nikjer sredstev za noben topel obrok, že danes pa po Sloveniji v osnovnih šolah ponekod namenjajo del sredstev tudi za topel obrok tudi iz javnih državnih sredstev. Zakonodaja leta 1996 je v 81. členu ustvarila pravno podlago za to, da lahko ta Vlada danes in vse prejšnje vlade vsak dan zagotavljajo 100% plačan topel obrok za vsakogar v osnovni šoli in srednji šoli. Zakon, ki ga imamo pred seboj, je, kar zadeva zakonodajo, popolnoma nepotreben. Nobene potrebe po tem zakonu ni. Nek drug problem je obstajal svoj čas in obstaja tudi danes, to je problem zagotavljanja sredstev. V tem Državnem zboru se je o tem že večkrat govorilo. Če drži, da so ta sredstva danes na razpolago, niso pa bila pred par mesci na razpolago ob bolj ugodni finančni in gospodarski perspektivi za naprej, potem je moj predlog zelo preprost. Bistveno bolj pravično kot v srednjih šolah dati sredstva za topel obrok vsem, ne glede na to, koliko zaslužijo njihovi starši, bi bilo, da bi za začetek tudi v osnovnih šolah omogočili tistim, ki so najbolj potrebni toplega obroka, "ex lege", torej v skladu z zakonom, da se tak obrok tudi za njih pripravi. Res je, da imamo mi tam kapacitete boljše, kar zadeva kuhinje in podobno, vendar tam se ta obrok plačuje in se bo plačeval tudi, ko bo ta zakon sprejet. Jaz ne razumem, zakaj bi na primer za otroke staršev, kjer doma zaslužijo na leto 100.000, nekateri celo 800.000 evrov plačevali topli obrok, v osnovni šoli pa ne zagotovili tistim, ki imajo podpovprečno plačo, da bi njihov otrok dobil topel obrok. Ko boste razmišljali, kako popraviti ta zakon, predlagam, da začnete z razmislekom o naslovu zakona. Zakon mora biti širši že v naslovu in potem naj od tu naprej uredi, če že verjamete, da je to treba urejati s posebnim zakonom, prehrano vsaj za osnovno šolo in za srednjo šolo. Sicer pa zadošča, če želite, da bo vsako leto nujno država namenjala sredstva tudi za topel obrok, dopolniti 21. alinejo sedmega odstavka Zakona o organizaciji in financiranju na zelo kratek način, in sicer tako, da bo pisalo, da v okviru organizirane šolske prehrane se iz državnega proračuna za najmanj 30% populacije zagotovijo sredstva za topel obrok. Način zagotavljanja šolske prehrane in višino sredstev naj opredeli ministrstvo s podzakonskim aktom. Najmanj 30% zaradi tega, ker to pomeni, da bo do 100% odprto vedno za vse, sicer je odprta, kot sem že omenil, tudi sedaj, ker ta 21. alineja sedaj govori, da se iz državnega proračuna zagotavljajo sredstva za subvencioniranje prehrane za učence, vajence in dijake. Tako ta zakon ni velika umetnost, je na sebi nepotreben. Če pa sredstva so in jih je res toliko, da jih bomo za to namenili zelo veliko, potem dajmo jih namenjati bolj pravično. Naj jih dobijo tisti starši, ki imajo otroke tudi v osnovni šoli in jim ne morejo financirati toplega obroka, in naj jih ne dobimo tisti, ki lahko sami plačamo za svoje otroke v srednjih šolah. Če smo nesistemsko uredili že visokošolski del prehrane in ni ga uredila Vlada, ampak je to bilo zlobirano v parlamentu, potem ne naredimo te iste napake tudi na srednjih šolah.
Hvala lepa. Besedo pa ima poslanec Marjan Drofenik. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoči. Poslanke, poslanci. Jaz bi pravzaprav samo neke misli mogoče k temu dodal. In sicer, prepričan sem, da je predlagani zakon po subvencioniranju dijaške prehrane koristen za celotno populacijo, ki obiskuje srednje šole. Bi pa mogoče čisto en poseben vidik, ki je sicer že bil - mislim - da od gospe Jerajeve - danes omenjen. Ker izhajam iz območja, kjer pravzaprav celotne generacije smo končevali srednjo šolanje kot vozači. In smo od doma, recimo, zjutraj od pol šestih pa popoldan do pol štirih. In če zdaj enačim populacijo tistih ki na tak način obiskujejo srednje šole, in tistih, ki so mogoče 500 metrov, pol kilometra in tako naprej stran od šole -mislim, da že tu nastaja ena razlika po potrebnosti. Da ne bom rekel, da so mogoče to tudi dijaki iz finančno šibkejših družin in da je mogoče popolnoma enako, na enak način celotno populacijo zajeti, da je vprašanje, in bi predlagal, da se mogoče tudi s tega vidika pri nadaljnji obravnavi še mogoče vzame malo energije in poskuša videti, kaj bi se tu dalo narediti, da bi zadeva bila mogoče, recimo v narekovajih, "pravičnejša". Ukrep je na vsak način pozitiven, bom rekel tudi iz zdravstvenih vidikov, predvsem zato, ker je dejstvo, da prehrambene navade družin zaradi takih in drugačnih razlogov niso najbolj zdrave. Seveda pa mislim, da pri tej populaciji bo treba malo bolj čvrsto kot pri študentski dati, da ne gre lahko ravno na malico, kamor mu "paše", pač pa bo treba, mislim, da prisiliti na nek način šolske centre, šole, srednje šole, da bodo znotraj objektov organizirali malico. Predvsem zato, ker bi mogoče se gostinci hitro znašli in bi se potem ta sredstva lahko uporabila tudi za kakšne drugačne namene kot za to. Skratka, sam bom podprl ta predlog, seveda, v pričakovanju, da se mogoče le še en napor napne, pa se skuša zadeve dodelati. Ob tem pa bi rekel, ja, verjetno je dejstvo, da je v vsakem zakonu sicer nekaj politike, če bom tako rekel. Vprašanje je - za take zakone, ki povzročajo stroške, pravzaprav ni nikoli primeren čas, zato je mogoče v tem trenutku, če malo v šali rečem, da je tudi dobro, da so tu in tam volitve, da se tudi takšni zakoni spravijo pod streho. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. K besedi vabim poslanca Rudija Mogeta.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Najprej dve politični oceni. Prva stvar, zdi se mi, da besede Janeza Janše, da naj ne obremenjujemo parlamenta z nepotrebnimi rečmi pri predsedovanju EU, ne držijo več s tem, ko ste vložili ta zakon v proceduro. Ta zakon bo začel komaj veljati leta 2010. Druga stvar je ta, da se mi tudi zdi, da je ta zakon na nek način nezaupnica Vladi Republike Slovenije oziroma nezaupnica ministrstvu za šolstvo. Zakaj? Vsa zakonska regulativa, vso podporo je to ministrstvo imelo pri projektih zdrave prehrane v šoli, pa ne samo to ministrstvo, tudi še kakšno drugo, ampak je iz tega naredilo tako malo, po teh vaših ocenah, da je stanje tako katastrofalno, da ga moramo iti na vrat na nos reševati z nekim zakonom. Mislim, da je ta problematika tako huda in tako zapletena, da se s temi osebnimi izkušnjami, ki jih danes tukaj poslušam, enostavno ne da reševati. Smo na neki stopnji razvoja, ko nismo več družba revežev, ko se nam je zdelo, da bo vsak za svoje delo zaslužil dovolj, da lahko za zdravo in kakovostno prehrano za svojo družino poskrbi in da vodimo kot parlament družbo v to prihodnost in da naj bo vsaj kosilo eden izmed tistih trenutkov v dnevnem delu družine, ko se dobimo vsi skupaj, ko se pogovorimo in ko kaj rečemo. In da je družina predvsem tisti primarni faktor, ki mora v največji meri gledati in ozaveščati mlade za zdravo prehrano, sekundarno potem šele šola. Zato se mi zdi ta trend od tega, da bi poskušali nekako individualizirati, pa pustiti prehrano malo širše in bolj kvalitetno, da se mi zdi ta trend vračanja - oprostite izrazu, če ga uporabim - "ljudskih kuhenj" malo nazadnjaški v te času. Bil sem eden izmed tistih poslancev, ki sem krvavi pot potil, da smo ta prvi šolski tolar izglasovali v tem Državnem zboru, da se je namesto 100 milijard denarja za orožje, ki sedaj gnije po Afganistanu ali pa na odpadu, ker ga ni nikjer, 27 milijard odvzelo, da so se iz tega začele zagotavljati tudi malice oziroma šolska prehrana za socialno ogrožene ljudi in tudi brezplačni učbeniki. Pa še čez 300 do 400 šol se je tekom let iz tega zgradilo. In se mi zdi, da je bila tista poteza parlamenta takrat pametna. In vsi poslanci, ki smo takrat sodelovali, smo na tisti dogodek in na tisto potezo ponosni. Ta Vlada pa dela sedaj popolnoma drugače. Takrat smo bili med topovi in med maslom, spoštovane gospe in gospodje. Kaj je ta Vlada naredila? Poglejte. Ta Vlada je sprejela Zakon o izvajanju temeljnih razvojnih programov Slovenske vojske v letih 2008-2015. Predložila ga je Državnemu zboru. Mi smo ga sprejeli, tudi sam mu ni sem nasprotoval, ker moramo skrbeti za svojo varnost in ker moramo zagotavljati v standardu Nata določeno orožje. Zato bomo namenili 710 milijonov evrov ali letno največ 105 milijonov evrov. Prejšnja vlada in vse prejšnje vlade so si zagotavljale, da so poleg topov imele tudi maslo. Imele so vse vlade z zakonom o temeljnih razvojnih programih na področju izobraževalne, in znanosti od leta 2003, leto 2008 je zadnje. Letos se mu rok izteka. Proračun za leto 2009 je bil že brez tega narejen. Ta je zahteval programe, v katerih jaz vidim, da ti programi, spoštovane kolegice in kolegi, nosijo napredek tej državi, kajti neizobraženi ljudje bodo zagotovo tudi v državi povzročili stagnacijo. In kakšni so bili potem ti programi? Če si pogledamo - namesto topov, raziskovalna in razvojna dejavnost. Ali nas niso polna usta, da smo na znanju temelječa družba? Ali nismo tega zapisali v "brezbroj" dokumentov?. Potem je izobraževanje odraslih s ciljem večje zaposljivosti. Ali trg dela tudi dandanes ne kliče po tem? Recimo, Podravje, če danes beremo, da rabi strojnike in podobno. Ali za informacijsko komunikacijsko pismenost. Tukaj smo zelo napredovali od nekdanjih časov in ni nas sram za naše ljudi, če ji primerjamo po znanju in po številu internetnih priključkov z Evropo. Nas je sram, če smo imeli napisano regionalna mreža višjih in visokih šol ter njihova povezanost z gospodarstvom? Ali je to slab program, gospodje? Ni slab program! Tudi Dolenjci rabijo, tudi Prekmurci rabijo, tudi Korošci rabijo določene reči. Mislim, da je bil ta program dober. Potem smo imeli investicijo na področju izobraževanja in znanosti. Koliko vas, spoštovane kolegice in kolegi, sem videl na otvoritvi šol! Vi ste ponosni zraven, da je država to naredila, lepo je bilo, da ste zagotovili učiteljem in učencem in tudi sokrajanom kakšen prostor tam notri za rekreacijo in da je ta stvar vnesla čisto eno drugo kvaliteto življenja v ta prostor. Ampak to Vlado, jaz sem prosil že dostikrat na sestankih, v tem Državnem zboru, ko je topove prinesla, da bi ta Vlada, ki jo ne bi nič stalo, prišla tudi z zakonom o temeljni razvojnih programih na področju šolstva, pa nam je "figo mar", država Republika Slovenija tega ne rabi. Mi bomo to že po svoje urejali. Nič ni naredila na tem področju in tukaj vidim, spoštovane gospe in gospodje, da je to slabo! Res vam pravim, da je to slabo, kajti v tem programu je bil tudi razvoj zdrave prehrane, okoli milijo evrov je bilo v tej zdravi prehrani zagotovljenih notri, in to so kolikor toliko uspešno na Ministrstvu za šolstvo po šolah porazdeljevali. In pri vseh teh programih, spoštovane gospe in gospodje, se pa vam zdi, da je za to Državno v tem trenutku ključnega pomena, da rešimo prehrano srednješolcem, zanemarimo pa takrat, ko smo te stvari sprejemali pri proračunu, zanemarimo še, ko smo imeli te socialne transfere, tudi tega nismo podprli in to je malo. In spoštovane gospe in gospodje, ta denar bo treba nekje vzeti! Komu? Davkoplačevalcem ali socialnim transferom ali komu? Povejte, komu boste vzeli. Vi ste rekli, da gre približno 38 milijonov, prav gospod Petan [[...]]Poglejte, tukaj notri je: torej, 105 milijonov evrov bomo dali za to, da bomo orožje kupovali, prav. Mi bomo pa hkrati za 40 milijonov evrov plačevali malic. Ali vest, koliko je proračun Mestne občine Maribor? Veste, kakšne vsote so to? In to z levo roko bomo naredili. Ko smo za milijon evrov ali pa pol milijona evrov prosili, da bi dali za malice, pa ste z gnusom zavrnili tiste amandmaje. In tukaj se mi vidi, spoštovani gospodje poslanci in gospe poslanke, to sprenevedanje, zaradi katerega je bil ogorčen tudi poslanski kolega Brenčič. Mislim, da takšna reč ni poštena, da gledanje samo na to problematiko - hvale vredno je, da ste izpostavili, hvale vredno! Ampak, če pa pogledate na državo, bi vam človek pa ljudje, ki vas bodo tudi volili nekatere v prihodnjem mandatu, za to, da bi zagotovili temeljne razvojne programe na področju izobraževanja ploskali bolj, kot pa, da se lotite samo tega problema. Jaz vam zagotavljam, kakor tukaj stojim, Vlada še zadnjič, poslednjič, da bom v roku enega meseca jaz ta zakon sam vložil, pa ga vi takrat zavrnite ali pa imejte toliko časti, toliko ponosa in toliko uresničujte te svoje pravice, ki ste jih izrekli, ko ste jih dobili kot ministri, da boste za blaginjo Slovenije skrbeli, in sami vložite ta zakon, da ga bomo skupaj dodelali in s konsenzom sprejeli. Zdi se mi pa še samo, čas beži - "tempus fugit" - da bi lahko rekel tudi, da na takšen način razmišljanja pa reševanja državnih problemov, kot je tukaj pri nas, popolnoma parcialno, ne gledanje na blaginjo Slovenije, na neke splošne cilje, ampak čisto ozko en segmentek, da bi to mogoče bilo primerno za kakšno manjšo stranko, ki se je temu posvetila, ne pa za stranko, ki ji je bilo zaupano vodenje te Vlade in sestavlja koalicijo in vodenje Republike Slovenije. Ne vzemite kolegi iz Slovenske demokratske stranke, to kar sem povedal, za zlo. Jaz vam bom tukaj s tega mesta čestital, če boste zmožni v roku enega meseca vložiti še zakon o temeljnih razvojnih programih na področju izobraževanja. V kolikor pa tega niste zmožni, vam jaz zdaj s tega mesta pravim, da ga bom sam vložil in že zdaj vabim k sopodpisu tega zakona. In s tem, če bi to vložili - in verjemite spoštovane kolegice in kolegi - bi lahko, ko bomo zapustili te poslanske klopi in boste nekateri šli še med volivce po ponovno zaupanje, dosti bolj smelo lahko potem tisti, ki boste šli, volivcem pogledali v oči, kot pa, da "frkamo" na tem zakonu, na tej mali drobtinici in nekaj malega, kar imamo tu. Če bo kdo mogoče ob tem sprevidel to, da bi bilo dobro, da to naredimo, mu bom zelo hvaležen. Vsekakor pa mislim, da nisem govoril mimo tega, h kakšnim ciljem bi morali strmeti v tem Državnem zboru za dosego blaginje v Republiki Sloveniji. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Kolega Petan. V kakšni obliki? Replika. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani. Torej repliciram spoštovanemu kolegu Mogetu, ko je govoril o temeljnih razvojnih programih na področju šolstva, ki se izteka. Seveda. Na osnovi teh temeljnih razvojnih programov so se zgradile šole in tudi odpirale. Ampak veste, šole se bodo odpirale tudi letos, ko program poteče, pa drugo leto tudi, pa če čez dve leti tudi, pa čez tri, pa čez štiri tudi. Tako da ker sam temeljni razvojni program ni preduciral nobenega novega tolarja, pa nobenega novega evra sedaj. To je bil samo pač program narejen in ni zaradi tega bilo nobene šole več. To so dejstva. Kar se pa tiče, da je to tisto osnovno in da si mi sedaj celo drznemo nekako zreducirati ta program samo na prehrano srednješolcev, bi pa rekel tako. V redu. Če so temeljni razvojni programi na področju šolstva tako pomembni. V redu. Tam so se gradili zidovi. S tem delom, ki ga pa mi danes obravnavamo, pa damo tudi nekaj za te, ki bodo napolnili te zidove. Sami zidovi ne pomenijo čisto nič. Če nimamo v teh zidovih učitelje, ki so seveda strokovni in so, če nimamo učencev, dijakov, ki se dobro učijo in če nimamo tudi urejene prehrane za te dijake. Mislim, da mora biti oboje. Z razvojni programi, če se tako reče, ali pa po nekem planu, ki je tudi opredeljen v proračunih, bo ravno zraslo enako število šol. Kajti, denarja samo zaradi nekega papirnatega dokumenta ne bo čisto nič več. Ta del, ki ga pa danes obravnavamo, pa daje poudarek tistim, ki bodo te zidove napolnili, in mislim, da je to tisto najpomembnejše. Zidovi so manj pomembni, pomembni so otroci, pomembni so dijaki in tudi tem danes nekaj dajemo. Zidovi se bodo pa klub temu gradili. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Besedo pa ima poslanec Alojz Sok. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, spoštovani podpredsednik. Kolegice poslanke in poslanci! Naj mi kolega Moge oprosti, ampak v svoji razpravi je res pomešal, vsaj meni se je tako zdelo, hruška in jabolka, saj tukaj sedaj razpravljamo o nečem drugem. Torej, o oborožitvah Nato itn. bo verjetno v kakšni drugi priliki možno razpravljati. Je pa treba vedno znova povedati, da odločitev za Nato in Evropsko unijo je bila sprejeta na referendumu. O tem so odločali Slovenske in Slovenci in tudi vi dobro veste, kakšne so zahteve bile pri tem in kakšne so. In govoriti nekaj, kar sam veš, da je drugače, to je, pač uporabljamo to besedo, sprenevedanje. Kolega Moge to dobro ve, ampak za javnost je to zelo privlačno in vsaka priložnost se izkoristi, da se govori o tem. Jaz se bom sedaj dotaknil tega predloga, ki je pred nami. Naj uvodoma povem, da bi tudi sam raje videl, da bi bila predlagatelj tega zakona Vlada. In tudi sam nisem podpisal predloga, ker mi je pri tem manjkal en kompleksen pristop k temu, ker vprašanje, ki se ga lotevamo, ni tako enostavno. Torej, tukaj imamo ciljno skupino dijakov. To je tista pubertetniška skupina - naj mi ne zameri -, ampak to so otroci, ki so v tem obdobju in imajo velikokrat drugačne prehranjevalne navade, kot si morebiti mi zamišljamo ali pa kot bi mi kot starši želeli. To je bilo eno. Drugo. Seveda sem kot poslanec hotel videti, kakšen bo finančni zalogaj tega. In pa tretje - kaj želimo doseči. Ali je cilj samo zagotoviti subvencijo za teh 38 milijonov evrov, kar ni malo denarja. To je veliko denarja. Ali pa je cilj nekaj drugega, česar se sam tudi zavedam, da bi to moral biti cilj, zdrava prehrana. Se pravi, da tej kategoriji odraščajoče mladine zagotovimo dnevno zdrav obrok. In če bi šli k temu cilju, potem bi se morali te zadeve lotiti malo širše in morebiti narediti najprej analizo, kaj smo dosegli s študentskimi boni. Imam stik s študenti in mi povedo pravzaprav, da te bone dobijo, ampak da s temi boni ne razpolagajo na takšen način, da bi si dnevno zagotavljali zdravo prehrano, ampak po različnih gostilnah te bone vnovčijo in največkrat končajo ti boni v tisti ponudbi, ki se imenuje "fast food" ponudba, se pravi hitra hrana, Mc Donald's in tako naprej. Ali smo s tem dosegli svoj cilj kot država? Zato je treba pri dijakih zelo premisliti, kako bo ta zadeva postavljena v praksi, kako bo zaživela, da morebiti ti dijaški boni ne bodo končali na enak način. Se pravi, da s tem ne bo zagotovljena zdrava in kvalitetna prehrana naših otrok, ampak bodo ti boni končali v nabavi česa drugega. Mislim, da je še potrebno marsikaj na tej poti premisliti, marsikaj v tem zakonu dodelati in da bo tukaj potrebno v tej drugi rundi do druge faze predloga zakona povabiti k sodelovanju vzgojitelje, učitelje, tudi tiste, ki danes imajo na srednjih šolah dobro urejeno prehrano, z njimi izmenjati kakšne izkušnje, in potem na podlagi tega sprejeti dokončno odločitev. Je pa prav, da smo se te debate v Državnem zboru lotili, ne glede na to, še enkrat povem, kdo je predlagatelj. Mi v Novi Sloveniji pravzaprav s tem nimamo težav, tudi če je predvolilno leto ne. Gre nam pa v končni fazi resnično za to, da bi ali ta vlada, druga vlada, ali katerakoli, da bi čim prej, ko so se odprle neke finančne možnosti, zagotovili to področje, ki sedaj ni urejeno, marsikje ni urejeno - ne povsod, ampak marsikje ni urejeno -, da to na nek način v tej državi uredimo. Konec koncev, da zaključim, upam si trditi, da starši nimamo otrok zato, da bi gledali, kaj bo kje država dodala, ali v osnovni šoli, ali srednji šoli, ali na fakulteti. Otroke pač imamo iz drugih razlogov. Država pa je tista, ki nam pri vzgoji, pri tem, ko odraščajo, pač mora na različne način pomagati. In v imenu te države pač v tem trenutku odločamo mi, ki smo izvoljeni v Državni zbor. Sam bom ta predlog podprl in poskušal tudi sam v nadaljevanju še kaj prispevati, da bi dejansko dobili na koncu kvaliteten zakon, ki bi rezultiral predvsem v tem, da bi bila ta sredstva potrošena res za tisti pravi namen, to pa je, da se jim dnevno zagotovi en topel obrok, se pravi, kosilo kot takšno, ne pa nek hamburger s tem, kar danes se v Sloveniji na vsakem vogalu ponuja. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Besedo pa ima poslanka Majda Potrata. Izvolite.
Hvala. Jaz se pridružujem kolegu Soku, da je tudi volilno leto tisto leto, v katerem je zakone treba sprejemati in opravljati delo poslanke ali poslanca. Seveda pa me zanima, kateri zakoni so v tem volilnem letu na sporedu, in ob njih se tudi sprašujem, zakaj so ravno zdaj. In Zakon o subvencioniranju dijaške prehrane je pravzaprav ravno eden teh, ob katerih se mi zastavljajo številna vprašanja. Prvič, če je bilo spoznanje o tem, kako slabo je urejena dijaška prehrana, v koaliciji tako zelo močno, potem se res sprašujem, zakaj ni o tem začela razmišljati Vlada, ki bi lahko z vsem aparatom, ki ga ima, pripravila ustrezne strokovne podlage za takšen zakon, kar pomeni ugotovitev stanja, predlog ukrepov in simulacija učinkov teh ukrepov, to bi bilo konkretno. Ampak to je verjetno preveč glede na to, da smo od Ministrstva za šolstvo in šport dobivali v obravnavo zakone, ki jim je ravno to, o čemer govorim, običajno manjkalo. Druga stvar, ki jo je treba reči je, da tudi po kapljicah bi bilo za ta čas, dokler se vse te analize ne bi opravljale, lahko bilo mogoče nekatere stvari v zvezi z dijaško prehrano popravljati in postopoma spreminjati, zaradi tega, ker jaz nisem zasledila, da bi bil poleg stroška za subvencioniran obrok predviden tudi strošek za tisto, kar bo potrebno za to, da se bodo prostori ustrezno prilagodili. Ali pa je to seveda zdaj prepuščeno predvsem sklepanju pogodb z zasebniki, ki bodo to prehrano ponujali. Moja izkušnja je, da je interes zasebnikov, ki prehrano v vzgojno-izobraževalni vertikali ponujajo tudi študentom, ni vedno kompatibilen cilj in namen tistih, ki iz javnih sredstev denar dajejo. O tem je tudi bilo že kaj govora, kako so uporabniki storitev s tistim, kar dobijo za svoj denar in za subvencionirani del, zadovoljni. Poznam veliko srednjih šol, ki so imele sklenjene pogodbe s ponudniki prehrane, pa so morali pogodbe razdreti zaradi tega, ker ni bila zagotovljena ustrezna kakovost ponudbe. To se pravi, da se stvari tako ne hitro ne dajo narediti. Jaz tudi lahko sprejmem tisto tezo, ki jo v formalnem pogledu ima vodja največje poslanske skupine, da je pravilna, da ne morejo poslanci zagotavljati vira; ampak glede na, to kako stvari tečejo, je vendarle treba povedati, da imamo pa prav mi, ki pravimo, kje je proračunski vir zato, ker Vlada za tem predlogom stoji. In prav bi bilo to povedati, kje bodo dobili denar in koliko ga bodo dobili. In nič si ne izmišljamo številk, ker je tudi Vlada v mnenju zapisala, da je za to potrebno 38 milijonov evrov. Seveda letno, gospa Jeraj, šolsko leto pa traja od 1. septembra naprej. Zato, ko govorite o tem, dajte korektno govoriti o stvareh, če je stvar tako urgentna, bi se morala začeti takoj reševati, ker v nekaterih srednjih šolah imajo urejeno možnost razdeljevanje toplih obrokov, bi lahko tam začeli takoj, pa bi tudi do nekih drugih številk prišli. Ampak problem je v tem, da nekaterih stvari niste hoteli slišati in videti, ko smo vam jih razlagali. Jaz sem za obvezen obrok v osnovni šoli, da se spremeni v obvezen topel obrok, ampak to prej kot v srednji šoli. Zakaj? Zaradi tega, ker se zavedam, da so socialne razmere takšne in da so razlike tolikšne in socialna slika takšna, da bi lahko pokrivali ali zajeli tisti del otrok, ki nimajo dobrega domačega okolja, ki bi jim lahko nudilo - zdaj bo pa spet jaz rekla, zdravo prehrano, ker vemo, kako je s tem, kdo si lahko zdravo hrano privošči - in bi vam pritrdila in bi z veseljem glasovala za to, če bi bila stvar taka, da bi se začela tam, kjer se začeti mora. Ampak za to ni treba sprejemati posebnega zakona! To je mogoče storiti tako, da se zagotovijo ustrezna proračunska sredstva. Ta zakon pa, ki ga ponujate, je pa tak, da bi ga, če ga v tretje ponujate - in nekatere rešitve so prepisane iz prejšnjega predloga, tudi nekateri deli utemeljitvi so iz prejšnjega prepisani, tako da bi jih lahko izčistili, kot se reče. Tam, kjer problem nastaja, je v tem, da rečete v svojem predlogu, da se bo subvencija za obroke štela za transfer, ki bo vključen v tisti famozni zakon 38-ih transferov, katerega ste sedaj enega odvzeli, pa boste tega dali notri in se bo enkrat letno subvencija usklajevala. Zakaj na to opozarjam? Zaradi tega, ker se je popolnoma izničilo usklajevanje štipendij, ki se usklajujejo in dvigujejo za 3,6%, so se pa študentski boni za isti odstotek podražili. Kaj je zdaj študentom od tega ostalo, ne vem. Res tam piše, da se lahko boni podražijo za največ 3,6%, ampak zanima me, kdo bo šel pod tisto, kar je dovoljeno. O teh stvareh je treba razmišljati, da na eni strani dajete, na drugi strani jemljete, me spominja na tisto reklo, "kar z rokami pograbljal je, to z nogami potacal je". In tisto, kar je tudi problem v tem zakonu, je, da včeraj ste imeli veliko veliko razprav o prenosu z državne na regionalno raven - in srednje šolstvo gre na pokrajine. Kako ste prenašali sedaj - predstavniki ministrstva, ne morete vedeti, ker vas včeraj tukaj ni bilo, pa smo na 199. člen opozarjali, pa še na kaj, kako bo s prehrano, se ne ve. Gre torej za to, da silite v nekaj, kar je premalo domišljeno. In žal mi je, da nas postavljate v tako situacijo, da je videti, da vas kritiziramo zato, ker vas ne maramo. Hvala.
Hvala lepa. K besedi vabim mag. Franca Žnidaršiča. Ga ni. Besedo ima poslanec Bogdan Barovič.
Hvala lepa. Spoštovane kolegice in kolegi! O Predlogu zakona o subvencioniranju dijaške prehrane smo govorili že ničkolikokrat, še v prejšnjem mandatu. Pretvarjanje sedaj in iskanje rešitev, kdo ima prav, kdo nima in obremenjevanje enega, drugega, nima smisla. Moja ocena in ocena Slovenske nacionalne stranke, vsaj v tem delu, je preprosta. Smo v času volitev, kjer hočemo biti vsi socialni, prijazni, dobri in lepi in kakorkoli že. Resnica je tista, pa izražam svoje osebno mnenje, ki ga je izrazil dr. Slavko Gaber. Resnica je v tem, da je treba urediti življenje osnovnošolcev, dijakov in študentov tako, da bodo imeli normalne pogoje za svoje življenje in delo in iskati socialne rešitve. Ni problem zakona, ni problem strinjanje; težava, kolikor sem govoril s kolegicami in kolegi, je, kje je denar, koliko ga je in kam bo šel, na kakšen način bo šel in komu bo dan. To je vso bistvo. Ko sem jaz rekel v lokalni skupnosti, to dajem primerjavo, da se mi zdi pošteno, da upokojencem, ki so imeli zastonj avtobusni prevoz, bilo jih je nekaj 10.000, rečem: "Če imate resno namero, da se boste z avtobusom vozili po občini, boste dali 10% lastnega denarja, s tem boste dobili brezplačno vozovnico, plačali boste 10% in pokazali resen namen." Razliko sem dal v lokalni skupnosti dijakom za brezplačni prevoz od doma do železniške postaje in študentom, brezplačno. Ni dala država, lokalna skupnost je dala. Nikdar nisem države terjal, nikdar! In so zadovoljni. Res pa je, da je država dala svoj delež tudi za subvencijo za dijake in študente za prevoz, pa res je tudi, da je lokalni prevoznik dal neko subvencijo za to. In smo trije, ker smo imeli voljo, cilj in našli poti, rešili, da imajo danes upokojenci zastonj prevozne karte, da imajo dijaki zastonj prevozne karte v lokalni skupnosti in da tudi prevoznik, ki zraven nekaj pridobi, nekaj prispeva. In zakaj se, spoštovane kolegice in kolegi, ne bi dogovorili pri principu prehranjevanja tako kot smo se tam; kot je predlagal dr. Gaber. Še enkrat pravim, to je moje osebno mnenje, to je edina prava rešitev: najti pomoč osnovnošolcem, dijakom in študentom, omogočiti jim prehrano sorazmerno s socialnimi statusi. Enako lahko zadevo rešimo v letu 2009 ali 2010, kot piše v tem Predlogu zakona o subvencioniranju dijaške prehrane. Enako, samo tega je treba umakniti, treba je narediti en pameten zakon, ki se bo leta 2009, 2010 uresničeval. To je celoten cilj in jaz mislim, da bo prevladala ta pamet in da bomo pomagali vsem tistim, ki so pomoči potrebni. Hvala lepa.
Hvala. Besedo pa ima poslanka Barbara Žgajner Tavš. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Spoštovane kolegice in kolegi! Vsega hudega smo že vajeni v tem parlamentu. Tudi danes smo slišali takšne in drugačne, bom rekla, lepo zveneče besede ali pa obljube. Ampak, poglejte, kolikor razumem splošno razpravo, ko govorimo o nekem zakonu. Namen splošne razprave je, da dobimo tisti, ki nismo podpisniki zakona, odgovore na določena vprašanja, da se razjasnijo nejasnosti, ki izhajajo iz osnovnega predloga zakona. Ampak, ko smo hoteli ali pa če želimo opozicijske poslanke in poslanci dobiti odgovore, takrat podpisniki tega zakona v prvi vrsti rečejo: "Ne", in preprosto ne odgovarjajo. Povejte mi, kaj je to druge kot, bom rekla, cenen populizem, spoštovane kolegice in kolegi. Za vse tiste, ki spremljajo današnjo sejo po televiziji ali ki spremljajo izjave za javnost, tiskovne konference prek medijev. Kaj prinaša vsebina zakona? Kaj prinaša vsebina zakona? Jaz osebno nimam pojma, ali bodo dijaki in dijakinje, ko bo zakon stopil v veljavo, resnično upravičeni do brezplačnega toplega zdravega obroka. Subvencioniranega, se opravičujem. Ali bodo upravičeni? Nimam pojma. Denarja ni zagotovljenega. Ali bodo šole naredile pogoje, takšne pogoje, da bodo dijaki lahko uživali v šolskih prostorih zdravo hrano? Nimam pojma. To ni vsebina tega zakona. Vse kar je, ste zapisali, da podrobna navodila oziroma postopke, pravila igre določi pristojno ministrstvo s podzakonskim aktom. Nič kolikokrat smo že slišali. Zato ni potrebno danes opravljati široke splošne razprav o tem, da naši otroci potrebujejo zdravo prehrano. Ker le zdrava prehrana omogoča zdrav način življenja. To je bilo slišano že nič kolikokrat. Tudi raziskave iz preteklosti, celo vladni nacionalni programi govorijo o tem. Program za obdobje od leta 2003 do 2008, povejte mi, kje so rezultati tega programa. Piše se leto 2008. Vi pa pridete tik pred zdajci z nekim zakonom, ki naj bi, ki naj bi - pravim - izboljšal situacijo, konkretno za dijake na področju zdravega prehranjevanja. Zakaj potemtakem, spoštovane kolegice in kolegi, ne odgovarjate na konkretna vprašanja? Kolega Zagorac je dal vprašanje. Pravite, da gre za celosten zakon, sistemski zakon. Ne. To je ena slaba parcialna rešitev. Ena slaba parcialna rešitev, ki kaže z roko na ministrstvo. Na ministrstvo, ki ne daje odgovora, kakšni bodo podzakonski akti. Povejte mi: Ali bodo srednje šole, ko bo zakon stopil v veljavo, če bo stopil v veljavo, primorane zgraditi jedilnice? Kaj se bo streglo v teh jedilnicah? Kdaj bodo dijaki upravičeni do zdrave prehrane? Med, po pouku. Kako je s tistimi dijaki, ki obiskujejo pouk v popoldanskem času? Pred poukom, med poukom, zvečer po pouku? Piše. Pa je kolega Zagorac opozoril na ta problem. 8. člen. V 8. členu piše, da so dijaki upravičeni do subvencionirane prehrane oziroma obroka v primeru odsotnosti od pouka oziroma da so prisotni pri pouku vsaj polovico tistih ur, ki so zapisane tisti dan na urniku. Ampak povejte mi, na kakšen način bo nekdo dokazoval, da ni tisti dan šprical pouka. Tu so - bom rekla - ponovne nejasnosti ali pa to je smešno, kar je zapisano v zakonu. To je smešno, da res na takšen cenen način poskušate zavajati ljudi. Eden izmed kolegov pred menoj je dejal, da je problem v naši družbi, ker se ob ali pa v bližini srednjih šol ustanavljajo, postavljajo, odpirajo takoimenovani kafiči. Če je to problem, zakaj ta isti človek ni prvo podpisan pod zakon, ki bi podražil alkoholne pijače in pocenil brezalkoholne pijače. Veste koliko stane sok, če greš v bife, v gostilno, več kot dva deci piva. To je realnost in na tem področju spoštovane kolegice in kolegi v treh letih tega mandata niste storili popolnoma nič. Zakaj v osnovnih šolah še vedno strežejo obroke takoimenovane "fast food" hrane? Ministrstvo ima vso oblast ali pa moč v svojih rokah, inšpekcija v okviru šolskega ministrstva naj bi - pravim - delala, čeprav vemo, kako je z inšpekcijo. Čeprav vemo, kako je z inšpektorji ali pa vodilnimi v okviru te inšpekcije. Še vedno otroci jedo nezdravo prehrano, mi pa bomo danes s tem zakonom dali dijakom zeleno luč zato, da bodo lahko jedli zdravo. To je slaba popotnica, če imamo resen namen. Če imamo resen namen! Dovolite, pa bi resnično rada slišala ob koncu, če že ne sproti, ob koncu razprave, kakšne so konkretne rešitve tega zakona. Ministrstvo, koalicija, tisti, ki so podpisniki tega zakona, so preložili vso odgovornost na vas. Torej spoštovani predstavniki ministrstva, ali lahko poslanke in poslanci in nenazadnje tudi širša javnost dobimo odgovore na vprašanja, kakšni bodo podzakonski akti, kdaj in koliko finančnih sredstev bo zagotovljenih v proračunu, na kakšen način se bo zakon izvajal, na kakšen način bodo šole morale organizirati zdravo prehrano za dijake, kdaj bodo dijaki lahko uživali zdravo prehrano, kakšna bo ta zdrava prehrana in tako dalje? Skratka, vse tisto, kar je sicer zapisano v nekem - bom rekla - imaginarnem podzakonskem aktu, o katerem danes ne vemo pravzaprav čisto nič.
Hvala lepa. K besedi pa vabim poslanca Ljubeljška. Prosim!
Spoštovani zbor! Razumem razdraženost nekaterih opozicijskih poslancev iz prejšnjega mandata, čeprav sem v dobri veri upal, da bo vsak, tudi opozicijski poslanec, v svoji razpravi uvodoma podprl ta predlagani zakon v prvi obravnavi. Sam nisem obremenjen, kaj se je dogajalo v prejšnjem mandatu, ker nisem bil poslanec. Sem pa z zanimanjem prebral magnetogram, ko se je na prvi obravnavi v tem Državnem zboru leta 2003 obravnaval predlog Zakona o subvencioniranju prehrane dijakom in vajencev, ki ga je vložila skupina poslancev s prvo podpisanim kolegom Jožetom Tankom. Zanimivo, moram reči, je bilo to branje. Zanimiv je tudi pregled liste in izpis glasovanja. Ne bom kazal, verjetno je bilo danes že pokazano. S tega vidika tudi z zanimanjem spremljam današnjo razpravo, ker me je zanimalo, kako bodo sedanji poslanci, ki so bili poslanci v prejšnjem mandatu, danes razpravljali. Vem, da jim je težko razpravljati. Verjamem, da je težko, vendar lahko se tudi reče: "Bili smo v zmoti. Nismo imeli pogojev, ni bilo sredstev, ni bilo gospodarske rasti in tako naprej." Iz same razprave pa sem zasledil - nekaj sem si tudi zapisal - dosti zanimivih - recimo - ko je opozicijski poslanec rekel: "Vložitev zakona takega je neodgovorno." Ko je opozicijska poslanka iskala napake v oblikovanju besedila zakona, ni razpravljala v smislu cilja zakona. "Dela se gasilsko." "Račun bo izstavljen v prihodnje." "Zganjate čisto navadno demagogijo." "Poskušate zavajati ljudi." To je rekel kolega Cvikl. Istočasno pa je tudi rekel: "Se ne razumem na prehrano, za to je specialist dr. Gaber." To me je zelo začudilo, ker kolega Cvikl se razume v vse, v prehrano se pa ne razume. Vendar, se tudi čudim, zakaj dejansko ni bil ta zakon, ki ureja pomembno področje dijaške prehrane kot velike populacije bi rekel teh mladih ljudi že v prejšnjem mandatu. In zdaj, če se obrnem samo na ta zakon, na predlagani zakon, se moramo vprašati: Kakšna je sedaj prehrana teh dijakov in srednješolcev, kaj jejo, pomfri, sendviče, pico ali nič? Verjetno, bolj se nagibam k temu, da bolj malo ali nič. Srednješolci so z mojega vidika še bolj potrebni neke kvalitetne prehrane bolj kot mlajši, šolarji ali otroci. Zakaj? Zato, ker tam skrbi vrtec. Skrbijo starši in ti otroci so tudi bolj disciplinirani kot srednješolci. Vsi od nas smo večinoma starši in imamo otroke, imeli smo tudi srednješolce. Jaz sem imel dva sinova in vem, kako je bilo. "Mami daj mi denar za malico, daj mi denar za sendvič", vsak dan. Jaz sem se pa večkrat vprašal, ali je šel tisti denar za sendvič ali je šlo za kaj drugega. In to verjetno vsi, ki imamo otroke, smo v tem smislu tudi razmišljali. Cilj tega zakona, ki ga jaz vidim, je, da dobi dijak dejansko topli obrok vsak dan, topli kvalitetni obrok, da je hrana kvalitetna tako vitaminsko, kalorično, topla, raznovrstna, da ne bo ves čas pomfri, pa kakšen sendvič ali nič. Da je primerno tudi organizirano to dajanje hrane, razdeljevanje hrane pravočasno, da bo obrok še vedno topel. To je pomembno in tukaj je dejansko treba zadevo operacionalizirati in vložiti določene napore. Nekje so pogoji takoj. Nekje jih je pa treba ustvariti. Posledice tega pa bodo, da bo vsakodnevni topli obrok dal, da bo ta mladi človek v pravi kondiciji, pripravljen tudi potem za učenje. To smo gospodarstveniki pred leti že spoznali v podjetjih in smo dajali tople obroke oziroma so dobili tople obroke. In drugo, kar je, bo družinski prihranek. Vsak dan pride 2,43 evra, pomeni 50 evrov na mesec, 600 evrov na leto. Kje se bo dobil? Z rebalansom. Vzelo se bo tam, kjer je manj potreben. Tudi od kakšnega.
Hvala lepa. K besedi pa vabim poslanca Draga Korena.
Hvala, predsedujoči, za besedo. Lep pozdrav poslankam, poslancem in ostalim prisotnim! Zakon, ki ga danes obravnavamo, o katerem danes razpravljamo, moram reči, da bom z veseljem podprl. Namreč že dolga leta ugotavljam, da bi bilo potrebno na nek način rešiti oziroma urediti tudi prehrano dijakov, dijaško prehrano. Sam sem nekje smatral, da imamo prehrano urejeno v osnovni šoli. Koliko in kako je dobra in kvalitetna, je tudi tukaj še vprašanje. Da smo to prehrano zadovoljivo uredili za študente, da pa so dijaki ostali tisti, ki dejansko te zadeve vse do danes nimajo rešene, nimajo urejene. In moram reči, da me resnično čudi, da slišimo danes v tem Državnem zboru toliko nasprotovanj k temu zakonu. Moram reči, jaz bi rekel, če ne moreš prispevati nekaj dobrega, nekaj pozitivnega, pa tudi z vprašanjem in tudi s kritiko kakšne rešitve. Ampak mislim, da je bilo precej besed izrečenih, da ne rečem škodoželjno. Ne vem, zakaj bi bilo to potrebno. Prej je bilo govora. Gospod Moge je rekel, kako bi bilo lepo, če bi dijaki lahko kosili doma v krogu družine, v urejeni družini skupaj s svojimi starši. Ja, res bi bilo to lepo. Sam sem še imel to možnost, ko smo bili ob pol treh vsi že doma, ko je bilo doma pripravljeno toplo kosilo in smo skupaj pojedli. Vendar danes starši ne prihajamo domov ob dveh ali ob treh, tudi otroci ne prihajajo domov ob dveh ali treh. Včeraj zjutraj sem razmišljal o tem, ko sem ob šestih in deset, ko sem se peljal v Ljubljano med Braslovčami in Gomilskim srečeval otroke s torbami na ramah, ko je marsikateri od poslancev v topli postelji še sladko spal, so otroci že bili na poti v šolo. Kdaj bo ta otrok prišel domov, nisem vedel. Vem pa po izkušnji svoje hčerke, da dostikrat pride domov ob štirih, petih pa tudi ob šestih. Dostikrat ji pripravim sendvič, da ga nese s sabo v šolo. Pa vendar je ta sendvič premalo za prehrano do takrat do šestih ali sedmih zvečer. In želel bi si, da bi imela možnost vsaj res enega toplega obroka v šoli. Dve hčerki imam v srednji šoli. Ena ima zagotovljen topel obrok, več toplih obrokov. Druga tega nima zagotovljenega. Pa vendar tudi tu, kjer je ta hčerka, ki nima zagotovljenega toplega obroka, smo že bili v razgovoru z direktorjem centra srednjih šol, kjer so mi predstavili željo in plane, da bodo skušali pa ne glede na ta zakon, ki ga danes obravnavamo, dati dijakom možnost, se pravi vsaj dati možnost, da bodo v okviru teh šolskih prostorov imeli možnost si kupiti oziroma zagotoviti svoj topel obrok. Jaz moram reči, da sem direktorju obljubil, da bom storil vse in pomagal, da bi do tega prišlo čim prej. In škoda, da tudi ostali šolski centri, ki morda danes še nimajo te možnosti, ne skušajo ali pa nimajo že danes vsaj to možnost, da bi si dijaki lahko kupili, če hočejo, ta topel obrok. Se pravi, s predlogom tega zakona jaz mislim, da se bodo zadeve pospešile. Prepričan sem, da bo marsikatera generacija dijakov, ki bo imela to možnost toplega obroka v šoli, vesela in hvaležna nam vsem v Državnem zboru, če bomo to sprejeli. Hvala lepa!
Hvala lepa tudi vam. K besedi pa vabim poslanca Slavinca. Izvolite, prosim!
Hvala lepa za besedo. Lep pozdrav vsem prisotnim! Da je ta zakon predvolilna poteza, to me sploh ne moti. Če je to nekaj dobrega, če prinaša neko korist še toliko bolje. Če prinaša nekaj dobrega v naš šolski sistem, potem seveda to lahko brez težav pozdravimo. Ne glede na populizem, ne glede na predvolilne interese in tako naprej. Tudi z lahkoto preslišim vso to argumentacijo, kako se je prej zadeva vlagala pa ni šla skozi in vse tiste očitke za nazaj. Še toliko bolj, saj pri njih nisem sodeloval. In kot rečeno, se mi zdi dobro, da se poskrbi za prehrano v srednjih šolah, da se sploh da neka nova kakovost v naš šolski sistem. To že a priori podpiram in pozdravljam. Seveda pa se je sedaj treba vprašati: Koliko ta zakon prinese dobrega, katere so tiste stvari, ob katerih se je treba zamisliti, in ali se slednje in kako da izboljšati? In tako si tudi predstavljam današnjo razpravo. Dobra stvar je prav gotovo to, da se razbremeni proračun, da se razbremenijo stroški staršev, ki imajo otroke v srednjih šolah. Še bolj pomembno, še boljša stvar je prav gotovo, da se bodo mnogim dijakom izboljšale prehrambene navade, da se bodo mnogi se prehranjevali bolj zdravo in tudi bolj redno. Prav gotovo. Pa če se sedaj vrnem. Glede razbremenitve družinskega proračuna pa se mi takoj postavi vprašanje: Ali morda ne bi bilo boljše to narediti selektivno? Prav gotovo vsi ne potrebujejo teh približno 500 evrov na leto za prehrano dijaka? In bi denar tistim, ki tega objektivno ne potrebujejo, to, kar bi tukaj privarčevali, lahko usmerili v osnovne šole? Torej, prvi pomislek, ki ga imam, je prav gotovo: Ali se ne bi dalo to narediti bolj selektivno, torej tako, da bi od tega imelo več koristi več tistih, ki bi jim to bolj prav prišlo in ki bi seveda to tudi bolj cenili? Druga stvar je prav gotovo, da je zakon oziroma implementacija zakona zelo oddaljena. In če zares želimo, da se bo ta stvar v praksi udejanila, da bo zaživela, potem je treba že sedaj razmišljati kako. In sedaj je treba tudi investirati v infrastrukturo srednjih šol. Po drugi strani pa vidimo, da minister Zver namenja zmeraj manj sredstev v naš šolski sistem. To sicer opravičuje z upadanjem populacije. Ampak poglejte, tukaj pa gre točno za tisto stvar, točno za fiksne stroške, ki moramo zagotoviti, kar bo nekaj stalo, ne glede na to koliko učencev je, ne glede na to ali bo število dijakov padlo za desetino ali pa mogoče še več. In zaradi tega bi seveda pričakoval, tudi predlagateljem svetujem naj že v proračunih pred letom 2009 oziroma 2010, ko naj bi ta zakon zaživel, ko naj bi dijaki prišli do brezplačnih malic, da bi predvideli sredstva in jih namenili za pripravo infrastrukture, da ne bo potem zelo dobro zastavljen zakon, v kolikor ga še izboljšamo, padel takoj na začetku na implementaciji. Naj na koncu še razmislim o tem, kako naj bi se torej ta stvar izdajala. Ali je res nujno, da v šoli ali izven šole in kdo naj poskrbi za to prehrano? Izkušnje pogosto kažejo, da tisti, ki dobijo koncesijo, ali pa ki skrbijo za prehrano - recimo - na fakultetah, da je prvo leto vse super, dobro, potem pa kakovost pada. Opozarjam na to, da se ne bi podobno dogajalo tudi v srednjih šolah. To so izkušnje, s katerimi so se mnogi srečali. Naslednja stvar, v kolikor bodo dijaki zapuščali šolo, v kolikor ne bo organizirano tako, da bo predvideno število dijakov v tem času odmora lahko dobilo to malico, potem je to prav gotovo še ena zadeva, o kateri je treba že sedaj razmisliti, jo predvideti in ob vseh prej naštetih v nadaljevanju tega postopka sprejemanja zakona upoštevati in popraviti. Hvala lepa!
Hvala lepa tudi vam. K besedi vabim poslanca Josipa Bajca. Ga ni. Besedo ima poslanec Jožef Horvat. Izvolite!
Hvala, gospod podpredsednik. Spoštovane kolegice, kolegi, spoštovana državna sekretarka s sodelavcem! Kot drugo podpisani pod Predlog zakona o subvencioniranju dijaške prehrane, sem izhajal iz izhodišča, da je šola dijakom drugi dom. Seveda pri predpostavki, da imajo prvega doma. Kje se otroci hranijo in kako se hranijo v svojem domu, v prvem domu, je jasno in ni tema današnje razprave. Pametna država pa seveda poskrbi za čim idealnejše okolje. Tudi za prehrano, za generacijo, ki je v najbolj občutljivem razvoju, psihofizičnem razvoju namreč. Vprašanje, ki je bilo velikokrat izpostavljeno. Zakaj ravno sedaj v volilnem letu ta zakon? Naj spomnim, zakon je bil vložen lansko leto. Ali je po volilni ali je predvolilni, mislim, da ni pomembno. Ampak zakaj? Tudi zato, to je vsaj mene vodilo. Tudi zato, ker so se že konec decembra kazali obrisi zaključnega računa proračuna Republike Slovenije za leto 2007 in se je kazal presežek. Približno takšen, kot ga potrebujemo za finančno realizacijo tega zakona. Toliko na vprašanje, zakaj ravno sedaj. Naše izhodišče in pri tem bomo vztrajali, je, da je organizirana prehrana smiselna le v prostorih srednjih šol. To je prva pomanjkljivost sedanjega stanja, saj je v šolah, kjer dijaki zapuščajo stavbo med glavnimi odmori več kršitev šolskega reda. Dijak ni študent, zato nasprotujem izenačevanju. Dijak mora v šoli čutiti resnično svoj drugi dom in v njej tudi jesti. Seveda je največje breme tega zakona na financah, na Ministrstvu za finance oziroma na finančnem ministru, seveda tudi na Ministrstvu za šolstvo in šport. Jaz bi vas, spoštovani kolegi in iz opozicije, potolažil in vas povabil, da mi sledite, ko izjavljam, da zaupam finančnemu ministru, če je znal zagotoviti dodatnih 30 milijonov evrov za povečanje otroškega dodatka, če je znal zapolniti vrzel, ki je nastala z novelo dohodninskega zakona veliko 38 milijonov evrov, če je znal že v začetku leta 2005 uskladiti pokojnine, če je znal z zadnjo novelo Zakona o varstvenem dodatku zagotoviti sredstva v velikosti 10 milijonov evrov. Potem sem prepričan, da bo tudi tokrat vložil vse napore in našel ustrezna sredstva. Upam in sam tudi pričakujem že za to šolsko leto. Pozdravljam ta zakon. Gotovo, da so potrebne kakšne nianse v smislu izboljšave. Predlagam, da nam kolegi iz opozicije sledite in da naredimo dober izdelek. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Jaz pa vas obveščam, da je na podlagi dogovora s predsednikom Državnega zbora sklenjeno, da bomo sejo prekinili, jo nadaljevali ob 15.30 zaradi usklajevanja pokrajinske zakonodaje. Torej po 15.30 uri bomo nadaljevali s predvideno razpravo in še z morebitno razpravo zaradi preostanka časa. Potem pa bomo takoj prešli na glasovanje in ne bomo imeli pred prekinitvijo te točke in nadaljevanjem pol ure odmora. Torej sejo Državnega zbora prekinjam in jo bomo nadaljevali ob 15.30 uri. Hvala na razumevanju.
Poslanke in poslanci! Obveščam vas, da posvetovanje z vodji poslanskih skupin še poteka. Zato podaljšujem pavzo še za pol ure. Torej, s sejo bomo nadaljevali ob 16. uri. Takšen je bil sklep sedaj z vodji poslanskih skupin in vas prosim za razumevanje. Nadaljujemo ob 16. uri. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Glede na to, da ne posegamo, tudi če sedaj nadaljujemo s prejšnjo točko, prekinjeno točko, ne posegamo v tiste zakone, o katerih teče usklajevanje, sprejemam vašo pobudo, da nadaljujemo s točko in sicer z razpravo, kot je po seznamu. In sicer besedo ima gospod Mikolič. Tako je na seznamu.
Hvala za besedo. Jaz moram povedati, da bi podprl kakršenkoli predlog, ki bi govoril o tem, da se dijakom zagotovi topli obrok in tudi iz državne blagajne sofinancira. Sam sem mnenja, da so ti dijaki v letih, ki so najbolj občutljiva in prav gotovo jim med ostalim moremo ponuditi ali nuditi tudi topli obrok v času njihovega šolanja. Moram povedati, da sem bil malo presenečen pred leti, ko so mi nekateri, ko sem bil na obisku v eni firmi, razlagali, da kako dobro je poskrbljeno za ljudi, ki delajo v proizvodnji, kar se tiče malice. Najbrž poznate, da lahko delodajalec nudi malico, topli obrok svojim delavcem. Bilo je pa velikokrat tudi v navadi pa tudi še je, da je lahko delavec dobil pri mesečnih izplačilih mesečnega dohodka to tudi refundirano v obliki finančnih sredstev. Ampak, v tisti delovni organizaciji, kjer sem bil na obisku, so mi povedali, da delavec ne more to dobiti v obliki denarja, ampak za njega je zagotovljen topli obrok. Zakaj? Zaradi tega, ker so menili, da je potrebno ljudem zagotoviti takšno prehrano, da bo zdrava prehrana oziroma da bodo delavci dobili topli obrok in da ne bo slučajno to vzrok, da bodo na bolniški oziroma da bodo odsotni z delavnega mesta. Zdel se mi je to zelo dober argument. In poglejte, če delodajalci v firmah, ko velikokrat pravimo, kako gledajo samo na dobiček, tudi poskrbijo za svoje ljudi, čeravno morda tudi med ostalim s tem namenom, da bodo na delovnih mestih, potem bi bilo prav, da tudi mi kot država Republika Slovenija poskrbimo za naše dijake, da jim zagotovimo topli obrok. In vsekakor predlog bom podprl in sem prepričan, da ga boste tudi ostali poslanci v Državnem zboru.
Hvala. Gospod Kokalj!
Veliko diskusije s strani nekaterih kolegov poslancev v zvezi s pobudo, ki pravzaprav rešuje trenutno situacijo, ki se jo večkrat omenja v zvezi z rastjo visokih življenjskih stroškov. Mislim, da je to spet ena konkretna iniciativa, ki poskuša reševati ta nepričakovan dvig inflacije in rast življenjskih stroškov. Zato sem nekoliko presenečen s strani nekaterih kolegov poslancev, da so zelo skeptični do te rešitve, ki jo je seveda treba operativno dodelati na samem mestu izvajanja. In zato jaz mislim, da po resnici rečeno to ni nobenih dvomov pri podpori tega predloga. Predvsem kot sem že na začetku omenil, v duhu lajšanja situacije, ki je nastala, ne samo v Sloveniji, ampak po celotni Evropski uniji. Vemo, da smo zadnjič.
Hvala. Besedo ima gospa Širca.
Jaz sem razumela predlog predlagateljev zakona, ki je zahtevalo prvo obravnavo kot manevrski čas, ki se ga pridobi, če bi si eventualno kdo zaželel, da bi zakon stopil v veljavo že za leto 2008. Ampak danes vidim, da je ta prva obravnava potrebna in se čudim Vladi, da sploh se ne odziva pri pravzaprav zelo zanimivih pobudah, ki prihajajo in so izrečene. Ali pa ne sledi tistemu vprašanju, ki ga je pravilno zastavil že predhodni sogovornik, gospod Sok, ko se je spraševal o cilju. In mislim tudi sama, da je ključno vprašanje vezano pri filozofiji tega pravila, ki ga je gospa Jerajeva imenovala kot: "dajmo jim jesti". Prav to, na kakšen način zagotavljati dodatna sredstva dijakom oziroma vsem šolajočim v Sloveniji za obroke, tople ali drugačne. Tukaj ta zakon prinaša drugačno filozofijo, drugačen način in drugačen princip, kot je bil uveljavljen sedaj in kot je možen sedaj skozi financiranje subvencij znotraj ZOFVI-ja. Znotraj zakona, ki pravi, da se subvencionira tista prehrana tistim slojem ljudi, ki so ogroženi. Tukaj pa ta predlog prinaša drugo rešitev: "Dajmo jesti ne samo tistim, ki nimajo, ampak tudi tistim, ki imajo." Recimo, tistim, ki mečejo kruh v kante za smeti. Seveda je izzivalna taka filozofija in kdo je ne pozdravlja, tudi sama. Ampak pri tem je vedno en "ampak" in tudi "če". Ne samo tisti, ki se sprašuje, ali so zmožnosti države ne glede na gospodarsko rast zadovoljive, da to omogočajo, temveč tudi to, zakaj bi omogočale samo srednjim šolam, medtem ko tega zagotovila ni v osnovnih šolah, je pri študentih s subvencioniranjem. Zanimivo. Podatki kažejo, da se boni manj konzumirajo v letošnjem letu, 22% manj. Analizirati bi veljalo razloge, zakaj manj. Ali zaradi tega, ker se nekateri prehranjujejo doma ali ker se boni ne prodajajo ali preprodajajo ali zaradi tega mogoče, ker nekateri imajo pa njih niti ne dvignejo, ali jih prepuščajo drugim? Mislim, da je načelo pravičnosti, ki je sedaj uveljavljeno za Slovenijo za naše zmožnosti in za postopen način dvigovanja subvencij do tega optimalnega vsem, pravilno. Še posebej zaradi tega, ker se oprijema tistih solidarnostih principov da ljudje, ki nimajo dovolj, jim država pomaga. Tisti pa sami večkrat radi to omenite, ki vozijo svoje otroke - recimo - v vrtec z mercedesom. Zakaj taki dobivajo? Pravzaprav isto filozofijo in isto vprašanje - recimo - postavimo lahko tudi tukaj. Jaz mislim, da je prav, da se pogovarjamo o tem konceptu, ki spreminja oziroma ki odpira roke v leto 2010, ko odgovornosti ne bo več. Mimogrede, tudi če bi uveljavili za leto 2008 z dejstvom, da smo šli v prvo obravnavo, da druga obravnava je lahko v pomladanskih mesecih, da je potrebno še vse podzakonske akte sprejeti in rebalans proračuna ne glede na to, da bi šlo samo za pol šolskega leta, vendarle je to kupčija z zelo zelo rezervnim scenarijem, ki pomeni, da pravzaprav ga ni mogoče uresničiti. Jaz pravim in zato sem tudi v predstavitvi poslanskega stališča danes to poudarila, da nerealne obljube se na koncu pokažejo kot najdražji način plačevanja. In nerealne obljube v tem smislu kot so tukaj dane z različnimi vprašaji. Naj navedem nekaj vprašajev, ki ste jih že na način infrastrukture danes izpostavili. Mislim, da je bilo rečeno, v redu, dajmo topli obrok, ampak treba je šole prilagoditi na ta način, da dobijo jedilnice, da se jim zgradi dodatne prostore in tako naprej. Če bo - recimo - Zakon o pokrajinah, o katerem bomo danes odločali, stopil v veljavo s 1.1.2009, kdo bo to delal, kar danes pričakujete, država? Da bo gradila kuhinje, o katerih - recimo - nekateri razmišljate, čeprav zakon govori o bonih, ne pa o jedilnicah, ki bi se morale zgraditi v kuhinji? Skratka, ogromno je vprašajev in Vlada ima čas, ampak je ne zanima. Tukaj posluša, najbrž si misli svoje. Ona je mnenja dala, strinja se. Fajn se ji zdi, da so ji kolegi to predlagali, pasti ne vidi. Na naše pogovore se ne odziva, kot mutasta. V bistvu govorite resnico, tam od 2010 se vam ni treba več ukvarjati, ko bodo obroki že mrzli ne pa več topli. Naj še odgovorim. Bilo je danes izrečeno, prvo podpisani tega zakona pravi, da tisti, ki tega zakona ne bomo podprli, nismo vredni poslanskega mandata. Huda je bila ta beseda, zelo huda. Jaz lahko rečem, da mandat se ne sme nikoli izrabljati na ta način, da se ga gradi na neuresničljivih obljubah. Lahko je kratkoročno zanimivo, ampak v bistvu dolgoročno je zmeraj to škodljivo.
Hvala. Besedo ima Vlada, gospa Šverc, želite? Izvolite!
Hvala za besedo. Razprava, ki se je danes tukaj razvijala, je bila zelo pozitivna in pa verjetno v nadaljnji obravnavi in proceduri se bo lahko ta zakon tudi kvalitetno dopolnil, toda Vlada ni dala nobenih predlogov. Je treba seveda mnenje Vlade natančno prebrati. Enega je tudi minister že na začetku zelo jasno poudaril, da se z idejo, da je subvencionirana šolska prehrana za dijake, strinjamo. Vendar je minister povedal tudi, da želimo, da se upošteva socialni vidik. Nenazadnje ste to tudi vi predlagali in verjamemo, da bomo tukaj z amandmaji, ki jih tokrat Vlada ima pravico vlagati, lahko to in pa še podobne rešitve, ki bi na koncu prinesle še večjo kakovost tega zakona in pa seveda tudi kar je ključno, realno realizacijo. Zato še enkrat poudarjamo, da redna in pa zdrava prehrana, kar je razlika od zakona ZOF, kjer govori samo o subvencioniranju prehrane, tukaj ta zakon prinaša dodaten poudarek. To pomeni kakovostno, kvalitetno in pa zdravo prehrano. To bo verjetno tudi razmislek, da je v študentski prehrani, kjer bo treba tudi verjetno razmišljati, ali je vsaka prehrana, ki jo država subvencionira, tudi dobra in pa zdrava prehrana. Zato še enkrat, Vlada Republike Slovenije ta zakon podpira in ga bo z amandmaji glede tudi na to razpravo, ki je danes bila opravljena, tudi dopolnjevala. Hvala lepa!
Hvala. Gospod Prevc, izvolite!
Hvala lepa za besedo. Tudi sam sem podpisnik tega predloga za subvencioniranje dijaške prehrane. Zato bom seveda z veseljem in pravzaprav z vso odgovornostjo sodeloval pri nadaljnjih postopkih sprejemanja tega zakona, kar se mi zdi zelo pomembno. Pravzaprav je treba narediti ta prvi korak, ki ga bomo naredili danes. To se pravi, da bomo danes podprli ta predlog v tej splošni obravnavi in da bomo ugotovili, da je primeren za nadaljnjo obravnavo. Jaz sem prepričan, tudi na osnovi tega, kar smo poslušali danes kar nekaj ur, da bo ta zakon, ta predlog vsekakor dobil podporo in to je prav. To je eden od pomembnih zakonov. Lahko rečem tudi eden od bolj konkretnih zakonov in pa eden od tistih zakonov, ki je vendarle nujno potreben, da bo, ker dejansko rešuje en zelo pomemben segment naše šolajoče mladine. Lahko rečemo danes, da je to populističen zakon. Ampak mene v tem trenutku to ne zanima. Vsi dobro vemo, da je, kar se tiče zdrave in pa kakovostne prehrane, razmeroma dobro poskrbljeno za osnovnošolce. Razmeroma dobro je to poskrbljeno za študente. Za dijake pa najslabše. In to za tisto populacijo v tisti starosti, ko gre za aktivno rast. Prav v tem obdobju ta mladina dejansko rabi resnično kvalitetno in pa zdravo prehrano. Danes je bilo tukaj izraženih cel kup pomislekov, kako se bo to izvajalo in pa kako se bodo nenazadnje zagotovili tudi finančni vidiki oziroma finančna sredstva, ki bodo potrebni za to subvencioniranje. Resno smo se podpisali pod tem predlogom in v nadaljevanju bomo tudi zahtevali od Vlade, da se ta sredstva vključijo skozi rebalans proračuna in se ta sredstva tudi zagotovijo. Tako, da bi se ta prehrana začela subvencionirati že v šolskem letu 2008/2009. Kar se tiče same izvedbe, je zahteva dokaj zahtevna. Tu bo seveda morala vsaka šola, srednje šole bodo posebej morale upoštevati svojo specifiko, ki jo imajo in se vsaka šola po svoje organizira. Verjetno bo treba na osnovi tega zakona potem napisati še en podzakonski akt, nek pravilnik, ki ne bo mogel kar sistemsko urejati neko tehnično izvajanje te prehrane na srednjih šolah. Ampak bo vsaka šola, vsaka srednja šola, vsaka gimnazija morala upoštevati neko specifiko in se tej specifiki prilagoditi. Jaz sem prepričan, da bodo tudi ravnatelji srednjih šol z veseljem sprejeli ta zakon oziroma to pomoč, to subvencijo in bodo seveda naredili vse, da se bodo v svojem okolju na nek način organizirali in nenazadnje to tudi izpeljali. Tudi sam se strinjam, da bi bilo zelo dobro upoštevati pri tej subvenciji tudi ta socialni vidik. To, kar je omenila tudi gospa sekretarka. Se strinjam s tem, da subvencija prehrane velja za vse dijake. Vendar nek socialni vidik, nek socialni aspekt bi bilo vendarle pametno pri tem upoštevati. Tako, da poglejte! Brez takšnih in drugačnih pomislekov z veseljem podprimo danes ta zakon, to splošno razpravo. Jaz mislim, da je prav, da je ta splošna razprava danes stekla kar v takšnem precej zajetnem času. Mislim, da je Vlada dobila kar precej takšnih in drugačnih rešitev. Jaz sem prepričan, da se bo ta zadeva tudi izvedla in da rešujemo neko zdravo in pa kvalitetno prehrano tiste populacije, ki je dejansko takšne prehrane najbolj potrebna. Hvala lepa.
Hvala. S tem zaključujem razpravo po seznamu prijavljenih. Ker pa čas določen za razpravo še ni potekel, sprašujem, ali želi na podlagi prvega odstavka 71. člena Poslovnika še kdo razpravljati? Ja, vidim roke, zato odpiram prijavo. Prijavljenih je osem. Besedo ima gospod Kokalj. Štiri minute.
Hvala lepa. Samo da dokončam misel, ki sem jo prej začel. Razlagal sem o tem, da se je ne samo Slovenija, ampak celotna Evropska unija znašla v obdobju povečane inflacije nepričakovano in da je to bilo nemogoče planirati. Vemo, da je to v zadnjih 14-ih letih najvišja stopnja in da je to eden od ukrepov, ki sicer ni ta trenutek izvedljiv, ampak lahko zelo hitro izvedljiv. Jaz mislim, da lahko ministrstvo to zadevo operativno zelo hitro pripravi in tudi glede na to, da gre za srednješolce, se način oskrbe s prehrano bistveno bolj poenostavi, kot je to v vrtcih ali osnovnih šolah. Vemo, da se tudi določene dislocirane oddelke vrtcev oskrbuje z dostavo hrane, kjer je potrebna razdelilna kuhinja. Mislim, da pri srednješolcih je pa ta zadeva še bistveno lažje izvedljiva. Zato menim, da je treba zadevo podpreti. Zdaj, kar zadeva socialni vidik, je pa treba narediti na celotni populaciji, šolski in vrtčevski, malo bolj korektna izhodišča, kdaj in kako je kdo upravičen do tega socialnega normativa. Vsi vemo, da merila predvsem pri obračunavanju nekaterih kategorij predvsem najmlajših so še vedno zelo ohlapna in dejansko povzročajo v praksi takšne razlike, ki so bile prej omenjene. Po drugi strani pa mislim, da je pri tej populaciji, ki se sedaj omenja, s tem zakonom posebej pomemben vidik kvalitetne prehrane oziroma stimulacija do takšne mere, da se bodo tudi tisti, ki imajo sredstva, odločali za zdravo prehrano. Namreč, če si lahko privoščijo zaradi socialnega standarda to, da ne potrebuje nobene subvencije, pa je pogosto to prehranjevanje zelo slabo. In s subvencioniranjem pa tudi z vidika ekonomike družinskega proračuna mislim, da bi na ta način stimulirali bolj zdravo prehranjevanje naših srednješolcev. Vemo, da statistika kaže, da je naša mladina z vidika nekako telesne kondicije in telesnega razvoja relativno v slabem stanju, čeprav je še zmeraj boljša, kot je evropsko povprečje. Zato sam nimam pomislekov, če bi bila podpora na celotni otroški populaciji pravzaprav prilagojena temu, da se podpre otroka kot kategorijo ne glede na socialni status družine tudi glede demografsko sliko. Mislim, da bi bil tak pristop zelo pozitiven. Seveda pa to ne moremo narediti samo skozi ta zakon, ampak celotno skozi drugo zakonodajo, kar pa upam, da nas čaka naslednji mandat tudi na drugih področjih. Hvala lepa.
Hvala. Gospa Uhanova.
Hvala lepa za besedo. Četudi se nisem nameravala oglasiti, pa me je prej spodbudilo razmišljanje nekaterih poslancev, ki niso naklonjeni tem zakonom, kaj vse so govorili oziroma v kaj vse so dvomili, češ da smo vsega hudega navajeni v tem prostoru, da nimamo pojma, kaj prinaša vsebina zakona. Kaj prinaša vsebina zakona, nimam pojma. Kdor je ta zakon prebral, je jasno, da prinaša subvencijo za vse dijake, za vse srednješolce v višini za enkrat 2,35 evra in to bo šlo iz proračuna. V zakonu je predvideno za leto 2009 - 10. Smo pa že povedali, da se bomo potrudili oziroma v kolikor bo možno, da bi se ta zakon začel izvajati že v jesenskem času. Sprašujete tudi, ali se bodo šole prilagodile? Mislim, da ne bo nobenega problema. Ker je dosti žalostno, da so nekatere šole ta vidik prehranjevanja zanemarile in da nimajo niti jedilnic ali pa razdeljevalnic na šolah in na ta vidik sploh niso bile pozorne. Ne vem, kaj razmišljajo, da je lahko otrok šest, sedem, osem, devet ur od doma, pa da nima možnosti prehranjevanja. Že v sedanji zakonodaji piše, da mora šola nuditi otroku vsaj en obrok. Jaz si predstavljam, da to delijo v enem prostoru, ne pa na stopnicah ali za vogalom ali na dvorišču, tako kot je dejala prej ena poslanka. Mi bomo ta zakon podprli. Bomo pa pripravili, upam, da skupaj amandmaje, ki ga bodo izboljšali, in sicer v tem smislu, da se bo to delilo izključno v šolskih prostorih med poukom in da bo to ustrezno urejeno. Hvala lepa.
Hvala. Gospa Jeraj.
Hvala lepa. Jaz bi najprej mojo kolegico, gospo Širco vprašala, kako je tako zelo prizadeta, ko ji naš vodja poslanke skupine, predlagatelj zakona, izreče kakšne ostre besede. Sama pa se nič ne sprašuje, kako je prizadeta Vlada, ki govori, da je mutava itn. In mnogokrat tudi za nas uporablja razne take besede, ki morda niso najbolj primerne. Če se vrnemo k zakonu. Enak princip, kot ga zagovarjamo v zakonu, ki smo ga predlagali oziroma sopodpisali, imamo ta trenutek na področju študentske prehrane in tudi tam se ne sprašujemo o socialnem položaju študentov, ampak smo se v tej državi odločili, da bodo vsi študentje upravičeni do enega bona na dan. Torej enega obroka subvencioniranega s strani države. In zakaj se število bonov vseeno zmanjšuje? Zmanjšuje se zato, ker smo nekaj naredili na nadzoru. Določene stvari smo sprejeli že tukaj, nekatere ukrepe. Precej pa je naredila študentska organizacija sama. In to se mi zdi zelo pomembno, ker to pomeni, da z dobrim nadzorom lahko dejansko kvalitetno uporabimo denar, ki smo ga za to namenili. Sama mislim, da ni res, da takšnega zakona ni mogoče uresničiti v takšnem času, kot smo si zamislili, kot smo predlagali. Kjer je volja, je seveda tudi pot. Poti so lahko različne. Če pa želimo nekam priti na cilj, bomo tudi prišli in našli prave poti. Zakon ne govori o bonih. Rekla ste, da govori o bonih, kako se bo to uredilo verjetno. Predvidevam, da glede na to, da bo izvajalec, torej tisti, ki bo izbran, prisoten v šoli, verjetno ne bomo dijakom dajali bonov. Dijaki imajo že sedaj dijaške kartice pa tudi na kakšen drug način se bo to lahko uredilo. Zato pa bo potreben podzakonski akt, torej pravilnik in teh stvari v zakonu v celoti ne urejamo. In smo to tudi povedali, ker zakon je pač neka osnova podrobnosti se pa določijo s podzakonskim aktom. Splošno razpravo smo predlagatelji predlagali tudi zato, da bi odprli vse te dileme, ki so se danes odprle, se sestali še s tistim, ki so zainteresirani za zakon in izboljšali čim bolj zakon. V preteklosti ste vsi želeli sistem nadgraditi in dopolniti. Vlagali ste amandmaje. To je res za povečanje sredstev za prehrano, vendar bi to povišanje zadelo samo tiste dijake oziroma tiste šolajoče, ki jih danes tretiramo kot socialno ogrožene in dobivajo subvencionirano prehrano, ostalih pa ne. Mi smo pa želeli to urediti za vse oziroma želimo urediti za vse. In v ZOFVI-iju piše samo, da ZOFVI omogoča, da se povečuje dostopnost dijakom in dijakinjam seveda pa nikogar ne obvezuje, zato se pa tudi ni v mnogih srednjih šolah tega do danes zagotovilo. Mi bomo zakon podprli, pripravili tudi izboljšave v sodelovanju z Vlado in pričakujem podobno podporo tudi od kolegic in kolegov.
Hvala. Gospod Kontič.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani prisotni. Temu zakonu, predlogu zakona vsekakor ne gre nasprotovati. Ne gre pa nasprotovati predvsem zaradi tega, ker se dotika zelo resnega vprašanja, zelo resne materije, na katero se opozarja že nekaj časa. Res je, da smo do sedaj zgrešili ravno srednješolce, dijakinje in dijake, poskrbeli smo za predšolsko, osnovnošolsko in potem tudi za študente. Pozabili smo pa nekako, če lahko uporabim izraz "pozabili", na srednješolce, in je kar prav, da se zadeva uredi tudi za njih. Pričakoval bi sicer, da boste z zakonom pohiteli v času, ko ste prevzeli vodenje te države. Pohiteli zato, ker je bila ena izmed vaših napovedi in poskusov v prejšnjem mandatu, da bi to področje uredili. Zdaj se ta mandat izteka in, spoštovane kolegice in kolegi, vaš manever je zelo prozoren. Gre za to, da enostavno mečete mrežo, predvolilno mrežo, v katero želite ujeti čim več volivk in volivcev. Ampak če je to cena, ki jo moramo plačati, da se bo ta zgodba končala s srečnim koncem, je pač to poskus, ki mu na koncu ne gre oporekati. Predvsem zaradi tega, ker smo v tem mandatu sprejeli kar nekaj proračunov. Še bolje povedano, sprejeli ste kar nekaj proračunov, v katerih je bilo mogoče ta sredstva zagotoviti in jih že dolgo pred tem tudi dejansko sprovesti. Torej to ureditev implementirati v našo ureditev. Pa tega ni bilo oziroma posluha za to ni bilo. Ampak kljub vsemu. Bolje pozno kot nikoli. V ta zakon ste zapisali sicer leto 2010. Zdaj napovedujete, da bo to jeseni leta 2008. Povsem razumljivo. Tudi volitve bodo jeseni leta 2008. In kar nekako se vam prekriva zgodba. Ampak kot sem dejal, kljub temu je vredno resno preučiti ta predlog zakona, ga še dodelati v drugi obravnavi. Vsekakor pa danes ne gre oporekati ugotovitvi, da je zakon primerna podlaga za nadaljnjo obravnavo. Pri tem bi želel opozoriti samo še na to dejstvo, da je to dejansko bilo mogoče sprovesti tudi znotraj zakonodaje, ki že obstaja. Da ni potrebno za to posebnega zakona. Kajti če me spomin ne vara, na področju osnovnega šolstva nimamo posebnega zakona, v katerem bi zapisali, da so osnovnošolci opravičeno do zdrave prehrane oziroma kakorkoli že to imenujemo, ali pa do neke vrste subvencionirane prehrane. Torej rešitev je bilo v preteklosti mnogo možnih. Odločili ste se pač za to, za katero ste se. Jaz vam pri tej odločitvi vsekakor ne bom nasprotoval, ker je problem, ki se ga ta zakon dotika, resen. In kot sem dejal, že nekaj let se na to opozarja. In če bo to nepravilnost v sistemu zakon odpravil, je seveda na koncu dobrodošel.
Hvala. Gospod Sajovic.
Hvala lepa, spoštovani predsedujoči. Sodelavci ministrstva. Moram reči, da zakonu, ki nadaljuje tisto pozitivno idejo in pa duh, ki smo ga v Liberalni demokraciji Slovenije gojili že kar nekaj časa po ureditvi tega področja, da gre seveda naprej. Ne bom komentiral tega, predvolilni čas gor ali pa dol, res pa je, da slovenski dijaki kmalu postajajo tudi volivci. Da bi jih pridobili na svojo stran, bo seveda treba tega debelega goloba, ki je daleč na vrhu cerkvenega zvonika, približati, da bi postal vsaj vrabček v roki. In še en zanimiv pregovor. Pravijo, da kar se Janezek nauči, to Janez zna. Začeti bo treba precej prej. Če je mogoče prehrana v slovenski vrtcih v redu urejena, in to predvsem zato, ker jo financiramo in zanjo skrbimo v občinah, potem se resnejši problemi začnejo že v srednji šoli in nadaljujejo tudi v dijaška leta. Jaz sprašujem tudi predstavnike ministrstva in pripravljavce proračuna: Koliko denarja od tega kosa pogače so že namenili tudi za obnovo jedilnic? Koliko tudi za prehranjevalnice? In ker je eden od razlogov, zakaj gremo v ta zakon tudi to, da inflacija močno udarja tudi po dijaški in študentski populaciji, koliko bomo od rebalansa proračuna dobili tudi v občinah, ki jih inflacija zelo zelo prizadeva, da bomo te zadeve lahko spravili v red in na boljši nivo? Zelo zanimivo je, kaj o prehrani pravijo slovenski dijaki. Največji gorenjski tednik danes opravlja anketo in samo nekaj zanimivih misli s tega področja: "Malicam le vsakih nekaj dni, saj nimam dovolj bonov za brezplačen obrok, sicer bi jedel vsak dan. Če bi lahko izbiral, bi topel obrok, le včasih sendvič, odvisno od razpoloženja." Kaj pravi dijakinja? "V šoli ne jem malice, saj je predraga in skromna. Tudi sicer mi hrana v šoli ni všeč, saj ponujajo zgolj pice in sendviče." In recimo še ta: "Malica v šoli je sicer dobra, vendar so cene v zadnjem času podivjale, hkrati pa moramo tudi dolgo čakati." Jaz sem prepričan, da ima ministrstvo in vlada cel kup argumentov, da se dela loti ne 2010, ampak takoj v ponedeljek. Treba je pomagati osnovnim šolam, treba je pomagati srednjim šolam in zakaj bi čakali na leto 2006, če lahko marsikaj postorite že pred poletjem. In to bo zelo učinkovito tudi za dosego tistega cilja, ki vas spremlja na tej poti. Hvala lepa.
hvala. Gospa Širca. Oprostite, gospod Grims. Izvolite.
Prav lep pozdrav. Danes moram reči, da smo verjetno vsi dobre volje, kajti v Državnem zboru se odvija zanimiva drama. Namreč moderna basen o štiridesetih rdečih lisicah in kislem grozdju dijaške prehrane. Zakaj se odvija na tak način, kot smo ji priča, ko res človek težko razume, zakaj toliko gneva za en topel obrok, ki bi omogočil več zdravja našim otrokom, je to potrebno postaviti v kontekst minulih obdobij. Namreč vse te osebe, ki so danes tako vehementno razpravljale, so nekoč same imele večino v Državnem zboru. Ampak veste, potem v praksi je tako. Narod naš dokaze hrani in se lepo izkaže, kdo je leta 2004 zavrnil predlog zakona o subvencioniranju prehrane dijakov in vajencev. Pač zanimivo, da najdemo vmes imena kot Majda Potrata, Miran Potrč, Janko Veber, pa da ne bom LDS-u naredil krivice in naštel samo poslance SD-ja, omenimo še Majdo Šica, Antona Anderliča, pa Jelka Kacina, če omenim samo nekatera najbolj znana imela. In potem mi je pa jasno, gre pravzaprav za nadaljevanje tiste zgodbe. In slaba vest se potem skuša prikriti z očitki, da gre za predvolilno potezo. Ja, saj bi jo vi lahko vložili! Mi smo jo dvakrat vložili v minulem obdobju, takrat nismo imeli večine, in ste jo vi zavrnili. Predlog za dijaško prehrano. Danes imamo mi večino in zato ste nekateri, ki ste s tem dokazali tudi svojo politično modrost, že spremenili stališča od leta 2004. Danes že napovedujete podporo tej zakonodaji. To sam osebno moram reči, da zelo pozdravljam. Dobro je, da so take stvari plod velikega konsenza in z veseljem vam tudi povem, da smo se pogovarjali v poslanski skupini Slovenske demokratske stranke, SDS torej, tudi s predstavniki dijaških organizacij Slovenije, in da so tudi oni pozdravili ta zakon in so samo želeli, da bi se čim bolj korektno in uspešno izvajal. Naj pa za konec, da bo zadeva zasijala v čisto pravi luči, omenim še en, ki je pa res zelo za lase privlečen argument, pa sem ga danes nekajkrat slišal v tej dvorani in so ga verjetno slišali tudi vsi, ki tole sejo spremljajo. To pa je primerjava med izdatki za orožje in pa tem, da se šele zdaj predlaga ta zakon. Veste, to je zelo zabavno, samo treba je vedeti, od kod ti izdatki. Zato, ker se je nekdo zavezal v tujini, da bomo dosegali 2% družbenega bruto proizvoda za namene vojaške porabe. In kdo je bil ta človek? To je bil bivši predsednik Vlade Tone Rop. Vodja tiste LDS, ki je danes točno s tem argumentom tukaj opletala, ki danes sedi v poslanski skupini točne tiste SD, ki je ravno tako navajala ta za lase privlečen argument. V tej luči, ko so oni kupovali tisto nesrečno luksuzno letalo za velik denar, postane jasno, zakaj so oni takrat glasovali proti dijaški prehrani. Luksuzno letalo za Vlado jim je bilo bolj pomembno. Mi dajemo pa temu sedaj, ko nam gospodarske razmere to omogočajo, ko izjemen gospodarski razvoj Slovenije daje realno osnovo za blaginjo, za vse možnost, da končno uveljavimo tisto našo željo in bomo zanjo tudi glasovali. Uvedli bomo dijaško prehrano. Hvala.
Hvala. Gospa Širca.
Gospod Grims, vi nič ne dajete za sedaj. Nič. Vi dajete ne za jutri, za pojutrišnjem. Vi dajete za leto 2010 38 milijonov evrov. In sedaj sprašujem, glede na to, da skoraj 90% danes zelo prisotnih poslancev in tudi zelo zgovornih poslank in poslancev se strinja z vašim zakonom, sprašujem, ali boste letos ob rebalansu proračuna zagotovili polovico sredstev. Se pravi 19 milijonov evrov za to, da daste topli obrok v letošnjem letu, ne pa čez dve leti. Vlada je rekla da bo to naredila. In lahko ker že zakon ZOFVI vam danes to omogoča, danes je bil že enkrat prebran. Naj vam dovolim, da vam še enkrat preberem, kajti v proračunu denarja za to, kar se obljublja za čez dve leti, ni, pravi, da za učence, vajence, dijake in študente višjih šol, ki zaradi socialnega položaja ne zmorejo v celoti plačati prispevkov - katere našteje, med drugim tudi prehrano - zagotovi sredstva država, v skladu z normativi in standardi ki jih določi minister. Seveda govori o socialnem stanju. In predstavnica Vlade je rekla, da bo vaš zakon koalicijski zakon, popravljala Vlada tako, da ga bo po vsej verjetnosti, tako ste ravnokar rekli, ko ste odmrznili molk, da bi popravljali to dijaško prehrano na način, da bi ga prilagodili socialnim statusom in družbeni lestvici ljudi. Se pravi, tisti, ki nimajo manj, kot razumem, bi dobili več. To lahko naredite danes. To ni treba, da vlečete ven podatke za nazaj, ampak lahko tisti denar, ki ga imate danes v proračunu, in to je 5 milijonov evrov, popravite, ko je rebalans. Rebalans bo pa v kratkem, naročeno vam je, da naj ga klestite, ministrstva morate klestiti svoje proračune, ker smo nedavno tega spreminjali zakone zaradi draginje, imate vsi naročilo, da klestite, zdaj pa povečajte in ne bo nobenih dilem. Nobeden nima problemov, tudi danes nima, prav je, da je bila ta diskusija odprta, jaz sem se jo razveselila, ker so se tudi stališča na nek način izkristalizirala, hkrati se je pa dejansko, žal mi je, izkristalizirala do potankosti perfidnost manevra, ki obljublja nekaj za naprej, ko ne bo potrebno več odgovarjati ali pa v drugačnih kontekstih ali kakorkoli odgovarjati za obljube iz 1. ali 2. februarja 2008. Hvala.
Hvala. Replike ni, ker je čas razdeljen, preostanek časa je razdeljen. Gospa Potrata.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Še enkrat bom povedala tisto, kar sem že v mnenju poslanske skupine, in balkon me bo zagotovo razumel, da je s tem zakonom tako, kot pravi pregovor: "Ne prodajaj kože, ko je medved še v brlogu." In to delamo s tem zakonom. In izvedenec za izpiske o glasovanju, gospod Grims, mi je pravzaprav naredil veliko uslugo, ko je povedal, da sem takrat, ko je bil predlagan tak poseben zakon o subvencioniranju, glasovala proti in ostala enakega mnenja tudi danes, ko sem povedala, da poseben zakon o subvencioniranju dijaške prehrane ni potreben, ker tudi nimamo nobenega posebnega zakona o osnovnošolski prehrani ali o prehrani v vrtcih. To, se da urediti v Zakonu o organizaciji in financiranju vzgoje in izobraževanja, spremenili ste pa mnenje in se morate s svojo vestjo pogovoriti vsi tisti, ki ste glasovali proti amandmajem, ki jih je opozicija vlagala na proračun, s katerimi bi povečali postavko za ravno to zadevo, za subvencioniranje dijaške prehrane. Kar pogovorite se sami s sabo, gospod Grims, in sami med seboj. Gre pa za to preprosto, da je Vlada natanko povedala, da tudi sama razmišlja, da je zakon treba dopolniti. Jaz vam bom s svojim glasovanjem dala priložnost, da si ta zakon izglasujete in da potem sami ob pomoči Vlade z njim naredite tisto, kar bi bilo treba narediti. Ta zakon nima nobenih stvarnih podlag za to, da bi se dalo predvideti ukrepe, ni nobene analize o tem, kako je treba ciljati ukrepe, koliko bo prilagajanje prostorov stalo, kako boste zagotovili, da ne bodo tisti, ki bodo sklepali pogodbe o razdeljevanju prehrane, videli v tem samo jamo za bogatenje. Problemov, ki se jih lotevate tu, je zelo veliko. In prav zanima me, zakaj ste se šele zdaj spomnili, kakšen problem je dijaška prehrana. 19. aprila 2005 je bila sprejeta resolucija o nacionalnem programu prehranske politike 2005 - 2010. Čas ste imeli in odgovornost Vlade je, da bi pripravila kaj v zvezi s tem konkretnega in kakovostnega. Jaz ne očitam poslancem, da niso pripravili analiz, ker tudi nimajo zaposlenih, ki bi jim to morali pripraviti. Če so na Ministrstvu za šolstvo v zadnjem času lahko objavili, ne vem, koliko podatkov o tem, kaj je s prehrano v vrtcih in marsikaj drugega, potem bi, prosim vas, lahko naredili tudi kaj, da bi imel ta predlog zakona približno trdne temelje. Sami govorite, da ne zdržite v financah vsesplošnega toplega obroka, poudarjam, najprej zagotovite topli obrok v osnovni šoli, potem pa topli obrok tudi v srednji šoli. Meni bi bilo pa najbolj prav, če bi lahko vsi otroci od vrtca do konca srednje šole imeli zagotovljen kakovosten brezplačen topel obrok. Hvala.
Hvala. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, prosim, da se nekoliko umirite, saj je kot v panju, kadar čebele rojijo. Končali smo torej z razpravo. S tem prekinjam to točko dnevnega reda in prehajamo na glasovanja. Prosim poslanke in poslance, da preverite delovanje glasovalne naprave, in sicer bomo šli najprej na glasovanje o zakonih današnjega dne in potem tako naprej tudi včerajšnjega in predvčerajšnjega dne. Najprej prehajamo na nadaljevanje prekinjene 3. točke dnevnega reda - to je tretje obravnave Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o kemikalijah. Ker amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 76 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 75, proti nihče. [[Za je glasovalo 75.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 12. točko dnevnega reda - z obravnavo Predloga zakona o spremembi in dopolnitvi zakona o organizaciji in financiranju vzgoje in izobraževanja. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa. Predlog zakona o spremembi in dopolnitvi zakona o organizaciji in financiranju vzgoje in izobraževanja ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Glasujemo. Navzočih je 79 poslank in poslancev, za 52, proti 16. [[Za je glasovalo 52.]] [[Proti 16.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. S tem je zakonodajni postopek o predlogu zakona končan. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 20. točko dnevnega reda - s prvo obravnavo Predloga zakona o subvencioniranju dijaške prehrane. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa. Predlog zakona o subvencioniranju dijaške prehrane je primeren za nadaljnjo obravnavo. Obrazložitev glasu v svojem imenu. Gospod Pukšič, izvolite.
Hvala lepa. Kolegice in kolegi! Podprl bom predlog tega zakona. Glede na to, da so pa nekatere kolegice in kolegi govorili o tem, zakaj v zakonu zapišemo 2010 in ne 2008, je bilo že danes nekajkrat povedano, da ob spremembi rebalansa proračuna bomo tudi to spremenili. Rad bi pa vas spomnil na 3. december 2003, ko je Slovenska demokratska stranka pripravila zakon, ga vložila v proceduro in na izredni seji aprila 2004 o njem tudi razpravljala. V 11. členu je pisalo, da ta zakon začne veljati 15. dan po objavi v Uradnem listu Republike Slovenije, uporabljati pa 1.9. leta 2005. Nekateri kolegi so govorili, da vlagamo ta zakon zaradi neke volilne mreže. Motite se. Mi smo ta zakon vlagali, ko smo bili v opoziciji, vi ste bili takrat v koaliciji in takrat bi takšen zakon, če bi ga takrat sprejeli, bi bila vaša volilna mreža prvič in drugič prehrana srednješolcev bi bila od leta 2005 že urejena. Ne pa to, kar danes govori gospa Majda Širca, ko bi naj to prehrano uredili kar naslednji ponedeljek. Čez vse procedure se enostavno ne da in vse to, kar smo naredili, smo delali korektno, tako v opoziciji kot v koaliciji, zato bom ta zakon tudi podprl.
Še ena roka je bila za obrazložitev [[...]]Ja, več rok, zato odpiram prijavo za obrazložitev glasu v svojem imenu. Izvolite. Prijava teče. Gospod Gulič, izvolite.
Spoštovani gospod predsednik, cenjene kolegice in kolegi. Vsekakor ni prav, da na plečih mladih vodimo takšen pogovor. To je ena stvar. Ali je ta zakon predvolilna gesta ali ne, me pravzaprav zelo malo briga. Predvolilno obdobje velja tako ali tako za vse in vsak lahko znotraj tega lovi volivke in pa volivce. Ampak gre za nekaj drugega. Zakon naj bi začel veljati daleč v prihodnosti. Res, da velja neka ustna obljuba in zagotovilo, da se bo to spremenilo v nadaljnji obravnavi. Ampak triinpolletna izkušnja v tem Državnem zboru mi pripoveduje o tem, da nobena od teh besed o upoštevanju česarkoli v nadaljnji obravnavi ni veljala. O tem sem govoril že včeraj, šlo je za druge zakona, ampak velja prav gotovo tudi za takega. Zaupanje se seveda ne vzpostavlja z obljubami, ampak se vzpostavlja z dejanji. Sem za to, da se uredi dijaška prehrana. Sem za to, da se uredi tudi prehrana vseh v osnovnih šolah in še kje. Ampak prav gotovo je najslabše za ljudi, če jim država začne določati, kaj naj jedo, kje naj jedo, kako naj jedo, kje naj spijo, kaj naj počnejo. Za to države nismo hoteli in za to je tudi ne rabimo. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Džuban.
Hvala lepa. Zakona ne bom podprl. Po letu 2003 so bila leta 2005, 2006, 2007, leta aktualne oblasti. In smo dobili ta izjemno pomemben zakon komaj danes. Ampak ta zakon je v prvi obravnavi. In poleg obljub, ki so danes tukaj padle, je tudi ena od teh, da se bo poskušalo zakon izvajati že konec tega leta. In da vidimo, če se bo res zgodilo kar koli v smeri izvajanja tega zakona že konec tega leta, bomo imeli rebalans državnega proračuna. In tudi kolegi iz koalicije ste rekli, da imamo tudi že zakonodajo, na osnovi katere je možno izvajati želje iz tega zakona. Pomeni, da lahko v ponedeljek, kot so nekateri ugotovili, že lahko začnemo s pripravami za izvajanje zakona, ki ga bomo sprejeli nekje konec spomladi letošnjega leta. To je razlog, da pa tudi ne bom nasprotoval zakonu, se bom vzdržal. Ampak vaša igra se bo zelo hitro pokazala, če gre za res, ali je pa samo "blef". Hvala lepa.
Hvala. Gospod Sajovic.
Hvala lepa. Zakonu ne nasprotujem. Odločno ga bom pa podprl takrat, ko bodo besede meso postale in pričakujem, da bo to seveda bistveno prej kot pa davnega leta 2010. Očitno je res, da je inflacija po tej državi udarila tako močno, da tudi osnovnim šolam, srednjim šolam in srednješolcem in staršem socialno ogroženih kategorij zmanjkuje za hrano. In jaz vesel, da Vlada končno priznava, da je to politiko treba popraviti in področje dijaške prehrane brez dvoma urediti. Upam, da zgodba ne bo šla tako daleč, kot smo v vojski v času neke druge države vsi jedli pasulj in SMB kroglice, da boste s poenotenjem šolske prehrane imeli pravo mero. Mislim, da je ključno vprašanje, ne kaj, kje in kako bodo otroci jedli, da se enostavno njim in staršem omogoči dovolj sredstev, da bodo jedli kadarkoli bodo hoteli in tisto, kar bodo hoteli. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Gantar.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Jaz bom zakon seveda podprl. Mislim, da je prav, da se uredi prehrana za tako ranljivo skupino ljudi oziroma prebivalcev. O tem je bilo veliko rečenega. Jaz se z večino argumentov strinjam in tudi ne bom polemiziral s tistimi, ki so govorili o letu 2003. Danes smo v letu 2008. Rad bi pa kolegice in kolege vendarle opozoril na to, da glede na to, kakšne datume smo v ta zakon zapisali, se dejansko bojim, da se bo topli obrok, ki smo ga danes ponudili dijakom, precej shladil do leta 2009, če že ne celo pokvaril. Hvala lepa.
Gospod Zagorac.
Hvala za besedo, spoštovani gospod predsednik. V Poslanski skupini nepovezanih poslancev, samoimenovani Lipa, bomo predlog zakona podprli. Kot smo že dejali tudi v predstavitvi in pa v razpravi. Vendar me grozno moti ena zadeva. Vsi skupaj smo ugotavljali, da gre bolj za nek tak predvolilni golaž kot kaj drugega. Zakon je brez vsebine, ni sistemski. Edini odgovor vlade na vsa konkretna vprašanja in pa predlagatelja je bil ta, da imamo še drugo obravnavo in takrat bomo pa komaj zakonu dodali vsebino. Ampak če se obrnemo samo en zakon nazaj, je bila enaka možnost, ampak ste pod enako obrazložitvijo zakon enostavno zavrnili. Tudi takrat niste želeli dodati vaše vsebine. In če se spomnim vseh zakonov, ki jih je v proceduro vložila opozicija v tem mandatu, so bili zavrnjeni, ker ne urejajo kaj celostno, se pravi niso sistemski in ker ne dosegajo nekega cilja, ampak ima vlada že sistemski zakon. Danes pa ravno tak zakon, na podlagi katerih ste zavračali vse zakone opozicije ali pa vse amandmaje opozicije, sprejemate, ker mu boste dodali v drugi obravnavi pa vsebino. Moram reči, da bomo vsi poslanci Poslanske skupine nepovezanih poslancev, samoimenovanih Lipa, poskušali sodelovati in dodajati tudi svojo vsebino pri tem zakonu. In prav skrbi me in iz veseljem bom opazoval, kako je boste upoštevali. Hvala.
Hvala. Je še interes? Ponovno odpiram prijavo. Gospa Jerajeva, prosim.
Hvala lepa. Zakon ima zelo jasno vsebino za tistega, ki to hoče in zna videti. V bistvu je dovolj, da zna brati. In malo me skrbi za moje kolege tam zgoraj, ki ne vidijo nobene vsebine. Zakon zelo jasno govori o tem, da želimo zagotoviti en subvencioniran topli obrok za vsakega dijaka v Republiki Sloveniji. Kolegi iz Socialne demokracije so nam predlagali, da bi morali tak zakon predlagati na začetku mandata. Kadar jaz rečem, zakaj niso kakšno stvar oni naredili, mi vedno očitajo, da lahko vlagajo zakone, kadar želijo. In to je res. Od nas bi bilo zelo neodgovorno, če bi na začetku mandata vložili tak zakon. Ta vlada in ta koalicija je namreč imela na začetku mandata na področju šolstva 18 milijard tolarjev veliko luknjo, torej premalo sredstev za plače učiteljev. Zelo neodgovorno bi bilo, če bi takrat predlagali tak zakon. Od takrat so minila tri leta, gospodarska rast se je povečala in je danes najvišja v samostojni Sloveniji. Prvič je imela Slovenija tudi ob koncu leta presežek v proračunu- Zato je po našem mnenju zdaj pravi čas in ne nam razlagati, kdaj bi kaj moralo biti narejeno, ker ste imeli priložnost to tudi sami narediti.
Hvala. Gospod Jerovšek.
Hvala lepa. Tudi sam bom ta zakon podprl, ker mislim, da je po dolgem času možnost, da dobimo zakon, ki bo šel na nek način v pravo smer, smer, da bodo mladi ljudje, dijaki imeli tudi zdravo prehrano. Še posebej pa me veseli današnja razprava, ker se je jasno pokazalo, da tri stranke: LDS, Zares in Socialni demokrati z veliko muko prenašajo to, da bomo sprejeli nek zakon, ki bo dajal dijakom, ki bo dajal tistim, ki so v nekih težavah. In današnja razprava je tudi opozorilo, da če bodo te stranke zmagale na volitvah, bodo ta zakon razveljavile, kajti oni so pripeljali Gasparija v svojo stranko in bodo koncentrirali javne finance za vele kapital. Treba je opozoriti slovenske volivce naj bodo pozorni, kaj se pripravlja, če bodo volili takšne stranke. Hvala lepa.
Jaz bi prosil, da se držite točke dnevnega reda. Obrazložitev glasu v svojem imenu. Gospod Slavinec.
Hvala lepa za besedo. Kot sem že v uvodni razpravi povedal, me ne moti, da gre za zakon, ki je vložen predvsem iz predvolilnih razlogov, ki ima predvolilni cilj. Veseli me, da bo pripeljal nekaj dodatnega, nekaj novega in nekaj za dijake dobrega v šolstvu. Ne, kolega Franc? In zaradi tega me tudi ne moti v tej prvi fazi in bom namenoma naiven in verjel napovedim, da bo zakon v nadaljnji proceduri izboljšan. Torej me ne moti to, da ni selektiven, da daje vsem, tudi tistim, ki morda tega ne bi potrebovali, torej da ne gre za socialni korektiv, ampak za eno široko podporo, ki, kot rečeno, povsod ni nujna in bi jo lahko usmerili recimo v subvencioniranje prehrane v osnovni šoli v večji meri. Za vse pa vseeno prinaša eno dobro stvar, in to je urejena prehrana. Upam, upam seveda, da bo res urejena prehrana v srednjih šolah, da bo poskrbljeno za primerno mesto, za primeren način in tudi za primerno kakovost hrane, razdeljevanje hrane in tudi uživanje te hrane. Zaradi tega zakonu ne bom nasprotoval. Ocenjujem, da ni neprimeren za nadaljnjo obravnavo, čeprav nekatere to v tej dvorani ne zanima. Predsednik, bi bil zelo hvaležen, če bi mi omogočili, da lahko do konca pripeljem obrazložitev glasu. Ne sliši niti predsednik. Kot rečeno, veseli me, da mogoče vseeno bo moja namerna naivnost obrodila sadove in bo ta prehrana že prej, kot čez dve ali tri leta. Hvala.
Hvala. Lahko nadaljujemo! Gospod Koren, izvolite.
Naj še jaz povem, da bom podprl, glasoval za ta zakon. To pa zato, ker mislim, da je to potrebno in dobro, da to storimo za naše otroke, da to storimo za našo bodočnost. Tudi srednješolci si zaslužijo svojim letom primerno prehrano in vsaj en topel obrok na dan, ko so v bistvu po cele dneve od doma v šoli. Vesel sem tudi tega, da izgleda, da bo ta podpora danes zelo dobra. Je pa res, iz razprave je danes izgledalo, da je predvsem težava v tem, da se zdi opoziciji škoda, da pač tega zakona niso sami predlagali, kajti verjetno se danes zavedajo, da ga pozicija na noben način ne bi mogla zavrniti. Sicer jaz razumem, da bi LDS ali pa SD težko tak zakon predlagali, ker ste ga že dvakrat zavrnili. Bi pa pričakoval recimo od poslanske skupine Zares, ker pač še take zadeve ni zavrnila, da bi s takim predlogom prišli na dan. Hvala lepa.
Hvala. Gospa Žgajner Tavš je še dvignila roko.
Hvala lepa. Jaz bom poskušala biti čisto kratka. Vsebina zakona ja, vam jo bom prebrala: "Minister, pristojen za šolstvo, izda podzakonski akt, s katerim podrobneje določi način in postopek izvajanja subvencioniranja dijaške prehrane, način obračunavanja in plačevanja subvencije, vodenje evidenc in poročanje ter izvajanje nadzora nad delom izvajalcev in ponudnikov subvencionirane dijaške prehrane." To je vsebina zakona, ki jo bo določil podzakonski akt. Roko na srce, to je zavajanje, spoštovane kolegice in kolegi. Ne glede na to, kot smo dejali in tudi sama bom podprla predlog zakona, ker verjamem, da je volja in da je tudi moč v okviru ne samo koalicijskih strank ampak tudi opozicije, da prispevamo k dobri vsebini, ki bo imela pozitivne učinke.
Hvala. Gospod Cvikl je še dvignil, izvolite.
Mnenje Vlade Republike Slovenije, ki je bilo sporočeno 31. januarja 2008 v Državni zbor, me navdaja z upanjem, da bo Vlada v rebalansu proračuna za leto 2008 ta zakon v polni meri uveljavila. Če tega ne boste predlagali sami, bom sam predlagal amandma k rebalansu proračuna za leto 2008. Upam, da boste, drugače kot ste to za leta 2005, 2006, 2007, 2008 in 2009, ko ste štirikrat zapored zavrnili predloge amandmajev za povečanje dijaške prehrane, tokrat glasovali drugače. Zakaj torej danes sprejemanje tega zakona? Samo zato, da ga boste uveljavili leta 2010. Se res tako bojite poraza na volitvah?
Hvala. Glasujemo. Navzočih je 83 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 63, proti nihče. [[Za je glasovalo 63.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet zato bo predlog zakona dodeljen v drugo obravnavo Odboru za kulturo, šolstvo in šport kot matičnemu delovnemu telesu. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno s prekinjeno 2. točko - dnevnega reda to je z drugo obravnavo Predloga zakona o varstvu kulturne dediščine. Prehajamo na odločanje o vloženih amandmajih. Najprej odločamo o amandmaju Poslanske skupine Socialnih demokratov k 1. členu. Glasujemo. Navzočih je 82 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 36, proti 46. [[Za je glasovalo 63.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da predlagani amandma ni sprejet. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine Zares k 3. členu. Obrazložitev glasu v imenu poslanske skupine. Gospa Širca, izvolite.
Glas bom obrazložila v imenu poslanske skupine tudi zaradi tega, da bi opozorila tiste, ki bodo nekoč ta zakon uporabljali, nedvomno, da bo tudi zakon sprejet, na neko anomalijo ki se je zgodila v prehudi vnemi pripravljavcev zakonov, da bi med arheološke ostaline pripisali tudi ostanke povojnih pobojev. V prvi varianti, inačici zakona je bilo to predstavljeno kot stvari, povezane z povojnimi poboji. Naj poudarim, da nimamo v poslanski skupini nobenih problemov, če so soudeleženi tudi arheologi pri preučevanju povojnih pobojev. Imamo pa veliko težavo in arheologi bodo imeli, posledično tudi ministrstvo, ker sedaj iz te definicije, kaj je arheološka ostalina, v novem zakonu izpade en cel spekter tistih arheoloških ostalin, ki so morebiti mlajše od sto let in zapadejo mimo petdesetih let. Ki so v želji, da bi se vojna grobišča pripeljala med arheološke izkopanine, prišle v ta zakon. O čem govorim? Govorim o tem, da so arheološki predmeti, ki so starejši od petdeset let po Malteški konvenciji, to je v redu, so bili po sedanji zakonodaji zaščiteni, in to vsi. Ne glede na to, ali so bili pod zemljo, ali so bili pod vodo, ali nad zemljo. Sedaj pa jih izvzamete, kar pomeni, če bo med petdeset in sto let, recimo, arheološka ostalina, ne bo imela več tega statusa in se bo z njo trgovalo, se bo lahko z njo prehajalo nezaščiteno. Opozarjam in upam, da bi mogoče vsaj do tretje obravnave se to vendarle preučilo. Nisem edina, ki na to opozarjam. Tudi stroka je tukaj videla, da ste tako hiteli, da ste iz predpisov, ki govorijo sedaj, da so arheološki predmeti tudi vsi tisti nad petdeset let, ki so mozaiki, ki so predmeti, ne samo kosti, ki jih zdaj želite, vredni zaščite. Je dosti strokovno vprašanje, ampak upam, da bi se v tretji obravnavi, če boste podprli ta amandma, ki pušča člen odprt, lahko temu še izognili. Hvala.
Hvala. Glasujemo. Navzočih je 82 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 28, proti 52. [[Za je glasovalo 28.]] [[Proti 52.]] Ugotavljam, da predlagani amandma ni sprejet. Odločamo o amandmaju poslanske skupine Socialnih demokratov k 6. členu. Glasujemo. Navzočih je 83 poslank in poslancev, za je glasovalo 37, proti 45. [[Za je glasovalo 37.]] [[Proti 45.]] Ugotavljam, da predlagani amandma ni sprejet. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine Zares k 31. členu. Obrazložitev glasu v imenu poslanske skupine. Gospa Širca, izvolite.
Bom glas obrazložila v imenu poslanske skupine tudi zaradi tega, ker me nekoliko boli prevelika lahkotnost obravnave tega zakona. Če se ne strinjate s tem, kar predlagamo, da se v 31. členu doda obveza, da ni ministru ali ministrici prepuščeno sami, da odloča, kdaj se nek predmet kulturne dediščine odstrani in kdaj se z njim nekako upravlja, potem se bo zgodila huda huda težava, ker stroka ne bo imela več niti mnenja do tega, da se bo opredeljevala, ali je neka kulturna dediščina vredna zaščite ali ne. Če ne bo tega mnenja, ki ga napotuje ta amandma in za katerega mislim, da je vredno, da ga podprete, ne mislim vem, potem se bo dosti samovoljno lahko dogajalo to, da kulturna dediščina, v naši bližini je kar nekaj takih zelo aktualnih, ki bo zaradi profitabilnih ali drugih razlogov vredna rušenja, se bo porušila. Vsaj mnenje pustite stroki in ne podcenjujte je, tako kot ste jo podcenjevali v razgovorih v prejšnjih dnevih, ko ste zavode za kulturno dediščino tretirali kot neke odvečne, preveč konzervativne in seveda za dediščino preveč zaskrbljene inštitucije. Hvala.
Še eno roko vidim. Gospod Školč, izvolite. V imenu poslanske skupine ali v svojem imenu? V imenu poslanske skupine, izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik. Tu gre za eno od ključnih dopolnil glede režimov pri varovanju dediščine. 31. člen namreč govori o tem, da minister lahko sam brez ustreznih mnenj da dovoljenje za raziskave in dovoljenje za odstranitev spomenika. Tisto, kar je predlagano v dopolnilu, je, da minister še zmeraj to dovoljenje da, ampak pred tem pridobi mnenje pristojne spomeniške službe. Težko razumem, zakaj ministrstvo in predlagatelj tako dopolnilo lahko dopolnjuje, kajti ravno ta služba je tista ključna za presojo, kaj je spomenik, kaj ni, katere elemente je potrebno čuvati, na kakšen način se posega v spomenike itn. Ta rešitev, da minister sam brez njih lahko to stori, ne pomeni samo degradacije stroke, ampak pomeni lahko veliko samovoljo ministra. Pomeni tudi veliko odgovornost, kajti različni investitorji bodo lahko pritiskali na ministra in minister bo sam rekel, saj ta podrtija ni nič vredna, dajmo jo odstraniti. Takih razprav je bilo v Sloveniji veliko in takih posegov bo še več. Tukaj se je potrebno spomniti samo potez, ki jih je ministrstvo delalo v javnem zavodu Kobilarna Lipica. Te vrste režim, ki ga prinaša sedaj zakon, bo ministru dal polno moč, da ne upošteva stroke, in da takrat, ko hoče upoštevati nekoga tretjega in interes investitorjev in drugih izboljševalcev sveta, da spomenik zbriše z obličja zemlje, poti nazaj, kot veste, nikoli ni. Rekonstrukcije nikoli ne dosežejo originalov. Tisto, kar bi se morali na ministrstvu zavedati, je, da je vsa dediščina ravno zato, ker je krhka in včasih tudi v slabem stanju, potrebna zaščite. In ta možnost, ki jo sedaj minister dobiva, bo slovensko dediščino naredila za bolj ranljivo in sam razmišljam, če te vrste dopolnilo ne bi bilo sprejeto, da eventualno ne bi podprl tudi zakona.
Hvala. Glasujemo. Navzočih je 80 poslank in poslancev, za 32, proti 48. [[Za je glasovalo 32.]] [[Proti 48.]] Ugotavljam, da predlagani amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanske skupine Zares k 79. členu. Glasujemo. Navzočih je 81 poslank in poslancev, za 30, proti 50. [[Za je glasovalo 30.]] [[Proti 50.]] Ugotavljam, da predlagani amandma ni sprejet. Pri 92. členu imamo dva amandmaja, in sicer najprej odločamo o amandmaju Poslanske skupine Socialnih demokratov k 92. členu. Če bo sprejet ta amandma, postane amandma pod številko 2 brezpredmeten. Glasujemo. Navzočih je 80 poslank in poslancev, za 29, proti 48. [[Za je glasovalo 29.]] [[Proti 48.]] Ugotavljam, da predlagani amandma ni sprejet. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine Zares k 92. členu. Gospa Širca, izvolite, obrazložitev glasu v imenu poslanske skupine.
Jaz sem podprla amandma, ki je poskušal, ki so ga predlagali Socialni demokrati, ki je poskušal odgovoriti na dilemo, s katero smo se močno ukvarjali tudi v Zares. Pa ne samo v stranki in ne samo v politiki. Celotna stroka je nezadovoljna s to rešitvijo, ki ste jo naredili. To se pravi, da se v en javni zavod da služba, ki bo dajala mnenja, priporočila, ki bo imela neverjetne kompetence. Tudi ta zavod, ki bo to dobil, ni zadovoljen oziroma nihče ni zadovoljen. In ne razumem, zakaj vztrajate pri tem in zakaj ne prisluhnete, da se strokovne opredelitve dogajajo znotraj neodvisnega telesa, še posebej tako neodvisnega, kot ga predlagamo mi, ko predlagamo nacionalni svet za premično dediščino in muzeje. Jaz se sprašujem, kaj bi reklo področje šolstva, če bi ena osnovna šola, ena srednja šola, ali pa ena bolj pomembna gimnazija, recimo v Ljubljani, dobila neko strokovno službo znotraj svoje šole, znotraj svojega javnega zavoda, ki bi odločala o vseh drugih šolah. To delate sedaj s tem, ko je eni javni službi, enemu muzeju, eni inštituciji, ki ima svojega direktorja in svoj strokovni svet in tako naprej in je podrejena ministru in Vladi, dajete kompetence, razmišljanja, strokovnega svetovanja in še ogromno drugih nalog. Kaj če bi dobila ena bolnica nalogo, da razmišlja o celotnem vrednostnem zdravstvenem sistemu v Sloveniji? Komu bi odgovarjala? Direktorju bolnice, ministru? Skratka neka nedosledna rešitev, ki bo prej ali slej bolela. In da ne bi bolela, se mi zdi smiselno, da se jo usmeri v drugo smer. Gospod Bevk jo je poskušal s svojim predlogom v eno in ni slaba. Niste je sprejeli. Imate še možnost. V povsem neodvisno telo. Ampak kot ste že prej odločili, ker se bojite mnenja, mnenja strokovnih služb, se bojim, da tudi tukaj ne bo prisluha. Zato se bojim za ta zakon, če bo tak v nadaljevanju, kot je v drugi obravnavi.
Hvala. Glasujemo. Navzočih je 82 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 32, proti 47. [[Za je glasovalo 32.]] [[Proti 47.]] Ugotavljam da predlagani amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanske skupine Zares k 95. členu. Gospa Širca izvolite v imenu poslanske skupine.
Včeraj nisem razpravljala pri pokrajinskih zakonih o tem problemu, ki ga načenja tudi ta člen. Vsi muzeji s 1.1.2009 bodo, razen tistih na državni ravni, in to jih je zelo malo, bodo v bistvu ukinjeni in ustanovljeni novi na lokalni oziroma pokrajinski ravni. Država jih bo financirala v višini 80%, ona bo odločala, kateri so, imenovali se bodo pooblaščeni muzeji in pokrajinske oziroma lokalne skupnosti v bistvu ne bodo imele dovolj avtonomije in odločanja, čeprav bodo ustanoviteljice. Ne vemo, po kakšnih standardih in kaj bodo morali zagotoviti, da bodo postali pooblaščeni muzeji. Zakon pravi, da bodo imeli rok trajanja, mogoče bo država rekla v Slovenj Gradcu, na Ptuju ali v Kopru, muzej, saj ni treba, da traja več kot eno leto, lahko traja samo eno leto. Mogoče se po dveh letih ukine. Nezaupanje na ravni pooblaščenih novih muzejev je zelo veliko. In jaz razumem ta strah, ki je bil izražen skozi javno razpravo. Vem in vidim in slišim, da skozi poslance pravzaprav ne prav zadosti, ampak župani, vsaj tisti, ki se borite sedaj za pokrajinsko zakonodajo, vedite, da je ta način, kot se skozi ta zakon uveljavlja, zelo nesiguren in za muzeje na lokalni ravni tudi nevaren. Še posebej, če ne bo dopolnila, ki ga uvaja ta amandma, ki pravi, da se dosedanji standardi ne smejo zmanjšati. Ne vem, ali bodo ti muzeji lahko v bodoče še razstavljali, ali bodo imeli možnost samo za svoje zbirke in inventarje, ali bodo imeli sredstva za isto sistematizacijo ali boljšo sistematizacijo delovne sile. Toliko stvari je odprtih, ampak jaz razumem, da je kultura že spet tam nekje na koncu in da sedaj se vsem dobesedno, kot vidim, "fučka".
Hvala. Glasujemo. Navzočih je 81 poslank in poslancev, za je glasovalo 34, prot 44. [[Za je glasovalo 34.]] [[Proti 44.]] Ugotavljam, da predlagani amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanske skupine Zares k 106. členu. Glasujemo. Navzočih je 80 poslank in poslancev, za je glasovalo 34, proti 46. [[Za je glasovalo 34.]] [[Proti 46.]] Ugotavljam, da predlagani amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanske skupine Zares k 135. členu. Glasujemo. Navzočih je 79 poslank in poslancev, za je glasovalo 29, proti 50. [[Za je glasovalo 29.]] [[Proti 50.]] Ugotavljam, da predlagani amandma ni sprejet. Zaključili smo z odločanjem o amandmajih. S tem zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ker amandmaji k dopolnjenem predlogu zakona v drugi obravnavi niso bili sprejeti, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Odpiram prijavo v imenu poslanske skupine. Gospa Zalokar Oražem se odpoveduje. Je kakšen interes za obrazložitev glasu v svojem imenu? Vidim eno roko, gospa Potrata, izvolite.
Hvala, gospod predsednik. Hočem povedati, da tega zakona ne bom podprla. Gospa državna sekretarka ni zmogla prisluhniti pomislekom vseh tistih, ki smo ob 1. členu predlagali, da bi odprli ta člen za tehten premislek o ustreznosti termina "živa dediščina". Škoda, da je to storila zaradi tega, ker tudi njeno pojasnilo o tem, kaj pravzaprav živa dediščina pomeni, je dokazovala, kako nedomišljena rešitev bo prišla v zakon. Na novo vpeljujemo termin, ki bo pokrival tri podskupine dediščine. Bo to živa dediščina, kot je razlagala tista, ki je ohranjena in jo imamo tako v svoji zavest in tudi jo živimo, je tista, ki jo bo raziskovala stroka kot ostanek nečesa na podlagi različnih stvari pa bo tudi živa dediščina in bo še kaj tistega, kar se bo kot replika pojavljalo v naši zavesti iz preteklosti, ker bo to rekonstrukcija nekih dogodkov. Škoda, da ne zmoremo uporabiti terminov, ki jih imamo v jeziku, ki bi tudi bili bolj povedni zato, ker je izraz "živa dediščina" v povezavi z drugimi, kadar pride prilastek živ, tako zelo različna in zasedena, da pravzaprav nikomur ne bo kaj dosti povedala. Če govorim o duhovni dediščini, bo marsikdo več vedel o tem, o čem govorim, kot če bom rekla, da govorim o živi dediščini; kot bo vedel več, če bom rekla, da govorim o nesnovni dediščini ali o nematerialni dediščini. Ampak v tem Državnem zboru je pač tako, da glas razuma pogosto "zakinka". Ne bom podprla tega zakona! Hvala.
Hvala. Glasujemo. Navzočih je 81 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 54, proti 22. [[Za je glasovalo 54.]] [[Proti 22.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 5. točko dnevnega reda, to je z drugo obravnavo Predloga zakona o določanju območij ter o imenovanju in označevanju naselij, ulic in stavb. Prehajamo na odločanje o vloženem amandmaju. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine italijanske in madžarske narodne skupnosti k 17. členu. Glasujemo. Navzočih je 72 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 49, proti 14. [[Za je glasovalo 49.]] [[Proti 14.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. S tem zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Gospe Pozsonec se opravičujem, sem prepozno opazil roko. Besedo dajem predlagatelju predloga zakona, če želi podati predlog za nadaljevanje obravnave.
Ministrstvo za okolje in prostor sprejema pobudo-vloženo.
Dobro. Hvala. Ker so bili v drugi obravnavi sprejeti amandmaji k manj kot desetini členov dopolnjenega predloga zakona, predlagatelj zakona predlaga, da zbor na podlagi prvega odstavka 138. člena Poslovnika Državnega zbora še na tej seji opravi tretjo obravnavo predloga zakona. Prehajamo na odločanje o navedenem predlogu. Sklep ne bo sprejet, če mu bo nasprotovala več kot tretjina navzočih poslancev. Glasujemo o tem predlogu. Navzočih je 84 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 74, proti 4. [[Za je glasovalo 74.]] [[Proti 4.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Državni zbor bo tretjo obravnavo predloga zakona opravil v sredo, 6. februarja 2008, po končanem glasovanju. Službe zbora bodo pripravile pregled, v katerem bo vključen sprejeti amandma in člen, h kateremu je bil amandma sprejet. Amandmaje k temu členu lahko kvalificirani predlagatelji vložijo do začetka tretje obravnave predloga zakona na seji zbora. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Nadaljujemo se prekinjeno 7. točko dnevnega reda - tretja obravnava Predloga zakona o deviznem poslovanju. Ker amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 82 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 79, proti nihče. [[Za je glasovalo 79.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 8. točko dnevnega reda - obravnava Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o javnem naročanju. Ker amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, prihajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 81 poslank in poslancev, za 80, proti nihče. [[Za je glasovalo 80.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 9. točko dnevnega reda - z obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o javnem naročanju na vodnem, energetskem, transportnem področju in področju poštnih storitev. Ker amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 82 poslank in poslancev, za 79, proti nihče. [[Za je glasovalo 79.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. Nadaljujemo s prekinjeno 15. točko dnevnega reda - s tretjo obravnavo Predloga zakona o preprečevanju nasilja v družini. Prehajamo na odločanje o predlogu zakona v celoti. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi sprejetih amandmajev predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 82 poslank in poslancev, za 81, proti nihče. [[Za je glasovalo 81.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 17. točko dnevnega reda - s prvo obravnavo Predloga zakona o ustanovitvi pokrajin. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: "Predlog zakona o ustanovitvi pokrajin je primeren za nadaljnjo obravnavo." Ob tem vas želim opozoriti, da bo na podlagi drugega odstavka 143. člena Ustave Republike Slovenije sklep sprejet, če bo zanj glasovalo 2/3 navzočih poslancev. Gospod Potrč, obrazložitev glasu v imenu poslanske skupine. Izvolite. Ker je več rok, najprej odpiram prijavo za obrazložitev glasu v imenu poslanskih skupin. Prosim, prijavite se. Gospod Potrč, imate besedo.
Hvala lepa. V Poslanski skupini Socialnih demokratov smo prepričani, da predlog zakona ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Naša želja je, da se lokalna samouprava in preko nje potem pokrajinska samouprava vsebinsko oblikuje na način, ki bo res zagotavljal trditve, ki so bile mnogokrat slišane v zadnjih dveh v Državnem zboru. Namreč, da bo zagotovil potrebno avtonomijo pokrajin, da bo zagotovil potrebne vire in pristojnosti pokrajin in da bo zagotovil, da bodo pokrajine prispevale k hitrejšemu regionalnemu razvoju Slovenije. V Poslanski skupine Socialnih demokratov smo trdno prepričani, da pripravljeni zakon skupaj z drugo pokrajinsko zakonodajo tega cilja ne zagotavlja. Zaradi tega smo bili mnenja, da bi bilo prav in smotrno, da se skupaj dogovorimo o odložitvi razprave in odločanje o pokrajinski zakonodaji, da v tem času poskušamo v Državnem zboru oblikovati večinski pogled tudi glede predlaganega predhodnega oziroma posvetovalnega referenduma o ustanoviti pokrajin in tako priti do potrebne večine, da bi lahko pokrajinsko zakonodajo sprejeli. Če trdimo in kar predlagatelji te zakonodaje trdite, da je za to potreben konsenz, s čemer soglašamo, bi bilo potrebno ta konsenz graditi. Ne ugovarjamo, da se minister za lokalno samoupravo ni mnogokrat srečal z nami in da ni poskušal vgrajevati v zakon tudi posamičnih rešitev na katere smo opozarjali, vendar celota, predvsem pa Zakon o ustanoviti pokrajin s svojimi nejasnimi pokrajinami, z dejstvom, da je neusklajen, z zgodovinskimi vidiki, da vključuje v pokrajine, posebej v Ljubljansko in še kakšno, nesprejemljive rešitve, Zakon o financiranju, ki ne omogoča, da bi imele pokrajine samostojne vire, kot jih zahteva Evropska listina o lokalni samoupravi, in Zakon o prenosu pristojnosti, o katerem smo začeli razpravljati šele včeraj, to troje pa so med sabo povezana tako pomembna vprašanja, ki ne zagotavljajo uspeha pokrajinski reformi, zato je po našem prepričanju boljša prva kot zadnja zamera in boljše, da povem, da takšnega zakona ne podpiramo.
Hvala. Gospod Janc.
Hvala lepa, spoštovani predsednik. Kolegice in kolegi, gospod minister! Pred nami, spoštovani, je pomemben trenutek, morda najpomembnejši v tem sklicu mandata Državnega zbora, na katerega Slovenija čaka že najmanj 15 let. 15 let se pogovarjamo o decentralizaciji, o pokrajini, regionalizaciji in podobnih stvareh v vseh vladah, pa v vseh mandatih Državnega zbora. V tem trenutku se je v tem zadnjem letu veliko tega usklajevalo, pogovarjalo na vseh ravneh države: v Državnemu zboru med poslanskimi skupinami, na nivoju parlamenta, na nivoju občin, regij. Veliko debat je šlo okrog in tudi veliko po svetu je bilo v tem duhu, da bi, ko smo prižgali spremembi Ustave zeleno luč, vendarle videli pot, da je to v tem mandatu možno storiti. Jaz sem še vedno optimist, da je danes kljub napovedi nekaterih poslanskih skupin vendarle ta priložnost, da naredimo ta odločen korak v tej splošni razpravi in da v drugi obravnavi, ki sledila današnjemu pozitivnemu sprejemu v Državnem zboru, najdemo tiste točke, ki vas morda še izjemno žulijo, jih uskladimo, ker bo polog za končni sprejem zakona pokrajin v Sloveniji. To ni izgovor, sedaj pa ne bi zato, ker ne bo. Dokončno in zadnjo besedo boste imeli še vi, spoštovani poslanci opozicije, ko bomo sprejemali, če bomo sprejemali, ta zakon o pokrajini. Mi želimo hitrejši enakomeren razvoj Slovenije. O tem smo veliko govorili, tudi vi to podpirate. Torej, želimo ga vsi, zato da Slovenijo uravnotežimo, ker so razlike enormne. Decentralizacija - da, za vse preprosto ni mesta v Ljubljani in v osrednji Sloveniji. Žal tudi živijo ljudje v Beli krajini, v Prekmurju, na Koroškem in še kje drugje. Dovolite jim, da tudi tam živijo boljše življenje. Beg možganov in vse to, o čemer smo govorili, s tem se strinjate, gospe in gospodje. Danes je ta naša skupna priložnost. Recimo da, pojdimo naprej s to zakonodajo. In če se ne bomo v drugi obravnavi našli v skupnih točkah, v številu, vsebini, financiranju, kar govorite, da ni dobro, bomo popravili, pa potem rekli: ne zakonodaja. Ja verjamem, da je volja tako na Vladi, koaliciji, pa tudi delu opozicije, ki to podpira, da vendarle pridemo do tega zgodovinskega trenutka in da naredimo Slovenijo bolj prijazno za vse državljane, ne samo za tiste, ki živijo v osrednji Sloveniji, v Ljubljani, ampak tudi za tiste, ki živijo na obrobju, ki živijo v drugem času, drugih pogojih. Prepričan sem, da bo današnji izid glasovanja takšen, da ga bom z veseljem pogledal še večkrat in se ga spominjal in današnje seje ter da bo pozitiven in da bomo v drugi obravnavi rekli: da. Glas "za" je tudi glas razuma vsem tistim, ki si želijo več, boljše in bolj prijazno okolje, kjer danes živijo. Pokrajine so rekle - da, župani so rekli - da, Državni svet je rekel - da, ZOS, SOS je rekel - da, in mnogi državljani rečejo - da. Odločitev je na vas, spoštovane kolegice in kolegi. Verjamem v vaš razum.
Gospod Pukšič.
Hvala lepa, gospod predsednik, kolegice in kolegi, minister s sodelavci! Ta Državni zbor je Vladi prvič naložil, da pripravi pokrajinsko zakonodajo. Ta Vlada je to naredila v celoti, prišla v Državni zbor s paketom prvih treh zakonov in s paketom drugih treh zakonov. Opozicija je imela nekaj pripomb. Do vseh pripomb je bila koalicija zelo tankočutna in do danes ni odločala o nobeni pomembni pripombi, ki bi lahko vplivala negativno ali ne bi vplivala na pozitiven izid reševanja zakonodaje, kot si želi tudi opozicija. Pa vendar, danes je bil sestanek vseh političnih strank in edino kar se je iz tega izvedelo, je, da Združena lista zahteva referendum, skupaj z Zares. To je jasno povedano, da gre za izključno politični manever. Nekateri so se očitno odločili, da kljub temu da sedaj, ko je dejstvo pred nami, ko zakonodajo imamo, ne samo želje po zakonodaji, končno po 15 letih, tega ne bodo naredili. S tem, ko bodo proti in če ne izglasujemo prav tega zakona z dvotretjinsko večino, tisti, ki se bodo opredelili, nam vse ostalo nič ne pomeni. Pomembno pa je povedati, da so tako kot bivše koalicije v 12 letih imele možnost narediti in to zakonodajo in vse ostalo, pa vendarle marsikaj je ta koalicija naredila, česar prej ni bilo narejenega. Kolegice in kolegi, tisti, ki bodo danes proti, bodo proti vsem, bodo proti volivkam in volivcem, bodi proti državljankam in državljanom, bodo proti vsem izvoljenim občinskim svetom, izvoljenim županom, bodo proti SOSU, bodo proti Združenju; skratka proti demokraciji. Tisti si očitno želijo centralizacijo in tiste, ne bomo mogli imenovati niti za centraliste, ampak po mojem za politične škodljivce.
Hvala. Gospod Peče.
Spoštovani prisotni! Izhajal bom iz besede, ki jo je eden izmed govornikov rekel pred menoj, to je razum. Če se spomnite nekaj let nazaj, ko smo spreminjali ustavo, sem kot član ustavne komisije zahteval, da se število pokrajin zapiše v Ustavo. Iz dveh razlogov. Prvič zaradi tega, ker nam bo potem mnogo lažja pot do pokrajinske zakonodaje. In drugič zaradi tega, da ne bomo z vsakokratno aktualno oblastjo prišli do inflacije novih pokrajin, kar se je zgodilo z lokalnimi skupnostmi, ki so narasle z nekaj deset na 210 lokalnih skupnosti. Torej, danes se je izkazalo, da bi bila pravilna odločitev, v kolikor bi že pred leti zapisali v Ustavo, ko smo Ustavo spreminjali na tem področju, število pokrajin. Kajti ugotovili smo, da so se tokrat vsi trije pokrajinski zakoni odvijali okoli osnovnega vprašanja - števila pokrajin. Vladni predlog in po moji oceni vladno trmasto vztrajanje na štirinajstih pokrajinah je slabo iz več naslovov. Izpostavil bom pa tistega, za katerega mislimo v okviru Skupine nepovezanih poslancev, imenovane Lipa, da se predvsem v drobljenju Slovenije izgublja moč posameznih koncev, ki niso blizu centra. V kolikor bi v naši državi imeli 6 ali 8 pokrajin, bi teh 6 ali 8 pokrajin predstavljajo tudi konkretnega sogovornika Vladi ali Državnemu zboru oziroma vsem institucijam, ki se ukvarjajo s tovrstno politiko v naši državi. Z drobljenjem Slovenije na posamezne parcele, ki se bo končalo kasneje na številki 20, pa ne delamo usluge nobenemu v okviru naše države. Če ob tem upoštevamo še nedorečeno financiranje, nedorečeno področno zakonodajo in nedorečene naloge in obveznosti, ki jih bodo morale opravljati bodoče pokrajine, pa pridemo do tistega, česar se je potrebno izogibati, to je administrativnih enot. Če Slovenija česa ne rabi, so dodatne administracije brez vsebine. Rad pa bi izpostavil vsem tistim, ki govorijo o tako imenovani centralizaciji, decentralizaciji. Veste, Vlada Republike Slovenije bi lahko v minuti, pretiravam, dnevu, prenesla vsa svoja ministrstva na posamezna območju Republike Slovenije, na posamezne mestne občine, kar smo v preteklosti že imeli. To bi pripomoglo v prvi fazi brez velikega govorjenja, brez letne razprave že k temu, da bi pristopili k decentralizaciji. S tega naslova stališče Poslanske skupine nepovezanih poslancev ostaja enako, kot je bilo. Ocenjujemo pa, da lahko še v tem mandatu najdemo toliko modrosti in pridemo na tisti vlak pokrajin, ampak vsebinskih, življenjskih pokrajin. Hvala.
Hvala. Gospod Gantar.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovane kolegice in kolegi. V Poslanski skupini Zares ne bomo podprli Zakona o ustanovitvi pokrajin, seveda posledično tudi ne vseh ostalih zakonov, ki so na to vezani. Ocenjujemo, da je res, da še nikoli nismo bili tako blizu ustanovitvi pokrajin, toda na žalost tudi niso bili še tako blizu, da bi te pokrajine zavozili takoj v začetku v napačno smer. In to je seveda nevarnost, ki jo moramo prepoznati in jo moramo odpraviti. Predvsem je treba povedati, da so bile storjene nekatere napake, ki onemogočajo, da bi sprejeli takšen zakon za prvo obravnavo, kot je predlagan. Prva zadeva, na katero smo opozarjali, je da se je vseskozi vodila razprava o vsebini pokrajin in podobnih zadevah mimo tega, kako velike naj bodo pokrajine in kakšna naj bo njihova družbena teritorialna organizacija. To, kar imamo danes, tega ne moremo sprejeti, če uporabljamo samo zdrav razum. Zapomnite si, da ustanavljanje pokrajin ni neka, naključna zadeva, da si lahko izmislimo pokrajine kar tako, ena naj bo takšna, druga malo drugačna. Pokrajine in regionalna delitev dela, funkcij in teritorija v Sloveniji obstaja. Mi ne moremo mimo nje. Mi moramo pokrajinsko zakonodajo prilagoditi čim bližje tem obstoječim realnostim, ki obstajajo, ne pa jih delati mimo nje. Nekaj takih pokrajin je seveda prav katastrofalnih in jih pač nikoli ne bomo mogli sprejeti. Govorilo se je, da so tisti, ki so proti takšnim pokrajinam, centralisti. In ni nobenega dokaza, ki ga naši gospodje niso privlekli na dan, pač pa samo, lahko bi rekli, neke floskule. Dejstvo je, da operirajo s podatki na način, ki je popolnoma napačen. Operirajo s podatki, da so se nekatera območja v Sloveniji razvijala, ne vem, s 83% rastjo povečanja, nekatera pa samo s 50. Namesto da bi bili veseli, da so se nekateri razvijali tako hitro in spodbujali še druge, da bi se, pa hočejo redistribucijo in tako naprej. Napačen pristop in napačno delovanje! Konec koncev je treba povedati tudi to, da manj je več. V tem primeru pokrajin, manj je več, in konec koncev, zakaj se ne bi o tem odločili tudi ljudje na referendumu. Hvala lepa.
Hvala. In gospod Milan Petek.
Hvala, gospod predsednik. Poslanci LDS kot izvoljeni predstavniki ljudstva ne bežimo pred odgovornostjo, ki nas seveda zadeva v tej današnji razpravi in odločitvi. Mnogo je bilo teatralnih in dramatičnih besed izrečenih včeraj in v tej dolgi razpravi smo tvorno, po naši presoji, sodelovali tudi poslanci LDS-a in tudi včeraj smo, tako kot bomo danes, javno izrazili nasprotovanje temu ključnemu zakonu, to je Zakon o ustanovitvi pokrajin. V razpravi smo izpostavljali, da se zavedamo pomembnosti ustanovitve nove ravni lokalne samouprave v Sloveniji, vemo, da nam ta del organiziranosti manjka, da nismo primerljivi z Evropo, in zavedamo se - ne samo zaradi Evrope, zaradi nas - da je potrebno pokrajine ustanoviti. In te pokrajine, takšne, kot so bile predlagane s to predlagano zakonodajo, so žal oblikovane nedosledno, neustrezno, ne zagotavljajo razvojne funkcije, ki je primarna in najpomembnejša pri ustanovitvi pokrajine. Vseh posledic, ki bi jih takšne pokrajine zadele, ni videti, ni slišati, niso kvantificirane in vse to nas navaja k temu, da podlage za danes sprejeti odločitev "za" ne obstajajo. Takšni pogoji, pod takšnimi pritiski za vsako ceno in predvsem po nedoseženem konsenzu vseh strank, zastopanih v Državnem zboru - situacija ni nič spremenjena. Tudi včerajšnje dogajanje, ko smo doživljali pravo psihološko vojno, pritiske z raznimi oblikami elektronske pošte, telefonskih klicev, dopisov, torej vsemogočega poskusa, ampak žal vse brez argumentov, nas niso, "pokolebale" pri tem, da seveda odločitve ne bomo menjali. Torej, še enkrat poudarjam, poslanci LDS bomo glasovali proti predlaganemu sklepu.
Hvala. Še kakšna želja po osebni obrazložitvi? Odpiram prijavo za obrazložitev glasu v lastnem imenu. Gospod Pukšič, izvolite.
Hvala lepa. Kolegice in kolegi, še enkrat bom povedal. Veste, v dvanajstih letih vladanja Liberalne demokracije in Združene liste je v tem Državnem zboru bil nekajkrat poskus, kako sprejeti zakon za vračanje vlaganj v javno telekomunikacijsko omrežje. Zgodilo se je to, da smo na koncu sprejeli nek zakon, ki je bil popolnoma neoperativen. Šele s prihodom te Vlade so državljanke in državljani ta denar dobili in ga dobivajo v tem trenutku nazaj. Z vladanjem Liberalne demokracije in Združene liste ni bilo v 12-ih letih sprejetega zakona o dijaški prehrani, ki smo ga vložili SDS-vi poslanci, je bil zavrnjen. Z vladanjem Liberalne demokracije in Združene liste so prinesli v Državni zbor konec 1994 leta samo informacijo o aktivnosti v zvezi z uvedbo pokrajin. Tudi takrat so zapisali, da je to 14 pokrajin. Tudi takrat se je vedelo, da je to politična realnost. In danes govoriti o tem, da sedaj to ni primerno, da nimamo dovolj natančno zapisanega zakona o financiranju. Med vladanjem Liberalne demokracije, ko so sprejemali Zakon o lokalni samoupravi, so ustanovili občine in še nekaj mesecev potem niti Zakona o financiranju občin ni bilo. Kolegice in kolegi, to ni korektno in to ni pošteno, priznajte pred tem slovenskim narodom, da mu delate s tem manevrom škodo. Kar se pa tiče kolega Pečeta - da bi zapisal 14 pokrajin v Ustavo. Predstavljajte si, kolegice in kolegi, kako bi izgledalo, če bi v Ustavo zapisali tudi politične stranke, potem tako imenovane samozvane Lipe danes ne bi bilo. Zato bom ta zakon podprl.
Hvala. Gospod Gulič. Ne. Gospod Grims.
Spoštovani! Ta preglednica je več kot zgovorna, kar govori naslednje. Pokrajine oziroma tukaj so zabeležene statistične regije, v primeru moje Gorenjske pa je to zelo podobno, tako da ni problema, so v minulem desetletju lepo napredovale. Ampak, kaj pomaga Gorenjski, če je za 5000 evrov napredovala, če jo po bruto proizvodu na prebivalca sedaj osrednjeslovenska ali po domače Ljubljana še dvakrat dlje pred njo, kot je bila poprej. Te razlike, ko pridemo do drugih pokrajin, na primer Pomurske ali Zasavske, so še toliko večje. In danes v resnici odločamo o tem, povejmo to naravnost, ali bo milijarda in četrt evrov, kolegice in kolegi, ostala v centralni blagajni v Ljubljani ali pa bo dana v samostojno upravljanje pokrajinam, da same prevzamejo večjo odgovornost za svoj razvoj. Prej je bil naveden primer občin, ki je bil popolnoma obrnjen na glavo, v resnici se najlepše in najhitreje razvijajo najmanjše občine v Sloveniji. Kdor se želi o tem prepričati, ga vabim, da pride pogledat k nam Šenčur, Cerklje, Preddvor, Naklo, Jezersko, pa bo videl, kakšen napredek se je zgodil v teh sorazmerno majhnih občinah. In tukaj, ko bi ljudje lahko odločili o svoji usodi, si zaradi prestiža nekateri jemljete pravico, da znižujete razvojni potencial Slovenije, kajti da gre zgolj za prestiž, priča dejstvo, da smo v prvi fazi obravnavi, ko je vsakega od predloženih zakonov mogoče spremeniti dobesedno od naslova do zadnje pike. To se pravi, z nekaj dobre volje, z nekaj našega skupnega truda bi lahko dosegli ta skupni razvojni cilj. Ker pa je tej Vladi in tej vladajoči koaliciji uspelo spremeniti Ustavo, gre sedaj za preprosto politično gesto, volitve so preblizu, bog ne daj, da spremeni še zakonodajo v smeri pokrajin, čeprav sami dobro veste, da se župani [[...]] [[Izklom mikrofona.]] [[...]]
Hvala. Gospod Džuban. Prosim, da se nekoliko umirite. Gospod Džuban.
Hvala lepa, gospod predsednik. Jaz sem se že pred včerajšnjo razpravo in pri dolgovezenjih, ki smo jih doživljali v teh dneh, odločil, da bom pritisnil "kvorum". Morda za razliko od svojih poslanskih kolegov. Ampak pri tem, ko poslušam, da smo tisti, ki ne bomo za zakon, proti razvoju, skladnejšemu razvoju, proti ljudem, proti volivcem, oprostite, za mene je to navadno nakladanje. In me navaja k temu, da bi kljub vsemu, da sem se odločil za "kvorum", pritisnil "proti". To kar govorite, ni nič res! Tale milijarda pa nekaj, je samo 16% državnega proračuna, takrat ko predsednik Vlade reče, vse boste sami počeli, 84% denarja bo ostalo v državni blagajni, s katerim bo razporejala Vlada. Poleg mnogih rešitev, na katere smo vas opozarjali, so vas opozarjali, da poskušate razumeti in da se dogovorimo - nič se nismo dogovorili. Tisti, ki ste danes najbolj glasni oziroma tisti, ki ste v prejšnji sestavi parlamenta bili z nami, ste na nerazumne načine blokirali sprejemanje tovrstne zakonodaje. Ali veste, kakšne amandmaje butaste smo imeli v predlogih? 2/3 volivcev se mora odločiti za teritorije, za sedeže, 2/3 občin mora biti za, itd. Vi ste blokirali postopke in bi danes bili naprej, kot smo, če ne bi iz tega vlekli politične računice. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Pojbič.
Spoštovani! Jaz bom ta zakon o pokrajinah z velikim veseljem podprl iz vsaj treh razlogov. Prvič, da je ta zakonodaja nujna, ker bo omogočila bolj enakomeren razvoj celotne Slovenije. Drugič. Da je ta zakonodaja po moji oceni edina možnost za decentralizacijo države Republike Slovenije, o kateri se že pogovarjamo zadnjih deset let. In tretjič. Da bodo ljudje v Slovenskih goricah oziroma v Štajerski regiji zaslužili za isto opravljeno delo enako plačilo, kot to zaslužijo v Ljubljani. In še za konec, drage kolegice in kolegi! Tisti, ki razmišljate danes drugače in to zakonodajo ne mislite podpreti, boste to storili proti državljankam in državljanom Republike Slovenije, proti županom in prepričan sem, da je to zakonodajo danes nujno podpreti v dobro Slovenk in Slovencev. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Veber.
Hvala za besedo. Želim spomniti, da je Državni zbor z veliko večino sprejel spremembo Ustave, ki nam omogoča, da se danes zelo resno pogovarjamo o pokrajinah, in če smo pošteni, resen pogovor o pokrajinah je pravzaprav nastal šele takrat, ko smo dobili besedila celotnega paketa zakonodaje, ki je potreben za to, da se pokrajine v Sloveniji uvedejo. Pred tem so bili takšni in drugačni dogovori, vendar nihče natančno sploh ni vedel, kaj pokrajina sploh pomeni. In danes, ko preberemo te zakone, lahko vsaj dobimo v neki meri občutek, kaj naj bi ta pokrajina, ki je predlagana, predstavljala. Lahko na kratko ugotovimo, da pravzaprav ne gre za razvojne pokrajine, ampak za prenos del sredstev za tiste zaposlene, ki so že danes zaposleni v državni upravi, s tem da se bo zagotovo povečalo število zaposlenih in bodo stroški pri državni upravi in pokrajinski upravi seveda še vedno naprej naraščali. Tisti razvojni del pokrajin pa ni pravzaprav nikjer razviden. In tukaj je ta resen dialog, ki ga pravzaprav moramo začeti in izpeljati do tiste točke, da bomo zagotovili ustrezne vire tudi za razvoj. To je en element, ki manjka tej zakonodaji. Drugi je pa tudi ta, da pravzaprav razčlenitev Slovenije na 14 pokrajin ni narejena tako, da bi zagotavljala resnično enakomeren razvoj Slovenije. Še posebej opozarjam na to, da je izpuščen južni del Slovenije, kamor spada tudi Kočevska. In lahko povem, da Kočevska s takšno obliko pokrajinske zakonodaje ne pridobi prav nič in tudi mnogi drugi kraji v Sloveniji ne. Vendar ta južni del Slovenije resnično ne pridobi nič in zato tega paketa zakonodaje ne morem podpreti.
Hvala. Še kakšen interes? Vidim še roke. Odpiram ponovno prijavo za obrazložitev glasu v lastnem imenu. Gospod Hvauc izvolite.
Najlepša hvala, gospod predsednik. Naj uvodoma povem, da bom jaz brez kakršnekoli slabe vesti in z iskrenim namenom, da delamo v dobro Slovenije in državljank in državljanov v tej državi, ta zakon in tudi ostale podprl. Zavedam se, da se v vsakem zakonu lahko še najde kakšna izboljšava. Zato imamo tudi postopek, ki ni enofazen, ampak imamo postopek, v katerem v več fazah obravnavamo to zakonodajo. In tisti, ki pravijo, da pač ni najboljša ta rešitev, ki je predlagana, pa če imajo resen, pošten namen, potem se s tem, ko hočejo ustaviti zakonodajni postopek že danes, dejansko odrekajo možnosti, da bi to zakonodajo res izboljšali. In še, kar bi rad povedal. Meni je iskreno žal, da kljub tako veliki podpori, ki jo ta zakonodaja doživlja na terenu, od Skupnosti občin, doZveze občin, do občinskih svetov, da je vsa ta podpora prezrta in kot da ti demokratično izvoljeni predstavniki v tem zboru ne predstavljajo nič. Ker sam prihajam iz podravske regije, mi še posebej pomeni dosti podpora ali pa mnenje okolja, iz katerega prihajam. In tako sem, recimo, ravno včeraj dobil pošto sveta podravske regije, ki zajema 41 občin s tega področja in so včeraj s sklepom podprli sprejem tega paketa te zakonodaje. Jaz kot prebivalec tega območja nikakor ne morem mimo tega, bi tudi brez tega mnenja to zadevo podprl in to bom tudi storil, ne glede na to, kako se boste drugi odločili, pa čeprav nekateri, vidim, z nasmehom ali posmehom spremljajo moj nastop.
Hvala. Gospod Štebe.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Podprl bom to, da nadaljujemo z urejanjem in z iskanjem soglasja za sprejem pokrajinske zakonodaje. Smo v splošni razpravi in sem izjemno presenečen in razočaran glede na to, da smo pri spremembi Ustave dosegli obsežno soglasje za to, da gremo s takšnim konceptom pokrajinske zakonodaje naprej. Predstavljajte si, da v Sloveniji obstajata dve družini, ena je družina občin z 210 občinami, druga družina je pa država z naštetimi organizacijskimi enotami, ki imajo zelo različne porazdelitve po Sloveniji. Že to, da bi poenotili vse državne organizacijske strukture v pokrajine, kakršne se predvidevajo, je velik dosežek, in da bi ti državni uradniki, ki sedaj večinoma poslujejo iz najbolj razvitega dela Slovenije, iz prestolnice, potem delali v teh pokrajinskih organizacijskih strukturah in bi že to poenotenje pripeljalo k veliko boljši urejenosti Slovenije. Jaz vas vse skupaj prosim, da glede na vse to poskušajte razumeti in dopustite, da gremo naprej k oblikovanju te pokrajinske zakonodaje. Pravzaprav vsaka večja sprememba, večji sitem zahteva tudi potem skozi čas prilagajanje, izboljšave in je težko zdaj vnaprej kritizirati vse in tudi predvidevati vse. V vsakem primeru pa smo prvič v takšni točki, da imamo na mizi vso zakonodajo in da smo dosegli pri spremembi Ustave tak konsenz, da lahko tvorno nadaljujemo. Prosim vas za podporo za nadaljevanje formiranja slovenskih pokrajin. Hvala.
Hvala. Gospod Gulič.
Spoštovani predsedujoči, cenjene kolegice in kolegi! Jaz bom glasoval proti predlogu tega zakona. Razlogi so bili bolj kot ne povedani že včeraj, ampak vendarle, da tako strnem, predvsem zato, ker v ta paket zakonodaje ni vgrajen razvoj, niso upoštevani ljudje. Če pogledamo vseh teh 14 regij, boste videli, da od vsepovsod prihajajo podpore, ampak po drugi strani prihajajo pa seveda tudi veliki pomisleki in nezadovoljstva. Verjamem, da je v interesu vseh nas, da bi se zgodila regionalizacija, ni pa seveda v interesu vseh nas, da bi se razvili mali centri moči in da bi se na nek način uredile neke slovenske grofije. Zakon naj bi bil usmerjen v prihodnost, v razvoj, ampak jaz vam moram povedati, da v nobenem pogledu ta razvojna komponenta ni vključena. Ponekod malo več historičnega, ponekod malo manj, povsod pravzaprav "zakurjeni" ljudje, ki potem vidijo samo svojo regijo, in kolikor jih je že, ni pomembno, tako je bilo tudi obljubljeno po terenu. Če pa pogledam seveda zmazek, ki govori o kamniško-zasavski regiji, pa lahko zgodbo popolnoma zaključim. To je tako umetna tvorba, da je pravzaprav država NSK bolj realna kot pa je kamniško-zasavska regija. Hvala lepa.
Hvala. Gospa Pečan.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Sama sem izjemno skeptična ob sprejemanju celotnega paketa pokrajinske zakonodaje, ker je od zakona do zakona, ki ga dobimo v roke, situacija slabša in slabša. Mislim, da je vrhunec slabih lastnosti pravzaprav spravljen v zadnjem zakonu, ki smo ga začeli obravnavati, in to je zakon o prenosu pristojnosti na pokrajine, ki nima nobene direktne povezave z zakonom o financiranju pokrajin in s tem v bistvu celoten projekt dela nesprejemljiv. Zaradi tega je potem problematičen tudi temeljni zakon, zakon o ustanovitvi pokrajin, ki ima razen samih hib, ki so vanj vgrajene, vgrajeno tudi hibo, da pravzaprav noben od teh zakonov, ki so temelji, finančni in tudi organizacijski, ter temelji tudi po pristojnostih, se pravzaprav ne prikriva z Zakonom o ustanovitvi pokrajin. Da ne govorimo o tem, da smo šele v zadnjih dneh lahko slišali proteste ljudi, ki se nikakor ne strinjajo s tako ozemeljsko razporeditvijo oziroma oblikovanostjo pokrajin, kot je na primer, že kolega Gulič povedal, recimo, Kamniško-zasavska pokrajina, ki je popolnoma nenaravna in umetna tvorba in ne povezuje ljudi med seboj, kar bi pravzaprav pokrajina v osnovi morala početi. Osnovno je, da povezuje med seboj ljudi s podobnimi interesi. In drugo, kar lahko rečem, je pa to, da se pojavljajo tudi problemi, na primer z Notranjsko pokrajino, in lahko naštejemo še marsikateri drug problem, ki so se šele v zadnjih dneh upali oglasiti in povedati, da s tem niso zadovoljni. Zato seveda jaz tega zakona ne morem podpreti.
Hvala. Gospod Bevk - se odpoveduje. Gospod Kokalj.
Glede na to, da sem javno že obrazložil svoj pogled na decentralizacijo Slovenije, pa vseeno mislim, da je prav, da komentiram ravnanje celotnega parlamenta v tej točki, ki je očitno zelo vroča. Mislim, da je ta Vlada v tem mandatu pokazala resen namen, da bi se Slovenija decentralizirala, tudi s tem, da je prisluhnila državljanom in državljankam in ustanovila občine, tam kjer so ljudje to želeli. Decentralizacija se začne doma, na vasi se začne, začne se tam, kjer so ljudje pripravljeni prevzeti odgovornost za lastno upravljanje v svoje roke. Temu prejšnja vlada, prejšnja koalicija ni hotela prisluhniti nikoli. Se pravi, ta način decentralizacije zavrača. Sedaj, ko se je pa spremenila Ustava, in danes nisem slišal s strani nobenega poslanca, da bi ne videl principa decentralizacije skozi pokrajine, pa ne morem razumeti opozicije, zakaj ne sprejema Vladnega predloga, če verjame potem v ta način decentralizacije preko pokrajin. In seveda ta razprava danes me prepričuje o tem, da pravzaprav opozicijo oziroma prejšnji vladni koaliciji nikoli ni šlo za decentralizacijo. Če bi ji šlo, bi danes podprla karkoli že je na mizi, in ker kani zmagati na naslednjih volitvah, bi pač to zakonodajo popravila po svoji meri. Zato pač ugotavljam, da pravzaprav je edini problem to, da je premalo ljudi v tem parlamentu, ki bi si želeli decentralizirati Slovenijo. Med mano in mojimi kolegi je pa samo razlika v konceptu. Vendar moram reči, ta Vladna koalicija dejansko Slovenijo želi decentralizirati, ali z okrepitvijo občin, kar je dokazala v tem mandatu, ali preko pokrajin, kjer se razlikujemo, kjer sem jaz postal na nek način črna ovca in zaradi česar me nihče ni pritiskal in nihče na nek način sankcioniral. Zato se zelo čudim in mislim, da je to, kar počne danes opozicija, dejansko neke vrste politikantstvo in tudi neke vrste politični kazino. Mislim, da je nefer, je šla v spremembo [[...]] [[izključen mikrofon]] [[...]]
Hvala. Gospod Kramberger.
Hvala lepa, gospod predsednik, kolegice in kolegi. Seveda bom podprl ta paket zakonodaje, ampak očitno je, da glasov ne bo dovolj. K temu pa želim povedati naslednje. Zagotovo pokrajinske zakonodaje ne bomo sprejeli s takšnim razmišljanjem, kot ga je slišati tukaj, v tej dvorani s temi skrajnostmi, ko nekateri kolegi govorite, da je sprejem te zakonodaje proti Ljubljani, in na drugi strani, ko nekateri ugotavljate, da če bomo sprejeli to zakonodajo, da se bo v tistih regijah, kjer so podatki o bruto domačem proizvodu zelo nizki, da se bosta pa tam cedila mleko in med. Zagotovo tega ne bo. Vsi zakoni, ki smo jih tukaj sprejeli v tem Državnem zboru, niso - niti eden ni takšen, da bi bil po godu vsem. Meni je žal edino to, da je spoštovani gospod minister s svojo ekipo opravil veliko delo, da najbrž noben član vlade v zgodovini Republike Slovenije ni toliko hodil po ministrstvih oziroma po poslanskih skupinah in usklajeval zakonodajo. Tudi lokalne skupnosti smo sodelovale pri tem in sedaj na koncu, ko je še vse skupaj odprto, zame in tudi za našo poslansko skupino je tudi varianta 9 pokrajin sprejemljiva. Torej, imamo še vse možnosti, ampak do sem smo prišli in sedaj je, si upam trditi, zaradi določene politične kalkulacije potrebno zadevo prekiniti in se morajo zgoditi volitve in gremo takrat naprej. Mislim, da to ni dobro in da to ni prav. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Horvat.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Gospod minister, predstavnice Vlade. Podprl bom pozitivni predlog sklepa, da je Zakon o ustanovitvi pokrajin dobra osnova za nadaljnjo obravnavo. Po današnjem pogovoru pri predsedniku Vlade, bili so prisotni prav vsi prvaki parlamentarnih strank, tudi vodje poslanskih skupin, sem ugotovil, da je danes pravzaprav črni petek za ustanavljanje drugega nivoja lokalne samouprave oziroma za dokončno uveljavitev načela subsidiarnosti v Sloveniji. Sam sem predlagal, da si vzamemo še nekaj dni za razmislek, iz včerajšnje dokaj kvalitetne razprave sem predvsem opozicijske predloge povzel. Šlo je za nestrinjanje glede financiranja, šlo je za nestrinjanje s številom pokrajin, šlo je za nestrinjanje z datumom uveljavitve, morda še kaj. Sam sem danes to tudi omenil, predlagal, da se o tem še pogovarjamo - ni bilo posluha. Mi smo lanskega julija predlagali, da začnemo ponovno razpravo glede števila pokrajin. Zaradi te presnete ali ogabne politične realnosti smo se ustavili pred zidom, vendar danes ponovno po tem razgovoru, ki sem ga omenjal, zaključujem, da je opozicija a priori proti uveljavitvi pokrajin. To velja tudi zaradi tega, če opozicija nasprotuje zakonom v prvi obravnavi. Žal mi je, da bo Pomurje čakalo spet 34 let, da bo dočakalo razvitost osrednje slovenske pokrajine pri predpostavki, da bo dinamika razvoja v Pomurju ista kot sedaj in da bo osrednja slovenska pokrajina čakala, kar se tiče razvoja. Ministru pa, hvala.
Hvala. Gospod Presečnik.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Spoštovani gospod minister s sodelavci, kolegice in kolegi! Seveda bom podprl Predlog zakona o ustanovitvi pokrajin. Najprej bi rekel mogoče samo eno opazko za nazaj. Bilo je rečeno, češ, zakaj nismo že pri spremembi Ustave določili števila pokrajin. Veste, to se ne da, podobno, kot bi že v naprej določili z Ustavo število občin ali karkoli. Treba je iti po normalni poti, treba je najprej določiti naloge, kaj bodo sploh te pokrajine delale in tako naprej. In iz tega seveda sledi število pokrajin. Tako se to seveda realno ni dalo narediti prej. Jaz sem bil danes večji del sestanka predsednikov vseh parlamentarnih strank in vodij poslanskih skupin optimist. Jaz sem prepričan, da je opozicija bila priča pripravljenosti predstavnikov koalicije, da je možno precej rešitev, ki so v vseh teh zakonih podane, da jih je možno dodelati, da jih je možno spremeniti. Mislim, da je kolega Horvat pred menoj nekatere dileme naštel in o njih bi bilo možno v času od prve do druge obravnave, ali še mogoče v nekaj dneh do glasovanja ob glasovanju pri prvi obravnavi, ki ga imamo danes, da bi bilo to možno še doreči, eventualno tudi spremeniti. In ko govorimo o potrebnosti po razvoju vseh delov Slovenije. Mislim, da je potrebno reči, da razvoj potrebuje in Ljubljana in ostali predeli. Prof. Zagožen, naš, je včasih rekel, da če bo šlo tako naprej, bo pol prebivalcev Slovenije v Ljubljani. In tega se mora tudi Ljubljana bati zaradi raznih prometnih problemov, ekoloških problemov, socialnih problemov in tako dalje. Glasoval bom "za". Hvala lepa.
Hvala. Gospod Gantar.
Hvala lepa, gospod predsednik. Poglejte. K vsebinskim razlogom, zakaj takšna organizacija pokrajin in število ni dobro, je bilo veliko rečenega. Kot ugovor se velikokrat pojavlja to, da je 14 pokrajin politična realnost. To je politična realnost, ampak realnost, ki ste si jo skonstruirali v koaliciji sami, ko ste hodili po Sloveniji in da ne rečem, da malone vsakem večjem kraju rekli, da bo pokrajina. In potem ste se soočili s svojimi lastnimi obljubami. In vedel sem, da se bo to slabo končalo. K razlogom, ki so bili rečeni, me je vedno čudilo, kaj je tisto, da pravite, da bo razvoj pokrajin zdaj bolj enakomeren, da bo razvoj Slovenije bolj enakomeren. In ko sem videl to tabelo, ki meri rast bruto produkta od leta 1995 na 2005, in sem primerjal Zakon o ustanovitvi pokrajin, mi je seveda postalo jasno. Gospodje, prav imate! Slovenija bo bolj enakomerno razvita. Ampak ne čez pet let. V tistem trenutku, ko bo sprejet ta zakon! Kajti iz osrednje Slovenije boste vzeli Domžale, Kamnik, Mengeš in jih dali v zasavsko regijo, ki je najmanj razvita. S tem boste statistično povečali bolj enakomeren razvoj; takšen razvoj, pri katerem se nič ne bo spremenilo, razen statistike, ki jih boste kazali. Takšnega razvoja ne potrebujemo in nam v ničemer ne koristi. Ta "finta" se ne bo prijela. Majhne pokrajine nimajo možnosti, da so avtonomen generator razvoja, in to vemo vsi. Hvala lepa.
Hvala. Še kakšen interes po obrazložitvi? Ja. Odpiram ponovno prijavo. Gospod Tanko, izvolite.
Hvala lepa. 20. junija leta 2006 smo sprejeli ustavne spremembe z 69 glasovi za in 7 glasovi proti. Razen ene poslanske skupine, ki je v celoti glasovala proti, smo ustavne spremembe podprli poslanci vseh poslanskih skupin. Sedaj, ko imamo pred seboj besedila zakonov, se nekateri odločate o tem, da boste glasovali proti. Lahko! Vse dileme, ki ste jih odprli, bodo ostale odprte še naslednja tri ali pa štiri leta. Prav ničesar, prav nobena dilema se zaradi tega, ker se zakon v prvi obravnavi ne bo sprejel, ne bo spremenila. Vendar je šele sprejem zakona v prvi obravnavi, tista pot, ki omogoča, da vsi tisti, ki imate pomisleke, kakršnekoli, o katerokoli rešitvi, ki je predlagana, da vložite amandma. Očitno ste se odločili, da amandmajev ne boste vložili. Pravzaprav še več, da teh amandmajev ni, da konkretnih predlogov za rešitve pri financiranju, pri številu pokrajin, pri vključitvi obče pokrajine, enostavno ni. Se z njimi ne želite soočiti. In moram reči, da sem nekako kar razočaran nad odločitvijo, ki jo boste sprejeli. Slovenija pokrajine potrebuje, potrebuje jih zaradi skladnega regionalnega razvoja in potrebuje jih zato, da bodo določeni predeli Slovenije izgledali bistveno drugače kot izgledajo v primeru, ko se o vsem odloča v tem Državnem zboru. Zanima me oziroma vprašamo se lahko, kakšna bi bila Slovenija, če bi pokrajine ustanovili pred desetimi leti? Ali bi se še ukvarjali s tretjo razvojno osjo? Ali bi odpirali recimo Dolenjsko, ali bi ostala Dolenjska zaprta, tako kot je sedaj? Mislim, da ne. Da bi prav pokrajine poskrbele najprej za svoje komunikacije. Hvala.
Hvala. Gospod Grill.
Hvala lepa za besedo. Seveda bom tudi sam z velikim veseljem podprl predlog zakona, ker menim, da je ta predlog odlično izhodišče, da se to besedilo lahko še nekoliko izboljša oziroma doseže še večji konsenz, čeprav je to besedilo v bistvu konsenz pričakovanj in pa tudi želja ljudi iz Slovenije, županov in tudi vseh tistih, ki te pokrajine potrebujejo. Verjamem kolegom in kolegicam iz opozicije, da ne verjamejo temu predlogu zakona, ki ga je pripravila Vlada, da ne verjamejo pozicijskim poslancem. Me pa preseneča to, da ne verjamejo veliki večini županov, med katerimi je zelo veliko tudi županov iz njihovih vrst, da ne verjamejo svetom regij, da ne verjamejo številnim ljudem širom Slovenije, ki želijo, ki nas prosijo, da ta zakon tudi podpremo. Njihovo glasovanje proti temu zakonu se v bistvu glasovanje proti županom in proti ljudem. Jaz sem prepričan, da bodo to svojo odločitev, če bodo glasovali proti, prav gotovo morali polagati tudi pred svojimi volivkam in volivci. Jaz sam, kot sem rekel, bom z veseljem ta zakon podprl zato, ker je v korist Sloveniji, v korist decentralizaciji in regije lahko samo prispevajo k večjemu in hitrejšemu razvoju Slovenije. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Sok.
Hvala lepa. Čisto na kratko; ker vidim, da imajo vsi kolegi poslanci in kolegice nekako želijo izraziti kako bodo glasovali, kljub temu, da so včeraj imeli priliko in so cel dan to pripovedovali slovenski javnosti; bi rad povedal naslednje, da je predlog za teh 14 pokrajin pravzaprav predlog iz prejšnjega mandata in da se je to v tem mandatu nadaljevalo in da se mi osebno zdi to, kar so sedaj naredile nekatere opozicijske poslanske skupine, pravzaprav čisti cinizem, se pravi, ves čas so zagovarjali nekaj, za kar so vedeli, da ne bodo podprli. Sam sem bil ves čas skeptičen do števila 14-ih pokrajin, pa ne zato, da bi se ubadal s samo številko več ali manj, ampak enostavno zato, ker sem kot Štajerc želel, da ostanem v Štajerski. Konec koncev je Štajerska dala tej državi dva velika moža; Rudolfa Maistra in pa Slomška, ki sta obranila Slovenijo pred vplivom germanstva in je tudi po njuni zaslugi danes Slovenija takšna kot je. Ta predlog delitve na 14 pokrajin pa seveda Štajersko dobesedno cefra med 3, 4 bodoče pokrajine in s tem Štajerska kot takšna izgublja neko zgodovinsko pomembnost, ki jo je skozi ves ta čas imela. Tudi deli, če hočete, mariborsko nadškofijo po novem med 4 bodoče pokrajine. Če je to, kar sem slišali s strani kolegov iz Ljudske stranke, gospoda Presečnika, gospoda Krambergerja, še možno, da do druge faze ta predlog, ki ga imamo danes popravimo, sem danes pripravljen glasovati za ta predlog in vabim tudi kolege iz opozicije, da to danes podpremo in potem poskušamo vendarle še najti skupni jezik. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Mikolič.
Hvala za besedo. Poglejte, za ta zakon bo moralo glasovati 2/3 prisotnih, če hoče, da bo zakon sprejet. In zdi se mi res škoda, da danes, ko o tem odločamo, o prvi obravnavi, glede na to koliko je bilo truda vloženega in glede na to, da še nikoli s tem področjem nismo prišli ali pa bivša vlada ni prišla tako daleč, kot je to danes, da tega ne bi podprli. Ker se pravzaprav danes tudi dokončno ne odloča, še vedno ostaja vse odprto, še vedno je vse odvisno od tega kako se bo glasovalo v tretji obravnavi. Moram povedati, da sem prepričan, da novi predlagatelj, bodisi ta vlada, druga vlada, ne bo nikoli prišla s takšno rešitvijo, da bo idealna. Jaz sem trdno prepričan, da bo tudi vsebinsko zelo težko, da bi se glede pokrajinske zakonodaje kaj spremenilo. Veliko je bilo govora o financiranju, glede prenosa nalog in ne vem o čem še smo razpravljali. O številu pokrajin. Mi, Nova Slovenija, smo bili prvi, ki smo se zavzemali za manjše število pokrajin, ampak če je to danes politična realnost, je potem to 14 pokrajin. Kot je moj kolega Sok prej že omenil, ja kdo pa je sprejemal Zakon o skladnem regionalnem razvoju pa o statističnih regijah, kjer je bilo že takrat vnesenih 12 statističnih regij in pravzaprav ste vi osnovo pripravili za pokrajine. In da zaključim. Zdi se mi res škoda, če danes ne bo podprto, da se ne bo glasovalo za ta zakon, v pozitivnem smislu.
Hvala. Gospod Prevc.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Spoštovani minister s sodelavci, spoštovane kolegice in kolegi! Seveda tudi sam bom z veseljem in z vso odgovornostjo podprl Zakon o ustanovitvi pokrajin. Žal ugotavljamo, da bo ta zakon danes na glasovanju le stežka sprejet. Lahko rečem, da sem bil do zadnjega nekje optimist, in sicer do tistega trenutka, ko so predstavniki, predsedniki parlamentarnih strank prišli sem in nam povedali slabo novico, da se niso uspeli dogovoriti v tej smeri, da bi vendarle glasovanje preložili, mogoče za nekaj dni, mogoče tudi na naslednjo sejo. Prepričan sem, da smo, če seveda z vso resnostjo in odgovornostjo vsi, ki sedimo v tem prostoru, si vendarle želimo pokrajin. Si vendarle želimo decentralizacije. Vsaj tako vsi zagotavljamo. Potem sem prepričan, da bi lahko tista nesoglasja, ki so pravzaprav pri tem še nekje odločujoča, rešili, bodisi do srede, do naslednje srede, bodisi tudi do naslednje seje. Vendar prav to mi potrjuje, da te volje, žal, pri opoziciji ni in sem vedno bolj prepričan, da opozicija a priori nasprotuje sprejemanju te pokrajinske zakonodaje. Res sem razočaran. Po večletnem delu ministra Žagarja, njegovih sodelavcev in pa seveda po tako temeljiti pripravi na ustanovitev pokrajin. Vendarle, žal, v tem trenutku ugotavljam, da je bilo to delo zaman. Hvala lepa.
Hvala. Želi še kdo razpravljati v svojem imenu? Vidim še roke. Odpiram ponovno prijavo za obrazložitev glasu v lastnem imenu. Prosim prijavite se. Gospod Bručan izvolite.
Hvala lepa za besedo gospod predsednik. Posebej bi rad pozdravil, ob obrazložitvi glasu, tudi ministra Žagarja in se mu zahvalil za vse delo, ki ga je s svojo ekipo opravil v pripravi te zakonodaje. Pravzaprav je v tem času dosegel nek konsenz tudi z opozicijo, vsaj delom opozicije, ki pa je žal zdaj v finalni fazi pokazala nekako svoj obraz, da se je pogajala in dogovarjala s figo v žepu. Jaz mislim da je to treba vedeti in da je to tudi odločilnega pomena ko bomo ocenjevali današnje glasovanje. Jaz mislim da se je s tem, ko bomo danes, zelo verjetno, vsaj po razpravi sodeč, ne izglasovali to zakonodajo, pravzaprav videli, da opoziciji dejansko nikoli, današnji opoziciji, tudi ko je bila prej v poziciji, nikoli ni bilo do tega, da bi se pokrajine dejansko konstituirale. Pokrajine pomenijo nekaj dobrega za celotno Slovenijo. Ne pomenijo dobro za politiko, pomenijo nekaj dobrega za prebivalstvo in za razvoj celotne Slovenije, ne samo za posamezne kraje in posamezne regije. Zato ne razumem te vaše odločitve, ki jo sedaj nakazujete in ki jo obžalujem in jo boste verjetno obžalovali tudi sami, kdaj kasneje. Hvala.
Hvala. Gospa Potrata.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Predlaganega zakona v prvi obravnavi ne nameravam podpreti. Ne gre za to, da bi ob tem izražala kakršnokoli a priorno nasprotovanje pokrajinam. Tisti, ki hočete odločitev opozicije speljati na ta mlin, se motite in je dokazljivo, da se motite s tem, da je bila spremenjena ustava in da je za to izrekanje o tem ali so pokrajine potrebne ali ne, bilo opravljeno. Sedaj bi se morali odločati o tem kakšne naj bodo te pokrajine. In odgovornost za to, kar se je dogajalo, naj sprejme tisti, ki je prvi lansiral vest, da je 14 pokrajin politična realnost. S tem hipom je povedal, da je to politična odločitev. Ne govorite sedaj, da je to proti ljudem, to je proti politični odločitvi, ki nima dovolj trdnih strokovnih argumentov. In posebej poudarjam, moje glasovanje ne bo izražalo ne jeze, ne obžalovanja, pa seveda tudi nobenega posebnega veselja ne. Je odgovorno dejanje, ki se je pripravljeno soočiti tudi s tem kar delate ravnokar, spoštovani koalicijski kolegi. Da na nas sejete žveplo in očitke, ki niso argumentirani. Samo to vprašanje je: Komu bo žal prej, komu kasneje? Odločitev za to, da rečem da tej zakonodaji, bi me sedajle oprala vaših očitkov, ampak bi mi naložila odgovornost za slabo zakonodajo. Ne pozabite, da smo predlagali veliko zakonov, ki so bili kdaj pospremljeni tudi s tem, da imajo dobro vsebino, pa nikoli sprejeti in koliko ste spremenili od prve do druge obravnave že kdaj v skladu z obljubami. Hvala.
Hvala. Gospod Potrč.
Hvala lepa. Trditev, da opozicija, vsaj Socialni demokrati nismo ponudili nobene pripravljenosti za razgovor, so neresnične. Ni prvič, da kolegice in kolegi vodje poslanskih skupin poskušajo z obtožbami upravičiti svoje lastno ravnanje. Dejansko je šlo za popolno ignoranco koalicije in predsednika Vlade do kakršnegakoli predloga, ki ga je dala opozicija, zato, da bi prišlo do nadaljevanja postopka in iskanja skupnih rešitev. Predlagali smo, da ta odložitev ni nekaj dnevna, predlagali smo, da se o tem opravi razgovor o posvetovalnem referendumu glede števila in načina organiziranosti pokrajin, niti o eni niti o drugi stvari predsednik Vlade in koalicija ni, želela niti slišati, zato ne govorite, da ni bilo ponudb, bile so, vendar ne moremo sprejeti, da se lahko reče, da so problemi v pokrajinski zakonodaji samo še pri nekaj konkretnih rešitvah. Če bi danes sprejeli to razpravo bi nam naslednji teden koalicija in predsednik Vlade rekla: "Kje imate amandmaje za izvirni vir financiranja?" Kje imate amandmaje za drugačno organiziranost pokrajin? in izigrala pripravljenost za normalno skupno delovanje. Mi smo pa želeli, da se vsebinsko opravijo razprave o tem ali je koncept zakonodaje ustrezno pripravljen glede organiziranosti, glede financiranja, glede pristojnosti, tega pa ne omogoča razprava v nekaj dneh. Nekvalitetne zakonodaje nismo pripravljeni sprejeti. Zakonodaja, ki ni razvojno naravnana, ki nima samostojnih virov za pokrajine, ki bo povzročala zastoje tudi v delovanju dejavnosti, ki se prenašajo, to za nas ni.
Hvala. Gospod Sajovic.
Hvala lepa, predsedujoči, za besedo. Kot župan občine, ki ima razvojne probleme si brez dvoma zelo želim ustanovitve pokrajin, decentralizacije in dodatnih sredstev. S to zgodbo se ukvarjam že kar nekaj časa in moram reči, da se bojim teh dilem, da bi se tiste pristojnosti, ki jih zdaj selimo iz Ljubljane, na eni strani ustavile v Kranju in da ne pridemo do Tržiča. Dejstvo je, da je pokrajinska zakonodaja potrebna. Večkrat slišimo tudi da bodo občine, če tega ne podpremo, ob milijardo in četrt denarnih sredstev. Nobeden ta trenutek, ali pokrajine bodo ali ne bodo, ne preprečuje Vladi, da teh sredstev v tiste občine in tiste pokrajine, ki so pomoči potrebne, ne plasira. In še ena dilema. Danes je bilo veliko slišati, celo malo nestrpno, kdo je proti svetnikom, kdo je proti županom. Kot resen in pa odgovorne poslanec sem dva dni nazaj poslal na vse gorenjske občine, vsem županom elektronsko pošto s sledečim tekstom: "V petek bo Državnih zbor odločal o sprejemanju pokrajinske zakonodaje, svojo odločitev bi rad v prvi vrsti oprl na mnenje županov vse Gorenjske. Ker se zavedam, da zakon ne upošteva večinskega stališča Gorenjcev niti stališča županov vas prosim za vaše mnenje." Od tistih županov iz vse Gorenjske, ki so odgovorili, je bilo več tistih, ki začasni, hitri rešitvi slabim, nedomišljenim pokrajinam nasprotuje. Obljubil sem, da bom vsa imena, kaj mi je kdo od njih povedal, zadržal zase v anonimnosti. Imam dokument in papir o katerem se bomo na skupnem sestanku županov lahko pogovarjali, toda večinsko mnenje županov Gorenjske ta trenutek ustanovitvi hitrih, instant pokrajin ni naklonjeno.
Hvala. Gospod Moge.
Hvala lepa, gospod predsednik. Mislim, da bomo danes izgubili vsi in država kot takšna, ker politiki nismo bili sposobni najti skupnega jezika, da bi do konca pripeljali ta projekt in da bi ta velik projekt, kot prej v zgodovini, z aklimacijo sprejeli. Dostikrat je bilo rečeno v teh razpravah, da je treba upoštevati stroko, ampak se je ni upoštevalo, če jaz gledam po mojih kriterijih, oprostite. Tam je bilo od šest do osem pokrajin. Tukaj formirati pokrajine, ki bodo Davidi proti Goljatom, so od zunaj brez smisla. Morali bi najti vsaj eno sorazmerje med enimi in med drugimi. Poglejte, ta koalicija, vsaka čast, kapo dol, javno govorim na tem prostoru, delujejo kot najbolj "navaljen" glasovalni stroj kar sem jih jaz doživel v osemnajstih letih. Tukaj so specialisti, tukaj se gre mimo argumentov, ko se pride do glasovanja se to napravi tako kot jaz tega nisem nikjer doživel. Manjka pa po mojem tej koaliciji tista človeška nota, ko bi se bilo potrebno dogovoriti, ko bi bilo potrebno priti do konsenza, ko je bilo potrebno priti do rezultata, tukaj pa odpove. Mislim, da je koalicija, ki so ji volivci dali to možnost, da je to državo vodila, na tem izpitu danes in tukaj padla. Bile so ponujene roke ali referendum, to ne; bila je ponujena roka, dajmo še danes. Gospod Feri je predlagal, usedimo se, pogovorimo se, ne odločimo danes in napravimo kar bomo naredili. Mislim, da takšen način, no, če že vmes padate [[...]]pogovarjate se, dogovorili se pa niste. Mislim, da bi za takšen pomemben projekt ne bilo nič hudega, če bi še dva ali pa pet dni počakali. Ampak sekira je padla, danes bomo odločali. Jaz se bom pri tem vzdržal, čeprav bi imel tisočkrat raje takšno zakonodajo, da bi lahko glasoval za. Vam gospod minister, ste pa prišli najdlje, zato iskrena hvala.
Hvala. Gospod Slavinec.
Hvala lepa za besedo. Sam seveda nikakor nisem proti regijam. Sem pa proti regijam, sem proti pokrajinam za vsako ceno. Ne želim sodelovati pri gradnji dvomotornega letala, ki mu en motor manjka, drugega bomo pa sproti popravljali, ko se bo izkazalo kje kaj ni v redu. Zaradi tega seveda nočem sodelovati pri sprejemanju takšne zakonodaje kot je ta tukaj. Hvala lepa. In takšnega letala si ne želim tudi in predvsem zaradi Pomurja o katerem je že bilo govora. Pomurje bo regija v kakršnikoli politični realnosti. Nočem takšne politične realnosti, ki Pomurju ne zagotavlja tistega dodatnega denarja s katerim bo Ljubljano dohitevalo, da se ne bodo razlike še bolj povečevale. Kajti ta politična realnost nikjer ne zagotavlja, da se bo ta tabela, ki smo jo danes že videli, izravnala, da bo bolj poravnana. Nasprotno. Regije, ki so manj razvite bodo v tem trenutku na startu zadaj. In kot rečeno. Manj razvite regije nimajo dodatnega denarja, nimajo zagotovljene tiste dodatne spodbude, da bodo lahko regije, ki so že pred njimi, dohitevale. Sedaj, seveda, koalicija, ko vidi, da ji voda teče v grlo, apelira in tudi s podtikanji pritiska na nas naj jo podpremo. Vendar kje ste bili? Saj ste od začetka vedeli, da rabite dve tretjini. Kje ste bili, ko se je to letalo začelo graditi in bi že takrat mogoče lahko skupaj stopili pa zagotovili tudi drugi motor, ki ga sedaj ni. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Bajc.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovane kolegice in kolegi. Če bi bila iskrena pripravljenost opozicije za regionalizacijo Slovenije, bi danes omogočili, da sprejmemo zakon in da pričnemo drugo fazo regionalizacije. Prvo smo naredili, ko smo sprejeli spremembe ustave. Drugo. Prepričan sem, da je gospod minister s svojimi službami, pa ne zato ker prihaja iz iste stranke kot sam, storil vse, da bi prišlo do te zakonodaje. Mislim, da je opravil nemalo razgovorov tako v poslanskih skupinah, pri političnih strankah in nenazadnje na terenu. Za osvežitev spomina nekaterim pa naj povem zakaj imamo 14. Nista ta koalicija, ne ta minister prišela do predloga. Dogovor Združene liste socialnih demokratov in LDS-a v mandatu 2002-2004 je bil, da dodamo še trinajsto, ki se ji reče Ptujska in štirinajsto, ki se ji reče velenjska oziroma SAŠA. In isto smo ponovili v tem mandatu ob sprejemanju Zakona o skladnem regionalnemu razvoju, ko smo iz dvanajstih statističnih naredili štirinajst. Zaradi tega, še enkrat kolegi in kolegice iz opozicije, Če bi bili res iskreno na to pripravljeni, da regionaliziramo Slovenijo, bi podprli predlog zakona v prvi obravnavi, potem pa tvorno sodelovali z vsemi, da pridemo do drugega in tretjega branja dobrih zakonov, dobrih pokrajin, ki omogočijo decentralizacijo Slovenije.
Hvala. Glasujemo. Navzočih je 85 poslank in poslancev, za 50, proti 27. [[Za je glasovalo 50.]] [[Proti 27.]] Ugotavljam, da zbor predlaganega sklepa ni sprejel. Zato je zakonodajni postopek o predlogu zakona končan. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 18. točko dnevnega reda - s prvo obravnavo predloga Zakona o volilnih enotah za volitve v prve pokrajinske sveta, redni postopek. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa. Predlog Zakona o volilnih enotah za volitve v prve pokrajinske svete je primeren za nadaljnjo obravnavo. Glasujemo. Navzočih je 84 poslank in poslancev, za 48, proti 28. [[Za je glasovalo 48.]] [[Proti 28.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet oziroma sklep sprejet. Zato bo predlog zakona dodeljen v drugo obravnavo Odboru za lokalno samoupravo in regionalni razvoj kot matičnemu delovnemu telesu. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 19. točko dnevnega reda - s prvo obravnavo predloga Zakona o prenosu nalog v pristojnost pokrajin. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa. Predlog Zakona o prenosu nalog v pristojnost pokrajin je primeren za nadaljnjo obravnavo. Glasujemo. Navzočih je 84 poslank in poslancev, za 49, proti 28. [[Za je glasovalo 49.]] [[Proti 28.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet, zato bo predlog zakona dodeljen v drugo obravnavo Odboru za lokalno samoupravo in regionalni razvoj kot matičnemu delovnemu telesu. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 13. TOČKO DNEVNEGA REDA, to je na OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O DIVJADI IN LOVSTVU. Nadaljujemo z drugo obravnavo, to je z odločanjem o vloženih amandmajih. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine Socialnih demokratov k 6. členu. Če bo amandma sprejet postane amandma pod številko 2 k istemu členu brezpredmeten. Gospod Veber v imenu poslanske skupine.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Naj povem v imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov, da smo vložili amandma k 6. členu, in sicer amandma se glasi, da se člen črta. Kajti v členu je zapisano, da se zmanjšuje obdobje koncesije za lovišča iz 20 na 10 let brez kakršnihkoli resnih strokovnih utemeljitev. Tukaj tudi, če poskušamo prebrati sicer samo novelo zakona, ki ga je Vlada vložila, je bilo celo predlagano, da bi lahko sedanje rešitve za koncesijo prenehale pravzaprav že po enem letu, kar kaže na to, da ni bilo nobenih strokovnih utemeljitev za takšno spremembo. Naj povem, da je tudi minimalen pogoj za kasnejše glasovanje o zakonu, v celoti sprejet ta amandma. Če bo sprejet ta amandma bomo seveda pripravljeni glasovati tudi za zakon. Če pa amandma ne bo sprejet, pa napovedujem, da bomo tudi glasovali proti zakonu. Hvala.
Hvala. Gospod Sajovic.
V Poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije amandma k 6. členu podpiramo, kajti na številnih drugih področjih smo podelili koncesije za več kot 10 let in se izkazujejo kot dobre in pozitivne. Slovenski lovci in lovke v svoji 100 letni zgodovini dokazujemo, da smo dobri, pošteni in uspešni gospodarji na svoji zemlji. In zato ni nobenega razloga, da bi koncesijsko obdobje skrajševali, še celo več, tudi iz biologije in pa iz življenjskega ciklusa divjadi ni nobenega razumnega razloga kakšna doba bi bila 10 let. V naravi se vsi procesi in vsa dogajanja odvijajo na bistveno daljši časovni razmak in zato amandma k temu členu odločno podpiramo. Hvala lepa.
Hvala. V imenu poslanske skupine so prijavljeni še trije. Gospod Posedel.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovane kolegice in kolegi, spoštovani, dragi tovariši lovci! V Poslanski skupini Zares bomo glasovali za ta predlog amandmaja in je žalostno samo to, da o tem glasujemo danes, da nismo zmogli toliko pameti in pa razuma, da bi o tem odločali že v lanskem letu, da bi o tem odločali že v času, ko so lovci šele pričakovali praznovanje 100-letnice njihovega uspešnega in pomembnega poslanstva, ampak, da smo zaradi tega, ker je predlagatelj oziroma ker je Vlada izkoristila ustavno odločbo in spreminjala tudi tiste člene, ki so bili že zaprti oziroma usklajeni in želela spremeniti in skrajšati dobo, želela se prikloniti nekaterim ali politiki ali kakšnemu drugemu, ki je želel skrajšati to dobo, ki je bila že prej dorečena in ki je bila že prej tudi uporabljena pri podeljevanju drugih koncesij in da vsakdo, ki se malce spozna na lov, na naravo, ve, da gre pri lovstvu in da je šlo v teh 100 letih za varovanje, za vzgojo, za naravo, za ravnovesje v naravi in da je 10 let prekratka doba. V razpravi je bilo podanih toliko primerov kaj se lahko zgodi, če bo pri odnosu do narave, do živali prevladal kapital, da bodo na ta način poteptane vse tiste besede, ki jih je pred 100-mi leti, na ustanovnem zboru Lovske zveze Slovenije, izrekel prvi predsednik in da je škoda, da o tem nismo odločili že pred novim letom, ampak tudi če bo darilo prišlo ob 100-letnici z mesecem ali dveh zamude bomo veseli in predlagam, da ta amandma podprete tudi ostali kolegice in kolegi.
Hvala. Gospod Bajc.
Hvala, gospod predsednik. Kolegice in kolegi! V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke smo tako pri splošni obravnavi zakona kot tudi v drugi obravnavni rekli, da bomo podprli določbe, ki veljajo že v obstoječem zakonu. Iz tega razloga bomo podprli prvi amandma social demokratov, ki črta določbo, s katero se je krajšala koncesijska doba, ki naj bi bila v prvi fazi podeljena lovskim družinam, ki v tem trenutku gospodarijo z lovišči v Sloveniji. S tem ohranjamo veljavno določbo zakona, ki opredeljuje koncesijo lovskih družinam za dobo 20 let. Pri čemer pa pričakujemo od Vlade, kot tudi od ministrstva, da bo takoj po sprejetju tega zakona tudi v tretji obravnavi in njegovi objavi v Uradnemu listu razpisala koncesije in ne čakala, tako kot je čakala ta tri leta v tem obdobju in ne podelila koncesij.
Hvala. Gospa Uhanova.
Hvala lepa, za besedo, gospod predsednik. Lepo pozdravljeni tudi vsi lovci na balkonu. V Novi Sloveniji ne bomo podprli ne prvega, ne drugega predloga k 6. členom. Pa ni problem 10 ali pa dvajset let. Poznate naše stališče. Kajti mi menimo, da država ne more podeljevati koncesije na zasebni lastnini. V tem je problem, ali drugačno videnje zakona v Novi Sloveniji. In nikjer v Sloveniji država ne podeljuje koncesije na zasebni lastnini. Pa ne glede na to, da jo podeljuje za dvajset let, ali kolikor je pač. Država si tu jemlje pravice, ki ji pač ne pripadajo in ta pravica oziroma to ni soglasju z lastniki zemljišč, niti s tistimi ki živijo od zemlje, ki kmetujejo in zato mi nasprotujemo. Tudi niso upoštevana ne mnenja Kmetijsko-gozdarske zbornice, sindikata, društev, razen lovskih organizacij. Zato mi, ne tega člena ne ostalih, ne bomo podprli, kot tudi ne zakona. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Jelinčič še vedno v imenu poslanske skupine.
Hvala lepa gospod predsednik. Najprej lep pozdrav zeleni bratovščini tukaj gor. Upam da niste "gvirov" s sabo prinesli. V Slovenski nacionalni stranki bomo zagotovo podprli ta amandma, ki so ga vložili Socialni demokrati. Konec koncev nismo za skrajševanje koncesij in mislim, da so lovci dobro skrbeli tako za lovišča, kot za divjad in za vse ostalo. Mislim, da bi bila brez lovcev danes Slovenija prazna. Potolkli bi vso divjad, ničesar ne bi ostalo za naše zanamce. Konec koncev, v kolikor bo ta zakon sprejet tako slab kot je napisan, v tem primeru si lahko mislimo, da bo približno 20 živalskih vrst v Sloveniji v kratkem izumrlo. Mislim, da bi bil to zločin nad naravo in nad človeštvom, zato bodite prepričani, vsa podpora vam, tako pri tem amandmaju in tudi pri nadaljnjih amandmajih, na koncu zakona se bomo pa odločali o tem kako bodo ti amandmaji sprejeti, kako bomo glasovali. Hvala lepa. [[...]] [[Aplavz.]] [[...]]
Hvala. Prosim udeležence in goste, da ne motijo seje! Gospod Žnidaršič!
Lepa hvala gospod predsednik, kolegice in kolegi! Tudi naša poslanska skupina bo podprla ta amandma. Seveda pa je ta amandma bil tudi naš pogoj, ves čas, da podpremo zakon kot celoto. In ob tem računamo, da je to tista temeljna sprememba, ki je visela v zraku toliko časa in ki je bila ovira, da tega zakona še nismo sprejeli. Upam, da je to tudi edina sprememba, ki je še potrebna in v tem smislu mi to res podpiramo. Hvala lepa.
Hvala. Želi kdo razpravljati v svojem imenu? Ja, ker je več prijavljenih, odpiram prijavo. Za obrazložitev glasu v lastnem imenu. Prosim, prijavite se. Gospod Sok, izvolite, imate besedo.
Hvala lepa. Čisto na kratko. Ne glede na našo razpravo, moram povedati, da je slovenska lovska zakonodaja neke vrste unikum znotraj Evropske unije. To je v bistvu sinoči v odmevih povedal tudi ustavni pravnik dr. Rode. Ne glede na to, kako se bomo odločili, ob vsem spoštovanju lovcev, vsega tega kar počnejo za ohranitev narave, moramo povedati, da to isto delajo slovenski kmetje, tudi oni ohranjajo naravo. Bo ostal nek konflikt na eni strani med lovci, ki niso lastniki kmetijskih zemljišč, ampak izvajajo neko lovsko dejavnost in na drugi strani med tistimi, ki so lastniki kmetijskih zemljišč in v okviru tega zakona ne odločajo o ničemer. V Novi Sloveniji smo se vseskozi trudili, da bi prišlo do nekega kompromisa, da bi bila skozi zakon omogočena neka oblika sodelovanja. Na žalost ugotavljamo, da nismo imeli večinske podpore, in da bo ta konfliktnost situacije tudi v popravljenem zakonu zapisana še naprej. Kako si namreč predstavljate, gospe in gospodje, da bomo ohranili visokogorske kmetije, istočasno pa ne damo možnosti, da bi lahko visokogorski kmetje preživeli. Avstrijec na visokogorju lahko ima gozdove v koncesijskem upravljanju, lahko ima tudi posest nad divjadjo. Slovenec, ki je nekaj kilometrov stran, pa tega ne more. Čez 10, 15 let ne bo gorskih kmetij, pa tudi naši lovci, za katere vidite, da so predvsem že starejši gospodje, nimajo pretiranega naraščaja, tudi ne bodo zmogli opravljati tega, kar jim danes nalagamo, garantiram vam. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Presečnik.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Mislim, da je, ko sem prej poslušal, škoda, da nismo o tem že glasovali že na, ne vem kdaj, na oktobrski seji. Glede na to, da sem bil jaz predlagatelj, da se glasovanje prestavi, menim, da je bil ta predlog dober, ker je bilo potrebno še kar nekaj usklajevanj, da bomo, upam da, prepričan sem, danes prišli do rezultata, ki ga pričakujemo. Jaz sem prepričan, da je za ohranitev narave potrebno dejansko dobro sožitje in dobro delo. Potrebujemo tako dobre kmete, lastnike zemljišč, kot tudi dobre lovske organizacije. To je po moji oceni pogoj za to, da je sožitje v naravi in da bo ta narava ohranjena tudi vsem zanamcem. Zato bom glasoval za ta amandma, ki je pripravljen in prepričan sem, da bomo potem tudi 7. člen razrešili na ta način, kot je tudi odločba Ustavnega sodišča in na koncu zakon sprejeli. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Janc.
Hvala lepa, spoštovani predsednik, kolegice in kolegi! Tudi mi bomo tokrat podprli ta amandma Socialnih demokratov preprosto zato, ker smo že na zadnjem jesenskem zasedanju okoli te točke povedali svoje stališče, svoja mnenja o lovski zvezi, o lovskih družinah, in nenazadnje poslanstvo, ki ga opravljajo po mojem globokem prepričanju vse lovske družine, vsaj tiste, ki jih sam dobro poznam, je pozitivno, je dobro v korist divjadi, v korist ohranjanju narave. In prav je, da jim to omogočimo tudi v prihodnje. Vedno se najde in če se hoče konsenz med lastniki zemljišč, med lovci, med občino. Doslej je ta dokaz bil, da so se našli v teh točkah, kjer je bilo morebiti škoda taka in drugačna. Jaz tudi razumem drugače misleče, lahko da pač lastniki zemljišč niso z vsem najbolj zadovoljni, pa vendarle v zadovoljstvo tega poslanstva, ki ga imajo, jim bomo s tem amandmajem in s tem zakonom končno omogočili in verjamem, da bo tudi ministrstvo čim prej, ponavljam čim prej, razpisalo koncesije in dalo možnost, da lovci upravljajo še naprej to, če so opravljali sedaj 60 in več let, pa naj opravljajo še bodočih 60 let. Hvala.
Hvala. Gospa Uhanova, izvolite.
Bom še enkrat povedala, tudi stališča kmeta, ki živijo od zemlje, ki kmetujejo, smo jih v primerjavi s kmetijami v Avstriji, Italiji, in v Nemčiji, na Hrvaškem postavili v neenakopraven položaj, še več izključili smo jih iz tega zakona, niti ena pripomba ni bila upoštevana s strani kmečkih in nevladnih organizacij. Tudi Kmetijsko gozdarsa zbornica ima 172.000 članov še zaenkrat, je dala tudi odklonilno stališče do takšnega zakona oziroma takšnih amandmajev. Sindikat kmetov in druga društva, da jih ne naštevam, pa nismo nikogar upoštevali in mislim, da ni prav, da smo jih izključili iz tega zakona.
Hvala. Gospa Zalokar Oražem.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani. Jaz moram pa izraziti pravzaprav precej drugačno mnenje od večine danes, ki se je oglasila in seveda ne želim pihati v isti rog z večino. Pri sprejemanju in dopolnitvah Zakona o lovstvu ne bom sodelovala in tudi ne morem sodelovati pri glasovanju, ker lova na splošno in tudi ubijanja živali ne podpiram še posebej, če je to povezano z in tudi namenjeno na nek način zabavi in igri. Pri tem pa moram reči, da me izjemno žalosti, ko poslušam predvsem predstavnike lastnikov. Recimo včeraj pa tudi v prejšnjih javnih pogovorih, ko govorijo predvsem o svojih pravicah, govorijo predvsem o denarju in govorijo predvsem o zaslužku. In živali jih čisto nič ne zanimajo in jaz nisem slišala niti ene besedo o živalih, samo o tem koliko denarja jim bo to prineslo. In to krvavega denarja. Kaj pa so oni dali in od kje ta pravica tem živalim, ki živijo divje pravzaprav, to so divje živali v naravi. Zdaj so na njihovi zemlji, jutri bodo na drugi. Kaj so dali oni in v čem je njihov prispevek, da si te živali lastijo in to predvsem za zaslužek. Pri tem pa želim reči, da lovcem je pa treba vendarle priznati, da so tem živalim nekaj dali, da naredijo tudi kaj za živali, da naredijo ogromno prostovoljnih ur, nenazadnje, da skrbijo za marsikaj in seveda v tem smislu sem vendarle bližje temu, da bo prevladala večina, čeprav kot sem rekla, se mi zdi da samo ubijanje je vendarle vredno premisleka in žalostno bi bilo, če v tem parlamentu ne bi bilo nikogar, ki bi tudi ta vidik odprl in povedal. Zato se bom pač vzdržala pri glasovanju.
Hvala. Spoštovane kolegice, kolegi, saj vem da je konec tedna in ste utrujeni, toda nekoliko več miru bi bilo treba, da bi hitreje prišli do konca. Gospod Sajovic, izvolite.
Hvala lepa. Veliko je bilo govora o preživetju slovenskega kmeta. Slovenski lovci in kmetje smo dobri partnerji in moram reči, da dobro sodelujemo. Gorske kmetije koze nekje na vrhu 200, 300 metrske stene ne bodo rešile, kajti slovenska zakonodaja je takšna, da tudi tistega telička, ki ga ima doma v svojem hlevu ne sme doma zaklati in pojesti. Kar se pa tiče lovske organizacije, slovenski lovci opravijo vsako leto preko 660 [[...]]Ali boste zagotovil, gospod predsednik, malo več discipline, slabo se sliši?
Gospod Sajovic, tudi ko vi govorite, vas ne morem umirit. Izvolite.
Hvala lepa.
In nekoliko več potrpljenja, vsi. Prosim.
Slovenski lovci opravimo na leto 660.000 delovnih ur. Če bi jih plačali samo po pet evrov tako kot študente to znese preko 3 milijone in 330 tisoč evrov. Tisti, ki jih zanima samo dobiček in profit tisti se vsako pomlad ne ukvarjajo z vlačenjem starih karoserij iz jarkov, pobiranjem pločevink, odstranjevanja starih gum in še česa. Lovci so danes v prvi vrsti okoljevarstveniki, šele potem pride na vrsto lov in streljanje. Potrebni sta bili približno 2 desetletji, da se je kult trofej iz slovenskega lovstva umaknil in recimo, zanimivo, včeraj sem slišal enega od eminentnih slovenskih pravnikov, ki je govoril o ruševcih na steni in podobnih zadevah, seveda slovenski lovci smo bili prvi, ki smo se v Evropi odločili za to, da se velikega števila ptic pevk, koristnih ptic in tudi ruševcev že dolgo, dolgo več ne strelja. Pomembne so nam druge stvari.
Hvala. Je še interes? Ponovno odpiram prijavo. Prosim, da se vsi, ki želite obrazložiti svoj glas, prijavite. Gospo Džuban, izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik. Ničesar ne preprečuje lastnikom zemljišč, da ne bi bili člani lovskih družin, lovci na način, o kakršnem v teh dneh tukaj govorimo. Istočasno je tudi že sedaj veliko lastnikov oziroma reci in piši kmetov članov lovskih družin in lahko počenjajo vse kar lovci lahko počenjajo. Da bi zaslužek ali kakorkoli ga imenujemo iz lovske dejavnosti reševal ene ali druge kmetije, se mi zdi, da je neutemeljeno in s tem načinom lova kmetij ne bomo rešili. Vsaj jaz izhajam iz tistega okolja, kjer je večji problem škoda po divjadi in bomo videli pri naslednjih amandmajih, kako se bomo ali boste opredelili, ko bomo tovrstni problem poizkušali do konca rešiti in takrat se bo pokazala skrb za tiste, ki so dejansko prizadeti. In samo še eno stvar. Dosedanja ureditev ali pa, če bodo ti amandmaji sprejeti v sedanjo ureditev vizavi tiste, ki govorite o absolutni pravici lastnikov zemljišč, je do živali pri sedanjem sistemu veliko bolj kulturna kot pa, če bi prepustili absolutno pravico do lova lastnikom zemljišč ali kaj podobnega. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Germič.
Hvala lepa, gospod predsednik. Sam bom podprl amandmaje, ki ohranijo koncesijo lovskih družin za upravljanje, to je trajnostno upravljanje z divjadjo. Sam sem namreč prepričan, da vloga lovskih družin ni omejena samo na trajnostno upravljanje z divjadjo, ampak je vsebina njihovega dela, vsaj tako kot ga jaz poznam, bistveno širša. Sam sem imel priložnost, tudi na nekaterih strokovnih področjih, sodelovati z različnimi institucijami. Govorili smo o simbiozi življenja in življenjskega prostora, to je divjadjo, gozda in širše krajine, in moram reči, da sem imel možnost srečati veliko strokovno zelo visoko usposobljenih ljudi, zato se mi zdi smiselni in potrebno, da v okviru trajnostnega oziroma v cilju trajnostnega gospodarjenja ne samo z divjadjo, ampak z okoljem, gozdom v najširšem smislu, ki ima več funkcij, ohranimo to znanje, da priznamo vlogo lovskim družinam, ki so jo imeli do sedaj, in pripomoremo k temu, da bomo nadgradili to vedenje. In z nadgradnjo tega vedenja, sem prepričan, da se bo tudi še krepil že sedaj dober odnos med lastniki im med lovci v posameznih lovskih družinah. Vsaj v okolju v katerem jaz živim, je ta odnos med lastniki in lovci urejen pravzaprav na zelo visokem nivoju. Skupna skrb za to bogastvo, ki je po mojem mnenju tudi javno bogastvo, javna dobrina, je seveda naša odločitev, da v nadaljevanju spodbudimo takšno sodelovanje in da poskrbimo, da samo na kratkoročnih interesih po divjadi in vrednosti te divjadi ne naredimo prevelike škode.
Hvala. Gospa Pečan.
Hvala lepa. Podprla bom ta amandma in tudi zakon. S tem, da bi se rada pridružila enemu od prejšnjih razlagalcev lastnega stališča do tega zakona oziroma do amandmaja, da je naš zakon o lovstvu morda res unikum v Evropi, vendar sem jaz zaradi tega vesela in ponosna, zaradi tega, ker je ta unikatni zakon, tako kot je do denacionalizacije tudi unikatni zakon o gozdovih zagotovil, da so po zakonu o lovstvu naši lovci poskrbeli za to, da imamo najbogatejšo favno v naših gozdovih in tudi izven njih. Da imamo zveri, ki jih skoraj nobena država v Evropi nima: rise, volkove, medvede, divje mačke pa verjetno še kaj za kar jaz ne vem. In da ti lovci skrbijo za to, da se ohranja stalež divjadi, da je razmerje med roparicami in rastlinojedo divjadjo, da je pravo razmerje. Da skrbijo za to, da bolne živali ne raznašajo bolezni naprej. Da skrbijo za to, da so gozdovi bogati, ne samo z rastlinjem, ampak tudi z živalstvom. Podobno bi bilo tudi z gozdovi, če ne bi z denacionalizacijo poskrbeli, da so novi lastniki, tako kot hočejo sedaj izropati gozdove divjadi, tako so tudi izropali in uničili gozdove. Tako da se tistim po čemer smo sloveli, po naših gozdovih, v preteklosti, ne moremo več tako pohvaliti kot nekoč. Žal se stvari tako odvijajo in razvijajo in jaz mislim, da je edino prav, da lovskim družinam, lovskim organizacijam prepustimo upravljanje favne v gozdovih, tako da bomo lahko tudi za naše potomce pustili nekaj za to, da bomo lahko [[...]]
Hvala. Gospod Kokalj.
Najprej lep pozdrav tudi v mojem imenu predstavnikom lovske druščine in na začetku iskrene čestitke. To je očitno ena najboljših lobističnih organizacij v Sloveniji. Kar zadeva zakon, ste uspeli zlobirati praktično vse politične skupine, razen Nove Slovenije. Vendar pri nas ne gre za to, da bi se upirali iz principa, vendar menimo, da je pošteno, če želimo živeti in če želimo Slovenijo razvijati trajnostno, kot rečemo, je potrebna nujna vzajemnost med človekom in naravo. In človek v tem primeru gotovo, tisti prvi človek ki ga lovstvo zadeva, je gotovo lastnik zemljišča. Zato bi v tem primeru - zameriti se vam seveda ne upam, ker ste pravzaprav edina oborožena civilna skupina v Sloveniji, če se malo pošalim, ampak vseeno bi apeliral na vas, da poskušate vi doseči, da bi se ta dogovor z lastniki le na nek način dosegel. Mislim, da ni korektno in ne moremo pričakovati sožitja, če se z lastniki ni uspelo doseči kompromisa. In naše stališče zato nasprotuje temu amandmaju in tudi takemu zakonu, tudi iz tega vidika, smo članica Evropske unije in mislim, da je prav, da spoštujemo neke standarde iz vidika lastnine, ki so bili kršeni, četudi s konstruktivnim pristopom lovcev, pa vendar vseeno mislim, da v dobro lastnikov, narave, živali. Edino vzajemnost je pravi pristop. Zato apeliram na vas, da poskušate najti soglasje z lastniki zemljišč. Do takrat, pa na žalost, mi tega ne moremo podpreti.
Hvala. Gospod Prevec.
Hvala lepa, za besedo, gospod predsednik. Spoštovani, spoštovani gostje na balkonu, spoštovane kolegice in kolegi! Sam bom tako kot moji poslanski kolegi iz Ljudske stranke podprl ta amandma iz čisto preprostega razloga, zato, ker želim, da lovske družine še naprej upravljajo z divjadjo naših gozdov, kajti s svojim delom do sedaj so vendarle dokazali, da so tega vredni. Sam dejavnost in delovanje lovskih družin zelo dobro poznam predvsem kot župan in nenazadnje v svoji občini, kjer so tri lovske družine, z njimi tudi izredno dobro sodelujem. Glede na dobro poznavanje njihovega dela sem prepričan, da je njihovo poslanstvo pravo, to je ohranjanje narave. Kar se pa tiče sodelovanja z lastniki zemljišč, pri nas, v naši občini je to zelo vzorno urejeno. Nenazadnje lastniki zemljišč, ki so mnogi tudi v lovskih družinah se največkrat brez problemov dogovorijo z lovskimi družinami bodisi ko gre za odškodnine, ki nastajajo na kmetijskih zemljiščih bodisi da gre za kakšen drugi problem, ki nastane na tem nivoju. In prepričan sem, da je tako tudi drugod, po drugih regijah. Seveda pa želim tako kot je bilo že rečeno, da Vlada v nadaljevanju čim prej podeli koncesijo, da se te zadeve čim prej uredijo. In še enkrat lovske družine so tiste, ki naj še naprej upravljajo z našo divjadjo. Hvala.
Hvala. Gospod Posedel.
Hvala lepa. Zelo na kratko bom samo potrdil, da bom podprl ta amandma. Opravičil bi se tudi gospodu Presečniku, ki je sam priznal, da je predlagal ta zamik glasovanja, ampak sem vesel po tem kar sem slišal, ker očitno stvari gredo na bolje. Kolegi iz Slovenske ljudske stranke so se odločili, da to podprejo, pa tudi besede kolega Soka so drugačne kot so bile na prvi obravnavi. Takrat je primerjal lovce s kmeti, da vsi delajo enako, to je storil tudi danes, s tem, da je zadnjič še dodal, da so lovci zato na balkonu, ker imajo čas. Tako, da se tudi to izboljšuje. Besede, ki pa jih je izrekla kolegica Cveta, pa kažejo samo na to, da ni tovarišica lovka, ampak da lovstvo bolj spremlja iz druge plati, ker če bi bila bolj z njimi v stiku, bi tudi spoznala, da je veliko več lovcev, ki odhaja na lov s fotoaparatom ali pa brez puške, zato da skrbijo za tisto kar so, okoljevarstveniki.
Ni replike. Glasujemo. Navzočih je 70 poslank in poslancev, za 59, proti 10. [[Za je glasovalo 59.]] [[Proti 10.]] Ugotavljam, da je predlagan amandma sprejet. S tem je amandma pod številko 2 brezpredmeten. Na glasovanje dajem amandma poslanskih skupin LDS in Zares k 7. členu. Glasujemo oziroma oprostite, v imenu poslanske skupine, gospod Sušnik. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani predsedujoči. Spoštovana sekretarka! V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke bomo glasovali za amandma, ne zaradi vsebine, ampak zaradi tega, da si zagotovimo možnost vložitve amandmaja za tretjo obravnavo, ker smo prepričani, da je treba vsebino tega 7. člena popraviti. Rad bi poudaril, da smo Slovenski demokrati glasovali za Zakon o divjadi in lovstvu pred štirimi leti, da se zavzemamo za ta koncept lova, da smo se vse skozi zavzemali za podelitev koncesij in s tem za izvajanje zakona, da odločno nasprotujemo kakršnikoli privatizaciji lova in uvajanju privatnih lovišč, ker smo prepričani, da to pomeni posredno tudi pričetek zapiranja prostega vstopa v naše gozdove in s tem krnjenja te multifunkcijske vloge gozdov, ki je ena izjemno pomembnih funkcij kar dveh tretjin Slovenije. Vsekakor pa smo prepričani, da je treba sprejeti Zakon o spremembah in dopolnitvah Zakona o divjadi in lovstvu tudi zaradi tega, da se odpravijo ugotovljene ustavne neskladnosti, da bo potem možno razpisati in podeliti koncesije. Smo pa prepričani, da je treba doreči kdo bo pri drugi podelitvi koncesij imel prednost in pri tem upoštevati priporočilo Ustavnega sodišča. Vsekakor pa preprečiti, da bi iz tako imenovane strokovne skupine ekološkega foruma Lovske zveze Slovenije, ki je lastnike zemljišč in lokalne lovce v peticiji poimenovala za fevdalce, njihovo udejstvovanje v lovskih družinah pa uvajanje fevdalizma na področje lova, da bi kadarkoli prišle in prevzele upravljanje s slovenskimi lovišči. Prepričani smo, da je treba jasno napisati, da imajo prednost pri podelitvi koncesij lokalni lovci, lovci, ki so lastniki zemljišč, ker so le te lovske družine, ki so bile tako sestavljene v stoletni zgodovini dokazale, da znajo in zmorejo pravilno gospodariti z gozdovi. Zato smo prepričani, da je treba na drugo mesto prednosti uvrstiti še dosedanje koncesionarje. Da se ne bi slučajno zgodilo, da bi kakšen tako imenovani strokovni forum kdaj prevzel v upravljanje katero od lovišč [[...]] [[mikrofon se je izključil]] [[...]]
Hvala. Ker je dvignjenih več rok, odpiram še prijavo v imenu poslanskih skupin. Gospod Veber, izvolite.
Hvala za besedo. Če ostane besedilo 26. člena takšno kot je trenutno zapisano v veljavnem zakonu pomeni, da ima prednost pri podelitvi koncesije tista lovska družina katere večji del članov predstavljajo lastniki zemljišč. Kar pomeni, da v bistvu ta zakon omogoča s takšno vsebino špekulativno ustanavljanje večjega števila lovskih družin, kajti za ustanovitev lovske družine je potrebno pač imeti tri člane in če so ti člani lastniki zemljišč imajo absolutno prednost pri podelitvi koncesije. Zato je amandma, ki ga je vložila LDS boljši, ker dejansko govori o tem, da ima prednost pri podelitvi koncesije tisti, ki seveda ustrezno gospodari z loviščem, izpolnjuje pogoje in seveda resnično uresničuje javni interes pri gospodarjenju z divjadjo, ne pa ozek tržni interes ker bi pač lahko prišlo samo do trenutnega bi rekel hitrega lova iz lovišča in s tem porušitve naravnih danosti v naravi. V tem smislu je amandma LDS-a sprejemljivejši, boljši kot je zdajšnje besedilo zakona. Kako bo pa naprej oblikovan, napovedan amandma k temu členu seveda težko ocenjujem vendar predlagam, da besedilo ostane predvsem vezano na strokovnost in predvsem na delo v javno korist, kajti divjad in narava, mislim, da sta vendarle, v veliki meri in predvsem, javna korist vseh. Hvala.
Hvala. Gospod Posedel.
Hvala lepa. Jaz sem vesel, da lahko v imenu Poslanske skupine Zares povem, da bomo ta amandma podprli, ker smo ga skupaj z LDS-om tudi vložili. Vesel sem tudi besed, ki jih je rekel kolega Sušnik, da bodo to podprli in da bomo potem skupaj pripravili za tretje branje usklajen predlog in računam, da bo pri tem aktivno tudi kmetijsko ministrstvo, glede na to, da je bivša ministrica Lovsko zvezo sicer povabila k sodelovanju, imenovala celo komisijo, vendar je bil sestanek eden, ali pa trije, prvič, zadnjič in nikoli več. Računam, da bo v tem obdobju do tretjega branja to sodelovanje boljše.
Hvala. Gospod Presečnik.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. V poslanski skupini, jaz osebno tudi, bomo amandma k 7. členu podprli, ravno zaradi tega, da damo možnost v tretji obravnavi tudi ta člen spremeniti, in sicer v skladu z odločbo Ustavnega sodišča, to kar je tudi naša osnovna naloga. Ta amandma bomo v poslanski skupini v celoti podprli. Hvala lepa.
Hvala. Glasujemo. Navzočih je 74 poslank in poslancev, za je glasovalo 62, proti 9. (Za je glasovalo 62.)(Proti 9.) Ugotavljam, da je predlagani amandma sprejet. V 9. členu imamo tri amandmaje. Najprej dajem na glasovanje amandma pod številko 1 Poslanske skupine Socialnih demokratov k 9. členu. Če bo amandma sprejet postane amandma pod številko 2 brezpredmeten. V imenu poslanske skupine želi obrazložiti glas gospod Veber.
Hvala za besedo. Hotel sem na kratko povedati to, da je zelo pomembno vprašanje rešeno s tem amandmajem glede odnosov do lastnikov zemljišč, kajti amandma govori o tem, da je osnova za izračun koncesijske dajatve zmanjšana za izplačane odškodnine za škodo od divjadi. In to je pomembno. In ta odnos do lastnikov je pomemben ravno skozi to, da se poravnava škoda od divjadi. In v kolikor se to všteva v osnovo za izračun koncesijske dajatve bodo seveda lovci zainteresirani, da izplačujejo te škode, sicer bodo morali plačati koncesijsko dajatev, ki se bo delila nekaj na državo, nekaj na občino, kar pa pravzaprav nima pravega smisla. Tako, da predlagam, da se ta amandma podpre.
Hvala. Glasujemo. Navzočih je 74 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 32 proti 42. [[Za je glasovalo 32.]] [[Proti 42.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Na glasovanje dajem amandma pod številko dve, poslanskih skupin LDS in Zares, k istemu členu. Glasujemo. Navzočih je 74 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 32, proti 42. [[Za je glasovalo 32.]] [[Proti 42.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Na glasovanje dajem amandma pod številko tri, Poslanske skupine Socialnih demokrat k istemu členu. Glasujemo. Navzočih je 74 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 35, proti 36. [[Za je glasovalo 35.]] [[Proti 36.]] Ugotavljam, da predlagani amandma ni sprejet. Prehajamo na 14. člen in sicer dajem na glasovanje amandma poslanskih skupin LDS in Zares k 14. členu. Glasujemo. Navzočih je 75 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 31, proti 42. [[Za je glasovalo 31.]] [[Proti 42.]] Ugotavljam, da predlagani amandma ni sprejet. Na glasovanje dajem amandma Poslanske skupine Socialnih demokratov k 18. členu. Glasujemo. Navzočih je 74 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 31, proti 41. [[Za je glasovalo 31.]] [[Proti 41.]] Ugotavljam, da predlagani amandma ni sprejet. Na glasovanje dajem amandma poslanskih skupin SDS, SLS in DeSUS k 24. členu. Glasujemo. Navzočih je 69 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 49, proti 5. [[Za je glasovalo 49.]] [[Proti 5.]] Ugotavljam, da je predlagani amandma sprejet. Končali smo z glasovanjem o amandmajih in z drugo obravnavo predloga zakona v okviru skrajšanega postopka. Ugotavljam, da je zbor v drugi obravnavi sprejel amandmaje k 6., 7. in 24. členu dopolnjenega predloga zakona. Sprašujem kvalificirane predlagatelje ali nameravajo k tem členom vložiti amandma? Ja. Zato bomo to točko nadaljevali v sredo, po končanih ostalih točkah. Prekinjam točko dnevnega reda, prekinjam tudi 35. sejo Državnega zbora Republike Slovenije, ki jo bomo nadaljevali v torek, 5. februarja ob 9. uri. Hvala za udeležbo in lep vikend.