Spoštovane kolegice poslanke, kolegi poslanci, spoštovane ministrice in ministri, gospe in gospodje, lepo pozdravljeni! Začenjam 6. sejo Državnega zbora, ki je bila sklicana na podlagi prvega odstavka 57. člena Poslovnika Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: Luka Mesec, Igor Zorčič od 15. ure dalje, Eva Irgl, Jožef Horvat, Anja Bah Žibert, Suzana Lep Šimenko, Dušan Šiško od 17. ure dalje in Mateja Udovč od 17. ure dalje. Na sejo sem vabil predsednika Vlade, ministrice in minister ter generalnega sekretarja Vlade k 1. točki dnevnega reda, predsednika Vlade k predvideni širitvi dnevnega reda ter predstavnike Vlade k vsem točkam dnevnega reda. Prehajamo na določitev dnevnega reda 6. seje Državnega zbora. Predlog dnevnega reda ste prejeli v ponedeljek, 18. marca 2019, s sklicem seje. O predlogu dnevnega reda bomo odločali v skladu z drugim odstavkom 64. člena Poslovnika Državnega zbora. Predlogov za umik točk z dnevnega reda seje nisem prejel. Prehajamo na obravnavo in odločanje o predlogu širitve dnevnega reda seje. Državnemu zboru predlagam, da dnevni red 6. seje razširi z 9.a točko, z Listo kandidatov za ministra Vlade Republike Slovenije. Predlog za širitev ste prejeli v sredo, 20. marca 2019. Želite besedo predsednik Vlade gospod Marjan Šarec kot predlagatelj liste? [[Ne.]] Hvala. Želi besedo kdo od predstavnikov poslanskih skupin? [[Ne.]] Želi besedo kdo od poslancev? [[Ne.]] Hvala. S tem prehajamo na odločanje. Poslanke in poslance prosim, da preverite glasovalnih naprav. Odločamo o predlogu za širitev dnevnega reda. Glasujemo. Navzočih je 79 poslank in poslancev in vseh 79 je glasovalo za. [[Za je glasovalo 79.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je predlog za širitev sprejet. V skladu s časovnim potekom seje bo zbor to točko obravnaval v sredo, 27. marca 2019. Sedaj, spoštovane poslanke in poslanci, prehajamo na določitev dnevnega reda v celoti. Zboru predlagam, da za današnjo sejo določi dnevni red kot ste ga prejeli s sklicem. Glasujemo. Navzočih je 78 poslank in poslancev in vseh 78 je glasovalo za. [[Za je glasovalo 78.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je dnevni red 6. seje Državnega zbora določen. Prehajamo na 1. TOČKO DNEVNEGA REDA – VPRAŠANJA POSLANK IN POSLANCEV. V zvezi s to točko dnevnega reda sem v poslovniškem roku prejel pisne prijave 39 poslanskih vprašanj. Vrstni red postavljanja poslanskih vprašanj je določen v skladu z 244. členom, drugim odstavkom 245. člena in 247. členom Poslovnika Državnega zbora ter dogovorom vodij poslanskih skupin z dne 13. novembra 2018. Na prva tri vprašanja poslanke in poslancev opozicije, na vprašanja poslanca poslanske skupine Levica ter na vprašanje poslancev vladajoče koalicije bo odgovoril predsednik Vlade. Vsak poslanec oziroma poslanka ima za postavitev vprašanja na voljo tri minute, predsednik Vlade, ministrice in ministri odgovorijo na vprašanje v največ petih minutah. Če je vprašanje postavljeno več ministrom, imajo vsi skupaj na voljo 5 minut za odgovor. Poslanec, ki ne bo zadovoljen z odgovorom, lahko zahteva dopolnitev odgovora, ne more pa postaviti dodatnega vprašanja. Poslanke in poslance prosim, da ste na to pozorni. Obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora poslanec predstavi v 2 minutah, dopolnitev odgovora pa sme trajati največ 3 minute. Poslanec, ki je postavil vprašanje, lahko zahteva, da se na naslednji seji opravi razprava o odgovoru predsednika Vlade, ministrice ali ministra. O tem odloči Državni zbor brez razprave in obrazložitve glasu. V primeru, da poslanec na postavljeno vprašanje danes ne bo dobil odgovora, mu morajo predsednik Vlade, ministrica ali minister v 30 dneh predložiti pisni odgovor. Poslanec, ki je postavil vprašanje, na katerega ni bilo odgovorjeno, lahko izjavi, da vztraja pri ustnem odgovoru. V tem primeru bom vprašanje uvrstil na naslednjo redno sejo Državnega zbora. V zvezi s to točko so se danes upravičili: gospod Marjan Šarec, predsednik Vlade v funkciji ministra za zdravje, od 13. ure dalje oziroma od zaključka obravnave prvih petih ustnih poslanskih vprašanj, naslovljenih na predsednika Vlade, dr. Jernej Pikalo, minister za izobraževanje, znanost in šport, do 15. ure, gospod Jure Leben, minister za okolje in prostor, ki opravlja tekoče posle, ter gospod Peter Jožef Česnik, minister, odgovoren za področje odnosov med Republiko Slovenijo in avtohtono slovensko narodno skupnostjo v sosednjih državah ter med Republiko Slovenijo in Slovenci po svetu. Na e-klopi je objavljen pregled poslanskih vprašanj, na katera v poslovniškem roku ni bilo odgovorjeno. Spoštovane kolegice, spoštovani kolegi! Prehajamo na predstavitev poslanski vprašanj. Na prvih pet vprašanj bo odgovarjal predsednik Vlade gospod Marjan Šarec. Poslansko vprašanje mu bo najprej postavila gospa Ljudmila Novak. Izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovane matere in babice, najprej iskrene čestitke za naš praznik. Glede na to, da si predsednik Vlade v najboljšem primeru lahko samo nekaj let, matere pa smo, ko postanemo, celo življenje, je danes to zame prednost, tako da iskrene čestitke. Bodimo vesele, da imamo to poslanstvo, in hvaležne tudi našim možem, moškim, da so nas naredili za matere. Sedaj pa moje poslansko vprašanje, ki je povsem enostavno. Zakaj ste se, gospod predsednik Vlade, odločili in odklonili govor v Evropskem parlamentu? Moj namen danes tukaj ni, da bi vas ponovno karala, ker sem vas že okarala. Okarali so vas tudi drugi evropski poslanci in tudi slovenska javnost, ampak enostavno bi želela vedeti zakaj. Menim, da je takšen govor v Evropskem parlamentu v tem času, ko smo na prelomnici Evropske unije, izredno pomemben. Vemo, da je Evropska komisija pred dvema letoma objavila belo knjigo s petimi variantami o prihodnosti Evropske unije. Sedaj je potekala javna razprava o tem, kakšno Evropsko unijo si želimo. Razni pogovori in tudi nastopi predsednikov v Evropskem parlamentu pomenijo del te evropske razprave. Zato se mi zdi enostavno škoda in zamujena priložnosti, da vi kot predsednik Vlade niste te možnosti uporabili in predstavili vizijo, kakšno vizijo ima Slovenija, kakšne želje. Tukaj ni pomembno, koliko ima glasov Slovenija v Evropskem parlamentu, ker se o tem ne odloča, ampak ali imamo kakšne predloge, vizijo, kaj si želimo, ali smo naklonjeni skupni evropski prihodnosti ali ne. Dovolj tem bi lahko odprli. Glede na to, da bo čez dva meseca v Sibiu vrh Evropske unije, kar vi dobro veste, in se boste predsedniki pogovarjali o zaključkih te dvoletne javne razprave, potem me zanima, kaj boste tam predstavljali, ker nimam občutka, da v Sloveniji poteka javna razprava o tem, kaj si pravzaprav mi želimo. Zatorej bi z veseljem prisluhnila in bom prisluhnila vašim razlogom in še enkrat poudarjam, zdi se mi škoda, da te dobre priložnosti niste uporabili.
Hvala, gospa poslanka. Gospod predsednik Vlade, izvolite.
Hvala, gospa Novak, za to vaše vprašanje. Seveda vam verjamem, da je dobronamerno ravno toliko, kot verjamem, da je zemlja ploščata, ampak pustiva to. Res je, cel teden sem spremljal te razprave. Pravite, da me je okarala javnost. Ni me okarala javnost, karali so me najbolj obstoječi evropski poslanci iz Slovenije in pa kandidati, kamor sodite tudi vi. Me pa zanima najprej, kako naj resno jemljem evropske poslance, ki me karajo iz Slovenije, ob dejstvu, da imamo eno poslanko, ki je pred petimi leti na soočenju na FDV izjavila, da je zdravo imeti samo dva mandata, danes kandidira za tretjega. Imamo poslanca, ki je pred petimi leti verjel, danes ne verjame več in se je na hitro včlanil v drugo stranko samo zato, da bo izvoljen. Imamo nekaj evropskih poslancev, ki niso zamudili priložnosti biti tiho, ampak so Slovenijo tožili pred svetovno in evropsko javnostjo, kadar je bila le priložnost za to. Imamo evropskega poslanca, ki se tudi v želji po tretjem mandatu s pismi obrača na javnost in pere perilo lastne stranke. Skratka, imamo kar nekaj evropskih poslancev, ki jim jaz ta hip ne morem ravno zaupati v njihovi dobronamernosti, zato težko sprejmem takšno kritiko. Kar se tiče nastopa, je bilo to ponujeno še gospodu Cerarju pred menoj. Potem smo oktobra izrazili pripravljenost, da nastopim, nakar [[…]] [[oglašanje iz dvorane]] Ja, gospod Mahnič, počakajte, no, malce. Bilo je ponujeno gospodu Cerarju in ko gospod Cerar ni bil več predsednik Vlade, smo mi rekli, da se bomo tega udeležili, nakar do zdaj ni bilo odgovora iz kabineta gospoda Tajanija. Me pa veseli, da ste se vsi slovenski evropski poslanci in kandidati za evropske poslance lepo povezali v branjenju gospoda Tajanija, češ, če je pa on poslal vabilo, bi pa gospod Šarec moral iti. Mislim, da sem gospodu Tajaniju v četrtek na Evropskem svetu zelo dobro povedal, da je bila ta njegova izjava nož v srce. In kaj je še izjavil? Da je bil Mussolini dober državnik, dokler pač ni šel v vojno. Ampak že davno pred vojno je zatiral primorske Slovence, že davno pred vojno je šel v Etiopijo in tam izvajal pokole. Če izjavi to gospod Tajani, potem me ni nič sram, če sem tako vabilo zavrnil, oprostite. In to, da je zdaj zamujena priložnost, se samo vprašam, kaj ste potem delali pet let tam, če se Slovenije doslej ni slišalo in ste čakali samo mene. Za vas sem bil še nekaj mesecev nazaj klovn. Veste, tega nikakor ne jemljem dobronamerno, ampak zgolj kot začetek neke predvolilne kampanje, ki je že v polnem teku. Verjemite pa mi, da se na Evropskih svetih zelo dobro pogovarjamo o prihodnosti, da vemo, kaj so težave, predvsem pa jih ne bomo rešili, če se bomo že dve leti in še več pogovarjali samo o brexitu. Evropska unija ima mnogo težav, začeti jih bo treba reševati, ampak dvomim, da jih bomo rešili z nagovorom evropskim poslancem dva meseca pred evropskimi volitvami. »The last but not the least«, gospa Ljudmila, je pa to, da je 12. marca govoril moj slovaški kolega – parlament je bil prazen! In tudi, ko je govoril malteški kolega, je bilo notri, ne vem, 30 poslancev ali koliko. Če bi v tem cenjenem zboru sedelo samo 30 poslancev, bi se to precej poznalo. Koliko je pa poslancev v Evropskem parlamentu, pa je bil prazen. Toliko o tem, koliko evropske poslance zanima nagovor katerega izmed mojih kolegov ali pa mene navsezadnje. Zato to ni drugega kot navadno sprenevedanje, nabiranje političnih točk na moj račun. Lepo, da ste se vsi združili proti meni, ste se vsaj enkrat združili. Upam, da boste tisti, ki boste izvoljeni v naslednjem mandatu v Evropski parlament, znali biti tako združeni, tudi ko bo šlo za Slovenijo. Hvala.
Hvala, gospod predsednik Vlade, za vaš odgovor. Gospa poslanka, izvolite.
Glejte, gospod predsednik, to, kar ste zdaj vi povedali, je enostavno sramotno. Moram pa zdaj biti pa malo ostra. Ker tam ne govorite samo evropskim poslancem, ki ste jih tukaj vse povprek dali v nič, ampak govorite evropski javnosti. Tudi v našem parlamentu večkrat sedi nekaj poslancev, ampak je televizijski prenos, mediji poročajo, o tem se govori. Zakaj je to zamujena priložnost? Vi bi te stvari, kar ste zdaj tukaj povedali, tam lahko javno povedali. Znate lepo ošvrkniti, znate se pošaliti, znate kaj dodati, to bi lahko tam naredili, tudi gospodu Tajaniju bi lahko med vrstnicami kaj povedali ali pa še marsikomu, ki ne pozna evropske zgodovine. Tam je bila za to priložnost. Ne gre za to, kaj mislijo evropski poslanci, tudi ne gre za to, da se končuje mandat, gre za dveletno razpravo, kakšna je vizija Evropske unije in kako si mi to predstavljamo. In tam bi vi lahko marsikaj dodali, pa ste to priložnost zamudili. Zato se mi zdi neprimerno, da se zdaj tukaj tako izražate o slovenskih evropskih poslancih. Jaz, preden sem dala izjave, nisem z nikomur komunicirala, ampak sem se enostavno vprašala, zakaj je naš predsednik Vlade to naredil in da to ni dobro. Mi si želimo pridobiti v Evropi prijatelje, pa se tako nonšalantno ali pa ne vem kako bi rekla obnašamo do evropskih inštitucij. Evropske inštitucije so nek skupni imenovalec vseh držav članic. Tam sedijo naši poslanci, tam sedi naša komisarka, tam sedijo naši uradniki in zdaj mi po tem pljuvamo, namesto da bi povedali, kaj želimo mi izboljšati.
Hvala, gospa poslanka. Gospod predsednik Vlade, izvolite.
Spoštovana poslanka! Kamen bi zajokal ob tem, kar ste pravkar povedali, kako je to nacionalna sramota, kako sem zamudil ne vem kakšno priložnost. Vi ste zamudili priložnost biti v vladi – pa kaj potem. Če je to taka zamujena priložnost, bo pokazal čas. Kar se pa tiče govorjenja v predvolilnem času in zdajle vse, kar je izrečeno, me pa ne bo nobeden prepričal, kako ste dobronamerni in kako si želite samo dobro. Ne nazadnje je bilo izraženo tudi nespoštovanje evropskih institucij do Slovenije. Ali je Evropska komisija v sedanjem mandatu rekla pri arbitraži za Hrvaško, da je to nespoštovanje vladavine prava? Ni rekla. Pa še kaj je bilo v tem mandatu. Zato bom z veseljem v prihodnje izkoristil vsako priložnost, vendar v novem sklicu Evropskega parlamenta. Nikakor pa ne bom hodil v prazen parlament razlagat tridesetim, pa po možnosti še kakšnega iz Slovenije ne bo notri, zato da se boste potem kolegi tukaj z desne norčevali, kako da me nobeden ne posluša in kako Slovenije nobeden ne upošteva v svetu in tako naprej. Skratka, obe stvari se da gledati obojestransko. Kar se pa tiče mojega ostrega nastopa do slovenskih evroposlancev – ja, pokazal sem, da tudi jaz znam opažati in da imam tudi sam svoje mnenje o slovenski politiki in da tudi sam znam kakšno pikro povedati, če to hočem. Se bom v bodoče tega čim bolj izogibal, ker to ni moj način, ampak sem pa pokazal, tako kot sem jaz začutil ob vsem, kar ste povedali, da je to nacionalna sramota, da je to konec sveta, da je to ne vem kaj vse, da naj bi bilo, ker nisem govoril o Evropskem parlamentu, sem vam samo povedal, kakšno je pa moje opažanje te slovenske politike in slovenskih evropskih poslancev. Seveda vsem želim najboljše na teh evropskih volitvah in želim, da bi se v naslednjem sklicu Evropskega parlamenta resnično začelo kaj premikati in da bi te razprave ne ostale samo na nivoju razprav, kaj Evropska unija potrebuje, ampak, da bi se tudi resnično kaj premaknilo, sicer bo sledil še kakšen exit, kar pa zagotovo ni dobro, a ne, ker že odhod Velike Britanije bo povzročil veliko težav. Tako da vem, da je vaša zadnja beseda in jo boste sedaj imeli, ampak karkoli boste povedali, jaz sem miren, vem, da je to predvolilna kampanja in tako tudi sprejemam. Hvala lepa.
Hvala, za vaše stališče, gospod predsednik Vlade. Gospa poslanka, imate postopkovni predlog, izvolite.
Seveda bom predlagala razpravo v parlamentu o tej temi. Zakaj? Ker se mi zdi pomembno, da se tudi poslanci pogovarjamo o tem, kakšna je naša vizija o prihodnosti Evropske unije, ne glede na to, ali so volitve čez dva meseca ali čez pol leta ali ne vem kdaj. Leta 2021 bo Slovenija predsedovala Evropski uniji. Ali mi sploh vemo, kaj hočemo, ali vemo, kakšne so naše prioritete in zakaj ne bi odprli javne razprave o tem? Tukaj v parlamentu je prostor za to, da se o tem pogovarjamo. Poglejte, tudi vi boste imeli evropske volitve, tudi vaša stranka bo kandidirala in prav v času evropskih volitev, ko se zamenja parlament, ko se zamenja Evropska komisija, so oči javnosti najbolj uprte v evropske institucije. Mi smo na prelomnici. Da ne bo več brexitov, bi lahko tudi vi pripomogli, ko bi povedali, kakšne rešitve pa imamo mi za prihodnost. Da ne bomo samo pljuvali po tem, ker smo člani Evropske unije, ker smo se sami tako odločili, po evropskih institucijah, namesto da bi pogledali, kje so prednosti, kaj smo dosegli, kaj je glavni cilj in namen tega sodelovanja. To nam manjka. Seveda vi govorite o volitvah. Seveda, jaz sem kandidatka, ampak iz vseh strank so kandidati, in to še nič ne pomeni. Sem pa bila evropska poslanka in točno vem, kakšni so tam pogovori, kaj si bodo mislili o nas. In govorite, da Evropska komisija ni podprla. Večkrat je dala izjave, da želi, da se spoštuje pravo. Ampak sem pa že povedala, da si pa mi sami pridobivamo na takšen način in s takšnim odnosom sovražnike ali pa neprijatelje, če se obnašamo ignorantsko. In to ni prav. Zato predlagam, ne glede na to, da vi niste tam govorili, ker prej ste povedali, da vas je bilo malo strah, da ste se bali, kaj bodo drugi rekli. Verjamem, ker Slovenci smo zelo kritični najprej do svojih, ampak vi bi se tam lahko izkazali, pa ste tudi to priložnost zamudili. Kritike so pa vedno. Če se odločimo tako, bodo nekateri kritični, če se odločimo tako, bodo kritični. Vi bi pa lahko zablesteli, saj znate, cela Evropa bi se vam lahko nasmehnila. Zato predlagam, ko bomo glasovali o poslanskih vprašanjih, da odpremo razpravo v Državnem zboru o tej tematiki, kakšna je torej naša vizija o prihodnosti Evropske unije in katere so naše prioritete v času predsedovanja. To bo samo Vladi v pomoč.
Hvala, gospa poslanka. O vašem predlogu bomo glasovali jutri v okviru glasovanj. Besedo ima gospod Dušan Šiško. Izvolite.
Hvala za besedo. Krško polje – območje intenzivnega kmetovanja, hkrati pa se pod njegovim površjem nahaja največji vodonosnik v občini Krško. Vodna vira na Krškem polju, Drnovo in Brege, sta zavarovana z odlokom iz leta 1985, vendar bi morala Vlada Republike Slovenije sprejeti nove uredbe o varovanju vodnih virov, ki bi inšpekcijskim službam dovoljevale več pooblastil. Odloki namreč ne ščitijo vodnih virov dovolj učinkovito, upravljavcev vodovodnega sistema pa ima večkrat zvezane roke in ne more ukrepati zopet kršitelje. Kljub temu da je za pripravo državne uredbe o zaščiti vodnih virov prisotna država, je občina Krško pripravila strokovne podlage za pripravo uredbe in jih posredovala na pristojne institucije. Ker je bil v letih 2013–2015 tudi s pomočjo evropskih sredstev izveden projekt hidravlične izboljšave, ki je omogočil povezavo vodovodnega sistema z občino Kostanjevica na Krki, je rešitev tega problema toliko bolj nujna. Skladno z določili Zakona o vodah je država pristojna za pripravo in izdajo uredb o vodovarstvenem območju za vodno telo vodonosnika. Občina Krško je že v letu 2015 na Vlado Republike Slovenije posredovala strokovne podlage za vse aktivne vodne vire kot osnovo za pripravo državne uredbe. Do sprejetja uredbe pa še do zdaj ni prišlo, zato me zanima: Kdo je odgovoren za to zamudo? V kakšni fazi so priprave oziroma kdaj bo uredba končno sprejeta?
Hvala, gospod poslanec. Gospod predsednik Vlade, izvolite.
Hvala za vprašanje. Kot ste že sami ugotovili, so strokovne podlage eden izmed pogojev za sprejetje te uredbe. Na območju Občine Krško so se že pripravljale strokovne podlage za zavarovanje vodnih virov – pripravili sta jih podjetji Geosi inštitut za zemljeslovje, d.o.o., in Georaz – ki so bile naročene s strani Občine Krško. Leta 2015 jih je občina posredovala na Ministrstvo za okolje in prostor z namenom, da se pripravi predlog uredbe o zavarovanju vodnih virov. Po pregledu strokovnih služb na ministrstvu je bilo ugotovljeno, da le-te niso popolne in da jih je treba dopolniti. Slovenska klasika. S pripombami so bili izdelovalci strokovnih podlag in občina seznanjeni v letu 2016, izdelovalci pa so se na le-te odzvali v februarju 2017. Po ponovni preveritvi izdelanih strokovnih podlag v letih 2017 in 2018 je Ministrstvo za okolje in prostor ugotovilo, da strokovne podlage niso bile pripravljene v skladu z veljavno zakonodajo in niso omogočale podlage za pripravo osnutka predpisa o zavarovanju vodnih virov. Za zajetji Brege in Drnovo je bilo tako potrebno pripraviti nove strokovne podlage, na kar je MOP občino pozval tudi z dopisom julija 2018 in ob tem tudi k opredelitvi do seznama vodnih dovoljenj, do katerega pa se občina še vedno ni opredelila. V mesecu decembru 2018 so predstavniki ministrstva in občine izvedli sestanek, katerega namen je bil doseči skupen dogovor o najustreznejši rešitvi za dopolnitev oziroma pripravo strokovnih podlag, zaradi vpliva Hidroelektrarne Brežice na ta dva vodna vira. Dogovorjeno je bilo, da mora občina preveriti tudi stanje na dodatnih vrtinah na območju zajetja Brege, in sicer z vidika pridobitve vodnega dovoljenja. Na Ministrstvu za okolje in prostor je bila v tem mandatu sprejeta odločitev, da se poveča poraba sredstev za izdelavo strokovnih podlag, saj je bilo ugotovljeno, da je na tem segmentu v preteklosti prihajalo do zastojev. Za omenjena vodna vira bo ministrstvo zato sámo naročilo nove strokovne podlage. Trenutno ima ministrstvo naročeno večje število strokovnih podlag pri izdelovalcu, kar pomeni, da se je posledično podaljšal čas izdelave le teh. O vseh aktivnostih je in bo tudi v bodoče ministrstvo ustrezno obveščalo tudi samo občino. Pričakujem, da bo seveda ministrstvo to uredilo v najkrajšem možnem času, skratka, zadeve tečejo in verjamem, da bomo na ta način tudi prišli do rešitve problema.
Hvala, gospod predsednik. Gospod poslanec, želite dopolnitev? Izvolite.
Hvala za odgovor. Nisem najbolj navdušen nad tem, kar ste povedali, ampak vseeno upam, da se bo nekaj uredilo. Najbolj pereč problem je namreč gnojenje z naravnimi dušičnimi gnojili, to je gnojevko, ki jo kmetje polivajo po kmetijskih površinah na vodovarstvenih območjih okoli vodnih virov. Ta gnojevka se pretvarja v nitrat, ki ga posledično najdemo v podzemni vodi in lahko ogroža določeno populacijo ljudi. Leta 2016 smo v Ustavo Republike Slovenije vpisali pravico državljanov do pitne vode. Kot v mnogih drugih primerih pa tudi na tem področju prihaja do razhajanja med teorijo in prakso. Eno govorimo in zapišemo, drugo pa delamo oziroma, bolje rečeno, ne delamo. Mislim, da je velika škoda, ker takih naravnih virov ne izkoristimo zaradi počasne birokracije. Pri tem bi pa še dodal, ministre in državne sekretarje menjamo zaradi malomarnosti ostalih zaposlenih, ki pa sedijo za mizami že več kot 20 let, pa se jim nič ne zgodi. Po mnenju Slovenske nacionalne stranke bi morali to čim prej spremeniti, tako da bi odgovarjali tudi tisti zaposleni na nižjih nivojih. Verjamem, da niso vedno krivi samo ministri in državni sekretarji, da jih je potem treba menjati. Kaj pravite o tem? Hvala.
Hvala, gospod poslanec. Gospod predsednik Vlade, izvolite.
Hvala lepa. Z vami se najgloblje strinjam. Res niso vedno krivi, kot ste povedali, samo ministri, državni sekretarji ali še kdo, ampak je veliko ljudi tudi, ki so tam od leta 1990, kot je bilo v primeru enega ministrstva. Je pa v tem zboru priložnost sprememb zakonodaje. Če bi delovna zakonodaja oziroma tudi zakonodaja o javni upravi in še kakšna bila sprejeta drugačna, potem bi se lahko tudi dogajalo, da ne bi imeli vsi oceno 5 in da bi se resnično presojalo po tem, koliko je kdo naredil ali česa ni naredil. Imeli smo takšne in drugačne primere tako na prejšnjem delovnem mestu kot tudi danes. Zagotovo bo v bodoče potrebno razmisliti o spremembi tovrstne zakonodaje, kajti ni stimulativna do tistih, ki trdi delajo. Če si plačan enako, ne pa po učinku, potem ne more biti posebnih rezultatov. Kar se tiče pretiranega gnojenja, kar ste omenili v smislu zaščite voda, se tudi z vami strinjam. Danes se to absolutno dogaja pretirano in mislim, da tudi Ministrstvo za okolje oziroma že minister, ki odhaja, in novi minister, če bo seveda potrjen, gospod Zajc, se tega zelo dobro zavedata. Mislim, da toliko, kot se je v tem mandatu naredilo na okoljevarstvu v tem kratkem času, in koliko se bo še v prihodnosti, če seveda vlada ne bo padla zaradi mojega nenastopa v Strasbourgu, potem verjamem, da je pred nami drugačen odnos do okolja. Vaše vprašanje je bilo zelo tehtno, ga pozdravljam in verjamem, da s skupno komunikacijo boste imeli na voljo vpogled v dotično zadevo, da boste lahko spremljali, kaj se dogaja in resnično verjamem, da bodo tudi uradniki opravili svoje delo. Hvala.
Hvala, gospod predsednik. Besedo imate gospod Danijel Krivec, izvolite.
Hvala za besedo, spoštovani predsednik. Lep pozdrav vsem prisotnim! Predsednika Vlade bom povprašal glede reforme pokojninskega sistema. Ministrica mag. Ksenija Klampfer je predstavila naslednje bistvene spremembe pokojninske zakonodaje: dvig odmernega odstotka samo za 40 let delovne dobe za moške z zdajšnjih 57,25 % na 63 %, za ženske pa s 60,25 % na 63 %. Uveljavitev ukrepa je predvidena januarja 2020. Druga sprememba, ministrstvo predlaga postopni dvig meje za starostno upokojitev z zdajšnjih 65 na 67 let, pri čemer bo pogoj za upokojitev še vedno 40 let delovne dobe, ne glede na starost. In tretja sprememba, upokojenci s pogoji za starostno upokojitev bodo lahko po predlogu ministrstva delali in hkrati prejemali tudi celotno pokojnino, vendar pod določenimi pogoji in postopno. V času od leta 1999 do 2013, ko je veljal ZPIZ-1, je bil določen odmerni odstotek, ki se je pomnožil z valorizacijskim količnikom. Čeprav je bil odmerni odstotek takrat določen višje, kot je predviden sedanji neto odmerni odstotek, so se odmere pokojnin zaradi pomnožitve z valorizacijskim količnikom vsako leto zmanjševale za približno 0,5 % oziroma bi se zmanjševale še naprej zaradi tako zastavljene enačbe. Valorizacijski količnik je bilo nemogoče vnaprej napovedati, saj ga je vsako leto na podlagi izračuna določil minister, pristojen za delo. Tako je bila predvidljivost odmere pokojnin za nove upokojence bistveno zmanjšana oziroma jo je bilo nemogoče napovedati za več kot leto v naprej. Z neto odmernim odstotkom, ki ga je določil ZPIZ-2 in je bil odvisen od let delovne dobe za moške in ženske po posebni tabeli, se je ohranila realna vrednost odmere pokojnine, saj ni bila več odvisna od valorizacijskega količnika. Neto odmerni odstotek, ki je bil uveden v ZPIZ-2, je tako ustavil padanje pri odmeri pokojnin. V koalicijski pogodbi ste se zavezali, da bo povečanje odmernega odstotka, ki je bilo obljubljeno za januar 2020, dejansko veljalo že za januar 2019, tako piše v koalicijski pogodbi. Dejansko ste s tem upravičencem do tega povišanja za eno leto zamaknili povišanje pokojnin. Ne glede na to, da se bo odmerni odstotek zviševal postopoma, bodo tisti, ki so se že upokojili, v slabšem položaju kot tisti, ki se bodo upokojili po novem odmernem odstotku. Zato vas sprašujem: Ali se bo odmerni odstotek zvišal tudi tistim, ki so se že upokojili z isto delovno dobo? Zakaj se odmerni odstotek ne bo zvišal sorazmerno vsem upravičencem, ne glede na delovno dobo? Hvala za odgovor.
Hvala, gospod poslanec. Gospod predsednik Vlade, izvolite.
Hvala lepa. Moram naprej povedati, da to ni takšna pokojninska reforma, ki bo dolgoročno vzdržna. To so popravki zakona ta hip. Reformo bo potrebno v bodoče šele pripraviti. Kar se tiče vašega vprašanja na pokojninsko temo. Zagotovo je bila razprava, ki je potekala na ekonomsko-socialnem svetu prejšnji teden, korak v pravo smer. Verjamem, da bomo vse te ukrepe dosegli lahko samo s strinjanjem na ekonomsko-socialnem svetu in si ne bomo mogli privoščiti nobenih sprememb brez širšega dialoga, sicer bomo slabo končali. Gre predvsem za predloge, ki bodo na eni strani zasledovali podaljševanje delovne aktivnosti, po drugi strani pa izboljšali socialni položaj vseh upravičencev do pravic iz pokojninskega in invalidskega zavarovanja. Posebna pozornost bo pa posvečena zvišanju socialne varnosti najranljivejših skupin v okviru pokojninskega sistema. Naš skupni imenovalec mora biti, da se je treba sistema lotiti celostno in ne zgolj s parcialnimi ukrepi, zato tudi ministrica ni predstavila zgolj ene rešitve, ampak jih je ponudila kar nekaj. In tudi vi ste jih našteli. Dvig odmernega odstotka in urejanje dvojnega statusa upokojencev ter kopica ostalih ukrepov na trgu dela, vsi ti ukrepi gredo predvsem v podaljševanje delovne aktivnosti, kajti naš glavni problem je, kot sem povedal že zadnjič, da prepozno vstopamo na trg dela in ga tudi prekmalu zapuščamo. Zato imamo tudi določene probleme. Poleg tega sem že pred enim mesecem na zadnji seji govoril, da se nam demografska slika naglo poslabšuje. Narejene so študije, celo tam do leta 2070, ali bo takrat tako ali ne bo, težko sodimo danes, ampak dejstvo je, da bo upokojencev vedno več in več. Mi nismo dvignili odmernega odstotka že z letošnjim letom zato, ker je bilo to nemogoče izvesti. To tako hitro ne gre, zato smo to zamaknili v leto 2020. Vedno pa so namenjene spremembe, ko se gleda na to v prihodnost. Vsekakor ta hip ni potrebno, da bi se ljudje na hitro upokojevali, da bi zdaj prišla kakšna panika zaradi tega povečanja starosti na 67 let. To se bo povečalo zgolj tistim, ki nimajo 40 let delovne dobe. Kar se tiče pokojninskih sprememb, kot sem rekel, to ni obsežna reforma, to so popravki zakona. Obsežno reformo bo potrebno v bodoče šele načrtovati. Tako da se tudi napačno uporablja ta izraz. Mi se zavedamo, da to ni nobena reforma. Reforma je čisto nekaj drugega, ampak v tem času, v tem trenutku so ti popravki zakonodaje ustrezni. V bodoče pa se bodo pripravile večje spremembe glede na demografsko sliko, glede na vse bolj pereč problem, z mislijo na to, kaj če se gospodarska slika spremeni in bo potrebno najti tudi način, da tisti upokojenci, ki bodo zraven pokojnine še delali, ko situacija tega ne bo dovoljevala, bodo prekinili delovno razmerje, zato da mladih s tem ne bomo obremenili, ko bo do tega prišlo.
Hvala, gospod predsednik. Gospod poslanec, beseda je vaša, izvolite.
Hvala predsedniku Vlade za odgovor. Precej spretno se je izognil odgovoru na moje konkretno vprašanje. Govoril je o vseh ukrepih znotraj pokojninskega sistema. Glede reforma je to dikcija, ki se v medijih uporablja in ki je bila plasirana s strani Vlade in ministrstva. Govora je bilo o pokojninski reformi, ne samo ukrepih. Moje konkretno vprašanje pa se je dotikalo predvsem odmernega odstotka, to je zelo pomemben detajl znotraj pokojninskih ukrepov predvsem zato, ker na nek način vsaj do zdaj nismo dobili jasnega odgovora, ali se bo ta odmerni odstotek z uveljavitvijo začel uporabljati tudi za tiste, ki so v tem pokojninskem sistemu že do sedaj. Dejstvo je, da pokojnina ni nek privilegij, ampak je to nek zaslužen prihodek, ki so ga ljudje v preteklosti pridobili. Zato je to še toliko bolj pomembno, da ko se o tem govori, se tudi jasno opredeli do tega odmernega odstotka. V nasprotnem primeru se bo tistim, ki so že zdaj v sistemu, dodatno povzročila še večja škoda. Bilo pa je tudi vprašanje, zakaj se odmerni odstotek tudi v primeru tistih, ki se jim odmerja z neko znižano odmero, ne upošteva tudi ta nov odmerni količnik, seveda s tistimi malusi, ki jih število manjkajočih let doprinese. Ampak ključno je to, kako se bo odmerni odstotek upošteval. To je bilo moje konkretno vprašanje in bi prosil za dopolnitev odgovora.
Hvala, gospodposlanec. Gospod predsednik Vlade, beseda je vaša.
Hvala lepa. Kot sem rekel, vse spremembe, ki se bodo zgodile, ki bodo na koncu implementirane, morajo iti najprej čez socialni dialog. Prvi sestanek je bil prejšnji teden. Lahko rečemo, da ekonomsko-socialni svet je tudi kar neke vrste pogajalsko telo, kjer različni segmenti predstavijo svoja stališča. Šele ko bo tam določeno oziroma izkristalizirano, kakšne ukrepe bomo sploh spodobni izvesti, takrat bomo lahko govorili konkretneje. Dokler pa na ekonomsko-socialnem svetu ni potrjena nobena izmed variant, pa težko govorimo kar tako na pamet, ker socialni dialog je v tem primeru ključnega pomena.
Hvala, gospod predsednik. Gospod poslanec, imate besedo za postopkovni predlog. Izvolite.
V skladu s poslovnikom predlagam, da se o odgovoru predsednika Vlade opravi razprava. Mislim, da gre za pomembno temo, ki nas bo v prihodnje še velikokrat zavezovala, predvsem tudi zato, ker v podpisani koalicijski pogodbi je bil ta ukrep odmernega odstotka predviden že za januar 2019, po teh novih podpisih in novih zavezah po vrhu koalicije se je dala zaveza da bo to z januarjem 2020. Ta čas bo zelo hitro prišel in mislim, da se je potrebno tudi v Državnem zboru seznaniti oziroma dobiti res konkretne odgovore glede tako pomembnega dejstva znotraj pokojninskih sprememb, ki vplivajo na vse državljane. Mislim, da bi bila razprava na to temo lahko koristna tudi za predsednika Vlade, ki bi v nadaljevanju lahko na osnovi širše razprave tudi povlekel poteze, ki bodo ustrezale oziroma ki bodo zadovoljevale večino državljanov. Saj ne nazadnje je parlament tisti, ki predstavlja vse volivce v tej državi. Tako predlagam, da se o tem odgovoru – kajti konkretnega odgovora s strani predsednika Vlade ni bilo – opravi razprava.
Hvala, gospod poslanec, za postopkovni predlog. O njem bomo glasovali jutri v okviru glasovanj. Besedo imate, gospod Miha Kordiš. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Na predsednika Vlade se obračam, ker so pokojnine za velik del upokojencev prenizke, stroški domske oskrbe pa so predragi. Če začnem pri pokojninah. Letos so bili narejeni koraki v pravilno smer dviga pokojnin, žal pa ne dovolj pogumni, da bi odpravili krivično varčevanje na pokojninah v času krize. Tako je slika revščine upokojencev pri nas precej grozna. Reven je vsak šesti upokojenec nad 60 let, reven je vsak peti upokojenec nad 75 let, ob tem pa ti ljudje pogosto bivajo v popolnoma neprimernih stanovanjih, kjer jim zamaka streha, vdirajo se jim tla, zimski veter jim prebija okna, njihove okvire in tako naprej. Na udaru revščine upokojencev so še zlasti starejše samske ženske. Najnižja pokojnina v tej državi je 218 evrov. V Levici vztrajamo, da morajo vse pokojnine priti vsaj na raven kratkoročnih življenjskih stroškov, 442 evrov. V sporazum o sodelovanju med Levico in koalicijo smo pa uspeli spraviti vsaj določbo, da se najnižja pokojnina za polno delovno dobo dvigne s 500 na 613 evrov. Pri vladnem izhodišču pokojninske reforme tega ni bilo zaslediti, zato vas, gospod Šarec, sprašujem: Kdaj bo najnižja pokojnina za polno dobo vsaj 613 evrov, kot smo se dogovorili? In dalje, ker predvidevam, da boste v svojem odgovoru najbrž šli v smeri finančne vzdržnosti, vas sprašujem tudi: Kdaj se bo dvignila prispevna stopnja za delodajalce? Dogovorili smo se, da se to zgodi še letos. Pokojnina pa ni edina mera materialnega položaja upokojencev. Še tako visoka pokojnina ti čisto nič ne pomaga, če jo odgriznejo v celoti stroški domske oskrbe. V zadnjih 20 letih se je mreža domov starejših pri nas sprivatizirala in lahko pogledamo posledice. Če začnemo pri najosnovnejši statistiki, povprečna cena oskrbe pri koncesionarju, pri zasebniku, v primerjavi s povprečno ceno v javnem domu, je višja za 130 evrov. Če vzamemo najcenejši javni dom in najdražji koncesijski dom, je osnovna oskrba oziroma strošek v razliki osnovne oskrbe že kar 478 evrov. To je skoraj toliko, kolikor znaša minimalna zagotovljena pokojnina za polno delovno dobo v tej državi. Za vse skupine starostnikov, še posebej za tiste s pokojninami, nižjimi od 600 evrov, in teh je v tej državi kar 240 tisoč, je razkorak med javnim domom in koncesionarjem zato življenjskega pomena. Zato vas sprašujem: Ali in kdaj boste poenotili cene domske oskrbe? Ali in kdaj boste zagnali program investiranja v nove javne domove? Hvala.
Hvala, gospod poslanec. Gospod predsednik Vlade, beseda je vaša.
Hvala, gospod Kordiš. Glede na vaš način vedenja, siceršnjega, kjer nekoliko odstopate od kalupa svoje stranke pa tudi parlamentarne demokracije nasploh, pa bom še jaz malce pobalinski, pa vas bom vprašal, kdaj boste vi drugače komunicirali po družbenih omrežjih. Ali mi lahko zagotovite, kdaj boste pisali drugačna pisanja, kot ste jih pisali pred enim mesecem ali koliko, tisto o zabeljenem računu, pa še kaj? Tisto je bilo nekoliko neprimerno in smo se v koaliciji počutili nekoliko, lahko rečem, ne bom uporabil izraza užaljene, ampak malce nam je pa bilo hudo ob tem, da naši partnerji tako komunicirajo po družbenih omrežjih. Zato mi dovolite, da tokrat ne odgovorim na to vprašanje, ampak vam ga bom poslal pisno, če se strinjate, ker tudi vi pisno, kaj napišete, sicer bolj javno, pa naj mi bo to dovoljeno. Pa brez zamere. Hvala lepa.
Hvala, gospod predsednik. Gospod poslanec, sedaj imate možnost dopolniti svoje vprašanje. Izvolite.
Hvala za besedo. Predsedujoči, vsak, ki je odprl sporazum o sodelovanju med Levico in koalicijo, bo zelo težko zanikal, da smo se dobro izpogajali. Malo s korenčkom, malo s palico. In to je nekaj, kar lahko razumemo pod zabeljen račun, seveda pa to ni nekaj, kar bi bilo tako zelo stvar političnega prestiža in naših lastnih koristi, ampak gre za ukrepe v prid delavskega razreda. Danes na vas naslavljam vprašanje o ukrepih, ki gredo v korist upokojencev. Upokojenci so bili z raznimi interventnimi zakoni prikrajšani usklajevanja v času krize, kot bi ga morali biti deležni. Posledica je taka, da sem pa tja lahko beremo v časopisih naslove, kako neka starejša samska ženska biva v hiši s podrtim dimnikom, kako neka druga pozimi išče zatočišče v knjižnicah in v trgovinah, zato da ostane na toplem. Revščina v tej družbi. kljub temu da smo nominalno izplezali iz krize, še vedno vztraja. Še zlasti pereča je na področju upokojencev. Zato, gospod Šarec, sem na vas naslovil vprašanje in pri tem vprašanju vztrajam in mislim, da lahko tudi sami ustno vsaj osnovne odgovore na tej seji podate. Kdaj lahko pričakujemo, da bo najnižja pokojnina v tej državi za polno delovno dobo znašala 613 evrov? Kdaj lahko pričakujemo, da se bo dvignila prispevna stopnja za delodajalce za pokojninsko blagajno? Seveda višje pokojnine je treba financirati in moramo jih financirati na družbeno pravičen način. In na drugi strani sama domska oskrba: Kdaj lahko pričakujemo, da se bodo poenotile cene domov na ravni celotne države, ker v tem trenutku zasebniki, koncesionarji izkoriščajo dejstvo, da je najmanj 8 tisoč postelj v domovih premalo in temu primerno navijajo cene? In naprej, malo globlje na področju domov: Kdaj lahko pričakujemo investicijske programe, ki bodo ponovno obudili gradnjo javnih domov in prekinili to 20 let trajajočo [[izklop mikrofona]]
Hvala, gospod poslanec. Gospod predsednik Vlade, izvolite.
Preberite sporazum, tam vse piše.
Dobili ste odgovor. Dvignili ste roko, predvidevam, da gre za postopkovni predlog. Izvolite.
Dajem postopkovni predlog, da Državni zbor opravi razpravo o odgovoru predsednika Vlade, morda natančneje o neodgovoru predsednika vlade. Revščina v naši družbi, bogati družbi je sramota. Medtem ko si lastniki kapitala izplačujejo bajne dobičke, veliki del naših državljank in državljanov živi pod ravnjo dostojnega življenja. In ko pravim, da je revščina sramota, to ni sramota za tistega, ki živi v revščini, to je sramota za oblast, ki tovrstno neenakost v družbi dopušča. Še posebej, če se pogovarjamo o revščini starejših, o revščini upokojencev, ki so prispevali svojih 40 in več let delovne aktivnosti v to družbo, nazaj pa ne dobijo niti 500, niti 600 evrov. Še več, s privatizacijsko strategijo oskrbe v domovih starejših občanov se je postavil mehanizem domske oskrbe, ki ne temelji na solidarnosti, ampak temelji na zaslužkarstvu zasebnikov. In če kaj, je ravno to temeljna stvar, v kateri bi se moral Državni zbor pogovarjati, da odpravi krivice, ki so zadele upokojence v kriznem varčevanju in da začne s to množico upokojencev. 240 tisoč je takih, ki živi z manj kot 600 evrov, dvigati iz revščine, ker si zaslužijo več in si zaslužijo boljše. Hvala.
Hvala, gospod poslanec. O vašem predlogu bomo glasovali jutri v okviru glasovanja. Gospod Franc Jurša, vaša beseda v tem krogu je skoraj da zadnja. Izvolite.
Hvala, gospod predsednik. Spoštovani predsednik Vlade, ministrski zbor, kolegice in kolegi! Demografski trendi in vprašanji javnofinančne vzdržnosti pokojninskega sistema na eni strani ter nizke pokojnine na drugi strani so kazalniki, ki nam narekujejo, da se moramo kot odgovorna družba odzvati na ustrezen in temu primeren način. Sistem potrebuje konkretne ukrepe. V kolikor se to ne bo zgodilo, bo slovenska družba imela velike težave. Že sedaj imamo polovico vseh upokojencev, ki prejemajo pokojnino pod pragom revščine. Gospod predsednik, po pol leta delovanja naše vlade vem samo to, da bi naj bila oblikovana neka delovna skupina, ki je pristopila k oblikovanju strokovnih podlag. Strokovne podlage so že narejene, obstaja več različnih predlogov zakonov. Na tem področju pa imamo tudi dva zakona, ki nam narekujeta ustanovitev demografskega sklada. To je Zakon o pokojninskem in invalidskem zavarovanju in Zakon o Slovenskem državnem holdingu. Dejstvo je, da moramo zagotoviti alternativni vir za izplačevanje pokojnin v prihodnosti. Takšne sklade imajo ustanovljene že skoraj vse države. Pridno polnijo skladu s sredstvi za dostojno prihodnost svojih bodočih upokojencev. Mi se pa že leta obnašamo kot nebodigatreba. Na širšem koalicijskem vrhu pred slabima dvema tednoma na Brdu pri Kranju je bilo predstavljenih kar nekaj ukrepov za uresničitev zavez iz koalicijskega sporazuma, ki naj bi izboljšali položaj upokojencev. Pohvalno ali pa zelo pohvalno. Nekatere predloge bomo morali skozi razpravo še dopolniti, ampak to je pred nami. Žal med vsemi temi ukrepi ni bil omenjen demografski rezervni sklad. O njem nismo slišali nič, kljub temu da je zapisan v sporazumu koalicije kakor tudi v preambuli, ki ste jo predsedniki koalicijskih strank podpisali s pogodbeno opozicijo. Gospod predsednik, zanima me vaš pogled na demografski sklad oziroma vaše stališče: Kako naj bi poskrbeli za zadostne prilive v pokojninsko blagajno, da naši upokojenci v prihodnosti ne bodo še bolj revni kot so, da si bodo lahko privoščili vsaj dvakrat več tuširanja na mesec, več kot tri plenice na dan in tudi da si bodo na stara leta lahko privoščili kakšno kavico v domu starejših upokojencev v Sloveniji, ne pa na drugi strani južne meje, kjer je dom bistveno cenejši kot pri nas v Sloveniji?
Hvala, gospod poslanec. Gospod predsednik Vlade, izvolite.
Hvala lepa, gospod Jurša za to vprašanje. Veliko se govori o staranju prebivalstva, o dolgotrajni oskrbi in o teh socialnih vprašanjih in tako vidim tudi vaše vprašanje, o katerem smo govorili. Tudi ko smo sestavljali vlado, se spominjam, smo kar precej govorili o demografske skladu. Mislim, da se o njem govori že kakšnih 15 let, morda že več. Že na prejšnji seji sem na poslansko vprašanje predstavil projekcijo o posledicah staranja naše družbe. Se pravi, do leta 1970 naj bi se število upokojenih ljudi povečalo za 20 %, izdatki za staranje pa povečali z 22 % na 28 % BDP. Seveda ne bi ponavljal enega in istega, kar smo že velikokrat povedali, moram pa povedati, da demografski rezervni sklad ne pomeni izplačevanja višjih pokojnin, ampak zagotavlja trajnostno in stabilno izplačevanje pokojnin iz javnih sredstev, kar znižuje pritisk na višanje odhodkov državnega proračuna, zaradi spreminjanja demografske slike prebivalstva. Ravno zaradi navedenih dejstev je minister za finance že oblikoval interno projektno skupino na Ministrstvu za finance, katere naloga je priprava potrebnih strokovnih podlag za pripravo zakona o demografskem rezervnem skladu. Je pa osnovno vodilo pri tem oblikovanje mednarodno primerljivega demografskega rezervnega sklada, ki bo temeljil na načelih neodvisnosti, samostojnosti, varnosti, razpršenosti, donosnosti in likvidnosti upravljanja portfeljskih naložb. To je namreč ključno za izpolnjevanje njegovega poslanstva, ki je, kot sem rekel, zagotavljanje dodatnega stabilnega vira financiranja. Ta stabilen vir se bo zagotovil z ustreznimi dodatnimi stalnimi viri financiranja in primerno dobo akumulacije sredstev sklada. Ustanovitev tega sklada torej ne vpliva na obstoječi ali prihodnji pokojninski sistem, zato se z demografskim skladom ne more reševati problematika prilagajanja delovne dobe s podaljševanjem življenjske dobe. To tematiko bo urejal sistemski pokojninski zakon, kjer smo že začeli z razpravo o izhodiščih za spremembe zakonodaje. Cilj je, da se naredi tak demografski sklad, ki bi zagotavljal res to vzdržnost in dolgoročno stabilnost, ker to je najbolj ključno. Hvala.
Hvala, gospod predsednik. Izvolite besedo, gospod poslanec.
Vse to, kar sem na nek način vedel, ste tudi povedali. Jaz bi želel mogoče bolj podrobno, da v nadaljevanju poveste, kdaj bomo dejansko k tej zadevi res konkretno pristopili. Sam sem v preteklosti, bom priznal, že sodeloval v eni skupini, kjer smo se z ministrom Mramorjem o tej zadevi pogovarjali. Če takrat ne bi prišlo do kadrovskih zamenjav na Ministrstvu za finance, bi mogoče imeli to zgodbo pripeljano bistveno bližje. Veste, to ne gre za mojo generacijo in mene, gospod predsednik, gre bolj za vašo generacijo in za vas, zato bi bilo zelo dobro, da konkretiziramo zadeve in zadeve izpeljemo. To ne posega v proračun Republike Slovenije za letošnje in pa naslednje leto.
Hvala, gospod poslanec. Gospod predsednik Vlade, izvolite.
Hvala. Saj o tem sem govoril, da gre za prihodnost, gre za dolgoročno stabilnost sistema. Govoril sem tudi o tem, da gledamo že tja v leto 2070, čeprav se nam to zdaj zdi daleč, ampak tudi ta dan bo prišel. Konkretno se zadeva že izvaja, ker je, kot sem povedal, na Ministrstvu za finance ustanovljena delovna skupina. Verjamem, da bomo, če bo resna volja, tudi prišli do zaključkov in do predlogov, ki bodo potem vloženi kot zakonski predlog. Se pa dobro zavedam, da tukaj ne gre za vašo generacijo, treba bo misliti naprej, in to je zagotovo res. Se pa zase včasih vprašam, koliko let bom sploh pokojnino užival in če jo sploh bom, glede na stresno naravo današnjega življenja. Ampak verjamem, da če bomo resno zagrizli v to delo, če bo volja, kot sem rekel, ne da bo vsak vlekel na svojo stran – ker isti primer imamo pri volilnem sistemu, tudi tam bomo morali stopiti skupaj in najti takšno rešitev, da bo sprejeta, potem dialog na ekonomsko-socialnem svetu – vse to bo treba opraviti, da pridemo potem do demografskega sklada. Se pa razlikujeta dve varianti, načina, kako ta demografski sklad deluje. O tem bomo morali še reči kakšno besedo. Verjamem pa oziroma upam, da ne bo ostalo samo pri besedah in da bomo končno rekli, da bo petnajstih ali koliko letih smo naredili korak k temu skladu in da bomo imeli v bodoče od kod črpati. Prebivalstvo se stara in ta problem ne bo nikoli manjši, bo kvečjemu večji. In resnično volja in namen je. Za podrobno seznanitev z vsem, kar se dogaja, vam svetujem, da se redno obračate tudi na ministrstvo, kjer vam bodo z veseljem vedno dali vse podatke, zato da ne bo kakšnih dvomov. Hvala lepa.
Hvala, gospod predsednik Vlade, za današnje odgovore. S tem, spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, ministrice in ministri, v skladu z 247. členom Poslovnika Državnega zbora prehajamo na poslanska vprašanja, postavljena na 5. seji Državnega zbora. Gospod Marjan Šarec, predsednik Vlade v funkciji ministra za zdravje, je od tega trenutka naprej odsoten, zato na vprašanja gospe Eve Irgl, gospoda Vojka Starovića, gospe Janje Sluga, gospoda Željka Ciglerja danes ne bo odgovorov. Sledi odgovor ministra za okolje in prostor, ki opravlja tekoče posle, gospoda Jureta Lebna ter ministrice za infrastrukturo mag. Alenke Bratušek na vprašanje gospoda Boštjan Koražije v zvezi z nevzdržnimi življenjskimi razmerami prebivalcev na območju Ormoške ceste v Mestni občini Ptuj in izgradnje ptujske obvoznice. Ob tem poudarjam, da je minister za okolje in prostor odsoten. Gospa ministrica, ves čas imate na razpolago. Izvolite.
Najlepša hvala. Seveda se bom jaz dotaknila samo tistega dela, ki sodi pod moj delokrog. Takoj na začetku naj povem, da se na Ministrstvu za infrastrukturo zavedamo težav, s katerimi se sooča lokalno prebivalstvo v primeru tranzitnega prometa, zato lahko povem, da že iščemo rešitve, ki bodo sprejemljive, na eni strani za lokalno prebivalstvo kot tudi za slovenski avtoprevozniški sektor. Ni to edini odsek v naši državi, ki ima težave s tranzitom. Zato še enkrat, iščemo rešitve in verjamem, da vam bom prav kmalu lahko povedala konkretne rešitve, ne samo za ta odsek, ampak še za kakšnega drugega. Glede ostalih vprašanj, ki so bila navedena, pa mogoče je vseeno prav, da povem, da na območju Mestne občine Ptuj poteka Ormoška cesta po treh odsekih državnih cest, ki so v pristojnosti Direkcije za infrastrukturo. Podatki izmerjenih prometnih obremenitev na števnem mestu na glavni cesti G1-2 na območju Ptuja izkazujejo za leto 2017 povprečni letni dnevni promet 14 tisoč 20 vozil, od tega je bilo 982 lahkih tovornih vozil in tisoč 27 ostalih tovornih vozil. Direkcija za infrastrukturo skladno s predpisi spremlja obremenitve okolja na območjih ob državnih cestah. V tem okviru redno spremlja obremenitev s hrupom in izvaja obratovalni monitoring hrupa. Rezultati zadnjega, izvedenega leta 2013, na podlagi prometnih obremenitev kažejo, da je s hrupom preobremenjenih več stavb z varovanimi prostori na celotnem območju vseh treh odsekov državnih cest, in to skupne dolžine približno 6 kilometrov. Se pravi, preobremenjenih je 230 stavb, v katerih živi približno 830 prebivalcev. Za dva odseka regionalnih cest je predvidena izdelava študije hrupa s predlogom protihrupnih ukrepov. Kar pa se tiče meritev onesnaženja s trdimi delci ob Ormoški cesti, naša direkcija ne izvaja teh meritev, saj v skladu z veljavnimi predpisi ni zavezanka za njihovo izvedbo. Mogoče še podatek, ki bo na koncu, ko bo ptujska obvoznica zgrajena, te ljudi razbremenil, da je odsek novo načrtovane cestne povezave Ptuj–Markovci v fazi umeščanja cestne trase v prostor. Na naši strani, pa verjamem, da tudi na občinski strani delamo vse maksimalno hitro, ampak bi pa zelo prejudicirala, če bi danes povedala, kdaj konkretno se bo gradnja lahko začela. Bom pa še tudi danes ponovila, da absolutno so obvoznice ena od ključnih prioritet našega ministrstva v času mojega mandata, ker se zavedamo problemov, ki so tako rekoč vsakodnevno izpostavljeni in se jaz ne samo na poslanskih vprašanjih srečujem s tem, ampak tudi s civilnimi iniciativami, ljudmi in tudi z županjami in župani.
Hvala, gospa ministrica. Gospod poslanec, želite dopolnitev?
Hvala za odgovor.
Brez dopolnitve. Sedaj je, gospa ministrica, pred vami blok štirih vprašanj. Prvo je vprašanje gospoda Dušana Šiška je povezano z Nuklearno elektrarno Krško. Izvolite.
Tukaj naj takoj na začetku povem, da obtožbe poslanca, da sem zavajala slovensko javnost, nikakor ne držijo. 22. januarja letošnjega leta je bila izpeljana meddržavna komisija. Na tej meddržavni komisiji ni bilo dogovorjenega nič takega, kar ne bi bilo v skladu z meddržavno pogodbo. Dogovorjeno je bilo, da bosta tehnični ali pa koordinacijski skupini pravnikov na eni strani in tehničnih ekspertov na drugi strani svoje delo opravili do konca, da ugotovimo, kako lahko ali pa ne moremo izpolniti naše skupne obveze, to je, da za odpadke iz NEK oziroma jedrske elektrarne Krške zgradimo oziroma najdemo možnost skupnega odlagališča. Seveda sem na tej meddržavni komisiji ministru posebej in tudi javnosti povedala, kje so naše omejitve. V tem trenutku imamo mi pridobljeno tudi že dokumentacijo, ki omogoča začetek gradnje, je pa pogoj, da so to samo odpadki, ki nastanejo v Republiki Sloveniji. Zelo jasno sem to povedala. Kako se bo hrvaška stran v nadaljevanju odzivala, težko rečem, ampak meni se zdi pomembno, da nismo mi tisti, ki kršimo meddržavno pogodbo. Tako da, še enkrat, spoštovani poslanec, z ničemer, z eno samo besedo, nisem povedala nič takega, s čimer bi zavajala slovensko javnost.
Gospod poslanec, imate zahtevo za dopolnitev odgovora? Izvolite.
V četrtek, 28. februarja 2019, smo imeli v Krškem sejo občinskega sveta. Na sejo je bilo vabljeno tudi vaše ministrstvo, vendar se nihče ni udeležil. Poglejte, to je sramota. Na seji je javnost izvedela za nedopustno samovoljnost slovenskih predstavnikov v koordinacijskem odboru o Nuklearni elektrarni Krško. Ti so namreč v nasprotju s svojimi pooblastili sprejeli stališče, da se na lokaciji v Vrbini poleg hrvaškega dela odpadkov iz Nuklearne elektrarne Krško lahko odlagajo tudi vsi ostali radioaktivni odpadki iz Hrvaške. To pa je v nasprotju s 5. členom Uredbe o prostorskem načrtu za lokacijo odlagališča, ki pravi, da se v njem odlagajo samo odpadki, ki so nastali na ozemlji Slovenije. Krški občinski svet je sprejel sklep, v katerem ostro nasprotuje stališču koordinacijskega odbora, prav tako pa zahteva čim prejšnjo izgradnjo odlagališča in izpolnjevanje že pred desetimi leti sprejetih protokolov med državo in občino v zvezi s pridobljeno lokacijo. Predstavniki vladnih služb nas mirite, da nikjer v svetu taki postopki ne potekajo v kratkem času. Res je, da so to zahtevni procesi, vendar se zatika predvsem pri iskanju lokacije, kar pa pri nas, ki imamo lokacijo skoraj že deset let, pa še nismo začeli graditi. Skladišče radioaktivnih odpadkov pa bo vsak čas polno. Tisto, kar se nenehno odlaga, so končne rešitve problemov, ne pa odpadki. Ministrica, sprašujem vas: Kaj boste storili, da bo problem odlaganja radioaktivnih odpadkov v Sloveniji čim prej rešen? Hvala.
Hvala, gospod poslanec. Gospa ministrica, beseda je vaša.
Poslanec, zdaj ste pa vi tisti, ki zavajate slovensko javnost. Dobro bi morali vedeti, da koordinacijski odbor ni tisti, ki bi lahko sprejemal odločitve. Lahko predlaga, lahko išče rešitve, nikakor pa ni to odbor, ki bi sprejemal dokončne odločitve. To je meddržavna komisija in na naši strani Vlada Republike Slovenije. Zakaj so določene odločitve sprejeli, zakaj jih niso, se jaz v preteklosti ne bom vtikala. Jaz sem vam povedala, da se zavedam, kje so naše pravne omejitve, kje so lahko naše tehnične omejitve, če so lahko, zato smo se na meddržavni komisiji dogovorili, da bodo strokovnjaki, na eni strani pravni, na drugi strani tehnični, prišli do dna tej stvari. Še enkrat vam pa povem, da dokler ni soglasja z drugo partnerko, se pravi s podpisnico te meddržavne pogodbe, če bi mi šli samovoljno v gradnjo skladišča za jedrske odpadke samo zase, bi mi bili tisti, ki bi kršili meddržavno pogodbo. Verjamem, da me ne napeljujete k temu. Odkar sem ministrica, sem naredila vse, da stvari tečejo tako, kot ta pogodba veleva. Jaz verjamem, da bomo skladno s pogodbo, tako kot nas zavezujejo tudi roki, ene in druge, obe strani, zagotovili, da bodo odpadki varno spravljeni. Jaz sem jasno povedala, da mi smo pripravljeni, in jaz sem jasno povedala, da tistega, sicer majhnega delčka, ki ne nastane v Republiki Sloveniji, ob dokumentih, ki jih imamo sprejete, ne moremo in ne bomo sprejeli. To povem vam, to lahko pridem povedat tudi na občinski svet, samo treba je s pravimi podatki in s pravimi dokumenti komunicirati tudi z lokalno skupnostjo. Z županom sem se večkrat dobila in mu vse to, kar danes razlagam, tudi zelo jasno povedala. Tako da je tudi z njegove strani nekorektno, če tega na občinskem svetu ni povedal.
Hvala, gospa ministrica. Gospod poslanec, imate možnost za postopkovni predlog. Izvolite.
Hvala. 14. februarja smo imeli 4. sejo Komisije za nadzor javnih financ, na kateri smo obravnavali poročilo o poslovanju Sklada za financiranje razgradnje NEK. Poslanci opozicije in tudi koalicije smo ugotavljali, da se problemi kopičijo in da ima Slovenija nerešene zadeve s Hrvaško tudi na tem področju. Ker je ta problematika očitno zelo širokega pomena, predlagam, da se po 246. členu opravi razprava tukaj na eni izmed naslednjih sej. Rad bi povedal, spoštovana ministrica, še nekaj. Tukaj ne mislim na vas, ki ste 7, 8 mesecev ministrica. To je kot tisti primer, kot sem ga povedal predsedniku Vlade, da mogoče določeni zaposleni vam dajo kakšne stvari na mizo, ker sigurno niste z vsem seznanjeni. Verjemite, krški občinski svet je sedel 2009 in pozno v noč, tudi po prekinjeni seji smo potrdili odlagališče v Krškem, tudi sedaj smo imeli štiri točke, mislim, da ste seznanjeni z vsemi štirimi točkami. Ampak gospod Stritar je ne nazadnje prišel pred nas in rekel, kar sem ga tudi vprašal na občinskem svetu: Prvič sem slišal letnico 2025, kar je skregano, ker ni nikjer zapisano. Je pa res, da Hrvati govorijo ves čas in v medijih, da imajo oni čas za izgradnjo odlagališča dve leti po zaprtju nuklearne, to pa pomeni leta 2044. Leta 2023 bi se nuklearka v Krškem morala zapreti, ampak se je že podaljšalo delovanje za 20 let. Zato predlagam, da se resno sprimemo s to težavo in razpravljamo ter dokončno dorečemo, ker krški občinski svet, verjemite, Posavci so proti temu, da bi se s Hrvaške nizko in srednje radioaktivni odpadki vozili v skladišče v Krško. Hvala.
Hvala, gospod poslanec. O vašem postopkovnem predlogu bomo glasovali jutri v okviru glasovanj. Gospa Nataša Sukič, postavili ste vprašanje v zvezi z mobingom na Inšpektoratu za infrastrukturo. Gospa ministrica, mikrofon je vaš.
Hvala. Kar za nekaj konkretnih podatkov in datumov gre, zato bom to tudi prebrala. Že spomladi 2018 sta bili podani dve prijavi trpinčenje na delovnem mestu zoper glavno inšpektorico. Takoj na začetku naj povem, da je zame kakršenkoli mobing popolnoma nedopusten. Minister Gašperšič je v skladu z uredbo o ukrepih zavarovanja dostojanstva zaposlenih v organih državne uprave imenoval komisijo za ugotovitev okoliščin v zvezi z domnevnim trpinčenjem na delovnem mestu. Treba je povedati, da iz poročila izhaja, da komisija ne more potrditi, da je šlo za mobing. Ugotovila pa je, da so na inšpektoratu odnosi slabi. Navedeno poročilo z dne 2. julija 2018 je bilo v enem izvodu izročeno takratnemu ministru in ta naj bi z glavno inšpektorico opravil tudi razgovor ter jo seznanil z zaključnimi ugotovili poročila 28. avgusta 2018. Po prevzemu funkcije ministrice smo se tudi mi srečali s sto zadevo in v novembru 2018 na željo reprezentativnega sindikata našega ministrstva povabili na ministrstvo tudi predsednika sindikata gospoda Frančiška Verka. Skupaj s to zaposleno se je dobil z generalno sekretarko, pogovarjali so se o zadevi, kaj se da narediti, s čim bi se stvari dalo izboljšati. Ampak kljub temu je prijaviteljica podala pisno prijavo 12. januarja letošnjega leta. Mi smo jo prijeli 15. januarja 2019. 25. januarja smo poslali poziv na dopolnitev, pri tem smo ponudili možnost, da lahko pride dodatne okoliščine razjasnit tudi osebno, če bi ji tako bolj ustrezalo. Še enkrat smo naredili sestanek na Ministrstvu za infrastrukturo, potem smo pa tudi mi, oziroma sem sama 13. februarja imenovala komisijo, ki ugotavlja okoliščine te prijave. Seveda je treba do takrat počakati. Prvotni rok je bil že 8. marec 2019, vendar zato, da so se vse priče lahko zaslišale, bile so tudi šolske počitnice, pa še ena bolniška, se je stvar malo podaljšala. Tako jaz pričakujem, da bo to poročilo v kratkem pripravljeno. Še eno stvar smo se dogovorili oziroma jo bomo izvedli. V tem tednu bo med vsemi zaposlenimi na Inšpektoratu izvedena anketa zadovoljstva med zaposlenimi, da tudi pri drugih ugotovimo, kako stvari tečejo in predvsem kaj bi si oni želeli, da se odnosi, ki, roko na srce, niso najboljši, bom rekla izboljšajo.
Hvala, gospa ministrica. Gospa poslanka, želite dopolnitev odgovora? Izvolite.
Hvala, predsedujoči. Hvala, ministrica, za to uvodno pojasnilo. Zdaj jaz verjamem, to je zelo mučna zadeva in vi ste naleteli na ta primer. Ampak vendarle glede na to, da imate na ministrstvu ničelno toleranco do trpinčenja na delovnem mestu, sem dobila informacije, da teh dveh, ki sta trpinčenje prijavila, komisija sploh ali pa nihče ni obvestil niti o zaključku postopka, niti o ugotovitvah komisije. Poleg tega pa lahko v medijih beremo o novih pritiskih na zaposlene, ki tudi pričajo. Saj nista onadva edina, ki pričata o tem, da se tam res dogajajo nezaslišane zadeve. Baje se dviga tudi delež bolniških odsotnosti, ki so po vsej verjetnosti, vsaj domnevam, lahko tudi posledica tovrstnega mobinga. Zanima me vaš komentar: Ali menite, da bi to lahko bila posledica mobinga? Zanima me tudi, saj verjetno tega podatka ta trenutek nimate: Za koliko se je zvišal ta procent bolniških? Sam predsednik sindikata Verk je nekje izjavil, da vam je večkrat pisal in da se niste najprej odzivali na njegova pisma. Zdaj pravite, da je bil tam. Če mi to malo bolj pojasnite. Zanima me tudi primer Tiborja Kuštrina, ki je prvi prijavil to šikaniranje, ta mobing. Bil je pred tem odlično ocenjen in po vsej tej prijavi je enostavno izgubil delovno mesto. Zdaj je primer na sodišču, pa me zanima: Ali ste seznanjeni s tem primerom? Ali boste ukrepali še pred epilogom na sodišču, kajti verjamem da gre za zelo sumljive okoliščine izgube delovnega mesta? Hvala.
Hvala, gospa poslanka, za vašo dopolnitev. Gospa ministrica, izvolite.
Takoj na začetku naj povemo, da se nikakor na ministrstvu nismo izogibali sestankov. Seveda pa mora gospod Verk vedeti, da je za določene stvari določen človek na ministrstvu bistveno bolj pristojen kot minister. Generalna sekretarka, ki skrbi za organizacijo ministrstva, se je z njim dobila takoj. Tako da tudi meni, bom rekla, je bilo v medijih in mi ni bilo najbolj prav, ampak kakorkoli, tako pač je. Jaz se tudi ne bom spuščala v tisto delo prve komisije. Nisem preverjala, so obveščali, niso obveščali. Jaz lahko zatrdim, da v tem drugem postopku prijaviteljice bomo stvari naredili tako, kot je treba. Jaz o imenih ne bom govorila, ampak kot je meni znano, jaz mislim, da je tudi na sodišču, vsaj na eni stopnji, zadeva, o kateri ste vi govorili, že bila končana, in to v prid ministrstva oziroma inšpektorata. Več kot to, da se res maksimalno trudimo, da bi delovne razmere na ministrstvu in inšpektoratu izboljšali, v tem trenutku težko rečem, verjamem pa, da se strinjate z mano, da dokler stvari niso končane, tudi obtoževati na nek način ne moremo. Podatka, koliko je bolniških, v tem trenutku nimam pri sebi. Lahko vam ga posredujem. Vam pa povem, da sem dobila tudi pismo od zaposlenih, ki pa so stopili v bran tej isti vodji inšpektorata. Jaz predlagam, da tudi ta komisija, ki sem jo sama imenovala, konča z delom in potem ugotovimo, kako se v tem konkretnem primeru lahko stvari izpeljejo. Še bolj pomembno zame pa je, da se delovno okolje za vse spremeni. Zato anketa, o kateri sem govorila in o kateri vas bom, ko bo narejena analiza stanja, lahko tudi seznanila.
Hvala, gospa ministrica, za vaš odgovor. Gospod Gregor Perič, vprašali ste v zvezi z uvedbo kombinirane vozovnice za vse uporabnike javnega potniškega prometa. Gospa ministrica, izvolite.
Hvala tudi za to vprašanje. Jaz sem vesela, da vam lahko povem, da sem ravno danes, preden sem prišla sem, podpisala gradivo za ponovno medresorsko usklajevanje za uvedbo enotne vozovnice, enotne vozovnice, s katero bi se lahko ljudje kombinirano vozili z vlakom, avtobusom, in to ne glede na prevoznika. Jaz mislim, da bo to velik korak naprej, seveda pa je treba ob uvedbi te enotne vozovnice zagotoviti tudi primerna vozna sredstva, skrajšati čas vožnje, da bo javni prevoz sploh zanimiv. Zato je mogoče uvedba te enotne vozovnice trajala nekoliko dlje, kot bi si tudi sama želela, ker smo šli hkrati z uvedbo te vozovnice tudi v uvedbo hitrih linij iz bolj oddaljenih krajev, na primer Maribor, Koper, Gorica in še nekaj je takšnih, zato da bi ta enotna vozovnica na koncu res, bom rekla, dosegla cilj, to je, da bi se čim več ljudi peljalo na delo z uporabo javnega prevoza. Kot sem rekla, vesela sem, da vam lahko to povem, da je v medresorskem usklajevanju. Jaz upam, da ne bo kakšnih večjih zadržkov tudi znotraj koalicije. Na enem od naslednjih srečanj bom to predstavila tudi koaliciji. Kot že rečeno, predvideno je, da bi se ta enotna vozovnica uveljavila s 1. junijem 2019. Hkrati z uvedbo bodo uvedene tudi hitre linije, o katerih sem govorila. In tudi strošek oziroma cena te enotne vozovnice se bo znižala. Jaz sem te napovedi vesela, še bolj bom pa vesela 1. junija, ko se bova mogoče oba lahko s to enotno vozovnico tudi peljala.
Hvala, gospa ministrica. Gospod poslanec, želite dopolnilno vprašanje? Izvolite.
Hvala lepa. Lep pozdrav vsem! Gospa ministrica, ostali prisotni! Jaz se zahvaljujem za ta odgovor in me veseli, da se je potem postopek na Vladi z vidika medresorskega usklajevanja ponovil. Kolikor mi je znano, je že v prejšnjem mandatu bilo to medresorsko usklajevanje narejeno, ampak je povsem logično in razumljivo, da potem vsak minister želi stati za aktom, ki ga bo dal v obravnavo. Na drugi strani je to področje, ki je pomembno tako z vidika ekološkosti kot tudi mobilnosti, kot smo danes že omenili. Pomembno je tudi z vidika javnih sredstev, kajti za tem je kar nekaj davkoplačevalskih milijonov. Govorimo o neki vreči denarja, ki je težka približno 120 milijonov evrov, zato je pomembno, da so ta sredstva porabljena na način, da dosežemo čim večji učinek. Kot rečeno, pozdravljam, da je bil ta postopek v zvezi z uredbo danes sprožen oziroma podpisan. Bi pa prosil oziroma imel eno vprašanje: Koliko uredba oziroma koliko sam postopek kot tak vpliva na zakon o prevozih v cestnem prometu, predvsem z vidika samega upravljavca na tem področju? Ali imate morda kakšne informacije s tem v zvezi? Najlepša hvala za odgovor.
Hvala, gospod poslanec. Gospa ministrica, izvolite.
Seveda uredba ne more in ne sme in ne vpliva na zakon upravljavca, v kolikor bo spremenjen, sedaj je to ministrstvo. Vem, da je prejšnje vodstvo imelo drugačne ideje in je želelo za to pooblastiti neko podjetje. Mislim, da bomo tudi s to rešitvijo, ker smo primorani, ker tudi s to rešitvijo že zaradi evropskih pravil zamujamo, da bomo v roku 14 dni do enega meseca tudi s to rešitvijo lahko prišli pred koalicijo. Uredba ne more in ne bo posegala v zakon. Pripravljamo pa tudi spremembo zakona o prevozih ravno zaradi tega – eno je upravljavec, drugo so študentje invalidi in tretji so športniki, kjer sem jaz ravno tako prepričana, seveda govorimo o vrhunskih športnikih, da jim je treba iti naproti in jim tam, kjer jim država lahko, tudi pomagati. Takoj pa naj jasno in glasno povem, da ta uredba o enotni vozovnici nikakor ni pripravljena zaradi varčevanja javnih sredstev. Bistveno bolj pomembno se mi zdi čim več ljudi spraviti na javni prevoz zaradi okoljskih ciljev, kot je bilo povedano. Prosim, da ne govorimo o tem, da v takšne spremembe gremo zaradi varčevanja. Na ministrstvu ni in ne bo osnovni cilj varčevanje. Res pa je, da se bodo te karte, tako kot sem že povedala, ob dejstvu, da se lahko z eno karto voziš ne glede na to, ali je vlak ali je avtobus, in še nekaj, pogovarjamo se tudi z mestnim prometom, da bi za minimalno doplačilo lahko človek to isto vozovnico z minimalnim doplačilom uporabljal tudi v mestnem prometu. Jaz mislim, da ko bo uvedena, bo to res en velik korak naprej z okoljskimi cilji in nikakor ne javnofinančno krčenje sredstev za prevoze na delo.
Hvala, gospa ministrica. Imate še vprašanje gospoda Francija Kepe v zvezi s sanacijo državnih cest. Izvolite.
Najlepša hvala še za to zadnje vprašanje iz prejšnjega meseca. V letu 2019 bo Direkcija Republike Slovenije za infrastrukturo, DRSI, pridobila vso potrebno recenzirano projektno dokumentacijo na nivoju PZI. Odkupi potrebnih zemljišč v tem trenutku pospešeno potekajo, končali pa se bodo najkasnejedo 30. 9. 2020. Takšen je naš načrt oziroma plan. Glede na dogovor z Občino Trebnje je v prvi fazi prioritetna izgradnja centralnega križišča Trebnje pod gradom in priključka Treles. Ko bodo pridobljena vsa potrebna zemljišča, bo DRSI lahko pristopila k pripravi razpisne dokumentacije za gradnjo. Gradnja na ostalih odsekih bo potekala fazno, vse pa v dogovoru z lokalnimi skupnostmi. Celotna trasa je uvrščena tudi v dogovor za razvoj regije in je posledično podrejena črpanju evropskih kohezijskih sredstev, kar pomeni, da mora biti izgradnja zaključena do konca leta 2023. Ta mejnik pa določa tudi dinamiko, v kateri bo naša direkcija načrtovala finančna sredstva v proračunu posameznega leta. Glede mirnske obvoznice je direkcija po 14 mesecih prejela projektne pogoje za prestavitev R1–215, ki jih je 7. 3. 2019 izdala Direkcija Republike Slovenije za vode iz Novega mesta. Prvi korak naprej je novelacija izdelane hidrološko-hidravlične študije iz časa nastajanja občinskega podrobnega prostorskega načrta OPPN za obvoznico ter upoštevanje hidroloških izhodišč iz študije, ki jo je februarja 2019 izdelalo podjetje DHD, d. o. o. Novelacijo je treba razširiti tudi na območje s pritoki. V ta namen bo direkcija v nadaljevanju skupaj z Direkcijo za vode iz Novega mesta dorekla celoten obseg novelacije hidrološko-hidravlične študije, ki bi lahko bila končana v mesecu ali dveh. Ta študija pa je eden od pomembnih pogojev, da projektant sploh lahko začne izdelavo dokumentov PGD oziroma PZI.
Hvala, gospa ministrica. Gospod poslanec, želite postaviti dopolnilno vprašanje? Izvolite.
Hvala za odgovor, ministrica. Tu se točno vidi, kako dolgo poteka v Sloveniji – po 14 mesecih je odgovor za neko zadevo. Za Trebnje me zanima: Ali se bo končno, ko bodo narejeni priključki, lahko odstranilo teh pet nadvozov, ki čakajo že deset let in so zelo nevarni, vidi se mreža? Predlagam vam, da si kdaj, ko greste na Dolenjsko ali v Posavje, vzamete tri, štiri minute časa in greste z nove avtoceste na staro avtocesto, pa boste videli te nadvoze, spodaj se vidi mreža, ograja je problem, zato je to zelo nevarna zadeva. Naša stranka je dala predlog, da se pospeši zadeva in se nekaj denarja za leto 2022, ko naj bi se zaključilo, prestavilo na leto 2019 ali leto 2020, ker je zadeva zelo nevarna. Sami boste videli, da je zadeva zelo kričeča. Se pa s tem odlaša, obljubljeno je bilo leta 2010, ko se je odprla avtocesta, da se bo to naredilo v kratkem, zdaj smo pa leta 2019, pa še zmeraj ni narejeno. Bojim se, da bodo nadvozi sami od sebe popadali. Prosil bi točno časovno dimenzijo, kot ste okvirno že nekaj navedli, za odstranitev teh nadvozov.
Hvala, gospod poslanec. Gospa ministrica, izvolite.
Če se strinjate, bi vam glede nadvozov dala točno pisno informacijo. Jaz verjamem, da so načrtovali tako, da se bo to tudi zgodilo. Druga stvar so postopki. Ja, tečejo, kot tečejo. Cel kup je projektov. Ravno danes smo se na kolegiju ministrstva pogovarjali o celem kupu projektov, da bomo napisali dopis in ga poslali na Ministrstvo za okolje in prostor, ker preprosto smo tu tudi mi nemočni. Tako kot tu smo tudi na ostalih projektih vezani na črpanje evropskih sredstev, kar pomeni, da bo denar, ki ga imamo, ostal na mizi. Ampak mi kot Ministrstvo za infrastrukturo oziroma direkcija kot izvajalka preko teh stvari, na žalost, ne moremo. Tukaj smo zdaj odgovor vsaj dobili. Se pravi, lahko gremo stvari delat naprej. Jaz vam lahko dam zagotovilo, da če bo možno, če bo možno stvari premakniti naprej, se bomo maksimalno potrudili in tudi poiskali finančna sredstva, če bodo postopki z odkupom in z vsem ostalim šli tako, kot je treba, z vso to dokumentacijo, ki še mora biti narejena. Kar se pa tiče teh petih nadvozov. Vam verjamem, da so res v zelo slabem stanju, si bom ob priliki tudi z veseljem to pogledala. Tukaj vas pa prosim, če vam lahko res pisno dam odgovor oziroma zagotovilo, kdaj se predvideva rušitev teh nadvozov. Zelo konkretno.
Hvala, gospa ministrica. Če sem dobro videl, gospod poslanec želi postopkovno. Izvolite.
Na podlagi drugega odstavka 246. člena Poslovnika Državnega zbora predlagam, da Državni zbor sklene, da bo na naslednji seji opravil razpravo o tej temi. Hvala.
Hvala, gospod poslanec. O vašem postopkovnem predlogu glasujemo jutri v sklopu glasovanj. S tem prehajamo na naslednji sklop. Ugotavljam, da je minister za izobraževanje, znanost in šport dr. Jernej Pikalo odsoten do 15. ure. Imamo pa zanj tri poslanska vprašanja. To so vprašanje gospoda Željka Ciglerja, gospoda Primoža Siterja in gospoda Marka Bandellija. Če želite, lahko prenesemo ta vprašanja na naslednjo, to je 7. redno sejo, lahko pa tudi zahtevate pisni odgovor. Potem v kompletu vsa vprašanja prenesemo na 7. redno sejo Državnega zbora. Hvala za vaš odgovor. S tem, spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, prehajamo na vprašanja poslank in poslancev, na tako imenovani prvi krog. Gospa Alenka Jeraj, tudi tokrat je prva beseda vaša. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Pričakovala sem, da bo gospod premier počakal in odgovarjal tudi na vprašanja s področja zdravstva, ker se je za ta vmesni čas, ko nimamo ministra, postavil tudi za ministra za zdravje in dejal, da bo pokrival tudi ta del. Ampak očitno so problemi v zdravstvu prehudi za premierja, da bi tukaj odgovarjal in bo to prepustil bodočemu ministru. Moje vprašanje se je nanašalo na družinske zdravnike. V zadnjih dneh spremljamo praktično odstope družinskih zdravnikov na vseh koncih in krajih, kar lahko pomeni, da bi celo 325 tisoč ljudi ostali brez svojega zdravnika. Tako smo brali o odhajanju zdravnikov iz Zdravstvenega doma Nazarje, Zdravstvenega doma Celje, Zdravstvenega doma Kranj. Verjetno pri tem minister vseeno ni čisto nedolžen. Vem, da so stvari starejšega datuma in se niso zgodile včeraj, ampak nekaj pa se je zgodilo včeraj, torej v času te vlade in pod ministrovanjem oziroma pod predsednikom Vlade gospodom Šarcem in tudi njim v funkciji ministra za zdravje. Na seji Vlade 21. februarja je bil sprejet splošni dogovor, ki ga je Vlada potrdila. Ta splošni dogovor je prenesel dodatne obremenitve. Praktično ste dodali zdravnikom, ki že nekaj let opozarjajo, da so preobremenjeni in da ne zmorejo več svojega dela, še dodatnih 200 pacientov. Seveda je bilo jasno, da bo prišlo do upora oziroma ponovno so družinski zdravniki izpostavili, da so izčrpani in izgoreli, odhajajo na bolniške, ne morejo več opravljati svojega dela korektno, tako kot bi ga morali glede na medicinsko doktrino. Gospoda Šarca sem želela tudi vprašati, glede na to da v koaliciji zagovarjate predvsem javno zdravstvo: kaj se dogaja s tem javnim zdravstvom, če praktično odstopajo zdravniki v javnih zavodih? Mi smo se danes na hearingu pogovarjali o marsičem, nismo prišli do konca, bomo se še jutri. Koncesije se ne podeljujejo, ker za enkrat javni zavodi zagotavljajo oskrbo. Zdaj vidimo, da temu ni tako. Jaz ne vidim, da bi kakšni koncesionarji odstopili, čeprav so tudi oni zeljo obremenjeni, je pa res, da si sami lahko drugače razporejajo čas in način dela, za razliko od tistih v javnih zavodih. Tako da se mi zdi to zelo problematična zadeva. Jaz bom seveda vprašala bodočega ministra oziroma jutri zjutraj na hearingu kandidata [[izklop mikrofona]]
Hvala, gospa poslanka, za vaše vprašanje. Besedo imate dr. Matej Tašner Vatovec. Izvolite.
Najlepša hvala, predsednik. Spoštovani minister! Evropejce izogibanje plačila davkov korporacij letno stane nekaj milijard evrov. Davčni sistem je očitno potreben temeljite reforme na evropski ravni, ki bo na koncu omogočila ustavitev dirke do dna, kateri smo trenutno priča, in preprečila odtekanje dobičkov v davčne oaze, postopoma prišla na enoten davek na digitalne storitve in uvedla poročanje med davčnimi organi držav članic. V zadnjih letih so se namreč zvrstili številni škandali, ki so pokazali, kako pokvarjen je obstoječi sistem in kako krvavo pravzaprav potrebujemo neke rešitve. Govorim seveda o aferah Luxleaks, Panamskih dokumentih in o velikih digitalnih gigantih: Googlu, Amazonu, Facebooku in Applu. 15. januarja letos je Evropska komisija namreč predstavila predlog o bolj efektivnem in demokratičnem odločevalskem procesu na področju EU davčne politike. Znotraj tega predloga Evropska komisija predlaga tako imenovane štiri korake, štiri poteze, ki naj bi posodobile evropsko davčno politiko in jo prilagodile razmeram 21. stoletja. Glavni cilje tega ukrepa je predvsem to, da bi se prenehalo odločati s soglasjem, ampak s kvalificirano večino. Vemo, da so nekatere države vztrajno v preteklosti blokirale kakršnokoli davčno zakonodajo, predvsem tiste, ki so tako ali drugače davčne oaze, ali pa zelo davčno ugodne države, kot sta recimo Luxembourg in Irska. Samo nekaj dni nazaj je recimo padel davek ravno na digitalne storitve, ker so kljub večinski podpori večine članic štiri od teh vložile veto. To je primer, kako se davčna politika v obstoječem sistemu ne more premakniti iz statusa quo in je talka teh držav. V torek, 12. februarja, je po poročanju medijev velika večina vlad članic EU oporekala temu omenjenemu predlogu, ki bi uvedel odločanje s pomočjo kvalificirane večine, med drugim na področju davkov. Glavni argument je tako imenovano varovanje suverenosti držav. Tako so na Svetu ECOFIN le največje države oziroma njihovi ministri podprli ta predlog. Govorim o Franciji, Nemčiji in Španiji. Za zaprtimi vrati je baje pozneje predlog prejel še manj podpore in sodeč po poročanju ste tudi vi, spoštovani minister, s svojo nepodporo se pravzaprav pridružili tem državam. Zato vas v prvi vrsti sprašujem: Zakaj se Slovenija ni pridružila podpori temu predlogu Evropske komisije, se pravi, da bi glasovali s kvalificirano večino? Ali se vam zdi smiselno, da bi na ravni evropske zakonodaje zagotovili ustrezno obdavčitev spletnih velikanov, ostrejše določili določbe glede izogibanja davkov in otežili delovanje podjetij v davčnih oazah?
Hvala, gospod poslanec. Gospod minister, imate možnost odgovoriti. Izvolite.
Spoštovani gospod poslanec! Davčna zakonodaja, ki je harmonizirana na ravni Evropske unije se sprejema s soglasje vseh držav članic na Svetu Evropske unije, pri čemer ima Evropski parlament posvetovalno telo. Tako je sedaj to urejeno. Evropska komisija je v svoji komunikaciji z dne 15. 1. 2019 predlagala spremembo postopka sprejema zakonodajnih aktov s področja obdavčitve, ki se sprejemajo na Svetu EU. Evropska komisija predlaga postopen prehod iz postopka odločanja s soglasjem vseh članic na odločanje, to je sprejemanje zakonodajnih aktov, na podlagi kvalificirane večine. 12. februarja je bil sestanek ECOFIN, ki sem se ga tudi jaz kot finančni minister udeležil. Bila je dokaj dolga, raznolika razprava na tem področju, predvsem vidik bodisi kvalificirane večine, torej odločanja kvalificirane večine, ki jo razumljivo zagovarjajo predvsem velike države, ali pa soglasje, to kar imamo sedaj, kjer je potrebno doseči konsenzualno odločitev, ki jo razumljivo podpira večina držav, tudi nekatere velike in seveda malodane brez izjeme vse manjše države, med njimi tudi Slovenija. To kaže pravzaprav na velik pomen, ki ga države članice pripisujejo davčnemu področju. Saj veste fiskalna politika je ta, ki nam je ostala na nivoju držav, da jo vodimo samostojno, monetarne politike ne vodimo več samostojno. In seveda na uspeh in na napredek razvoja obstoječe ureditve EU, kjer se predpisi na davčnem področju sprejemajo s soglasjem, menimo, da se zagotavlja možnost enake obravnave vseh držav članic v okviru zakonodajnega postopka na ravni EU. Namreč, čim je bila izražena skrb kar večine finančnih ministrov, je sprejetje odločitev s kvalificirano večino in vpliv, če se tako izrazim, na nacionalne budžete z vidika sprejemanja teh odločitev, če bi posamezne države članice izgubile to samostojnost odločanja oziroma soodločanja. Ni nujno, da bi bili vsi ti ukrepi v dobrobit posameznih članic, lahko, da so nekateri in pri teh se praviloma poišče neka rešitev, resda traja dalj časa, ampak se praviloma na koncu poišče. Omenili ste ta davek na digitalne storitve. Tudi v tem delu se pravzaprav vse članice niso mogle odločiti in se pravzaprav išče še širši globalni koncept OECD ureditve. Mislim, da se bo ta sprejel. Res je, da je proces velikokrat dolgotrajen, usklajevanje mukotrpno, kljub temu pa velika večina držav, manjših držav članic ocenjuje, da je ta obstoječa ureditev boljša kot kvalificirana večina. Kljub temu je večina držav članic, med njimi sem tudi bil jaz, podprla tako imenovani pristop korak za korakom, da poiščemo neke rešitve na tem področju. Pa bom izjemoma prebral, če dovolite, stavek, ki sem ga potegnil ven, sicer v angleščini, ampak ga bom potem prevedel: »Therefore we would invision a step-by-step approach in the near future and we support the unanimity of voting«. Torej Slovenija kot večina manjših držav, saj o tem smo se pravzaprav ministri tudi usklajevali, podpira postopen prehod in postopen dogovor in prihod, mogoče ne na vse, ampak na določene segmente, kjer bi si izbrali področja za kvalificirano večino, ampak dokler se okrog tega ne odločimo in uskladimo, pa Slovenija zagovarja soglasnost odločanja. Tudi jaz mislim, da je to v interesu Slovenije, izrazil sem podporo temu predlogu. Tako kot pa poteka ta zadeva na ECOFIN, Evropski komisiji, kot veste, se ti krogi, te interakcije kar vrtijo, bo ta postopek potekal še nekaj časa, ampak jaz verjamem, da bomo na koncu lahko poiskali eno kompromisno rešitev, tako kot jo vedno v okviru Evropske unije poiščemo, da bodo neka področja šla v smeri odločanja s kvalificirano večino, nekatere pa naj – jaz mislim, da to je tudi v interesu naše države – ostanejo z odločanjem s soglasjem.
Minister, trošili ste čas, ki ga nimate. Gospod poslanec, izvolite.
Pravzaprav sem pričakoval ta argument, saj je bil ne nazadnje tudi večkrat izpostavljen, ampak jaz mislim, da je to priročen izgovor predvsem za nekatere manjše države, ki pa so kljub vsemu tako ali drugače de facto davčne oaze, sem že omenil Luksemburg ali pa Irsko in tako naprej. Skratka, imamo ne glede na ta strah ali pa skrbi, ki ste jih izpostavili, gospod minister, vseeno resno težavo z davčno politiko na ravni Evropske unije. Še enkrat poudarjam, imeli smo resne probleme, Luxembourg Leaks, Panama Papers in tako naprej, skratka davčne oaze so nekaj, kar je resna težava Evropske unije, in težava, s katero se ne more Evropska unija soočiti predvsem zaradi tako imenovanega veta teh malih držav, ki imajo koristi od takšne ureditve. Bom pa kljub vsemu še enkrat postavil drugo vprašanje, na katerega mislim, da nisem dobil odgovora: Kako lahko potemtakem Evropska unija zagotovi, da se vzpostavijo vsaj nekateri mehanizmi, upoštevajoč, da se ohranja to soglasje na področju tako imenovanega digitalnega davka? Kako bomo obdavčili velike informacijske gigante, že omenjeni GAFA davek, se pravi Google, Amazon in tako naprej? Kako pravzaprav lahko, če ostanemo na takšnem načinu odločanja, preprečimo odtekanje denarja v davčne oaze? Kako lahko pravično v državah članicah poberejo države davke, ki bi jih velike korporacije tam morale plačati, pa jim zaradi pomanjkljivih zakonodaj ti davki enostavno pač niso pobrani? Najbolj eklatanten primer je recimo Amazon.
Hvala, gospod poslanec, za dopolnilno vprašanje. Gospod minister, izvolite.
Hvala. Sigurno obstajajo določene anomalije v posameznih državah, ampak mislim, da način odločanja, bodisi s kvalificirano večino ali pa z soglasjem ali pa odrekanje soglasja, ni pravi način za reševanje te problematike. To je eno redkih področij, kjer ima Slovenija ne neenakopravno, ampak res enakopravno možnost odločanja. Določene ureditve se brez slovenskega soglasja, torej brez našega glasu, ne morejo sprejet. Jaz te zadeve ne bi tako enostavno prepustil in jo v tej fazi kaže obdržati. Kar se pa tiče raznih ureditev, bodisi na področju digitalnega davka. Res je, da Evropska unija ni v tem kratkem roku dosegla soglasja, ampak saj ga na marsikaterem drugem področju še ni dosegla. Se bo pač potrebno še usklajevati. Govori se vedno bolj v smeri ene globalne ureditve. So pa posamezne države to parcialno uredile, recimo Francija in Nemčija. Lahko povem, da tudi na Ministrstvu za finance razmišljamo o tej ureditvi. Moram reči, da mi je mogoče še najbližja po razmišljanju avstrijska ureditev. Mi lahko v vmesnem obdobju razmišljamo tudi o ureditvi na podoben način.
Hvala lepa. Naslednji na vrsti je mag. Branko Grims, ki bo postavil vprašanje ministru za notranje zadeve Boštjanu Poklukarju. Izvolite.
Hvala za besedo. Vsem prav lep pozdrav! 3 leta že poslušam pravljico iz vseh strani, kako je z migranti, z ilegalnimi migranti, ki vdirajo preko meje Republike Slovenije, vse rešeno, tega problema ni več in podobno. Žal podatki govorijo popolnoma drugače. Na letni ravni, 2 leti nazaj je bilo skupaj zabeleženo nekaj manj kot 2 tisoč vdorov preko meje Republike Slovenije. Leto dni nazaj se je to povečalo za petkrat, to se pravi, skupno število prestreženih ilegalnih migrantov na letni ravni je zneslo blizu 10 tisoč. Prve številke, ki nekako vendarle prihajajo v javnost, človek ima občutek, da zelo sramežljivo, morda tako že učinkuje marakeški sporazum, kažejo, da je situacija letos še slabša. Zaradi tega bo zelo zanimivo slišat, in to vprašanje postavljam ministru za notranje zadeve: Primerjalno, koliko je bilo januarja, koliko februarja, koliko marca prestreženih ilegalnih migrantov pri vdoru preko meje Republike Slovenije oziroma znotraj meja Republike Slovenije pred dvema letoma, koliko lani in koliko do sedaj, letos? Prosim.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik, za besedo. Spoštovani gospod poslanec, hvala lepa za vaše vprašanje. Najprej naj povem, da slovenska policija obvladuje razmere na meji z Republiko Hrvaško v zvezi z ilegalnimi migracijami in tudi varuje šengensko mejo v skladu z šengenskim zakonikom. Res je, v letošnjem letu, v letu 2019, je v času od 1. do 21. Marca mejo z Republiko Hrvaško prestopilo ilegalno tisoč 340 migrantov, v tem času v lanskem letu samo 501 ilegalni migrant in pa v letu 2017 178 migrantov. Res je, povečuje se ilegalni prehod meje, in sicer tudi zaradi tega, ker je bila zelena in pa bolj topla zima in je bilo pravzaprav mejo lažje prestopiti. Kar se tiče ilegalnih migracij. Ilegalne migracije obvladujejo kriminalne združbe in pa posamezni kriminalci. To je postal poslovni model, ki ga pravzaprav policija tudi uspešno preprečuje in pa pravzaprav storilce teh kaznivih dejanj prepovedanega prehoda oziroma prijetih sprovajalcev teh ljudi čez mejo kar uspešno obvladuje. Letos jih je že 43 prejetih sprovajalcev z 180 migranti, ki jih pravzaprav policija najde tako na sami meji z Republiko Hrvaško kot tudi v notranjosti. Policija tudi vse te, bom rekel, ilegalne prestope spremlja, in sicer je največ teh ilegalnih prestopov v zvezi tudi s samo policijsko taktiko. V kolikor nekoliko učinkoviteje zapiramo območje na področju Policijske uprave Koper, se nam to preseli na Policijsko upravo Novo mesto. Sedaj se nam povečuje nekoliko na Policijski upravi Ljubljana, na tem območju, kočevskem območju. Se nam pa tudi odpira na območju Policijske uprave Maribor ta nezakonit prehod meje. Vsekakor jih mi, pravzaprav policija učinkovito preprečuje, nenazadnje tudi vračanje ilegalnih migrantov v Republiko Hrvaško poteka s hrvaškimi varnostnimi organi konkretno. Če gremo na številke, za katere ste me prosili. V januarju 2019 so bili 303 ilegalni prestopi meje, v januarju 2018 217 in v januarju 2017 79. V februarju letos je teh prestopov 291, v lanskem letu v februarju 202 in pa seveda v letu 2017 samo 46. V marcu letošnjega leta je bilo 746 ilegalnih prestopov meje, leta 2018 82 in leta 2017 53. Kar se tiče same taktike delovanja policije, se je pravzaprav policija prilagodila ravno temu poslovnemu modelu, če tako rečem, kriminalnih združb in pa kriminalcev, pravzaprav samo taktiko. Policijske sile delujejo tako na meji kot v notranjosti države, posebej na železniških postajah in avtobusnih postajah, tam, kjer pravzaprav lahko tudi obstajajo možnosti, da se ti ilegalni migranti tudi nahajajo in pa pravzaprav potujejo proti Republiki Italiji in pa ciljnim državam naprej. Moramo tudi povedati, da smo se v letu 2019 odzvali na te grožnje in tveganja ilegalnih migracij z nabavo termovizijskih kamer. Postavljamo video nadzor na meji. Nakupili smo tudi nekaj vozil, tudi specialnih vozil, ki se uporabljajo na meji, ki jim je pravzaprav amortizacija nekako potekla. Dokupujemo pa tudi različno specialno opremo. Pravzaprav lahko tudi rečemo, da še vedno poteka zloraba azilnega sistema, kajti vsi tisti, ki zaprosijo za azil in jih potem policija procesira v skladu z zahtevo po azilu, izrabljajo azilni sistem in pravzaprav na določen način tudi potem odidejo iz države. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod poslanec, izvolite, imate besedo za zahtevo za dopolnitev odgovora.
Hvala za te številke. Vsekakor so take, da morajo biti res vsakomur v veliko skrb. Če primerjate raven za zadnji dve leti, je bilo od predlani do lani 5-kratno povečanje, letos je pa še 2,5-kratno povečanje, če preračunate številke, ki jih je zdajle povedal gospod minister. Posebej bode v oči marec, kjer je povečanje glede na minulo leto skoraj 10-kratno po številu ilegalnih migrantov, ki so bili zaloteni pri vdoru preko meje republike Slovenije. To seveda postavlja pod vprašaj, koliko v resnici obvladujemo situacijo na meji. Vsekakor pa pojasnjuje, zakaj v zadnjih tednih praktično v vseh zamejskih časopisih na italijanski strani poročajo, da je balkanska pot za ilegalne migrante praktično ponovno odprta in izražajo veliko skrb, kaj prihaja oziroma kaj nas pričakuje v prihodnih mesecih. Da je to zelo upravičeno potrjuje tudi dogajanje v Bosni in Hercegovini, kjer že sicer ob tlečih konfliktih zdaj dodatno dviguje prah in pa povzroča številne probleme prekomerno število ilegalnih migrantov, ki se vedno znova obnavlja. Vsekakor predstavlja to tudi za Slovenijo izjemno potencialno nevarnost. Vsekakor se tukaj vidi, kako velika napaka je bil podpis marakeškega sporazuma, ki je dal napačen signal ilegalnim migrantom, in kako velika škoda je nastala, ker se v preteklosti ni ravnalo na enak način, kot ga je ubrala sosednja Madžarska. Vse to odpira vprašanje, kaj storiti, da se to ne bo ponavljalo oziroma obnavljalo v sedanji količini.
Hvala lepa. Gospod minister boste odgovoril? Izvolite.
Kar se tiče delovanja policije, policija spremlja situacijo v zvezi z ilegalnimi migracijami. Na meji sodelujejo tudi s pripadniki Slovenske vojske, katerim se moramo tudi zahvaliti, Slovenski vojski, za učinkovito delovanje, skupno delovanje na meji. Postavljamo tudi tehnične rešitve, kajti vemo, da sama kadrovska slika policije ni idealna in da so pravzaprav ilegalne migracije eden od primarnih nalog slovenske policije. Je pa res, da smo nekoliko prilagodili taktiko Policije temu, da gre pravzaprav za tihotapljenje ilegalnih migrantov in da pravzaprav del teh ljudi ali pa, bom rekel, teh ilegalnih prehodov ujamemo ali ustavimo v notranjosti države. Vsak dan se pravzaprav poroča tudi o tem, da slovenska policija uspešno preprečuje s svojimi nalogami ilegalne migracije v Republiki Sloveniji. Hvala.
Hvala lepa. Gospod poslanec, imate besedo za postopkovni predlog. Izvolite.
Vsekakor gre izreči veliko zahvalo tako policistom na terenu kot seveda pripadnikom Slovenske vojske, ki so še kako pomembni pri svojem opravljanju nalog na meji. Kajti za tiste, ki prihajajo zlasti s področja radikalnega islama, samo vojska predstavlja neko realno silo in neko realno avtoriteto. Zato je seveda še toliko bolj skrb vzbujajoče, da se ponovno ravna s Slovensko vojsko mačehovsko in se ji ne nameni tistih sredstev, ki bi bila za njen nadaljnji razvoj, za popolnitev, za ustrezno plačo in pa za ustrezno tehnično opremo nujno potrebna. Obenem pa to odpira vprašanje, ki zadeva vse nas. Policija tukaj vlaga izjemno velike napore, da blokira vse mafijske združbe, ki pri tem sodelujejo, ampak če uporabim malo parafrazo pri tem, je dokaj uspešna očitno v zadnjem obdobju, ko gre za preprečevanje ilegalne mafije. Medtem ko legalna mafija, govorim seveda o tistih nevladnih organizacijah, ki očitno pomagajo ilegalnim migrantom pri vdoru preko meje Republike Slovenije in potem tukaj pri zavlačevanju postopkov in vsem ostalim, to mafijo pa bi bilo treba seveda še kako vzeti pod drobnogled, tako kot je to storila sosednja Italija, in ji tudi ustrezno pogledati pod prste. Jaz vidim, da je policija tudi tukaj že storila nekaj korakov. Delno ji je dalo prav tudi tožilstvo, ki je reklo, da ko gre za očitno pridobitno dejavnost, se ne morejo skrivati za humanitarno ali neko drugo visokodoneče poslanstvo. No, dejstvo je, da so kasneje bili objavljeni tudi podatki, kako si nekateri pri tem tudi po 116 evrov na uro plačujejo ure, in to vse na račun davkoplačevalcev Republike Slovenije, kar je seveda očitno pridobitna dejavnost, tudi če je sama organizacija formalno nepridobitna, pa tisti, ki imajo z njo sklenjene pogodbe, še kako pridobitno pri tem delajo. Vse to, to je treba vedeti, Slovenke, Slovence, državljanke, državljane strahovito veliko stane. Koliko je zdaj prikrito na mnogih postavkah v proračunu, ampak za to zmanjkuje denarja, in ko se bodo gospodarske razmere kmalu zaostrile, ga bo primanjkovalo še bolj za vse drugo, za tisto, kar bi dejansko imeli pravico Slovenke, državljanke in državljani prejeti, od res kvalitetnega šolstva, res kvalitetnega zdravstva, ustreznih penzij, vsega drugega, do česar imajo ljudje vso pravico. Zaradi tega, sem trdno prepričan, so dani vsi pogoji in je nujno, da o tem spregovori Državni zbor Republike Slovenije in poišče ustrezne rešitve, da se stvari čim bolj omejijo in da se povsod v Sloveniji tudi na meji dosledno vzpostavi pravni red. Kajti za to gre, za spoštovanje pravne države, za varnost, za spoštovanje človekovih pravic.
O vašem predlogu bo Državni zbor odločal jutri, 26. marca 2019, v okviru glasovanj. Besedo ima Jani Ivanuša, ki bo postavil vprašanje ministru za gospodarski razvoj in tehnologijo Zdravku Počivalšku. Izvolite.
Gospod podpredsednik, gospe ministrice in ministri, vsi ostali prisotni! V zadnjih letih se stanje tujih neposrednih investicij v Sloveniji izboljšujejo. Po podatkih Banke Slovenije so najpomembnejše države investitorice Avstrija, Luksemburg, Švica, Nemčija in Nizozemska. Vendar družbe s tujimi neposrednimi naložbami še vedno predstavljajo nizek odstotek celotne populacije slovenskih družb. Za te družbe je značilno, da izplačujejo tudi 10,1 % višjo plačo na zaposlenega v primerjavi s povprečno plačo na zaposlenega v Sloveniji. Prav tako so družbe s tujo neposredno investicijo dosegale višji čisti dobiček in dodano vrednost na zaposlenega. Verjamem, da bi se Slovenke in Slovenci želeli še več takih delodajalcev. Gospod minister, predvidevam, da imate tudi vi kar veliko zaslug za nekatere odmevne tuje investicije, Magna, Yaskawa, Sumitomo. Zanima me: Ali nam lahko poveste kaj več o privabljanju tujih investicij? Kdo konkretno, kateri organi, katero ministrstvo – verjamem, da jih je mogoče več –, katere službe privabljajo tuje neposredne investicije v Slovenijo? Ne vem, koliko nam lahko razkrijete, ampak vseeno: Na kakšen način se jih privablja? Ali se tuji investitorji tudi sami ponujajo, da bi investirali v Slovenijo? In še ena zadeva. Banka Slovenije. V svojem letnem poročilu o neposrednih naložbah ugotavlja tudi, da se podatki o državah investitorja znatno spremenijo, če jih razdelimo po izvorni državi lastnika. Tako se pri pregledu neposrednih investicij glede na izvorno državo lastnika: Nemčija, Združene države Amerike in Japonske, Ruska federacija, Amerika izkaže za pomembnejšo državo investitorico v Sloveniji kot v prikazu podržavljanja investitorja. Gospod minister, zakaj po vašem mnenju družbe, ki želijo investirati v Slovenijo, to izvedejo preko drugih držav in ne preko matične države? Ali je problem v Sloveniji ali pa kje drugje? Hvala lepa za vaš odgovor.
Gospod minister, izvolite.
Spoštovani predsedujoči, cenjeni zbor! Spoštovani poslanec gospod Jani Ivanuša, najlepša hvala za vprašanje. Za privabljanje tujih neposrednih investicij v Sloveniji sta zadolžena predvsem Ministrstvo za gospodarski razvoj in tehnologijo, kot osrednji organ za kreiranje politike na področju spodbujanja investicij, in Javna agencija Republike Slovenije za spodbujanje podjetništva, internacionalizacije tujih investicij in tehnologije, krajše tudi SPIRIT, ki deluje kot javna izvajalska agencija, in sicer s ključno Slovensko poslovno točko za investitorje in izvoznike, tako imenovani SPOT. Ministrstvo in agencija delujeta v tesnem sodelovanju s sektorskimi oblikovalci politike, torej tudi z drugimi resorji in ministrstvi. Pomembno vlogo ima Ministrstvo za zunanje zadeve skupaj z diplomatsko konzularnimi predstavništvi po svetu, ključna povezovalna organa z vidika promocije pa sta tudi Kabinet predsednika Vlade in Urad predsednika republike. Ostale institucije, ki delujejo na tem področju, so domače in tuje gospodarske zbornice, regionalne razvojne agencije, občine in druge. Ukrepi, s katerimi Slovenija privablja tuje neposredne investicije, so predvsem: davčna olajšava za investicije za raziskave in razvoj, ena je 100 %, druga je 40 %, smo jih ohranili, te davčne olajšave spodbujajo domače in privabljajo tuje investitorje; investicijske spodbude za subvencije, ki so bile po prejšnjem zakonu in zdaj po tem novem, s tem da so v pristojnosti ministrstva, da se glede na razmere odloči o višini subvencij, od 0 pa do 20 %, če je investicija strateškega pomena; in pa zagotavljanje kakovostnih informacijskih, svetovalnih in drugih storitev za investitorje; izvajanje tržno-komunikacijskih aktivnosti; organiziranje dogodkov, ki prispevajo h krepitvi prepoznavnosti Republike Slovenije kot lokacije za investicije; in projektni pristop k vodenju investicijskih projektov. Multinacionalne družbe pogosto svoje investicije izvedejo posredno, preko svojih evropskih hčerinskih družb. To je tudi razlog za to, da je razlika med izvornostjo investicij. Gre za običajno prakso, kjer globalna podjetja iščejo kompleksne lastniške strukture za opravljanje svojih globalnih operacij, svojih finančnih tokov, intelektualne lastnine ter zmanjšanje davčnih in regulatornih bremen. Na Ministrstvu za gospodarski razvoj in tehnologijo smo mnenja, da gre v tovrstnih primerih enostavno za poslovno-tržne odločitve gospodarskih družb, ki investirajo. Poudariti želim, da je vsak investitor, ki ima jasno vizijo poslovanja v Sloveniji, trajnostno naravnanost in odgovornost, in sicer ne glede na to, iz katere države prihaja, pri nas dobrodošel. Hvala.
Hvala lepa. Gospod poslanec, imate besedo za zahtevo za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala. Kar ste izjavili, sem sprejel. Me pa zanima, ker ste omenili urad predsednika države: Ali predsednik Republike Slovenije tudi bolj ali manj vpliva ali je to zgolj protokolarnega značaja? Hvala.
Gospod minister, izvolite.
Naštel sem najprej dva glavna, ki opravita glavnino posla, se pravi, ministrstvo in agencija SPIRIT. Seveda pa pri osnovnih informacijah, pri tem, da se nekdo zanima za neko investicijo, pomagajo vsi deli našega državnega aparata, ki imajo stik s tujino. Tako tudi Urad predsednika republike v posameznih primerih lahko prinese – in je tudi prinesel – kakšno posamezno osnovno informacijo, seveda pa smo potem zadeve dodelali tudi na naši strani. Če gre za večje investicije, je še posebej pomembno, da vsi deli države, vlade, na nek način usklajeno delujemo, da predstavimo zanimivost investicijskega okolja v Sloveniji. V tej luči je treba povedati, da v zadnjem obdobju postaja vse več aktivnosti ali pa se prenaša samoiniciativno na lokalni, občinski nivo, kjer tudi župani iščejo ali pa dajejo informacije potencialnim investitorjem. Seveda se pa potem realizacija v glavnem osredotoči na agencijo SPIRIT in na Ministrstvo za gospodarski razvoj in tehnologijo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod poslanec, imate besedo za postopkovni predlog, izvolite.
Glede na vsa pretekla vprašanja, ki sem jih postavil v Državnem zboru, pa nisem nikoli prišel do razprave, bom vseeno rekel tako, da se ne bom poslužil tega, ne bom zahteval razprave. Hvala lepa.
Hvala lepa. Mag. Meira Hot bo postavil vprašanje ministru za notranje zadeve, Boštjanu Poklukarju. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, spoštovani gospod podpredsednik. Spoštovani gospod minister, meseca januarja letos sem z vaše strani dobila precej obširen odgovor na mojo pobudo za prepoved prodaje, preprodaje in uporabe pirotehničnih izdelkov. Svojo pobudo za omenjeno prepoved sem vsebinsko utemeljila z argumenti, ki so vedno bolj tudi splošno sprejeti in dokazljivo utemeljujejo škodljive posledice uporabe pirotehničnih izdelkov tudi v primerih, da se uporabljajo na dovoljen in pravilen način. Razumem, da velja Slovenija za eno izmed držav v Evropi, ki ima področje prodaje in uporabe pirotehničnih izdelkov urejeno relativno strogo oziroma med državami v soseščini celo najstrožje. V odgovoru na poslansko pobudo ste mi odgovorili, da po vašem mnenju veljavna zakonodaja že v zadostni meri omejuje uporabo pirotehničnih izdelkov in zato njena sprememba ni potrebna. Sama žal temu ne morem pritrditi. Naj omenim, da smo še vedno priča izjemnim negativnim posledicam uporabe pirotehničnih izdelkov, v nekaterih primerih se te zadeve končajo z res najhujšimi in najbolj trajnimi poškodbami pri mladih ljudeh. Vsako leto decembra smo priča podobam otrok, ki ostanejo brez rok in tako dalje. Po drugi strani se tudi na poslanke in poslance obračajo različne civilne iniciative in posamezniki, ki si želijo prepovedi uporabe, prodajo in preprodaje pirotehničnih izdelkov. Naj ob tem spomnim tudi na peticijo, ki je pridobila kar 30 tisoč podpisov v mesecu decembru. Sama jih ocenjujem kot zelo legitimne, razumne in jih podpiram. Zato vas, spoštovani gospod minister, sprašujem: Ali tudi vi podpirate prizadevanja različnih civilnih iniciativ za splošno prepoved prodaje uporabe in preprodaje pirotehničnih izdelkov? Ali z njimi morda vodite kakršenkoli dialog? Kakšne so po vaši oceni možnosti, da se znotraj veljavne zakonodaje vseeno dodatno omeji škodljive posledice uporabe pirotehničnih izdelkov? Kakšni bi bili v tem primeru ukrepi in aktivnosti Ministrstva za notranje zadeve? Ali razmišljate o pobudi oziroma aktivnostih Republike Slovenije, da bi znotraj držav članic Evropske unije predlagala postopno strožje omejevanje, če ne že prepoved uporabe in prodaje pirotehničnih izdelkov? Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo za odgovor.
Hvala lepa, spoštovana poslanka. Sam nisem pristaš pirotehničnih izdelkov, čeprav sem v svoji karieri z njimi kar veliko ravnal, kajti bil sem pripadnik Slovenske vojske pa tudi v Civilni zaščiti, ko sem deloval, nam to ni bilo tuje. Pa vendar se kot minister za notranje zadeve s prepovedjo prodaje, preprodaje in uporabe pirotehničnih izdelkov soočam na Ministrstvu za notranje zadeve tako s pobudami po popolni liberalizaciji tega področja in, kot vi navajate, po popolni zaostritvi oziroma prepovedi tega področja. Slovenska zakonodaja, kar jo pravzaprav spremljamo na Ministrstvu za notranje zadeve, je dobro urejena, je stroga in pravzaprav tudi nadzori nad pirotehničnimi izdelki, tako nad prodajo kot preprodajo teh pirotehničnih izdelkov, je v Sloveniji ustrezna. Res je, da smo pravzaprav prišli tudi do nekih pobud, da se prav sam prekršek, vemo, kdaj so pravzaprav zakonske omejitve in pa popolne prepovedi, kar se tiče pirotehnike, da bi prešle iz področja prekrškovnega prava v kaznivo dejanje. Tudi to pobudo smo poslali na Ministrstvu za pravosodje in verjamem, da ko se bomo o tem pogovarjali, bomo tudi skrbno preučili in se o njej pogovorili. Vendar moram povedati, da ugotavljamo, da se trend preprodaje, uporabe pirotehničnih sredstev in pa prodaje v zadnjih letih nekoliko znižuje, predvsem to metanje petard v tistem času, ko je to v Sloveniji dovoljeno, pa še vendar o tem, ko vi govorite o teh nesrečah, se srečujemo z uporabo tistih prepovedanih izdelkov iz kategorije F2 in F3, ki jih pravzaprav sami naredijo, tako kot ste že sami rekli, otroci so pogosto žrtve tega, da to delajo sami doma, da to uporabljajo v večjih količinah, da delajo ta pirotehnična sredstva na način, ki je pravzaprav nedovoljen, celo zelo nevaren, da se te informacije dobijo na svetovnem spletu in da je to včasih težko preprečiti tudi z represivnimi sredstvi, ki jih pravzaprav policija tudi ima. Zato smo v času, ko pravzaprav je potrebno temeljito pristopiti k temu vprašanju, Policija tudi s preventivnimi akcijami, s tistimi nalogami, ki jih pravzaprav preprečujejo ali pa na nek način osveščajo tudi mlade ljudi, nenazadnje pa seveda starše, da na nek način zagotovimo, da je to početje nevarno in da ga tudi kot družba, kot starši otrok ne toleriramo, pa vendar vemo, da je tisto, kar je prepovedano včasih najslajše, da so te nesreče, žal, dogajale tudi v preteklosti. Verjamem, da se bodo tudi v prihodnosti. Vseeno moram povedati, da skrbno bdimo nad tem področjem na Ministrstvu za notranje zadeve. Tudi v zvezi z direktivo vodimo sistem, kjer spremljamo te delovne nesreče, povezane s pirotehničnimi sredstvi, in tudi komisijo o tem obveščamo. Kar se tiče ozaveščanja o teh pirotehničnih sredstvih, posebej o teh zakonsko prepovedanih iz kategorije F2 in F3, pravzaprav vemo, da so ta sredstva prepovedana. Inšpektorat za notranje zadeve, tudi pri trgovcih s pirotehničnimi sredstvi že v fazi, ko se sklepajo pogodbe, pravzaprav ozavešča in tudi informira trgovce o tem, katere pirotehnične stvari so nevarne, kateri so tisti elementi, kateri pravzaprav lahko znatno pripeljejo do poškodb. Ta sistem v Sloveniji ocenjujemo kot zelo urejen. Kajti, če bi bilo tukaj liberalno in pa, bom rekel, trg odprt, bi prišla sredstva, ki ne bi bila preverjena, in tudi če bi bilo prepovedana, bi pač zaradi nezakonite trgovine prišlo do teh pirotehničnih sredstev in posledično tudi nesreč. Moj odgovor je, mislim, da Slovenija ima dobro zakonodajo, bomo pa s preventivnimi sredstvi povečali nadzor nad tem delom. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želite besedo? Izvolite.
Hvala lepa. Hvala lepa za odgovor, spoštovani gospod minister. Jaz se žal ne morem v celoti strinjati in pritrditi in v bistvu apeliram, da se vseeno v tej smeri izvede ena razprava in morda še enkrat premisli. Ker moram reči, da seveda pozdravljam vse preventivne akcije, ki jih Ministrstvo za notranje zadeve izvaja, ampak moram vam povedati, da so celo iz istega inšpektorata zelo pozdravili mojo pobudo za prepoved. Tako da je tu najbrž malo miks reakcij. In morda je treba še malo širše pogledati. Namreč, ne gre samo in zgolj za prodajo petard. Dandanes so bile petarde nadomeščene z razno raznimi raketami. In če pogledamo, ko ena občina organizira ognjemet, mora slediti raznim varnostnim in drugim predpisom, tehničnim, medtem ko navadna javnost, splošna javnost pa lahko te rakete kupi in jih splošno, sredi množice spušča v zrak. Morda tudi tukaj premisliti, ali ne bi bilo smotrno določiti, kdaj se lahko te rakete sploh spušča. Določiti, da, ne vem, potrebna je prijava pri gasilcih, pri upravni enoti in tako dalje. Mislim, da je tu področje še zelo zelo odprto in da res velja razmisliti. Še enkrat apeliram na vas, tudi iti morda v smeri popolne prepovedi in preprodaje, ker, bom še enkrat ponovila, vse razloge, ki sem jih že naštela: gre za fizične in psihične poškodbe, gre za splošno in zvočno onesnaževanje okolja; navsezadnje po uporabi teh sredstev na tleh in v zraku ostanejo kemični in plastični drobci, ki jih mi nato vdihavamo; ogrožanje posameznikove svobode, negativni vplivi na živali in tako dalje. Prosim, resnično dajmo še enkrat razmisliti, mislim, da smo res kot družba dovolj zreli za dotično prepoved. Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo.
Spoštovana poslanka, strinjam se z vami, da je treba še enkrat premisliti, da se je nenazadnje treba še enkrat usesti.Nenazadnje sem tudi pripravljen sprejeti pobudnike te peticije, da se pogovorimo o teh stvareh, da jih še enkrat pretehtamo. Se pa strinjam, da je streljanje raket in metanje petard v nekih množicah, v nekih naseljenih območjih, to se nam dogaja, ampak, bom rekel res, v zadnjih letih res nekoliko manj, a je stvar nas vseh, stvar nenazadnje družbene sprejemljivosti in nenazadnje od teh pokov in tega pokanja trpimo ne samo ljudje, trpijo tudi živali. Zdi se mi, da res, je to nedopustno, da to poteka, vendar v zakonskih rokih je to dovoljeno in verjamem, da bomo tudi kot družba na te stvari bolje pripravljeni in drugače bomo odreagirali in določena ravnanja bodo še toliko bolj nesprejemljiva za vse nas, v kolikor se bomo pogovarjali, dogovarjali in na koncu tudi v Državnem zboru dosegli soglasje, kako naprej. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Boris Doblekar, ki bo postavil vprašanje ministru za izobraževanje, znanost in šport dr. Jerneju Pikalu, ki pa je odsoten do 15. ure. Izvolite.
Predsedujoči, hvala lepa za besedo. Jaz bom kljub temu, da je minister trenutno še odstoten, postavil ustno poslansko vprašanje. Že zdaj povem, da v skladu s Poslovnikom prosim, da na naslednji redni seji dobim tudi ustni odgovor. Ministra za izobraževanje, znanost in šport in mislil sem vprašati tudi ministrico za kmetijstvo oziroma novega ministra, ki ga še ni, za okolje in prostor, glede divjadi in pa zveri, ki je nekako vse skupaj povezano. Vendar, ker se ločijo divjadi in zveri po ministrstvih – zveri spadajo pod okolje in prostor, divjad pod Ministrstvo za kmetijstvo, tokrat ne bom mogel v celoti zastaviti tistega ustnega vprašanja, ki sem ga tudi želel. Zato bom tokrat zastavil samo ustno vprašanje ministru za izobraževanje znanost in šport. Sprašujem ga: Kako je s problematiko divjadi in zveri ter z zagotavljanjem prevozov na nevarnih šolskih poteh, kjer je varnost učencev ogrožena predvsem zaradi prisotnosti velikih zveri? Velikih zveri je pri nas v Sloveniji vedno več, zaradi tega ker enostavno država ne poskrbi v zadostni meri za odstrel in zmanjšanje teh zveri pri nas, ampak o tem kasneje, pri naslednji seji. Jaz bom na nekem primeru na hitro poskušal orisati problem, ki je po celo državi, in sicer pri nas v Občini Litija, kjer se učenci oziroma občina srečuje s težavo zaradi zveri na področju Dola, Gabrovke in pa Polšnika. Zato sprašujem ministra za izobraževanje: Zakaj ministrstvo ne povrne stroškov večjih servisov in nabave kombijev v primerih, ko šole same opravljajo prevoze za svoje učence zaradi nevarnih šolskih poti? Argument, da gre za investicijske stroške ne vzdrži, saj si tudi pogodbeni prevozniki s svojo ceno vkalkulirajo te stroške, ki pa jih ministrstvo v tem primeru povrne, čeprav je njihov prevoz več kot 2,5-krat dražji od prevozov, ki jih opravlja šola sama. Zakaj Ministrstvo za šolstvo v primeru prevozov, ki jih opravi šola za julij in avgust, ne povrne stroškov za plače šoferjev? Vsi navedeni stroški bremenijo občine, čeprav jih je na podlagi 81. člena Zakona o organizaciji in financiranju vzgoje in izobraževanja dolžno kriti ministrstvo. Potem pa bom dal seveda še pobudo, da se te strošek za kritje prevozov zaradi nevarnih šolskih poti krije tudi za primer divjadi, predvsem divjih prašičev [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Ustni odgovor boste dobili na naslednji seji. Zvonko Černač bo postavil vprašanje ministrici za pravosodje Andreji Katič. Izvolite.
En lep pozdrav vsem, še posebej ministrici za pravosodje, na katero naslavljam vprašanje, v zvezi z preprečevanjem zlorab osebnih stečajev. Osebni stečaj je bil v preteklosti, v teh zadnjih 11 letih, uveden kot mehanizem za preprečitev ne samo materialnega, pač pa tudi osebnega zloma posameznikov, ki so prezadolženi in obveznosti v celoti ne morejo odplačati. Ta inštitut naj bi bil v pomoč predvsem ljudem, ki v dolgove niso zabredli zaradi zapravljivosti, pač pa zaradi zmanjšanja prihodkov, ki so posledica izgube službe, bolezni, drugih družinskih okoliščin, drugih razlogov, na katere niso mogli vplivati. Osebni stečaj naj bi torej na eni strani upnikom omogočil čim večje poplačilo, tistim, ki so jih dolgovi pahnili na rob preživetja, pa človeka dostojno življenje. V večini primerov je bil kot tak tudi uporabljen. Kljub temu, da so ti posamezniki zaradi osebnih stečajev izgubili veliko in bili za marsikaj prikrajšani, so po določenem obdobju lahko spet normalno zaživeli brez bremen preteklosti. V zadnjih letih pa smo ne samo tedensko, tudi dnevno priča primerom, ki govorijo o zlorabi tega instituta. Primerov je toliko, da lahko govorimo o sistemski zlorabi inštituta osebnega stečaja. Posamezniki sprožijo osebni stečaj, po zaključku pa dosežejo celo odpise milijonskih obveznosti v evrih. Sprožijo ga seveda po tistem, ko so predhodno izčistili svoja nakopičena premoženja, ki izhajajo iz takih ali drugačnih rabot. V večini primerov tudi med trajanjem tega postopka živijo ne le normalno, pač pa na veliki nogi. Nekateri poslujejo preko drugih podjetij, celo z državnimi ali paradržavnimi podjetji. Uradno so njihovi bančni računi prazni. Uradno nimajo premoženja, kljub temu pa se vozijo v luksuznih avtomobilih, prebivajo v razkošnih vilah, ker so svoje premoženje, svoje vile, jahte, podjetja pravočasno izginila iz portfelja njihovega premoženja. In vse to se dogaja pred očmi vseh nas. Vse to se dogaja tudi pred očmi Vlade, ministrstva, ki je za to pristojno in odgovorno. Zaradi tega sprašujem: Kakšno sporočilo po mnenju ministrice pošiljata Vlada in ministrstvo, ki ga vodi, s tem, ko te zlorabe dopuščata in ne ukreneta ničesar za spremembe zakonodaje oziroma ravnanj? Sprašujem tudi: Kaj ste do sedaj kot ministrica storili, da do teh zlorab ne bi prihajalo? Kaj boste storili v prihodnje, da se te in podobne sistemske zlorabe preprečijo?
Hvala lepa. Gospa ministrica, imate besedo za odgovor.
Hvala, spoštovani podpredsednik. Hvala tudi vam, spoštovani poslanec, za to vprašanje. Res je, kot ste sami povedali, v zadnjih letih so bili zelo, zelo odmevni primeri, ki smo jih spremljali. In prav v letu 2015 je bilo tudi to predmet širše javne in strokovne razprave. Identificirane so bile možnosti za dodatno nadgradnjo in zamejitev možnosti za zlorabe tega instituta. Tako se je v predlog rešitev aktivno vključila Zbornica upraviteljev Slovenije, prav tako je bila za to ustanovljena tudi posebna implementacijska skupina. 31. marca 2016 je Državni zbor sprejel Zakon o spremembah in dopolnitvah Zakona o finančnem poslovanju, postopkih zaradi insolventnosti in prisilnem prenehanju, s katero je celovito prenovil osebni stečaj instituta odpusta obveznosti, ki pa od vsega začetka, od leta 2008 pa do takrat nista bila prenovljena. In cilj te novele je bil prav zamejitev možnih zlorab, ki jih je do tedaj zaznala praksa. Ta zakon je začel veljati v aprilu 2016 in tudi danes spremljamo, kako se uveljavlja v praksi in tudi spremljamo učinke te novele in morebiti bomo potem glede na to, kaj bo ugotovljeno kot nepravilnost, vstopili tudi s potrebnimi spremembami. Naj pa vseeno povem, da je ta novela pomembno nadgradila osebni stečaj s številnimi spremembami. Kot prvo, na novo je bil definirani namen odpusta obveznosti, ki je v tem, da se le poštenemu in vestnemu stečajnemu dolžniku omogoči odpust tistih obveznosti, ki jih ni sposoben povrniti – tako, kot ste sami v uvodu povedali. Hkrati so bile, kot drugo, prenovljene tudi ovire za odpust obveznosti. Ker vseh mogočih pojavnih oblik zlorabe te pravice ni mogoče predvideti in taksativno našteti, je bil ta sistem ovir nadgrajen z generalno klavzulo, ki je opredelila zlorabo pravice do odpusta obveznosti. Tako odpust obveznosti ni več mogoč, če iz ravnanj stečajnega dolžnika v zadnjih petih letih pred uvedbo postopka osebnega stečaja ali glede na njegov premoženjski položaj izhaja, da bi bil odpust obveznosti temu stečajnemu dolžniku v nasprotju z namenom odpusta obveznosti. Zato, da bi bilo lažje dokazovanje, je zakon obdržal pa tudi prenovil pravne domneve, ki predstavljajo ovire za odpust obveznosti, recimo, ni dopuščen stečajnemu dolžniku, ki je v zadnjih petih pred uvedbo postopka osebnega stečaja prevzemal obveznosti, ki so nesorazmerne z njegovim premoženjskim položajem, ali če je razpolagal s svojim premoženjem neodplačno ali z neznatno plačilo, prav tako tudi ne v primeru, če je pred uvedbo osebnega stečaja izvedel izpodbojno pravno dejanje v korist tretje osebe, zaradi katerega vsi upniki ali le nekateri od njih potem ne prejmejo tudi plačila terjatev. Govorimo o neodplačnem razpolaganju s premoženjem, plačevanje terjatev le enemu ali nekaterih izmed upnikov. Ker je v praksi težko odkriti premoženje, se je slovenska ureditev osebnega stečaja tudi v tem delu pomembno nadgradila, tako se je za stečajnega dolžnika uvedla dolžnost sodelovanja s sodiščem in upraviteljem, z namenom preprečitve dolžniku skrivanja premoženja. Pred uvedbo osebnega stečaja se je podaljšalo obdobje izpodbojnosti pravnih dejanj stečajnega dolžnika iz prejšnjih treh na pet let, hkrati pa se je razširil tudi nabor pravnih poslov in dejanj, ki jih je mogoče izpodbijati v tem daljšem obdobju. V primeru, kadar pride do odpusta obveznosti, pa se pozneje ugotovi, da je bil ta dosežen na goljufiv način, recimo, ker je dolžnik prikril premoženje, ki ga je imel pred odpustom obveznosti, je ta odpust obveznosti možno tudi izpodbijati in s to novelo se je ta rok za vložitev tožbe na razveljavitev odpusta obveznosti iz dveh podaljšal na tri leta. Obenem pa tudi daje možnost upnikom, ki po pravnomočnosti sklepa odpust obveznosti najdejo dolžnikovo premoženje, ki ga je le-ta pridobil pred odpustom in ga prikril, da dosežejo razveljavitev odpusta obveznosti že, če predlagajo začetek stečajnega postopka, in tukaj niso vezani na ta triletni rok. Seveda pa bomo spremljali v praksi, kaj to pomeni. Verjetno sprašujete glede konkretnih primerov, je potrebno vsak konkretni primer tudi v praksi spremljati, zakaj je do njega prišlo, in potem lahko tudi na podlagi tega povemo, kako bi bilo potrebno ravnati. Hvala.
Ja, gospod poslanec imate besedo za zahtevo za dopolnitev odgovora.
Glejte spoštovana ministrica, prebrali ste mi odgovor na poslansko vprašanje kolegice Suzane Lep Šimenko, odgovor Vlade z dne 15. 6. 2017. Ostali so sicer še trije odstavki, ampak upam, da ne boste v dopolnitvi nadaljevala z njimi. Jaz bi rad vaš odgovor. Vi ste v tej vladi sedela kot ministrica za obrambo in ne kot ministrica za pravosodje, sedaj pa sedite kot ministrica za pravosodje in jaz sem vas kot ministrico za pravosodje te vlade, tokrat Šarčeve, ne Cerarjeve vlade, spraševal, kaj ste oziroma kaj boste storili, da se te zlorabe preprečijo. Takrat je bilo ugotovljeno, da se dogajajo, bila je novela, aprila 2016 je ta novela začela veljati, ampak učinkov te novele, kot vidimo, ni. Iste zadeve, o katerih je bilo govora pred dvema letoma, v odgovoru Vlade na poslansko vprašanje moje kolegice, se dogajajo danes, ne samo, da se dogajajo danes, dogajajo se v bistveno bolj eksponirani obliki, kot so se dogajale takrat. In vi mi v odgovor preberete odgovor Vlade z dne 15. junija 2017, skoraj dobeseden odgovor na poslansko vprašanje moje takratne kolegice. Zdaj jaz ne vem, kako naj ljudje zaupajo, da boste kaj naredili, kako naj verjamejo, da boste kaj pri teh največjih lumpih, ki te stvari zlorabljajo, naredili, na primer tisti, ki jim, recimo, za 124 evrov zarubijo hišo in jo prodajo in jih iz te hiše celo izselijo. Se pravi, zanima me: V koliko primerih postopkov osebnega stečaja je bila uporabljena možnost izpodbijanja pravnih dejanj? Za to obdobje, od kar ste vi ministrica. V koliko primerih je bila vložena tožba na razveljavitev odpusta obveznosti? Ali se bodo ti mehanizmi sprožili v primerih, ki so v zadnjem obdobju javno najbolj odmevali? Da ali ne? Gotovo eden izmed najodmevnejših stečajev, osebni stečaj Ivana Zidarja, ki ne samo, da ni poplačal upnikov, tudi v pravnomočno dosojen zapor ni šel, niti en dan ni bil v njem. Kaj boste storili glede tega?
Hvala lepa. Gospa ministrica, imate besedo.
Spoštovani gospod poslanec, zakonodaja velja in ne morem je drugače predočiti. Ta zakonodaja velja tri leta in treba je tudi spremljati, verjetno Državni zbor ne sprejema vsak mesec spremembe zakonodaje, nekaj časa je potrebno tudi počakati, da se uveljavi. Če bi mi v pisni napovedi postavili ta vprašanja, bi vam lahko statistične podatke tudi dala. Vam jih bomo posredovali naknadno, zdajle na pamet ne vem vseh podatkov. Moramo zaprositi sodišča, ki vodijo aktivnosti, za to, da jih lahko tudi bodimo in vam jih bomo posredovali. Kar se pa tiče tega, kaj bomo konkretno naredili, pa sem povedala. V treh letih, kar velja zakon, spremljamo. Do sedaj s strani prakse ni bilo rečeno, da je potrebno še kaj nadgrajevati. Če pa imate v mislih tudi zadnje odmevne primere, pa je potrebno tudi s tega mesta opozoriti na aktivno vlogo upnikov, da pravi čas začnejo postopke, pa tudi stečajnih upraviteljev, ker če ni nobenega ugovora, potem tudi sodišče lahko zaključi postopek, kot ga je napovedalo in tudi izda odpust obveznosti. Zagotovo bomo spremljali to, videli bomo, kakšna je statistika. Do sedaj v tem času ni prišlo do dodatnih novih predlogov, sem pa naštela devet, deset ukrepov, ki jih je Državni zbor v letu 2016 predvidel, nekateri izmed teh so gotovo uveljavljeni in tudi dajejo rezultate, ampak zagotovo tudi upnik sam, če čaka, čaka, čaka, preden sproži ustrezen postopek, ima majhne možnosti za poplačilo, zato pa je ena izmed prioritet ministrstva tudi izobraževanje, tudi osveščanje, predvsem vseh tistih, ki so tako ali drugače povezani s postopkom. Hvala.
Hvala lepa. Gospod poslanec, imate besedo za postopkovni predlog.
Na podlagi Poslovnika predlagam, da Državni zbor opravi na naslednji seji razpravo o tem odgovoru. To ni bil odgovor. Ne samo zaradi tega, ker ni bilo nobenih številčnih podatkov, ti niso najbolj pomembni. Meni se zdi zelo problematično, da ministrica sedanje vlade na vprašanje poslanca posreduje z odgovorom prejšnje vlade, in to dve leti starim odgovorom. To se mi zdi zelo problematično. Moram reči, da to ne vzbuja zaupanja ne mene osebno, predvsem pa ne državljanov v to, da se bo na tem področju kaj uredilo. Razprava bi bila nujno potrebna zaradi tega, da ugotovimo, ali Ministrstvo za pravosodje sploh namerava kaj urediti ali namerava to stihijo, ki smo jo priča sedaj, dopuščati, se pravi, da bodo bogati še vedno lahko z zlorabami tega instituta postajali in bili še bogatejši, kot so bili do sedaj. Na drugi strani pa, da bodo vsi tistih, ki teh znanj in teh možnosti nimajo, zelo drago plačali osebne stečaje. Kajti jaz sem prepričan, da so v večini primerov ljudje, ki so se tega postopka poslužili, na koncu potegnili zelo zelo kratko in so ogromno v življenju izgubili, tudi ogromno priložnosti. Na drugi strani pa s temi sistemskimi zlorabami nekateri, recimo, zadnji primeri, o katerih smo lahko brali v dnevnih medijih, tako imenovanega kralja betona Roka Furlana, Mateja Laščana, Ivana Zidarja sem že omenil, v preteklosti Zdenko Pavček, Igor Jurij Pogačar, stavba NPU, Uroš Ogrin, ki je gradil Stožice preko Gradisa in tako naprej, skratka vsa ta imena govorijo o tem, da ta zakonodaja ni ustrezna, ampak očitno na nek sistemski način omogoča te zlorabe in tudi novela, ki je bila sprejeta spomladi 2016, teh zadev ni uredila. In namesto, da bi danes ministrica, pristojna za pravosodje, zelo jasno in decidirano povedala na mojo napoved vprašanja, kaj bo storila za preprečevanje zlorab osebnega stečaja, vprašanje je bilo zelo jasno in nedvoumno, mi postreže z dve leti starim odgovorom vlade, prejšnje vlade. To mislim, da je nedostojno do tega Državnega zbora, tudi nedostojno do ljudi, ki jih te stvari zadevajo, in govori o tem, da očitno je pod to vlado v Republiki Sloveniji uveljavljena regula, da bodo vsi kurji tatovi tako ali drugače polovljeni, vse lisice, ki se nahajajo v kurniku, pa oproščene oziroma spuščene. Kajti vse velike kriminalitete, vse velike rabote ne doživijo nekega ustreznega epiloga ali se dogaja odpust obveznosti ali se zaključijo postopki z odpisom večmilijonskih obveznosti, kot smo to brali v primeru družine Janković in tako naprej. Ministrica, ki je za to področje pristojna, pa se izgovarja na boljšo, bolj aktivno vlogo upnikov. Mislim, da to ni prav, da ta Državni zbor mora izvedeti, v koliko primerih je sploh bila uporabljena ta zakonodaja, ki je bila novelirana, in kdaj so bile sprožene tožbe zato, da se skrito premoženje, ki so ga nekateri namerno skrili, predno so šli v stečaj, ponovno najde. Hvala lepa.
Hvala lepa. O vašem predlogu bo Državni zbor odločal jutri, 28. 3. 2019, v okviru glasovanj. Mag. Branislav Rajić bo postavil vprašanje ministrici za infrastrukturo mag. Alenki Bratušek. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovana gospa ministrica, januarja letos je dosedanji najemnik letališča Edvarda Rusjana v Mariboru družba Aerodrom Maribor, d. o. o., odstopilo od najemne pogodbe. Do izteka šestmesečnega odpovednega roka, v katerem je najemnik dolžan skrbeti za nemoteno obratovanje letališča, je okvirno še 120 dni. Na Štajerskem se sprašujemo, kakšna usoda čaka letališče potem. Postopki oddaje javnega naročila zahtevajo dolg čas in to lahko traja še nekaj mesecev. Če torej želimo ohraniti letališče odprto tudi junija in naprej ob prekinitvi sedanje najemne pogodbe, smo sedaj že zelo blizu zamujanja rokov. Mariborsko letališče je edino letališče v Republiki Sloveniji, ki je v lasti Republike Slovenije. Ljubljansko letališče je prodano, tudi portoroško je v 53-procentni lasti zasebnika, letališče v Cerkljah pa je vojaško letališče Nata. Naše letališče Štajerci dojamemo kot pomemben razvojni potencial, o čemer pričajo prizadevanja, kakor gospodarstvenikov tako politikov, med drugim tudi štajerske gospodarske zbornice. Pomembno pri usodi letališča je tudi, kako ohraniti njegov status mednarodnega letališča. Za to je namreč potrebno pridobiti številne mednarodne certifikate za upravljavca, podjetje in zaposlene, ki te naloge opravljajo. Gre v obeh primerih za dolgotrajne postopke, ki zahtevajo specifična znanja, ki jih pri nas seveda ni veliko. Zaradi razjasnitve dvomov glede prihodnosti letališča, ki se pojavljajo zaradi pomanjkanja javnih informacij po načrtih države, vas kot pristojno ministrico za infrastrukturo sprašujem: Ali ministrstvo, ki mu poveljujete, načrtuje delovanje ali zaprtje letališča po zaključku pogodbe s sedanjim upravljavcem? Če načrtuje nadaljevanje poslovanja letališča, kako nameravate to zagotoviti? Z razpisom za oddajo letališča, z razpisom koncesijskega akta ali pa bo država sama prevzela upravljanje? Ali se načrtuje ohranitev statusa mednarodnega letališča, ki je certificirano za mednarodni potniški in tovorni promet, in kako nameravate to doseči? Če letališče izgubi status mednarodnega letališča, kakšne so alternative za njegovo prihodnost? Hvala.
Gospa ministrica, imate besedo za odgovor.
Najlepša hvala. Pravzaprav sem tudi sama bila izjemno začudena, ko je trenutni najemnik v mesecu januarju odpovedal najemno pogodbo, sklenjeno leta 2017 za 15 let z možnostjo podaljšanja. Kdo je takšnega najemnika našel, bi verjetno jaz lahko vprašala vas, ampak okej, je treba iti naprej. Mi se zelo dobro zadevamo situacije, kakršna v tem trenutku je. Na ministrstvu smo naročili, to je pač pogoj, da lahko gremo v nov razpis, cenitve objektov, nepremičnin, da bomo znali oceniti tudi, kakšna naj bo najemnina. Želim pa tukaj zelo jasno povedati, da tisti, ki ne izpolnjujejo obveznosti do Republike Slovenije, ne bodo mogli biti novi najemniki. Jaz ne bom ponavljala zgodbe in potem zato, ker si nekdo premisli vsake dve leti, tudi če gre na nek način za izsiljevanje, ponavljala teh razpisov. Dejstvo pa je, to pa bodimo iskreni vsi skupaj, da letališče Maribor pravzaprav od same ustanovitve do danes ni zaživelo tako, kot bi moralo. Jaz sem že na eni od prejšnjih sej povedala, da je več možnosti, tudi ta, da država prevzame upravljanje letališča tako, kot je bilo. Vendar tukaj samo kratkoročno, približno milijon evrov je stroškov letno, ki bi jih nosil državni proračun. In upam, da se oba strinjava, da zato, da je letališče prazno in ne funkcionira, je tudi milijon evrov absolutno preveč iz državnega proračuna. V postopku je tudi sprememba prostorske zakonodaje, tako imenovan DPN. Verjamem, da dobro veste, da je, mislim, da več kot 100, 140 pripomb prišlo na ta DPN, tako da predvsem s strani okoliških prebivalcev, civilnih iniciativ. Tudi ljudje iz tistega konca se bodo, da ne rečem, se pa boste morali odloči, ali to letališče sploh želite. Takšno, kot danes je, brez kakršne koli spremembe, prostorske, očitno nima prihodnosti. Se strinjam, da lahko pogledamo DPN, ki je v tem trenutku razgrnjen, je po moji oceni daleč preveč ambiciozen, 600-milijonska investicija je bila pod prejšnjo vlado predvidena, sama ne verjamem v to, ampak brez podaljšanja steze pa jaz mislim, da to letališče ne bo imelo možnosti obstanka. In še kako se zavedam, da ga, če se ga enkrat zapre, nikoli več, zaradi vseh certifikatov, ki so bili prej omenjeni, ne bomo odprli. V kratkem bo objavljen razpis za najemnika. Jaz želim dobit resnega, pravega najemnika, ne nekoga, ki nam bo prodajal mačka v žaklju, in bo na koncu ostal samo prazen žakelj od tega in še od tega bo odstopil,. Res gre očitno za zelo neresnega partnerja, ampak smo, kjer smo. Verjamem, da lahko najdemo novega najemnika. Seveda bo treba h koncu pripeljat tudi prostorske dokumente in jasno povedat, kje smo pripravljeni in kje so tudi lokalni prebivalci pripravljeni potegnit črto. Če na drugi strani ne bo razumevanja niti za podaljšanje steze, potem bodo pa tudi ljudje iz tistega konca morali razumeti, da takšno letališče verjetno nima možnosti obstanka, kaj šele razvoja. Ampak za enkrat se na našem ministrstvu ne pogovarjamo o zaprtju Letališča Maribor.
Hvala lepa. Gospod poslanec, imate besedo.
Hvala, gospa ministrica. Strinjava se res tudi, da je treba iti naprej in da enkrat zaprto letališče se nikoli več ne odpre. Dejstvo pa je, da ima sedanji najemnik letališke infrastrukture v zasebni lasti tudi zemljišča izven letališkega območja, med drugim parkirišča in dovozne poti. Kako bo omogočeno nemoteno delovanje letališča, ko pa so zemljišča okoli njega v zasebni lasti sedanjega najemnika? Kakšen dogovor namerava ministrstvo skleniti z bivšim najemnikom, v izogib tveganju zaprtja letališča zaradi tega razloga, torej zaradi neustrezne prometne podpore? Zato podajam tudi pobudo, da Ministrstvo za infrastrukturo takoj pristopi k izdelavi strategije za prihodnost Letališča Edvarda Rusjana v Mariboru. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa ministrica, imate besedo.
Pravzaprav smo k pripravi te strategije že pristopili, še več, en teden preden je minister Gašperšič zapustil to ministrstvo, je podpisal pogodbo z nekim podjetjem, kjer je naročil študijo o tem, kakšne možnosti Letališče Maribor za razvoj ima. Kar se tiče zemljišč, ja, je bilo s pogodbo o ustanovitvi odplačne stvarne služnosti na zemljiščih v lasti Aerodroma Maribor sklenjena ta služnost za obdobje 30 let. Pogodba nosi datum 16. december 2016, smo pa na žalost prav pred kratkim na Ministrstvo za infrastrukturo ugotovili, da ta služnost vpisana, tako kot mora biti, ni. Tako da zdaj urejamo te stvari. Kaj naj rečem, stvari za nazaj se ne da popravljati. Mi skušamo čim prej, čim bolj temeljito stvari postavit tako, kot morajo biti postavljene, težko vam pa zdaj odgovorim, ali bo obstajal interes za novega najemnika, zaradi odpovedi pogodbe in kratkega roka je pa iskati koncesionarja v tem trenutku časovno nemogoče, zato gremo še enkrat v iskanje najemnika. Če tega ne bo, bomo pač potem morali iskati rešitve naprej, ampak še enkrat, v tem trenutku še vedno ne razmišljamo o tem, da bi s 1. julijem Letališče Maribor zaprli. To pa želim jasno povedat.
Hvala lepa. Mag. Andrej Šircelj bo postavil vprašanje ministru za finance, Dr. Andreju Bertonclju. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik Državnega zbor! Spoštovani minister! Rebalans proračuna je bil pred nekaj dnevi potrjen, vendar tudi pred nekaj dnevi je bil podpisan sporazum o sodelovanju med strankami koalicije in Levice. Tukaj je približno 30 ukrepov navedenih, ki naj bi se sprejeli in seveda uresničili tudi v letu 2019, nekateri izmed njih že v sredini leta, nekateri kasneje ob koncu leta. Kakorkoli že, teh 30 ukrepov bo imelo finančne posledice, finančne posledice tako na strani prihodkov proračuna, teh je morda nekaj manj, če govorimo seveda o povečevanju davkov, predvsem davkov o dohodku pravnik oseb, veliko več pa na strani odhodkov. Zanima me, kot prvo vprašanje, spoštovani minister: Ali ste sodelovali pri tem sporazumu? Drugo. V tem sporazumu ni napisano glede financ, koliko bo dejansko to stalo. Tega podatka tukaj ni. Edina določba glede financ pravi v preambuli, v petem odstavku, da je vsak ukrep predhodno potrebno ovrednotiti v luči javnih financ. Pika in nič več. To ne pomeni, da se ga ne sprejme, to ne pomeni, da se ga kakorkoli onemogoči. V tem sporazumu tudi ne piše ničesar, recimo, neke določbe glede financ, skratka, da mora biti vsak ukrep v skladu s fiskalnim pravilom ali da morajo biti vsi ukrepi, ki so zapisani v tem sporazumu, v skladu s fiskalnim pravilom, ki je ustavna kategorija. Zanima me, kot sem že rekel: Ali ste sodelovali pri tem? Kakšen je finančni učinek teh ukrepov? Koliko je na eni strani dodatnih odhodkov na podlagi teh ukrepov in koliko je dodatnih prihodkov in kaj to dejansko pomeni za slovenske javne finance? Ali bo potreben še en nov proračun za leto 2019 oziroma sprememba obstoječega proračuna za leto 2019? Kakšne informacije boste v zvezi s temi potencialnimi odhodki poslali Evropski komisiji oziroma v Evropsko unijo? Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo za odgovor.
Hvala za besedo. Hvala za vprašanje. Podpisani sporazum določa vsebinske in formalne okvire projektnega sodelovanja med koalicijo in stranko Levico. Na vsebinski ravni so opredeljena področja, na formalni ravni pa postopki in način usklajevanja med podpisnicami sporazuma. Iz sporazuma je jasno razvidno, da je vsebina zapisana v smeri upoštevanja, da je vsak ukrep predhodno potrebno ovrednotiti v luči, jasno, financ, v preambuli. In v tem smislu bo vsak navedeni ukrep sproti usklajevan in voden skupaj z ministrstvom, pristojnim za posamezno področje, zaradi navedenih razlogov pa seveda ni moč zdaj podati ocene finančnih učinkov. Torej vsako pristojno ministrstvo, ki bo opredeljevali predlog vsebinsko, ga bo tudi finančno ovrednotilo, ob navedbi seveda, da mora biti v okviru javnofinančne vzdržnosti. Torej pristojno ministrstvo bo podalo oceno finančnega učinka posameznega ukrepa na javne finance. V skladu z dogovorom o socialnem dialogu se seveda pričakuje, da se bodo ukrepi dogovarjali tudi s socialnimi partnerji, tudi na Ekonomsko-socialnem svetu, kjer se bodo posamezni ukrepi modificirali, usklajevali in na koncu bo potreben konsenz. Vlada Republike Slovenije bo pri tem sistemske rešitve za posamezna področja oblikovala in usklajevala skladno s postavljenimi prioritetami in javnofinančnimi zmožnostmi. Pri tem pa bo, še enkrat, ob vsebinskih rešitvah potrebna ključna ocena učinkov posameznih rešitev na javne finance in njihova dolgoročna vzdržnost. Če gremo po korakih, eden izmed sklopov ukrepov, mogoče za primer, če rečemo teh 9 ukrepov za davčno optimizacijo, ti ukrepi so bili pripravljeni na strani pristojnega ministrstva, v tem delu je bilo to Ministrstvo za finance, ki je to vsebinsko in po sklopih finančno ovrednotilo, in je bilo v petek predstavljeno na Ekonomsko-socialnem svetu. V okviru tega ekonomsko-socialnega sveta je bila oblikovalna pogajalska skupina, v okviru katere se bodo oblikovala končna stališča. Bilo je podano nekaj predlogov za spremembe, nekaj sugestij. In seveda, ko se bodo tile ukrepi uskladili, ko bomo imeli dokončno varianto, bo možno tudi dati končno finančno oceno. Podobno je bilo rečeno tudi za niz ukrepov na pokojninskem področju, kjer je bila ravno tako imenovana pogajalska skupina, da se ti ukrepi dokončno uskladijo na Ekonomsko-socialnem svetu. In seveda, takrat ko bodo ti ukrepi vsebinsko dokončno usklajeni, bo pristojno ministrstvo v tem delu podalo tudi končne finančne učinke na posamezna delovna področja. Seveda so bili pa ti učinki, ki so posredovani v razpravo na Ekonomsko-socialni svet, predstavljeni, tako da so iz tega razvidni. Kar je bilo vprašaje glede udeležbe, mislim, da so bili predstavniki posameznih ministrstev vključeni za svoja področja. Jaz sem bil v tistem delu vključen, ki se nanaša na finančno ministrstvo, kjer sta dva ukrepa. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod poslanec, imate besedo.
Hvala lepa, minister. Ampak glejte, minister za finance kreira finančno politiko. Tudi navzven jo kreira in je zanjo odgovoren finančni minister. Obstajajo različni sveti. Jaz tukaj seveda ne izključujem pomembnosti Ekonomsko-socialnega sveta. Ampak navsezadnje nekateri finančni učinki so jasni že iz teh predlogov, na primer na področju štipendij, recimo, 7 milijonov. Jasno je, da se bo tukaj povečal prispevek delodajalcev za 0,8 % letnih povečanj. Jasno je, da se bo zvišala minimalna pokojnina, da se bodo zvišale pokojnine, da bo pokojninska osnova 63 %, sedaj je veliko manj. Poglejte, že na podlagi popolnoma enostavnega računa ob enakih pogojih, se da izračunati, kolikšen bo ta finančni učinek vsaj za nekatere ukrepe. In to, da se koalicija sporazume z Levico, da sprejme takšno finančno breme mimo finančnega ministra oziroma da vi nimate tega podatka, poglejte, jaz mislim, da to je neobičajno, milo rečeno. Navsezadnje, v javnosti kroži podatek o 1,4 milijarde dodatnih odhodkov. Jaz bi prosil, če lahko komentirate oziroma lahko dodatno poveste: Koliko bo ta finančni sporazum dejansko stal državljane in državljanke? Kako bo vplival na stabilnost javnih financ?
Hvala. Gospod minister, imate besedo za odgovor.
Navedli ste eno številko. Bili ste tudi prisotni na oktobrski seji, na odboru, kjer je bila ravno tako podana ena številka, en izračun, če se spomnite, skorajda minus ena milijarda. Ja, seveda, na Odboru za finance ste me pri podpisu takratnega sporazuma ravno za isto številko vprašali in sem vam podobno odgovoril. Če se vzamejo vsi ukrepi in se vzame maksimalni količini in se dajo v točno en določen datum, ki je takrat bil vzet za 1. 1 2019, je bila ocena -0,6 do -1,12 BDP. To je bila takratna ocena, ki jo je naredil Fiskalni svet. Končali smo in to je bilo seveda vaše vprašanje, kako se bo dražil to v rebalansu. Dražilo se je tako, da imamo 200 milijonov plusa. Odvisno od tega, kateri ukrepi bodo. Seveda lahko zdaj preračunavamo v nekih razponih. Mi smo se dogovorili v tem delu in podpis, kot je bil sporazumljen, jasno določa: pristojna ministrstva bodo pripravila ukrepe, jih bodo vsebinsko in finančno ovrednotila. Ko bomo imeli končni ukrep oziroma končni sklop ukrepov, bodo morali biti ti vsi javnofinančno vzdržni.
Hvala lepa. Primož Siter bo postavil vprašanje ministru za gospodarski razvoj in tehnologijo, Zdravku Počivalšku. Izvolite.
Najlepša hvala za besedo. Lep pozdrav spoštovani minister, kolegice in kolegi! Moje vprašanje je zelo staro oziroma ima staro brado, vije se že nekaj let, 10, 15 let mogoče in odpira vprašanje ovrednotenja avtorskih in sorodnih pravic pri slovenskih glasbenih ustvarjalcih. Slovenski glasbeni ustvarjalci se soočajo s to težavo na vse kriplje in pretege, pa to vprašanje vedno znova in znova potone, ne najde odgovora. Glede na to, da gre za tisto bazično ovrednotenje njihovega dela, torej dela, ki ga en glasbenik opravi, bi to vprašanje lahko naslovil tudi na ministra za kulturo ali pa na ministrico za delo, ampak je v vaši pristojnosti. Slovenski glasbenik se sooča s tem, kako se njegovo delo ovrednoti, kako se ovrednoti njegovo delo iz naslova Zakona o avtorskih in sorodnih pravicah. Moje vprašanje je zelo enostavno, najprej, pa se bom še oglasil: Na kakšen način je delo avtorjev slovenskih glasbenih del ovrednoteno iz naslova zakona? V kolikšni meri se na terenu, torej v praksi, omenjeni zakon sploh izvaja? Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister imate besedo.
Spoštovani predsedujoči, cenjeni zbor! Spoštovani poslanec gospod Primož Siter, najlepša hvala za vprašanje. Vprašanje transparentnosti vrednotenja predvajanj avtorskih glasbenih del v javnih medijih in na javnih prostorih razumemo z vidika določanja višine avtorskega honorarja, ki naj se plača za uporabo glasbenega dela. Pojasnjujem pa, da se v primerih, ko avtor sam upravlja svoje pravice, sam dogovori z uporabnikom za pogoje, pod katerimi se lahko avtorsko delo uporabi, vključno s sporočilom avtorskega honorarja. Avtor se v takšnih primerih sam dogovori za to, na kakšen način bo uporabnik avtorju poročal o uporabi dela. Uporabnik mora voditi ustrezno evidenco o uporabi dela in avtorju poročati o ustvarjenem dohodku. Če pa so avtorske pravice na glasbenem delu v upravljanju kolektivne organizacije, se pravi, če se upravljajo kolektivno, to je preko kolektivne organizacije Združenja SAZAS, tarifo za uporabo avtorskih del dogovorita ta kolektivna organizacija in reprezentativno združenje uporabnikov, in sicer v skupnem sporazumu. Če se kolektivna organizacija in reprezentativno združenje uporabnikov ne moreta dogovoriti, določi tarifo Svet za avtorsko pravo pri Uradu za intelektualno lastnino Republike Slovenije. Svet za avtorsko pravo lahko odloča tudi o tem, ali je veljavna tarifa primerna. Avtor lahko vpliva na določitev tarife preko organov kolektivne organizacije, in sicer na skupščini ali pa preko nadzornega odbora, ki nadzoruje delo poslovodstva kolektivne organizacije. Zakon o kolektivnem upravljanju avtorske in sorodnih pravic določa dolžnost uporabnikov, da obveščajo pristojno kolektivno organizacijo o uporabi del. Na primer, Radiotelevizija, radio- in teveorganizacije ali pa tiste televizijske organizacije, tu ne mislimo samo na RTV Slovenijo, morajo enkrat mesečno poslati pristojni kolektivni organizaciji sporede oddajanja avtorskih del in iz repertoarja kolektivne organizacije. Te sporede morajo tudi javno objaviti na svoji spletni strani. Za nadzor nad izvajanjem določb o poročanju uporabnikov kolektivni organizaciji je pristojen Tržni inšpektorat Republike Slovenije. Kolektivna organizacija mora avtorju, katerega pravice kolektivno upravlja, omogočiti vpogled v dokumente in podatke kolektivne organizacije. Avtor lahko tako od kolektivne organizacije zahteva tudi vpogled v podatke o uporabi del na prireditvah ali sporede predvajanih del. Če je kolektivna organizacija avtorju zavrnila vpogled v dokumente in podatke, lahko avtor sproži postopek pri sodišču. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod poslanec, imate besedo.
Hvala lepa. Razumemo, da te stvari na papirju dobro igrajo, ampak praksa je pa drugačna in se vleče že zelo dolgo časa. Če ponazorim precej laično celo to strukturo glasbenega, da rečem, trga, če si sploh upam umetnosti dati ta ekonomski termin, imamo tukaj 3 dele. Imamo tega delavca oziroma podjetnika, ki proizvaja, daje svojo storitev. Imamo na drugi strani odjemalce na trgu, ki so radijske postaje in javni prostori in tako naprej. In imamo vmes to eno organizacijo, ki služi kot, dajmo temu reči, računovodski servis, ki gleda, kaj se porabi, na kakšen način in kako je ovrednoteno. In zdaj problem, ki nastaja pri avtorjih, je, da, tudi če vedo, koliko se porabi njihove storitve, ne vedo in nimajo vpogleda v to, kako je ta storitev ovrednotena. Ali pa, če dam primer enega delavca, ki naredi 100 opek na dan, ve, da je naredil 100 opek na dan, ampak v tem primeru ne bi vedel, koliko zasluži na eno opeko. To je problem, ki se pojavlja med glasbeniki na glasbenem trgu, če tako rečem. Vprašanje, ki se vedno pojavlja, je, na kakšen način sploh ima avtor dejansko vpogled v to vrednotenje, na relaciji ta, da rečem, računovodski servis in odjemalci, se sklepajo neke individualne pogodbe in dogovori, kako se dela ovrednoti. Glasbenik pa ne ve, na kakšen način ima vpogled v sistem predvajanj, kako je ovrednoten, kolikokrat je bilo predvajano, kje je bilo in na kakšen način. Tukaj se pojavi vprašanje, koliko sploh tržni inšpektorat svoje delo opravlja. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo.
Spoštovani gospod poslanec, gre za to, da po zakonu imamo Urad za intelektualno lastnino Republike Slovenije, ki pa nima pristojnosti v zvezi s prej navedenimi vprašanji. Urad je pristojen za nadzor izvajanja nalog kolektivnih organizacij. Če slikovito povem, ima urad nadzor nad menjavo med uporabniki in avtorji. Se pravi, področje menjave sredstev za avtorske pravice je osvetljeno. Nima pa pristojnosti za dogovor. Avtorji imajo pravico do vpogleda, tako kot sem prej povedal, pri kolektivnih organizacijah, ki jih je pet. Na konec koncev je, mislim da, približno, ne gre tukaj samo za glasbo, celotnega prometa vseh teh petih kolektivnih organizacij na letnem nivoju za 22 milijonov evrov. Urad nadzira ta del, tudi nadzira stroške in vse te zadeve, ne more pa, kot sem povedal, presojati o višinah. To je stvar dogovora enih in drugih. Verjamem, da smo z zadnjo novelacijo tega zakona osvetlili ta prostor izmenjave in da smo zdaj pri uveljavljanju tega zakona na poti tega, kar ste zdaj povedali. Jaz se strinjam, da so tukaj še velike težave, ampak imamo v tem trenutku zakonske pogoje za to, da avtorji dobijo vpogled preko kolektivnih organizacij za področje predvajanja svojih del. Na drugi strani imamo vsa orodja, da Urad za intelektualno lastnino sedaj dodatno nadzira vseh pet kolektivnih organizacij. Ne moremo pa s strani urada, kot rečeno, določati višine tarif za eno in za drugo zadevo. Če pa ne pride do dogovora, pa sem povedal, kdo je tisti, ki presoja o teh zadevah. Skratka, strinjam se s tem, da so še tukaj na tem področju vedno težave. Vendar pa verjamem, da imamo zdaj vse pogoje, da pridemo bliže k temu, da se bodo problemi, ki ste jih navedli, rešili. In mislim, da se to tudi intenzivno odvija. Hvala.
Hvala lepa. Gospod poslanec, imate besedo za postopkovni predlog. Izvolite.
Ja, najlepša hvala. Potem prinašate dobre novice in bom v luči tega, da je resnično preveč sivine na tem področju, z veseljem spodbudil Državni zbor, da mogoče pomaga Vladi še en korak naprej narediti skozi razširjeno razpravo v Državnem zboru, in Državni zbor tudi pozivam k temu.
Hvala lepa. O vašem predlogu bo Državni zbor odločil jutri, 26. 3. 2019, v okviru glasovanj. Franc Kramar bo postavil vprašanje ministrici za pravosodje Andreji Katič. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoči. Spoštovana ministrica, ostali ministri, spoštovani kolegi! Moje vprašanje bo temeljilo na vprašanju, ki zanima po moji oceni mnogokaterega Slovenca, davkoplačevalca, tistega, ki je pravzaprav v preteklosti težil k temu, da se nekdanje družbeno premoženje lastnini po zakonih tako, kot bi bilo prav. Vemo, kaj se je dogajalo s tem družbenim premoženjem od leta 1991, kakšni so bili postopki, začetki so bili, baza, divje lastninjenje. No, potem se je začela tajkunizacija Slovenije, v kateri so nekateri prejeli zelo dobre kredite za to, da so polastninili podjetja, v katerih so potem delavci odplačevali te dolgove in jih še danes odplačujejo. Za vsem tem, sem prepričan, da stojijo banke. Bankirji so bili tisti, ki so vodili vso to igro, in prepričan sem, da je preiskovalna komisija Državnega zbora v prejšnjem mandatu odkrila kup stvari, ki po moji oceni temeljijo na kaznivih dejanjih. In človek bi pričakoval, da tukaj stečejo postopki in da se, seveda tiste, ki so prejemali lepe plače na vrhu bank za to, da so nosili odgovornost, za dobro poslovanje bank, no, te banke so pripeljale Slovenijo do bančne luknje, ki so jo pokrili davkoplačevalci. Po podatkih Vlade Republike Slovenije in Državnega tožilstva so bile decembra do leta 2016 v zvezi s to obliko kriminala in s povzročitvijo bančne luknje izdane le tri pravnomočne sodbe, vloženih obtožnih aktov devet, v fazi predkazenskega postopka pa je bilo takrat 54 zadev. Spoštovana gospa ministrica, sprašujem vas: Kdaj lahko pričakujemo epilog v ostalih zadevah proti akterjem gospodarskega in bančnega kriminala? Ali bo, žal, prišlo do zastaranja in nikoli ljudje, ki so botrovali bančni luknji, za to svoje dejanje ne bodo odgovarjali?
Hvala lepa. Gospa ministrica, imate besedo za odgovor.
Hvala, spoštovani gospod poslanec, za vprašanje. Zagotovo, če ne naredim iste napake in ne povem, katera zakonodaja je bila v bližnji preteklosti spremenjena, zato da bi učinkoviteje preganjali to, čemur rečemo mi bančni kriminal, bi se osredotočila samo na pomen tega, da so pri okrožnih sodiščih, na sedežih višjih sodišč ustanovljeni specializirani oddelki sodišč, da imamo Specializirano državno tožilstvo in da si veliko obetamo tudi od prenovljenega kazenskega postopka. Jutri imate, spoštovani poslanci in poslanke, v obravnavi Zakon o kazenskem postopku, novela N, upam, da bo sprejet. Tudi na podlagi tega bo učinkovitejši pregon, raziskava in dokazovanje bančne kriminalitete. Glede na to, da ste navajali podatke iz leta 2016, bi vam jaz podala podatke Specializiranega državnega tožilstva iz leta 2018, ki je v letu 2018 skupno obravnavalo kar 107 zadev s področja bančne kriminalitete, od katerih se jih 75 nanaša v različnih fazah kazenskega postopka, preostalih 32 pa je v kazenskem postopku. Vse skupaj, če ocenimo škodo, znaša le-ta okoli 329 milijonov evrov. Se pravi, v fazi sodne preiskave se trenutno nahaja 21 zadev, zoper skupno 123 obdolženih fizičnih in pravnih oseb, od tega zoper 79 oseb, ki so bile v času storitve očitanih kaznivih dejanj zaposlene znotraj bančnega sektorja. Skupna škoda oziroma premoženjska korist glede na očitke in zahtev za preiskavo znaša okoli 221 milijonov evrov. Kot drugo, v fazi po vložitvi obtožnega akta, se trenutno nahaja 16 zadev zoper skupno 52 oseb, od tega zoper 31 oseb, ki so bile v času storitve očitanih kaznivih dejanj zaposlene znotraj bančnega sektorja. Skupna ocenjena škoda je okoli 108 milijonov evrov. Do januarja 2019 je bilo izdanih 13 sodb, od tega 11 obsodilnih za skupno 15 oseb, od tega 10 bančnikov. 6 obsodilnih sodb za 7 oseb je že pravnomočnih. Skupna protipravna premoženjska korist oziroma škoda v teh zadevah znaša okoli 42 milijonov evrov. Konec leta 2017 je postala pravnomočna prva kazenska obsodba za dva bančnika v zvezi z oškodovanjem Factor banke, prav tako je bilo na podlagi sporazuma o priznanju krivde ob koncu 2017 v zvezi z navedeno banko pravnomočno obsojena še ena bančnica. V januarju je bila izdana obsodilna sodba zoper dve osebi, ki sta bili v času storitve kaznivega dejanja zaposlene na Probanki, sodba še ni pravnomočna, Državno tožilstvo je napovedalo pritožbo, kazenska sankcija glede na težo dejanja oziroma premoženjsko škodo znaša, ocenjena vrednost, 1,5 milijona evrov. Poleg navedenega obravnavajo še 32 zadev, ki so v fazi predkazenskega postopka. Najpogostejše dejanje, ki pa se očita, ker pri nas nimamo v Kazenskem zakoniku opredeljenega bančne kriminalitete kot take, pa je kaznivo dejanje zloraba položaja ali zaupanja pri gospodarski dejavnosti, govorim o 240. členu Kazenskega zakonika, nekaj primerov pa je tudi kaznivih dejanj poslovne goljufije po 228. členu Kazenskega zakonika. Seveda se pri raziskavi in pregonu soočamo s težavami. Predvsem ni neke sodne prakse glede dolgotrajnosti samih sodnih preiskav. Nejasna so merila, kaj je dobra bančna praksa v Sloveniji. Tudi dokazni standardi so visoki, dokazovanje naklepa je zahtevno. Gre tudi za pomanjkanje interesa oškodovanih bank za samoiniciativno preiskovanje sumov kaznivih dejanj v okviru možnosti. Zelo zelo obsežna je dokumentacija, zahtevno je pridobivanje podatkov iz tujine, tudi analiza samega elektronskega gradiva je zelo zelo obsežna. Prav tako je problem v tem, da nimamo posebnega strokovnega znanja s področja ekonomije in bančništva in specializacije sodišč glede obravnave strokovnih bančnih in ekonomskih vprašanj. Tako da lahko ugotovimo, da glede na to, da je poznavanje strokovnih bančnih vprašanj na sodišču v nastajanju, da smo relativno uspešni in zagotovo bomo to področje tudi spremljali, veliko usposabljali, izobraževali. Pričakujem pa en velik napredek, kar se tiče samega postopka, tudi s sprejemom novele N, ki bo jutri v Državnem zboru. Hvala.
Hvala lepa. Gospod poslanec, imate besedo.
Jaz moram reči, da je to zelo optimistično, izgleda. Se zahvaljujem ministrici za te podatke. Verjamem pa, da pri nas vsa kazniva dejanja postajajo zelo kompleksni problemi. Ni pravne podlage, ni zakonov, nimamo strokovnjakov, nimamo tega – primer Islandije je vpijoč, vemo, kaj so naredili v Islandiji z bankirji. Večina jih bo danes že skorajda prestala svojo kazen. Verjamem, da pri nas nismo usposobljeni, ampak vseeno se mi zdi, da bi tem stvarem morali posvečati večjo pozornost, predvsem pa tudi prilagoditi zakonodajo, če so nam že ušli, jih bomo težko dohiteli. Vemo, da retroaktivnost v Sloveniji ne velja. Žal, upam, da se bodo epilogi odvili in da bodo ti ljudje, ki so dejansko krivi za to, da je bila tudi ne samo bančna kriza, ampak tudi kriza sistema, odgovarjali nekoč za svoja dejanja.
Hvala lepa. Gospa ministrica, imate besedo za odgovor, če želite.
Hvala. Saj pravzaprav se strinjam s tem, kar je gospod poslanec povedal. Zagotovo se na primerih, žal, tudi učimo. Upam pa, da bo to pripomoglo tudi k boljši praksi v samih bankah. Nenazadnje pa velik odmev pričakujemo tudi od napovedane tožbe Evropske komisije zoper Slovenijo. Govorimo o postopku, ki je bil sprožen zoper Banko Slovenije pri odkrivanju, ali smo preveč vložili v sanacijo bančne luknje, tako da zagotovo bomo še veliko govorili o tem. Mi na Ministrstvu za pravosodje bomo vse spremljali in po potrebi glede na mnenje strokovnjakov tudi predlagali ustrezno spremembo zakonodaje ,v kolikor bo to potrebno za še bolj učinkovit pregon bančnega kriminala v Sloveniji. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Franc Breznik, ki bo postavil vprašanje ministrici za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti mag. Kseniji Klampfer. Izvolite.
Hvala, gospod podpredsednik. Spoštovana ministrica, spoštovani ministri, ki ste še prisotni v dvorani, spoštovani kolegi! Jaz sem v tem parlamentu že tretji mandat opozarjal na politiko v izobraževalnem procesu, na neprimeren odnos do slovenskih inženirjev, tehnikov, mojstrov in nenazadnje sem tudi promoviral vajeništvo, ki ga pozna sosednja Bavarska, kjer je nekako najbolj razvito, tudi Avstrija, Nemčija, Italija in tako naprej. Lahko rečem, da sem ure in ure razpravljal o dobrih, primernih zadevah. Tudi v okviru vajeniških zakonov, ki smo jih vložili v SDS v prejšnjem mandatu, sem opozarjal, da poleg vajeništva potrebujemo tudi sistem tako imenovane aktivne politike zaposlovanja in tudi prekvalifikacij. Vlada je začela del tega, ampak sedaj tukaj ugotavljamo, spoštovana ministrica, naj vas ne obtožujem, ampak želim vam povedati, kaj se dogaja na terenu. Če se spomnite, recimo, zavodi za zaposlovanje napotujejo celo magistre na neke tečaje angleščine na osnovni stopnji. Magistre znanosti! Potem napotujejo, plačujejo neke zunanje izvajalce za to, da 2 tisoč brezposelnih ekonomistov piše boljše CV. Oprostite, tega ne rabimo. Potem napotujejo različne izvajalce za različne poklice v neke preizobraževalne procese, ki nimajo veze z neko vizično stopnjo kompetentnosti, znanja, ki jih potrebuje gospodarstvo. Gospodarstvo – škoda, da ni gospodarskega ministra tukaj – to vam lahko zagotovimo, v tem trenutku slovensko gospodarstvo lahko zaposli dodatno 30 tisoč ljudi. In del ohlajanja Slovenije bo tudi iz tega naslova, ker imamo premalo kadrovskega potenciala za to, da bi zadostili pravim razmeram na trgu. In zdaj poglejte, aktivna prekvalifikacija za enega izmed primerov, kjer pa so šli v smer tako imenovanih programerjev CNC-strojev, ki jih slovensko gospodarstvo izredno potrebuje. Izvajalec je bil Maribor. Iz Tehniškega šolskega centra Maribor so prišli so v mojo poslansko pisarno, kjer so mi napisali, lahko vam dam vse te dokumente, o popolnoma drugem preizobraževalnem procesu, kot je bil zapisan. 5 tisoč 700 evrov je plačala država za 980 ur trajajoči program, v katerem se niso izobraževali za CNC-programerja, ampak za nekoga, ki dela, torej tehnologa na CNC-stroju, nekoga ki izvaja samo proces na CNC-stroju. S tega vidika vas sprašujem: Ali imate vi kot ministrica in zavoda za zaposlovanje neko aktivno vlogo za to, da nadzorujete to? Tukaj gre tudi za evropski denar, tudi kontrola bo prišla. Ti slušatelji tega programa so se celo pritožili evropski komisarki, toliko da veste. Sprašujem vas: Ali izvajate nadzor nad temi izobraževalnimi procesi v okviru aktivne politike zaposlovanja? Najlepša vam hvala, gospa ministrica.
Gospa ministrica, imate besedo za odgovor.
Hvala lepa za besedo in hvala lepa za to vprašanje. Mogoče uvodoma povem nekaj podatkov o aktivni politiki zaposlovanja. Skupno število vključenih v aktivno politiko zaposlovanja raste. V letu 2018 je bilo v ukrepe APZ vključenih približno 31 tisoč 176 brezposelnih oseb, kar je nekje za 24 % več kot v letu 2017. Največ brezposelnih oseb je bilo vključenih v ukrep usposabljanja in pa izobraževanja, in sicer skoraj 14 tisoč 200 oseb. S pomočjo ukrepov aktivne politike zaposlovanja se je v letu 2018 zaposlilo 18 tisoč 67 brezposelnih oseb, realizacija sredstev za aktivno politiko zaposlovanja v letu 2018 pa je bila 63 milijonov. Kot verjetno veste, je Vlada konec novembra 2018 sprejela Načrt za izvajanje ukrepov aktivne politike zaposlovanja za leto 2019, za izvajanje so načrtovana sredstva v višini 91 milijonov, od tega 35 milijonov iz integralnega računa in pa 56 milijonov iz proračunskih sredstev. V programe aktivne politike zaposlovanja bo v letu 2019 predvidoma vključenih nekje 34 tisoč 570 oseb. Kar se tiče samih izhodov programov, zadnji podatki kažejo, da so pri programih usposabljanja in izobraževanja najbolj uspešni tisti programi, ki potekajo pri delodajalcih na konkretnem delovnem mestu. To sta programa Delovni preizkus, pri katerem je bil leta 2017 delež izhodov kar 89-procenten, in pa Usposabljanje na delovnem mestu, kjer je bil v letu 2017 delež izhodov 78 %. Prav tako so uspešni tudi prehodi v zaposlitev iz subvencionirane zaposlitve, na primer program Zaposli.me, v 30 dneh po zaključku subvencionirane zaposlitve je bilo zaposlenih 63 % oseb, spodbujanje ženskega podjetništva, podatki o ohranitvah samozaposlitve, zaključene v letu 2016, kažejo, da je samozaposlitev na 30. dan po izteku subvencionirane zaposlitve ohranilo 90 % vključenih, javna dela, na 365. dan po izteku javnih del – tukaj pa so izhodi najslabši – je bilo v zaposlitev vključenih približno 34 % vseh vključenih. Da vam odgovorim na vaše vprašanje, kako spremljamo. Že v mesecu novembru smo začeli z revidiranjem aktivne politike zaposlovanja vseh ukrepov. Namreč, sama sem ocenila, da nekateri ukrepi, ki so bili sprejeti v preteklosti, sploh še v času krize, danes niso več primerni, in poteka intenzivno revidiranje vseh ukrepov in celotne aktivne politike zaposlovanja. Bi pa rada povedala, da so nekateri programi, ki so, kot ste tudi sami ugotovili, financirani iz evropskih sredstev in trajajo več let, tako da te programe moramo seveda zaključiti. Bi pa samozaposlovanje želeli pospešiti tudi na ta način – že v mesecu oktobru smo začeli s pilotnim projektom, in sicer na Zavodu za zaposlovanje – da vse te brezposelne obravnavajo pospešeno, kar pomeni, vabljeni so vsakih 14 dni in poskuša se jih vključiti v enega izmed programov aktivne politike zaposlovanja. Če program pri dotični osebi ni uspešen, se jo poskuša vključiti tudi v drug program. Skratka, naš cilj je, da brezposelne, s posebnim fokusom na dolgotrajno brezposelnost in na osebe z nizko izobrazbo, čim prej opolnomočimo, da se bodo lahko vključili na trg dela. Na tem delamo pospešeno, na tem bomo delali tudi v prihodnjih mesecih, skratka aktivno revidiramo vse ukrepe. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod poslanec, imate besedo za dodatni odgovor.
Hvala za nekatere statistične podatke. Torej 63 milijonov evrov da Slovenija za to, da na eni strani šolski sistem proizvaja ljudi, ki nikoli ne bodo dobili zaposlitve ali ki težko dobijo zaposlitev, ker so nekompetentni, ker imajo programi premalo prakse in ker so, lahko rečemo, določeni programi procentualno popolnoma porušili razmerje med naravoslovno znanostjo in družboslovno znanostjo. Ravno četrta industrijska revolucija, umetna inteligenca bo v naslednjih letih po vseh statistikah – številnih poklicev se dobesedno ne bo več potrebovalo. Ravno ti s področja družboslovja, upravnih ved in tako naprej bodo popolnoma zamrli. V tem času, ko Vlada na področju vzgoje in izobraževanja ne želi uvesti ali pa implementirati celovitega dualnega šolskega sistema, po drugi strani vi kot ministrica – torej 63 milijonov evrov dajemo za prekvalifikacije ljudi, ki jih je tam na drugi strani minister došolal za poklice, ki jih na žalost gospodarstvo ne potrebuje. Marsikdaj je pa gospodarstvo seveda tudi, lahko bi rekel, na premajhni razvojni stopnji, da bi lahko vse te zaposlilo. Ampak poglejte, v tem primeru gre za sum storitve kaznivega dejanja. Podan je bil sum storitve kaznivega dejanja. 5 tisoč 700 evrov, 980 ur, večina udeležencev tega programa govori, da se sploh niso izobraževali za prekvalifikacijo programerja na CNC-stroju, ampak samo za operaterja na CNC-stroju. In sumijo, da je Zavod za zaposlovanje zunanjim izvajalcem dobesedno pobral ta denar, ta naslov je dal zato, da so dobili ravno ta evropska sredstva za nek širši, bolj kompleksen program. In ravno s te strani vam želim povedati, da se na zavodu dogajajo številne nepravilnosti, celo sumi storitve nekih nepravilnosti, kar se tiče pogodb z zunanjimi izvajalci, ki so nekompetentne. Zakaj točno teh ljudi ne dajo izobraževati v podjetja, ki so uspešna na svetovnih trgih, ki imajo znanja ravno s tega področja CNC-strojev, ne pa, da jih izobražujejo neki zunanji teoretični izvajalci, ki CNC-stroja še v življenju niso videli, recimo najnovejše generacije? In tu je ta problem. Tukaj, te dokumente vam lahko dam, gospa ministrica, prosim, če te nepravilnosti poskušate ustaviti. Toliko z moje strani.
Hvala lepa. Gospa ministrica, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Hvala lepa. Tega konkretnega primera, ki ga navajate, ne poznam, zato bi vas prosila, če mi lahko to dokumentacijo predate. Seveda bomo takoj pogledali, in če bomo ugotovili nepravilnosti, tudi ustrezno ukrepali, tako da bi vas prosila za to dokumentacijo. Se pa strinjam z vami, absolutno, kar se tiče načrtovanja kadra, treba je najprej začeti v šolah. Prav tako je izziv tako za gospodarstvo kot za Vlado napovedovanje prihodnosti dela, kakšna bodo tista delovna mesta, ki jih bomo v prihodnosti rabili. Tudi tukaj bomo poskušali pripraviti čim več ukrepov, da bodo delavci lahko izboljševali svoje delovne sposobnosti, pridobivali kompetence, zato da bodo konkurenčni na trgu dela tudi v prihodnje. Hvala lepa.
Gospod poslanec, imate besedo za postopkovni predlog, izvolite.
Če nas gleda vsaj neki del gospodarstva, tistega, ki bi v tem trenutku potrebovalo 30 tisoč ljudi, zato da lahko začnejo delati v slovenskem gospodarskem sistemu, predvsem v podjetjih, ki so izvozna, v podjetjih, ki so že osvojila industrijo4.0 v svojem podjetju in kjer nujno potrebujejo kvaliteten, izvrsten tehnični kader [[…]]Glejte, tukaj imamo zdaj ministra za izobraževanje, to bo moje naslednje vprašanje na naslednji seji, kaj misli narediti s popolnoma degeneriranim tako imenovanim dualnim šolskim sistemom, kjer gre za nek pilotni projekt in kjer na pilotnem projektu kader, ki ga daje ven, gre samo za 4 poklice, kontrolira nekdo, ki je samo že v teoriji delal. Ta dualni šolski sistem, ki sem ga tudi – ne bom rekel, nekaj vajencev sem imel, ko sem bil pri Siemensu, tudi v našem oddelku takrat. Glejte, delodajalec je tisti, ki bo tudi odgovoren za svojega. Kdo je lahko bolj odgovoren kot tisti, ki je uspel na svetovnih trgih? Ne nekdo, ki je teoretično prišel s fakultete na neko srednjo šolo, tam predaval recimo v primeru CNC-strojev, v življenju ni videl CNC-stroja, v življenju ni delal na tem področju. Kako lahko takšen človek ali izobražuje ali pa tudi dela po tem programu prekvalifikacije in aktivne politike? Tu je, glejte, en tipičen primer. Tam milijone, več kot milijardo damo v vzgojno-izobraževalni sistem, ne rečem, da je slab, ampak razmerje med naravoslovjem in družboslovjem je popolnoma porušeno. Mi v četrto industrijsko revolucijo z diplomiranimi filozofi, sociologi, politologi ne moremo vstopiti, ravno večina teh poklicev bo izumrla, izumrla ravno zaradi vstopa umetne inteligence. Vse, kar se bo ponavljalo, bo izumrlo in za preboj nujno potrebujemo kvalitetne inženirje, tehnike, mojstre, ne nazadnje pa tudi vajence. Prvič, tudi na vašem področju, ministrica, nekdo, ki vstopi v vajeniški sistem, ki ga pozna Avstrija, bo takoj začel plačevati socialne prispevke, v pokojninski blagajni, socialni, ne nazadnje zdravstveni bo več prispevkov. Hitro bo vstopil na trg dela. Nekoč mi je predsednik uprave BMW dejal, poglej, jaz sem začel tu kot vajenec, danes sem doktor znanosti, doktoriral sem iz najboljšega osemvaljnega motorja, ki ga je kdajkoli BMW dal na trg, končal sem potem še MBA-študij v Ameriki in sem predsednik uprave BMW. To je stopnja razvoja nekega posameznika nekega podjetja, kjer lahko iz prakse pride do najvišjega akademskega naslova, in to je možnost, tipičen primer vseživljenjskega učenja. In to Slovenija potrebuje. Če želimo preboj, če želimo tehnološki preboj, če želimo vstopiti na vlak četrte industrijske revolucije, spoštovana ministrica, je pomembno sodelovanje. Po eni strani z ministrom, da mu poveste, kateri kadri so na Zavodu za zaposlovanje in so nezaposljivi in žal z njimi ne moremo nič, so zgrešili, katere je treba kvalificirati, postaviti na trg in dati v podporo slovenskemu izvoznemu gospodarstvu in gospodarstvu, ki mora v naslednjih letih narediti velik preboj, višjo dodano vrednost v izdelkih, in to je garant za slovensko samobitnost, za slovensko preživetje v naslednjih letih. Najlepša hvala.
Hvala lepa. Gremo naprej. Gospa Lidija Ivanuša bo postavila vprašanje ministrici za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti mag. Kseniji Klampfer. Izvolite.
Pozdravljeni! Na zadnji seji Državnega zbora je bilo povedano, da so dostojne pokojnine zagotovo prioriteta te vlade, ne samo ene stranke, ampak celotne vlade. Pridevnik dostojen pomeni, da po kvaliteti ustreza nekim zahtevam oziroma potrebam. Po zakonu je pokojnina redni mesečni prejemek, ki temelji na pokojninskem in invalidskem zavarovanju in uživalcu zagotavlja materialno in socialno varnost za primer starosti, invalidnosti ali smrti zavarovanca. Iz januarskega poročila Zavoda za pokojninsko in invalidsko zavarovanje je razvidno, da znaša najnižja pokojnina 218,26 evra. Sprašujem se, zakaj je najnižja pokojnina skoraj 200 evrov nižja, kot je denarna socialna pomoč. Upam, da nisem edina, ki meni, da bi morala najnižja pokojnina znašati toliko, kot znaša minimalni dohodek, torej 392,75 evra. Če lahko za delo sposobna oseba prejme tak znesek, ga lahko tudi upokojenec, ki za delo ni več zmožen. Za trenutno razlikovanje ni nobenega razumnega argumenta. Na drugi strani pa imamo vse tiste, ki prejemajo starostno pokojnino z dopolnjenimi 40 ali več leti pokojninske dobe, in iz januarskega poročila Zavoda za pokojninsko in invalidsko zavarovanje je razvidno, da znaša zagotovljena pokojnina 516,62 evra. Po podatkih Statističnega urada je leta 2017 mesečni prag tveganja revščine znašal 636 evrov. Prag tveganja revščine predstavlja najnižji razpoložljivi dohodek, ki ga mora imeti enočlansko gospodinjstvo, da nisi reven. To pomeni, da imamo v Sloveniji prakso, da je povprečen delavec, ki dela 40 let ali več, obsojen na to, da je kot upokojenec reven. Njegova pokojnina je namreč za 100 evrov pod pragom tveganja revščine. Upam, da nisem edina v tem državnem zboru, ki meni, da si vsak delavec, ki dela vsaj 40 let, zasluži dostojno pokojnino. O dostojnosti pokojnine pa se lahko pogovarjamo le, če jo izenačimo z višino minimalnega dohodka. Gospa ministrica, zanima me: Kakšno je vaše mnenje o življenju najnižje pokojnine in o zvišanju zagotovljene pokojnine? Ali bo pokojninska reforma uredila tudi ti dve določbi, ki nista ne pravični ne solidarni? Hvala.
Hvala lepa. Gospa ministrica, imate besedo za odgovor.
Hvala lepa za besedo in hvala za vprašanje. V odgovor na vaše vprašanje pojasnjujem, da Ministrstvo za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti pripravlja predlog zakonodajnih sprememb, ki bodo zasledovale izboljšanje socialnega položaja vseh upravičencev do pravic iz pokojninskega in invalidskega zavarovanja. Posebna pozornost bo posvečena zvišanju socialne varnosti najranljivejših skupin v okviru pokojninskega sistema. Na ministrstvu smo že pripravili izhodišča, glede katerih se je prejšnji teden začela razprava s socialnimi partnerji. Predviden rok za posredovanje predpisa, ki bo urejal naštete vsebine, v Državni zbor je prva polovica leta 2019. Potrebno je poudariti, da navedena izhodišča za spreminjanje zakonodaje s področja pokojninskega invalidskega zavarovanja zaenkrat še ne predstavljajo konkretnih zakonodajnih rešitev, saj se predlagane rešitve tekom pogajanj s socialnimi partnerji običajno še spreminjajo. Predvidene spremembe poleg spodbud za podaljševanje delovne aktivnosti v obliki izplačila dela oziroma celotne pokojnine vključujejo tudi dvig odmernega odstotka tako za moške kot za ženske na 63 %; višji odmerni odstotek za skrb za otroke; zvišanje pokojnine za 15 let; zvišanje najnižje osnove za odmero vdovske, družinske pokojnine; določitev višjega odmernega odstotka invalidske pokojnine v primeru, da je invalidnost posledica poškodbe pri delu ali poklicne bolezni; zvišanje invalidske pokojnine v primeru poškodbe izven dela oziroma poklicne bolezni pred dopolnitvijo 65 let starosti na najmanj 41 % pokojninske osnove; višjo odmero nadomestil iz invalidskega zavarovanja. Zvišanje odmernega odstotka bo posledično pozitivno vplivalo tudi na višjo socialno varnost prejemnikov invalidskih, vdovskih, družinskih pokojnin ter prejemnikov nadomestil iz invalidskega zavarovanja. Z vidika izboljšanja socialnega položaja upokojencev bi pa želela dodati, da je bila v letošnjem letu že izvedena redna uskladitev pokojnin in drugih prejemkov za 2,7 %, v decembru pa bo predvidoma sledila tudi izredna uskladitev pokojnin. Njena višina bo določena glede na ugotovljeno gospodarsko rast, tudi za letni dodatek je v letu 2019 namenjenih več finančnih sredstev kot v preteklih letih. Hvala.
Hvala lepa. Želite besedo, gospa poslanka? Izvolite.
Predlagam samo, da na eni izmed prihodnjih sej opravimo razširjeno razpravo na to temo. Hvala.
O vašem predlogu bo Državni zbor odločal jutri, 26. 3. 2019, v okviru glasovanj. Nataša Sukič bo postavila vprašanje ministru za notranje zadeve Boštjanu Poklukarju ter ministrici za pravosodje Andreji Katič. Izvolite.
Najlepša hvala za besedo, predsedujoči. Spoštovani minister, spoštovana ministrica, ki upam, da bo vsak hip tudi tukaj! Spregovorila bom o temi, ki je nekaj, o čemer se po navadi tukaj ne govori, in sicer o določenem vidiku nasilja nad ženskami. O nasilju nad ženskami, ki je velik družbeni problem. Seveda, vsi nekako govorimo in se zavedamo tega problema, ne zavedamo pa se, da je ta tema pravzaprav po svoje še zmeraj tabu. Tabu je, ko pridemo do področja intimnopartnerskih umorov oziroma tako imenovanega femicida. Gre za neko zadevo, o kateri se v glavnem ne govori v javnem prostoru, tudi med strokovnjaki ne prav dosti. Imamo eno samo raziskavo v Sloveniji na to temo narejeno, in sicer iz leta 2017 dr. Jasne Podreka z naslovom Intimnopartnerski umori v Sloveniji in njihova spolna zaznamovanost. Po podatkih European observatory on femicide stopnja femicida v nekaterih državah narašča, recimo v Španiji, v Švici, na Portugalskem in na žalost tudi v Sloveniji. Intimnopartnerski umori žensk ali femicid so najpogostejši vzrok nasilne smrti žensk po vsem svetu in tudi pri nas. V Sloveniji je tako bilo od leta 2000 do 2011 kar 72 žensk žrtev intimnopartnerskega umora, in sicer se delež femicida v Sloveniji po letu 2009 celo povečuje. Sodni postopki zoper storilce se praviloma končajo tako, da je zločin iz umora prekvalificiran v uboj. Storilcu se priznajo nekakšne olajševalne okoliščine, češ da je partnerko ali ženo ubil v navalu strasti, kot posledico ljubosumja, v nekem afektu, vendar pa raziskava dr. Podreka in tudi primerljive mednarodne raziskave jasno kažejo, da intimnopartnerski umori nikakor niso neka naključna kazniva dejanja ali nesreče, ki se zgodijo nepričakovano zaradi nekega trenutnega besa sicer nenasilnega moškega posameznika. Ne, tovrstna dejanja se ne zgodijo čez noč, nasilje je namreč prisotno že dolgo pred tem, in sicer psihično, fizično in tako dalje. Skratka, gre praviloma za končni akt v kontinuumu nasilja nad žensko in seveda bi bilo dobro, da bi mi femicid prepoznali in tudi preventivno ukrepali. Zato ministra za notranje zadeve sprašujem: Ali menite, da so potrebne bolj odločne poteze za preprečevanje in pregon femicida kot skrajne oblike nasilja nad ženskami? Kaj je bilo doslej narejenega na tem področju? Kako boste, če boste, usposabljali oziroma ozaveščali strokovne kadre na to temo, da bodo lažje preprečevali to skrajno obliko nasilja nad ženskami? Hvala lepa zaenkrat.
Hvala lepa. Gospod minister, beseda je vaša.
Hvala lepa, gospa poslanka, za vaše vprašanje. Nobeno nasilje ni sprejemljivo, tudi nasilje nad ženskami. Vemo, da se tako kot v vseh državah tudi v Sloveniji srečujemo z nasiljem za štirimi stenami, in pravzaprav je to nasilje včasih zelo težko prepoznati, kajti dogodki in nasilje za štirimi stenami prepogosto ostanejo za štirimi stenami. Slovenska policija se pri svojem delu srečuje tudi z nasiljem nad ženskami, s tako imenovanim femicidom. Policija se vedno najprej usmeri v zaščito žrtev, to je pravzaprav tudi najbolj normalno. V zvezi s tem policija pri zaznavi vsakršnih ogrožanj najprej zaščiti potencialno žrtev, nato pa opravi vse potrebno, da se storilca kaznivega dejanja izsledi, da se storilec oziroma udeleženec ne skrije, da ne pobegne in da se odkrijejo oziroma zavarujejo vse sledi kaznivega dejanja. Pri tem so dokazi tisti, ki jih je treba zbrati, zato da se potem uspešno nadaljuje pregon kaznivega dejanja v kazenskem postopku. Res je. Policija prepoznava tovrstno nasilje za štirimi stenami, se tudi učinkovito, bom rekel, na njega pripravlja, tudi usposablja. Ne nazadnje sodeluje z vladnimi in nevladnimi organizacijami pri izmenjavi izkušenj, ter tudi z ostalimi deležniki v predkazenskem in kazenskem postopku. Tudi sam sem na Ministrstvu za notranje zadeve, ko sem sprejel nevladne organizacije, prepoznal kar nekaj nevladnih organizacij, ki se ukvarjajo s tovrstnim nasiljem oziroma s preprečevanjem tovrstnega nasilja oziroma s sodelovanjem s policijo pri boljši in učinkovitejši zaščiti žrtev, tako otrok kot v tem primeru tudi žensk. Policija deluje na podlagi Kazenskega zakonika. Normalno, da se pravzaprav kazniva dejanja kvalificirajo v skladu s predkazenskim in potem tudi v kazenskem postopku. O tem bo več znala povedati tudi ministrica za pravosodje, vendar moram povedati, da mi policija pri oblikah nasilja nad ženskami zagotavlja, da so orodja, da so zakonske podlage ustrezne, je pa res, da se vse prevečkrat obračamo stran, da ne pokličemo na številko 113, da si zatiskamo oči. In kot družba moramo sami sebi priznati, da je nasilja za štirimi stenami kar nekaj in da moramo v takih primerih ukrepati, ne si zatiskati oči. In ukrepanje pomeni klic na številko 113. Hvala lepa.
Hvala lepa. Beseda še ministrici. Izvolite.
Hvala. Jaz bi se oglasila, glede na to, da je bilo vprašanje naslovljeno na oba. Povedala bi – verjetno ste seznanjeni s tem – da smo tudi skupaj z nevladnimi organizacijami oblikovali pobudo in bomo pristopili k spremembi Kazenskega zakonika. Na našem srečanju smo se pogovarjali ne samo o spremembi kaznivega dejanja glede posilstva, ampak tudi širše. In zagotovo, v kolikor se bo pokazalo, in nekateri so povedali, da je že potrebno preoblikovati tudi nekatere druge institute, bomo tudi temu namenili posebno pozornost. Bi pa povedala, da naš Kazenski zakonik kot tak ne določa posebnega kaznivega dejana femicida oziroma umora ženske v trajajoči ali pretekli intimnopartnerski zvezi, da pa je potrebno izpostaviti, da kaznivo dejanje umora iz 116. člena Kazenskega zakonika določa kar nekaj okoliščin, ki tudi v primeru, ko ženski vzame življenje bivši ali aktualni intimni partner, omogoča strožje kaznovanje storilca po tem členu in ne na primer po 115. členu Kazenskega zakonika, ki določa kaznivo dejanje uboja, ker gre tu za umor s predpisano kaznijo najmanj 15 let zapora, ker gre za primer, ko storilec žrtvi vzame življenje na zahrbten način – in pri tej zahrbtnosti se smatra tudi to, da gre za posebno zlorabo zaupanja žrtve zaradi vseh obstoječih ali pa preteklih povezav, zaradi njene posebne nebogljenosti pa tudi zaradi njene izročenosti storilcu. Tako da zagotovo bomo temu namenili pozornost tudi pri spremembi Kazenskega zakonika, bi pa povedala, ko sem že prej pri odgovoru omenila Zakon o kazenskem postopku, da se potem – upamo, da bo ta predlog jutri, novela N, sprejet v Državnem zboru – predvideva ustanovitev posebne implementacijske skupine, ki se bo posebej ukvarjala s tem, kaj pomenijo določbe v praksi, tudi kar se tiče položaja žrtve, tudi v tem primeru, ki ste ga izpostavili, in tudi naslovila, kaj je potrebno glede usposabljanja, izobraževanja vseh tistih, ki so tako ali drugače povezani s tem postopkom. Hvala.
Hvala lepa. Gospa poslanka, imate besedo za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora.
Najlepša hvala. Ravno vam, ministrica, sem hotela dopolnilno vprašanje postaviti. Delno ste mi v bistvu že vnaprej odgovorili, in to me zelo veseli, kajti kot sem omenila, problem je, da femicid kot termin zaenkrat ni pri nas niti inkorporiran v naše pravne akte, če prav razumem. Upam, da sem vas prav razumela, da se bo ta redefinicija zgodila oziroma da se bo definicija femicida tudi vgradila v pravne akte, ki bodo potem seveda pravne podlage za pregon tega dejanja. Mogoče, če mi boste to še enkrat potrdili. Zanima me: Ali si boste prizadevali, da se razvije neka pripadajoča strategija v zvezi s tem za preprečevanje oziroma omejevanje tega zločina? Kajti če bi mi glede femicida preventivno ukrepali, bi verjetno bil vsaj kakšen primer manj, ker kot sem rekla, gre za kontinuum nasilja, ki je že prej prisotno, in socialne službe so po navadi seznanjene s tem, verjetno žrtve večkrat pokličejo na razne telefone SOS in tako naprej. To ni nekaj, kar se pogosto zgodi čez noč, lahko se pa tudi v kakšnih primerih zgodi čez noč. Zanima me tudi: Kaj lahko pravosodni sistem stori, da ne bomo, kot se pogosto dogaja, dvomili o žrtvah, širili sindroma tako imenovane krive žrtve in opravičevali storilcev na načine, kot sem jih prej opisala, ampak da bomo pravično priznali ta status in nasilneže vendarle od primera do primera poskušali pravilno sankcionirati, da ne bomo prekvalificirali umora v uboj kar tako na hitro? Toliko še enkrat mogoče. Hvala.
Hvala lepa. Gospa ministrica, izvolite.
Hvala. V bistvu imamo dvoje, eno je Kazenski zakonik. Na podlagi analize, ki jo bomo delali predvsem skupaj s tožilstvom, verjetno tudi s policijo in z nevladniki, bomo vzpostavili vse tiste primere, kjer se je pokazalo v tem času, da je problem v praksi. Glede na povedano z vaše strani pa tudi glede na očitke bo to zagotovo ena izmed tematik, kakšen bo končni rezultat, bo seveda povedala tudi stroka. Drugo, kar je, je pa Zakon o kazenskem postopku, ta novela N. Ta pa naslavlja ta vaš drugi del, ko ste rekli urejanje položaja žrtve. Na podlagi tega – tudi sedaj so se zelo vključili in se zahvaljujemo vsem vključenim v postopek prenove te novele, ker veste, kakšno usodo je doživela v preteklem sklicu Državnega zbora. Ta posebna implementacijska skupina bo sestavljena tako s strani policistov, Ministrstva za notranje zadeve, tožilcev, sodnikov, tudi nevladnikov, se pravi najširše, da bomo sproti gledali, kakšna bo uporaba v praksi, kje bodo morebitne pomanjkljivosti. Veliko dodano vrednost te implementacijske skupine vidim pa prav pri tem, tudi ob sodelovanju nevladnikov, tudi s strani odvetnikov, da bodo lahko povedali, kakšna je uporaba v praksi in kje je potrebno vse, ki so v postopku, se pravi najprej policijo, pa tudi tožilstvo, podučiti, na kakšen način postopati z žrtvami. Žrtev ima sedaj namreč bistveno drugačno vlogo, kot jo je imela do sedaj, če bo seveda jutri novela sprejeta, ker njeni interesi nekako stopajo v ospredje in ni več zgolj kolateralna škoda, kar je bilo razvidno tudi iz tega, kar ste vi sami povedali, kako se je do žrtev obnašalo v takšnih ali drugačnih postopkih. Upamo, da bo z novelo Zakona o kazenskem postopku – jutri bomo odgovorili tudi na vsa vprašanja – to bistveno bistveno drugače urejeno. Hvala.
Hvala lepa. Naslednji bo vprašanje postavil gospod Franc Rosec, in sicer ministru brez resorja, pristojnemu za razvoj, strateške projekte in kohezijo, dr. Iztoku Puriču. Izvolite, gospod poslanec.
Hvala. Lep pozdrav vsem prisotnim! Evropska komisija je novembra 2018 sprejela strateško dolgoročno vizijo za uspešno, moderno, konkurenčno in podnebno nevtralno gospodarstvo do leta 2050. Naslov te vizije je Čist planet za vse. Po scenarijih bo 80 % elektrike proizvedeno iz obnovljivih virov, 15 % pa iz jedrske energije. Premogovne elektrarne, se pravi domači viri, ki jih vsaka država ima, bodo do leta 2050 ostale v uporabi predvsem kot element strateške rezerve. Prehod na brezogljično družbo in opuščanje premogovnih tehnologij pomeni stroške zaradi prestrukturiranja gospodarstva, vpeljave novih poslovnih modelov, opuščanje premoga pa še bi lahko naštevali. Vsled tega je komisija za premogovniške in ogljično intenzivne regije pripravila različne ukrepe za pomoč tem regijam, za prehod na nove poslovne modele in nove profile delovnih mest. Do sedaj ni bilo namenskega sklada za pravično tranzicijo, Evropski parlament pa je v okviru sprejemanja večletnega finančnega okvira Evropske unije že predlagal namenski fond v višini 4,8 milijarde evrov na ravni EU. Moje vprašanje ministru se glasi: Ali Slovenija sodeluje oziroma je prijavila projekte za prehod premogovniških in ogljično intenzivnih regij, ki bi se lahko financirali iz tega fonda? Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Spoštovana predsedujoča! Spoštovani poslanec, hvala za vprašanje. V trenutni finančni perspektivi, v katero smo aktivno vključeni, teh sredstev, teh vsebin ni opredeljenih. Je pa v naslednji finančni perspektivi, perspektivi 2021–2027, to sigurno možnost. V teh svojih obiskih pri različnih akterjih, zlasti na lokalnem nivoju, se s to problematiko in pričakovanji v naslednji finančni perspektivi intenzivno ukvarjamo in pogledi so zelo različni. To, kar vi sprašujete, je pa vsekakor povezano z razvojem Slovenije v strategiji 2020–2030. Od petih ključnih strateških usmeritev in 12. ciljev je potrebno to vprašanje temeljito opredeliti, jih postaviti kot ključno usmeritev in iz tega ven tudi v fazi programiranja, ki se v tem trenutku počasi pripravlja, definirati kot prioriteto. Težko bi rekel v tem trenutku [[…]]Vsekakor je mogoče, je pa potrebno to vprašanje nasloviti na ta ključni proces, in sicer programiranje. Naša služba, vladna služba za razvoj in kohezijsko politiko, je pripravila gradivo za Vlado, in sicer na temo časovnice programiranja. Pozvana so v tem trenutku vsa ministrstva, da pričnejo s pripravo dokumentov za izpolnjevanje tako imenovanih omogočitvenih pogojev, to je dokumentov, ki bodo podlaga, in posledično izvajanje in črpanje evropskih sredstev. Ta poziv opredeljuje tudi nosilce posameznih dokumentov in konkretne osebe na resorjih. V letu 2019 bo glavna aktivnost usmerjanje k pripravi omogočitvenih pogojev. Izjemnega pomena je – to pa je tisto, kar apeliram venomer – medsebojno povezovanje resorjev pri njihovi pripravi s ciljem doseganja sinergij med resorji, in tudi presegajo to medresorsko usklajevanje sektorskih strateških dokumentov. Ko bo sprejet politični konsenz glede večletnega finančnega okvira 2021–2027, bo pripravljen razrez sredstev, ki mu bodo potem sledile vsebine, ki se bodo do takrat še podrobneje definirale v okviru priprave teh tako imenovanih omogočitvenih pogojev. Ko bo sprejeta kohezijska zakonodaja oziroma dogovor o večletnem finančnem okviru 2021, se bo vzpostavila tudi medresorska skupina za programiranje 2021/2022. Povedati je potrebno, da je Evropska komisija 15. 3. letošnjega leta v okviru poročila o Sloveniji predstavila tudi naložbene smernice za financiranje v okviru kohezijske politike v obdobju 2021–2027, ki predstavlja izhodišča za oblikovanje ukrepov, ki se bodo financirali iz evropske kohezijske politike. Tisto, kar se mi zdi pomembno, je, da je naša služba, tako kot tudi Ministrstvo za finance, na tem srečanju sodelovala in posredovala nekaj pripomb. Zlasti se mi zdi pomembna ta zadnja, opozarjamo, da je tudi možen velik padec sredstev za kohezijsko zahodno regijo, kar bo v nadaljevanju pogajanj z Evropsko komisijo potrebno ustrezno nasloviti. Sloveniji iz teh priporočil, ki jih naslavlja Evropska komisija, sledi tudi – naša pripomba gre v smeri, da je pomembna tudi ustrezna potresna varnost v Sloveniji, in ukrepi energetske sanacije naj bi zajemali tudi intervencijo na področju stavb javnega sektorja. Tisto, kar iz tega vašega vprašanja sledi, je govor o priporočilu pridobljenih izkušenj iz različnih regij v tranziciji, in glede na to, da gre za premogovniško regijo, za to področje, je odgovor naše službe, da se bomo s pristojnim resornim ministrstvom, se pravi Ministrstvom za infrastrukturo, o teh usmeritvah in tudi priporočilih komisije [[izklop mikrofona]]
Hvala, gospod minister. Poslanec želi dodatno pojasniti svoje vprašanje. Izvolite.
Mislim, da je ministru malo časa zmanjkalo, mogoče mu dam priložnost, da še na kaj odgovori. Mene bolj konkretno zanima, ali se sploh kdo ukvarja na ministrstvu, ali je že kakšna skupina imenovana, dorečena, da vedo, kaj morajo storiti, da ne bomo zmeraj mi – vsakič ko pridemo do neke, bi rekel, pomoči oziroma ko je treba neko vlogo dati, zmeraj lovimo tisti zadnji rok, nikoli nismo prvi dan, ko rok začne teči, mi zmeraj pridemo čisto na koncu. Se pravi, ali delamo kaj na tem, da bomo vsaj enkrat prvi, da ne bomo vedno zadnji v tej čakalni vrsti. Pa glede tistih rokov, ki ste jih omenili – lahko pisno dobimo, kdo so akterji, kdo so deležniki, časovno, kdo je zadolžen? To bi prosil pisno. Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Dokončal bi samo v tem smislu, da je pristojni resor Ministrstvo za infrastrukturo, kar zadeva premogovništvo. Tisto pa, kar smatram kot smisel vašega vprašanja, je to, da se pripravimo za naslednjo perspektivo, da ne bomo zamudili vsebinsko. Kot sem rekel, služba je pripravila program programiranja, ki ga bo sprejela Vlada, kjer je točna časovnica in definirani so tudi nosilci posameznih dejanj znotraj programa. Mislim, da ne bo izgovora, da smo prepozni, ampak pravočasno bomo začeli, kako bomo končali, je pa drugo vprašanje. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod poslanec ima postopkovni predlog. Izvolite.
Hvala. Glede na to, da je ta tema zelo pereča, ker Slovenija v tem trenutku nima niti tega ekonomskega programa, v katero smer bomo usmerili razvoj, pa ker mislim, da je ta tema zelo primerna za ta parlament, ker se dotiče več deležnikov, od Ministrstva za infrastrukturo do Ministrstva za okolje in prostor, do gospodarstva, do vpliva na finance, predlagam, da bi na to temo enkrat na kakšni drugi seji malo širšo obravnavo sprožili. Hvala.
Hvala lepa. O vašem predlogu bo Državni zbor odločil jutri v okviru glasovanj. Naslednji bo poslansko vprašanje postavil gospod Jožef Lenart, in sicer ministru za obrambo gospodu Karlu Erjavcu. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoča. Pozdravljeni vsi prisotni poslanci! Moje vprašanje je namenjeno gospodu Karlu Erjavcu, ministru za obrambo, ki je, izgleda, zaradi drugih obveznosti odšel. V zadnjih letih vsako leto odide iz Slovenske vojske po ena četa vojakov. Na hearingu 5. 9. 2018 ste se v večini strinjali s takratnim načelnikom generalštaba, da je potrebno odpraviti kadrovsko podhranjenost v Slovenski vojski. Citiram vas po magnetogramu iz vaše predstavitve, in sicer ste rekli: »Bi raje videl, da probamo tukaj v tem parlamentu doseči neko politično soglasje, da gremo v nek resen pristop, kako modernizirati našo Slovensko vojsko, in prvi ukrep je, potrebno jo je popolniti, potrebno jo je opremiti.« Torej v nadaljevanju danes, pol leta po vašem nastopu funkcije ministra za obrambo, imate še vedno izjemno veliko fluktuacijo, večji odliv vojakov kot priliv. Zdaj me zanima: Ali menite, da izpolnjujete svoje obveze in se še vedno zavzemate za to popolnitev, kot ste nam zagotavljali, preden ste bili potrjeni za ministra? Glede na zadnje informacije z Vlade ste po sklepu Vlade z dne 21. 3. na novo urejali plače pripadnikov Slovenske vojske z dodatkom za obremenjenost ter rangiranjem vojakov po tem kriteriju. Sindikat vojakov Slovenske vojske ob zadnjih spremembah opozarja na to, da se s selektivnim dodeljevanjem dodatka vnaša v Slovensko vojsko in med njene pripadnike nemir in slaba volja, posledično pa se zapuščanje enot Slovenske vojske s strani vojakov še povečuje. Gospod Erjavec, zanima me tudi: Kje so po pol leta rezultati vašega načrta popolnitve in večanja števila pripadnikov Slovenske vojske? Ali jih namesto motiviranja in pridobivanja podite stran? Ali ste, kot ste napovedovali, to vojsko sposobni peljati naprej in jo okrepiti ali pa po tihem sodelujete oziroma nameravate slediti programu Levice ter dovoliti postopno izčrpavanje ter dokončen potop Slovenske vojske? Računali smo na to, da tokrat ne popustite in se lotite celovitih rešitev. Zadnje odločitve Vlade kažejo na to, da spet nekaj flikamo. Naša vojska, naši vojaki so še vedno v nezavidljivi, slabi finančni situaciji, ker jih niste izvzeli iz plačnega sistema javne uprave, kot ste obljubili. Sprašujem vas tudi: Kdaj boste končno uredili osnovne plače vojakov, da bodo le-ti zadovoljni? Kaj nameravate storiti v smeri pravičnega napredovanja in nagrajevanja za uspešnost, s čimer bi lahko zagotovili obstoj in popolnitev Slovenske vojske? Prosim za pisni odgovor, da ne bomo tako dolgo čakali, do naslednje seje. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Naslednji bo vprašanje zastavil gospod Soniboj Knežak, in sicer ministrici za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti gospe Kseniji Klampfer. Izvolite.
Hvala, predsedujoča. Kolegice in kolegi, spoštovana ministrica! Socialni demokrati v zadnjem času dobivamo kar precej vprašanj v zvezi z dokupom pokojninske dobe. Pred kratkim je bila ustanovljena civilna iniciativa Dokup dobe, ki zahteva spremembo pokojninske zakonodaje, s katero bi se dokupljena doba, če sem bolj konkreten, to se pravi dokup študija in pa služenje vojaškega roka, štela tudi v pokojninsko dobo brez dokupa. Dokupljena doba se sicer zdaj upošteva pri višini same pokojnine obeh, predčasne in pa starostne, ne upošteva pa se pri uveljavljenju izpolnjevanja pogojev za starostno upokojitev, to se pravi samo 40 let brez dobe dokupa ter 60 let starosti. Pri isti starosti pa se lahko, če se tako odločijo, upokojijo predčasno, pri čemer se jim njihova pokojnina odmeri s trajnimi malusi. Torej, namen starostne pokojnine ob izpolnitvi najnižjih pogojev je jasen: brez malusov se starostno pri 60. letu lahko upokojijo le tisti, ki so bili dejansko delovno aktivni 40 let. Te osebe pa bodo dokup lahko uveljavljale pri izpolnjevanju pogoja dobe pri drugih primernih upokojevanja. Pred kratkim ste nam s svojo ekipo oziroma je ministrstvo za delo predstavilo predlog sprememb pokojninskega sistema, ki sledijo tudi nekaterim predlogom iz bele knjige o pokojninah iz leta 2016, ki jo je pripravilo prejšnje ministrstvo za delo pod vodstvom dr. Anje Kopač Mrak. V tej beli knjigi o pokojninah je predviden tudi predlog rešitev, in sicer izenačitev vseh dob, torej poenotenje vseh obdobij zavarovanja v enotno zavarovalno dobo, kar v bistvu pomeni, da bi bilo tako tudi obdobje dokupa dob smiselno všteti v to enotno dobo, pri čemer bi le-to imelo enako težo kot vsa ostala obdobja zavarovanja, ki jih zavarovanec dopolni v svoji aktivni dobi, kar bi seveda rešilo tudi problem dokupa pokojninske dobe, ki ga naslavlja civilna iniciativa. V zvezi s tem imam dve vprašanji: Ali je ministrstvo v dialogu in dogovoru s socialnimi partnerji naklonjeno poenotenju vseh dob, kot jih predvideva tudi bela knjiga o pokojninah? Ali lahko rešitev za to pričakujemo že v prvem sklopu že napovednih sprememb pokojninskega sistema? Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa ministrica, imate besedo.
Hvala za besedo in hvala za vprašanje. V odgovor na vaše vprašanje pojasnjujem, da je ministrstvo sicer naklonjeno ureditvi, po kateri bi se poenotile dobe, za katere so zavarovanci plačali prispevke. Kljub temu pojasnjujem, da rešitve, ki bi to temo uredile pri prihodnji spremembi ureditve, še niso predvidene. Pogoj pokojninske dobe brez dokupa se je pri predhodni reformi oblikoval skladno z dogovorom s socialnimi partnerji, ki so zahtevali, da je 40 let dela dovolj. Posamezniki, ki so določeno obdobje dokupili, v tem času niso delali, zato skladno s tem v tej dobi tudi niso zajeti. Ustreznost določanja različnih pogojev za upokojitev na podlagi razlikovanja kriterija dela je ugotovilo že Ustavno sodišče v zadevi, v kateri je presojalo ustavnost zakonodaje z vidika neupoštevanja dokupljene dobe v pokojninsko dobo brez dokupa. V zvezi z vprašanjem bi poudarila še, da bela knjiga vsebuje precej širši nabor ukrepov, ki bi tako na odhodkovni strani kot tudi na strani prihodkov prinesli več sprememb, ob tem pa bi bila z ukrepi hkrati zasledovana tako cilj zadostne višine pokojnin kot tudi dolgoročna vzdržnost pokojninskega sistema. Med drugim so bili ob poenotenju dob predlagani tudi strožji upokojitveni pogoji, pri katerih bi se v pokojninsko dobo sicer štela vsa obdobja, za katera so bili plačani prispevki, vendar pa bi se za izpolnitev pogojev zahtevala daljša poenotena doba. Poenotenja dob ministrstvo tako v okviru prvega sklopa sprememb pokojninskega sistema še ne bo predlagalo, saj menim, da poenotenje dob brez sočasnega sprejetja drugih ukrepov, ki so prav tako predlagani v beli knjigi o pokojninah, ni mogoče. Hvala.
Hvala lepa. Naslednji bo vprašanje postavil mag. Marko Pogačnik, in sicer ministru za finance dr. Andreju Bertonclju. Izvolite.
Spoštovana predsedujoča, hvala za dano besedo. Spoštovani minister za finance! V nadaljevanju bi vam rad zastavil vprašanje v zvezi s tako imenovano davčno reformo. Dejstvo je, da je vaše ministrstvo oziroma vi osebno ste ob koncu meseca februarja širši slovenski javnosti predstavili tako imenovano davčno reformo vaše vlade, ki naj bi deloma zaživela že v letu 2019, se pravi v letošnjem letu, en del reform, ki ste jih napovedali, pa v letu 2020 oziroma v letu 2021. Najbolj se mi zdi, da je odmevala izmed teh reform, ki ste jih predstavili, predvsem reforma, ki se tiče izplačila regresa. V tej reformi ste navedli, da naj bi bilo izplačilo regresa do povprečne slovenske plače razbremenjeno tako plačila dohodnine kot plačila vseh prispevkov. Dejansko ni bilo slovenskega medija, ki ne bi o tem poročal, predvsem pa bi rekel, da se je tukaj dvignilo kar precejšnje navdušenje tako s strani delodajalcev kot delojemalcev. Dejstvo je, da so nekatera podjetja v Sloveniji regres že izplačala, večina podjetij pa regres izplačuje v mesecu marcu pa nekako do meseca junija. Spoštovani minister, zanima me: Kako vi komentirate to zadevo? S svojo napovedjo ste dvignili precej pozitivnega prahu, danes so pa tako delodajalci kot delojemalci zbegani, kajti obljubili ste tako imenovani »neobdavčen regres« do višine povprečne slovenske bruto plače, danes pa v Državnem zboru ni zakonodaje. Zanima me tudi: Kakšen bo postopek oziroma kako naj se podjetja, ki izplačujejo regres, odzovejo in kaj lahko pričakujemo? Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo.
Hvala za besedo, gospa predsedujoča. Hvala za vprašanje, gospod poslanec. Navedli ste tako imenovano davčno reformo, lahko jo imenujemo tudi davčne spremembe, to bo lepše po slovenskem knjižnem jeziku, če vas ravno ta beseda moti, lahko tudi devet ukrepov za davčno optimizacijo. Niti ni toliko pomembno, važno je, da smo po dolgih letih, skorajda desetletju končno dobili nekaj ukrepov na mizo. Se bom potem, ker je bilo vprašanje eksplicitno, navezal samo na regres za letni dopust. Mi smo v sklopu ukrepov, ja, že pred časom napovedali, tudi javno predstavili ta nabor devetih ukrepov za davčno optimizacijo. V petek je bila tudi seja Ekonomsko-socialnega sveta. Ne zgodi se ravno pogosto, ampak v petek se je, in smo se dogovorili vsi, vsi trije partnerji, tudi vsa interesna združenja delodajalcev ter tudi delojemalcev, soglasno, da se podpre takšna ureditev, torej da se regres v celoti oprosti vseh prispevkov za socialno varstvo in da se tudi vzame iz dohodnine. To je bilo v petek soglasno sprejeto na Ekonomsko-socialnem svetu, ker kot veste, smo rekli, da bomo vse ukrepe dogovorili na Ekonomsko-socialnem svetu. V nadaljevanju smo se tudi dogovorili, da se ta ukrep, ki smo ga napovedali za leto 2019, nismo ga obljubili, ker ga ne moremo, ampak smo ga napovedali – realizacija gre najprej na Vlado in potem v Državni zbor, potem bo šele realizacija. Smo pa seveda obljubili, da se bomo tega lotili hitro, in soglasje Ekonomsko-socialnega sveta je bilo, da se ta ukrep izvzame iz paketa vseh preostalih davčnih ukrepov. Torej mi v sodelovanju z ministrstvom za delo že pripravljamo dopolnitev novele obeh zakonov, dveh zakonov se tiče, in bosta v najkrajšem času šla na Vlado in potem naprej v Državni zbor. Tako da verjamem, da gre za zelo dober ukrep, ki bo ljudem omogočil višji regres, ker bo višja osnova večja, izplačevalo se bo lahko – pač odvisno od politike nagrajevanja delodajalcev ter tudi poslovne uspešnosti podjetij – v višini od minimalne plače pa tja do povprečne plače. V tem razponu se bodo torej podjetja samostojno odločala za višino regresa. Kar je pa pomembno, vsak evro, ki ga bo delodajalec oddvojil za letni regres, bo delojemalec, to je zaposleni, dobil na svoj račun. Država se je v tem delu v celoti odpovedala, kot sem že navedel, prispevkom in tudi dohodnini. Torej gre za kar pomemben, kot ste tudi sami omenili, zelo dobro, pozitivno sprejet ukrep v javnosti. Naslednji korak, ki se že dogaja, je torej priprava novel obeh zakonov, ki bosta potem preko Vlade v najkrajšem času prispela v Državni zbor. In s tem – upam, da s podporo vseh, ker tu pa gre za dober ukrep – potem lahko to uredimo na ta način, da bo regres že izplačan v zakonsko določenem roku.
Hvala lepa. Gospod poslanec, imate zahtevo za dopolnitev odgovora.
Spoštovana predsedujoča, hvala še enkrat za dano besedo. Spoštovani minister, jaz osebno ta ukrep gledam kot pozitivnega. To pomeni razbremenitev enega dela dohodka tako za delodajalca na eni strani kot za delojemalce, dejstvo je, da bo delavec dobil bistveno višje izplačilo regresa na svoj tekoči račun. Te ukrepe ste vi sami predstavljali, vi osebno in vaše ministrstvo. Ampak po eni strani ste pa naredili zmedo na trgu, predvsem zdaj, ker zakona ni v Državnem zboru. Kako naj podjetja odreagirajo? Kaj je s tistimi podjetji, ki so recimo ta regres že izplačala? Tukaj mene zdaj zanima ta vaš odgovor. Kaj bo s temi prispevki? Bodo vrnjeni? V kakšni obliki? Kdaj lahko to pričakujemo? Zdaj je bila neka obljuba dana z vaše strani, je pač nek dogovor, da bo ta del ukrepa ločen in da bo šel posamezno v Državni zbor, vendar – kdaj? Obdobje izplačil regresa se je začelo. Nekako do junija naj bi vsi regrese izplačali. Kaj zdaj svetujete podjetjem? Kakšno bo sporočilo zaposlenim? Ali naj podjetja počakajo z izplačili regresa ali naj ga izplačajo in se bo potem zadeva refundirala? Tukaj bi pričakoval, spoštovani minister, vaš odgovor. To je bistvo vprašanja, kaj sedaj in kako naprej in kaj je s tistimi, ki so pa regres za leto 2019 že izplačali. Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Hvala. Mislim, da sem že odgovoril, pa bom še enkrat pojasnil, da bo bolj jasno. Dogovor je, da se vsi ukrepi predhodno obravnavajo in dogovorijo na Ekonomsko-socialnem svetu. Kot sem vam že povedal, je ta petek, in danes je ponedeljek, Ekonomsko-socialni svet, kar se ne zgodi pogosto, soglasno sprejel, da se ta ukrep izloči in da naj se v najkrajšem času spravi skozi proceduro, da se tako izjasnim. Danes je ponedeljek, mi že delamo na tem ukrepu, torej to govorimo zdaj o roku nekaj dni, da bo ta ukrep obravnavan na Vladi, in potem mislim, da bi bil edini pravi postopek, da gre po nujnem postopku v Državni zbor. Torej govoriva zdaj v roku nekaj dni, da ujamemo potem tale rok do konca junija. S strani Vlade bo postorjeno vse, da bodo ti dokumenti pripravljeni pravočasno, govorim mogoče o nekaj dneh, mogoče že ta teden.
Hvala lepa. Nadaljujemo s poslanskimi vprašanji. Naslednja ima besedo gospa Violeta Tomić, in sicer bo postavila vprašanje ministru za kulturo mag. Zoranu Pozniču. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoča. Moje vprašanje se nanaša na veliko stisko, v kateri se je znašla osrednja galerija slovenskih likovnih del 20. stoletja, to je Moderna galerija v Ljubljani. Poleg matične ustanove je država leta 2011 ustanovila tudi Muzej sodobne umetnosti Metelkova in kljub novi muzejski ustanovi je Moderna galerija proračunsko še vedno v situaciji, kot je bila pred to širitvijo. To se pravi, da od leta 2011 do danes z enakim obsegom sredstev in z enakim obsegom kadrov namesto ene delujeta dve muzejski oziroma galerijski ustanovi. Letošnje leto pa je za Moderno galerijo zelo pomembno, kajti 25. aprila se odpre velika mednarodna razstava z naslovom Na robu: vizualna umetnost v Kraljevini Jugoslaviji, 11. maja pa se začne 58. beneški bienale, ki traja potem do septembra, in tu bo Slovenijo pod kuratorstvom Moderne galerije zastopal modernistični umetnik Marko Peljhan. Obe razstavi sta izjemnega pomena za slovensko umetnost in za Slovenijo. Pri prvi gre za projekt kulturne izmenjave in zbliževanja muzejskih in znanstvenih dognanj širše regije. Razstava ponuja več kot 130 umetnikov in umetnic, arhivsko in knjižnično gradivo iz več kot 50 javnih in zasebnih zbirk iz držav nekdanje Jugoslavije in večina teh del iz tujine bo v Sloveniji predstavljena prvič. Naslednji veliki zalogaj pa je seveda udeležba na 58. beneškem bienalu. To je v svetovnem merilu največja prireditev, kjer so predstavljeni dosežki moderne umetnosti. Zato me zanima, gospod minister: Ali se vam ne zdi, da Moderna galerija in Muzej sodobne umetnosti Metelkova resnično potrebujeta v tem trenutku močnejšo finančno injekcijo in več razumevanja za mednarodno prodornost Moderne galerije? Ali Ministrstvo za kulturo lahko zagotovi iz rezervnih sredstev ali pa kako drugače nujna sredstva za realizacijo programov, katerih končna izvedba morda visi na nitki? Se pravi te mednarodne razstave Na robu in predvsem nacionalno udeležbo na 58. beneškem bienalu. Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Hvala za besedo, gospa predsedujoča. Hvala za vprašanje, gospa poslanka. Takole nekako. Seveda to, kar je bilo sedaj izrečeno, popolnoma drži in jaz se z vami popolnoma strinjam. V teh dneh pri podrobnejšem pregledu vsega zatečenega, sploh na področju vizualne kulture, je slučaj, primer Moderne galerije kar vnebovpijoč. Tako da z vsemi sredstvi – mi se dogovarjamo za sestanek z vodstvom Moderne galerije, mislim da, že drugi teden, ravnokar, pred dvema urama, sem tudi opravil kratek pogovor z gospo direktorico. Tako da k temu pristopamo maksimalno resno, z vso odgovornostjo in pa seveda z vsemi resursi, ki so nam na voljo, da dogovorimo modalitete, kako dve veliki, da tako rečem, letošnji manifestaciji, prireditvi v organizaciji Moderne galerije tudi izvedemo. Prva vsejugoslovanska razstava, da tako rečem, malo za šalo, malo zares, je seveda pomembna ne samo z umetniškega, zgodovinskega stališča, ampak tudi pomeni nekakšen pregled vsega tistega sodobnega, kar se v vizualni kulturi dogaja na področju bivših republik, s katerimi nas vežejo zelo globoke umetniške, sploh na področju vizualne kulture, vezi. Vendar je pa v glavnem fokusu letošnjega interesa Ministrstva za kulturo predvsem Beneški bienale. Beneški bienale, kot ste že sami ugotovili, je največja manifestacija vizualne kulture na svetu in ni samo nekakšna razstava vsega in vseh, ampak je predvsem izredna priložnost, da se tudi država Slovenija spromovira skozi vizualno kulturo, skozi najsodobnejše principe podajanja vizualnih umetnosti na svetu kot država, ki je zazrta v bodočnost, ki črpa iz preteklosti, v glavnem država, ki je v toku, ki se točno zaveda, kam gremo in kako tja tudi priti. Zato bo Ministrstvo za kulturo namenilo – še poudarjeno, namenilo – predvsem drugo leto, pa tudi letos, vsa sredstva in poskušalo tudi doseči, da to postane splošni interes celotne države, ne samo našega ministrstva, ker je to – še enkrat, nikoli ni odveč še enkrat poudariti – izredna priložnost za promocijo naše države kot skupnosti, zazrte v bodočnost. Seveda pa ne smemo pozabiti na še eno takšno ravno tako pomembno vsakoletno manifestacijo v tujini, kjer je Slovenija tudi že pobirala nagrade in se je vedno predstavljala na zelo visoki ravni, to je Ars Electronica, ki je tudi po kakšnem naključju v našem sosedstvu, ravno tako kot Beneški bienale. Tudi temu bomo posvetili več pozornosti v nadaljevanju, ne pa, da takšne prezentacije v resnici celotne države, celotne umetniške sfere prepuščamo posameznim galerijam ali posameznikom, da s svojo dobro voljo in volonterstvom na en način rešujejo ugled naše države. Procesi, da tako rečem, rešitve teh vprašanj so se sprožili in upam na skorajšnje zadovoljive, letos vsaj zadovoljive rezultate, drugo leto pa še kaj več.
Hvala lepa. Gospa poslanka, imate zahtevo za dopolnitev odgovora? Izvolite.
Se strinjam z vami, minister, Beneški bienale je največja manifestacija na svetu. Slovenijo bo letos zastopal Marko Peljhan, umetnik in raziskovalec, ki deluje na meji med umetnostjo, tehnologijami in znanostjo. Njegovi projekti segajo od ekologije in družbene refleksije do taktičnih medijev, tehnologije, vesoljskih raziskav in geopolitike. To ni majhna stvar. Moderna galerija je na Ministrstvo za kulturo prijavila realne stroške, ki naj bi krili tudi oba nosilna programa za leto 2019. A ponavlja se že izpričana praksa, da Moderna galerija vselej dobi nekje do polovico manj sredstev, kot zaprosi za njih. Letošnji Beneški bienale ima na razpolago kar 40 tisoč evrov manj, kot jih je imel dve leti nazaj. In da se še dotaknem Muzeja sodobne umetnosti Metelkova, namreč, ustanovitelj javnega zavoda je Moderna galerija, ki uresničuje javni interes za kulturo, in ustanovitelj tega je Republika Slovenija. Ustanovitelj praviloma skladno s predpisi in zakonom izvaja ustanoviteljske pravice in obveznosti, med katere sodijo tudi temeljna vprašanja glede organizacije dejavnosti in načina financiranja zavoda. Glede na to vas sprašujem – jaz vem, da ste novi in da ni vaša krivda, ampak po vašem mnenju – zakaj mislite, da država sploh ustanavlja ustanove, za katere ne zna, noče ali pa ne zmore ustrezno skrbeti in tako krši svoje lastne zakonsko dane obveze. Hvala za vaše mnenje.
Gospod minister, izvolite.
Hvala za to dodatno vprašanje. To, kar bom zdaj povedal, ni odgovor na vprašanje, ampak je bolj moje mnenje. Država včasih ne ve, kaj početi z vso to, po njenem mnenju, včasih menažerijo, kar se tiče sodobnih umetnosti, niti jih ne razume niti jih ne prepoznava kot zelo pomembne za naš obstoj, za naš razvoj. Seveda država lahko vlaga v zidove, namesto da bi včasih vlagala tudi v ljudi in v projekte in v programe. Začasa svojega ministrovanja mislim ta princip postaviti malo na glavo in predvsem vlagati v projekte in v ljudi, ker zidov imamo trenutno, vsaj po mojem skromnem mnenju, pa ne vem še vsega, dovolj. Osnova obstaja, predvsem na nas pa je, da skupaj, s skupnimi močmi, kot sem že prej dejal, najdemo poti do ljudi, do umetnikov, do umetnic in do teh projektov, ki govorijo o današnjem trenutku in ki kažejo tudi na vizualnem področju pot naprej.
Hvala lepa. Naslednji ima poslansko vprašanje gospod Gregor Židan, in sicer za ministra za izobraževanje, znanost in šport dr. Jerneja Pikala. Izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovani minister! Pravijo, da je šport polje delovanja vsake odgovorne oblasti, saj prinaša številne pozitivne učinke za družbo kot celoto. Govorim o gospodarskih, zdravstvenih, socialnih učinkih. Šport je tudi eden tistih družbenih podsistemov, ki nas kot narod povezujejo, in zaradi pomembnih učinkov, ki jih ima za posameznika in družbo, predstavlja temeljno pravico vsakega posameznika. Zato ni nepomembno, kako kot država razumemo šport in kakšno vlogo mu predpisujemo skozi prizmo javnega interesa. Eno pomembnejših vprašanj, povezanih s tem, je, kakšno vsoto zagotoviti športu, še posebej v času, ko je državna blagajna dovolj polna, da njene neposredne koristi čutijo mnogi. O financiranju športa in višini potrebnih javnih sredstev govori tudi Nacionalni program športa za obdobje 2014–2023. Med drugim v tem programu piše: »Da bomo dosegli želen vpliv športa na kulturo naroda, bo treba zadržati in povečati javne vire na raven, kot jo imajo v razvitih evropskih državah.« To je približno 100 evrov na prebivalca. Po zdajšnjih podatkih je to pri nas okrog 50 evrov na prebivalca. Sredstva Ministrstva za izobraževanje, znanost in šport so se z rebalansom proračuna, ki je bil nedolgo nazaj sprejet in potrjen v Državnem zboru, glede na realizacijo v letu 2018 dvignila za dobrih 91 tisoč, kar pa je bistveno manj v primerjavi s področjem kulture ali na primer znanosti, ki sta doživeli skoraj 20 milijonov dviga. Seveda sta tudi ti dve področji dodatna sredstva dobili upravičeno, o tem ni dvoma, a razkorak s področjem športa je vsekakor prevelik. V oči pa bode predvsem znesek letnega programa športa, ki pa je za leto 2019 kar za 3 milijone evrov manjši kot v letu 2018. V zadnjih letih so bili sicer storjeni nekateri pomembni premiki za izboljšanje položaja športa ter športnic in športnikov. Ne nazadnje je bil v letu 2017 po skoraj 20 letih sprejet nov zakon o športu. Glede tega vas kot ministra, pristojnega za šport, sprašujem: Kako boste v prihodnjem obdobju poskrbeli, da sredstva ne bodo več zaostajala oziroma da se bodo začela krepiti? Ali planirate kakšno notranjo prerazporeditev sredstev, da bi šport razpolagal z več sredstvi? Kakšen trend pri financiranju športa lahko z vaše strani pričakujemo v prihodnje? Hvala za odgovor.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite, imate besedo.
Spoštovana gospa podpredsednica, poslanke in poslanci, kolegice in kolegi! Najprej glede splošne vloge športa. Mislim, da se bolj ne moreva strinjati. Še posebej v družbi, kot je slovenska, kjer je po anketni metodi vsaj 60 % ljudi tako ali drugače fizično aktivnih, je seveda to eno izjemno darilo družbi in pa vsakemu posamezniku. Tako da glede družbene vloge športa nimava različnih idej in jo vsekakor absolutno podpirava. Kar pa se tiče tega, kar je bilo bistvo vašega vprašanja, torej glede financiranja, je pa vendarle treba nekaj navedb, ki so se v zadnjih časih v medijih pojavile, popraviti ali pa jih postaviti v pravo luč. Najprej, sredstva, ki so bila načrtovana v proračunu, v sprejetem proračunu za leto 2019, ki je bil sprejet pred letom in pol, so bila pod 15 milijoni evrov – to je prvo dejstvo. Drugič, realizacija je bila taka, tako kot ste vi to povedali, lani, mislim, da 17,1 milijona, tam okrog je bila realizacija letnega programa športa. Spet govorimo zgolj in samo o nacionalnih sredstvih. Potem obstaja nek sklep Vlade, ki ga je sicer sprejela prejšnja vlada in je novo vlado vnaprej zadolžila v to ali zavezala k temu, da bi morala približno 1 % proračunskih sredstev Ministrstva za izobraževanje, znanost in šport nameniti športu, kar pomeni z današnjimi številkami približno 18,4 milijona. Zdaj pa 4. točka. Če pogledate letošnja sredstva, ki so načrtovana, če k temu dodate še sredstva za evropsko prvenstvo v odbojki, bomo približno na 18,1 milijona ali okrog 18 milijonov in med letom lahko seveda pridobimo še nekaj denarja, zato da bi lahko prišli do želenih 18,4. Če me vprašate, če je to dovolj – seveda ni dovolj. In če me vprašate, zakaj pa je tako, je pa zaradi tega, ker je indeks sprejetega proračuna pred letom in pol ter sedanjega rebalansa 120. In to je tudi v primerjavi s kulturo, ki ste jo omenjali, ali z znanostjo višji indeks, kot ga imata obe dve področji. Tisto, kar nas dejansko najbolj boli, in to nas na nek način boli vse skupaj, pa je vprašanje evropskih sredstev. To pa je drugi tip vira. To pa je tistih 2,7 milijona evrov, ki umanjkajo v letošnjem proračunu. Ampak umanjkajo zaradi tega, ker se je projekt končal. Zato ker je bil od samega začetka tako načrtovan in se je programirano tudi končal. Tisti, ki so ga načrtovali, so ga načrtovali tako, da teče do konca leta 2018. Mi z nacionalnimi sredstvi seveda ne moremo nadomestiti vseh evropskih sredstev. In kot vi to bolje veste kot jaz, so nam pravzaprav na športnem področju ta evropska sredstva v preteklosti prišla najbolj prav, saj smo sfinancirali predvsem infrastrukturno, nekaj večjih infrastrukturnih športnih objektov, predvsem pa eno ogromno število malih telovadnic, ki so na eni strani šolske telovadnice in na drugi strani telovadnice za rekreacijo, športna društva in tako naprej, kasneje. Ampak s to perspektivo, ki je sedaj veljavna, ni več mogoče, kot je rekel prej moj kolega minister za kulturo, vlagati v zidove. Torej, na športnem področju iz evropskega denarja ne moremo več vlagati v zidove, zaradi tega je ta manko. Ampak ta manko ni od včeraj ali od sprejetja rebalansa tega proračuna, ampak je pravzaprav že kar nekaj časa. Tisto, kar je treba narediti – da ne bova samo pri analizi – je to, da gremo v letnem programu športa s sedanjih 3,3 milijona, česar pravzaprav, če sem prav pogledal, nismo imeli od leta 2010, na vsaj 4 milijone za infrastrukturo in potem to zadevo še dvigujemo. Kajti jasno je, da iz evropskih sredstev ne v tej ne zelo verjetno tudi v naslednji perspektivi športnih objektov na ta način ne bomo mogli graditi. Da bomo lahko izvajali programe, je pa jasno, in to je potem tisti drugi del, ki ga bova mogoče še dorekla.
Hvala lepa. Gospod poslanec, želite zahtevo za dopolnitev? Izvolite.
Hvala lepa. Hvala lepa, da se strinjamo z neko zadevo. Absolutno je treba vlagati v šport. Tu se strinjamo. Upam, da boste kaj naredili v tej smeri z gospodom ministrom za finance, da uredimo te financerje, ki nadoknadijo tisto, česar država ne more dati direktno, da bi dale te firme, ki to lahko dajo. To se pravi, v tem primeru se strinjam s predlagatelji enega zakona o razbremenitvi podjetij, vendar, tako kot sem rekel, za vsa, ne samo za majhne financerje. Hvala lepa, da ste mi že deloma odgovorili na to drugo vprašanje, vaše sodelovanje pri teh velikih športnih prireditvah. Omenili ste sami prihajajoče prvenstvo v odbojki, tu vas bom spomnil, da prihaja verjetno tudi košarkarsko prvenstvo, pa nogometno prvenstvo mladih v sodelovanju z Madžarsko. Upam, da boste tudi tu lahko kaj namenili oziroma pomagali, kajti to nas enostavno dela večje. Takšne športne objekte je pa treba delati ne glede na to, ali bodo sredstva namenjena ali ne, saj se s tem kaže neka kultura naroda. Upam, da boste našli tudi neka sredstva za te športne objekte. Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa tudi za ta del. Moram reči, da ja, letos bo, in sem zelo vesel, da bo, evropsko prvenstvo v odbojki tudi v Sloveniji, tudi en polfinale se bo septembra igral v Ljubljani, tako da to je ena zelo zelo velika stvar in kot država smo k temu takoj pristopili. Ampak tisto, česar se po navadi organizatorji ne zavedajo, je, da mi nimamo neke vreče kar tako in da potem iz tiste vreče ne moremo kar tako malo pomagati ali pri kotizaciji ali pri čem drugem. To je javni razpis, za letni program športa se ve, kako se razpisuje, kako gredo stvari. Včasih smo potem malo presenečeni, ampak z vsakim organizatorjem, torej s košarkarji in z vsemi, poskušamo delati, iščemo rešitve in tako naprej. Tisto, kar bi potrebovali, je nek krovni zakon o velikih mednarodnih športnih prireditvah. To je nekaj, kar bi potrebovali, zato ker potem bi mogoče bilo za en odtenek lažje, ker bi imeli pravno podlago, ki bi nam omogočala hitrejše reagiranje, predvsem pa bi vključevala vse deležnike. Ker kot opažamo – dobro, dokler so dvoranski športi, nimamo problema – ko gre za športe na prostem, pa morajo nujno pristopiti Ministrstvo za okolje in prostor, Ministrstvo za infrastrukturo, Ministrstvo za notranje zadeve, ker gre za varovanje prireditev, skratka ena cela vrsta, Ministrstvo za obrambo, ker nam pomaga recimo pri biatlonu pa še pri eni celi vrsti prireditev. Mi bi potrebovali, in tega se bomo lotili, večji krovni zakon o velikih mednarodnih športnih prireditvah, kajti to nam bo dalo osnovo. Sedaj imamo izkušnje, vemo, dalo nam bo tudi jasno proceduro, kako stvari morajo iti, zato da bo lahko Slovenija, ki je vedno dober organizator, tudi v bodoče organizator več velikih mednarodnih športnih prireditev. Hvala.
Nadaljujemo, in sicer ima poslanec Marko Bandelli vprašanje, ki ga bo postavil ministru za izobraževanje, znanost in šport dr. Jerneju Pikalu in ministrici za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti mag. Kseniji Klampfer. Izvolite, gospod poslanec.
Hvala za besedo, predsedujoča. Lep pozdrav, ministrica pa minister! Že dalj časa se opozarja na to, da število razpisanih vpisnih mest na srednjih šolah in fakultetah ni uravnoteženo s potrebami delodajalcev tako v zasebnem kot v javnem sektorju. Trg dela se na eni strani sooča s problematiko deficitarnih poklicev in kadrov, za katere je veliko povpraševanje, na drugi strani pa s presežkom visoko izobraženih iskalcev zaposlitve. Prav visoko izobraženi v Sloveniji večinoma ostanejo brezposelni, pri čemer se na primer srečujemo z deficitom visoko izobraženega kadra na področju tehnologije in umetne inteligence. Za deficitarne poklice se je izšolalo manj ljudi, kot jih nujno potrebujejo delodajalci, na rezultate izobraževalnih ukrepov pa je treba počakati nekaj let. Razmere so danes že alarmantne in lahko negativno vplivajo celo na gospodarsko rast. Realno sliko kaže tudi stanje na zaposlitvenih portalih. K nujnim spremembam in potrebi po sistemskih rešitvah Vlado že dolgo poziva tudi Obrtno-podjetniška zbornica Slovenije. Izobraževalni sistem je tisti, ki se mora uspešno povezati s trgom dela in na njegova povpraševanja odgovoriti z učinkovitimi ukrepi. Mednje sodi tudi ustrezna določitev števila vpisnih mest v izobraževalne ustanove. Vprašanja, ki jih naslavljam na vas, spoštovani minister, so: Kakšno je vaše mnenje o povedanem? Ali Vlada razmišlja o spremenjenem pristopu k določanju števila vpisnih mest? Kakšne konkretne ukrepe je v zvezi z izpostavljeno problematiko do zdaj sprejelo ministrstvo? Kdaj lahko pričakujemo njihove učinke? Ker določenih kadrov v Sloveniji preprosto ni, jih je treba iskati v tujini. O tem je znano, da tovrstnih kadrov v tujini ne išče zgolj Slovenija, temveč tudi ostale države. Vprašanje je, kako si bo Slovenija v tekmi z drugimi državami zagotovila nujno potrebni kader. Delavec bo pri izbiri države, v kateri bo opravljal delo, nedvomno upošteval čas, potreben za izdajo delovnega dovoljenja tujcu, in če postopek izdaje delovnega dovoljenja v Nemčiji traja en mesec, v Sloveniji pa nekje od tri do štiri mesece, je povsem jasno, da delavec ne bo izbral Slovenije. Delavci, ki v Sloveniji trenutno opravljajo deficitarne poklice in imajo potrebna strokovna znanja, izpolnjujejo upokojitvene pogoje, zato jim moramo omogočiti, da po upokojitvi z delom nadaljujejo in usposabljajo nov kader. Dejavnosti v zvezi z javnim povabilom Usposabljamo lokalno, ki brezposelnim omogoča usposabljanje za najbolj iskane poklice, so pohvalne. Zavedam se, da je do zaključka javnega povabila še nekaj mesecev, a me vseeno zanimata vmesni presek in ocena projekta. Spoštovana ministrica, sprašujem vas: Kakšno je zanimanje za javno povabilo med delodajalci in udeleženci na drugi strani? Hvala.
Hvala lepa. Morda najprej besedo gospa ministrica? [[Da.]] Izvolite.
Hvala lepa za besedo in hvala za vprašanje. Glede zagotavljanja manjkajočega kadra iz tujine bi izpostavila več ukrepov. Postopke izdaje enotnega dovoljenja smo v preteklosti poenostavili in skrajšali za kader, ki sodi v Odredbo o določitvi poklicev, v katerih zaposlitev tujca ni vezana na trg dela. Gre za tako imenovane deficitarne poklice, v zvezi s katerimi se soglasje k enotnemu dovoljenju ali pisni odobritvi za namen zaposlitve tujca poda brez ugotavljanja, da v evidenci brezposelnih oseb ni ustrezne brezposelne osebe. Postopek je tako za poklice in uredbe znatno krajši. Ob nastopu mandata sem se z Zavodom Republike Slovenije za zaposlovanje dogovorila o okrepitvi dela na nalogah, povezanih z izdajo delovnih dovoljenj, kar se kaže v znatnem skrajšanju časa od vloge do dovoljenja, in zavoda v tem pogledu ni več mogoče šteti za ozko grlo v procesu. Trenutno imamo sklenjena tudi dva bilateralna sporazuma, ki v gospodarstvu omogočata lažji dostop do kadra iz tujine, in sicer iz Bosne in iz Srbije, pri čemer bo slednji v uporabi v kratkem. Začeli smo tudi z aktivnostmi za sklenitev primerljivega dogovora z Ukrajino. Eden izmed pomembnih prihodnjih ukrepov, za katere delamo, je vzpostavitev infotočk v državi izvora, ki bodo omogočile boljši nabor in osveščenost tujega kadra s pravicami iz dela, potrebnimi veščinami, jezikom in kulturnimi značilnostmi okolja, v katerega se podajo na delo. Glede vašega vprašanja o programu aktivne politike zaposlovanja Usposabljamo lokalno lahko izpostavim, da program omogoča pridobivanje in krepitev sposobnosti, znanj, veščin in spretnosti brezposelnim osebam, katerih obstoječa znanja oziroma izkušnje ne omogočajo neposredne zaposlitve na delovnih mestih za deficitarne poklice. Program prispeva k odpravi strukturnih neskladij na trgu delovne sile v lokalnem okolju. Leta 2018 je bilo sklenjenih sto pogodb z izvajalci programa Usposabljamo lokalno, v program pa se je vključilo 92 brezposelnih oseb. Do konca leta 2018 je z usposabljanjem zaključilo 62 oseb, 26 ali 41 % oseb se je v času spremljanja pogodbe zaposlilo. Gre za začasne podatke, ki bodo ob zaključku projekta izkazovali boljšo realizacijo. Opažamo, da je zanimanje s strani delodajalcev relativno majhno, da tudi pri osebah ni zadostnega zanimanja za vključitev, po preliminarnih ugotovitvah zaradi zahtevanih delovnih razmer in nizkega plačila. Hvala.
Hvala, gospa ministrica. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa. Če smem še s šolskega področja. Deli izobraževalnega sistema, predvsem tisti deli, ki jih imenujemo strokovno izobraževanje, se že sedaj v veliki meri prilagajajo potrebam na trgu dela. Imamo sicer en problem – da od leta 2013 vsem delodajalcem ni več treba prijavljati potreb po delu na Zavodu za zaposlovanje. Tako da zelo natančne evidence, ki bi bila res empirično natančna, o tem, kaj pravzaprav potrebujejo in česa ne, nimamo. Za visoko šolstvo sedaj delamo nek modul, ki bo za tiste, ki so visokošolsko izobraženi, spremljal njihove kariere, tako da bo tudi potem jasno glede na to, kaj so študirali, kaj kasneje delajo, kako so bili ne nazadnje tudi uspešni v svojem poklicu in tako naprej. Kar pa se tiče tistega, kjer sem začel, torej tistega dela strokovnega ali poklicnega izobraževanja, kot rečeno, že sedaj sodelujemo z obema zbornicama, naš center za poklicno izobraževanje sodeluje s posameznimi podjetji, ne nazadnje je bilo vajeništvo uvedeno točno s tem namenom, torej približanjem potreb podjetništva in pa izobraževanja, zato da bi skupaj z roko v roki delali v tej smeri. Ne moremo pričakovati, da bodo vsi deli izobraževalnega sistema, ker so tudi drugi deli izobraževalnega sistema, ki za gospodarstvo – medicina je tak primer, medicina z gospodarstvom kot takim nima nobene zveze in bi bilo zelo narobe, če bi šli v to smer. Zato je moja mantra malo drugačna, in sicer: dajmo spodbujati ljudi, da se zaposlujejo na deficitarnih področjih. Ne omejevati drugje, ampak spodbujati. Spodbujamo pa lahko s kadrovskimi štipendijami podjetij, spodbujamo lahko tudi z našim formalnim ali neformalnim vplivom, spodbujamo lahko tako, da širimo dober glas o programih poklicnega izobraževanja, in to je nekaj, s čimer lahko veliko potem prispevamo na ta način podjetjem. Hvala.
Hvala, gospod minister. Gospod poslanec, želite dopolnilno? Izvolite.
Hvala ministrica, hvala minister za odgovor. Mislim, vsaj tako kaže, da gremo v pravo smer, da se trudimo s tem, da gledamo in da razumemo problematiko. Ker dejansko je problematika deficitarnih poklicev zelo resna. Zelo resna. Mi lahko izobražujemo kadre, delamo visoke in študije in magistre in vse, kar je, ampak tisti osnovni del bo zmanjkal, počasi ga ne bo več. In vemo, to vam lahko povem tudi iz prve roke, so določeni poklici, ki jih primanjkuje, so določeni poklici, ki jih mi potrebujemo in jih kličemo iz tujine. Tudi tukaj je treba napraviti ta korak naprej, tako kot je povedala ministrica. Upam, da to zdaj je, da se bodo počasi lotili izboljšave tega sistema. Veste, tukaj se dogaja tudi nekaj drugega. Imamo določene firme, ki nekako poslujejo samo s tem, da v bistvu iščejo delovno silo v tujini pa druge reči. Ampak to ni to. Mi moramo omogočati, da direktno pridejo z referencami določeni ljudje k nam. Ta način je lahko tudi tak, kot ga imajo določene države, poslužujejo se veleposlaništev, odprejo delovna področja, ki manjkajo, ki so deficitarna, in se ljudje lahko prijavijo in pridejo gor z ustreznimi dokumenti, ki jih mi rabimo. Tukaj je dosti še za napraviti, na tem. Obrtna zbornica mislim, da je pravi naslov, kjer bi lahko skupaj to delali. Mislim, da je treba razmišljati počasi verjetno tudi o kakšnem zakonu o regulirani migraciji, regulirani, se pravi točno, da človek dobi delovno mesto tam, kamor pride. Mislim, da bi to pomenilo zelo dosti. Toliko z moje strani. Hvala zaenkrat.
Hvala, gospod poslanec. Želita, gospa ministrica, gospod minister, dopolnilni odgovor? [[Ne.]] Niste izzvali odgovora, gospod poslanec, vas to kaj teži? Šalim se. Končali smo s tem poslanskim vprašanjem. Prehajamo na 43. poslansko vprašanje, in to je poslansko vprašanje gospoda Bojana Podkrajška. Gospod poslanec, izvolite.
Hvala, spoštovani predsednik Državnega zbora, za dano besedo. Cenjene ministrice, spoštovani ministri! Moje poslansko vprašanje je za ministra za kulturo v Republiki Sloveniji, in sicer glede obnove kulturne dediščine po vsej Sloveniji. Spoštovani minister je že prej na eno drugo poslansko vprašanje odgovarjal, zaznal sem stavek, da velikokrat ne moremo več vlagati v zidove. Ampak naj uvodoma povem, da je naša kulturna dediščina naša bogata preteklost, sedanjost, pa tudi slovensko kulturo lahko gradimo na naši kulturni dediščini, ki so jo zgradili naši predhodniki. Zato, spoštovani minister, jaz vem, da ste zelo kratek čas na tem delovnem mestu, ne bom zdaj valil neke krivde na vas, ampak vseeno vas sprašujem pa apeliram na vas. Moram povedati, da ste v dobrih štirih oziroma slabih petih letih četrti minister za kulturo, da ste danes to vi, ne bom komentiral, ampak to, da se ministri tako pogosto menjujejo na tem resorju, mislim, da ne gre v prid slovenski kulturi. Spoštovani minister, sprašujem vas: Ali bo naša kulturna dediščina, ki je v Republiki Sloveniji bogata, dobila več posluha z vašim ministrovanjem, z vašimi strokovnimi sodelavci? Verjamem, jih tudi nekaj poznam, da imate nekaj zelo dobrih strokovnih sodelavcev, ampak največkrat, ko se z njimi pogovarjaš, se zatakne pri denarju. Zato me, spoštovani minister, zanima tudi: Kako je z obnovo slovenske kulturne dediščine? Hvala.
Hvala, gospod poslanec. Gospod minister, beseda je vaša, izvolite.
Hvala, gospod predsednik. Hvala, gospod poslanec, za tole vprašanje. Mogoče se prej nismo dovolj dobro razumeli, ko sem jaz rekel, da ne moremo več vlagati v zidove, sem govoril o novogradnjah, o novih galerijah in o takšnih stvareh, o muzejih sodobne umetnosti. Prenekateri takšen objekt zdaj bolj kot ne sameva, je brez programov, brez pravih vsebin. V tem smislu je bilo to rečeno. Kar se pa tiče varovanja, obnove, restavriranja, vsega tistega, kar se je žlahtnega nabralo, takšnih objektov je recimo samo pod državnim varstvom več kot 300 na Slovenskem, več kot 8 tisoč je takšnih objektov kakršnekoli vrste pod zaščito lokalnih skupnosti in tako naprej, tako da to je ena sfera, ki je za naš narod seveda odločilnega pomena. Je pa res, da je bilo zadnjih deset let, v letih tako imenovane krize, to bolj kot ne prepuščeno propadanju. Nič se ni obnavljalo na veliko, vzdrževalo se je samo zatečeno stanje, če je to sploh še bilo mogoče. Tako da je treba tu sedaj z eno novo energijo, z novimi koraki res pristopiti temeljitejše k obnavljanju in vzdrževanju vse te neizmerne in neprecenljive dediščine, ki jo kot narod nosimo v imenu ne samo naših prednikov, ampak tudi naših naslednikov. Ravnokar, tik pred zdajci, da tako rečem, je zakon, ki se mu uradno reče Zakon o zagotavljanju sredstev za nekatere nujne programe Republike Slovenije v kulturi, popularno se temu zakonu v javnosti reče kulturni evro, ki bo vse to, o čemer vi govorite in kar vas upravičeno skrbi, tudi omogočil – bolj celovit pristop k obnovi stavbne kulturne dediščine, snovne kulturne dediščine in tudi nesnovne kulturne dediščine. Investicijska vzdrževalna dela, da tako rečem, tečejo nemoteno sedaj na našem ministrstvu. Samo nekaj jih naj naštejem, ker vem, da prihajate iz tistih krajev: saniramo določen del grada na Ptuju, saniramo grad Borl, obnavljamo avlo v kulturnem domu v Črnomlju, obnavljamo fasado Prešernove hiše v Vrbi, dogovarjamo se z lastnikom zemljišča, da gremo tudi v odkup okoliških zemljišč, obnavljamo in popravljamo streho na rojstni hiši Frana Saleškega Finžgarja, Dornava, Šrajbarski turn [[…]]Ogromno je enih stvari, ki so sedaj res nujne. Hkrati z vsem tem mora pa tudi kulturna dediščina skrbeti za vse zgodovinsko gradivo, da tako rečem, za arhive. Tako je zdaj naša prioriteta sanacija in obnova Pokrajinskega arhiva v Mariboru. V glavnem, dela je ogromno. Sedaj tudi z novimi sredstvi, da tako rečem, na novo pridobljenimi, in tudi z zakonom, ki je, še enkrat, tik pred zdajci, nameravamo res bolj tvorno, sistematično pristopiti k obnovi in tudi k revitalizaciji vsega tega, o čemer ste vi govorili. Recimo kot primer, v sredo grem na grad Otočec [[Lapsus linguae. Minister za kulturo mag. Zoran Poznič se v nadaljevanju sam popravi, govori o gradu Snežnik.]] na pogovore z lokalnimi skupnostmi, da skupaj domislimo in osmislimo, kako bomo grad Otočec [[Lapsus linguae. Minister za kulturo mag. Zoran Poznič se v nadaljevanju sam popravi, govori o gradu Snežnik.]] , ki je biser, revitalizirali in mu na en način vdihnili zopet eno novo življenje. Tako da zelo pozorno spremljamo, kaj se dogaja. Ne bomo več samo gasili požarov, da tako rečem, ali preprečevali poplav, da sem še bolj natančen, ampak tvorno obnavljali, revitalizirali tudi predvsem vse tisto, vključevali tudi v princip kulturnega turizma in vsega tistega, kar se od takšnega ogromnega, da tako rečem, celotnega projekta na ozemlju naše države predvideva tudi s tehnologijami 21. stoletja. Se pravi, novi načini prezentacije starih vrednot in tako naprej in tako naprej in tako naprej. Hvala.
Hvala, gospod minister. Gospod poslanec, dopolnitev vprašanja. Izvolite.
Hvala še enkrat za besedo pa spoštovanemu ministru za prvi del odgovora. Rekel bi, vaša beseda v božja ušesa. Ko govorite o zakonu, naj spomnim, da tri leta nazaj, v prejšnjem mandatu, je Julijana Bizjak Mlakar, takratna ministrica– mislim, da je imela pripravljen zakon, da bi v petih letih šlo 200 milijonov za obnovo kulturne dediščine. Pa žal to na vladi, takratni, ni šlo skozi. Mislim, da je ostro nasprotoval minister za javno upravo takrat – v prejšnji vladi, da ne bo pomote. Mislim, da imamo v Sloveniji slabih 3 tisoč sakralnih objektov in da po celi državi ljudje, ki živijo v tistem kraju, to z zelo trdimi rokami, žulji obnavljajo te objekte. Ko prideš kot obiskovalec prvič v nek kraj, vidiš po obnovi tega sakralnega objekta, kako ljudje živijo s tem krajem. Ko tujec pride prvič v našo domovino in ko si pogleda te sakralne objekte oziroma te kulturne objekte, ki so naša kulturna dediščina, dobijo nek vtis. Vem, verjamem, da imate vi dobro namero, zato me – še enkrat – skrbi, če boste s tem predlogom, ki ga imate, to lahko spravili skozi koalicijo, skozi vlado in da bomo slej ko prej lahko videli to tudi po Sloveniji, ko bomo šli po Sloveniji – ne bom zdaj govoril o svojem kraju ali o enem objektu –, da se bojo ti objekti, ki propadajo, začeli obnavljati. Sami ste pa prej ugotovili, da že več let na nekaterih objektih ni bilo niti enega evra vloženega. Hvala za vaš odgovor.
Hvala, gospod poslanec. Gospod minister, izvolite.
Hvala. Mislim, da sem prej naredil napako; lapsus je bil; ni grad Otočec, ampak je grad Snežnik. Pojutrišnjem. Očitno sem že na oni strani pomladi pa mi sneg sploh ne gre več z jezika. Pa vendar. Seveda! Vse to, kar ste rekli, je res. Seveda je res. Vendar mislim, da se je tudi znotraj koalicije in znotraj Vlade sedaj vzpostavila ena atmosfera, eno razpoloženje, ki je še kako naklonjeno vsemu temu, o čemer sem prej govoril. Tako ne vidim problemov, stvari so bolj kot ne usklajene [[…]] In nisem prejšnja ministrica, sem zdajšnji minister. Nisem tistih pet ministrov, ki so bili, jaz sem ta minister, ki je zdaj. In kar se mene tiče, bomo napeli vse sile in vso moč, da te stvari, o katerih sem govoril, tudi izpeljemo in izvedemo. Mogoče tudi v vašem domačem kraju. Hvala.
Hvala, gospod minister. S tem prehajamo na vprašanje številka 44. Gospod Boštjan Koražija, beseda je vaša.
Spoštovani, hvala za besedo. Vprašanje imam za gospo ministrico dr. Aleksandro Pivec. Prebivalci v dolinah rek Mislinje in Suhodolnice že nekaj časa oziroma že kar precej časa opozarjajo na dejstvo, da se pospešeno povečuje rast hmeljišč. Problem hmeljišč je v bistvu škropljenje oziroma škropljenje s fitofarmacevtskimi sredstvi in tudi odstranjevanje hmeljevine s plastičnimi vrvicami. Najbolj intenzivna škropljenja potekajo v juniju, juliju in avgustu in tudi takrat zaradi geografskih posebnih značilnosti pride do tega, da se pač te kapljice fitofarmacevtskih sredstev zelo počasi sušijo oziroma ko popiha veter čez dolino, potem te kapljice odnese naprej po dolini in je dejansko dolina kontaminirana. Dejansko so na tem območju oziroma v tej regiji v tem času tudi zaznali povečanje bolezni dihal in kože, tudi alergij in žal tudi rakastih obolenj. Tudi nasvet Nacionalnega inštituta za javno zdravje priporoča, da se v času škropljenja zaprejo okna, da se 5 ur potem ne hodi na zrak oziroma da se držimo v zaprtih prostorih. Velik dodaten problem, ki ga hmeljarstvo predstavlja, je kontaminacija zemlje s temi plastičnimi vrvicami. Ker se pridelovalci večinoma odločijo za razsekovanje odpadkov oziroma odpadka samega v smislu hmeljevine in ta hmeljevina je dejansko potem tudi polna teh plastičnih vrvic, ki potem žal pristanejo nazaj v zemlji in kontaminirajo zemljo oziroma prst. Zdaj pa imam vprašanje za gospo ministrico. Sprašujem vas: Kako nameravate prebivalcem v dolinah Mislinje in Suhodolnice zagotoviti ustavno pravico do zdravega okolja, v katerega posega neprimerno umeščanje trajnih nasadov hmelja in posledično tretiranje nasadov s fitofarmacevtskimi sredstvi, ki ne upoštevajo specifičnih geografskih pogojev rastišč? Kako pogosto je bil izveden nadzor nad uporab fitofarmacevtskih sredstev na tem območju in kakšne so ugotovitve? Kako pogosto je izveden nadzor nad odstranjevanjem hmeljevine in kakšne so ugotovitve? Ali je mogoče zamejiti uporabo fitofarmacevtskih sredstev in iz uporabe umakniti tiste, ki so zdravju bolj nevarni, in ali boste to tudi storili? Hvala.
Hvala, gospod poslanec. Gospa ministrica, beseda je vaša, izvolite.
Spoštovani predsednik, spoštovani poslanec gospod Koražija! Pri nas res izvaja nadzor nad uporabo fitofarmacevtskih sredstev Uprava za varno hrano, veterinarstvo in varstvo rastlin, ki deluje kot organ v sestavi Ministrstva za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano. Podatki se zbirajo o letnih količinah snovi, vendar na nivoju države in ne na nivoju posameznega uporabnika oziroma ne na nivoju posamezne kulturo oziroma kmetijskega zemljišča, saj bi to bilo v bistvu prezahtevno in tudi tehnično težko izvedljivo. Je pa vsak posameznik, ki uporablja fitofarmacevtska sredstva, seveda dolžan voditi evidenco o uporabi fitofarmacevtskih sredstev in le-ta je predmet inšpekcijskih nadzorov. Se pravi, na zahtevo inšpekcijske službe mora te evidence tudi izkazati oziroma morajo te evidence biti dostopne inšpekcijskim službam. Podatki o prodaji in uporabi glavnih vrst pesticidov, ki jih beležimo na nivoju države po letih, pa kažejo na stanje, da se fitofarmacevtska sredstva iz leta v leto zmanjšujejo, k čemer težijo seveda tudi evropske politike in temu tudi potem nacionalna politika. Uradni nadzor v skladu z Zakonom o fitofarmacevtskih sredstvih in Uredbo o izvajanju uredbe Evropskega sveta in Evropske komisije o dajanju fitofarmacevtskih sredstev v promet izvajajo fitosanitarni inšpektorji na Inšpekciji za varno hrano, veterinarstvo in varstvo rastlin in ti so razporejeni v desetih območnih uradih, skupaj je 29 fitosanitarnih inšpektorjev. Največ hmeljišč se res nahaja na območju, ki ga pokrivata Območni uradi Celje in pa Območni urad Maribor. Število pridelovalcev hmelja, ki delujejo na teh območjih, je 106 za celjsko območje in 11 za mariborsko in kar se tiče izvedenih kontrol, imam pripravljene podatke od let 2015, 2016, 2017, ki kažejo, da pri približno enakem številu pregledov – se pravi, pregleda se približno 12 hmeljišč v enem letu –, iz leta 2015 pa vse do 2018 izjemno pada število izdanih ureditvenih odločb in še bolj padajo prekrškovni postopki. Če je bilo leta 2015 12 takšnih postopkov, recimo, v letu 2018 beležimo le še 1 prekrškovni postopek, kar kaže na to, da se tudi prekrški na področju rabe fitofarmacevtskih sredstev znižujejo. Potem se izvaja še vzorčenje zelenih delov rastlin, se pravi te hmeljevine, ki se izvaja tekom vegetacije. Namen tovrstnega vzorčenja pa je preverjanje uporabnika fitofarmacevtskih sredstev glede pravilne uporabe teh sredstev. Tukaj se izvajajo pa potem pregledi na predpisano kulturo, pravilno uporabo v odnosu do okolja – o čemer tudi vi govorite – preverjanje istovetnosti vnosov v evidenco pri uporabniku, ali je to res korektno in ali uporabe tista sredstva, ki jih je zavedel v evidenci uporabe registriranih fitofarmacevtskih sredstev pri razkuževanju semen ter preverjanja izvajanja ukrepov zatiranja. Vsako leto je v vzorčenje zelenih delov vključen seveda tudi hmelj in v letu 2017 so bili na tem območju, o katerem govorite, vzeti trije vzorci hmelja, pri vseh treh pa ni bilo ugotovljenih nobenih neskladij. Se pravi, s tistimi predpisanimi količinami, ki jih pravilnik narekuje. Kar se tiče poudarkov o analizah zraka, po katerih ste tudi vprašali. V inšpekcijskih postopkih se vzorčijo pridelki, ki se uporabljajo predvsem za prehrano ljudi in preverjajo se zeleni deli rastlin, o katerih sem govorila v prejšnji točki. Kar se tiče izvajanja analiz zraka – v inšpekcijskih postopkih se tega ne izvaja v nobeni državi, saj gre zgolj za vzorčenje oziroma za problem prisotnosti v zraku v trenutku škropljenja. Se pa seveda te raziskave in projekti izvajajo za namen kakšnih raziskovalnih potreb in v Sloveniji jih v ta namen izvaja Nacionalni laboratorij za zdravje, okolje in hrano. Kar se tiče spremembe pravilnikov – o tem so bile opravljene številne strokovne razprave, tudi z deležniki, in zaenkrat ni bilo potrebe oziroma niti ni bilo z njihove strani izkazane te pripravljenosti na to, da se pravilniki spremenijo. Je pa res, da Ministrstvo za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano naprej po ukrepu kmetijske politike vlaga veliko sredstev v nakup novih aplikacij in opreme za vnašanje fitofarmacevtskih sredstev, ki pa omejujejo območje, se pravi širino, na katero se prši, kar pomeni, da je ta najmanjša.
Hvala, gospa ministrica. Gospod poslanec, dopolnitev vprašanja. Izvolite.
Hvala. Hvala za besedo. Tudi za njih bi izpostavil ta problem. Imam še vprašanje: Imate tudi kakšne analize oziroma kakšne raziskave glede prsti na tem območju? Ali je veliko primesi teh plastičnih vrvic oziroma PVC? Pa ena zadeva je tudi taka, na katero so me opozorili, a sem se tudi sam konkretno pozanimal in se pogovarjal z ljudmi. Problem je v tem, da v bistvu ta 7. člen Pravilnika o pravilni uporabi fitofarmacevtskih sredstev, ki bi ga morali hmeljarji oziroma pridelovalci hmelja poznati oziroma tudi se z njim konkretno soočiti, je problem v tem, da bi morali javnim zavodom vsaj javiti tudi, s katerim fitofarmacevtskim sredstvom škropijo in tudi kdaj. Dostikrat je problem v tem, da povedo, kdaj, ne povedo pa, s katerim fitofarmacevtskim sredstvom škropijo. Tudi zaradi tega potem pride do tega, da vrtičkarji oziroma kmetovalci ne vedo, kakšna so ta obdobja karence. Pa tudi, kdaj bi naj bila njihova hrana najbolj primerna za uživanje, ker to je potem vse določeno oziroma dodeljeno zaradi fitofarmacevtskih sredstev. Hvala.
Hvala, gospod poslanec. Gospa ministrica, izvolite.
Res je, da 7. člen Pravilnika o pravilni uporabi fitofarmacevtskih sredstev govori o tem, o dolžnosti uporabnika fitofarmacevtskih sredstev, o obveščanju šol, vrtcev in ustanov v okolju in ti postopki morajo biti skladno s tem členom izvajani. Za primere, ko gre za to, da se ne obvešča korektno, se potem pričakujejo prijave zaradi tega, ker inšpekcija pač deluje po nekih naključnih pregledih in lahko da v teh naključnih pregledih ne zadenejo točno tega. Tako v teh primerih mi izvedemo tudi izredne kontrole, če gre za primere, ko se ugotovi, da deležniki v lokalnem okolju niso obveščeni. Gre pa samo za zemljišča, ki mejijo na vrtce, šole, otroška in športna igrišča, zdravstvene ustanove, domove za upokojence ter druge tovrstne objekte. Lastnik mora najmanj 24 ur pred uporabo fitofarmacevtskih sredstev o tem obvestiti upravljavce objekta in pri tem navesti ime fitofarmacevtskega sredstva, mesto, način, datum in predvideno uro tretiranja. S tem je potem tudi možnost seznanitve o karenčni dobi in o tem, kakšen je vpliv dotičnega oziroma uporabljenega fitofarmacevtskega sredstva. Podatkov o teh plastičnih ostankih mi nimamo, saj tega inšpekcija, kot sem prej povedala, ne beleži. Gledamo zelene dele rastlin in uporabnost samega izdelka, ki se uporablja v prehrani. Vem pa, sem pa v zadnjem času že seznanjena, da to je problem in prav gotovo je treba premisliti, na kakšen način se lotiti tudi tega. In res je, da tudi prihodnje obdobje, se pravi, ki je vezano na finančno perspektivo, izjemno zaostruje okoljske pogoje in da najbrž bo potrebno tudi številne pravilnike, vključno s tem, o katerem govorimo danes, prevetriti, jih revidirati in pripraviti na to, kar bodo okoljevarstveni pogoji izjemno zaostreni. Seveda se strinjam, da moramo tudi mi temu slediti. Hvala.
Hvala, gospa ministrica. Prehajamo na vprašanje številka 46. Gospod Žan Mahnič, izvolite.
Hvala za besedo, predsednik. Kolegice in kolegi! Gospod minister, Slovenija letos obeležuje 15. obletnico vstopa v zvezo Nato, kar ste tudi na nek način obeležili pretekli teden na Brdu pri Kranju. Vemo, da je v Sloveniji zaradi takšnih in drugačnih izjav, zaradi takšne in drugačne medijske propagande in tudi zaradi zelo proruske usmerjenosti vaše prejšnje vlade in tudi na nek način dosedanje mnenje in simpatije do zveze Nato, da so skrajno negativni. Namesto da bi mi to 15. obletnico vstopa, tako kot druge države, ki so tudi takrat vstopile v zvezo Nato, izkoristili za to, da bi državljankam in državljanom na nek način predstavili, kaj zveza Nato je, predvsem pa, kaj zveza Nato ni. Da zanikamo to, kar mediji dnevno ljudem plasirajo, kako zveza Nato uničuje severni del Afrike, kako zveza Nato uničuje Bližnji vzhod – nikjer tam praktično ni prisotna, drugo je, kaj počnejo posamezne države članice –, ve se pa, kaj zveza Nato počne oziroma tam ne počne. Skratka, namesto da bi izkoristili to 15. obletnico, da bi skozi celotno leto imeli dogodke, ki bi državljanke in državljane ozaveščali, kako pomembno je naše članstvo v zvezi Nato, kako pomembno je, da smo del te mednarodne koalicije, ki je najmočnejše vojaško zavezništvo v zgodovini in ki temelji na kolektivni obrambi, izpuščamo edinstveno priložnost. Vi kot minister za zunanje zadeve bi skupaj z ministrom za obrambo morala že lansko leto narediti načrt, kako boste letošnje leto izkoristili za promocijo zveze Nato, za promocijo vrednot, kot so svoboda, varnost, demokracija, ki to zvezo povezujejo in na katerih ta zveza temelji, ste enostavno to priložnost izpustili. Na Brdo pri Kranju ste povabili nekatere poslance, ministre, bivše poslance, bivše ministre, zadevo zaključili z nekaj nagovori in okroglo mizo, dogajalo pa se naprej ne bo nič. Ko smo o tem na Odboru za obrambo razpravljali in vprašali ministra, takrat je sicer nekaj govoril, da nekaj se verjetno bo zgodilo, ampak ko pogledaš, recimo, dogodke, ki jih obeležujemo ob pomembnih obletnicah, so dejansko dogodki, ki potekajo celo leto ali več – če govorimo o dogodku, ki je potekal skozi daljše obdobje. Tukaj pa, namesto da bi bili ponosni, namesto da bi celo leto praznovali, bomo seveda to pometli pod preprogo, kot da nam je nerodno, kot da nas je sram. Zanima me, gospod minister: Zakaj takšen odnos do zveze Nato? Zakaj ste zamudili odlično priložnost, da bi 15. obletnico članstva v tem zavezništvu obeležili, kakor bi se spodobilo?
Hvala, gospod poslanec. Gospod minister, izvolite.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani gospod poslanec, mislim, da ste nekoliko napačno ali pomanjkljivo informirani. Ne ministrstvo za zunanje zadeve ne druga ministrstva, predvsem tudi ne Ministrstvo za obrambo ne pozabljata na velik pomen Nata, ga nista spregledali in seveda tudi ne držijo trditve, da ob 70. obletnici te obrambne zveze, v kateri smo sedaj že 15 let, ne bodo na različne načine obeležene. Naj vam podam nekaj podatkov. Kot veste, je osrednja prireditev z domačimi in tujimi gosti ob 70. obletnici Nata in 15. obletnici vstopa Republike Slovenije v to zavezništvo bila res na Brdu pri Kranju, vendar to je bila samo osrednja prireditev, ki je ena v nizu dogodkov, ki jih v letošnjem letu pripravljajo Ministrstvo za zunanje zadeve, Ministrstvo za obrambo in naša mreža veleposlaništev, torej diplomatsko-konzularnih predstavništev v tujini. Tako smo, denimo, že tudi pred tem osrednjim dogodkov sodelovali na prireditvi v Bruslju, ki se jo je udeležil tudi bivši minister dr. Dimitrij Rupel, ki sem se je tudi delno udeležil sam, in tako bo tudi v nadaljevanju. Na tej prirediti, kjer smo na Brdu obeležili to obletnico, pomembno obletnico Nata, smo imeli tudi posebno razstavo ob 15-letnici članstva, imeli smo zelo pomembno okroglo mizo, na kateri so bili ugledni gosti iz tujine in od doma, torej predvsem tudi nekdanji generalni sekretar Nata George Robertson in sedanji pomočnik generalnega sekretarja Nata Camille Grand in številni naši strokovnjaki in tisti, ki sodelujejo v Natovih misijah. Ne vem, kako naj rečem drugače, ampak očitno ne spremljate javnih izjav, ne spremljati drugih dogodkov, kjer Ministrstvo za zunanje zadeve vedno, ko pride do vprašanje Nata, izpostavlja pomen našega zavezništva, pomen tega, da smo se pred petnajstimi leti vključili v to zvezo enakopravnih demokratično in gospodarsko najrazvitejših držav, ki so ne glede na svojo preteklo, zgodovino bile sposobne vzpostaviti to medsebojno varnostno, politično in vojaško vest ter odgovornost. Nenehno v svojih nastopih tudi sam, kjerkoli sem, poudarjam pomen tega, da tudi znotraj zveze Nato sedimo za mizo s pomembnimi velikimi partnerji, z najvplivnejšimi državami tega sveta in da tam ima tudi Slovenija svoj glas, predstavi svoje argumente in sodelujemo. Zelo pogosto poudarjamo to, pravzaprav poudarjamo sproti, kakor sam to poudarjam, kot minister za obrambo, kot še kdo, kako zelo uspešni smo Slovenci v misijah Nata v tujini, kjer nam to vseskozi zavezništvo priznava. Res ne vem, od kje vam ta informacija, da ne poudarjam oziroma da ne proslavljamo v zadostni meri te naše obletnice te obrambne zveze. Mislim, da boste še v prihodnjih tednih lahko ujeli kakšno prireditev, se je udeležili, vsekakor pa naj povem, da kot zunanji minister in ministrstvo, ki ga vodim, bomo tudi v prihodnje jasno zastopali stališča, da smo na podlagi referendumske volje vstopili v to pomembno zvezo, da v njej ostajamo kot čvrst, zanesljiv partner in člen in da bomo še naprej v njej konstruktivno sodelovali in da prav v njej tudi udejanjamo nekatere temeljne vrednote, na katere ste seveda tudi vi mislili, in da pri tem ne bomo odnehali. Toliko v ta odgovor. Hvala lepa.
Hvala, gospod minister. Gospod poslanec, izvolite.
Gospod Cerar: Zakaj ni ob 15. obletnici vstopa v zvezo Nato glavne državne proslave bodisi na Trgu republike bodisi na Kongresnem trgu? Zakaj, recimo, v višjih razredih osnovne šole pa v srednjih šolah ne namenimo vsaj ene šolske ure pouka, da bi obeležili članstvo v zvezi Nato in da bi učencem in dijakom prestavili, kaj zveza Nato je? Zakaj se ne izdajo brošure, publikacije? Zakaj se lokalnih skupnosti ne pritegne k tem, da bi v tem letu sodelovali v promocije zveze Nato? Zakaj se niste povezali z Ministrstvom za izobraževanje, znanost in šport na tem področju? Zakaj se niste povezali z Ministrstvom za obrambo, kjer imajo številne možnosti predstavitev, kjer stalno predstavljajo Slovensko vojsko, da bi tudi predstavili zvezo Nato? O tem govorim, gospod Cerar, kot o primernem obeleževanju, ne pa vaše izjave, kjerkoli že ste, kjer polovica medijev polovico tega, kar poveste, itak ne predvaja, ostali državljani, vemo, mogoče jih 200, 300 tisoč spremlja medije. Glejte, ni primerne obeležite! Govorili ste, izpostavljamo pomen zveze Nato. V besedah! Kaj pa v dejanjih? V vaši vladi je za bataljon manj pripadnic in pripadnikov Slovenske vojske, po obrambnih izdatkih smo na dnu, po strukturi obrambnega proračuna smo na dnu. To je primerno obeleževanje 15. obletnice članstva v zvezi Nato?! O tem govorim, gospod Cerar, ne o neki proslavi z nekimi imenitnimi gosti na Brdu pri Kranju, oddaljeni za državljanke in državljane. Vsako procesijo imate tamle na Kongresnem trgu. Še ob tako nepomembnih zadevah, ob resni zadevi, ki je bila s 66 odstotki odločena na referendumu, pa tako pišmeuhovsko ravnate. Spremljam, gospod Cerar, in ko spremljam, vidim, da od teh vaših besed in od teh vaših dejanj ni nič. In še enkrat: Kaj boste storili? In predvsem: Zakaj niste šli v tej smeri, kot sem v začetku povedal?
Hvala, gospod poslanec. Gospod minister, ponovno je beseda vaša.
Lepa hvala, gospod Mahnič. Vaša stranka je znana po tem, da se pogosto ne udeležuje ključnih državnih državotvornih proslav, prireja neke svoje paraproslave in tudi vi ste zapisali en prispevek, ki je šel v javnost: Zakaj me ne bo na farsi ob vstopu Republike Slovenije v zvezo Nato? Skratka, povedali ste, da se ne boste udeležili dogodka na Brdu ali kje drugje. Mislim, da je to tisto, kar je vprašljivo in nespodobno. Sami ne izkažete spoštovanja temu, za kar menite, da ga drugi ne izkazujemo. Pa se motite, ga izkazujemo! Ampak ne na tak način. Pravite, kaj naj naredimo – parado. Vi bi radi vojaške parade, verjetno. Za to se jaz ne bom zavzemal. Jaz se zavzemam za spodobno, Sloveniji primerno, naši ustavni poziciji primerno in spoštljivo obeleženje tudi članstva v Natu. Vedno sem bil zagovornik tega, da to članstvo jemljemo resno, tudi ko sem vodil prejšnjo vlado. Ne drži, kar ste rekli. V prejšnji vladi smo res na začetku mandata, ker je bila še huda kriza, dobili vojsko v zelo slabem stanju, v zadnjih štirih letih smo ga izboljševali vsako leto, namenjali vedno več sredstev za obrambo. Seveda pa to ni dovolj. Treba je nameniti toliko, da se bo lahko vojska ustrezno modernizirala, okrepila in s tem mora ta vlada nadaljevati. Ampak odnos do tega smo izkazali že v prejšnji vladi in ga bomo tudi, prepričan sem, v tej vladi. Pravite – v besedah, v dejanjih. V dejanjih! V dejanjih smo ga izkazali, ne samo besedah. Govorite o nekih procesijah na Kongresnem trgu. Torej ste žaljivi do tistih, do mladih, ki tam protestirajo za zdravo okolje, proti temu, da se bi zgodile katastrofalne podnebne spremembe. Protestirate proti zbiranje naših mladih, ne nazadnje ste sami ta generacija, pa se tega sramujete. S tem se ne strinjam. Strinjam se pa s tem, da moramo obeleževati spodobno tudi obletnico vstopa v Nato in to počnemo. Storili smo to z osrednjo prireditvijo na Brdu, storili bomo z nadaljnjimi in z drugimi obeležitvami tega dogodka, različna ministrstva, in predvsem bomo to storili tako, kot sem povedal, da si bomo še naprej prizadevali za to, da bo Slovenija v tej smeri odigrala svojo vlogo tako pri svojih misijah v tujinah, kjer smo zelo cenjeni, kot tudi pri modernizaciji vojske, kjer pa mora seveda tudi vodstvo naših obrambnih sil, sama vojska, samo njeno vodstvo opraviti svoje strokovne in druge naloge, vlada mora pa poskrbeti za ustrezno finančno in drugačno podporo. Hvala.
Hvala, gospod minister. Gospod poslanec, proceduralni predlog. Izvolite.
Gospod Cerar, ko govorite, kaj je značilno za našo stranko, glejte, za našo stranko je značilno predvsem, da obstaja že 30 let in še nadaljnjih 30 bo, vaše stranke pa po naslednjih volitvah nikjer več ne bo. Predlagam, gospod predsednik, da se opravi razprava o neodgovoru ministra Cerarja na moje poslansko vprašanje. To kar vzemite nazaj, kar se tiče shoda za podnebne spremembe! Menim, da je prav, da se na to opozarja, ne strinjam se s tem, da je leva politična opcija ugrabila ta shod. Kar pa se procesij tiče, nisem ciljal na takšne shode, ampak na tiste, ki jih organizira država, razen če je po vašem mnenju država organizirala shod proti podnebnim spremembam. Ampak potem mislim, da imamo problem nekje drugje. Kako ste vi, gospod Cerar, v bistvu povišali, ko se hvalite – z 0,94 % BDP izdatkov za obrambo ste dali na 1 %. To je res dosežek! To je res za ploskati. Verjamem, da vam v zvezi Nato – še prej, ko ste bili premier in pa tudi zdaj, ko ste zunanji minister – malo drugače povejo. Če nam, poslancem, verjamem, da vam še toliko bolj. Ne vem, kje vi vidite neke paraproslave. Lahko rečem, da se državnih proslav udeležujem takrat, ko nimam proslav v svojem lokalnem okolju. Me pa ne boste videli 24. junija zvečer na Kongresnem trgu, zato ker proslavljam s svojimi volivkami in volivci, ker sem povabljen na proslave v svojem lokalnem okolju kakor tudi ob drugih priložnostih. Še vedno menim, da niste ustrezno pripravili načrta, da ne boste izkoristili 15. obletnice vstopa v zvezo Nato, zato da bi malo obrnili ta trend, da bi malo obrnili javno mnenje, ki je do zveze Nato tudi zaradi – kot smo že ugotavljali in na zaprtih sejah v prejšnjem mandatu in ne nazadnje tudi na kakšni odprti, ko smo imeli temo glede Rusije in glede zveze Nato – zaradi ruskega hibridnega vojskovanja, ki je tukaj v Sloveniji – preberite si kakšno poročilo Sove – zaznan. Skratka, zaradi vsega navedenega, predsednik, menim, da naredimo razpravo, hkrati pa lahko tudi poziv vam, gospod Židan, vendarle 15. obletnica je pomembna. Če se najde kakšen čas, ne vidim razloga, zakaj tudi v okviru Državnega zbora tam v preddverju ne bi naredili neke proslave in neke slovesnosti, glede na to, da je to praksa ob kakšnih drugih dogodkih.
Hvala, gospod poslanec, za vaš postopkovni predlog. O njem jutri glasujemo. Z drugo pobudo pa pridite do kabineta kakor vsi ostali. Prehajamo na vprašanje številka 47. Gospod Vojko Starović za ministra gospoda Rudija Medveda. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Gospod minister, ko sva se srečala na zaslišanju ob imenovanju za ministra, je moje vprašanje šlo v smeri, kako gledate, kako boste povečali učinkovitost javne uprave. Ker mislimo, da je od učinkovitosti javne uprave silno odvisna blaginja celotne družbe. Obsežna raziskava Svetovne banke, ki je bila izvedena in govori o kapitalu v 21. stoletju in je zajela 120 držav sveta in je pokazala, da je vpliv na blaginjo posamezne države – največji vpliv imajo institucije in njihovo delovanje. In to 80 % vpliv. Za Švico so izračunali 84 % vpliv. Govorim o razvitih državah, v manj razvitih imajo lahko večji pomen naravna bogastva, imajo lahko oprema. Torej, ta otipljivi kapital, ko govorim, tu pri bolj razvitih družbah pa ima veliko večjo moč neotipljivi kapital. To je znanje in kompetence ljudi in njihova zavzetost, delovanje pravne države, delovanje institucij. In tudi odvijanje vseh postopkov, ki se odvijejo, da so poenostavljeni, da se lahko hitro in nemoteno odvijejo. Torej, največ vpliva na zmožnost države, razvoj države in blaginjo državljanov – pravne institucije. Tu je velik pomen vašega ministrstva, ki je za razvoj in javno upravo. Gre tudi za to, moramo vedeti, da za največje rezultate, da bo javna uprava boljša, mora imeti dobre ekipe. Mora imeti dobre time, ki dobro in učinkovito delujejo in tisti, ki vodijo javno upravo in ki so odgovorni za posamezne resorje, morajo imeti tudi orodja, da lahko učinkovite time oblikujejo. S tem tudi mislim sprejemanje in zamenjavo, premeščanje in tudi odpuščanje tistih, ki ne dosegajo pričakovanih standardov. Hvala lepa.
Hvala, gospod poslanec, za vaše vprašanje. Gospod minister, beseda je vaša, izvolite.
Hvala lepa, predsednik Državnega zbora. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Spoštovani poslanec, seveda, spominjam se tistega dne in danes, po šestih mesecih, lahko rečem, da je po eni strani težje odgovoriti na to vprašanje kot takrat, ker človek v tem času nekaj več ve. In več, ko veš, težje je morda. Po drugi strani pa tudi lažje, odvisno, kako se problemov lotimo. Dovolj dolgo delam v javni upravi, v javnem sektorju pa praktično vseskozi, da si upam trditi, da jo poznam in ne pristajam na tezo, da je javna uprava kar en strošek, nebodigatreba in zajeda v državne finance in od njega ni nikakršnega učinka. Žal se to dogaja in se ta ocena prijemlje med državljani in državljankami in seveda, kot ste v svojem vprašanju, ki sem ga tudi pisno prejel, omenili, tudi politiki govorijo tako, kar je pravzaprav nenavadno. Saj tudi politiki smo javna uprava in mislim, da bi se politiki prej morali vprašati, kaj smo storili za to, da bo ta javna uprava učinkovitejša. Morda bom zdaj malo z drugega konca vas presenetil, kako začeti reševati oziroma povečevati učinkovitost javne uprave. Ker tu nekega enotnega sistemskega ukrepa, da bomo zdaj ugotovili, da javna uprava trenutno ni učinkovita in potem bomo sistemski ukrep sprejeli in bo jutri kar učinkovita. Mnogo, mnogo manjših korakov je. Zdaj se bom osredotočil na enega – dostopnost storitev javne uprave do državljanov na ozemlju Slovenije in potem seveda državljani merijo učinkovitost javne uprave. Država je v preteklosti v nekem evforičnem mišljenju, da z informatizacijo in z digitalizacijo bomo pa zdaj kar vsi vse storitve, ki jih nudi ta država, opravljali na ta način. Ukinila je mnoge službe po vsej državi, urade, najrazličnejše točke, kjer so državljani lahko bili deležni storitev te države. Da ne govorimo, kako je bilo z ukinjanjem davčnih uradov in kakšen revolt je bil po vsej Sloveniji in mnogih drugih. Sam sem se soočil takoj po prihodu na ministrstvo s pritiski, da začenjamo ukinjati čim več krajevnih uradov, upravnih enot in sem se temu uprl. Rekel sem, da dokler bom na ministrstvu, krajevnih uradov, upravnih enot ne bomo zapirali, kvečjemu bomo verjetno še kakšnega odprli. Tu hočem reči, to je eden izmed segmentov učinkovitosti te javne uprave – dostopnost. Mi po drugi strani moramo ljudi izobraziti in opolnomočiti, da bodo seveda čim več uporabljali te storitve preko elektronskih medijev, o katerih govorimo. Pri nas na primer komaj tam okrog 40 odstotkov prebivalstva komunicira z državo oziroma s storitvami na ta način in tu je naš fokus, tudi tako preko Upravne akademije in mnogih drugih programov, da državljanom približamo to možnost opravljanja storitev na ta način. Še na en vidik pa bi rad opozoril tukaj, ker se po drugi strani v tem srednjem, da mu rečem, menedžmentu ali kakorkoli že v celotni javni upravi širi ta duh, kako so nemočni, kako je ta sistem rigiden in da se nič ne da. Vse se da, ta sistem seveda popolnoma nikomur nič ne omejuje, če je kompetenten, če zna voditi tim, ki ga je ustvaril ali pa, ki ga ustvarja in so to samo izgovori zaradi nekompetentnosti in tu imamo težave. Mi v javni upravi nimamo t. i. srednjega menedžmenta. Zgled za to moramo iskati v gospodarstvu in zakaj ne bi teh izkušenj iz gospodarstva, kjer to znajo in obvladajo, prenesli v javni sektor.
Hvala, gospod minister. Gospod poslanec, želite dopolnitev? Izvolite.
Ja, hvala lepa. To na koncu, kar ste omenili. Problem tega srednjega menedžmenta – s tem sem se, recimo, stalno srečeval. Sicer sem celo življenje delal v gospodarstvu, vodil gospodarske subjekte, tudi sam svojo firmo in vem, kako težko je in mukotrpno po svoje sestavljati dobre ekipe. Ampak to je osnovno delo vseh vodij – da si sestavljajo dobro ekipo, ki svoje delo lahko kompetentno opravlja. Ampak vprašanje moje vam je bilo, kot sistemski pristop k izobraževanju, k rasti, k izbiri kompetentnih ljudi in da postane javni uslužbenec, tako rečeno – recimo, v Franciji imajo zelo rigorozne šole, skozi katere morajo ti ljudje iti, da postanejo spoštovana osebnost. In s tem, da mi tudi spoštujemo državo in izpolnjujemo svoje vloge, bi morali biti zgled, kajne, tega pa večkrat manjka. Še nekaj je meni bilo stalno, da slabega delavca se v javni upravi ne more odpustiti, če le dela kolikor toliko po predpisih – kajne? Jaz sem pa delal tudi kot predsednik senata na sodišču, kjer smo imeli delovne spore. Čisto v vseh primerih sem se odločil v korist delovne organizacije zaradi tega, ker če se je delovna organizacija na koga spravila – ampak so bili veliko težji zakoni v tistih časih, kot so zdaj –, je sigurno bilo kaj narobe z njim. Jaz sem po postopku saniral postopke. Tako bi rekel: Kje so zdaj kriteriji, načini, pristopi, da lažje oblikujemo time? To je bilo moje osnovno vprašanje. Hvala lepa.
Hvala, gospod poslanec. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa. Tudi v javni upravi obstajajo možnosti, le da se jih ne poslužujemo oziroma te tako imenovane kvote, ki so neko strašilo v javni upravi, po drugi strani pa tudi sidro, da pač zaposlovanje ne zdivja v višave, so morda neka omejitev za prehajanje kadrov med posameznimi ministrstvi oziroma posameznimi službami. Na Ministrstvu za javno upravo to prehajanje zelo spodbujamo in sami tudi dajemo zgled. Z Ministrstva za javno upravo je šlo kar nekaj ljudi delat drugam po javni upravi, pa ne kazensko ali kakorkoli drugače. Prav tako je prišlo v tem času, vsaj v teh zadnjih 6 mesecih, tudi kar nekaj ljudi na Ministrstvo za javno upravo od drugod. Torej se to da. To je kar neka fama, da tega prehajanja se v praksi ne da izvajati – da se! – in na ta način seveda lahko nastajajo tudi dobri timi. Eden zelo pomemben element pri tem usposabljanju ljudi za vodenje in ustvarjanje kompetenc je naša Upravna akademija, ki je dobra. Prejšnji teden sem bil na obisku v Avstriji pri ministru za javno upravo in videl tam, kako zelo dobro naša Upravna akademija sodeluje z avstrijsko upravno akademijo in da se je zdaj, v zadnjem obdobju, tudi prelevila iz nekega razlagalca zakonov v zelo praktično izobraževanje. Torej, tu je nek sistem, kjer državna oziroma javna uprava lahko izobražuje kadre za to, o čemer govorite. Seveda pa je zelo pomembna tudi sama kadrovska selekcija pri zaposlovanju oziroma imenovanju ljudi na vodstvene položaje in tu se največkrat te kompetence za vodenje, upravljanje in sposobnost ustvarjanja timov zanemarjajo, pač, se jim ne posveča toliko pozornosti. Ne vem, ne upam si zdaj ta hip napovedati tega, kar imajo ponekod po Evropi; torej, nek zelo rigorozen postopek, da človek sploh lahko se zaposli v javni upravi. Tudi v Avstriji ga poznajo. V Franciji poznam, kot ste ga omenili. Ni šlo naše razmišljanje v tem trenutku v to smer, mislim, da je dovolj znanja znotraj te javne uprave, ki se ga da prenesti na ljudi in na ta način v bistvu dvigniti ta upravljavski nivo srednjega menedžmenta v javni upravi.
Hvala, gospod minister. Prehajamo na drugi krog vprašanj poslank in poslancev. Kot prvi imate besedo dr. Matej Tašner Vatovec – vprašanje za ministra za obrambo, gospoda Karla Erjavca. Izvolite.
Najlepša hvala, predsednik, še enkrat. Spoštovani minister! Zgodba z vojaškim vadbiščem na Počku se vleče skorajda že kot taka jara kača. Nezadovoljstvo prebivalcev območja in občine Postojna je tako veliko, da v bistvu so že dobesedno obupani. Tako daleč je šlo, da je v bistvu že občinski svet Občine Postojna sklenil, da je vadbišče treba pravzaprav zapreti. Aktivnosti, ki združujejo Slovensko vojsko na eni strani predvsem v sodelovanju z drugimi vojskami Nato pakta imajo kopico negativnih vplivov na okolje in tudi na prebivalce, ki na tem območju živijo. Na vadbišču se tako izvaja urjenje z lahkim pehotnim orožjem, težko mehanizacijo, tanki, topništvom, letalstvom in tako dalje. Predvsem smešno je, da Slovenska vojska na vadbišču uporablja orožje, ki je popolnoma zastarelo in neuporabno. Denimo samo dva primera; tanki M-84, ki je kopija sovjetskega T-72, starega skoraj pol stoletja, so brez nadgradenj in kot taki tudi popolnoma neprimerni, neuporabni tako za Natove misije kot v prvi vrsti za obrambo države, in vlečne havbice 155 mm, ki so počasne in zato tudi lahke tarče, recimo, letalskih akcij. Tako gre v bistvu za precej neuporabne vaje, ki se tam izvajajo in si priznajmo, da v resnici je Poček zgolj igralnica za pakt; in to zelo draga in nevarna igralnica. Ne samo hrup zaradi pokanja municije in preletavanja letal, med drugim F 16, ki prihajajo iz Aviana, ne pa pilatusov, ti so verjetno še najmanjši problem, temveč predvsem kot povzročitelj onesnaženja vira pitne vode Malni, iz katerega se s pitno vodo na tem območju oskrbuje več kot 20 tisoč prebivalcev. Konec leta 2017 je Ustavno sodišče odločilo, da Vlada pri umeščanju vadbišč v prostor ni upoštevala dveh negativnih mnenj Agencije za okolje in je razveljavilo Uredbo o državnem prostorskem načrtu za osrednje vadbišče Slovenske vojske Postojna. Kljub temu se aktivnosti nadaljujejo in tudi število vaj, ki potekajo na tem območju, pravzaprav ne upada, ampak narašča in še te so zelo intenzivne. Ravno pred nekaj dnevi se je končala akcija Lipizaner. Zaradi tega vas sprašujem: Kdaj bo MORS prisluhnil Občini Postojna predvsem pa prebivalcem in začel s postopki za zaprtje vadbišča na Počku? Kaj bo MORS prenehal s povračilnimi ukrepi, govorim konkretno o nefinanciranju gasilskega centra v Postojni zaradi tega občinskega sklepa?
Hvala, gospod poslanec. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa, spoštovani predsednik Državnega zbora, za besedo. Tudi lepo pozdravljam vse poslance, poslanke, ministre, ministrice, tudi hvala lepa za to vprašanje! Mislim, da je v vašem vprašanju bilo veliko pretiravanj, ampak to sem seveda tudi pričakoval. Da so občani Postojne obupani zaradi vadišča Poček, to je gotovo pretirana ocena. Povedati moram, da Poček ostaja osrednje vadišče Slovenske vojske. Mi se zavedamo, da je treba prisluhniti prebivalstvu, mi si želimo tega dialoga in dejansko v preteklosti je bil tudi sklenjen ustrezen dogovor, ker se zavedamo, da pač delovanje Slovenske vojske na tem območju, čeprav na zemljiščih, ki so v lasti Slovenske vojske, povzročajo določene težave, določene motnje. Mi smo želeli s tem dogovorom tudi, da bi dali neko satisfakcijo prebivalstvu in tudi Občini Postojna. Zato je bil tudi takšen dogovor sklenjen in na podlagi tega dogovora so seveda bile tudi določene obveznosti s strani Ministrstva za obrambo do Občine Postojna. Zlasti gre za določene projekte infrastrukturne narave, v preteklosti smo na primer v občini brezplačno prenašali vojaška stanovanja, tudi nekatera zemljišča, tako da je bilo to sodelovanje na visoki ravni. Res pa je, da v lanskem letu, v času lokalnih volitev, se je pa problematika vadbišča Poček uporabila tudi za potrebe lokalne politike. Zato tudi čez noč sklep občinskega sveta, da se odstopa od tega dogovora, ki je tudi na primer nalagal, da bo Ministrstvo za obrambo sofinanciralo izgradnjo gasilskega reševalnega centra, ker menimo, da je to potrebno. To je tudi v korist občanov in tudi v korist drugih državljanov, ker vemo, da med občino Postojno in pa vadbiščem Poček tudi teče avtocesta. Tam imamo tudi protihrupne zaščite In na avtocesti, vemo, da se lahko marsikaj zgodi, zato je prav, da smo tudi šli v sofinanciranje tega gasilskega reševalnega centra. Res pa je, da se je to financiranje zalomilo pri Ministrstvu za obrambo tisti trenutek, ko je občina odstopila preko občinskega sveta od dogovora, ki je bil sklenjen med Slovensko vojsko, med Ministrstvom za obrambo in Občino Postojna. Tukaj gre, mislim da, za 256 tisoč evrov. Problem je v tem, da nimamo več pravne podlage, da bi dokončno lahko poplačali to finančno obveznost. Zaradi tega bi bilo zelo pomembno, da se obnovi nek sporazum, nek dogovor, da bi Ministrstvo za obrambo tudi dobilo ponovno podlago, da zaključimo financiranje tega gasilskega reševalnega centra, ki je v resnici že zgrajen in gre samo za to, da zapremo to finančno konstrukcijo. Moram reči, da je vadbišče Poček razširjeno tudi na kakšno drugo občino, kot je občina Pivka, občina Ilirska Bistrica, ampak zanimivo, tam pa ni nobenih težav. Nihče ni obupan. Lepo sodelujemo. Lahko rečem, da sem ustanovil posebno delovno skupino za pogovore z lokalno skupnostjo, tudi z občino Postojna. Ampak v okviru teh pogovorov, na primer za Pivko je letos dogovorjeno, da bomo asfaltirali en del ceste, ki vodi proti strelišču Bač. Verjetno strelišče Bač predstavlja neko motnjo za prebivalce, ki so tam v bližini. Tudi z Ilirsko Bistrico moram reči, da bo sestanek in potekajo pogovori. Z občino Postojno smo pa doslej imeli dva sestanka s to delovno skupino, kjer smo skušali odgovoriti na nekatera odprta vprašanja, eno je tudi zaščita vodnih virov. Dejansko mi smo sledili odločbi sodišča, šli v ponoven postopek. Sedaj smo v fazi, ko mora revizijski organ povedati, ali je ta strokovna podlaga ustrezna, da bo lahko to podlaga potem tudi za uredbo o varstvu [[izklop mikrofona]]
Gospod minister, čas ste porabili. Trošili ste sekunde, ki jih nimate. Gospod poslanec, izvolite.
Onkraj politične situacije lokalnih volitev in tako naprej mislim, da vseeno obstaja neka resna težava. Rekli ste, da pretiravamo oziroma da pretiravajo prebivalci Postojne. Inštitut za raziskovanje Krasa je pripravil neko analizo tal na vadišču Poček, kjer se je pokazalo, da obstajajo presežne vrednosti težkih kovin na tem območju, ki so nad predpisanimi normativi, predvsem na poligonih za metanje ročnih bomb, na območju uničevanja razstreliva, najbolj pa na pehotnem strelišču. Krom, arzen, nikelj, kadmij, cink in kobalt so presegali mejne emisijske vrednosti. Svinec in baker sta bila na opozorilni vrednosti in ponekod pa celo kritično emisijsko vrednost. Prej v enem vprašanju je naneslo tudi na protest mladih za okoljsko pravičnost. Ne vem, če veste, ampak orožje pravzaprav predstavlja enega večjih onesnaževalcev na svetu. In to, da se v bistvu s tako intenzivnostjo sploh zadnje čase tudi izvajajo vaje na tem območju, gotovo ne pripomore k temu, da bi varovali okolje. Tu poudarjam, da gre za območje, kjer imamo kraška tla, kjer pač te težke kovine tudi pronicajo v podtalnico. Če mogoče sedaj te vrednosti niso tako zaskrbljujoče, verjetno na dolgi rok lahko to predstavlja tudi neko resno okoljsko škodo. Sam ne bi tako zlahka jemal teh stvari, kar se tiče dogovora z občino in gasilskega centra. Razumem to formalistično razlago, da je pač ena stranka odstopila od dogovora, ampak kljub vsemu bi se vračal na tisto osnovno vprašanje: Zakaj ne načrtujete zaprtja gradbišča, ki kljub vsemu negativno vpliva na vodni vir? Mislim, da je to resna zadeva, sploh glede na to, da smo vodo pravzaprav zaščitili z vpisom v Ustavo. Zakaj ne naredite tudi ta korak v smeri lajšanja negativnih učinkov podnebnih sprememb?
Hvala, gospod poslanec. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa. Kar se tiče zaščite vodnih virov, verjemite, da je v interesu Ministrstva za obrambo in Slovenske vojske, da pridemo do strokovnih rešitev in do strokovnih rezultatov, ki bodo povedali, kaj se tam pravzaprav dogaja; ali so negativni vplivi ali niso. Jaz cenim pač tudi to oceno tega inštituta, ampak mi tečemo konkreten postopek preko institucij, ki so zadolžene in tudi odgovorne, da povedo, kaj pomeni delovanje Slovenske vojske v tem prostoru. In verjemite, da zadnje, kar je, je to, da bi bilo v interesu Ministrstvu za obrambo in Slovenske vojske, da bi tam še naprej izvajali vaje, ki bi ogrožale vodne vire. Zlasti to na kraškem področju. Če se bo to pokazalo, poglejte, kot minister za obrambo sem odgovoren, da se to ne bi dogajalo. Tukaj lahko dam besedo. Seveda, če bodo pa analize pokazale, da ni tega vpliva, morate pa razumeti, da potem te vaše ocene ne bom mogel sprejeti. Kar se tiče glede tega poplačila glede gasilskega reševalnega centra. Poglejte, tu ne gre za formalnost, tu ne gre za majhno zadevo. Za vsako izplačilo je treba imeti neko pravno podlago. Bila je, ta dogovor, pravna podlaga za izplačilo. Žal so se občinski svetniki tako odločili. Lahko pa tudi povem, da mi preučujemo alternative glede tega, kje bi lahko Slovenska vojska izgradila osrednje vadišče v prostoru Slovenije. Bi pa še enkrat poudaril. Ta prostor je bil že v prejšnji državi uporabljen za vaje. Verjamem, da takrat se ni pazilo kaj preveč na vodne vire, na občutke prebivalcev. Spomnim se, da nisem nikdar zasledil, da bi bil kakšen problem, ko je Jugoslovanska ljudska armada tam vadila. Ne spomnim se nobenih protestov. Res je, da zdaj smo v demokraciji, da se je situacija spremenila in da moramo upoštevati tudi stališče demokratičnih organov, kot je tudi občinski svet. In kot rečeno, če se bo pokazalo, da Slovenska vojska ni zaželena na tem območju, ker so prebivalci ali pa občani Postojne obupani, verjemite, da se bomo premaknili nekam drugam. Upam pa, da ne bo potrebno, kot je bilo potrebno pri Jugoslovanski ljudski armadi, ko je morala oditi iz pristanišča Koper, ampak da Slovenska vojska ima v svoji državi domovinsko pravico. Ker ko bomo jo pa potrebovali, ko gre za naravne nesreče – takrat jo pa ljudje zelo cenijo!
Vojska ima, vi pa nimate sekund. Prehajamo na vprašanje številka 49. Gospod Žan Mahnič za ministra dr. Mira Cerarja. Izvolite.
Hvala, predsednik. Še enkrat, gospod minister. Prejšnji teden zopet niste izpustili priložnosti, da ste dali nekatere izjave v zvezi s sodbo arbitražnega sodišča oziroma z arbitražnim sporazumom, ki samo vnašajo dodatni nemir med odnose med Republiko Slovenijo in Republiko Hrvaško. Šlo je za vaš odziv na intervju Janeza Janše v Jutranjem listu – sam ga bolj smatram za odziv nekoga, ki je razočaran, ker sam ne pride z intervjujem v Jutranji list, vodja opozicije pride. Pa vendarle, najprej, gospod Cerar, bi me nekaj zanimalo točno v zvezi z vašimi izjavam. Dejali ste, zakaj želijo Hrvati ponovna pogajanja – zato ker želijo več. Zanima me, gospod Cerar: Mi pa ne želimo več? Vi ste zadovoljni s tem, kar nam je dosodila arbitraža? Se pravi, da smo izgubili nekaj zemljišča, predvsem pa, da nimamo celotnega Piranskega zaliva, tako kot smo ga imeli na dan 25. junij 1991. Dejali ste: »Pogajajmo se naprej s Hrvati, da jim bomo dali še kaj več.« Če ste to vi počeli v prejšnji vladi, ne vem, zanima me: Kjer od teh odgovorov ste vi to zasledili? Greva naprej, vas ponovno citiram: »Da ne govorim o njegovem predlogu, ko je lani predlagal, da bi se morali odreči vsemu in vrniti v stanje iz leta 1991.« Gospod Cerar, v zvezi s tem me zanima, ali ste vi prebral arbitražni sporazum, kjer piše sledeče, »noben enostranski dokument ali dejanje katerakoli strani po 25. juniju 1991 za naloge arbitražnega sodišča nima pravnega pomena in ne zavezuje nobene strani v sporu ter nikakor ne more prejudicirati sodbe.« To se pravi, arbitražni sporazum sam določa, da je tisti mejni datum oziroma da je izhodišče 25. junij 1991. In glede na vaše izjave, da to zanika, to se pravi, to, kar piše v arbitražnem sporazumu, me zanima: Kaj potem je za vas na nek način izhodiščni datum? Zanima me ravno tako: Zakaj tako trmasto vztrajate že 5 let na tem, da Sloveniji pripada manj, kot pa bi ji moralo pripadati? Zakaj tako vztrajate na tem, da Slovenija nima stika z odprtim morjem, pač pa, da ima samo nek prehod oziroma služnostno pot? Če mi ne verjamete, vprašajte obrambnega ministra. Če gre Slovenska vojska s svojimi plovili čez ta prehod, to še vedno usklajuje in javlja Republiki Hrvaški. Skratka, gospod Cerar, glede na to, da ste bili premier, in glede na to, da ste zdaj minister za zunanje zadeve in da z vsemi kriplji zagovarjate ta arbitražni sporazum oziroma razsodbo, me zanima, tako kot prej: Kdaj boste prešli od besed k dejanju? To se pravi: Kdaj bo arbitražna razsodba uveljavljana tudi v praksi?
Hvala, gospod poslanec. Gospod minister, beseda je vaša. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik, in za vprašanje, spoštovani gospod poslanec. Najmanj, kar počnem, je to, da bi vnašal nemir v slovenski prostor. Nasprotno! Sem eden tistih, ki ravno želimo vzpostaviti nekoliko višjo politično kulturo. Ta se spet poslabšuje v tem mandatu. Želim, da bi bilo manj teh ideoloških spopadov, ki so s skrajno leve in s skrajno desne namerjeni v to, da se res pojavi nemir in da se začneta Evropa in Slovenija razkrajati. Na to ne bom nikoli pristal, zato tudi zagovarjam glede implementacije arbitražnega sporazuma mirno pot in tudi pravno pot. Vi veste, da je Slovenija storila vse na svoji strani za implementacijo, torej uresničitev arbitražne odločbe in Hrvaška je tista, ki s tem, ko še ni implementirala te odločbe, ki krši mednarodno pravo, torej arbitražno odločbo kot tako, pa tudi evropsko pravo na področju režima ribištva, okoljevarstvenih predpisov, šengena in drugih postavk in to uveljavljamo v tožbi. O tem bo zdaj odločilo sodišče. Pravite – to je malo smešno –, da sem gospodu Janši zavisten, ko ima intervju v Jutranjem listu. Zelo mu ga privoščim, jaz imam medtem kakšen intervju v Washington Postu, ali pa Euronews, ali kje drugje, tako da res nimam nobene, bi rekel, tukaj neke zavisti do gospoda Janše. Sem imel pa tudi že sam intervjuje za hrvaške medije in verjetno bodo še te priložnosti za njega in za mene, da bova imela marsikje intervjuje. Ali sem zadovoljen s tem, da nimamo celotnega Piranskega zaliva? Gospod Mahnič, obe strani, tako slovenska kot hrvaška, sta deloma nezadovoljni z arbitražno odločbo, to je realnost. Tudi sam bi si želel marsikje več, ampak se zavedam realnosti, da je arbitražna odločba tisto, kar je zdaj nujno spoštovati, kajti hrvaška stran se seveda želi temu izogniti in nadalje pogajati. Zakaj? Zato, ker želi več. Mi smo dobili približno štiri petine Piranskega zaliva, dobili smo stik s teritorialnim morjem, ne čisto 100-procentno, tako kot smo si optimalno želi, pa še vedno stik, ki ima teritorialne elemente stika. O tem smo že veliko govorili. Slovenija si seveda zdaj prizadeva, da ob tem, ko je ta meja na morju jasno določena, tu ni spora, dosežemo še nek dogovor s Hrvaško o tem, da bi implementirali to tudi na kopnem, in s tem bomo nadaljevali. Naj opozorim, da sem šel še kot premier v prejšnjem mandatu prav do vseh teh naših ljudi ob meji; od Pomurja do Bele krajine, do Primorske, kjer smo seveda storili vse, da bi se z njimi pogovorili, kako bomo to implementirali. Ti postopki v njihovo korist zdaj potekajo. Ljudje so s tem pomirjeni, večinoma lahko rečem tu ni nekih odprtih vprašanj, problemov, mi pa moramo zdaj vztrajati na tem, da te postopke izpeljemo na naši strani do konca. Če želite, bom dal konkretne podatke, so pa tudi javno dostopni v poročilu Vlade in tako naprej. Bistveno pa je to, še enkrat, da se tu zdaj ne sme odpreti ponovno vrat, ki bi dopustila dvom o tem, ali mislimo resno za implementacijo arbitražne odločbe. V hipu, ko na to pristanemo, pristanemo na zgodbe, ki smo jih že imeli. Pravite, leta 1991 smo imeli celotni Piranski zaliv. Lepo vas prosim! Ravno tako, kot so nam takrat Hrvati to priznali, nam priznajo sedaj. Če smo imeli celotni Piranski zaliv, zakaj smo ga pa potem izgubili? Poleg tega, da ne govorim, da smo od leta 1991 stalno izgubljali dele ozemlja, da nismo uveljavljali niti katastrsko. Poglejte, mi niti katastrsko od leta 1991 nismo vzpostavili evidenc, čeprav smo trdili, da gre za slovensko državno ozemlje v delih, ki so bila zdaj dodeljena Sloveniji. Očitno tiste vlade v tistem času niso verjele niti v to, kar smo mi zdaj dobili, in verjamemo, da je bilo to naše ves čas in tako bomo tudi v prihodnje ravnali. Tako absolutno moja kritika gospoda Janše je še kako utemeljena. Ne bi je rad ponavljal, ker je bila zelo jasna, ampak ne želim, da se mešajo strankarski in državni interesi – to, kar gospod Janša definitivno počne. Želim, da se obnašamo vsi državotvorno in da se zavedamo, da je treba arbitražno odločbo spoštovati. Hvala.
Hvala, gospod minister. Gospod poslanec, izvolite.
Hvala. Saj s temi odgovori ministra sem dobil več, kot bi sploh lahko računal. Glejte, kaj je rekel dr. Cerar, da imamo stik Slovenije z odprtim morjem oziroma nimamo čisto 100 procentov. Gospod Cerar, veste, kaj piše v arbitražnem sporazumu? Naloga arbitražnega sodišča je, da določi stik Slovenije z odprtim morjem, vi ste pa zdaj rekli, nimamo čisto 100-procentnega stika z odprtim morjem. Ali poznate sklep slovenskega parlamenta, ki ga je sprejel, da če stika z odprtim morjem ne bo, da je za nas arbitraža nična? Poznate? Zdaj ste vi sami rekli, da stika z odprtim morjem ni. Točno to ste rekli! Bo magnetogram, mislim da, čez uro pa pol zapisan, in bomo lahko povedali. Kaj ste še rekli? Od leta 1991 smo izgubljali ozemlje – ja, žalostno, ampak zdaj pa, ko arbitražno sodišče nam nekaj ozemlja da oziroma vsaj uradno prizna, ker nam niso dali vsega tistega, dali so nam pa čez to sredinsko črto, pa mi suverenosti na tem ozemlju ne izvajamo; je ni izvajala ne vaša vlada prejšnja, ne zdaj, ko ste zunanji minister te vlade. Zakaj ribiči ne grejo čez polovico? Zakaj dobivajo kazni, če se slučajno malo zapeljejo čez? Ne morete govoriti, da Slovenska demokratska stranka ni bila državotvorna, da ni bila konstruktivna, poglejte si glasovanja na OZP pretekli mandat, ta mandat. Podpirali smo čisto vse vaše ideje, četudi so bile še toliko bizarne, samo zaradi konstruktivnosti in državotvornosti. V nedogled pa se takšnih neumnosti, žal, ne da podpirati. Torej še enkrat: Zakaj vztrajate na implementaciji? Nekaj, kar očitno tudi sami priznavate: ne moremo implementirati, ker nismo dobili tistega, kar je bilo zapisano v arbitražnem sporazumu glede na sklep, ki ga je sprejel Državni zbor v mandatu 2008–2011. Oziroma, če menite, da je potrebno: Kdaj boste kot zunanji minister med drugim tudi poskrbeli, da bomo izvajali svojo suverenost na delu ozemlju, ki nam [[izklop mikrofona]]
Hvala, gospod poslanec. Gospod minister, izvolite za dopolnitev.
Bomo preverili magnetogram, Ampak, da bo povsem jasno, naj povem, v arbitražnem sporazumu – in to res dobro vem – piše, da mora Slovenija dobiti stik z odprtim morjem. Jaz sem rekel, da smo dobili stik, vendar ne optimalno takšnega, kot smo si ga želeli. Želeli smo popoln teritorialni stik, dobili pa smo stik z elementi teritorialnosti. Torej stik imamo in ta ima elemente teritorialnosti. Sklep Državnega zbora se je nanašal na teritorialni stik in ne na tisto dikcijo, ki je zapisana v arbitražnem sporazumu. Državni zbor je tu postavil višjo zahtevo. Tista iz arbitražnega sporazuma pa je bila spoštovana s strani arbitražnega tribunala. Čeprav nam to seveda ni v neki meri všeč, pa še vedno trdim, da je to boljša rešitev, kot bi lahko bila v kakšni drugi konstalaciji. Drugič. Pravite, podpirali ste moje, naše ideje na odboru. Mislim, da je bilo prav, da ste podpirali. Prav, da smo stopili skupaj in podpirali prave rešitve. Kajti rešitve, ki smo jih predlagali v prejšnji vladi in tudi zdaj jih bomo verjetno skupaj – upam – uresničevali, so bile prave, so bile dobre, zato ste jih podprli. Zdaj seveda iščete neke razloge – »bile so bizarne«. Poglejte, potem pomeni, da niste bili iskreni. Jaz pa sem verjel takrat, da ste podprli rešitve, zato ker smo jih dobro argumentirali in ker še danes verjamem, da so bile optimalne, tiste najboljše. Kazni ribičem. Res je. Naši ribiči dobivajo kazni, pa tudi hrvaški dobivajo kazni. Ministrstvo za kmetijstvo zagotavlja sredstva za plačilo odvetniških storitev, vezanih na pravno pomoč našim ribičem. Tukaj jim pokrijemo vso pravno pomoč, da ne utrpijo materialne škode, mi pa izrekamo dosledno tudi kazni hrvaškim stranem, ki prehaja na našo stran, zato da bomo to lahko uveljavljali potem v nadaljnjih postopkih, še posebej v povezavi s tožbo pred Evropskim sodiščem. Tako naj zaključim, ker ta zadeva ne potrebuje dodatnih obrazložitev. Slovenija tukaj ravna konsistentno; konsistentno v vseh pogledih. Prav je, da se zdaj spoštuje mednarodno pravo, prav je, da to, kar je naše, ker imamo končno enkrat določeno mejo, obdržimo in je ne damo nikomur, moramo doseči še implementacijo tam na kopnem glede konkretnih stvari v naravi, ampak to je stvar neke mešane komisije, nikakor pa ne smemo odstopati od arbitražne odločbe, pač pa strogo implementirati to, kar določa. Hvala lepa.
Hvala, gospod minister. Postopkovno.
Naši dobivajo kazni, hrvaški dobivajo kazni. Absolutno, gospod Cerar. Ampak veste, kaj je razlika? Naši ne lovijo v delu, ki nam pripada po arbitraži, hrvaški pa še vedno lovijo tam, kjer so prej – in to zdaj pri nas. Školjčišče še vedno tolerirate, ne? Zakaj, če je v naših vodah? Zakaj Slovenska vojska še zmeraj poroča, kadar gre skozi ta koridor, če ji to ne bi bilo treba, glede na to, da imamo zdaj tam služnost? Zakaj? Skratka, vse to, kar vi govorite, ne pije vode. Ste pa zdaj sami omenili, da je treba ustanoviti neko mešano komisijo, ki bo šla na teren. Pa saj ravno to je tudi mislil gospod Janez Janša, ki je govoril o dvostranskem sporazumu, o dvostranskem dogovoru, ki ga ta sporazum omogoča! Dvostranski dogovor v smislu, da kjer je meja problem, kjer je razmejila parcele ali da je hiša ostala na eni strani, gospodarsko poslopje pa na drugi, da se ustanovi komisija in da se doseže dvostranski dogovor tam, kjer je problem; s tem, da se posluša lokalno prebivalstvo. Kaj se dela na tem? Nič se ne dela na tem! Z vašim trmarjenjem, da se niti pogovarjate ne, ne dosegamo tega, kar bi glede na to, kar nam arbitražni sporazum oziroma razsodba omogoča – in tudi nalaga v šestih mesecih od odločitve –, da bi to naredili. Ne kot premier ne sedaj kot zunanji minister ne narediti nič v tem smislu, da bi vsaj glede na ta arbitražni sporazum skupaj s Hrvati naredili komisijo in da bi dosegli dogovor o tej meji. Ali je bilo iskreno ali ni bilo – glasovanja povedo. Pride trenutek, ko je pač državni interes najpomembnejši in vseskozi mora biti. Ko smo se v določenih zadevah poenotili, ste dobili tudi naše glasove v prejšnjem mandatu, ne glede na sklepe, kakršni so bili, tudi z našim korigiranjem. Ampak gospod minister, če podpiramo neke sklepe, potem pričakujemo tudi realizacijo. Za realizacijo pa žal nismo mi odgovorni niti zadolženi, ampak vi; prej kot premier, zdaj pa kot zunanji minister. In gospod Cerar, v prejšnjem mandatu ste enkrat imeli, da ste Slovenec, da ne jamrate, da iščete rešitve. Ne samo, da iščete rešitve, dajte še en stavek dodati: Uveljavljam in udejanjam rešitve v praksi.
Ni pa proceduralnega predloga. Potem ste, gospod poslanec, to zlorabili. Niste dali proceduralnega predloga. Želim, da se kaj podobnega ne dogaja v prihodnje. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, imamo samo še dve poslanski vprašanji. Gospod Miha Kordiš za ministrico mag. Ksenijo Klampfer. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči! Past neaktivnosti je uradni evfemizem za bolno ideologijo, da je potrebno brezposelne pod vsakimi pogoji prisiliti na trg dela, da sprejmejo vsako, še tako slabo plačano in nečastno zaposlitev. Da se jih prisili celo v take zaposlitve, ki so nezakonito izkoriščevalske. Čeprav je takoj na začetku mandata bilo videti drugače, sedaj kaže, da bo Ministrstvo za delo še naprej vztrajalo pri tovrstnih izhodiščih. Oziroma kot se je izrekla sama ministrica za delo – pri ideologiji vseživljenjskega dela, kar se prevede, seveda, v delo do smrti. Na udaru vlade se tako niso znašli samo upokojenci s tistim vladnim predlogom pokojninske reforme, ampak tudi brezposelni in prejemniki sociale. Če navedem samo štiri izmed najbolj problematičnih ukrepov, ki so zašli v javnost. Za začetek bi radi na MDDSZ ukinili dodatek socialni pomoči za aktivnost. Gre za pribitek k znesku, če je prejemnik dejaven v kakšnem društvu, je prostovoljec, je na javnih delih in podobno. Naprej. Zaostrili bi pogoje nadomestila za brezposelnost. Sedaj si do tega nadomestila upravičen, če si prijavljen v zavarovanje 9 mesecev v zadnjih 24 mesecih. No, po novem bi se ta številka dvignila na 12 mesecev v zadnjih 24 mesecih. Še naprej. Skrčili bi trajanje nadomestila za brezposelnost starejšim od 55 let na 19 mesecev. Ta kategorija prebivalcev je sedaj upravičena do nadomestila v trajanju 25 mesecev pod pogojem, da imajo 25 let zavarovalne dobe. Še četrti problematični ukrep. Začeli bi z brisanjem ljudi iz evidence iskalcev zaposlitev, če odklonijo že eno samo, torej prvo ponujeno zaposlitev. To se dogaja sicer že sedaj, če nekdo zavrne dve ponujeni zaposlitvi, no, zdaj bi pa to še stopnjevali. Kar je seveda problem zaradi tega, ker je nekomu lahko ponujena grobo izkoriščevalska, neustrezna zaposlitev in popolnoma legitimno je, da jo odkloni. Kdor bi rad preganjal nedelo, naj raje začne pri bogataših, ki se hranijo iz delavskih srag, iz lastnega potu pa pridelajo bore malo ali nič. Medtem ko naloga socialne države in ministrstva za delo, družino in socialne zadeve mora biti predvsem ljudem pomagati. Zato ministrico sprašujem: Ali še vedno vztraja pri antisocialnih izhodiščih, ki jih je predstavila v tem reformnem svežnju? V Levici tem predlaganim reformam ostro nasprotujemo. Ljudem pomagajmo, ne pa gledati, kako jih bomo še bolj oželi in jih še bolj prisilili v izkoriščevalska, prekarna, nedostojno plačana dela. Hvala.
Hvala, gospod poslanec. Gospa ministrica, beseda je vaša.
Hvala lepa za besedo in hvala za vprašanje. Najprej bi samo dodala, da vedno, kadar bo se treba boriti za socialno državo, bom jaz prva v bojni liniji. Pa vendarle, socialni sistem mora biti nastavljen na ta način, da so do socialnih pravic upravičeni tisti, ki zares to potrebujejo. Socialna mreža mora delovati tako, da ko nekoga, ki se mu nekaj zalomi v življenju iz takšnih ali drugačnih okoliščin, na katere ne more vplivati, da mu omogoči, da ga opolnomoči in ga vrne nazaj v svoje čevlje. Nikakor pa to ne more biti stalni prejemek, razen v tistih primerih, kadar za to obstajajo utemeljeni razlogi. Na ministrstvu smo pripravili ukrepe treh zakonov, in sicer Zakona o socialnovarstvenih prejemkih, Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju in Zakona o urejanju trga. Če se najprej osredotočim na novelo Zakona o socialnovarstvenih prejemkih. Predlagam ukinitev dodatka za delovno aktivnost ter nadomestitev le-tega z določitvijo spodbude za aktivacijo brezposelnih upravičencev do denarne socialne pomoči. To pomeni, da predlagam ukinitev dodatka, na drugi strani pa spodbuda, ki se dobi pri aktivni politiki zaposlovanja, ostaja oziroma zaradi tega ne bo nižja denarna socialna pomoč, kot to velja danes. In sicer na način, da se pri ugotavljanju upravičenj do denarne socialne pomoči ne upoštevajo prejemki, ki jih posameznik prejema zaradi vključitve v aktivno politiko zaposlovanja. Ugotavljamo, da dodatek za delovno aktivnost ni ustrezno umeščen v institut in krepi past neaktivnosti, saj se zaradi tega dodatka cenzus za denarno socialno pomoč nevarno približa meji minimalne plače. Cenzus za denarno socialno pomoč, skupaj z dodatkom za delovno aktivnost, sedaj dosega 89 procentov minimalne plače. Dvig osnovnega zneska minimalnega dohodka na raven 392,75 evra je povzročil dvig cenzusa za pridobitev denarne socialne pomoči in z uporabo tega dodatka za delovno aktivnost se ruši eno od temeljnih načel dodeljevanja denarne socialne pomoči, to je, da upravičenec do denarne socialne pomoči ne more biti v ugodnejšem socialnem položaju od tistega, ki si sredstva za preživljanje zagotavlja z delom ali na podlagi pravic iz dela. Naj povem, da je to tudi institut, ki ga ne pozna nobena druga država članica. Prav tako so se pri uporabi instituta dodatka za delovno aktivnost pojavile anomalije, predvsem pri izvajanju prostovoljnega dela. V praksi prihaja do primerov, da so osebe na zavodu opravičene iskanja zaposlitve zaradi začasne zmožnosti za delo, na centrih pa imajo ob izpolnjevanju vseh zakonsko določenih pogojev avtomatično višjo denarno socialno pomoč zaradi dodatka za delovno aktivnost. Prostovoljno delo tako lahko postane oziroma postaja samo sebi namen in dejansko ne pomeni tudi razvoja kompetenc, samopodobe in socialne vključenosti posameznika. Zaznava se tudi, da se ustanavljajo društva, v katere se osebe včlanijo zgolj z namenom pridobivanja dodatka za delovno aktivnost zaradi sklenjenega pisnega dogovora o prostovoljnem delu. Namen denarne socialne pomoči ni, da postane redni dodatek delovno aktivni populaciji, temveč da zagotavlja sredstva za premostitev, ko se oseba ali družina znajde v situaciji socialne ogroženosti, ki nanjo ne more vplivati. Dodatek za aktivnost v smislu spodbude za delo in motivacije za delo je zato potrebno zagotoviti iz drugih virov oziroma povezano z aktivnostmi, ki jih oseba opravlja. Primarno socialno varnost mora posameznik in družina prejeti iz naslova socialnih zavarovanj, ki so bili ustanovljeni in so namenjeni temu, da zagotavljajo posamezniku ustrezno socialno varnost ob nastanku najbolj obremenjujočih socialnih primerov v življenju posameznika. Cilj denarne socialne pomoči je torej, da se oseba, ki je zmožna za delo, čim prej zaposli oziroma poskrbi, da bo sama lahko poskrbela zase. Z ukinitvijo dodatka za delovno aktivnost tudi razbremenjujemo centre, saj ne bo potrebno ponovno izdajati odločbe v primeru, kadar so vključeni v aktivno politiko zaposlovanja. Kar se tiče novele Zakona o urejanju trga dela. V zvezi s spremembami Zakona o urejanju trga smo kot pri drugih dveh zakonih sledili cilju višanja delovne aktivnosti delovne sile in zagotavljanju socialne varnosti. Demografski trendi, nizka stopnja delovne aktivnosti starejših nad 55 let, pomoč pri integraciji tujcev na naš trg dela in družbo ter na naslovljene težave, ki so se v preteklosti izpostavile s strani Varuha človekovih pravic oziroma prenosa na sodišča, so elementi, ki so botrovali pripravi izhodišč predlogov Zakona o urejanju trga dela. Gre torej za izhodišča, ki bodo v naslednjih tednih predmet razprave v okviru pogajalske skupine Ekonomsko socialnega sveta. Hvala.
Hvala, gospa ministrica. Gospod poslanec, izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Ja, želim dopolnitev odgovora! Gospa ministrica, jaz sem vas, mislim da na prejšnji redni seji, vzel v bran in sem javno povedal, da ste pogumni, zaradi tega ker ste vzeli resor ministrstva za delo, družino in socialne zadeve in začeli pospravljati vso zmedo, ki je nastala s centri za socialno delo, ki so jo tam pač zapustili vaši predhodniki. Povedal sem pa tudi, da smo v krasnem trenutku, da presekamo z 10-letnimi politikami tega istega ministrstva, ki pristajajo na to, da če so plače v tej državi nizke, potem mora biti socialna pomoč še nižja, zato da ljudi prisili v delo za ta iste prenizke, izkoriščevalske, nedostojne plače. Zakaj to zdaj omenjam? Ker ste v odgovoru, vašem, temle odgovoru na moje poslansko vprašanje delovali, kot da odgovarja vaša predhodnica Anja Kopač Mrak z njeno lastno ideologijo. Sami ste rekli, da tisti, ki je upravičen do socialne pomoči, naj do te socialne pomoči tudi pride, da to tudi podpirate. Navedel sem vam štiri kategorije, ki so pa neupravičeno na udaru predlaganega svežnja vaših reform. Za začetek je tu dodatek socialni pomoči za aktivnost. Glejte, če je tu problem s kakršnimikoli zlorabami – kot pravite, se ustanavljajo neka društva –, izvolite vpeljati več preglednosti! Zakaj bi zaostrili merila za brezposelnost? Spet, to so ljudje, ki so upravičeni do teh nadomestil, saj so vendarle izgubili delo. In to, da se skrči trajanje nadomestila za brezposelnost starejših od 55 let, to spet ne prispeva k absolutno ničemur, razen k stiskanju določene kategorije zaposlenih. In navsezadnje, četrta stvar, da se še ostreje briše ljudi iz evidence brezposelnih, se mi zdi pa sploh napak. To je stara socialna politika, rabimo novo socialno politiko, ki bo delala za solidarnost in za socialno varnost, ne pa za [[izklop mikrofona]].
Hvala, gospod poslanec. Gospa ministrica, izvolite.
Mogoče še povem samo glede samih kršitev rešitve, ki jo predlagamo v Zakonu o urejanju trga. Še vedno ohranjamo dvostopenjsko sankcioniranje v primeru lažjih kršitev, v primeru hujših kršitev, pa predvidevamo brisanje iz evidence. Zakaj smo pripravili te ukrepe in zakaj gredo v to smer? Imamo visoko gospodarsko rast, konjunkturo, število prejemnikov denarne socialne pomoči nam pa zelo hitro raste. Če primerjamo februar 2019 in pa februar 2018, imamo prejemnikov zraven 11 tisoč. Sigurno so to številke takšne, ki pomenijo, da nekaj v našem sistemu ni v redu, da nekaj izstopa, da imamo v sistemu ureditve, ki jih druge države članice ne poznajo. Kot sem že prej uvodoma rekla, z dodatkom za delovno aktivnost se približamo 89 procentnom višine minimalne plače. Ko sem se pogovarjala s svetovalci na centrih za socialno delo in Zavodu za zaposlovanje, mi vsi v eno in enako pripovedujejo, da je nemogoče te ljudi motivirati, ker enostavno pripovedujejo: delo se ne splača. Vsi ti ukrepi gredo nekako v to smer. Absolutno pa moramo vedeti tudi, da smo dvignili višino minimalnega dohodka, da je bil ta dodatek za delovno aktivnost postavljen v času največje krize, leta 2011, ko je bil v višini 230 evrov, danes znaša 392 evrov, in ugotavljamo, da deluje prociklično. Mi še vedno imamo na Zavodu za zaposlovanje 80 tisoč ljudi, katere se kljub intenzivni obravnavi tako Zavoda za zaposlovanje kot centrov za socialno delo zelo težko aktivira. Ravno zaradi tega, ker vsi pripovedujejo, da se delo ne splača. Delo se mora splačati v naši državi. Tudi kot zagovornica, velika zagovornica, dviga minimalne plače – sama tudi osebno menim, da je še vedno prenizka –, pa vendarle je v taki višini, kot je. Denarna socialna pomoč, skupaj z dodatkom za delovno aktivnost, kot sem rekla, ruši enega temeljnih načel, in sicer ne more biti tisti, ki prejema socialno pomoč, v enakem položaju kot tisti, ki dela. Hvala.
Hvala, gospa ministrica, za vaše odgovore. Postopkovni predlog? Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Podajam postopkovni predlog, da Državni zbor opravi razpravo o odgovoru ministrice. Namreč ta trditev, delo se ne splača. Drži, da se delo ne splača. Ampak zakaj se delo ne splača? Zaradi tega, ker je socialna pomoč previsoka? Ne! Zato ker so plače prenizke. In tu je tisti obrat v socialni politiki, ki ga potrebujemo. Vi zagovarjate, advocirate socialno politiko s še več discipliniranja, še več nadzora, še več izkoriščanja, zato ker je tudi plačna politika slovenskih delodajalcev naravnana v smer discipliniranja, nadzora in izkoriščanja. V kakšni funkciji je primerno visoka, resna socialna pomoč v odnosu do plač? Človeku pokrije hrbet, da mu ni treba sprejeti čisto vsakega dela, tudi takega, ki je brutalno izkoriščevalsko, ki je nepošteno plačano, ki je pogosto celo nelegalno. Ravno zato potrebujemo visoko socialno pomoč. Če bomo zgradili primeren sistem socialne zaščite, se bo tudi zelo hitro delo splačalo. Zakaj? Zaradi tega, ker bodo morali delodajalci ponuditi višje plače, sicer kadra na bodo dobili. To je sistem primerne socialne politike v odnosu do plačnih politik. Sami ste tudi, gospa ministrica, navedli, kako imamo rekordne stopnje gospodarske rasti, a hkrati tudi revščino v porastu oziroma v porastu število prejemnikov denarne socialne pomoči. To je spet nekaj, kar v štirih letih prejšnjega mandata v tem državnem zboru nismo uspeli spraviti skozi niti do izvršne veje oblasti niti ostalim kolegom v poslanskih klopeh, to je, da gospodarska rast avtomatsko ne odpravlja revščine sama od sebe. Nekateri ljudje so preprosto trajno brezposelni, ker iz zdravstveni razlogov, recimo; zaradi tega, ker imajo morda malo slabše kvalifikacije; zaradi tega, ker so se psihološko tudi ujeli v past dolgotrajne revščine in sploh ne znajo sami sebi pomagati, se ne znajo ven izkopati iz te svoje situacije in za vse te ljudi je edina pot aktivna in solidarna socialna politika. Njim nobena gospodarska rast ne bo pomagala. In vsi ukrepi, ki so disciplinsko usmerjeni v spodbujanje delovne aktivnosti, v resnici situacije ne rešujejo, ampak jo za te siromake v vprašanju v resnici poslabšujejo. Ja, delo se mora splačati, ampak naj se splača zaradi primernih in dostojnih plač, ne pa zato, ker so plače nedostojne, pa jih more delavski razred še zmeraj sprejemati, zaradi tega ker je nedostojna tudi socialna politika. Hvala.
Hvala, gospod poslanec. O vašem predlogu bomo glasovali jutri v okviru glasovanj. S tem prehajamo na zadnje, to je 52. poslansko ustno vprašanje. Imate ga, gospod Marko Bandelli, za ministrico dr. Aleksandro Pivec. Izvolite.
Hvala, predsednik. Gospa ministrica, zadnje vprašanje danes. Tukaj smo še ena pest ljudi. Tisti verski rek pravi, da prvi bojo zadnji, zadnji prvi; tudi če tega ne verjamem, zame prvi ostanejo prvi, zadnji so vedno zadnji, v celem življenju. Vprašanje, ki smo vam ga postavili, ki sem ga vam postavil, je seveda tisto, ker mi je seveda zelo pri srcu kot Krašovec. Na bitko, ki smo jo dali skozi, pa še vedno je prisotna, tu je ta bitka za zaščito tega terana. Ta delegirani akt, ki je bil po naše zgrešen s strani Evropske komisije. Glede na to, da smo vložili leta 2017 tožbo, nas zanima – in mislim, da v tem primeru tudi našega primus inter pares; to se pravi, našega prvega med enakimi, ki je bil tudi prvi v vrsti udeležen v tej bitki. Zanima vse: Na kakšen način, kjer je, v kakšni fazi smo? Kaj lahko pričakujemo, kakšen bo eksodus tega? Kdaj lahko pričakujemo rešitev? Ker veste, v končni fazi zadeva dela res škodo; dela škodo našim kmetom na Krasu, dela škodo zaradi tega, ker je bilo neupravičeno delno priznano označevanje, dajmo reči na hrvaški strani. Zadovoljni smo, da smo šli sploh v tožbo. Tako nas zaenkrat zanima, kako je in v kakšni fazi je. Hvala.
Hvala, gospod poslanec. Gospa ministrica, beseda je vaša.
Hvala, predsednik. Hvala za vprašanje, gospod Bandelli. Vendar dovolite mogoče mičkeno nekaj korakov nazaj, kaj se je v bistvu dogajalo v postopku, ker odgovor sicer na koncu bo zelo kratek. Skratka, res sem se takoj, ko sem nastopila funkcijo ministrice, z velikim zanimanjem pozanimala glede stanja pri zadevi teran, ker sem jo spremljala, še preden sem nastopila na to funkcijo, mi je tema tudi zelo blizu in zelo poznana, zato sem to tudi kot enega svojih prvih primerov ali prvih projektov na ministrstvu zelo dobro preštudirala. Torej, teran je od 17. februarja 2016 v Evropski uniji zaščiteno in registrirano ime za vino z zaščiteno označbo porekla, ki se tradicionalno prideluje iz grozdja vinske sorte refošk na območju Krasa. V skladu z določbami zakonodaje, uredbe št. 1308/2013 se ime sorte vinske trte, ki vsebuje zaščiteno označbo porekla ali je sestavljeno iz nje, ne sme uporabljati za označevanje kmetijskih proizvodov. Zakonodaja sicer omogoča določene izjeme, ampak odobrene morajo biti po predpisih skupnosti, veljavnih na 11. maj 2002 oziroma na dan pristopa države članice. V postopku se od leta 2014, ko je Slovenija prvič zaznala namero Komisije, da bi hrvaškim pridelovalcem sorte vinske trte teran odobrila izjemo glede možnosti označevanja te sorte, seveda prizadevala, da ustavi aktivnosti Komisije iz vsebinskih, postopkovnih in tudi pravnih razlogov. Zaradi vstopa Hrvaške v Evropsko unijo 2013, je komisija leta 2013 sprejela izvedbeno uredbo, s katero je Hrvaški na njeno zahtevo odobrila uporabo naziva 15 sort vinske trte, ki so delno ali v celoti sestavljeni iz zaščitene označbe porekla oziroma takšno označbo vsebujejo, vendar med njimi ni bilo zahteve po izjemi za sorto vinske trte teran. V letu 2013 je Komisija v zvezi s tem vprašanjem podala jasno stališče, da je teran zaščitena označba porekla izključno za slovensko vino in da Hrvaška pred vstopom v EU ni zaprosila za uvrstitev vinske trte teran na listo izjem. Komisija je Republiki Sloveniji in slovenskim pridelovalcem vina teran precej časa tudi onemogočala dostop do vseh relevantnih dokumentov, s katerimi je Hrvaška domnevno zaprosila za odobritev izjeme in na katere je nato Komisija odprla zadevno delegirano uredbo. 19. maja 2017 je bila sprejeta delegirana uredba komisije 2017/1353 o spremembi Uredbe 60/29 glede sorte vinske trte in njihovih sopomenk, ki se lahko uporabljajo na etiketah vina, s katero je Hrvaški odobrila izjemo za označevanje sorte vinske trte teran na vinih, pridelanih v hrvaški Istri. Kljub ostremu nasprotovanju Slovenije je bila delegirana uredba 21. julija 2017 objavljena v Uradnem listu Evropske unije, zato je Slovenija 15. septembra na Splošno sodišče EU vložila tožbo zoper Komisijo zaradi ugotovitve ničnosti zadevne delegirane uredbe. Julija 2018 se je zaključil pisni del sodnega postopka, avgusta 2018 je bila pri sodišču vložena zahteva, da se opravi obravnava. Slovenija še vedno čaka, da sodišče določi datum obravnave, na katerem bo seveda mogoče pojasniti še tiste navedbe, ki niso bile pojasnjene oziroma neodgovorjene v delu postopka, kakor da bo imela tudi možnost odgovoriti na vsa vprašanja senata Splošnega sodišča Evropske unije. Postopek se bo zaključil z razglasitvijo sodbe Splošnega sodišča Evropske unije, zoper katero je možna pritožba na drugostopenjsko Sodišče Evropske unije. Ocenjuje se, da bi lahko sodba bila razglašena do konca leta 2019, dinamika pa je seveda odvisna od postopanja drugih strank oziroma interventov v postopku. Torej, prve ustne obravnave pričakujemo tekom letošnjega leta, nemogoče pa je seveda predvideti oziroma nimamo nobenih informacij, kdaj naj bi se te ustne obravnave začele. Smo pa seveda na podlagi nekaterih drugih primerov podobnih tožb, ki smo jih pregledali, ugotovili, da te sodbe med vložitvijo tožbe in razglasitvijo sodbe lahko trajajo tudi tri do štiri leta. Toliko v pričakovanju ustne obravnave pred Evropskim sodiščem.
Hvala, gospa ministrica. Gospod poslanec, izvolite.
Hvala, ministrica. Seveda ste podali vse podatke, ki smo jih praktično glede tega tudi vedeli. Zmotil nas je že sam začetek postopka. Se pravi, odpiranje postopka, ker smo mislili ali pa prepričani smo bili, da je to zabetonirano, če bi lahko tako rekli. Stvar je zdaj v tem trenutku taka; morate vedeti, da je teran v bistvu res ena konsolidirana poslovna priložnost za Krašovce kot take. Po drugi strani vemo tudi, da cilj je tudi ta, da če bi to razširili, da naj ne bi potem v konzorciju prodajali več rinfuz strankam, da bi šli samo v buteliranje. Se pravi, to bi dalo dodano vrednost temu. Ampak vse skupaj, ko je zaustavljeno prav zaradi tega postopka, ki – upam, da res – naj ne bi bil tri, štiri leta, ampak da bi lahko verjetno bil znan ta epilog prej. Lahko vam bom dal predlog, laičen verjetno, v tem času. Saj veste, kadar se menja lastništvo v podjetju, se zamenja uprava. Ko se zamenja politika, se zamenja nekako razmišljanje. Lahko morda z novimi volitvami, ko bo novi komisar, da bi se splačalo napraviti obisk k njemu in videti, kaj on misli –, da ne bi bila cela procedura, ampak da bi razumel, da je to bila napaka prejšnjega vodstva. Sicer morate vedeti, da sem kot prejšnji minister bil v prvi osebi s komisarjem Hoganom in sem mu tudi jasno povedal. Sem rekel: »Glej, ta problem, ki ga imamo, ko naju ne bo več – ampak ta problem bo še vedno ostal.« In tudi zdaj je, kar je. Mi nismo opravičili te njegove poteze. Zato verjamemo v vas in mislim, da bi lahko bila z novimi volitvami tudi ena možnost, da bi lahko spet nekako nastopili do evropskega komisarja, komisarke ali do tistega pač, ki bo, in videli, če bi lahko to zadevo predhodno, prej ustavili, ker je bila velika napaka napravljena za nas in za naše Krašovce. Hvala lepa, ministrica.
Hvala, gospod poslanec. Gospa ministrica, želite odgovoriti? Izvolite.
Bom poskušala zgolj na kratko. Seveda bom izkoristila vse dane možnosti, da poskušamo to zgodbo pripeljati pozitivno do konca – v korist seveda naših pridelovalcev. V tem trenutku, mislim, da je korektno in pravilno, da vendar počakamo na sodni postopek. Če in ko bo imenovana nova komisija, pa seveda z veseljem opravim tudi pogovor z novim komisarjem na to temo.
Hvala, gospa ministrica. S tem ugotavljam, da lahko prekinem 1. točko dnevnega reda, ki jo bomo nadaljevali jutri, 26. marca 2019, ko bo Državni zbor v okviru glasovanj odločal o predlaganih sklepih. S tem prekinjam 6. sejo Državnega zbora, ki jo jutri nadaljujemo ob 9. uri. Vsem želim prijeten večer. Nasvidenje!