Spoštovani kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Začenjam nadaljevanje 9. seje Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednji poslanke in poslanci: mag. Tanja Cink, gospa Ljudmila Novak od 18. ure dalje, gospa Suzana Lep Šimenko, Violeta Tomić od 17. ure dalje, dr. Matej T. Vatovec, mag. Branislav Rajić do 18. ure, gospod Tilen Božič do 11. ure in mag. Bojan Krajnc do 10. ure. Vse prisotne lepo pozdravljam! Prehajamo na 6. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA PREDLOG ZAKONA O SPREMEMBI ZAKONA O PREMOSTITVENEM ZAVAROVANJU POKLICNIH ŠPORTNIKOV PO NUJNEM POSTOPKU. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavnici Vlade, ministrici za izobraževanje, znanost in šport dr. Maji Makovec Brenčič.
Spoštovani predsednik, spoštovani poslanke in poslanci, lep pozdrav! Trenutno veljavni Zakon o premostitvenem zavarovanju poklicnih športnikov v 41. členu določa, da upravljavec, to je Kapitalska družba, oblikuje premostitveni sklad in določi način konstituiranja odbora premostitvenega sklada v roku 12 mesecev od uveljavitve zakona, to je do 21. 6. 2015. Ker je bil veljavni zakon v Državnem zboru sprejet na podlagi predloga poslancev, Vlada pa je takrat sprejemu zakona nasprotovala, sam zakon precej odstopa od vsakršne primerljive pravne ureditve v Republiki Sloveniji in predstavlja, lahko rečemo, novost v pravnem redu. Določbe trenutno veljavnega zakona so nejasne, na primer kdo je zavezanec za plačilo prispevka v sklad, od katere osnove se plačuje prispevek, od katerih virov. So tudi nepopolne, manjkajo na primer podatki, ki jih Kad potrebuje za upravljanje sklada, na primer davčna številka, in deloma med seboj nasprotujoče si, na primer vpis v register zavarovancev, začetek članstva v skladu in tako dalje. Zato jih institucije, na katere se zakon nanaša, to je Kapitalska družba, Ministrstvo za finance, Ministrstvo za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti, Sindikat športnikov Slovenije, Agencija za trg vrednostnih papirjev, Agencija za zavarovalni nadzor ter Ministrstvo za izobraževanje, znanost in šport, nismo mogli izvajati oziroma bi pri izvajanju tako nejasnih določb zakona obstajala precejšnja tveganja pravne in finančne narave. Kapitalska družba kot subjekt, ki je v zakonu določen za oblikovanje in upravljanje sklada premostitvenega zavarovanja poklicnih športnikov, je pripravila amandmaje k več kot tretjini členov trenutno veljavnega zakona, glede katerih že od konca 2014 potekajo intenzivna usklajevanja med Ministrstvom za finance, Kapitalsko družbo, Ministrstvom za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti, Sindikatom športnikov Slovenije, Agencijo za trg vrednostnih papirjev, Agencijo za zavarovalni nadzor ter Ministrstvom za izobraževanje, znanost in šport. V postopku usklajevanja besedila novele zakona je bilo ugotovljeno, da Kapitalska družba ne bo mogla oblikovati premostitvenega sklada do zatečenega datuma, to je 21. junija, kot to sicer določa 41. člen veljavnega zakona, saj so trenutno veljavna določila zakona, kot že navedeno, nejasna, nepopolna in odstopajo od primerljivih pravnih ureditev v Republiki Sloveniji. Ker je med deležniki, ki že od jeseni 2014 usklajujejo besedilo novele zakona, še vedno veliko odprtih vprašanj, novele zakona, ki bi določala tudi podaljšanje roka za oblikovanje sklada, do 21. 6. ne bo mogoče uveljaviti. Da ne bi prišlo do kakršnihkoli nepopravljivih posledic iz tega razloga, ki bi nastale s poskusom oblikovanja sklada premostitvenega zavarovanja poklicnih športnikov na podlagi trenutno veljavnih določil zakona, kar bi seveda lahko tudi privedlo do pravnih in drugih tveganj, na primer tudi finančnih, se s to novelo zakona predlaga samo podaljšanje roka za oblikovanje sklada. S kasnejšo novelo, ki se še usklajuje, pa bi se uredila tudi še vsa odprta vprašanja. Trenutno je večina zadev, ki so bile predhodno izpostavljene kot odprte, že usklajenih; odprta ostajajo še vprašanja davka na promet zavarovalnih poslov, ki naj bi se plačeval pri izplačilu premostitvene rente, in tudi nekaj ostalih zadev, h katerim je treba pridobiti soglasje regulatorjev, to je predvsem Agencija za trg vrednostnih papirjev in Agencija za zavarovalni nadzor, na primer vlaganje sredstev skladov različne oblike finančnih instrumentov. V ta namen naprošamo za podaljšanje roka. Najlepša hvala.
Predlog zakona je obravnaval Odbor za izobraževanje, znanost, šport in mladino kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila Odbora dajem besedo predsednici mag. Mirjam Bon Klanjšček.
Hvala lepa. Spoštovana ministrica, predsedujoči, kolegice poslanke in kolegi poslanci, vsi prav lepo pozdravljeni! Odbor za izobraževanje, znanost, šport in mladino je na 12. redni seji 12. junija 2015 obravnaval Predlog zakona o spremembi Zakona o premostitvenem zavarovanju poklicnih športnikov, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo predložila Vlada. Kolegij predsednika Državnega zbora je na svoji 30. redni seji 8. junija 2015 sklenil, da se Predlog zakona o spremembi Zakona o premostitvenem zavarovanju poklicnih športnikov obravnava po nujnem postopku. V poslovniškem roku je amandma vložila Poslanska skupina Zavezništva Alenke Bratušek k 1. členu. Državna sekretarka na Ministrstvu za izobraževanje, znanost in šport dr. Andreja Barle Lakota je povedla, da je cilj predloga zakona podaljšanje roka za oblikovanje sklada premostitvenega zavarovanja poklicnih športnikov. S tem se bodo z novelo, ki je v usklajevanju, lahko odpravile nejasnosti in uredila vsa ostala odprta vprašanja zakona ter bo sklad ustrezno umeščen v pravni red Republike Slovenije. Zakonodajno-pravna služba je predloženi zakon proučila z vidika njegove skladnosti z Ustavo in pravnim sistemom ter zakonodajno-tehničnega vidika. Njena predstavnica je opozorila na to, da bi kazalo razmisliti o ustrezno daljšem roku za oblikovanje sklada. Pojasnila je, da je treba pri tem upoštevati čas, ki ga predlagatelj skupaj z udeleženimi subjekti potrebuje za pripravo celovite novele, čas za redno obravnavo predloga zakona v zakonodajnem postopku, ustrezno obsežnost in zahtevnost materije ter tudi temu ustrezen rok za uveljavitev spremenjene pravne ureditve. Razprava je potekala predvsem o roku za podaljšanje oblikovanja sklada premostitvenega zavarovanja poklicnih športnikov. Predlagatelj amandmaja je pojasnil, da je predlagani rok zaradi nejasnosti, neusklajenosti, podnorminiranosti in s tem neizvedljivosti veljavnega zakona prekratek. Veljavni zakon po njegovem mnenju potrebuje temeljito prenovo, ki pa je ni mogoče izvesti v nekaj mesecih. Menil je, da bi v izogib vnovičnemu podaljševanju roka kazalo razmisliti o ustrezno daljšem roku za oblikovanje sklada. S strani ministrstva pa je bilo pojasnjeno, da ne podpirajo amandmaja, ker veljavni zakon ni izvedljiv in je v zaključni fazi usklajevanja že njegova novela. Zaradi navedenega je bil tudi umaknjen amandma Poslanske skupine Zavezništva Alenke Bratušek k 1. točki. Ker k predlogu zakona na matičnem delovnem telesu niso bili sprejeti amandmaji, Odbor za izobraževanje, znanost, šport in mladino predlaga Državnemu zboru, da Predlog zakona o spremembi Zakona o premostitvenem zavarovanju poklicnih športnikov sprejme v predloženem besedilu. Hvala.
Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Poslanska skupina Demokratične stranke upokojencev Slovenije, v njenem imenu gospod Primož Hainz.
Spoštovani predsednik, gospa ministrica, kolegice in kolegi! Dovolite, da predstavim stališče Poslanske skupine Desus k Predlogu zakona o spremembi Zakona o premostitvenem zavarovanju poklicnih športnikov. V Poslanski skupini Desus se dobro zavedamo pomena slovenskega športa, še posebej vrhunskega športa in izjemnih rezultatov, ki jih dosegajo vrhunski športniki. Vrhunski športniki so najmočnejši promotor države v tujini in imajo izjemen psihološki vpliv na vse generacije v smislu športnega in zdravega načina življenja. Kljub temu Poslanska skupina Desus v prejšnjem mandatu ni podprla tega zakona, tega konkretnega zakona. Imeli smo namreč vsebinske zadržke, zakonu pa smo nasprotovali tudi zato, ker smo dvomili, da bo zakon lahko ob vseh nedoslednostih, nejasnostih in pomanjkljivostih z vidika ustavnopravne, sistemske in nomotehnične narave sploh lahko uspešno implementiran v praksi. Kljub obsežnemu amandmiranju na matičnem delovnem telesu in plenarni obravnavi ob drugem in tretjem branju zakon žal ni bil pripravljen tako, da bi ga bilo možno tudi izvajati. Zato se zavzemamo, da s spremembo zakona podaljšujemo rok za oblikovanje sklada premostitvenega zavarovanja poklicnih športnikov, katerih upravljavec bo Kapitalska družba pokojninskega in invalidskega zavarovanja. V Poslanski skupini Desus bomo podaljšanje roka podprli, v tem času do 1. novembra pa pričakujemo ustrezno in celovito noveliranje zakona, ki bo omogočil zaživitev zakona v praksi. Hvala lepa.
Besedo ima Poslanska skupina Socialnih demokratov, v njenem imenu gospod Jan Škoberne.
Spoštovani gospod predsednik, spoštovani kolegice in kolegi! Vsi državljanke in državljani smo vedno ponosni in z zastavami, dresi in še kako drugače stojimo ob strani našim športnikom in športnicam, takrat ko zmagujejo in ko so uspešni. In tudi takrat, ko jih skozi mnoge selekcije od začetka pa tudi do seniorskih selekcij spremljamo v njihovih aktivnostih, ki promovirajo našo državo, ji dajejo ugled in bistveno pripomorejo tudi k vzgoji državljank in državljanov, čemur je šport v veliki meri tudi namenjen. Resnica, ki pa spremlja vse naše športnike, na katere smo tako ponosni, je takšna, da imajo zelo specifično karierno pot. Na tej poti morajo v približno četrtini običajne delovne dobe posameznika ustvariti dovolj, da lahko od tega živijo dostojno in dobro do konca svojega življenja. S tem pa, razen redkih izjem, v Republiki Sloveniji nimajo vsi lahke poti. Mnogi imajo težave potem, ko se karierna pot konča, in večina njih se sooča z eksistenčnim vprašanjem, ki je po navadi povezano tudi z vprašanjem, kako se poklicno, izobrazbeno in skozi zaposlitev vključiti nazaj v družbo, ki je še kako drugačna od življenja profesionalnega športnika. Zato je tovrsten zakon nujen in potreben. Socialni demokrati ga v prejšnjem primeru sicer nismo podprli iz preprostega razloga, ker je bil predlagani poslanski zakon neizvedljiv, kar se kaže tudi danes. Zato je pomembno, da Državni zbor – seveda v upanju, da vsi tu razumemo pomen profesionalnega športa in dela, ki ga športnice in športniki opravijo za razvoj, promocijo in ugled Republike Slovenije, – sprejme podaljšanje roka za uveljavitev novele tega zakona. Ter da damo možnost Ministrstvu za izobraževanje, znanost in šport, da pripravi zakon, ki ga bo mogoče izvajati; in da pripravi zakon, ki bo omogočil enakopraven dostop do dela, izobrazbe in življenja tistim športnikom, ki po okvirno četrtini svojega delovnega udejstvovanja pravzaprav prvič ponovno vstopajo na trg dela in v nek socializacijski sklop družbe. Ključno je, da se s pripravo novega zakona odpravijo tudi očitki, da gre za podeljevanje privilegijev. Nujno je, da se odpravi ta predsodek, in nujno je, da se prepreči, da bi se tovrstni zakon zlouporabljal kot tako imenovana davčna oaza ali za morebitno pranje denarja. Socialni demokrati verjamemo, da bo ministrstvo ustrezno pripravilo novelo oziroma popravke zakona; zatorej podpiramo njegovo čim prejšnjo uveljavitev v terminskem načrtu, kot ga predlaga ministrstvo. Hvala.
Besedo ima Poslanska skupina Združena levica, v njenem imenu Miha Kordiš.
Predsedujoči, hvala za besedo. Socialna varnost profesionalnih športnikov je izjemno pomembno vprašanje. Prejšnji sklic državnega zbora ga je skušal reševati z oblikovanjem sklada premostitvenega zavarovanja športnikov. Da je bilo to storjeno izjemno površno, da gre za zakonski kaos, ki ga je nemogoče izpeljati v praksi, ni treba ponavljati. Glavno vprašanje, ki si ga moramo zastaviti, je, ali je možno iz teh izhodišč z zakonodajnimi spremembami sploh rešiti stanje in napraviti dejansko funkcionalni sklad. Najverjetnejši odgovor je, da ne, in da gre s podaljševanjem roka le za podaljševanje agonije, česar pa smo od trenutne vlade v mnogih primerih tako ali tako že vajeni. V Združeni levici, zato temu podaljševanju ne bomo nasprotovali. Namesto tega se raje vprašamo po izhodiščnih rešitvah v tem zakonu oziroma sami zasnovi premostitvenega sklada. Profesionalni šport ni izjema pri ekonomskih in socialnih trendih, ki so značilni za neoliberalizem. Če danes pogledamo po vseh športnih panogah, vidimo, da je vse profesionalne športnike doletela espeizacija, ki je ogromen problem pri nas, posebej pri mladi organizaciji. Primer športnikov je sicer specifičen, saj seveda ne gre za klasične zaposlene, a hkrati vseeno ne povsem za svoboden poklic, posebej v kolektivnih športnih panogah. Prekarnost je pri profesionalnih športnikih zelo visoka. Poleg oblik zaposlitve tudi zaradi specifičnih zahtev športa od fizičnih omejitev, dolžine kariere pa do možnosti poškodbah, težavnih rehabilitacij ter vrnitvah na zadovoljiv nivo itd. Profesionalni športniki nimajo nobenih delavskih pravic, ki so sicer zagotovljene z zakoni ali kolektivnimi pogodbami. Večinoma seveda vidimo uspešne vrhunske športnike, ki tekmujejo in osvajajo kolajne na velikih spektakelskih prireditvah in so popularne figure v medijih, spregledamo pa veliko večino profesionalnih športnikov, ki delajo in živijo v izjemno težkih ekonomskih in socialnih razmerah. Dohodkovna neenakost je izjemno velika. Najbolj izpostavljeni športniki so dobro preskrbljeni, pogosto individualno sponzorirani in v mnogih primerih zaposleni v javni upravi. Ta zadnji način omogoča, da imajo športniki plačane prispevke in s tem uživajo osnovno socialno varnost. Vsekakor bi bilo potrebno razmisliti, kako ta princip narediti učinkovitejši, da bi javna uprava imela več od teh zaposlenih in bolj meritokratski ter širše dostopen. Treba se je namreč zavedati, da v mnogih športnih panogah profesionalni ali polprofesionalni športniki s svojimi dohodki težko shajajo že sedaj, kaj šele po zaključku kariere. Pogosto te športnike drži pokonci le ljubezen do športna samega. Vprašanje je, če je sedanje stanje sploh zakonito, saj mnogi športniki izpolnjujejo vse pogoje za sklenitev rednega delovnega razmerja, čemur se klubi zaradi prihranka pri stroških dela izogibajo. Po anketi Sindikata poklicnih igralcev nogometa Slovenije iz leta 2010 se je za uvedbo delovnih razmerij izreklo 167 nogometašev, proti so bili samo štirje. Na drugi strani so klubi, ki so v tako početje prisiljene, saj so preslabo podprti, podfinancirani ali pa so prisiljeni v tekmovanja izven športnih igrišč in aren, v tekmovanje na trgu, zato morajo svojo delovno silo najeti za čim manjši strošek. Za rešitev socialnega položaja profesionalnih športnikov namesto izhodišč, na katerih temelji sklad premostitvenega zavarovanja poklicnih športnikov, potrebujemo mehanizem, ki bo vzdržen, solidarnosten in redistributiven ter bo izenačeval in odpravljal neenakost, ne pa je utrjeval. Še bolj pomembno pa je reševati problematiko pri samih temeljih, torej sami organizaciji in razvoju športa pri nas. Do današnjega predloga zakona o spremembi Zakona o premostitvenem zavarovanju poklicnih športnikov je zato treba biti zelo skeptičen. Je iz te kaotične, neurejene, nefunkcionalne zakonodajne ureditve, ki temelji na nepravičnih in nesolidarnostnih principih, sploh mogoče izpeljati operativno rešitev? V Združeni levici menimo, da ne. Potrebujemo drugačno rešitev, ki bo dejansko na pravičen način urejala socialno položaj vseh profesionalnih športnikov. Hvala.
Besedo ima Poslanska skupina Nove Slovenije – krščanski demokrati, zanjo gospa Ljudmila Novak.
Spoštovani, gospod predsednik, spoštovana gospa ministrica, kolegice in kolegi! Krščanski demokrati smo približno pred dobrim letom prispevali podpis k Predlogu zakona o premostitvenem zavarovanju poklicnih športnikov, ki ga je napisal Sindikat športnikov Slovenije. Športniki se namreč nemalokrat po zaključku poklicne športne kariere znajdejo v nekakšnem vakuumu, ki je lahko za posameznika zelo stresen, saj ostanejo brez sredstev za tekoče stroške, kaj šele za zagon nove poslovne ideje. Zaradi tega imajo lahko nekdanji poklicni športniki velike težave pri vstopu v novo življenjsko obdobje. Predlagani zakon naj bi tem športnikom zagotavljal sredstva za čas, ko se bodo vključevali v življenje, ko jim šport ne bo več predstavljal osnovnega oziroma temeljnega vira zaslužka. Že takrat smo poudarili, da je pristojno ministrstvo odgovorno za to, da se sprejeti zakon ustrezno dopolni in predela na način, ki bo pravno izvedljiv. Žal je ministrstvo predolgo čakalo in sedaj po nujnem postopku sprejemamo podaljšanje roka, da si tako rekoč kupi še nekaj časa za pripravo prenove zakona. Krščanski demokrati temu podaljšanju ne bomo nasprotovali, hkrati pa upamo, da bo ministrstvo res v kratkem predlagalo celovito novelo zakona in s tem primerno uredilo to področje. Slovenski športniki delajo čudeže v svetovnem in evropskem merilu glede na dane finančne zmožnosti države. Ob tem vlagajo skoraj nečloveške napore za dosego dobrih rezultatov, kar kaže na to, da ni vse v denarju. Po končani karieri pa imajo nemalokrat tudi zdravstvene težave. Tisti, ki pa nastopajo v športih, ki komercialno niso tako zanimivi in finančno podprti, pa se znajdejo še v večjih finančnih težavah. Zato si športniki zaslužijo, da jih podpremo v njihovih prizadevanjih za rešitev njihovega statusa vsaj v prehodnem obdobju, ko jim je najtežje. Ministrstvo pozivamo, da čim prej sprejme ustrezne rešitve.
Besedo ima Poslanska skupina Zavezništvo, zanjo mag. Mirjam Bon Klanjšček.
Hvala lepa. Še enkrat vsi prav lepo pozdravljeni! Zakon o premostitvenem zavarovanju poklicnih športnikov, sprejet maja 2014, je na področju urejanja vrhunskega poklicnega športa in športnikov naredil korak naprej. Cilji takrat sprejetega zakona so bili vsekakor plemeniti. Takratna želja predlagateljev je bila, da se zagotovi transparentnost in preglednost sistema zaposlovanja poklicnih športnikov v športnih društvih ter da se odprejo sistemske možnosti in vzpostavi posebna oblika poklicnega zavarovanja športnikov. Že takratna razprava pa je razkrila pomanjkljivosti zakona, slabosti in odstop od sistemske ureditve predvsem na področju davčne zakonodaje. Zakon naj bi namreč omogočil poklicnim športnikom, da del dohodka neobdavčeno naložijo skozi premostitveno zavarovanje za čas po končani karieri, država pa bi to podpirala z ustreznimi davčnimi olajšavami. Vlada takrat zakona ni podprla zaradi preveč odprtih vprašanj in dilem, finančnih razmer v državi in nezadostnega kroga upravičencev ter vzdržljivosti takega sklada. Na odstop od sistemskih rešitev ter preveč nedoslednosti je takrat opozarjala tudi Zakonodajno-pravna služba Državnega zbora. Danes, leto od sprejetja zakona, je Vlada pripravila popravljalne ukrepe oziroma predlaga premostitveno obdobje, s katerim se podaljšuje rok za oblikovanje sklada premostitvenega zavarovanja poklicnih športnikov. Že ob obravnavi na pristojnem odboru smo opozorili, da v Zavezništvu ocenjujemo, da je predlagani rok prekratek. Preprosto povedano, veljavni zakon potrebuje temeljito prenovo, ki pa je ni mogoče izvesti v nekaj mesecih. Na slednje opozarja tudi Zakonodajno-pravna služba Državnega zbora. Glede na pripombe Zakonodajno-pravne službe je pričakovati obsežno novelo veljavnega zakona verjetno v obliki novega zakona. Da bi se izognili vnovičnemu podaljševanju roka, bi kazalo razmisliti tudi o ustrezno daljšem roku za oblikovanje sklada. V tem duhu smo tudi ob obravnavi predloga zakona na delovnem telesu vložili amandma, s katerim smo želeli omogočiti Vladi in Kadu, da se pripravi podlaga, ki bi resnično lahko zasledovala uvodoma predstavljene cilje. Tako predstavniki Vlade kot predstavnik Kada so v petek med obravnavo predloga zakona zatrjevali, da ta krog ni potreben in da lahko vse potrebno postorijo, uskladijo in izvedejo v naslednjih nekaj mesecih. Prav zaradi tega zatrjevanja smo se v Zavezništvu odločili in predlog amandmaja umaknili. V Zavezništvu bomo predlog zakona podprli. Vladi smo ponudili elegantno rešitev, s katero bi uveljavitev zakona še nekoliko umaknili, pristojnim za uveljavitev in izvajanje zakona pa omogočili, da zakon dopolnijo in spremenijo na način, da bi v resnici lahko zaživel. Upam le, da te rešitve niste zavrnili samo zato, ker je prišla s strani opozicijske stranke, temveč zato ker imate ustrezne rešitve že praktično pripravljene, kar ste ne nazadnje tudi zatrjevali. Hvala.
Besedo ima Poslanska skupina Stranke modernega centra, zanjo gospa Irena Kotnik.
Spoštovani predstavnik Vlade, spoštovane kolegice, kolegi! Danes imamo pred seboj novelo zakona, ki je bila v Državnem zboru sprejeta leta 2014. Sprejeta je bila z namenom ureditve premostitvenega zavarovanja poklicnih in vrhunskih športnikov ter športnic. S tem se je skušala zagotoviti njihova socialno varnost po zaključku aktivne športne kariere. V času takratnega sprejemanja zakona so različni akterji opozarjali na njegovo necelovitost, nesistemskost ter vsebinsko nedodelanost. Zaradi kar nekaj odprtih vprašanj je danes otežena implementacija zakona v praksi. S tem se pravzaprav onemogoča uresničevanje osnovnega namena zakona, za katerega v Poslanski skupini SMC menimo, da je bil plemenit. Z novelo, ki jo danes sprejemamo, pa skušamo to implementacijsko vrzel tudi zapolniti. S podaljšanjem roka za oblikovanje sklada premostitvenega zavarovanja poklicnih športnikov do meseca novembra 2015 bi omogočili začetek izvajanja zakona. Naj pri tem poudarimo, kako pomembna je faza implementacije osnovnih javno-političnih odločitev, ki so bile v tem primeru sprejete v zakonski obliki, ter njena prepletenost z oblikovanjem oziroma pripravo določenega zakonskega akta. Zakon o premostitvenem zavarovanju poklicnih športnikov je odličen primer, ki kaže ravno na to, kako pomembno je, da so zakonski predlogi jasni, celoviti, vsebinsko dodelani in da se lahko izvajajo v praksi. S tem se pravzaprav ugotavlja, v kolikšni meri so zadovoljena pričakovanja vseh vpletenih deležnikov, saj lahko implementacija prinese želene ali neželene učinke ali pa do njih sploh ne pride. Še tako dobra rešitev družbenega problema na normativni ravni v praksi namreč ne prinaša želenih učinkov, če izvajanje sprejete odločitve ni uspešno. Odgovornost pri sprejemanju pa nosi tudi zakonodajalec. V Poslanski skupini SMC smo zadovoljni, da v želji po čim bolj učinkovitem delovanju premostitvenega sklada ter vlogi Kapitalske družbe, ki je zadolžena za oblikovanje in upravljanje sklada, v zadnjih nekaj mesecih potekajo intenzivna usklajevanja med vsemi vpletenimi deležniki o noveli zakona, ki bi omogočila njegovo dejansko implementacijo. Izvajanje vsakdanjih odločitev, ko nek zakon postaja del družbene realnosti, pogosto vodi do pogajanj in potreb po sklepanju kompromisov. Novela zakona, o kateri danes odločamo, bo omogočila, da se v ustreznem časovnem okviru oblikuje sklep premostitvenega zavarovanja poklicnih športnikov. Novela, ki bo tej sledila, pa bo odpravila še vse nejasnosti in odprta vprašanja, zaradi katerih veljavni zakon ne more zaživeti v praksi. V Poslanski skupini SMC si ne želimo mačehovskega odnosa države do športa, ki mora biti polje delovanja vsake odgovorne oblasti, in sicer zaradi preštevilnih in prepomembnih funkcij, ki jih ima za družbo kot celoto. Predlagano novelo zato podpiramo in tudi pričakujemo popravljene ukrepe, ki bodo v celoti zapolnili nezmožnost učinkovitega in uspešnega izvajanja zakona. Hvala.
Besedo ima Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke, zanjo gospod Andrej Čuš.
Spoštovana gospa ministrica, kolegice in kolegi! Moram povedati, da me kot bivšega športnika, 13 let sem treniral judo, seveda zelo veseli, da je na dnevnem redu seje Državnega zbora kakšen zakon s področja športa. Sam bi si želel več takšnih zakonov in pa tudi razprav. V Slovenski demokratski stranki smo bili proti koncu zadnjega mandata državnega zbora tudi med sopodpisniki in predlagatelji Zakona o premostitvenem zavarovanju poklicnih športnikov. Pričakovali in upali smo, da bo zakon začel veljati junija letos, kot je bilo tudi sprva predvideno. Glede na to, da to podaljševanje roka za uveljavitev zakona podpirajo tudi športniki, podpiramo predlog novele zakona, s katerim dajemo partnerjem v postopku nekaj dodatnega časa, da se uskladijo in ustrezno pripravijo podzakonski akti. Hkrati pa od ministrstva pričakujemo in tudi zahtevamo, da pospeši te aktivnosti, da bomo lahko rekli, da bomo še do konca leta imeli nek zakon, ki končno športnikom nekaj daje. Slovenski športniki v mednarodnih primerjavah nizajo odlične rezultate. Mi politiki pa jim moramo ustvarjati okolje, v katerem bodo lahko normalno živeli, imeli motivacijo, bodo ponosni na državo, za katero se borijo, in da bodo lahko živeli po svoji karieri in svoje znanje in izkušnje uporabili za prenos znanja na nove rodove športnic in športnikov. Problematična je ureditev izobraževanja vrhunskih športnikov. Tudi tukaj so nekatere rezerve, na katere velja v sklopu poklicnega športa opozoriti. Ob tem pa v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke pozivamo, da se slovenska politika končno celovito poda in pristopi k reševanju problematike slovenskega športa. Urediti je predvsem treba financiranje v povezavi virov iz naslova koncesij od iger na srečo, treba je pripraviti ustrezne programe za črpanje evropskih sredstev. Tukaj vidimo veliko potenciala in žal tudi v preteklosti veliko zamujenih priložnosti. Bolje pa bo treba tudi zaščititi položaj športnikov, s poudarkom na mladih športnikih. Ko se danes pogovarjam z mnogimi člani in pa predsedniki športnih društev, pa je kar nekaj takšnih, ki tarnajo nad zastarelostjo zakonodaje na področju društev, vezanih na delovaje v športu. Ko pa govorimo o slovenskem športu nasploh, pa je treba opozoriti, da je povprečna starost športnega objekta oziroma športne infrastrukture v Sloveniji 40 let. Torej lahko ugotovimo, da pogoji za delo z našimi drugimi državami, ki so na tekmovanjih tudi konkurenti, niso optimalni, vprašljiv pa sta tudi varnostni vidik in zdravstveni vidik. Verjetno je tudi logično, da bolj kot je stara oprema in stvari, na katerih se izvaja športna dejavnost, večje je tudi tveganje za poškodbe. Ob tem pa na koncu opozarjam, da šport v Sloveniji niso samo Stožice in center Planica, kamor je šlo več denarja kot v zadnjih 20 letih skupaj za slovenski šport. Hvala lepa.
S tem smo končali s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker k predlogu zakona matično delovno telo ni sprejelo nobenega amandmaja, amandmajev na seji zbora ni možno vlagati. Zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Odločanje o predlogu zakona bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili danes v okviru glasovanj, pol ure o prekinjeni 14. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 8. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O ŽIVINOREJI PO SKRAJŠANEM POSTOPKU. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku Vlade, državnemu sekretarju na Ministrstvu za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano gospodu Mihi Marenči.
Spoštovani predsednik, hvala lepa za besedo. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, vsem skupaj lep pozdrav v imenu Ministrstva za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano! Dovolite mi, da vam na kratko predstavim predlagane spremembe in dopolnitve Zakona o živinoreji. Zakon o živinoreji je bil potreben temeljite prenove, zato smo se na ministrstvu odločili, da spremembo zakona uvedemo v dveh fazah. Prva, ki jo sprejemate na današnji seji, vsebuje le nekatere najnujnejše spremembe, da bi se izognili morebitnim težavam ob uveljaviti uredbe Evropske unije zlasti na področju priznavanja rejskih organizacij, ki vodijo izvorno rodovniško knjigo, gre za Kobilarno Lipica. Kasneje pa bomo pripravili spremembo celotnega Zakona o živinoreji, in sicer ko bodo znane vsebine že omenjene uredbe Evropske unije, kar bo predvidoma v obdobju 2016–2018. V letu 2015 se izteče petletno obdobje priznanja rejskim organizacijam in veljavnosti rejskih programov. Zato bi morale rejske organizacije v skladu z veljavnim Zakonom o živinoreji vložiti nove vloge, in sicer za priznanje oziroma potrditev za dobo petih let. Postopek priznanja bi se moral ponovno izvesti čez pet let, ko bo najverjetneje veljavna nova uredba na področju zootehnike. Glede na to, da nova predlagana uredba, ki je trenutno v obravnavi, določa nove kriterije dokazovanja o vodenju izvorne rodovniške knjige za enoprste kopitarje – evropska uredba namreč predvideva na področju konjereje le eno izvorno rodovniško knjigo – bi lahko imeli težave ob priznanju rejskega programa in izvorne rodovniške knjige za lipicanca, saj za isto pasmo, kot je bilo že omenjeno, vodi izvorno rodovniško knjigo tudi Kobilarna Piber v Avstriji. Zato predlagamo, da s to spremembo zakona spremenimo obdobje veljavnosti rejskih organizacij in rejskih programov iz pet let za nedoločen čas. Takšna praksa je uveljavljena v številnih evropskih državah, prav tako pa s tem preventivno preprečimo morebitne težave ob potrjevanju rejskega programa za lipicance v prihodnje. To spremembo bomo izvedli s prehodno določbo, ki bo določala, da se rejske organizacije in rejski programi, ki so do uveljavitve te spremembe zakona priznani oziroma potrjeni v skladu z obstoječim zakonom za obdobje petih let, štejejo za rejske organizacije in rejske programe, priznane oziroma potrjene za nedoločen čas v skladu z novim sprejetim zakonom. Resorno ministrstvo bo tako vsem rejskim organizacijam, ki imajo odločbo o odobritvi do konca leta 2015, izdalo ugotovitveno odločbo o podaljšanju priznanja za nedoločen čas. Dodatno se s to spremembo aktivno lotevamo odprave administrativnih ovir, saj rejski programi, ki po vsebini veljajo za dolgoročno obdobje, ne bodo več predmet pet letnih vlog in obravnav ter izdaj odločb. To hkrati znižuje administrativne stroške rejskim organizacijam zaradi priprave vlog kot tudi administrativne stroške ministrstva. Vezano na administrativne stroške Zakon o živinoreji spreminjamo tudi v delu, ki določa objavo organizacij v živinoreji v Uradnem listu Republike Slovenije. Glede na to, da se seznam organizacij v živinoreji stalno spreminja, je ustrezneje, da se seznam ažurira samo na spletnih straneh resornega ministrstva, zato bomo tudi na tem področju znižali stroške objave. Ostale spremembe zakona so predvidene po sprejetju uredbe Evropske unije. Zakon začne veljati naslednji dan po objavi. Rejske organizacije, katerim priznanje poteče konec leta 2015, morajo vlogo za ponovno priznanje vložiti najmanj pol leta pred iztekom, to je zadnji dan junija. Na ta način priznanimi rejskim organizacijam ne bo treba vlagati novih vlog za podaljšanje priznanja, ki jim poteče konec leta 2015. Hvala lepa za vašo pozornost.
Predlog zakona je obravnaval Odbor za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsednici gospe Ivi Dimic.
Spoštovani predsednik, državni sekretar, kolegice in kolegi! Odbor za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano je Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o živinoreji obravnaval kot matično delovno telo na 8. seji 3. junija 2015. Odboru je bilo posredovano mnenje Zakonodajno-pravne službe, ki je podala konkretne pripombe k nekaterim določbam predloga zakona, ki so bile ustrezno upoštevane v amandmajih koalicijskih poslanskih skupin in jih je odbor tudi sprejel. Odboru je bilo posredovano tudi mnenje Komisije Državnega sveta za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano, ki predlog zakona podpira. V razpravi je sodeloval direktor Kmetijsko gozdarske zbornice Slovenije, ki je poudaril, da je zbornica sodelovala pri pripravi predloga zakona in ga tudi podprla. Člani odbora niso razpravljali o posameznih členih in vloženih amandmajih. Pred končnim glasovanjem o členih predloga zakona pa je velika večina članov v okviru obrazložitve glasu predlog zakona podprla, saj bodo predlagane rešitve prispevale k odpravi administrativnih ovir in znižanju administrativnih stroškov tako rejskim organizacijam kot tudi ministrstvu, predvsem pa bodo zagotovile vodenje izvorne rodovniške knjige za lipicanca konja. Članica odbora iz vrst Poslanske skupine Združena levica pa je pojasnila, da poslanska skupina predlog zakona v delu, ki ukinja objavo rejskih programov v Uradnem listu Republike Slovenije, podpira, ima pa zadržke glede rešitve, ki spreminja rok priznanja iz petih let v nedoločen čas samo za priznane rejske organizacije, medtem ko so druge priznane organizacije ter odobrene organizacije še vedno priznane samo za pet let. Po njenem mnenju takšna rešitev vzbuja pomislek, da so predlagane spremembe zakona le prvi korak k postopnemu vzpostavljanju ceha rejskih organizacij, še posebej če bo kmalu sledila zaostritev pogojev za pridobitev statusa rejske organizacije in odobritve rejskih programov. Tako bi se znašli v položaju, ko bi nekatere organizacije imele rejske programe potrjene za nedoločen čas, ostalim pa bi bila odobritev rejskih programov in pridobitev statusa rejske organizacije otežena. Odbor je v skladu s 128. členom Poslovnika Državnega zbora glasoval še o členih predloga zakona in jih sprejel. Glede na sprejete amandmaje je na podlagi prvega odstavka 133. člena Poslovnika Državnega zbora pripravljeno besedilo dopolnjenega predloga zakona, v katerega so vključeni sprejeti amandmaji. Dopolnjeni predlog zakona je sestavni del poročila odbora.
Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Poslanska skupina Socialnih demokratov, zanjo gospod Janko Veber.
Hvala za besedo in lep pozdrav vsem v imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov! Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o živinoreji obravnavamo, ko na nivoju Evropske unije sprejemajo celotno novo evropsko ureditev, vezano na obdobje veljavnosti rejskih organizacij in rejskih programov. To je za Slovenijo izjemno pomembno, kajti v letu 2015 se izteče 5-letno obdobje priznanja rejskih programov in po izteku teh petih let se mora ponovno začeti postopek za dodelitev rejskih programov za naslednje obdobje. Če bi zakon ostal nespremenjen in bi veljala nova uredba Evropske unije, bi lahko imeli zelo velike težave pri vseh rejskih programih v Sloveniji. Dejstvo, da ta zakon rejske programe podaljšuje iz 5 let na nedoločen čas, je zagotovo zelo dobrodošlo za vse naše rejske programe, še posebej pa bo to zelo pomembno za Kobilarno Lipica. Na področju reje kopitarjev je v predlogu Evropske unije ohranjen instrument izvorne rodovniške knjige, določena je tudi zahteva, ki jo mora rejska organizacija izpolnjevati, da lahko vodi izvorno rodovniško knjigo, in obdobje priznanja rejskih organizacij in veljavnost rejskih programov v tem programu ni časovno omejena. To pomeni, da bi morale priznane rejske organizacije v Sloveniji po uveljavitvi uredbe EU in izteku obdobja priznanja vložiti vloge za priznanje in potrditev rejskih programov v skladu z novo zakonodajo. Predvsem bi tukaj lahko prišlo do težav pri vodenju izvorne rodovniške knjige za lipicansko pasmo. V postopku za pridobitev vodenja izvorne rodovniške knjige v Evropski uniji bi morali pravzaprav dokazati, da v času vložitve vloge ne obstaja nobena druga organizacija, ki bi vodila izvorno rodovniško knjigo za isto pasmo. In ker vemo, da sta trenutno v Evropski uniji dve priznani rejski organizaciji, ki vodita izvorno rodovniško knjigo za lipicansko pasmo, v Sloveniji torej Kobilarna Lipica in v Avstriji Kobilarna Piber, je ta zakon izjemno pomemben prav za Kobilarno Lipica in ne nazadnje za zaščito našega slovenskega ponosa, če lahko to rečem, lipicanca. Poleg tega izjemnega pomena za ohranitev izvorne rodovniške knjige v Kobilarni Lipica pa zakon s tem, ko podaljšuje veljavnost programov iz 5 let na nedoločen čas, zmanjšuje tudi administrativne ovire in postopke, ki jih pač morajo rejske organizacije voditi vsakih 5 let. Tako da je to dobrodošlo s tega vidika tudi za vse ostale, kajti vendarle pri rejskih organizacijah gre za dolgoročne programe, ne gre za programe nekaj let, ampak dejansko se pasme skozi desetletja, stoletja razvijajo, ohranjajo, tako da je tudi po tej plati izjemno pomembno, da ta zakon vendarle opredeli tudi možnost upravljanja in delovanja rejskih organizacij za nedoločen čas. Prepričani smo, da bo to tudi prispevalo k večji kvaliteti upravljanja rejskih organizacij ob ustreznem nadzoru, ki bo še kako pomemben ravno iz razloga, da govorimo o obdobju za nedoločen čas. V Poslanski skupini SD bomo ta zakon iz navedenih razlogov podprli. Hvala.
Besedo ima Poslanska skupina Združena levica, zanjo Violeta Tomić.
Spoštovani predsednik, spoštovani predstavnik ministrstva, spoštovane kolegice in kolegi! Še preden se lotimo same vsebine predloga o spremembah Zakona o živinoreji, bi v Poslanski skupini Združene levice radi opozorili na to, kar je Ministrstvo za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano zapisalo v obrazložitvi predloga zakona, citiram: "Potreba po spremembah Zakona o živinoreji je aktualna že od leta 2011, ko je bila s sklepom ministra imenovana strokovna delovna skupina za pripravo sprememb in dopolnitev zakona. Trenutni zakon je namreč v nekaterih delih precej zastarel, vsebuje veliko vsebin, ki so odvečne ali se ne izvajajo, ni podzakonskih aktov in v nekaterih primerih povzroča dodatna administrativna bremena tako državljanom kot tudi državni administraciji." Konec citata. V skladu z drugim odstavkom 125. člena Zakona o živinoreji bi moralo pristojno ministrstvo podzakonske akte izdati najkasneje v roku štirih let po njegovi uveljavitvi. Letos mineva 13 let od sprejetja tega zakona, ministrstvo pa lahkotno priznava, da podzakonskih aktov še vedno ni, da so nekatere vsebine odvečne in tako naprej. Sprašujemo se, kaj so na ministrstvu za kmetijstvo počeli zadnjih 13 let in ali ima sploh smisel, da se celotna državnozborska administracija ubada s sprejemanjem nekih zakonov, za katere 13 let po njihovem sprejetju pristojno ministrstvo flegmatično razlaga, da se nekatere njihove določbe ne izvajajo in da sploh niso sprejeli podzakonskih aktov za njihovo izvajanje. Res na podobne probleme v zvezi z različnimi zakoni nenehno opozarjamo poslanci zdaj ene, zdaj druge poslanske skupine, redko pa se zgodi, da brez vsakršne pobude pristojno ministrstvo samo pride v Državni zbor z zakonom in naloži, naj delajo. S takšno izjavo ministrstvo kaže nespoštovanje do dela poslank in poslancev Državnega zbora in tudi do vseh ostalih zaposlenih v tej hiši. Da pa ne bomo samo grajali, naj povem še, da v Združeni levici pozdravljamo vsaj iskrenost in samokritičnost Ministrstva za kmetijstvo. Sedaj pa še nekaj besed o sami vsebini zakona. Glavna posledica sprejetja tega zakona bo, da bo Kobilarna Lipica še naprej imela status rejske organizacije, ker bi v nasprotnem primeru izgubila zaradi uredbe EU, ki zahteva, da mora rejska organizacija v primeru, da vodi izvorno rodovniško knjigo, dokazati, da v času vložitve zahteve za priznanje statusa rejske organizacije takšne knjige ne vodi nobena druga rejska organizacija. Ker pa takšno knjigo vodi tudi Kobilarna Piber v Avstriji, to ne bi bilo mogoče. Zato bomo predlog sprememb zakona podprli. Opozarjamo pa, da ni prav, da se zapleti okoli ene organizacije rešujejo tako, da se spremeni zakon, ki velja še za mnoge druge. Kobilarna Lipica se sooča še z mnogimi drugimi problemi, na katere smo v Združeni levici v preteklosti že večkrat opozorili in upamo, da bo ministrstvo k reševanju teh problemov v prihodnosti pristopilo sistematično, ne pa da bo ad hoc spreminjalo zakone, ki se tičejo še mnogih drugih in ne samo Kobilarne. Vsi vemo, da se živinoreja kot veda iz leta v leto razvija. Torej se morajo skladno z njo razvijati tudi rejski programi in zahteve glede teh, tako da petletna omejitev veljavnosti, ki je trenutno v veljavi, niti ni napačna, če seveda izvzamemo specifični problem same Kobilarne Lipica. Rejski programi za nedoločen čas so lahko tudi prvi korak do postopnega vzpostavljanja ceha rejskih organizacij. Še posebej, če bo kmalu sledila zaostritev pogojev za pridobitev statusa rejske organizacije in odobritve rejskih programov. Tako se lahko znajdemo v položaju, ko bodo nekatere organizacije imele rejske programe za nedoločen čas, ostalim pa bi bila odobritev rejskih programov in pridobitev statusa rejske organizacije otežena. Zato bomo v Poslanski skupini Združene levice ta predlog sicer podprli, ampak bomo to področje še naprej budno spremljali. Hvala za besedo.
Besedo ima Poslanska skupina Nove Slovenije – krščanskih demokratov, zanjo gospa Iva Dimic.
Spoštovani! Predlagatelj novele zakona o živinoreji utemeljuje spremembo s tem, da je veljavni zakon o živinoreji zastarel, vsebuje več vsebin, ki so odvečne in se ne izvajajo, ter povzroča administrativna bremena tako uporabnikom kot tudi državi. Trenutno so priznanja rejski organizaciji in veljavnost rejskih programov v Sloveniji omejena na obdobje petih let. Novela predlaga, da se to obdobje spremeni na nedoločen čas, kar bi organizacijam prihranilo ogromno administracije. Krščanski demokrati se zavzemamo za enostavne postopke, in to rešitev tudi podpiramo. Tudi druga sprememba, ki gre v smer enostavnih postopkov, je korak naprej. Seznama rejskih organizacij v skladu s predlogom novele ne bo več treba objavljati v Uradnem listu, ampak se bo ažuriral na spletnih straneh ministrstva. Na isti spletni strani se bo objavljal tudi seznam organizacij, ki jim je bilo priznanje ali odobritev odvzeta, in sicer z datumom odvzema. Sedanje obdobje potrjevanja rejskih programov za obdobje petih let se iz nižje ravni posameznega rejskega programa prenaša na višjo raven. Skupni temeljni rejski program se bo namreč potrjeval za obdobje petih let. Ukrep je smiseln, saj se s skupnim temeljnim rejskim programom tudi določa financiranje. Ministrstvo za kmetijstvo tudi napoveduje skorajšnjo obsežno spremembo zakona, ko bo sprejeta nova evropska zakonodaja za področje živinoreje. Krščanski demokrati bomo novelo zakona o živinoreji podprli.
Besedo ima Poslanska skupina Modernega centra, zanjo gospod Franc Laj.
Spoštovani predsednik, hvala za besedo. Spoštovani državni sekretar, drage kolegice in kolegi! V Poslanski skupini Stranke modernega centra se zavedamo nujnosti in pomembnosti spremembe zakona o živinoreji, ki se nanaša na veljavnost priznanja rejskih organizacij in potrjevanje rejskih programov, kajti s tem ustvarimo pravne podlage za ohranitev izvorne rodovniške knjige za lipicanca, ki je biser in ponos Slovenije, slovenske živinoreje in turizma. Cilj spremembe zakona je spreminjanje obdobja veljavnosti rejskih organizacij in rejskih programov iz zakonsko določenega petletnega obdobja v časovno neomejeno obdobje, kot to omogoča tudi uredba Evropske unije in je to praksa že v mnogih evropskih državah. S spremembo zakona odpravljamo tudi administrativne ovire in znižujemo administrativne stroške, ki so povezani z vlaganjem in obravnavo vlog ter izdajo odločb. Našo opredelitev do predlaganih sprememb zakona utemeljujemo z naslednjim. V skladu z določili zakona se letos izteče petletno obdobje priznanja rejskim organizacijam in veljavnost rejskih programov, zato bi morale rejske organizacije v skladu s trenutno veljavno zakonodajo do konca junija oziroma 1. 7. podati vloge za priznanje rejskih organizacij in potrjevanje rejskih programov, pri čemer pa je treba dokazovati, da v času vložitve vloge ne obstaja nobena druga organizacija, ki bi v skladu z uredbo EU, ki ohranja instrument izvorne rodovniške knjige, vodila rodovniško knjigo za isto pasmo, kar pa bi bil problem v primeru lipicanca, saj sta na območju Evropske unije trenutno dve rejski organizaciji, ki vodita izvorno rodovniško knjigo za lipicansko pasmo, in sicer v Sloveniji Kobilarna Lipica ter v Avstriji Kobilarna Piber. Če bomo potrdili predlagano spremembo, se bomo s tem izognili izgubi Lipicanca. Spoštovani! Upam, da smo vas z navedenimi argumenti prepričali in da se pridružujete našemu stališču do predlaganih nujnih sprememb zakona, ki pa ga bo zaradi zastarelosti treba čim prej povsem na novo zasnovati, kar bo izredno zahtevan naloga, saj je treba implementirati evropsko zakonodajo in času poiskati primerne sistemske rešitve, ki bodo povečali konkurenčnost panoge. Hvala.
Besedo ima Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke, zanjo gospod Zvonko Lah.
Spoštovani predsednik, spoštovani državni sekretar, kolegice in kolegi! Predlog spremembe zakona predvideva spremembo obdobja veljavnosti rejskih organizacij in rejskih programov iz pet let na nedoločen čas. Tovrstna praksa je uveljavljena v številnih evropskih državah. Predvidena je prehodna določba, ki bo določala, da se rejske organizacije in rejski programi, ki so do uveljavitve te spremembe zakona priznane oziroma potrjeni v skladu z obstoječim zakonom za obdobje pet let, štejejo za rejske organizacije in rejske programe priznane oziroma potrjene za nedoločen čas v skladu z novim sprejetim zakonom. Hkrati se s to spremembo zakona aktivno odpravljajo administrativne ovire, saj rejski programi, ki po vsebini veljajo za dolgoročno obdobje, ne bodo več predmet petletnih vlog in obravnav ter izdaj odločb. To hkrati znižuje administrativne stroške rejskim organizacijam zaradi priprave vlog kot tudi administrativne stroške ministrstva. Vezano na administrativne stroške se Zakon o živinoreji spreminja tudi v delu, ki določa objavo organizacij v živinoreji v Uradnem listu Republike Slovenije. Glede na to, da se seznam organizacij v živinoreji stalno spreminja, je ustrezneje, da se seznam ažurira samo na spletnih straneh ministrstva. Zato bodo tudi na tem področju znižani stroški objave. Hkrati se tudi izognemo morebitnim težavam pri podaljšanju rejske organizacije Kobilarne Lipica v skladu z novo evropsko zakonodajo, kjer bi morali dokazovati in bi težko dokazali, da samo Kobilarna Lipica vodi izvorno rodovniško knjigo, ker to izvaja tudi KobilarnaPiber v Avstriji. V Slovenski demokratski stranki bomo to spremembo zakona podprli. Podpiramo pa vsakršno odpravljanje administrativnih ovir in to prakso bi morali brez neke grožnje za spremembo nove evropske zakonodaje uveljaviti tudi na drugih področjih, kot je prostorska zakonodaja, okoljska, gradbena in tako naprej, ker imamo preveč administrativnih ovir, preveč stroškov, predolge postopke in to vse skupaj naše gospodarstvo in nasploh državo draži in tudi ovira razvoj na vseh področjih. Hvala lepa.
Besedo ima Poslanska skupina Demokratične stranke upokojencev Slovenije, zanjo gospod Benedikt Kopmajer.
Spoštovani predsednik, spoštovana državna sekretarja, kolegice in kolegi! Potreba po spremembah Zakona o živinoreji je aktualna že od leta 2011. Takrat je bila s sklepom ministra imenovana strokovna delovna skupina za pripravo sprememb in dopolnitev zakona. Trenutni zakon je namreč v nekaterih delih precej zastarel. Vsebuje veliko vsebin, ki so odvečne ali se ne izvajajo. V nekaterih primerih pa povzroča dodatna administrativna bremena tako državljanom kot tudi državni administraciji. Ena izmed glavnih sprememb veljavnega zakona je povezava s potrjevanjem rejskih organizacij in rejskih programov. V letu 2015 se namreč izteče petletno obdobje priznanja rejskim organizacijam in veljavnosti rejskih programov, zato bi morale rejske organizacije v skladu z veljavnim zakonom o živinoreji vložiti nove vloge za priznanje rejskih organizacij in za potrditev rejskih programov za dobo petih let. Po izteku petletnega obdobja bi morale rejske organizacije v skladu z novo evropsko zakonodajo, ki sicer še ni v veljavi, vložiti nove vloge. Predlagana evropska uredba pa določa tudi dokazovanje o vodenju izvorne rodovniške knjige, kar je v primeru Slovenije problematično z vidika vodenja izvorne rodovniške knjige za lipicance. Trenutno sta namreč v Evropski uniji priznani dve rejski organizaciji, ki vodita izvorno rodovniško knjigo za lipicansko pasmo, torej naša kobilarna Lipica in avstrijska kobilarna Piber, kar bi lahko pomenilo, da Slovenija ne more dokazati, da je naš vzrejni program za Lipicance edini v Evropi. Zato bomo poslanke in poslanci Poslanske skupine Desus predlog zakona podprli, saj ocenjujemo, da lahko zaščitimo vzrejni program lipicancev le tako, da se pred koncem tega leta, ko se izteče petletno obdobje potrjenega rejskega programa, veljavnost rejskih programov spremeni za nedoločen čas. S predlagano novelo se odpravljajo tudi administrativne ovire, saj rejski programi, ki po vsebini veljajo za dolgoročno obdobje, ne bodo več predmet petletnih vlog in obravnav ter izdaj odločb. To hkrati znižuje administrativne stroške rejskim organizacijam zaradi priprave vlog kot tudi administrativne stroške ministrstva. Zakon o živinoreji se spreminja tudi v delu, ki določa objavo organizacij v živinoreji v Uradnem listu Republike Slovenije. Glede na to, da se seznam organizacij v živinoreji stalno spreminja, je ustrezneje, da se seznam ažurira samo na spletnih straneh ministrstva. Tako bodo tudi na tem področju znižani stroški objave. Hvala.
S tem smo končali s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Odločanje o predlogu zakona bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 14. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 9. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O ZAPOSLOVANJU, SAMOZAPOSLOVANJU IN DELU TUJCEV V OKVIRU REDNEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku Vlade, državnemu sekretarju na Ministrstvu za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti gospodu Petru Pogačarju.
Spoštovani gospod predsednik, spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Temeljni razlog za pripravo novega zakona je nova ureditev oziroma prilagoditev področja zaposlovanja in dela tujcev v Republiki Sloveniji določbam Zakona o tujcih, ki na podlagi prenosa Direktive o enotnem postopku obravnavanja vloge za enotno dovoljenje za državljane tretjih držav uvaja koncept enotnega dovoljenja za prebivanje in delo, ki se bo po novem izdajalo v enotnem postopku na upravnih enotah. S prenosom te evropske direktive se uvaja tako imenovano načelo Vse na enem mestu za vse tujce, ki bodo zaprosili za izdajo dovoljenja za prebivanje zaradi zaposlitve ali dela. Tujci, državljani tretjih držav, ki bodo v Slovenijo prišli z namenom zaposlitve, samozaposlitve ali dela, tako ne bodo več potrebovali dveh dovoljenj, saj bo novo enotno dovoljenje nadomestilo tako dovoljenje za prebivanje kot tudi delovno dovoljenje. Posebej se ureja tudi sezonsko delo. Sezonsko delo pomeni izjemo od enotnega dovoljenja. Zavod za zaposlovanje ga bo izdajal delodajalcem, in sicer za čas do 3 mesecev, v tem primeru tujci, državljani tretjih držav, po novem ne bodo več potrebovali dovoljenja za prebivanje. S predlogom zakona bistveno poenostavljamo postopke izdaje enotnega delovnega dovoljenja tako za delodajalce kot tudi za tujce. Po novem bodo v enotnem postopku pridobili dovoljenje za prebivanje in delo bistveno hitreje kot sedaj, predvidoma v 30 dneh od popolne vloge. Treba je poudariti, da predlog novega zakona pomembno dviguje raven zaščite pravic tujih delavcev v primerjavi z dosedanjim zakonom. Po novem se bodo tujci na podlagi enotnega dovoljenja lahko zaposlovali samo za polni delovni čas. Predlog zakona posebej ureja tudi problematiko neprijavljanja tujcev v socialna zavarovanja. Po novem predlog zakona določa, da bodo imele pravico do prostega dostopa še nekatere dodatne kategorije tujcev, ki imajo po dosedanji zakonodaji možnost pridobiti osebno dovoljenje že na podlagi svojega statusa, in sicer prosilec za mednarodno zaščito, oseba z začasno zaščito žrtev trgovine z ljudmi. Treba je poudariti, da po novem prijava prostega delovnega mesta ne bo več obvezna v postopku izdaje enotnega dovoljenja, bo pa vlagatelju, se pravi delodajalcu, omogočeno, da pred vložitvijo vloge preveri stanje na trgu dela. Predlog zakona določa tudi podlago za oblikovanje seznama poklicev za zaposlitev, v katerem se v postopku izdaje soglasja ne bo preverjal trg dela. Gre za tako imenovan seznam deficitarnih poklicev. Bistveno za pravno varnost tujih delavcev v Sloveniji je tudi, da pri podaljšanjih vseh vrst enotnih dovoljenj, na podlagi katerih je tujec zaposlen v Sloveniji, je po novem mogoče ostati zaposlen do odločitve o vloženi vlogi za podaljšanje, ne bo več prekinitve socialnih zavarovanj. Zelo pomembno se nam zdi poudariti, da zakon tudi zaostruje sankcije za kršitev pravic tujih delavcev v Sloveniji. Za najtežje kršitve so predvidene prepovedi zaposlovanja, samozaposlovanja in dela. Zakon predvideva bistveno strožje denarne kazni za kršitelje. Višine odmerjenih kazni so predlagane glede na težo storjenega prekrška oziroma predlagamo, da ima kazen tudi odvračilni namen. V praksi se je namreč pokazalo, da v državah Evropske unije, Nemčija, Avstrija, kjer so kazni precej višje, do kršitev ne prihaja. Spoštovane poslanke in poslanci! Predlog zakona implementira evropsko direktivo, prinaša vrsto prednosti, tako za delodajalce kot za tuje delavce. Zakon ima enotno podporo vseh socialnih partnerjev, ki so jo izkazali na seji Ekonomsko-socialnega sveta. Predlagam, če se bo danes v drugem branju izkazalo, da so izpolnjeni poslovniški roki, da Državni zbor opravi tretje branje tega predloga zakona že na tej seji. Hvala.
Predlog zakona je obravnaval Odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsedniku, gospodu Urošu Priklu.
Spoštovani predsednik, predstavniki Vlade, spoštovane kolegice in kolegi! Odbor za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti je na svoji 11. seji 4. 6. 2015 kot matično delovno telo obravnaval Predlog Zakona o zaposlovanju, samozaposlovanju in delu tujcev, ki ga je Državnemu zboru predložila Vlada, s predlogom za obravnavo in sprejetje tega zakona po rednem postopku. Pri delu odbora so sodelovali predstavniki Vlade, Zakonodajno-pravna služba ter predstavniki Državnega sveta. Odboru je bilo prav tako posredovano mnenje Zakonodajno-pravne službe, ki je predlog predpisa proučila z vidika njegove skladnosti z ustavo in podala kar nekaj pripomb na besedilo posameznih členov. Odbor je prav tako prejel mnenje Komisije Državnega sveta za socialno varnost, delo, zdravstvo in invalide, ki je obravnaval predlog zakona in ga potrdil oziroma nanj ni imel vsebinskih pripomb. Ob tem velja omeniti tudi, da je Ekonomsko-socialni svet soglasno sprejel predlog navedenega zakona in nanj ni imel vsebinskih pripomb. V poslovniškem roku so s strani kvalificiranih predlagateljev bili vloženi amandmaji, in sicer amandmaji Poslanske skupine Združene levice ter kar nekaj amandmajev, ki so sledili priporočilom Zakonodajno-pravne službe s strani koalicijskih poslanskih skupin. Predlagatelj predloga zakona je na kratko predstavil zakon, tudi danes smo slišali, in povedal, da je temeljni razlog za pripravo novega zakona nova ureditev oziroma prilagoditev področja zaposlovanja in dela tujcev v Republiki Sloveniji določbam Zakona o tujcih, ki na podlagi prenosa direktive EU uvaja koncept enotnega dovoljenja za prebivanje in delo, ki se bo po novem izdajalo v enotnem postopku na upravnih enotah. S prenosom vsebine določb direktive se uvaja tudi tako imenovano načelo Vse na enem mestu za vse tujce, ki bodo zaprosili za izdajo dovoljenja za prebivanje zaradi zaposlitve in dela. Ob vsem povedanem se bo enotno dovoljenje izdajalo v obliki izkaznic. Tujcu, ki bo v času veljavnosti izkaznice zamenjal delodajalca, delovno mesto pri istem delodajalcu, želel nadaljevati delo na podlagi druge pogodbe civilnega prava ali se zaposliti še pri drugem delodajalcu, se bo na podlagi soglasja zavoda izdala le pisna odobritev in mu do izteka veljavnosti izkaznice le-te ne bo potrebno zamenjati. V predlogu novega zakona so vključene še druge pomembnejše rešitve, med katerimi jih večina v primeru z veljavno ureditvijo pomeni poenostavitev oziroma odpravo določenih administrativnih postopkov. Na kratko bi še želel povzeti razpravo, ki je potekala na samem odboru. Izpostavljeno je bilo, da predlog zakona sicer prinaša mnogo dobrih rešitev, neopravičeno po mnenju nekaterih pa razlikuje delavce glede na izobrazbo. Prav tako pa določa prevelike kazni za delavce. Na to je opozoril predstavnik Poslanske skupine iz Združene levice, ki je navedene amandmaje tudi predlagala. Poudaril je, da razlikovanje na podlagi izobrazbe ni sprejemljivo. Prav tako so po njihovem mnenju kazni nesorazmerne, saj izhajajo iz zmotnega prepričanja, da se za delo na črno odgovorni delavci in ne delodajalci. Vlada in tudi večina poslancev na matičnem delovnem telesu je navedenim amandmajem nasprotovala tudi glede na sprejeto strategijo ekonomskih migracij. Z amandmaji bi res razširili dostop do dela vsem tujcem, vendar pa to ni v interesu slovenskega trga dela. Tudi drugi razpravljavci so menili, da je treba upoštevati navedeno strategijo, saj je usmerjena v pravo smer in je v interesu slovenskega trga dela. Poudarjeno je bilo, da predlog zakona pomeni bistven napredek in prinaša večjo pravno zaščito, cilja pa na zaposlovanje delavcev v tistih poklicih, ki jih v Sloveniji želimo in tudi potrebujemo. Odbor je v skladu s 128. členom Poslovnika Državnega zbora glasoval o vseh členih predloga zakona ter jih sprejel. Glede na sprejete amandmaje je na podlagi prvega odstavka 133. člena Poslovnika Državnega zbora pripravljeno besedilo dopolnjenega predloga zakona, v katerega so vključeni sprejeti amandmaji. Dopolnjeni predlog zakona je sestavni del poročila, ki ste ga dobili. Hvala lepa.
Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Poslanska skupina Združena levica, zanjo Luka Mesec.
Spoštovani gospod predsednik, spoštovani sekretar, kolegice in kolegi! Slovenska in nasploh evropska zakonodaja o gibanju in delu tujcev je na žalost vse bolj represivna in zato nečloveška. Priseljence vse bolj ločujemo na različne kategorije in jih postavljamo v zelo različne in zelo neenakopravne položaje. V zakonodaji o gibanju in delu tujcev se jasno odraža podrejenost dela kapitalu, ki postaja bistvo neoliberalne Evropske unije. Gibanje delavcev, torej ljudi in njihovo pravico do preživljanja predpisi omejujejo na sto in en način, tudi za ceno uničenih življenj in družin, ki sedaj bežijo pred grozotami na Bližnjem vzhodu. Noben predpis oziroma zelo malo predpisov pa ne omejuje prostega toka gibanja kapitala, ne glede na to, kakšno družbeno ali okoljsko škodo ta povzroča. Skrajni primer so davčne oaze. Evropska unija dopušča prosto odtekanje družbenega bogastva v te države. Dopušča, je premila beseda. Države, kot je Luksemburg, so de facto davčne oaze sredi Evropske unije. In večina formalnih davčnih oaz, na primer znameniti Kajmanski otoki, stojijo na kolonialnih ozemljih držav članic EU. EU to mirno gleda, ne da bi kdorkoli bil opozorjen na davčni in socialni damping, ki je posledica tega. Po drugi strani pa zakonodaja, tudi slovenski zakon o zaposlovanju tujcev, postavlja visoke ovire za ljudi, ki iščejo boljše življenje. Velika večina si ne more pravočasno zagotoviti dela, zato ne izpolnijo niti osnovnega pogoja za zakonito prebivanje v Sloveniji. Tisti, ki si uspejo najti zaposlitev, pa so po več let vezani na enega in istega delodajalca. Zadnje mesece lahko spremljamo tragično usodo bosanskih delavcev slovenskih podjetij v Nemčiji, pred leti pa smo bili priča zgodbam delavcev, ki so gradili TEŠ 6, Stožice, avtoceste in druge velike gradbene projekte pred krizo ali pa so izvajali tako imenovane pristaniške storitve v Luki Koper. Mnogi od njih so bili prisiljeni v grozno izkoriščanje zaradi vezanosti na enega zaposlovalca, enega delodajalca, nekateri od njih so dobesedno spali v kokošnjakih. Ta vrsta migrantskega prekarnega dela je nastala kmalu po razpadu Jugoslavije, vanjo pa so bili prisiljeni izbrisani prebivalci in drugi državljani držav republik iz nekdanje Jugoslavije v Sloveniji, da so si zagotovili pravno podlago za prebivanje tukaj. Ta koncept, da je delavec najprej odvisen od enega delodajalca, je tako zakoreninjen, da ga ni mogoče popraviti s popravki tega zakona, zato takega amandmaja enostavno nismo mogli vložiti. Vsekakor pa lahko s tem zakonom, ki ga imamo danes pred seboj odpravimo vsaj dve drugi napaki v zakonu, in sicer, prvič, neupravičeno razlikovanje med delavci na podlagi izobrazbe, in drugič. kriminalizacijo delavcev, ki ta zakon kršijo zaradi ekonomske prisile. Najprej glede izobrazbe. Vlada je pripravila ta zakon na podlagi strategije ekonomskih migracij, ki na žalost temelji na napačnih predpostavkah. Tudi ta zakon namreč pri pridobivanju dovoljenj daje prednost delavcem iz tujine z visokošolsko izobrazbo, pa čeprav vsi vemo, da v Sloveniji kronično primanjkuje ravno poklicnih profilov in obrtnikov, na drugi strani pa imamo množico domačih brezposelnih pravnikov, ekonomistov in drugih družboslovcev in ljudi z visokošolsko izobrazbo. Logika favoriziranja delavcev z visokošolsko izobrazbo je šla celo tako daleč, da se je sprevrgla v absurd. Zakon, recimo, prepoveduje zaposlovanje za skrajšan delovni čas, ker naj bi to povečevalo možnosti nezakonitega izkoriščanja, in zahteva, da zakon pred izdajo preveri, ali je delodajalec sploh finančno sposoben zaposlovati. Ampak ti dve varovalki veljata samo za profile s poklicno izobrazbo ali manj. Za tiste profile z visokošolsko izobrazbo pa ne veljata, ker zakon očitno še vedno goji preživeli predsodek, da fakultetno izobraženih delavcev ni mogoče izkoriščati. Poleg tega pa zakon predvideva visoke kazni za delavce, ki delajo brez soglasja oziroma s soglasjem, ki je bilo izdano za neko drugo vrsto dela. V odnosu med delom in kapitalom je delavec šibkejša stran. Za delo brez dovoljenj so odgovorni predvsem delodajalci in naročniki del in s tega vidika je kaznovanje delavcev absolutno prestrogo. Delavec, ki je prisiljen delati brez soglasja, dobi dveletno prepoved dela v Sloveniji in je kaznovan z globo od 500 do 5 tisoč evrov. To je glede na to, koliko funkcionarjev je v Sloveniji s ponarejenimi diplomami, milo rečeno hinavsko. V Združeni levici smo podporo zakonu vezali na podporo našim amandmajem. Glede na to, da že na odboru niso bili sprejeti, ga ne moremo podpreti. Hvala.
Besedo ima Poslanska skupina Nove Slovenije – krščanskih demokratov, zanjo gospa Iva Dimic.
Spoštovani! Predlog zakona o zaposlovanju, samozaposlovanju in delu tujcev prinaša nekaj tehničnih izboljšav postopka pridobivanja dovoljenja za prebivanje in delovnega dovoljenja, na drugi strani pa tudi vsebinske spremembe področja. Poenostavlja se postopek pridobitve dovoljenja za prebivanje in delovnega dovoljenja. Uveljavlja se tako imenovano enotno dovoljenje za prebivanje in delo. S tem se prenaša evropska zakonodaja v slovenski pravni red. Za te postopke se uvaja princip Vse na enem mestu, kar pomeni, da tujec ali njegov delodajalec vložita enotno vlogo za izdajo enotnega dovoljenja. Pristojni organ za reševanje vlog in vodenja postopkov oziroma enotna vstopna točka je upravna enota, razen dovoljenj za sezonsko delo, ki se bodo še naprej vlagala pri Zavodu Republike Slovenije za zaposlovanje. Zakon določa pogoje za izdajo soglasij Zavoda Republike Slovenije za zaposlovanje, oblike enotnih dovoljenj pa še vedno določa Zakon o tujcih. Predlog zakona ohranja raven zaščite pravic tujih delavcev na isti ravni kot do sedaj veljavni zakon. Na novo se uvajajo pogoji, da se lahko tujci v Republiki Sloveniji zaposlujejo samo za polni delovni čas in nič več tudi za krajši od polnega. Predlagatelj to utemeljuje z ugotovitvijo, da se je v preteklem obdobju v praksi pokazalo, da so delodajalci velikokrat neopravičeno skrajševali delovni čas na krajši delovni čas tudi glede na delovno mesto ali pa so tuje delavce naknadno prisilili v podpis pogodbe o zaposlitvi za krajši delovni čas z namenom, da se bodo tudi zavarovali za krajši delovni čas. Posredno je to predstavljalo nižje stroške delodajalcu. Delavci pa so še naprej delali za polni delovni čas ter posledično dobivali del zaslužka izplačano v obliki gotovine ali na kakšen drug način. Povsem na novo se ureja samozaposlovanje tujcev, in sicer se ukinja celoten predhoden postopek samozaposlovanja tujcev. Glede na to, da se lahko tujec samozaposli kot samostojni podjetnik posameznik šele po enoletnem prebivanju v Republiki Sloveniji, se je predlagatelj odločil, da dodatno pogojevanje opravljanja gospodarske dejavnosti tujcev ni več smiselno oziroma potrebno. Krščanski demokrati se zavzemamo za enostavne postopke, zato bomo omenjeni zakon podprli.
Besedo ima poslanska skupina Zavezništvo, zanjo mag. Mirjam Bon Klanjšček.
Hvala lepa. Še enkrat lepo pozdravljeni! Predlogu zakona o zaposlovanju, samozaposlovanju in delu tujcev pravzaprav ni možno nasprotovati, vsaj ne kategorično. Predlog zakona je nastal zaradi nove ureditve oziroma prilagoditve področja zaposlovanja in dela tujcev v Republiki Sloveniji določbam Zakona o tujcih, ki na podlagi prenosa evropske direktive uvaja koncept enotnega dovoljenja za prebivanje in delo, ki se bo po novem izdajalo v enotnem postopku na upravnih enotah. Uvaja se tako imenovano načelo Vse na enem mestu za vse tujce, ki bodo zaprosili za izdajo dovoljenja za prebivanje zaradi zaposlitve ali dela, dodatno pa bodo enotno dovoljenje lahko pridobili tudi tujci zaradi opravljanja sezonskega dela, opravljanja dela kot samozaposlena oseba ali za čezmejno opravljanje storitev kot napoteni delavci. Državljani tretjih držav, ki so v Sloveniji prišli z namenom zaposlitve, samozaposlitve ali dela, ne bodo več potrebovali dveh dovoljenj, saj bo enotno dovoljenje nadomestilo tako dovoljenje za prebivanje kot tudi delovno dovoljenje. Izjema je le dovoljenje za sezonsko delo za čas do treh mesecev. V Poslanski skupini Zavezništva takšnim poenostavitvam nikakor ne nasprotujemo. Še težje je nasprotovati rešitvam, ki so podprte in dogovorjene s socialnim dialogom tako s strani delodajalcev kot delojemalcev. Tudi Državni svet predlogu ne nasprotuje. Se pa vseeno strinjamo s Poslansko skupino Združene levice, ki je ponovno kot že v obravnavi na pristojnem delovnem telesu v sprejetje vložila amandmaje. Tako smo se v Poslanski skupini Zavezništva odločili, da podpremo amandmaje k 14., 16. in 51. členu. Menimo, da razlikovanje delavcev glede na izobrazbo, tako na tiste brez izobrazbe in z izobrazbo, ni utemeljeno, še posebej ne, če so pogoji za pridobitev delovnega dovoljenja za delavcev brez izobrazbe ostrejši in čeprav je znano, da so prav ti delavci glede na dosedanjo prakso bolj izpostavljeni tveganjem izkoriščanja. Tudi nadaljevanje amandmaja k 14. členu je za našo poslansko skupino popolnoma sprejemljivo in ga podpiramo. Predlagana nadomestitev visokošolske izobrazbe s srednješolsko in poklicno v primerih, ko je izobraževanje pogoj za pridobitev soglasja za izdajo dovoljenja, je po našem mnenju utemeljena. Če visokošolsko izobraževanje tujca na ozemlju Slovenije kaže na povezanost takšnega tujca s Slovenijo ter na njegovo vključenost v slovensko družbo, menimo, da enako velja za srednješolsko izobraževanja tujca. Zato se nam razlikovanje na tem mestu ne zdi potrebno ali smiselno. Prav tako se strinjamo s predlagatelji amandmajev, da je razpon kazenskih določb pri obravnavi delavcev za delo na črno nekoliko pretiran in nesorazmeren z ostalimi določbami ali podobnimi zakoni. Tudi zato bomo predlagani amandma podprli. V naši poslanski skupini Predlog zakona o zaposlovanju, samozaposlovanju in delu tujcev podpiramo. Vsekakor se strinjamo, da je večja pravna zaščita delavcev nujno potrebna. Mogoče pa le ni odveč razmislek o pripravi ukrepov za večjo zaščito delavcev, domačih in tujih, ki jih napotujejo slovenski delodajalci, saj smo v tujini že priča raznim zgodbam o izkoriščanju, neplačevanju opravljenega dela in nudenju človeku nedostojnih pogojev bivanja. V poslanski skupini, kot napovedano, bomo predlog zakona podprli kot tudi vse tri amandmaje, ki jih je predlogu vložila Poslanska skupina Združene levice. Hvala.
Besedo ima Poslanska skupina Stranke modernega centra, zanjo gospa Vojka Šergan.
Hvala za besedo, predsednik. Spoštovani predstavnika Vlade, sekretarka, kolegice in kolegi! Predlog zakona o zaposlovanju in samozaposlovanju in delu tujcev odpira nekatera strokovna in tudi politična vprašanja, podaja pa tudi odgovore nanje. Zadnjih nekaj let se v Sloveniji soočamo z izseljevanjem delovno aktivnega prebivalstva, regulacijo zaposlovanja tujcev, zagotavljanja večje zaščite in preprečevanja izkoriščanja delavcev in migrantov ter odpravo administrativnih ovir pri zaposlovanju tako državljanov Republike Slovenije kot tudi državljanov tretjih držav. Na nekatera vprašanja predlog zakona odgovarja, na nekatera druga vprašanja pa bomo v prihodnje morali poiskati odgovore znotraj migracijske politike in ukrepov za zmanjšanje razmerja med aktivnim in vzdrževanim prebivalstvom. Pretekla praska je pokazala, da za področje zaposlovanja in dela tujcev potrebujemo nov zakon. Poleg poenostavitve postopkov za pridobivanje dovoljenj in zmanjševanja možnosti zlorab predlog zakona prinaša novost na področju tujske zakonodaje, ki izhaja iz evropske direktive o enotnem postopku obravnavanja vloge za enotno dovoljenje. To je enotno dovoljenje, ki se bo izdajalo na enotnih vstopnih točkah v upravnih enotah. Tujcem, ki so v Slovenijo prišli z namenom zaposlitve, samozaposlitve ali dela, tako ne bo več treba pridobivati dveh dovoljenj, katerih pridobitev je trajala dvakrat dlje, stroški pa so tudi bili vsaj dvakrat višji. Pri tem vidimo pomemben korak v smeri administrativne razbremenitve tako državnih organov kot tudi posameznikov, ki želijo prebivati in delati v Sloveniji ter delodajalcev. Pomembna novost, ki jo predlog zakona uvaja, je ločnica med oblikami in postopki za izdajo ali podaljšanje enotnih dovoljenj, kot jih določa Zakon o tujcih, ter pogoji za podajo različnih vrst soglasja Zavoda za zaposlovanje k izdaji enotnih dovoljenj. Poleg omenjenega je treba izpostaviti še, da predlog zagotavlja tujcem večjo zaščito, saj so ne nazadnje ena najranljivejših skupin na trgu dela. Na novo ureja samozaposlovanje tujcev, pri čemer izpušča nekatera dodatna pogojevanja iz trenutno veljavne zakonodaje. Uvaja novo obveznost zaposlitve tujca za polni delovni čas, odpravlja do sedaj obvezno objavo prostega delovnega mesta, omogoča hitrejše pridobivanje informacij in neposredno iz podatkov baz namesto dosedanjega dolgotrajnega pridobivanja podatkov na poizvedbo in uvaja kvoto soglasij k izdaji enotnega dovoljenja zaposlovanja in kvoto delovnih dovoljenj za sezonsko delo, s katerima se bo omejilo število tujcev na trgu dela. Ne nazadnje je treba omeniti tudi višje kazni, ki jih predlog zakona za kršitve, katerih namen je doseči dosledno spoštovanje zakonskih določb ter omejitve zaposlovanja, samozaposlovanja in dela tujcev. Predlog zakona je dober in dosledno sledi načelu enake obravnave tujih in domačih delavcev v zvezi z delovnopravnimi pogoji, obenem pa ohranja prednost zaposlovanja domačih brezposelnih pred zaposlovanjem tujcev. Tako kot pri večini dosedanjih sprememb na področju zaposlovanja tujcev tudi pri predlogu zakona prepoznavamo pomemben dosežek na obravnavanem področju, čeprav dopuščamo možnost odstopanj pri izvajanju zakonskih določb, saj bo šele praksa pokazala obseg potencialnih pomanjkljivosti. V Poslanski skupini Stranke modernega centra bomo predlog zakona podprli. Hvala.
Besedo ima Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke, zanjo gospod Marijan Pojbič.
Spoštovani! V Slovenski demokratski stranki ugotavljamo, da se s predlogom zakona sledi spremembam Zakona o tujcih iz leta 2014 in direktivi 2011/98/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. decembra 2011 o enotnem postopku obravnavanja vlog za enotna dovoljenja za državljane tretjih držav za prebivanje in delo na ozemlju države članice ter o skupnem nizu pravic za delavce iz tretjih držav, ki zakonito prebivajo v državi članici. Predlagatelj zakona s tem zakonom želi doseči tako imenovano načelo Vse na enem mestu za vse tujce, ki bodo zaprosili za izdajo dovoljenja za prebivanje zaradi zaposlitve ali dela, dodatno pa bodo dovoljenje lahko dobili tudi tujci zaradi opravljanja sezonskega dela, opravljanja dela kot samozaposlene osebe za čezmejno opravljanje storitev kot napoteni delavci. Te kategorije v področje direktive niso vključene. Torej bodo tujci, državljani tretjih držav dobili dovoljenje, ki bo dovoljenje za prebivanje in hkrati tudi delovno dovoljenje, in sicer v obliki izkaznice. V tem zakonu je pozitivna novost, da se bo lahko delavec zaposlil samo za polni delovni čas, kar bo delavcu zagotovilo večjo socialno varnost in s tem preprečilo zlorabo na tem področju. Predlog zakona uvaja novost dokazovanja poslovne aktivnosti delodajalca, ki so v praksi povzročale težave. Po novem se bo aktivno poslovanje delodajalca dokazovalo s prehodno zaposlitvijo delavca ali obveznim socialnim zavarovanjem fizične osebe, registrirane za opravljanje dejavnosti, ter na podlagi izmenjave podatkov o prilivih na transakcijski račun delodajalca med ZRSZ in Finančno upravo Republike Slovenije. Prav tako predlog zakona večinskim lastnikom gospodarskih družb ne omogoča več zaposlovanja pod pogoji, ki so bili določeni za delovanje, za zaposlitev brez kontrole trga, saj je namen preprečiti navidezno ustanavljanje gospodarskih družb zgolj zaradi možnosti pridobitve dovoljenja za vstop in prebivanje v Republiki Sloveniji. Ta zakon je obravnaval tudi Ekonomsko-socialni svet in ga soglasno sprejel, kar pomeni, da je zakon usklajen tudi s socialnimi partnerji. Predlog zakona torej prinaša novosti v smeri zmanjšanja birokratskih postopkov, kar v Slovenski demokratski stranki ocenjujemo kot dobro. Hkrati bi pa opozorili na zaskrbljujoče dejstvo, da je ta predlog zakona do sedaj edini zakon Vlade Republike Slovenije, ki zmanjšuje birokratizacijo v gospodarstvu pri zaposlovanju ali opravljanju samostojne dejavnosti, vendar le za tujce. Glede na to, da se gospodarski kazalniki izboljšujejo zaradi razmer v Evropski skupnosti, bi pričakovali od Vlade Republike Slovenije, da končno sprejme ali predlaga ukrepe, ki bodo omogočili tudi hitrejše zaposlovanje domačih delavk in delavcev, in ukrepe, ki bodo zmanjšali stroške dela. Zaradi nekaterih dobrih rešitev v tem zakonu v Slovenski demokratski stranki sprejetju tega zakona ne bomo nasprotovali, pričakujemo pa, da bo Vlada Republike Slovenije predlagala zakone oziroma ukrepe, ki bodo razbremenili domače delavce in delodajalce.
Besedo ima Poslanska skupina Demokratične stranke upokojencev Slovenije, zanjo gospod Uroš Prikl.
Spoštovani predsednik, kolegice in kolegi! Dovolite na kratko, da vam predstavim stališče Poslanske skupine DeSUS glede predloga zakona o zaposlovanju, samozaposlovanju in delu tujcev. Kot vemo, število tujih delavcev v Sloveniji pada oziroma se krči vse od izbruha krize. Potem ko je delovno dovoljenje v letu 2013 prejelo čez 21 tisoč tujcev, je lani zeleno luč za delo dobilo le še 17 tisoč.in nekaj upravičencev. Še leta 2008 pa je bilo izdanih dovoljenj za tujce čez 88 tisoč. Ne glede na te podatke, ki torej kažejo na zmanjševanje zaposlovanja delavcev iz tretjih držav v Republiki Sloveniji, pa to ne pomeni, da tega področja ni potrebno nadgrajevati in izboljševati, saj se vsakodnevno soočamo s hudimi kršitvami predpisov, ki urejajo obveznosti in pravice tujcev tako glede prebivanja pri nas kakor tudi temeljnih delovnopravnih in socialnih pravic. Slednji so namreč zaradi tega osebnega stanja v odnosu do delodajalcev do njih še posebej ranljivi in precej bolj v podrejenem in šibkejšem položaju od domače delovne sile. Zakon, ki je na naših klopeh, zasleduje več ciljev. V prvi vrsti gre za uskladitev s tako imenovano tujsko zakonodajo oziroma zakonom o tujcih, bistveni pa sta sledeči predpostavki. Gre za uveljavljanje koncepta enotnega delovnega dovoljenja, kjer gre tako za dovoljenje za bivanje, kakor tudi za delovno dovoljenje, združeno na enem mestu, kakor tudi načelo oziroma koncept tako imenovanega VEM – Vse na enem mestu. Tujci bodo tako v enotnem postopku pridobili dovoljenje za prebivanje in delo bistveno hitreje. Predvidoma, želimo si, upajmo, da bo tako, v 30 dneh od popolne vloge. Naslednja ključna točka tega predloga zakona je v tem, da prinaša večjo pravno, posledično pa tudi socialno varnost vseh tistih, ki bodo delali pri nas. Tako se bodo državljani tretjih držav po predlogu zakona lahko zaposlovali samo za polni delovni čas. Predlog zakona ureja tudi perečo problematiko neprijavljanja tujcev v socialna zavarovanja. Novost predstavljajo tudi dodatni načini izkazovanja aktivnega poslovanja delodajalca, kar nedvomno tudi pozitivno vpliva na zaščito delovne sile. Ko govorimo o večji pravni varnosti, je pomembno tudi to, da so sankcije za kršitve primerno postavljene, upajmo, da so sorazmerne, tako da imajo že vnaprej preventivni učinek, torej zoper potencialne kršitelje delujejo odvračilno. Spoštovani! Čeprav gre več ali manj za implementacijo zakona o tujcih, predlog zakona v Poslanski skupini Desus pozdravljamo, saj s poenotenjem postopkov, odpravo administrativnih težav in še bi lahko našteval, sledimo načelu ekonomičnosti z vidika časa in finančnih sredstev, z odpravo t. i. administrativnih ovir pa pozitivno prispevamo k razbremenitvi tako posameznika, kot tudi gospodarstva, ne nazadnje pa tudi javne uprave. Naj na koncu povzamem. Koncept enotnega dovoljenja, načelo t. i. VEM – Vse na enem mestu in sleditev skladnosti oziroma usklajenosti strategije ekonomskih migracij, to so tisti poglavitni razlogi, ki nas prevevajo s tem občutkom, da je treba ta zakon absolutno podpreti in ga tudi dosledno izvajati. Kar pa je morda še bolj bistvenega pomena ob vsem naštetem, pa gre za to, da zagotavljamo vsem delavcem, ki bodo delali pri nas, večjo pravno in posledično tudi socialno varnost na eni strani, kar zadeva delavce, kar zadeva samo državo, pa je v interesu slovenskega trga dela, da zaposlujemo tiste poklice, ki so deficitarni, torej tiste, ki jih v Republiki Sloveniji dejansko želimo in jih tudi potrebujemo. Vsi navedeni razlogi so tisti, ki pomenijo, da bomo zakon v Poslanski skupini Desus soglasno podprli. Hvala lepa.
Besedo ima Poslanska skupina Socialnih demokratov, zanjo gospa Marija Bačič.
Spoštovani gospod predsednik, predstavnika Vlade, kolegice in kolegi. Pred nami je nov zakon, ki bo v skladu z določbami evropske direktive pregledneje, predvsem pa enostavneje uredil zaposlovanje, samozaposlovanje in delo tujcem. Z združitvijo do zdaj ločenih postopkov pridobitve dovoljenja za prebivanje ter pridobitve delovnega dovoljenja v postopek pridobitve enotnega dovoljenja za prebivanje in delo, bo postopek pridobivanja dovoljenja v prihodnje krajši in enostavnejši, za delodajalca pa tudi občutno cenejši. Z novim zakonom o zaposlovanju, samozaposlovanju in delu tujcev se torej uvaja načelo Vse na enem mestu, in sicer z uvedbo enotnega dovoljenja za prebivanje in delo, ki ga bo v obliki izkaznice izdala upravna enota. Izjema bo le dovoljenje za sezonsko delo, ki ostaja edino aktualno delovno dovoljenje in ga bo izdajal Zavod Republike Slovenije za zaposlovanje. Predlog zakona ohranja vse oblike zaposlitve in dela tujcev, ki jih omogoča že zdaj veljavna zakonodaja, s tem da na nekaterih področjih zaostruje, na drugih pa poenostavlja postopke. Predlagani zakon tako predvideva več rešitev, ki bodo preprečevale zlorabe, ki so bile v preteklosti zaznane. Ena pomembnejših novosti je določba, po kateri se bo tujce lahko zaposlovalo zgolj za polni delovni čas, kar bo zagotovilo večjo socialno varnost zaposlenih tujcev in hkrati preprečilo dosedanje pogosto ugotovljene zlorabe na tem področju. Dodatno se bodo dosedanje zlorabe v zvezi z navideznim ustanavljanjem gospodarskih družb preprečevale tudi na podlagi zaostrovanja pogojev za izdaja soglasij Zavoda za zaposlovanje za namen zastopništva podjetij. Uvaja se zakonski pogoj, da se lahko tujec samozaposli kot samostojni podjetnik posameznik šele po enoletnem bivanju v Republiki Sloveniji. Eno od novosti predstavljajo tudi dodatni načini dokazovanja poslovne aktivnosti delodajalca, ki so v praksi prav tako povzročale težave. Predlog zakona predvideva tudi nekatere manjše spremembe, ki odpravljajo zaznavne težave v praksi. Tako kot zdaj veljavni zakon tudi predlog novega zakona na primerljiv način rešuje problematiko neprijavljanja tujcev v socialno zavarovanje, saj se skozi celoten zakon prepletajo določbe, ki delodajalce zavezujejo k poravnavanju vseh davčnih obveznosti do države, kar predstavlja novost v primerjavi s sedaj veljavnim zakonom, ko se je preverjalo le plačevanje davkov in prispevkov iz naslova zaposlitve. Migrantski delavci spadajo med bolj ranljive skupine delovne populacije, saj so v osnovi manj zaščiteni kot domači delavci, zato Socialni demokrati pozdravljamo predlagane rešitve, ki so ključnega pomena, da zakonodaja v čim večji meri preprečuje do zdaj ugotovljene zlorabe sistema na tem področju, ki smo jim bili v preteklosti pogosto priča. Na podlagi vsega navedenega bomo Socialni demokrati predlog zakona podprli. Hvala lepa.
Končali smo predstavitev stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih, ki jo bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 15. 6. 2015. V razpravo dajem 14. člen in amandma Poslanske skupine Združene levice. Želi kdo razpravljati? Prosim za prijavo. Besedo ima Miha Kordiš.
Najlepša hvala za besedo, predsedujoči. Kot je v navadi, bom ob našem prvem amandmaju komentiral, povzel in utemeljil celoten sklop naših amandmajev. Tujska zakonodaja je žalosten odraz razmerja moči med delom in kapitalom v Evropski uniji. Na eni strani imamo prost pretok kapitala, ki je popolnoma nedotakljiv, na drugi strani imamo pa prosto gibanje delovne sile, se pravi, gibanje, premikanje ljudi, ki bežijo pred nasiljem, izkoriščanjem in pomanjkanjem, no, tega se pa na vse mogoče in nemogoče načine omejuje. Na tem mestu si moramo zastaviti vprašanje, načelno vprašanje sicer, kje tiči vzrok za slabe ekonomske razmere v Sloveniji, na primer, pa tudi v Bosni in Hercegovini, iz katere prihaja, recimo, velika večina delovnih migrantov pri nas. Ali je razlog za te slabe razmere skrit v prostem gibanju ljudi ali se skriva v prostem pretoku kapitala? To vprašanje, mislim, da vsi vemo, da je popolnoma retorično. Mislim, da tudi vsi vemo, da niso bili tuji delavci tisti, ki so bili odgovorni za kreditno pregrevanje slovenskega gospodarstva v letih od 2005 do 2008. Prav tako niso bili migrantski delavci tisti, ki so bili odgovorni za popolnoma zgrešeno evropsko politiko spoprijemanja z gospodarsko krizo. Problem je tu na strani kapitala in nikakor ne na strani dela. Podlaga za zakon, ki je pred nami, je pet let stara strategija ekonomskih migracij, ki pa je utemeljena na popolnoma napačnih predpostavkah. Naj se vtaknem samo v dve točki. Prva taka stvar je neka ideja, da tuji delavci odžirajo delo domačim delavcem. To seveda ne drži. Ta predpostavka je popolnoma neutemeljena, najprej na povsem konceptualni ravni, niso tu problem eni delavci pa drugi delavci, ampak je problem razmerje med delom in kapitalom. V istem času, ko bogati bogatijo in neskončno bogatijo in ko ima velika večina ljudi vse manj, se zelo jasno kaže, da je resničen problem v popolnem družbenem primatu kapitala, ne pa v kakršnikoli konkurenci domačih delavcev ali pa tujih delavcev. Nadalje, ta predpostavka ne zdrži niti faktično. Tuji delavci pri nas predvsem zapolnjujejo potrebe po delu, ki ga zaradi slabih plač, zaradi izkoriščanja, zaradi težkih delovnih pogojev nočejo opravljati domači delavci. Tu lahko pogledamo čez mejo, na primer v Nemčijo, ki je ob vstopu novih članic v družino Evropske unije leta 2004 vpeljala sedemletno omejitev zaposlovanja. Ta omejitev se je iztekla v letu 2011. V letu 2010, torej eno leto preden so se te omejitve sprostile, je bilo v Nemčiji brezposelnih 7 % delovnoaktivnih prebivalcev. Naslednje leto, ko so se te omejitve sprostile, je ta brezposelnost padla na 5,8 % lani pa že kar na 5 %. Tukaj naj še omenim, da gre za anketno brezposelnost, ki pokriva vse zaposlitve, tudi tiste, ki so prekarne narave. To je čisto zelo jasen, praktičen, empiričen primer, iz katerega je razvidno, da priseljenski delavci ne jemljejo dela domačim delavcem. Če gremo tukaj naprej. Vsako leto v Sloveniji dela najmanj 10 tisoč napotenih delavcev, samo hrvaških državljanov je bilo na primer lani 4 tisoč 200. Slovenija po eni strani omejuje delo ljudi, ki bi želeli delati v slovenskih podjetij, po drugi strani pa ne sme ovirati prostega pretoka storitev, ki jih izvajajo tuja podjetja z napotenimi delavci. Vlada se bo seveda, kot smo pogosto tega že vajeni, tukaj izgovarjala na evropske direktive. Ampak ravno te evropske direktive so del problema. Evropske direktive namreč zelo jasno favorizirajo kapital nasproti delu. Te direktive so med drugimi potrjevali tudi slovenski ministri, slovenski predsedniki vlad in so pri tej situaciji soudeleženi in soodgovorni. Vseeno pa imamo kot država nekaj manevrskega prostora. Če bi omilili pogoje za delo v Sloveniji, bi velik del napotenih delavcev lahko delal neposredno za delodajalce. Domnevna konkurenca slovenskih delavcev, kot sme že pokazali, se nikakor ne bi povečala, bi se pa zato izboljšal položaj tujih delavcev. To je nek okvir, iz katerega smo v Združeni levici izhajali in v tem okviru pripravili tri amandmaje. Hvala.
Besedo ima gospa Irena Grošelj Košnik.
Hvala, predsednik. Spoštovana predstavnika Vlade, kolegice in kolegi! Danes smo že veliko slišali o pridobitvah, kar se tiče zaposlovanja in samozaposlovanja tujcev. Predvsem lahko rečemo, da ti spremenjeni predpisi pomenijo na nek način tudi olajšavo pri zaposlovanju tujcev, saj zelo poenostavljajo postopke. Hitrejši so in tudi cenejši so. Predvsem pa je vse naravnano tako, da imajo tujci in naši delavci v bistvu enake pogoje, kar se tiče delovnopravne zakonodaje. Seveda pa se upoštevajo značilnosti našega trga dela, tako da dajemo prednost domačim brezposelnim osebam v primerjavi s tujimi. Predvsem pa sama ocenjujem, da je velik poudarek in napredek pri zaščiti delavcev. Prej smo slišali, da so tuji delavci nekako vezani na enega delodajalca. Jaz moram tukaj poudariti, da ravno ta spremenjeni zakon to odpravlja, in sicer je sedaj enotno dovoljenje za delo in bivanje vezano na osebo in tako ni več delavec vezan na delodajalca in se lahko ustrezno zaščiti. Prav tako vidimo, da je onemogočeno ustanavljanje navideznih gospodarskih družb, da morajo biti delavci zaposleni za polni delovni čas, da jim to daje veliko zaščito in da morajo delodajalci dokazovati svojo delovno aktivnost, poslovno aktivnost, kar vse kaže na to, da je ta zakon naredil velik korak naprej v smislu večje zaščite delavcev. Kar se tiče amandmajev, pa bi poudarila to, da so zakon obravnavali vsi socialni partnerji, se pravi delodajalci in delojemalci, obravnavan je bil tudi v Ekonomsko-socialnem svetu in je dobil povsod soglasno podporo. Zakon tak, kakršen je, mislim, da je treba potrditi in sprejeti. Hvala.
Prosim še enkrat za prijavo.
Besedo dajem gospodu Marijanu Pojbiču.
Hvala lepa, spoštovani gospod predsednik. V Slovenski demokratski stranki predlogu amandmajev, ki so predlagali v Združeni levici, ne bomo podprli, ker smo prepričani, da sam zakon, kot je pripravljen, ustrezno rešuje to problematiko. Smo pa tudi v stališču poslanske skupine zelo jasno povedali, da bi bilo še kako potrebno in kako nujno, da bi Vlada Republike Slovenije skupaj s koalicijo pa le pristopila k temu in naredila bistveno več na področju, ko gre za zaščito interesov slovenskih delavcev in slovenskih delodajalcev. Tukaj v tem trenutku vlada ni naredila nič. Nismo proti temu, da se rešuje problematika, ko gre za delavce, ki prihajajo delat kot migranti v Slovenijo, ampak mislim, da prvenstveno pa je naloga, da poskrbimo za tistih 120 tisoč brezposelnih, ki jih imamo tukaj v naši lastni državi. Jaz mislim, da bi bilo prav, da bi na tem področju Vlada Republike Slovenije resnično strnila moči in poiskala ustrezne ukrepe, ki bi pomagali razreševati to problematično situacijo, ki jo imamo v naši državi. Bilo je tudi kar nekaj stvari rečenih, kjer se skriva razlog za slabe ekonomske razmere v Republiki Sloveniji. Jaz mislim, da vsak, ki sedi v tem parlamentu, tako kot vlada tako kot vsi poslanke in poslanci, ki sedimo tukaj, vse poslanske skupine vemo točno, kje se skriva. Naštel bom samo nekaj stvari. Po moji oceni in po oceni Slovenske demokratske stranke se skriva v pohlepu posameznikov, v kraji, ki so se zgodili zaradi pohlepa v tej državi, nedelovanju dela sodne veje oblasti, kraji teh skritih omrežij, ki so v tej državi, potem pa poskus preprečevanja delovanja trga dela z nenehnim političnim vmešavanjem ali pa vmešavanje politike v državna podjetja, ki bi morala tržno delovati, pa ne morejo zaradi vmešavanja politike, ki jim ne dovoli, da bi lahko na trgu tržno delovala. Dokler bomo mi na tak način funkcionirali, predvsem moram tukaj opozoriti levico v tej naši državi, vse skozi poskuša z vsemi svojimi inštrumenti zaustaviti način normalnega tržnega delovanja ekonomije v naši državi, ker prepričuje, da bi lahko državna podjetja nepolitično funkcionirala, tako kot funkcionirajo podjetja v visoko razvitih državah Evropske unije. Dokler bomo to počenjali, moramo v naprej vedeti, da smo v večinskem deležu sami krivi za stanje v tej državi. Na tak način ne moremo pričakovati, da se bo povečevalo zaposlovanje v tej državi, da bo ta država šla po poti iz te krize, iz katere nikakor ne moremo zaradi teh političnih omrežij in tega pritiska politike na to, da bi lahko državna podjetja tudi funkcionirala tržno. Jaz mislim, da ni nikogar v tem državnem zboru, niti na strani vlade, da se ne bi tega še kako zavedal. S tem bomo morali enkrat prekiniti. In šele takrat bomo lahko govorili, da smo pripravljeni nekaj storiti za naše delavce, za naše delodajalce in za našo skupno dobro v tej državi. To je tisto, kar pričakujem od vseh tistih, ki v tem parlamentu sedimo. Ne pa politizacijo, politiziranje. Predvsem vidim tukaj tudi problem Združene levice, ki prihaja z nekimi všečnimi predlogi, ki pa, ko potem zadevo širše pogledaš, ugotoviš, da enostavno se ne izidejo. Ni možno predlagati rešitev, ki niso usklajene v socialnem sporazumu. Take rešitve se lahko predlagajo, vendar pa je tukaj treba upoštevati vse segmente, vse tiste, ki so vezani na neko skupno rešitev. Vse je treba upoštevati in šele na takšen način lahko računamo, da bomo kakšen korak na tem področju storili. Korak v dobro vseh in vsakogar. Mi se moramo tega zavedati. Mi ne moremo reševati določene problematike, ki se tiče vseh nas in vsakogar med nami, na selektiven način, na tak način, da pristopamo z nekimi kratkoročnimi rešitvami, ki nimajo nobene dolgoročne pozitivne posledice. Mislim, da katerikoli zakon sprejemamo v Državnem zboru, se moramo prvenstveno zavedati tega, da je treba ustvarjati ustrezne pogoje, ki bodo vključevali vse skupine, vse, ki živimo v tej državi, tako med drugim tudi tiste, ki prihajajo v to državo delat, da bodo imeli resnično primerne pogoje za normalno funkcioniranje. Dejstvo pa je, kot sem na začetku povedal, da je naša primarna naloga zdaj v tem trenutku, ko imamo tako stanje v državi, da najprej poiščemo delo za naših 120 ali 130 tisoč brezposelnih. To bi pa morala biti primarna naloga vsakega izmed nas. In za to bi se morali boriti, za to bi morali poskrbeti. Pojdite malo na zavod za zaposlovanje, pa boste videli, kaj vam bodo ti ljudje povedali. Prosim in pričakujem od Vlade Republike Slovenije in od vseh političnih strank, ne glede na to, kakšne barve je katera, da vso svojo energijo vložimo v to in s skupnimi močmi poskušamo stopiti korak naprej in narediti tisto, kar od nas državljanke in državljani Republike Slovenije pričakujejo. Ne pa da tu poskušamo žogico potiskati na enega, drugega, tretjega, kdaj je kdo vodil vlado, kdaj se je pregrevalo gospodarstvo in ne vem kaj vse poslušamo v parlamentu. Tistega, kar se je dogajalo v preteklosti, ni možno spreminjati. Zgodovine spreminjati ni možno. Dejstvo pa je, da smo poklicani v ta parlament sedaj in na nas je sedaj odgovornost, da rešujemo probleme za naprej, sedanje in probleme naše skupne prihodnosti. Mislim, da je to ključno. Ko se bomo enkrat osredotočili na to, mislim, da imamo priložnost vse politične stranke v Državnem zboru, da najdemo nek skupen kompromis, ki nas veže skupaj z odgovornostjo do državljank in državljanov. Če bomo razmišljali tako, verjemite, se bomo nehali prerekati v Državnem zboru in začeli razmišljati v smeri, kot od nas pričakujejo državljanke in državljani. Upam, da bo ta trenutek prišel čim prej, ker to je naša skupna zmaga. Ne moja zmaga, ne zmaga nekoga iz SMC ali pa Združene levice, to je naša skupna zmaga. In temu moramo slediti. Zato pričakujem, da bomo čim več energije in vsega, kar imamo na razpolago, vložili v to, da gremo po tej poti. To pričakuje od nas tudi slovenski narod in tistih 120 ali 130 tisoč brezposelnih na eni strani, toliko in toliko podjetij, ki so na robu preživetja, ker za njih nismo storili nič, da bi lahko normalno funkcionirali v tej zaostreni finančno-gospodarski in socialni krizi. Spoštovani kolegi z Vlade Republike Slovenije, pozivam vas, da se maksimalno angažirate pri tej temi in na tej strani, da najdemo za te ljudi v prvi vrsti rešitev. Potem bomo lahko rekli, da smo parlament, ki skrbi in dela v korist naših državljank in državljanov, ne glede na to, kdo je iz katere stranke, opozarjam. Nehajmo se prerekati, kdo sodi v katero stranko, temveč delajmo skupaj! Živimo v isti državi in se zavedamo istih problemov, in upam, da smo toliko sposobni, da najdemo tudi političen kompromis za to, da gremo po poti, ki bo za našo državo najboljša in bo obogatila vsakega izmed nas, ki sedimo tukaj, pa tudi vsako državljanko in državljana, ki nas zdajle preko televizijskih zaslonov spremljajo, kako se tu pogovarjamo in kako iščemo določene rešitve za našo skupno prihodnost. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Kordiš, replika, izvolite.
Najlepša hvala. Mislim, da je to popolnoma poslovniško korektna replika. Ko je bila omenjena všečnost nastopov Združene levice, je hkrati v isti sapi razpravljavec omenjal normalno tržno delovanje. Rad bi samo omenil, da je to normalno tržno delovanje točno tisto delovanje, ki je sprožilo to ekonomsko krizo. In naloga Združene levice je samo, da temu postavlja alternativo. To ni neka gola všečnost, to je konkretna idejnopolitična alternativa temu. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Violeta Tomić.
Če naj se vrnemo k temi, o kateri razpravljamo, mi dovolite, da predstavim naše tri amandmaje. Amandma k 14. členu. Ta člen določa pogoje za pridobitev soglasja, ki ustreza sedanjemu osebnemu delovnemu dovoljenju. Tako soglasje se izda za tri leta in omogoča delavcu, da se zaposli pri kateremkoli delodajalcu. To pomeni, da je praktično izenačen z državljani, med drugim tudi pri prejemanju nadomestila za primer brezposelnosti. Dejansko šele s tem soglasjem delavec dobi vse delavske pravice. Trenutni zakon razlikuje med delavci s poklicno in višjo izobrazbo. Ti lahko pridobijo to soglasje, če so bili v zadnjih 24 mesecih najmanj 20 mesecev zaposleni ali samozaposleni v Sloveniji. Za delavce brez poklicne izobrazbe je pogoj strožji, 30 mesecev v zadnjih treh letih. Vlada v obrazložitvi ugotavlja, da so delavci pridobivali nacionalno poklicno kvalifikacijo samo zato, da so dobili delovno dovoljenje. Predlagana rešitev tega problema ne odpravlja, ampak še vedno sili delavce v sporne prakse. Če nekdo dela na gradbiščih 10 ur dnevno in vse vikende in vse praznike, pač nima časa za normalno izobraževanje. Hkrati so to delavci, ki so največkrat nezakonito izkoriščani, zato je treba opustiti nesmiselno razlikovanje in naj za vse velja enak pogoj. Drugi del amandmaja se nanaša na osebe, ki so v Sloveniji končale šolanje. Vlada daje prednost tistim z visoko izobrazbo, ker, kot rečeno, temelji na precej popačeni predstavi o ponudbi dela v Sloveniji, predvsem pa ne upošteva življenjske vezi, ki jo ima tujec, ki se je šolal pri nas, s Slovenijo. Nekdo, ki se je tukaj izobraževal tri ali štiri leta, se je v veliki meri že integriral v družbo in je od nje odvisen. Z vidika te odvisnosti je popolnoma vseeno, ali je končal fakulteto ali morda srednjo ali poklicno šolo. Zato mi predlagamo, da imajo do osebnega delovnega dovoljenja pravico vsi, ki so v Sloveniji v zadnjih dveh letih končali najmanj poklicno oziroma srednjo šolo. Amandma k 16. členu. Ta zakon dovoljuje zaposlovanje tujcev samo za polni delovni čas, ker je praksa pokazala, da delodajalci velikokrat zaposlujejo in plačujejo delavce za krajši delovni čas, delajo pa potem poln delovni čas. Predlog predvideva izjemo pri tej varovalki, in sicer da lahko delavce z visokošolsko izobrazbo delodajalec zaposli tudi za krajši delovni čas. Mi to izjemo črtamo, ker je treba tudi delavce z visokošolsko izobrazbo zaščititi pred nezakonitim izkoriščanjem. In amandma k 51. Členu. V Združeni levici predlagamo omilitev kazni za delavce, ki opravljajo delo, za katero ni bilo podano soglasje. Na načelni ravni zavračamo predsodek, da tuji delavci odžirajo delo slovenskim in s tem povečujejo brezposelnost. Na čisto praktični ravni pa gre za dvojno kaznovanje. Takšen delavec dobi na podlagi 42. člena dveletno prepoved dela, hkrati pa je kaznovan še z globo v razponu od 500 do 5 tisoč evrov. Minimalna kazen je praktično enaka minimalni plači v Sloveniji, kar je absolutno preveč. Ukrepi proti delu na črno morajo ciljati na delodajalce in tudi na naročnike del. Ta zakon je v celoti prezrl odgovornost naročnikov, to pa bi rad nadomestil z dvojnim kaznovanjem delavcev, kar je popolnoma nesprejemljivo. Zato predlagamo, da se kazen zniža s 500 do 5 tisoč na 100 do tisoč evrov. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Erika Dekleva.
Hvala za besedo. Jaz se bom osredotočila na Zakon o zaposlovanju, samozaposlovanju in delu tujcev, ne pa na davčne oaze, tako kot se je moj kolega Luka Mesec. Ta zakon, o katerem naj bi danes govorili, verjamem, da je pripravljen z dobrim namenom. Res je in strinjam se, da praksa vedno pokaže tudi na nekatere pomanjkljivosti in nedvomno bo tudi tokrat tako. Vendar v tem trenutku osebno ne vidim nobenih argumentov, zakaj pravzaprav tega zakona ne bi sprejeli. Pa naj izpostavim samo nekaj ključnih točk. Zakon omogoča enako obravnavo tako tujih kot domačih delavcev. Prednost zaposlovanja pa seveda imajo domače brezposelne osebe, zato se ne strinjam s kolegom Pojbičem, ki pravi, da vlada na tem področju ni naredila in ne dela nič. Uvaja poenostavitev postopkov za pridobivanje dovoljenj in tudi zmanjšuje možnosti zlorab. Prinaša nižje stroške, ki vedno nastajajo pri izdajanju dovoljenj, s 150 na 60 evrov. Pomembno dejstvo, ki ga moramo izpostaviti, pa je tudi, da se lahko delavci zaposlijo le za polni delovni čas. Podatki se bodo po uradni dolžnosti pridobivali z vpogledom v posamezne evidence, zakon pa predvideva tudi višje kazni za kršitelje. Kot rečeno, namen zakona je dober. Podpira ga Državni svet, usklajen je z Ekonomsko-socialnim svetom, Pripombe Zveze svobodnih sindikatov Slovenije, Združenja delodajalcev, Obrtno-podjetniške zbornice in Kmetijsko gozdarsko zbornice so bile smiselno upoštevane, tako da vsekakor prinaša pozitivne spremembe tako za delavce kot za delodajalce, zato bom zakon podprla. Hvala.
Hvala lepa. Za besedo je prosil gospod Peter Pogačnik, državni sekretar. Izvolite.
Najlepša hvala za besedo. Dovolite, da v imenu Vlade na kratko pojasnim stališča Vlade do predlaganih amandmajev s strani Poslanske skupine Združene levice. Najprej k amandmaju k 14. členu. Kot predlagatelj amandmaja pravilno ugotavlja se v 14. členu določajo izjeme od splošnega postopka izdaje enotnega delovnega dovoljenja. Zakaj so te izjeme določene? Zato ker za te določene kategorije je v interesu Republike Slovenije v skladu s strategijo ekonomskih migracij, da imajo olajšan dostop do našega trga dela. S predlaganim amandmajem pa to izjemo širite še za ostale kategorije delavcev, kar pa je v nasprotju s samo strategijo ekonomskih migracij. Pri izdaji enotnega delovnega dovoljenja se vedno opravi tudi kontrola trga dela, se pravi, ali imamo naših delavcev za delo, za katerega se zahteva enotno delovno dovoljenje, dovolj ali ne. Z vašim predlogom bi razširili krog upravičencev do izdaje tega enostavnejšega postopka soglasja za zaposlitev in s tem povzročili, da tudi za poklice, kjer ni visokošolske izobrazbe, zavod ne bi imel možnosti preverjati stanja na slovenskem trgu dela. Glede amandmaja k 16. členu, kjer Poslanska skupina Združene levice predlaga, da bi se črtanje določbe, po kateri se visokošolskim kadrom lahko da tudi pogodba o zaposlitvi s krajšim delovnim časom od polnega, moram reči, da Vlada temu amandmaju nasprotuje. Namen 16. člena je v preprečevanju zlorab, ki se dogajajo danes na slovenskem trgu dela, ko je tujcu izdano delovno dovoljenje, izdano je za polni delovni čas, delodajalec ga prijavi za krajši delovni čas od polnega, ta delavec dejansko opravlja delo običajno še več, kot je polni delovni čas, prijavljen pa je v socialno zavarovanje in pogodbo o zaposlitvi in redno plačilo ima pa za krajši delovni čas od polnega. Se pravi, namen te določbe je preprečevanje zlorab, ki se dogajajo danes, hkrati pa dopuščamo možnost za visokošolsko usposobljene kadre, da opravljajo delo tudi s krajšim delovnim časom, ker predvidevamo, da tam do zlorab ne more priti v tolikšni meri. Kar se tiče predloga znižanja sankcije k 51. členu. V tem primeru gre za eno temeljnih kršitev sistema pridobivanja delovnih dovoljenj. Delovno dovoljenje se vedno izdaja za določeno vrsto dela, opravi se kontrola našega trga dela ali nam za to delo primanjkuje naših kadrov in potem tujcu izdamo delovno dovoljenje. V tem primeru gre za zlorabo, delavec opravlja delo, za katerega delovno dovoljenje ni bilo izdano, seveda pa je sankcija določena v razponu in bo inšpektor, ki izreka globo, vedno presodil in ob prvem pregledu običajno celo minimalno sankcijo. Naj na koncu poudarim to, kar je bilo danes že večkrat povedano, predlog zakona je v celoti usklajen na Ekonomsko- socialnem svetu, ima soglasje delodajalcev, ker jim poenostavlja postopke, odpravlja administrativne ovire in na drugi strani ima podporo tudi sindikalnih organizacij, ker v mnogočem zagotavlja višjo pravno varnost tujcev, delavcev migrantov v Republiki Sloveniji v primerjavi z veljavno ureditvijo. Hvala.
Hvala lepa. Je še želja po razpravi? Ne. Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo o 14. členu. V razpravo dajem 16. člen ter amandma Poslanske skupine Združene levice. Želi kdo razpravljati? Ne. Zaključujem razpravo o 16. členu. V razpravo dajem 51. člen ter amandma Poslanske skupine Združene levice. Ker nihče ne želi več razpravljati, zaključujem razpravo. O amandmajih bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj pol ure po prekinjeni 14. točki dnevnega reda. S tem prekinjam 9. točko dnevnega reda. Prehajamo na 11. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O TRGOVINI V OKVIRU REDNEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo predložila Vlada, predstavnika Vlade ni. Predlog zakona je obravnaval Odbor za gospodarstvo kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsednici mag. Marjeti Guček Zakošek. [[Je ni.]] Dobro. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima gospod mag. Matej Tonin, predstavil bo stališče Poslanske skupine Nove Slovenije - krščanskih demokratov. [[Ga ni.]] Gospa Maruša Škopac bo predstavila stališče Poslanske skupine Stranke modernega centra. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Trenutno veljavni Zakon o trgovini določa, da morajo biti za opravljanje trgovinske dejavnosti poleg minimalnih tehničnih pogojev izpolnjeni tudi pogoji, ki se nanašajo na minimalno stopnjo izobrazbe, za nekatere tipične poklice v trgovini. Tako je za prodajalca predpisana končana najmanj srednja poklicna izobrazba, za trgovskega poslovodjo pa končana najmanj srednja strokovna izobrazba ali splošna srednja izobrazba. Projekt prenove reguliranih poklicev in dejavnosti je vključen med ključne projekte vladne projektne pisarne, in sicer kot 10. ključni strateški in medresorni projekt s ciljem zmanjšanja regulacij. Poleg tega smo se koalicijski partnerji tudi v koalicijski pogodbi zavezali k ukrepom za zmanjšanje administrativnih ovir na vseh področjih. V mesecu februarju letošnjega leta je bila narejena analiza učinkov sprememb, ki jih bo povzročila deregulacija poklica trgovec in trgovski poslovodja. V analizi je bilo ugotovljeno, da je Slovenija med državami članicami na tretjem mestu v Evropski uniji po številu reguliranih poklicev. Več reguliranih poklicev od nas imajo med članicami Evropske unije samo Čehi, in sicer 396, ter Poljaki, ki jih imajo 347. Analiza je tudi pokazala, da je Slovenija edina članica Evropske unije, ki določa minimalno stopnjo izobrazbe za opravljanje poklica trgovec in trgovski poslovodja, in da ni zadostnih argumentov za regulacijo poklicev v trgovini, ker opravljanje le-teh ne vpliva bistveno na zdravje, javni red, javno varnost in varstvo okolja. Pri tem je treba poudariti, da deregulacija poklica ni ista kot deregulacija dejavnosti in da deregulacija poklica trgovec ne pomeni, da nam bo neprofesionalen trgovec lahko prodajal na primer fitofarmacevtska sredstva, zdravila brez recepta ali pa na primer zdravstvene pripomočke. Namen novele zakona je torej deregulacija že prej omenjenih dveh poklicev. Po mnenju Poslanske skupine Modernega centra, ki predlog podpira, bo novela prispevala k večji fleksibilnosti pri iskanju dela in zaposlovanja ter lažji dostop v panogo, kar povečuje možnosti samozaposlitve in socialnega podjetništva. Predvsem se bodo odprle tudi nove poslovne priložnosti in izzivi za številne brezposelne, ki imajo že pridobljena znanja, veščine in izkušnje, saj jim bo poslej omogočeno, da odprejo tudi svojo prodajalno. To je še posebej pomembno za majhna družinska podjetja, tudi v odročnejših krajih, pri katerih je fleksibilnost pri zaposlovanju pomembna celo za njihov lasten obstoj. Poleg tega novela zakona pomeni izenačitev pogojev za opravljanje trgovinske dejavnosti v okviru Evropske unije, saj kot je bilo že rečeno, nobena izmed držav članic nima predpisane zahtevane minimalne stopnje izobrazbe. Novela bo prinesla prednosti tako za delavce kot za delodajalce. Pomembna prednost za delavce je večja možnost napredovanja znotraj podjetja, ki bo lahko temeljila na podlagi pridobljenih znanj in delovnih izkušenj. Tako bo poslovodja lahko postal tudi nekdo z dolgoletnimi izkušnjami, za katerega bo delodajalec ocenil, da je to delovno mesto sposoben opravljati dobro in odgovorno. Danes to brez prekvalifikacije in stroškov dodatnega izobraževanja ni mogoče. Po drugi strani pa prednost delodajalcev širši nabor ljudi, med katerimi bodo lahko izbrali primernega kandidata za razpisano delovno mesto. Trditev Poslanske skupine Združene levice, da deregulacija prinaša slabši položaj za zaposlene, ker da jih postavlja v zaostren konkurenčni položaj, kar pomeni, da morajo biti pripravljeni delati za manjše plačilo in pristati na manjše delavske pravice, seveda ne drži. Prav tako ne drži, da je predlog neusklajen s socialnimi partnerji. Naj izrecno poudarim, da je v kolektivni pogodbi dejavnosti trgovine Slovenije izrecno določeno, da mora prodajalec, ne glede na izobrazbo, znanje in delovne izkušnje, biti razvrščen v najmanj četrti tarifni razred in trgovski poslovodja v najmanj peti tarifni razred. Ta obveznost velja za vse, tudi manjše delodajalce, kolektivna pogodba pa je rezultat doseženega konsenza med dvema socialnima partnerjema. Zaradi vsega navedenega bomo v Poslanski skupini Modernega centra predlog novele zakona o trgovini seveda podprli. Hvala.
Hvala lepa. Gospoda Franca Breznika ni. Gospa Marjana Kotnik Poropat bo predstavila stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije.
Hvala za besedo, spoštovani podpredsednik, spoštovani poslanke in poslanci! Pred nami je predlog zakona, ki deregulira poklica prodajalec in trgovski poslovodja, za katera je predpisana minimalna stopnja izobrazbe. V dosedanji razpravi so bili izraženi številni pomisleki proti sprejetju novele zakona kot tudi številni razlogi. V Poslanski skupini Desus smo ugotovili, da smo glede predloga zakona različnih mnenj, zato bomo glasovali za ta zakon po svoji vesti. Predlog zakona navaja, da v Evropski uniji nobena država članica nima ureditve, ki bi predpisovala stopnjo izobrazbe za delo v trgovinski dejavnosti, zato predlagana ureditev pomeni izenačitev pogojev za opravljanje te dejavnosti v EU. Republika Slovenija prav tako sodi med tiste države, ki imajo največje število reguliranih poklicev oziroma dejavnosti. Regulacija brez stvarno utemeljenega vzroka predstavlja nepotrebne administrativne ovire, zato je eden poglavitnih ciljev predloga zakona omogočiti lažji dostop v dejavnost, ki bi spodbudil možnost zaposlovanja in samozaposlovanja. S tem naj bi se odprle nove poslovne priložnosti in izzivi za številne brezposelne, ki imajo že pridobljena znanja, veščine in izkušnje. To se nam v Poslanski skupini Desus zdi še posebej pomembno za majhna družinska podjetja, tudi v odročnejših krajih, pri katerih je fleksibilnost pri zaposlovanju pomembna celo za njihov lasten obstoj. Pomemben vpliva pa se pričakuje tudi na položaj zaposlenih v trgovini, saj bo s tem omogočeno njihovo napredovanje brez predhodnega izpolnjevanja zakonskega pogoja, da morajo ob delovnih izkušnja pridobiti dodatno stopnjo izobrazbe. Prav tako naj bi bili omogočeni enakopravni pogoji v odnosu do tujih poslovnih subjektov, še posebej na obmejnih področjih, katerim pri opravljanju čezmejnih storitev v Republiki Sloveniji ni potrebno izpolnjevati izobrazbenih pogojev. Po drugi strani pa nas v Poslanski skupini Demokratične stranke upokojencev Slovenije skrbi, da bi s temi spremembami v prihodnosti padla kakovost trgovskih storitev ter posledično varnost in zdravje potrošnikov, kar pa bi na koncu lahko vodilo v povečano število propadlih malih trgovskih podjetij in brezposelnost med trgovci. Bojimo se ponovitve slabe prakse s področja gostinstva, kjer je deregulacija povzročila poslabšanje ravni storitev. Postavljajo se nam tudi vprašanja, ali bodo predlagane rešitve glede deregulacije poklica na dolgi rok povzročile škodo izobraževalnemu sistemu. Kaj to pomeni za trgovske šole, ali lahko pričakujemo zapiranje trgovskih šol in ali temu ukrepu sledi t. i. domino efekt nadaljnje regulacije poklicev? Ob bojazni, da naj bi to peljalo v nižanje zaščite delavskih pravic, pa je treba vseeno opozoriti na dejstvo, da je bila podlaga za noveliranje zakona dogovor med podpisniki Kolektivne pogodbe dejavnosti trgovine Slovenije, ki med drugim določa prodajalcu razvrstitev v najmanj četrti tarifni razred, trgovskemu poslovodji pa je zagotovljen najmanj peti tarifni razred, ne glede na izobrazbo, znanje in delovne izkušnje. Torej, kot že povedano, bomo v Poslanski skupini Demokratične stranke upokojencev Slovenije zaradi različnih mnenj glasovali vsak po svoji vesti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Jan Škoberne bo predstavil stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov.
Spoštovani gospod podpredsednik, spoštovani kolegice in kolegi in spoštovani predlagatelj v odsotnosti! Socialni demokrati smo se s koalicijsko pogodbo zavezali med drugim tudi k premišljeni deregulaciji – tam, kjer je potrebna – in k ustvarjanju pozitivnega poslovnega okolja, ker je to temelj razvoja in nujna podstat gospodarske rasti. V danem primeru je izjemno težko ugotoviti, da bi ta predlog sledil tovrstni argumentaciji oziroma tovrstnim ciljem. Že danes namreč lahko ugotovimo, da trenutna ureditev Pravilnika o minimalni stopnji izobrazbe za opravljanje trgovinske dejavnosti deregulira poklicni standard, ne deregulira pa izobrazbenega. Slednje pomeni, da že danes za opravljanje dela poslovodje ni potrebno, da ima dotična oseba opravljeno trgovsko šolo oziroma poklic trgovca. Je pa pomembno, da ima ustrezno stopnjo izobrazbe, ki, roko na srce, ni pretirano visoka. Ključno pri tem je, da je poklicna deregulacija v tem primeru namerno ali pomotoma zamenjana z izobrazbeno. Stvar pa je nevarna izključno iz enega razloga – namreč, ker se jo poskuša obrazložiti s preprostim argumentom, da njeno reguliranost nadomešča kolektivna pogodba, ki pa je veljavna zgolj še eno leto. Trenutno je z ustrezno reguliranostjo izobrazbenega nepoklicnega standarda seveda preprečen socialni damping, je preprečen cenovni damping na trgu dela in je predvsem preprečeno, da bi najšibkejše potiskali na margino in jim še bolj oteževali eksistenčne življenjske situacije. Zato ne more biti cilj znotraj sektorja, ki ustvarja v svojem jedru dodano vrednost in katerega dobiček je odvisen od ustvarjene dodane vrednosti na bazi dela z ljudmi, nižja usposobljenost, manj veščin, manj znanja in manj kompetenc. Pri čemer, cenjene kolegice in kolegi, govorimo o tem, da ta pravilnik deregulira osnovnošolsko izobrazbo, po obstoječem standardu je srednješolska potrebna. Stoodstotna deregulacija izobrazbe torej pomeni, da lahko 15-letnik brez kakršnekoli izobrazbe dela kot poslovodja in opravlja najzahtevnejše naloge, ki iz te funkcije oziroma poklica sledijo. O tem, ali bi kot potrošniki to sprejeli ali ne, se boste seveda odločali sami. Socialni demokrati smo mnenja, da uspešna trgovina, v kateri je zaposlenih več kot 100 tisoč državljank in državljanov, potrebuje kvalificirane, usposobljene kadre, ki bodo sposobni ustvarjati visoko dodano vrednost, kar pa lahko storimo samo tako, če zagotovimo tudi ustrezen izobrazbeni standard. Deregulacija poklicnega, ki že velja, pa pomeni, da danes v trgovinah v Republiki Sloveniji lahko delajo tudi tisti, ki niso trgovci, kar pomeni lesarji, tehniki, družboslovci; skratka, karkoli pač omogoča delodajalcu, da zasleduje cilj ustvarjanja visoke dodane vrednosti in zagotavljanja dobička. Tisto, kar je ključna zmota ali nenamerna laž pri razlagi obrazlaganja, zakaj je deregulacija pomembna, pa je trditev, da nikjer v Evropski uniji trgovski poklic oziroma trgovina ni regulirana. To pomeni nepoznavanje sistema vajeništva, ki je, denimo, pri sosednjih Avstrijcih ali pri večkrat zelo čislanih Nemcih vzpostavljen. To pomeni, da brez vajeniškega izpita, ki je sicer panožno-sektorsko urejen, ni mogoče opravljati poklica trgovca. Nadalje pa je treba opozoriti, da zakon ni usklajen oziroma predlog pravilnika ni usklajen s socialnimi partnerji. Nasprotujejo mu namreč reprezentativni sindikati, nasprotuje mu Obrtna zbornica Slovenije. Torej, predstavniki tistih malih družinskih gospodarstev, ki so tako ključna za ustvarjanje dodane vrednosti in rast slovenskega gospodarstva. Socialni demokrati, ob dejstvu, da ni ne podpore socialnih partnerjev, tako delodajalcev kot sindikatov, in ob dejstvu, da gre za nepremišljeno deregulacijo, predloga pravilnika ne bomo podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Luka Mesec bo predstavil stališče Poslanske skupine Združena levica.
Predsedujoči, hvala za besedo. Kolegice in kolegi! V Združene levici smo včeraj na začetku tokratne redne seje Državnega zbora predlagali umik tega zakona, ki je pred nami, torej Zakona o trgovini, ki bo dereguliral trgovske poklice. Poudarili smo, da je deregulacija škodljiva z različnih vidikov. Prvič, škodljiva je za delavke in delavce, saj jih postavlja v zaostren konkurenčni položaj na trgu delovne sile, kar pomeni, da bodo morali biti pripravljeni delati več za manjše plačilo in da bodo prisiljeni pristati na manjše socialne pravice. Drugič, deregulacija je škodljiva za potrošnike, saj se kakovost trgovskih storitev zato zmanjša – lepe primere vidimo v gostinstvu. Tretjič, škodljiva je za manjše in srednje trgovce, saj ne bodo zmogli zdržati pritiska največjih trgovskih verig. Četrtič, za šolski sistem in izobrazbo sploh je deregulacija škodljiva, saj razvrednoti pridobljeno izobrazbo in izobrazbo kot cilj samo na sebi. Petič, deregulacija je škodljiva za razvoj celotne države, saj je trgovina vpeta v širšo mrežo od kmetijstva preko industrije, šolskega sistema in socialnih pravic. Deregulacija zato prinaša socialni damping in pomeni napad na blaginjo večine ljudi. Umik točke smo predlagali, ker so tej zakonski spremembi nasprotovali skorajda vsi, ki jih deregulacija posredno ali neposredno zadeva, in ker predlog zakona ni bil usklajen s socialnimi partnerji in ker na obravnavi minister Počivalšek sploh ni razumel, za kakšno spremembo gre. Še več, dejansko je pritrdil vsem kritikam, ki so na to opozarjali, saj je dejal, citiram: "Govorimo o četrti in peti stopnji izobrazbe, ki še vedno ostaja. Govoriti o popolnem neizobraževalnem pristopu na tem področju je, ne vem, neustrezno." Konec citata. Pa vendar gre v zakonu, ki ga je predlagal resor ministra Počivalška prav za to: odpravo pogoja po četrti. in peti stopnji izobrazbe. Včeraj ob našem predlogu umika zakona je ministrstvo še enkrat ponovilo svoje namerne ali nenamerne floskule o odpravi administrativnih ovir. Ob tem se v Združeni levici sprašujemo, kakšna administrativna ovira pa vendarle je izobrazba človeka. Ponovilo je svoje floskule o tem, da nikjer v Evropski uniji ni takšnih predpisov, kot je opozoril že moj predhodnik, kar zopet ne drži, saj obstaja mnogo drugačnih mehanizmov, kot je na primer sistem vajeništva, in ministrstvo je še enkrat ponovilo floskule o fleksibilnosti za družinska podjetja ter fleksibilnosti pri samozaposlovanju, kot da že sedaj nimamo najvišje stopnje prekarnosti med mladimi v Evropski uniji in kot da že sedaj ne bi bilo dovolj velike erozije socialnih pravic pri nas. Če na deregulacijo trgovskega poklica pogledamo z nekoliko širše perspektive, pa zelo jasno vidimo, kako na sprejem zakonodaje vplivajo različni interesi različnih družbenih razredov in skupin. Spremembo namreč odločno podpirajo v Trgovinski zbornici Slovenije, ki seveda zastopa predvsem interese velikih trgovcev, torej trgovskih verig, ki obvladujejo dobršen del dejavnosti, Nasprotujejo pa ji praktično vsi ostali: predstavniki sindikatov iz različnih central, predstavniki malih trgovcev, predstavniki srednjih trgovcev, Obrtna zbornica. Na eni strani imamo torej predstavnike velikega kapitala, na drugi strani pa male podjetnike ter delavce in delavke in obrtnike. V tej enačbi pa manjka še en ključen faktor, in to je država. Država bi morala v tem konfliktu posredovati kot deležnik, ki posreduje med organiziranim delom in kapitalom. In država, ki se ima za socialno, bi morala posredovati tako, da zastopa in zaščiti šibkejšo stran, torej interese tiste večine, ki zakonu nasprotuje, delavk in delavcev, trgovcev in obrtnikov. Ravno sprememba zakonodaje, za katero se je odločila naša država, kaže, da je Vlada stopila na popolnoma drugo stran, na stran kapitala in zagovarja ostro deregulacijo, ki bo škodljiva za velik del družbe, kar še enkrat opozarjam, smo videli že na primeru gostinstva in zdaj prenašamo še v trgovski poklic. Država tako očitno vse bolj postaja samo še orodje v rokah kapitala. Takšne države pa nočemo in v Združeni levici bomo glasovali proti predlogu Zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o trgovini, glasovali bomo proti deregulaciji. Ta je škodljiva tako za blaginjo ljudi kot za razvoj in poklic prodajalca in poslovodje je v resnici že dereguliran, saj je predpisana minimalna stopnja izobrazbe, ne pa specifična smer. Ta minimalni pogoj pa prispeva k zagotavljanju kakovosti trgovskih storitev ter zagotavlja vsaj določeno stopnjo varnosti za zaposlene [[…]] [[znak za konec razprave]] [[…]]država očitno namenila odpraviti. Hvala.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o členu in o vloženem amandmaju, ki jo bomo opravili na podlagi vloženega amandmaja z dne 15. 6. 2015. V razpravo dajem 7. člen ter amandma Poslanske skupine Socialnih demokratov. Želi kdo razpravljati? Predvidevam, da ja. Prosim, če se prijavite. Besedo dajem gospodu Janu Škoberne.
Najlepša hvala, gospod podpredsednik. Spoštovani kolegice in kolegi! Socialni demokrati smo glede na dejstvo, ki ga je omenil že kolega Mesec, da predlagatelj torej ni pripravljen umakniti spremembe, ki deregulira izobrazbeni standard, torej bistveno znižuje minimalne standarde pri zaposlovanju v trgovini, vložili amandma, s katerim predlagamo, da se zamakne izvajanje tega pravilnika v leto 2018, v vmesnem času pa s tem pridobimo možnost, da razširimo in odpremo razpravo na to temo, da se znotraj kot skupnost država ali pa deležniki pri tem procesu resno posvetujemo o tem, kakšne cilje zasledujemo in kaj s tovrstnimi ukrepi sporočamo. Pri sami deregulaciji izobrazbenega standarda namreč ne gre samo za ukinjanje nekega pogoja za zaposlitev v trgovini. Gre za sporočilo, da izobrazba ni potrebna. Ne gre za deregulacijo, ampak degradacijo poklica trgovca. S tem, ko sporočam, da za ta poklic za opravljanje dela poslovodje ni potrebna nikakršna izobrazba ali kvalifikacija, sporočamo, da to delo lahko opravlja vsak, ne glede na zahtevnost nalog in ne glede na to, da gre za delo, od katerega je odvisna kvaliteta, varnost potrošnika, zdravje in konec koncev dodana vrednost, od katere lahko živi tudi socialna država, ker če ne bomo imeli česa vzeti iz skupnega proračuna, tudi socialnih problemov, izobraževanja itn. ne bomo mogli reševati. Sama trgovinska zbornica Slovenije, ki seveda močno podpira deregulacijo tega poklica, na drugi strani izvaja in pripravlja projekt svoje lastne akademije. Če bi me kdo vprašal po logičnem sosledju podpore deregulaciji, hkratnem uvajanju lastne akademije, bi se mi stvar zdela pri argumentaciji najmanj nenavadna. Če bi v tem primeru pravilnika ministrstvo za gospodarstvo in ministrstvo za izobraževanje skupaj pripravila ukrep deregulacije načina pogojev, kot jih poznamo danes, in hkratne uvedbe vajeništva, bodisi sektorske akademije ali česa podobnega, kar bi zagotavljalo ustrezno visoko usposobljenost, kompetenčno usposobljenost ljudi, ki delajo v trgovini, bi seveda ta predlog bil povsem drugačen. Tu se pa hiti z izobrazbeno, nepoklicno deregulacijo, ne da bi imeli pripravljene naslednje korake oziroma ne da bi bila jasna časovnica, kdaj bodo podporni ukrepi, ki so v tovrstni deregulaciji nujni, pripravljeni in bodo začeli učinkovati. Ključno vprašanje, ki se ob tem postavlja, je, kako Državni zbor pa tudi Vlada spoštujeta svoje pretekle odločitve. Slovenija je družba znanja – menda. Želimo si visoko usposobljene kadre ne samo na visokošolski ravni, ampak tudi na poklicni, tehnični ravni. Ko govorimo o tem, kaj mora zagotavljati šolstvo – če ste bili na konferenci slovenske obrti na Bledu, ki je pravkar potekala, ste lahko slišali, "želimo, da so dobro kompetenčno opremljeni, želimo, da govorijo tuje jezike, želimo, da imajo interdisciplinarna znanja". Vse jasno! Zato ker samo takšni ljudje lahko zagotavljajo visoko storilnost, učinkovito delo, nizko število napak in ustvarjajo dodano vrednost, od katere, če nič drugega, se kot spillover efekt lahko financira nadaljnje izobraževanje, socialni standard, razvojni projekti, ne nazadnje tudi tistih 2 milijona ali kolikor evrov je MGRT pripravil za to, da bodo slovenski podjetniki lahko prodirali na tuje, če sem pravilno razumel, tokrat ciljno, denimo, japonski trg. Vsega tega ne bo, seveda, če bomo v slovenski trgovini, ki je storitvena dejavnost, ki ustvarja visoko dodano vrednost, imeli zaposlene ljudi, ki ne bodo imeli ne znanja, ne veščin in posledično ne bodo mogli razviti kompetence, ki jo, če preberete katerikoli strateški dokument ali zapisnik srečanj gospodarstva, tako zelo potrebuje slovensko gospodarstvo in jo tudi zahteva. Ne, mi sporočamo, da osnovna šola ni potrebna! Deregulacija, s katero bomo ustvarili dobro poslovno okolje. Dobro poslovno okolje bomo ustvarili, ko bomo dosegli plačilno disciplino, ko bomo imeli dobro usposobljene kadre in ko bomo znali strateško podpirati slovenske izvoznike z bistveno višjo stopnjo razvojne pomoči in sorodnimi ukrepi. To, da bomo pa omogočili največjim delodajalcem, ki bodo ključna mesta še vedno zapolnili s takšnimi ljudmi, ustrezno usposobljenimi, da bodo ljudi, ki imajo bistveno višjo izobrazbo, plačevali kot nekvalificirane zaposlene – poudarjam ob tem, da je kolektivna pogodba veljavna še eno leto, torej, potem pridejo nova pogajanja in nova stališča teh velikih delodajalcev, ki danes govorijo, ne, saj je vse v kolektivni pogodbi urejeno. In bodo potem rekli, se pravi, razpisujem prosto delovno mesto nekvalificiranega delavca, bi bilo pa odlično, če je visoko kompetenčno usposobljen, če ima veščine tujega jezika in če ima znanje poslovodskih tehnik in metod. Najmanj nenavadno, če že ne popolnoma nelogično in nerazumljivo! Zato to, čemur smo priče s tem predlogom, ni premišljena deregulacija s ciljem ustvarjanja boljšega poslovnega okolja. To je napad na socialni standard in to je omogočanje socialnega dampinga; omogočanje pogojev, da bodo tisti, ki so dobro usposobljeni, plačani manj. Posledično to pomeni tudi manj prilivov v pokojninsko blagajno, posledično to pomeni še več težav v tretjem življenjskem obdobju in ker ljudem sporočamo, da izobrazbe s tem ukrepom ne potrebujejo, bistveno težje prekvalifikacije, bistveno težjo mobilnost znotraj trga dela in bistveno manj možnosti, da se ob morebitnem propadu nekega trgovca – dobrodošli, minister! – prezaposlijo kam drugam. Socialni demokrati tega ne moremo sprejeti. In ob tem je nujno in pomembno, da poudarim, da smo se s koalicijsko pogodbo zavezali k premišljeni deregulaciji, tam, kjer je potrebna, in k ustvarjanju boljšega poslovnega okolja. Ta predlog to ni! Zato je nujno in pomembno, da njegovo izvajanje premaknemo vsaj v leto 2018 z amandmajem, ki smo ga predlagal, v vmesnem času pa zagotovimo pogoje za to, da ministrstvo za gospodarstvo in ministrstvo za izobraževanje skupaj pripravita sistem, ki bo lahko tudi tovrsten predlog nadomestil z drugimi mehanizmi, s katerimi bomo dosegli, da kompetentna usposobljenost in socialni standard naših državljank in državljanov ne bosta ogrožali. Že vnaprej se zahvaljujem vsem, ki nas boste pri tem razumeli in podprli, prav tako pa se veselim nadaljnjega dela pri zagotavljanju in ustvarjanju podpornih ukrepov v primeru, da bo ta predlog vseeno potrjen v Državnem zboru. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Franc Jurša. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, podpredsednik. Glede na to, da je moj predhodnik pozval vse tiste, ki jih bodo podprli, moram takoj na začetku povedati, da bom tudi sam podprl predlagani amandma s strani Poslanske skupine Socialnih demokratov. Ko razpravljamo o tej temi, se mi postavlja vprašanje, ali v tej državi v tem trenutku nimamo mogoče bolj zahtevnih in bolj potrebnih razprav in s temi razpravami poskušamo najti rešitve, ki so ključnega pomena za državo, s katerimi rešitvami bi na nek način odpeljali Slovenijo še iz teh težav, v katerih se srečuje. Če govorimo o deregulaciji poklica trgovec, se mi postavlja eno najbolj pomembnih vprašanj, ali sploh tukaj gre za vprašanje kot tako deregulacije predvsem zaradi tega, ker bi želeli nekateri pripeljati [[…]]
[[…]]Oprostite, gospod Jurša. Prosim, če [[…]]Hvala lepa. Izvolite.
[[…]]nekateri želeli pripeljati dejansko nekatere rešitve, ki bi ustrezale predvsem tistim večjim podjetjem, ki bi na nek način izkoriščale zaposlene, da bi opravljali nekatera dela, ki jih zdaj opravljajo kvalificirani trgovci, za bistveno nižji denar. Zato se v celoti strinjam s stališči, ki so jo predhodno povedali v naši poslanski skupini, posebej pa še s stališči Socialnih demokratov kakor tudi Združene levice. Tokrat sem v razcepu dejansko, ali podpreti predlagani zakon ali pač ne, predvsem iz tega razloga, ker ocenjujem, da tokrat dejansko gre predvsem za tenzijo velikih trgovcev, da zaposlijo v podjetja ljudi, ki bodo delali dejansko za nizko plačo. Ta isti primer lahko ocenjujemo tudi v gostinstvu. Danes, če gremo v lokale, lahko ugotovimo, da v večini lokalov v slovenskem prostoru delajo ljudje, ki nimajo ustreznega gostinskega poklica, v glavnem večina dela študentov za nizko ceno, kljub temu da smo mi v tej hiši dejansko sprejeli tudi nekatere rešitve, da smo določili minimalni znesek, koliko morajo plačati študentom, ki jih imajo zaposlene. V osrednji Sloveniji ta znesek še vedno predstavlja minimalni znesek. V nobenem primeru ne bi smeli težiti za tem, da bi delavci delali za mali denar, da bi ustvarjali nekateri, ki vodijo podjetja in solastniki podjetij, velik dohodek in s tem na nek način spravili v velike težave vse tiste, ki živijo na socialnem robu.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Uroš Prikl.
Hvala lepa, podpredsednik. Kot je bilo razbrati iz stališča mojega poslanskega kolega Jurše, je seveda v Poslanski skupini Desus rahla dilema, kako glasovati pri tem zakonu. Osebno tukaj enostavno vagam pozitivne in negativne momente pri deregulaciji trgovskega poklica. Na vsak način je neizpodbitno dejstvo, da ostajamo edina evropska država oziroma država Evropske unije, ki ima reguliran poklic trgovca in trgovskega poslovodjo. Ob tem seveda je še cel kup drugih reguliranih poklicev, ki verjetno v takšnem obsegu seveda niso potrebni, da se regulirajo. Hkrati pa z deregulacijo postavljamo možnost ali pa plodna tla, da prihaja do anomalij in v končni fazi potencialno tudi do razpada sistema na področju teh poklicev. Na vsak način ne želimo, da z deregulacijo omenjenih dveh poklicev pride do razvrednotenja poklica trgovcev oziroma trgovskega poslovodje. Ne želimo, da ljudje, ki delajo na teh delovnih mestih, ki opravljajo to delo, da se jih plačuje nizko, da so podvrženi diskriminaciji na trgu dela; ne nazadnje v končni fazi, da prihaja tukaj tudi do socialnega dampinga. Ne želimo, da pri deregulaciji poklica trgovca pride do – tukaj si bom dovolil reči – do razpada izobraževalnega sistema. Še več, želimo si tukaj, da se homogenizira izobraževanje oziroma da se še naprej izvajajo kakovostni in ciljno usmerjeni programi za izobraževanje trgovcev in trgovskih poslovodij. Ne nazadnje pa ne želimo, da z deregulacijo pride do nižjih standardov in do manjše varnosti končnih uporabnikov, to je kupcev oziroma potrošnikov. Seveda ob vsem povedanim je treba vzeti tudi na vago, kaj za to pravijo poklicani subjekti oziroma združenja. Trgovinska zbornica za ilustracijo, Trgovinska zbornica Slovenije zakon podpira. To so nam jasno in eksplicitno povedali, saj menijo v zbornici, da gre za vzpostavitev primerljivega poslovnega okolja z ostalimi državami članicami Evropske unije. Poleg tega je bila podlaga za predlagano rešitev dogovor in podpisniki kolektivne pogodbe, katera določa najnižje plače po tarifnih, četrti in peti, razredih ne glede na izobrazbo, znanje in delovne izkušnje. Tukaj vidim bistven moment. To je tudi odgovor na vprašanje, da ljudje, ki opravljajo te poklice, v nobenem primeru ne smejo biti in ne bodo hendikepirani glede višine plačila, da se o ostalih pogojih dela seveda tukaj sploh ne pogovarjamo. Ne nazadnje tudi Gospodarska zbornica deregulaciji trgovskega poklica ne nasprotuje, poudarja pa to, kar sem uvodoma povedal, da je treba preprečiti poslabšanje socialnega položaja delavcev in – tako pišejo – razpad izobraževalnega sistema, torej izobraževalnega sistema v javni izobraževalni sferi. Torej ne želimo vsi skupaj, da zadeva pride na neko komercialno zasebno raven izobraževanja oziroma usposabljanja. Torej, želim si, da s to deregulacijo poklica – seveda bom pozorno poslušal razprave tako z ene kot z druge strani –, želim pa si seveda, da s to deregulacijo poklicev, če bo do nje prišlo, se ne poslabšajo razmere na trgu dela, da tisti, ki bodo to dejavnost opravljali, predvsem trgovci in trgovske poslovodje, niso v nobeni točki, v nobenem segmentu, še najmanj pa pri pogojih dela in pri plačilu prizadeti. Ne nazadnje pa, da bo ta, še kako pomemben poklic in deležen vsega spoštovanja, da postane marginalija oziroma da ne pride do njegove degradacije ali pa marginalizacije. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Franc Breznik. Izvolite.
Hvala, gospod podpredsednik. Nekaj svojih stališč sem podal na matičnem odboru, kjer smo osnutek novele nekako poslušali, kjer smo razpravljali. Podal bi rad vsaj nekaj statističnih podatkov, zato da se bomo vrnili nazaj v realnost, da se bomo zavedali, da smo članica Evropske unije, da se bomo zavedali, da imamo izredno dobro geostrateško lego, da se bomo zavedali, da ne živimo sami, da nimamo več okoli meje, ampak da prehajamo v okvir Evropske unije in da tudi kupci prihajajo, da trg prihaja in da če bomo še bolj stali na nekih okopih regulacij, lahko ostanemo sami, tako kot bodo sami ostali tam v Telekomu pri današnji vrednosti delnice pod 90 evrov. Tako daleč gremo. Sedaj lahko samo še preizkušam, kako daleč v hlapčevstvu še gremo s takšnimi politikami, kot jih nekateri tu zastopajo. Upam, da se zavedamo; prvič, da je Slovenija po stopnji reguliranosti poklicev v vrhu, v evropskem vrhu. Naj povem, da Slovenija ima 242 reguliranih poklicev. Rekorderja sta pred nami še Češka s 396 poklici, Poljska s 347, da ima Švedska 88 reguliranih poklicev in da so Čehi in Poljaki, ravno zaradi tega ker tako prednjačijo, že napovedali, da bodo za približno – to, kar je minister včeraj razlagal – za 50 % takoj znižali deregulacijo teh poklicev. Ključni cilj novele Zakona o trgovini je deregulacija poklicev prodajalec in trgovski poslovodja. Izobrazbeni pogoj je eden od pogojev za opravljanje trgovine, posledica deregulacije – poenostavitev poslovnega okolja, večja možnost zaposlovanja in samozaposlovanja in pozitiven vpliv na socialno podjetništvo, ki ga največkrat tudi zastopate. Tisti, ki te novele nekako ne podpirate, rad bi vam omenil, da imamo na trgu in tudi na borzi približno 120 tisoč brezposelnih. Rad bi vam povedal, da imamo na podeželju celo vrsto ljudi, ki bi v sektorju trgovine, ki bi lahko odpirali, se šli neko socialno podjetništvo, odpirali espeje, pa dane ste možnosti nimamo. Rad bi vas, kolegice in kolegi, spomnil na celo vrsto trgovcev, ki delajo, ki so morda pet let pred upokojitvijo, imajo neverjetno dosti izkušenj, znanja, ki so ga pridobili, so cenjeni v svojih podjetjih in ne morejo postati trgovski poslovodja – toliko kolega iz Desusa. In ravno to, če bi bila ta deregulacija, če je v podjetju cenjen, da lahko postane trgovski poslovodja – sedaj ne more. Ker po mojem nekdo približno – ali ženska pri 55 letih navadno ne bo šla v neko institucijo po nek formalen list, zato da bo svoja znanja, ki jih ima, ki so priznana, ki jih v podjetju cenijo, da bo lahko napredovala. S to novelo zakona bo lahko to naredila in bo vsaj v zadnjih pet let nekako imela večjo osnovo za to, da bo imela nekaj deset evrov ali vsaj nekaj evrov te pokojnine več. Vse to mi sedaj omogočamo. Naj nazadnje povem – dvakrat bom ponovil to, kar je tudi minister včeraj povedal – med 27 članicami je Slovenija zadnja, ki ima reguliran poklic trgovca in trgovskega poslovodja, spoštovani kolegi! Poglejte, mi lahko to naredimo, mi lahko to pustimo, ampak trgovina prihaja. Spomnite se, v vaših mladih letih, kam ste hodili pa vsa živila? Kam danes hodi cela vrsta ljudi, ne bom rekel severovzhodne Slovenije, kjer sam živim? Preko meje! Že tam kupujejo! Ne samo zaradi regulacije, zaradi več ukrepov. Ko ste glasovali za dvig DDV, se morate zavedati, da cela vrsta trgovin v vašem okolju, tudi kolega Jurša in vsi ostali, se je zmanjšalo, odpuščali so trgovce in danes ljudje, Slovenci hodijo ponovno v Avstrijo po osnovne potrebščine. Ljudje stojijo v vrstah v avstrijski Radgoni pred bencinskimi črpalkami in tako naprej, da ne bom tega govoril. To je samo ena izmed tistih zadev, kjer bomo deregulirali, kje bomo malo izboljšali poslovno okolje. In ni nobenih strahov. Poglejte, nekoč, ko smo bili v šolah – vsi tisti, ki ste končali gimnazijo, vsaj mislim, da jo je večina, ste nekoč pri latinščini govorili o tem, da se učimo za življenje, ne za šolo. Ljudi ne moremo danes ceniti po stopnji izobrazbe, ampak po njihovem realnem znanju, ki ga trg priznava, ki ga priznavajo njegovi sodelavci, ki ga priznava mednarodno okolje, spoštovani kolegi in kolegice! Da povem še nekaj. Poklic trgovca – ravno iz razprav se vidi nepoznavanje tega poklica. Če povem, kako to v tujini deluje, kakšni specialisti so, kjer se ljudje, ali imajo izobrazbo ali ne, tudi če se ocenjuje po instituciji, po stopnji izobrazbe, ki so jo pridobili v nekaterih institucijah, potem se ocenjuje tudi izobrazbene institucije v tujini. Recimo, cela vrsta Slovencev danes končuje srednjo šolo na Trgovski akademiji v Celovcu, zato ker je toliko bolj priznana. In vsak, ki pride v podjetje, če bi mi deregulirali ta poklic, ko bo pokazal tak dokument, bi rekli, zavedamo se, da ste sigurno ta znanja pridobili, ki jih mi potrebujemo. Seveda, tu je pa napad na ljudi, ki danes ne dajejo znanja. Tudi pri teh cela vrsta tisoče mladih z diplomami, univerzitetnimi diplomami – naj se te nekatere institucije te države sprašujejo in garantirajo–, zakaj nimajo službe; ali so ta znanja priznana na trgu, kaj so jih učili in vse ostalo, spoštovani kolegi! Nobenega ne priznavajo, nobene garancije danes ni. Tudi včeraj, ko sem kot predstavnik Slovenske demokratske stranke govoril o tem, da smo ravno vložili ponovno Zakon o dualnem šolskem sistemu, ker poznamo ta sistem. Sam sem ga spoznal, bil sem celo mentor nekoč v Avstriji tem mladim vajencem v podjetju, da ne razlagam naprej, ker poznam, kako ta sistem deluje. Verjamem, da je deregulacija tega poklica prva stopnja pri deregulaciji. Seveda pa govorimo o smiselni deregulaciji, spoštovane kolegice in kolegi! Da še nekaj povem. Trgovec biti – spoštovan poklic v tujini. Seveda pa moraš biti v svojem poklicu vedno dober, moraš biti vešč, moraš biti urejen itd., da ne naštevam vseh veščin tega poklica. Morate se pa zavedati, da poklic izredno širok. Ko sem bil sam pri Siemensu, je bil pri nas nekdo trgovec, ki je imel doktorat znanosti. Ko smo podajali simatic sisteme tujim partnerjem, je bil prodajani inženir lahko tehnik, lahko pa je bil doktor znanosti s področja elektrotehnike, smeri avtomatike. Tako poklic trgovca ni samo poklic, ki ga vi vidite, kjer nekdo stoji v prehrambni industriji ali pa v Bauhausu ali pa v prvi vaški železnini, je izredno širok poklic. Ravno institucija, ki da nekaj na sebe, želi, da ima poslovodja in dobrega trgovca, ki ima kompetence. Te kompetence in znanja in veščine in izkušnje in stik z ljudmi, psihološka prodaja in tako naprej, da ne naštevam vsem veščin, pa niso povezane z eno institucijo, kjer vam bo dala eden dokument. Na odboru sem rekel tudi, da dober trgovec je kot dober pevec, se rodi, ima občutek za ta poklic, z leti ga lahko izboljšamo ali preko šolskega sistema ali preko podjetja, ki ga nekako specializira v panogo, s katero se ukvarja. Imamo te primere. Razlagal sem celo vrsto primerov v tujini, kako to deluje. Razlagal sem primer mojega lastnega brata, ki je bil že diplomirani ekonomist, in je potem šel v C&A pa je mogel začeti znova, zato da bo lahko postal specialist za prodajo tekstilnih izdelkov. Danes je uspešen menedžer, na srečo; ampak moral je začeti pri hišniku, preko trgovca, vodje oddelka itd. do vrhunskega menedžerja. Kaj hočem povedati? Dajemo možnost celi vrsti ljudi, manjšim, ki danes te možnosti niso imeli. Kolega Prikl je povedal, da kolektivna pogodba velja samo še eno leto. Torej, vi že kar vnaprej poveste, da se ne bo uskladila in da ne bo kolektivna pogodba teh minimalnih standardov kazala. Mi lahko postavimo kakršnekoli standarde, mi lahko reguliramo, da je minimalna plača jutri tisoč evrov, posledice tega pa bo vse pokazal trg, koliko bomo mi uspešni [[…]]Verjamem, da je sektor trgovine izredno podhranjen, lahko daje v najkrajšem času, če naredimo nekaj premikov, neke deregulacije, izredno dobre rezultate glede na našo geostrateško lego. Slovenija lahko v naslednjem petletnem obdobju postane meka nakupovalna, ampak mi se moramo zavedati, kako deluje trgovina in kako delujejo tudi dobri trgovci. Dobri trgovci ne delujejo tako, da jih vi pošljete z neko formalno izobrazbo pred nekoga in prodaja, če za to ni motiviran, če si ne želi tega. Vi tega iz človeka ne boste naredili, kolegi in kolegice, z nobeno regulacijo. Naj vam bo to enkrat jasno. Preko trga, še posebej danes, ko smo v globalnem trgu, ko nastopamo na globalnem trgu, ko ljudje, tudi delovna sila prehaja, mi tega ne bomo ustavili. Ta minimalni pogoj, ki ga je vlada prestavila in ki ga tudi sam vedno pohvalim, kljub temu karkoli naredi moja politična konkurenca, je prvi korak v tej deregulaciji. Tudi minister je povedal – mislim, da je povedal – o 20 poklicih, ki bi jih deregulirali, kar je nekako minimalna številka, to je prvi korak. Prosim vas, kolegi in kolegice, vsaj tisti, ki nasprotujete temu, ne strašite ljudi, ki nas poskušajo! Verjemite, da bomo videli v naslednjih mesecih, da je to bil dober ukrep, sem prepričan. Še enkrat, tega predlaganega amandmaja Socialnih demokratov, da bi zakon, če bi bil sprejet, začel veljati v letu 2018, ne morem podpreti, zato ker če bi se lahko vrnil v preteklost, bi ga morali uvesti že na začetku 90 let takoj. Zakaj ni bil, ne vem. Razumite in prosim, ne strašite ljudi, ki so v sektorju trgovine, ker prinaša za njih samo dobrobit.
Hvala lepa. Replika? Izvolite, gospod Škoberne. Gospodu Škoberne sem dal besedo.
Gospod podpredsednik, treba se je odločiti, komu dati besedo.
Dobro, gospod Franc Jurša, izvolite.
Ni problem, tudi če bi kolega repliciral pred mano. Sam želim biti relativno zelo strpen do kolega Breznika. Pričakoval bi, da bi tudi on v tej smeri razpravljal. No, ni bil ravno zelo nestrpen, ampak vseeno na nek način je pobijal stališča tistih, ki malo drugače mislimo. Mislim, da ni nič narobe, če v tej dvorani drugače razmišljamo. Prav je, da razmišljamo po svoje in da ta razmišljanja, zaključke, ugotovitve tudi podamo in potem poskušamo najti skupno rešitev, ki jo večina tudi podpre. Kolega Breznik, zame ni bilo ključno vprašanje, ali bo lahko strojni tehnik bolj kvalitetno prodajal kot poslovodja dele za avto kot pa trgovec, ki je hodil v trgovsko šolo in je potem še nadgradil trgovsko šolo s poslovodsko šolo. To ni bilo moje vprašanje. Moje vprašanje je bilo, kdo bo lahko delal vse v trgovini in za kakšno ceno bo delal in kakšno plačo bo dobival. Zame je bilo vprašanje predvsem socialno. Nekateri tega socialnega čuta v sebi nimate toliko. Pač nekateri, ki smo socialno usmerjeni, tudi tako malo razmišljamo drugače. Kar se tiče navala kupovanja v Avstriji. Mislim, da je tega bistveno manj, kot je bilo v preteklosti. V preteklosti smo bistveno več hodili v Avstrijo, kot zdaj. Mislim, da si lahko zdaj tudi v Sloveniji kupimo vse, kar premore evropski trg. Kar pa se tiče davka na dodano vrednost, ki se ne dotika tega predloga sprememb zakona, ampak vseeno bom povedal, ker je stranka Desus in jaz z njo sedela tudi v vladi, ki smo jo tvorili skupaj s SDS, pa točno vem, kaj je bilo okrog DDV bilo rečeno. Tega nismo izpeljali, ker je prej razpadla vlada, drugače bi tudi vlada Janeza Janše dvignila DDV. Tako ne ocenjevati razloga, da hodimo v Avstrijo tankat bencin predvsem zaradi tega, ker je ta vlada pa prejšnja vlada Alenke Bratušek dvignila, zdaj ne vem, Alenke Bratušek dvignila DDV. To ni točna informacija in mislim, da bi bilo prav, da govorimo o zadevah, ki so se dejansko zgodile in ki bi se zgodile, če bi bilo tako, kot sem malo prej omenil. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Jan Škoberne, izvolite, replika.
Najlepša hvala, gospod podpredsednik. Spoštovani kolega Breznik! Seveda ste me v pomembnem delu precej narobe razumeli, predvsem v tem, da bi tu, na tej strani poskušali kogarkoli pri čemerkoli strašiti. Naloga poslanca je, da zastopa ljudi; eni od teh so tudi delodajalci, natančneje Obrtno-podjetniška zbornica Slovenije. Stališča, ki sem jih podal, in to, kar vi imenujete strašenje, so oni, pa da jih citiram, da ne boste imeli težav z mano, sledeča: "Opozarjamo, da odločitev zakonodajalca v predlagani deregulaciji poklica prodajalca in trgovskega poslovodje ni dobro pretehtana in bo imela več negativnih kot pozitivnih učinkov, ki jih bodo čutili predvsem potrošniki ter mala, srednja pa tudi velika podjetja. Posledice deregulacije bodo po mnenju Sekcije trgovcev pri Obrtni zbornici Slovenije naslednje: nelojalna konkurenca, predvsem med malimi trgovci, in kot posledica večja možnost zapiranja malih trgovin ter izguba delovnih mest; povečanje števila propadlih malih podjetij na področju trgovinske dejavnosti, ki se bodo zapirale zaradi neustreznih znanj, predvsem znanj poslovodje; slabša zaščita zaposlenih in večja verjetnost izgube zaposlitve; z ukinitvijo izobrazbenih pogojev se bodo v nekaj letih povečali pritiski na zniževanje plač prodajalcev in poslovodij, nižji tarifni razredi, kar je zdaj sicer urejeno s kolektivno pogodbo; zmanjšana konkurenčnost malih in srednjih podjetij, večja izpostavljenost dobaviteljev ter manjša varnost potrošnikov in nevarnost za zdravje." Še enkrat, to niso stvari, ki se jih iz zraka izmišljujemo tisti, ki dejavnosti ne poznamo, to so stališča tistih, ki v dejavnosti delajo, predstavnikov malih, mikro podjetij, obrtnikov, tudi nekaj srednje velikih, ki so, o tem se bova verjetno strinjala, hrbtenica slovenskega gospodarstva, ki želijo delati in oni so svoje stališče povedali. Ne govorimo tukaj pravzaprav o dvoboju, kar je klasično sicer, med sindikati in delodajalci; sindikati in delodajalci tukaj zastopajo identična stališča, razen Trgovinske zbornice, ki zastopa največje, ki seveda želijo biti po sami naravi ekonomske teorije monopolisti, to boste poznali, ker ste ekspert na področju trgovine, tudi Siemens ima podobne težnje. Kaj dela? Hodi po Evropi, poskuša biti največji, izrinja male, tudi obrtnike [[…]]To so njihovi strahovi in to ni strašenje. To je ključno vprašanje tistega, ki mora za jutri zagotoviti delovanje svojega podjetja, posel in ki računa na dobre, usposobljene kadre in si seveda želi, da bi se njegovi zaposleni lahko ukvarjali z razvojem novih produktov [[…]]
Tri minute, gospod
[[...]]ne pa z eksistenčnimi vprašanji. Hvala lepa, se opravičujem, gospod podpredsednik.
Gospod Breznik, replike na repliko ni in tudi časa nimate več na razpolago. Besedo ima gospa Violeta Tomić.
Hvale lepa za besedo. Spoštovane kolegice in spoštovani kolegi! Trgovec je bil včasih cenjen in spoštovan poklic, šolale so se tako natakarice kot kuharji, danes pa na žalost vsak lahko počne vse. Deregulacija na trgu delovne sile prinaša slabši položaj za delavke in delavce, saj jih postavlja v zaostren konkurenčen položaj, kar pomeni pritisk na plače in pritisk na pogoje dela ter pritisk na delavske pravice. Na obravnavi na matičnem delovnem telesu in tudi danes smo slišali, da se trgovec rodi, da mora imeti posebno žilico za prodajo in tako naprej. Veste, za marsikateri poklic je potreben najprej talent. Ampak talent je približno 20 %, 80 % pa je trdo delo, šolanje in izobraževanje. Danes smo slišali, da danes, ko je vse naprodaj, so tudi trgovci različni. Imamo cel spekter trgovcev. Seveda. Ampak desnica nam po navadi slika trgovca, zloščenega, uspešnega trgovca, ki prodaja, ne vem, avtomobile po več deset tisoč evrov ali pa 100 tisoč evrov. To so seveda bajke in povesti, resnica je povsem drugje. Velika večina od več kot 100 tisoč zaposlenih v trgovin dela ponavljajoča se dela za blagajno ali pa pri zlaganju blaga. Dohodek velike večine zaposlenih pa komajda preseže minimalno plačo, velika večina dela izmensko delo in delo ob vikendih, tudi ob nedeljah. Da ne omenim nekaterih izjemno izkoriščevalskih praks, ki se jih poslužujejo nekatere trgovske verige in bi jih bilo treba z zakonskimi rešitvami in poostrenim nadzorom Inšpektorata za delo nemudoma zaustaviti. Poklic trgovke oziroma trgovca je močno feminiziran, saj med zaposlenimi prevladujejo ženske. Naj poudarim, da smo ženske pri delavskih pravicah in standardih, ki jih uživamo pri delu, pogosto bolj prikrajšane kot moški. Ne nazadnje še vedno obstajajo popolnoma nepravične razlike med plačilom za moške in ženske, ki opravljamo enako delo. Med najbolj feminiziranimi so dejavnosti v storitvenem sektorju, kjer so plače povprečno nižje, nadurno delo in težki delovni pogoji pa so zelo pogosti. Ženske smo kot delavke pri svojih pravicah prikrajšane, ker smo tudi zaradi rojstev otrok še bolj odvisne od kapitala in se še težje postavimo za svoje pravice. Skratka, za dostojno delo in za dostojno plačilo. Zato bomo glasovali proti temu zakonu, saj deregulacije ne moremo in ne bomo podprli. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospa mag. Marjeta Guček Zakošek. Izvolite.
Hvala, gospod podpredsednik. Spoštovani kolegice in kolegi! Vlada si je kot svoj desetletni ključni projekt določila prenovo, deregulacijo več poklicev in dejavnosti in se zavezala k zniževanju njihovega števila. Ta projekt so podpisale vse koalicijske partnerice. Slišali smo kolegico Violeto Tomić, ki je rekla, da samo trdo delo in vseživljenjsko izobraževanje nas lahko vodi k uspešnemu delu. Ne nazadnje tudi v njenem poklicu poznamo vrsto ljudi, ki bodisi niti začeli niso ali pa končali izobraževanja biti igralec, pa so danes odlični igralci, mogoče celo boljši od tistih, ki so končali akademijo. Ta razprava danes se mi zdi res zanimiva. Vsekakor bi se strinjala z gospodom Priklom, ki pravi, da moramo pogledati pluse in minuse. Vendar pa me zanima, zakaj je ta majhna Slovenija tako različna od drugih držav v Evropi. Povejte mi, zakaj se mi tako bojimo nekaterih stvari, ki očitno nekje drugje delujejo. In čisto brez skrbi – res je, da ne kupujemo več v vrstah, kot je rekel gospod Jurša, pa vendar kot potrošniki brez skrbi gremo v Evropo, kupujemo v Avstriji, Nemčiji, na Švedskem, kjer imajo samo 87 poklicev dereguliranih, in nas prav nič ne skrbi za naše pravice. Rada bi rekla, da me je zavajanje glede tega, kdo ima socialen čut in kdo ga nima, danes zmotilo, zato ker vemo, da so socialni partnerji sklenili sporazum in da tisti, ki bo razvrščen na delovno mesto trgovca ali poslovodje, bo razvrščen tudi v določen tarifni razred. Tudi sama sem velik del življenja preživela v prodaji. Bila sem na strani, recimo temu, prodajalca in na strani delodajalca. Veste, delodajalec v resnici ne bo zaposlil človeka, ki je slab prodajalec. Verjemite, zato ker pač ne bo imel prodaje in če ne bo imel prodaje, ne bo imel posla in preprosto ne bo mogel obstajati. Tudi gostinec, ne nazadnje, ne bo zaposlil slabega kuharja, slabega natakarja. Pa vas vprašam – ali boste še šli kdaj v gostilno, kjer boste slabo postreženi ali pa bo hrana slaba? Verjamem, da ne. Ne glede na to, kako zanikamo trg, smo mi sami ta trg, ki določa. Tudi v trgovino, kjer vas ne bodo dobro postregli in bodo nesramni, ne boste več stopili. In vi to dobro veste. Zato osebno verjamem, da ta deregulacija ni tako škodljiva, kot si vsi predstavljamo. Veste, dobra podjetja imajo tako imenovani notranji sistem izobraževanja. Ta notranji sistem mora delovati ves čas, kajti okolje se spreminja, zahteve potrošnikov se spreminjajo, zahteve kupcev se spreminjajo, izdelki so različni, in to je pač perpetuum mobile. Kolega Kordiš mi odkimava, jaz pa verjamem, da razume, kaj govorim. Tudi to bi rada povedala. Velikokrat je bilo rečeno, da bo mali človek zdaj trgovec in ta trgovec, ta mali človek, ki se ne zna postaviti za sebe, bo zdaj prodajal in bo tam potisnjen v kot. Veste, človek, ki se ne zna postaviti za sebe, ne more biti trgovec. Človek, ki stoji trdno sam pri sebi in ima tako imenovano sertivno pozicijo, plus-plus, jaz sem okej in ti si okej, samo tak človek lahko sploh kaj proda. Ker če ima on sam že minus pozicijo, jaz nisem v redu, potem tak človek ne more biti prodajalec; pa to velja za tistega, ki dela v veliki trgovini in mogoče samo med policami kroži, kot za tistega, ki prodaja vrhunske tehnološke izdelke zelo zahtevnim kupcem. Verjamem, da je ta strah odveč. In dragi socialne partnerice na moji desni! Imamo celo vrsto ljudi, ki nimajo prav nobene formalne izobrazbe in je tudi nikoli ne bodo imeli. Pomislite na kmete! Veste, kmet po navadi nima izobrazbe – ali pa, dobro, konča mogoče srednjo kmetijsko šolo. Pa se vam zdi, da zna prodajati? On prodaja na tržnici. Danes bi ga inšpektorji lahko kaznovali, če bi želeli. Imamo družinska podjetja in zato pač sindikata – jaz sem to že na odboru povedala – sindikata podjetnikov in obrtnikov na nek način ne razumem. Upam, da se veliko gibljejo po terenu in poslušajo mikro podjetja, družinska podjetja in mala podjetja, ker moje informacije, kar se tega tiče, niso identične tej izjavi, ki jo je gospod Škoberne bral. ker bi bilo logično, da bi jim pomagali, da se trg odpre in da lahko prodajajo brez formalne izobrazbe. Pač tako je in oni si bodo itak lahko izplačali samo toliko, kolikor bodo prodali. Sindikati lahko zapišejo četrti in peti tarifni razred, družinsko podjetje, veste, bo delalo tudi z minusom. Pač tako je. In vem, da delavce moramo zaščiti. Vlada je naredila tukaj vse, da je s kolektivno pogodbo določila tarifne razrede, ne glede na izobrazbo. Je določila! Tukaj lahko preberem člen in tudi datum, kdaj je bilo to podpisano. Da pa v življenju nič ni večno, to pa tudi vsi vemo, tako da kolektivno pogodbo zdaj podpisati za do ne vem kdaj, ni mogoče. Osebno menim, da je ta amandma, ki je vložen, pač prelaganje odgovornosti. Mi smo se domenili, da bomo to naredili skupaj s koalicijskimi partnericami, to je samo prvi korak in če zdaj to preložimo na leto 2018 [[…]]Če pomislim, kje sem bila leta 2012, kje sem stala, kaj sem delala, to je bilo popolnoma nekaj drugega, je to prelaganje odgovornosti. Danes tukaj na nas je, da se odločimo, ali zagovarjamo to, da bo v bistvu trgovinska dejavnost tudi znotraj Evropske unije imela enake pogoje, kot jih imajo ostale države članice, ali pa tega koraka nismo pripravljeni narediti in pač tukaj ne moremo naprej. Ker če bo pri vsaki deregulaciji v bistvu potekala tako razprava, se je treba usesti in pogledati zadeve. Osebno jo podpiram, ker še vedno verjamem v poštenost tako delodajalcev kot delojemalcev, tudi ne nazadnje na odboru je bilo rečeno s strani sindikata. Prej smo strašili otroke, ker niso končali srednje šole, da bodo smeti pobirali, zdaj jih bomo pa strašili s trgovci. To je žaljivka. Veste, če pa moj otrok slučajno ne bi končal srednje šole zaradi kakršnegakoli razreda, bi bilo pa meni boljše, da dela v trgovini kot pa, da pobira smeti, ker je to cenjeno delo. Tako ne vem; vsaka stvar ima dva obraza. Premislimo zadeve in ne vem, če smo kot 2 milijona lahko tako različni kot preostali milijoni v Evropski uniji. Osebno bom podprla ta zakon in ne podpiram amandmaja, ki je bil vložen. Hvala.
Hvala lepa. Replika gospa Violeta Tomić. Izvolite.
Ker me je kolegica Guček Zakošek izzvala glede mojega poklica. Prvo naj rečem, tudi pobiranje smeti je cenjeno delo, ravno tako kot trgovsko. Vsako delo je spoštovanja vredno in ga potrebujemo in tudi pričakujemo za vsako delo primerno plačilo. Glede igralskega poklica. Ja, je deregulirano, tako kot so vsi poklici v zadnjem času deregulirani, ker pač velja ta maksima, da lahko vsak dela vse. Predvsem pri umetniških poklicih velikokrat velja, da ni dovolj spoštovano delo, kot vemo, in stroka ni dovolj spoštovana. Pri igralstvu se reče, "jaz enega spijem, pa sem veliki glumac". Veste, v redu, nekateri ljudje tudi to radi gledajo. Vsaka publika ima tisto, kar rada gleda, ampak dejstvo je, da noben naturščik ne more nadomestiti fakultetno šolanega igralca, ki se 4 leta na fakulteti uči samo to. In še to bom rekla, nešolan igralec ne bo nikoli, nikoli zaposlen v instituciji gledališki. To pa je velika razlika. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Marijana Kotnik Poropat. Izvolite.
Hvala za besedo, spoštovani podpredsednik. Začela bom na koncu, s strašenjem. Ta beseda me je nekako prizadela, pa bi opozorila na tiste razmere delavcev trgovcev v Lidlu, če jih poznate; ali pa morda ne, pa se pozanimajte, kaj se z ljudmi dela danes, ko delajo po 3, 4 ure na dan – to je uradno. Delajo še več ur, tisto pa dobijo na roko plačano. Spoštovani, kaj bo ta delavec, ko bo star pa ne bo imel delovne dobe, ne bo imel plačanih prispevkov, ne bo imel pokojnine, mizerno tisto socialno podporo. Ko ne bo več mogel skrbeti za sebe, ga bomo dali v dom. Na čigav račun, vas vprašam, spoštovani? Na račun države, ki bo podpirala na tak način ta kapital, ki danes delavcu ne bi dal tistega osnovnega, kar mu pripada. Ker v bistvu jaz razumem ta zakon predvsem tako, da se znižujejo plače delavcem v trgovini na ta način, ko ne bomo od ljudi, ki lahko kandidirajo za posamezna delovna mesta, zahtevali več nobene izobrazbe, torej tudi osnovne šole ne bodo več rabili. Tako jaz to razumem. Ali pa morda nimam prav? Mi pa povejte, da nimam prav! Če se zdaj vrnem na sam 7. člen in amandma, bom rekla tako: podpiram ta amandma Socialnih demokratov in tudi podpiram razpravo spoštovanega kolega Škoberneta, ki je lepo predstavil probleme, ki se pojavljajo, pa ne bi to ponavljala, ker smo že slišali. Prav tako podpiram stališče Združene levice glede tega zakona in podpiram tudi razpravo spoštovanega poslana Franca Jurše. Če pa se dotaknem pogledov oziroma utemeljitev, ki so jih za ta zakon sprejeli na primer Vlada, ki pravi, da gre predvsem za izenačitev pogojev za opravljanje te dejavnosti v Evropski uniji. Tudi gospa Guček je rekla, da je to pomembno in da smo edina država v Evropski uniji, ki tega še nimamo tako reguliranega. Pa se sprašujem, če vse te probleme uočimo, ki sem jih zdaj povedala in ki so jih tudi gospod Škoberne in ostali v razpravi predstavili, ali res moramo vedno slediti temu, kar je v Evropski uniji. Razumem tudi tiste razprave, ko ste rekli, da gre za delovna mesta, da gre za prodajo v trgovini in tako dalje. Ampak menim, da bi res bilo pametno, da ta predlog SD, ta amandma podpremo in si vzamemo čas, da razpravljamo več časa o tem in potem se odločimo, ali sprejmemo takšen predlog, kot je, ali pa morda kaj drugega. Mislim, da se res tako ne mudi, da moramo takoj sprejeti to spremembo in mislim, da imamo čas in morali bi si vzeti čas. Hvala lepa.
Hvala lepa. Za besedo je prosil minister gospod Zdravko Počivalšek, minister za gospodarski razvoj in tehnologijo. Izvolite, gospod minister.
Spoštovani predsedujoči, poslanke in poslanci! Moram direktno povedati, da je Vlada proti temu amandmaju oziroma se z njim ne strinja, in sicer bom povedal to, kar sem povedal včeraj pri razpravi o uvrstiti tega zakona na dnevni red, da je deregulacija dejavnosti in poklicev 10. strateški projekt Vlade Republike Slovenije in je tudi vključena v akcijski program Vlade Republike Slovenije za odpravo administrativnih ovir in izboljšanje zakonodaje. To zadevo želimo delati in jo delamo premišljeno – ravno nasprotno, kot je bilo rečeno –, in sicer postopoma. V Sloveniji je, kot že ste slišali večkrat, 242 reguliranih poklicev, nameravamo jih deregulirati 20 %, 242 krat 20, recimo, da je to skupaj 50 poklicev za razliko od tistih, ki vodijo, Čehov in pa Poljakov, ki mislijo to zadevo prepoloviti. Ključni cilj novele Zakona o trgovini pa je deregulacija poklicev prodajalcev in trgovski poslovodja. Izobrazbeni pogoj je eden izmed pogojev za opravljanje te trgovine, posledica deregulacije bo poenostavitev poslovnega okolja, večja možnost zaposlovanja in samozaposlovanja, pozitiven vpliv na socialno podjetništvo. Predlagana sprememba bo izenačila pogoje za opravljanje trgovinske dejavnosti v okviru Evropske unije, saj v nobeni državi članici za ta dva poklica nimamo predpisane minimalne izobrazbe. To ponavljam še enkrat, ker smo vedno znova pred situacijo, da poslušamo, da se bo svet podrl, če bomo ta dva poklica deregulirali. Izdelana je bila analiza učinkov sprememb, predpisana gospodarsko predvsem na mala in srednja podjetja in ključna ugotovitev je, da spremembe sledijo ciljem vzpostavitve poslovnega okolja, ki spodbuja razvoj podjetništva in konkurenčnosti. Za zaposlene bo povečana fleksibilnost iskanje zaposlitve, možnost napredovanja in samozaposlitve. Izboljšalo se bo poslovno okolje za družinska podjetja. Za delodajalce je eden izmed glavnih učinkov predlagane ureditve fleksibilnost pri novih zaposlitvah in pri razporejanju delavcev. Podpisniki kolektivne pogodbe za dejavnost trgovine so se strinjali, da se to področje izobrazbe za nekatera tipična delovna mesta uredi v kolektivni pogodbi. Kolektivno pogodbo so sprejeli marca 2014 in ministrstvo je sledilo temu usklajenemu postopku, o katerem se socialni partnerji dogovarjajo oziroma so se dogovorili, da v primeru deregulacije sprejemajo ureditev iz kolektivne pogodbe. Trenutno zakon celo omogoča fleksibilnost, ki so jo dogovorili socialni partnerji. Mislim, da smo podali dosti utemeljene razloge, da se ta predlog zakona podpre in sprejeme, in še enkrat ponavljam, da je Vlada proti sprejemu tega amandmaja. Moram pa povedati tudi v šali ali pa če vzamete zares, da jaz lahko spijem 10 kozarcev, pa ne bom nikoli niti slab igralec.
Hvala lepa. Gospod Janko Veber, izvolite.
Hvala za besedo. Lahko že kar v uvodu povem, da sem resnično zelo razočaran, da v parlament dobimo takšen zakon glede deregulacije poklica trgovca. Namreč to pomeni, da uzakonjamo, da smo v Sloveniji prebivalci lahko poceni delovna sila. Samo to prinaša ta zakon. Moramo vedeti, da je pred kratkim Agrokor kupil Mercator. Ali ni mogoče to samo še eden od tistih procesov, da izpolnimo lobistične obljube, ki so bile dane, da do te prodaje pride? Kajti, Agrokor ima interes, da čim prej poplača svojo kupnino – in kaj je enostavnejšega kot to, da zmanjšaš plače zaposlenim? Tako je ta deregulacija točno odgovor na to vprašanje. Poleg Agrokorja imamo v Sloveniji Spar, imamo Lidl, imamo Hofer, imamo Eurospin, Leclerc; skratka, trgovci so v Sloveniji tujci. Za te tujce ponujamo še cenejšo delovno silo, kot pa jo imajo že danes na razpolago, kajti plače trgovcev so že tako ali tako na minimalni ravni. Ne pričakovati, da bo spoštovan dogovor, gospod minister, o tem, da se ohranijo plače na enaki ravni, kot jih sedaj določa zakon. Samo bom spomnil na referendum o Zakonu o trgovini, kjer je bilo vprašanje, ali ste za to, da se določi za prodajalne za nujne življenjske artikle odprtje največ 10 nedelj v letu, razen bencinskih servisov, in tako naprej. Ali so trgovci oziroma ali je kapital spoštoval referendum? Ali je spoštoval odločitev ljudi? Niti slučajno! Torej, če omogočamo temu kapitalu dogovor, bo ta dogovor zagotovo izkoristil za to, da bo pobral čim večji dobiček iz teh trgovin predvsem na način, da bo zmanjšal plače zaposlenim. Torej, 100 tisoč zaposlenih v slovenskih trgovinah oziroma v trgovinah v Sloveniji, ki so praviloma v lasti tujcev, bodo delali za še manjši denar, kot delajo danes. In to je ta problem, na katerega opozarjamo tudi z amandmajem, ki smo ga vložil prehodnim določbam, ker drugega amandmaja ni bilo mogoče vložiti k temu zakonu, ker ni bil odprt zakon! Ampak definitivno ta zakon nam ne more biti v ponos. Poceni delovna sila Slovenci enostavno ne smemo biti v prihodnosti, Slovenci lahko preživimo samo z znanjem, z vlaganjem v znanje, nikakor pa, da dereguliramo poklice in zmanjšujemo stopnjo izobrazbe, zato da opravljamo določene poklice. Do sedaj smo bili konkurenčni in uspešni zgolj iz razloga, ker smo imeli znanje, zdaj pa to znanje kar naenkrat v Sloveniji ne bo več potrebno. Seveda bo to pripeljalo tudi do propada nekaterih poklicnih šol in avtomatično s tem tudi zaposlitev za tiste, ki imajo visoko izobrazbo, ki predavajo, učijo v teh šolah. Torej sledimo strogi neoliberalni politiki, ki si ne želi deregulacije na kateremkoli področju. Neoliberalna politika ne prenese regulacije na kateremkoli področju in to je zakon, ki je v prid neoliberalni politiki, ta pa je brezosebna, ta se ne ukvarja s problemom ljudi, ampak se ukvarja samo s tem, kako čim večji dobiček ustvariti tistemu, ki ima to možnost. Zato tega zakona ne bom podprl. Predlagamo, da se sicer ta amandma podpre, da vsaj do leta 2018 res resno razmislimo o tem, kaj delamo. Ampak, enostavno protestiram proti temu, da Slovenci postanemo poceni delovna sila! Hvala.
Hvala lepa. Torej, dam še enkrat, da se priglasite k razpravi, ker vidim, da je še želja. Izvolite se prijaviti. Hvala lepa. Besedo ima gospod Marko Ferluga. Izvolite.
Hvala za besedo. Lep pozdrav ministru in vsem ostalim! V tej razpravi, ki se je tako razplamtela, bi želel opozoriti na eno zgolj takšno malenkost: Trgovinska zbornica Slovenije je dala svoje mnenje. Če [[…]]Ja, saj pravim, meni je to smešno, če ena od zbornic, če govorimo o Zakonu o trgovini in deregulaciji, govorimo, da je Trgovinska zbornica verjetno eden od deležnikov, ki verjetno nekaj ve o tej zadevi. In če ta zbornica s podpisom izvršne direktorice in pravne svetovalke pove, da je ta zakon v redu, se pravi, da podpira deregulacijo, in tudi glede na to, da je bila podpisana kolektivna pogodba dejavnosti trgovine v Slovenije, ki je stopila v veljavo 1. maja 2014, kjer je opredeljeno, kakšni tarifni razredi morajo biti, se pravi, tukaj je že nek postulat neke varnosti, mislim, da je to ena od enih pomembnih argumentov, zakaj se na strani SMC nagibamo k temu, da bomo podprli ta zakon. Ker mislimo, da je kot prvo, podprta s strani enega deležnika, ki ima neko besedo, kar predstavlja, kakor je omenjeno, 6 tisoč podjetij, in to so mikro, mala, srednja in velika podjetja. Se pravi, če so predstavniki enega takšnega velikega kroga, verjetno vedo, o čem govorijo in zakaj podpirajo to zadevo, da bi zadeva štimala in da bi se lahko tudi ta trgovina razširila in razcvetela. Če pa bomo govorili o strahovih in o tem; strahov je polno, ampak vemo, da je strah v sredini votel. Če bomo zdaj o tem razpravljali [[…]]Ja, saj pravim, se opravičujem, ker sem se zmotil, ampak hočem povedati to, da dejansko izgubljamo pri teh deregulacijah čas po nepotrebnem. Če smo mi ena od držav, ki ima najbolj regulirano zadevo in vsi tukaj, sploh koalicijski partnerji, smo se zavezali temu, da bomo deregulacijo začeli izvajati in delati, mislim, da je to en od korakov, s katerim se približujemo. Ali je to zdaj nevarno, ali to bo – ne vem. Mislim, da imajo in sindikati in delavci veliko možnosti za to, da se uprejo. Tudi gospa Poropat, ki je povedala, da se v Lidlu dogajajo nepravilnosti. Za to obstajajo službe, ker če te službe ne delajo, ne funkcionirajo, potem je z njimi narobe. Se pravi, se imajo na koga obrniti. Dejansko resnično ne vidim toliko velikih strahov, je pa dejstvo, da je še vedno Državni zbor v končni fazi, če bo videl, da to ni bilo pravilno, se da tudi to popraviti. Ampak, pustimo malo prostemu trgu, da zadiha, poskušajmo v tej fazi tudi to narediti, ker tudi v gostinstvu ne vidim toliko velikih problemov, da ne bi mogli funkcionirati; pa čeprav delajo študentje, pa čeprav delajo neki, ki niso natakarji in gostinci po izobrazbi, ampak tisti, ki delajo, in tisti, ki jih zaposlujejo verjetno vedo, koga zaposlijo. Če pa se vse to daje na neko točko nekega ustrahovanja in nekih socialnih vprašanj, potem ne bomo prišli nikamor. Mislim, da moramo mi kot prvi biti ne samo odgovorni, ampak tudi biti malo široki do teh sprememb. Ker če se bomo bali vsakič nekaj narediti, ker bo ne vem kaj, ker so nekakšni strahovi, potem ne bomo naredili nobenih korakov naprej, vseskozi bomo cepetali na mestu. In se mi zdi, da to ni pravilno. Tu, ko imamo dejansko potrditev s strani Trgovinske zbornice, ki je ena od deležnikov, je zagotovo to prava smer, v katero se gre. In tudi GZS podpira to zadevo. Tako ne vidim razloga, zakaj ne bi tega podprli. Strahovi pa, jasno, obstajajo vedno in vedno bodo obstajali. Ampak, bog moj, moramo iti enkrat naprej s časom in narediti korake naprej v zvezi s temi spremembami. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Jožef Horvat.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani gospod minister s sodelavko, dragi kolegice in kolegi! Ne želim si političnega spopada o tako mikro, tako majhni spremembici Zakona o trgovini, o tako res mikro deregulaciji poklica prodajalca in trgovskega poslovodje. Moram reči, da sem prvotno bil presenečen oziroma nisem soglašal, da Nova Slovenija tu načrtuje kar 10 minut za razpravo, ampak vidim, da smo naredili prav, da se je razprava razvnela. Najprej, kar se tiče amandmaja. Res je, da je amandma najbrž bil zaradi tega vložen, da se odpre razprava. Ampak, kot piše v obrazložitvi, naj bi veljavnost tega zakona pričela šele 1. januarja 2018 in naj bi ta amandma pravzaprav na nek način rešil izobraževalni sistem na področju zagotavljanja kakovosti storitev, socialne varnosti in tako naprej. Kolegice in kolegi, 23. novembra 1990 smo se odločili za samostojno pot, za samostojno državo in za tržno ekonomijo – za tržno ekonomijo, torej, za konec socializma! Ne eksplicitno za tržno ekonomijo, ker mi bo zdaj morda kdo repliciral, ampak rekli smo, konec socializma, gremo v parlamentarno demokracijo. Krščanski demokrati si želimo, da bi razvili močan, učinkovit sistem socialno-tržne ekonomije po zgledu Nemčije. Zdaj, če koga to moti, morda, ampak gotovo je Nemčija naša najpomembnejša zunanjetrgovinska partnerica. Kolegice in kolegi, če pogledamo trgovino, kakšna je bila pred 40, 50 leti, kakšna je danes in kakšna bo čez 50 let. Spomnim se svojih vrstnikov, moje generacije, ki je obiskovala trgovsko šolo. Tam je bil nek predmet blagoznanstvo. Baje je bil strah in trepet ta predmet, ker so morali vedeti marsikaj o artiklih, ki so bili na trgovskih policah. Takrat so bile police še takšne, kjer potrošnik ni mogel sam do teh polic, ampak je moral biti trgovec, ki vam je s police snel nek izdelek in vam o tem izdelku marsikaj oziroma vse povedal. Kakšna je pa danes trgovina – sami veste! Nekoliko neprimerna je izjava, da so danes trgovci tujci. Raje bi rekel, da so danes trgovci pri nas, torej tisti, ki gradijo trgovine, tudi državljani Evropske unije; kot jaz, kot minister Počivalšek, kot vi, kolegice in kolegi, in tako dalje. In da potrošniki imamo veliko svobodo, da glasujemo, ko gre za trgovino, ko gre za ponudbo, da glasujemo z nogami. Kako se to naredi? Ja, tako, da grem v tisto trgovino, kjer dobim za neko ceno najboljše sadje, najboljše prehranske izdelke, kjer vidim natančno sledljivost in kjer dobim najboljše stroje, gospodinjske aparate in tako naprej. Natančno vem, sploh pa moja žena, kam je treba iti, v katero trgovino po kakšen izdelek. Kaj pa spletna trgovina, kolegice in kolegi? V Evropi ima spletna trgovina rast približno 12,5 %. V naslednjem obdobju bo ta rast, po moje, še hitrejša. Kdo pa je tam prodajalec, kdo je tam poslovodja? Ali ga poznate? Jaz ga ne poznam. Jaz samo vem, da se na spletu naučim, da preberem, kaj kupujem, in potem naročim, plačam, pripeljejo mi domov. Nisem strokovnjak za trgovinsko področje, ampak mislim, da mi bodo v bodoče domov pripeljali, ko bom prek spleta naročil, tudi prehranske izdelke. Nobenih užitkov nimam hoditi po trgovinah, nekateri to imajo, še posebej spoštovane dame najbrž toliko bolj. Ampak kolegice in kolegi, glede na to, da smo na nekem enotnem trgu v Evropski uniji, ki marsikomu ni všeč; eni pravijo, gremo ven. Ja, okej, to zagovarjaj, samo potem moraš povedati, kakšne so posledice tega. Mi smo se na referendumu odločili, da gremo v Evropsko unijo in da so tam tudi neke direktive, uredbe, priporočila in se seveda znotraj Evropske unije, znotraj osemindvajseterice, se pač primerjamo glede reguliranih poklicev in tu smo na vrhu. Očitno je to enim všeč, meni pa ni. Jaz bi rad bil v zlati sredini, kar se tiče reguliranih poklicev. Če imamo toliko brezposelnih mladih, zakaj ne bi dovolili, da bi trgovec zaposlil nekoga, ki je priden, ki se hitro uči – itak se celo življenje učimo –, ne pa tistega, ki ima papir, na katerem piše prodajalec, kvalificirani, šolani ali kakršenkoli, pa morda ni prijazen itd. V tem smislu vidim tudi konkurenco, da tudi tisti stopijo na trg, v trgovino, pa niso prodajalci po izobrazbi, ampak so pridni, se učijo, želijo pomagati meni, potrošniku, me naučijo, kako se z neko stvarjo del itd. Prodajalec danes pa pred 50 leti in čez 50 let so neprimerljivi poklici. Mislim, kot tukaj v obrazložitvi amandmaja piše, da bo velika škoda v izobraževalnem sistemu. Sedaj se vprašam, ali mora trg slediti izobraževalnemu sistemu ali pa izobraževalni sistem trgu. Mislim, da to drugo. Izobraževalni sistem mora slediti trgu. Najbrž bomo nekoč imeli in že imamo primere, ko enostavno za nek poklic več ne izobražujemo, ker je preprosto izginil, na drugi strani pa imamo izobraževanje za nove poklice, ki nastajajo vsak dan. Preprosto ne vidim tukaj velike bojazni in tukaj ministra Počivalška maksimalno podpiram ne samo pri tem zakonu, tudi v njegovi nameri, da bo dereguliral še več poklicev. Treba je tudi to pošteno povedati, da kar zadeva plačilo, ostaja prodajalec najmanj v četrtem razredu, poslovodja pa najmanj v petem razredu. To je treba tudi pošteno povedati. Se bi pa strinjal, boste morda presenečeni s kolegico Violeto Tomić, ki je govorila o tem, kako je ta poklic prodajalec feminiziran in kako morajo prodajalke delati podnevi, ponoči, nedeljo. Tukaj seveda tudi sam opozarjam na referendum kot kolega Janko Veber, seveda kolegice in kolegi, trgovci referenduma ne bodo upoštevali, ta hiša mora upoštevati referendumski izid! Naj vam kar povem, da Poslanska skupina Nove Slovenije razmišlja o tem, da bomo vložili zakon, novelo Zakon o trgovini, kjer bomo želeli uveljaviti, tukaj vidim, da je podpora, da bomo uveljavili referendumsko voljo ljudi, da bodo trgovine v nedeljo zaprte, na žalost mea culpa marsikdo mora to reči, razen Nove Slovenije, edino mi smo v mandatu 2004–2008 glasovali za zaprtje trgovin v nedeljo. Bili smo na žalost v manjšini. Sedaj je to očitno obisk cele družine v trgovinah, v hipermarketih, to je pravzaprav postal naš način življenja. Ali je to neka kvaliteta življenja, pa jaz nisem ravno prepričan. Ali ne bi družina rajši šla nekam v naravo, na bazen in tako naprej? Tam pa dejansko, res je, tu pa se vidi ta, se strinjam, se vidita brutalni kapitalizem, ki izžema trgovke, ki ne morejo biti doma pri družinah, ampak morajo tam delati pač za tistih, ja, resda skoraj minimalno plačo. Jaz sem za kapitalizem, samo ne za brutalni kapitalizem. Zato morajo biti trgovine v nedeljo zaprte. Upam, da nam boste pri tem pomagali. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Jan Škoberne.
Najlepša hvala, gospod podpredsednik. Meni je na nek način žal, da po takšnem času še vedno uporabljamo dva napačna termina v tej razpravi. Gospod Horvat je pač prišel zadnji trenutek, pa verjetno ni uspel v celoti prebrati predloga spremembe, pa govori morda o napačni strani. Minister bi pa moral vedeti, o čem je razlika med poklicno deregulacijo in izobrazbeno deregulacijo. Na področju trgovine se je poklicna deregulacija že zgodila. V praksi to pomeni, kar smo nekajkrat že ponovili, da za opravljanje poklica trgovca poslovodje ni več potrebna trgovska šola. Lahko je tehnična, strojna, lesarska – kakršnakoli. Pomembno je, da je IV. ali V. stopnje. To, kar danes sprejemamo, je pa izobrazbena deregulacija. Pomeni, da kakšnokoli izobrazbo črtamo. Tudi osnovno šolo, ki je v Republiki Sloveniji obvezna. Če bo to rešilo slovensko gospodarstvo, sam sicer ne vidim ne argumenta, ne logike, kako bi to lahko rešilo slovensko trgovino, potem je o tem vredno razmisliti. Ampak je o tem treba razmisliti celostno, gospod minister in gospod Horvat. To pomeni, da mora k temu ukrepu priti tudi pripadajoči ukrep, tako kot denimo v Avstriji, v Nemčiji in še kje. Ena od teh možnosti je vajeništvo. Ampak da bi to dvoje funkcioniralo, je to potrebno uvajati hkrati. Ne vsako posebej, zato da bomo najprej izpolnili interes in cilje močnejšega, potem bomo pa v naslednjih treh letih razmišljali o tem, ali je treba zaščititi tudi šibkejše. Zato smo predlagali amandma, ki nam daje čas, da pripravimo ustrezen vzporedni ukrep na področju izobraževanja, lahko je to tudi vajeništvo na podlagi panožne pogodbe. Brez težave, super, odlično! Potem bi to lahko imelo smisel. Na tak način je pa to izključno povzročanje možnosti, da pride do tega, da bodo ljudje za delo in z izobrazbo, ki jo bodo imeli, plačani manj. Na to opozarjajo sindikati, Obrtna zbornica Slovenije, Sekcija podjetnikov, malih trgovcev. Jaz ne vem, v čem je težava, da uporabimo logični ukrep, da če ugotovimo, da ta ukrep sam po sebi ne rešuje zadeve, da potrebuje dopolnilni ukrep, ne podaljšamo tega obdobja. Verjamem, da se bo ministrica za izobraževanje, vsaj glede na njene izjave o naklonjenosti vajeništvu, in sicer programov, ki jih razvijajo na Ministrstvu za izobraževanje, več kot pripravljena pogovarjati o tem, kako ta dva ukrepa uravnotežiti in omogočiti, da ne bo podlage za to, da se strahovi, o katerih danes govorimo, pa jih povzemamo, še enkrat poudarjam, od Obrtne zbornice, od sindikatov in od tistih, ki v sektorju delajo, uresničili. Saj stvar je na koncu dneva preprosta: ta ukrep bo šel skozi, čez nekaj časa bomo ugotovili, da ima negativne učinke, tako kot smo ugotovili to v gostinstvu, potem se bomo pa spraševali, kako to popraviti in zakaj neki nismo mogli takrat uporabiti vzporednega ukrepa. Kolega Breznik je tako ali tako opozoril, da je že pripravljen zakon o vajeništvu, ministrstvo ga pripravlja, vsi smo soglasni, da je to potrebno. Prosim, preložimo izvajanje zakona, pripravimo ustrezne komplementarne ukrepe, in preprečimo, da bi zaradi tega, ker bomo mi danes hiteli, vehementno pozabili na najšibkejšega v tem procesu. To, da bo pa najmočnejši dosegel svoje in da bo seveda najbolj jasno artikuliral svoje stališče, je pa jasno. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Andreja Potočnik.
Predsedujoči, hvala za besedo. Ko danes poslušam te razprave, imam občutek, kot da bi si lastniki trgovin želeli imeti slabe zaposlene, da želijo imeti neusposobljene ljudi, ki bi odganjali stranke. Še več, da si lastniki trgovin želijo, da ne bi prodajali čim več blaga, ampak da bi ga prodajali čim manj. Poslušala sem besede, da bo večje število napak, da ne bo znanja, da ne bo veščin in da posledično ne bodo mogli razviti kompetenc. Se pravi, da si lastniki trgovin sploh ne želijo dobrega delavca. Na podlagi te razprave si lahko zadevo razlagam tudi na ta način. Vse, kar si želim, je čim manj regulacije v gospodarstvu. Tudi jaz podpiram predlog ministra. To pomeni, da si bo gospodarstvenik, v tem primeru trgovec, sam postavljal, na primer, zaposlenega za poslovodjo, ki si je to skozi leta zaslužil, pa ima mogoče samo osnovno šolo. Ali pa, da bo mogoče zaposlil mlado, zagnano mamico, ki ni uspela dokončati srednje šole, pa si obupno želi imeti delo. Gospod Jurša je rekel, da imamo slabe prakse v gostinstvu, študentje delajo za nizko ceno. Oprostite, ampak problem plačila študenta ni problem današnje diskusije, o tem bi se bilo treba pogovarjati ob kakšnem drugem zakonu in ne Zakonu o trgovini. Vemo pa, da že danes študentje delajo brez veščin, brez znanja, delajo tudi v trgovini. Mi, potrošniki, se pa odločamo, katera trgovina nam ustreza. Mislim, da je ključni problem v današnji razpravi predvsem tarifni razred, ki je določen v kolektivni pogodbi. Hkrati se pa sprašujem, recimo, če danes odločimo in deregulacije ne sprejmemo – ali to pomeni, da tarifni razred v kolektivni pogodbi ostane? Mislim, da ne oziroma verjamem, da ne. Gospa Kotnik Poropat, ki je, na žalost, trenutno ni v dvorani, verjamem, da me posluša kje v jedilnici, je omenila slabo prakso. Ampak omenila je slabo prakso, ko te deregulacije ni, zato dejansko ne vidim konkretne povezave s tem, če danes sprejmemo deregulacijo. Kot poslanka pa opozarjam, da smo takšne slabe prakse dolžni prijaviti in če želi pomoč, ji bom jaz tu pomagala. Če samo diskutiramo, da neke slabe prakse obstajajo, ničesar pa ne naredimo, mislim, da ni prav. Ključno je, da želimo slediti Evropski uniji, ampak ne samo v neki črki zakona, pač pa v praksi, ki v Evropski uniji že obstaja. Pravilno in prav je, da tej praksi tudi mi sledimo in da smo, ne nazadnje, konkurenčni. Naj na koncu povem, da sem tudi sama več kot deset let delala v prodaji in imam izkušnje s tega področja. Tako kot kolegica Guček Zakošek sem bila na strani zaposlenega, kasneje na koncu pa tudi na strani delodajalca, kjer sem se imela možnost kdaj tudi odločati, kdo napreduje, kdo pa ne. Nikoli nisem razmišljala o tem, kakšno ima izobrazbo, ampak sem vedno želela, da tisti, ki je čim bolj kompetenten, ki ima veščine, željo, da napreduje, si tudi zasluži napredovanje. Še enkrat pa poudarjam, kolektivna pogodba govori o tarifnih razredih. In sama deregulacija, da ali ne, nima zveze s tem, kakšno plačilo bo kdo dobil. Je pa treba vložiti vse napore, da ta kolektivna pogodba ostane. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Miha Kordiš. Izvolite.
Predsedujoča, najlepša hvala za besedo. Ta diskusija se vleče že nekaj časa, pa ne vem, kje začeti. Ne vem, kje začeti tudi še iz enega drugega razloga, to je verjetno prva diskusija v Državnem zboru, odkar je nastopil mandat tega državnega zbora, ki me je še od vseh najbolj pojezila, najbolj mi je dvignila pritisk, najbolj me je emocionalno prizadela. Zakaj? Zaradi tega, ker je to verjetno prvi predlog, ki neposredno targetira raven delavskih pravic in standarda življenja, kar smo jih do zdaj v tem sklicu dobili na mizo. Ja, imeli smo proračun, ki je zategoval pas, ja, se pogovarjamo o privatizaciji, ampak nobena stvar, kot je ta današnji predlog, še ni zadela delavskih pravic, delavskega razreda tako u živo, kot ga zadeva tole danes. Neka percepcija, neka ideološka pokrovka, pod katero se forsira deregulacijo trgovskega poklica, se sklicuje na trg, na vsemogočnost trga, ne vem, kakšne regerativne sposobnosti ta trg naj bi imel, ampak odsotna je kakršnakoli kritična obravnava nekih tržnih mehanizmov. Slikajo se nam neke napol rustikalne zgodbice o tem, kako pa trg funkcionira med nekimi branjevkami in tako naprej in za vladajočo stranko in še za kakšnega zagovornika teh deregulacij izgleda, da je ostal v svoji koncepciji trga nekje tako s šampanjskimi sejmi v 13. stoletju. O tem, da je pa trg globalni mehanizem, ki suče gospodarstvo te oble v tem trenutku naokoli celotne zemeljske oble, se vam pa očitno pač ne sanja, ker če bi se vam, potem bi se verjetno zavedali, da je bil ravno nebrzdani trg, ravno prosti trg [[…]] Prej je kolega Ferluga govoril o tem, da moramo pustiti dihati prostemu trgu. Ja, mislim, smo pustili dihati prostemu trgu. Temu dihanju se je reklo gospodarska kriza, še danes se temu dihanju reče gospodarska kriza. Ravno deregulacija je bila tista stvar, ki je pripeljala do gospodarske krize. Tu se pa pogovarjamo o tem, kako deregulacija, sicer na nekem drugem področju, vendarle povezanim, odpira nek čudoviti svet napredovanj za navadnega človeka, za delavke, za delavce, kot da imajo danes zaprta vrata za neko boljše življenje zaradi tega, ker bi bili preveč kvalificirani, preveč izobraženi, čisto tako skozi neke neformalne mehanizme, pa premalo skozi formalne mehanizme, ne pa, da bi imeli danes ljudje težave s standardom življenja in pridobivanjem dela zaradi tega, ker preprosto delovnih mest ni. To je tu tista srčika problema. In deregulacija trgovskega poklica v tej izobraževalni strati tega vsekakor ne bo odpravila. Ne! Samo odprla bo vrata za še večje pritiske na zaposlene, za še večje izkoriščanje delovne sile, za še večje dobičke nekih trgovskih magnatov. Kako se je deregulacija obnesla, lahko pogledamo ne samo pač na primeru trga kot takega, prostega trga, kjer je pripeljala do gospodarskega zloma in do gospodarske krize. Lahko pogledamo tudi na nekem drugem področju, ki je bližje današnjemu okviru. Konkretno na področje prekarnosti. Kako se je pri nas zgodila prekarnost? Ja, pač naš trg dela naj bi bil preveč rigiden, naš trg dela naj bi bil premalo fleksibilen. In kaj se je zgodilo? Najprej smo dobili neko delo za določen čas, potem so prišle avtorske, podjemne pogodbe, espeizacija, začelo se je zaposlovanje agencijskih delavcev in tako naprej in tako naprej. Povejte mi, katera izmed teh praks je pripeljala do dviga standarda bivanja, do dviga standarda življenja navadnih ljudi, delavskega razreda. Nobena! Prav nobena. Prav vse so pripeljale do tega, da je standard življenja padel, da se je izkoriščanje povečalo, da se je povečala negotovost, da so se povečali pritiski na zaposlene, da se je povečalo kratenje delavskih pravic. In enako si lahko obetamo tudi na področju deregulacije trgovskega poklica. Vendarle za to gre, prav za nič drugega nimamo danes na mizi kot to, da se neka varovalka na določenem področju gospodarstva odpravi, da se na to področje gospodarstva spusti podivjan konkurenčen boj med zaposlenimi. Seveda veliki trgovci si pa ob tem lahko takole manejo roke, ker bodo na ta račun seveda narastli njihovi profiti. Edina varovalka proti temu bi bil argument poštenosti delodajalcev, ki smo ga danes tudi že slišali. Danes smo slišali, da bo ta deregulacija odprla ne vem kakšna karierne, čudovite karierne možnosti za široke strate prebivalcev, da pa pravice, ki so potencialno s to deregulacijo ogrožene, bo pa zavarovala neka poštenost delodajalcev. Pa poglejmo to poštenost delodajalcev. Vprašajmo se, koliko je ta velika poštenost delodajalcev do sedaj pustila neplačanih prispevkov? To so ogromne cifre, stotine milijonov. To je ta poštenost. Ali pa, danes smo se tudi o migrantskem delu že nekaj pomenkovali pri eni izmed prejšnjih točk. Poštenost delodajalcev je pustila na suhem hudo izkoriščanih, nekateri so celo umrli, 10 tisoče in 10 tisoče migrantskih delavcev, ki so gradili to državo in njeno gospodarstvo, in poštenost delodajalcev jih je nagradila s tem, da jih je izkoriščala 16 ur na dan. Še več, ko pa niso morali več, jih je pa naterala nazaj v avtobuse pa nagnala preko meje nazaj, v Bosno. To je ta famozna poštenost delodajalcev. To odgovori tudi še na nek drug argument oziroma argument, s katerim paradirajo zagovorniki deregulacije. Da pa ja bo vedel delodajalec, kapitalist, da mu bo denar nosil samo srečen zaposlen in samo zadovoljen zaposlen, samo tisti, za katerega bo dobro poskrbljeno. Ja, če bi to držalo, če bi to v resnici držalo, potem mi lahko v zakonodajo popolnoma fleksibiliziramo trg delovne sile pa se nobeden od delodajalcev tega mehanizma ne bo poslužil, ker bo vsak svojemu zaposlenemu v želji po tem, da zagotovi srečnega, zadovoljnega, stabilnega delavca, bo vsak svojemu zaposlenemu naklonil neko pogodbo za redni delovni čas. Pa se to dogaja? Seveda, da se ne dogaja. Standard delavskih pravic pada. Realne mezde, da se znižujejo. To je pač realnost poštenosti delodajalcev in to je realnost tako imenovanega tržnega mehanizma, ki naj nagrajuje sposobne v posameznih podjetjih, da bodo pa oni res dobili to plačo, ker bodo ti prijazni, lepi, pošteni, zainteresirani delodajalci uvideli njihov talent, bodo uvideli njihov prispevek podjetju in jih finančno nagradili. Malo morgen! Če bi bilo to res, danes ne bi imeli toliko brezposelnih, če bi bilo to res, danes ne bi imeli 400 tisoč ljudi, ki živijo pod pragom revščine. Če bi bilo to res, ne bi delodajalci kar naprej pritiskali za nadaljnjo fleksibilizacijo trga dela. Tako so to v resnici puhlice, enovrstične floskule, ki naj utemeljujejo prosti trg in znotraj tega tudi politiko deregulacije poklicev. Kot smo danes lahko večkrat slišali, je to ena izmed prioritetnih nalog, ki si jih je zastavila Vlada. Če gremo naprej – samo trenutek, da se znajdem – a ha, potem se pa vprašajmo, komu pa je to v interesu. Malo sem že nakazal v tej svoji razpravi. Zaposlenim, tem, ki delajo kot delavci, kot mezdni delavci v trgovini, to vsekakor ni v interesu. Tudi ti sami presneto dobro vedo, da te spremembe peljejo nikamor drugam kot samo v nižanje njihovega življenjskega standarda. Bi pa to seveda kaj lahko bilo v interesu večjih trgovskih verig in njihovih lastnikov. Tudi to je kolega Veber danes že naslavljal, ta del, in te spremembe ne zasledujejo prav nič drugega kot kratkoročne interese teh velikih trgovcev. Kar se tiče pa same Vlade pa njene politike in njene agende, zakaj se je postavila za to deregulacijo, poglejte, s tem zakonom ukrepi vlade Mira Cerarja dobivajo neko čisto novo razsežnost. Vemo, kako je ta vlada požrla volilne obljube o privatizaciji. Tega ni treba posebej izpostavljati, niti ni posebej treba izpostavljati zategovanja pasu z varčevalnimi ukrepi, katerih arhitekt je bil in še vedno je Dušan Mramor. Hkrati je predsednik Vlade Cerar na okrogli mizi o prekarnosti povedal, da moramo probleme reševati s fleksibilizacijo trga delovne sile, kar seveda pomeni, da moramo neko bolezen reševati s še več tega istega strupa, ki je to bolezen sploh proizvedla. Vsem tem trem politikam, privatizaciji, fleksibilizaciji in varčevalnim ukrepom se zdaj pridružuje še deregulacija. To niso nič drugega kot štiri dogme naravnost s prve strani učbenika neoliberalizma. Takšnih politik v Združeni levici ne samo ne moremo podpreti, lahko jih zgolj najodločneje zavrnemo in proti njim protestiramo, jim nasprotujemo. Hvala.
Hvala lepa. Ugotavljam, da je še želja po razpravi. Prosim za prijavo. Besedo ima gospa Maruša Škopac. Izvolite.
Hvala za besedo. Najprej naj povem, da mi danes govorimo o tem, da izobrazba ne bo več zakonski pogoj, kar pa ne pomeni, kot sta že kolegici Potočnikova in Guček Zakoškova povedali, da bodo delodajalci zaposlovali neprimeren kader za opravljanje določenega delovnega mesta. Treba je dati možnost trgovcem in jim zaupati, ker interes trgovca in namen trgovca je, da ustvarja nek pozitiven rezultat dela. Zaposlovali bodo samo tiste ljudi, ki jim bodo, se pravi prodajali in ki bodo stranke dobro postregli. Gospa Kotnik Poropat je povedala slabo prakso tujih trgovcev, Lidla, pa naj povem, da je bilo to, da sem bila v okviru Odbora za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti na seji Inšpektorata za delo, kjer je bilo izrecno povedano, da je bila nad Lidlom in Hoferjem narejena temeljita inšpekcija, ugotovljeno je bilo, da sicer delavcev res zaposlujejo za 4 do 5 ur, vendar imajo vsi delavci tako visoko nagrado, da si z lahkoto iz tistih sredstev doplačajo tri ure in da so vse njihove pravice spoštovane, veliko bolj kot verjetno pri marsikaterem drugem trgovcu. Razpad izobraževalnega sistema, o katerem je danes govora. Ravnateljica Srednje trgovske šole v Mariboru je povedala: "Dobri trgovci bodo vedno potrebni in pri nas dobijo vse potrebno znanje. Deregulacija pa ne pomeni, da šole ne bodo več izobraževale potrebnih kadrov, ker brez trgovine ne moremo biti. Ta je in bo prihodnost," pravi in dodaja, da ste bila pred leti deregulirana poklica kuhar in natakar, a ta šola kljub temu še danes izobražuje. Tako kot je že gospod kolega Breznik povedal, izobraževalni sistem ne more temeljiti na zakonodaji, pač pa na dobrem delu šole; se pravi, da bo šola izobrazila kader, ki bo na trgu cenjen in bo zato lahko ustrezno nagrajen in našel ustrezno delo. Nadalje pa moramo mi tudi ločiti med formalno izobrazbo in znanjem. Danes se nam pogosto pogaja, da je formalna izobrazba pogoj za dobiti delovno mesto in za napredovanje. In kaj se nam potem dogaja – kupujemo diplome, zato da lahko napredujemo. Gospod Veber je govoril, da bo deregulacija prinesla nižje plače prodajalkam in prodajalcem in da je cilj trgovcev samo dobiček. Ja, cilj vsakega privatnika oziroma trgovca, ki gre v dejavnost, ki vloži svoja sredstva, je seveda ustvarjanje dobička, treba pa se je tudi zavedati, da je dobiček nujno potreben za razvoj in napredek vsakega podjetja. To, da imamo mi trgovce, trgovec mora ustvarjati dobiček, ker je trgovino obnavljati, je treba imeti sredstva, da jih lahko obnoviš. In misliti, da je cilj nekoga, ki gre v posel, ne ustvariti dobiček, je neumnost. Drugače, zakaj pa bi to delal? Tudi, kar se tiče višine oziroma minimalnega plačila, je bilo že tudi povedano, da je v kolektivni pogodbi določen minimalni tarifni razred tako za delovno mesto prodajalca kot za delovno mesto trgovskega poslovodje. Pa še, kakšno je trenutno stanje danes v trgovini. Navkljub regulaciji poklica je danes šolanih trgovcev izjemno malo. Ko daš razpis za prosto delovno mesto trgovca, se nanj prijavijo ljudje s fakultetno izobrazbo, pa magistri znanosti, pa še kaj več. Pa veste, si jih ne želiš zaposliti, zato ker veš, da jim bo na tistem delovnem mestu dolgčas, da so prekvalificirani za opravljanje delovnega mesta in da je to njim samo neka prehodna zaposlitev, ker zaposlitve v svojem poklicu ne najdejo. Veliko bolje je imeti nekoga, ki si želi s srcem opravljati poklic trgovca za kakršnokoli delovno mesto to pač je. Pa recimo, dam primer – kam boste šli kupit dobro kolesarsko opremo? K trgovcu ali k bivšemu kolesarju, ki vam bo svetoval, kakšno kolo rabite in kakšno opremo? Pa smučke? Boste veseli, če vam jih bo prodal Jure Košir, ker točno veste, da mu zaupate, ker ve, kaj prodaja. Veliko so izkušnje, pa predvsem to, da nekdo to dela s srcem in z veseljem. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Danilo Anton Ranc, izvolite.
Spoštovana predsedujoča, spoštovani minister, kolegi poslanci! Časa nimam veliko, bom skušal biti kratek, strniti nekaj misli okoli današnje razprave. Predvsem bi se osredotočil na to, da vidimo, da naša vlada deluje pragmatično, praktično, kot je treba delovati v eno malo večjem podjetju ali pa korporacij, kar navsezadnje Slovenija kot majhna ekonomija tudi je. S tega vidika ocenjujem tudi ta zakon, to spremembo zakonodaje kot pomemben preskok zadevam, ki bodo omogočile, da bo vsakomur, ki ima podjetniško žilico, da tako rečem, ki je ali mizar ali mogoče prideluje neke pridelke, lahko s trgovskim podjetjem ali v trgovini samostojno prodaja te izdelke. Kajti, če bi sedaj gledali skozi prizmo zakonodaje v prejšnji obliki, bi morali seveda ustanoviti trgovino, zaposliti ustrezne zaposlene trgovce, če pa to ni mogoče, pa seveda to lahko izvedejo bolj na praktičen način in če nimajo izobrazbe, če ima nek osnovni poklic mizar ali pa šivilja, lahko prav tako, brez kakšnih zadržkov ustanovi trgovino, podjetje, kjer lahko potem s to svojo osnovno kvalifikacijo to tudi izvaja. Mislim, da gre za eno obliko zakonodaje, ki omogoča tudi vsakomur, ki ima podjetniško žilico ali trgovsko, da tako rečem, to dejavnost postavi. Na tak način tudi prispeva k rasti naše ekonomije, kar si navsezadnje tudi želimo. Tudi s tega vidika ocenjujem zelo pragmatičen pristop ministra Počivalška, njegovega resorja k reševanju teh problemov. Hvala lepa.
Hvala lepa. Ker vidim, da je še želja po razpravi, odpiram listo. Prosim za prijavo. Besedo ima gospod Miha Kordiš. Izvolite.
Najlepša hvala. Glede na prijavljene sklepam, da se ta razprava premika h koncu, pa si bom dovolil samo zaključno misel. Glejte, to, kar je pred nami, ni deregulacija trgovskega poklica, ni neko odpiranje vrat v nek boljši, lepši svet za ljudi, svet trgovine, svet trga, na katerem, kot se je izrazil Karl Marx, vladata svoboda, enakost in Bentham, ampak je popolnoma nekaj drugega. Gre za to, da se odstreli še tistih nekaj varovalk, še te določene izobrazbene varovalke, ki so ostale v določeni sferi slovenske ekonomije, zato da se bo tudi na tem področju lažje izvajal in stimuliral konkurenčni boj med zaposlenimi, da bodo zaposleni delavci in delavke tekmovali en z drugim za mezdo, en drugemu zbijali ceno in veliki trgovci si bodo pa ob tem meli roke in kovali še višje dobičke. Samo za to gre pri tem danes in za prav nič drugega. V istem zamahu pa deregulacija pomeni tudi popolnoma razvrednoteno izobraževanje. Vlada oziroma vsi zagovorniki tega s takšnimi zakonodajnimi spremembami jasno sporočate, da vam ni do tega, da bi bili družba izobraženih posameznikov, ki imajo razvite osebne potenciale in s tem tudi možnost racionalnega političnega odločanja o svoji lastni usodi. Ne! Edina stvar, ki vas pri tem zanima, je, kako iz ljudstva napraviti poceni, kar se le da poceni bazen delovne sile. To se vidi tudi pri različnih retoričnih obratih, kar jer danes prisotno že skozi celotno diskusijo, je to, da zagovorniki deregulacije tega poklica na eno stran postavljajo srce, veselje, talent, žilico in ne vem, kaj še vse in to popolnoma ločijo od neke formalne izobrazbe, kot da to, da če ti imaš formalno izobrazbo, pa to kar nekako napol avtomatsko izključi srce, veselje, žilico. Poglejte, če vas res ta dihotomija tako moti, če imate s tem res tako velik problem, potem pa namenite več sredstev javnemu izobraževanju, namesto da jih režete, pa bo problem zelo hitro rešen. Pa se bom tukaj ustavil. Hvala za besedo.
Hvala lepa. Besedo ima Violeta Tomić. Izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovani in spoštovane! Mene pa skrbi ena druga stvar. Minister Zdravko Počivalšek nam je rekel, da je to prva od deregulacij poklica in da jih načrtujete še več. Zanima me, kako deluje koalicija, če tukaj očitno nasprotujejo SD, ki ima dva ministra, DeSUS nasprotuje, ki ima dva ministra, in potem mi rečete – tri ministre, hvala – in potem mi celo rečete, da je ta predlog usklajen. Poleg tega je obravnava predloga zakona na matičnem delovnem telesu pokazala široko nasprotovanje dodatni deregulaciji, saj so ji nasprotovali predstavniki sindikatov in malih ter srednjih trgovcev pri OZS, nasprotuje Državni svet, pri obravnavi na Ekonomsko- socialnem svetu pa so nasprotovali tudi predstavniki Ministrstva za izobraževanje, znanost in šport. Skratka, kako z vašo večino suvereno predlagate nekaj, čemur nasprotuje javnost in nasprotuje stroka? Potem se nam zgodi, da pridemo v trgovino in je trgovka, seveda, neizobražena trgovka, vam lahko postreže, toda ko prosite za originalni račun z davčno številko, kliče nekoga, ki to zna; se pravi, da tak delavec potrebuje še asistenta. Pred kratkim smo se dobili s sindikatom mobilnih delavcev, katerih poklic je ravno tako dereguliran, in verjemite mi nikakor niso zadovoljni. Ljudje dobivajo minimalno plačo v obliki nekih dnevnic in potnih stroškov pa na roko zraven dobijo ali pa nakazano še nek denar. Kakšna bo njihova pokojnina? Skratka, od česa bodo živeli na stara leta, in spet bo to na bremenu države! Kdo bo takrat za naše napačne odločitve moral sprejeti odgovornost in kako bodo naši zanamci reševali te neumnosti, ki jih danes sprejemamo? Zato vam predlagam, da ta predlog umaknete, kajti izobrazba je bila tisto, kar je Slovenijo delala drugačno, jo delala vredno pozornosti drugih držav, kajti zato smo bili kredibilni, ker smo v vsakem poklicu imeli dostojno izobražene ljudi, ki bi delali za dostojno plačilo. Kapital seveda danes to zanemarja. Obnašamo se, kot da je delovnih mest na pretek, zdaj nas samo še regulacija ovira, da bi bili vsi srečni in vsi zaposleni, pa vemo, da ni tako. Delovnih mest ni in z deregulacijo tega problema nikakor ne bomo rešili. Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Gospod Veber, izvolite.
Hvala. Govoril sem o tem, da ta zakon dejansko uzakonja poceni delovno silo v Sloveniji. Vas bom spomnil samo na besede namestnika oziroma podpredsednika Evropske komisije, ki je bil v Sloveniji. On pričakuje od nas, da zmanjšamo minimalno plačo. Ta zakon gre v to smer.
Hvala lepa. [[oglašanje iz dvorane]] Ne, ni več vašega časa. Tako, žal. Ker ne želi več nihče razpravljati, zaključujem razpravo. [[oglašanje iz dvorane]] Tudi časa ni več. Nekateri ga sicer še imajo. O amandmaju bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 14. točki dnevnega reda. S tem prekinjam 11. točko dnevnega reda. PREHAJAMO NA 14. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA PRVO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O PREVZEMIH. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. V zvezi s tem predlogom zakona je skupina 21 poslank in poslancev, s prvopodpisanim Jožetom Tankom, zahtevala, da Državni zbor opravi splošno razpravo. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku Vlade gospodu Zdravku Počivalšku, ministru za gospodarski razvoj in tehnologijo.
Spoštovana predsedujoča, poslanke in poslanci! Vlada je na seji 28. maja 2015 potrdila Predlog zakona o prevzemih in ga poslala v obravnavo Državnemu zboru po rednem postopku. Razlogi, ki so botrovali pripravi novele, so naslednji. Prvič, uvajanje projekta TARGET2-Securities, nosilec katerega je Evrosistem in cilj katerega je odstraniti ovire pri čezmejnem poslovanju z vrednostnimi papirji in integracija evropske poravnalne infrastrukture, uskladitev s finančno zakonodajo; omogoči se plačilo denarnega zneska tudi po depozitarski verigi. Drugič, nekatere znane poslovne prakse, rešitve, ki jih s tem v zvezi predlagamo, so: določitev minimalnega praga uspešnosti prevzemne ponudbe; dolžnost prevzemnika, da razkrije svoje načrte glede prihodnje zastave premoženja ciljne družbe; dopolnitev določb glede zastave ali zavarovanja premoženja ciljne družbe danih prevzemnikov za plačilo vrednostnih papirjev; obveznosti razkritja poslov z vrednostnimi papirji ciljne družbe tako s strani članov organov vodenja kot tudi članov organov nadzora; dopolnitev pravil o določitvi pravičnega nadomestila pri izključitvi izstopov manjšinskih delničarjev in v primeru predhodne zahteve za sodno varstvo. In zadnja, določi se pravna podlaga za izdajo odločb agencije za varstvo pred prevzemi, ki ji glasovalne pravice mirujejo. Gre za to, da je to aktualna tema, ker imamo situacijo, da v veliko državnih podjetjih, vključno z razvpitim Telekomom, država nima svojih glasovalnih pravic. Hvala.
Hvala lepa. Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Poslanska skupina Zavezništvo Alenke Bratušek, mag. Alenka Bratušek.
Najlepša hvala, podpredsednica. Minister, gospe in gospodje! Prevzemno zakonodajo smo celovito prenavljali v letu 2006, in sicer z namenom ureditve področja usklajenega delovanja, sistema izbirnih pravic, časovne omejitve, učinkovitosti prevzemne ponudbe in, kar se mi zdi še posebej pomembno, izjem glede prevzemnega praga. Od leta 2006 je bil ta zakon noveliran kar šestkrat. Samo od leta 2012 smo ga novelirali štirikrat. Današnji predlog je tako že predlog pete novele. Pogostost spreminjanja kaže predvsem na to, da zakonodajalec očitno ne ve čisto točno, kaj s tem zakonom vendarle želi oziroma želimo. Sploh ko vemo, da imamo še vedno družbe, v katerih Republika Slovenija kot lastnica ne more uresničevati svojih glasovalnih pravic. Če se zadržim samo okoli glasovalnih pravic, smo jih skušali urediti že štirikrat od leta 2012, in to vsekakor kaže na velik problem v povezavi s tem. S prvo spremembo smo želeli med drugim urejati ugotavljanje deleža glasovalnih pravic družb za upravljanje oziroma upravljavcev vzajemnih pokojninskih skladov, določati dodatne izjeme, po katerih ni treba dati prevzemne ponudbe, spreminjati določbe glede civilne sankcije mirovanja glasovalnih pravic. Na novo je bila tudi opredeljena dolžnost objave izreka odločbe Agencije za trg vrednostnih papirjev. Z drugo spremembo smo dvignili prevzemni prag s 25 na 33 % in spremenili določbe o prekrških. S tretjo spremembo so bile uvedene dodatne izjeme, po katerih ni treba dati prevzemne ponudbe in možnost izvrševanja glasovalnih pravic v ciljni družbi zaradi zaščite javnega interesa, s četrto pa smo omogočili osebi ali osebam, ki delujejo usklajeno, ki jim zaradi kršitve obveznosti dati prevzemno ponudbo glasovalne pravice v ciljni družbi mirujejo, ponovno pridobitev glasovalnih pravic v ciljni družbi, če znižajo delež glasovalnih pravic na zadnji zakoniti delež, ki je sicer predmet varovanja po določbah zakona. Kot že omenjeno, je danes situacija še vedno taka, da so družbe, v katerih Republika Slovenija ne more uresničevati svojih glasovalnih pravic in s tem ne opravljati lastniške funkcije na način, kot bi si želeli ali pričakovali oziroma kot odgovorni lastnik mora. Novela, ki jo danes obravnavamo, ne ureja samo tega področja. Današnji predlog sprememb zasleduje, po naši oceni, predvsem dva cilja. To je vzpostaviti pravno okolje, ki bo omogočalo uporabo tehnične rešitve T2S – rešitev, ki bo povezala več različnih sistemov držav, tako tudi različne pravne rede, zmanjšano bo število posrednikov v čezmejnem trgovanju z vrednostnimi papirji ter tako tudi zmanjšani stroški trgovanja. In drugi cilj, uskladiti določbe prevzemne zakonodaje s Predlogom zakona o nematerializiranih vrednostnih papirjih. Kar nas posebej veseli v Zavezništvu, pa je urejanje varovanja pravic in interesov posameznih deležnikov in še posebej delavcev. Prevzemnika se tako lahko, kot je obrazloženo, zaveže k spoštovanju tudi nekaterih nefinančnih kriterijev, kot so zaposlenost, premoženje družbe, razvoj družbe in podobno. Novela tako določa obveznost razkritja načrtov prevzemnika glede premoženja ciljne družbe. Razkriti mora morebitne zastave ali zavarovanja premoženja prevzemne družbe, na kar pa je vezana tudi pridobitev dovoljenja ATVP za prevzemno ponudbo in izdajo dovoljenja tega istega ATVP o uspešnosti prevzemne ponudbe. Agencija za trg vrednostnih papirjev bo tako pridobila nove pristojnosti, predvsem glede varovanja interesov različnih deležnikov v postopku prevzema. Tako naj bi se v bodoče preprečili primeri, kot je bil zadnji, Helios, in še nekateri. Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o prevzemih bomo v Zavezništvu v prvem branju vsekakor podprli. Menimo, da so cilji in rešitve, ki jih novela ponuja, potrebni. Prav tako pa želimo izraziti pričakovanje, da je tokratna novela resnično dovolj domišljena in pripravljena, da ne bo ostalo zgolj pri ciljih, ki jih zasledujemo, ampak da bodo in bomo te cilje v resnici tudi uresničili. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Poslanska skupina Stranke modernega centra, gospa Andreja Potočnik.
Spoštovana predsedujoča, spoštovani minister, spoštovani kolegice in kolegi! Pred nami je šesta novela Zakona o prevzemih, ki je bila zadnjikrat celovito prenovljena leta 2006. Novele zakona od A do G so vse vztrajno sledile zaščiti manjšinskih delničarjev, investitorjev na trgu vrednostnih papirjev in samega trga vrednostnih papirjev v postopku prevzemanja kontrolnega deleža. Predlog novele G vsebuje spremembe, ki jih lahko razdelimo na tri tematske sklope. Prvič, predlagana novela bo omogočila možnost vzpostavitve enotne tehnične rešitve za poravnavo poslov z vrednostnimi papirji. Gre za tako imenovani projekt TARGET2-Securities, kar bo prispevalo k enostavnejšemu in cenejšemu trgovanju z vrednostnimi papirji. Drugič, predlagana novela bo izboljšala nekatera postopkovna pravila s ciljem zaščite manjšinskih delničarjev in javnega interesa. Tretjič, novela posega v problematiko odvzema glasovalnih pravic in njihovo ponovno vrnitev z odločbo ATVP. Za ta namen je zakon predvidel pravno podlago med prehodnimi določbami. Razdrobljenost evropske post-trgovalne infrastrukture posledično znižuje njeno učinkovitost in tudi učinkovitost celotnega evropskega trga vrednostnih papirjev, saj ne omogoča doseganja želene ravni ekonomije obsega in s tem zmanjšanja povprečnega stroška na transakcijo. Razlog razdrobljenosti je predvsem pretekla potreba po zagotavljanju lokalno učinkovite infrastrukturne podpore v domači valuti za razvoj domačega trga. Kljub prilagajanju pravnega okvira, odpravljanju tehničnih ovir ter kapitalskemu in poslovnemu povezovanju infrastruktur v zadnjem desetletju, pa se slednje proti pričakovanjem ne odseva v zmanjšanju števila obstoječih tržnih infrastruktur. Celo nasprotno, nastajajo nove infrastrukture na vseh delih trga vrednostnih papirjev. Posledično so uporabniki, če želijo poslovati na enotnem evropskem trgu vrednostnih papirjev, primorani upoštevati zapletenost različnih trgovalnih, klirinških in poravnalnih sistemov. Imeti morajo dostop do različnih sistemov, kar povečuje zapletenost, stroške in tveganja pri izvajanju čezmejnih transakcij, hkrati pa so resna ovira razvoju čezmejnega trgovanja. Zato stroški čezmejnega poslovanja z vrednostnimi papirji še vedno presegajo stroške v domačem okolju. Bistveni prispevek k lažjemu trgovanju z vrednostnimi papirji je možnost tehničnega prenosa računov vrednostnih papirjev in denarnih računov na TARGET2-Securities. Zaradi tega prenosa, katerega posledica je le ena evidenca vseh nematerializiranih vrednostnih papirjev, bo mogoče čezmejne posle z vrednostnimi papirji opraviti na podlagi le dveh nalogov, to je naloga, ki je v sistem vnesen za prodajalca, in naloga, ki je v sistem vnesen za kupca. Danes izvedba posla, pri katerem prodajalec in/ali kupec nista osebi iz države, v kateri so vrednostni papirji vpisani v centralni register, zahteva sodelovanje več oseb, posrednikov. Zmanjšanje števila vpletenih oseb pa pomeni zmanjšanje stroškov transakcije in povečanje njene varnosti. Glede izboljšave postopkovnih pravil predlog zapoveduje razkritje prevzemnega namena ciljne družbe. Gre za tako imenovani ekonomski oziroma tudi neekonomski interes prevzema družbe, kot je varovanje premoženja ciljne družbe, varovanje delovnih mest zaposlenih v ciljni družbi in razvoja družbe po prevzemnem obdobju. Interese bo prevzemna družba razkrila že v fazi postopka za objavo v prevzemnem prospektu. Novela zapoveduje hkrati še obvezen minimalni prag uspešnosti v višini 50-odstotnega deleža vseh delnic ciljne družbe in ene delnice. Namreč, ko prevzemnik doseže prevzemni prag, mora ponuditi obvezno prevzemno ponudbo, ki bo naslovljena na vse imetnike vrednostnih papirjev. Z obvezno prevzemno ponudbo se skuša zavarovati položaj manjšinskih delničarjev, da prevzemnik ne bi pridobil delnic po nižji ceni od cene, po kateri je pridobil kontrolni delež. Cena, po kateri prevzemnik kupuje vrednostne papirje, je zakonsko določena, tako da ne sme biti nižja od najvišje cene, po kateri je prevzemnik v zadnjih 12 mesecih kupoval vrednostne papirje. Ni pa določen minimalni odstotek vseh vrednostnih papirjev, ki jih mora prevzemnik pridobiti, da bi ga prevzemna ponudba zavezovala. Predlagana novela G je ta odstotek določila v višini 50-odstotnega deleža vseh delnic ciljne družbe in ene delnice. In ne nazadnje je namen 29. člena predloga zakona postopkovna ureditev zatečenega stanja prevzemnikov, ki jim je ATVP izdal prepoved uresničevanja glasovalnih pravic v ciljni družbi in na dan uveljavitve tega zakona izpolnjujejo pogoje za prenehanje mirovanja glasovalnih pravic. Zaradi vseh predlaganih izboljšav prevzemne zakonodaje bomo v Poslanski skupini SMC predlog novele podprli.
Besedo ima Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke, zanjo gospod Franc Breznik.
Najlepša hvala, gospa podpredsednica. Spoštovani kolegice in kolegi! Glavna sprememba oziroma določba novele Zakona o prevzemih, ki jo vidimo v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke, je določitev izrecne pravne podlage za izdajo novih odločb tako imenovanih odmrznitev glasovalnih pravic države v podjetjih, ki so bile zamrznjene, ker je država ravnala kot nezakoniti prevzemnik. V prehodni določbi predloga zakona se postopkovno uredi zatečeno stanje prevzemnikov, ki jim Agencija za trg vrednostnih papirjev izda odločbo o prepovedi uresničevanja glasovalnih pravic v ciljni družbi in na dan uveljavitve tega zakona izpolnjujejo pogoje za prenehanje mirovanja glasovalnih pravic iz prvega odstavka 63. člena Zakona o prevzemih. Ti bodo lahko po uveljavitvi tega zakona v roku treh mesecev vložili na ATVP zahtevek, da jim izda odločbo, v kateri bo ATVP ugotovil prenehanje mirovanja glasovalnih pravic prevzemnika v ciljni družbi. S to določbo bo imel ATVP izrecno pravno podlago za izdajo novih ugotovitvenih odločb oziroma za odmrznitev glasovalnih pravic države. Ostale bistvene spremembe novele zakona, ki jih navaja Vlada kot predlagateljica, so naslednje. Prvič, vzpostaviti pravno okolje, ki bo omogočalo uporabo tehnične rešitve T2S, projekt TARGET2-Securities v Republiki Sloveniji. Drugič, uskladiti se s Predlogom zakona o nematerializiranih vrednostnih papirjih. Tretjič, določiti obvezen minimalni prag uspešnosti pri obvezni prevzemni ponudbi v višini 50-odstotnega deleža vseh delnic ciljne družbe in ene delnice. Četrtič, določiti obveznost razkritja načrtov prevzemnika glede premoženja ciljne družbe in posredovanje izjave poslovodstva ciljne družbe o morebitnih zastavah ali zavarovanjih oziroma o morebitni zavezi zastave ali zavarovanja premoženja ciljne družbe danih prevzemnikov za plačilo vrednostnih papirjev ciljne družbe ter omejiti prakso zastave ali zavarovanja premoženja ciljne družbe danih prevzemnikov za plačilo vrednostnih papirjev ciljne družbe. Petič, razširiti obveznost razkritja poslov z vrednostnimi papirji ciljne družbe tako na člane organov vodenja kot tudi na člane organov nadzora ciljne družbe. Šestič, določiti korekcijski mehanizem, ki bo pri določitvi pravične cene v prevzemni ponudbi ob predhodni zahtevi za sodno varstvo upošteval gibanje cene vrednostnih papirjev ciljne družbe na organiziranem trgu vrednostnih papirjev. Sedmič, določiti dodatne pogoje, kdaj se nadomestilo, ki ga prevzemnik ponudi manjšinskim delničarjem ob izključitvi iz ciljne družbe, ki sledi predhodni uspešni prostovoljni prevzemni ponudbi, lahko šteje za pravično. Zaradi vseh teh sedmih določil bomo v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke novelo zakona v prvem branju tudi podprli. Najlepša hvala.
Besedo ima Poslanska skupina Demokratične stranke upokojencev Slovenije, zanjo gospod Tomaž Gantar.
Hvala lepa za besedo, podpredsednica. Lep pozdrav vsem! Pred nami je predlog zakona, ki se nam v Poslanski skupini Desus zdi primeren za nadaljnjo obravnavo, glede na to, da vključuje več smiselnih rešitev. Predlog prilagaja obstoječe zakonske določbe tržnim standardom za izvajanje korporacijskih dejanj v okviru projekta TARGET2-Securities, projekta Evrosistema. Ta bo z vzpostavitvijo enotne vseevropske tehnične rešitve za poravnavo poslov z vrednostnimi papirji pripomogel k lažjemu trgovanju z vrednostnimi papirji. Predlog zakona zagotavlja tudi večjo preglednost prevzemnega postopka, kar se nam zdi v Poslanski skupini Desus izjemno pomembno. Širi se obveznost razkritja načrtov prevzemnika glede premoženja ciljne družbe, predvsem pa se na to veže pridobitev dovoljenja Agencije za trg vrednostnih papirjev za prevzemno ponudbo. Presoja ATVP o uspešnosti prevzemne ponudbe se bo še bolj osredotočala na obstoj okoliščin, ki se navezujejo na zastavo ali zavarovanje vrednostnih papirjev in premoženja ciljne družbe za plačilo vrednostnih papirjev te ciljne družbe. V preteklosti smo bili žal večkrat priča nesprejemljivi praksi, ko se je premoženje ciljne družbe zastavljalo za nakup delnic iste družbe. To pa je omogočalo dobro poznavanje zakonodaje in možnosti izogibanja določenim okoliščinam. Temu je logično sledilo vsem poznano finančno izčrpavanje družb, kar je imelo nepopravljive, izrazito negativne posledice za naše celotno gospodarstvo. Prevzemnik naj zato jasno pove, da delnic, ki jih bo prevzel, ne bo obremenjeval. V naši poslanski skupini pozdravljamo tudi širitev obveznosti glede razkritja poslov z vrednostnimi papirji na člane organov vodenja in na člane organov nadzora, saj menimo, da bo to pripomoglo k nadzoru nad trgovanjem z notranjimi informacijami. Predlog zakona naj bi v prehodnih določbah tudi končno rešil zaplet z odvzetimi glasovalnimi pravicami države v družbah, kjer je ta presegla prevzemni prag. Država je sicer v nekaterih družbah že leta presegala prevzemni prag, a ji prevzemne ponudbe ni bilo treba dati, če država in povezane osebe niso dokupile nobene delnice. Problem je nastal, ko so se družbe v državni lasti odločile del premoženja dati v upravljanje in so nato ti upravljavci kupili delnice kakšne druge državne družbe. Takrat bi morala država dati prevzemno ponudbo, tega pa seveda ni storila, zato ji je ATVP v takih primerih glasove odvzel. Predlog zakona, ki je pred nami, v prehodni določbi postopkovno ureja zatečeno stanje prevzemnikov, ki jim je ATVP odvzel glasove. Ti bodo lahko zdaj v roku treh mesecev vložili na ATVP zahtevek, da jim izda odločbo, v kateri bo ugotovil prenehanje mirovanja glasovalnih pravic prevzemnika v ciljni družbi. V Poslanski skupini Desus bomo ob nadaljnji obravnavi predloga zakona o prevzemih še toliko bolj pozorni, saj se državi ob njegovem sprejetju v Zavarovalnici Triglav obeta vrnitev glasovalnih pravic. To bi bil sicer v normalnih okoliščinah razlog za veselje, a žal bi po trenutnem predlogu odloka v strategiji upravljanja kapitalskih naložb države ob vrnitvi glasovalnih pravic taista Zavarovalnica Triglav iz strateške postala pomembna naložba, čemur pa, kot smo že večkrat poudarili, odločno nasprotujemo. Kot rečeno, pa se nam zdi predlog zakona primeren za nadaljnjo obravnavo, zato ga bomo podprli. Hvala.
Besedo ima Poslanska skupina Socialnih demokratov, zanjo gospod Jan Škoberne.
Spoštovana gospa podpredsednica, spoštovani minister z ekipo! Socialni demokrati bomo novelo Zakona o prevzemih, ki v bistvenem delu rešuje anomalijo, ki je povzročila, da je določenim prevzemnikom, med katerimi je v pomembnem delu tudi Republika Slovenija kot strateški upravljavec in jim je Agencija za trg vrednostnih papirjev prepovedala uresničevanje glasovalnih pravic v ciljnih družbah, ta pravica vrnjena, seveda podprli. Ta novela bo omogočila, da bodo že izdane pravnomočne odločbe agencije lahko odpravljene, razveljavljene ali spremenjene ter jih bo mogoče nadomestiti z novimi ugotovitvenimi odločbami. To v konkretnem primeru pomeni, da bo tudi Republika Slovenija imela možnost, da bo uresničevala javni interes zagotavljanja uspešnega poslovanja in zagotavljanja rasti v družbah, kjer nastopa v funkciji lastnikov in trenutno ne more uresničevati teh pravic. Socialni demokrati smo veseli, da se z novelo določa, da se obvezen minimalni prag uspešnosti v primeru obvezne prevzemne ponudbe v višini 50 % in ene delnice spreminja ter da se s tem krepi predvsem zaščita imetnikov vrednostnih papirjev z manjšinskim deležem. Dodatno novela uvaja ustrezen način določitve pravičnega nadomestila, ki ga prevzemniki ponudijo manjšinskim delničarjem v poprevzemnem obdobju, pri čemer se kot pravično šteje nadomestilo, ponujeno v prostovoljni prevzemni ponudbi, na podlagi katere je prevzemnik pridobil delnice, ki predstavljajo vsaj 90 % delnic družbe z glasovalno pravico in so bile predmet te prostovoljne ponudbe. Predlog zakona oziroma njegova novela zagotavlja večjo prevzemnost prevzemnega postopka, s tem ko širi obveznosti razkritja načrtov prevzemnika glede ciljnih družb in uvaja rešitev, ki prevzemniku nalaga, da mora dokazati, da za plačilo delnic ciljne družbe ni oziroma ne bo zastavil delnic ali premoženja ciljne družbe. Če tega ne bo storil, se bo štelo, da prevzemna ponudba ni bila uspešna. Obžalujemo na nek način lahko le, da tovrstne rešitve nismo uveljavljali že prej. Ključno je tudi to, da novela krepi oziroma ureja nadzor nad borzno posredniškimi družbami, širi sankcije zaradi kršitve obveznosti v zvezi s prevzemno namero, slednje pa bistveno dviguje obstoječe standarde, ki so v marsičem okrepili krizno situacijo v Sloveniji. Zato Socialni demokrati tudi ocenjujemo, da je tovrstna prizadevanja za ureditev tega področja treba okrepiti in nadaljevati. Hvala lepa.
Besedo ima Poslanska skupina Združene levice, zanjo gospod Miha Kordiš.
Hvala za besedo, predsedujoča. V Združeni levici ocenjujemo, da novela Zakona o prevzemih prinaša določene izboljšave, ampak smo vseeno do nje zadržani. Razloga za to sta dva. Prvi razlog je ta, da na določenih mestih ni dovolj ambiciozen, saj je že tako ali tako zakonsko to področje težko regulirati, drugi razlog pa je ta, da ne vsebuje rešitev glede nefinančnih zavez, ki bi zaščitile zaposlene. Zato je ključno, da pri nadaljnji obravnavi tega zakona vnesemo prav te rešitve. Glede na prakse, ki jih na področju prevzemov spremljamo v zadnjem desetletju, so nekatere rešitve v noveli zakona nujno potrebne. Od menedžerskih odkupov oziroma tako imenovanih tajkunskih prevzemov pa do tretjega vala privatizacije, ki ga zaznamuje netransparentno in negospodarno ravnanje tako SDH in Vlade kot DUTB oziroma slabe banke. Dodatni pogoj pri obvezni prevzemni ponudbi je razširjena obveznost razkritja poslov z vrednostnimi papirji ciljne družbe pri prevzemu tako za upravne kot nadzorne organe, dodatni pogoj pri izključitvi manjšinskih delničarjev ter nekatere ostale rešitve, ki so v večini tehnične narave, bodo vsaj do neke mere prispevale k transparentnosti postopkov, ne bodo pa uspešno zajezile malverzacij in zlorab pri prevzemih, za katere pa največjo ceno plačajo zaposleni in širša družba nasploh. Na tem mestu je treba opozoriti na določbo iz Socialnega sporazuma, ki zavezuje vse podpisnike in je zapisana v 11. poglavju: "Sprememba prevzemne zakonodaje na način, da se v skladu z evropskimi predpisi o prevzemih in Zakonu o sodelovanju delavcev pri upravljanju zagotovi večja informiranost zaposlenih, večja transparentnost prevzemnega postopka in zmanjša možnost zlorab." Vendar pa v predlogu zakona ni niti besedice o informiranosti zaposlenih, niti besedice o mehanizmih, ki bi zagotovili soupravljavske pravice delavk in delavcev. Minimalni ukrep bi moral zagotavljati, da so v postopku prevzemanja podjetij predstavniki zaposlenih sproti, pravočasno in v celoti obveščeni o samem prevzemnem postopku. Ključno je, da so informirani o vsaki spremembi postopka, predvsem v tistem delu, ki se nanaša na ekonomsko-socialni položaj zaposlenih ter na spoštovanje pravic zaposlenih. Najbolj kritičen je položaj pri prodaji državnega deleža v podjetjih, saj predstavniki delavcev nikoli niso povabljeni oziroma vključeni v prevzemne postopke. To je popolnoma nesprejemljivo, ker ne gre za zasebno lastništvo, ampak bi moral biti interes zaposlenih kot državljank in državljanov močneje izražen. Pa temu ni tako. Ključno je, da bi bili predstavniki zaposlenih vključeni v dogovore glede necenovnega oziroma nefinančnega dela prevzema. Interes prodajalca, še posebej kadar gre za državno premoženje, ne sme biti izključno višina kupnine. To izhaja tudi iz 67. člena Ustave, ki glede lastnine poudarja zagotavljanje njene gospodarske, socialne in ekološke funkcije. Spremembe zakona ne odpravljajo težav in zlorab, ki so se pojavile, na primer, pri prodaji Heliosa. Od začetka prevzemnih postopkov pa do dejanskega prevzema je uprava Heliosa hitro odpuščala delavce in izvajala pritisk na zaposlene. Formalnopravno novi lastnik ni kršil zakonodaje, neformalno pa je uprava zgolj izvrševala tisto, kar je bodoči lastnik zahteval od njih. Toliko o dobrohotnosti delodajalcev. Zaposleni pogosto naletijo na težave že pri tem, ko želijo stopiti v stik z bodočim lastnikom ali potencialnimi lastniki, saj ne želijo razkriti, kdo to dejansko so. Tako predstavniki zaposlenih pred podpisom pogodbe nimajo možnosti izvedeti, kakšni so načrti novega lastnika niti na poslovnem niti na kadrovskem področju. V zakon bi morali zato vključiti obveznost, da je sestavni del prevzemne ponudbe tudi kadrovski načrt, ki bi moral biti usklajen s poslovnim načrtom. Glede na to, da predlog zakona vsebuje obveznosti razkritja načrtov prevzemnika in poslovodstva ciljne družbe o morebitnih zastavah ali zavarovanjih premoženja ciljne družbe, je jasno, da bi bila smiselna in nujno potrebna tudi vključitev kadrovskega načrta. Ključne so nefinančne zaveze – da pri prevzemih upoštevamo interese zaposlenih in lokalnega okolja, da upoštevamo socialno in ekološko dimenzijo lastnine. Glavni problem je, da so te nefinančne zaveze pogosto tretirane kot državna pomoč, ki jo prepoveduje zakonodajni okvir Evropske unije, pa čeprav praksa dokazuje, da je to zelo fleksibilno in selektivno, pač glede na interes kapitala. Vendar nefinančne zaveze niso državna pomoč, in ravno to je treba spremeniti v zakonodaji. Ključna težava pri nefinančnih zavezah je njihovo spoštovanje. Kapital obljubi marsikaj, a primeri pričajo, da vselej najde pot okoli teh zavez, da najde pot za odpuščanje, zmanjševanje plačnega deleža in zmanjševanje standarda delavskih pravic. Če ni tožnika, ni sodnika. Zato bi potrebovali neodvisen organ, ki bi te zaveze spremljal in imel v primeru kršitve tudi možnost sankcioniranja ter v zadnji instanci tudi možnost razdrtja pogodbe. Predlog sprememb Zakona o prevzemih bo Agenciji za trg vrednostnih papirjev omogočil izdajanje odločb, ki bodo povrnile odvzete glasovalne pravice. Vsi se spomnimo privatizacije Aerodroma Ljubljana. Ključne odločitve v zvezi z ljubljanskim letališčem so namreč sprejemali zasebni špekulativni finančni skladi, ki so imeli v lasti 15 % družbe. Rezultat je bil, da država na skupščinah družbe ni imela glasovalnih pravic. Kot vidimo, povrnitev glasovalnih pravic ni zahtevna naloga. Jasno je, da država ni sprejela nobene odločitve, s katero bi svoj položaj izboljšala, dobila nazaj glasovalne pravice in Aerodrom obdržala v svoji lasti. Aerodrom je bil prodan in je danes praktično v rokah nemške države. Ker je država slab gospodar, je najbolje, da vse prodamo drugi državi, čeprav je Aerodrom po vseh merilih ključna infrastruktura, čeprav je podjetje, ki je poslovalo zelo dobro in je želelo investirati ter se razvijati. A so ravno finančni skladi te investicije zadrževali. In če si na tem mestu privoščim malenkost cinizma: prodaja Aerodroma je bila bolj transparentna kot prodaja Telekoma. Zakaj? Zato, ker so v prvem primeru povsem odkrito odločali finančni špekulanti, pri Telekomu pa to počno iz ozadja. Predlog sprememb Zakona o prevzemih zasleduje le interese kapitala. Ureja namreč odnose med posameznimi lastniki kapitala, ureja pravna razmerja na trgu kapitala. Ker bodo postopki vsaj malenkost bolj transparentni, ker bodo državi povrnjene glasovalne pravice, je to v manjši meri pozitivno tudi za zaposlene in širšo skupnost, saj bo s tem mogoče preprečena kakšna malverzacija, kakšen popolnoma špekulativen prevzem. Za takšne prakse največjo ceno plačajo prav delavci in delavke ter njihove družine in lokalno okolje. Zelo jasno so izpuščene vse rešitve, ki bi zasledovale interes dela, čeprav zaveze za te rešitve vsebuje Socialni sporazum. Zavedati se moramo, da zakonodajne rešitve niso čarobna pilula, ki bi odpravila zlorabe zaposlenih, odpuščanje, dezinvesticije, mobing in šikaniranje, torej vse prakse, ki jih lahko opazimo po prevzemih, še posebej pa po privatizacijah državnega premoženja. Odgovor je jasen: ekonomska demokracija je tukaj tisto orodje. Demokracija upravljanja podjetij, kjer morajo zaposleni ter lokalna in širša skupnost dobiti možnost, da se uveljavljajo njihovi interesi. Potrebujemo odprte knjige in demokratične mehanizme delavcev za nadzor nad upravo. Interes ljudi je dolgoročen razvoj podjetja, čim višja zaposlenost, vpetost v lokalno okolje, dostojno delo in dostojno plačilo. Ozke finančne motive mora preseči socialna in ekološka komponenta lastnine. V Združeni levici spremembam Zakona o prevzemih ne bomo nasprotovali, pozivamo pa Vlado, da poskrbi za zakonodajne rešitve – ali te rešitve vsaj podpre –, ki bodo v prevzemnih postopkih zagotavljale vsaj minimalne pravice delavk in delavcev ter upoštevale interese razvoja celotne države in celotne skupnosti. Hvala.
Besedo ima Poslanska skupina Nove Slovenije – krščanskih demokratov, zanjo mag. Matej Tonin.
Spoštovani kolegice in kolegi, lepo pozdravljeni! Zakon o prevzemih, ki ga danes obravnavamo, na nek način predstavlja, vzpostavlja dve ključni novosti, ki ju mi vidimo, in to je, da povečuje preglednost prevzemov in poenostavlja postopke trgovanja z vrednostnimi papirji. Gre za korak naprej, seveda pa stvari še niso urejene na takšen način, kot bi si jih želeli tudi mi. Če izpostavim zgolj štiri najbolj ključne spremembe, ki jih mi vidimo v zakonu, potem bi rekel, da ima pri trgovanju z vrednostnimi papirji pomembno vlogo zagotovo tudi Agencija za trg vrednostnih papirjev. Vemo, da so nekateri prevzemi v zadnjem letu sprožili vrsto vprašanj o nadaljnjem delu ter vlogi drugih deležnikov in institucij pri varovanju interesov posameznih deležnikov. Ti vse pogosteje zahtevajo vzpostavitev mehanizmov, ki bi prodajalce in kupce zavezali k upoštevanju tudi neekonomskih vidikov pravnega posla. Gre torej za varovanje delovnih mest, premoženja ciljne družbe ter razvoja te družbe v poprevzemnem obdobju. Novela, ki je danes pred nami, tako uvaja obveznost razkritja načrtov prevzemnika glede premoženja ciljne družbe in nalaga poslovodstvu ciljne družbe, da Agenciji za trg vrednostnih papirjev posreduje izjavo o morebitnih posrednih ali neposrednih zastavah ali zavarovanjih premoženja ciljne družbe. Vloga agencije kot nadzornega organa je torej izjemno pomembna, to ugotavljamo vsi. Sprašujemo pa se, ali bo ta sprememba resnično prispevala k odgovornejši pripravi in razkritju pravega namena prevzemnika glede prihodnjega poslovanja ciljne družbe. Dejstvo je, da pravni posli zastave premoženja lahko vodijo v dezinvestiranje ciljne družbe, ki ogroža njen nadaljnji obstoj. Ker bodo prevzemniki v postopku dokazovanja o izpolnjevanju pogoja o neobstoju posredne ali neposredne zastave ali zavarovanja premoženja ciljne družbe to dokazovali predvsem z izjavami, v Novi Sloveniji dvomimo, da bo novela dosegla svoj namen. Poleg tega je pomembna tudi druga novost, ki jo uvaja novela, to je obveznost razkritja poslov z vrednostnimi papirji ciljne družbe za člane organov vodenja in tudi za člane organov nadzora ciljne družbe. Informacijo o vseh poslih z vrednostnimi papirji ciljne družbe v 12-mesečnem obdobju pred začetkom roka za sprejetje prevzemne ponudbe morajo razkriti člani organov vodenja in člani organov nadzora in tudi njihovi ožji družinski člani in pravne osebe, v katerih imajo ti ljudje večinski kapitalski delež ali delež glasovalnih pravic. Namen predlagatelja pri tem popravku je po naši oceni dober, vprašanje pa je, ali bo to razkritje dejansko prispevalo k večji preglednosti prevzemnega postopka in h krepitvi načela prepovedi trgovanja z notranjimi informacijami. Tretja novost, za katero se nam zdi pomembno, da jo izpostavimo, je obvezen minimalni prag uspešnosti pri obvezni prevzemni ponudbi v višini 50-odstotnega deleža vseh delnic ciljne družbe z glasovalno pravico in ene delnice, ki bo preprečil neenako obravnavo manjšinskih delničarjev. Sedanji zakon namreč minimalnega praga uspešnosti ne določa, ker je neenaka obravnava manjšinskih delničarjev v nasprotju s splošnimi načeli evropskega prevzemnega prava, po katerih se morajo vsi imetniki vrednostnih papirjev obravnavati enakopravno. Še ena stvar, ki jo vidimo kot razbremenitev ali poenostavitev trgovanja z vrednostnimi papirji in jo podpiramo, je projekt TARGET2-Securities oziroma kratko T2S, ki bo vzpostavil lažje trgovanje z vrednostnimi papirji, saj bo pri tehničnem prenosu računov vrednostnih papirjev z denarnih računov na T2S potrebna le ena evidenca vseh nematerializiranih vrednostnih papirjev in možnost odprave čezmejnih poslov z vrednostnimi papirji na podlagi le dveh nalogov, in sicer naloga, ki je v sistemu vnesen za prodajalca, in naloga, ki je v sistemu vnesen za kupca. Danes izvedba posla, pri katerem prodajalec ali kupec nista iz države, v kateri so vrednostni papirji vpisani v centralni register, zahteva sodelovanje več oseb oziroma posrednikov, kar pa vse skupaj podaljša in tudi podraži. Zmanjšanje števila vpletenih oseb po naši oceni zagotovo pomeni zmanjšanje stroškov transakcije in povečanje njene varnosti. Kot sem dejal, se nam zdi predlog novele korak naprej, korak k poenostavitvi določenih postopkov za trgovanje z vrednostnimi papirji in tudi korak k večji preglednosti prevzemnih postopkov. Seveda pa vse rešitve, ki so v noveli, niso v skladu z našimi pričakovanji. Kljub vsemu v tej prvi obravnavi ne bomo nasprotovali tej noveli in ji bomo dovolili, da preide v naslednjo obravnavo, v kateri pa upamo, da se bodo te pomanjkljivosti tudi odpravile.
Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Sledi splošna razprava poslank in poslancev. Besedo ima gospod Anton Ranc, pripravi naj se gospod Janko Veber.
Spoštovana predsedujoča, spoštovani kolegice poslanke in kolegi poslanci, spoštovani predstavniki Vlade! Problematika prevzemov sodi med zahtevnejše zadeve v korporativnem pravu, zato je vprašanje, koliko nas je tukaj strokovno usposobljenih, da lahko o spremembah tega zakona kompetentno razpravljamo, predvsem zaradi nevarnosti, da bi nas kdo kvalificiral kot nestrokovnjake in nepoklicane za takšno razpravo. V primeru tega zakona v celoti zaupam Vladi kot predlagateljici, da je pripravila predlog, ki je utemeljen in resnično zagotavlja večjo preglednost in onemogoča izkrivljanja, ki so se v zadnjih časih pri prevzemih dogajala, kot je bil na primer Helios. Kljub vsemu se mi pa ne zdi prav, da zelo pogosto, prepogosto spreminjamo in dopolnjujemo zakone. Prenovljeni Zakon o prevzemih številka 1 je bil sprejet leta 2006 in naj bi prenesel v naš pravni red direktivo 2006/25. Že v letu 2008 je bila sprejeta odločitev o vzpostavitvi TARGET2-Securities, mi pa smo zakon spreminjali oziroma dopolnjevali šestkrat, od tega dvakrat v letu 2012, enkrat v letu 2013 in enkrat v letu 2014. In v teh letih nismo uspeli uskladiti zakona z regulativo Evropske unije. Danes zato ponovno spreminjamo zakon, vsaj tako piše v obrazložitvi. Seveda je težko govoriti o stabilnem okolju gospodarstva pod takšnimi pogoji. To namreč ni izjemni primer, bolje pravilo, in zato bi mogoče uporabil besede pravosodnega ministra, da se zakoni ne smejo spreminjati zaradi posameznih oseb ali konkretnih dejanj. Pred nami moramo zagotoviti torej celovito rešitev. Predlagatelj nas je seznanil s primeri prakse v Franciji, Združenem kraljestvu in na Nizozemskem. Mogoče bi bilo dobro tudi predstaviti prakso iz držav, po katerih smo prevzeli ureditev gospodarskih družb, s katerimi veliko sodelujemo ali iz katerih prihajajo prevzemniki, na primer Nemčija, Avstrija ali pa Češka. Naj ponovim, da zaupam predlagatelju in ob tem pričakujem, da se bo v nadaljnjih postopkih obravnave oblikoval zakon, ki ga ne bo treba spreminjati ponovno čez 6 mesecev ali čez leto dni, ker bomo ugotovili, da se nam je spet zgodila kakšna prevzemna katastrofa. Ob tem bi pa vendarle priporočal, da se mogoče pristojnosti sveta delavcev oziroma zaposlenih, ki so vezane na strateški razvoj ciljne družbe in na položaj zaposlenih, napišejo mogoče bolj natančno. Predvsem predlagam, da se v 34. členu izključi določilo, ki govori o solidarni odgovornosti do lastnikov vrednostnih papirjev v primeru neresničnih navajanj. Svet delavcev oziroma delavci lahko uporabijo zgolj podatke, ki so jim dostopni, in ti so običajno izjemno skromni. Seveda pa lahko govorimo o odgovornosti zgolj takrat, ko so v mnenju namerno prikazani drugačni podatki od tistih, ki jih je posredovalo poslovodstvo ciljne družbe. Prav tako predlagam, da se v zakon napiše obveza, da mora poslovodstvo ciljne družbe organizirati zaslišanje predstavnikov prevzemne družbe s strani sveta delavcev, če le-ta to izrecno zahteva. Pri omejevanju glasovalnih pravic mislim, da bi bilo bolje, da se vse glasovalne pravice vzamejo v primeru, ko so bile pridobljene delnice, ni pa bila v skladu z zakonom objavljena prevzemna ponudba. Glasovalne pravice bi se odvzele samo za tiste delnice, ki so bile pridobljene v nasprotju s tem zakonom in ne predstavljajo več kot dva odstotka vseh delnic z glasovalno pravico. V primeru, da je obseg večji, pa se odvzamejo do odtujitve delnic, ki so bile pridobljene v nasprotju s postopki, ki jih opredeljuje Zakon o prevzemih. Naj zaključim z mislijo, da je vendarle zakon treba sprejeti, stroka pa se naj zaveže, da se bodo tudi v praksi uresničili cilji, ki so jih zapisali kot razloge za spremembe. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Matej Tonin, pripravi naj se gospod Franc Laj. Se odpovedujete. Potem ima besedo gospod Franc Laj, pripravi naj se gospod Franc Jurša.
Spoštovana predsedujoča, hvala za besedo. Spoštovani minister z ekipo, dragi kolegice in kolegi! Ne vem, če se sploh zavedamo, kako pomemben zakon in sprememba tega zakona je pred nami. Zakon o prevzemih je izredno zahteven tehnični procesni zakon, ki regulira proces prevzema oziroma, po domače povedano, nakupa družb. Vesel sem, da prihaja do teh sprememb, ki prispevajo k večji preglednosti prevzemnega postopka in tudi prinašajo nove zahteve glede razkritij v katalogu, pa prav tako tudi kontrolnega organa Agencije za trg vrednostnih papirjev. Žal mi je pa za to, da komaj zdaj obravnavamo to spremembo, ker, kot nam je vsem znano, bi se med tem časom ulovila marsikatera velika riba v kalni vodi. In prav pri teh spremembah vidim, da na nek način bistrijo to vodo in zmanjšujejo možnosti tovrstnih nečednih dejanj. Ne bom se globoko strokovno spuščal v ta zakon in v te spremembe, ker je materija izredno težka in zahtevna, pa tudi za širšo množico zelo težko razumljiva. Saj je po eni strani to jasno, ker v Sloveniji kapitalski trg ni razvit, primanjkuje nam tradicije na tem področju, kar je v marsikaterih razvitih zahodnih državah povsem vsakdanje. Rad bi pa opozoril na to, zakaj je še smiselno podpreti prizadevanja, da potrdimo te spremembe. Spremembe poleg vsega tega, kar sem omenil, prinašajo novitete, in to pozitivne, in sicer s tem, ko izključujejo negativne prakse. To je izredno pomembno. Tu mislim na razne špekulacije, tako pri zavarovanju z delnicami, s prevzemnim premoženjem ciljne družbe, s prikrivanjem informacij, s prikrivanjem namer prevzemnika s ciljno družbo, kar ima dostikrat lahko izredno močne, velike, daljnosežne negativne posledice, ne samo na to družbo, ampak na celo regijo in v veliki meri na celotno gospodarstvo Slovenije. Drugo, kar je pomembno, kar je pozitivno: vidim dodatno zaščito malih delničarjev. Tudi tu je negativna praksa, in je zadnji trenutek, da se z njo prekine, da mali delničarji ne bodo izrinjeni in bodo deležni pravičnega nadomestila. Ne nazadnje ne smemo pozabiti na delavce. Zaposleni so zelo pomembni za gospodarsko družbo, kot tudi za našo celotno družbo. Pomembno je, da so pravilno informirani, da dobijo zanesljive informacije preko teh razkritij. Zdaj se jim odpira priložnost in možnost, da podajo tudi pisno pripombo. Sicer ta pripomba ni zavezujoča, lahko pa na nek način vpliva na nadaljnje procese prevzema. Zelo pomembno je tudi to, da se v teh razkritjih oziroma tem prospektu vidi, kaj se bo dogajalo s to ciljno družbo, ali se ohranja ta dejavnost ali ne in na kakšen način. To se pravi, ali prihaja do zmanjševanja obsega dejavnosti ali pa do diverzifikacije. Ne smemo pa pozabiti na to, da je marsikdaj za marsikatero družbo strateškega pomena za obstoj in razvoj, da v pravem trenutku pridobi pravega strateškega partnerja, se pravi prevzemnika, ki ima poštene namere in omogoči tej družbi ne samo to, da poskrbi samo za svoj profit, ampak da na nek način poskrbi tudi za to ciljno prevzemno družbo v vseh teh pogledih, ki sem jih omenil. Pomembno je, da je Zakon o prevzemih z vsemi predvidenimi spremembami prijazen, da ne odvrača kupcev oziroma prevzemnikov, tako domačih kot tujih. To je izrednega pomena za celotno narodno gospodarstvo. Hvala za vašo pozornost.
Hvala. Besedo ima gospod Franc Jurša, pripravi naj se gospod Danijel Krivec.
Hvala lepa, podpredsednica. Še enkrat vsem skupaj lep pozdrav! Država naj bi z rešitvijo v prehodnih določbah končno dobila nazaj glasovalne pravice v družbah, kjer je presegla prevzemni prag. To nas v Desusu veseli, saj bo s tem omogočeno ponovno glasovanje države kot večinskega lastnika nekaterih ključnih podjetij. Zavarovalnica Triglav je ena izmed družb, kjer je država že dolgo presegala prevzemni prag, a ji prevzemne ponudbe ni bilo treba dati, če država in povezane osebe niso dokupile nobene delnice. Zgodilo pa se je to, da so se nekatere družbe v državni lasti odločile, da bodo del premoženja dale v upravljanje, ti upravljavci pa so kupili delnice neke druge državne družbe. Se pravi, če je, denimo, Luka Koper kot prevzemna oseba kupila le eno delnico Zavarovalnice Triglav, bi morala država vložiti prevzemno ponudbo, česar pa zaradi enormnih stroškov ni storila. Agencija za trg vrednostnih papirjev je takrat državi zaradi preseganja prevzemnega praga odvzela glasovalne pravice. Predlagano rešitev v Desusu podpiramo in pozdravljamo, saj bi s tem lastnikom spet omogočili polno upravljanje z lastniškimi deleži, ki jih imajo v družbah. Ta zgodba se je vlekla predolgo, od marca 2013, nekatere odločitve pristojnih organov pa so bile precej vprašljive. To, da je država ostala brez glasov v Triglavu, Telekomu, Aerodromu, je naravnost nezaslišano. Konkretno, v Zavarovalnici Triglav je imela država 64,19-odstotni delež, o njenem poslovanju pa so se odločali mali in ostali delničarji, ki so imeli skupaj krepko pod polovico oziroma komaj eno tretjino glasov. Kot nam je v Desusu pomembno, da se državi vrnejo glasovalne pravice, nam je tudi pomembno to, kako se bo zgodba v teh družbah odvijala tudi naprej. Še enkrat moram poudariti, da v Desusu vztrajamo, da Zavarovalnica Triglav ostane strateško podjetje. Zakaj? Predvsem zaradi deleža Zpiz, do katerega se je ljudstvo jasno opredelilo na referendumu, in to z veliko večino. Poleg tega podjetje trenutno posluje zelo dobro; Triglav bo letos ustvaril 85 milijonov evrov čistega dobička, za dividende pa bo namenil 56,8 milijona evrov. Sprašujem vas: Zakaj prodati dobro podjetje? Na eni strani so številni kazalniki, ki kažejo, kako dobro stoji ta družba, na drugi strani pa poslušamo en in isti argument, da je zavarovalniški trg treba konsolidirati. A zastavimo si vendar naslednje vprašanje: Kaj pomeni za družbo s takšno tradicijo, kot jo ima Zavarovalnica Triglav, to, da dobi tujega lastnika? Se nam zdi, da bodo morda Slovenci bolj sklepali zavarovalne police z neko zavarovalnico, ki ima v naslovu nam sosednje zavarovalnice? Prepričani smo, da ne. Rešimo torej problem odvzema glasovalnih pravic, obdržimo podjetje, kot je Zavarovalnica Triglav, ki dobro posluje, saj nam to narekuje preprosta kmečka logika.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Danijel Krivec, pripravi naj se mag. Margareta Guček Zakošek.
Hvala za besedo, spoštovana podpredsednica. Lep pozdrav ministru z ekipo! Lep pozdrav tudi vsem kolegicam in kolegom! Pred seboj imamo spremembo Zakona o prevzemih. Dejstvo je, da je bil krovni zakon sprejet leta 2006 in da je od takrat bilo sprejetih že veliko novel. Kot je bilo že povedano, je bil ta zakon o prevzemih noveliran šestkrat – kar za neko državo, ki nima tradicije na področju korporativnega upravljanja, po svoje niti ni presenetljivo. Treba je vedeti, da je bil vsakič, ko je bil zakon v parlamentarni proceduri, sprejet z neko željo po tem, da pokrije vse tiste luknje, ki bi lahko nastajale v nekem izvajanju zakonodaje. Da bi se to zgodilo, pa morajo biti tako kupci kot prodajalci zavezani nekim normam, kar pa se v naši državi na žalost v preteklosti ni največkrat izkazalo kot dejstvo. Drugi problem, ki narekuje to, da se ta zakonodaja ves čas dopolnjuje, je tudi ta, da naša sodišča in naša pravna stroka v primerih, ko je prihajalo do robnih pogojev v izvajanju te zakonodaje, niso odigrali svoje vloge. Največkrat so se pisala mnenja na mnenja, v naslednjem koraku pa je bil ponovno pritisk na zakonodajalca, da določene stvari ponovno uredi s spremembo zakona, kar pa vsi vemo, da je do neke mere zelo težko. Zato moram kar povedati, da se strinjam s to dopolnitvijo oziroma s to novelo zakona, kajti prinaša nekatere dobre rešitve, povezane tudi z novo regulativo na področju Evropske unije. Jasno pa je, da je zakon napisan zato, da se reši neučinkovitost določenih državnih skladov in države kot take v primerih posameznih prevzemov iz preteklosti, ko so posamezne družbe zaspale v smislu izvajanja lastne zakonodaje. Ne glede na to mislim, da gre tudi ta rešitev, ki je v zakonu, ki omogoča posameznim družbam, da odmrznejo te glasovalne pravice – mislim, da gre za kar nekaj državnih podjetij –, v pravi smeri in da bo tudi to na nek način doprineslo k večji transparentnosti pri prevzemih. Pomembno je tudi to, da se vzpostavlja obveznost razkritja načrtov prevzemnika pri posameznih ciljnih družbah, kar na nek način transparentnost teh poslov povečuje. Gre tudi za to, da se razkrije posamezne posle z vrednostnimi papirji ciljne družbe. Se pravi, gre za spremembe, ki gredo v smeri večje transparentnosti pri teh poslih tudi v prihodnje. Tako da sam zakon definitivno prinaša izboljšave, res pa je, da smo v fazi prve obravnave, tako da je možno v naslednjih obravnavah posamezne rešitve še izboljšati, na kar je bilo opozorjeno tudi s strani ostalih razpravljavcev. Vesel pa sem, da je določen segment v tej noveli namenjen tudi zaščiti malih delničarjev, ki v dosedanji zakonodaji niso bili v zadostni meri zaščiteni. Tako da podpiram predlog novele zakona. Kot pa sem rekel, je izvajanje zakona vedno odvisno od tistih, ki ga na nek način izvajajo, tistih, ki ga nadzirajo; govorimo predvsem o pravosodnem sistemu. V primeru določenih anomalij bi bilo treba dokaj hitro sprejemati tudi odločitve. Zato verjamem, da bo s temi dopolnitvami dejansko boljši inštrument, ki bo ščitil tako prevzemnike ter kupce in nenazadnje zaščitil tudi družbe, ki bodo na trgu namenjene prodaji, prevzemom in ostalim poslom.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Margareta Guček Zakošek. Pripravi naj se Andreja Potočnik, za njo gospod Franc Breznik.
Hvala, gospa predsedujoča. Spoštovani kolegice in kolegi! Veseli me, da je pri tem drugem zakonu ministrstva za gospodarstvo videti kar široko soglasje v tej prvi obravnavi zakona. Dejansko gre za težko materijo. V nekaterih delih lahko zaupamo ministrstvu, vladnim službam in ATVP, da so zdaj uskladili ta četrti poskus vračanja glasovalnih pravic, in poslanci verjamemo, da bo to tudi v realnosti tako. Nekateri prevzemi v zadnjih letih so sprožili veliko vprašanj, tudi o vlogi ATVP, organov in drugih nadzornih inštitucij pri varovanju različnih interesov deležnikov pri prevzemih, od prodajalca, kupca, nenazadnje malih delničarjev. Mislim pa, da se ta novela vendarle dotika tudi delavca. S tako imenovanim prospektom in zavezo prevzemnika je tukaj nekaj več zadolžitev le-tega, da opiše resnični namen prevzema in tudi način poslovanja po prevzemu, kar je za nas, za poslance SMC, bistvenega pomena. Sama bi se rada mogoče malo bolj opredelila do 10. in 17. člena. S predlaganimi rešitvami teh dveh členov sedma točka 32. člena dodatno določi, da mora prevzemnik Agenciji za trg vrednostnih papirjev dokazati, da za plačilo vrednostnih papirjev, ki so predmet prevzemne ponudbe ali so bili pridobljeni pred prevzemno ponudbo, ni na nikakršen način, posredno ali neposredno, dal ali se zavezal dati v zastavo ali zavarovanje premoženja ciljne družbe. Tukaj je prihajalo do mnogih, ne kršitev, ampak recimo temu izigravanj, in zato menimo, da je to dopolnilo kar ključno. Namreč, s predlaganimi rešitvami se želi omejiti različne prakse prevzemnikov, da bi za pridobitev vrednostnih papirjev ciljne družbe dali ali se zavezali dati v zastavo ali zavarovanje vrednostne papirje, katerih nimajo dejansko v lasti. Ne nazadnje pa 17. člen. Z novo četrto točko v prvem odstavku 53. člena se dopolnijo okoliščine, pri katerih se šteje, da prevzemna ponudba ni uspešna. Skladno z navedeno dopolnitvijo prevzemna ponudba ne bo mogla biti uspešna, če prevzemniku ne bo moč dokazati oziroma ne bo mogel dokazati, da za plačilo vrednostnih papirjev, na katere se nanaša prevzemna ponudba, ni na nikakršen način, posredno ali neposredno, dal ali se zavezal dati v zastavo ali zavarovanje premoženja ciljne družbe. Ta moment, se pravi da ATVP lahko zavrne ponudbo, se nam med drugim zdi ključen. Mogoče je še ključna rešitev, da predlog zakona širi obveznost razkritja poslov z vrednostnimi papirji tudi na člane organov vodenja, kot tudi na člane organov nadzora. Predlagana rešitev bo namreč prispevala k večji preglednosti prevzemnega postopka in h krepitvi načela prepovedi trgovanja z notranjimi informacijami. Rada bi omenila še to, ker je bilo ravno rečeno, glede zagotovitev informacij zaposlenim v ciljni družbi, da imamo v 66. členu to določilo, in sicer odstavek štiri. Gre sicer za pravo države članice, v kateri ima ciljna družba sedež in se to pravo uporablja za zagotovitev informacij zaposlenim v ciljni družbi. Tako da čisto brez regulacije, kako naj zaposleni imajo te informacije, vendarle nismo. V tej prvi obravnavi vsekakor tudi v SMC podpiramo sam zakon. Verjetno se bo v samem postopku še pokazalo kaj takšnega, kar bo z amandmaji za dopolniti, mogoče tudi na osnovi Zakonodajno-pravne službe. Verjamemo, da bodo vsi cilji, ki jih je veliko, več kot deset, res uresničeni in da bo moč uresničevati ta zakon, kot je bilo predvideno. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Andreja Potočnik. Pripravi naj se gospod Franc Breznik, za njim mag. Dušan Verbič.
Predsedujoča, hvala za besedo. Kar veliko zadev je bilo že povedanih, že preko samih stališč. Tematika je res težja, strokovna. Kot so že moji predhodniki povedali, se mi zdi bistvo tega zakona dodatno varovanje, tudi za zaposlene. Namreč, če takšne novele ne sprejmemo, ostanemo v zatečenem stanju, kakršno je in kakršen je bil primer Helios. Strinjam se s predhodnimi izvajanji, da absolutno obstajajo še kakšne dodatne ideje, dodatne varovalke, in v Poslanski skupini SMC smo absolutno odprti za kakšne nove izboljšave. Kot primer je bilo v enem izmed poslanskih stališč izrečeno glede tega novega instituta, da naj prevzemnik v zavarovanje prevzemne družbe ne bi dal vrednostnih papirjev, katerih še nima v lasti, ali premoženja ciljne družbe, da se to nekje izjavi z izjavo oziroma z dodatnimi dokazili. Če je kakšna druga boljša ideja, absolutno preko debate lahko to zadevo predebatiramo. Ključno se mi pa zdi izvajanje gospoda Kordiša, ki ga trenutno ni v dvorani, da ni dovolj varovalk za zaposlene. Sama varovalka je, da želimo preprečiti poslovno prakso, da bi za plačilo, kot je bilo že omenjeno, vrednostnih papirjev, na katere se nanaša prevzemna ponudba, na kakršenkoli način dali ali se zavezali dati v zastavo ali zavarovanje vrednostne papirje ciljne družbe, ki niso v lasti prevzemnika, ali premoženje ciljne družbe. To pomeni, da se posredno želi doseči nek nov cilj, in sicer da bi v ciljne družbe vstopali le kapitalsko ustrezni prevzemniki, ki bodo lahko zagotovili nadaljnji razvoj in obstoj prevzetih družb, predvsem s svojim kapitalom, ne pa z drugimi finančnimi vzvodi. To se mi zdi bistveno oziroma zelo pomembno zavarovanje zaposlenih v teh družbah. Se pravi, je malce drugače, ali prihajam prevzemati neko podjetje z lastnim kapitalom ali prihajam prevzemati podjetje, ko najamem kredit in dajem v zavarovanje bodoče premoženje družbe, da bi se delale kakšne mahinacije. Kar se tiče samih sankcij. Ja, drži dejstvo, da ATVP nima sankcij, če se zavez v prospektu ne upošteva. Je pa odškodninsko odgovorna družba, kar je v prospekt zapisala. To pomeni, da ATVP lahko da kazensko ovadbo zaradi lažne izjave. Se pa vse to dogaja post festum, to drži. Sankcija, ki jo jaz vidim, je dejansko bolj v tem, da je s prospektom seznanjena javnost, tudi delavci, ki so zaposleni v teh podjetjih, in se na ta način lahko seznanijo. Pomembno se mi zdi tudi, da se z izjavo poslovodstva ciljne družbe vzpostavi še dodatno preverjanje resničnosti izjave prevzemnika o obstoju okoliščin, saj se mora tudi poslovodstvo s svojo izjavo izjaviti, da ne bo dalo v zavarovanje premoženja ali vrednostnih papirjev. Toliko zaenkrat. Če bo treba, se bom pa še oglasila. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Franc Breznik. Pripravi naj se mag. Andrej Šircelj, za njim gospod Tomaž Gantar.
Spoštovana podpredsednica, najlepša hvala. Danes sem v uvodu povedal nekaj bistvenih točk, o katerih lahko rečem, da v Slovenski demokratski stranki novelo Zakona o prevzemih podpiramo, vsaj v tem prvem branju. Novela, o kateri so govorili že nekateri moji predhodniki iz različnih političnih opcij, je ravno ta, da novela zakona omogoča odmrznitev tistih glasovalnih pravic, predvsem s strani države, ki so bile z odločbo Agencije za trg vrednostnih papirjev takrat izdane. To, da se mi o tem danes pogovarjamo, je neka žalostna zgodba. Ravno predstavniki države so kršili prevzemno zakonodajo in so bili sankcionirani, in to največkrat v podjetjih, ki imajo monopolne položaje, kjer so pretoki, denarni toki milijardo, dve milijardi, celo tri milijarde v nekaterih podjetjih. V teh podjetjih, kjer ima država večinske deleže, je to nedopustno. Tisto, kar podlaga tega zakona rešuje, je predvsem prvi odstavek 63. člena, torej da bodo lahko po uveljavitvi tega zakona v roku treh mesecev vložili vsi ti na Agencijo za trg vrednostnih papirjev zahteve za izdajo odločbe, v kateri bo agencija ugotovila prenehanje mirovanja glasovalnih pravic prevzemnika v ciljni družbi. S to določbo bo imel ATVP izrecno pravno podlago za izdajo novih tako imenovanih ugotovitvenih odločb za odmrznitev glasovalnih pravic države. Tisto, kar se nam zdi pomembno ravno pri vstopu nekega tujega kapitala ali pa tudi ob prevzemih nekih družb, ki niso rezidenti Republike Slovenije, je pa pravno okolje, ki je omogočilo uporabo tehnične rešitve T2S, projekt TARGET2-Securities v Republiki Sloveniji, torej nekih standardov, ki so zelo pomembni ravno zaradi tega, ker ne bodo povezali samo različnih sistemov držav, ampak bodo povezali tudi različne, kolegi, pravne rede teh držav. Zato je tako pomembno, da tudi ta standard uvedemo v novelo Zakona o prevzemih. Kar sem danes posebej poudaril, je tudi razširitev obveznosti razkritja poslov z vrednostnimi papirji ciljne družbe na člane organov vodenja, kot tudi na člane organov nadzora ciljne družbe. Največkrat so ti člani organov imeli neke interese, bili so povezani z nekaterimi družbami, bili so v poslovnih odnosih z nekaterimi družbami, ki so prevzemale neko novo družbo, v kateri so bili ti ljudje v organih vodenja ali pa organih nadzora. Obveznost razkritja poslov je torej zagotovljena. Naslednja zadeva, na katero bi rad opozoril, kar zakon prinaša, kar vidim kot neko dobrobit, je korekcijski mehanizem, ki bo pri določitvi pravične cene v prevzemni ponudbi ob predhodni zahtevi za sodno varstvo upošteval gibanje cene vrednostnih papirjev ciljne družbe na organiziranem trgu vrednostnih papirjev. Tudi to se mi zdi izredno pomembno pri tej noveli. Še posebej pa se mi zdi pomembno določiti dodatne pogoje, kdaj se nadomestilo, ki ga prevzemnik ponudi manjšim delničarjem ob izključitvi iz ciljne družbe, ki sledi predhodni uspešni prostovoljni prevzemni ponudbi, lahko šteje za pravično. To pa je tisto, kar je, se mi zdi, nenazadnje izredno potrebno. Največkrat smo v teh družbah imeli, lahko rečemo, izrinjene manjšinske delničarje, ki so se pritoževali. Mislim, da ravno ta določba to odpravlja – tisti, ki prevzema, ima potem tudi neko skrb za manjšinske delničarje teh družb. In ravno v tem je srž ali pa zadnja rešitev za odpravo nekaterih posledic, ki smo jih zasledovali v zadnjih letih v Sloveniji. Menim, da je zakon kompleksen, zato je za dobro razpravo o tem zakonu potrebno dobro znanje korporacijskega prava in ekonomije. O tem zakonu moramo razpravljati z največjo natančnostjo, ker je to zakon, po katerem se lahko odvija prihodnost Slovenije. Če smo prej govorili o noveli Zakona o trgovini, o nekih problemih, ki so jih nekateri nakazovali, bi si pa na tej stopnji v razpravi, v prvi obravnavi tega zakona, kot poslanec želel širšo razpravo, iskanje rešitev, morda določenih amandmajev, ker so to zakoni, na podlagi katerih bomo videli, kako bo vstopal tuji kapital, pod kakšnimi pogoji, kako se bodo prevzemali, kaj bo s tistimi družbami v Sloveniji, ki zaposlujejo največje število ljudi, in tako naprej. Torej, obstaja cela vrsta zadev, kjer so te družbe v zadnjem času nekako obstale, niso se gibale. Niso imele pravih lastnikov – na eni strani država brez glasovalnih pravic stoji, na drugi strani manjšinski delničarji, ki so se nekako tipali. Organi vodenja teh družb s strani lastnikov niso imeli nekih resnih ciljev, niso vedeli, kam, kako se odločati, v katero smer te družbe peljati. In lahko vidimo, da je večina teh družb nekako zaspala. Zaspale so, obstale na neki točki, to pa je tisto zadnje, kar je posledica morda premajhne normiranosti ali zasledovanega stanja, ki se je zgodilo v teh družbah, torej to, da smo s strani Agencije za trg vrednostnih papirjev ravno pri državi izgubili glasovalne pravice, kar je bila posledica vsega naštetega. Še enkrat poudarjam, da vsaj v tem prvem branju tudi sam podpiram to novelo zakona in mislim, da je ob pravem času na pravem mestu. Najlepša hvala.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Andrej Šircelj. Pripravi naj se Tomaž Gantar, za njim gospod Jože Tanko.
Hvala lepa, spoštovana podpredsednica. Spoštovani minister! Danes je bilo že omenjeno, da je to šesta sprememba Zakona o prevzemih. Ta zakon, če gremo na začetek, je namenjen predvsem temu, da so prevzemi družb – se pravi, da ena družba prevzame drugo družbo na različne načine, ali da ustanovi neko tretjo družbo ali da se enostavno spoji ali združi –, da so vsi ti procesi pod nadzorom, pod nadzorom države, pod nadzorom posebnih služb, ki jih ustanovi država, in da so zagotovljene, tudi če govorimo ne samo o prevzemni družbi, ampak tudi o družbi, ki je prevzeta, pravice tudi manjšinskim delničarjem. Kajti največkrat se zgodi to, da so lahko manjšinski delničarji izrinjeni. Tukaj, če govorimo o obveznem minimalnem pragu uspešnosti pri obvezni prevzemni ponudbi v višini 50-odstotnega deleža vseh delnic ciljne družbe in ene delnice, vsekakor lahko rečemo, da s takšno rešitvijo preprečujemo neenako obravnavo manjšinskih delničarjev oziroma možnost, da bi bili manjšinski delničarji drugače obravnavani, kar je za pozdraviti. Tukaj je za pozdraviti to. Za pozdraviti je tudi večjo transparentnost oziroma preglednost vseh postopkov, kar z drugimi besedami pomeni, da naj bi ta preglednost zagotavljala tudi več informacij, ne samo osebam, ki so del prevzema, ampak tudi širše. Če gledamo ves ta zakon in celotno zakonodajo na področju prevzemov v Sloveniji, potem lahko rečemo, da je do zdaj celotni proces potekal relativno netransparentno. Tudi če so bile zakonodajne rešitve vpeljane tako, da so se nanašale na določene mednarodne predpise, na določene direktive in tako naprej, je bila vedno možnost neke stranpoti, tako da so se številni prevzemi zgodili netransparentno. Tukaj se lahko spomnim na različno tako imenovano parkiranje delnic pri neki tretji družbi zato, da bi se družbo prevzelo. In to je tisto, kar daje danes tudi pečat slovenskemu gospodarstvu. Žal se je to že zgodilo in je bil ta proces na nek način zaustavljen, vendar se vseh tistih pomanjkljivosti, ki so se tem zgodile, vseh tistih nelegalnih dejanj ne da popraviti za nazaj, kar je škoda. Drugo, kar je značilno za prevzemno zakonodajo v Sloveniji, je to, da ta zakonodaja, ki temelji na evropski zakonodaji, v Slovenijo ni privabila večjega števila družb ali, če želite, večjih investicij, večjega števila tistih, ki bi ne samo prevzeli slovenske družbe, ampak bi tudi te slovenske družbe razvili. Teh je relativno malo, in Slovenija je zaradi te zakonodaje in tudi zaradi drugih pogojev, ki jih nudi, nezanimiva za tuji kapital. Govorim o tistem kapitalu, ki s seboj prinaša tudi večjo dodano vrednost in tudi večjo zaposlenost. Če govorimo o neekonomskem vidiku in o tem, kar govorimo, da je treba prevzemni družbi tudi predstaviti neekonomske vidike, je tovrstne določbe za pozdraviti, za pozdraviti predvsem v smislu zaščite zaposlenosti in s tem tudi ohranitve delovnih mest. Treba je vedeti, da ima kapital svojo pot, vendar da države tako v Evropski uniji kot tudi drugje glavni poudarek pri prevzemih dajejo delovnim mestom, predvsem zaradi tega, ker je danes nezaposlenost v svetu, posebej pa še v Evropi, izredno velika. Zaradi tega je cilj tudi vsakovrstnega procesa predvsem ta, da se ta delovna mesta ohranjajo oziroma da se ustvarjajo nova delovna mesta. S tega zornega kota je ta zakon in te rešitve za pozdraviti. Če govorimo o Sloveniji kot državi z nerazvitim kapitalskim trgom, potem moramo gledati tudi na to zakonodajo z vidika oziroma z zornega kota, da bi se s tem zakonom bolj razvil kapitalski trg. In glede na poenostavitve, ki se pripravljajo v zvezi z vrednostnimi papirji, v zvezi s trgovanjem z vrednostnimi papirji, predvsem glede postopkov, ki bodo enostavnejši, je vsekakor za pozdraviti tudi te rešitve. Glede prehodnih določb, predvsem glede tistih določb, ki se nanašajo na to, da so bile vzete glasovalne pravice pri nekaterih podjetjih z državno lastnino – o tem so govorili tudi moji kolegi –, bi rekel naslednje. Temeljna napaka, da so bile odvzete glasovalne pravice tem podjetjem, je v vodstvu podjetij. Izgleda, da vodstva podjetij, direktorji, vodilni, ki so vodili ta podjetja, niso bili dorasli temu, da bi upoštevali določbe, ki jih je zakon že takrat narekoval. ATVP je s svojimi odločbami samo opravil svoje delo, in prav je, da ga je opravil, in tak zakon je. In zakone je treba tukaj spoštovati. Da so pa vodstva prekršila ta zakon v državnih podjetjih, je pa drugo vprašanje. Mislim, da je v tem primeru prav, da se zakon varuje. Zdaj se jim daje to nazaj, te glasovalne pravice se tem podjetjem vrača, vendar ne zato, da bodo ta podjetja spet kršila neko prevzemno ali katerokoli drugo zakonodajo, ker tukaj pa je treba narediti še veliko na korporativnem upravljanju v državnih podjetjih, z državno lastnino in tako naprej. Če govorimo tukaj o Zavarovalnici Triglav – njim so bile vzete glasovalne pravice, ker so kršili zakonodajo. Vodstvo je tisto, ki je ne glede na to, ali si kdo želi imeti zavarovalnico v domači lasti ali v tuji lasti. Tudi če želite govoriti o državni lastnini in o vplivu – če ne drugega, mora država kot lastnik poskrbeti vsaj za to, da bodo vodilni usposobljeni za to, da taka podjetja dejansko lahko vodijo. In tukaj sem jaz vedno za to, da se spoštuje zakon. Če zakon ni dober, naj se zakon spremeni. Drugače se pa mora spoštovati zakon tudi s strani tistih, ki vodijo državna podjetja. Zaradi tega nimajo nobenih večjih pravic kot vsi ostali. Kajti narobe bi bilo, da bi imeli večje pravice tisti, ki vodijo državna podjetja, od tistih, ki vodijo, na primer, zasebna podjetja. Osebno in tudi v Slovenski demokratski stranki bomo v tem postopku, se pravi v prvem branju, zakon podprli, da gre v nadaljnjo obravnavo. Nekatere določbe bo treba dodatno proučiti in jih tudi na nek način popraviti oziroma narediti jasnejše, predvsem z vidika transparentnosti. Mislim, da se bo to lahko v nadaljnjih postopkih naredilo. Zaradi transparentnosti samih prevzemov, zaradi transparentnosti gospodarjenja v Sloveniji in tudi zato, da bo čim več novih investicij v državi in čim večja zaposlenost, srečno pot temu zakonu.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Tomaž Gantar. Pripravi naj se gospod Marko Ferluga, za njim mag. Marko Pogačnik.
Hvala lepa. Lep pozdrav vsem še enkrat! Zagotovo je ta novela zakona tista, ki bi jo pričakovali ali bi bila potrebna že mnogo let prej. Danes je sicer enostavno razpravljati o tem, kaj vse bi bilo fino sprejeti pred leti, glede na to, da smo si v tem obdobju lahko pridobili veliko izkušenj iz anomalij pri prevzemih podjetij, kar se je dogajalo vrsto let. Žal tu določene rešitve niso bile sprejete že takrat, morda z namenom, morda ne; o tem je težko danes ugibati. Ena takšnih je brez dvoma dejstvo, da se je omogočalo premoženje ciljne družbe zastavljati za nakup delnic iste družbe. Podobno anomalijo imamo na nek način tudi v bančnem sistemu, in mislim, da še ni bila odpravljena. To pomeni, da lahko pridobiš kredit in zagotavljaš vračilo tega kredita s predmetom nakupa, kar se je dogajalo in kar je v končni fazi pripeljalo do divjega lastninjenja v vseh preteklih letih. Z nekaj temi določbami, ki jih ta zakon zdaj predvideva, in spremembami mislim, da bi bilo dano tudi ustrezno navodilo Banke Slovenije glede podeljevanja kreditov in se danes o veliko tragičnih primerih teh prevzemov ne bi pogovarjali. Dejstvo je, da na ta način podjetja niso mogla biti konkurenčna, niso vlagali v njihov razvoj. Prihajalo je tudi do nesmiselnih odpuščanj, predvsem pa niso bila pripravljena na krizo, ki nas je doletela, nas in tudi druge države, in je posledično zaradi kombinacije vseh učinkov tudi ta podjetja potisnila preko roba. Tako da brez dvoma, ta novela zakona si zasluži podporo zaradi odpravljanja nekaterih netransparentnosti, omenjenih anomalij, tudi zaradi prilagajanja evropskemu sistemu, Evrosistemu, zaradi poenostavitev postopkov, zaradi odpravljanja neenake obravnave manjšinskih delničarjev in ne nazadnje tudi zaradi možnosti vračanja glasovalnih pravic državi tam, kjer so bile odvzete. Iz tega naslova bo z naše strani, z moje strani ta novela deležna podpore in jo vsekakor ocenjujemo kot primerno za nadaljnjo obravnavo. Kot rečeno, pa je žal lahko biti general po bitki, ampak verjetno o veliko slabih praksah ne bi razpravljali, če bi bile nekatere dokaj enostavne rešitve sprejete že pred časom. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Marko Ferluga, pripravi naj se mag. Marko Pogačnik.
Hvala za besedo. Kot ugotavljamo, gre za zahteven in strokovno zelo obširen zakon. Jaz bi se pri razpravi osredotočil na spremembe v zvezi s postopkom in položajem manjšinskih delničarjev. Predlagana novela določa obvezen minimalni prag pri obvezni prevzemni ponudbi v višini 50 % deleža vseh delnic ciljne družbe in ene delnice, jasno. Obvezna prevzemna ponudba je osnovni prevzemni institut varovanja manjšinskih delničarjev, kar je pomembno, ki s prodajo svojih delnic potem tudi izstopijo iz družbe. Danes prevzemna zakonodaja določa, da mora prevzemnik zaradi varovanja interesa manjšinskih delničarjev ponuditi pravično ceno odkupa vrednostnih papirjev, ni pa določen najnižji odstotek delnic, ki bi jih prevzemnik moral pridobiti po pravični ceni. Novela ta prag določi v višini 50 % deleža vseh delnic plus ene delnice. Tako predlog zakona širi obveznosti razkritja poslov vrednostnih papirjev ciljne družbe na člane organov vodenja, kar je pomembno, kot tudi na člane organov nadzora ciljne družbe. Predlagana rešitev bo prispevala k večji preglednosti prevzemnega postopka in h krepitvi načela prepovedi trgovanja z notranjimi informacijami, ki je bilo do danes pozabljeno. Predlog zakona uvaja izboljšave pri določanju pravične cene v primeru zahteve za sodno varstvo. Prevzemno ponudbo mora podati prevzemnik, ki doseže prevzemni prag, ki znaša eno tretjino glasovalnih pravic v ciljni družbi, pa tudi prevzemnik, ki je po končanem postopku prevzel ponudbo dodatnih 10 % glede na delež glasovalnih pravic. Novela zakona predvideva dodaten korekcijski mehanizem, ki pri določitvi pravične cene upošteva tudi cene vrednostnih papirjev ciljne družbe na organiziranem trgu vrednostnih papirjev. Pri obvezni prevzemni ponudbi je denarno plačilo edino mogoče nadomestiti za vrednostne papirje. Zaradi zaščite manjšinskih delničarjev je ta zakon zapovedal vplačilo tako imenovane pravične cene kot nadomestila. Pravična cena je danes določena kot najvišja cena, ki jo prevzemnik v preteklem letu plača za vrednostni papir ciljne družbe. Način same določitve pravične cene pa danes v primeru predhodne zahteve za sodno varstvo, ko prevzemnik preseže prevzemni prag in ne da prevzemne ponudbe, ne upošteva gibanja cen na organiziranem trgu vrednostnih papirjev. Skladno z navedenim bo predlagani korekcijski mehanizem pri določitvi pravične cene v prevzemni ponudbi ob predhodno vloženi zahtevi za sodno varstvo upošteval tudi gibanje cen na trgu vrednostnih papirjev, če bi bilo to v konkretnem primeru za delničarje ugodneje, kar je dodatna varnostna regulativa. V prvem odstavku 69. člena pa novela predvidi dodaten pogoj v povezavi s pravično ceno, ki sledi uspešni prostovoljni prevzemni ponudbi, in ta je, da je sprememba namenjena dodatni zaščiti manjšinskih delničarjev, ki želijo izstopiti iz ciljne družbe. Obstoječa ureditev v takšnem primeru določa kot pravično nadomestilo tisto, pri katerem prevzemnik pridobi 90 % vseh delnic, novela pa vsebuje dodaten pogoj, v skladu s katerim bo lahko manjšinski delničar izstopil iz ciljne družbe, ko bo prejel nadomestilo v tej višini, najmanj 90 % vseh delnic ciljne družbe. Jasno, ob pogoju, da so ponudbo sprejeli imetniki najmanj 90 % ciljne družbe. In tretjič, namen 29. člena predloga zakona je postopkovna ureditev zatečenega stanja prevzemnikov, ki jim je ATVP izdal prepoved uresničevanja glasovalnih pravic v ciljni družbi in na dan uveljavitve tega zakona izpolnjujejo pogoje za prenehanje mirovanja glasovalnih pravic. Toliko. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Marko Pogačnik.
Spoštovana predsedujoča, hvala za dano besedo. Spoštovani minister, kolegice in kolegi! Osebno pozdravljam to odločitev, tudi na predlog Slovenske demokratske stranke, da gre tako pomemben zakon tudi v prvo branje in da ne gre zadeva po nekem hitrem ali nujnem postopku. Osebno ocenjujem, da gre pri Zakonu o prevzemih predvsem za to, da se zaščiti manjšinske delničarje. V zgodovini spremembe Zakona o prevzemih v Sloveniji so se dogajale predvsem pozitivne stvari. Ocenjujemo, da bo tudi ta zakon prinesel dodatne varovalke in dodatne zadeve, ki bodo odpirale predvsem bolj transparentne prevzemne ponudbe, bolj transparentne prevzeme, in nenazadnje, da ne bo prišlo do oškodovanja ene ali druge strani ter da ne bo prišlo do nekih zlorab. Nekaj vprašanj, ki bi jih namenil predlagatelju, je povezanih s 6. členom, in sicer: Zakaj bo zdaj prihajalo do spremembe, da prevzemnik v obvezni prevzemni ponudbi določi prag uspešnosti ponudbe, ki ne sme biti nižji od 50 %? Ali to potem tudi pomeni, da bi, recimo, lahko kdaj delali spremembo, da bi bilo treba prevzemno ponudbo objaviti šele, ko pridobiš 50 % plus eno delnico? Ta zadeva mi ne gre najbolj v kontekst. Tukaj bi verjetno potrebovali dodatna pojasnila. Če je ta prevzemni prag 33 % in če neka družba že ima v lasti, ne vem, 25 ali pa 33 %, zakaj mora biti najnižji prag za uspešen prevzem 50 %? Kje ste teh 50 % našli tukaj? Če mi lahko poveste samo o tej korelaciji glede pogoja za dajanje prevzemne ponudbe, zakaj gresta ti dve stvari navzkriž. V današnji razpravi je bilo tudi veliko govora o odvzemu glasovalnih pravic predvsem nekaterim podjetjem, ki so v lasti države, in to pomeni, da se je državi odvzela glasovalna pravica. Osebno menim, da je Agencija za trg vrednostnih papirjev upoštevala obstoječi zakon in da je tukaj prišlo do kršitev. To, na kakšen način se naj bi ta zadeva sanirala [[...]]Poglejte, tukaj mislim, da moramo gledati v kontekstu, da ne bo nihče oškodovan. Osebno pa menim, da so bile glasovalne pravice odvzete, v narekovajih, zaradi spoštovanja samega zakona, po drugi strani pa verjetno zaradi banalnih stvari. Glede tega, kdo je odgovoren, da so se glasovalne pravice odvzele, sem pa prepričan, da obstaja papir, na katerem je odgovorna oseba podpisana – tista, ki je vedela, da kupuje delnice v neposredni lasti državnih podjetij in da bo s tem prišlo do kršitve prevzemne zakonodaje. Ko nekateri kolegice in kolegi iz določenih poslanskih skupin pravijo, da je nujno treba vrniti te glasovalne pravice – te glasovalne pravice niso bile odvzete brez nekega vzroka, ampak zato, ker je nekdo kršil prevzemno zakonodajo. Dejstvo pa je, da v tisti državi, v tisti družbi, ki so ji bile odvzete glasovalne pravice, uprava ali pa nadzorni svet družbe na to nista imela nobenega vpliva. Kako to zadevo spremeniti glede na ta predlog, ki je tukaj notri napisan [[...]]Jaz bi bil tukaj bolj previden. Predvsem bi bilo treba v nadaljnjem postopku sprejemanja te zakonodaje uskladiti zadevo z vsemi deležniki, predvsem z Agencijo za trg vrednostnih papirjev, kajti vemo, da je nekaj poskusov po vrnitvi glasovalnih pravic že bilo, vendar je na vse predloge, ki so bili posredovani s strani predlagatelja, ATVP imel pripombe in s tem ni soglašal. Treba se je tudi izogniti tveganju, da če bi prišlo do kakšne zakonodajne spremembe, potem takšne določbe ne bi povozilo Ustavno sodišče, kajti prevzemna zakonodaja je predvsem tista, ki ščiti male oziroma manjšinske delničarje. Težko verjamem, da bodo mali delničarji ali nekdo drug pristal na to, da se brez nekih posledic vrnejo glasovalne pravice, recimo v primeru Zavarovalnice Triglav, državi. Kajti te glasovalne pravice se po obstoječi zakonodaji lahko samo z dvema manevroma vrnejo. To pomeni, da tisti, ki je kršil prevzemno ponudbo, objavi prevzem in izplača tiste male delničarje. Ampak glede na to, da so se te kršitve dogajale predvsem v letih 2007 in 2008, ko je bil tudi nivo delnic bistveno višji kot danes, verjetno tega ni za pričakovati. Bi pa predlagal v premislek tudi predlagatelju, da se poskuša najti tukaj neka bolj konstruktivna rešitev. Predvsem mi vemo, da je šlo pri teh nakupih, zaradi katerih so bile odvzete glasovalne pravice, verjetno bolj za nepoznavanje Zakona o prevzemih ali pa za tako imenovano šlamparijo, ki je pa državo veliko stala. In da vsi ti vzroki odvzema glasovalnih pravic niso imeli neke namere, da bi neka družba na tihi način ali pa po levi ali po desni poskušala izigrati prevzemno zakonodajo. Ampak šlamparija in pa nepoznavanje Zakona o prevzemih. Vsekakor pa ni korektno, da nekateri pozivate, da je na vsak način te glasovalne pravice treba vrniti, kajti pod vsem tem papirjem, ko je nekdo naročil nakup vrednostnih papirjev in presegel prevzemni prag, je ime, priimek in podpis. In za vsako tako družbo v državi, ki ji je bila odvzeta glasovalna pravica, se tudi ve odgovorna oseba. Mislim, da danes ni nobenih razlogov, da bi glasovali proti. Jaz bom ta predlog zakona o spremembah podprl. Bi pa apeliral na predlagatelja, da tehtno premisli in da se poskuša dogovoriti z vsemi deležniki, na kakšen način sanirati odvzeme glasovalnih pravic, ki se danes pojavljajo. Prosil pa bi predvsem, da se mi lahko poda obrazložitev glede 6. člena in drugega odstavka, da mora prevzemnik določiti minimalni prag uspešnosti prevzemne ponudbe, ki ne sme biti manjši od 50 %. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima predlagatelj, minister za gospodarski razvoj in tehnologijo gospod Zdravko Počivalšek.
Spoštovana predsedujoča, poslanke in poslanci, gospod poslanec! Rešitev, ki smo jo predlagali, smo predlagali ravno zaradi tega, ker mislimo, da je v korist malih delničarjev. 50-odstotni prag uspešnosti je predlagan po vzoru ureditve v Franciji in v Veliki Britaniji, z njim pa želimo doseči izstop manjšinskih delničarjev pod enakovrednimi pogoji in po eni ceni. S pragom uspešnosti bomo dosegli, da prevzemnik ponudi takšno ceno, ki bo zanimiva za večino delničarjev, da se izognemo prejšnjim praksam, ko smo imeli več stopenj do tega in več različnih cen. Hvala.
Hvala lepa. Vsi prijavljeni razpravljavci, ki ste to želeli, ste dobili besedo. Ker pa čas, določen za razpravo, še ni potekel, sprašujem, ali želi na podlagi prvega odstavka 71. člena Poslovnika Državnega zbora še kdo razpravljati. Če želi razpravljati tudi predstavnik Vlade, prosim, da se prijavi z dvigom roke. Prosim za prijavo. Besedo ima mag. Dušan Verbič.
Hvala za besedo, podpredsednica. Spoštovani minister, poslanke in poslanci, prav lep pozdrav! Moram priznati, da mi je prav v veselje glede na to, da so razpravljavci, ki so že opravili svojo razpravo na to temo, večinoma izredno pozitivno razpravljali v zvezi s spremembo tega zakona, in mislim, da je to tudi prav. Sploh pa je to tema, ki je sila občutljiva, in mislim, da je tudi v preteklosti marsikoga v Sloveniji razcepila na tem področju. Težko bi zdaj karkoli govoril, da se ne bi ponavljal, ampak kljub vsemu mislim, da je prav, da nekaj besed namenim ravno temu delu. Dejstvo je, da so bili v Republiki Sloveniji tudi tako imenovani menedžerski prevzemi, ki so bili financirani tudi s tehniko finančnih vzvodov. To še ni pozabljeno in bo verjetno še kar nekaj časa prisotno, ker nastalih posledic preprosto ni mogoče popraviti in so žal prisotne tudi še danes. Res je, da se pozablja, da je bila odziv na takratne dogodke že davnega leta 2007 sprejeta novela, in to prva, na Zakon o prevzemih z oznako Zakon o prevzemih 1A. Kot že omenjeno s strani predhodnih razpravljavcev, se pa želi danes s predlagano novelo Zakona o prevzemih 1G med drugim preprečiti morebitne nove neuspešne prevzemne zgodbe s kapitalsko neustreznimi prevzemniki. In koga predlagatelj te novele šteje za kapitalsko neustreznega prevzemnika? To so tisti subjekti, ki bi lahko ali ki bodo zagotovili nadaljnji razvoj in obstoj prevzetih družb predvsem s svojim kapitalom in manj z drugimi finančnimi vzvodi. Torej, da je pravi prevzemnik mora imeti dovolj premoženja oziroma aktiv in ustrezno kapitalsko strukturo. Za ugotavljanje teh kvalitet prevzemnika pa so predlagani, kot tudi že omenjeno, trije novi ukrepi, ki so povezani z razkritji in dokazili v postopku prevzemne ponudbe, kar pa bo preverila za to pristojna institucija, to je Agencija za trg vrednostnih papirjev. Ti trije ukrepi oziroma kazalniki so: dolžnost prevzemnika, da v prospektu razkrije morebitne načrte glede zastave premoženja ciljne družbe; zahteva po prevzemnikovih dokazilih glede zastave in zavarovanj, danih za pridobitev možnosti financiranja prevzema, kot pogoj za pridobitev dovoljenja za prevzemno ponudbo; in vezanost uspešnosti ponudbe na predložitev teh ponudb. Te informacije naj bi pomagale razkriti prevzemnikov resnični namen. Prav tako se pojavlja vprašanje, kakšna je sankcija, predvidena za netočnost podatkov v prospektu in kdo jo lahko uveljavi. Znano je, da je prospekt namenjen imetnikom vrednostnih papirjev, na katere se nanaša prevzemna ponudba, da se lahko oni odločijo glede sprejetja prevzemne ponudbe. Prav tako imajo pravico do odškodninskega zahtevka, če bi jim nastala škoda. Prav gotovo v ta namen Agencija za trg vrednostnih papirjev v skladu s svojo pristojnostjo lahko v tem delu izreka tudi globe. Menim, da nam ta predlog zakona, ki je pred nami, daje dober odgovor v smeri ukrepa države, da družbam zagotovi dodatno obrambo pred neželenimi prevzemniki. In za konec, osebno menim, da je bistvo spremembe Zakona o prevzemih naslednje: Agencija za trg vrednostnih papirjev potrebuje eksplicitno zakonsko pravno podlago za spremembo pravnomočnih odločb o odvzemu glasovalnih pravic. Hvala lepa.
Hvala lepa. Zaključujem razpravo. O predlogu sklepa, da je predlog zakona primeren za nadaljnjo obravnavo, bomo v skladu s časovnim potekom seje Državnega zbora odločali čez pol ure v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prekinjam tudi 9. sejo Državnega zbora, ki jo bomo nadaljevali z glasovanji ob 16. uri.
Spoštovani kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Nadaljujemo s prekinjeno sejo zbora. Prehajamo na glasovanja zbora o predlogih odločitev. Poslanke in poslance prosim, da preverite delovanje glasovalnih naprav. Nadaljujemo s prekinjeno 6. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Predloga zakona o spremembi Zakona o premostitvenem zavarovanju poklicnih športnikov v okviru nujnega postopka. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ker k predlogu zakona matično delovno telo ni sprejelo nobenega amandmaja, amandmajev na seji zbora ni bilo možno vlagati. Zato prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo. Navzočih je 78 poslank in poslancev, za je glasovalo 69, proti 1. [[Za je glasovalo 69.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 8. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o živinoreji v okviru skrajšanega postopka. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ker v drugi obravnavi amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 79 poslank in poslancev, za je glasovalo 79, proti nihče. [[Za je glasovalo 79.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon soglasno sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 9. točko dnevnega reda, to je z drugo obravnavo Predloga zakona o zaposlovanju, samozaposlovanju in delu tujcev v okviru rednega postopka. Prehajamo na odločanje o vloženih amandmajih, ki ga bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 15. 6. 2015. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine Združene levice k 14. členu. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Združene levice, Miha Kordiš.
Predsedujoči, hvala za besedo. Bom zagovarjal kar vse tri naše amandmaje v kompletu. Prvi amandma je k 14. členu. Ta člen določa pogoje za pridobitev soglasja, ki ustreza sedanjemu osebnemu delovnemu dovoljenju. Tako soglasje se izda za tri leta in omogoča delavcu, da se zaposli pri kateremkoli delodajalcu. To pomeni, da je praktično izenačen z državljani, med drugim tudi pri prejemanju nadomestila za primer brezposelnosti. Dejansko šele s tem soglasjem delavec dobi vse pravice. Trenutni zakon razlikuje med delavci s poklicno ali višjo izobrazbo. To nesmiselno razlikovanje je treba opustiti, naj za vse veljajo enaki pogoji. Drugi del amandmaja – še vedno smo pri 14. členu – se nanaša na osebe, ki so v Sloveniji končale šolo. Vlada daje prednost tistim z visokošolsko izobrazbo, kar temelji na precej popačeni predstavi o ponudbi dela v Sloveniji, predvsem pa ne upošteva življenjske vezi, ki jo ima tujec, ki se je šolal pri nas, s Slovenijo in njeno družbo. Nekdo, ki se je tu izobraževal tri oziroma štiri leta, se je v veliki meri že integriral v družbo in postal od nje odvisen. Z vidika te odvisnosti je popolnoma vseeno, ali je končal fakulteto ali pa morda srednjo in poklicno šolo. Zato v Združeni levici predlagamo, da imajo do osebnega delovnega dovoljenja pravico vsi, ki so v Sloveniji v zadnjih dveh letih končali najmanj poklicno oziroma srednjo šolo. Nadalje, kar se tiče našega amandmaja k 16. členu. Ta zakon dovoljuje zaposlovanje tujcev samo za polni delovni čas, ker je praksa pokazala, da delodajalci velikokrat zaposlujejo in plačujejo delavce za krajši delovni čas, delajo pa polni delovni čas. Predlog predvideva izjemo pri tej varovalki, in sicer da lahko delavce z visokošolsko izobrazbo delodajalec zaposli tudi za krajši delovni čas. Mi to izjemo črtamo, ker je treba tudi delavce z visokošolsko izobrazbo zaščititi pred izkoriščanjem. In še poslednji, naš tretji amandma, k 51. členu. V Združeni levici predlagamo omilitev kazni za delavce, ki opravljajo delo, za katerega ni bilo podano soglasje. Na načelni ravni zavračamo predsodek, da tuji delavci odžirajo delo slovenskim in s tem povečujejo brezposelnost. Na čisto praktični ravni pa gre tu za dvojno kaznovanje. Takšen delavec dobi na podlagi 42. člena dveletno prepoved dela, hkrati pa je kaznovan še z globo v razponu od 500 do 5 tisoč evrov. To je absolutno preveč. Hkrati pa ta zakon popolnoma prezre odgovornost naročnikov del in bi to rad nadomestil z dvojnim kaznovanjem delavcev, kar je pa takisto nesprejemljivo. Hvala.
Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Stranke modernega centra, gospa Vojka Šergan.
Imamo strategijo o ekonomskih migracijah do leta 2020, in v njej je zapisano, da bomo spodbujali mobilnost in zaposlovanje visoko usposobljene delovne sile. Zato amandmaja Združene levice k 14. členu v Stranki modernega centra ne bomo podprli. Amandma Združene levice k 16. členu se zavrne, ker gre, kot že povedano v obrazložitvi k 14. členu, za spodbujanje zaposlovanja visoko usposobljene delovne sile. Prav tako ne bomo podprli amandmaja Poslanske skupine Združene levice k 51. členu, ker gre za eno glavnih kršitev, ki se dogajajo na področju zaposlovanja tujcev. V Avstriji, na primer, je za tovrstno kršitev predpisana višja kazen in posledično ima Avstrija tudi minimalno število tovrstnih kršitev. Velja pa tudi opozoriti, da se v praksi redko dogaja, da inšpektor izreče višjo kazen od minimalne, razen v primeru, ko se ta ponavlja. Poleg tega pa tudi ni prav, da se posameznikom izda dovoljenje za opravljanje deficitarnega poklica, nato pa ti opravljajo druga dela, za katera nimajo dovoljenja. Zato amandmaja ne bomo podprli.
Lahko preidemo na odločanje o amandmaju Poslanske skupine Združene levice k 14. členu. Glasujemo. Navzočih je 80 poslank in poslancev, za je glasovalo 6, proti 74. [[Za je glasovalo 6.]] [[Proti 74.]] Ugotavljam, da amandma ni bil sprejet. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine Združene levice k 16. členu. Glasujemo. Navzočih je 81 poslank in poslancev, za je glasovalo 7, proti 74. [[Za je glasovalo 7.]] [[Proti 74.]] Ugotavljam, da amandma ni bil sprejet. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine Združene levice k 51. členu. Glasujemo. Navzočih je 80 poslank in poslancev, za je glasovalo 6, proti 73. [[Za je glasovalo 6.]] [[Proti 73.]] Ugotavljam, da amandma ni bil sprejet. Zaključili smo z odločanjem o amandmajih. S tem zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ker v drugi obravnavi amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili sprejeti, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 81 poslank in poslancev, za je glasovalo 58, proti nihče. [[Za je glasovalo 58.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 11. točko dnevnega reda, to je z drugo obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o trgovini v okviru rednega postopka Prehajamo na odločanje o vloženem amandmaju, ki ga bomo opravili na podlagi pregleda vloženega amandmaja z dne 15. 6. 2015. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine SD k 7. členu. Glasujemo. Navzočih je 80 poslank in poslancev, za je glasovalo 15, proti 63. [[Za je glasovalo 15.]] [[Proti 63.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Zaključili smo z odločanjem o amandmaju. S tem zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ker v drugi obravnavi amandma k dopolnjenemu predlogu zakona ni bil sprejet, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 81 poslank in poslancev, za je glasovalo 67, proti 13. [[Za je glasovalo 67.]] [[Proti 13.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 14. točko dnevnega reda, to je s prvo obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o prevzemih. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o prevzemih je primeren za nadaljnjo obravnavo. Glasujemo. Navzočih je 81 poslank in poslancev, za je glasovalo 76, proti nihče. [[Za je glasovalo 76.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zbor sklep sprejel, zato bo predlog zakona dodeljen v obravnavo Odboru za gospodarstvo kot matičnemu delovnemu telesu. S tem zaključujem to točko dnevnega reda ter prekinjam 9. sejo Državnega zbora, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 9. uri.