Spoštovani! Pričenjam 9. izredno sejo državnega zbora Republike Slovenije, ki sem jo sklical na podlagi prvega odstavka 58. člena ter drugega odstavka 60. člena poslovnika državnega zbora. Obveščen sem, da so zadržani in se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: Anton Anderlič, mag. Milan Cvikl, Zmago Jelinčič Plemeniti, mag. Janez Kramberger, Breda Pečan, dr. Mitja Slavinec in mag. Anton Rop. Na sejo sem povabil predsednika vlade Republike Slovenije k 1. točki dnevnega reda ter predstavnike vlade Republike Slovenije. Vse prisotne lepo pozdravljam! Prehajamo na določitev dnevnega reda 9. izredne seje državnega zbora Republike Slovenije. Predlog dnevnega reda je pripravljen skladno s prvim odstavkom 58. člena poslovnika in ste ga prejeli s sklicem seje. Predlogov za širitev dnevnega reda nisem prejel, zato prehajamo na določitev dnevnega reda. Zboru predlagam, da za današnjo sejo določi dnevni red, kot ste ga prejeli s sklicem. Glasujemo. Prosim, da preverite kartice. Zagotovo je dovolj poslank in poslancev v državnem zboru. Drugič bomo glasovali o dnevnem redu. Prosim, da ste pozorni na kartice, ali so vložene in na desni strani gori lučka. Hvala za pozornost. Glasujemo. Tretjič bomo glasovali čez deset minut, to je ob 14.50 uri. Do takrat prekinjam sejo.
Spoštovane poslanke in spoštovani poslanci! Prosim, da zasedete svoja mesta. Glasovali bomo tretjič. Še enkrat vas prosim, da preverite kartice. Glasovali bomo o določitvi dnevnega reda, kot je predlagan s sklicem izredne seje. Glasujemo. Navzočih je 70 poslank in poslancev, za je glasovalo 56, proti 8. [[Za je glasovalo 56.]] [[Proti 8.]] Ugotavljam, da je dnevni red 9. izredne seje državnega zbora določen. Preden preidemo na 1. točko, vas moram obvestiti o naslednjem. Do dodatnega roka za vlaganje amandmajev, do začetka seje, smo prejeli en amandma. Do amandmaja se mora najprej opredeliti matično delovno telo. Tudi matično delovno telo lahko predlaga svoje amandmaje do začetka 1. točke dnevnega reda. Ob tem vas tudi obveščam, da smo se na kolegiju dogovorili oziroma je bilo slišati pobude, da bi čim prej začeli z obravnavo rebalansa, kajti čaka nas razprava, dolga 15 ur. Zaradi tega predlagam, da v kolikor ne bo drugačnega proceduralnega predloga, sedaj takoj zaseda matično delovno telo do 16.00 ure. Prepričan sem, da bodo v eni uri amandma obdelali in tudi eventualno svojega sprejeli. Nadaljevali bi ob 16.00 uri in bi danes delali do približno 18.30 ure. Pri čemer bi lahko danes slišali predstavitev ministra za finance in predstavitve poslanskih skupin. Ker je predsednik vlade danes in jutri v Bruslju na zasedanju Evropskega sveta, bi njegovo predstavitev uvrstili na ponedeljek ob 10.00 uri, ko bi nadaljevali z obravnavo rebalansa. Še enkrat: danes bi se ob obravnavi rebalansa seznanili samo s stališči poslanskih skupin in predstavitvijo ministra ter delovnega telesa, to je do približno 18.30 ure; jutri bi po redni seji nadaljevali z rebalansom do predvidoma 18.00 ure in tako bi nam ostalo samo še 10 ur obravnave, ki bi jo lahko opravili v ponedeljek od 10.00 do 20.00 ure. Na tak način bi se izognili poznemu nočnemu delu. Če ne bo drugačnega predloga, je takšen vozni red. Sedaj pa prosim matično delovno telo, odbor za finance, da se zbere v velikem salonu. Ob 16.00 uri bomo nadaljevali s sejo.
Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Prehajamo na 1. TOČKO DNEVNEGA REDA, to je na PREDLOG REBALANSA PRORAČUNA REPUBLIKE SLOVENIJE ZA LETO 2005. Obveščen sem, da je odbor za finance končal svoje delo in vsak čas bo tudi njihovo poročilo na klopeh. Predlog rebalansa proračuna je v obravnavo zboru predložila vlada Republike Slovenije. Besedo dajem ministru za finance dr. Andreju Bajuku, ki bo predstavil predlog rebalansa proračuna za leto 2005. Gospod minister, imate besedo.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovane poslanke in poslanci! Rebalans proračuna za leto 2005, ki je pred vami, je bilo potrebno pripraviti zaradi novih makroekonomskih okvirov, predvsem pa zaradi odhodkov oziroma obveznosti, ki so že bile prevzete, pa v sprejetem proračunu, sedaj veljavnem, niso bile predvidene. Zakon o izvrševanju proračuna sicer omogoča prerazporejanje med posameznimi programi oziroma nameni, vendar je na žalost teh prevzetih obveznosti preveč. Bolj pravilen, predvsem pa bolj transparenten način popravljanja proračuna je rebalans. Na matičnem delovnem telesu in na seji komisije za nadzor proračuna in drugih javnih financ se je pojavil pomislek o zakonitosti vložitve rebalansa proračuna v državni zbor, saj je vlada pripravila rebalans brez prehodnih ukrepov, ki jih omogoča, vendar ne zahteva, 40. člen zakona o javnih financah. Vedeli smo, da ukrepi za uravnoteženje proračuna ne bi rešili problemov na odhodkovni strani, saj je bilo potrebno zagotoviti 70 milijard dodatnih odhodkov. Ocenili smo, da ni smiselno ustaviti prevzemanje obveznosti, podaljševati plačilnih rokov ali ustaviti prerazporejanja, saj noben od navedenih ukrepov ne bi rešil problema. Poleg tega, in to je ključnega pomena, pa nam zakon o izvrševanju proračuna za leti 2004 in 2005 v svojem 52. členu celo nalaga, da pripravimo rebalans proračuna za leto 2005, če je to glede na gospodarska gibanja nujno. Nova ocena proračunskih prihodkov je pokazala, da se bo v letu 2005 v državno blagajno nateklo za 63,9 milijard več prihodkov od prvotno načrtovanih v sprejetem proračunu 2005. Več je predvidenih tudi odhodkov, in sicer za 43,7 milijard, kar je na eni strani posledica nepredvidenih in nenačrtovanih 70 milijard več odhodkov, na drugi strani pa znižanja drugih odhodkov z ukrepi, ki jih je predvidela vlada. Najpomembnejše dejstvo o tem rebalansu pa je, da se proračunski primanjkljaj iz prvotno predvidenega v višini 1,7% BDP oziroma 112 milijard znižuje na 1,4% BDP oziroma 91,9 milijard. Izračun ciklične in strukturne komponente državnega proračuna kaže, da je strukturni primanjkljaj proračuna lani, ne samo proračuna temveč vseh treh blagajn, je znašel 1,4% bruto domačega proizvoda. Ob upoštevanju tega rebalansa za leto 2005 pa v proračunu ter ostalih treh blagajnah ta primanjkljaj znaša 1,15%, to je strukturni primanjkljaj. Vsi ti podatki o deficitu so predstavljeni na osnovi domače metodologije in so ga pripravile strokovne službe ministrstva za finance. Zavedati pa se moramo, da je potrebno evropski komisiji poročati po tako imenovani ESA 75 metodologiji. Kar je bilo v prejšnjem tednu v medijih večkrat objavljeno, da Evropska komisija ocenjuje, da bo naš primanjkljaj, tukaj pa gre za deficit širšega sektorja države, celo višji, kot smo ga napovedovali, moram danes izrabiti to priložnost in v tem prostoru povedati, da temu enostavno ni tako. V poročilu Evropske komisije je korektno zapisano, da je komisija za državni proračun upoštevala podatke iz sprejetega proračuna za leto 2005 in na žalost tega naši mediji niso omenjali, ta je pa predvideval višji deficit 1,7% od sedaj predlagana v tem rebalansu za 1,4% bruto domačega produkta. Slovenija je v zadnjem konvergenčnem programu, ki smo ga posredovali Evropski komisiji maja leta 2004 in tudi ponovno predložili v začetku leta 2005, predvidevala deficit širšega sektorja države v višini 2,1% bruto domačega produkta. Evropska komisija je na osnovi starih podatkov za državni proračun ocenila, da bo naš deficit znašal 2,2% v letu 2005. Prepričani smo, da bo komisija svoje ocene spremenila in popravila, ko bodo v svoje izračune vključili podatke o našem rebalansu, v kolikor bo ta tudi sprejet. Potrebno pa je povedati še nekaj, in sicer da je komisija za veliko večino evropskih držav ocenila, da bo njihov deficit višji, kot so ocenile same države. Naj omenim samo Nemčijo, Grčijo, Italijo, Veliko Britanijo, Madžarsko in Poljsko, torej, Slovenija ni nikakršna izjema, vsekakor pa bo komisija morala svojo oceno novelirati, ažurirati z novimi podatki, ko bo rebalans proračuna tudi potrjen. Mi ocenjujemo, da se bo deficit širšega sektorja države v letu 2005 gibal okoli 1,6% bruto domačega produkta, kar je precej nižje od prvotno napovedanega, kar sem že omenil v zadnjem konvergenčnem programu in to 2.1%. Ko že govorimo o širšem sektorju države, je potrebno omeniti še eno pomembno dejstvo, in sicer prevzem dolga Zavoda za zdravstveno zavarovanje Republike Slovenije in Zavoda za pokojninsko in invalidsko zavarovanje Republike Slovenije. V konsolidirani bilanci širšega sektorja države to ne pomeni nikakršne spremembe v obsegu zadolženosti. Ocenjujemo pa, da bo država lahko ceneje servisirala obstoječi dolg in tako posredno nižala stroške države. Dejstvo je, da v skladu z veljavno zakonodajo v zavodu za pokojninsko in invalidsko zavarovanje do zadolženosti sploh ne bi smelo priti, saj bi državni proračun moral kriti razliko med prihodki in odhodki zavoda. Poleg prevzema dolga ZPIZ in zavoda za zdravstveno zavarovanje se je vlada odločila, da v letošnjem letu predčasno odplača obveznice RS-06, to so tiste, ki so bile izdane za sanacijo bančnega sektorja, kar pa pomeni znižanje dolga države v višini 82,3 milijarde tolarjev. Za izvedbo transakcije so bila dokončno porabljena sredstva kupnine od prodaje deleža NLB v skladu z zakonom. Temeljni cilj uporabe kupnine je zmanjševanje javnega dolga, ki zagotovi dolgoročno maksimalne fiskalne učinke ob istočasnem upoštevanju monetarnih učinkov, vse to v skladu in dogovoru z Banko Slovenije. Poleg znižanja dolga bo to pripomoglo k neposrednemu povečanju vzdržnosti javnofinančnega ravnotežja, tudi z znižanjem odhodkov proračuna iz naslova servisiranja dolga v višini 2,5 milijarde tolarjev v letu 2005 in od 2 do 5 milijard tolarjev v nadaljnjih posameznih proračunskih letih do vključno leta 2015, vse to merjeno po metodologiji ESA-95. Kot sem že na začetku omenil, se bo v državni proračun letos nateklo za 63,9 milijarde tolarjev več prihodkov. Več bo tako davčnih prihodkov, in sicer za slabo tretjino, 20,6 milijarde, kot tudi nedavčnih prihodkov, za 28,8 milijarde. Več pa je tudi predvidenih prihodkov iz proračuna Evropske unije, in sicer za 12,7 milijarde - vse skupaj 63,9 milijarde. Tu bi rad poudaril, da se slovenska vlada zaveda tveganja ob napovedi prihodkov iz proračuna EU, še posebej po lanskoletni izkušnji, ko od predvidenih sredstev iz proračuna Evropske unije za strukturno in kohezijsko politiko ni bilo od predvidenih sredstev počrpanega niti tolarja. Vsi skupaj se bomo morali potruditi, da bo letos drugače in predvsem bolje. Skupaj s kolegom ministrom za lokalno samoupravo, dr. Žagarjem, bova redno mesečno spremljala, kako se odvijajo posamezni projekti in predlagala ukrepe, ki bodo lahko izboljšali položaj. Prvi v vrsti ukrepov je prav gotovo zakon o spremembah in dopolnitvah zakona o reviziji postopkov javnega naročanja, ki ga je državni zbor obravnaval ravno na včerajšnji seji. S tem bomo pripomogli k hitrejšemu zaključku nekaterih postopkov, ki se sedaj vlečejo nerazumno dolgo, s tem da smo vključili v ta predlog zakona, ki je bil že obravnavan in sprejet, tudi pravno varstvo za naročnika, ne pa samo pravno varstvo za morebitne dobavitelje. Menim, da je predlog rebalansa proračuna za leto 2005 na prihodkovni strani konzervativen, restriktiven, kar pomeni, da imamo lahko ob dobrih gospodarskih gibanjih, predvsem glede na cene nafte in tečaja EUR v primerjavi s tolarjem, določene rezerve. Realizacija davčnih prihodkov v prvih petih mesecih leta 2005 nam kaže, da smo v predlogu rebalansa na varni strani. Tudi nižja rast bruto domačega proizvoda v prvem tromesečju leta 2005 po naši oceni in oceni kar nekaj slovenskih ekonomistov ne bo ogrozila napovedanih prihodkov, saj se v drugi polovici leta predvideva močnejša rast bruto domačega proizvoda. Veliko pa je odvisno tudi od razmer v tujini, na katere pa nimamo odločilnega ali pa skoraj nikakršnega vpliva. še enkrat bi rad poudaril: ocena davčnih prihodkov je restriktivna ali konzervativna. Velikokrat je bilo že omenjeno, da je bilo z rebalansom potrebno pokriti za 70 milijard obveznosti, ki v proračunu niso bile predvidene. Gre pa za to: 9,4 milijard tolarjev - plače in prispevki zaposlenih v državni upravi. V kolikor bi se število zaposlenih zmanjševalo, kot je predvidevala prejšnja vlada v svojih programih, bi bilo potrebno za plače in prispevke zagotoviti manj denarja. Ker pa se želje in napovedi niso uresničile, se je število zaposlenih celo povečalo, je za zaposlene v javni upravi bilo potrebno zagotoviti sredstva za plače in prispevke v skladu s kolektivno pogodbo. Torej, to je vzrok za 9,4 milijarde. Dodatnih 32,8 milijard - za plače v javnih zavodih. Največji del teh sredstev odpade na plače v osnovnih in plače v srednjih šolah, 12,5 milijard in 5 milijard. Ostali del odpade na višje šole in tudi javne zavode na drugih področjih, kot so kultura, okolje in kmetijstvo. Tudi v tem primeru gre za premalo planirana sredstva, ki pa so tako rekoč že prevzete obveznosti in jih ni mogoče krčiti, vsaj ne v tako kratkem času. V zvezi z opozorili oziroma pripombami, ki so bile dane na odboru za šolstvo, kulturo in šport, pa moram pojasniti in obelodaniti določena dejstva, in sicer primerjavo med sprejetimi proračuni ministrstva za šolstvo in realizacijo v zadnjih treh letih. Na postavki investicije se je vedno realizacija nižala, ker je bilo vedno potrebno ob koncu leta napraviti prerazporejanje, med drugim predvsem za plače. V letu 2002 so se investicije tako znižale praktično za 26% od načrtovanih, medtem ko so se za enako vsoto povečala tudi sredstva za plače. V letu 2003 prav tako, in sicer da so se morala povečati za plače sredstva kar na 6,4 milijard tolarjev. V letu 2004 so se sredstva za investicije, ki so bile predvidene, morale zmanjšati za 3,9 milijard tolarjev, medtem ko je bilo za celotnih 11,5 milijard, skoraj 6, pa povečuje sredstva prek prerazporejanja, v zadnjem mesecu ravno za kritje plač. Ker pa so bile še posebej izpostavljene investicije v osnovne in srednje šole, bom še posebno pozornost namenil prav tem investicijam. Zgodba se ponavlja. 2 milijarde znižane investicije v zadnjem trenutku v letu 2002, prav tako 2003, te 3 milijarde v letu 2004, in tako naprej. Upoštevaje dejstvo, da so v letošnjem rebalansu proračuna sredstva za plače v javnih zavodih planirana realno, konec leta ne bo potrebno veliko prerazporejanje in ukinjanja oziroma zamikanja investicij v teku, kot je bila to praksa zadnjih nekaj let, saj je sredstev za investicije v osnovne in srednje šole predvideno samo za 426 milijonov manj kot pa v sprejetem proračunu. Pri samem šolstvu bi bilo potrebno izpostaviti še transfere v javne zavode in plače, ki se najbolj povečujejo in kjer se za vse od leta 2000 dalje planira zelo nerealno in se sprejeti proračun zelo razlikuje od dejanske realizacije konec leta. Kot sem že omenil, leta 2002 je ta razlika bila 3,7 milijard, v letu 2003 5,4 milijard, v letu 2004 11,3 in v letu 2005 18,4 milijard - slabo planirana sredstva za plače, premalo. Naj nadaljujem z dodatnimi obveznostmi rebalansa, ki niso bile pokrite v sprejetem proračunu. 3,2 milijarde za transfere posameznikom, od tega 2,7 transferov za socialno varnost. 2 milijarde za pokritje že prevzetih pogodbenih obveznosti do Revoza. 8,4 milijard za poravnavo vnovčenih jamstev. 4,2 milijarde za poplačilo obveznosti do sklada obrtnikov in podjetnikov na podlagi zakona, ki je bil sprejet v tem državnem zboru leta 2001. 10 milijard dodatnih sredstev za vzdrževanje železniške infrastrukture. 2,5 milijard za rezerve za naravne nesreče, kjer imamo že prevzetih obveznostih po posameznih sklepih vlade oziroma zakonih in posameznih programih za odpravo nesreč za 6,7 milijard. Poleg tega so še dodatne obveznosti, ki so tako rekoč tudi že prevzete. Vlada pa mora potrditi še program neurja v Slovenskih Konjicah in poplave v oktobru leta 2004 v višini cca. 990 milijard, kar skupaj znese 7,7 milijard. Skupaj s proračunskim skladom, ki je oblikovan za te namene, je v letu 2005 za naravne nesreče na voljo 8,7 milijard tolarjev. In na koncu je potrebno omeniti še 1 milijardo in pol slovenskih tolarjev za izgradnjo južne meje, ki je bila prvotno predvidena iz sredstev schengenskega vira, pa se je izkazalo, da ne bo tako oziroma da predvidenih investicij ni mogoče financirati iz scehengenskega vira. Ker pa Slovenija mora izpeljati projekt vključitve in zagotoviti pogoje za vzpostavitev schengenske meje, je bilo treba poiskati domača sredstva in zagotoviti izgradnjo objektov na južni meji v skladu s programom. Kljub veliko očitkom in ocenam, da rebalans ni razvojno naravnan in da preveč sredstev namenjamo tekoči porabi države, menimo, da to ne drži, da ta rebalans ni nič manj razvojno naravnan; še več mislim, da je veliko bolj kot v preteklih proračunih, kjer so sredstva za investicije v sprejetih proračunih res bila planirana v višjem obsegu, a zgodilo se na žalost ni tako. Vsako leto so se sredstva za investicije prerazporejale za tekočo porabo. Dejansko se predvideva, da se bodo investicije v predlaganem proračunu v letu 2005 povečale za 20%, pardon, za 23% in to je za celih 32 milijard več, kot je bilo realizirano v letu 2004. Spoštovane poslanke in poslanci! Vlada je pripravila rebalans, ki res še ne vključuje vseh prioritet nove vlade, ker jih zaradi časovnih omejitev tudi ne more in ker smo končno le prevzeli določen položaj, kot ga tudi s tem rebalansom popravljamo. Dve prioritet bi vsekakor rad izpostavil, to je področje pravosodja, kjer se sredstva za delo in izboljšanje pogojev za delo sodišč zelo povečujejo in upam, da bomo na tem področju že v letu 2005 naredili velik korak. In pa področje kulture, ki je bila v preteklih letih nekoliko zanemarjena. Potrudili se bomo, da se bo delež sredstev za kulturo tudi v naslednjih letih dvigoval in tako pripomogel k boljši kulturni izobrazbi in zavesti. Kultura je področje, ki tudi po vstopu Slovenije v EU ostaja v izključni nacionalni pristojnosti in je zato še toliko bolj odvisna od državnega proračuna. Potruditi se moramo za spodbujanje kulturne raznolikosti in ohranjanje slovenskega jezika, zato bo tudi v prihodnje to ena od prednostnih nalog slovenske vlade. Spoštovani, drage poslanke in cenjeni poslanci! Vsekakor je rebalans proračuna za leto 2005 pripravljen v okvirih, ki omogočajo Sloveniji zasledovanje ciljev, postavljenih v konvergenčnem programu, še pomembneje pa je, da zasledujemo cilje, ki nas bodo pripeljali oziroma nam omogočili vstop v evro območje. Rebalans poračuna za letošnje leto je pripravljen tako, da bo omogočal izvrševanje proračuna brez omejevanja in velikega prerazporejanja. Je dobra osnova za pripravo proračunov za leto 2006 in 2007, ki ju na ministrstvu za finance že pripravljamo. V naslednjih dveh proračunih pa vsekakor morajo biti in tudi bodo vključene prioritete in programi nove vlade, saj je to naša zaveza, še posebej volivkam in volivcem in tudi vam, poslankam in poslancem v tem, državnem zboru. Hvala lepa.
Hvala gospodu ministru. Predlog rebalansa proračuna je obravnaval tudi odbor za finance in monetarno politiko. Prosim predsednika odbora Bojana Starmana, da predstavi poročilo odbora. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Lepo pozdravljam ministre in druge predstavnike vlade in seveda vse ostale tukaj prisotne. Odbor Državnega zbora Republike Slovenije za finance in monetarno politiko je na 5. seji dne 13.6.2005 in v nadaljevanju seje dne 14.6.2005 kot matično delovno telo obravnaval predlog rebalansa proračuna Republike Slovenije za leto 2005, ki ga je Državnemu zboru Republike Slovenije v obravnavo predložila Vlada Republike Slovenije. Na maratonski seji, ki je trajal skoraj 30 ur, je bilo na žalost veliko preveč časa porabljenega z namenom zavlačevanja seje kakor konstruktivnim diskusijam, kljub temu pa se je odbor opredelil tako do splošnega dela proračuna kakor do 77-ih amandmajev, ki smo jih obravnavali in nekatere potrdili, nekatere pa ne. V splošnem delu proračuna je bilo predvsem postavljeno vprašanje pravne podlage za ta rebalans poračuna, veliko smo o tem debatirali, pri amandmajih pa je bilo, kot sem že povedal, obravnavanih vseh 77 amandmajev, 6 od teh jih je odbor za finance in monetarno politiko tudi potrdil in predlagal državnemu zboru, da jih tudi sprejme. Sprejel je tudi dva dodatna sklepa. S tem zaključujem poročilo odbora. Hvala lepa.
Hvala gospodu Starmanu. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. V imenu Nove Slovenije bo govoril gospod Ciril Testen. Izvolite.
Hvala za besedo, spoštovani predsednik. Spoštovani ministri s sodelavci, spoštovane poslanke in poslanci! Po mnenju poslanske skupine Nove Slovenije je rebalans proračuna za leto 2005 opravljen v tisto smer, kot je v trenutnih razmerah v Sloveniji najbolj potrebno, in ga tudi v naši poslanski skupini podpiramo. Prepričani smo, da je vlada prisluhnila predvsem na tistih področjih, ki bodo Sloveniji omogočila, da bo dosegla s koalicijsko pogodbo zastavljene cilje, kot so prevzem evra s 1.1.2007, vzpostavitev schengenske meje prav tako v letu 2007, stabilen gospodarski razvoj in tudi uravnoteženo javno porabo. Če se na začetku ustavimo najprej nekoliko pri prihodkih rebalansa proračuna za leto 2005, lahko ugotovimo, da so ti bistveno višji, kot so bili sprejeti pri pripravi dvoletnega proračuna v letu 2003, za kar 69,9 milijarde SIT. V primerjavi z realizacijo proračuna za leto 2004 pa so prihodki višji kar za 167,7 milijarde SIT. Priznati je sicer treba, da je bilo v letu 2003 težko planirati prihodke za leto 2005, še posebej zato, ker je med tem časom Slovenija vstopila v EU in je bilo nekatera gibanja, ki so vezana tudi na vstop, težko planirati. Verjamemo, da se bodo prihodkovne napovedi rebalansa uresničile, še posebej zato, ker imajo za izhodišče napovedi v mejah, ki so izdelane na osnovi spremljanja makroekonomskih gibanj. Nekoliko bolj nas v poslanski skupini Nove Slovenije skrbi realizacija tistih proračunskih prihodkov, ki so vezani na črpanje sredstev iz evropskih skladov. Jasno je namreč, da imamo na nekaterih področjih premalo pripravljenih programov, in jasno je tudi, da bodo potrebni veliki napori, da zastavljene prihodke iz Evropske unije dosežemo. Očitno je namreč, da smo bili kljub večkratnim opozorilom ob vstopu v Evropsko unijo za črpanje sredstev slabo pripravljeni. Posledica tega je, da smo v letu 2004 izkoristili samo približno 50% razpoložljivih sredstev. Ta problematika je še posebej pereča na lokalnih nivojih, kjer manjka poleg potrebnih sredstev tudi znanja za pripravo ustreznih projektov. Tu bi se po našem mnenju morali usposobiti in odigrati odločilno vlogo razvojni centri na tako imenovanih regijskih in tudi nižjih nivojih. Predstavniki bivše vlade imajo sicer prav, ko trdijo, da s tem ko niso izkoristili razpoložljivih sredstev, nismo nič dokončno izgubili. Je pa tudi res, da bo treba vsa neizkoriščena sredstva iz zaostalih in tekočih pravic izkoristiti do konca leta 2006, kar bo sedanji vladi povečalo obseg dela. Res je tudi, da je treba razpoložljiva sredstva čim prej izkoristiti, ker so vsak dan manj vredna in tudi koristno je, da je načrtovana investicija čim prej zgrajena. Odhodki so tisti del rebalansa proračuna za leto 2005, ki je za porabnike in tudi za poslance najbolj zanimiv in po katerem ga iz različnih zornih kotov ocenjujemo za bolj ali manj uspešnega. Predvsem s strani opozicijskih poslancev je bilo pogosto slišati, da je rebalans proračuna za leto 2005 slab, da ni razvojno naravnan, da je previsoka poraba za plače v javnem sektorju, do tega, da je to zamujena priložnost, ki pomeni za Slovenijo korak nazaj. V Novi Sloveniji se s takimi trditvami ne strinjamo, ker menimo, da je odhodkovni del proračuna dal poudarka in prednost predvsem tistim projektom in proračunskim uporabnikom, ki so bili v preteklosti neupravičeno zapostavljeni, istočasno pa je sledil koalicijski pogodbi, ki kot eno od prioritet izpostavlja skladnejši regionalni razvoj. Velik poudarek je bil v rebalansu proračuna za leto 2005 posvečen tistim ministrstvom, ki nosijo glavno breme razvoja in še prav posebej na investicijskem delu. Na nekaterih odborih in tudi sicer je pogosto slišati tudi, da je rebalans dober, bi pa lahko bil še mnogo boljši, če bi ne bilo potrebno z rebalansom krpati 70-milijardno luknjo, ki je posledica slabega načrtovanja prejšnje vlade. V nadaljevanju se bom dotaknil nekaterih predlogov v rebalansu, ki so po mnenju poslanske skupine Nove Slovenije zaradi pomembnosti potrebni posebne pozornosti in smo z njimi v poslanski skupini bolj ali manj zadovoljni. Plače so se v javnem sektorju povečale tudi z rebalansom proračuna za 9,4 milijarde ali 4,3%, kar po našem mnenju ni dobro in tudi ni v skladu s koalicijsko pogodbo, ki predvideva zmanjšanje števila zaposlenih v javnem sektorju in tudi zmanjšanje plač v deležu bruto družbenega proizvoda. Povišanje deleža sredstev za plače je predvsem posledica neizvedenih ukrepov, ki jih je vlada planirala v letu 2004. Ti ukrepi naj bi v glavnem šli v smer zmanjševanja števila zaposlenih in za zmanjševanja stroškov prevozov na delo. Poleg tega se je v letu 2004 in 2005 povečala izhodiščna plača nadplanirano, kar je posledica dogovora med socialnimi partnerji. Za področje prometa, ki je bil v medijih in tudi s strani opozicije zelo kritiziran, je potrebno ugotoviti, da je z rebalansom proračuna planirano več sredstev, kot jih je planirala prejšnja vlada, in pa bistveno več, kar 20%, kot je bilo za promet realizirano v letu 2004. Res pa je, da so nekoliko spremenile prioritete in da je za 7,4 milijarde več sredstev predvidenih za železniški promet, 8,8 milijarde manj za cestni promet, 4, 5 milijarde sredstev več pa je predvidenih za urejanje prometa in za zračni promet. V zvezi s cestnim prometom bi želeli v Novi Sloveniji povedati še to, da so imeli v preteklosti prednost pri izgradnji avtoceste in da so bile državne ceste zapostavljene. V Sloveniji so območja, ki so od najbližjega priključka na avtocesto oddaljena tudi 100 kilometrov. Menimo, da bo v prihodnjih letih prav tem območjem potrebno posvetiti večjo pozornost in več sredstev nameniti državnim cestam. Zelo pozitivne ocene je v rebalansu proračuna za leto 2005 nedvomno deležen predlog na področju gospodarstva, ki predvideva več sredstev za razvoj malega in srednjega podjetništva, izboljšanje pogojev za domače in tuje investitorje, in kar je še posebej pomembno, veliko več sredstev za spodbujanje in promocijo turizma. O turizmu smo v preteklih letih samo govorili, ko je bilo potrebno konkretne podpore, je pa vedno zmanjkalo sredstev, pozitivno je po mnenju poslanske skupine Nove Slovenije tudi to, da je veliko več sredstev predvidenih za spodbude v kmetijstvu in za prestrukturiranje živilsko-predelovalne industrije, ki je nedvomno pomembna panoga. V javnosti se veliko govori, da je premalo sredstev namenjenih investicijam in pogosto je take trditve zaslediti tudi v medijih. Tisti, ki ste dobro pregledali predlog rebalansa proračuna za leto 2005, ste sicer lahko ugotovili, da je za investicije predvideno 10 milijard manj od prvotno planiranega, je pa v isti sapi potrebno povedati, da so sredstva za investicije višje od realiziranih v letu 2004 za 32 milijard, kar je 23,1% več, ali realno za 20,1% več. Sredstva za investicije predstavljajo 9,63% proračuna, kar je glede na realizacijo v preteklih letih izredno visok procent, če vemo, da je investicijski del proračuna redko dosegal 9%. Velik pozitiven premik predstavlja bistveno več sredstev za pravosodje, in sicer za kar 6 milijard, kar je nedvomno tudi velik zasuk v pozitivno smer in bo sodiščem dalo materialne možnosti za boljše delo in s tem posledično za zmanjševanje zaostankov, ki so velik problem naše države. Kot eno od pomembnejših odločitev predlagateljev rebalansa proračuna moramo vsekakor omeniti bistveno večja sredstva predvsem za tiste občine, ki se financirajo s primerno porabo ali tako imenovano glavarino. Tem občinam so se sredstva povišala za okroglih 10% ali realno za 7,32%, kar je večja realna rast, kot so se sredstva za občine povišala v vseh štirih letih prejšnje vlade. Država je v preteklih letih občinam nalagala obveznosti, ko pa je bilo potrebno povišati sredstva za primerno porabo, za občine je denarja običajno zmanjkalo. Posredno in tudi neposredno je z rebalansom proračuna povezana tudi nova pokojninska zakonodaja, ki se glede na dosedanjo bistveno spreminja. Cilj nove pokojninske zakonodaje je predvsem zmanjšati zaostajanje pokojnin za plačami. V Novi Sloveniji se z novim pokojninskim zakonom strinjamo, saj smo dosledno opozarjali, da je zaostajanje pokojnin za plačami preveliko. Trenutno porabimo za pokojnine približno 11% bruto družbenega proizvoda, kar je manj kot pred štirimi leti, čeprav se je število upokojencev zvišalo. S podobnimi težavami se nedvomno ukvarjajo v večini evropskih držav in iščejo rešitve, ki gredo v smeri podaljšanja delovne dobe, ker je na krajši rok sprejemljivo in bo najverjetneje potrebno v podobni smeri razmišljati tudi pri nas. Na daljši rok je po mnenju poslanske skupine Nove Slovenije edina in najboljša rešitev izboljšanje demografske slike. V nasprotnem primeru, če se bo število starejših še naprej tako intenzivno večalo, ne bomo imeli problemov samo s pokojninami, ampak tudi z drugimi proračunskimi postavkami. Po mnenju poslanske skupine Nove Slovenije je nedvomno pozitivna odločitev vlade prevzem pokojninskega dolga in dolga zdravstvene blagajne, ker smo prepričani, da ministrstvo za finance lahko ceneje servisira dolg iz najetih kreditov. Za konec bi rad v imenu poslanske skupine Nove Slovenije povedal samo še to, da nas je motila primerjava izhodiščnega proračuna z rebalansom proračuna za leto 2005. Proračun za leto 2005 je bil po našem mnenju spisek želja, v katerega so se vpisovale želje, ki pa očitno niso bile dosledno zapisane in zato so pri pripravi rebalansa povzročile veliko težav. Po našem mnenju je vsekakor bolj smiselno primerjati rebalans z realizacijo v predhodnem letu, samo na tak način lahko ocenimo, koliko so se razvojne možnosti glede na predhodne leto povečale. Hvala lepa.
Hvala gospodu Testenu. V imenu Slovenske ljudske stranke bo govoril gospod Josip Bajc. Izvolite.
Hvala, gospod predsednik. Kolegice in kolegi, spoštovani ministri in predstavniki vlade, vsem skupaj en lep pozdrav na današnji dan, ko po večurnih zasedanjih posameznih matičnih delovnih teles, na katerih smo obravnavali predlog rebalansa proračuna, začenjamo tudi obravnavo rebalansa poračuna za leto 2005 na plenarnemu zasedanju tega državnega zbora. Pri Slovenski ljudski strani ocenjujemo, da je s predlaganim rebalansom proračuna za leto 2005 pripravljen glede na nove kazalce na prihodkovni strani proračuna kot tudi za kritje z zakonom sprejetih obveznosti, ki so nastale bodisi v letu 2003, 204 ali 2005, ki niso imele kritja v veljavnem proračunu za leto 2005. Ravno tako ocenjujemo, da je iz nekaterih postavk predlaganega rebalansa proračuna moč zaznati vključitev tudi nekaterih prednostnih nalog, ki si jih je vlada zastavila, da bi jih lahko realizirala še v letu 2005. Ugotavljamo tudi, da so opravljene in skladno z zakonom tudi urejene nekatere prerazporeditve, ki so posledica v lanskemu letu sprejetega spremenjenega zakona o vladi. Ocenjujemo tudi za pozitivno odločitev tako ministra za finance kot tudi same vlade, da je z več priliva v letošnjem letu del tega priliva ne prerazporedila v rebalansu proračuna, ampak da se je odločila, da se zmanjša primanjkljaj proračuna v letošnjem letu; o konkretnih številkah je pa govoril gospod minister Bajuk. V poslanski skupini izražamo tudi zadovoljstvo nad dejstvom, da pri predlogu rebalansa proračuna ni prišlo do spremembe finančnih načrtov vsaj pri večini nekaterih nevladnih proračunskih porabnikov. Pričakujemo pa, da državni zbor ne bo sprejel amandmaja, ki je bil sprejet na matičnem delovnem telesu in ki dodatno znižuje odhodkovno stran državnega sveta. Kljub željam, da se bodo sredstva, namenjena financiranju lokalnih skupnosti, lahko bistveno povečala, saj vsi vemo, da so proračuni večine slovenskih občin podhranjeni, izražamo zadovoljstvo, da je prišlo vsaj do delnega dviga tako imenovane glavarine, ki zagotavlja dodatna sredstva v višini 10%, primerjalno na leto 2004. In ugotavljamo, da bodo vsaj nekatere občine s temi dodatnimi sredstvi lahko realizirale oziroma poplačale tiste obveznosti, ki so jih občine dobile na podlagi raznih zakonov v letu 2004 in 2005, pa s tem ne dobile dodatnih sredstev za pokritje teh nalog, pač pa se je primerna poraba v letu 2004 in 2005 dejansko dvigovala samo na podlagi indeksa rasti inflacije. Ravno tako ocenjujemo in pričakujemo, da se bodo sredstva, ki jih je naša država namenila v letošnjem rebalansu proračuna, kot tudi sredstva, za katere pričakujemo, da se bodo natekla v naš proračun iz tako imenovanih raznih strukturnih skladov Evropske unije, lahko porabila bistveno drugače, kot so se v letu 2004, in da bomo v letu 2005, vsaj pričakujemo in upamo tako, neto prejemniki in ne neto plačniki, kot smo bili verjetno zaradi različnih razlogov v letu 2004. V Slovenski ljudski stranki ocenjujemo, da je bila korektna tudi primerjava, ki jo je ves čas vsaj na odboru za finance, mislim pa, da tudi na drugih odborih uporabljala vlada in njeni predstavniki, ko so primerjali podatke realizacije proračuna za leto 2004 s številkami oziroma podatki rebalansa proračuna za leto 2005. In se pridružujem kolegu Testenu, ki je rekel, da je dosti bolj realna primerjava tistih podatkov, ki si jih za določena področja konkretno porabil v nekem letu, kot s podatki, ki si jih v letu 2003 načrtoval, da jih boš porabil v letu 2004 oziroma v letu 2005. In tako kot je bila dosledna vlada pri utemeljevanju in primerjavi podatkov realizacije proračuna za leto 2004 z rebalansom proračuna, tako je tudi večina amandmajev, vsaj na odboru za finance, ko smo jih kot matično delovno telo obravnavali, tudi dosledna in so opozicijski poslanci tudi dosledno uporabljali to primerjavo. In če povem konkreten podatek, če bi sprejeli večino teh amandmajev ali pa amandmaje, ki so bili obravnavani, bi približno 12,7 milijarde sredstev odvzeli ministrstvu za obrambo in mislim, da približno milijardo 700 milijonov prerazporedili sredstev iz tega istega ministrstva. Danes sem v nadaljevanju seje odbora za finance rekel: "Izgleda, da bi s sprejetjem tega proračuna praktično odpravili oziroma ugotovili, da ministrstva za obrambo sploh ne potrebujemo." Da ne bi bil predlog. Ocenjujemo pri poslanski skupin Slovenske ljudske stranke, da se je glede na zakonske določbe, glede na prihodke in odhodke predlog rebalansa proračuna v največji možni meri približal tistemu, kar bomo lahko še v naslednjih devetih oziroma kolikor je še ostalo mesecev do konca letošnjega leta, in pričakujemo, da je rebalans proračuna dejansko pripravljen tako, da ministru za finance v oktobru mesecu ali novembru ne bo treba sprejeti sklepa o, recimo, prenehanju sprejemanja obveznosti proračuna za leto 2005, tako kot se je gospodu ministru Mramorju moralo zgoditi v letu 2004, pri čemer ne bi ocenjeval, ali je bilo napačno planiranje in sprejet proračun ali pa so bili kakšni odhodki, bom rekel, tako narejeni, da bi nekatere predvolilne obljube lahko zagotovili že v letu 2004.
Hvala gospodu Bajcu. V imenu Slovenske nacionalne stranke bo govoril gospod Sašo Peče. Izvolite.
Spoštovani prisotni! Žal mi je, da ne morem deliti navdušenja obeh govornikov pred menoj o vsebini omenjenih aktov, torej rebalansov kot najpomembnejših javnofinančnih aktov v naši državi. Prepričan pa sem, da bi bilo mnogo odgovorneje s strani vsakega slehernega, ki pride za to govornico, posebej kadar govorimo o tako pomembnih, še enkrat poudarjam, javnofinančnih aktih, da govorimo predvsem realno, ne pa, da s te govornice napihujemo neke zametke, poskuse uveljavitve oziroma vsebovanja programa posamezne politične stranke v rebalans, z drugimi besedami, v popravek proračuna Republike Slovenije. Po moji oceni smo predvsem dolžni do državljank in državljanov, da jim prikažemo realno sliko, kaj jih čaka v popravljenem obdobju leta 2005, ne pa, da jim s tega mesta govorimo o številkah oziroma da govorimo o besedah, ki pozneje niso odražene v številkah. In če z zagotovostjo lahko karkoli rečemo o tem proračunu, potem z zagotovostjo lahko rečemo, da je to proračun ali pa rebalans sprenevedanja, da je to eden izmed tistih učnih primerov, v katerih nastopa izjemno velika razlika med besedo in dejanjem. Dejstvo je, da se je okoli proračuna o njegovi razvojni naravnanosti, o njegovi investicijskih naravnanosti, o njegovi evropski naravnanosti izjemno veliko govorilo s strani predstavnikov vlade Republike Slovenije in s strani vladnih poslancev. Dovolite pa, da mogoče vi, gledalci, ali tisti, ki ga zanima javnofinančna slika v naši državi, lahko naleti tudi na drugačen pogled omenjenega proračuna, ki je danes pred nami. Vlada Republike Slovenije je nekajkrat izpostavila tako na matičnih delovnih telesih kot v pisni obrazložitvi rebalansa oziroma proračuna, saj v končni fazi je eno in isto, konkurenčnost kot enega izmed ciljev - dvigu konkurenčnosti. Seveda govorim o podjetništvu, o inovativnosti, skratka o razvojni naravnanosti kot temelju blagostanja. In ta akt, ki je danes pred nami, naj bi pripomogel k temu. O tem govori vlada, o tem nas prepričuje vlada, o tem nas boste verjetno prepričevali tudi vladni poslanci. Toda, tako kot sem rekel, dasi ravno v samem aktu, v njegovi vsebini, v kolikor pogledamo številke, ne samo tekstualni del, pa izkaže, da je zgodba popolnoma drugačna. Žal, meni je verjetno enako žal kot vam, ki ste pregledali proračun. Govoriti o javnih financah, ki spodbujajo rast BDP-ja prek obeh elementov, torej prek elementov podjetništva in konkurenčnosti - v tem proračunu tega ni. Ta proračun ne zasleduje teh dveh ciljev, ki pripomoreta k rasti BDP-ja. Po moji oceni se je predlagatelj proračuna seveda napačno lotil zadeve, ko je izključno in le izključno začel zasledovati nekaj izmed petih, ne vseh petih, ampak samo nekaj konvergenčnih kriterijev in jim podredil celotno blagostanje naše država, ob tem pa seveda začel in nadaljeval z zanemarjanjem svoje lastne države, torej Slovencev in Slovenk. Zaradi tega, ker je celotno javnofinančno situacijo v naši državi podredil zasledovanju dveh od petih konvergenčnih kriterijev. Veliko je bilo govora o podjetniškem sektorju. Zelo zanimiv izraz podjetniški sektor. Pa bom začel z drugim, tistim sektorjem na drugi strani, pa ga bom poimenoval sektor posameznikov. Sektor posameznikov je v proračunu oziroma v rebalansu po moji oceni, če vzamemo kriterij togosti oziroma elastičnosti, enak nuli. Tudi ta vlada nadaljuje z davčnimi prihodki na približno enak sistem, kot je prejšnja vlada. In kam nas je to pripeljalo? V izjemno veliko javno zadolžitev, v deficit v vseh blagajnah, kjer ima država prste zraven in pa seveda v zadolževanje vsakega slehernega posameznika, tudi tistega, ki še ni polnoleten, da vrednost zadolžitve njega, torej še ne polnoletnega otroka, prekaša oziroma gre krepko prek 800 tisoč slovenskih tolarjev, ker so pač slovenski politiki v preteklih desetih in nekaj letih s tako lahkoto, kot danes dva govornika pred menoj, sprejemali in potrjevali tako nekvalitetne javnofinančne zakone, kot je ta danes pred nami. Ampak ker vsi z lahkoto jemljete tovrstne proračunske akte, ker seveda individualno vsakega izmed nas to ne bo udarilo po žepu, vendar se skozi daljše časovno obdobje suma sumarum pozna škoda, ki jo povzroča lahkotnost sprejemanja tovrstnih aktov. Ko sem omenil podjetniški sektor, na katerega se je skliceval predlagatelj, kot sem že prej rekel, na matičnem delovnem telesu, na zainteresiranem delovnem telesu in navsezadnje tudi v obrazložitvi, se po naši oceni izkazuje tista pravilna domneva Slovenske nacionalne stranke o nenaravnanosti tega proračuna. Vendar se danes tudi v okviru tega akta srečujemo, vsaj po naši oceni, z nelogiko, za katero iskreno upam, da jo bom lahko v razpoložljivem času tudi prikazal. Poglejte, v rebalansu je predvideno, čeprav nihče o tem ne govori, zmanjševanje naložb in razvojnih programov, vendar ne na tak način, ki bi ga lahko državljanke in državljani razumeli. Celo več, v obrazložitvi predloga akta, ki je pred nami, je zapisano, da se sredstva za pospeševanje konkurenčnosti gospodarstva, kar je seveda nujno v okviru novih trgov Evropske unije, povečujejo za 78%. Kdorkoli to prebere, se mu zdi verjetno fantastično. To je eden izmed tistih stavkov, ki sledi nekoč dani zakonski pobudi Slovenske nacionalne stranke, da bi pomagali podjetjem, ki bodo zaradi nekonkurenčnosti začela odpuščati delavce iz naslova Evropske unije. Toda pozneje državni zbor ne prejšnja vlada tistega zakona Slovenske nacionalne stranke nista sprejela. Vendar naj se vrnem na omenjeni akt, ki je danes pred nami. Zapisano in povedano je, da se sredstva za povečevanje konkurenčnosti gospodarstva povečujejo za 78%. Vendar če se pogleda malo bolj globoko in resnici v oči, vidimo, da gre izključno za pomoč Revozu in za pomoč nekaterim občinam za vlaganje v poslovne cone. Če odštejemo ta dva elementa, torej Revoz in pomoč nekaterim občinam, vidimo, da je proračun oziroma rebalans proračuna Republike Slovenije za letošnje leto 2005, ki je danes pred nami, zmanjšal znesek, predviden za dvig konkurenčnosti, za več kot polovico. Ampak vladi Republike Slovenije je verjetno zelo interesantno in na lahek način prikazati povečanje, medtem ko ne pove za usmeritve in kam je kaj šlo. Realna slika pa je, da se v letu 2005 zmanjšujejo finančni izdatki oziroma denarna sredstva za dvig konkurenčnosti za več kot polovico, v primerjavi s prejšnjim letom. Poleg navedenega pa je treba tudi povedati, da se ukinjajo instrumenti za razvoj podjetij na novih trgih, torej ob zmanjševanju sredstev za konkurenčnost. Prav tako je grozljivo, da se v celoti ukinja program spodbujanja tehnoloških investicij, da je razmerje enih in drugih v prid, če pogledamo samo v letu 1996 je zavzemalo 25%, v predlaganem rebalansu, ki je danes pred nami, samo še 7,2%. Na vsak način pa mislim, da je s tega mesta vredno izpostaviti - in žal mi je, da tega ni premogel minister sam, z drugimi besedami, da ni premogel toliko kredibilnosti, da bi izpostavil sledečo zadevo - da je prišlo tudi do nerazumnega, vsaj meni in v okviru poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke, nerazumnega krčenja finančnih sredstev za aktivno politiko zaposlovanja, kateri sedajle poslanci jemljete preko 2 milijardi slovenskih tolarjev, in sicer v dani situaciji, ko vemo, da bo 40 tisoč novih brezposelnih ljudi zaradi neuspešnosti, žal, slovenskih podjetij na novih evropskih trgih, zmanjšujejo se investicije v tehnologijo, zmanjšujejo se vse po vrsti tiste investicije, ki jih lahko označimo oziroma jim damo skupni imenovalec sinergije, še področju aktivne politike zaposlovanja bo država zmanjšala za 2 milijardi slovenskih tolarjev. ž Rad pa bi v razpoložljivem času, ki mi je na voljo, se dotaknil še splošnega dela proračuna. Mogoče se bo zdelo nekaterim poslancem, ki spremljate te razprave leto, dve ali tri nazaj, da govorim eno in isto zadevo, ampak jaz sem jo dolžan v imenu poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke govoriti tako dolgo, dokler ne bo naletela na plodna tla, saj je namen vsakega izmed nas, da se vsebina njegovih besed udejanji. Če pogledamo splošni del proračuna in če se ustavimo na prihodkovni strani, eden izmed govornikov, mislim, da je prišel iz poslanske skupine Nove Slovenije, je dejal, da se poslanci radi ustavljamo na odhodkovni strani. Jaz bom rekel, da to verjetno drži pri neodgovornih poslancih. Mislim, da pa odgovorni poslanci se morajo najprej spoprijeti s prihodkovno stranjo. To je tisto, kar RS, izvršilna veja oblasti, pobere od državljanov. Seveda če pobere, je treba nekaj tudi vrniti. Ampak dejstvo je, da je treba najprej pogledati na tej strani, kaj je slovenska politika, kaj slovenska vladna politika jemlje in na kakšen način. In o načinu bi rad spregovoril naslednjih nekaj minut. Če pogledamo sestavo proračunskih prihodkov, vidimo, da jo sestavljata dve poglavitni skupini, davčni prihodki in nedavčni prihodki, Davčni prihodki so tudi pod vlado, ki je v prejšnjem mandatu vedno nasprotovala omenjenemu razmerju, ki poteka 92, 96 proti 8 oziroma 4, je naredila isto potezo kot prejšnja vlada. Okostje proračuna je enako, kot je bilo v prejšnjih mandatih, pridobiti denar izključno oziroma v več kot 90% skozi tiste vire, katere državljani, naj si bodo v fizični ali pravni obliki morajo poravnati, kajti če ne poravnavajo, so podvrženi sankciji. Sankcije so različne oblike. Ena izmed teh je, da mu na kakršenkoli prijazen, kar je redko kdaj, ponavadi neprijazen način, fizično oziroma na silo vzamejo sredstva. Če pogledamo, da so se samo v obdobju sprejetega proračuna 2005 in do danes, torej predloga rebalansa, davčni prihodki povečali za 20 milijard slovenskih tolarjev, mislim, da je to dovolj grozljiv podatek. In če od tega pogledamo, da se davki na dohodek iz dobička povečujejo za 16 milijard 900, in če ekstremno pogleda drugače, da se domači davki na blago in storitve povečujejo prav tako za 880 milijonov, medtem ko se samo trošarine dvigujejo za preko 200 milijonov, mislim, da to na noben način ne more biti v ponos državnemu zboru in nihče izmed nas ne more reči, da je ta proračun razvojno naravnan. Po drugi strani, če pogledamo nedavčne prihodke, vidimo, da se ti povečujejo za 28 milijard. In zelo zanimiva je postavka "udeležba na dobičku in dohodki od premoženja", med katerimi so kasneje našteti v razredu 7, tudi prodaja državnega premoženja, vidimo, da se le-te povečujejo za 26 milijard. Iz tega mesta pa mislim, da je zelo smiselno spregovoriti tudi o razpravi, ki jo je včeraj na matičnem delovnem telesu sprožil moj poslanski kolega Srečko Prijatelj, in sicer o zakonskem pomanjkanju aktov, ki govorijo o načinu prodaje in poteku prodaje. Nam narekuje zakon o izvrševanju proračuna, katerega posledica ali pa vzrok, kakorkoli gledamo, je rebalans, da se opredeli tudi sistem prodaje. Včeraj ste spreminjali ZIPRO, zakon o izvrševanju proračuna, ni se ga spreminjalo v tistih členih, ki bi jih bilo nujno treba spremeniti, 80.č člen in 80.d člen oziroma na podlagi njiju narediti program prodaje, skozi katerega bi se odražalo povečanje nedavčnih prihodkov. In navkljub eksplicitno povedanemu predlogu sklepa s strani gospoda Srečka Prijatelja, ni bilo enega poslanca na matičnem delovnem telesu, ki bi zagovarjal transparentnost, ki smo jo predlagali v okviru poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke. Gospodje in gospe, jaz drugega s tega mesta, kot da se nam včasih dozdeva, da ste neresni na tako zelo pomembnih področjih, kot so javne finance ali pa mogoče drugače rečeno, da si želite netransparentnosti, ne morem reči. Jaz sem, dokler ni prišel rebalans v državni proračun, upal, da bomo končno dobili na mizo drugačen način pobiranja finančnih sredstev od naših državljanov in državljank. Ampak ne, zgodba ostaja približno takšna, kot je bila v prejšnjih mandatih v prejšnjih letih. In kam nas je to pripeljalo? V to javnofinančno sliko, kot jo imamo danes, torej v zadolženost po prebivalcu, v zadolženost doma, v zadolženost pri komercialnih bankah, skratka v izjemno veliko zadolženost. Ob tem pa seveda vsi kot da namerno hočete pozabiti tisto osnovno, naj si bo ekonomsko, jaz bi celo rekel, ker je toliko znano, navadno človeško dejstvo, da če si enkrat nekaj sposodiš, je treba to tudi vrniti, vrniti je pa treba več, kot si sposodiš, zato bi bilo treba o tem razmisliti na ta način, da bi zavrnili tovrstni finančni predlog, kot nam ga je v sprejem ponudil dr. Bajuk, finančni minister. Hvala.
Hvala gospodu Pečetu. V imenu Demokratične stranke upokojencev Slovenije bo govoril gospod Vili Rezman. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik in lep pozdrav vsem. Jaz bom skušal kar se da kratko predstaviti naše stališče in tudi poanto vsega tega, kar bom govoril kar na začetku. Zagotovo je razprava o rebalansu pa tudi o proračunu ena izmed takšnih, ki zbuja veliko zanimanje, daje priložnost za polemične dispute, ampak daje tudi priložnost, zakaj še enkrat razmislimo in morebiti popravimo kakšna svoja stališča. Zato je poanta naših stališč v tem, da je vredno še enkrat razmisliti in ne kar vsega "anblock" zavrniti. Med vsemi 77-imi amandmaji zagotovo ni mogoče najti samih slabih. Tudi kakšen tak se najde, ki ga je vredno podpreti. Ni pričakovati seveda splošnega soglasja, zagotovo ne bomo vsi navdušeni, zagotovo bi kdo želel, da bi tudi kaj drugače izgledalo in zagotovo bodo stališča posamičnih strank pri posamičnih amandmajih pač oponentna, ampak tako je najbrž povsem ne samo običajno tudi normalno pri tovrstnih razpravah. Odbor za finance in monetarno politiko kot matično telo je obravnaval vse te amandmaje in pomembno je poudariti, da je bilo kar nekaj amandmajev tudi podprtih, vsaj odbor jih je podprl. Pomembno vsaj s stališča poslanske skupine DeSUS je poudariti tudi to, da niti en sam podprti amandma ne bi bil podprt brez naše podpore, brez našega glasu. Podpirali smo jih zato, ker smo presojali, da so bili upravičeni in ker smo sodili, da je treba kakšno stališče tudi spremeniti. Danes je ravno vlada povedala, da zavrača vseh 77 predlogov. Jaz upam, da bo po poti argumentiranja tudi vlada kakšno svoje stališče spremenila. Morebiti je v dobro omeniti tudi to, da DeSUS ravno zaradi tega ni vztrajal pri kakšnih svojih ozkosrčnih interesih in amandmajih in da je skušal tudi svoje predloge za amandmaje vključiti in jih stežkati viz-a-viz drugih amandmajev, zato z njimi v resnici nismo rinili v ospredje. Nekateri amandmaji so bili podprti, nekateri pa ne. Naj povem, zakaj mi nekaterih amandmajev nismo podpirali. Že je bilo danes povedano, da nekateri zavračajo to našo argumentacijo, ampak najbrž ni sporno, da na račun amandmajev posamičnih strank ni mogoče kar razdreti celotnega proračuna ali pa sesuti enega izmed ministrstev. Tako se je pač dogodilo s predlaganimi amandmaji ministrstvo za obrambo, ki bi naj, če bi bili vsi amandmaji sprejeti, bilo ob še nekoliko več milijard, kot je bilo izračunanih. Približno 20 milijard prerazporeditev predvidevajo ti amandmaji in približno 16 milijard zmanjšanja sredstev, ob tem, da so že prej bila ta sredstva nekoliko zmanjšana. Zanimivo je to, da so te predloge dajali predvsem tisti, ki so bili največji zagovorniki takrat, ko je Slovenija vstopala v mednarodne vojaške povezave, ki so šteli tudi za uspeh, da nam je to uspelo in ki so takrat vedeli, da takšno vstopanje ima tudi neke konsekvence, tudi neke obveze in te obveze je potem treba tudi izpolnjevati. Že sedaj s predvidenim rebalansom proračuna to ministrstvo ne doseže tistega, kar je po pogodbah zavezano. Če bi mu seveda odvzeli še ta dodatna sredstva, bi se toliko bolj odmaknilo od tega, kar je naša zaveza in pogodbena obveza. Zato nekaterih predlogov, tudi če so bili dobri po vsebinski plati, nekateri ste hoteli pomagati, nekaterim postavkam nismo mogli ugoditi, ker je bil vir takšen, da za nas ni sprejemljiv. Nekaterih nismo podprli za voljo tega, ker so bili obarvani ti amandmaji preveč lokalistično, preveč iz nekega ozkega interesa predstavljeni, nekaterih pa zato, ker so celo bili manipulantski in so predstavljali lažno resnico. Skušali so zavesti z nekimi napačnimi podatki. Takih pač žal ni mogoče podpreti, tudi če bi šli v prid tiste občine, iz katere nekateri poslanci prihajamo. Zakaj so bili takšni predlogi posredovani, zlasti tisti, ki "sesuvajo" ministrstva za obrambo od tistih, ki so najbolj propagirali vstopanje v Nato povezavo, ne vemo, ampak morebiti celo namenoma, morebiti ne čisto tako po naključju in nezavedno, da je pač treba nekje vzeti in se tukaj najlaže vzame. Če se vrnem k amandmajem, naj povem, da bo DeSUS nekatere amandmaje podprl tudi na državnem zboru. Nekatere smo že podpirali in nekateri so bili tudi uspešni, zlasti tisti, ki namenjajo več sredstev regionalnemu razvoju, tisti, ki namenjajo dopolnilna sredstva lokalnim skupnostim, tistim, ki namenjajo več sredstev za ceste, pa tudi nekaterim drugim smo namenili naklonjenost, ki niso bili podprti. Na primer takšnim, ki so zagotavljali več sredstev Zvezi združenj borcev, nekaterih drugih organizacij, ki jih je predlagal LDS, ki pa takrat, ko bi jih moral podpreti, ni bil prisoten v takšni večin,da bi jih lahko sploh izglasovali. Mi bomo kljub temu, da vlada ne podpira teh 77 amandmajev, selektivno po naši presoji pač nekatere amandmaje podprli tudi z namenom, da popravimo nekatere napake, ki so bile storjene v prejšnjem planiranju, kar se zgodi v vsakem planiranju. Tudi mi bomo najbrž v kakšni oceni zgrešili. Sami bi sicer tudi želeli več, zlasti na področju sociale, na področju varstva okolja, na področju varstva starejših, na področju zaposlovanja in še kje, ampak vemo, da je treba navsezadnje v celoti proračun uskladiti. To, kar je sedaj na mizi, je tista uskladitev, ki je bila na vladni ravni možna. Koliko se da to še popraviti, bomo videli ob glasovanju ob posamičnih predlogih. Upam pa, to je naša sklepna misel in upanje, da državni zbor ne bo podrl vseh amandmajev, ki jih je odbor za finance in ministrstvo podprl. Je pa to možno in tudi precej verjetno.
Hvala gospodu Rezmanu. V imenu Slovenske demokratske stranke bo stališče predstavil gospod Bojan Starman. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Spoštovani! Slovenska demokratska stranka bo predlog rebalansa za leto 2005 podprla predvsem iz razloga, ker smatramo, da je predlog rebalansa boljši, kot je obstoječi veljavni proračun za leto 2005. Ta proračun se je sprejemal decembra leta 2003 in sigurno je v planiranju za dve leti naprej prišlo do velikih in precejšnih odstopanjih na posameznih področjih, ki jih je seveda nujno potrebno uskladiti, če hočemo, da se bodo po posameznih ministrstvih, proračunskih porabnikih, lahko programi razvijali tako, kot so bili planirani in zastavljeni. Videli smo celo vrsto proračunskih postavk. Seveda smo imeli za to možnost, tudi ko smo dobili in ugotovili podatke za leto 2004 in za 2005, da na nekaterih postavkah bistveno primanjkuje denarja in bi bilo izvajanje onemogočeno na tak način in v okviru sprejetega proračuna za leto 2005. Zato mislim, da so to povsem korektne korekcije. Zavedamo se tega, da ta predlog rebalansa ni mogel slediti velikim novim spremembam. Smatramo, da je verjetno dobra osnova za pripravo proračuna za leto 2006 in 2007. Vsi skupaj pa se zavedamo, da je naša splošna javna poraba prevelika, da bo treba pripraviti določene sistemske ukrepe, da bomo zmanjšali obseg javne porabe. Če samo z nekaj številkami ponazorim situacijo, recimo, za leto 2005. Vemo, da je v tem letu predviden BDP 6.571 milijard tolarjev. Vemo, da danes razpravljamo o proračunu, ki nosi na porabi številko 1.774 milijard, na prihodkovni strani predvideva, ob določenih popravkih, 1.683 milijard prihodkov in tu nastopa negativna razlika 92 milijard tolarjev. Spomnimo se, da je bila v lanskem letu ta razlika realizirana v višini 85 milijard tolarjev in da je bilo v zadnjih petih letih kar veliko denarja porabljenega več, kot je bilo dejanskih prihodkov v tem obdobju. Posledica tega je bila, da se nekatere postavke, kot je javni dolg, zelo hitro povečujejo. Zadnji znani podatek, ki ga imamo je, da je tega 1.596 milijard tolarjev. Če se obrnem nazaj in pogledam v december leta 2004, je bila ta številka 1.013 milijard tolarjev. Če pogledamo poroštva države, so se nekje dvignila na 560 milijard tolarjev. Štiri leta nazaj so bila približno 270 milijard tolarjev. Tudi tu vidimo veliko povečanje. Zato se moramo nujno zavedati dejstva, da bo treba javno porabo zmanjšati. Ob teh 1.674 milijardah, ki jih hočemo letos porabiti, bomo morali temu prišteti še 892 milijard načrtovane porabe ZPIZ in 422 milijard načrtovane porabe zdravstvene blagajne, pa še tretja blagajna, to so občine, približno 330 milijard tolarjev. Ko to seštejemo in konsolidiramo, znese 45,6% našega skupnega narodnega dohodka, in to je absolutno, absolutno preveč. Če poskušam analizirati prihodkovno stran našega proračuna, se moramo zavedati, da bistveno preveč zajemamo na področju obdavčitev neposrednega dela. Če vzamemo vse postavke, praktično skoraj 60% vse javne porabe, vseh prihodkov za javno porabo ustvarjamo z obdavčitvami plač oziroma tistih, ki ustvarjajo v združenem delu. Tu je dohodnina, tu so prispevki za socialno varnost, tu je davek na plačilno listo. Če vse to seštejemo, vidimo, da je - če je, recimo, v lanskem letu 2.683 milijard bilo skoraj 60% nabranih iz tega namena skupne javne porabe. Zato mislim, da bo treba več sredstev zagotavljati iz drugih virov in na drug način. Pa tudi na odhodkovni strani naša struktura porabe mogoče ni komplementarna in primerljiva s tistimi demokracijami v evropskih državah, s katerimi se spogledujemo in jim želimo slediti. Zato mislim, da bi bilo treba na dolgi rok se odločiti, kam želimo z našo državo, kaj želimo podpirati, koliko bomo socialni, koliko bomo pa poskušali vplivati na to, da se bo konkurenčnost našega gospodarstva povečala in da bomo ustvarjali več in za to ustvarjali pogoje. Tu nekje nam ne gre ta zadeva dobro od rok. Vidimo, da ni tujih vlagateljev, vidimo, da se podjetja zapirajo in čas je, da se zavemo, da je nekaj hudo narobe in da se ni moremo privoščiti še v nadaljnjih letih, da praktično si lastimo in trošimo svojo substanco, ki bi jo morali porabiti za razvoj. Kljub temu pa mislimo v Slovenski demokratski stranki, da je ta proračun, ta rebalans nujno potreben in veliko boljše izhodišče, nujno potrebno izhodišče, kljub temu da bi si marsikaj želeli, da bi se tukaj spremenilo. Smatramo pa, da je čas sprejemanja tega rebalansa, če ne bilo volitev, bi bilo verjetno primernejše o tem razpravljati v lanskem letu, v lanskem maju. Tukaj je pa praktično pred nami še polovica proračunskega leta in upamo, da ga bomo enkrat zaključili na tak način, na osnovi realizacije teh načrtov, ki so tukaj napisani, ne pa, kot smo že nekaj let sledili, da so bile nekatere postavke, katere so z zakoni, ki podpirajo takšne, da jih je nujno potrebno izplačati, ne glede na to, kako se gibljejo prihodki v državnem proračunu. Mislim, da je bilo zavestno planiranje na takšnih postavkah manjše in je dejansko vedno prihajalo na koncu proračunskega leta do prerazporejanj iz investicijskega dela na račun plač. Samo podatek, leta 1994 smo recimo na investicijskem delu in investicijskih transferjih planirali po 93 približno milijard tolarjev. Realizacija na obeh teh blagajnah po vsaki posamezni je bila pa okrog 68 milijard tolarjev. Se pravi, imeli smo nekje napisano in se hvalili z razvojnim proračunom, ki je kazal na 185, 190 milijard sredstev, ki jih tem namenjamo, na koncu smo jih pa uspeli ravno zaradi tega, ker so na koncu investicije tiste, ki odpadejo, realizirati 135, 136 milijard tolarjev. Dotaknil bi se še ene postavke, ki je smela. Upam, da se bo v tem letu drealizrala, se bo pa za to treba dobro organizirati in res veliko naporov vložiti. Mi planiramo 115 milijard tolarjev prihodkov iz evropskih sredstev, ob 70 milijardah tolarjev izdatkov. To je stvar, ki je bistveno, bistveno drugačna kot se je dogodila v prejšnjem letu, ko vemo, da smo uspeli pridobiti 43 milijard prihodkov ob 40 milijardah odhodkov. Tukaj smo bistveno zaostajali, ker iz nekaterih, kot so kohezijskih in strukturni skladi, praktično nismo bili v stanju počrpati niti enega tolarja. Tako zelo upam, da se bo ta del programa uspel realizirati, da bomo uspeli zagotoviti in tudi izpeljati programe, kot so realizirani kot so planirani in zato z vsem tem, kar sem povedal, bomo ta predlog rebalansa podprli in upamo, da bomo ob razpravi o naslednjem proračunu za naslednje dve leti uspeli določiti nekatere bistvene strukturne premike na odhodkovni in na prihodkovni strani. Hvala lepa.
Hvala, gospodu Starmanu. Stališče Liberalne demokracije Slovenije bo predstavil dr. Matej Lahovnik. Prosim.
Hvala lepa. Spoštovane poslanke, poslanci, spoštovani gospod predsedujoči. Najprej mi dovolite, da izrazim iskreno obžalovanje, da danes z nami tukaj ni predsednika slovenske vlade. Danes govorimo o tem, kako bomo razdelili 1774 milijard tolarjev sredstev. Tukaj ni predsednika vlade, tukaj ni vseh ministrov, je kar nekaj državnih sekretarjev, ni pa niti slučajno vseh ministrov. To kaže seveda na nek način tudi na odnos do tega državnega zbora. na dejstvo, da menite, da je dovolj, da se na nekem koalicijskem srečanju dogovorite za to, kako boste razdelili denar, kasnejša razprava pa je tako ali tako nepomembna, ne glede na strokovne argumente tako stroke kot tudi na pripombe s strani opozicije. Dovolite mi seveda, da vas opozorim, da smo se vsi zavzemali pred zadnjimi državnozborskimi volitvami za krčenje javne porabe. Dejali smo, naš cilj je cenejša država. Javni odhodki v tem proračunu znašajo 1774 milijard. 45.6% bruto domačega proizvoda je skupna javna poraba, če upoštevamo skupno javno porabo. Imamo najdražjo državo, vsaj od osamosvojitve naprej, najdražjo državo. V primerjavi z lanskim proračunom se javni izdatki povečujejo za 127 milijard tolarjev, 63 tisoč 500 tolarjev na vsakega državljana in državljanko v Republiki Sloveniji. Sprašujem se, kdo bo plačal. Seveda je jasno, slovenski davkoplačevalci. Vlada s tem rebalansom tudi pravi, da bo v letošnjem letu pobrala za 65 milijard tolarjev več davkov, ob tem pa se soočamo v prvem četrtletju samo z 2.6% gospodarsko rastjo, ki je kar za 40% nižja, kot je bila lanska gospodarska rast. Seveda bi lahko razpravljali, zakaj temu tako. Seveda je popolnoma jasno, da ob tem kadrovskem "cunamiju", ki poteka v upravah in nadzornih svetih slovenskih podjetij je popolnoma jasno, da se v gospodarstvu več ukvarjajo s tem, kako se zavarovati pred tem kadrovskim "cunamijem", političnem "cunamijem", kot pa s strategijami poslovanja slovenskih podjetij. Ob tem imamo 2.6% gospodarsko rast, gospod minister za finance pa še vedno meni, da bo pobral za 65 milijard tolarjev višje davke. Sprašujem se, kako. V Liberalni demokraciji Slovenije smo se seveda zavzemali, da bi odpravili davek na plačilno listo, ki močno obremenjuje delo v Sloveniji. Ta predlog je bil gladko zavrnjen. Kaj je ostalo od tistih obljub, da bomo razbremenili gospodarstvo, razbremenili delo? Vse bolj iz dneva v dan postajajo farsa. Če smo najprej lahko ugotovili, da se je močno povečala javna poraba v Sloveniji, da imamo najdražjo državo vse od osamosvojitve naprej, potem smo se v drugi fazi vprašali, kakšna je pa struktura proračuna. Kam gre ta denar? Kam gre teh 1.774 milijard slovenskih tolarjev? Seveda lahko takoj ugotovimo, da se bistveno zmanjšuje razvojni del proračuna. Sredstva za spodbujanje podjetništva in povečevanja konkurenčne sposobnosti gospodarstva se pomembno krčijo v vseh ključnih razvojnih programih proračuna. Tako na področju gospodarstva kot na področju znanosti in tehnološkega razvoja se sredstva za investicije in razvojne spodbude gospodarstva znižujejo. V skupnih zneskih in odstotkih se seveda to zmanjševanje zakriva s povečanim pričakovanim prilivom sredstev iz strukturnih skladov EU, ki bi morala dejansko pomeniti povečano vlaganje v tehnološki razvoj, v razvoj gospodarstva, ne pa nadomeščanje lastnih razvojnih sredstev proračuna in njihovo prelivanje v druge namene. To so dejstva. Če bi hoteli konkretno materializirati, bi videli, da je v celoti ukinjen program spodbujanja tehnoloških investicij, ki je bil v veljavnem proračunu predviden v obsegu skoraj 5 milijard tolarjev. Za program spodbujanja tehnološkega razvoja je od načrtovanih 7 in pol milijard tolarjev namenjenih vsega 3 milijarde tolarjev, pa še od tega je 2 milijardi pričakovanih prilivov iz evropskih strukturnih skladov. Spet se v celoti ukinja program tehnoloških investicij v višini 2,1 milijarde tolarja. Kaj je ostalo od strategija razvoja Slovenije, kjer smo zapisali, da si bomo prizadevali za večjo konkurenčno sposobnost slovenskega gospodarstva, za hitrejši tehnološki razvoj, za višji življenjski standard v tej državi? Kako ga boste dosegli, če ne s spodbujanjem konkurenčnosti slovenskega gospodarstva? Kako boste dosegli višje plače, višjo rast pokojnin, če ne na ta način. Kako? V veljavnem proračunu je bilo skoraj 7 milijard tolarjev sredstev rezerviranih za spodbujanje investicij in tehnološkega razvoja. Sedaj pa poglejmo predlog rebalansa. Po eni strani se predvideva povečanje prodaje državnega premoženja, po drugi strani pa se v celoti odstopa od tega, da bi s temi sredstvi sofinancirali investicije v gospodarstvu. Zanimivo. V Liberalni demokraciji Slovenije smo predlagali veliko amandmajev, s katerimi smo se trudili izboljšati strukturo proračuna. Tako smo poskušali znotraj proračuna ministrstva za obrambo 1,6 milijarde tolarjev sredstev prenesti iz namena povečevanja vojaške sposobnosti Slovenije iz sredstev, s katerimi naj bi izboljševali vojaški sistem in nacionalno varnost, v sredstva, ki spodbujajo znanost in tehnološki razvoj. Menimo namreč, da s tem, ko smo vstopili v Nato, se je nacionalna varnost Slovenije izboljšala. To je bil tudi razlog, da se bodo stroški obrambe te države menda bistveno bistveno zmanjšali. S tega vidika je bilo mogoče ta sredstva prestrukturirati, jih nameniti v znanost in tehnološki razvoj. Tudi v Združenih državah Amerike pomemben tehnološki razvoj gradijo tudi na investicijah, ki jih vlagajo sicer v obrambne namene, ki jih potem uporabijo tudi v gospodarstvu, v zdravstvu in kjerkoli še. Gladko ste odbili ta amandma. Ko smo predlagali, da bi se povečala sredstva na postavki ministrstva za gospodarstvo za 3,47 milijarde tolarjev, ki bi jih porabili za povečanje konkurenčnosti, investicij v nove tehnologije in nove proizvode in bi na ta način povečali inovativno sposobnost slovenskega gospodarstva, s katero po našem mnenju edino lahko dvignemo življenjski standard tej državi in bi na drugi strani vzeli ta denar, te milijarde na generalštabu Slovenske vojske, ste tudi gladko to zavrnili. Seveda vidimo, da se ta sredstva na ministrstvu za obrambo porabljajo tudi za to, da se spoštovani gospod minister udobneje in hitreje z lastnim letalom pripelje iz Hanovra, kjer obišče sejem gasilske tehnike, na letalsko razstavo v Pariz, In da malo po Sloveniji potuje z vojaškimi helikopterji. Zanimivo. Predlagali smo tudi, da se povečajo postavke na ministrstvu za delo, družino in socialne zadeve, preprosto zato, ker smo ugotovili, da se zmanjšujejo sredstva za povečevanje zaposlovanja v višini 926 milijonov tolarjev. Od tega se zmanjšujejo sredstva za zaposlitev brezposelnih oseb v višini kar 570 milijonov tolarjev. To je, gospe in gospodje, 10% vseh sredstev, ki jih porabimo za ta namen. Hkrati se soočamo z najnižjo gospodarsko rastjo, relativno, v zadnjih letih glede na gospodarstva Evropske unije, ki je za 40% nižja, kot je bila lani. Vi pa ta sredstva še naprej zmanjšujete. Hkrati se soočamo z dejstvom, da se manj sredstev namenja za izgradnjo avtocest in ostalih cest v Republiki Sloveniji. Sprašujem vas, kako bo to vplivalo na varnost na slovenskih cestah, sprašujem se, kako bo to vplivalo na večjo mobilnost prebivalcev, da bodo lažje prišli iz točke A v točko B, kaj to pomeni za razvoj gospodarstva. To so vprašanja, na katera nismo dobili odgovora na pristojnem matičnem delovnem telesu. Še več, omejili ste razpravo. Sredi samega zasedanja odbora za monetarno politiko in javne finance ste enostavno omejili razpravo: razprava na tri minute, replika na eno minuto. To je najlažje. Cilj posvečuje sredstva in sredstvo je na čim bolj enostaven, hiter način spraviti ta rebalans proračuna skozi parlament. Po možnosti je najbolje, da tukaj ni niti predsednika vlade, čim bolj neopazno. Če spet pogledamo, bolj konkretno [[...]]Hvala lepa, ker ste se umirili gospodje, koalicijski poslanci. Pravijo, ko mačku na rep stopiš, zamijavka, in vaše reakcije to potrjujejo. Hvala lepa. Po drugi strani ugotavljamo, da se investicije v javne zdravstvene zavode pomembno znižujejo za več kot 2 milijardi tolarjev. Postavlja se pod vprašaj, kdaj bo zgrajena pediatrična klinika v Ljubljani. Če je bilo popolnoma jasno, da je bilo v preteklih letih precej zapletov z lastništvom zemljišč in je tudi prejšnja vlada s tega naslova podprla oblikovanje sklada, kjer so se zbirala sredstva za ta namen, bi seveda pričakovali, da bodo ta sredstva namenjena pospešeni izgradnji pediatrične klinike, ne pa, da po eni stani sredstva prilivate drugam, ne pa, da enostavno ta sredstva za zdravstvo enostavno zmanjšujete. Vsi se bomo tako ali drugače slej kot prej srečali tudi z zdravnikom in prepričan sem, da boste to občutili takrat tudi na lastni koži. Meni je žal, ker gre za pediatrično kliniko, ker so tam posledice, bom rekel, vašega ravnanja še toliko bolj žalostne. Po drugi strani seveda so bili vsi amandmaji, ki smo jih vložili, da bi se ta sredstva povečala, da bi izboljšali strukturo, tudi gladko zavrnjeni. Očitali ste nam celo, da namerno zavlačujemo razpravo. Če pogledamo, resor ministrstva za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo, vidimo, da se tudi tam sredstva ne povečujejo tako, kot je bilo ne nazadnje prej predvideno in ko smo predvideli v strategiji razvoja Slovenije, kot je predvideno v Lizbonski strategiji. Ta rebalans proračuna nima nikakršne zveze niti z Lizbonsko strategijo, niti strategijo razvoja Slovenija. Ko smo predlagali, da se povečajo sredstva, zopet na ministrstvu za znanost, visoko šolstvo in tehnologijo v razvojne namene, da bi se povečala za eno milijardo tolarjev sredstva za visoko šolstvo, od tega investicije v podiplomsko izobraževanje v višini 511 milijonov tolarjev, ste tudi to gladko zavrnili. Kot da se ne bi zavedali dejstva, da v Sloveniji prehajamo na tako imenovano bolonjsko deklaracijo, na sistem tri plus dva, kjer bo večina študentov prihajala na podiplomski študij. Kot da vas to ne zanima. Če pogledamo strukturo sredstev, vidimo, da se 93% sredstev na ministrstvu za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo namenja za znanost, samo sedem za tehnološki razvoj. Mi seveda podpiramo, da se 35 milijard nameni za razvoj slovenske znanosti, to je pomembno, ampak tri milijarde tolarjev za tehnološki razvoj. Če menite, da je to dovolj - se sprašujemo, kakšne cilje imate, glede gospodarske rasti, glede rasti dodane vrednosti v Sloveniji, je to odločno premalo. Če pogledamo še podrobneje nekatere postavke v proračunu, vidimo, da se pomembno recimo znižujejo sredstva za rejnine, sredstva za štipendije. To pa je res skladno s koalicijskim ciljem za povečanje rodnosti v tej državi. Res. Tukaj ste pokazali, koliko vam je do teh ciljev. Sredstva za rejnine se enostavno zmanjšujejo. Pa je popolnoma jasno, da so ta sredstva namenjena lažjemu življenju družin, rejniških družin in vključevanju rejniških otrok v družbo. To je popolnoma jasno. Tudi sredstva za štipendije znižujete. Meni nič, tebi nič. Če pogledamo sredstva, ki se namenjajo za koordinacijo aktivnosti in pomoči, ki jih namenja Slovenija in se porabljajo za pomoč državam na področju jugovzhodne Evrope pri vključevanju Evropske unije, tudi vidimo, da se znižujejo. Zato smo enostavno predlagali amandma, da bi vsaj dodatnih 100 milijonov namenili v ta, tako imenovani "Card program", sredstva pomoči za vključevanje držav jugovzhodne Evrope v Evropsko unijo. Tudi to ste zavrnili. Ta sredstva niso samo nek altruizem, ki ga ima Slovenija, ampak gre seveda tudi za naše nacionalne interese na področju jugovzhodne Evrope. Naš nacionalni cilj je, da se te države čim prej vključijo v združeno Evropo. Naše gospodarstvo pomembno izvaža na te trge. In tudi skozi ta program, v katerem sodelujejo slovenski eksperti, tudi skozi ta program zagotavljamo, da so standardi poslovanja, ki jih implementirajo v svojo zakonodajo, čim bolj podobni slovenskim standardom. Tudi na ta način zagotavljamo čim hitrejši in učinkovitejši prodor slovenskih podjetij na te naše tako imenovane zgodovinske trge. Pa ste enostavno tudi to zavrnili. Seveda je bilo lažje omejiti razpravo, kot pa poslušati te argumente, kot da smo neke nadležne muhe, kjer enostavno zamahneš z roko in odletijo stran. Če pogledamo spet bolj podrobno ta proračun, je tisto, kar je na nek način pa zagotovo najbolj presenetljivo, delež sredstev, ki odpadejo na komisijo za preprečevanje korupcije. Slovenska vlada je komisiji za preprečevanje korupcije znižala sredstva za 21 milijonov tolarjev. Če je še prej nekdanji, pogojno rečeno, opozicijski voditelj, gospod Janez Janša, grmel v tem državnem zboru proti korupciji in klientelizmu, sedaj kot predsednik vlade enostavno zmanjšuje sredstva tej komisiji. Zakaj, se sprašujem. Zakaj? Kaj je končni namen? V čem pa je problem, če ta komisija za preprečevanje korupcije dobro deluje? Zakaj se ji želi zapreti finančno pipico? Zakaj se ji želi vzeti gorivo, da bi dobro delovala? Tudi to se bo treba počasi vprašati. Če počasi zaključim, je že iz povedanega razvidno, da v Liberalni demokraciji Slovenije nikakor ne podpiramo predlaganega rebalansa. Ko smo vstopili v Evropsko unijo, smo dejali, da vstopamo v ligo prvakov. Da vstopamo tja zato, da se bo življenjski standard v Sloveniji dvignil. V strategiji razvoja Slovenije smo zapisali, da želimo do leta 2013 doseči in preseči razvitost Evropske unije; to smo zapisali. Seveda smo takrat govorili, da je pomembno, da v ligi prvakov daš veliko golov. Trenutne gospodarske razmere, lanska gospodarska rast je omogočala novi vladi, da bi dala vsaj kakšen gol. Pa je poslala žogo visoko čez vrata, nekam med oblake. In tam v oblakih je tudi ta rebalans proračuna. Prav tja tudi sodi, ker ne temelji na realnih predpostavkah. Nobelov nagrajenec Milton Friedman je nekoč zapisal: "V ekonomiji nobeno kosilo ni zastonj, vsako kosilo nekdo plača." Tudi za ta rebalans žal velja, da ga bo moral nekdo plačati. 127 milijard tolarjev večja poraba od lanske bo račun, ki bo izstavljen slovenskim davkoplačevalcem. Vsak, od novorojenčka do upokojenca, bo pač plačal 63.500 tolarjev za to koalicijsko mineštro, ki ji pravite rebalans proračuna. Zato v Liberalni demokraciji Slovenije utemeljeno ocenjujemo, da je rebalans proračuna, ki ga bomo tu obravnavali, proračun izgubljenih razvojnih priložnosti in je slab za Slovenijo. Zato ga seveda ne bomo podprli. Hvala.
Hvala, gospodu Lahovniku. Gospod minister, čeprav so bile navedbe poslanca Lahovnika glede vas take narave, da bi upravičevale repliko, vam, gospod minister, po poslovniku žal ne morem dati besede. V imenu poslanske skupine Socialnih demokratov bo govoril gospod Franc Horvat. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani minister za finance in tudi danes v vlogi predsednika vlade glede na funkcijo in pa predvsem na akt, ki ga obravnavamo spoštovani ministri, državni sekretarji, predstavniki vlade, spoštovane kolegice in kolegi in vsi ostali prisotni! Predlog rebalansa proračuna za leto 2005 kot prvi proračunski akt nove vlade in sploh eden prvih pomembnejših aktov te vlade s področja gospodarstva ne obeta kaj posebno dobrega. Pri tem nič ne pomaga zadovoljstvo ministrskega zbora, ki je pospremilo odhod predloga rebalansa z Gregorčičeve na Šubičevo, prej nasprotno, to lahko zbuja še večjo skrb. Stari rek, da se dobro blago samo hvali, v tem primeru ne velja, šteli bodo rezultati in seveda potem predvsem zadovoljstvo državljank in državljanov. Glede na to, da so pohvale že bile izrečene v uvodu gospoda ministra in pa tudi v predstavitvah mnenj oziroma stališčih predvsem pozicijskih poslanskih skupin, bodo moje pripombe oziroma stališča v imenu poslanske skupine Socialdemokratov bolj kritične. Meni je to že 13 ali 14 proračun in rebalans. Naj tiste, ki se jezijo na število amandmajev, potolažim, da je število 76 amandmajev na rebalans sorazmerno majhno. V preteklih letih je s strani opozicije, ki je sedaj v poziciji, bilo vloženih dosti več amandmajev. Pa to ni nič hudega, to je legitimno in legalno in pravica poslank in poslancev. Spremenjeni proračun po svojem obsegu, ki presega predvideno rast bruto domačega proizvoda, ne upošteva veljavne in pod to vlado pripravljene nove strategije gospodarskega razvoja Slovenije, ne upošteva najnovejših gospodarskih gibanj, zlasti upočasnjene gospodarske rasti v začetku leta, ta je skoraj prepolovljena v odnosu na lanskoletno rast, ne upošteva cilje in usmeritev lizbonske strategije, ki sta jo potrdila ta vlada in tudi ta državni zbor, in to z veliko večino ali skoraj soglasno, ne upošteva neugodnega izida pogajanj v naslednji finančni perspektivi, upajmo, da se to ne bo zgodilo in da bo vendarle prišlo do kompromisa jutri ali pa v soboto zjutraj, ki bo dober za Slovenijo, in končno ne upošteva lastnih prioritet programa te vlade. Izjema je izpolnjevanje nekaterih obljub, ki pa ne bodo dosti prispevale k razvoju. Vse bolj očitno je, da je porast prihodkov ocenjen zelo optimistično ali preoptimistično in v tem je skrito precejšnje tveganje. Če bo pa uresničena predvidena rast prihodkov, pa bi bilo primerno začeti zniževati davek na plače in tako prispevati h konkurenčnosti gospodarstva. Na odhodkovni strani je še bolj kot porast skupnega obsega proračuna zaskrbljujoče prerazdeljevanje proračuna po namenih. Rebalans namreč daje prednost potrošnji, pa če nam je to prav ali ne, zapostavlja pa nekatere namene, ki so pogoj za večjo konkurenčnost, ki že itak zaskrbljujoče nekaj časa pada, to ne rečem, da je krivda te vlade, za hitrejšo gospodarsko rast, ki je za dohitevanje EU oziroma povprečja v njej, predvsem v bolj razvitih državah, prepočasna za zagotavljanje novih bolj kakovostnih delovnih mest, za skladnejši regionalni in sploh za kvalitetnejši trajnostni razvoj. Za podkrepitev teh ugotovitev naj naveden le nekatere sestavine rebalansa, ki niso razvojno naravnane. Nerazumno in nerazumljivo je zmanjšanje sredstev za tehnološki razvoj od načrtovanih 7,1 milijarde tolarjev na 5,5 milijarde, če seštejemo to postavko v obeh ministrstvih. To pomeni znižanje teh izdatkov pod raven 1% BDP. Vladni urad za makroekonomske analize in razvoj v najnovejšem poročilu o razvoju upravičeno ugotavlja, da je eden največjih problemov v razvoju konkurenčnosti in prenizke dodane vrednosti prav v premajhnem poudarku tehnološkemu razvoju in počasnem prestrukturiranju. To počne vlada v času, ko tudi EU očitno znižuje sredstva za ta namen, kar pomeni, da lahko iz bruseljske blagajne pričakujemo prej manj kot več. Tudi za druge namene spodbujanja razvoja podjetništva, prestrukturiranja, z izjemo turizma, so bolj skopo odmerjena sredstva. Znaten obseg sredstev za te namene je predviden iz skladov EU, kjer je pa glede na dosedanje izkušnje tveganje nezadostnega črpanja. Prav tako je nerazumljivo in nesprejemljivo zmanjšanje sredstev za aktivno politiko zaposlovanja, zlasti za ustvarjanje novih delovnih mest in za povečanje zaposljivosti in s tem za večjo nujno fleksibilnost trga dela. Takšno ravnanje vlade je še posebej nesprejemljivo glede na pričakovano izgubo delovnih mest v prestrukturiranju, zlasti v nekaterih delovno intenzivnih in nekonkurenčnih panogah oziroma podjetij, še vedno visoko stopnjo brezposelnosti v nekaterih manj razvitih območjih, kjer je brezposelnost dvakrat višja, kot je v razvitih regijah, in se giblje od 14 pa do 17%, v nekaterih ožjih območjih je celo višja, visok delež starejših brezposelnih, saj po poročilu urada za makroekonomske analize Slovenija močno zaostaja za povprečjem EU prav pri tej kategoriji prebivalstva. Naj navedem podatek, da je v EU, petindvajseterici, zaposlenih 40,4% starejših od 45, 55 let, medtem ko je v Sloveniji ta procent 23,5%, kot lizbonski cilj do leta 2010 je pa predvidena 55% zaposlenost te kategorije prebivalcev. Velik problem predstavljajo številni mladi, ki uspešno končajo študij in ne dobijo zaposlitve. Vse več jih v zadnjem času predvsem iz manj razvitih območjih odhaja v tujino. Pri zmanjševanju sredstev za tehnološki razvoj in za aktivno politiko zaposlovanja vlada ravna povsem nasprotno od prioritet lizbonske strategije: konkurenčnost, rast, zaposlovanje. To je spet toliko manj razumljivo v času, ko Evropska unija zmanjšuje sredstva za lizbonsko strategijo in pri tem računa na večja vlaganja in večje napore držav članic. Vlada z rebalansom ne uresničuje ene lastnih glavnih prioritet, to je skladnejši regionalni razvoj, saj zmanjšuje na primer sredstva za neposredne regionalne spodbude, upam, da bo amandma na to postavko sprejet, za uresničevanje regionalnega razvojnega programa ter sredstva za razvoj podeželja. Če k temu dodamo še napovedano skopost Evropske unije pri razvoju podeželja, ni pričakovati zmanjšanja razlik v razvitosti, prej nasprotno. K skladnejšemu razvoju in hitrejši gospodarski rasti prav gotovo ne bo prispevalo zmanjšanje sredstev za cestno infrastrukturo in za nekatere druge naložbe. V rebalansu ni zadostne podpore o spodbujanju izvoza, zlasti izvozni in turistični promociji. Nesporno je, da je izvoz motor gospodarske rasti. To je še posebej aktualno v času recesije na naših najpomembnejših tržiščih, za katere so tudi napovedi za prihodnost vse manj kot ugodne. Zato je nujno prodiranje na nova tržišča države z znatno hitrejšo gospodarsko rastjo. To pa zahteva večja sredstva za trženjske in promocijske aktivnosti, boljšo organiziranost in dejavnost predstavniške mreže in boljše sodelovanje vlade oziroma ministrstev z zbornicami, večjo podporo sicer zelo uspešni slovenski izvozni družbi in drugim. Očitno pa se nekaterim v vladi zdi bolj pomembno sesuvati zbornični sistem kot pomagati povečati njegovo učinkovitost še posebej za podporo gospodarstva pri prodoru na tuja tržišča. Vlada očitno nima razumevanja za mednarodno razvojno sodelovanje, ker zmanjšuje že tako pičla sredstva, ki so manjša od 1% bruto domačega proizvoda, ob tem, ko Evropska unija vztraja pri tem, da se ta sredstva povečajo na 0,3% oziroma še več, mednarodna organizacija in posamezne države pa predlagajo 0,7%. Pri tem ne gre zgolj za humanitarno in politično motivirano pomoč, kot se večkrat napačno misli tudi v vladnih krogih, temveč v veliki meri za odpiranje novih tržišč, spodbujanje in povečanje izvoza in naložb. To vse bolj postaja sredstvo za krepitev gospodarskih in političnih pozicij zlasti v državah v razvoju. Za te namene je možno dobiti tudi znatna sredstva iz virov Evropske unije, od posameznih držav, na primer Kanade, ki je ena od držav, ki daje največ za te namene, od mednarodnih finančnih ustanov in tako dalje. Za uspešno uresničevanje, in s tem sklenem, spremenjenega proračuna in za razvoj v prihodnjem obdobju bo poleg razpoložljivih sredstev zelo pomembna organiziranost in učinkovitost dela vlade in ministrstev. Žal, moramo ugotoviti, da kljub večkratnim napovedim predsednika vlade, vsaj za enkrat, ni videti nekih posebnih sprememb na bolje niti pri zagotavljanju boljšega koriščenja sredstev Evropske unije, kot tudi ne pri upravljanju razvojnih dejavnosti na sploh, vključno z lizbonsko strategijo. Ob nezadostnih sredstvih za razvojne namene - ta so tudi objektivno omejena - je to še toliko pomembnejše. Vlada bi morala nemudoma sprejeti strategijo gospodarskega razvoja Slovenije, državni razvojni program, čim prej pripraviti akcijski načrt za uresničevanje lizbonske strategije ter končno na najvišji možni ravni v vladi, na ravni ministra ali celo podpredsednika vlade, zagotoviti učinkovito koordinacijo razvojnih dejavnosti, vključno z bolj učinkovitim in usklajenim delovanjem v okviru Evropske unije. In končno, skrajni čas je za regionalno in s tem evropsko organiziranost države. Naj zaključim nekoliko bolj optimistično. Prej ko smo sedeli v velikem salonu na seji odbora za finance, je nad Ljubljano predvsem nad parlamentom divjala nevihta, bili so temni oblaki, bliskalo je in grmelo in nekako se mi je vsiljevala prispodoba, kot da od zgoraj pošiljajo sporočilo ali opozarjajo, pazite, kaj delate s tem rebalansom. Sedaj se je stanje vremena umirilo, upam, da se bo tudi kmalu zjasnilo, in da lahko delim optimizem z gospodom ministrom, da bo proračun, ki ga je napovedal za prihodnje leto oziroma za prihodnji dve leti boljši in tudi bolj razvojno naravnan, želim pri tem veliko uspeha ministru in vladi in seveda vsem nam. Hvala lepa za pozornost.
Hvala, gospodu Horvatu. S tem smo končali s predstavitvami poslanskih skupin. Prekinjam 9. izredno sejo Državnega zbora Republike Slovenije, ki jo bomo nadaljevali jutri, to je 17. junija ob 15.30 uri oziroma pol ure po prekinitvi redne seje, ki se bo začela ob 10. uri z obravnavo zakona o registraciji istospolne partnerske skupnosti. Hvala lepa.