Poštovani gospodine predsjedniče, poštovane gospođe i gospodo zastupnici. Ovim se zakonom predlaže osnivanje Jamstvenoga fonda veličine milijardu kuna. Taj Jamstveni fond i predložena jamstva namijenjena jesu za nove investicije i dovršetak postojećih investicija na način da ojačaju sposobnost poduzetnika u osiguravanju izvora financiranja za njihove održive projekte. Naime, naše analize razloga zbog kojih poduzetnički projekti ne dobivaju i nisu u mogućnosti dobiti kvalitetne izvore financiranja pokazuju da tome su razlog dva činitelja. Prvi, da u dijelu projekata se pokazuje nedostatak instrumenata osiguranja i kolaterala koje banke zahtijevaju, a drugo nedostatak vlastitoga učešća. Svrha je stoga ovog Jamstvenog fonda djelovati na otklanjanje u ovih dvaju temeljnih uzroka koji sprječavaju intenzivnije financiranje investicijskih projekata i mogućnost poduzetnika da dođu do financijskih sredstava. Stoga se ovaj Jamstveni fond temelji na podjeli rizika između banaka, HBOR-a i davatelja jamstva odnosno Vlade Republike Hrvatske. Naime, investicijski projekt prođe analizu rizika i zadovolji kriterije i analizu banke u smislu svoje održivosti i perspektive moći će kandidirati za ovo jamstvo. Banka će investicijski projekt u potpunosti financirati, snositi rizik financiranja, snositi rizik provedbe, realizacije i nadzora nad projektom. Država će snositi rizik 30% glavnice kredita s obzirom da se jamstva mogu odobriti do visine 30% glavnice ili najviše 50 milijuna kuna. U slučaju da se ipak tijekom provedbe i trajanja projekta pokaže da projekt nije uspio i da njegova realizacija nije uspjela zbog čega kredit dat za financiranje ovog projekta postane loš tada u trenutku naplate banka će morati prvo sama provesti ovršni postupak, naplatiti se iz instrumenata osiguranja i tek po završenom ovršnom postupku moći će se pozvati na ovo jamstvo za iznos od 30% glavnice koja će postojati u trenutku kada je kredit postao loš. Iznimno, ukoliko se ovršni postupak ne dogodi u razdoblju od 2 godine od trenutka početka ovršnog postupka banka će se moći pozvati na ovo jamstvo. Možda je najzornije način funkcioniranja Jamstvenog fonda potrebno i moguće objasniti na jednome primjeru. U slučaju projekta kojim se izgrađuje neki pogon ono što poduzetniku stoji na raspolaganju i ono što poduzetnik traži od banke, on traži kredit za svoj investicijski projekt za koji u najvećoj mjeri posjeduje instrumente osiguranja u vidu građevinskog zemljišta na kojem će se taj pogon graditi. Ulaganjem u izgradnju pogona rasti će naravno i vrijednost instrumenata osiguranja, ali vrlo često banka kaže meni to nije dovoljno. I ja tebi stoga takav projekt financirati ne mogu. Upravo u ovakovom slučaju projekt koji banka ocijeni održivim, koji banka ocijeni provedivim a za koji nedostaje dio instrumenata osiguranja moći će se poduzetnik obratiti državi za dobivanje ovoga jamstva. Jamstvenim fondom u ime Republike upravljat će Hrvatska banka za obnovu i razvoj. Banke će se za jamstvenu kvotu natjecati na aukciji i ono što očekujemo kao rezultat i kao mjerilo kojim će se banke natjecati na aukciji jest kamatna stopa kako kroz kamatnu stopu, tako i upravo kroz ono o čemu se danas puno govori, a to je smanjivanje dijela obvezne rezerve stvorili su se svi uvjeti i Hrvatska narodna banka se je pridružila naporima Vlade u smanjivanju kamatne stope. Stoga koristim ovu priliku izraziti očekivanje da će kroz Jamstveni fond i niske kamatne stope dodatno se intenzivirati gospodarski oporavak u Republici Hrvatskoj. Hvala vam lijepo.
Hvala. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Da. U ime Odbora za financije i državni proračun, predsjednik Odbora gospodin Goran Marić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, poštovana ministrice i državni tajniče, cijenjeni kolegice i kolege. Odbor za financije i državni proračun Hrvatskog sabora raspravio je na 72. sjednici održanoj 2. ožujka 2011. godine Prijedlog zakona o Jamstvenom fondu za poticaj gospodarskom razvitku i to kao matično radno tijelo. Nakon uvodnog obrazloženja predstavnika Vlade o razlozima donošenja ovog prijedloga zakona posebice po pitanju hitnog postupka u raspravi na odboru je iznijeto mišljenje da prošlogodišnji zakonski okvir, odnosno model davanja jamstava za gospodarski razvitak nije i oporavak nije dao očekivane rezultate, stoga treba i podržati ovaj prijedlog zakona u kojem je ravnomjernije podijeljen rizik između države i banaka. Predloženim zakonom omogućit će se poduzetnicima koji zbog niže kapitaliziranosti ne mogu ispuniti uvjete osiguranja kredita i svojih sredstava, a koji imaju dobre projekte da uz pomoć države i Jamstvenog fonda imaju pristup sredstvima za financiranje održivih projekata i da će stoga ovaj prijedlog zakona sigurno pozitivno pridonijeti gospodarskom oporavku. Nakon provedene rasprave Odbor za financije i proračun Hrvatskog sabora odlučio je jednoglasno predložiti Hrvatskom saboru donošenje Zakona o Jamstvenom fondu. Hvala lijepo.
Hvala. Ima li još interesa odbora? Nema. Otvaram raspravu. U ime Kluba zastupnika HNS-a, HSU-a gospodin zastupnik Zlatko Koračević. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, gospođo ministrice sa suradnikom, kolegice i kolege. Klub Hrvatske narodne stranke i Hrvatske stranke umirovljenika podržat će ovaj prijedlog zakona, s tim više što smo s jednom takvom idejom pred hrvatsku javnost kao inicijativu, kao podrška ukupnim nastojanjima Vlade Republike Hrvatske iznijeli prije godinu i po dana, šteta je što smo izgubili godinu i po dana, ali dobro je da se konačno nešto u tom pravcu i pokrenulo. Naime mi smo prije godinu dana donijeli jedan sličan zakon koji je također imao ideju formiranja jednog jamstvenog fonda, čija ideja je bila iz ciljeva namijenjena su za pokriće dijela rizika kredita banaka, s ciljem ublažavanja negativnih učinaka globalne krize na hrvatsko gospodarstva i stvaranje uvjeta održivog gospodarstva, rasta i poboljšanja likvidnosti gospodarskih subjekata, ponavljam otprilike sada godinu dana i rok važenja je bio 31.12.2010. Ovim prijedlogom zakona otvaramo jednu novu mogućnost, jednu novu šansu, koja opet u svom cilju za razliku od onog prethodnog govori da jamstva iz ovog zakona namijenjena su jačanju potencijala poduzetnika, da sad ne čitam dalje. Znači prvi je imao cilj pokriće dijela razlika kredita, rizika kredita banaka, a ovaj ima cilj jačanje poduzetništva. I jedan i drugi zakon su otprilike imaju istu namjeru, međutim činjenica da ovaj prvi zakon, to je taj tzv. popularno zvani model B, doživio totalni fijasko, da od jedne aukcije koja je bila 200 milijuna iskorišteno svega 36,9 milijuna, od ukupnog potencijala koji je bio najavljen 2 milijarde iskorišteno svega 36,9 milijuna. I nakon tog poražavajućeg starta modela B, izgubili smo godinu dana, došlo je u međuvremenu do promjene u Vladi, i konačno se shvatilo da nešto u sustavu ne valja. Želim podsjetiti sve nas da je guverner Narodne banke bio spreman kao poticaj gospodarstvu osloboditi 10 milijardi, pa kad je shvatio da od toga nema kruha jednostavno je odustao od čitave ideje. Činjenica da otprilike 3 milijarde koliko je središnja banka pustila na korištenje, do danas još uvijek na posebnom računu leži više od polovice sredstava, neiskorišteno, a u međuvremenu … [[Ne razumije se.]] samo kad mjerimo po unutrašnjem dugu popeli smo se sa 26 na 36 milijardi. Kad smo raspravljali o ovom zakonu iz 2010. godine, svi smo ga podržali, i kao zakonski prijedlog otprilike otvara prostor, međutim nešto se dogodilo zašto nije iskorišteno, od 2 milijarde iskorišteno svega 37 milijardi. E kaj se dogodilo. Desila se jedna provedbena mjera koju je donijela Vlada Republike Hrvatske, o kojoj mi pojma nismo imali kad smo donosili zakon, normalno kad nismo imali pojma kad je posljedica donošenja te mjere upravo taj zakon, a u toj provedbenoj mjeri kompletan rizik je prebačen na banke, kompletan rizik. Rizik o jamstvu je u potpunosti prebačen na banke. Pa koja je banka spremna ulaziti ili uzimati neko jamstvo ako za njega ona mora garantirati? A čitava ideja je upravo bila na tom tragu kao što je rekla u uvodu i gospođa ministrica, da je ovaj jamstveni fond namijenjen prije svega poduzetnicima koji su neadekvatno kapitalizirani, poduzetnici koji nemaju dovoljno kolaterala za svoje poduzetničke projekte, a imaju poduzetničke projekte. Drugim riječima donesemo ili donešen je, ili gospodarstvu ponuđen jedan prijedlog zakona, ali istovremeno uredbom Vlade Republike Hrvatske osigurana neučinkovitost tog zakona, a da je neučinkovit govorim, ponavljam još jedanput podatak od 2 milijarde koliko je bilo planirano, tim zakonom iskorišteno svega 36,9. O čemu se tu radi? Zašto? Igramo se sa sudbinama ljudi, nezaposlenima, ljudima koji primaju, rade a ne primaju plaću, razbacujemo se sa prilično arogantnim izjavama prema građanima koji su osjetili potrebu da iskažu svoj prosvjed. Imali smo prilike iskoristiti 2 milijarde, koja je u konačnosti, s obzirom na 50 postotno učešće rizika u riziku, u … [[Ne razumije se.]] 4 milijarde mi smo sustav blokirali. Jedan novi biser, novi primjer sredstva iz pretpristupnog programa IPARD. Iskorištenost je svega 5,09%, 6%. Kolega Šuker, imam ja te podatke koje i vi imate sa 10. mjesecom, moguće da se desilo nešto u međuvremenu, moguće, ali nešto što se desilo ovih dana, to je mjera 301 infrastruktura, uglavnom općine i gradovi su se javili na to, od 67 zahtjeva koji u konačni nose 280 milijuna poticajne investicije, a sve je to uglavnom infrastruktura, građevinski sektor nam je u kolapsu, odbijeno svih 67 zahtjeva, ljudi se žale. Agencija za plaćanje na čelu sa svojom ravnateljicom odbila sve zahtjeve. To je isto kao da u razredu učiteljica provodi test, svi učenici dobiju jedinicu i tko je kriv? Učenici? Vrlo vjerojatno. S tim da u ovom slučaju mjere 301 otprilike 100 tisuća kuna su općine i gradovi izdvojili u prosjeku za pripremu dokumentacije. 67 projekata odbijeno, 6,7 milijuna kuna je potrošeno. Za što? U trenutku kad su inače jedinicama lokalne i regionalne samouprave maksimalno srezali i pali prihodi. Međutim iščitavajući, ljudi su mi se obratili, iščitavajući ovu odluku o odbijanju prijave čovjek jednostavno ne može vjerovati, ne može vjerovati da se navodi sljedeće, a to je da nije dostavljena adekvatna dokumentacija za provedbu javne nabave i da nije potpuna. Znači, nije dostavljena i da nije potpuna. E pa sad je moje pitanje, kako to, mislim da na temelju čega se utvrdilo da nije potpuna ako nije dostavljena? Logično bi bilo da u svim ovim odbijenicama piše što sve nije dostavljeno. Da ljudi mogu dalje pokrenuti upravni postupak. Da ljudi mogu eventualno ispraviti nešto ako nije dostavljeno. Međutim, to normalno ne piše. Nadalje, jedna potpuno suluda stvar, stvarno suluda stvar. Jednu takvu stvar može isključivo napisati psihički nestrukturirana osoba. Da jedan od razloga zašto se odbija je to jer bi se podnositelja zahtjeva tražilo da dostavi potvrdu o OIB-u, jedinstvenom za grad taj i taj izdano od Ministarstva financija. Znači, odbija se zato jer bi se zatražilo da dostavi potvrdu o OIB-u. Znači, konkretno u potpisu gospođu Anica Lucević ona već danas zna da grad, konkretno u ovom slučaju Lepoglava, neće dobiti tu potvrdu. Projekat im je težak 13,5 milijuna kuna i dokazali su da imaju pokrivenost financiranja, predfinanciranja tog projekta i sa bankovnim sredstvima u cijelosti i još dodatno u svom proračunu od 7 milijuna, znači ukupno 20 milijuna na raspolaganju. Nadalje, uveli smo, mi smo uveli ne Europska komisija, mi smo uveli obvezu otvorene međunarodne objave natječaja, znači prijavu u službeni Vjesnik EU za sve iznose. Praksa EU da obavezno projekti iznad 5 milijuna eura, do 5 milijuna eura dovoljno nacionalni. Ne mi smo veći biskupi od Pape. Mi moramo sve prijaviti. Broj 2, čim je međunarodna objava normalno i sva dokumentacija mora biti na engleskom. Kad bi bila domaća objava dovoljno je da je dokumentacija na hrvatskom jeziku. Sljedeći biser, za nabavku mehanizacije podnositelj zahtjeva mora dostaviti elaborat o utjecaju na okoliš koji košta 30 tisuća kuna. Za nabavku traktora, kombajna, bilo što. Nije EU tražila, mi smo to propisali. Za nabavku kombajna treba dostaviti elaborat o zaštiti na radu. Nije EU tražila, mi smo propisali. I normalno je da je iskorištenost na 6%. Od 67 zahtjeva koliko u ovom trenutku je došlo u Agenciju za plaćanje odbijeno je sve. Pa tko je tu lud? Tko je stvarno tu lud? I da li će ta gospođa, zove se Anica Lucević, šefica Agencije za plaćanje pri Ministarstvu poljoprivrede koja potpisuje takva obrazloženja, da li ona uopće može obavljati tu funkciju, raditi direktnu štetu. Vraćam se opet na ovaj zakon. Sasvim sigurno da ovaj zakon ima uspjeha, ima šanse uspjeti zato jer država preuzima rizik. To je ključno. Za razliku od onog prethodnog koji je imao tu mogućnost, ali uredbom Vlade smo smanjili tu mogućnost. Sasvim sigurno da nije slučajno da je HNB u dogovoru sa bankama i poduzetnicima pustila bankama 6,3 milijarde kuna iz pričuve, bez Vlade, nije slučajno. I to je dobar potez jer Vlada ne radi ništa. Činjenica je da je našem gospodarstvu potrebna vrlo konkretna pomoć, činjenica je da o tome govorimo već duži niz vremena. Klub HNS-a predložio je jedan takav prijedlog zakona već prije godinu i pol dana, kolege iz SDP-a svako malo idu sa zakonskim prijedlogom. Meni je drago da smo konačno dobili jedan provediv zakon. Nadamo se da uredbom Vlade neće biti onemogućena njegova provedba kao što je bilo to u prethodnom, ali ključno je, da za potrebu gospodarstva je nužna prije svega politička odluka Vlade, očito da nje nema, možda ćemo je sad dobiti, možda će sad biti prisutna politička odluka da preuzme odgovornost, a u konačnosti izuzetno bitna stvar je i njezina sposobnost koju na primjeru dosadašnjih zakona, koju na primjeru ovih nekoliko stvari koje sam spomenuo vezano za Agenciju za plaćanje i IPARD pretpristupnih programa, s obzirom na ukupno stanje činjenica da te nesposobnosti nema. Međutim, u vjeri da će ovaj prijedlog zakona dati konkretnu podršku gospodarstvu šteta je što nismo definirali koje gospodarske grane, još uvijek govorim općenito, to je šteta. Ali nadamo se da će u vremenu pred nama doći do toga čisto kao posljedica ne znanja nego jednostavno potreba, a i poslodavci su tu vrlo jasnu poruku poslali. Klub HNS-HSU-a podržat će ovaj prijedlog zakona.
Hvala. Klub IDS-a, gospodin zastupnik Damir Kajin.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, gospođo ministrice. Da, ovo je ja se slažem isto sa mojim prethodnikom dobar zakon. Zašto? Zato jer ima namjere pomoći gospodarstvu. Malo toga kada je o tome riječ znači o gospodarstvu, zadnjih nekoliko godina u Hrvatskoj ima slobodan predznak ali ovaj zakon zaista ima takav jedan pozitivan predznak. Prije sam prozivao Vladu, ali je ova mjera nešto što zasigurno treba prihvatiti. Drugo, u obrazloženju ovog Zakona o Jamstvenom fondu doslovce se kaže, to ću citirati "da ovim zakonom se predlaže uspostava Jamstvenog fonda za poticaj gospodarskom razvitku u daljnjem tekstu Jamstveni fond od milijardu kuna putem kojeg će RH preuzeti pokriće djela rizika novih kreditnih plasmana banaka", pa se onda kaže da "Namjera je prije svega potaknuti pokretanje investicijskih projekata koji će donijeti pozitivne učinke na hrvatsko gospodarstvo, projekti koji se smatraju prihvatljivim u ovom modelu usmjereni su prije svega na dugoročne investicijske projekte. Jamstva se daju do najviše 30% iznosa glavnice kredita, ali ne više od 50 milijuna kuna. Jamstva se sukladno ovom zakonu izdaju do zaključno 30. travnja 2012. godine". Ono što bi isto tako na neki način trebalo jamčiti "jednu pravičnu raspodjelu tog novca iz tog Jamstvenog fonda". Ne da uvijek novac ide kako bih rekao istima, uvijek istima po jednoj uhodanoj špranci. Pa netko može računati na pomoć države, a drugi se ne mogu ničemu nadati. Ono što mene strašno smeta što čitav niz tvrtki u ovoj zemlji završava u stečaju, potom formiraju jednu novu tvrtku, obveze ostavljaju državi, lokalnoj samoupravi nije bitno svojim komintetima, a putem veza i nakon toga za te nove tvrtke nastavljaju dobivati i jamstva i povlaštena "kreditna sredstva". Drugi ne dobivaju ništa, sve uredno jasno ispunjavaju i poreze i plaće i doprinose, imaju manje od radnika koji rede kod njih i jednostavno ne mogu do jedne pune nekog novca od strane države. Drugo o čemu bi isto valjda trebali progovoriti jednom to je rad na crno ili ta siva zona. Ja mislim da je to stvarno u ovoj zemlji prevršilo svaku mjeru. Jučer ili prekjučer sam pogledao jedno izvješće Svjetske banke gdje se kaže da u Hrvatskoj na crno radi ili poprima rad na crno 35% bruto društvenog proizvoda. Ja osobno mislim da oni u tome pretjeruju. 35% je preko 100 milijardi kuna. Znači PDV-a od 100 milijardi kuna ova država bi mogla uprihodovati u iznosu od 23 do 25 možda i više milijardi kuna. Mislim jasno da ne možete uprihodovati svaku od tih kuna. Recimo da rad na crno nije 35%, da je 50% toga iznosa, ali još uvijek netko lišava državu prihoda, pa slobodno se možemo reći samo po tom osnovu od gotovo 10 milijardi kuna. Svi mi znamo da je rad na crno na neki način "mehanizam te socijalne stabilnosti", ali mislim da neki pojedinci to zlorabe i da tako jednoj praksi u dogledno vrijeme trebalo bi stati na kraj i doslovce se dešava da neki pojedinci funkcioniraju malo Zavod za zapošljavanje, malo fuš pa imaju više i od ljudi koji vode ovu državu, iako znam da gro ljudi sa zavoda su apsolutno nesretni ljudi koji s tim fušem nema ništa i koji se ne mogu pomoći bez da se otvore nova radna mjesta. Ovaj zakon ima za cilj otvaranje radnih mjesta ili pomoći gospodarstvu, pa onda jasno i smanjivanje ta nezaposlenosti i utoliko kondicije tog zakona treba podržati. Govorim to i u kontekstu činjenice što je od 2012. ukinut onaj povrat poreza koji će potaći fuš i mislim da je takva jedan mjera kriva. No pustimo sada to. Gdje je HRvatska na dan 9.3.2011. godine? Nama bruto društveni proizvod već treću godinu za redom opada, sve zemlje u našem okruženju izlaze iz te recesije. Hrvatska je još uvijek duboko njome pogođena. Nezaposlenost nam je negdje 7, 8% veća nego u istom periodu lani. U dvije godine HRvatska je ostala bez 140 tisuća radnih mjesta, industrijska proizvodnja u 1. mjesecu 2011. je 6,7% niža no što je bila u istom mjesecu lani. O nelikvidnosti, činjenici da investicija nema, da ulaganja nema, ne treba naprosto trošiti niti riječi, građani, gospodarstvo, mirovinski fondovi, nikako da krenu u investicijski ciklus između ostalog jer doista potiče se jedna politička neizvjesnost. Svaki dan smo svjedoci okupljanja građana, pritisaka seljaka koji zatvaraju magistralne pravce, granične prijelaze ne daj Bože, da bi opravdano skrenuli pozornost na sebe. Nespremnost da se naprosto povede jedan dijalog između pozicije i opozicije i utoliko treba pozdraviti mjere predsjednika Josipovića. Svi su naprosto u jednom iščekivanju što će biti od ove sezone. Kada govorim o sezoni mislim i na poljoprivrednu, a pogotovo na turističku. Jer ne daj Bože da se ona ugrozi jer nakon toga i mnogi koji su uz more i koji žive od turizma ali i drugi bili bi naprosto gladni. Zato jedan ovakav zakon koji je težak cca do milijardu kuna, ali koji može uz sebe vezati još 3, 4 milijarde kuna raznih investicija, apsolutno je nešto što je u ovom trenutku dobro došlo. Jasno i ovim malim obrtnicima želim vjerovati da će taj Jamstveni fond biti na usluzi kao i ne znam nekim gospodarskim subjektima većim jasno. Međutim mislim da bi tim malim obrtnicima trebalo tom jamstvu biti i da oni mogu doći do prostora u kojim desetljećima naprosto djeluju koje je gradskom ili državnom vlasništvu, jer svi znate seljaci su u zadnjih petnaestak godina došli do zemlje, radnici su mogli kupiti stanove, tajkuni su došli do tvornica, izvršena je denacionalizacija ne znam itd. jedino obrtnici ne mogu doći do svog prostora koji bi jamčio njihovu opstojnost. Ključne odredbe ovog zakona su članak 8., 9., 10. jamstva znači ovdje se kaže prema ovom zakonu daju se za kredite koji su namijenjeni financiranju novih investicija i dovršenju već započetih investicija uključujući financiranje potrebnih obrtnih sredstava. Ovi krediti moraju biti primjereno osigurani. Krediti na rok od najmanje 20 mjeseci najviše do 15 godina, članak 8. Članak 9. govori da jamstvo za pojedinačni kredit može iznositi najviše 30% iznosa glavnice kredita, zato sam rekao da vezuje uz to najmanje 3 pa možda i 4, možda i 5 milijardi kuna, ali ne više od 50 milijuna kuna u trenutku izdavanja jamstva. I članak 10., jamstva prema ovom zakonu ne daju se korisnicima kredita za kredite namijenjene isključivo za obrtna sredstva i u stavku 1. točci 5. za kupnju poslovnog udjela ili dionica ili za otplatu postojećih kredita korištenih za navedene svrhe. Ja mislim da bi možda trebalo omogućiti i za kupnju, ne samo za gradnju tog poslovnog prostora. Međutim, ono što je možda danas bitnije čak i od ovog Zakona o Jamstvenom fondu kojega apsolutno treba podržati to je ova reakcija guvernera Rohatinskog koji je dao 6,3 milijarde kuna za kredite za turizam, za prerađivačku industriju. Ali ono što je interesantno, s kime se gospodin Rohatinski dogovarao o tim plasmanima, sa bankarima, sa poduzetnicima, ne sa Vladom. I sada interesantno guverner kaže, to je naš pokušaj da pomognemo gospodarstvu, ne želimo time pomoći ni Vladi ni bilo kojoj političkoj opciji, to je malo nategnuto. A gospodin Milošević kaže, ipak pita što to znači da HNB komunicira sa poslodavcima i bankarima, a ne sa Vladom. Inače, kaže dalje, vodeća rejting agencija ovih dana ispituje hrvatski rejting, smanji li ga dodatno će narasti cijena hrvatskog duga, a u ponedjeljak stiže na naplatu obveza od onih 750 milijuna eura, znači obveznica koje su prije plasirane od strane gospodina Šukera na američkom tržištu. Vjerujem da do pad, nije? … [[Upadica se ne razumije.]] To je 2002., a nije to od lani? … [[Upadica se ne razumije.]] A u Saboru? Znači tu smo zajedno bili. … [[Upadica se ne razumije.]] Ali ono što je najbitnije, treba vjerovati i izraziti nadu da do pada rejtinga neće doći. … [[Upadica se ne razumije.]] A objavljeno je jučer da nema pada rejtinga, dobro. Svaki dan smo 4-5 sati na internetu, ali uglavnom pratim ovdje prosvjede i ove ture. Ali još jedanput, s kime se znači, dobro, dobro i to je dobro da nije pao kreditni rejting koji danas iznosi još uvijek BBB- znači tik do bankrota. Ne daj bože da je pao jer bi to naprosto bilo strašno. Ali s kime se naprosto dogovorio guverner Rohatinski? Rekoh, sa bankarima i poduzetnicima i to možda i govori da u budućim izborima, možda više i od opozicije i od prosvjednika, a možda i vas gospodo s desne strane, odlučit će kapital. Sve u svemu, dobro je i da je gospodin Josipović pozvao stranke, to je zadnji trenutak rekoh da se pomogne zemlji, narodu pa ako treba i omogući častan odmak sa vlasti. Ali je znate šta problem, ako guverner izbjegava Vladu, a šta onda očekivati od naroda da vas voli. E neće ići. Dobro, bez obzira na sve neću o tome, govorio sam već jutros, zakon je korektan, dobar. Vidjet ćemo kome će ići taj novac i želio bih da se što je moguće više sredstava veže uz tih 1 milijardu kuna.
Dva ispravka. Gospodin zastupnik Frano Matušić.
Zahvaljujem, gospodine potpredsjedniče. Evo javnosti radi, premda smo mi ovdje u sabornici svi čuli dobacivanja, ali netočno je da je riječ o Šukerovom kreditu i obveznicama kao što je to rekao kolega Kajin. Riječ je o kreditu iz 2002. godine kojem je kumovao upravo kolega Kajin… … [[Upadica se ne razumije.]] Ne, ne, niste nikako, ni slučajno. I drugo je netočno da je kreditni rejting Hrvatske pao. Evo državna tajnica odnosno ministrica je rekla da je, državni tajnik i ministrica su rekli da je jučer objavljeno a to ste trebali pročitati kolega, da nije pao kreditni rejting Hrvatske. I nije Hrvatska pred bankrotom, to je potpuna neistina. Hrvatska ima čak bolji rejting nego neke članice Europske unije. Prema tome… … [[Upadica se ne razumije.]]
I gospodin zastupnik Ivan Šuker.
Hvala lijepo, gospodine potpredsjedniče. Pa dakle u nizu neistinitih i netočnih navoda koje je kolega Kajin rekao za ovom govornicom, a koje inače nisu dobre jer to baš može utjecat na onaj kreditni rejting o kojem je on govorio, ja ću se osvrnut samo na jednu. Nije istina da guverner izbjegava Vladu, to je autonomno pravo. Hrvatska narodna banka je neovisna institucija i guverner je naprosto nakon ovog modela B izmijenjenog kojeg je Vlada donijela i kojeg ćemo mi danas raspravit, donio odluku da smanji deviznu pričuvu i da na takav način otpusti poslovnim bankama za ciljane projekte negdje oko 6 milijardi i 300, na takav način i on da jedan neovisni doprinos. Ali mislim da danas kad govorimo o ovoj točki bi se trebali više baviti s tim zašto onaj prethodni model nije uspio da bi nam dao odgovor što trebamo učiniti sutra i na kraju krajeva je dobro da poslovne banke, centralna banka i poduzetnici idu u zajednički projekt jer nemojmo zaboraviti da ova pričuva na određeni način i poskupljuje cijenu kapitala.
Hvala. Ja bih molio klubove zastupnika da u 13 sati budu zastupnici i zastupnice u Saboru radi dopune dnevnog reda sa dvije točke: Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o rodiljnim i roditeljskim potporama i izmjene i dopune Zakona o obveznom zdravstvenom osiguranju. U 13 sati glasovanje o dopuni dnevnog reda. Klub zastupnika HSS-a, gospodin zastupnik Stanko Grčić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, uvažena ministrice i državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. U cilju prevladavanja teškoća u gospodarstvu, eliminiranja negativnih učinaka globalne krize na hrvatsko gospodarstvo, u stvaranju uvjeta dugoročnom održivom gospodarskom rastu Vlada Republike Hrvatske u 2010. donijela je mjere za gospodarski oporavak i razvitak radi očuvanja postojećih i stvaranja novih radnih mjesta, povećanja investicija, osiguranja zadovoljavajuće razine likvidnosti gospodarstva, povećanja proizvodnje, stabiliziranja prihoda državnog proračuna, poboljšanja strukture bilance plaćanja te ostalih koristi kojima će se omogućiti održavanje stabilnog makroekonomskog okvira. Jedna od mjera bilo je donošenje Zakona o Jamstvenom fondu za gospodarski oporavak i razvitak temeljem kojeg je uspostavljen Jamstveni fond, a jamstva su se po navedenom zakonu mogla izdavati do 31. prosinca 2010. godine. Naime, na navedeni zakon odnosila su se i pravila o državnim potporama, te se stoga i morao odrediti precizan rok za provedbu mjera po ovome zakonu. Kako bi se i u 2011. godini mogle nastaviti navedene mjere nužno je donijeti predloženi zakon. Istodobno ovim zakonom predlažu se i promjene u Jamstvenom fondu i u svrhu učinkovitijeg i djelotvornijeg postupanja. Namjera je prije svega potaknuti pokretanje investicijskih projekata koji će donijeti pozitivne učinke na hrvatsko gospodarstvo. Projekti koji se smatraju prihvatljivima u ovome modelu usmjereni su prije svega na dugoročne investicijske projekte. Jamstva se daju do najviše 30% iznosa glavnice kredita, ali ne više od 50 milijuna kuna. Jamstva se sukladno ovom zakonu izdaju do zaključno 30. travnja 2012. godine. Korisnici kredita za koje Republika Hrvatska daje jamstvo temeljem ovog zakona mogu biti poduzetnici koji imaju sjedište, odnosno prebivalište u Republici Hrvatskoj provedba predloženog modela financiranja zasnovana na dodjeli jamstvenih kvota bankama putem javnog poziva HBOR-a. Jamstva iz ovog zakona namijenjena jačanju potencijala poduzetnika za pokretanje i provedbu investicijskih projekata s ciljem ublažavanja negativnih učinaka globalne krize na hrvatsko gospodarstvo i stvaranja uvjeta održivog gospodarskog razvitka, te kako se ... [[Govornik se ne razumije.]] ako drugačije ovim zakonom nije određeno odnose odredbe proračunskih propisa i zakona kojim se uređuju obvezni odnosi. HBOR u ime i za račun Republike Hrvatske provodi postupak davanja jamstva temeljem ovog Zakona, provodi nadzor namjenskog korištenja kredita za koji je dano jamstvo temeljem ovog zakona i nadzire i provodi postupak povrata sredstava sa osnova naplaćenih jamstava, a banke u čiju su korist dana jamstva pažnjom dobrog stručnjaka provode osiguranja danih jamstava. Također i u svrhu učinkovitijeg postupanja HBOR može ovlastiti banke u čiju su korist jamstva dana da osim osiguranja jamstva provode i ostale poslove. Spomenut ću samo konkretniji je članak 11. predloženog zakona gdje se ovim odredbama članka 11. uređuje kako su jamstva prema ovom Zakonu neopoziva i plativa na prvi valjani pisani poziv banke koja je dobila jamstvo. Banka koja je dobila jamstvo obavještava HBOR o otkazu ugovora o kreditu i svim mjerama koje se poduzima u svrhu osiguranja i ovrhe tražbina po danome kreditu. Valjani pisani poziv banke mora sadržavati dokaze kako je banka kao dobar stručnjak nakon otkaza ugovora o kreditu provela sve mjere osiguranja i ovršne mjere po svim raspoloživim instrumentima osiguranja. Obveze po jamstvu temeljem valjanog pisanog poziva na plaćanje po jamstvu dospijevaju u roku od 15 radnih dana od dostave ovog valjanog pisanog poziva na plaćanje po jamstvu. Visina obveze o danom jamstvu utvrđuje se na dan kada je HBOR zaprimio obavijest o otkazu kredita. Banka je dužna u roku od dvije godine od dostave obavijesti o raskidu ugovora HBOR-u provesti sve mjere ovrhe. Ako u tom roku banka nije uspjela naplatiti dug od korisnika kredita banka podnosi pisani poziv na plaćanje po navedenom jamstvu. Vlada Republike Hrvatske detaljnije propisuje uvjete i rokove za jamstva dana prema ovom Zakonu. Ovaj model davanja jamstva omogućuje poduzetnicima koji zbog niže kapitaliziranosti ne mogu ispuniti sve uvjete osiguranja kredita iz svojih sredstava, a koji prema procjeni banke imaju održive investicijske projekte, da uz pomoć države imaju pristup sredstvima za financiranje tih projekata. Jamstva prema ovom zakonu ne daju se korisnicima kredita isključivo za obrtna sredstva za kupnju poslovnog udjela ili dionica ili za otplatu postojećih kredita korištenih za navedene svrhe. Ako korisnik kredita ima dug prema državi za koji po posebnim propisima nije odobrena obročna otplata, te korisnicima kredita koji su u teškoćama kako su definirani propisima o državnim potporama. Jamstveni fond iznosi milijardu kuna. Visina jamstvene kvote za svaku banku određuje se na temelju ponude banke u skladu sa kriterijima koji će biti objavljeni u pozivu za podnošenje ponuda, a Vlada Republike Hrvatske propisat će osnovne elemente ponude banke i kriterije za dodjelu jamstvene kvote, uvjete i rokove za umanjenje jamstvene kvote, te način korištenja jamstvene kvote. S obzirom da je zadaća i cilj ovog predloženog modela financiranja i jačanja potencijala poduzetnika za pokretanje i provedbu investicijskih projekata putem davanja jamstava iz Jamstvenog fonda klub Hrvatske seljačke stranke podržati će Prijedlog zakona o Jamstvenom fondu za poticaj gospodarskom razvitku. Hvala vam lijepo.
Hvala. Klub zastupnika SDP-a gospodin zastupnik Gordan Maras. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, gospođo ministrice, kolegice sa suradnikom, kolegice i kolege zastupnici. Na početku da odmah razriješimo dvojbe. SDP će podržati ovaj prijedlog zakona jer smatramo da u ovoj situaciji kada smo još na putu kako kaže naša premijerka puta da nađemo put izlaska iz krize svaka pomoć koju će gospodarstvo dobiti je dobra i smanjenje rizika kreditiranja na ovaj način i tako time i cijene kapitala naših poduzeća je dobra i naravno da ćemo to podržati. Ali treba okrenuti i skrenuti pozornost na određene stvari. 14.1.2010. godine na sjednici Vlade Vlada je prihvatila Odluku o mjerama za gospodarski oporavak. Tu su bila dva osnovna modela. Jedan je bio o kreditiranju i drugi model je bio ovaj Jamstveni fond koji mi danas dobivamo ovdje u Saboru i koji ćemo vjerojatno ovih dana izglasati. Namjerno govorim datum kada se to desilo, a desilo se 14.1.2010. godine. Znači, prije godinu i tri mjeseca skoro je trebalo da od Vlade i najave i prihvaćanja odluke na sjednici Vlade kada je premijerka rekla, citiram: "Ovi su koraci okvir za poslove koje ćemo završiti u ovoj godini, a većinu pokrenuti krajem ovog ili početkom sljedećeg mjeseca, znači godina je daleko istekla, i na neki način sve ovo što se dešava u Hrvatskoj je i djelomice posljedica toga šta Vlada nedovoljno brzo i nedovoljno kvalitetno predlaže rješenja koja bi nam pomogla da izađemo iz krize. Godinu i 3 mjeseca je bilo potrebno da ovaj zakon dođe u saborsku proceduru, vidimo koliki je zakon, koliko članaka ima, koja je ideja, ne previše komplicirana i mislim da se trebalo s time odreagirati i prije. U kakvoj smo situaciji i kao što sam rekao Vlada je predložila dva modela načina i mjera za gospodarski oporavak, a ja bih rekao gospodarski oporavak u Hrvatskoj je poput puža, još nije praktički ni krenuo, a ove godine se kreće ali zbilja sporim, sporim koracima. Mi smo u dvije godine 2009. i 2010. godine izgubili 7,4% BDP-a, i sada tek vidimo koliko je pogubno bilo pravljenje Vlade HDZ-a prije dvije i pol godine, da kriza u Hrvatsku de facto uopće neće ni dodirnuti i koliko je to nečinjenje uzrokovalo štete Hrvatskoj, hrvatskom gospodarstvu i hrvatskim građanima. Nama je i prošle godine industrijska proizvodnja pala 1,4%, građevinska aktivnost 16%, nezaposlenost je narasla u te dvije godine, 2009. i 2010. za 120 tisuća novo nezaposlenih. Još 80 tisuća ljudi u Hrvatskoj radi, a ne prima plaću. Znači mi imamo otprilike 400 tisuća ljudi koji su radno sposobni, a nemaju nikakvih prihoda, niti mogu prehranjivati svoje obitelji, i to su glavni problemi kojima se ova Vlada na žalost ne bavi. Na žalost među ovih 80 tisuća koji rade i ne primaju plaću postoje tvrtke koje su i u državnom vlasništvu. Evo mi imamo jednu tvrtku koja čeka mjesecima i čekala je mjesecima do neki dan, je dobila plaću sa zakašnjenjem od 3 mjeseca, radi se o Hrvatskom olimpijskom centru Bjelolasica. Državna tvrtka gdje radnici rade, a ne dobijaju plaće, naravno niti doprinose nekoliko mjeseci. I šta ćemo dalje govoriti o aktivnosti ove Vlade i načinu na koji ona radi, kada u svojim poduzećima ne poštuje pozitivne zakone i ne poštuje radnike koji tamo rade, da 2 i više mjeseca ljudi rade a ne primaju plaću. Na žalost takvu sliku društva naravno ne možemo imati onda ni bolju niti među poduzetnicima. Postoje naravno i oni koji krše zakone i koji na žalost podcjenjuju ljude koji pošteno rade i ne isplaćuju im plaću. E sada netko je spomenuo maloprije i nepovjerenje Hrvatske narodne banke u Vladu, ja smatram da je ono ovim potezom koji je jučer primijenio gospodin Rohatinski prešlo sa riječi na djela. Slušali smo prigovore HNB-a godinu, dvije, tri o ja ih rekao potrebi fiskalne konsolidacije, fiskalne neodgovornosti ove Vlade, da smo jedini u okruženju koji vodimo fiskalnu … [[Ne razumije se.]] politiku, znači mi ne smanjujemo troškove, mi smo tijekom ovih godina krize povećali troškove, i naravno da nakon šta je HNB upozoravao nekoliko godina na tu situaciju jučerašnja mjera i zaobilaženje Vlade na neki način, pa čak i zaobilaženje ovih modela, jer je HNB jasno rekao da ovaj novac koji je dogovorio sa poslodavcima i bankama da se otpusti i da se stavi na raspolaganju industriji i turizmu, da neće ići i da ide mimo dosadašnjih modela A i B koje je predlagala Vlada, zbog toga šta misli da su time modeli neuspješni. U ovom trenutku od 2 milijarde kuna koje su bile na raspolaganju za model A i B po informacijama HNB-a više od pola novca stoji neiskorišteno. Znači da je, problem nije u tome da nema likvidnosti, da nema novca da se kreditira gospodarstvo, problem nije u tome da nema onih kojima je potreban novac, jer vidimo u kakvim poteškoćama su naši poduzetnici i naše tvrtke, zbog čega i trpimo gospodarski pad protekle dvije godine. Problem je naravno u realizaciji, a tko je zadužen za realizaciju? Vlada. Vlada sa svojim odlukama, Vlada preko HBOR-a svoje banke u svom vlasništvu, oni su odgovorni da se ti modeli kada su na dispoziciji sredstva i kada su na dispoziciji ljudi koji ta sredstva trebaju, da se to odrealizira. Na žalost ništa se ili se vrlo malo napravi, a više od polovine sredstava još stoji neiskorišteno, i to je opet se vraća na početak razlog zbog čega mi 2009. i 2010. imamo pad od 7,4%, zbog čega smo jedina zemlja u okruženju koja ne ostvaruje gospodarski oporavak u 2010. godini, pa makar on bio i simboličan, ali nismo, jedini nismo izašli iz recesije, a zemlje s kojima se volimo uspoređivati iz našeg okruženja, iz regije imaju i bilježe gospodarski oporavak. I to nije ono šta dosta često slušamo kao poruku iz Vlade, razlog zbog toga šta smo kasnije ušli u recesiju, pa ćemo kasnije i izaći. Ušle su i te zemlje u recesiju u sličnom periodu kad i Hrvatska, i za godinu dana su već počele ostvarivati stope gospodarskog rasta. Problem je u nečinjenju i ja bih rekao jednoj nefleksibilnosti, da ne budem grublji ponekad i o neznanju onih koji bi trebali u Vladi odlučivati o stvarima koje utječu na gospodarski oporavak svih nas i na one ljude, rekao sam 120 tisuća koji su ostali bez posla, i onih 80 koji ne primaju plaću. Zar nije sramotno, gospodo, da nakon 7 godina HDZ-ove Vlade mi imamo po prvi puta manje zaposlenih nego što smo imali kad ste preuzeli 2004. vlast? Znači niste u tih 7 godina uspjeli zaposliti niti jednog novog čovjeka. Mi imamo sada manje zaposlenih nego šta smo imali u siječnju 2004. godine. To su problemi, naravno o kojima ovdje moramo jasno govoriti, 7 propuštenih godina, milijun i 380 tisuća ljudi je zaposleno, manje je, ta brojka je manja nego u siječnju 2004. godine. Naravno, evo rekao sam na početku SDP će podržati ovaj zakon. Ono šta bi voljeli da ovaj zakon ide više za poticanje industrije, pogotovo izvoza, s obzirom da vidimo da izvoz ima tendenciju rasta u protekle godine i to je jedan od podataka koji je pozitivniji. Na žalost u ovom zakonu stoji odredba da se on, kaže u članku 10. se ne daju korisnicima kredita koji su namijenjeni isključivo za obrtna sredstva, isključivo za obrtna sredstva znači, sad pošto nema nikakvog podatka, to može biti ili preko 50%, ispod 50%, znači može se manipulirati. Bilo bi dobro da se daju jamstva za ona poduzeća koja će otvarati radna mjesta koja su namijenjena proizvodnji i izvozu. Mislim da bi tu trebali napraviti maksimalni napor. A u onim, ja bih rekao modelima, čuli smo i po ocjeni HNB-a neuspješnim modelima A i B kreditiranja poduzeća, apsolutno treba razmisliti o tome kojim tvrtkama se još može pomoći. Da li su tvrtke sa poteškoćama isključivo one i nažalost one koje nisu mogle ući u tu kreditnu liniju isključivo one koje su do 30. srpnja 2008. već bile u problemima. Jer kao što se sjećamo 30. srpnja 2008. godine još uvijek je Vlada tvrdila, pa ne samo tada nego 4, 5 mjeseci poslije toga da nismo u recesiji i da neće biti nikakvih problema, da će nas recesija okrznuti, ali mi smo već tada bili u ozbiljnim problemima i naše tvrtke su bile u problemima. I možda bi trebalo razmisliti da se taj rok malo fleksibilizira jer mnoge tvrtke ne mogu koristiti sredstva koja su u ovom trenutku na raspolaganju zbog toga što ne zadovoljavaju ove određene kriterije. A ne treba spominjati da svako radno mjesto u ovoj situaciji kada se sačuva zlata vrijedi, a pogotovo je problem u tome što novaca očito ima, likvidnosti ima, a mi ih ne znamo realizirati. Evo ga, Klub zastupnika SDP-a će podržati ovaj zakon, ali žalimo što imamo 7 propuštenih godina, što nismo zaposlili niti jednog novog čovjeka, što 2 godine ignoriramo krizu, što ne radimo ništa, što ne predlažemo i ne usvajamo zakone koje SDP u ovom Saboru u proteklih 2 godine predložio. Radi se o 40-ak zakonskih rješenja. Ništa nismo napravili, 2 godine smo izgubili. Nažalost, zbog toga imamo velikim dijelom i ovu situaciju koju imamo ovih dana u Hrvatskoj. Hvala lijepo.
Hvala. Pet ispravaka. Prvi, gospođa zastupnica Nedjeljka Klarić.
Hvala vam lijepa gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Evo, ispravit ću 2 netočna navoda gospodina Marasa koji kaže da Vlada nedovoljno brzo i nedovoljno kvalitetno predlaže mjere za gospodarski oporavak. I još jedan netočan navod, a veli problem je u nečinjenju. To su netočni navodi. Upravo evo zakon koji je pred nama sa jamstvenim fondom i niskim kamatnim stopama će ubrzati gospodarski oporavak Hrvatske. Osim toga, gospodine Maras, bilo bi dobro da pratite provedbu Plana provedbenih aktivnosti Programa gospodarskog oporavka tada biste vidjeli da se on događa u očekivanim rokovima i planiranim aktivnostima. Hvala lijepa.
Drugi, gospodin zastupnik Ivan Šuker.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Dakle, netočno je da je Vlada rekla da nas kriza neće dodirnuti. Kao što sam rekao i neki dan u onom trenutku kad je Vlada donijela izmjenu o visini osigurane štednje hrvatskih građana Vlada je jasno rekla da je financijska kriza došla do Hrvatske. Samo što si Vlada ne može dozvoliti kao oporba da viče na sva zvona jer da smo vikali na sva zvona onda bi nastao stampedo na poslovne banke i ne bi uspjeli da ono što vama teško prelazi preko usta, ali bi to trebalo reći da je Hrvatska jedna od rijetkih zemalja koja nije imala potresa praktički ni u jednoj značajnijoj financijskoj instituciji. Da li od starih da li od novih članica. Kolega Maras kad bi na takav način razgovarali onda bi realnije gledali neke druge stvari. I na kraju, nije 30.08.2008. nego 30.06.2008. i ako se ne varam ne jedanputa i prilikom predlaganja ovog modela, a i pri ovom Saboru je rečeno da je to kriterij EU iz razloga što i model A i B po onom starom modelu su se tretirali potporom i zato je trebao biti 30.06. da možemo dobiti suglasnost Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja, a jedna od osnovnih izmjena ovog novog zakona, a to očigledno niste primijetili sve, zato što je on tako koncipiran da nema status potpore. I onda bi trebali to znati, to je razlika zašto ovo, a ne da je Vlada odredila taj datum.
Gospodin zastupnik Krunoslav Markovinović.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pa evo u manipulaciji brojkama kolega Maras navodi 80 tisuća ljudi koji ne primaju plaće što nije točno. Ako ste prije nekoliko dana slušali struku riječ je o 9 tisuća ljudi koji ne primaju plaću što je ogroman broj, dok ostali dobivaju plaću, ali im se ne isplaćuju doprinosi. Također, možete biti uvjereni da će i radnici "Bjelolasice" dobiti plaću, ali ne znam da li će dobiti plaću, dobili su, da li će dobiti plaću zaposlenici vašeg glavnog gospodarskog stručnjaka "kukuriku koalicije" Radimira Čačića koji za 4 mjeseca nisu dobili plaću. I druga manipulacija je, ako govorite o zaposlenicima, zaposlenim onda govorite o nezaposlenim kojih je bilo 100 tisuća više nego danas 2002. godine.
Gospodin zastupnik Franjo Lucić.
Hvala lijepo. Pa evo upravo na tragu ovoga što je kolega maloprije rekao ispravljam netočan navod kolege jer je rekao da je danas više, odnosno da je u 2011. manje zaposlenih ljudi nego što je to bilo 2004. A zaboravljate da je 440 tisuća bilo nezaposlenih 2004. godine. Pa onda doista ne mogu se složiti sa vašom konstatacijom. Ali vi danas doista ne želite govoriti istinu već koristite ovu pozornicu kako bi i na koji način skrenuli pozornost na javnost kako je stanje loše, kako je daleko lošije nego što je to bilo prije, a doista se nećete vratiti na one podatke i pokazatelje koji su bili 2004. godine. Ajd nemojmo ovu pozornicu upotrebljavati za ovakve političke poruke, pamflete, demagogiju nego se doista uhvatimo posla i točnih podataka, neka ova javnost sazna. Bez obzira, vi ste opozicija znam da se na taj način morate obratiti, ali nemojte pretjerivati, molim vas.
Dobro. Gospodin zastupnik Frano Matušić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa netočan je navod da je model A bio neuspješan. Po modelu A se povuklo 2,5 milijarde kuna za hrvatsko gospodarstvo. Prema tome, to sasvim sigurno ne može biti neuspješan model. Druga stvar, reći ću vam, ispravili su vas kolege i u broju ljudi koji ne primaju plaću, jasno su rekli gospodarstvenici, odnosno HUP da je tu riječ o 9 tisuća ljudi. Ali doista izbjegavate činjenicu da je u vaše vrijeme bilo preko 400 tisuća nezaposlenih, gotovo 100 tisuća nezaposlenih više nego danas. 100 tisuća nezaposlenih više nego danas. A derete se zajedno s onima kojima ste platili.
Hvala. Klub zastupnika HDZ-a, gospodin zastupnik Ivan Šuker. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, gospođo ministrice, gospodine državni tajniče. Dakle, pred nama se nalazi Zakon o Jamstvenom fondu. Drago mi je da će ga svi klubovi podržati, no ono što je možda ključno kod ovog zakona je ova rečenica u njegovom obrazloženju gdje kaže da ovaj model omogućuje poduzetnicima koji zbog niže kapitaliziranosti ne mogu ispuniti sve uvjete osiguranja kredita iz svojih sredstava i koji prema procjeni banke imaju održive investicijske projekte da uz pomoć državi iz sredstava Jamstvenog fonda imaju pristup sredstvima za financiranje državnih projekata. I mislim da ova rečenica ustvari daje sukus ovog zakona i što se s ovim zakonom želi postići. Ali s obzirom da je danas ovdje bilo puno osvrta i na onaj stari model B i model A, mislim da ovdje zbog toga možemo realnije ocjenjivati ovaj potez guvernera Rohatinskog i ovaj vladin prijedlog zakona, moramo izvesti činjenice koje su naprosto takve jer od njih ne možemo pobjeći. Pa slušajte razmišljanje onih koji su operativno radili na tim kreditima, dakle poslovnih banaka koje su primale zahtjeve poslovnih subjekata i HBOR-a koja je provodila aukcije za ta jamstva. Dakle, što su njihova zapažanja i to je na kraju krajeva razlog zašto je rezultat modela B je bio takav kakav je bio, dakle poslovni subjekti "kao i poslovne banke isključivo su se usredotočeni na rješavanje problema tekuće likvidnosti", definitivno je to bio najveći problem hrvatskog gospodarstva u protekle 2,5 godine. Dakle, uz podmirivanje dospjelih tekućih obveza i postojećih kredita to je razlog slabog odaziva odnosno uspješnost aukcije održane u dodjelu jamstvenih kvota. Dakle, naprosto tvrtke nisu podnosile zahtjev za investicije, nisu investirale, nisu se usudile ući u investicije. Jedini imperativni zahtjev im je bio kako osigurati tekuću likvidnost i kako osigurati da im tvrtka opstane u tim kriznim vremenima. To su činjenice. Jer kada pogledate koliko je bilo zahtjeva za jamstvo po modelu B, onda ćete vidjeti da nije bilo zahtjeva od poduzetnika, ali da je bilo nekoliko stotina zahtjeva, da njih poslovne banke i HBOR-a nisu odobrili onda bi mogli reći da je ovaj ili onaj kriv zbog toga što se to nije dogodilo. Međutim, naprosto oni su u 2009., 2010. imali sasvim drugačije prioritete temeljem tih prioriteta su se i ponašali. Dakle, postojeće stanje u gospodarstvu je zasigurno pridonijelo da su problemi s osiguranjem likvidnosti u doba krize umanjili kapacitet interes poduzetnika za investicijskim ulaganjima, te je potražnja za investicijskim kreditima značajno slabija u ranijim razdobljima. Dakle, u postojećem okruženju poslovni subjekti su oprezni u planiranju dugoročnih investicija odnosno pokretanja novih investicijskih projekata dok poslovne banke kao razlog navode nepostojanje kvalitetnih projekta. Dakle to su činjenice od kojih ne možemo pobjeći bez obzira kojoj političkoj opciji pripadali. I sada da kažemo nešto oko modela A čisto zbog činjenice, zbog hrvatskih građana. dakle, od ukupno odobrenih sredstava 2 milijarde 829 milijuna odobrena kvota HBOR-a bila milijardu 131 milijun. Iznos kredita poslovnih banaka milijardu 697 milijuna. Dakle, 2 milijarde 829 milijuna je odobreno za obrtna sredstava putem modela A. dakle, pristigli zahtjevi govorim o onima koji su podnijeli zahtjev za te kredite, a ne da ih je netko drugi gurao je bilo 618, broj odobrenih zahtjeva 594. praktički svi pristigli zahtjevi od zahtjeva za kredit su odobreni tih dvadesetak kredita što nije odobreno, ali kažem 594 poduzetnika su dobila ovaj kredit. I današnja rasprava nam ukazuje da ovdje moramo progovoriti o nekim činjenicama, da pred tim činjenicama ne smijemo žmiriti. Možemo se mi opet nakon nekoliko mjeseci prepucavati da je ovaj učinio ovo, ili da ovaj nije učinio ono, ali ako danas nećemo reći istinu i ako nećemo o nekim starima otvoreno progovoriti, onda nam to opravdanje da se nešto se je ili nije dogodilo, o tome da je guverner HNB-a nešto učinio ovako ili onako naprosto neće pomoći. Prva i osnovna činjenica je struktura hrvatskog gospodarstva. Dakle, iz ovog što sam citirao ocjenu HBOR-a i poslovnih banaka, jasno govori da izuzev nekoliko velikih ovi srednji i mali naprosto se nisu u kriznim vremenima usudili investirati. Međutim, ono što je ključno ako hoćemo da ovi modeli uspiju onda svi koji sudjeluju u ovom procesu moraju dati puni doprinos i ne smije biti figa u džepu. Zašto? Zato što poslovne banke prilikom i onog modela a i prilikom razgovora oko ovog modela drže lagano figu u džepu i nastojali su u principu sa ovim zakonom svoj rizik kod onih rizičnih plasmana, nije njima problem plasmana poduzeća koja dobro stoje, njima ne treba nikakvo jamstvo države. Naći će oni model kako će oni tog komitenta kreditirati. Međutim, problem su tvrtke koje ne stoje dobro ili nemaju dovoljno sredstava ili su podkapitalizirani su i tu poslovne banke moraju pokazati daleko veći interes i moraju pokazati daleko veći rizik jer nikada bankarski sektor nije bio tako likvidan i nije imalo toliko kreditnih sredstava kao što ih ima danas. Jer nemojmo zaboraviti da po ovom modelu A krediti ovih 594 kredita su plasirani sa kamatnom stopom između 4,13 i 4,8% ovisno koliko se na kojoj aukciji postiglo. E sada može netko reći, pa nije to, ali pogledajmo kakva je u tom trenutku bila kamatna stopa koju su ti poslovni subjekti mogli dobiti da nije bilo tog modela A. većina ovih koji su dobili kredit po modelu A vrlo teško je moglo razgovarati o kreditu o kamatnoj stop ispod 7 ili 7,5%. Prema tome, kad stavimo komparaciju ta dva apsolutna iznosa onda vidimo u principu koliko je taj model A pomogao poduzetnicima. Također dakle kada govorimo o aktivnosti banaka u ovom modelu, evo sada imaju dvije mogućnosti. Jedna je davanje kredita uz jamstvo države i druga je mogućnost koju su neovisno o državi dogovorili i na kraju krajeva nama je drago kao vladajućoj stranci kao i vladajućoj koaliciji da se centralna banka se pridružila ovom obnovljenom projektu modela B državi i da je dala bankarskom sektoru mogućnost da neovisno od nekakvih aukcija oko nečega plasira 6 milijardi 300 milijuna poduzetnicima po nižoj kamatnoj stopi. I mi to pozdravljamo. I ne možemo nikako gledati da je guverner to napravio nešto iza leđa Vladi ili napravio ovo. Guverner je samo bankama dio njihovih sredstava koji su u ovom trenutku kod centralne banke, ta pričuva je devizna 20% nalazi uz nekakvu kamatu, ja ne znam da li uopće dobivaju 0,25% otpustio ta sredstva da oni mogu to plasirati uz kamatnu stopu 4 ili 5%. Pa tko je tu onda u principu na dobitku? Poslovne banke, jer one za te novce u ovom trenutku ne dobivaju ništa. Otpuštanjem od centralne banke one će ih moći plasirati na tržištu i dobiti novce. Prema tome, o njima ovisi koju će kamatnu stopu postići, koliko će biti spremne riskirati i koliko će spremne biti podržati određene projekte. Međutim, mi isto tako nećemo reći da i nećemo si priznati, jer oporbi to u kritiziranju Vlade oko mjera gospodarskog oporavka i oko činjena ili nečinjenja nečega nećemo priznati da je praktički sa početkom financijske krize zbog straha što će se dogoditi sa velikim tvrtkama koje su dobile kredite od poslovnih banka, da li će visokokvalitetni plasmani postati u jednom trenutku rizični naprosto kreditna aktivnost je u Hrvatskoj zamrla. I bio je problem kako tu kreditnu aktivnost banaka potaknuti, kako da uopće i dovedemo u poziciju da one investiraju sredstva. Međutim, kad govorim isto tako o dobiti poslovnih banaka onda treba vidjeti strukturu što tu dobit čini pa ćete vidjeti da upravo u ovih zadnjih godinu, dvije se vidi iz strukture te dobiti da kreditna aktivnost poslovnih banaka je zamrla. Dakle, ono što u ovom trenutku u Hrvatskoj imamo, imamo vrlo vrlo visoku likvidnost bankarskog sektora, imamo nažalost vrlo slabu inicijativu poslovnog sektora iz straha, iz ovog ili iz onoga i naprosto i ovaj prijedlog Vlade, ovog novog zakona i prijedlog Centralne banke ide ka tome upravo da se ove dvije stvari promijene i na takav način da vi ne možete poduzetnika prisilit da on investira. Ako on ne napravi procjenu da će s određenim projektom nešto napraviti, vi njega ne možete prisiliti na to. Možete mu dati ne znam kakve uvjete, on naprosto neće riskirati jer gledajte, kamata je samo jedan mali dio onoga što treba vratiti. Jer on ako nije siguran da će mu taj projekt uspjeti on će dati, založiti dio svoje imovine kao podlogu za vraćanje kredita i on ako nije siguran da će s tim uspjet on neće ulazit u to. I upravo model ove Vlade ide ka tome da se i poduzetnici potaknu jer Vlada neke stvari ne može napravit, Vlada može stvoriti samo preduvjete. Dakle, klub Hrvatske demokratske zajednice će podržati ovaj prijedlog zakona. Druga star, nije dobro stalno ubacivati nekakve sukobe između Centralne banke i Vlade jer oni naprosto ne postoje. Ja po ničemu ne vidim da ovaj prijedlog guvernera da oslobodi priču nije kompatibilan s ovim prijedlogom Vlade. Ja mislim da će oni dapače sjajno nadopuniti i da će onima koji o racionalnim stvarima vole raspravljat iracionalno otvorit oči. Otvorit će oči pa će vidjeti da ipak u nekom drugom grmu leži problem, a ne tamo gdje je rečeno i da oni koji žele zaradit na kapitalu u kriznim trenucima moraju zajedno sa državom podmetnut leđa da bi stvorili preduvjete da se ta sredstva plasiraju jer ako oni zajedno sa državom ne podmetnu leđa bojim se da im se može dogoditi da će vrlo teško plasirati ova sredstva koja imaju. Hvala lijepo.
Hvala. Dva ispravka. Gospodin zastupnik Davorko Vidović.
Ispravljam netočan navod o nevoljkosti oporbe da prizna ono što je dobro u ovom prijedlogu zakona i koristim prigodu upozoriti na paušalno i olako razbacivanje brojkama s one strane od kolega. Molim vas, Zavod za zapošljavanje, ovog trenutka sam isprintao, ima precizne podatke. '99. godine, 31. prosinca je nezaposlenost u Hrvatskoj registrirana bila 341730 ljudi. 2003., kada je odlazila ona Vlada 318000, 2010. godine 319000, dakle više je sada registrirano nego što je bilo onda. Upozoravam, uzmite pa pogledajte podatke, upozoravam da je 150 tisuća ljudi onda radilo, nije primalo plaću i zato se desilo da je doista u našem mandatu zbog stečajeva koji su se morali po zakonu pokrenuti u jednom trenutku 2000. brojka skoro došla na 395 tisuća. Molim vas, ogroman napor je napravljen…
Dobro, hvala.
Nemojte podcjenjivat te podatke, oni su ovakvi kakvi jesu i nemojte ih vi zloupotrebljavat i koristiti zbog jeftinog politiziranja.
Povreda Poslovnika, zastupnik Ivan Šuker.
Hvala lijepa, gospodine potpredsjedniče. Dakle povreda članka 209., kolega Vidović je ispravljao nešto o čemu ja uopće nisam govorio. Možemo otvoriti temu nezaposlenosti, ali onda registrirana i anketna nezaposlenost. Ne možemo uspoređivat kruške i jabuke. Vi se sjećate da ste kao ministar socijalne skrbi i promijenili metodologiju evidentiranja nezaposlenih i na takav način eliminirali 30-tak tisuća sa burze. Prema tome, ako hoćemo govoriti o podacima onda ih metodološki moramo svesti na istu razinu i onda možemo o tome raspravljati, ako želimo dobronamjerno raspravljati. Ako ne želimo onda možemo raspravljat na ovakav način. … [[Upadica se ne razumije.]]
Gospodin zastupnik Gordan Maras.
Hvala lijepo. Ispravio bih netočan navod gospodina Šukera da neki žele konstantno izazvati neki sukob između HNB-a i Vlade. Pa nema tu sukoba niti je itko o tome govorio. Nema tu sukoba, HNB je jednostavno ovim potezom izrazio svoje uvjerenje u nekompetenciju ove Vlade jer nije komunicirao sa Vladom, nije komunicirao sa ministarstvom nego je komunicirao sa poslodavcima i sa bankama totalno mimo Vlade da bi onda Vlada, kao da je Vlada u Hrvatskoj obični građani koji čekaju iz medija da vide što će netko napraviti. Pa zamislite vi tu situaciju. U Hrvatskoj se nešto desi, HNB 6,3 milijarde kuna pusti kapitala na tržište, a Vlada kao svi ostali građani to pročita iz novina i onda reagira priopćenjem i kaže a dobro, mi smo ipak zadovoljni s time što je HNB napravio. Nije HNB sa vama u sukobu nego sa tom porukom vam šalje vrlo jasnu poruku. Napravili niste ništa, zbog vas smo u problemima, moramo sad pokušati nešto samoinicijativno.
Kolega Maras, to nije ispravak navoda, ni slično. Povreda Poslovnika.
Hvala lijepo, gospodine potpredsjedniče. Dakle povrijeđen je članak 209. iz jednostavnog razloga, ja nisam govorio o monetarnoj politici. Kolega Maras, trebali bi znat ovo o čemu ste sad govorili da spada u sferu monetarne politike, a isto tako bi trebali znati da prema Zakonu o Hrvatskoj narodnoj banci Hrvatska narodna banka ima vrlo visoki stupanj neovisnosti, svoje samostalnosti i morali bi znati da ovaj potez kolege Rohatinskog upravo ide u tome smjeru. Međutim, treba ipak neke stvari znati da bi mogli nešto komentirati.
U 11,42 isteklo je vrijeme za prijavu rasprave u trajanju od 10 minuta. Klub zastupnika HDSSB-a, zastupnik Dinko Burić. Izvolite. … [[Upadica se ne razumije.]] Što, kolega Grubišić? … [[Upadica se ne razumije.]] A tko je rekao završno? Kažem u ime kluba HDSSB-a.
Poštovani gospodine potpredsjedniče. U uvodnom dijelu prijedloga predlagatelja ovog zakona navedeno je među ostalim kako je svrha ovog zakona prevladati teškoće u gospodarstvu i eliminirati negativne učinke globalne krize na hrvatsko gospodarstvo i do sada su poduzimane brojne takve mjere. No što nudi ovaj prijedlog zakona u odnosu na prethodne mjere? Evo nekih razlika između dosadašnjih mjera i novog prijedloga ovog zakona. Ranije su se jamstva izdavala za kredite koji su namijenjeni financiranju novih investicija i dovršenju već započetih investicija, obrtnih sredstava i reprogramiranju kredita ugovorenih nakon 1. srpnja 2008., a novim prijedlogom zakona nije moguće reprogramiranje starih kredita. Po starom Zakonu o jamstvu za pojedinačni kredit moglo je iznositi najviše 50% iznosa glavnice kredita, ali ne više od 60 milijuna kuna, a novim prijedlogom jamstvo može iznositi najviše 30% iznosa glavnice kredita, ali ne više od 50 milijuna kuna. Prema članku 8. novog zakona krediti su namijenjeni financiranju novih investicija i dovršavanju već započetih investicija uključujući i financiranje potrebnih obrtnih sredstava i daju se na rok od najmanje 20 mjeseci, a najviše do 15 godina. Po starom, postojala je i mogućnost reprogramiranja kredita ugovorenih nakon 1. srpnja 2008. i davali su se na rok od najmanje 3 godine do najviše 10 godina osim kredita za financiranje obrtnih sredstava koji se mogu dati na rok kraći od 3 godine, te se moglo dijelom odobrenoga kredita namiriti i obveze prema državi. Novi zakon navedeno ne poznaje. U članku 15. novoga zakona govori se o pozivu HBOR-a za podnošenje ponuda banaka za jamstvene kvote, dok je po starom se govorilo o pozivu bankama na aukciju. Namjera ovog zakona na papiru je vjerojatno i dobra. Ali nismo sigurni kakve će rezultate polučiti pogotovo kad imamo u vidu do kakvih je spektakularnih rezultata ova vlast dovela danas gospodarski razvitak Hrvatske. Za građane Hrvatske bilo bi vjerojatno bolje da nas i prestanu izvlačiti iz krize, jer su pokušaji slični onima kada se upadne u živo blato i kad je najgore što možeš učiniti koprcati se i tako tonuti sve dublje i dublje. A Hrvatska evo tone u glib svakim danom sve više i sve dublje. Danas nam se dakle predlaže zakon koji bi trebao biti unapređenje dosadašnjih mjera, a sve u svrhu poticanja gospodarskog razvitka. I treba poduzeti sve mjere za gospodarski oporavak. No, kako gospodarski razvitak u režiji ove Vlade izgleda danas najbolje oslikavaju već dobro poznati primjeri. Dakle, i pljačka koja je zadesila hrvatske građane i 335000 nezaposlenih i ipak osamdesetak tisuća onih koji rade a ne primaju plaću, a evo i ogorčeni narod koji nakon što je ova vlast sa radnih mjesta izbacila ih na ulicu sada sve učestalijim i sve masovnijim prosvjedima opravdano traži preseljenje ove vlasti iz Banskih dvora. Kako izgleda gospodarski razvitak iz perspektive Slavonije i Baranje posebna je priča. Poznato je da je Slavonija i Baranja nekad bila najbogatiji i najrazvijeniji kraj. Danas je najsiromašniji i najnerazvijeniji dio Republike Hrvatske, kraj u koji se nekad dolazilo u potrazi za boljim životom postao je kraj iz kojeg mladi odlaze u potrazi za poslom. Sela su sve pustija, a škole su sve praznije, a evo i seljaci umjesto na poljima sve više su na cestama. Radnici umjesto u tvornicama na biroima ili u štrajkovima. Slavonija i Baranja je sastavljena od pet županija. Uporno govorimo da činimo 20% stanovništva i 20% teritorija. Ravnomjeran razvoj Hrvatske značio bi da se iz državnog proračuna u Slavoniju i Baranju očekuje svake godine najmanje 20% sredstava za investicije kako ne bi još više zaostajala za drugim dijelovima Hrvatske, a da bi ih sustigla jasno je da su potrebna i znatno veća ulaganja. A kakva je stvarna situacija i kakav je odnos središnje državne vlasti prema Slavoniji i Baranji već smo puno puta govorili u sabornici. Kako drugačije opisati činjenicu nego sramotnom da je u državnim proračunima Hrvatske u ovih posljednjih nekoliko godina, eno već na spomenutoj poziciji kapitalnih pomoći i kapitalnih ulaganja od ukupno 39,3 milijarde kuna za Slavoniju i Baranju umjesto pripadajućih 20% što bi činilo 7,8 milijardi kuna Slavonija i Baranja dobila milijardu i 800 milijuna kuna ili 4 i pol posto. Samo na ovom razdjelu zakinuta je za više od 6 milijardi kuna. Pa kako onda ne samo sve više ne zaostajati za ostalim dijelovima Hrvatske, a kamoli ih stići u stupnju razvijenosti. Tako je bilo svih ovih godina. A kako je danas? Evo prošle godine Vlada Republike Hrvatske predstavila je Hrvatskoj i plan izlaska iz sve veće i dublje krize u dokumentu poznatom kao investicijski projekti od interesa za Republiku Hrvatsku. Predstavljena je tridesetak, odnosno točno 30 investicijskih projekata vrijednih čak 13,8 milijardi eura. Ovakav jedan plan uistinu je trebao pobuditi vjeru svih u Hrvatskoj da ima nade za spas. No, što je i kakvu nadu taj plan donio Slavoniji i Baranji. Od 30 projekata koji su od interesa za Republiku Hrvatsku Slavonije i Baranje gotovo da nema nigdje. Točnije rečeno, spomenuta je samo sa jednim tzv. projektom koji se evo već po četvrti put pojavljuje svake četvrte godine pred izbore onim famoznim i fantomskim kanalom Dunav – Sava. Dakle, od 30 projekata od interesa za Hrvatsku Slavonija i Baranja je zastupljena samo sa tzv. projektom koji je postao sinonim za nadolazeće izbore. A kada bi se kojim čudom projekt izgradnje ovog 61 i pol kilometara dugog kanala za koji treba 10 godina i počeo ostvarivati opet je strašna spoznaja o odnosu Vlade Republike Hrvatske prema Slavoniji i Baranji. Od ukupno 13,8 milijardi eura ukupno vrijednih investicija koje Hrvatsku trebaju izvući iz krize za cijelu Slavoniju i Baranju koja čini petinu stanovništva i petinu teritorija predviđeno je samo 950 milijuna eura za ovaj kanal ili točnije 6,88% ukupnih sredstava. Ovo za nas nije ravnomjeran razvoj Republike Hrvatske. Ima onih koji će reći i Hrvatska je podijeljena u tri statističke regije i ne može se gledati samo Slavoniju i Baranju izdvojeno. Slažemo se, no analize pokazuju ponovo vrlo slično. Podjela Hrvatske na tri statističke regije podrazumijeva podjelu na sjeverozapadnu Hrvatsku koja čini 37,38% stanovništva, na jadransku Hrvatsku koja čini 32,16% stanovništva i na panonsku Hrvatsku koja čini 30,46% stanovništva u koju spadaju i sadašnjih pet slavonsko-baranjskih županija i još tri županije. Od 13,8 milijardi eura vladinih investicijskih projekata od interesa za Republiku Hrvatsku 3,378 milijardi eura odnosi se na projekte anglomeracije, navodnjavanja zajedničke cijeloj Republici Hrvatskoj. Preostalih nešto manje od 10 i pol milijardu eura odnosi se na projekte specifične za pojedine jedinice lokalne samouprave, županije odnosno regije. Od toga je za sjeverozapadnu Hrvatsku koja čini 37,38% predviđeno ukupno investicija u vrijednosti od 51,32% ili točnije 5,37 milijardi eura. Za jadransku Hrvatsku koja čini 32,16% predviđeno je 3,84 milijarde eura ili 36,66% a za panonsku Hrvatsku koja čini 30,12% stanovništva predviđeno je svega 12,02% investicija ili milijardu i 259 milijardi eura. Mi uistinu nismo ljubomorni ni na koga u Hrvatskoj, ali ono što nije pošteno nije pošteno. I do kad tako? I one koji vole reći da vodimo politiku sukoba sa središnjom državnom vlašću, te da je Slavonija i Baranja zato u takvom položaju ponovno moram podsjetiti na jednu činjenicu. Od 5 slavonsko-baranjskih županija u 4 je na vlasti HDZ, samo u jednoj i to u Osječko-baranjskoj na vlasti nije HDZ nego HDSSB. I prema i posljednjim pokazateljima u razvijenosti slavonsko-baranjskih županija tri najnerazvijenije županije u cijeloj Hrvatskoj su one u kojima je na vlasti HDZ – Brodsko-posavska, Vukovarsko-srijemska i Požeško-slavonska. Na šesnaestom mjestu je Virovitičko-podravska, a samo ona u kojoj na vlasti nije HDZ koja navodno vodi politiku sukoba sa središnjom državnom vlasti, a u stvari samo traži onoj što joj pripada, ona se nalazi na 12. mjestu. Evo i ovih dana svjedočimo i opravdanim prosvjedima, ne samo slavonskih, već poljoprivrednika svih krajeva Hrvatske. Umjesto na poljima traktori su na cestama, i to zaslugom politike Vlade Republike Hrvatske. Seljački zahtjevi dobro su poznati ministru Čobankoviću, seljaci traže isplatu poticaja u punom iznosu do 31. ožujka, isplatu neisplaćenih kapitalnih ulaganja, reprogramiranje kredita, manju početnu cijenu zakupa zemlje i plavog dizela, legalizaciju poljoprivrednih objekata za koje seljaci nemaju građevinsku dozvolu i druge dokumente, te konačno donošenje strategije poljoprivredne proizvodnje. Ono što posebno nije dobro jest činjenica da ministar poljoprivrede svojim obećanim, ali i neispunjenim dolaskom među prosvjednike dodatno podiže tenzije među seljacima koji su ogorčeni situacijom u koju su dovedeni politikom ove vlasti. Ne imati sluha niti za to da su prosvjednici probdjeli noć na otvorenom, uz noćnu temperaturu od minus 7 stupnjeva celzija dokazuje nerazumijevanje za veličinu njihovog problema, a izjavu ministra Čobankovića da ne shvaća zašto seljaci prosvjeduju onda ne treba posebno niti komentirati. Gospodine ministre, seljaci su vani jer nemaju pametnijeg posla valjda, ili zato što su ludi od želje biti na cesti i smrzavati se umjesto biti u svojim toplim posteljama. Prosvjeduju kako bi bili što relaksiraniji, jer je to danas u modi, barem vladajućima, a kako dobro žive možda najbolje govori i natpis s jednog transparenta mijenjam traktor za mjesto čistačice na Markovu trgu. I s obzirom na sve što se u Hrvatskoj pod ovom vlašću dogodilo posljednjih godina, treba ozbiljno razmisliti o tome da se osnuje još jedan fond za poticanje oporavka hrvatskog gospodarstva. Isti bi trebao po sili zakona puniti HDZ, i to iz državnih sredstava koja su opljačkana vlastitome narodu. A s obzirom na razinu pljačke i količine crnog novca, ovaj fond bi vjerojatno bio neuporedivo bogatiji od ovog jamstvenog fonda o kojem danas raspravljamo. I na kraju, iako se niti ministar poljoprivrede ne želi pojaviti na sastanku sa seljacima, niti se premijerka ne želi odazvati na poziv Hrvatskog sabora, HDSSB smatra da se razgovarati i pregovarati mora. Mi zastupnici HDSSB-a poznato je ne podupiremo način rada ove Vlade, kao niti ignorantski odnos premijerke prema ovom najvišem predstavničkom i zakonodavnom tijelu Republike Hrvatske, i imamo svoje mišljenje o tome, i ne slažemo se sa gotovo ničim što premijerka radi i govori, ali jedno je osoba a drugo je dužnost koju ta osoba obnaša. Stoga unatoč svemu, moram naglasiti, i iz poštovanja prema dužnosti koju obnaša HDSSB će se za razliku od nekih drugih oporbenih stranaka odazvati na poziv za sastanak sa oporbenim strankama i predsjedniku države i predsjednici Vlade, jasno ukoliko takav poziv dođe. Baš zato da se jasno licem u lice, a ne samo putem medija može reći što zamjeramo ovoj Vladi, i zašto smatramo da treba otići s vlasti što prije. Baš zbog gospodarskog oporavka Republike Hrvatske. Jer po našem mišljenju, dok je ova vlast na čelu države, unatoč svim jamstvenim fondovima, nema gospodarskog oporavka Republike Hrvatske. Uz sve nedostatke ovog prijedloga koji je pred nama, klub HDSSB-a će podržati ovaj prijedlog, jer bolje išta, nego ništa.
Dva ispravka. Prvi, Franjo Lucić. Izvolite.
Hvala lijepo. Pa gospodine Buriću, evo obzirom da se vi doista ovako zalažete za Slavoniju, ne sigurno više nego što i ja to želim, i svi ostali zastupnici koji dolaze iz Slavonije. Ispravljam vaš netočan navod kad kažete sve više je seljaka. Nije točno. Nije točno. Ja sam analizu napravio i sa ljudima koje znam, ne idem u one sredine gdje ne poznam ljude, to nisu seljaci pravi, to su oni s kojima se manipulira. I vaša stranka i jedan, ne znam vi jer gospodin Grubišić je bio na … [[Ne razumije se.]] , dakle koji potpiruje te ljude koji su dobili poticaje i vidjeli ste svih ovih godina koliko su dobivali, kapitalna ulaganja … [[Govornik nije uključen, ne razumije se.]] ostalima djelatnostima. Dakle netočno je da seljaci izlaze. Samo su tamo vođe, manipulatori koji manipuliraju s ljudima i koji ljude uvjeravaju u nešto što nije točno. A pravi seljaci su kod kuće sa svojom obitelji, i kažu nikad nam nije bilo bolje u stočarstvu, mljekarstvu, nego što je to danas. Mato Kovačević u Pleternici, izvolite ga pitati, nazovite ga i pitajte je li govorim neistinu, ili govorim laž. To je čovjek koji izgovara tim rječnikom. I nemojte manipulirati ljude jer nije istina to o čemu govorite.
Dobro. Da, dvije povrede. Zastupnik Boro Grubišić.
Gospodine potpredsjedniče, ja ću za razliku od vas navesti članak o kojemu, je povreda Poslovnika, to je članak 209. Moje ime gospodin Burić nije spominjao apsolutno, prema tome mislim da imam pravo na ovakav. … [[Upadica se ne razumije.]] Je, bio sam na Ferovcu i bit ću opet gospodine Lucić, za razliku od vas. Jesam, bio sam na Ferovcu i bit ću uvijek sa seljacima koji prosvjeduju. Čekali su i vas gospodine Lucić, pa niste došli.
Molim vas!
Nek vas bude sramota gospodine Lucić.
Hvala lijepa. Ovo nikakav, nije to povreda Poslovnika, zato što je spomenuto vaše ime. Ako je neki zastupnik spomenuo ime nekog drugog zastupnika, to bi značilo povredu Poslovnika. Ma nemojte. Gospodin zastupnik Dinko Burić, povreda Poslovnika.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Kako je netko povredu Poslovnika po članku od 1. do 269. pa čak i prijelazne i završne odredbe. Neću komentirati ovo što ste rekli, najbolje ste sami sve rekli i o sebi i o politici HDZ-a. Uvrijedili ste one seljake, i one koji su kod kuće, a i oni koji su vani na cestama, krasno je što vi konstatirate da se nikad nije bolje živilo. To je uistinu nepotrebno komentirati.
To opet nema veze sa povredom Poslovnika. Ministrica financija Martina Dalić. Izvolite ministrice. Pardon, još je imao, pardon prije ispravak Davor Huška. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Ispravit ću netočan navod kolege Burića, koji je rekao ministar poljoprivrede se ne želi pojaviti na sastanku sa seljacima. To nije točno. Kolega, ministar poljoprivrede Čobanković je jučer sazvao sastanak sa predstavnicima svih udruga iz Hrvatske i najveći broj udruga iz Hrvatske je došao na sastanak, oni predstavljaju najveći broj poljoprivrednih proizvođača iz Hrvatske i to je način na koji radi ministar poljoprivrede gospodin Čobanković. Znači nije istina, a kolega Lucić spominje Ferovac, nije rekao jednu stvar. Pa mi poznamo likove koji su organizirali tamo prosvjede, zna se kojoj stranci oni pripadaju, kakvim načinom poljoprivrede se bave, koliko zemlje imaju i sve ostalo o njima. Znači organizatori prosvjeda su poznati likovi koji pripadaju jednoj političkoj stranci u Požeško-slavonskoj županiji. … [[Upadica se ne razumije.]]
Ministrica financija, Martina Dalić. Izvolite.
Hvala lijepo. Pa ja bih se željela osvrnuti u najvećoj mjeri na onaj dio rasprave koji je govorio o uspješnosti programa i o uspješnosti različitih financijskih modela koji se stavljaju na raspolaganje poduzetnicima. Htjela bih istaknuti da ocjenu o uspješnosti financijskih programa ustvari najbolje mogu dati oni koji su sudjelovali u tim programima ili od njih imali koristi. Tijekom 2010. godine kao što je bilo opetovano istaknuto 2,5 milijarde kuna iskoristili su poduzetnici iz modela A po prosječnoj stopi od 4,95% u vrijeme, što isto ne treba zaboraviti, kada su kamatne stope u komercijalnim bankama prelazile i više od 10 ili čak više od 11%. Istina je također, rekao je netko danas u raspravi, tajming je u politici sve. Tajming je također i u ekonomiji bitan. Tako da osim iznosa koji se daje također je bitno i kada se daje. Ovih 2,5 milijarde kuna možemo iz modela A, da li je to uspješno, da li je neuspješno, o tome se zasigurno može voditi politička rasprava, ali iskorišteno je u trenutku kada je stanje kamatnih stopa u Hrvatskoj bilo na vrhuncu u zadnjih možda i 10-ak godina. Isto tako vrijedno je istaknuti da su i po modelu A+ održane 2 aukcije, da je potražnja na tim aukcijama bila značajna unatoč najavama da interesa neće biti, da nema onih kojima bi se ta sredstva mogla plasirati. Prve 2 aukcije pokazuju da to ipak nije tako, da interes postoji. Što znači da će i ta sredstva polučiti realne gospodarske efekte. I to uz kamatu koja je niža od onoga što je dosada bilo. Stoga, željela bih zaključiti puno je prigovora i rasprave također izrečeno o tome da li Vlada radi, da li Vlada ne radi. To je možda jedan logički nonsens jer ne znam onda o čemu ovdje raspravljamo jer ovo je prijedlog koji se predlaže Hrvatskom saboru na usvajanje upravo kako bi se osnažio i ojačao set financijskih programa dostupnih poduzetnicima za potporu gospodarskom oporavku. Naravno, ono što je u cijeloj toj priči isto tako točno da dostupnost financijskih sredstava, visina kamatnih stopa nije jedini presudan element oporavka niti investicijske klime. Investicijska klima zahtjeva također i sigurnost u ulaganja, zahtjeva i sposobnost poduzetnika da sagledaju cjelokupnu sliku svojih projekata. Upravo zbog toga bitno je ono što se radi i bitan je proces pregovora i bitan je proces njihovog brzog i kvalitetnog završetka na način na koji to Vlada svakodnevno čini i ubrzava njihovu dinamiku. Upravo stoga jer taj će proces staviti Hrvatsku u sasvim drugu ekonomsku sferu, u sasvim drugi ekonomski položaj. Pa će onda i pitanje investicijske klime, pitanje sigurnosti ulaganja, pitanje perspektive ulaganja biti i bit će ih moguće razmatrati u sasvim jednom drugom kontekstu. Hvala vam lijepo.
Hvala. Pojedinačna rasprava. Gospodin zastupnik Zvonimir Mršić, izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, poštovana ministrice ja bih prije svega uputio jedan apel kolegicama i kolegama ovdje u Saboru i pozvao sve nas da prestanu se baviti onime što je bilo. Kaj je bilo jučer ili prije godinu, pet ili deset godina. Ajmo probat davat odgovore kako će građani preživjeti današnji dan i kako će živjeti sutra. Mislim da je to puno važnije. Povijest ne možemo ispraviti, povijest možemo samo opisivati i analizirati, iz nje eventualno učiti. Ali, mislim da trebamo govoriti o onome što će biti danas, kako da danas se preživi i kako da se sutra preživi ili kako da se sutra kvalitetnije živi. Kao što je kolega Maras rekao klub SDP-a će poduprijeti donošenje ovoga zakona. Ono što bi željeli, ako nam se može do kraja rasprave podastrijeti, jesu neke od analiza. Nažalost u pisanom tekstu kojeg smo dobili nema ove analize o kojoj je govorio kolega Šuker, a to je zašto dosadašnji model B nije bio dovoljno uspješan, odnosno zašto nije dao dovoljno očekivane rezultate. Dakle, to je jedna od analiza koje smo očekivali da ćemo dobiti u prijedlogu ovoga zakona. Ono što bi isto tako bilo dobro vidjeti, postoji nekoliko lokalnih garancijskih shema, da vidimo kako te lokalne garancijske sheme djeluju i koje učinke su lokalne garancijske sheme postigle, odnosno gdje su te lokalne sheme imale problema i zašto nisu rezultirale učinkom koji je bio za očekivati. Nadalje, ono što svakako mislimo da je vrlo važno ako želimo postići određeni cilj i kod investicija i kod nekih drugih stvari je pitanje nelikvidnosti. Mislim da svakako bi pod hitno trebali dobiti jednu analizu nelikvidnosti u Hrvatskoj pa čak ako bi bilo moguće i naći rješenje kako riješiti tu nelikvidnost. Bez rješavanja nelikvidnosti nema investicijskog ciklusa. Dakle, to je nešto što je preduvjet da bi uopće došlo do investicija. Ovaj zakon ima svoj apsolutni vremenski limit. On je na godinu dana. On je do 30. travnja sljedeće godine. E sada, ja se nadam da Vlada to zna, koliko danas imamo zahtjeva za izdavanje dozvola za građenje određenih investicija. Jer ako mi danas nemamo niti jedan zahtjev ili ako danas nemamo niti jednu građevinsku dozvolu onda je vrlo teško očekivati da će značajna sredstva biti povučena iz ovog garancijskog fonda, Jamstvenog fonda, jer naprosto postupak izdavanja dozvola za, projektiranja i izdavanja dozvola za građenje ima svoju neku vremensku dimenziju. Pa nakon toga kad odete u banku ima svoju vremensku dimenziju pa pitanje da li se može realizirati i uopće taj projekt zato što treba naprosto to osmisliti i izdefinirati i isprojektirati. Koliko znam nije baš nekakva navala na urede za izdavanje dozvola sa novim investicijama pa da se tamo čeka pa da čekaju ti investicijski projekti. Ono što smatram da u ovom obrazloženju najveći nedostatak, to je opća deklaracija o cilju predloženog modela. Dakle, kaže se da je cilj predloženog modela jačanje potencijala poduzetnika za pokretanje provedbu investicijski projekta osiguravanje izvora financiranja za održive investicijske projekte. To je malo i samo kontradikcija sama u sebi. Održivi investicijski projekti dobit će potporu banaka i bez ovog Jamstvenog fonda. Međutim, i predlaže možda do kraja ove rasprave, a sasvim sigurno u svim sljedećim prijedlozima s kojima Vlada bude izlazila pred zastupnike i pred javnost da se cilj konkretizira. Ovaj cilj mora imati konkretne brojke. Mi trebamo reći cilj Vlade je da kao rezultat djelovanja ovog zakona sačuvamo toliko i toliko radnih mjesta, jer očekujemo da će biti dovršene i te i te toliko započetih investicija i da ćemo time sačuvati toliko radnih mjesta, možda u građevinskoj industriji, možda u nekoj drugoj industriji. I drugo, cilj nam je da djelovanjem ovog zakona bude otvoreno toliko i toliko radnih mjesta. Jer mi nećemo ništa imati od toga ukoliko ćemo jačati potencijale poduzetnika za pokretanje investicija. Naš cilj mora biti konkretan i moram se i mi koji dajemo neka obećanja, a i građani naviknuti da imamo konkretne ciljeve i da nas temeljem tog konkretnog cilja mogu i kontrolirati da li je neki zakon ili neka mjera imala efekta ili nije imala efekta. Kakva je situacija danas u Hrvatskoj govori primjerice podatak da je indeks fizičkog obujma proizvodnje danas 13% manji nego što je bi prije tri godine. Dakle, postavlja se ovdje jedno pitanje sljedeće, da li smo spremni jačati potencijal odnosno davati jamstva za svaku investiciju koja će biti održiva. Primjerice vrlo konkretno, da li smo spremni dati jamstvo iz ovog fonda poduzetniku koji će graditi skladište za uvezenu robu, jer time se postavlja pitanje što postižemo. Da li time postižemo snaženje nacionalnog gospodarstva i nacionalne ekonomije? Da li ćemo još za takve stvari davati i biti spremni davati jamstva koje apsolutno idu za tim primjerice da se smanjuje domaća proizvodnja ili da se supstituira domaća proizvodnja? Dakle, to su pitanja koja bi bilo dobro odgovoriti. Po meni, trebalo bi čak osnažiti ovaj Jamstveni fond za investicije koje idu otvaranju proizvodnih radnih mjesta i onda ovaj Jamstveni fond osnažiti sa još nekim drugim mjerama koje stvaraju puno veću prepreku poduzetnicima nego što je primjerice nedostatak kapitala ili jamstva da bi mogli dobiti kredit za realizaciju svoje investicije. Gospodo, jedan od ogromnih prepreka investicija je vodni doprinos. Vi kada gradite voluminoznu halu za proizvodnju, a proizvodnju i skladišta za tu proizvodnju jesu voluminozne dakle imaju veliki volumen, morate iskeširati ogromnu količinu sredstava za vodni doprinos koje vrlo često prelazi ukupni iznos kamate koji morate platiti za kredit koji ćete dići da bi realizirali tu investiciju. Pa hajmo onda ako je takva situacija, ako dajem jamstvo poduzetniku koji mora dići kredit da bi platio vodni doprinos reći, gledaj ako gradiš proizvodnu investiciju, otvaraš 10, 20, 30 radnih mjesta ili vezati uz otvoreno radno mjesto nećeš morati platiti vodni doprinos. Drugo je pitanje angažirane snage električne energije. Vi da biste otvorili određeni pogon ili realizirali određenu investiciju morate zakupiti snagu električne energije. Ona je tisuću 790 sa PDV-om odnosno negdje ispod tisuću 500 kn po kilovatu. To je ogromno. Zamislite poduzetnika koji treba 200 ili 300 kilovata angažirane snage, jer za proizvodnju de facto toliko mu i treba. On mora dići kredit da bi mogao platiti nekoliko milijuna kuna za angažiranu snagu da bi mogao realizirati tu investiciju. Pa hajmo mu dati mjeru u kojem će mu država isporučiti tu angažiranu snagu, jer u konačnici HEP koliko znam jest u državnom vlasništvu. Ali mi s jedne strane njemu kažemo gledaj dat ćemo ti jamstveni fond do toliko ne znam posto odnosno do 50 milijuna kuna, a onda kada poslije to preračunate toliko mora platiti PDV-a, toliko mora platiti vodnog doprinosa, toliko mora platiti komunalni doprinos, toliko mora platiti struju. Što smo mu onda napravili? Pa nekim poduzetnicima ni ne treba jamstveni fond ako mu onim što sami možemo utjecati pomognemo da realizira to. I na kraju, dakle mi u ovom trenutku imamo milijun 381 tisuću 676 radnih mjesta u Hrvatskoj odnosno nešto manje jer je podatak sa 12. mjesecom prošle godine. Mi imamo više od 300 tisuća nezaposlenih, imamo milijun 200 tisuća umirovljenika, imamo negdje oko 250 tisuća ljudi u javnom sektoru. Gospodo, mi moramo vidjeti kako doći do 2 milijuna radnih mjesta, a ne nadmetati se kada u kojem trenutku je bilo više ili manje nezaposlenih. Zato je važno da svaka mjera ima vrlo konkretni učinak u tome da kaže otvorit ćemo jedno ali onda garantirati i biti sigurni da ćemo otvoriti to baš to jedno radno mjesto. A treba nam na stotine tisuća radnih mjesta ukoliko želimo da nam javne financije i država postanu održivi.
Hvala. Dva ispravaka jedna replika. Prvi gospodin zastupnik Ivan Šuker.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa sa puno stvari o kojima je govorio gospodin Mršić se mogu složiti. Međutim, htio bih nešto reći jedna od ključnih odredbi i to je netočnost koju ste vi izrekli, ovog zakona i onog prošloga je da politika nema upliva u davanja jamstva. Dakle, ne dajmo mi jamstva, a vi ste to u svojoj raspravi nekoliko puta kolega rekli dajmo jamstvo, dajmo jamstvo. Dakle, poslovne banke apliciraju na aukciju koju provode HBOR-a, dakle željeli smo eliminirati bilo kakav pritisak. A ovo što govorite o otvaranju radnih mjesta, ušli ste u sferu potpora. To naprosto nije ovo. I na kraju, vodni doprinos je različit za različite gospodarske grane, prema tom i tu nisu pravila ista.
Gospodin zastupnik Davor Huška.
Zahvaljujem, gospodine potpredsjedniče. Kaže kolega Mršić da poduzetnik treba podići nekoliko milijuna kredita kako bi platio 100, 200 ili 300 kilovata angažirane snage električne energije. To nije točno kolega. Jedan kilovat angažirane snage struje košta 1650 kuna, 100 kilovata košta 165000 kuna, 200 puta 2. Znači to nije ni blizu tih milijunskih iznosa o kojima vi govorite i o trošku koji poduzetnik ima za te namjene. Govorili ste i o vodnom doprinosu, da bi država trebala oslobodit poduzetnike vodnog doprinosa. Čudi me da niste spomenuli komunalni doprinos koji je u nadležnosti jedinica lokalne samouprave, pa i vašeg grada. Vi možete oslobodit kao primjerice moj grad u potpunosti poduzetnike koji izgrađuju proizvodne pogone, komunalnog doprinosa i na taj način dati jedan poticaj…
Dobro. To je obrazloženje dodatno već. Izvolite odmah nastaviti u raspravi.
Zahvaljujem, gospodine potpredsjedniče. Evo nekoliko riječi o Prijedlogu zakona o Jamstvenom fondu za poticaj gospodarskom razvitku.
Ispričavam se gospodinu Lesaru. Oprostite kolega Huška, ima replika. Gospodin Lesar, replika.
Prihvaćam ispriku, gospodine potpredsjedniče. Kolega Mršić, spomenuli ste kao problem plaćanje angažirane snage električne energije. To ste jako dobro pogodili. Citirat ću izjavu ministra koji je rekao da je jedan američki potencijalni investitor napustio Hrvatsku kad je shvatio da ako želi izgradit tvornicu mora izgradit i trafostanicu da bi mogao po propisima dobiti sve i priključak struje koja kasnije postaje vlasništvo HEP-a ako se ne varam. Sada nudimo državno jamstvo investitoru da gradi trafostanicu da bi dobio struju i nudimo mu kamate na taj kredit i u članku 9. Zakona se predviđa da se ono može iskazati i u nekoj stranoj valuti, dakle ovdje uvodimo deviznu klauzulu. Svi kažu da je ovako i onako hrvatsko financijsko tržište eurizirano pa mi nije jasno zašto se onda Vlada već nije odlučila, ako jest devizna klauzula legalizirana u ovom zakonu da to bude samo euro, a ne recimo švicarac ili neka druga valuta. A što se tiče vodnog doprinosa, tu smo napravili veliku pomoć zapošljavanju u Hrvatskoj i razvoju gospodarstva kada smo iz obaveza plaćanja vodnog doprinosa izuzeli samo golf terene ako se sjećate. To je po meni, po mom sjećanju jedina investicija gdje se vodni doprinos ne plaća.
Odgovor na repliku.
Pa kolega Lesar, vi se ne varate, dakle treba doista kupiti angažiranu snagu i trebaju platiti unaprijed i ne samo da morate sagradit trafostanicu ako trebate primjerice megawat pa gradite trafostanicu megawat nego morate sagraditi trafostanicu od megawat. Primjerice ako vam treba 100 kilovata, a nema mreže do vaše parcele na kojoj se to radi i tada morate sagraditi megawat i tada to nije 170 i 150 tisuća kuna kao što neki ovdje računaju, nego je tada to milijun i pol koji morate investirati i koji predajete HEP-u. Vi ste sagradili megawat angažirane snage koje HEP poslije toga preostali 900 kilovata proda nekom drugom ponovno po 1500 kuna po kilovatu, dakle o tome se radi. Ali žao mi je što se ispravcima ponovno ne ulazi u ono što sam ja apelirao, dakle ajmo pokušati predložiti nešto što će biti, a nemojte mene koji svakodnevno radim na tim poslovima da nije nešto što jeste. I spomenuo sam i komunalni doprinos, pročitajte si u fonogramu, a sada ću vam reći dakle da grad na čijem sam ja čelu u potpunosti oslobađa komunalnog doprinosa poduzetnike koji investiraju u proizvodna radna mjesta, čak štoviše daje određenu količinu angažirane struje koju smo skupo morali kupiti od HEP-a, skupo kupiti od HEP-a jer za nas kao lokalnu samoupravu ta struja košta po kilovatu 1790 kuna jer ne možemo vratiti si preporez. I samo kroz PDV koji smo platili za opremanje poduzetničkih zona platili samo u državni proračun više nego što smo iz državnog proračuna dobili kao poticaj za te iste zone.
I gospodin zastupnik Davor Huška, izvolite.
Zahvaljujem, gospodine potpredsjedniče. Prvo ću reći nešto o samom Prijedlogu zakona o Jamstvenom fondu pa iskoristiti mjesto i vrijeme da nešto kažem i kolegi Mršiću vezano za ovu njegovu raspravu. Ovim prijedlogom ustrojava se Jamstveni fond u iznosu od milijardu kuna, kako smo čuli od gospođe ministrice, u svrhu poticanja novih i dovršavanja već započetih investicijskih projekata. Jamstva iz ovog fonda namijenjena su jačanju potencijala poduzetnika za pokretanje i provedbu investicijskih projekata sa ciljem da se ublaži učinak globalne krize na hrvatsko gospodarstvo. Ovom se mjerom pojačava sposobnost poduzetnika za osiguranje izvora financiranja za održive investicijske projekte. Mjerom upravlja Hrvatska banka za obnovu i razvitak koja će javno pozvati banke na sudjelovanje u fondu podjelom jamstvenih kvota po poslovnim bankama. Na temelju jamstvene kvote pojedina će banka za održive investicijske projekte dobivati jamstva Republike Hrvatske. Jamstva se daju isključivo za investicijske projekte za koje postoji primjereno, ali nedostatno osiguranje. Država će u slučaju da banke stanu iza pojedinog investicijskog projekta isti projekt podržati jamstvom iz fonda u visini do 30% glavnice kredita koji su banke spremne dati, odnosno dao maksimalno 50 milijuna kuna po investicijskom projektu. Trajanje ove mjere predloženo je zaključno sa 30. travnja 2012. godine. Ovo je u biti mjera koja služi da pojača nedostatna garancijski potencijal poduzetnika, a znamo da poduzetnici često imaju dobre investicijske projekte, dobre ideje, ali nemaju dostatne instrumente osiguranja, nemaju dostatnu vrijednost nekretnina koje nude za hipoteke za jamstvo, nemaju dovoljno vlastitog učešća i upravo u takvom slučaju ako radi naravno o dobro ocijenjenom projektu Jamstveni fond stat će iza poduzetnika. Ovo je u biti jedan način da se podijeli rizik između poslovne banke, između države i naravno poduzetnika koji je u ovom slučaju investitor. A u slučaju da dođe do poteškoća u otplati kredita prvo će se naplatiti potraživanja banke iz drugih instrumenata osiguranja, a na kraju iz Jamstvenog fonda države. Ovaj zakon u kompilaciji s nizom mjera koje već postoje u Programu gospodarskog oporavka osiguran je sredstvima u HBOR-u za cijeli niz kreditnih linija te sa mjerama i programima koje je objavilo Ministarstvo gospodarstva proteklih dana trebao bi olakšati poduzetnicima investiranje i provedbu poduzetničkih projekata. Tu je značajna i lokalna sredina, zbog čega? Zbog toga što ona može kroz organiziranu institucionalnu potporu, poduzetničke centre, poduzetničke inkubatore, tehnološke parkove i druge mjere kroz uređene gospodarske zone, dobru komunalnu infrastrukturu, olakšice kod izgradnje proizvodnih pogona. Na prvom mjestu mislim na već spominjani komunalni doprinos može pomoći poduzetnicima u realizaciji poduzetničkog projekta. Ovdje je bilo rasprave upravo o tim mogućnostima lokalne zajednice, pa i o nekim drugim troškovima koje poduzetnici imaju, pa ću reći nekoliko riječi. Prema mojim saznanjima sa terena u toj priči sam zadnjih petnaestak godina HEP gradi trafostanice po potrebi ako ima dovoljno zainteresiranih da otkupi i plati angažiranu snagu struje. To je situacija koja se događa u gradovima, u općinama, na području naše županije od kud dolazim i uglavnom se to na takav način događalo. Nadalje, mi smo u mogućnosti svi koristiti programe Ministarstva gospodarstva za uređenje komunalne infrastrukture u gospodarskim zonama, pa tako i za sufinanciranje eventualne izgradnje mreže električne struje, odnosno sufinanciranje izgradnje trafo postrojenja koja u prvom trenutku nemaju toliko korisnika da svi ne na jednom kako vi kažete jer se može dogovoriti i obročno plaćanje obveze za angažiranu snagu struje da zakupe potrebnu struju. Znači, mogu se koristiti sredstva i Ministarstva gospodarstva, može se plaćati u obrocima prema Hrvatskoj elektroprivredi. A ako ima dovoljno potencijalnih korisnika te angažirane snage struje koji su spremni platiti angažiranu snagu struje HEP gradi trafostanice o svom trošku. To je ono što koriste znači čelnici lokalnih jedinica koji rade, grade zone zajedno sa Ministarstvom gospodarstva i dobro je da to znaju i ostali. Jer to su mogućnosti koje nam nudi i državni proračun kroz programe Ministarstva gospodarstva i Hrvatska elektroprivreda na taj način pomaže razvoj gospodarstva u gradovima i općinama, kvalitetno uređenje komunalne infrastrukture, a naravno na prvom mjestu je električna energija u gospodarskim zonama. Evo toliko vezano za ovu raspravu koja se vodila o mogućnostima oprosta i smanjenja, znači nekakvih troškova, a mislim da tu jedinica lokalne samouprave ima jako veliku ulogu upravo kroz način na koji vi radite i drago mi je da je tako i u gradu kojem ste i vi čelnik. Slično je, odnosno isto i u mom gradu i u mnogim drugima gdje se mi odričemo komunalnog doprinosa kao prihoda jedinica lokalne samouprave, poklanjamo taj iznos poduzetnicima sve sa ciljem da se grade proizvodnji pogodni na prvom mjestu jer oni imaju sto posto oslobađanje komunalnog doprinosa bar u slučaju mog rada. I naravno da se što veći broj naših sugrađana zaposli. Vjerujem da će upravo do takvih aktivnosti dovesti i ovaj Zakon o Jamstvenom fondu za poticaj gospodarskom razvitku i zbog toga ga podržavam.
Replika, gospodin zastupnik Goran Marić.
Hvala lijepa. Kolega Huška, kazali ste da lokalne jedinice pridonose investicijskim projektima i to je dobro i za svaku pohvalu svakoj onoj lokalnoj samoupravi i lokalnoj jedinici koja to čini. Ali ima ih i onih koji to ne čine. Međutim, investicijski ciklus, investicijski projekti mogu se potaknuti, mogu potaknuti samo gospodarsku aktivnost ništa drugo, a oni ne ovise samo o lokalnoj jedinici. Na ovu problematiku svatko gleda iz svog kuta. HEP gleda iz svog kuta, Hrvatske vode iz svog kuta, lokalne jedinice iz svog kuta, investitor iz svog kuta, komunalna poduzeća iz svog kuta. I ako nema jednog cjelovitog, jedinstvenog pristupa efekat neće biti onaj koji je očekivan. Uzalud ako pojedinci samo sudjeluju u tome. Ako hoćemo potaknuti doista u velikoj mjeri investicijski ciklus, onda nema ništa država od toga da HEP traži korištenu snagu po 1600 kn po kilovatu a da nitko ne pokreće investiciju. Za jedno određeno razdoblje, ali trebalo bi na cijeloj nacionalnoj razini donijeti odluku, da se svi oslobode za recimo u sljedeće dvije godine i HEP i vode i komunalne naknade svi da oslobode one koji će investirati. To jedino može potaknuti. To će se desetorostruko vratiti kroz zaposlene i gospodarsku aktivnost. Ali danas Hrvatsku priječi investicijama što je lokacijska i građevinska dozvola najskuplja u Europi, ponekad skuplja od investicijskog projekta. Izgradnja cijele investicije je jeftinija nego građevinska dozvola i zbog toga nema ni izgradnji, a nema onda ni od toga efekta. Primjerice, što ima od toga da HEP izradi trafostanicu na tuđem zemljištu, ovaj mora platiti izgradnju, umjesto da samo plati priključak. A onda je HEP vlasnik te trafostanice na tuđem zemljištu, a onda investitor ima situaciju gdje je dobio građevinsku dozvolu, ali vodovod je prije 30 godina dao vodovod položiti na njegovo zemljište i neće ga sada izmjestiti i to ... [[Govornik se ne razumije.]] jer kaže investitoru plati, pa ćemo onda izmjestiti. Ne možemo tako poticati investicije u Hrvatskoj.
Odgovor na repliku.
Zahvaljujem. Rekli ste puno toga. S jednim dijelom se mogu složiti, a to je da mora postojati splet mjera od najviše do najniže razine. Mi na terenu od grada do grada, od općine do općine idemo sa određenim mjerama na uštrb svojih proračunskih prihoda odričemo se komunalnog doprinosa, odričemo se dijela komunalne naknade, poklanjamo doslovce u bescjenje zemljište u gospodarskim zonama samo kako bi se potakle investicijske aktivnosti. Te mjere nisu jedinstvene. Ja ne znam da li imaju dva grada, dvije općine u Hrvatskoj koje imaju iste mjere. To je dosta neujednačeno, ali to su lokalni načini da privučemo poduzetnike u pojedine gradove, pojedine općine. Naravno da sa razine države dobivamo određene smjernice i mogućnosti pomoći poduzetnicima kroz Ministarstvo gospodarstva za koje moram reći da je usavršilo svoje programe koje plasira prema poduzetnicima, prema jedinicama lokalne samouprave. Evo primjer vam je samo ova godina. Već krajem veljače, početkom ožujka sve mjere su bile objavljene, svi natječaji su na terenu. Znači, već u narednih mjesec dana do 31.3. je rok za kandidiranje određenih projekata. Mi možemo pripremiti kandidaturu projekata i mi, gradovi, općine i poduzetnici i na vrijeme ući u Ministarstvo gospodarstva. Prije 7,8, 10 godina mjere su se objavljivanje u lipnju i nije bilo teorije u toj kalendarskoj godini novce potrošiti. Dok se sredstva odobre, dok se raspiše natječaj, dok se investicija u zoni započne ugovor potpiše sa izvođačem jednostavno nije bilo moguće sredstva potrošiti. Znači, ide na bolje. Ministarstvo gospodarstva na vrijeme spušta mjere na teren, jedinice lokalne samouprave imaju sve veću lepezu poticaja prema poduzetnicima kroz projekte koje oni mogu potaknuti na svojim područjima. Ali tu treba još jedna sinergija sa svima ostalima, sa Hrvatskim vodama vezano za vodni doprinos, sa Hrvatskom elektroprivredom vezano za cijenu angažirane snage električne energije, a čujemo i ove različite modele financiranja izgradnje trafostanica, da sve to složimo pod jednu kapu i onda imamo svi jednake uvjete, i kolega u Koprivnici, i u Zagrebu, i u Varaždinu, i u Pakracu. Zahvaljujem.
Hvala. Gospodin zastupnik Franjo Lucić, replika.
Hvala lijepo. Pa evo kolega Huška, složio bih se s vama, kad govorimo o tome gospodarstvu onda je doista cilj svake lokalne samouprave da na što djelotvorniji način pomogne svakom investitoru, pogotovo onome koji započima sa svojom aktivnošću, jer bez potpore lokalne samouprave sigurno ne može ostvariti one svoje gospodarske ciljeve kako si je to u biti i zacrtao. Stoga ova potpora gradova, pogotovo gradova, evo isključivo govorimo o gradovima koji su u Požeško-slavonskoj županiji, dakle i grada Pakraca, i grada Pleternice, i mi doista činimo upravo ovo o čemu smo govorili da kao jedinice lokalne samouprave, ma ne radimo mi to zato što bi mi to baš zato htjeli, što je to nama isplativo, jer drugi gradovi i veći gradovi isključivo i naplaćuju i doprinos i komunalnu naknadu, ali mi smo i prisiljeni, ali samim tim i privlačimo sve poduzetnike da upravo dođu u takve male sredine, jer nama je cilj da na svome području zaposlimo sve one ljude koji su nezaposleni. Upravo i ovaj novi Zakon o jamstvenom fondu za poticaj i razvoja gospodarstva će dati dodatno vjetar u leđa svima onima koji pokažu gospodarsku aktivnost, a pogotovo oni koji imaju kvalitetne projekte. Prema tome apsolutno se slažem da su jedinice lokalne samouprave ključne da upravo pored ovih projekata koje nudi Vlada podrže i kroz svoje programe, jer onda to nije samo Zakon o jamstvenom fondu, nego je to ujedno i potpora lokalne samouprave koja dodatno potiče toga gospodarstvenika da opstane, odnosno da uspije u svojoj namjeri. Zato čestitam svima onima, a pogotovo onim malim jedinicama lokalne samouprave kao što sam rekao kojima je to i potreba i obaveza da se prilagode svakom novom investitoru, a siguran sam onda da će biti novog zapošljavanja i svega onoga što je potrebno. Hvala lijepo.
Odgovor na repliku.
… [[Govornik naknadno uključen.]] dolazite iz jednog grada koji punom snagom radi i na razvoju gospodarskih zona, i poticanja gospodarstva i što više stanovnika gospodarskih subjekata u našim zonama. Na žalost mi u Hrvatskoj nismo svi u jednakoj situaciji, na slabije razvijenim područjima, na ratom stradalim područjima očigledno da moramo uložiti daleko više snage da bi dobili investitore da dođu u Pleternicu, u Pakrac, u Benkovac, nije to jednaka situacija kao sa Koprivnicom, Varaždinom, Čakovcem, gdje je investitore daleko lakše privoliti, i gdje jedinice lokalne samouprave uzimaju znatne komunalne naknade, znatne komunalne doprinose, ostvaruju velike prihode u svoj proračun, pa zbog toga imamo prioritet u korištenju mjera državnog proračuna, Ministarstva gospodarstva, Ministarstva regionalnog razvoja da se što prije ujednači i vaša Pleternica, i moj Pakrac sa ostalim razvijenijim gradovima u Hrvatskoj. Nisam rekao još jednu stvar koju država radi prema poduzetnicima, odnosno prema nama gradovima. Milijuni kvadratnih metara, deseci kvadratnih kilometara poklonjeni su gradovima za razvoj gospodarskih zona i to je jedan poseban oblik poticaja države gdje besplatno dobivamo zemljište za uređenje gospodarskih zona, za razvoj poduzetništva, i vjerujem da je to upravo jedan od načina da se kažem i mi nerazvijeniji, ratom stradali gradovi i općine na području posebne državne skrbi što prije izjednačimo u svom razvoju sa svim ostalima. Da nemam gospodarsku zonu danas u Pakracu ja ne znam gdje bi, u kojim pogonima radilo 400 ljudi koji su danas zaposleni u gospodarskoj zoni, i stotinjak ljudi koji radi u poduzetničkom inkubatoru u Pakracu, i to su pokazatelji da ove mjere Ministarstva gospodarstva daju dobre rezultate.
Gospodin zastupnik Željko Turk. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedavajući, uvaženi kolege, državni tajniče. Evo veseli mi, poštovane kolegice i kolege veseli me da ovaj Prijedlog Zakona o jamstvenom fondu ovdje za saborskim govornicama dobiva pozitivne kritike i nesumnjivo je da je jedna od mjera gospodarskog oporavka. Ali bila je vrlo interesantna i rasprava ovdje danas zastupnika po toj temi, pa mi dozvolite prije nego što kažem o zakonu još dvije, tri opservacije, vezano na to što sve utječe na poticanje pozitivne gospodarske klime u prostoru i u vremenu u kome se nalazimo. Danas nitko nije spomenuo činjenice i neovisno o recesiji da u pojedinim gradovima i općinama temeljem prodaje poduzeća, a u kojoj Hrvatska nakon rata nesumnjivo ušla, i u novom kapitalu dobar dio poduzeća je prodan strancima, jer su dali novce i osigurali se kroz određene ugovore da kroz nekoliko godina neće otpuštati radnike, a nakon toga zbog međunarodne podjele rade i tržišne utakmice zatvori pogon u Zaprešiću za keramiku, jer je Španjolska država u kojoj je vlasništvo, i odu svi kalupi u Španjolsku, ostalo je tržište, nema proizvodnje. Ili kod prijatelja u Koprivnici, u proizvodnji kvasca, ili u još puno sredina drugdje u Hrvatskoj, zbog novih uvjeta tržnog poslovanja, ode proizvodnja, ostaje tržište. To nije spomenuo nije, a to je relevantna činjenica, koja govori o tome u prilog da ovakove činjenice koje sam sad iznio bitno doprinose, pa usuđujem se reći i smanjenju radinih mjesta jer to je jednostavno tako. Nadalje, ono što posebno želim reći da u okviru svega onoga što čini zajedništvo u programima vrlo često smo kao država prepoznati kao loša za ulaganja, pa za to postoji puno razloga i nekoliko puta sam bio u situaciji da u mom gradu dođe investitor sa novcima, dakle ima novce i onda je kriv grad, kriva je općina, kriva je državna uprava za neizdavanje građevinske dozvole, ali gle čuda svi sjednemo nakon 7 dana za stol, i tada vidimo da je projektant nesvjesno ili svjesno, i molim da me gospođa Dropulić čuje kao bivša ministrica koja je puno napravila u okviru prostornih planova i uvjeta za, kao i preduvjeta za investiranje, projektant lijepo negdje na granici mogućega napravi projekat koji potencijalno odgovara investitoru, ali nije u skladu sa zakonom, on nije kriv tog momenta i molim da ne bi ispalo da s ove govornice projektantski struku omalovažavam, ali vrijedi spomenuti kao problem koji se događa u datom momentu, investitor se osjeća povrijeđeno i pogođeno i ode iz prostora u koji je htio i želio investirati, jer je bio izigran prema prvobitnim naznakama vezanim za investiciju, a govorimo o danima, tjednima i mjesecima pripremama da bi do te i takove investicije došlo. Nadalje, kada govorimo o financijskim iznosima kako i na koji način pa vezano i uz ovaj Jamstveni fond i tko sve sudjeluje u pokušaju da se investitorima pomogne nije spomenuto, a vrijedi reći da je velik dio županija i gradova uz, a danas govorimo jasno o fondu, sudjelovao ili sudjeluje sa svojim sredstvima prije svega u subvencioniranju kamata. Pa to tako radi i Zagrebačka županija i dio gradova u Zagrebačkoj županiji pa i grad Zaprešić. Pa i na taj način pripomaže da bi se u datom mometnu omogućilo samome investitoru za što je bolje moguće i kvalitetniju investiciju. Ali, po meni vrijedi spomenuti još nešto koje je jedan veliki problem, a to je posebno kad je riječ o investitorima koji nisu konglomerati, koji nisu ogromni sustavi, da postoji određeno neznanje i u dobrim željama i namjerama u pojedinim investicijama kojih definitivno nakon određenog vremena sputavaju da tu investiciju provedu do kraja jer jednostavno nisu spremni ili dovoljno educirani da bi takav projekat koji je dobar i kvalitetan uspjeli dovesti u fazu pa i početka same realizacije same investicije. Točna je i činjenica kada govorimo o pristojbama od komunalnog doprinosa, od vodnog doprinosa, od naknade priključaka za struju, priključaka za kanalizaciju i za vodu, da su to iznosi koji nisu zanemarivi i oni su propisani zakonom, ali vrijedi konstatacija i točno je da HEP mora napraviti trafostanice, ali je činjenica da ti i takovi veliki potrošači struje svakomjesečno daju i plaćaju velike iznose za tu struju koji moraju prethodno, dakle kroz same trafostanice sami sudjelovati u financiranju izgradnje. Ovo govorim u kontekstu nekih drugih mjera koje mogu pomoći, posebice kad je riječ i o većim i velikim investicijama da se na određeni način to i drugačije regulira kako ne bismo poticajnog investitora rekao bih globili na nekoliko mjesta, a kada je riječ o istoj investiciji. Vrijedi spomenuti i reći na korektne odnose u Hrvatskoj elektroprivredi i mogućnost dogovora i o otplatama u ratama da ne bih ovog momenta sasuo drvlje i kamenje po Hrvatskoj elektroprivredi, ali dakle vrijedi konstatirati da kad se ta ukupna davanja zbroje da ta sredstva generalno nisu mala. I da možda na početak, kao temeljni preduvjet svake investicije, je prostorno planiranje. I to je Hrvatska država napravila izuzetno veliki iskorak kada je riječ o tome koje vrste planova moramo donijeti i nakon toga nas u lokalnim samoupravama zapravo natjerala da se prema tome ponašamo, i to je dobro. Ali gle čuda, u dobroj namjeri kada pojedini prostor želimo iz poljoprivrednog staviti u građevinsko zemljište sukladno svim planovima i to napravimo, dovedemo se u situaciju da na prostoru gdje to zemljište postoji ljudi mijenjaju stav i počinju velikim dijelom ucjenjivati sa prodajom zemljišta. I opet ne govorim integralno, govorim iz prakse koja se događa u životu, ljudi kupili zemlju, mi prebacili nakon toga u građevinsku zonu, platili pristojbe. Međutim, da bih napravio komunalnu infrastrukturu kao preduvjet tog razvoja više ne mogu pronaći novce da bi to napravili i doveo sam se u problem. Dakle, i vraćamo se ponovno na Zakon o Jamstvenom fondu kojem dajem podršku, koji je dobar instrument kako Vlada, a prije svega i bankama nakon toga za provedbu ovih mjera, ali definitivno stoji činjenica, a to se i vidi iz dijela rasprave, da ulaganje, prije svega u nove proizvodne i ine pogone, ovisi o spletu različitih mjera koje samo zajedničkom sinergijom dovode do rezultata koji uvode novu investiciju u realnost, a isto tako u konačnici dovode do i prosperiteta i otvaranja novih radnih mjesta. Podržat ću prijedlog ovog Zakona o Jamstvenom fondu za poticaj gospodarskom razvitku. Hvala.
Hvala. Dvije replike. Prvi, gospodin zastupnik Goran Marić. Prva.
Hvala lijepa. Kolega Turk nije logično da investitor participira izgradnju trafostanice. Dao je zemljište i da plaća izgradnju trafostanice koje će biti vlasnik HEP na njegovom zemljištu. Nije logično, niti je ekonomski opravdano. I to negativno utječe na investicije. Kao što nije ni logično da pravomoćne građevinske dozvole gdje su date sve suglasnosti da investitor ne može početi sa gradnjom. A ima i takvih slučajeva. Neka odgovora onaj tko eventualno je pogriješio u proceduri, a ne da snosi odgovornost investitor koji je dignuo i kredit, plaća ogromne kamate i ne može po 2, 3 godine graditi zato što je netko dao suglasnost, a kasnije se ispostavilo da ne može dobiti priključak na struju ili na vodu ili na nešto drugo. Isto tako nije logično da se u ovakvim vremenima plaća snaga za kilovate električne energije. To negativno utječe na poticanje gospodarske aktivnosti i investicije. Ne može se snaga plaćati, zato su nam hoteli svi zatvoreni zimi. Umjesto da plaćaju samo utrošak električne energije moraju zimi plaćati i snagu i utrošak i naravno da su svi zatvoreni. Nemamo 2 hotela koja rade zimi. Tako nećemo ni poticati gospodarsku aktivnost, tako nećemo ni poticati turističku djelatnost. Hvala.
Odgovor na repliku.
Hvala. Uvaženi kolega pa zapravo ja sam u svom govoru i naznačio nekoliko vrsta problema koji su vezani uz nove investitore od kojih je upravo kako je dakle pitanje različitih vrsta energija, a onda nakon toga jasno je i sva, kažemo to mi običnim rječnikom papirologija nešto što se često susrećemo. I vrlo često meni kao i mojim kolegama gradonačelnicima kucaju na vrata ljudi iz investicija i investitori koji se na ovaj način kao što ste vi rekli i žale. Ali, koristim ovu priliku da kažem još nešto, u duhu 2011. godine se za ovih 2 mjeseca 2011. godine u svom uredu primio sam pa skoro više ljudi sa idejama nego što je to bilo čitave 2010. godine. Što ipak na neki način govori o tome da vrijeme ponovno novih ideja i promišljanja za investicije u ovoj 2011. godini su bitno, bitno drugačije. Usuđujem se reći afirmativnije i povoljnije nego što je to bilo u protekloj 2009. i 2010. godini.
Gospođa zastupnica Dubravka Šuica.
Pa evo htjela sam se referirati na ovo o čemu ste vi govorili. Definitivno sinergija svih je neophodna, i državnih institucija kao što je HEP i gradskih kao što je Vodovod. Pa npr. nije samo slučaj sa trafostanicama, slučaj je konkretno i sa Vodovodom. Kad morate napraviti jedan cijeli komad vodovoda i onda ga predati u osnovna sredstva gradskog poduzeća. Znači, to isto rade i gradske tvrtke kao što rade i državne. I mislim da to nije u redu. Grad u ovom slučaju treba biti servis građana. Znači, lokalna uprava i samouprava je servis i kao takav treba služiti i investitorima i građanima. I zato pozdravljam sve one gradove i općine koje su se odlučile na smanjenje komunalnog doprinosa ili čak ukidanje za neke investicije u određenim postotcima. Jer na jednoj strani se smanjuje komunalni doprinos i direktni prihodi u gradski proračun, a na drugoj strani se povećava zaposlenost i raste porez na dohodak. Znači, dolazi do jednog balansa. Kada se radi o ovim građevinskim dozvolama o kojima ste govorili, istina je imam puno iskustva s time da projektanti doslovno zloupotrebljavaju svoju poziciju, ne poštuju odredbe GUP-a ili prostornog plana i onda se događa da ne mogu dobiti dozvolu u onom zakonskom roku od 30 ili 45 dana i onda kažu da se ne izadaju dozvole u zakonskom roku. Ne izdaju se dozvole zato što oni krše odredbe GUP-a i ne žele pogoduju direktno svojim investitorima. Naravno, ako se to može zvati pogodovanje, ali u svakom slučaju mislim da je tu razlog zašto se dozvole ne izdaju u tom zakonskom roku, a budu u međuvremenu obaviješteni da moraju ispraviti projekt.
Molim zastupnice i zastupnike da uđu u dvoranu. Odgovor na repliku.
Hvala gospodine predsjedavajući. Pa kolegica Šuica je dobro obrazložila problem koji ja sada i nadodajem. Ne treba i ne mora se bježati od činjenice dakle i uz probleme vezane uz projektiranje da postoje problemi i kod nas i u lokalnoj i javnoj upravi. I vrlo često fleksibilnosti sredine u kojoj se situacija nalazi i govori dolazi do nekih određenih rješenja. Konkretno kod mene u Zaprešiću pred godinu i pol dana tisuću 200 je bilo zahtjeva za izdavanje građevinskih dozvola. U tom momentu upravo sinergijom svih općina, gradova i dodatnim sredstvima za rad ljudi prekovremeno, isto tako i sa novim kadrovima smo taj problem pomaknuli sa mrtve točke i donijeli ga u situaciju da smo veliki dio takovih građevinskih dozvola ipak na kraju donijeli. Ali je točno i jasno i činjenica je to da nisu sve jedince lokalne samouprave u istoj poziciji i ne mogu niti na adekvatan način odgovoriti u datom momentu zahtjevu investitora po svoj njegovoj ukupnoj investiciji jer upravo je to i sinergija i vode i plina i DTK kanalizacije i novi zakonskih okvira vezano za tu problematiku. I upravo je odgovoran i kvalitetan ... pa bio negativni je bolji od odgovora koji je načelno pozitivan, a nakon godinu dana se dođe do saznanja da zapravo investirati nije moguće.
Hvala. Molim da utvrdimo kvorum. Molim uključimo se. Dok se ne skupi kvorum nastavljamo sa raspravom. Gospođa zastupnica Nevenka Majdenić. Izvolite. Molim zastupnice i zastupnike da ostanu u dvorani koji su ovdje da drugi pristignu.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa evo meni je drago da je oporba rekla da je ovo dobar zakon, da će pomoći gospodarstvu, da je provediv i zaista smatram ja da je zakon usmjeren u cilju učinkovitijeg i djelotvornijeg postupanja i bržeg aktiviranja investicijskih projekta. Ono što je već rečeno da se prijedlog ustrojava Jamstveni fond u iznosu od milijardu kuna u svrhu poticaja novih i dovršavanju već započetih investicijskih projekta, jamstva iz ovog fonda dakle namjena su jačanju potencijala poduzetnika za pokretanje i provedbu investicijskih projekta i tim ublažavanja učinka krize na hrvatsko gospodarstvo. Dakle, cilj je poticanje investicijskog ciklusa i oživljavanje gospodarstva. Fondom kako smo već rekli upravljat će HBOR i to u ime i za račun RH. Pažnjom dobrog stručnjaka provodit će postupak davanja jamstva, provoditi nadzor namjenskog korištenja kredita za koje je dano jamstvo, te provoditi nadzor odnosno provoditi postupak povrata sredstava s osnova naplaćenih jamstava. Banke u čiju se korist jamstva dana, pažnjom dobrog stručnjaka provode osiguranja danih jamstava, a u svrhu učinkovitijeg postupanja HBOR može ovlastiti banke u čiju su korist jamstva dana da pažnjom dobrog stručnjaka provode i ostale poslove vezano uz ovaj zakon. Ono što bih htjela reći da se ovdje vidi jedna suradnja banaka s državom, da je rizik podijeljen, davanje jamstva poduzetnicima između banke i države i da će uglavnom odgovarati na neki način rizik podnosi banka, jer ona analizira projekt, ona financira, a u najgorem slučaju provodi i ovršni postupak. Dakle, podnosi ipak najvećim dijelom rizik. Činjenica je dakle da je trajanje ove mjere se predlaže zaključno sa 30. travnja 2012. godine, da su jamstva isključivo za investicijske projekte za koje postoji primjereno osiguranje. Ono što bih htjela reći a danas je tu rečeno da bi trebalo na neki način i lokalno pratiti, ja smatram da će HBOR koji vodi u dodjelu na neki način jamstava da će on voditi ja bih rekla i o lokalnom davanju tih jamstava što je zaista i važno. I zato je baš dobro što ovaj projekat ide preko HBOR-a. Činjenica je da će ovo poboljšati ja bih rekla mogućnost poduzetnika da osiguraju taj projekat, jer često postoje dobri projekti, ali poduzetnici nisu imali onu dovoljnu kreditnu sposobnost i upravo preko mjera ovog Zakona o Jamstvenom fondu mislim da će to uspjeti i da će lakše ostvariti taj kredit. A samim tim kreditom da će se krenuti poticati to svoje poduzetništvo, a vjerujem da će onda zapošljavati nove radnike. Ono što je važno mislim za saborske zastupnike, da mi potičemo poduzetnike da ove mogućnosti iskoriste, pogotovo zato što je ovaj zakon zaista dobar. Tri saborska odbora nisu imala primjedbe. Zaista predlažem da se on prihvati i vjerujem da će one učinke, one ciljeve koje je Vlada ovim zakonom postavila da će i ostvariti. Hvala lijepa.
77 imamo jel. … [[Govornici govore u isti glas, ne razumije se.]] Odakle vi govorite, iz sabornice ili pored sabornice ili gdje? … [[Govornici govore u isti glas, ne razumije se.]] To vi predlažete? Odakle vi govorite? … [[Govornici govore u isti glas, ne razumije se.]] Gospodin zastupnik Nenad Stazić. Nema ga. Gubi pravo na riječ. Gospodin zastupnik Petar Mlinarić. Odustaje od rasprave. … [[Govornik se ne razumije.]]
Hvala, gospodine potpredsjedniče. Državni tajniče, kolegice i kolege. Danas ću govoriti o obnovljivim izvorima energije i Jamstvenom fondu koji je inače poticaj upravo ovome dijelu. Većina zemalja želi se osamostaliti u opskrbi energijom, žele postati što manjim ovisnikom o uvozu energije. Zbog toga su zemlje Europske unije zemlje ekološki osviještene Europe donijele niz mjera i smjernica prema kojima se želi smanjiti uvoz energije i zaštiti okoliš. Prema njima se planira do 2020. godine povećati uporabu obnovljivih izvora energije u ukupnoj potrošnji energije na 20%, smanjiti emisije štetnih plinova za 20%, povećati učinkovitost korištenja energije za 20% i 10% goriva u cestovnom prometu zamijeniti alternativnim gorivima tj. biogorivom. Temeljem novodonesene Strategije energetskog razvitka Republike Hrvatske omogućena je veća upotreba obnovljivih izvora energije, poglavito energije vjetra, sunčeve energije i biomase, odnosno bioplina. Ukoliko nešto hitno ne poduzmemo nećemo moći ostvariti cilj od 13,6% električne energije proizvedene iz obnovljivih izvora energije do 2020. godine. Prema Uredbi Vlade Republike Hrvatske o minimalnom udjelu električne energije proizvedene iz obnovljivih izvora energije i kogeneracija čija se proizvodnja potiče, imamo "Narodne novine" iz 2010. godine, i ostvariti zadanih 5,8%. Sada imamo oko 1%, a cilj je od 13,6% električne energije proizvedene iz obnovljivih izvora energije biti će teško ostvariti. U protivnom morati ćemo plaćati penale za emisije stakleničkih plinova jer nismo ostvarili zadane ciljeve. Ovo su podaci koji nisu ohrabrujući, ali odgovorna Vlada na čelu sa predsjednicom Jadrankom Kosor je svjesna kako nemamo novaca za bacanje i plaćanje skupih penala za emisiju stakleničkih plinova pa smo zbog toga pristupili traženju uzroka zbog kojih je unatoč pozitivnoj zakonskoj regulativi stanje s udjelom električne energije proizvedene iz obnovljivih izvora takvo. Budući da ova Vlada neprestano posredstvom svojih ministarstava, a u ovom slučaju preko Ministarstva gospodarstva, rada i poduzetništva vodi razgovore sa poduzetnicima i želi im pomoći otkloniti prepreke za ulaganje u ovaj sektor smatramo kako bi bilo dobro dati jamstva putem Jamstvenog fonda i omogućiti lakšu dostupnost kapitala za ulaganje u ovaj sektor jer je to jedna od najbitnijih prepreka ulaganja. Veliki potencijal obnovljivih izvora energije posjedujemo, a ovisni smo o uvozu sve skupljih i skupljih energenata. O važnosti ovoga sektora evo nekoliko riječi. Trenutačno u Europskoj uniji u području zaštite okoliša, održivog razvoja i novih tehnologija obnovljivih izvora energije u obrtu, malom i srednjem poduzetništvu radi više radnika nego u automobilskoj industriji. To je pokazatelj kojim putem ide razvijena Europa te pokazatelj u kom pravcu treba restrukturirati i hrvatsko gospodarstvo. Bilo bi mudro i razumno iskoristiti naša brodogradilišta i usmjeriti ih u područje proizvodnje opreme za obnovljive izvore energije, npr. dijelovi vjetroelektrana i solarnih kolektora. Ovime se izravno otvaraju nova radna mjesta u malim i srednjim tvrtkama. Procjena je da bi se do 2020. godine moglo otvoriti oko 50 tisuća novih radnih mjesta u području obnovljivih izvora energije. Ovim bi se smanjio uvoz energije u Republiku Hrvatsku i ispunila obveza prema Kyoto protokolu u vezi smanjenja emisija stakleničkih plinova. Npr. u Europskoj uniji u kojoj dominira Njemačka instalirano je 2009. godine 5600 megawata … [[Ne razumije se.]] sustava za proizvodnju električne energije i to uglavnom na krovovima građevina. Iza Njemačke instaliranih novih 3800 megawata u 2009. godini dolazi Italija sa 730, Češka sa 411, Belgija sa 292, Francuska sa 185 megawata itd. Republika Hrvatska iako ima bolje uvjete tj. više sunčanih dana od Njemačke, Češke, Belgije, Francuske, nema još niti jedan megawat … [[Ne razumije se.]] naponskih sustava. U ovom trenutku je u Njemačkoj izrađeno 6500 bioplinskih postrojenja. Imamo samo jedno koje isporučuje električnu energiju u mrežu ovdje u Hrvatskoj. Ako govorimo o pokretanju domaćeg gospodarstva i zapošljavanju ljudi onda trebamo imati na umu da izgradnja jednog bioplinskog postrojenja koje isporučuje u mrežu 1 megawat električne energije omogućuje našim projektantima i jedinicama lokalne samouprave, građevinskim poduzećima, proizvođačima opreme, cijevi, ventili i slično, prihod u iznosu od 20 milijuna kuna u ovom trenutku kada je građevinski sektor na koljenima. Onda ne trebamo biti previše pametni i tražiti od velikih stručnjaka recept kako pokrenuti gospodarstvo. Prepišimo i njemački model jer od njih u gospodarstvu imamo šta naučiti jer njemačko gospodarstvo je već izašlo iz recesije. Mi smo čak u boljoj poziciji jer Nijemci za investicije u bioplinska postrojenja i plastenike nemaju mogućnost sufinanciranja koju mi u ovom trenutku imamo kroz predpristupni program IPARD, a koji trebamo maksimalno iskoristiti. Međutim, tu nije priči kraj, nego tek početak jer potencijali Slavonije poglavito u Vukovarsko-srijemskoj županiji iz koje dolazim su takvi da u svakome selu imamo potencijala za izgradnju jednog takvog postrojenja. I kada je ono izgrađeno riješili bismo problem poljoprivrednih proizvođača koji bi imali siguran otkup 12 godina za proizvedenu silažu i cijene koje imaju poljoprivrednici u Njemačkoj, te mogućnost da dvije žetve godišnje kukuruz i ječam, a što znači da bi oni napokon znali za koga i po kojoj cijeni nešto proizvode i koliko će novaca za to dobiti. Nema više prosvjeda i nezadovoljnih seljaka. U ovih 12 godina to je povlaštena cijena po kojoj se otkupljuje električna energija. 30 do 40% supstrata za jedno takvo postrojenje može biti gnojnica sa farmi krava, svibnja ili kokoši i na taj način adekvatno zbrinjavamo istu. To će nam uskoro biti obveza zbog nitratnih direktiva. Nus proizvod jednog takvog postrojenja 1 i pol megavata toplinske energije koju možemo iskoristiti za zagrijavanje plastenika. 1 hektar plastenika koji bi zaposlio 10 obitelji iz toga sela jer bi u tim plastenicima proizvodili povrće koje ionako uvozimo. Osim toga, tu su mogućnosti za izgradnju sušara za voće i poljoprivredne kulture, te korištenje iste te termičke energije tokom cijele godine na najbolji mogući način. Drugim riječima rečeno, jedno takvo postrojenje je motor razvoja jednog sela. Nus proizvod je također velika količina ekološkog gnojiva koje u potpunosti zamjenjuje umjetno gnojivo, a u ovom slučaju bi ga naši poljoprivrednici trebali dobiti besplatno. I naše oranice bi napokon trebale krenuti ka ekološkoj proizvodnji u kojoj također zaostajemo za Europom. Uništavamo tlo i vode skupim umjetnim gnojivima. Mislim da imamo više nego dovoljno argumenata za pokretanje ovakvih projekata koji bi u konačnici donijeli pokretanje gospodarstva, zapošljavanja, zadovoljnih seljaka, očuvanje okoliša i opstanak slavonskih sela. Ne koristi li se mudro i razumno svojim prirodnim resursima najučinkovit je s novim energetskim tehnologijama koje će obilježiti ovo 21. stoljeće u skladu sa održivim razvojem i dugoročnim ciljevima zaštite okoliša kao što su sunce, čisto more, zrak, voda što su bogom dani kao raj na zemlji u Republici Hrvatskoj, a u cilju očuvanja raznolikoga prirodnog bogatstva i ljepote svoje zemlje. Bila bi doista znanstvena izolacija i profesionalna sljepoća odgovornih ljudi u našoj zemlji koji se bave problemima energije i zaštite okoliša. Ne zaboravimo da nam naša djeca nikada neće oprostiti ako onečistimo, uništimo ili daj bože prodamo prirodna bogatstva, ljepotu svoje zemlje Hrvatske a to su prekrasno i čisto more, obala, otoci, čista voda, šume i zrak. Hvala.
Hvala. Zastupnik Dragutin Lesar. Nema ga, gubi pravo na riječ. Gospođa zastupnica Mirela Holy. Nema je, gubi pravo na riječ. Gospodin zastupnik Slavko Linić, izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege. Svaka mjera Vlade Republike Hrvatske koja se okreće gospodarstvu je prihvatljiva, a pogotovo kad govorimo o tome kako da Vlada preuzme dio rizika za poticaje gospodarstva i da na neki način pokuša pokazati da vjeruje u to gospodarstvo. Prema tome, nitko u ovom Saboru ne dvoji da li bi trebalo ili ne poduprijeti ovu mjeru. Ali ono o čemu ćemo se mi uvijek razlikovati to je u pokušaju da damo ocjenu stanja u gospodarstvu u Republici Hrvatskoj. I ovo polazi od pogrešne ocjene stanja. Ocjenjujemo da je stanje problematično samo iz jednog razloga, a to je razlog globalne krize u svijetu i da sa ovom mjerom pokušavamo rješavati te posljedice globalne krize u hrvatskom gospodarstvu. Pa to nije točno. Evidentno da pored utjecaja globalne krize imamo vlastite probleme, vlastite gospodarske probleme i da u biti kad bismo ozbiljno ocijenili ovo stanje vjerojatno bi paket mjera bio i međusobno usuglašen. Da, nelikvidnost od 37 milijardi nije uzrokovana globalnom krizom, nije uzrokovana globalnom krizom, nije. Podaci koje neki od nas imaju 13 milijardi neplaćenih dospjelih poreza i doprinosa, a možda čak oko 20 milijardi onih koji su prolongirani, enormni nenaplaćeni porezi i doprinosi, enormni. I to su problemi. I znajte ti problemi nisu uzrokovani globalnom krizom. Da, nelikvidnost, globalna kriza sigurno su uzrokovali padom industrijske proizvodnje, padom ja bih rekao broja zaposlenih i ono što je najgore rast nezaposlenih na Zavodu za zapošljavanje. Ali to su problemi u gospodarstvu i njih se mora nizom mjera pokušavati riješiti. Danas smo raspravljali o tome da od onih paketa koji su išli za rješavanje insolventnosti najuspješniji je bio model H. Zašto? Pa zato što je nelikvidnost enormna i očito interes banaka, interes države kad gledamo državni proračun, ali i interes pojedinaca je bio kako riješiti tu nelikvidnost. I to je zaista model koji nešto ja bih rekao zaista bio uspješan. Ali da li taj uspjeh možemo mjeriti sa rezultatima. Ne možemo. Jer je jednostavno iz mjeseca u mjesec skoro po milijardu kuna veća nelikvidnost. Znači, nama model A nije dao potreban rezultat, a to je rezultat da okrenemo trend nelikvidnosti. Bilo je jednostavno evidentno da je nedovoljna mjera. Sam kolega Šuker je ovdje naveo da i ta naša želja da sa jamstvima pomognemo investicije i nije bila produktivna posljednjih godinu dana, iz razloga jer su se svi okrenuli modelu A, borba kako riješiti insolventnost, borba kako riješiti to neplaćanje je sve zaokupirala. Malo je poduzetnika koji razmišljaju o investicijama, malo je poduzetnika koji razmišljaju o tome a kako ćemo započeti neki novi projekat, neku novu ulaganje, kad imamo problema sa likvidnošću, kad ta nelikvidnost ugrožava i one stabilne, sigurne koji se mogu nekim projektima okrenuti, to je problem u Republici Hrvatskoj. Prema tome naš današnji zakonski prijedlog koji govori o mogućnosti da država preuzme dio rizika na sebe, potez Narodne banke kojim osigurava dodatnu likvidnost, ali jedna i druga mjera u ovom trenutku idu ka novim investicijama. E sad postavimo se u osnovni problem, da li će naši poduzetnici biti u stanju koristiti jednu i drugu mjeru, ako u isto vrijeme nelikvidnost nismo zaustavili, ako u isto vrijeme trend … [[Ne razumije se.]] neplaćenih računa je iz mjeseca u mjesec veći. E to je onda, to pitanje da li smo zaista cijeli paket uspjeli usuglasiti, da li smo zajednički krenuli na kompletan problem u hrvatskom gospodarstvu. Evidentno je da ako ne riješimo svoja državna potraživanja, sa potraživanjima najvećih vjerovnika, kako ih staviti u ulogu spašavanja radnih mjesta, ne ovim kreditnim aranžmanima, mi bitno nećemo zaokrenuti negativne trendove vezano za nelikvidnost u Republici Hrvatskoj. Ako to ne riješimo bojim se da svi napori za nove investicije, nove projekte i neće biti tako jednostavno, neće biti jednostavni i pitanje da li ćemo dobiti efekt. Ovaj dokument koji smo danas dobili bio bi zaista daleko kvalitetniji kad bimo mogli predvidjeti rezultate ovih mjera. Mi znamo da je to novih milijardu kuna uloženo, da li je to 10, 20 tisuća novih radnih mjesta, da li je to manji podatak, manji postotak nezaposlenih, da pokušamo pratiti kroz rezultate sve ovo što činimo, ali evidentno kad bimo htjeli ubaciti ovdje i moguće rezultate s kojima zaista možemo očekivati promjene u ponašanju i gospodarstvenika, a i u makroekonomskim podacima, tada je sigurno da bi naš napor za sveobuhvatne zahvate u ovom dijelu jednostavno trebalo promijeniti. To je razlog zašto mi inzistiramo, ljudi mi moramo i administrativnim zakonima utjecati na rokove plaćanja. Ako uvedemo takva rješenja mi ćemo sve neodgovorne koji posluju u sustavu gospodarstva uspjeti zaustaviti. Neprihvatljivo je da u tom dijelu nemamo rješenja. Zašto je to neprihvatljivo? Pa zato što model A, koji košta i gdje je uložen enormni novac nije dao efekata. Trebaju dodatne mjere, dodatni koraci da jednostavno to zlo zaustavimo. Tih prijedloga nema. I onda se pitamo zašto nema efektivnih rezultata svih mogućih Vladinih mjera. Nisu usuglašene, jednostavno su ad hoc donesene u pojedinom vremenskom periodu i nama i nadalje negativni podaci o likvidnosti, o broju nezaposlenih, o padu industrijske proizvodnje, siju i nemir ja bih rekao kod gospodarstvenika, kod banaka, ali i kod svih onih koji žele nešto u ekonomiji učiniti. Zato je prijedlog da jednostavno pokušamo u ocjeni stanja navesti sve probleme koje imamo u hrvatskoj ekonomiji, koji prije svega nisu uvezeni, nego su naši problemi, jer u tom trenutku polako ćemo doći do onog najvećeg podatka da je bruto plaća u Hrvatskoj neodrživa, da nam je plaća ta koja nosi teret financiranja svih javnih potreba, što nije dobro, da to moramo promijeniti i da paketi kako smanjiti cijenu kapitala, kako osigurati kapital, ako u isto vrijeme kroz promjenu poreskih politika ne rasteretimo cijenu … [[Ne razumije se.]] , ne rasteretimo gospodarstvenike za mnoge i mnoge parafiskalne namete neće dati rezultat. Neće dati rezultat. I samo ćemo trošiti novac, samo će se iscrpljivati kroz ovo vrijeme i zakonodavac i gospodarstvenik, ali mi rezultata dobiti nećemo i to je razlog zašto podržavamo ovu mjeru, nemamo uopće razmišljanja niti uvjerenja da će rezultati biti povoljniji, nego da će kretanja biti i nadalje loša.
Hvala. Jedan ispravak, gospođa zastupnica Nevenka Majdenić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa evo gospodin Linić je rekao da nemamo mjeru za smanjivanje nelikvidnosti, neplaćanje računa, itd., što zaista nije točno. Mi smo od ove godine dakle prebacili iz banaka na financijsku agenciju da ona vodi računa, dakle da provodi ovršni postupak. A treba podsjetiti da zbog neplaćanja računa i provođenja tog ovršnog postupka treba reći da je vaša Vlada, da kad ste vi bili potpredsjednik pretpostavljam te vlade, da ste sve to prebacili na banke, a banke naravno da nisu bile zainteresirane da to provode, i ovo sve je rezultat vaše politike, one koje ste vodili 2002., 2003., čak i 2001. Prema tome Vlada ima mjeru od ove, dakle od nove godine se sve to provodi u FINA-i, a i to rekla bih samo da je sve ovo što se događalo posljedica odluka i zakona vaše vlade.
Hvala. Prekidam sjednicu. Nastavak u 15 sati, sa replikama. Nastavak sa replikama, da, da, u 15 sati. Imamo tri replike, gospođa zastupnica Holy je prva na replici, daklem u 15 sati nastavak.
Kolegice i kolege, nastavljamo sa raspravom. Na redu su, ostale su još tri replike. Prva je na redu za repliku zastupnica Mirela Holy.
Hvala poštovana potpredsjednice. Pa kolega Liniću, vi ste apsolutno u pravu što se tiče toga da je ovo mjera koju treba pohvaliti. Međutim, ta mjera neće riješiti onaj kaos i nered koji postoje općenito u gospodarskom sustavu Republike Hrvatske i na taj način ja se bojim da ni ova mjera neće moći riješiti probleme sa kojima se na primjer susrela tvrtka Končar-KET. To je tvrtka koja se bavi, znači izgradnjom i implementacijom i hidroelektrana između ostalog, koja je prošle godine pobijedila na jednom natječaju, međunarodnom natječaju za izgradnju hidroelektrane na Islandu. To je posao bio vrijedan 50 milijuna eura. Međutim, na kraju je hrvatska tvrtka izgubila taj posao zbog toga što nije uspjela osigurati jamstva za taj iznos, a s obzirom na to da su jamstva joj bila nuđena pod, znači kamatom od 7,2% dok je Siemens uspio koji je inače 10% bio skuplji od naše tvrtke osigurati puno povoljnije znači kamate u odnosu na 3,9% je izgubila taj posao jer je nakon toga bila skuplja. Pa se postavlja pitanje s obzirom na to da je ovaj projekt mogao osigurati dodatno zapošljavanje u ovoj izuzetno važnoj tvrtci. A osim toga na taj način se razvija i vrlo važna tehnologija za obnovljive izvore energije od koje Hrvatska može imati jako velike koristi, na koji način će Vlada naći načine da pomogne i o takvim projektima s obzirom na to da je ovdje iznos bio puno veći od 50 milijuna kuna što je maksimalni iznos jamstva koji se ovim zakonom u stvari dogovara. Pa u tom smislu mislim da je nužno da se puno osmišljenije i puno kompleksnije osmisli cjelokupno područje rješavanja gospodarskih problema u Republici Hrvatskoj.
Odgovor na repliku zastupnik Linić.
Nema dvojbe da današnji prijedlog zakona neće rješavati mogućnosti naših građevinara, naših izvođača radova, opremaša za bilo kakve ozbiljnije investicijske zahvate u svijetu i u Europi i ni ne očekujem da ovaj zakon koji je zaista i pisan za to da se riješi ja bih rekao manje poduhvate u Hrvatskoj bude za ovako nešto. Ali zato bih podsjetio da je SDP ponudio, ja bih rekao poslovnu odluku Hrvatskog sabora o dokapitalizaciji ili izvinjavam se o uplati temeljnog kapitala u HBOR i eventualno bila bi itekakva mjera hrvatske Vlade da predlože novu dokapitalizaciju, povećaju kapital HBOR-a. Njegov posao je pratiti velike zahvate, velike investicije, velike pothvate hrvatskih izvoznika, a pogotovo izvoznika opreme i radova. I kad bismo imali HBOR koji je sposoban davati jamstva za ovakve pothvate ne bi propadali poslovi. I dok god to ne bude institucionalno preko HBOR-a i ne budemo imali dovoljno kapitala od HBOR-a taj problem nećemo riješiti sa ovakvim interventnim zakonima ovako ozbiljne projekte ne rješava se.
Sljedeća replika zastupnica Dragica Zgrebec.
Hvala gospođo potpredsjednice. Kolega Liniću, ja se u potpunosti slažem sa ovim vašim povezivanjem investicijskog ciklusa u Hrvatskoj sa rješavanjem ogromne nelikvidnosti koja vlada u našem platnom sustavu. Naime, investicije u realni sektor samo mogu podizati društveni bruto proizvod i tek one su jedini realni pokazatelj gospodarskog rasta. Međutim, u situaciji kad smo mi dosegli gotovo 37 milijardi kuna blokiranih računa što ne znači da je to i krajnji iznos neplaćenih dugovanja, samo da kažem u dvije godine krize te blokade su se povećale za nemogućih 20 milijardi kuna. Kaže predsjednica Vlade da je tu veliki broj tvrtki koje ne zapošljavaju nikoga. Dapače, to je još veći problem, dodatni problem. To su potraživanja koja se nikad neće naplatiti. I nelikvidnost ovakva kakva je danas u Hrvatskoj upravo zato što se ne rješava ona nagrizao zdravo gospodarsko tkivo i nikakvi zakoni, nikakvi povoljni krediti ne mogu to riješiti. Gotovo je dvije godine kako su donesene one famozne antirecesijske mjere među kojima je jedna od njih bila i rješavanje nelikvidnosti u sustavu. Zapravo je nerazumljivo zašto Vlada tako uporno odbija da pokuša riješiti ovaj problem. On se može riješiti na zakonodavnom i na gospodarskom planu. To rješavaju gotovo sve zemlje koje se susreću s tim problemom, pa i Europska unija između ostalog ima i dvije direktive koje rješavaju problem neplaćanja.
Odgovor na repliku.
Evidentno je da nelikvidnost ubacivanjem svježeg novca modelima A, modelom A plus nećemo riješiti, ona je toliko zahvatila hrvatsko gospodarstvo da je i po broju pravnih osoba od 33 tisuće ogromna, a da je iznos jednostavno zaprepašćujući 37 milijardi, i na žalost trendovi koji još uvijek pokazuju rast neplaćenih računa. Ono što je evidentno da Zakonom o plaćanjima i rokovima plaćanjima definirali bi se i određeni postupci kako vjerovnici pokušati i kako bi trebali naći zajednički jezik između dužnika i vjerovnika, u koje vjerovnike moramo ubrajati i hrvatsku državu ili bolje rečeno Ministarstvo financija, koje sigurno ima enormna potraživanja po osnovu neplaćenih doprinosa, neplaćenih poreza. I takvim zakonima moramo tjerati vjerovnike i dužnika da se pokušaju dogovoriti, sanirati taj dio da bi ozbiljnije počeli razgovarati o ulaganjima i trošenju novaca po osnovu mogućih jamstava, državnih jamstava za bilo kakve investicijske zahvate. Novac neće riješiti nelikvidnost, iz jednostavnog razloga jednom nelikvidni, on je od nepovjerenja za bankarski sustav banke … [[Ne razumije se.]] Takvim subjektima ne idu. Model A je uspješno realiziran, rezultat nikakav. Zašto? Zato što se ne rješava sada insolventne subjekte koji jednostavno su itekako rizični i za bankarski sustav i za državu. I mi to moramo riješiti, dodatnim zakonima, u ovom Saboru.
Zadnja replika, zastupnik Goran Marić.
Hvala lijepa. Kolega Linić govorili ste o problemima nelikvidnosti u hrvatskom gospodarstvu, o problemima nelikvidnosti u bankarskom sustavu, o najnovijoj mjeri Hrvatske narodne banke kojom je otpustila 6,3 milijarde kuna bankama, smanjujući stopu minimalno potrebnih potraživanja sa 20 na 17% i iskazali nadu da će ta mjera poboljšati nelikvidnost bankarskog sustava. Zbog ovakvih prijedloga prije nekoliko godina sam bio najnapadanija osoba u Hrvatskoj, ali to je bilo vrijeme kad je doista bankarski sustav bio nelikvidan, kad su kamate na prekonoćne kredite bile i do 30, 40%, to je bilo predrecesijsko vrijeme i tada bi te mjere doista bile učinkovite. Ali valja naglasiti da je današnje vrijeme, vrijeme likvidnog bankarskog sustava, nikada bankarski sustav u povijesti Hrvatske nije bio likvidnijih nego danas, 4 milijarde kuna i više u prosjeku je viška likvidnosti koje banke drže na računima Narodne banke, zato nije bilo ekonomskih razloga potrebe za ovakvom mjerom, jer nema potrebe soliti more. U ovoj mjeri ne razaznajem ekonomske razvoje. Više mogu povezati sa predizbornim vremenom, sa rezultatima istraživanja i objavljenih anketa, a ne sa nekom mjerom koja će poboljšati nelikvidni sustav bankarskog sustava jer on nije nelikvidan, on je, ne da je likvidan, nego prelikvidan, samo što su banke kreditno neaktivne. Hvala lijepa.
Odgovor na repliku.
Kolega Mariću mogu prihvatiti da dodatna sredstva u bankarskom sustavu neće bitno promijeniti situaciju u gospodarstvu. Eventualno se može dogoditi da dolazi do smanjenja kamatnih stopa. I sad ćemo zaista vidjeti da li je ovo što se dogodilo sa novih 6 milijardi u sustavu plaćanja, u bankarskom sustavu, da li će kamata padati u narednih mjesec ili dva. Jer ako se to ne dogodi tada ćemo i vidjeti što je osnovni problem. Nije problem novac, nego je problem rizik. Ograničenja ovog novog plasmana Narodne banke prema bankarskom sustavu od šest milijardi je nedostatak što on može ići samo u nove investicije i to je možda kriva procjena. Nove investicije znače nove zaposlene, pa se tim mjerama možda pokušava govoriti povući ćemo dio ljudi sa Zavoda za zapošljavanje. A opet ističem 37 milijardi neplaćenih računa. Bilo bi dobro i to rješavati, jer ako bi to riješili nema novih nezaposlenih na Zavodu. Prema tome, ideja nećemo, ići ćemo u investicije i povući nezaposlene, a možda bi bilo bolje da zaustavimo novi dolazak, a nelikvidnost je novi dolazak nezaposlenih.
Nastavljamo sa raspravom. Na redu je zastupnica Nadica Jelaš.
Poštovana potpredsjednice, kolegice i kolege. Ovo danas o čemu razgovaramo je još jedan od interventnih zakona koji se popravljaju, recikliraju poput onog prošlog tjedna usvojenog o subvencioniranju stambenih kredita koji se isto tako nije pokazao uspješnim obzirom da je po predloženom modelu kupljeno svega 67 stanova, pa se eto morao popravljati. Jednaku sudbinu eto doživljava i prošle godine donesen Zakon o Jamstvenom fondu jer se u svojoj provedbi pokazao potpuno jalovim budući je održana eto samo jedna aukcija, a iznos tražene kvote bio je manji od četrdesetak milijuna kuna. Ono što se s tim u vezi nameće kao zaključak je da se zakonski prijedlozi ne pripremaju dovoljno ozbiljno, dovoljno odgovorno i da se ne odrade sve one nužne simulacije. I dakako ne pitaju se poduzetnici. Evo guverner Rohatinski konzultirao je i poduzetnike i banke prije ove svoje posljednje odluke i plasirane milijarde zasigurno će biti pun pogodak. Dakle, ono što želim reći je da Vlada previše eksperimentira, funkcionira na principu pokušaja i pogreški kao da Hrvatska eto ima beskrajno puno vremena čekati da se u tim pokušajima iznjedri i poneki upotrebljivi zakon koji će polučiti pozitivne efekte. Ovakvo ponašanje Vlade pokazuje da je neodgovorna i da zapravo nema kapaciteta shvatiti ozbiljnost situacije u kojoj je hrvatsko gospodarstvo a onda posljedično i hrvatsko društvo u cjelini. U ovom inoviranom tekstu predlaže se da se iznos državnog jamstva smanji s prošlogodišnjih 50% na 30% jer je prošlogodišnje iskustvo sa Jamstvenim fondom za gospodarski oporavak pokazalo da poduzetnicima u prosjeku nedostaje samo 30% vlastitog učešća za dobivanje bankarskog kredita, a ne 50% kako se mislilo prošle godine u vremenu donošenja zakona. Ovo smanjivanje uz ovakvo obrazloženje moram priznati nije mi niti jasno, niti logično obzirom da se situacija u proteklih godinu dana od usvajanja prošlogodišnjeg zakona dodatno radikalizirala. Dakle, investicijski potencijal hrvatskog gospodarstva je još manji, a s druge strane još je veći manjak obrtnog kapitala u poslovnom procesu, a što se vidi po ogromnoj nelikvidnosti koja uz to i dalje eskalira. Osobno bi mi bilo daleko draže obrazloženje da je država u dogovoru sa bankama uspjela prebaciti dio tog jamstvenog rizika sa svojih leđa na leđa banaka obzirom na činjenicu da banke raspolažu ogromnim viškom kapitala, odnosno ogromnim viškom likvidnosti. Za razliku od gospodarstva, koje je u velikom dijelu potkapitalizirano, između ostalog i zbog ogromnih gubitaka kojima je opterećeno njihovo poslovanje u posljednje dvije godine, ispada zapravo da je u Hrvatskoj isplatljivije, da ne kažem racionalnije ne raditi, ne poslovati, jer kada radiš, kada posluješ stvaraš gubitke. Hrvatsko gospodarstvo je potpuno devastirano i ovakve parcijalne mjere kakav je ovaj zakon ne mogu mu pomoći, jer nemaju naprosto kapaciteta za to. I bojim se da će oni koji će tražiti kredite uz ovo i ovakvo jamstvo, u najvećem broju tražiti kredite za obrtna sredstva, dakle za financiranje tekućeg poslovanja za održavanje tvrtke na životu, a ne za investicije i ne za razvoj. Gospodarstvenici jednostavno ne investiraju, ne ulažu jer se boje. Njihov najveći strah je da neće imati posla, a znamo da je zaposlenost kapaciteta zapravo najjači motiv za ulaganje. I tu dolazimo do onog najvažnijeg pitanja, da li poduzetnici uopće znaju u što ulagati, jer eto banke reagiraju da je jedan od najčešćih razloga za neodobravanje kredita taj što nema kvalitetnih projekata. I drugo pitanje koje se nameće je da li država zna što će iz ovog jamstvenog fonda podupirati, koje to projekte će podupirati, da li je državi važno samo da se investira pa u bilo što, pa će se dakle investirati ponovno u trgovačke centre koji će eto raditi godinu, dvije, pa će se nakon toga zbog nerentabilnosti zatvoriti. Ili će država jamstvenim fondom suportirati ulaganja u proizvodnju. Odgovor na ovo pitanje je izuzetno važan, jer nam industrijska proizvodnja iz mjeseca u mjesec pada, a upravo je industrija ona gospodarska djelatnost koja ima sposobnost otvaranja najvećeg broja radnih mjesta i koja producira najviše dobara za izvoz. A važno je da nam se promijeni struktura izvoza. Premijerka voli isticati da nam u posljednje vrijeme izvoz raste. Da, s jedne strane zbog isporuke brodova, ali i s druge strane a to je ono najlošije u priči o izvozu jest što izvozimo sirovine, drvo i slično. Dakle ovaj jamstveni fond bi trebao biti u funkciji poticanja proizvodnje i to one proizvodnje koja ima veću dodanu vrijednost. I u nadi da će se barem dio tog jamstvenog fonda iskoristiti upravo za tu namjenu, podržavam ovaj zakonski prijedlog.
Hvala lijepo. Imamo posljednjeg prijavljenog za pojedinačnu raspravu, zastupnik Boro Grubišić.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice Hrvatskog sabora, kolegice i kolege zastupnici. Naime ova mjera koja je evo kao zakonski prijedlog o jamstvenom fondu ovdje danas na klupama u Hrvatskom saboru, prema iskazu i prema govoru mnogih kolega zapravo liči na davanje, ja ću sa medicinske strane malo to reći metaforički, liči na davanje infuzije mrtvacu, ili polumrtvacu. Kada to kažem onda neću ponavljati sve ono što je već izrečeno ovdje o stanju gospodarstva i o pokazateljima koji to pokazuju. Točno je da bismo voljeli znati preciznije da je u ovom zakonu naznačeno kamo, dakle je usmjerena ta milijarda kuna kao Jamstveni fond, 30% je zapravo pomoć onima koji žele investirati i ovdje piše za razvitak. Ja bih prije rekao da je to oporavak. Jedno je oporavak, a drugo je razvitak. Prije se radi o oporavku čini mi se nego li o razvitku. A bilo bi dobro da je razvitak, pogotovo ukoliko bi se radilo o razvitku u smislu otvaranja dakle proizvodnih radnih mjesta kako bi se stvorila dodana vrijednost. Bez toga hrvatsko gospodarstvo, a i cijela država zapravo tonu i dalje u glib. Prije 2 godine, točnije 18. veljače 2009. godine, dakle točno 2 godine je i prošlo, jedan je elektronski medij ovako napisao i pisao, kaže vjekovna mudrost kaže: "U zemlji slijepih jednooki čovjek je kralj." Za Hrvatsku vrijedi obrnuta mudrost. U ovoj zemlji svi vrlo dobro vide što se događa, a jedini slijepac je kralj, zapravo metaforički predsjednik ili predsjednica Vlade. Tada je predsjednik Vlade bio gospodin Ivo Sanader. Koliko daleko dakle ta sljepoća ide da evo 2 godine kako je obećavana bilo kakva intervencija države, bilo u smislu Jamstvenog fonda, bilo u ovom A ili B mjerama HBOR-a itd., ja nisam ekonomist pa da mi netko ne zamjeri to, evo nakon 2 godine od ovog napisa o obećanju da će se pokrenuti gospodarska obnova i razvoj, evo sad nakon 2 godine dakle evo ovaj napis sam citirao, on govori o tome. Dakle, zar je trebalo 2 godine proći da bismo evo mjeru koju podržavaju sve stranke i oporbene i vladajuće pa evo i HDSSB kako je to rekao moj kolega Burić za klub zastupnika da bismo nešto pokrenuli. Nismo li mogli ranije, zato sam i rekao infuzija ili pak injekcija adrenalina da ne kažem u srce, hoće li biti u srce to će se još vidjeti, jerbo u onim prvim mjerama koje spominje kolegica ovdje A+ itd., povučeno je malo sredstava iz jamstvenih tih fondova i onog što je stvoreno. Koliko će sad biti povučeno od ove milijarde, to je također vrlo upitno. A voljeli bismo svi, bez iznimke, ja vjerujem da smo svi u dobroj vjeri ćemo prihvatiti ovaj zakonski prijedlog, kada bi to povukle one grane, oni poduzetnici koji zapravo bi otvorili nova radna mjesta, a time i stvorili dakle otvaranjem novih radnih mjesta proizvodnih radnih mjesta stvorili novu dodanu vrijednost pa sasvim sigurno dio te dodane vrijednosti, odnosno proizvodnje bi išao vjerojatno i u izvoz. O onom što je danas bilo govora ovdje, a to je potpora lokalne samouprave. Evo kolega ovdje koji je odlično zborio i svaka mu čast njegovoj općini pa i kolega Huška i kolega Mršić itd., koji su na čelu lokalnih samouprava je dobro kada bi lokalni čelnici prepoznali i zavisi od njihovih mogućnosti. Nisu isto općine i gradovi na područjima od posebne državne skrbi, nisu u istoj poziciji, od posebne državne skrbi, nisu isti proračuni, nisu iste mogućnosti, ali u sklopu tih mogućnosti treba u svakom slučaju i ti lokalni čelnici odnosno lokalne samouprave iznaći dio potpora i drugih načina od komunalnog doprinosa, komunalnih naknada i ostalog o čemu odlučuje lokalna samouprava da se pripomogne ovom jednom oporavku i jednom ajde da kažem Daj Bože zaletu hrvatskog, novom zaletu hrvatskog gospodarstva. Uza sve to ovdje je bilo puno riječi i o trafostanicama i o HEP-u itd., također i javna poduzeća mogu učiniti veliki i dati veliki obol, veliki doprinos upravo tome da se uz, da kažem novčanu ovu transakciju, dakle jamstvo i 30% olakšice da kažem da se i u ovom dijelu pomogne počevši od javnih poduzeća državnih pa onda od lokalnih samouprava, općina, gradova kako bismo ajde valjda već jedanput već nekakvim konsenzusom evo i ja se priključujem, napravili nešto da se nešto barem pomaknemo u tom smislu. O 6,3 milijarde koje je HNB pustila uz znanje, neznanje o tom ne treba raspravljati. Jasno da je to mjera koju je HNB koja je autonomna u svom djelovanju ocijenila da je dobro i da je potrebito pa se nadam da će i to pripomoći u ovom istom zapravo cilju. Prije nepunih 7 dana na jednoj tribini u jednom selu, Općini Podcrkavlje kod Slavonskog Broda selo Glogovica bilo je rasprave, odnosno tribina o tome što nas čeka u EU pa je bila u pitanju i poljoprivreda. I onda su seljaci, evo koji danas prosvjeduju, rekli kako za legalizaciju svojih objekata oni bi se bavili jasno stočarstvom itd. ulagali, za legalizaciju svojih objekata im je potrebno oko, zavisi od veličine objekta, do 150 tisuća kuna za sve papire. Nadalje, za ispunjavanje odredbi iz nitratne direktive EU koja je na snazi od 01.01.2011., dakle izgradnja zatvorenih gnojišta im je potrebno, zavisno opet od veličine objekta da li je on preko 400, ako se govori u kubicima, a ne u kvadratnim metrima ili preko 600, dakle treba im dodatnih od 200 do gotovo 500 tisuća kuna za izgradnju takvih objekata u kojima će stajati stajski gnoj, ajde da kažem, koji se prazni po nitranoj direktivi 2 puta godišnje. Pa pitam i pitaju se i oni, pitam se i ja, ja se nadam da se pitamo svi kada se zbroje ti novci koji su potrebni za a kapitalna ulaganja hvala Bogu kasne kako svi znamo prema operativnom planu i svemu ostalom i sa velikim zakašnjenjem dolaze ti novci, kako će ti ljudi koji bi htjeli ulagati i da li oni mogu, nije napisano ovdje, nije napisano, mogu li i oni se poslužiti ovim Jamstvenim fondom kako bi oni sudjelovali jer i poljoprivredna proizvodnja, prehrambena industrija je također dio našeg gospodarstva. Evo to je jedno od pitanja. Nema predlagatelja ovdje ali vjerojatno da će neki kolege iz Kluba zastupnika HDZ-a mi moći odgovoriti poglavito oni koji se bave gospodarstvenom ekonomijom kao gospodin Marić. Uglavnom klub HDSSB-a podržava i osobno ovaj prijedlog u vjeri i nadi da će se bar nešto pomaknuti pa makar nakon dvije ili tri godine kako je obećana je od strane Vlade i Ive Sanadera i gospođe Kosor 14. 01. lanjske godine je obećana ova mjera, a evo točno je prošlo 13 mjeseci kako se to obećanje ispunjava. Dakle, mogli smo biti puno brži moglo se biti ekspeditivniji u provođenju ovih mjera, pogotovo stoga što je gospodarstvo na izdisaju i zbog toga ona moja prva rečenica, jeli to infuzija mrtvacu ili polumrtvacu, to će se vidjeti. Hvala lijepo.
Imamo dvije replike prvi je zastupnik Željko Turk.
Hvala gospođo potpredsjednice. Uvaženi kolega me je asocirao na još jedan komentar vezan uz ovu temu koji se indirektno i tiče samog Jamstvenog fonda, a prvenstveno što se tiče svega onoga što je vezano tema gospodarski oporavak. Spomenuli ste legalizaciju objekata, ja bih to onda proširio i sa stanjem općenito u katastru posjednika zemlje, objekata ili oni koji se njima koriste i vjerujem da ćete se složiti sa mnom uz društvenu odgovornost da i mi kao pojedinci i kao pravne osobe dobrim i velikim dijelom i sami nismo kroz povijest, kroz godine unatrag imovinsko pravno riješili odnose vlasništva. Koje su kroz vrijeme koje je bilo i kroz prethodnu dokumentaciju koja nije bila toliko potrebna stvorili momenat da zapravo danas ne možemo ići dalje rješavati imovinske odnose kao preduvjet novim investicijama ako to nije riješeno ili u osobnom vlasništvu ili u javnom. A kada govorimo o javnom kada govorimo o kilometrima i kilometrima cesta posebice vodova, DTK, kanalizacije to je situacija skoro pa još i gora i velik je dio općina i gradova se nalazi u situaciji da nema papira i dokumenta za rješavanje imovinsko pravnih odnosa a da je fizički u naravi dobrim dijelom ceste, voda, struja, plin napravljani. U situaciji u kojoj se nalazimo i to je jedna od aktivnosti i to je jedan od problema na koji upućujem kao problem koji otežava ulaganje i novo investiranje u prostorima naše republike. Evo ja sam sada u situaciji da sam sa državom prije 7 mjeseci potpisao ugovor težak 3,5 milijuna kuna na novoj katastarskoj izmjeni dijela grada koji je zamislite zadnji puta rađena za vrijeme Austro-Ugarske.
Odgovor na repliku.
Kolega Turk, slažem se s vama da postoje problemi da kažem koje smo trebali i Arcodom i ostalim riješiti i problemi infrastrukture, ali podsjetio bih vas nešto. Seljaci nisu ne informirani. Srbija koja još nema ni pretpristupne pregovore sa EU je legalizirala sve objekte takve vrste u državi Srbiji. Pa jel nama potrebno da budemo strožiji u propisima nego li je EU? Pa zbog čega ne možemo donijeti uredbu, zakon ili ne znam što da se do 1.1.2011. godine postojeći objekti legaliziraju. Pa to je naša država, to su naši objekti, to su naši seljaci. Čime ćemo u ovu referentnu godinu prema EU u vezi poljoprivrede, ako mi te objekte ne legaliziramo. Što ćemo prikazati Europi koliko štala imamo. Ako ljudi ne mogu i nemaju novaca i postoje propisi toliko strogi koji npr. govore o tome da od međe mora biti udaljen zid štale metar, a on ima 80 cm i zbog tih 20 cm ne može se legalizirati štala, ajde da kažem objekt. Pa što mi to radimo našim ljudima? Jel administracija, birokracija ili da kažem toliko uzjahali da dovodimo u pitanje egzistenciju naših ljudi. Ja mislim da je to nepotrebno. Prema tome, u ovaj Sabor ćemo uskoro kao HDSSB dostaviti zakon u svezi legalizacije objekata do 1. siječnja 2011. Hvala lijepo.
Sada je na redu druga replika i uvaženi zastupnik Goran Marić. Izvolite.
Hvala lijepa. Kolega Grubišiću govorili se o najnovijoj mjeri monetarne politike i da nije bitno jeli Vlada zna za tu mjeru ili ne. pa bih skrenuo pozornost na složenost ekonomske politike. Ekonomska politika se sastoji od svojih sastavnica i od fiskalne i monetarne politike i industrijske politike, politike izvoza, politike dohodaka. Ona ima svoje instrumente i svoje ciljeve. Glavni ciljevi su održanje gospodarskog rasta, povećavanje zaposlenosti, ali to se ne može ostvariti nekoordiniranim djelovanjem svih sastavnica. Tako da bilo koja pojedinačna mjera samostalna bez obzira što je neovisna, ne može polučiti nikada očekivane rezultate, a nikad veća potreba nije za koordiniranošću i usklađenošću tih politika nego u vrijeme recesije. Dakle, da nije dobro u ovakvim uvjetima u uvjetima najveće ekonomske krize donositi bilo koje mjere koje nisu usklađene u okviru ekonomske politike. I nije dobro da se potvrdi ona teza onog jednog čuvenog ekonomista Robinsona da nam ekonomska teorija ne služi da bi davala gotova rješenja, nego da nam treba služiti da nas sačuva od ekonomista. Hvala lijepo.
Odgovor na repliku.
Hvala gospodine Marić. Opet ponavljam da se ja s vama slažem u većma i više nego što vi mislite, vama osobno kao stručnjaku u ekonomiji. Međutim, naveo sam primjer i citirao dvije godine 18. veljače 2009. Govori se o istim stvarima, o istim stvarima u javnosti, u politici, u ekonomiji. Dakle, ako netko dvije godine ne može razgovarati s guvernerom i sa Narodnom bankom, onda je ta autonomna odluka donešena iz očaja, je ne znam kako drugačije ocijeniti. I još nešto sam htio reći, vi znate da su naši ministri financija podizali pozajmice, posuđivali novce u svijetu. Je li tada konzultiran guverner Hrvatske narodne banke, 2 milijarde eura, jel tako bilo zadnja pozajmica. Još se nama svima, i meni i vama, a pogotovo građanima tvrdi da to nije dug. Vrlo zanimljivo. Ja ne znam je li pozajmica dug ili nije dug, to nećemo morat vraćati. Nema gospodina Šukera ovdje da nam to još objasni. Ja bih volio pred kamerama da nam objasni je li pozajmica od 2 milijarde eura dug ili gospodin Rohatinski dal to zna. … [[Upadica se ne razumije.]]
Hvala lijepo, kolege i kolegice. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kad se steknu uvjeti o ovom zakonu.
Dame i gospodo zastupnici, budući da naše kolege iz različitih stranaka imaju različite obaveze u tijeku sad oko podneva ja vas molim koncentrirajmo se da završimo ovo što je moguće prije i prelazimo na glasovanje. Ja vas molim da se uključimo radi utvrđivanja kvoruma. Molim vas uključimo se. Rezultat? 89, ima nas preko 90, ali evo netko se nije uključio. Molim, imamo kvorum možemo glasovati. Prvo, prelazimo na Konačni prijedlog Zakona o Jamstvenom fondu za poticaj gospodarskom razvitku, bio je hitni postupak, P.Z. br. 720. Predlagatelj Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona o Jamstvenom fondu za poticaj gospodarskom razvitku. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovaj konačni prijedlog zakona je prihvaćen većinom glasova, 98 glasova za, 4 suzdržana i ništa protiv.
Nastavljamo sa dnevnim redom. Imamo - Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sprečavanju nereda na športskim natjecanjima, drugo čitanje, P.Z. br. 556 Predlagatelj je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste poštom. Kod donošenja ovog zakona primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na drugo čitanje zakona. Amandmani se mogu podnositi do kraja ove rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost, Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina i Odbor za lokalnu i područnu (regionalnu) samoupravu. Izvješća ste primili na sjednici. Imamo i amandmane. Podneseni su od Kluba zastupnika HSS-a i kluba Nezavisnih zastupnika. U ime predlagatelja ovdje je Ivica Buconjić, državni tajnik u Ministarstvu unutarnjih poslova. Imate riječ.
… [[Govornik nije uključen.]] 2003. godine, a stupio je na snagu dana 23. srpnja 2003., odnosno danom objave u "Narodnim novinama" broj 117 te je u dva navrata mijenjan odnosno dopunjen Zakonom o izmjenama i dopunama Zakona o sprečavanju nereda na športskim natjecanjima, "Narodne novine" br. 71 od 28. lipnja 2006., a zbog nereda počinjenih u inozemstvu od strane hrvatskih navijača pristupilo se izradi novih izmjena i dopuna Zakona o sprečavanju nereda na športskim natjecanjima koje su stupile na snagu dana 17. travnja 2009. godine. Nakon donošenja temeljnog zakona i ovih izmjena i dopuna bilo je u više navrata ozbiljnijih protupravnih ponašanja, nereda i nasilja pa se javila potreba za intervencijom u ovaj zakon kako bi se prevenirali budući slični slučajevi nasilništva i kako bi se stvorio bolji pravni okvir za postupanje prema onima koji se na športskim natjecanjima ponašanju nasilno. Slijedom navedenoga izrađen je Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sprečavanju nereda na športskim natjecanjima s konačnim prijedlogom zakona koji je pred vama, a ovim izmjenama i dopunama zakona se predlažu neke izmjene i dopune. Ja ću navesti samo najvažnije. U odnosu na posjetioce odnosno na osobe koje krše propise i koji se ponašaju na natjecanjima protupravno i nasilno propisuje se novi oblik protupravnog ponašanja maskiranje lica zbog počinjenja protupravnog ponašanja odnosno kaznenog djela u članku 2. Zatim se uvodi nulta tolerancija na alkoholiziranost posjetitelja športskih natjecanja u članku 2., 8. i 10. Uvodi se zabrana prisustvovanja športskim natjecanjima na temelju saznanja o ranijem protupravnom ponašanju pa i onom počinjenom u inozemstvu u člancima 13. i 15. Obavezna predaja putne isprave uz postojeću mjeru zabrane odlaska na športska natjecanja u inozemstvo, članak 13. i povećanje novčanih kazni i kazni zatvora u člancima 16., 17., 19. i 20. Ovaj zakon nije donio odnosno predvidio novosti samo koje se tiču posjetitelja nego i određene obveze koje se tiču i organizatora športskih natjecanja. Preciziranje obveze organizatora športskog natjecanja u pogledu angažiranja osoba za redarsku službu bolje, preciznije je definirano u članku 4. Zatim davanje mogućnosti policiji da zabrani održavanje športskog natjecanje ukoliko športski objekt nije opremljen prema odredbama ovog zakona, članak 9. Obveza organizatora za prekidanje športskog natjecanja kada je došlo do protupravnog ponašanja u većem obimu bez uvjeta ugroze sigurnosti gledatelja i natjecatelja, članak 3. Odbijanje prodaje ulaznice od strane organizatora posjetiteljima koji su sad kažnjavani odnosno evidentirani kao nasilnici u članku 13. Ograničenje broja ulaznica koje organizator stavlja u prodaju kako se na stadione ne bi pustilo više ljudi nego što ima mjesta i time još ekstremno povećala opasnost od izbijanja nereda u članku 4. I mogućnost prekidanja utakmice u slučaju protupravnog ponašanja, bez obzira na opasnost za gledatelje, članak 11. I mogućnost dostave podataka sadržanih u zbirci podataka o osobama i događajima na športskim natjecanjima i drugim korisnicima čime se omogućuje kasnija provedba odredaba o obvezi organizatora da zapriječi ulaz na športsko natjecanje osobama kojima su izrečene različite mjere. I ono što je možda još najvažnije, mjere koje bi bile uperene prema onima koji najgrublje krše propise i koji se najnasilnije ponašaju su predviđena četiri nova kaznena djela: sudjelovanje u tučnjavi ili napadu na gledatelje ili druge osobe, organizacija nasilja na športskim natjecanjima, uništavanje stvari ili imovine na športskom natjecanju te nepoštivanje mjera i zabrana. Hvala lijepa.
Hvala lijepo državnom tajniku. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne žele. Otvaram raspravu. Idemo sa raspravama u ime klubova zastupnika. Prva je na redu kolegica Nedjeljka Klarić, zastupnica HDZ-a.
Hvala vam lijepa, gospođo potpredsjednice Hrvatskoga sabora. Gospodine državni tajniče sa suradnikom. Kolegice i kolege. Pred nama se nalazi Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sprečavanju nereda na športskim natjecanjima, sa konačnim prijedlogom zakona. A kada govorimo o sprečavanju nereda na športskim terenima trebali bismo prije svega biti svjesni činjenice da je u ovom segmentu o kojem je ovdje riječ najvažnija prevencija ovakvih vrsta ponašanja te da je treba provoditi na način da napori u prevenciji dotaknu ali baš sve segmente društva. Sama prevencija nasilja neće biti uspješna ukoliko nisu uključeni svi koji su zainteresirani. Drugim riječima važno je promoviranje aktivnog sudjelovanja svih strana od sportskih saveza, sudske vlasti, športskih organizacija, dužnosnika, gledatelja, trenera, igrača, medija. I oni bi zapravo trebali na ispravan način prezentirati incidente i nešportsko ponašanje, a ne da takvi incidenti budu glavni prilog događanja, te odgojno-obrazovnih institucija kao što nije slučaj da posebno ističem obitelj. To znači nasilje u športu koje je destruktivno, suprotstaviti ukupne društvene mehanizme u kojima je svaki mali kotačić jednako važan u suzbijanju negativnih pojava. Ovdje bih istaknula upotrebu i iznimno važnu, zapravo dimenziju edukacije i informiranja roditelja i obrazovnih institucija o vlastitoj ulozi i dijeljenju odgovornosti sa svim ostalim čimbenicima na društvenoj razini. Ni jedna zemlja ne može pronaći idealna rješenja u borbi protiv huliganizma i nasilja u športu. Ali zato bar možemo promovirati aktivno sudjelovanje u prevenciji istoga i primjenjivati dosljednu provedbu zakona i kodeksa ponašanja koji moraju biti jasno formulirani i jasno identificirati potencijalne kazne za prekršitelje. Da se vratimo natrag malo u prošlost. Zakon o sprječavanju nereda na športskim natjecanjima usvojen je na sjednici Hrvatskoga sabora 15. srpnja 2003. godine. Zbog poteškoća do kojih je dolazilo kod provedbe zakona, posebice izvršenja zaštitne mjere zabrane prisustvovanja određenim športskim natjecanjima osoba kojoj je izrečena zaštitna mjera nije bila obvezna javljati se policiji uoči ili za vrijeme športskog natjecanja. Na inicijativu Ministarstva unutarnjih poslova na sjednici Hrvatskog sabora 9. lipnja 2006. godine usvojene su izmjene i dopune Zakona o sprječavanju nereda na sportskim natjecanjima. Navedenim izmjenama i dopunama zakona propisan je mehanizam provedbe zaštitnih mjera, te su uređena i pitanja unapređenja sigurnosti na športskim događanjima, a policija je dobila i ovlasti za ustrojavanje i uvođenje zbirke podataka prijestupnika i događaja na športskim natjecanjima kao i za međunarodnu razmjenu tih podataka. Ove izmjene zakona dovele su do smanjenja izgreda na stadionima, ali došlo je do povećanja broja izgreda na pravcima putovanja navijača, te do učestalih izgreda od strane hrvatskih navijača na gostujućim utakmicama u inozemstvu. Zbog nereda počinjenih u inozemstvu od strane hrvatskih navijača pristupilo se izradi novih izmjena i dopuna Zakona o sprječavanju nereda na športskim natjecanjima koje su stupile na snagu 17. travnja 2009. godine. Izmjenama i dopunama zakona uvedene su tri vrste zaštitnih mjera, a to su zabrana prisustvovanja određenim športskim natjecanjima na području Republike Hrvatske sa obvezom javljanja u policijsku postaju. Također sa obvezom boravka u policijskoj postaji, zabrane odlaska na određena športska natjecanja u inozemstvu na kojima sudjeluju hrvatske reprezentacije ili športski klubovi s obvezama javljanja u policijsku postaju. Također povećani su iznosi novčanih kazni, te kazni zatvora za prijestupnike na športskim natjecanjima, a promijenjen je i naziv zbirke kako bi iz tog naziva bilo vidljivo da se zbirka odnosi i na osobe i na događaje vezane uz športska natjecanja. Prošlogodišnji događaji na športskim natjecanjima, prije svih na utakmici između Dinama i Hajduka koja je odigrana u Zagrebu 1. svibnja 2010. godine pokazali su da zakon nije učinkovito djelovao prema određenoj skupini navijača koji su unatoč prethodnim postroženjima sankcija nastavili sa činjenjem protupravnih ponašanja. Imajući na umu navedeno predlagatelj je pristupio izradi ovih izmjena i dopuna zakona, te se predlaže propisivanje novog oblika protupravnog ponašanja, maskiranja, preciziranje obveza organizatora športskog natjecanja u pogledu angažiranja osoba za redarsku službu. Davanje mogućnosti policiji da zabrani održavanje športskog natjecanja ukoliko športski objekt nije opremljen sukladno odredbama ovoga zakona. Obaveza organizatora za prekidanje športskog natjecanja kada je došlo do protupravnog ponašanja u većem ili širem obimu, uvođenje u zakon kaznenih djela na način da su neki do sada propisani teži oblici protupravnih ponašanja sada opisani kao kažnjiva djela. Uvođenje zabrane prisustvovanja športskim natjecanjima na temelju saznanja o ranijem protupravnom ponašanju, pa i onom počinjenom i izvan granica RH odnosno u inozemstvu. Obvezna predaj putne isprave uz postojeću zaštitnu mjeru zabrane odlaska na športska natjecanja u inozemstvu. Povećanje novčanih i kazni zatvora. Mogućnost dostave podataka sadržanih u zbirci podataka o osobama i događajima na športskim natjecanjima i drugim korisnicima čime se omogućava učinkovitija provedba odredbi o obvezi organizatora da zapriječe ulaz na športsko natjecanje osobama kojima su izrečene različite mjere. Predlagatelj smatra da će navedene izmjene i dopune učinkovitije utjecati na počinitelje protupravnih ponašanja na športskim natjecanjima, te ih odvratiti od daljnjeg činjenja istih kao i preventivno djelovati na ostale da se ne ponašaju protupravno. Također želi se utjecati na organizatore športskih natjecanja u pogledu ispunjenja njihovih obveza i odgovornosti kao i na vlasnike i korisnika športskih objekata imajući u vidu činjenicu da su rokovi za opremanje športskih objekata već istekli. Nasilje u športu je pitanje koje treba držati pod stalnim nadzorom, te je potrebno razvijati nove a ako je potrebno i oštrije strategije što podupire i ovaj prijedlog zakona. Šport može inspirirati najbolje, ali i najgore u ljudima. Analize govore da u neredima na stadionima sudjeluju uglavnom mlađe osobe kojima to nisu prvi prekršaji takve vrste. Svi takvi navijači redovito posjeduju palice, boksere, noževe, pirotehnička sredstva, a često su pod utjecajima droga i alkohola. No, oni nasilje ne provode samo na stadionima i oko stadiona već i pri dolasku i povratku sa športskih natjecanja. Uvjerena sam da smo suglasni kako moramo osigurati da šport u potpunosti razvije svoje pozitivne potencijale među kojima želim još jedanputa istaknuti iznimno važne različite društvene i gospodarske uloge. U promidžbi države i nacije, u odgoju i zdravom odrastanju mladih ljudi, u očuvanju zdravlja i vitalnosti široke populacije svih generacija, ali i o ulozi koju ima u gospodarstvu, turizmu, medijima, itd. Šport može ojačati veze unutar društva, i djelovati kao katalizator za socijalno uključivanje i nadam se da sa ovim prijedlogom zakona možemo napraviti značajan napredak u sprječavanju i smanjenju svih vrsta nasilja u športu. Klub Hrvatske demokratske zajednice podržava donošenje ovoga zakona. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepo. Na redu je Klub zastupnika HSS-a, zastupnica Marijana Petir.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice Hrvatskog sabora, zastupnice i zastupnici, gospdine državni tajniče sa suradnikom. U svakom žitu ima kukolja, pa tako i među navijačima ima onih koji nisu tu zbog svog kluba, i podrške igračima, već zato da bi mogli ispoljiti svoje negativne emocije. Zbog tih potonjih treba nam rigorozan zakon, jer je riječ o huliganima koji ne bi smjeli ni primirisati blizu stadiona, a kamoli biti tamo, imati priliku da nekome nanesu štetu. Oni čine 2% populacije koja posjećuje utakmice, ali su vrlo bučni, agresivni i opasni. Ostalih 98% su obični građani koji nogomet vide kao zabavu, i koji žele dolaziti na utakmice kako bi uživali u toj igri. Prema njima zakon nema potrebe biti rigorozan, jer su primjereni građani ove države, i ako uspijemo onih 2% huligana maknuti sa stadiona, ovih 98% rado će povesti svoju djecu na utakmicu pa ćemo time dobiti i dodatnu korist za njihove obitelji, koje će više biti zajedno, a potom i korist za društvo u cjelini. Mi u klubu HSS-a stava smo da je ovaj zakon mogao biti i stroži prema huliganima, premda uvodi neke značajne novine od zabrane maskiranja, obaveze prekida utakmica, zabrane prisustvovanja utakmicama, do strožih prekršajnih i kaznenih odredbi. Bilo bi dobro da je snažnije obuhvaćena odgovornost organizatora športskih natjecanja, klubova i saveza, posebno za sigurnost na utakmicama, a ne da se sve pokušava prebaciti na leđa policije. Također smatramo da je zakon prerigorozan prema svima onima koji dolaze radi zabave i navijanja na utakmice, te da sa pojedinim novim mjerama koje se predlažu može doći do rušenja sponzorskih ugovora, pa i PDV-a, ali i do dodatnog smanjenja broja posjetitelja na športskim natjecanjima. Zbog toga smo mi u klubu HSS-a uložili amandmane na članak 2., članak 8., članak 10. i članak 19. i o njihovom prihvaćanju ovisit će i naša podrška ovom zakonu. Ukratko tim amandmanima omogućit će se prodaja i konzumacija pića na utakmicama, i to i onih koja sadrže do 6% alkohola, i neće biti kažnjivo za navijače i posjetitelje ukoliko popiju piće prije utakmice, ili na utakmici i nemaju više od 0,5 promila alkohola u krvi. Ilustrirat ću to jednim primjerom o kojem sam govorila i u prvom čitanju ovog zakona. Klub Medveščak ima solidne rezultate, njihovi igrači trude se i dobar su primjer mladima. Njihove su utakmice dobro posjećene, na njima nema nereda, unatoč tome što im je glavni sponzor jedan proizvođač alkoholnih pića. Do sada nije bilo niti jednog izgreda na njihovoj utakmici, pa čak niti zabilježenog pijanstva, što pokazuje da nije problem u čaši piva koju će posjetitelji utakmice, odnosno navijač popiti, već je problem u pojedinim ljudima koji sebe nazivaju navijačima a ustvari su huligani koji izazivaju nerede na nekim športskim natjecanjima, a posebno nogometnim. Prema mišljenju nas u HSS-u uvode nulte tolerancije na alkohol na stadion u suprotnosti je sa drugim zakonima, posebno s onim o sigurnosti u prometu na cestama, kojim je dozvoljeno voziti automobil ukoliko nemate više od 0,5 promila alkohola u krvi. Stoga skroz čudno da jednim zakonom dozvoljavate konzumaciju alkohola i vožnju automobila kojim ćete doći na utakmicu, ali drugim zakonom diskriminirate sve te vozače jer im zabranjujete da budu na utakmici i navijaju, što je apsurdno. Nulta tolerancija na alkohol i zabrana točenja alkohola na stadionima, osim što je diskriminatorna prema gledateljima utakmica, nema veze sa zdravom logikom, a ujedno može dovesti do zatvaranja ugostiteljskih objekata na stadionima, koji počesto jedini plaćaju najamnine i stabilan su izvor prihoda, od čega se pokrivaju i održavanje i režije stadiona, a da ne kažemo da na manjim stadionima to je ustvari jedan jedini prihod koji se dobiva. Neredi naravno nisu specifičnost Hrvatske, no nasilni navijači su i dosad bezbroj puta osramotili Hrvatsku na mnogim međunarodnim športskim natjecanjima te prema njima više ne bi trebali imati popusta. Zbog nasilnika na utakmicama grmio je i Platini za nedavnog posjeta Zagrebu, naglasivši da je UEFA spremna iz svojih natjecanja izbaciti reprezentaciju i klubove. Kako objavljuju hrvatski mediji iz UEFA-e su poručili da navijačko nasilje nadilazi okvire nogometa, te kako je potrebna reakcija države i međunarodna suradnja policije. Pod konkretnim mjerama UEFA navodi efektivan sustav zabrana putovanja i dolazaka na utakmice problematičnim navijačima, međunarodnu razmjenu podataka između policija, brzo suđenje i visoke kazne za sve koji sudjeluju u neredima. Iako su te odredbe hrvatske vlasti i savez dočekali s veseljem, drugi dio obaveza nije baš toliko privlačan jer iziskuje naravno velika financijska sredstva, ali je nužan. UEFA podrazumijeva i unapređenje nogometne infrastrukture, prvenstveno stadiona, bolju organizaciju utakmica, uz angažiranje dodatnih redara koji kao i policajci moraju proći unaprijeđene treninge. Mora se raditi na bazi podataka o problematičnim navijačima i promoviranju prijateljskih navijača. Navijačke skupine u Hrvatskoj ove su Platinijeve riječi dočekale na nož, pravdajući se da su kritike upućene na njihov račun neutemeljene, te da zapadno-europske zemlje za razliku od Hrvatske bilježe čak 300 postotni rast izgreda. Kako bilo, moramo se zapitati par nam se nogomet, ali i sport općenito sveo na to, da umjesto sportskih stranica puni stranice crne kronike. Načini nastanka takvog agresivnog i delikventnog ponašanja su različiti. Neke je na to natjerala teška životna situacija, besperspektivnost, neadekvatni uvjeti u obitelji, neprimjeren odgoj, bahatost, ili pak utjecaj grupe. Ispoljavanje frustracija neovisno o mjestu i razlogu nastanka očigledno je kod njih neminovno, te je usmjereno na područje u kojem je to najlakše ostvariti, s time da je zaštita naravno uvijek najbolja u grupi, neovisno da li govorimo o navijačkoj grupi ili nekoj drugoj. U trenutku kada su prilike teške, takve se ljude najlakše instrumentalizira, a rezultat svega su neredi. U svakoj populaciji, i u svim slojevima društva ima određeni postotak onih koji će sa zadovoljstvom prekršiti zakon, stoga i u navijačkim skupinama ima onih koji navijaju i onih koji razbijaju. Nisu svi navijači isti, i smatramo da treba razlikovati navijače od huligana. Isto tako smatramo da treba rasvijetliti ulogu klubova. Nije tajna da su klubovi dugi niz godina bili na medenom mjesecu sa navijačima, i tako malo pomalo kao kada kupite malog pitbulla pa ga hranite, odgajate, ne osjetite da je porastao, a on poraste i onda vas ugrize. Klubovi se boje navijača, dijele huligane na naše i njihove, vrše pritisak, plaćaju im odvjetnike, jednostavno podržavaju kulturu u kojoj je sve dozvoljeno kako ne bi čuli svoje ime u pogrdnim pjesmama sa tribine, kako ne bi našli uništen automobil ili možda strahovali za svoju sigurnost. I onda kada strada netko nedužan peru ruke i pišu srcedrapajuća pisma, prebacuju loptu u državno dvorište. Huligani misle da su bitni, da se oni pitaju, da oni sude i presuđuju, a ovaj problem treba rješavati jer će se kola slomiti na nekim nedužnim klincima. Ali, dok se god klubovi ograđuju i ne prijavljuju policiji maltretiranja i pritiske, dok god plaćaju divljanja u inozemstvu, odnosno odlazak na ta divljanja u inozemstvu, dok god postoje igrači kojima se skandira i oni drugi koji nisu dovoljno vrijedni, dok se ne stavi granica između onog koji upravlja i onog koji se daje ali bez naknade klubovi su sudionici u onome što se događa. To je kultura koju su oživljavali pod svojim skutima, podržavali bilo iz straha bilo iz nekog interesa. U svakom slučaju nečinjenjem i skrivanjem stvari oni su sudionici u svemu sa čim se suočava i vlast i navijači i svi stanovnici ove zemlje. Što će biti sa mladima koji vole sport i prate razne utakmice pitaju se zabrinuti roditelji i strepe svaki put kad im dijete ode na utakmicu. Na početku svake nogometne sezone jedna od glavnih tema su navijačke grupe. Zbog njih se otkazuju pripremne utakmice, klubovi plaćaju visoke kazne UEFA-i, igračima se odsjeku noge kad ih vođe navijača uzmu na zub. Ono što bi u sređenim zemljama bio navijački incident kod nas je preraslo u pravilo. Postavlja se pitanje tko su pravi navijači? Da li nečija ljubav prema nogometu može doseći do te granice da ruši sve što je ljudsko? Da li su pravi navijači oni u čijem srcu je jedan klub, koji svojim pjesmama bodre igrače na terenima? Jesu, ali kako stvari stoje danas? Da li su ulogu vjernih i pravih, odanih navijača preuzeli huligani koji nemaju obzira ni principa? Za trenutnu situaciju na sportskim terenima i sve veći broj huligana krivi su naravno i klubovi koji ne nude ništa zanimljivo na tim utakmicama. Sportska natjecanja, iako im to ne bi trebao biti osnovni cilj, jesu i gospodarska grana. Uvijek bili od Grčke i Rima pa do danas. Ali, kao i u cijelom gospodarstvu ne možeš prodavati loš proizvod i očekivati da će se ljudi vraćati po još. Zašto se silni novci za klubove koji se izdvajaju iz proračuna namjenski ne usmjeravaju i u podizanje novih generacija sportaša, škole nogometa i kampove? Da li znate koliko košta škola nogometa u glavnom gradu Hrvatske? 400 kuna mjesečno. Tko to od roditelja sa više djece sebi može priuštiti? To je dva puta skuplje od glazbene škole mjesečno pa kad i posuđujete instrument, a da ne spominjemo koliko košta tenis ili neki drugi elitniji sport. Mi u HSS-u smo stava da treba osigurati financije kako bi se što veći broj djece i odraslih bavio aktivno športom, a ne samo pasivno gledajući utakmice na stadionima ili pred televizorima. A kad je riječ o navijačima, utakmicama i neredima, čini se da je sve to jedan začarani krug iz kojeg će biti jako teško izaći ako svatko ne shvati ozbiljno svoju ulogu i odgovornost i vrati sportu, a posebno najvažnijoj sporednoj stvari na svijetu – nogometu pravo mjesto. Tu neće biti mjesta za huligane već samo za one koji su u stanju dostojanstveno navijati i bodriti svoje igrače pozitivnom energijom. U tome i jest smisao igre i natjecanja. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Na redu je rasprava Kluba zastupnika IDS-a, zastupnik Damir Kajin.
Poštovana gospođo potpredsjednice, državni tajniče, uvažena gospodo zastupnici. Dobro, vidimo da se prije svega pooštrava ova represija pa tako ovdje u članku 31.b kaže se: "Kaznit će se kaznom zatvora od 1 do 5 godina tko organizira ili vodi grupu koja zajednički za vrijeme odlaska na sportsko natjecanje i trajanje sportskog natjecanja ili povratka sa sportskog natjecanja sudjeluje u tučnjavi ili napadu na druge gledatelje, redare, službene osobe itd." U članku 31.c kaže se isto tako: "Kaznit će se novčanom kaznom ili kaznom zatvora do 3 godine tko za vrijeme odlaska na sportsko natjecanje i trajanje sportskog natjecanja ili povratka ošteti, izobliči, uništi tuđu stvar, imovinu veće vrijednosti." A u članku 31.d kaže se: "Tko je za vrijeme trajanja zaštitne mjere iz članka 32. sigurnosne mjere ili zabrane prisustvovanja sportskom natjecanju iz članka 34.a zatekne na prostoru sportskog objekta ili se njegova prisutnost utvrdi na drugi način kaznit će novčanom kaznom ili isto tako kaznom zatvora do jedne godine." Znači, vidimo da su ove kazne rigorozne, da su gotovo drakonske. No ajde, neka budu takve. I ajde pošaljimo znači tu poruku - Stop nasilju na stadionima! Ali, ono što isto tako treba reći da taj primitivizam, da to huškanje, ne znam, nije vezano recimo uz jednu košarku, uz jedan rukomet, uz jedan hokej već isključivo uz naš nogomet. Ja se slažem da je nogomet igra svih igra, kralj bilo koje sportske discipline, ali ovo što se dešava na našim stadionima, oko stadiona doista je prevršilo svaku mjeru i tome bi trebalo na neki način stati na kraj. Ako treba e onda i kaznama zatvora. Jasno u nas ima krajnjih nelogičnosti. Na primjer o tome je govorila i gospođa Petir. Zabrana ulaska alkohola na stadion pa tako i same pive. Vi u Austriji,npr. u Beču ili Munchenu u Njemačkoj ili u Italiji u Udinama, Milanu itd. slobodno možete ići za ili na šank na stadionu i na tribinu isto tako možete donijeti 3 dcl ili pola litre pive i to je posve normalno, to je uobičajeno i nitko od toga niti u jednoj Austriji, niti u jednoj Njemačkoj niti u Italiji ne stvara problem. Ljudi dolaze, ljudi gledaju utakmice, ljudi navijaju, maknute su ne znam ove ograde između navijača i igrača i nikome ne pada na um da nešto recimo baca u stadion da utrčava, da se tuče, da razbija, a u nas se na stadione isključivo dolazi ili da bi se gledalo razbijanje, odnosno međusobna tučnjava navijača ili da u tome npr. sudjelujete jer od nogometa ako ne igra Hrvatska nogometna reprezentacija na našim stadionima kada je riječ o domaćoj ligi ionako nemate bog zna što za vidjeti. Imamo ovdje znači 2 načina kako tome stati na kraj. Ili potpuno npr. liberalizirati odnos do navijača ili ono što recimo liberalizirati evo otprilike ovako kako sada policija u Zagrebu prati demonstracije ili jednom maksimalnom represijom zaprijetiti huškačima da tako dalje više jednostavno neće ići jer tim svojim ponašanjem oni blamiraju i zemlju npr. onim ranjivanjem gostiju iz Grčke Nogometnog kluba ako se ne varam Paok ili kada se recimo na našim stadionima skandiraju "Mi Ustše" itd. čime se svijet naprosto sablažnjava i nešto je što je prevršilo svaku mjeru. Problem jeste jasno kada iza takvih skupina stoje i visoki dužnosnici bilo recimo neke izvršne vlasti bilo nogometnog saveza, pri tome ne mislim na nikoga iz vodstva A reprezentacije, ne mislim ni na gospodina Markovića, ali je problem kada ti pojedinci instrumentaliziraju dečke koji dolaze pratiti reprezentaciju za ne svoje interese i kada to mediji kasnije prenose ili zavisno od trenutka ne prenose. Mediji će razumljivo osuditi bilo koju tuču, bilo koje demoliranje, ali rijetko kada će osuditi neke poruke koje se čuju na našim stadionima. Nakon one blamaže sa 500 hiljada eura koje je dobio jedan pjevač iz jednog crnog fonda možda će biti manje crne ikonografije, kako na stadionima tako i na nekim koncertima. Mi isto tako moramo shvatiti da nigdje osim kod nas što ja znam recimo Srba, možda kod još nekoga sa Balkana više nitko jednostavno ne koketira sa tim recidivima prošlosti. Ali to se rješava ne represijom već pretpostavljam nekim programima u školi ili negdje drugdje gdje bi se djeci i mladima moglo poručiti što je bilo dobro u našoj prošlosti, što je bilo loše. I zato ovaj članak, članak 2. doista treba podržati gdje se između ostalog kaže "Protupravnim ponašanjem u smislu ovog zakona smatra se pokušaj unošenja, unošenja i isticanja transparenata, zastave ili druge stvari s tekstom, slikom, znakom ili drugim obilježjima kojima se iskazuju ili potiče mržnja ili nasilje na temelju rasne, nacionalne, regionalne ili vjerske pripadnosti". Isto tako ovdje se kaže protupravnim ponašanjem smatra se pjevanje pjesama ili dobacivanje poruka čiji sadržaj iskazuje ili potiče mržnju ili nasilje na temelju rasne, nacionalne, regionalne ili vjerske pripadnosti. Onda se kaže paljenje i bacanje pirotehničkih sredstava, utrčavanju u natjecateljski prostor, da ne govorimo recimo doista o jednom primitivizmu kada se pali bilo čija zastava. Ja osobno smatram da je ovaj članak 2. maksimalno korektan, ali mislim da bi na sličan način to trebalo važiti i za muzičke priredbe, pa čak i za javne prosvjede, jer pojedinci ajde na takav način pokušavaju jasno skrenuti pozornost sa onog civilizacijskog, kulturnog ljudskog. Jednako tako kada govorimo o članku 3. kaže se da "za vrijeme održavanja sportskog natjecanja došlo do protupravnog ponašanja gledatelja u većem obimu, službene osobe organizatora koji vode natjecanje dužni su privremeno ili trajno prekinuti sportsko natjecanje". Ja si postavljam samo pitanje, da li će se u Hrvatskoj možda dogoditi da će se npr. neki sportski susret prekinuti zbog skandiranja ne znam, "Ubi, ubi Srbina" ili nešto slično, ne znam kada se skandira "Mi Ustaše" itd. da li će eto to jedno kako bih rekao zakonsko rješenje biti primijenjeno i u praksi? Ja ne huškam [[Upadica: Kolega nemojte dobacivati iz klupe, molim vas.]] Mislim da je stvar civilizacijske potrebe danas biti sa tim mladićima i s tim curama. A dečkima u Istri koji su bacili neku narančastu boju na vrata IDS-a poručujem da to ubuduće to čine sa crvenom. Nemoj huškat, smiri se. Znači što očekujem da nogomet, a nogomet je uvijek bio više od igre postane sport gdje će se ljudi moći družiti, gdje će moći navijati za svoju zemlju, osjećati se ponosno rezultatima tih mladića, uspjehom reprezentacije i gdje nitko nikome neće štetiti. Ako smo se u nekom sportu proslavili, onda smo se proslavili prije svega ovim 3. mjestom u Parizu, znači one Šukerove, Bobanove, Bilivćeve, Asanovićeve, Prosinečkove, Ladićeve itd. generacije. U rukometu samo velesila, dva olimpijska zlata. Jedno zlato sa svjetskog prvenstva, čini mi se 6 srebrnih medalja sa raznih takmičenja, da ne govorim sada o Janici, Kostelićima, boćarima iz Buzeta koji su bili europski prvaci itd. Međutim, bez obzira na sve nogomet je jasno zakon i slobodno se može reći da ovaj zakon se piše upravo zbog prilika u našem nogometu. I zato bilo koje nedolično ponašanje bilo na stadionima, bilo na ulicama treba razumljivo sprečavati jer je ono štetno i za zemlju i za sport i za naciju, ali kako bih rekao, ne trebaju niti gospoda zastupnici kao malo prije huškati te mlade ljude ja bih rekao protiv nekih vrijednosti, nazivajući ih huliganima, uspoređujući ih sa ljudima koji su naprosto palili i žarili tridesetih godina po Njemačkoj i tome slično. Zanimljive su i ostale odredbe prije svega ovdje mislim na novčane kazne, one su također drakonske. One idu ruku pod ruku sa ovim zatvorskim kaznama, pa se tako ovdje kaže npr. novčanom kaznom od 2 do 15 hiljada kuna ili kaznom zatvora u trajanju 30 dana kaznit će se fizička osoba ako posjeduje ili konzumira alkoholno piće itd. druga pirotehnička sredstava. Za ova pirotehnička sredstva mi je jasno, ali doista mislim da bi trebalo dopustiti na tim stadionima ako ništa drugo konzumiranje te pive kao što je to predlagao i klub HSS-a. Da ne govorim o ovim kaznama od 5 do 50 tisuća, od 5 do 25 tisuća kuna i tome slično. Sve u svemu, mislim da će zastupnici podržati ovaj zakon, ali vidjet ćemo nakon toga da li će policija i primjenjivati odredbe ovog zakonskog teksta.
Hvala lijepo. Imamo jedan ispravak netočnog navoda, zastupnik Petar Mlinarić.
Hvala, gospođo potpredsjednice. Ja bih ispravio, ima više netočnih navoda gdje gospodin Kajin iznosi da su hrvatski navijači ustašoidni, da se čudi da se utakmice ne prekidaju. Ja bih volio da gospodin Kajin dođe u Vukovar kada autobusi navijača Crvene zvezde i Partizana se organiziraju, tri prsta pokazuju, još jednog branitelja istuku pred autobusom i viču "Ovo je Srbija, ovo je Srbija". Zašto onda ne tražite da se ti sankcioniraju, a hrvatski navijači su i branitelji i ovdje rođeni i mnogi su dali živote i to su za nas huligani, a nisu oni koji su rušili Hrvatsku državu. Hvala.
Prije nego što dam kolegi Kajinu povredu Poslovnika moram konstatirat da nije bilo ispravka… … [[Upadica se ne razumije.]] Kolega Kajin.
Pa ako ima toga neka ih sankcioniraju … [[Ne razumije se.]] poručite to državnom tajniku koji je također iz tih prostora, koji te prilike poznaje i neka ubuduće policija taj svoj posao radi.
Sad mogu jednim udarcem ubiti dvije muhe. Niti je ono bio ispravak netočnog navoda, niti je ovo u pitanju povreda Poslovnika. I bez obzira što naš narod kaže "klin se klinom izbija" ali vandalizam vandalizmom ne pa vas ja molim da poštujete jedni druge. Nastavljamo sa raspravom. U ime Kluba zastupnika SDP-a zastupnik Šime Lučin.
Hvala lijepo, potpredsjednice. Državni tajniče, kolegice i kolege. Dakle, ovo je čini mi se četvrti pokušaj u 6 i pol godina da odgovorimo na problem kako smanjiti, da ne kažem u cijelosti ukloniti nerede na sportskim natjecanjima i čini mi se da odgovor zašto to ne uspijevamo upravo, dakle odgovor na to pitanje zašto to ne uspijevamo leži u tome zašto četvrti put u relativno kratkom vremenskom periodu radimo ovaj posao. Dakle, meni se čini da taj posao radimo krivo i to je razlog zašto mi se čini da možemo u jako skorom vremenu, nadam se da do njega neće doći, opet doći u situaciju da mijenjamo ovaj zakon. Zapravo kronološki se može pratit svaki puta kad se u Hrvatskoj, normalno u pravilu na nogometnim terenima desi jedan ili više izgreda, u pravilu je to jedan veći izgred, mi se u Saboru bavimo novim zakonom i normalno taj zakon definitivno ne rješava problem. I čudi me zapravo da oni koji se u Vladi bave ovim problemom zapravo ne vide da nije problem isključivo u pojačavanju represivnih mjera jer da je u tome keč onda bi mi do sada imali rezultate koji nas ne bi trebali dovest do toga da ovaj zakon ponovo mijenjamo. E sad, zanimljivo je dakle da se mi čudimo što nam na sportskim terenima, pogotovo kažem nogometnim, se dešavaju neredi i nasilje. Pa mi zapravo imamo taj problem da je nama u cijelom nogometu problem. Mi zapravo u glavnom tijelu nogometa u ovoj zemlji imamo nasilje i onda se čudimo zapravo što nam se nasilje dešava na terenu. Pa iz jednostavnog razloga, ne radi se o ničem drugom nego o refleksiji onoga što nam se dešava na vrhu. I sad pazite, da bude apsurd još veći akteri tog nasilja u tom nogometnom tijelu su u poziciji da nama pišu i sjede u radnoj grupi koja piše ovaj zakon i onda mi o tome moramo raspravljati. A neću govorit zapravo kakvih su oni problema imali i sa medijima itd., itd. U najmanju ruku čini mi se da je to neozbiljno. Zapravo ključno je pitanje šta se ovim zakonom želi postići. Dakle, želi se postići da nemamo nasilja na nogometnim stadionima. Koliko smo zapravo imali recimo u ovom periodu između dva zakona teških povreda odnosno tijekom prošle godine? Predlagatelj kaže u zakonu da ih je bilo osam. Znate li koliko je inače bilo u međusobnim obračunima i nasilnim ispadima povrijeđenih u 2009. godini? Prema izvorima Ministarstva unutarnjih poslova 1136. I sad ja postavljam pitanje kako to da se mi u ovom Saboru bavimo sa osam povrijeđenim i da mu dajemo toliku važnost, a istovremeno se zanemarujemo jednu činjenicu da je u Hrvatskoj u strašnom porastu maloljetničko nasilje i da smo 2009. imali 1136 povrijeđenih. Ne bih htio biti zloguk prorok, ali mi se čini da će 2010. biti još i veći problem. I znate što, posebno me smeta kad se još uvijek pozivamo na britanski model, odnosno taj famozni Tacheričin zakon o smanjivanju nasilničkog ponašanja i navijačkog nasilja. Ja ne znam da li znate da od 2006. godine najveći dio ovog zakona i odredbi ovog zakona više ne vrijede, zapravo da su Britanci 2006. donijeli novi zakon, zakon koji sasvim nešto drugo govori i meni se čini da bi mi tim tragom trebali ići, a to je Zakon o sigurnosti na sportskim natjecanjima. Mi stalno izbjegavamo se zapravo baviti kompleksnošću ovog problema i svu priču pokušavamo usmjerit na huliganske ispade. Mislim da to ne vodi rješenju problema. Kažem i ponavljam, plašim se da ćemo se nakon iduće priče koja će nam se desit jer da tako kažem povijest je na mojoj strani, zapravo opet ćemo se vraćati još represivnijim metodama. I moje je pitanje zapravo gdje je kraj tim represivnim metodama. Dakle, za oni koji ne znaju, dakle u Britaniji nije baš tako sjajna situacija. Imate, evo dat ću vam za dvije zadnje sezone nogometne. Nogometne sezone 2007./2008. bilo je 114 nasilnih incidenata. Pazite govorimo o Velikoj Britaniji koju mi pozivamo za uzor. A znate koliko je bilo 2009./2010. u nogometnoj sezoni? Pa 220 i jedno nasilničko ponašanje. E sad ja baš nisam siguran da nam to treba biti kao uzor i kao model. Dakle, želio bih zapravo ukazati da moramo ići prema nekim drugim zakonima. Da li ćemo ići prema Zakonu o športu, da li ćemo pokušati definirati ono što inače jesu problemi u hrvatskom športu ili sportu, kako hoćete, pa onda oni u konačnici i dovode dijelom do nasilja. E sad vidite. Ako je to tako, onda ono što smo imali u dosadašnjoj praksi, a to je da uvjeti na stadionu i organizatori de facto bez obzira šta piše u zakonu dosadašnjem i što će pisati u budućem zapravo nikad ne odgovaraju ili u rijetkim, u rijetkim situacijama. Uzet ću vam jedan primjer. Ja ne znam kako ćete vi natjerati organizatora da prodaje ograničeni broj karata kad recimo prvo ne možete ili ćete jako teško utvrditi kapacitete bilo kojeg ili velike većine stadiona na području Republike Hrvatske zato jer nisu stvari numerirane. Ima stajaćih mjesta itd. itd. Prema tome, ja apeliram da se konačno počnemo baviti pravim pitanjima i pravim problemima. Ja znam da ćemo onda na određeni način taknuti u određene interese i probleme, ali to je naša dužnost i naš posao. Dakle, nema šanse da ćemo mi represijom riješiti ovaj problem. Taj problem će se riješiti možda što ćemo dva ili tri huligana kazniti, a problem će eskalirati u ovom ili onom trenutku. I nije dobro što prema natjecanjima u nogometu zapravo na određeni način definiramo ponašanje u svim drugim sportovima, odnosno natjecanjima, pa onda na određeni način kažnjavamo i one koji nikad na svojim stadionima, svojim utakmicama nisu imali nikakvih ispada. Dakle, da skratim. Što ovaj zakon donosi novoga? Donosi nekoliko jako po meni zanimljivih stvari. Dakle, uzet ću zapravo drastično kažnjavanje, odnosno uvođenje određenih kaznenih odredbi, pa ću uzeti jedan primjer. I tu mi se čini da je lako moguće da je ovaj zakon u koliziji sa Ustavom. Dakle, ovaj zakon na jedan način tretira nasilje na nogometnom, odnosno sportskom natjecanju, a na drugi način tretira recimo nasilje van nogometnog stadiona. Evo primjera. Recimo u fizičkom obračunu na nogometnom stadionu ili oko njega nekakav huligan nekom strga ruku. Za to kaže se predviđena je kazna od godine do tri godine zatvora. E sad vidite. Ako u ovim neredima, odnosno pardon prosvjedima koji su sad u tijeku dođe opet do nekakvog nereda, pa onda isto nekakav drugi huligan na Trgu bana Jelačića strga nekom ruku, e za to ne može dobiti tri godine, nego kako piše u Kaznenom zakonu bit će kažnjen novčano ili do godinu dana zatvora. E sad se ja pitam, kakva je razlika strgane ruke na Maksimiru ili kakva je razlika ove ruke na Trgu bana Jelačića? Dakle, jednostavno uvodimo, uvodimo zapravo dva kriterija, dvije vrste nasilja, dvije vrste huligana. Po meni su huligani uvijek huligani. Pa oni koji u prosvjedima prave nerede ti prave nerede i na nogometnim utakmicama. Dakle, mislim da ovakav površan pristup zapravo vodi samo ka jednom, a to je da ova priča ima samo svoju nekakvu političku, da ne kažem dnevno-političku dimenziju. 1. svibnja prošle godine desio se eksces koji se desio na Maksimiru između Hajduka, pardon Dinama i Hajduka i onda je to trebalo rezultirati novim zakonom. To mislim nije dobra poruka. Ili hoćemo, recimo šta donosi još novoga oko putovnice. Dakle, ovim zakonom je predviđeno da se evidentiranom, dakle izgredniku, prekršitelju koji krši Prekršajni zakon može oduzeti putovnica. Mislim da je i to zapravo diskutabilno da nekom zbog prekršaja možete oduzeti putovnicu. Dakle, ne moram objašnjavati kakva je procedura da Državno odvjetništvo oduzme nekome putovnicu, da je procedura zapravo jako složena i da vi dok nekome ne utvrdite istražni zatvor ne možete mu uvesti ove posebne mjere, odnosno ne možete mu oteti putovnicu. A vi ćete ovako bez problema oteti putovnicu. I to nisam siguran da je baš po Ustavu i da je ustavno. Dakle, jednostavno čini mi se da sad ovim zakonom definitivno uvodimo dvije kategorije huligana, pa ćemo govoriti o huliganima. Dakle, govorimo o huliganima na sportskim natjecanjima i huliganima koji to nisu. Mislim da moramo biti zabrinuti porastom maloljetničkog nasilja i da se moramo s time početi ozbiljno baviti, da nećemo smanjiti maloljetničko nasilje s time da ćemo sankcionirati one koji se, dakle huliganski ponašaju na sportskim borilištima nego zapravo da ćemo napravit obrnuto akcijama na smanjenju općeg maloljetničkog nasilja i nasilja, inače ćemo smanjit i ovo. Zapravo čini mi se da sva ova rješenja kojima ovaj teži zakon uopće će biti teško provodiv, odnosno ne znam kakva im je svrha, nulta tolerancija na alkohol. Mislim jako ovako lijepo zvuči, jako demagoški. O tome smo vodili rasprave i prije par godina kad smo išli i kad je ministarstvo došlo s tim prijedlogom pa je od njega odustalo. Reći ću samo jednu implikaciju ove odluke. Vi ćete ovom odlukom zapravo uništiti jedan broj sportskih klubova na čijim tribinama nikad nije bilo izgreda, gdje dolazi više navijača nego na svim utakmicama nogometa zajedno. Ali vi ćete recimo klub Medvešćak sa ovim uništiti. Vi znate da se hokejaški klub Medvešćak dobrim dijelom financira prodajom sponzorskog piva na svojim tekmama. I na tim tekmama nikad nema, nikad nije bilo izgreda niti će ih biti. E sad vidite, jeste se zapitati šta će se desit sa tim klubom? Desit će se katastrofa. Jednostavno ćete im izbit značajna sponzorska sredstva. Dakle, mislim da jednostavno se išlo jako površno i jako, jako politikanski da ne kažem nešto drugo u pripremi ovog zakona. Stoga mi se jednostavno čini da zapravo ovim zakonom samo opet odgađamo ozbiljno bavljenje ovim problemom. Inače niz još je pitanja, niz je još otvorenih pitanja o kojima bi se dalo razgovarati. Definitivno mislim da je priča sljedeća, a to je da se mora izmijeniti Zakon o športu, i da kroz taj zakon, ali i kroz ovaj zakon organizatori se moraju učiniti u cijelosti odgovori. Ja vas uvjeravam prvi puta kad netko od organizatora namjerno kažem nogometnih utakmica bude kažnjen onako kako bi trebao biti kažnjen, dobit ćemo pozitivan efekt, do toga vremena čini mi se da nećemo imati nikakvih efekata. Dakle ne bih o nekim drugim stvarima koje mi se zapravo čine u cijelosti nelogične. Ono što možda bez obzira koliko je taj zakon dugo se kiseli ovdje u Sabor i u proceduri, mislim da se vrijeme nije iskoristilo barem da se u jednom dijelu on poboljša. Evo molio bih predlagatelja, obzirom na ove dileme koje sam podijelio i s nekim kolegama prije ovog govora oko toga, ovih možebitnih ustavnih spornih tema da recimo se za isto kazneno djelo, dakle po Kaznenom zakonu koji bi trebao biti iznad ovog zakona kažnjava na jedan način, a s onim se kažnjava na drugi način, i vezano za putovnicu možda da nam objasnite, jer vjerujem da ste izvršili nekakve konzultacije vezano za evo recimo ova dva ključna pitanja. Dakle moj zaključak je sljedeći, da ovaj zakon neće promijeniti na žalost ništa, i da bi trebalo se ozbiljno uhvatiti ovog posla, na kraju krajeva i Englezima je trebalo 10-ak godina i nešto malo više da shvate da Thatcherinin zakon ne rješava problem. Hvala lijepa.
Hvala lijepo. U ime Kluba zastupnika HNS-a, HSU-a, zastupnik Miljenko Dorić.
Uvažena gospođo potpredsjednice, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Zakon o sprječavanju nereda na sportskim natjecanjima prihvaćen je u Hrvatskom saboru 2003. godine. Čuli smo od kolege Lučina, idemo u petak, kad budemo glasovali o ovom zakonu na treći popravni ispit. Dakle svake dvije i pol godine se ovaj zakon vraća na naše klupe, i pitanje je što smo postigli i što ćemo postići. Kad smo ga kolegice i kolege zadnji put mijenjali i dopunjavali bilo je to u travnju mjesecu 2009. godine, tada smo zaključili sljedeće: da ćemo uz nove zaštitne mjere biti daleko učinkovitiji. Koje smo mjere tada prihvatili? To je mjera zabrane prisustvovanja određenim sportskim natjecanjima od strane izgrednika, s obvezom javljanja u policijsku postaju, ili čak s obvezom boravka u policijskoj postaji, zatim zabrana odlaska na određena sportska natjecanja u inozemstvo, konačno povećali smo tada već bili novčane kazne kao i kazne zatvora. I pitam vas što smo postigli? Vrlo, vrlo malo ili nimalo. Evo nekoliko podataka iz kojih ćemo moći možda i zaključiti razloge zbog tako lošeg rezultata. Naime policija je pratila izgrednike na brojnim natjecanjima, i u razdoblju između prošlih izmjena i dopuna zakona, dakle od travnja 2009. pa do prvog čitanja ovog zakona policija je privela tisuću 652 izgrednika. Od tog broja policija je podnijela optužni prijedlog za tisuću 380 izgrednika. Ponavljam tisuću 380. Moramo se kolegice i kolege sad pitati koliko od njih u konačnici i kažnjeno. Naime ti su izgrednici ugrožavali tuđe živote, druge gledatelje, uništavali imovinu, itd., itd. Kolegice i kolege prekršajni sudovi kaznili su od tisuću 380 prijavljenih samo 121 osobu zaštitnim mjerama, 95 izgrednika kažnjeno je novčano, a 15-ak njih dobilo je uvjetnu kaznu zatvora, dakle ukupno je kažnjeno manje od 15% onih protiv kojih su izvršene prijave. Prema tome imali smo i dosad mogućnost da izgrednike kaznimo i da budemo daleko učinkovitiji, ali to nismo bili. Policija je vjerojatno za ovo stanje najmanje kriva, to je moje duboko uvjerenje. Zato će i naš klub HNS, HSU podržati ovaj prijedlog zakona, isključivo zato jer policija smatra da će im ovim zakonom biti olakšan posao. Međutim sudovi, klubovi, sportski savezi, kolegice i kolege, sigurno ne zaslužuju prolaznu ocjenu. To nadam se da se slažete samnom. Niti jedan klub nije kažnjen zbog toga jer nije osigurao zakonski propisane tehničke standarde na stadionima. Niti jedan. Nadalje, prekršajni sudovi nisu obavijestili niti jedan sportski savez, a onda ni ovaj nije mogao obavijestiti klubove o tome tko je kažnjen i na koga treba paziti da ne dolazi na stadione, kome ne trebaju prodavati se karte itd., itd. Dakle nikakve, gotovo nikakve koordinacije između svih onih koji su trebali sudjelovati u ovom procesu nije bilo. Sada predlagatelj smatra da će novim represivnim mjerama popraviti situaciju na stadionima. Predlaže se da propišemo novi oblik protupravnog ponašanja maskiranjem, predlaže se nulta tolerancija na alkoholiziranost, naši prigovori stoje kao što su već iznijeti ovdje od strane nekoliko klubova koji su imali priliku govoriti prije mene. Predlaže se nadalje da se preciznije obveže organizatore, glede organizacije samih takmičenja, predlaže se davanje mogućnosti policiji da zabrane održavanje sportskih natjecanja, odnosno u kojim će slučajevima organizator to morati učiniti, predlaže se da se teži oblici protupravnog ponašanja sada vode kao kaznena djela, predlaže se uvođenje zabrane prisustvovanja sportskim natjecanjima na temelju saznanja o ranijim protupravnim ponašanjima, predlaže se da se oduzmu putne isprave onima koji bi mogli eventualno stvarati nerede u inozemstvu, predlaže se povećanje novčanih i kazni zatvora. Predlaže se da podaci o izgrednicima se sada od sudova, od strane sudova dostavljaju savezima i klubovima kako bi oni znali se priključiti u ovu mrežu organizacije, u mrežu koju treba svakako ojačati ako želimo postići kvalitetnije rezultate. Mi smo nadalje kod prvog čitanja, gospodine državni tajniče, upozorili na neke nelogičnosti samog teksta koji se mogao tumačiti na razne načine, a mi smo vješti da izigramo zakon upravo zato što on ponekad nije potpuno jasan pa su upozorili na tekst u članku 3., članku 4., članku 14., 20., 31. i 34. Neke su primjedbe vidimo prihvaćene, neke nisu. No, kolegice i kolege duboko smo uvjereni da nije rješenje u tome da svakih 2,5 godine dopunjujemo i mijenjamo zakon. Molimo vas, pokušajmo jednom napraviti jednu analizu implementacije samog zakona. Da pokušamo vidjeti tko je za taj, da pokušamo onda ići konkretnim mjerama prema onima koji nisu ispunili svoje zakonske obveze. To nikada nismo učinili. Taj proces obuhvaća i škole i klubove i sportske saveze. Jasno da sve njih mi danas praktično u raspravi i nismo spomenuli bog zna kako detaljno niti imamo podatke jasno za to. Prema tome, mi zaista smatramo da je ovo jedna kompleksna materija i da treba jednako tako vrlo ozbiljno i sveobuhvatno prići analizi razloga zbog kojih nismo bili uspješniji, a ne stalno mijenjati zakone jer time nećemo ništa postići.
Hvala lijepo. Na redu je u ime Kluba zastupnika HDSSB-a zastupnik Boro Grubišić.
Hvala lijepo poštovana gospođo potpredsjednice Hrvatskog sabora, uvaženi gospodine državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Zakon o navijačima koji bi trebao biti zakon za navijače zapravo je zakon protiv pravih navijača. Obrazložit ću zbog čega to govorim. Ovo je već četvrti pokušaj jednog zakonskog okvira koji bi pripomogao i definitivno riješio huliganizam na športskim natjecanjima. Kažem huliganizam i kažem spriječio, međutim ono što Vlada kani i radi nema za svrhu zapravo iskorijeniti huliganizam već po ovome što se ovdje propisuje izgleda da je cilj iskorijeniti gledatelje. Kažem, gledatelje. Zakon koji u svom nazivu ima riječ sprečavanje sada je u potpunosti skoncentriran na kažnjavanje, na represiju, na zabrane. A u svim tim izmjenama zakona već četvrti puta prevencija je zaboravljena kategorija. Uza sve to naši dužnosnici koji se deklariraju zaista kao oni koji bi nešto sprječavali istovremeno se ponašaju drugačije. Ovdje je fotografija od 2. veljače 2009. gdje gospodin premijer odbjegli Ivo Sanader i njegova potpredsjednica Vlade, danas predsjednica, piju šampanj na Rukometnom Svjetskom prvenstvu u Areni Zagreb iako je tada bilo zabranjeno točiti alkohol na športskim i u športskim objektima. Gospođa bivša dopredsjednica Vlade koja je bila zadužena za, uglavnom, za engleski uzor zakona i zakonodavstva kako bi se uveo kod nas na utakmici Medveščaka u dresu Medveščaka sa šalom Medveščaka pije pivo bez pjene, dakle vrlo nedavno. … [[Upadica se ne razumije.]] Ne, pivo je. S obzirom na te ovakve jedne činjenice nedavno sam vidio jedan grafit u Slavonskom Brodu na propalom, oronulom hotelu Park kojega je privatizacija jasno na HDZ-ov način inače dovela i odvela u propast i stečaj, piše ovako: "Đurđa daj 4 Pana i Zakon o navijačima." E, a šta kažu navijači za ovaj zakon? Što kažu građani, mirni građani koji bi željeli veliku posjećenost utakmica svojih klubova, koji bi željeli otputovati na utakmicu iz Osijeka u Split, iz Zagreba u Osijek, Vinkovce, Split, Šibenik, Zadar, a da pri tome imaju potpunu sigurnost. Što oni kažu u svezi ovoga zakona? Kažu da je sada sve zabranjeno. Ako se dakle zakon dakle bude prošao saborsku proceduru. Zabranjeno je popiti pivo, zabranjeno je zapaliti bengalku kaže itd., zabranjeno je jasno nasilje i ne odobravam ga, ali kako netko je već ovdje kao gospodin Lučin rekao ako se potuku u parku onda je to prekršaj, ako je u maloljetničkoj delikvenciji i nasilju stradalo 1140 osoba po statistici za prošlu godinu, a u športskim neredima 8 onda kako ćemo nejednako tretirati zakonski dakle prekršajno i kazneno jedne i druge. Je li to nejednakost, ajde da kažem onako pred Ustavom? Oduzeti putovnicu nekome, ja znam da se oduzimala putovnica u ona vremena prije '90-te zbog nekih drugih stvari i dakle jednog političkog neistomišljeništva ili pak političke nazovi delikvencije i neslaganja sa ondašnjom socijalističkom, komunističkom vladavinom itd. To je bilo tako. Hoćemo li navijače proglasiti nepoželjnim? Hoćemo li im oduzeti putovnice? Hoćemo li od tribina dobiti kazalište HNK na Maksimiru, u Splitu na Poljudu? I još nešto, kad sam spomenuo Poljud i naš predsjednik Sabora se divio bakljadi na Poljudu prilikom obilježavanja 100. obljetnice Hajduka. I bilo je prekrasno, od Dubrovnika do diljem Hrvatske da kažem, poglavito u Dalmaciji jasno. Ali nije nitko to osudio. Ja se ne sjećam da je nitko, čak je i na CNN-u bilo. I CNN je prenio Hajdukovu 100. obljetnicu i bakljadu koju nitko na CNN-u ni u inozemstvu nije osudio. Prekrasna slika, nije nijedna baklja pala na teren. To je cilj. Dakle, zna se ako se baklja pali gdje se pali. Zna se da ima i prostor, kao za pušače, prostor za bakljadu pa vi tamo bakljajte se jel'. Zna se da postoje kamere, zna se da postoji videonadzor. Danas je tehnologija fantastična, pa tu su i mobiteli, a kamo li ne video nadzor, 40 tisuća ljudi se prati mobiteli se prate prema izjavama našeg ministra. Prema tome, nije prepoznati huligane, nije problem detektirati, nije problem ih identificirati pa ako treba uhititi i transferirati jel kako reče potpredsjednik Sabora, ali to nije bilo u vezi huliganstva, nego u vezi generala Ante Gotovine. Dakle, kome je problem što je 300 tisuća ljudi ove sezone gledalo Medveščak te je uz put popilo hektolitre pive, hektolitre doslovce. Niti jedan jedini incident se nije zbio. Ima li onda realnog povoda zabraniti Medveščaku točenje piva? To je 6% alkohola koliko ja znam. Ima li opravdanog razloga za izbijanje novca iz proračuna iz budžete tog uzornog klub u kojega su zaljubljene tisuće Zagrepčana pa i naša bivša potpredsjednica Vlade koja je obukla dres Medveščaka. Daleko od toga da bi žrtve ovog zakona bile samo navijači Medveščaka. Žrtve su svi gledatelji i navijači svih klubova u Hrvatskoj. Huliganizam ni ovim zakonom neće biti spriječen, ali zato se maksimalno sprečavaju gledatelji, navijači i način njihove zabave na stadionu. Ne govorim da je zabava razbijanje i nasilje, govorim o zabavi. Kako je to organizirao Medveščak zabavu na svojim utakmicama, to je zapravo prototip, to bi trebao biti primjer i ostalim klubovima u RH bez obzira na granu športa. Evo ponovno ponavljam dakle ako se dođe do tuče na stadionu, to je neusporedvo veći pravni problem nego ako dođe do tuče npr. u parku, haustoru bilo gdje drugdje i bilo kojoj javnoj površini. Što je prekršaj negdje drugdje kazneno djelo je na stadionu. Isto djelo, potpuno isto djelo. Što bi rekao Šime strgana ruka. Ako dođeš na utakmicu sa 0,8 promila alkohola, godinu dana ćeš gledati utakmicu u policijskoj postaji prema ovom zakonu. E sada, ako netko s istim promilima skrivi tešku prometnu nesreću u kojoj je netko strgao ruku kako reče Šime ili slomio nogu nije isti tretman, pogotovo kako već kod nas znamo ako netko ima zaleđe, onda to nekako prođe lišom što bi se reklo u Dalmaciji ili onako falš netko prođe sa uvjetnom kaznom itd. ali na utakmice može ići slobodno. Koja je razlika u automobilu imati 0,8 promila i jeli opasnije imati na stadionu 0,8 promila? Kada se govori o Englezima i posjetu Engleskoj delegacije hrvatske Vlade koja je išla tamo u Englesku ne znam koliko dana vidjeti kako to tamo izgleda i što su oni to primijenili i kako su sredili svoje iako nije sređeno kako netko reče ovdje, imaju i oni svoje statistike crne, bez obzira na zakone i bez obzira što mi gledajući utakmice Liverpoola, Arsenala itd. vidimo jedan zaista red, uvijek vidimo koliko je navijača na stadionu u broj, u jedan. Kod nas se nikada ne zna koliko je navijača na stadionu niti će se ikada znati, kod nas se ne znaju ni kapaciteti stadiona. Nijedan stadion ne zna kapacitete svog stadiona. Maksimir ne zna koliko stane navijača, propusti organizatora također znatno doprinose, a ovdje o oragnizatorima nema gotovo ništa. Točno je da je Zakon o športu trebao riješiti mnoge stvari, pa bi se uklopio i Zakon o navijačima. Možda bi bilo dobro donijeti Zakon o huliganima, a ne o navijačima. Dakle, fokusirajući se samo na navijače promaklo je našoj delegaciji u Angliškoj da su Englezi uredili sigurnosne uvjete na stadionu, kako su Englezi educirali policiju i zaštitarsku službu, educirali policiju u ophođenju i boravku na stadionu među navijačima. Danas većino na engleskim stadionima možete vidjeti komunikaciju normalnu kao neki dan što su bili, sinoć dati bomboni dati policiji pred zgradom HDZ-a u Zagrebu, takav je nekako odnos engleske policije i engleskih navijača, ne kažem huligani. To je odnos, to je edukacija, to je ona preventiva o kojoj govorim da ne dostaje. Ovo su represalije, ovaj zakon jednostavno zakon o represiji. Nema u Engleskoj zabrane točenja piva na stadionu. To nije točno, toči se pivo na stadionu. Zašto mi ponovno kao u mnogim stvarima počevši od onih što sam malo prije govorio o ovim objektima o legalizaciji ponovno strožiji od Europe i uljuđenih europskih zemalja, ja ne znam. I mislim da ovaj zakon neće zapriječiti huliganstvo u onoj mjeri kojoj mi želimo, kako kažu nulta tolerancija huliganstva. Ovo je više i vjerujte mi da vidim poluprazne stadione. Škodit će to klubovima, uništit će to jedan navijački ne govorim o nehuliganskom duhu, navijačkom duhu. Ne možete uništiti duh Hajduka u navijaču Hajduka nikakvim zakonom nikakvom represijom, kao i duh BBB. Govorim o navijačima, opet se moram distancirati da me ne bi netko krivo shvatio. Zbog toga ne može se navijač promatrati kao a priori krivac dolaskom na stadion. Navijači imaju također ljudska prava i prava po zakonima i Ustavu RH i treba se poći od presunkcije ljudske nevinosti. A ne isključivo promatrati ih kao huligane. Zbog toga klub HDSSB-a će biti u najmanju ruku suzdržan, a do petka ćemo razmisliti hoćemo li biti i protiv ovoga zakonskog prijedloga. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Ovo je istovremeno bila i posljednja rasprava u ime klubova zastupnika. Počet ćemo sa pojedinačnim raspravama. Prva je na redu Ingrid Antičević-Marinović.
Hvala lijepa, poštovana gospođo potpredsjednice. Poštovani državni tajniče sa suradnikom, kolegice i kolege. Dakle, kod ovog Konačnog prijedloga zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sprečavanju nereda na športskim natjecanjima gdje se mijenja zakon koji je nedavno promijenjen i koji je dakle aktualni pozitivni zakon je predstavljen kad se donosio kao savršenstvo koje gotovo da anticipira sve moguće buduće slučajeve koje će i prevenirati, efikasno sankcionirati i gdje nećemo imati potrebe za promjenom zakona. Međutim, tomu tako nije bilo i navijestilo se upravo i dogodilo se upravo ono što smo tada u ime kluba i pojedinačno u SDP-u i govorili. Međutim, vladajući su smatrali da su neopravdane naše bojazni i da će taj zakon polučiti apsolutno uspjeh. Međutim sada se zaista nakon ovih izmjena pa čak i ovog konačnog prijedloga zakona možemo s pravom pitati, na ovom tragu što je govorio i kolega Lučin govoreći u ime kluba SDP-a, gdje su granice te represije, a granica očito nema kad nema sagledavanja uzroka huliganstva i svoga divljanja. Gdje su uzroci? Svi se mi slažemo i nema ovdje osobe koja će to odobriti, bilo kakvo nasilje, bilo kakvo uništavanje tuđe imovine, da ne govorim o uništavanju zajedničke imovine i tu ne trebamo uopće trošiti vrijeme, ovo svjetlo ovdje niti trošiti laktove na našim košuljama ili sakoima. Međutim, mi se ne slažemo oko toga gdje su uzroci ovakvog ponašanja i kako suzbiti uzroke. Eto to se mi pitamo, što je rekao i kolega Lučin i svi mi ovdje pojedinačno koji ćemo govoriti o tome u klubu SDP-a. Da li ćemo mi nakon svake nogometne utakmice mijenjati zakon? Dobra zakonska rješenja anticipiraju ubuduće nekakve opasne pojave, stanja i onda daje unaprijed odgovore na takva pitanja, odnosno probleme. Međutim, mi ovdje kaskamo za nekim događajima koji izazivaju puno revolta u javnosti i onda zakonom dakle želi se na neki način pokazati volja vladajućih kako evo reagiraju na te pojave, međutim te pojave eskaliraju. Koliko god u prijedlogu zakona, iako se zakon mijenja, želi se ipak na neki način omalovažiti i reći da ipak nasilje ne eskalira nego eto izvozimo nasilje, imamo problema sada sa izvozom nasilja jer upravo takve osobe čine velike nerede i na priredbama koje se odigravaju na tuđim terenima, odnosno u drugim državama. Međutim postavlja se pitanje, gospodo, zašto nered samo na nogometnim priredbama, utakmicama. Zašto nema nereda u drugim sportovima. Kada smo predlagali upravo nedavno zakon, imali smo prijedlog zakona u ime kluba SDP-a koji bi se obvezali klubovi odnosno profesionalni sport se morao profesionalizirati, profesionalni sport i njihovi klubovi koji sada djeluju udruge što je nonsens, obvezno preoblikovati u trgovačka društva. Tu su uzroci, dobivaju puno sredstava, puno novaca, a nikakve odgovornosti nema. Nema odgovornosti u tome i vi ovdje točno u ocjeni stanja to ustvrđujete jer kažete da organizatori i vlasnici klubova nisu proveli zakon i umjesto da se kazne po odredbama postojećeg zakona mi idemo u izmjene zakona i suma sumarum koji je rezultat toga, to je da jača represija. Naravno, zašto ne i represija, ali ona ovdje izgleda nema kraja. A dirnuli ste i u nešto čime ste izazvali veliki debalans u našem kaznenom zakonodavstvu. Stav je bio kad se donosio još Kazneni zakon da više nemamo pojedinih kaznenih inkriminacija, kaznenih djela u nekim drugim zakonima, da će Kazneni zakon objediniti sva kaznena djela. Međutim, od toga postepeno odustajete. Molim vas, za izmjenu Kaznenog zakona gdje se uvodi četiri nova kaznena djela od kojih jedno ima nekoliko svojih privilegiranih odnosno težih oblika, to je ovdje 31.a, dakle ovdje u jednom članku uvodimo jedno djelo, praktički četiri nova odnosno tri nova kaznena djela i još ovdje ova tri to je negdje sedam novih kaznenih djela. Kad se unosi u kazneno zakonodavstvo jedne zemlje sedam kaznenih djela o tome raspravljaju svi pravni fakulteti, iterkatedralna sjednica se održava na fakultetima. Međutim, ovdje se potezom takoreći pera uvodi toliko novih kaznenih djela i to iz resornog Ministarstva unutarnjih poslova. To nije dobro, a mi najavu izvjesna oblika pokušaja, to neće proći u Hrvatskoj duboko se nadam i vjerujem, koliko god su institucije oslabile, ali to ne može proći. I izjave gospodina ministra unutarnjih poslova u nekoliko navrata gdje u ovim ili onim slučajevima prebacuje odgovornost na državno odvjetništvo ili na neke druge ili na pravosuđe, pojedinačno čak i na sudove ili na ministra pravosuđa je neviđeni presedan. To se u drugim zemljama ne događa, bez obzira koliko u svim zemljama Ministarstvo unutarnjih poslova je značajno ministarstvo i na nekih hoćemo ili nećemo priznati, ali moramo priznati uvijek ima veliki utjecaj na pojedine druge resore. Ali to se nikad nitko neće usuditi javno reći, međutim to se uobičajilo, da ne govorimo sada oko ovog slučaja Purde i kod nekih drugih slučajeva. To ne može biti. I sada ministarstvo, dakle Vlada predlaže, ali kroz resorno ministarstvo uvodi se toliko novih kaznenih djela gdje se ministarstvo pravosuđa kao resorno ministarstvo nikada tako brzopleto ne bi usudio uvesti osam novih kaznenih djela. Pa mi smo kazneno zakonodavstvo mijenjali u toliko navrata, nikad u jednom pokušaju nije se uvelo toliko novih kaznenih djela. O jednom kaznenom djelu kad se uvodi koliko treba raspravljati, pa zar nismo mi uveli kazneno9 djelo neisplate plaća. Za vrijeme ove vlasti je to ukinuto. U nekoliko navrata mi to pokušavamo smatrajući da je to prijeko potrebno u današnjem trenutku. Vlada odbija i kaže da bi česte izmjene kaznenog zakonodavstva i uvođenje novog kaznenog djela značilo pravnu nesigurnost. Tu se apsolutno ne slažem s time niti se mi ovdje to možemo složiti, jer je to pitanje pravne sigurnosti da radnik ima plaću. Ali govorimo uopće o uvođenju nekog novog kaznenog djela. I ne samo to što je to neviđeni oblik represija, što je uvijek siguran znak vladajućih, jedne određene besperspektivnosti, ali prije svega straha vladajućih za poziciju. To se uvijek smatra pred kraj mandata kad se uvode nova kaznena djela što to znači, a ona koja su Hrvatskoj prijeko potrebna gospodarska inkriminacija, zaštita radnika od toga još nema ni govora. To se još razglaba. To se već dvije, tri godine o tome raspravlja. Ovim uvođenjem kaznenog djela, recimo specijalnog kaznenog djela sudjelovanje u tučnjavi ili napadi na gledatelje ili druge osobe kao jedan poseban oblik sudjelovanja u tučnjavi koji je već u postojećem kaznenom zakonodavstvu mogao se kao jedan poseban vid, kada dolazi do izmjena jer Ministarstvo pravosuđa kao resorno ministarstvo priprema te izmjene. Međutim, sa ovdje od oka nesagledavajući cijelo kazneno zakonodavstvo koje je jedna zgrada, koje je sastavljeno od pojedinih glava koje su međusobno povezane. Odnos među glavama je odnos težine pojedinih kaznenih djela koje su grupirane u pojedinim glavama, da ne govorim o pojedinim glavama odnos blažeg i težeg oblika. Vi ste ovdje ne vodeći računa u tome izazvali veliki debalans između kaznenih djela i to nije dobro za pravnu sigurnost. Mi ovdje u ovom, u osnovnom našem temeljnom Kaznenom zakonu gdje su sabrana sva kaznena djela sada više očito tome neće biti za uništenje tuđe imovine bez obzira kojeg je ona značaja, dvostruko veća je zapriječena kazna nego što je to u Kaznenom zakonu samo zato što je učinjeno na stadionu. Sutradan može biti učinjeno u Vladi ili u Saboru ili negdje drugdje ili na javnom mjestu gdje se okuplja veliki broj ljudi, pa i prosvjednika. Što je onda s tim? Hoćete sutra donijeti neki novi zakon kojima ćete sankcionirati nasilje u ovoj ili onoj ulici s obzirom da je ovdje zabranjeno prosvjedovanje. Dakle, na takav način nećemo mi izaći iz opasnosti rastućeg nasilja. Uzroci nezadovoljstva, pa i nasilja leže u dubokom nezadovoljstvu građana za što je odgovorna vlast. Uzroke treba sanirati, a onda će sa posljedicama biti puno lakše.
Imamo jednu repliku, zastupnik Šime Lučin.
Poštovana kolegice nije problem samo što ova zakon uvodi i nova kaznena djela, odnosno kako ste rekli uvodi debalans u kaznenom zakonodavstvu. Obzirom na nedorečenost ovaj se zakon ozbiljno poigrava i sa ljudskim pravima. Meni zapravo nije jasno recimo ako pogledate članak 13. u kome se dodava stavak 7. na koji način će distributer, odnosno onaj koji prodaje karte na osnovu čije spoznaje i na kakav način će dakle on utvrđivati da li će nekom prodati ili neće prodati kartu. Jer pazite, dakle šta to znači ranije protupravno ponašanje? Valjda bi trebalo tu stajati ranije osuđivan ili kažnjavan. Prema tome, to je nejasno. Ja razumijem ovu odluku i to je jasno napisano oko zabrane pristupa, dakle dolaska na utakmice i potrebe javljanja u stadionu. Dakle, zabrane dolaska na stadion. Ali mene interesira, što to znači, to znači da će svaki recimo prodavatelj karata u Maksimiru imati ovaj popis i slike onih kojima je zabranjen pristup ili ću ja morati svaki put kad idem kupiti kartu zapravo izvaditi osobnu kartu i predstavit se tko sam. Vidite, ako je to tako onda je problem u tome što mi na takav uređen način ulazimo na neuređene stadione. Dakle, mislim problem je puno složeniji nego što ovako se čini na prvi pogled. I čini mi se da će neke odredbe iz ovog zakona zbog svoje nedorečenosti zapravo izazvati jako pun prijepora u javnosti.
Odgovor na repliku.
Kolega vi hoćete reći da je ta odredba apsolutno neprovediva, s njom se slažem. Međutim, vjerojatno predlagatelj gospođa Kosor koja je potpisala ovdje u ime Vlade vjerojatno se sjetila davno preminulog gospodina Lenjina koji je rekao da će svaka kuharica biti političarka. Pa očito će sada i svaka blagajnica biti i policajka.
Hvala lijepo. Idemo dalje sa raspravom. Na redu je zastupnik Nenad Stazić.
Poštovani predlagatelji, meni se čini da se mi s ovim zakonom ili s ovim problemom koji ovaj zakon nastoji riješiti nekako vrtimo u krugu već godinama ili se krećemo po jednoj spirali represije. Spirala je, uzlazna je putanja. Mi pokušavamo kao društvo nekako to riješiti ali nam to ne polazi za rukom. Što je represija veća i odgovor na tu represiju kroz nasilje je jači i nikako da tome stanemo u kraj. Ali ja mislim da je razlog tome što smo mi krivo pristupili od početka tome. Mislim da bi trebalo razdvojiti dva oblika ponašanja, navijanje na stadionima i huliganstvo. To jedno s drugim nema veze, a dokaz da jedno s drugim nema veze su i ovi prosvjedi na ulicama koji sa sportom nemaju apsolutno nikakve veze a na kojima se pojavljuju te iste grupe, napadaju policiju i izazivaju nerede, provode nasilje. Znači, nama bi trebao nekakav Zakon o suzbijanju huliganstva bez obzira gdje se to huliganstvo događa. I u tom zakonu možemo biti represivni koliko god hoćete. To ću svakako podržati, jer huliganstvo kao oblik ničim izazvanog nasilja, nasilja koje je samo sebi svrha društvo ne smije tolerirati. Jer ako to budemo tolerirali onda nema kraja. Dakle, za huliganstvo prihvatio bih najstrože kazne. Mi međutim to brkamo. Mi sad te huligane probamo nekako obraditi kroz ovaj zakon kad su oni na sportskim natjecanjima. A gdje se ti neredi događaju? Da li je to u svim sportovima? Pa nije. Pa gledajte, evo naši hokejaši imaju zavidne uspjehe, pa to kad odete na te utakmice, pa to morate biti ponosni na te navijače. Pa tu navijači jednoga kluba pozivaju navijače drugoga kluba da pozdrave i da plješću svojim igračima za koje navijaju. To je jedan uzor sportskoga ponašanja. Pa da li ima, da li ima nereda na vaterpolo utakmicama? Pa nema. Da li ima na košarkaškim? Pa nema. Ima na nogometnim utakmicama. Ali ni ti neredi na nogometnim utakmicama nisu ni u kakvoj vezi s nogometom. To veze s nogometom nema. I ovi koji dolaze praviti nerede, pa to nisu nikakvi navijači, nikakve klubove oni ne podržavaju, oni se dolaze potući, oni dolaze izazivati, oni dolaze napraviti nered, i njih bi trebalo tretirati kao huligane, a ne kao navijače. I onda da tako pristupimo ovom problemu, rješavanju ovog problema, ja mislim da bismo ga riješili puno jednostavnije i puno brže nego što ovako podižemo razinu represije za sve. Evo na tom hokeju, pije se pivo, i nikakvih nereda nema. Pa to je tamo običaj da kad se prati hokej da se popiju dva, tri piva. I ta dva, tri piva nikoga ne potaknu ni na kakvo nasilje. Ali sad će se pivo zabraniti tamo. Zašto? Čemu? Kad ono tamo nije uzrok ničemu, nikakvom zlu. A ovi bili pijani ili trijezni, oni će se potući jer su se došli potući. Oni su došli s tom namjerom, i njih tako treba shvatiti, njih tako treba opisati, i njih tako treba progoniti, a ne se praviti lud, i njima tepati da su navijači. Kakvi navijači vražji? Kakav je odgovornost klubova? Jesmo predlagali zakon da se ta sva profesionalna sportska društva preimenuju u … [[Ne razumije se.]] u trgovačka društva. A zašto? Pa pojačali bi njihovu odgovornost. Pa šta mi možemo kad su to udruge građana, i šta je njima u interesu. Pa šta njih briga da li će do nereda doći ili neće doći. Odgovornosti oni nemaju nikakve. Pa da je prihvaćen taj naš prijedlog pa on bi pomogao da se ovaj problem riješi. Pomogao bi. On bi pomogao i državnom proračunu, jer bi konačno netko platio porez na transfer igrača, što sad ne plaća. Građanin kad proda svoj stari auto mora platiti 5% poreza državi, a ovaj kad proda za milijunske svote, u eurima milijunske svote igrača ne plati državi ništa. E pa sad od građanina hoćemo tih njegovih 5% za stari auto, a od ovih nećemo. Pa zašto mi njih sad štitimo? To meni nije jasno. Jesmo im nešto dužni? Je li im Vlada nešto dužna? Je li im HDZ nešto dužan? Jesu li bili donatori? Jesu bili sponzori? Pa recite, bili su nam sponzori, pa ih moramo štititi, pa ćemo bar znati zašto. A ovako mi jedan društveni problem koji postoji kao problem i koji nas sve opterećuje, mi robujemo u rješavanju tog problema nekim fikcijama, a vrijeme je da se tu otrijeznimo, da sve te fikcije odbacimo, da kažemo navijači na jednu stranu, huligani na drugu stranu, s navijačima treba raditi, i ne baš s puno njih, uglavnom normalni, pristojni ljudi, a ovi ne da neće moći na stadion, nego ne mogu nigdje gdje izazivaju nerede. Huliganstvo, imate ga u crnoj kronici, skupe se, prebiju nekoga, samo zato da bi ga prebili, pa nemaju razloga nikakvog za to. E pa pronađite vođe takvih skupina, kaznite ih ne s 3 godine zatvora, kaznite ih s 10, maknite ih s ulice, sumnjam da su ih preodgojili, jer kad netko u toj dobi ide razbijati, ubijati ako treba, policajcu izbiti oko, onda sumnjam da će od njega biti ikad pošten, uzoran građanin ove zemlje. Te treba maknuti s ulice, jer dok god budu postojali, oni će izazivati takve nerede. Oni su prijetnja svakome, prijetnja su našoj djeci, prijetnja su svakom građaninu gdje se pojave. Prema tome koncept je kriv, ovo će naštetiti sportu, ova vrsta represije će naštetiti navijačima koji su normalni, kojima ovakav strog zakon ne treba, jer koji nikakve nerede ne izazivaju, a neće riješiti huliganstvo, jer će ono, ne bude li se događalo na utakmici, ono će se događati negdje drugdje, a mi protiv njih efikasnog oružja nemamo. Prema tome za to sam da se ovaj zakon ublaži, ali da se donese nekakav novi, posebni zakon, leg specialis, o suzbijanju huliganstva i da to riješimo na takav način. Hvala vam.
Hvala. Replika, gospođa zastupnica Ingrid Antičević Marinović.
Jedan od dobrih primjera kako bi bar djelomično riješili ovaj problem je bio upravo ovaj naš prijedlog zakona koji sam ja spomenula i koji sada detaljno ukratko, koji je detaljno reproducirao kolega Stazić. Dakle ne samo što država neće da ubire novac od transfera, hoće od benzina i ostaloga, a ovdje neće, protivi se toj privatizaciji, imamo drveno željezo, dakle udruge, sportske udruge gdje je profesionalni sport koji troši 80 do 90% ukupnih svih sredstava koji su namijenjeni športu u državi, odnosno pojedinim jedinicama lokalne samouprave, gdje su formirane udruge građana, koje dobivaju 10 do 20%, a sada pošto su pojedini klubovi u problemu i onda i ono što je bilo rezervirano za udruge građana ide takvim klubovima. Dakle to je osnovni problem, a onda bi i oni, rasteretili bi i državu, rasteretili bi cijeli ovaj represivni aparat, jer bi njima dali upravo u zadaću da onda budu i prvi koji će biti odgovorni za održavanje reda i sigurno bi onda reda bilo, bilo više. A i privatni sektor, privatnici koji su zainteresirani, to je najbolji oblik, legitimni oblik njihove reklame. Sigurno bi onda bilo i više posjetitelja, da ne govorimo višestruke koristi, a bilo bi više sredstava za udruge građana, za mladež i to je najbolji odgoj, da smanjimo huliganstvo i takvo jedno neprimjereno ponašanje. I još nešto, rekli ste upravo o ovakvom jednom kada ste govorili, govorili ste i spominjali ste zbog čega se javljaju dakle uzroci i zbog čega navijače brkati sa huliganima. Priznajmo da imamo takve ljude. Uzroke još uvijek ne želite sagledati, ali bi onda zaista trebao taj biti zakon, poseban zakon za huligane ili nazovite ih već kako su se u pojedinim zemljama zvali, a nemojte brkati navijače sa ovakvim izgrednicima.
Odgovor na repliku.
Pa jedan mit, koji ja moram priznati ne mogu razumjeti, dnevno 150 građana, radnika u ovoj zemlji ostaje bez posla, gase se tvornice, idu u stečaj. Ode Kamensko u stečaj, ode neki dan Vibrobeton u stečaj, svi na ulicu. Nitko da trepne, nitko da se zabrine. A zamislite tragedije da nekakav nogometni klub kad bi se preimenovao u dioničko društvo ode u stečaj. Pa vrlo važno. Ako nema izvora dovoljnih financiranja, ako nitko neće gledati njegove utakmice, ako ne može naći sponzore pa nek ode u stečaj. Meni je žao Vibrobetona, meni je žao Kamenskog, meni je žao ljudi koji su izgubili posao kad su se te tvrtke ugasile, a što će nogometaši ostati bez nekog svog kluba pa naći će oni drugi klub. Naći će oni gdje zaraditi novce ako znaju igrati nogomet. Za ove iz Vibrobetona i Kamenskog nisam siguran da će ikada više naći posao. I to je mit da ako mi njih preimenujemo u dionička društva joj što se može dogoditi, mogu se ugasiti. Pa što onda? Dakle taj mit ja ne mogu razumjeti. Ali, ne mogu razumjeti ni one u Saboru izabrane ljude predstavnike građana koji taj mit tu podržavaju. Koji neće prihvatiti jedno razumno rješenje koje bi pomoglo državi, državnom proračunu, koje bi pomoglo između ostalog i rješavanju ovog problema jer bi ih natjeralo na nekakvu odgovornost, jer bi im se na koncu mogle propisati takve kazne za toleriranje nereda ili za neorganizaciju utakmice koje će ih otjerati u stečaj ako ih ne budu poštivali. A ja vam onda garantiram da bi se potrudili puno više nego što se danas trude.
Gospođa zastupnica Tatjana Šimac-Bonačić, izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, državni tajniče. Evo nastavlja se praksa izmjena nakon eskalacija, i od 2003. godine kad je zakon došao, stupio na snagu preko svih izmjena 2006., 2009. međutim kao što je rekao kolega Stazić vrtimo se u krug, u krug zabrana, kazni, postroženja itd. Međutim, represije nisu nikada riješile problem pa ne mogu riješiti niti ove nerede. Složila bih se s tim da je, kako je naglašeno i u ovom prijedlogu izmjena zakona, da organizatori športskih natjecanja moraju i klubovi moraju zapravo snositi veću odgovornost za sprečavanje nereda jer kao što znamo velik novac se vrti u krugovima koji su samo udruga građana, koji su neprofitni i koji ne plaćaju porez. Isto tako u međuvremenu od zadnjeg čitanja, od prvog čitanja, pokazalo se zapravo da zakon nije učinkovit, nije djelovao na pojedine skupine navijača, odnosno na huligane unatoč postroženju sankcija, sjetimo se utakmice u 5. mjesecu Hajduk – Dinamo. Prema tome, nogometna huliganska skupina navijača možemo reći da oni gaje jedan subkulturni takav stil i naravno da je to vrlo prihvatljivo, primamljivo za ljude takvog habitusa. Međutim, tu postoji jedna opasnost, a to je opasnost za mladog odbačenog čovjeka koji je bez posla, koji gleda lopovluk koji nažalost dominira kao društvena vrijednost. E taj i takvi momci dangube negdje s pivom u ruci ili s još gorim alkoholom što isto tako u medijima vidimo svakodnevno u reklamama, taj čovjek je mlad, pun snage,on je željan posla. Nažalost, on se osjeća jadno i frustrirano. Čuje vrlo često pusti me na miru, dolazi na zatvorena vrata, nažalost vrlo često i obitelji itd. A on očekuje, i ljudski je očekivati, da ga netko upita kako si, da mu netko pomogne, da mu netko otvori ta vrata. E onda takav razočaran on krene u vlastiti rat u kojem razbije glavu istom takvom mladiću koji je, možda ima drugi šal, šal druge boje. Nažalost, nismo reagirali na vrijeme u odgojnom smislu. Ostaje nam za razmišljati kako ćemo palicom riješiti problem ovoga društva. Možda ipak se treba okrenuti tom mladom čovjeku, sinonimu mladih, da ga vidimo, da ga čujemo. Isto tako za razmišljati je da se sve događa zapravo na nogometnim utakmicama, a u zadnje vrijeme smo svjedoci da su mediji puni nogometnih čelnika koji se bore za prevlast u raznoraznim savezima klubova za poziciju, za novac koji naravno nije oporezovan. Igrači se prodaju, a ini zarađuju. Možda ni zakon ne bi bio potreban da je drugačiji Zakon o športu. Da vidimo i čujemo one mlade, a da ne postoji isto tako vrlo kompleksan odnos između klubova navijača. Opet zbog raznoraznih transfera gdje ini zarađuju i ne plaćaju porez. Međutim, postoji jednostavno rješenje s porukom ako ćete praviti namjerno organizirano nasilje na stadionima tada je jedino rješenje stadione zatvoriti. Osvrnula bih se na par članaka. Na primjer članak 3. koji kaže "Kada za vrijeme održavanja športskih natjecanja dolazi do protupravnog ponašanja gledatelja u većem obimu itd." Pitam se što to znači u većem obimu? Nije precizirano. Pozdravljam članak 9. koji kaže da veća odgovornost naravno za organizatore, zatim članak 31.c govori o oštećenju ili uništavanju tuđe stvari ili imovine navodeći opet veće vrijednosti. Što to znači veće vrijednosti? Propisana je nulta tolerancija na alkohol, odnosno zabranjuje se dolazak u alkoholiziranom stanju. Međutim, što to znači? Jel to odokativno, jesu li to testovi na alkohol, isto nisu precizirani točno. Ja kao hajdukovac ne mogu ne reći kako sam se dobro osjećala odlazeći na utakmice gledajući u ono vrijeme Holcera Valdića, Jonnya Wilsona itd. Prema tome ne bih se složila da naša djeca odnosno naša mladost ne osjete te lijepe trenutke na stadionima. I upravo zbog toga mislim da treba učiti djecu korektnom načinu navijanja, a ne agresiji, putem tribina, putem edukacija, poticati djecu zapravo na pozitivnu stranu navijanja. Trebamo odgajati nažalost odgajati i navijačke skupine. Još bi nešto spomenula, prema nekim istraživanjima najčešće su navijači su zapravo govorili da je problem, ukazivali su na problem i alkoholizma i psihoaktivni supstanci, međutim to nije samo problem navijača, to je problem društva koje nismo riješili koje slabo rješavamo. Kada govorimo o kažnjavanju zatvorom i velikim novčanim kaznama to jest efikasna metoda, međutim pitamo se da li je dovoljan broj policajaca na stadionima, da li je potrebno više policajaca u civilu, više kamera, više snimanja da bi im se pomoglo u identifikaciji izglednika. Isto tako mislim da bi trebala biti bolja komunikacija uprave klubova s vođama navijača tako da u biti navijači znaju što ih čeka odnosno da imaju uvid što slijedi ako klub ne podržava mjere koje bi trebao podržavati odnosno ako se nasilno ponašaju. Isto tako mislim da bi trebalo osvješćivanju, raditi na osvješćivanju navijačkih skupina u cilju smanjivanja nasilja na razno razne načine pa i preko putem natpisa, na kartama, na majicama, čak i formiranja web stranca odnosno facebook grupa. Prema tome, za borbu protiv nasilja nije nam dovoljna represija, tu moramo biti inovativniji u smislu preventivnih mjera, a isto tako odgovorniji prema tom problemu. I za kraj bi zapravo rekla da smo u par navrata vidjeli primjere na koji način se radi, dvije kategorije huligana u odnosu kako se postupa prema njima na stadionima i van stadiona onda se mislim ako oni već imaju takav poriv nasilni možda će i kalkulirati gdje će raditi to nasilje, pa nije čudo da bi se možda opredijelili da budu među prosvjednicima. Nažalost. Hvala lijepa.
Jedna replika čini mi se. Znači bilo uzaludno mahanje pločicom. Gospodin zastupnik Goran Heffer. Izvolite. Pardon. Kako se to zove kasno paljenje? ... [[Upadica se ne razumije.]] Kako govorim sam sa sobom kada govorim sa kolegom Stazićem. Kako sam sa sobom. Bit će nam čast, zadovoljstvo.
Hvala lijepo. Kolegice Bonačić, govorite o represiji smatrate da će ona očito polučiti neke učinke. Međutim i to je upitno s obzirom ja vjerujem da je MUP-a kao predlagaču odnosno onome tko je izradio ovakav prijedlog jer je predlagač Vlada, kakvo je stanje u našem penalnom sustavu. Jel vi znate da su sada naši zatvorski kapaciteti u mnogim slučajevima popunjeni ne 100%, 120%, 150% kada je problem bio gorući prije nekoliko godina, kada je o tome govorio pučki pravobranitelj, nego sada imamo preko 200% u nekim kaznionicama. I gdje ćete vi molim vas smještati ove mladiće? Gdje ćete vi njih smjestiti? Hoćete neke ubojice otpustiti pa ove ljude smjestiti koji su uništili neku tuđu stvar. Evo vidite po Kaznenom zakonodavstvu po članku 22. kod uništenja i oštećenja tuđe stvari, pravi zakoni to odavno upravo da bi se rasteretili zatvori i kaznionice pravi razliku da li je imovina privatna ili je u državnom društvenom vlasništvu Međutim vi ovdje to je jedno temeljno načelo negirate. Dakle, bez obzira kakva je jel u privatnom vlasništvu imovina, ja ne kažem da to također ne treba kazniti možda i strože upravo zato što se tamo i dogodilo. Ali uvodite ne samo nova kaznena djela, nego dirate se u gotovo opći dio, jer to nisu kaznena djela koja se progone ex offo po službenoj dužnosti nego po prijedlogu. Dakle, štite privatnu imovinu na sasvim drugačiji način nego što je ona zaštićena kaznenim zakonodavstvom.
Odgovor na repliku.
Evo kolegice vi ste sama rekli da ovim zakonom izmjenama uvode se nova kaznena djela, a ja ću samo ponoviti da represija nikada nije sama represija suzbila nasilje pa neće ni ovaj put. Hvala.
Gospodin zastupnik Goran Heffer.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Gospodine državni tajniče sa suradnikom, kolegice i kolegice i kolege zastupnici. Svima nama je jasno da je sport u HRvatskoj jedan rekao bih jedan od najvažnijih dijelova društva kao i to da je Hrvatska sportska nacija. To je više puta istaknuto i to je ono čime se da kažem i ponosimo. Dakle, brojni hrvatski sportaši svojim rezultatima, svojim uspjesima kako u zemlji tako u svijetu su promovirali i još uvijek promoviraju Hrvatsku u onom najboljem svjetlu. Po nekim pokazateljima kada govorimo u odnosu nekakvih sportskih uspjeha i broj sportaša ili kada govorimo o odnosu rezultata koji se ostvaruju i broju stanovnika u RH, onda se HRvatska može smatrati državom među najsportskijima ako ne i najsportskijom nacijom u svijetu. I to je ono što nas veseli i to je ono što nas čini ponosnima i zato radimo i navijamo i poistovjećujemo se sa svim našim prije svega reprezentativnim ekipama, od Vatrenih, Barakuda, Kauboja, kako li su sve sami sebi smislili i nadjenuli imena, rado se odijevamo u navijačke dresove sa određenim motivirajućim natpisima itd. U svakom slučaju, navijači su sastavni dio svih tih događanja. Naprosto sport bez natjecanja bi bio besmislen, a natjecanje bez navijača bi isto tako bilo besmisleno. I zbog navijača se ustvari održavaju sportska natjecanja, a ne da kažem samo zbog sebe. Ali mi ovom prilikom dakle kad ovo kažem govorimo o navijačima, dakle govorimo o ljudima koji na natjecanjima pjevaju, plešu, uživaju, nadahnjuju i motiviraju svoje klubove i jednom rječju, govorim o ljudima koji vole svoje klubove i koji ih motivirajući i navijajući za njih na natjecanjima to javno i pokazuju. I lijepo je vidjeti stadion pun navijača koji zdušno bore svoj tim na putu ka pobjedi. Evo jučer je bila jedna nogometna utakmica, vjerujem da veći dio barem zastupnika je gledao utakmicu Barcelona-Arsenal, da su bili isto tako svi zadivljeni koliko je ljudi tamo bilo i kako se to navijalo. Nije čudo da je onaj igrač Arsenala Van Percie nije čuo zvižduk suca, dobio je nažalost drugi žuti odnosno crveni karton, ali od takve buke i od takvog navijanja se zaista malo toga i čuje. U jednoj totalnoj suprotnosti su pojave poput stadiona punoga dima, poput zablješćujućih svjetiljki tzv. bengalki, zaglušujuće buke topovskih udara, gužve, meteža, tuče te posebno bjesomučnog razaranja i uništavanja prostora oko sebe od strane jedne razularene mase koja sama sebe naziva također navijačima. Na sreću, takvih navijača je puno manje nego onih stvarnih navijača, onih pravih navijača koji vole svoj klub i koji navijaju. Ali znate po onoj narodnoj, može se dogoditi da divlji potjeraju pitome i upravo iz tog razloga je potrebno djelovati u tom smislu kako se takve stvari ne bi dogodile. No jednako tome ovakvom jednom problemu je potrebno vrlo ozbiljno pristupiti i njegovom rješavanju dakle vrlo odgovorno i sveobuhvatno uzeti u obzir sve uzroke koji mogu biti uzroci takvog jednog negativnog ponašanja i potrebno je u odgovarajućem zakonskom prijedlogu kao što je ovaj obuhvatiti sve one mjere i sve one čimbenike koji mogu utjecati da se takve neugodnosti i takva negativna ponašanja spriječe i ukinu u cijelosti. Kad govorim o uzrocima onda je činjenica da u prvi plan dakle kad god govorimo o sportovima u kojima se takve negativne pojave događaju uvijek ispliva nogomet. To je zaista začuđujuća stvar i to je svima jasno, svim zastupnicama, svim zastupnicima i svima onima koji govore o takvim negativnim pojavama. A to isto je bilo jasno i kada smo prije dva tjedna raspravljali o SDP-ovom Zakonu o športu koji je predlagao jedno uređenje profesionalnog športa koji nažalost nije prihvaćen još, odnosno nije tada prihvaćen jer je SDP-ov prijedlog iako je uvodio određeni red u tom području, a samim tim i u cjelokupnom području nogometa. Već tada je veći dio zastupnika pa i zastupnika vladajuće stranke apostrofiralo nogomet kao sport u kome je najviše problematičnih situacija. Pa evo i sada iz ovih prethodnih rasprava vidjeli smo da se nogomet provlači kao light motiv, kao sinonim svih tih negativnih događanja. Da su neredi na nogometnim terenima kako nacionalni tako i internacionalni problema Republike Hrvatske potvrđuje to da je evo istoga toga dana 24. veljače kad smo mi raspravljali o tom zakonu, naravno ne vjerujem da imaju ikakve veze, u Zagrebu bio i predsjednik UEFA-e Michel Platini kako bi osobno uručio pismo UEFA-e kojim se od Republike Hrvatske traži da u roku od godinu dana riješi pitanje nereda na nogometnim terenima i to uz opasku da ukoliko se ne riješi zaprijetio je kažnjavanjem hrvatskih nogometnih klubova. I onda se pitamo kako to ljudi koji izazivaju takve negativne pojave i nerede na nogometnim terenima mogu govoriti o tome da oni vole svoj klub ako ih to u konačnici može odvesti iz natjecanja, prije svega iz europskih natjecanja, a i ugroziti i reprezentativni hrvatskog nogometa koji je kvalitetan i sve ono ostalo što nogomet može u pozitivnom smislu i dati i pokazati. Dakle, sve ukazuje na činjenicu da se upravo da kažem u području nogometa treba sagledavati uzroke takvih negativnih pojava kao što su neredi, ali i tražiti rješenja jer ako riješimo u nogometu pitanje nereda na športskim terenima riješit ćemo ih onda u svim ostalim sportovima. Iako ja moram priznati da je mene osobno najviše pogodio, gledajući i prateći sport, dosta ga pratim, najviše nered 2003. godine koji se zbio u Kranju na vaterpolo utakmici Hrvatske i Crne Gore. Zašto, zato što je to zaista bilo bjesomučno razaranje prostora i svega ostaloga na području druge države u sportu koji nikad nije pokazivao tako nasilne tendencije među navijačima. Tako da to je ostalo barem meni u sjećanju kao jedan najnegativniji slučaj. Sjećam se da je tadašnji premijer Republike Hrvatske Ivica Račan uputio brzojav isprike i žaljenja zbog takvih događanja. A zašto se upravo u nogometu pojavljuje najviše negativnosti, zašto se upravo u nogometu ne djeluje energičnije ka rješavanju takvih negativnosti. Između ostalog i to je istaknuto prije dva tjedna u onoj raspravi o onom zakonu, riječ je o interesima. U nogometu su sadržani najveći interesi prije svega financijski, a i politički, svi oni ostali. Pa upravo spremnost da se štite ti interesi ne dopuštaju ozbiljnije bavljenje ovim. Što se tiče ovoga prijedloga zakona on će svakako u nekim segmentima djelovati na smanjenje nereda, ali sumnjam da će riješiti ovaj problem u cijelosti. Najveći dio tih aktivnosti koje se propisuju ovim zakonom svaljeno je na policiju, samim tim je svaljen i najveći dio odgovornosti na policiju. Ovim zakonom rekao bih, ako ga usporedimo sa prošlotjednim zakonom, policiji se propisuju neka posebna postupanja u slučaju nereda dok se tamo propisuju opća postupanja. Ja ga osobno smatram dopunom Zakona o policiji, u cijelosti kako ga ovdje vidimo. Uglavnom se posvećuje pozornost represivnim metodama. Postoji dio metoda koje su ili postupaka koji imaju preventivni karakter ali i one su ishodištu represivne kao što je pohranjivanje putovnica, javljanje u policijsku postaju itd. Nedostaje uloga sportskih klubova u svemu tome. U kom pogledu? Oni su ti koji organiziraju natjecanje, oni su ti koji prodaju ulaznice. Oni su ti koji surađuju sa navijačkim skupinama pa im i osiguravaju besplatne ulaznice. Oni su ti koji zarađuju od natjecanja neposredno kroz ulaznice, kroz promidžbu itd. ili posredno prodajom igrača koji se na takvim utakmicama pokazuju kako treba u kvalitetnom. Oni dakle zarađuju od tih utakmica a ako se dogodi ozbiljniji nered onda postupa policija i troškove toga snosi društvo. Dakle, nedostatan je zakon u smislu prevencije i prema tome evo još jedna rečenica. Bojim se da ovaj zakon neće uspješno riješiti problem i da bi trebalo smanjiti represiju, pojačati prevenciju i ovo ne može biti naprosto jedini način za rješavanje ovako velikog problema. Hvala lijepa. Ispričavam se.
E sad, gospodin zastupnik Arsen Bauk.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege, poštovani državni tajniče. U ovom mandatu čini mi se da je ovo četvrta rasprava što u prvom, što u drugom čitanju u ovome zakonu, bilo o zakonu, bilo o izmjenama, dopunama, dopunama izmjenama itd. Ono što je zanimljivo sve četiri rasprave bile su u poslijepodnevnim satima izvan tv kamera. Potpredsjedniče ja se nadam da saborsko Predsjedništvo ne misli da baš mi zastupnici ne možemo pedagoški i edukativno djelovati na navijače pa da nas sklanja po ovoj temi iz jutarnjeg termina, tako kad bude sljedeća izmjena sasvim sigurno tradicija govori da jednom ili dvaput godišnje to izmijenimo da će sljedeći put biti u jutarnjem terminu. Ja gospodine potpredsjedniče vjerujem da će se to [[Upadica Šeks: Što televizija ne prenosi ovo?]] Drugo, što se tiče zakona na prvome čitanju Vlada je bila u najjačem sastavu. Vlada je dakle bila u najjačem sastavu. Došla je tadašnja potpredsjednica gospođa Adlešić, bio je ministar pravosuđa gospodin, tada gospodin Šimonović, bilo je još nekoliko državnih tajnika, a na svim sljedećim raspravama ostao je samo državni tajnik Buconjić i on je u stvari kada su se svi ovi poslikavali rekli što su imali, a na njemu je ostala sva borba sa navijačkim ili huliganskim skupinama. Tako da i to na neki način govori da ova tema kad se treba slikavati onda obično budu najjači ljudi u Vladi. Ali kada treba nešto napraviti ostane na policiji, na Ministarstvu unutarnjih poslova koji su ostavljeni sami da se bore sa njima. E sada, zašto sam ovo naglasio gospodine Kulušiću zato što ja duboko mislim da bi u ovome trebalo sudjelovati barem Ministarstvo obrazovanja, ako ne i neka druga ministarstva. I vjerujem da ovi koji su radili nerede na sportskim natjecanjima, da je na njih teško djelovati više nekakvim preventivnim i drugim metodama ali da se na djecu u školama, u osnovnim, u srednjim školama, dakle da se na njih ipak m ože djelovati da se takve stvari na stadionima ne događaju. U kojem sportu dolazi do najviše nereda? Dakle, u rukometu, u košarci, u vaterpolu, u hokeju gdje igramo regionalne lige ili gdje su planirane regionalne lige bilo sa Austrijancima, bilo sa Srbima, Crnogorcima, Slovencima itd. Dakle, tamo ne dolazi do velikog broja nereda. Tamo gdje mi Hrvati sami igramo protiv sebe tamo dolazi najviše nereda, dakle u nogometu. Rekao bih da su nogometne utakmice samo izlika ili dobar povod onima koji žele napraviti nerede da ih naprave. Navijačke skupine, odnosno želio bih ipak ih nazvati huliganske skupine jer ja iznimno cijenim prave navijačke skupine i prave navijače. Dakle, te skupine lako pronađu povod da naprave nered, pa onda umjesto na utakmicama to su napravili prošlu subotu na ovim prosvjedima. Primjerice jedan veliki rivalitet između navijačkih skupina je u Grčkoj između Olympiakosa i Panathinaikosa, pa kada su onda, nisu mogli raditi nered na utakmicama, na nogometnim utakmicama onda su se sjetili pa napravili na utakmici ženske odbojke između ta dva kluba, a posebno je bilo dramatično na vaterpolo utakmici opet ta dva kluba kada je jedna skupina navijača pokušala baciti električni semafor u bazen, naravno onaj za mjerenje napada. Da se to dogodilo, dakle došlo bi do jedne velike tragedije. Prema tome, tu sa sportom doista nema nikakve veze. To je pitanje isključivo toga da netko želi napraviti nered i da su sportski događaji samo povod. Vjerojatno bi tako bilo i u Hrvatskoj da nema ovoliko nereda na nogometnim utakmicama našlo bi se mjesto i vrijeme kada bi se ti neredi dogodili. Evo Hrvatska nogometna liga počela je prošli tjedan. Bili smo svjedoci prethodnih godina velikog broja nereda na pripremnim utakmicama. Dakle, netko sazna gdje igra najviše se radilo o Bad Blue Boysima Dinamo u Austriji, u Sloveniji, bilo gdje i napravi se nered tako da se cijela država mora crveniti. E sada kad vidimo u kojem se sportu to događa možemo analizirati još jedno stanje, a to je stanje u savezu, u Nacionalnom savezu, u Nogometnom savezu. Dakle, na čelu Nacionalnog saveza je osoba protiv koga UEFA vodi postupak zbog homofobnih izjava. Ljestve mu drži pak jedan drugi gospodin koji ima nešto blažu povijest. Samo je uletio u gradski ured i fizički se obračunao sa pročelnikom. A onda ovog trećeg kandidata, odnosno drugog protukandidata su sada valjda suspendirali i sve one koji su bili s njime na onoj drugoj skupštini jer su na prvoj skupštini koristili usluge zaštitara. Da nije bilo njih vjerojatno bi bilo i ovih na koje se ovaj Zakon odnosi da se međusobno barem oni potuku da se međusobno ne bi potukli. Prema tome, mi se ne moramo čuditi što je takva situacija na terenima i na stadionima kada ni u forumima koji vode to natjecanje nije puno bolje. To je doduše jedan institucionalni nered, ali nema veze. U ovome zakonu, dakle dolazi do određenih pooštrenih sankcija za prekršitelje. U osnovi to je jedan manje dokaz da dosadašnje mjere nisu bile u potpunosti učinkovite, a vjerujem da se i kod ovog zakona događa nešto što se u Hrvatskoj inače događa kod zakona, a to je da imamo dobre zakone koji se u praksi loše provode, pa onda da bi to spriječili donosimo lošije zakone od onih dobrih zakona koji se još lošije provode u praksi. Zbog toga ćemo imati na papiru sve više represije, iz obrazloženja zakona je vidljivo da mnogi koji bi po odredbama koje se mijenjaju trebali raditi svoj posao, ne samo državne institucije u smislu Ministarstva unutarnjih poslova nego i sudovi koji ne obavještavaju nacionalne saveze i klubove ovima koji su dobili neke vrste zabrana, o klubovima ili vlasnicima sportskih objekata koji nisu zadovoljili tehničke uvjete koje im je propisao zakon. Prema tome ovim se pokušava nešto ispraviti, vidjet ćemo koliko će to biti uspješno. Ono šta bih ja ipak želio reći, dakle bez obzira na zakonske odredbe, tu je policija da provodi zakon, svi oni koji su se ugodno osjećali na bakljadi na Poljudu povodom 100 godina Hajduka sasvim sigurno nisu mislili o tome koji je stavak zakona prekršen, ali otprilike to bi usporedio sa gostovanjem predsjednika Busha na Markovom trgu, dakle kad je dobra prigoda onda se i to može tolerirati, pa vjerujem da u tom smislu možemo pokazati i razumijevanje. Zahvaljujem.
Hvala. Dvije replike. Prva, gospodin zastupnik Stjepan Heffer.
Hvala lijepa.
Ja stalno Stjepan.
Hvala lijepa. Uvaženi kolega zastupniče Bauk, duhovito ste primijetili termin u kome se odvijaju rasprave i odvijale su se rasprave o ovom pitanju. Pa ja bih, odnosno i ja bih mogao duhovit biti pa reći da predsjedništvo Sabora ima osjećaj za sport, pa u sportskim terminima određuje termin za raspravu, jer obično ovi večernji termini su rezervirani za sportska događanja, pa evo i ovo je jedan vid očito njima događanja. No ono što je ozbiljnije jeste pitanje koje, gdje ste istaknuli da na prošloj raspravi je bila Vlada u jednom puno jačem sastavu, u prijedlogu ovakvoga jednoga zakona i o raspravi o njoj. Pa evo to je upravo ono što sam i ja u raspravi istaknuo, sada je sve svaljeno na policiju, dakle svaljen je najveći dio postupanja, odnosno njihovih aktivnosti, svaljena je i odgovornost samim time, i to i jeste upravo glavna zamjerka ovom prijedlogu da nedostaju ostali čimbenici koji se pojavljuju u održavanju sportskih natjecanja, u pripremi, i u da kažem ostvarivanju profita od toga svega. Policija se zna što treba raditi, i nije njezin zadatak da bude jedini i isključivi da kažem onaj segment koji štiti od nereda na sportskim natjecanjima i koji ga sprječava. Nedostaje preventiva u svakom pogledu. A što se tiče stanja u nogometu, jasno riječ je o interesima, jako je interesantno, predsjednik Hrvatskog nogometnog saveza je počasna funkcija koja se obnaša bez novca, ali je jako slatka jer se toliko bore za nju. Hvala lijepa.
Odgovor na repliku.
Pa kad se već služimo sportskim terminima, ne samo da je u sportskom terminu nego obzirom da je ova sjednica produžena onda je ovaj zakon došao u sudačkoj nadoknadi, nadoknadi na rasporedu jer je bio od početka u dnevnom redu. Želio bih ipak istaknuti da, kad raspravljamo o ovome zakonu, onda vjerovatno govorimo o onim lošim stvarima, ima i puno dobrih stvari, pa bih ja još jednom htio naglasiti da se ovaj zakon odnosi na manju, možda u promilima, skupinu navijača koji dakle dolaze na sportsko natjecanje, a da onaj veliki broj 99% navijača, u šta uključujem i sebe i ostale koji se u ovoj sabornici tako osjećaju, žele i korektno navijaju za svoj klub ili za druge klubove, ukoliko neke od njihovih natjecatelja napravi dobar potez, i prema tome možda da malo ipak ublažimo u ovome dijelu tu oštricu, ne dakle, ne odnosi se na sve navijače, nego na onaj manji dio koji dakle radi nerede. Na žalost o njima se najviše priča, jer i njihovo ponašanje je jednostavno takvo da zaslužuje i osudu i nešto veću pažnju, ali nikad ne smijemo zaboraviti i ove ljude dakle koji, kad vide policajca na stadionu, u njemu vide osobu koja će ga zaštititi, a ne koju treba napasti. Zahvaljujem.
Gospodin zastupnik, gospodin Hanžek. Izvolite.
Kolega Bauk, ovo je posljednja vaša, odgovor na repliku, je zapravo potrebno naglasiti na početku. Izuzetno veliki broj, tisuće mladih ljudi bave se nogometnim sportom, jer ja se slažem da je ovo pretežno pitanje nogometnog sporta. Na tisuće aktivista volontera vode te nogometne momčadi, te mlade, odgojno djeluju na njih, usmjeravaju ih pravilno ili koliko je to moguće upućuju na dobar put. Međutim čitava slika o nogometnoj organizaciji vezana je uz glavno rukovodstvo nogometnog saveza Hrvatske i profesionalne klubove prve hrvatske nogometne lige. Na žalost tu je i koncentracija najvećih problema, jer prvo sve ovo što se događa danas navijačima je zapravo došlo na naplatu toleriranje, pomaganje, kolaboriranje sa skupinama huliganskim, neću reći navijačkim. Ne treba napominjati da je i policija imala gentlemenske dogovore dozvolit ćemo vam da napravite u 17-oj minuti bakljadu, ali ako se obavežete da od Rijeke za Zagreb nećete razbijati u vlakovima i u autobusima. Pa su onda i neki današnji čelnici klubova financirali bakljade i razne transparente i podrške sebi i svojoj politici. I na žalost dovodi se u situaciju da čitava liga je premrežena sa negativnostima, koje ne dozvoljavaju da ti isti ljudi ispravljaju nešto, nego evo dolazi na red da samo policija to radi. Ja neću napominjati da ima iks funkcionera sudaca i ostalih javnih lica u prvoj i oko prve nogometne lige, kojoj po svim zakonima djelovanje u društvu ne bi smjeli to raditi, jer su kažnjeni ili kažnjavani ili pod istragama za djela koja su u disproporciji sa onim što sad rade. Međutim to se tolerira, i rezultat je ovo. Hvala.
Hvala. Odgovor na repliku.
Hvala potpredsjedniče na toleranciji.
Tolerancija je uvijek potrebna.
Ali netolerancija … [[Ne razumije se.]]
Ma potpredsjednik je uvijek bio tolerantan, barem ja mogu to posvjedočiti.
Nisam mislio na sebe, ni na vas, ni na kolegu Hanžeka, nego na Marcusea.
Ja ću pokušati u manje od dvije minute. Kolega Hanžek spomenuli ste dvije stvari, jedno je upravljanje nacionalnim savezima, a drugo je upravljanje klubovima. Što se tiče upravljanja i nacionalnim savezima ja mogu reći da je to jedna od stvari, politika je na lošem glasu, ali način na koji funkcionira politika, parlament je barem tu se zna tko je tko. Oni su HDZ, mi smo SDP, ovi u sredini su druge stranke, tako smo izabrani. A na tim skupštinama to se brate ne zna tko je čiji, mijenjaju se pa se mijenjaju svaki drugi dan pa onda ovi sazovu skupštinu u 11 pa onda je ovi iz jedne županije sazovu u 10 da bi promijenili delegata pa je onda ovi sazovu u 9 da bi preduhitrili ove. Prema tome, to samo pokazuje taj jedan nered u upravljanju. To je samo simbolično kako to funkcionira u savezima. A što se tiče klubova, o tome smo nešto govorili prilikom rasprave o Zakonu o športu. Kada se ne zna tko je vlasnik, dakle kad se radi o tim i takvim udrugama onda kada recimo dođu u opasnost da u skupštini gdje ih je 30 ovi nadglasaju ove druge onda oni povećaju skupštinu na 80 pa dovedu 50 svojih i ponovno nadglasaju ove prve. Da je prošao naš prijedlog zakona barem bi se znao vlasnik, bilo bi sportsko dioničko društvo pa bi se znalo tko je vlasnik pa bi onda vlasnik određivao, a ne bi ti čelnici ovisili baš toliko o navijačkim skupinama pa da im se moraju dodvoravati da bi na taj način zadržali neke svoje pozicije u klubu. Ali, nadamo se dakle da ćemo imati još prilike koji put razgovarati o ovom zakonu i o sportu sveukupnu pa će biti prilike i o tome nešto šire reći. Zahvaljujem.
I gospodin zastupnik Dragutin Lesar, izvolite.
Hvala lijepa poštovani gospodine potpredsjedniče. Četvrti puta govorit ću isto. Državni tajnik je živi svjedok. Ovo je krivi naziv zakona, ovaj zakon bi se trebao zvati Zakon o nogometnim huliganima ili o sprečavanju nogometnog huliganstva. Četvrti put spominjem sportove koji imaju u dvoranama ili na svojim stadionima tri ili četiri puta veći broj gledatelja bez ikakvih incidenata. Mi imamo problem na nogometnim stadionima i samo nogometnim. Bilo je prije godinu, dvije rasprave, tada su neki koristili kao argument za pojačavanje represije i koliko je koštala cijena osiguranja jedne incidentne nogometne utakmice ako se sjećate. Bilo bi zanimljivo doista kada bi MUP redovito objavljivao te podatke da i ljudi, građani ove zemlje shvate koliko državnog novca treba utrošiti da se odigra jedno kolo tobože profesionalne nogometne lige u Hrvatskoj. Velim Zakon o nogometnim huliganima i onda se postavlja pitanje a koliko tih "Indijanaca" ima? Ili je 100, 200, 500, 5 tisuća – što ne vjerujem. Ne vjerujem da ih je zapravo više od 1000 u cijeloj državi. I zbog tih 1000 peti, četvrti put zakon, ja se bojim da peta promjena zakona bude predviđala da svi posjetitelji nogometnih utakmica ili sportskih priredbi će uz sebe trebati imati i potvrdu psihijatra da su zdravi. Što vjerojatno nije vaš cilj. I zato vas pitam, vas u MUP-u, zašto na sebe, zašto dozvoljavate da se na vas svali sva odgovornost za stanje na nogometnim terenima? Zašto prihvaćate da je samo policijska represija sredstvo pravljenja reda? Na vas se vrši kontinuirani pritisak i traži se da policija napravi red. Naravno da je policija značajni faktor. Ja sam vas državni tajniče u drugoj izmjeni zakona upozorio da one odredbe koje ste tad stavili da policija može prekinuti sportsku priredbu ako, pred vas stavlja veliku odgovornost ili čekao sam prvu takvu incidentnu situaciju kad će policija prekinuti nogometnu utakmicu, to se nije desilo. Zato vas sad pitam zašto ponovno popuštate pred pritiskom i dolazite sa prijedlogom pojačanih represija prema navijačima, dakle svima, koji jesu ušli na stadion, koji jesu na tribinama, koji su oko stadiona popili pivu, dvije ili ne daj Bože nakon incidenta zatekli se u trci, gužvi, stampedu koji od stadiona vodi nekamo jer potencijalno i oni mogu biti sankcionirani po ovom zakonu. Pa čak i na terasi kafića na kojoj se može naći grupa huligana koja je izazvala incident. Hrvatski nogometni savez po meni je jedini krivac stanja u hrvatskom nogometu u ovom smislu o kojem danas raspravljamo i govorio sam i sada ću reći dok god na čelu HNS-a je gospodin Marković i grupa oko njega kakve god ovlasti policiji vi zatražite da vam damo reda biti neće. Ne može ga biti jer ne možemo se pomiriti s činjenicom da vi morate potrošiti 2 milijuna kuna ili milijun i 800 tisuća kuna za osiguranje jedne nogometne utakmice, a da HNS nijednog od tih klubova ne sankcionira zbog niza propusta koje su oni napravili. I sve iza toga je normalno. Ne može biti normalno da ni Hrvatski olimpijski odbor nema predviđene sankcije za sportske saveze koji doista ništa ne rade da provode ovaj zakon kao i druge zakone naravno. Ne možemo prihvatiti više činjenicu da ni Zakon o športu ne predviđa kao ni ovaj zakon državno kažnjavanje klubova. Možete misliti nakon 24 sata natjeravanja po gradu, angažiranja 300 policajaca, ne znam koliko specijalnih vozila oni kazne klub sa 40 tisuća kuna kazne koju ovi valjda otplaćuju na rate, na obroke. I nikom ništa. Zašto se ne provodi Zakon o športu u dijelu obaveze privatizacije nogometnih klubova? Zašto nemamo propis da država kažnjava kada nogometni savez ne želi sankcionirati organizatora takve utakmice s kaznom desetorostrukom većom nego je to nogometni savez? Zašto istinu ne govorimo da najčešće u dogovoru sa vodstvima nogometnih klubova ove grupe huligana izazivaju nerede? I nitko me neće uvjeriti da na stadione je moguće unijeti toliko arsenala i rekvizita, a da nemaju support i pomoć iznutra. U drugim državama koje su imali probleme, Kolega Arsene možeš mi omogućiti da završim raspravu jer bih želio da državni tajnik čuje što ja govorim? Hvala. Zar Englezi odnosno Velika Britanija nije kada je primijenila metod represije prema huliganima istovremeno pritisnula svoj nogometni savez da sankcionira nogometne klubove? Zar u drugim državama u Europi upravo nogometni savezi nisu ti koji najdrastičnije kažnjavaju klubove koji rade ovo što rade naši. Imamo apsurdnu situaciju. Klubovi su privatni kada prodaju igrače, a društveni ili udruge građana kada trebaju dobiti novac. I država financira tobože profesionalni nogometni klub kada proda igrače, a kada traži novac je udruga građana. i kada naprave ovo što rade, zašto vi sada morate predlagati ovakve represije, vjerojatno ćete morati osobosobljavati nove timove interventnih postrojbe policije da pokrivate sve moguće utakmice visokog rizika. Oni se prave kao da se to njih ne tiče. Neće biti efekta čak ni to ovog drastičnog primjera kažnjavanja navijača koji je napravio onaj vandalizam i policajcu izbio oko. Neće poslužiti poučno, jer uzroci nisu u tome da tad policija nije uredovala da nije imala zakonita sredstva, da nije bilo nadzora, nek je to bilo organizirano. I što se desilo poslije u sklopu nogometne organizacije? Ništa. Zašto dozvoljavate da se oni amnestiraju od te odgovornosti? Zašto kolege u ministarstvu nadležne za šport ne pritisnete da konačno kroz Zakon o športu i taj dio reguliraju? Sav bijes ide na vas, ako vas je previše puno policajaca, ako se nešto desi gdje ste bili, što niste napravili, što ste radili da su razbili 12 tramvaja, zašto niste na vrijeme preventivno reagirali? Pa mi pola policije angažiramo vikendom samo za nogometne utakmice. I sada ste ponovno prihvatili na sebe sve. Ja vam preporučam da to više ne radite. Od sada nadalje i ovi vaše kolege u ministarstvu čija je nadležnost sport moraju shvatiti da pitanje bavljenja športom i odgovornosti za stanje u športu u to spada i sigurnost na sportskim stadionima, da oni kroz zakon, nogomet, sportske saveze, a prvenstveno kroz nogometne saveze, mogu, jednom odredbom o zakonu stvoriti odgovornim za to. Vidjet ćete da samo jedna sankcija nogometnog saveza nastupa bez gledatelja ili ne daj Bože izbacivanja iz takmičarske lige. Nema veće prevencije, nema veće prevencije kada klubovi koji rade ove, a na njihovom čelu su isti ti koji zaslužuju naziv huligani budu izbačenih iz tog ligaškog takmičenja. Bit ćemo mirni sljedećih 50 godina. Zato apeliram na vas neka vam je ovo posljednji put da pristajete da prihvaćate pritisak i javnosti i društva u cjelini da samo policija jeste odgovorna za stanje na stadionu.
Hvala. Ispravak gospodin zastupnik Petar Mlinarić.
gospodine potpredsjedniče. Slažem se ja što gospodin zastupnik kaže da osuđuje huligane i dapače normalno da naša policija ulaže puno truda, ali bih rekao tako isto da se tako ponaša na skupovima upravo ovim prosvjedima kada se iz mirnih prosvjeda pretvore u gađanje policajaca, ozljedu policajca, prave štetu, pa mislim da bi gospodin Lesar ipak trebao i tu djelovati na tom području kao što predlaže na nogometnom igralištu. Hvala.
To baš niste ispravljali nego ste mu davali savjet.
Prihvaćam ovaj savjet kada budem organizator, vidjet ćete neće biti kolega ako ste zabrinuti zbog toga.
Neće biti ničega kada bude vi organizator.
Neće biti nereda.
A nereda. Replika gospodin zastupnik Nenad Stazić.
Uvaženi kolega Lesar moram reagirati na nekoliko vaših teza. Prvo, huligane nazivate indijancima, indijanci su jedan častan plemenski narod koji se svojevremeno borio za opstanak na svojim ognjištima. Drugo, kažete da je HNS isključivi krivac jer ne kažnjava klubove. Nije to dobra teza. HNS i klubovi su jedno te isto, HNS proizlazi iz tih klubova. Oni su međuzavisni, oni o jedni drugima ovise. Kakvi klubovi takav i HNS, ništa se tu ne može bolje očekivati. Ovdje je kriva isključivo Vlada zbog toga što ne shvaća problem ili ga ne želi shvatiti. Vi kažete da bi ovaj zakon trebalo nazvati zakon o neredima na nogometnim stadionima. Ali čim se vežemo uz sport određujući se prema huliganskim skupinama, mi njima dajemo na važnosti, mi ih gotovo potičemo. Treba shvatiti da ovo sa sportom nema veze, ni sa nogometnim sportom pogotovo sa drugim sportovima. To su huligani. Kad je netko u stanju baciti eksplozivnu napravu pod vizir policajca, pa to je čisti kriminalni tip. Kakav je to navijač? Kakve to veze ima bilo s nogometom bilo s kakvim drugim sportom? Svako nasilje treba osuditi, nitko nema pravo na nasilje. Netko se može razumjeti kada je čovjek izazvan, kada reagira, ali kada netko napada nekog drugog bez razloga samo zato da bi ga napao, e onda za to ne treba imati razumijevanja, a najmanje se to smije vezati uz sport. Tepamo im da su oni dijelovi tobože malih navijačkih skupina. Razdvojimo ih od navijačkih skupina i zakonom. Samo tako ćemo ih se riješiti, samo tako i nikako drugačije.
Odgovor na repliku.
Kolega Stazić, moja je rečenica glasila koliko tih indijanaca ima? To je bio citat. I ne vjerujem da sam indijance uvrijedio citirajući našeg ministra. A što se tiče drugog dijela tvrdnje da bi HNS trebali amnestirati od odgovornosti jer je on takav kakvi su klubovi. HNS kolega Šuker traži pojašnjenje na koji HNS mislim, pa sam dao pojašnjenje. Ne bih se složio s vama da je u savezu isto stanje kao i u klubovima, jer postoji prvoligaški nogometni klubovi za koje ja znam da nemaju probleme na svojim stadionima. Možda javnost ne izvještava o neredima iz drugih gradova, ali ja pratim nogomet dosta dobro pa vidim da se četiri ista kluba pojavljuju samo kao problematična kad igraju na njihovim stadionima. Ali da je stanje u Hrvatskom nogometnom savezu više nego alarmantno i da upravo zbog toga oni ne žele preuzeti svoj dio odgovornosti, a nažalost uz pomoć i potporu nekih pojedinaca iz politike, kod toga ostajem. Da li je samo Vlada kriva što ne prepoznaje uzroke? Ja mislim da ne. Nemojmo amnestirat savez i klubove koji godišnje okrenu više novaca nego je u državnom proračunu, resoru za znanost i visoko obrazovanje.
Ovo je lijepo da kolega Lesar brani Vladu. I gospođa zastupnica Nadica Jelaš, replika.
Kolega Lesar, rekli ste u svojoj raspravi o ovom zakonskom prijedlogu da zapravo je naziv zakona pogrešan, da bi se trebao zvati zakon o nogometnom huliganstvu. Istina je da je najveći broj odnosno najveća količina reći ću tako huliganskih ispada vezana za nogomet i zato osobno nisam fan nogometa jer zapravo hrvatski nogomet je sve više samo ne sport. Upravo se u nogometu, ono što je važno reći, okreće daleko najveći novac, a vrlo važan generator huliganskog ponašanja navijača je huligansko ponašanje pojedinih funkcionera pojedinih klubova. Činjenica je da nasilje generira nasilje i zato ako se sjećate mi smo u SDP-u predložili Zakon o športu i u njemu smo predlagali da se novcem poreznih obveznika financira samo masovni, dakle amaterski šport, a da profesionalni šport financira onaj tko ima interesa za to. Dakle, da se taj naš zakon prihvatio jedan dio uzroka ovakvog nogometnog huliganstva zasigurno bi time bio eliminiran.
Gospođa zastupnica Mirela Holy, izvolite.
Hvala vam, poštovani potpredsjedniče. Na samom početku rasprave ja bih se osvrnula na pomalo neuobičajeno dugu proceduru koja je protekla između prvog čitanja ovog zakona, a on je podsjećam bio u srpnju, odnosno početkom srpnja, 9. srpnja je zakon raspravljan u prvom čitanju. Pretpostavljam da je dan ili dva kasnije bio i usvojen, a ovaj zakon u konačnom prijedlogu odnosno u ovoj konačnoj varijanti je došao u proceduru 10. siječnja što znači na dan do izmaka jednog našom procedurom, odnosno Poslovnikom propisanoj proceduri. To začuđuje s obzirom na to da se prva varijanta, odnosno zakon u prvom čitanju od ovog zakona u drugom čitanju razlikuje doslovce u jednoj jedinoj riječi, a to je da su opojne izbačeno i ostale su samo droge. Postavljam pitanje zbog čega je predlagatelju odnosno Ministarstvu unutarnjih poslova trebalo punih 6 mjeseci da napravi drugu varijantu ovog zakona, odnosno konačni prijedlog koji se gotovo uopće ne razlikuje od prijedloga o kojem smo raspravljali u srpnju 2010. godine. Mislim da je to vrlo neobično i da bi se predlagatelj u svakom slučaju trebao očitovati o tome zbog čega se nije odlučio uvažiti određene primjedbe koje su predstavnici opozicije rekli tijekom prvog čitanja. Ne znam, pomalo je neobično. Rekla bih da je ono što je karakteristično za ovaj zakon je da se on u velikoj mjeri oslanja na represiju, a u velikoj mjeri zanemaruje prevenciju i činjenica je da je represija za državu koja je uvijek kao hegemonija represivni aparat znatno lakša od prevencije. Činjenica je da i represija može biti učinkovito sredstvo prevencije, ali jedino u slučaju ukoliko je ona opravdana, ograničenog opsega i efikasna, odnosno djeluje jedino prema onima koji su doista počinitelji određenih loših djela i njih se efikasno kažnjava jer upravo kroz njihovo efikasno kažnjavanje se daje nekakav naputak onima koji bi željeli možda se u nekim drugim prilikama ponašati slično njima da te radnje ne počine. Nažalost, do sada smo imali slučaj u Hrvatskoj da se na nogometnim terenima kada govorimo o nasilju nije učinkovito kažnjavalo počinitelje tog nasilja. Postavlja se pitanje zbog čega, jer da je onda danas vjerojatno ne bismo imali ovakve slučajeve nasilja kao što ih sada trenutno imamo. To je velika odgovornost elemenata odnosno organa represije i postavlja se pitanje da li je uopće bio potreban ovakav leg specialis ukoliko imamo dobro postavljen sustav represije kao jednog od načina održanja u principu nekakvog reda u društvu jer sigurno da bi i drugi neki zakoni trebali biti u svakom slučaju efikasno sredstvo u borbi prema svim oblicima nasilja, a ne samo prema nasilju na sportskim terenima. Ja bih se sada osvrnula i na amandmane koje smo podnijele kolegica Tatjana Šimac-Bonačić i ja, a mislim da o tom problemu do sada nitko još nije govorio. Naših četiri amandmana se odnose na problematiku u principu mržnje, iskazivanja mržnje, netolerancije, diskriminacije pa čak i nasilja koje različiti vandali i huligani na sportskim natjecanjima izražavaju ili počinjavaju prema osobama drukčije seksualne orijentacije. U tom bih smislu napomenula odnosno podsjetila da je na nogometnim utakmicama najuobičajenije skandirati protiv pedera i da u svakom slučaju je nužno da se ovakav zakon, zakon koji u svojim odredbama u članku 2., u članku 4. stavak 1. na onaj prethodni zakon spominje različite elemente odnosno načine diskriminacije koji se zabranjuju. Pa tu se govori o rasnoj, o nacionalnoj, regionalnoj, vjerskoj i bilo kojoj drugoj pripadnosti, ali se ne govori o tome da se ne bi trebalo vrijeđati i ne bi trebalo diskriminirati po osnovi seksualne orijentacije. To se ne odnosi samo na taj članak 2. ovog Zakona nego i na neke druge članke gdje se redovito izostavlja, znači ova odredba o znači izbjegavanju ili prevenciji ili bilo čemu drugome nasilja po seksualnoj, odnosno spolnoj orijentaciji. To je u suprotnosti sa jednim organskim zakonom, a to je Zakon o suzbijanju diskriminacije koji u prvom članku, znači onome što je u stvari sama suština cijelog zakona određuje i u tom smislu ću i citirati da vas sve podsjetim jer očigledno to baš nije vama kao predlagateljima koji bi trebali to imati na umu bila nekakva nit vodilja. Dakle, Zakon o suzbijanju diskriminacije kaže u članku 1. ovim se zakonom osigurava zaštita i promicanje jednakosti kao najviše vrednote ustavnog poretka Republike Hrvatske, stvaraju se pretpostavke za ostvarivanje jednakih mogućnosti i uređuje zaštita od diskriminacije na osnovi rase ili etničke pripadnosti ili boje kože, spola, jezika, vjere, političkog ili drugo uvjerenja, nacionalnog i socijalnog podrijetla, imovnog stanja, članstva u sindikatu, obrazovanja, društvenog položaja, bračnog ili obiteljskog statusa, dobi, zdravstvenog stanja, invaliditeta, genetskog nasljeđa, rodnog identiteta, izražavanja ili spolne orijentacije. S obzirom na to da se na nogometnim stadionima i na sportskim natjecanjima najčešće koriste izrazi koji direktno pozivaju na mržnju i diskriminaciju osoba drugačije seksualne orijentacije postavlja se pitanje zbog čega to nije našlo svoje mjesto u ovom prijedlogu zakona. Da li to znači da predlagatelj, odnosno Ministarstvo unutarnjih poslova i Vlada Republike Hrvatske smatra da je uznemiravanje diskriminacija po pitanju seksualne orijentacije, odnosno spolne orijentacije opravdano. Mislim da je to doista sramotno. I u tom smislu bez obzira na to što smatram da ovaj zakon ima dosta manjkavosti u tom smislu da potencira upravo represiju koju ja ne shvaćam u ovom zakonu kao učinkovitu, buduću znači prevenciju, nego jednostavno kao jednu nemoć institucija u dosadašnjem obračunu sa različitim vandalima, a to nije samo problem znači niti sportskih natjecanja je bilo dužno podnijeti, da smo bile dužne podnijeti kolegica i ja ovakav amandman. I ja se nadam da će ga predlagatelj usvojiti, jer ćemo sigurno i usvojiti ovaj zakon, jer će na taj način pokazati, da doista smatra da je diskriminacija po ovoj osnovi nešto što je neprihvatljivo.
Hvala. Replika, gospodin zastupnik Goran Heffer.
Hvala lijepa. Uvažena kolegice Holy, naglasili ste odmah u uvodu da je represija ovdje istaknuta kao primarni oblik rješavanja ovoga problema. I rekli ste s čim se ja slažem da ona u određenoj mjeri jeste učinkovita, pogotovo ako se zna protiv koga se ciljano provodi. I ona je normalna, dakle ako se policiju stavlja u prvi plan za rješavanje ovoga problema da to bude na principu represije. No, ono što je bitno tko snosi troškove za provođenje određenih postupaka policije u slučaju kada se organiziraju utakmice. Mi znamo da kada je određena tzv. rizična utakmica da se onda povlači policija čak iz drugih policijskih uprava, ne samo iz one u čijoj ingerenciji se odvija to natjecanje. Tko snosi troškove za sve to? Dokle god je to sve društvo, dokle god je to sve proračun, a ne ciljano onaj tko je zaista odgovoran i tko u konačnici ostvaruje i određeni financijski prihod od te utakmice ovo neće biti dobro. I zato sam ja i rekao da sve je svaljeno na policiju, učinilo ju se odgovornim a to naprosto ne može biti jedini način, jedina metoda da se ovaj problem riješi. Hvala lijepa.
Odgovor na repliku.
Kolega Heffer ja se apsolutno slažem sa vama, međutim bojim se da taj problem i nije bilo moguće riješiti kroz ovaj zakon ali ga je bilo moguće riješiti kroz naš Zakon o sportu kojeg smo mi podnijeli i koji je vladajuća većina u ovom Saboru odbacila prije izvjesnog vremena. Jer da imamo transparentniji odgovor na to pitanje tko je vlasnik i tko odgovara onda bi država i mogla naplatiti troškove takvog vandalizma s obzirom da su uprave klubova uvijek najveći zaštitnici i skrbnici upravo takvih vandala koji počinjavaju različita nedjela. Zbog kojeg razloga? Postavlja se pitanje, ali doista je tako na žalost. Ali eto kažem, vladajuća većina nije željela prihvatiti naš prijedlog ovog zakona, a sami lex specialis koji govori o sprječavanju neredas na sportskim terenima zasigurno neće riješiti i situaciju u kojoj se na žalost zna tko pije i tko plaća, a to uvijek znači su građani i građanke Republike Hrvatske.
Gospodin zastupnik Šima Đurđević. Izvolite.
Svima nam je poznato što se događalo i događa na športskim natjecanjima u Hrvatskoj, u inozemstvu gdje nastupaju naši klubovi i reprezentacije, a gdje naši navijači učestalo prave izgrade od razbijanja, paljenja, nedoličnog navijanja, tuče na stadionima, ulicama, trgovima, gradovima kako u Hrvatskoj tako i u drugim državama, te se nanosi ogromna šteta ugledu Republike Hrvatske. Iz tog razloga je Vlada Republike Hrvatske uputila Saboru Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sprječavanju nereda na športskim natjecanjima. Da se podsjetimo. Zakon o sprječavanju nereda na športskim natjecanjima usvojen je na sjednici Hrvatskog sabora, a stupio je na snagu u srpnju 2003. godine. Zbog stalnog praćenja, izvršavanja i primjenjivanja odredbi ovoga Zakona bilo je potrebno zakon nadopunjavati novim odredbama kako bi se učinkovito moglo primjenjivati u praksi. Na inicijativu Ministarstva unutarnjih poslova na sjednici Hrvatskog sabora u lipnju 2006. godine usvojen je Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o sprječavanju nereda na športskim natjecanjima. Ove izmjene i dopune dovele su do smanjenja izgreda na stadionima, ali došlo je i do povećanja broja izgreda na pravcima putovanja navijača, te do učestalih izgreda od strane hrvatskih navijača na gostujućim utakmicama u inozemstvu. Zbog nereda počinjenih u inozemstvu od strane hrvatskih navijača pristupilo se izradi novih izmjena i dopuna Zakona o sprječavanju nereda na športskim natjecanjima koje su stupile na snagu u travnju 2009. godine. U svrhu sprječavanja nereda navijača, pooštravanjem kaznenih odredbi i drugih sankcija prema izgrednicima odgovornog i profesionalnog ponašanja zaštitarskih i redarskih službi, organizatora športskih priredbi držim kako je ovaj prijedlog zakona dobro došao i kvalitetno sačinjen, te kako je u interesu svih nas i građana Republike Hrvatske da se ovaj zakon usvoji, te da se striktno provode najstrože kažnjavajući izgrednici i sve one koji sudjeluju u organizaciji i stvaranju nereda, a u svrhu konačnog uvođenja reda i civilizacijskog ponašanja na športskim natjecanjima, svima nam je jasno kako je ponašanje pojedinaca i skupina na športskim natjecanjima prevršilo svaku razumnu mjeru, a isto tako nam je jasno kako se red ne može uvesti preko noći, ali nadamo se kako će se uvesti u vrlo kratkom vremenu, te kako će na športskim natjecanjima nestati vandalsko ponašanje pojedinaca i skupina. Podržavam ovaj Prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sprječavanju nereda na športskim natjecanjima, s konačnim prijedlogom zakona. I koristim ovu priliku zahvaliti se Vladi Republike Hrvatske na izradi i podnošenju kvalitetnog prijedloga ovoga zakona. Hvala lijepa.
Hvala. Gospodin zastupnik Tomislav Čuljak. Izvolite.
Potpredsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege. Prije svega evo želim reći kako podržavam donošenje Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sprječavanju nereda na športskim natjecanjima. Odmah ću reći i zašto. Mislim da je potrebno dopuniti postojeći zakon. Brojke koje govore o postupanju policije, broju ozlijeđenih, oštećenju športskih objekata, i prijevoznih sredstava prilikom nereda na športskim natjecanjima govore same za sebe. Od travnja 2009. do prosinca 2010. godine privedeno je 2 tisuće 343 osobe. U tom periodu lakše tjelesne ozljede zadobilo je 90 navijača i 33 policajca, dok je teške tjelesne ozljede zadobilo 8 navijača i jedan policijski službenik. Već te brojke govore da je zakon potrebno izmijeniti i dopuniti. Hoće li ove izmjene koje se predlažu doprinijeti boljem stanju po pitanju ponašanja navijača na športskim natjecanjima. Zabrana maskiranja, zabrana konzumiranja alkohola, prodaja na prostoru športskog objekta, preciznije definiranje obveza organizatora, uvođenje zabrane na športskom natjecanju za one koji su već prijavljivani prisustvovanja športskom natjecanju za one koji su već prijavljivani i kažnjavani za kršenje zakona na športskim natjecanjima u zemlji i inozemstvu. Treba vjerovati da će navedene izmjene utjecati na navijače da ne čine nerede. U svemu tome velik utjecaj ima i odnos uprave klubova prema navijačkim skupinama. Kad smo već kod navijačkih skupina, moram istaknuti navijače Cibalie, i navijačku skupinu Ultras, koji godinama uporno i vjerno prate Cibaliu, u Vinkovcima i u gostima, uz maštovitu koreografiju, uz žustro navijanje, ali i gotovo bez ikakvih incidenata, izazivanja nereda i nasilja. Tu je važno da oni sami izoliraju one najagresivnije, sklone tučnjavama i nasilju. Do sada je bilo tako, evo u subotu Cibalia igra sa Dinamom, ja očekujem da će isto tako biti i na toj utakmici, da će Cibalia pobijediti, ali želim reći još nešto. Svi se mi danas ovdje u ovoj raspravi zalažemo za sprječavanje nereda i posebno onemogućavanje pojedinaca sa ekstremnim ponašanjem na športskim terenima, ali pitam se što se događa kada takvi organiziraju skup protiv hrvatske vlade u Vinkovcima? Jesu li onda dobrodošli, i čiju podršku imaju za to? Pa čak i ako je sudionik one blamaže i sramote Hrvatske na Malti jedan od organizatora tog skupa, kako kolega Lučin u ime kluba SDP-a kaže huligan je huligan, i na utakmici ili na prosvjedu, a najbolji odgovor na ovaj poziv ovakvog gospodina koji je organizator ovog skupa je odaziv Vinkovčana na skup ignoriranje tog prosvjednog skupa, samo se pitam hoće li itko od novinara koji su danas trčali za prosvjednicima po Vinkovcima od tih 50 raznih novinara, da li će itko sutra objaviti ijednu riječ da se radi o osobi, da je organizator tog prosvjeda i da je govorio na skupu čovjek koji ima zabranu izlaska iz Hrvatske zbog napada na policajce na Malti. Evo povezao sam ove dvije stvari, nadam se da će ipak ovaj zakon doprinijeti da se neredi na športskim natjecanjima događaju u što manjem broju. Hvala.
Hvala. Replika, gospodin zastupnik Goran Heffer.
Hvala lijepo. Uvaženi kolega Čuljak, ja se s vama apsolutno slažem u tom dijelu da sam siguran da neće biti nereda na utakmici Cibalia – Dinamo iz dva razloga. Prvi razlog je što se zna da će to Cibalia dobiti, odnosno bolji je klub i pobijedit će, to je prvi razlog. I drugi razlog, Vinkovački Ultrasi nisu baš skloni razaranju, stvaranju nereda itd., u Vinkovcima nije bilo takvih događanja, pa evo iz ta dva razloga ja sam siguran da će sve biti u redu. Hvala lijepa.
Odgovor na Cibaliu.
Evo vidite kako se mi iz Vinkovaca slažemo. Slažemo se da Ultrasi ne rade nerede, i slažemo se da će Cibalia pobijediti.
Ima još treći razlog, jer sam ja igrao za Cibaliu. To je bilo '62., '63., '64., tamo negdje. … [[Upadica se ne razumije.]] Onda je bio Dinamo. Gospodin zastupnik Jerko Rošin.
Hvala gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče sa suradnikom, kolegice i kolege. Pa slažem se sa uglavnom većinom kolega saborskih zastupnika koji kažu da je Vlada odgovorna na ono što se događa na stadionima izgredničko i mislim da Vlada svjesno radi toga zato i donosi ovaj zakon da bi svoj dio odgovornosti za to pokušala na ovakav način riješiti. Međutim čudim se da u raspravi o nasilničkom ponašanju športske publike se govori samo o zakonskom okviru, a ne govori se o okvirima koji prethode funkciji zakona, a to su sociološki okviri, etički okviri, športski okviri, pa i okviri medijskog pisanja o neredima na športskim stadionima. Ja ću vam pokušati samo ukratko nabrojiti samo teze, a ne ih i raspravljati, dakle za sociološki okvir ovoga vrlo je važan društveni kontekst, u svakom pogledu. Naime nasilnička ponašanja često su pražnjenja zbog svakodnevice na stadionima, ali isto tako zbog onoga što se događa na stadionima takovo se nasilje prenosi i na ulice i u samo društvo. Vrlo je ružno kad se simboličko nasilje navijača pretvara u zbiljsko nasilje. Naravno sagledavajući sociološku komponentu može se uočiti barem mogućnost, ali imamo i dosta primjera koji to na neki način potvrđuju, političke manipulacije sa tim nasilničkim ponašanjem, nekad kao manifestacija nacionalnog, ali vrlo često se događa jedna pravda da poticatelji nasilja ne znajući ipak postaju i žrtve tog jednog te istog nekontroliranog nasilja. Međutim, za tu sociološku dimenziju nasilja vrlo je važno kazati da se u nasiljima afirmiraju osobe koje traže izlaz iz svoje anonimnosti i ako dobiju pozornost medija postigli su svoj cilj i postaju primjer drugima. Etički okvir nasilja na stadionima nalazi se svakako u lošem odgoju, u nedovoljnom radu s mladima na razini društva, afirmaciji nasilja kroz medije kao nešto što skreće na sebe pozornost i jedno licemjerje u kojem se vrlo često poziva na neka tobože religijska načela, a ponašanja su sasvim suprotna od religijskih načela. Mržnja prema drugačijima je prisutna svugdje pa i na stadionima u inozemstvu. Nedavno sam i pristustvovao jednom takvom događaju na rimskom Olimpycu. Športsko gledište ovog problema je isto tako vrlo važno jer se radi i o onome što potiče na nasilje, a dolazi sa samog terena. Zato je vrlo važan rad u svlačionicama, u klubu. Važan je jedan osjećaj prevare rezultata, važan je osjećaj da je utakmica namještena, važan je osjećaj lošeg suđenja, nepravde, ali važna je i loša organizacija. Sve u okvirima sportske dimenzije samih događaja. Nadalje, ni mediji ne mogu skinuti sa sebe odgovornost za nasilničko ponašanje u gledalištima jer se vrlo često stvara vrlo negativno ozračje prije ili poslije događaja. Daje se važnost jednome događaju koji prethodi i potiču se na neki način strasti. Daje se previše prostora negativnome, raspiruju se strasti maksimalno. Iz toga proizlaze i loši uzori, pogotovo kad se piše o onima koji žele izaći iz anonimnosti i na takav način prave kriterij kako se iz anonimnosti može dobiti svojih 5 minuta slave. I dakako, onda dolazimo do zakona koji bi trebao sve to skupa regulirati. Je li zakonska regulativa dostatna ili nije ili je problem u tome da zakoni koji postoje se ne provode u život onako kako bi trebali. Naravno, zakon je na određeni način preventiva, ali potrebne su kurative i u krajnjem slučaju neki operativni zahvat i ako bi do toga došli. Treba djelovati i kratkoročno i dugoročno. Za tako nešto iskustva postoje i priče o tome koliko Engleska je eventualno štetno djelovala, odnosno korisno djelovala, da li je Thatcherin nogometni zakon, od Margaret Thatcher, dobrodošao ili nije. Poslužio bih se jednim citatom koji kaže da je kupovinom karata, organizacijom kupovine karata i ulaskom na stadione smanjena, odnosno minimalizirana ta komponenta nasilničkog ponašanja publike, da se smanjila za jednu trećinu potreba policijske intervencije, da se broj publike povećao za 30% i da je pred 10 godina, jer je zakon u Engleskoj donesen '99. godine. 2001. godine je policija uza sve to skupa uhapsila na stadionima 3 300 ljudi. Od toga 1500 na utakmicama Engleske prve lige, a ostale na niže razrednim utakmicama. Od toga je najveći broj 1 186 bio priveden zbog posljedica pijanstva, tako da ta komponenta alkohola itekako je važna, 292 slučaja za istrčavanje na teren, 107 za bacanje stvari u teren, 85 za izravno nasilje, 137 za nasrtaje na druge osobe, a 82 zbog izvikivanja rasnih ili drugih neprimjerenih parola. Dakako, govorim o engleskoj demokraciji, engleskoj civilizaciji puno dužoj od naše što se demokracije tiče i vrlo strogom zakonu. Dakle, uza sve to skupa koliko se postižu rezultati još uvijek ostaju problemi. Međutim,nadam se da će ovaj zakon ipak doprinijeti da se nasilničko ponašanje na stadionima reducira na jedan minimum. Hvala lijepo.
Hvala. Dvije replike. Prva, gospođa zastupnica Tatjana Šimac-Bonačić, pardon.
Hvala lijepo. Evo kolega Rošin kad ste spominjali komponente počevši od socijalnih, zatim etičkih, zakonskih, medijskih itd. slažem se u potpunosti s vama za svaku ovu komponentu, međutim ja bih samo nadodala još moralnu komponentu, a to je da je apsurd da i ovakve izmjene zakona tko plaća? Plaćaju naši građani, što smo i u prijašnjim izvještajima zapravo diskusijama vidjeli. Tko trpi? Trpe građani. Međutim, potpisuju se milijunski ugovori, svi smo svjedoci toga, pojedinci samo profitiraju, ali problem nažalost ostaje i dalje. Na ovaj način ne znam kako ćemo zapravo samo represijom riješiti huliganska divljanja na utakmicama.
Odgovor na repliku.
Zakon je preventiva. Nije zakon samo, možda su instrumenti koje zakon predviđa nešto što dolazi nakon, ali zakon sam po sebi je preventiva kao bilo koji zakon koji je i protiv krađe, ubojstava, razbojstava itd. Samo je pitanje koliko se zakon poštuje i koliko se rigorozno sprovodi. Međutim, ono što ste spomenuli na početku to je pitanje enormno velikih ugovora koji se potpisuju. To je nešto što je unutar segmenta samoga sporta. I ja sam kazao da je jedan od 5 elemenata koje po sebi vidim i po drugima koje vidim kao ključne za stvaranje uopće pozitivne klime i pozitivnog ozračja, odgoja i ostalog je i rad u športskim klubovima. Dakle, ako vi u nekim sportovima koncentrirano vidite enormne sume koje se pojavljuju naravno da oni bude, novac uvijek budi neke niske strasti, to se s vama slažem. Ali to nije domena o kojoj može ovaj zakon govoriti i kazati, regulirati da ne mogu sume biti velike nego sume budu male jer je to pitanje tržišne ekonomije i u samome sportu. Ali, svaki napor koji se u tom pogledu pojavljuje treba pozdraviti bez obzira koliko je on konačan. A u krajnjem slučaju dajmo i sebi vremena da se dopunjavamo, korigiramo ono kako je Lenjin rekao: "Učiti, učiti". Hvala lijepo.
Gospođa zastupnica Suzana Bilić Vardić.
Hvala poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Kolega Rošin u svojoj raspravi sagledali ste problem nasilja sa svih strana, govorili ste tako plastično da sam ja u pojedinim trenucima nisam znala govorite li o sprečavanju nasilja na sportskim natjecanja odnosno o nasilju na sportskim natjecanjima ili o nasilju koji se događa na hrvatskim ulicama. Dobro ste rekli da su poticatelji nasilja najčešće postaju žrtve nasilja po onoj tko se mača laća, od mača i gine. Kada ste govorili o Engleskoj i navodili čuveni zakon čuvene željezne lady gospođe premijerke gospođe Margaret Tacher i svima onima koji danas govore da Velika Britanija je promijenila od 2006. taj zakon, postavljam pitanje na koji način je Velika Britanija riješila problem huligana, problem nasilja na svojim stadionima ako ne određenim mjerama kojeg nudi ovaj zakon o kojem danas govorimo, jer bojim se da bez ovakvih mjera nećemo biti u mogućnosti doći do onih utakmica koje gledamo na našim ekranima, dakle puni stadioni, obitelji sa djecom na stadionima i jedna potpuno druga atmosfera. Zbog toga i zbog stanja na sportskim natjecanjima da izbjegnemo Heisel da izbjegnemo da nam se nikada više ne ponovi u Hrvatskoj Maksimir podržat ću ovaj zakon i slažem se s vama da je zakon jedna od mjera prevencije sprečavanja nasilja na sportskim natjecanjima.
Odgovor na repliku.
Kolegice kao odgovor na vaša repliku na repliku sa onih pet točaka kroz koje sam obuhvatio problem nasilničkog ponašanja sportske publike htio sam reći da nisu i navijači sami po sebi krivi za sve i da je promatranje tog problema ima potrebu jednog širokog konteksta da bi se o tome razgovaralo. Naravno da je netko tko je sklon nasilju sam po sebi ili onom aspektu o kojem sam govorio sociološkom u kojem se javlja oblik manipulacija sa pojedincima i masom i lijepljenje na one koji traže izlaz iz anonimnosti pa to ide, se onda primjenjuje ili pojavljuje u svim okolnostima u svim prigodama. Dakle, stadioni su samo prostor na kojima se puno toga može izražavati jer se radi o masi. Tamo gdje je pojedinac isturen nikad neće baš tako reagirati. Iz tog razloga ja se ne bih čudio onima koji kažu, zašto se to događa samo na nogometnim stadionima. Razlog je samo u tome što je na nogometnim stadionima najveći broj publike. I gdje je veći broj publike to su manipulacije puno više moguće. Hvala lijepa.
Hvala. I gospodin zastupnik Mato Bilonjić. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Gospodine ministre. Pa evo nekoliko riječi o Zakonu o sprečavanju nereda na stadionu. Naime, zbog čega je došlo uopće. Ovaj se zakon odnosi na sva sportska borilišta, ali je zbog nogometa došao do izmjene ili zbog onoga što nam huligani rade na nogometnim utakmicama kod nas a i van granica kada igra nacionalna vrsta ili kada igraju naši klubovi. Naime, u potpunosti podržavam ovaj zakon s time da bih se složio s onima koji kažu da uzročnik dva piva nije nereda. Ja nisam u životu popio nijedno pivo, znači nisam pivopija ali svakako bih pustio ljudima koji mogu popiti poglavito zbog amaterskih klubova koji žive i evo naš Medveščak koji ima u tome. Danas je bilo govora kako su to drugi uradili. Pa nisu Englezi napravili nikakav zakon i nisu se riješili huligana. Sjetimo se Francuske, sjetimo se Pariza, sjetimo se ostalih. Riješili su jedan dio, međutim nijedan zakon to neće spriječiti i uvijek će biti huligana što god je demokracija veća u zemljama bit će i više huligana. Mi imamo prave navijače koji dolaze bodriti svoje klubove, imamo navijačke skupine i o njima bih nešto kazao. Tim navijačkim skupinama zasigurno pod krovom navijačkih skupina nalazi se jedan dobar dio huligana i onda pogledajte, te navijačke skupine organiziraju prijevoz od Splita ili Zagreba, a govorimo i budimo iskreni pa kažimo da je to Hajduk i Dinamo odnosno moj Dinamo i moj Hajduk jedan i drugi klub, da tu najviše ima problema u ta dva kluba koji najviše i novaca imaju. I onda im još damo u busu policajca koji čuva pa onda oni idu pa se dogovore negdje na parkiralištu na odmorištu pa se pobiju s drugom skupinom, pa uđu u benzinsku crpku pa pokradu benzinsku crpku, pa malte ne istuku ljude, pa uđu u restoran, uđu u kafić, naruče, pojedu, plate i odoše. Da li se oni vozili u kombiju u koji staje 15 i više ljudi u njega naguraju se organizirano ili se vozili busom, oni su skupina koja organizirano imaju prijevoz. I taj policajac nažalost ne može ništa uraditi jednom busu koji dođe na jedno odmorište sa njih 40. može samo gledati sa strane, a oni cirkus čine. I onda kada pitate te pumpaše, trgovce i konobare uhvate se za glavu, kaže dobro sam prošao, imam 400, 500 ili tisuću kuna manjka ili ne pokreću nikakve mjere. Da se u tom zakonu to sam i na odboru govorio da se u ovom zakonu obradila ta formalna i neformalna skupina tzv. navijačka da im se zabrani rad i da im se uopće ne da. ja znam da ima drugi odgovor ako nema pratnje, što će tek onda uraditi. Onda treba dati do znanja prevozniku da je odgovoran i onom organizatoru da je odgovoran za sve ono što se radi. Mi ne možemo sklopiti oči i staviti glavu u pijesak i kazati kao danas što je bilo kažu ustavna prava pa ne možemo im uzeti putovnice, pa ne možemo mi njih zatvoriti. U Austriji su na prvenstvu u kontejnerima zatvoreni stadioni, u kontejnerima su bili i sudovi koji su ih kažnjavali. I onaj tko je pokušao bilo što napraviti na tom prvenstvu bio je odmah priveden u pritvor. Kontejner i sudac je bio prekršajni, kaznio ga je ... i to je bilo dobro zato što su ljudi putovali avionima pa je morao doći s putovnicom u zračnu luku, pa nije mogao ući u Sloveniju bez 100 eura, pa je karta bila. Znači ti ljudi koji su inače skloni tim stvarima nisu mogli. I onda postavlja se pitanje postavljaju pitanje, ja ne postavljam ustavna prava tih pojedinca. Pa pita li netko gdje je ustavno pravo tom policajcu koji je izgubio oko? Pita li netko gdje su moja prava kao građana kada sam na Maksimiru kada bih prošetao ulicom kada je vrijeme utakmice ili u tom dijelu. Kada je u Splitu ili u ostalim mjestima. Mislim da jednim dijelom sa dobrom zakonom, a ovo je dosta dobar zakon, samo ukoliko se primijeni na samom terenu da se može smanjiti taj broj. A dok god mi imamo ovako derutne stadione gdje ti huligani mogu unijeti i mimo kapije, mimo brojača, mimo glavnih ulaza, mogu unijeti pirotehniku i sve ostalo na stadione teško će biti provesti zakon u potpunosti, osim da u određenom trenutku se prekine utakmica i kaže se evo organizatori niste to dobro uradili. A sjetimo se nekoliko godina unazad i Uprave Dinama i Uprave Hajduka da su oni ti bili koji su pripremali i pirotehniku i sve ostalo da bi izvršili pritisak za vrijeme same utakmice da pobijede jedni, jedni druge da pobijede. I evo kažem zakon je dosta dobar, kako će se provesti u samom djelu vjerojatno će on doživjeti još izmjena pa i taj u Engleskoj je doživio nekoliko izmjena. Englezi su od '45. godine, a mi smo 15, 20 godina. Uglavnom, po mom mišljenju huligane ne treba uopće žaliti, ne treba ih maziti. Ja sam se zgražao kad sam vidio na televiziji da jedan specijalni policajac koji je kleknuo koljenom pa je malo nogom zahvatio huligana svi su pričali kako ga policajac tuče huligana. A pita li netko koga je on tukao, taj dole koji leži, zbog čega leži na zemlji. Da se pita onda bi to jednostavno bilo drukčije. Ti ljudi ne znaju nijedan drugi jezik. Na stadionima bi trebali biti kontejneri gdje bi se mogli odmah privesti, prekršajni sudac i da ga odmah kazni pa bi onda on drukčije to gledao. I evo, kad su u pitanju ove skupine koje haraju na svim utakmicama k ad idu organizirano autocestom, ja sam bio očevidac na jednom mjestu, vidio sam što rade na tim benzinskim postajama, što rade trgovcima, što rade konobarima. Oni ovako glavu pokriju, dobro smo prošli, nismo izgubili glavu. Podržavam zakon, a bit ću radostan ukoliko se promijeni ovaj dio da se ljudima stvarno pusti jedna čaša piva ili dvije čaše piva, ne vidim razloga, jer ja kad bih popio pola litre vina ja sigurno nisam pijan, mogu i upravljat automobilom. … [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]]
Hvala. Zaključujem raspravu. Prekidam sjednicu. Nastavak sutra u 9,30 sa raspravom Konačni prijedlog zakona o Registru zaposlenih u javnom sektoru. Molim sve zastupnike i zastupnice i klubove da bi u 9,30 dopunili dnevni red sa one dvije točke koje danas nismo uspjeli dopuniti tako da se ovdje nazočni zastupnici, osobito oni iza stupa pripreme za sutra.
Prelazimo na Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sprečavanju nereda na športskim natjecanjima, ovo je drugo čitanje, P.Z. br. 556. Predlagatelj Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Amandmane je podnio Klub zastupnika HSS-a, Klub nezavisnih zastupnika, zajednički zastupnice Mirela Holy i Tatjana Šimac-Bonačić. Molim predstavnika predlagatelja državnog tajnika Ivicu Buconjića da se izjasni o amandmanu. Prvo, amandman 1. Kluba zastupnika HSS-a na članak 2.
Ispričavam se, imao sam 2 zakona. Amandman se prihvaća.
Hvala. Postaje sastavni dio prijedloga zakona. Amandman 2. na članak 8. istog predlagača.
Amandman se prihvaća.
Hvala. Postaje sastavni dio prijedloga. Treći amandman na članak 10.
Amandman se prihvaća.
Hvala. Postaje sastavni dio prijedloga zakona. I amandman 4. na članak 19.
Amandman se prihvaća.
Postaje sastavni dio prijedloga zakona. Imamo amandman Kluba nezavisnih zastupnika na članak 8.
Amandman se ne prihvaća budući je to pitanje riješeno usvojenim amandmanima HSS-a.
Klub nezavisnih zastupnika? Ima li tko? Nema. Glasujemo kad ga nema, znači ne prihvaća se. Tko je za ovaj amandman? Nije dobio potrebnu većinu. Idemo dalje. Imamo zajednički amandman gospođa zastupnica Mirele Holy i Tatjane Šimac-Bonačić na članak 2., prvi amandman.
Amandman se ne prihvaća. Naime, zastupnice predlažu da se odredba proširi tako da se doda kako se protupravnim ponašanjem u smislu Zakona o sprečavanju nereda na športskim natjecanjima smatra i veličanje fašizma te poticanje mržnje ili nasilja i na temelju seksualne orijentacije ili bilo koje druge pripadnosti. Ukoliko bi se podneseni amandman prihvatio prema odredbi članka 4. stavak 1. podstavka 5. Zakona o sprečavanju nereda na športskim natjecanjima protupravnim ponašanjem u smislu toga zakona smatralo bi se između ostaloga veličanje fašizma. Međutim, u tom slučaju odredbom neće biti obuhvaćeno i veličanje drugih totalitarnih režima i za napomenuti je da je izmjenama i dopunama Kaznenog zakona iz 2003. godine koje je Ustavni sud u cijelosti ukinuo bila jedna cijela glava kaznenih djela veličanje fašističkih, nacističkih i drugih totalitarnih država i ideologija ili promicanje rasizma i ksenofobije. Iz navedenog je vidljivo isto tako je ovo pitanje koje predlažu zastupnice riješeno u Zakonu o sprečavanju diskriminacije. I ta protupravna djela su propisana taksativno. Ukoliko bi se prihvatio podneseni amandman prema odredbi članka 4. stavak 1. podstavka 5. Zakona o sprečavanju nereda na športskim natjecanjima protupravnim ponašanjem u smislu toga zakona smatralo bi se između ostaloga diskriminiranje i na temelju bilo koje druge pripadnosti, a koja nije definirana pa se tako otvaraju široke mogućnosti interpretacije ovakve norme.
Hvala. Gospođa zastupnica, nijedne ni druge nema. Glasujemo o amandmanu kojeg Vlada ne prihvaća. Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebitu većinu. Drugi amandman istih zastupnica na članak 39.
Amandman je isti i sa istim obrazloženjem se ne prihvaća.
Ne prihvaća se?
Amandman je isti kao prethodni i sa istim obrazloženjem se ne prihvaća.
Tko je za ovaj amandman kojega Vlada ne prihvaća? Hvala. Nije dobio potrebitu većinu. Treći amandman na članak 20.
Isto, znači ovaj treći je isti kao prvi i sa istim obrazloženjem se ne prihvaća.
Hvala. Tko je za ovaj amandman? Nije prihvaćen, nije dobio potrebitu većinu. Hvala lijepa državni tajniče. Dajem na glasovanje KOnačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sprečavanju nerada na športskim natjecanjima. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat. Ovaj konačni prijedlog zakona je prihvaćen s većinom glasova, 79 glasova za, 5 suzdržanih i 22 protiv, zajedno sa prihvaćenim amandmanima.