Poštovane kolegice i kolege dobro jutro. Nastavljamo s radom. Raspravit ćemo: - Konačni prijedlog Zakon o financijskom poslovanju i predstečajnoj nagodbi, drugo čitanje, PZE br.138; Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste u pretince. Kod donošenja zakona primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na 2. čitanje zakona. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za financije i državni proračun. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Uvaženi ministar financija gospodin Slavko Linić. Izvolite.
Gospodine predsjedavajući, kolegice i kolege saborski zastupnici. Evo pred vama se nalazi Konačni prijedlog Zakona o financijskom poslovanju i predstečajnoj nagodbi. Pa dozvolite da se ponovno vratimo u ocjenu sadašnjeg stanja i razloge zašto Vlada Republike Hrvatske ocjenjuje da je ovakvim zakonom možda mogućnost da budemo efikasniji u rješenje problema koja se zove nelikvidnost i insolventnost. A isto tako da pokušamo naglasiti što je najbitnije promijenjeno između dva čitanja, kao i da pokušavam vam dati do znanja što je načinjeno u organizacionim pripremama za provedbu ovog zakona. Jer ovako težak zakon, potpuno novi zakon uvijek je uspješan ako imamo i kvalitetnu provedbu. Pa vratimo se na ocjenu zatečenog stanja, koji je bio razlog za ovakvo predlaganje zakona. Prema posljednjim podacima financijske agencije negdje krajem kolovoza ove godine blokada je u visini od 44 milijarde kuna, ili bolje rečeno blokirani računi i neizvršene obveze po plaćanjima su negdje 90% novčane mase. Ovakvu situaciju u Hrvatskoj bilježimo u periodu 1998.-2000. godina. Prema tome, ocjenjujemo da je to ubiti i najveći problem hrvatskog gospodarstva, zbog čega nije u stanju preuzimati bilo kakve kreditne obaveze da bi mogla održavati proizvodnju, a najmanje da bi moglo krenuti u izvođenje bilo kakvih novih ulaganja ili investicijskih zahvata. U isto vrijeme ovakva nelikvidnost od 90% novčane mase znači da se bitno ugrožava i onaj zdravi dio hrvatskog gospodarstva. Možda je najbolje reći da je negdje 73 tisuće blokiranih poslovnih subjekata, od čeka 52% pravne osobe, a one ubiti od ovog ukupnog iznosa bilježe 82% mase blokiranih sredstava. Ono što je također težak podatak da do 360 dana imamo 16 tisuća pravnih subjekata sa 22% ukupnog iznosa ili svega 7 milijardi, a da 56 tisuća pravnih je iznad 360 dana i to čini 36 milijardi blokiranih sredstava. Prema tome, evidentno je da uzroci nisu kratkoročni nego da jednostavno i višegodišnje uzroke bilježimo sa blokiranim računima pravnih osoba. I onda zaključujemo i ono osnovno, svi ostali zakoni u Republici Hrvatskoj koji su regulirali tu materiju, gdje zakonodavstvo nepoznat termin, da netko može biti blokiran 360 dana. Evidentno da dobar dio i postojećih zakona ne funkcionira i ne provode se. Ono što je za Vladu Republike Hrvatske također bilo vrlo važno, to je broj zaposlenih u tim pravnim osobama, pa onda možemo zaključit da je negdje kod pravnih osoba od 38 676 zaposleno 41 tisuća radnika. A da je kod obrtnika kojeg bilježimo 34 tisuće zaposleno 25 tisuća radnika. Znači evidentno je da je najveći dio ugroženih radnih mjesta kod trgovačkih društava ili pravnih osoba pojedinaca koji imaju društva i da ubiti okosnica našeg posla će i biti kako spasiti te pravne osobe, kako ubiti nastojati riješiti problem nelikvidnost kod tih, jer u tom trenutku se borimo za oko 41 tisuću radnih mjesta. Jer kad govorimo o obrtnicima onda je evidentno, kad usporedite broj obrtnika sa zaposlenima da su to većinom ono vlasnik i zaposlenik, a da je vrlo malo onih koji imaju zaposlene radnike. Ili da možda pokušamo biti jasni, jer brojka koja govori o toga da imamo 73 tisuće pravnih subjekata u blokadi možda i zastrašuje i pogotovo kad se vratimo na rokove koje smo predvidjeli da će to biti svega 120 dana rok za pokušaj dogovora predstečajne nagodbe. Mi bi htjeli ipak i ukazati na ono što će biti okosnica našeg posla, što će biti ti pravi postupci, a ne skraćeni postupci no da trebamo reći da recimo od 6 do 10 radnika kod pravnih osoba je 526 zaposlenih, 3 tisuće 797 zaposlenih, a 526 subjekata da od 11 do 50 radnika bilježimo kod 450 subjekata, da od 51 do 100 bilježimo samo 48 subjekata, od 101 do 500 38 i više od dvije tisuće samo 2 pravne osobe, što znači kada gledamo od ovog ukupnog dijela negdje tisuću pravnih osoba je one koje bilježe iznad 6 zaposlenih i to će biti taj najozbiljniji dio posla. Kada gledamo obrtnike iznad 4 zaposlena je negdje tisuću obrtnika što znači da je ipak moguće s ovakvim prijedlogom rješenja nelikvidnosti naći rješenje za znači negdje oko tisuću i 100 pravnih subjekata i tisuću obrtnika, a sve u cilju da prioritetno pokušamo naći rješenje za zaposlene u ovim pravnim osobama. Vlada je bila pred dilemom kako riješiti ovako zatečeno stanje, ovako krizno stanje pa smo bili u dvojbi da li pooštriti Zakone o stečaju, da li jednostavno drugačijim modelima Zakona o stečaju ili ipak kao što vidite opredijelili smo se na upravne postupke jer smo ocijenili da nam je brzina rješavanja ovako nagomilanih teškoća u gospodarstvu ipak prioritet. Zašto smo se još opredijelili za upravni postupak? Prema do sada raspoloženim podacima kada govorimo o ozbiljnim stečajevima rekli smo da je to negdje oko tisuću tvrtki, 90 stečaja traje duže od 10 godina. Negdje oko 166 stečaja duže od 5 godina, a negdje oko 300 duže od tri godine. prema tome da imamo i najefikasniji postupak, a to je tri godine ovih tisuću predmeta rješava tri godine ostalo bi pitanje koliko bi gospodarstvo gdje je novčana masa blokirana 90% može preživjeti u naredne tri godine. Isto tako ocjene koje imamo od strane Svjetske banke samih stečajnih postupaka pokazuje da u stečajevima vjerovnici ne osiguraju niti 30% svojih potraživanja, niti 30%, a s druge strane da se po efikasnosti nalazimo oko 94.mjesta i samo u našem okruženju najlošiji i u usporedbi na Albaniju, Mađarsku, Slovačku, Sloveniju, prema tome najgori smo. Sve su to bili razlozi da smo ocijenili da bilo kakav popravak Zakona o stečaju ne bi bilo velike koristi pa je to bio razlog da se Vlada opredijelila za upravne postupke. Možda je dovoljno spomenuti da zapuštajući taj dio i dozvoljavajući gospodarstvu da ne poštuje zakone imamo situaciju gdje gospodarstvenici iako je zakonska obveza ne prilažu niti dokumente vezano za poslovne rezultate niti dokumente vezano za završne račune. Prema tome niti osnovne obveze poslodavci ne izvršavaju. Što samo pokazuje da volja poslodavaca volja gospodarstvenika da se ipak poštuju i pridržavaju zakona nije bila uopće prisutna u dobrom dijelu gospodarstvenika, u dobrom dijelu. To je bio razlog da je negdje u travnju Porezna uprava podnijela preko 17 tisuća zahtjeva za brisanje pravnih osoba po članku 70. Zakona o sudskom registru, a to znači da sva trgovačka društva koja ne udovoljavaju zakonskih obvezama podnošenje izvještaja koji su ipak relevantni da bi ostali vjerovnici mogli ocijeniti s kim rade da ih pokušamo brisati. Podaci pokazuju da je pravosuđe u posljednja tri mjeseca uspjelo brisati negdje oko 9 tisuća pravnih subjekata, što znači da i samo brisanje je usporeni proces, što znači da i velika pomoć Vlade jel svaki postupak brisanja košta oko 20 tisuća kuna, a ovo je sve besplatno učinjeno, samo zato da polako očistimo podatke, da vjerovnicima vrlo jasno stavimo do znanja tko su to loši dužnici i da zajedno sa pravosuđem i sa bankarskim sustavom koji još uvijek ima otvorene žiroračune polako privedemo kraju sve one koji ne mogu opstati na gospodarskom tržištu. Prema tome, to su bili otprilike razlozi zašto smo ocijenili da je upravni postupak koji upravni postupak ipak možete vrlo jasno definirati sa rokovima, podignuti razinu i efikasnost u sređivanju problema nelikvidnosti možda najbolje rješenje, a sve iz razloga da to zlo zvano nelikvidnost eliminiramo ako je moguće već početkom ili u prvoj polovici iduće godine. Kada govorimo što su to sada ciljevi Zakona o financijskom poslovanju, prije svega omogućavamo poduzetnicima dužnicima da financijski restrukturiraju svoje obveze. Znači prije svega dužnicima smo dali mogućnost da svoje obveze prema bankama, prema državi, prema radnicima, prema ostalim gospodarskim subjektima pokušaju dovesti u realnu razinu prema svom kapitalu i svojoj gospodarskoj aktivnosti. I to je u biti najveća pomoć dužnicima. Kada govorimo o vjerovnicima ocijenili smo da ćemo im ubrzati postupke, da će svoje potraživanje dovesti u realne okvire, da je pretpostavka da ćemo ipak imati veću naplatu od 30% koliko je pokazala praksa da su nam potraživanja ostvarena u stečajnim postupcima i s druge strane da će vjerovnici moći imati više utjecaja na vođenje procesa kod dužnika. To je moguće da kredite pretvaramo u vlasničke udjele, da kredite pretvorimo u preuzimanje nepotrebne imobilizirane imovine, da potraživanje u biti prolongiramo na rokove plaćanja ili otplate u onom dijelu koliko subjekt može. Prema tome, na ovaj način opet pomažemo vjerovniku u kapitalnom jačanju njegovog trgovačkog društva i to čim ga kapitalno ojačamo mi ga osposobljavamo da može ponovo razgovarati o novim odnosima sa svojim kreditorima, ako im sredstva trebaju za obrtnu sferu ili za nove investicije. Također osiguravamo brzu isplatu potraživanja radnika, isto tako za sada izbjegavamo visoke troškove stečajnog postupka ukoliko nagodba uspije i samim procjenama ovakvog postupka ocjenjujemo da će troškovi biti daleko manji. Najveći problem zašto se nisu otvarali stečajevi je bilo jednokratna uplata na početku perioda, a to je početnog iznosa za otvaranje stečaja. Kao što vidite, ovim zakonom za sada nismo definirali te troškove. Sve to su bili ciljevi Vlade zašto je predložila ovakav prijedlog zakona. I naravno ono najvažnije, da zaista postupak ako možemo zaključimo u 120 dana, a ako ne da jednostavno tada pristupimo stečaju kao postupku u kojem će se dužnik ili vjerovnik naplatit od svog dužnika. Moram reći da period između dva čitanja ovog zakona je bio pun ja bih rekao kvalitetnih sastanaka, rasprava, tako da smo imali u tom periodu do utvrđivanja drugog čitanja zaista uspješnu javnu raspravu. Najveći dio pomoći u formiranju stavova u drugom čitanju imali smo od radnih tijela Vlade i Sabora, da ne nabrajam Odbor za zakonodavstvo, financije i samih rasprava na plenarnoj sjednici, da smo sugestije dobili od HUP-a koji su dali i svoju suglasnost ili ja bih rekao pozitivno mišljenje o prijedlogu zakona u drugom čitanju, da smo vrlo vrlo pozitivne odjeke imali i od udruženja banaka, ali i samih pojedinačnih banaka koje su također sugerirale određena rješenja vezano za zaštitu pojedinih vjerovnika od mogućih dogovora ostalih vjerovnika, da su i sindikati dali doprinos ovoj raspravi, ali da smo imali i niz sugestija od strane Europske komisije. Pa možda da u ovom prvom dijelu ne ulazim detaljnije u sve promjene koje smo imali, naglasit one najvažnije. To je da u plenarnoj sjednici od HUP-a smo dobili sugestije da zamijenimo rok od 30 dana koji je bio predviđen za otvaranje postupka pred stečaj nagodbe nakon blokiranih računa pa smo uvažili da to bude rok od 60 dana što znači da dajemo veću mogućnost samim poslodavcima, samim vlasnicima dužnika da nađu rješenje samostalno. Ako to ne uspiju u 60 dana da tada krenemo sa postupkom predstečajne nagodbe. Isto tako, s obzirom da dosta dosta upitnost uvijek odnosa među vjerovnika prihvatili smo i sugestije da formiramo grupe vjerovnika prema tome: država, financijske institucije, gospodarstvenici, radnici, pa kod pojedinih slučajeva omogućili smo da gospodarstvenici unutar sebe mogu imati također grupe vjerovnika kojima smo dali pravo da sa 50% izjašnjavanja moraju podržati program predstečajne nagodbe i da bez natpolovične većine svake grupe nije moguće donijeti odluku, osim u slučaju da imamo 2/3 svih vjerovnika za nagodbu, da onda ipak pristupamo predstečajnoj nagodbi. Prema tome, nastojali smo zaista uvažiti sve te zahtjeve koji su išli na to da netko od vjerovnika ne bi bio izigran u predstečajnoj nagodbi. Prema tome poboljšali smo uvjete za same dužnike, ali i za same vjerovnike. Također nije bio dovoljno razrađen višestrani prijeboj kao mogućost da se izbjegne i postupak predstečaja itd. Iskoristili smo to vrijeme i pokušali ga detaljnije urediti i vjerujem da jesmo, možda još sa nekim vašim amandmanima bit će moguće staviti točku i na taj dio. Prema tome, još smo uspjeli učiniti dovoljno promjena da to bude prihvatljivo i za pravosuđe jer i pravosuđe nam je sugeriralo da smo nedovoljno jasni u ovom bitnom zakonu u dijelu višestrukog prijeboja. To su otprilike najvažnije promjene. Povećali smo iznos čini mi se sa 5 milijuna na 10 milijuna kad je u pitanju skraćeni ili ubrzani postupak tako da, ne ulazeći u sve detalje, vjerujem da smo postigli značajnu suglasnost sa mnogima koji su itekako zainteresirani za ovaj zakonski prijedlog i da na neki način možemo reći da dobrim dijelom imamo sada većinu onih koji su zainteresirani za ovakav vid rješavanja problema nelikvidnosti. Ono što je evidentno, ogroman otpor u prvom čitanju koji je bio i teško razumljiv za neke od nas jer nije, osobe neovisno iz političkog života ili gospodarskog života, koja nelikvidnost nije stavljala u prvi plan, prvi problem i koja nije htjela naglasiti da očekuje da Vlada riješi taj problem. Ali otpori su bili nakon prvog čitanja nevjerojatni. Za Vladu pozitivno da je prijedlog prihvaćen, dobrim dijelom već od bankarskog sustava u početku, iznenađenje da poslodavci su pružali određeni otpor. Onda je za nas bilo interesantno koji je to razlog tolikog otpora u prvom čitanju. I onda je evidentno da je taj otpor u prvom čitanju najvećim dijelom došao jer su sve odredbe ovog upravnog postupka vezane na rokove plaćanja. Prema tome, ovaj zakon u svom prvom dijelu definira i rokove plaćanja. Istina, ti rokovi plaćanja su usklađeni i sa direktivama Europske unije. Dapače, ti rokovi su vrlo, vrlo teški za državu. Jer ni jedna institucija Hrvatske države ne može plaćati iznad 30 dana izuzev zdravstva, što znači to je jamstvo svim gospodarstvenicima da će država plaćati, da to plaćanje također obvezuje i trgovačka društva gdje je Hrvatska država vlasnik. I da je evidentno da će Vlada itekako poduzeti mjere da svako trgovačko društvo svoje obveze redovito plaća u onom dijelu gdje smo mi većinski vlasnici. A s druge strane, iznenađenje je bilo iz razloga što je ovaj Sabor u listopadu 2011. godine donio Zakon o rokovima ispunjenja novčanih obveza. Ovaj Sabor je donio. Znači, rokovi plaćanja su bili za Hrvatsku državu, hrvatske gospodarstvenike regulirani još prošlu godinu. Ali naravno hrvatska specifičnost je zakone donosimo ali ih ne provodimo. Prema tome, nije ovo novi rokovi plaćanja, nije ovo novi sustav obveza plaćanja. Ne, mi smo samo ponovili ono što je u prošloj godini ovaj Sabor zaključio i ono što je europska direktiva. Razlikujemo se samo u tome što je prošlogodišnje rješenje imalo za sankciju kaznene odredbe prema pravnim osobama i njihovim članovima uprave ili direktorima. Prema tome, naše dosadašnje rješenje taj zakon i dan danas vrijedi. Rokovi su definirani 30, 60 dana i sankcije su definirane. Vlada Republike je ocijenila da je kriza u plaćanjima tolika da provodi sankcije, znači samo gomilati nenaplaćene obveze. Samo gomilati nenaplaćene obveze. I to je razlog da je Vlada odustala od tih rješenja da imamo sankcije i išli smo na to da ponudimo kako ćemo se boriti protiv nelikvidnosti. Vlada zajedno sa vjerovnicima, zajedno sa dužnicima. Prema tome, vrlo jasno rokovi plaćanja su u Hrvatskoj utvrđeni, nisu se poštivali i ova Vlada je samo rekla rokove plaćanja utvrđene u Hrvatskoj već ranije preporučena direktivom Europske unije sad ćemo ih samo svesti na zajedničku borbu Vlade, dužnika i vjerovnika. Prema tome, da pokušamo vrlo jasno naglasiti da ovo nisu novi rokovi plaćanja. I naravno sada dolazimo do tog drugog pitanja da li smo sposobni kao Vlada Republike Hrvatske provesti ovaj zakon. Par riječi o tome što je od strane Vlade učinjeno u ovom periodu između dva čitanja da u biti možemo reći da smo od 1.10., od 1. listopada spremni za provedbu ovog zakonskog rješenja. Formirali smo 60 nagodbenih vijeća. Bavimo se edukacijom svih članova nagodbenog vijeća. Osigurali smo prostore, osigurali smo administrativnu podršku, osigurali smo IT podršku. Isto tako, regionalni podijelili nagodbena vijeća Zagreb 25, Osijek 8, Rijeka 13, Split 14, sveukupno 60 a sve prema predmetima koje imamo evidentirane koliko imamo blokiranih pravnih osoba i koliko od tih sa velikim brojem zaposlenih i velikim dugovima, a koliko sa manjima. Ocjenjujući da nakon što 6 mjeseci pokušavamo riješiti postojeće stanje da će nam biti dovoljno 12 nagodbenih vijeća za redoviti rad. Negdje u ovom trenutku na ovom poslu je angažirano 400 zaposlenih u Ministarstvu financija, posebno Poreznoj upravi, FINA-i, carini i još nekim osobama iz pravosuđa. Moram reći da sam postupak nije nešto što je novina. U ovom trenutku zajedno s bankama dosta, dosta truda ulažemo na konsolidacije Dalekovoda, Konstruktora, Spačve. Prema tome, vjerovnici odgovorni su počeli te postupke nagodbe i prije ovog zakona. U posljednjih 4 mjeseca to je princip koji funkcionira između banaka, države. Najveći problem su što pojedinci kreću sa blokadama, što ovim zakonom nećemo omogućiti i nije omogućeno, pa sve dogovorite, sve pripremite, pa pripremite deblokade, pa plaćanje podizvođača da bi gradilišta krenuli, a onda vam pojedinac blokira račun i sve stane. Da, puno volje za realizaciju ovog zakona već je pokazano i u dosadašnjem periodu. I zato velim da 400 osiguranih djelatnika, educiranih djelatnika koji znaju što ih čeka, kompletna IT podrška koja će omogućiti ne samo kvalitetan rad i pravilno opterećenje svakog nagodbenog vijeća, nego izvješće koje će biti dostupno svakom vjerovniku, svakom dužniku. Transparentno će sve biti objavljivano svakodnevno kako postupci kreću, kako se u biti vode i kako se postupci okončavaju. Prema tome, evo za početak toliko sa strane predlagača. Očekujemo zaista vašu potporu, očekujemo ako imate i koji amandman za još doraditi ovaj zakon. Ali kao što vidite to je prije svega Vlada koja je odlučila da aktivno uzme učešća u rješavanju problema nelikvidnosti i vrlo jasne poruke su i Vlade u dijelu potraživanja. Naše su poruke sva potraživanja stavljamo u funkciju održavanja gospodarske aktivnosti, pravnog subjekta, spašavanje radnih mjesta, ali i promjene svakog vlasnika koji je bio neodgovoran u svom poslovanju.
Hvala vam ministre. Kolegice i kolege sad bismo morali postići jedan dogovor, ako je moguće. Naime, kad sam već dao riječ ministru i kad je on počeo govoriti do mene je došla inicijativa klubova da uz ovaj Konačni prijedlog Zakona o financijskom poslovanju i predstečajnoj nagodbi objedinimo raspravu i o iduće dvije točke dnevnoga reda. To su - Konačni prijedlog Zakona o izmjeni i dopuni Zakona preuzimanju dioničkih društava, hitni postupak prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 163 i - Konačni prijedlog Zakona o dopunama Zakona o kreditnim institucijama, hitni postupak prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 164. Ja osobno smatram da inicijativa je dobrodošla jer će nam pomoći da racionalnije iskoristimo vrijeme. Moram pitati ima li netko tko bi se protivio objedinjavanju rasprave? Ako nema nama Poslovnik omogućuje da objedinimo raspravu jer raspravu još nismo otvorili o ovom prijedlogu zakona. Ali to podrazumijeva i drugu stranu dogovora, da produžimo vrijeme za klubove na 20 minuta i da omogućimo ministru financija ako želi uvodno obrazložiti i ova dva iduća. … [[Upadica se ne razumije.]] Nema potrebe, dobro. Onda prelazimo na tri replike na prvo uvodno izlaganje ministra financija. Prva replika, uvaženi zastupnik Ivan Šuker.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine ministre, gospodine zamjeniče. Gospodine ministre ovo nije na određen način replika, više sugestija, jučer na Odboru za financije dakle ja sam potaknuo pitanje poreznog statusa ovih nagodbi. Jer ako recimo netko nekome duguje 100, postigne se nagodba za 40 kakav je porezni status te nagodbe? Jer kad pogledate veliki broj ovih koji su blokirani sad koji duguju po državi u državi su upravo posljedica toga što nisu naplatili nešto u periodu. I on će normalno u trenutku nagodbe morati ispraviti svoje poslovne knjige, dakle u potraživanjima od kupaca će morati ispraviti iznos da više ne potražuje 100 nego 40, a u nekim prethodnim razdobljima u prijavi poreza na dodanu vrijednost on je prikazao iznos 100. I sad, kakav je porezni tretman, mislim da je to vrlo bitno, jer sutra to može stvoriti niz sudskih sporova jer ako ste se vi nagodili s nekim da nešto platite onda je logična stvar da to bude i osnovica za porez. Ili ako to nije tako onda se to treba porezno tretirati na određeni način. Jer u ovom trenutku u Zakonu o porezu na dodanu vrijednost vi nemate nijednu odredbu koja bi to specificirala. Dakle, ako već idemo na ovaj način onda moramo definirati stvar do kraja. Jer budite sigurni da mnogi koji su na popisu onog duga prema državi su otišli u dug upravo zbog toga što im netko nešto nije platio i nisu mogli izvršiti svoju obvezu. Dakle, to ide kao amandman Odbora za financije i ne znam da li ćete biti popodne kad ja dođem na red za pojedinačnu raspravu, a smatram ovo jednom od krucijalnih pitanja što se tiče funkcioniranja unutar Ministarstva financija jer ovo sve što ste vi govorili nije problem Ministarstva financija nego nekog drugog ministarstva. Jer da su neka druga ministarstva izvršavala postojeće zakone vjerojatno situacija sa nelikvidnošću itd. bi bila malo drugačija.
Hvala lijepa. Ministar Linić će odgovoriti na ovu repliku.
Možda vrlo kratko. Ne mislimo da ćemo bitno nešto promijeniti u dijelu poreznih obveza vjerovnika s obzirom na smanjivanje potraživanja jer je to isti status kao i stečajni. U stečaju kao što vidite vjerovnici nisu naplatili niti 30%, ali se njihov porezni dug ne umanjuje. I u tom dijelu to su isti propisi kao što vrijede i za stečaj. To je pod broj jedan. Pod broj dva, mnogi vjerovnici koji su imali problema u naplati nažalost vjerujem da će biti također u postupku predstečajne nagodbe. I kad gledamo u tom dijelu kako rješavamo i njihove dužnike rješavat ćemo i njih. A to znači da ćemo također naći načina kako pokušati u predstečajnom postupku svoja potraživanja umanjiti i omogućiti da oni nastave poslovati, a posebno s obzirom na to da su dobrim dijelom krivice na njihovim dužnicima. Prema tome, oni će biti istim tim postupkom obuhvaćeni. Nažalost, oni koji nisu u tom postupku morat će platiti svoje obaveze.
Repliku je prijavila i poštovana zastupnica Martina Dalić. Izvolite.
Hvala lijepo. Poštovani gospodine ministre u svom uvodnom obrazloženju ustvari ste samo nekoliko riječi rekli o glavi 3 što je, barem se meni čini, najveća promjena u odnosu na prvo čitanje, a radi se o obveznoj multilateralnoj kompenzaciji. Naravno u obrazloženju mog pitanja možete reći da se mi razlikujemo koncepcijski, ali obvezna multilateralna kompenzacija ovime ulazi u sustav plaćanja i ona suspendira valutu kao sredstvo plaćanja. Zakon kaže višestrani prijeboj je financijski postupak kojim poduzetnik može postići prestanak novčanih obveza. Nema nikakvih ograda, nema nikakvih ograničenja to postaje način ispunjavanja obveza. Da biste sudjelovali u multilateralnoj kompenzaciji morate imati s čim, morate obvezu stvoriti, dakle nekome ne morate platiti. Smisao moje intervencije, gospodine ministre, odmah na početku je skrenuti vam pozornost da postoji velika vjerojatnost da ste ovim odredbama ustvari zasadili sjeme buduće nelikvidnosti. Zato sam vas to željela odmah pitati i voljela bih da mi to odgovorite. A s obzirom da nemamo ispravka netočnog navoda ja bih ipak ispravila nešto što ste rekli. Kazali ste da je Porezna uprava u travnju podnijela 17 tisuća zahtjeva za brisanje. Ministarstvo financija je krajem kolovoza, odnosno početkom rujna prošle godine podnijelo popis Ministarstvu pravosuđa razvrstom po svim sudovima i Ministarstvo pravosuđa ga je proslijedilo sudovima za brisanje. Postupak brisanja kao što možete vidjeti na web siteovima naših sudova počeo je prošle godine negdje krajem 10. mjeseca. Naime, možda niste upoznati mi ovdje u Saboru imamo raspravu koja se zalaže za red, a tko za nered pa nekako tu nastaju neke podjele. Mislim da se svi mi zalažemo za red, a to između ostalog svjedoči ovo šta sam rekla. Hvala lijepo.
I na ovu repliku odgovara ministar Linić.
Pa vrlo kratko. Višestranačka, sustav višestranačkog prijeboja pokušavamo još uvijek definirati i možda ćemo uspjeti sa kvartalnim prijebojima otkloniti bojazan, bojazan koji može bit opravdan. Da li je on na neki način problem daljnje nelikvidnosti. Ali uvijek je pitanje hoće li gospodarstvo ostaviti mogućnost da svoje probleme nelikvidnosti pokuša i na taj način riješiti. Budimo iskreni, u našim prijedlozima koji su bili 4,5 prije prvog čitanja, u jednom trenutku su bili unutra, a nisu bili. Taj zahtjev gospodarstvenika da ih ponovno vratimo, pa je pravosuđe imalo puno primjedbi na nedorečeno. Prema tome, to je određeni rizik. Naš prijedlog je, ajmo povjerit povjerenje, probajmo ga doradit do kraja. Imamo sad puno, puno novih rješenja temeljenih prijašnjih rasprava. Sad je razmišljanje da je možda kvartalna najbolje rješenje, a ako vidimo da je to uzrok za opet bježanje od obaveza morat ćemo ga ukinut. Prema tome, ovo je samo jedno povjerenje poduzetnicima da možda mogu biti odgovorni i probat sami svoje probleme riješit. Ne želim opće osporit vaše razmišljanje da je to jedan od rizika, je. Ali, evo imamo sad puno jačih definicija. Ako imate još kakvu sugestiju da probamo kroz ovaj zakon ograničiti mogućnost zloupotreba, hvala na, ja bih rekao vašem doprinosu, ali odlučili smo se da ipak damo još jedno povjerenje vjerovnicima slažući se s vama da je rizik.
I treća replika poštovani zastupnik Franjo Lucić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa evo, pitao bih ministra, a temeljeno je na saznanjima, dakle u mojoj županiji, i pitanje ujedno da li je, a već smo o tome i razgovarali, da li je doista bila potreba na ovakav jedan brzi način provodit ovakvu jednu represivnu politiku? Naravno, kad upotrebljavam riječ represivna možda to izgleda malo i grubo, ali ono što znam i što sam vidio, a pogotovo što me smeta da u ovim trenucima, a to sam sa mnogim poduzetnicima razgovarao, svakog poduzetnika se kroz ove zakone i kroz ovu represiju gleda kao lopove. Oni su naravno svi povrijeđeni i nitko ne bježi od svojih obaveza i nitko ne bježi od ovih novih zakona, ali temeljem, kao što sam rekao, saznanja. U mojoj Požeško-slavonskoj županiji, a to zna i gospođa ravnateljica, učinjena je velika štete na štetu Porezne uprave, odnosno Ministarstva financija. Gdje su nuđene određene stvari da se riješe prije stečajnog postupka što nije bilo razumijevanja od porezne uprave i naše voditeljice, samo zato što su htjeli provodit silu. Dogodilo se sljedeće: nuđeno je da se određene stvari zatvore kao što vi sada predlažete i ovdje u novom zakonu, a to nije provedeno. U međuvremenu je pokrenut stečaj i Porezna uprava se neće naplatit, možemo reći skorom ništa. Pitam, zašto i na koji način se provodi takva represivna politika, a da istovremeno nema razumijevanja prema poslodavcu koji je zbog razno raznih problema došao u određene poteškoće i naravno da nije moglo se riješiti. Ali, kažem nuđeno je da se riješi, ali s takvom represivnom politikom je upravo učinjena šteta koja je neponovljiva, odnosno koja se više ne može ispraviti.
Na repliku odgovara ministar Slavko Linić.
Ne razumijem što je to represivna mjera? Jer kao što vidite ovaj zakon definira kako ćemo zajednički dužnici, zajedno sa ostalim vjerovnicima pokušati pronaći način rješavanja njihovog problema nelikvidnosti, ne naplate potraživanja, ne nego njihovo. Rekao sam, Vladina poruka, što ne mora biti da će ostat vjerovnici tako razmišljat, spašavanje svakog radnog mjesta i održavanje svake proizvodnje koja ima ekonomskog opravdanja. To je cilj Vlade kroz ovaj zakon. Tu ne vidim represiju. Kad gledamo u dosadašnjem periodu mogu prihvatit da je dugo trajalo donošenje zakona, evo 9 mjesec je. Ali budimo iskreni, toliko napada je bilo na Vladu jel netko nije sudjelovao u prvom čitanju, a prvo čitanje je bilo priprema prijedloga da bi mogli 3 mjeseca raspravljat o drugom čitanju. 3 mjeseca javne polemike, javne rasprave kako poboljšati ovakav prijedlog zakona. I valjda smo svjesni toga da ovako težak zakon, novinu u Hrvatskoj ne možemo donijeti na prečac. 9 mjeseci smo. Pa je prva mjera Vlade Republike Hrvatske, prva mjera bio taj reprogram. Pa smo svima dali mogućnost da sve dugove, sve dugove po porezu do 1. veljače mogu reprogramirati na 36 mjeseci. To je bila prva mjera, svako je to mogao učiniti. Pa kad smo ocijenili da nisu dovoljno ljudi shvatili, ponovili smo taj isti zakon, ako se sjećate, pa smo ponovno produžili rok da mogu krenuti reprogrami. Čak su reprogrami bili, ako plati glavnicu opraštamo kamate. Ako je to represija onda ja ne razumijem. Ali ono što nismo dozvolili dalje to su odgode obročnih otplata, nismo. Jel jednostavno to je uzrok svih problema, bio. Dakle, na 3 mjeseca i 10 mjeseci on ne može 5 godina platiti.
Vrijeme ministre.
Prema tome, nema represije.
Pitam sada žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Da. Odbor za financije i državni proračun i poštovani zastupnik Srđan Gjurković. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, gospodine ministre, zamjeniče, pomoćnice, kolegice i kolege. Dakle, Odbor za financije i državni proračun Hrvatskog sabora raspravljao je na 19. sjednici, 26.rujna o predmetnim predloženim zakonima. Uvodni dio ste naravno čuli od gospodina ministra, mogu samo reći da je u raspravi na odboru izneseno više različitih stajališta koje ću vam sad prenijeti. Dakle, svaki pokušaj rješavanja problema nelikvidnosti treba podržati, to je jedinstveni zaključak. Izuzetno je dobro što se rokovi o predstečajnoj nagodbi skraćuju. Međutim, ima mišljenja da i odredbe predloženog zakona rješavaju posljedice, a ne uzroke zbog kojih su nedovoljno zaštićeni vjerovnici u svojim tražbinama. Upozoreno je da problem bolnica koji neće biti u mogućnosti ispunjavat svoje obaveze prema veledrogerijama za isporučene lijekove prema rokovima utvrđenih zakonom. Upitno je izneseno je mišljenje da li će u praksi biti dovoljan broj povjerenika predstečajne nagodbe koji će u ime nagodbenog vijeća provoditi postupak predstečajne nagodbe. Naime, ne bi se smjelo dozvoliti da jedan povjerenik predstečajne nagodbe vodi po desetak postupaka kao što je bio slučaj sa stečajnim upraviteljima jer se tada bitno produžava postupak i kvaliteta vođenja predstečajne nagodbe. Postavljeno je također pitanje u vezi obračuna PDV-a na iznos duga u predstečajnom postupku da li će se obračunavati u ukupnom iznosu ili na usuglašen iznos u postupku predstečajne nagodbe koji je u pravilu uvijek niži od stvarnog duga. Također je upozoreno da preciznije treba formulirati odrebe članka 14.stvaka 4.kojim se regulira rok za ispunjenje novčane obaveze na način da se uvjetuje da je roba isporučena i da dužnik s njom raspolaže pa tek kada počinje teći rok ispunjenja novčane obveze po primitku računa za tu robu točka 1. Nakon provedene rasprave Odbor za financije i državni proračun Hrvatskog sabora odlučio je većinom glasova 6 glasova za i 3 glasa suzdržan predložiti Hrvatskom saboru donošenje Zakona o financijskom poslovanju i predstečajnoj nagodbi. I u raspravi oko prijedloga zakona o izmjeni i dopuni Zakona o preuzimanju dioničkih društava nakon kraće rasprave Odbor za proračun i financije donio je s većinom glasova prijedlog za donošenje zakona o izmjenama i dopuni Zakona o preuzimanju dioničkih društava zajedno sa sljedećim amandmanom, u članku 1.konačnog prijedloga zakona kojim se dopunjuje članak 14.stavak 1.važećeg zakona na kraju nove točke 7. stavlja se zarez i dodaju se riječ s tim da vrijednost dionica ne smije biti iznadprosječne vrijednosti koja je postignuta u trgovanju na burzi u posljednja tri mjeseca. Dakle, odbor je podržao i zakon i amandman s napomenom da će Ministarstvo financija zajedno sa HANFA-om vidjet mogućnost da se on i usvoji. Hvala lijepa.
Hvala vama. Otvaram raspravu. Prvo po klubovima. U ime Hrvatskih laburista-Stranke rada govorit će uvaženi zastupnik Zlatko Tušak. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, ministre sa suradnicima, kolegice i kolege zastupnici. Pred nama je Konačni prijedlog Zakona o financijskom poslovanju i predstečajnoj nagodbi. Najprije bih želio reći da Hrvatski laburisti-Stranke rada još 1.ožujka uputili su u saborsku proceduru zaključke o stečaju ali vladajući nisu našli za shodno ni u ovih 7 mjeseci o njima otvoriti raspravu za što mislim da nije bilo nikakvih prepreka. Zaključcima smo htjeli potaknuti zakonske promjene vezano za područje provođenja stečaja. Loši propisi, netransparentnost provođenje stečaja bili su uzrok da imamo uništeno gospodarstvo, nelikvidnost, nezaposlenost preko 300 tisuća radnika i najznačajniji veliki broj socijalno ugroženih obitelji. S druge strane imamo ekstra bogate pojedince, uspješne banke koje i u najvećoj krizi ostvaruju zavidnu dobit. Iako stečajevi ne bi trebali značiti kraj neke tvrtke naša praksa bila je poražavajuća jer gotovo većina tvrtka ulaskom u stečaj je završavala u likvidaciji. Najčešći razlozi da tvrtkama nema spasa bili su prekasno otvaranje stečaja i što je najvažnije moram posebno naznačiti da velika prezaduženost imovine su najviše gubili radnici i bila je ugrožena njihova egzistencija. Moram naznačiti da je bilo i nekoliko pozitivnih primjera izlaza iz stečaja. Navest ću samo neke, Čazmatrans, Tisak i Pevec koji su nastavili raditi i sačuvali radna mjesta. Ali oni su vrlo rijetki primjeri i iznimke od onoga što se ustvari dešavalo. Izražavam nadu da će i tvrtke Jadrankamen i Dalmacija vino opstati i pridružiti se ovim malobrojnim pozitivnim primjerima. Zaključcima koje smo predlagali Hrvatski laburisti-Stranka rada bio nam je cilj skrenuti pažnju na nezakonitost, lopovluk i kriminal prije i za vrijeme stečaja ali mijenjati praksu koja je na koljena bacila gospodarstvo zbog nekih drugih interesa, a znamo koji su to bili interesi, interesi pojedinaca i banaka na štetu svih drugih, a posebno na štetu radnika. Cilj nam je bio i uvođenje odgovornosti u provođenju stečaja ali obvezati institucije države na učinkovito djelovanje kod pojedinih kriminalnih radnji kojih je bilo svuda oko nas. Cilj nam je bio spasiti što je moguće više radnih mjesta i očuvati vrijednost imovine tvrtke. Navest ću samo dva slučaja koji su bili klasični primjer neučinkovitosti institucija. Jedan od takvih primjera je Nama gdje stečaj traje 12 godina i postoji niz indicija i dokaza o nezakonitim radnjama. Dokumentacija Udruge malih dioničara još 11.travnja ove godine predano je u Državno odvjetništvo i Ministarstvo pravosuđa ali po tom pitanju ništa se ne poduzima iako je iz dokumentacije vidljivo da je sanacijom banke bilo najprije otpis duga Nama-i ali banka je ponovno svoja potraživanja metnula u postupak stečaja što im je i priznato. Drugi primjer je PAN-Papirna industrija Tvornica kartona i kartonske ambalaže nad kojom je nevjerodostojnom dokumentacijom otvoren stečaj iako je nakon dugog sudovanja negdje oko 5 godina konačno rješenjem Ustavnog suda RH od 15.ožujka ove godine odgađaju se svi pravni učinci na osnovu rješenja Visokog trgovačkog suda i Trgovačkog suda u Zagrebu zbog kojih je došlo do otvaranja stečaja. Do danas ti sudovi nisu postupili po rješenju Ustavnog suda RH što je očiti primjer lošeg funkcioniranja sudstva. Takvih primjera bi se moglo navoditi u bezbroj slučajeva. Imamo i Kamensko i Vilinske poljane, ali nadam se da se to više neće ponoviti i da je ovoj praksi došao kraj. Prema podacima koje smo prikupljali od svih stečajeva radnici su se uspjeli naplatiti sa samo 32% svojih potraživanja, a RH sa svega 15% To su i razlozi da je bilo nužno donesti nove zakone ili mijenjati postojeće da se promijeni stanje i da se zaustavi ove štetne posljedice stečaja koje su se odrazile na gospodarstvo. Ovaj zakon uvodi red i pravila i uvjeren sam da će u svojoj provedbi biti učinkovit i u stečajevima završiti samo one tvrtke koje stvarno nemaju nikakve perspektive za daljnje poslovanje. Situacija u gospodarstvu nije nimalo dobra jer 16580 tvrtki je s blokiranim računom zbog duga od 7,7 milijardi kuna, a s preko godinu dana blokiranim računom je 56778 tvrtki s iznosom od 36 milijardi kuna. Te tvrtke će imati priliku provesti predstečajnu nagodbu ili će morati definitivno završiti u likvidaciji, ali napravit će se konačno reda i u podmirenju obveza. Vidljivo je kako je predlagač nastojao uvažiti većinu prijedloga i primjedbi u prvom čitanju, ali i postići visoki stupanj usuglašavanja sa socijalnim partnerima što je dobar primjer donošenja ovog zakona o čemu je ministar prethodno i govorio. Hrvatski laburisti-Stranka rada će podržati ovaj zakon, uz jedan određeni amandman koji ću podnesti jer smatram da njegovim prihvaćanjem će se otkloniti moguće dvojbe u odnosu na isplatu plaća radnika. Postupak predstečajne nagodbe može potrajati 120 dana. Zato smatramo da bi rad radi izbjegavanja nesporazuma i dosljedne zaštite radničkih potraživanja bilo korisno da se jasno propiše da i plaće radnika iz radnog odnosa nastale nakon otvaranja stečajnog postupka spadaju u nužno plaćanje za redovno poslovanje u smislu članka 17. ovog zakona. U članku 3. točka 15. prijedloga ovog zakona prioritetne tražbine s obzirom na vrijeme njihovog nastanka definirane su kao tražbine radnika i prijašnjih radnika nastala do dana otvaranja postupka predstečajne nagodbe, a člankom 17. propisuje se zabrana poduzetnika da u stanju nelikvidnosti obavlja ikakva plaćanja osim onih koja su nužna za poslovanje, a koje se ubrajaju u prioritetne tražbine. Ovom odredbom štite se prava radnika na isplatu potraživanja iz radnog odnosa, međutim spomenutom definicijom prioritetnih tražbina nisu obuhvaćena potraživanja radnika nastala nakon otvaranja postupka predstečajne nagodbe, jer definicija prioritetnih tražbina iz članka 3. točke 15. njih ne obuhvaća već samo plaće do otvaranja predstečajne nagodbe. Smatramo da bi radi izbjegavanja nesporazuma i dosljedne zaštite radničkih potraživanja bilo korisno da se jasno propiše da i tražbine radnika iz radnog odnosa nastale nakon otvaranja postupka predstečajne nagodbe smatraju se nužna plaćanja za redovno poslovanje u smislu članka 17. ovog prijedloga zakona. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. I jedna obavijest. Predsjednica Odbora za zakonodavstvo obavještava članove odbora da će se danas u 12 sati održati nastavak 25. sjednice Odbora za zakonodavstvo i to u dvorani Ivana Mažuranića, to je dvorana broj 84, s dnevnim redom kako su ga članovi primili u pisanoj obavijesti. Hvala lijepa. Vrijeme predviđeno za raspravu i ime kluba SDP-a podijelit će uvaženi zastupnici Draženko Pandek i Peđa Grbin. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, poštovani ministre sa suradnicama i suradnicima, uvažene kolegice i kolege zastupnici. Kako je već bilo istaknuto u raspravi o zakonu u prvom čitanju potreba za donošenjem ovog zakona je jasna i nedvojbena, stoga je vjerojatno i dobio zamjetnu podršku već u prvom čitanju. Činjenica je da je na kraju 2011. bilo 70 000 pravnih osoba s blokiranim računima, a čak preko 55 000 poslovnih subjekata je bilo u blokadi dužoj od 360 dana, a da priljev stečajnih predmeta prema podacima Visokog trgovačkog suda nije bio niti blizu tih brojki. U isto vrijeme dakle nelikvidnost je dosegla rekordne iznose od preko 5,3 milijarde eura. Te činjenice ukazuju da sustav stečajnih mjera propisanih Stečajnim zakonom nije funkcionirao na način kako je prilikom donošenja tog zakona bilo predviđeno. Pogotovo se može uočiti da ne funkcionira na način tamo gdje postoji mogućnost nastavka poslovanja poslovnih subjekata nakon stečaja. Pokretanje stečaja je u pravilu značilo prestanak poslovanja društva, gašenje aktivnosti, otpuštanje radnika. Tzv. stečaj sa preustrojem je prije bio izuzetak nego pravilo. Također, dosadašnja praksa je bila da velik broj stečajnih postupaka traje iznimno dugo. To je uočeno u mjerodavnim međunarodnim studijama, a stečajni postupci koji su pokrenuti su u prosjeku doveli do namirenja tek oko 30% potraživanja vjerovnika. Jedan od glavnih uzroka takvog stanja bila je činjenica da uprave društava nisu poštovale odredbu Stečajnog zakona kojom se nalaže predlaganje otvaranja stečajnog postupka u roku od 21 dan po nastanku o nesposobnosti za plaćanje ili prezaduženosti. Na taj način su takvi gospodarski subjekti, a koji su bili očito u ozbiljnim problemima nastavljali sa poslovanjem, dublje tonuli u insolventnost, ali i time uzrokovali daljnju insolventnost drugih poduzetnika s kojima su poslovali. U nekim slučajevima vjerojatno je takvo poslovanje bilo i namjerno. Kad bi se konačno dakle takav gospodarski subjekt prestao s radom u pravilu se iz njegove imovine, dakle potraživanja vjerovnika nisu mogla naplatiti. Posebno su, slažemo se svi, tragični bili slučajevi u kojima je kod takvih poduzetnika došlo do masovnog otpuštanja radnika i neisplaćivanja zaostalih plaća za odrađeni rad. Ovim zakonom bi se trebalo omogućiti, dakle prije pokretanja stečajnog postupka da poduzetnici u određenim problemima u suradnji s vjerovnicima nađu izlaz iz insolventne situacije. Vjerujemo da će se na taj način problem nelikvidnosti moći rješavati znatno ranije i efikasnije nego što je do sada bio slučaj kad je obično problem eskalirao do te mjere da su poduzetnici mogli smo staviti ključ u bravu, otpustiti radnike, ostaviti goleme dugove kako prema svojim poslovnim partnerima, tako i prema radnicima. U postupku koji predviđa ovaj zakon smatramo i vjerovnici će u biti znatno ranije imati priliku zaštiti svoja potraživanja nego što je dosad bio slučaj gdje se potiče na aktivniju ulogu i dužnike i vjerovnike. U odnosu na prvo čitanje predloženi tekst zakona bitno je izmijenjen u glavi 3. gdje se u detalje normira obvezni višestrani prijeboj. Ovaj instrument je poznat i u ekonomskoj praksi i sasvim sigurno unošenje višestranog prijeboja kao obvezatnog, sad ex lege prijeboja predstavlja značajan neortodoksni iskorak prema suzbijanju raširene insolventnosti. Kažem neortodoksni jer naše pravo još nije poznavalo prijeboj ex lege, dakle prijeboj po samom zakonu. No, bez obzira na to mišljenja smo da je eskalirajući problem nelikvidnosti zahtijeva donekle i neortodoksne mjere, rekao bih čak i donekle promjenu paradigme. Stoga smatramo da je uvođenje ovog instrumenta u pravnu regulativu dobro došlo i očekujemo da će smanjiti iznose međusobnih potraživanja a time i pridonijeti možda izlaženju iz blokade određenog broja gospodarskih subjekata. Pozdravljamo što je u prijedlogu zakona u drugom čitanju ostala neizmijenjena odredba po kojoj će se poduzetnik ipak smatrati nelikvidnim ukoliko više od 30 dana kasni sa isplatom plaće, te poreza i doprinosa koji se obračunavaju s plaćom na što smo apelirali u prvom čitanju. Također treba istaknuti da je ostala odredba kojom se tražbine radnika i prijašnjih radnika definiraju kao prioritetne. Kao nova točka u članku 41. stavku prvom dodano je dalje da prijedlog zatvaranja postupka mora sadržavati izjavu da sklapanje predstečajne nagodbe neće utjecati na tražbine radnika što i dodatno štiti kao slabiju stranu u ugovornom odnosu. U protivnome moglo bi se lako dogoditi da radnici budu ucijenjeni i prisiljeni prihvatiti određena rješenja pa čak i na svoju štetu. Mislimo da je to opravdano da radnici koji rade, žive od svoje plaće od prvog do prvog svakako zaslužuju posebniji tretman i mislimo da je stroži pristup ovdje opravdan. U ostalim izmjenama u odnosu na tekst prijedloga u prvom čitanju radi se uglavnom o poboljšavanju, rekao bih uštimavanju osnovnog testa koji će vjerujem pridonijeti lakšem tumačenju te lakšoj i efikasnijoj primjeni zakona. Primjerice u definiraju nelikvidnosti određeno je da se smatra da je poduzetnik nelikvidan ako više od 60 dana kasni u ispunjenju čime je taj period produžen sa 30 dana kako je bio prijedlog u prvom čitanju, a tom odredbom mišljenja smo otklanjaju se moguće nejasnoće vezane uz tumačenje članaka 11. i 12. kojim se određuju rokovi ispunjenja i novčanih obveza. Isto tako tom cilju će pridonijeti u članku 48. Proširenje i preciznije definiranje dužnosti povjerenika predstečajne nagodbe jer je u članku 49. dodavanje stavka 3. kojima se propisuje da protiv odluke nagodbenog vijeća da … [[Govornik se ne razumije.]] obavljanju nadzora nad radom povjerenika, predstečajne nagodbe te protiv razrješenja o razrješenju žalba nije dopuštena. Vezano uz pokušaj da se zakon efikasnije primijeni su i prijedlozi dopuna Zakona o kreditnim institucijama gdje se u biti uklanja prepreka iz članka 157. u kojem bi kreditne institucije u biti bile ograničene u primjeni ovog zakona, a isto tako i dopune i izmjene Zakona o preuzimanju dioničkih društava o čemu će više riječi kasnije kolega Grbin. U odnosu pak na dio ovog osnovnog zakona koji se odnosi na neispunjenje novčanih obveza ovaj prijedlog zakona kao što je već rečeno predstavlja nadogradnju zakona u rokovima ispunjenja novčanih obveza i njime, rekao bih više štite vjerovnička prava nego do sada čime se djeluje protiv raširene klime neplaćanja, a pozitivnim ocjenjujemo što je u članku 12. stavku 6. dodana odredba da rok za pregled robe mora biti naveden u natječajnoj dokumentaciji čime se sprječavaju manipulacije s kasnijim produžavanjem ugovora od strane jače ugovorne strane. Vjerujemo da će se primjenom ovog zakona postići cilj suzbijanje rasta, opirajućeg rasta nelikvidnosti. U skladu s tim Klub zastupnika SDP-a podržati će ove prijedloge zakona.
Stavovi kluba SDP-a nastavit će prezentirati poštovani zastupnik Peđa Grbin.
Poštovani, pred nama se nalazi jedan naizgled mali zakon. Međutim, zakon bez kojega bi provedba postupaka predstečajnih nagodbi bila nemoguća. Naime, Zakon o preuzimanju dioničkih društava jedan je od zakona kojim se štite interesi i osigurava ravnopravnost dioničara prilikom preuzimanja dioničkih društava. Jedan od glavnih instrumenata tog zakona je i obvezna ponuda za preuzimanje dioničkih društava koju je stjecatelj dionica dužan dati kada stječe kontrolni paket odnosno 25% plus jednu dionicu. Takvim se postupkom štite tzv. mali dioničari od toga da se prilikom preuzimanja izgubi njihov uticaj u ciljnom društvu, da oni izgube mogućnost utjecati na donošenje odluka i upravljanja tim društvom, a samim time da se i smanje njihova materijalna prava koja proizlaze iz imanja dionica u ciljnom društvu. Međutim, takav postupak davanja obvezne ponude mora imati iznimke. Takve iznimke postoje već i u samom tekstu Zakona o preuzimanju dioničkih društava, pa imamo iznimku u slučaju nasljeđivanja. Imamo iznimke u slučaju kada se stječu dionice stečajnog dužnika kao i kada se u postupku sanacije stječu dionice saniranog društva. Upravo na tragu takvih odredbi uvodi se ovim zakonom i još jedna iznimka, a to je iznimka koja se tiče predstečajnih nagodbi. Mi u SDP-u smatramo takvu iznimku ne samo korisnom, nego i svrhovitom. Smatramo da je takva iznimka usklađena sa pravnom regulativom Republike Hrvatske i pravnom stečevinom Europske unije. Takva je odredba i u duhu onih koje sam prije citirao, onih koje se tiču stečaja i onih koje se tiču sanacije jer je naša namjera da vjerovnik u postupku predstečajne nagodbe namiri svoja potraživanja a da pri tome ne bude primoran da sudjeluje u upravljanju i u donošenju operativnih odluka za društvo. Nadalje, takvom iznimkom se ne narušavaju niti prava drugih dioničara i njihova je obveza bila da prije nego što društvo postane nelikvidno pokušaju pomoći, pa i financijski da to društvo može poslovati. Oni to nisu učinili. Neki zato što to nisu mogli, ali mnogi i zato što to nisu htjeli. Sukladno iznijetom mi u SDP-u podržavamo ovaj prijedlog zakona jer ga smatramo još jednom mjerom u cilju ukupnog oporavka hrvatskog gospodarstva, u cilju sanacija društava koja se nalaze u problemu. Ali prije svega ovaj je zakon bitan jer se provođenjem takvih postupaka predstečajnih nagodbi očuvavaju radna mjesta koja su nam danas u Hrvatskoj nasušno potrebna. Hvala lijepa.
Predstavnik predlagatelja? Ne. Dobro. nastavljamo raspravu po klubovima. U ime kluba HDZ-a uvažena zastupnica Martina Dalić.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre, zamjeniče. Pa evo pred nama se nalazi ovaj relativno opsežan zakon u drugom čitanju. Ono sa čime bih ja u stvari željela početi svoju raspravu u ovom je Domu spominjano više puta, spominjao je i sam ministar. Da se na određeni način u korijenu problema koji se manifestiraju kao nelikvidnost, insolventnost i sve ono što se pod tim naslovom događa ustvari nalazi sporost, neučinkovitost i ustvari nezadovoljavajuće funkcioniranje pravosuđa. Jer u suštini u našem pravnom sustavu postoje ustvari svi instrumenti za rješavanje ovog problema pa na kraju konca i ovaj zakon u značajnoj mjeri ustvari u upravni postupak unosi proceduru koja je i predviđena za stečaj sa preustrojem. Tako da na neki način želim reći da donošenjem ovog zakona i dalje ostaje neriješeno temeljeno i centralno pitanje a što je to što sprječava pravosuđe, što sprječava sve institucije koje čine sustav pravosuđa da ustvari postupaju sukladno zakonskim propisima koje smo svi zajedno uskladili sa pravnom stečevinom koji u suštini sadrže sve instrumente koji su trebali spriječiti nastupanje ovako značajnog problema i koji bi ustvari tako značajan problem trebali spriječiti da se taj problem nastavi ponavljati u budućnosti. Ovo pitanje ustvari postavljam svima nama, postavljam na određeni način i sama sebi jer iz ukupnog radnog iskustva koje imaju mnogi od nas ovdje vidjeli smo kako taj problem u stvarnosti izgleda. Problem nefunkcioniranja i neučinkovitosti pravosuđa, problem u kojem se stečajni postupci mogu zavlačiti godinama. Neke od ovih stečajnih postupaka koji traju više od deset godina stjecajem okolnosti i osobno o njima znam brojne detalje i rezultat toga je jedan ono što se naziva pravna nesigurnost i nepoštivanje prava vjerovnika, a što se vrlo često ističe ustvari kao prepreka ulaganju, investicijama, dolasku stranog kapitala u Hrvatsku. I ono stoga što ustvari ovaj zakon me najviše potiče na pitanje da li to ustvari znači da Hrvatska vlada sadašnja ustvari na neki način diže ruke od pravosuđa jer i vi ste ministre prije nego što je zakon ušao u prvo čitanje na jednom od javnih tribina i razgovora o ovom zakonu rekli pravosuđe ne funkcionira, mi smo Vlada mi ćemo preuzeti odgovornost za rješavanje ovoga problema. Kao načelan stav, kao vaš osoban stav može mu se izreći svaka pohvala, međutim od pravosuđa se ni na koji način ne može i ne smije odustati jer upravni postupak ne može zamijeniti pravosuđe i ne može zamijeniti tu diobu vlasti koja je na tako dubok način ukorijenjena u svakoj demokraciji. To je neko temeljno pitanje koje nas u klubu HDZ-a u biti najviše zanima, brine vezano uz ovaj zakon. Da li preuzimanjem svega ovoga u upravni postupak, a u biti u suštini kada se to dobro prouči to je procedura stečaja s preustrojem Vlada u suštini odustaje od pravosuđa, odustaje od inzistiranja i pronalaženja načina da taj sustav profunkcionira bolje, brže i učinkovitije. A dok se to ne dogodi bojim se da će sve ono što se naziva preprekama ulaganju i dalje stajati i bojim se da će i dalje ustvari postojati dio sudionika u gospodarskom životu, dio poreznih obveznika koji će namjerno koristiti takvu situaciju da bi jednostavno izbjegavali ispunjavanje svojih obaveza. Jer ono što mi pozdravljamo u svakom slučaju, znači prenošenje pozitivnih aspekata 11. poglavlja američkog stečajnog zakona, dijelova njemačkog stečajnog zakona koji predviđaju i propisuju kako se u tim ekonomijama obavlja postupak nagodbe i stečajni postupak koji uključuje veliku ulogu postojećeg i aktualnog menadžmenta u poduzećima. Ali u svim tim zemljama iz kojih smo mi preuzeli i vi predlažete i na taj način obrazlažete ovaj zakon sud je taj koji igra glavnu centralnu i temeljnu ulogu i vodi sve te postupke. Meni se čini da tome postoji važan razlog jer se time sprječava da iz postupka koji je namijenjen za rješavanje problema se spriječi generiranje novih problema. S obzirom da se cijeli ovaj postupak odvija u upravnom postupku koji sud na kraju potvrđuje nama u klubu HDZ-a se čini da postoje brojna mjesta i brojni prostori gdje se iz ovih predstečajnih nagodbi mogu ustvari generirati novi sudski postupci i na neki način novi problemi. Stoga je moje pitanje zašto se nije razmišljalo da se ustvari u okviru pravosudnog sustava odredi ovakav taskforce kakav ste vi rekli da je formiran u okviru izvršne vlasti i da se kroz mehanizme suda provedu i uključe odredbe stečajnih nagodbi, stečaja s preustrojem i postigne ubrzanje onoga što se na ovaj ili na onaj način naziva stečajnim postupkom, a što nesporno kod nas traje dugo i svrstava nas negdje na dno ljestvice. Čini mi se da je bilo moguće razmišljati da se u okviru sudstva, u okviru pravosuđa identificiraju, pronađu ljudi kojima bi to bio jedini i ekskluzivan zadatak. A u takvom kontekstu mislim da bi se mogla postići bolja rješenja nego što će biti rješenja o upravnom postupku, odnosno rješenja koja bi bila trajnija. Osim toga pravosuđe je ipak steklo neka iskustva. Ljudi u FINA-i, ljudi u Ministarstvu financija njihova su iskustva sa praktičnim problemima koji se u ovom procesu mogu pojaviti ipak relativno ograničena pa će i samo njihovo funkcioniranje vidjet ćemo na koji način će to biti učinjeno. Sa druge strane ono što zakon ovdje predlaže preuzima, po meni, u ovu proceduru najslabiji dio stečajnog, najslabiju kariku stečajnog postupka, a to su stečajni upravitelji. Dakle, kaže se u zakonu da će, znači voditelj predstečajne nagodbe biti određen sa liste stečajnih upravitelja. U Hrvatskoj ima na listi stečajnih upravitelja čini mi se 350 osoba. Sami suci kada govore o učinkovitosti stečajnog postupka upiru na problem stečajnih upravitelja, na njihovu nedovoljnu kvalitetu, educiranosti, upućenost u gospodarski život. Kao temeljni problem zašto stečajni postupci traju dugo, odnosno zašto ima vrlo malo stečajeva sa preustrojem? Ovaj upravni postupak preuzima taj na neki način najslabiji, ili makar jednu od slabih karika stečajnog postupka u srce ove procedure. Čini mi se da će tu nastati usko grlo, čini mi se da će unatoč svim dobrim namjerama, ne znam kako će 350 ljudi, taman da se svi angažiraju na ovome, kako će se ostvariti ciljevi koje ste si sami postavili? Također, ovaj zakon ima jedno neobično preklapanje sa Zakonom o stečaju. Kaže se u ovome prijedlogu: "Da ako je dužnik nesposoban za plaćanje ili prezadužen, dužan je bez odgađanja, najkasnije 21 dan od nastanka insolventnosti pokrenuti postupak predstečajne nagodbe." U Zakonu o stečaju piše da je u roku od 21 dan iz istih ovih razloga koji su na jednak način definirani u Zakonu o stečaju, dužan pokrenuti stečaj. Na koji način će rukovodstvo tvrtke odlučiti da li pokrenuti predstečajne nagodbu ili stečaj? Jer čini mi se suočen je sa dva zakona koja ga u istim rokovima iz istih razloga obvezuju na dvije različite aktivnosti. To recimo bih ja označila kao onim što kažemo, naš sustav potiče pravnu nesigurnost u odnosu na gospodarstvo. Gospodarstvenik, neko tamo ko nije vičan niti pravu, niti velikim procedurama suočen je sa dvije jednake odredbe dvaju različitih zakona koji od njega traže dva različita postupanja. Jedan od važnih sudionika u procesu predstečajne nagodbe jest revizor. Držimo da odredbe o ulozi i onome što se od revizora očekuje u stvari čini ovaj zakon neprovedivim. I to neprovedivim, a posebno neprovedivim u rokovima koji su ovdje predviđeni, a to je 120 dana. Naime, dakle, za otvaranje i provođenja postupka predstečajne nagodbe dužnik je dužan izraditi izvješće o financijskom stanju, plan financijskog restrukturiranja. Te financijske izvještaje mora revidirati revizor. Ne smiju biti stariji od 3 mjeseca i mora uz njih biti priloženo mišljenje revizora. To je postupak koji košta, prvo. Drugo, nejasno je kako će subjekt koji je u blokadi platiti revizora i od kuda, kojom tehnologijom može platit revizora, a da ne prekrši zakon, a revizor neće raditi bez naknade. Revizorske tarife su propisane odlukom njihove komore. A postavlja se u suštini i smisao zašto je za predstečajne nagodbu potrebno revidirano izvješće, tu se u velikoj mjeri radi o brojnim malenim tvrtkama, o tvrtkama koje jednom godišnje rade takvu reviziju, a bilo koji datum predstečajne nagodbe osim 31.12. zahtjeva ponovno plaćanje i uzimanje revizora. Dakle, ovdje nema onoga pologa za pokretanje stečajnog postupka, ali je evidentno. Procedura sadrži troškove koji nisu mali i troškove koji ubiti mogu biti veći nego što je polog za pokretanje stečajnog postupka. Da li će se revizor i kako će se revizor očitovati sa vjerojatnošću većom ili manjom od 50%, čini nam se upitno. Vjerojatno je predlagač raspravio ovo sa revizorskom komorom, pa možda bi bilo dobro da nas o tome i obavijestite, ali Zakon o reviziji, međunarodni računovodstveni standardi ubiti od revizora ne traže da se on očituje i na koji način u smislu postotka u odnosu na svoje mišljenje. Njegovo je mišljenje uvjetno ili bezuvjetno. Tražiti od revizora da se očituje s nekim postotkom, mislim da je prepreka koja bi također ovaj zakon mogla učiniti neprovedivi, jer bi revizori mogli proglasiti da se na taj način od njih očekuje da sami, ubiti na neki način sudjeluju u snošenju i podjeli rizika koji se odnosi na dužnike i vjerovnike u ovom postupku. Stoga, ja bih u zaključku svoga izlaganja ukratko sažela da ono što nas u HDZ u odnosu na ovo rješenje što smatramo posebno lošim, jest što se kreira paralelan upravni postupak koji bi mogao otvoriti brojne probleme. Koji naznačuje i koji pokazuje da Vlada na određeni način odustaje od bitke jer to stvarno jest bitka za povećanje učinkovitosti pravosuđa i traženja i otklanjanja razloga zbog čega taj sustav i danas 9 mjeseci prije stupanja u članstvo Europske unije, još uvijek ne funkcionira dovoljno brzo i dovoljno učinkovito. Ono što nas je posebno iznenadilo u drugom čitanju, jest pitanje obveznog višestranog prijeboja o čemu sam govorila i nakon vašeg izlaganja. Ne bih se željela posebno ponavljati, ali držimo da uvođenje, i zakonsko dozvoljavanje, i zakonsko reguliranje višestranog prijeboja ustvari otvara veliki prostor, otvara izvor nove nelikvidnosti. Naravno, predlagač je u ovom prijedlogu višestranog prijeboja odbio jedan od strahova koji su se uvijek tijekom proteklih 20 godina javljali kad bi se govorilo o ovoj temi a taj strah je da će država biti gubitnik. Prijedlog je u tom smislu vrlo jasan i decidiran, ne može se višestrani prijeboj vršiti vis a vis javnih davanja dakle poreza. Višestrani prijeboj može se vršiti samo između poslovnih subjekata. Ali upravo takva odredba ustvari kazuje i uvodi daje jednu poruku i uvodi na određeni način signalizira jedan obrazac ponašanja koji kaže, o.k. državi se mora platiti sve točno i uredu što je uredu, pohvalno i mora se, a onda u međusobnim plaćanjima između poslovnih subjekata možemo kalkulirati, možemo neplatiti, možemo vidjeti kome ćemo platiti, računajući da postoji neki prijeboj. A da biste mogli sudjelovati u prijeboju kao što sam rekla morate imati neki ulog, a to je znači s jedne strane neki dug, s druge strane neko potraživanje. Protivimo se višestrani prijeboj nije instrument primjeren učinkovitom tržišnom gospodarstvu. I upravo je to jedan od razloga zbog čega je u proteklih 20 godina su se ideje o obveznoj multilateralnoj kompenzaciji uvijek odbijale. Stoga u zaključku držimo da namjera zakonodavca za unapređenje stečajne procedure proširivanje mogućnosti instrumenata predstečajne nagodbe je dobra ali ne u upravnom postupku već na način kako to čine i druge razvijene zemlje koje u ovome dijelu imaju značajna iskustva. A odredbe o višestranom prijeboju koje su se sada pojavile u drugom čitanju držimo u potpunosti neprihvatljivim. Hvala lijepo.
Hvala vama. Na ovo izlaganje imamo prijavljene 4 replike. Prvo uvažena zastupnica Ingrid Antićević Marinović.
Kažete kolegice da će predstečajno rješavanje izazvati određene sporove, da je to određeno nepovjerenje prema sudu. Trebate znati za sve direktive koje upućuju i obvezuju zemlje članice i one koje žele biti članice EU da vansudskim putem rješavaju i tzv. nesudske predmete i da sve učine kako bi se rasteretilo pravosuđe. Shodno tome mi smo i donijeli zakon o mirnom rješavanju sporova u civilnim stvarima. Prema tome nagodba jeste ako se postigne nagodba ona ne može izazvati sudski spor jer je ona ovršna. A dobra nagodba i mirno rješavanje spora uvijek je dobro za strane jer one bolje nego bilo koja sudska odluka. Prije svega ja jeftinije, omogućava daljnje poslovanje među sukobljenim stranama, a ponavljam ono je najjeftinije za stranku. I morate znati da na takav način mirnim rješavanjem spora svi sporovi u Europi se rješavaju 50 do 70% sporova se ne takav, različitih vrsta, oni koji se tiču civila, oni koji se tiču trgovačkog prava rješavaju se na takav način bez da suda uopće i vide.
Na repliku odgovara poštovana Martina Dalić. Izvolite.
Hvala lijepo. Pa ono što bih vam ja rekla jest ono što sam se informirala upravo o načinu kako te postupak funkcionira u Njemačkoj. Tako je, mirno rješavanje spora postoji i potiče se i u njemu pravosuđe nema nikakav udio. Ako dužnici i vjerovnici ne uspiju u izvansudskom procesu bez ikakve intervencije državnih ili sudskih vlasti postići spor onda se javljaju sudu. Dakle nema kombinacije. Ili je mirno rješenje u građanskom postupku između privatnih osoba ili je rješenje koje vodi sud. Mi ovdje imamo kombinaciju rješenja jer način na koji je zakon predložen vas demantira jer se ipak kaže na kraju "odredbe ove nagodbe treba potvrditi sud. Ako nagodba ne uspije onda idemo u stečaj". Dakle i sam je zakonodavac svjestan da bez suda ne ide. Stoga držim da bi puno učinkovitije sa ciljem da se spriječe mogućnosti koje se tijekom ovog postupka mogu pojaviti za multipliciranje problema bilo da se je u okviru pravosuđa napravio task force napravila grupa ljudi, iskoristilo njihovo iskustvo u stečajevima koje su do sada stekli i na taj način prenijele odredbe i njemačkog i američkog zakona. Hvala lijepo.
Na osobno izlaganje replikom ustaje i uvaženi zastupnik Luka Denona. Izvolite.
Poštovana kolegice u svojoj raspravi o prijedlogu Zakona o financijskom poslovanju naravno dobro ste primijetili i utvrdili da nam pravosuđe ne funkcionira odnosno da je bremenito u problemima. U jednom trenutku ste čak rekli da je i Vlada RH da vam se čini eto primjenom ili donošenjem ovog zakona Vlada misli odustati ili odustati od reforme pravosuđa. Pa ste rekli da naravno taj task force kako ste to nazvali i po vama možda znači odustajanje od reforme pravosuđa. Naravno da to nije točno. Ali u kasnijoj raspravi ste rekli u kritici ovoga zakona da bi bilo da se taj task force nekako opet priključi tom lošem i neučinkovitom pravosuđa pa se to rješava u okviru tog lošeg i neučinkovitog pravosuđa. Tako da mi se čini da ste malo nelogički utvrdili pravosuđe ne valja. Vlada pokušava nešto napraviti na jedan drugačiji zakon, a vi ste … ponovno vrati to u pravosuđe, ne govoreći pri tom naravno da problem pravosuđa ne postoji od jučer nego da on traje već dvadesetak godina i neću onda zbog toga govoriti tko je bio na vlasti tih 20 godina.
I na ovu repliku odgovara cijenjena Martina Dalić.
Hvala lijepo. Pa da mislim sve što ste ponovili ja jesam rekla i reći ću ponovo. Nije moja osobna ocjena nego je na određeni način to ja mislim ocjena koja stoji u ovom Domu, koja se ispisuje u brojnim izvještajima, koja se vidi kroz različite ocjene stupnja hrvatske konkurentnosti kad se gleda izvana, a to je da dio toga problema čini i neučinkovito pravosuđe. A ono što sam sa svojim prijedlogom željela reći jest da od toga pravosuđa ne smijemo i ne možemo odustati nego da moramo tražiti načine kako da se taj stupanj neučinkovitosti smanji i kako da to pravosuđe počne obavljati svoju temeljnu funkciju, a to je da prisiljava sve gospodarske subjekte da rade po zakonu. I sam ministar je o tome govorio. Stoga mislim da je loše, da nije dobro dizajnirati rješenja koja kažu ha, oni rade sporo, ajmo naći neki učinkovitiji mehanizam. U biznisu to možda vrijedi, u biznisu je to možda super pristup ali u državi, u društvu gdje pravosuđe ima svoju ulogu krajnjeg i konačnog arbitra na kojeg nema prigovora, takav pristup može generirati dodatne probleme. Ja se nadam da neće, ali može i držim na principijelnoj razini da se od pravosuđa kao konačnog, zadnjeg arbitra ne smije odustati i da je zato u okviru njega trebalo možda tražiti rješenja koja bi sve ovo učinilo još djelotvornijim.
Želju da replicira iskazao je i zastupnik Draženko Pandek.
Zahvaljujem. U odnosu na pitanje sukoba ovog zakona Stečajnim zakonom ja moram naglasiti da postoji u pravu, dakle postoje pravila kako se određeni sukobi zakona rješavaju pa tako se kaže da … [[Govornik govori latinski, ne razumije se.]] , dakle kasniji zakon mijenja prijašnji zakon, odnosno ako postoje sukobi između odredbi prijašnjeg i kasnijeg zakona prednost se daje odredbama kasnijeg zakona. U odnosu na primjedbe da se ovdje isto tako derogira pravosuđe i prepušta se prioritet državnim tijelima želim podsjetit da je nagodba u biti ugovor kojim stranke međusobno otklanjaju spor ili neizvjesnost u nekom pravnom odnosu. Dakle ugovor, u biti u privatno-pravni odnos. Ovdje država, ocijenio bih, postupa kao određeni katalizator koji će dovesti do sklapanja tih nagodbi. Dakle određeni broj tih sporova koji postoje ili neizvjesnosti će se riješiti, a u dosadašnjoj pravnoj regulativi oni bi trebali u biti otići u stečajni postupak. Na taj način će se upravo rasteretiti pravosuđe. Tendencija je u pravosuđu da se država čim više povlači ispred nekih privatno-pravnih odnosa, ostavlja, u ovom slučaju je ostavila vjerovnicima i dužnicima na teret da oni i pokušala ih natjerat u biti da oni riješe međusobne odnose, a da se samo pravosuđe rastereti koje je dakle opterećeno. A vaš bi prijedlog bio usmjeren da dodatno na neki način opteretimo pravosuđe što bi po meni bilo kontra produktivno. Hvala.
I na ovu repliku odgovara uvažena Martina Dalić. Izvolite.
Pa gledajte, zamislite da ste direktor neke tvrtke i zamislite dakle da ste suočeni s ovim uvjetom da vam je račun blokiran 60 dana i onda pitate pravnika svog šta da ja sad radim. Pravnik će vam odgovoriti, po Stečajnom zakonu u roku 21 dan trebate podnijet zahtjev za stečaj, po Zakonu o financijskoj nagodbi trebate podnijet zahtjev za predstečajnu nagodbu. Kako ćete odlučiti? Ovaj zakon ne derogira Stečajni zakon. To što je on kronološki donesen kasnije, ali Stečajni zakon je temeljni zakon koji definira postupak stečaja. I još su tamo uvedene i neke kaznene odredbe, pa to smo nedavno raspravljali. Dakle kaznene odredbe protiv uprava, društava koje ne podnose i ne poštuju te rokove. Mislim da o toj dvojbi treba raspraviti, razmisliti i uzeti je u obzir. Mislim da se da riješiti sa jednom ili dvije rečenice. Sigurno tu ima pravnika koji to mogu zamisliti, tako je, ali dopustite da su to pitanja stvarnoga života sa kojima se ljudi suočavaju i koja ljudi pitaju, a mi danas ovdje o tome raspravljamo.
Čut ćemo još jednu repliku i poštovanog zastupnika Đuru Popijača.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Dakle, želio bih stvarno i potvrditi vašu konstataciju da se i ovaj zakon zapravo bavi posljedicama, nikako ne uzrocima što ste i spomenuli da temeljni problem nastanka ove trenutke situacije zapravo leži u samom pravosuđu. Ovaj zakon će zaista omogućiti da se, da tako jednostavno kažemo, … [[Ne razumije se.]] sve ono što danas i nazivamo gorućim problemom nelikvidnosti, dakle ugasiti 70-tak tisuća pravnih osoba, pokušat spasit ono što se spasiti da i skinuti brojku od tih 40 milijardi blokiran na 5, 6, 7 ili koliko već uspijete, no međutim temeljni problem i temeljne uzroke ne rješava. I potpuno su kriva očekivanja koja ste plasirali u javnost…
Poštovani zastupniče, javili ste se za repliku na osnovno izlaganje kolegice Martine Dalić, a replicirate ministru. … [[Govornici govore u isti glas, ne razumije se.]] Držite se Poslovnika. … [[Upadica se ne razumije.]] Pa produžit ćemo mi vama vrijeme, nije problem vrijeme. Problem je toga da se držite Poslovnika. Nastavite.
Dakle potpuno su kriva očekivanja koja ste plasirali u javnost da će se ovim zakonom riješiti pitanje neplaćanja. Neće dakle, jer on u suštini ne govori o tome što će se…
Zastupniče Popijač, što je to Martina Dalić plasirala u javnost? Što je to Martina Dalić plasirala u javnost, to vas pitam. … [[Upadica se ne razumije.]] Držat ćete se Poslovnika.
Gospodine predsjedavajući, prekidate me u mogućnosti da kažem ono što namjeravam reći.
Pa prekidam vas zato što ste se javili za repliku…
Evo sad ste mi oduzeli vrijeme…
Dat ću vam cijelo novo vrijeme, ali molim vas replicirajte Martini Dalić, a ne ministru.
Pa evo s obzirom da vi predsjedavate ja ću se evo povući u ovome jer ne želim stvarati problem, ali ne znam zbog čega mi ne dozvoljavate da kažem konačno ono što sam želio reći. A s obzirom da mi to uporno ne dozvoljavate evo ja ću sjesti i bit ćete vjerojatno i prikraćeni onim što sam u krajnjoj liniji i želio istaći.
Za riječ se sada javio…
Gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora i gospodine predsjedavajući, vi nemate pravo prekinut zastupnika prije nego što ste čuli što je on htio replicirat gospođi Dalić i iskoristio je sve što ima i da bi mogli reći ono što hoćemo tražim stanku od 15 minuta. Pa ako ćete i vi nama oduzimat riječ ako želimo nešto reći hrvatskoj javnosti pa ćemo to govorit na ovakav način. Molim stanku od 15 minuta.
Ovako. Prvo, nisam nikome oduzeo riječ nego sam upozorio da se drži Poslovnika, ali pravo na stanku uvijek imate tražiti i dajem vam stanku od 10 minuta. Vrijeme za stanku je isteklo. Pozivam predstavnika kluba HDZ-a poštovanog Ivana Šukera da uzme riječ.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Dakle, zatražio sam stanku u ime kluba iz jednostavnog razloga što niti kao saborskom zastupniku, a niti nama u klubu nije jasno da nakon jedne vrlo tolerantne, konstruktivne rasprave i od strane predlagatelja i od strane pozicije i opozicije se dogodi ovo što se dogodilo da ste vi zastupniku Hrvatske demokratske zajednice oduzeli riječ naprosto bez ikakvog razloga tim više što sjetimo se samo na što je ličilo aktualno prijepodne. Imate u fonogramu da predsjednik Vlade odgovarajući kolegici Lovrin govori u muškom licu, ne u ženskom jer je govorio nekom drugom. Predsjedavajući to nije prekinuo. I dogodi se ne jedanput da svatko od nas i od oporbe i od vladajućih govori malo ovako. Međutim, ako ćemo mi ograničiti slobodu govora u ovom Visokom domu onda to neće biti dobro. Jer kolega Popijač niti jednom svojom riječju nije otišao izvan točke dnevnog reda. To što je on koristio nešto što je rekao ministar da bi potkrijepio ili replicirao o onome što je rekla kolegica Dalić to je njegovo pravo zastupnika. Vi ne možete retorički odrediti kako će zastupnik govoriti. Dakle, on je koristio određene izjave ministra da bi potkrijepio određene različitosti koje je kolegica Dalić istaknula u svojoj raspravi gledajući na određene probleme u ovom zakonu. I mislim da je to dapače poželjno. Pa možda je to dobro i samom ministru da se potkrijepe određene stvari. I možda ćemo oko nekih različitosti se i složiti. I čudno mi je recimo vi ste jučer rekli u jednom trenutku da ste vi zadnji koji će onemogućiti zastupniku da govori u Saboru. Ali kolega Staziću uz puno poštovanje i ne bih želio da ovo krivo shvatite što ću sad reći. Vi ste jedan od zastupnika koji vrlo često u jednom ovako vehamentnom govoru znate malo odlutati od teme pa vam nikad nitko nije zbog toga oduzimao riječ ovako ili onako. I mislim da ovo je vrlo važna tema prije svega za hrvatske gospodarstvenike, za hrvatske građane, za Hrvatsku državu. I mislim da ničime pa niti ovom svojom intervencijom ne bi smjeli narušiti vrlo visoku toleranciju koja je Vladala u ovom Saboru i koja je vladala na saborskim odborima. To može potvrditi zamjenik ministra financija. I mislim da sve ove dane rasprave će o gospodarskim temama klub HDZ-a se ponašao vrlo konstruktivno. Nismo se koristili ničim onim što ste se vi itekako koristili protekle godine želeći jano pokazali smo kao odgovorna stranka, da smo ti koji žele pomoći i ono što smo rekli da ćemo Vladu kritizirati ali ono što smatramo dobrim da ćemo podržati i da ćemo sa svojim sugestijama pokušati popraviti određene prijedloge. Kolegica Dalić je to upravo danas napravila. Niti jednom riječju kritizirajući, pozivajući ministra da je nelikvidnost narasla, ne narasla, ovako, onako. Dakle, iznesla je određeno viđenje i poglede na ovaj Zakon kluba Hrvatske demokratske zajednice. Što je vaša intervencija i kako smo je mi u klubu Hrvatske demokratske zajednice shvatili? Mi smo je shvatili gospodo draga čim počnete govoriti nešto što se nama ne sviđa ja ću vama oduzeti riječi. Jer vi na tumačenje Poslovnika sa ove pozicije na kojoj jeste uvijek to možete napraviti. Uvijek možete reći da nešto nije u skladu sa nečim. Ali postavlja se pitanje da li je primarna stvar ovdje da danas mi svi iznesemo svoje mišljenje, da svjesni činjenice i problema pokušamo popraviti ovaj zakonski prijedlog i pomoć hrvatskim građanima, pomoći hrvatskim gospodarstvenicima ili nam je daleko bitnije da pokažemo kako mi možemo treniranjem strogoće na određen način ograničiti kako će HDZ govoriti. I zato, ja vas lijepo molim gospodine predsjedavajući i vas i kolege s vaše strane i s naše koji predsjedaju sjednicom da imamo poprilično isti kriterij za sve. Jer ako se to ne dogodi mi ćemo na žalost biti prinuđeni tražiti stanku kluba, pa onda u ime kluba govoriti ono što smo htjeli reći što su nam oduzeli riječ. Međutim, naša namjera nije to. Naša namjera je danas u jednoj konstruktivnoj, stručnoj polemici sa gospodinom Linićem i sa gospodinom Lalovcem i gospođom Smiljanec pokušat vidjeti što su možda nedostaci ovog zakona, pokušat ga popraviti i ako to uspijemo napraviti da svi zajedno glasamo za taj zakon i da pokažemo hrvatskoj javnosti da se možemo složiti oko nekih stvari i da nije baš politika takva ljigava i sva nikakva kako je netko tu želi prikazati. Ali vi sa svojom intervencijom to onemogućavate i zato vas ja lijepo molim kolega Stazić, pustite kolege osobito koji su iz struke koji neće politizirati da kažu do kraja pa kad kažu zadnju riječ onda ćete vidjeti da li im je bila namjera napraviti nešto drugo ili stvarno polemizirati i sa onim i šta je ministar rekao a isto tako i ovdje. Na kraju krajeva, predsjednik hrvatske Vlade je na aktualnom prijepodnevu ne jedanputa odgovarajući jednom zastupniku odgovarao drugom zastupniku jer se nije sjetio nešto odgovoriti. Predsjedavajući nije htio intervenirati na to. Mi u ovom Saboru moramo biti svi jednaki, svi koji dođu za ovu govornicu moraju imati potpuno jednaka prava. I zato još jedanput apel gospodine predsjedavajući bez obzira na ovu praznu salu, dvoranu ovog Visokog doma. Rasprava je bila [[Upadica Stazić: Vrijeme.]] vrlo tolerantna i zbog dobrobiti i hrvatskog gospodarstva i hrvatskih građana mislim da bi tako trebalo nastaviti. Nemojte vi kvarit atmosferu. Hvala lijepa.
Evo ovako, hvala lijepa. Prvo i prvo, nikome nisam oduzeo riječ. To je netočno. Ja sam upozorio zastupnika Popijača da se mora držati Poslovnika. Poslovnik u članku 211. precizno opisuje što znači replika. Replicira se onome tko je prethodno govorio. Treće vrlo bitno, ni jednom zastupniku HDZ-a ili bilo koje druge stranke pa tako ni uvaženom Popijaču, ali ni bilo kome, niti ja niti bilo tko drugi može oduzeti pravo da polemizira sa onim što je rekao ministar ili predstavnik Vlade. Pa to je njegovo pravo. Ali ne u okviru replike drugom zastupniku, nego u svojoj osnovnoj raspravi, u replici ministru jer tako opisuje naš Poslovnik. Ja ću se tog Poslovnika držati, a HDZ može svakih 10 minuta tražit stanku od 10 minuta zbog toga što se ja držim Poslovnika. Nikada mi nije palo na pamet niti će mi pasti na pamet da ograničavam raspravu i da sprječavam bilo koga u iznošenju bilo kakvih stavova. I ja gospodina Popijača nisam upozorio zbog toga što je govorio, nego kako je govorio. Nije se, nije govorio u skladu sa Poslovnikom. Vješt govornik se iz toga izvuče vrlo lako, vješt govornik vrlo lako i kaže gospođo Dalić vidite vi niste spomenuli da ministar je pustio u javnost i sve je u redu. Ali to je pitanje vježbe, to nije pitanje stručnosti, to je pitanje držanja Poslovnika. Ne vidim nikakvu potrebu da sad dalje o tome vodimo raspravu. Pitat ću gospođu Martinu Dalić da li želi odgovoriti na repliku koju je iznio gospodin Popijač?
Pa kad niste dozvolili zastupniku Popijaču da do kraja iznese repliku nemam na što odgovoriti.
S time se potpuno slažem da nemate na što odgovoriti. Riječ je zatražio u ime predlagatelja ministar Linić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedavajući. Nadam se da neću pogriješiti Poslovnik. Osnovno je, da, evo prošle su tri rasprave klubova pa bih vrlo kratko što se tiče prijedloga laburista o pojašnjenju isplata plaća nakon otvaranja. Slažemo se da bude amandman, razmotrit ćemo ga i dapače ako se nastavlja proizvodnja moraju se platiti rad za vrijeme nastavka. Prema tome, taj prijedlog će biti uvažen. Isto tako ocjenjujemo da je klub SDP-a predložio da s reguliranjem tromjesečne obrade višestranačkog prijeboja možemo otkloniti neke nedoumice i moguće zlouporabe pa ćemo također prihvatiti. I par riječi vezano za izlaganje kluba HDZ-a. Istina je, kao što vidite mi smo uz ovaj zakon dali još dva zakona ali iz domena Ministarstva financija. Pred vama će vjerojatno u naredne dvije sedmice doći i izmjena Stečajnog zakona. Prema tome u Stečajni zakon će se ugraditi ovakva regulativa predstečajne nagodbe. Znači ona će biti u tom zakonu jer je to matični zakon koji mora regulirati odnose između vjerovnika i dužnika. Tada će se i pojedina vremenska procedura ugraditi u taj zakon pa će nestati dileme po kojem zakonu postupati. U zakonu će biti i ono najvažnije, nema preustroja u stečaj. Jer taj preustroj je najveći problem odugovlačenja postupaka, neuspješnih postupaka, zlouporabe postupaka i u biti taj preustroj najmanje je imao veze sa pravosudnim dužnosnicima i to su većinom bili, ako gledamo, stečajni upravitelji, ljudi koji su vodili stečajeve. Sve se to događalo van suda. I u biti preustroj postaje ovaj postupak i zato ga mi pretvaramo u upravni postupak i pripremamo sve da bi sud odlučivao. Prema tome, još jedanput se vratite na odredbe ovog zakona pa ćete vidjeti da kad mi sve završimo tada odbor vjerovnika predlaže stečaj ili predlaže nagodbu. Ali sudac poziva svakog vjerovnika i održava ročište i vjerovnici se pred sudom odlučuju na ove odluke. I tada sud donosi odluku je li ili nije uspjela predstečajna nagodba. Prema tome sud vodi potpuno samostalno postupak, jedino radnje obavlja upravni postupak. Znači sve one radnje, a to je dokumente, papire, pozivanje vjerovnika da se izjasni i ovo i ono sve to pripremi. Ali neovisno što smo mi već pozvali vjerovnike, neovisno što smo mi dobili odluku vjerovnika sud ih ponovno samostalno poziva. Prema tome, probajte ovo shvatiti, ukidanjem preustroja koji je bio najveći razlog neefikasnosti pravosuđa Vlada sada preuzima taj postupak, mi formiramo ljude koji ne trebaju biti iz domene pravosuđa i na taj način pomažemo da pravosuđe postaje efikasnije. I preustroj ne staje ovdje, odluka vjerovnika hoće li ili neće se dogovoriti sa dužnikom, kad sud utvrdi mi imamo predstečajnu nagodbu. Ako sud utvrdi da je to nemoguće otvara se stečaj i tada imamo samo vrlo jasne postupke, postupke radnici odlaze na Zavod i imovina se stavlja u odnos sa potraživanjem. Prema tome, ipak je ovo kombinacija pripremnih poslova, ne pravnih poslova, ne sudskih poslova, da bi zamijenili ono što su svi kritizirali da nije uspješno. I zato ja ocjenjujem da nema zamjene pravosuđa i da je to posao Vlade kako dignuti razinu efikasnosti pravosuđa. Da se pravosuđe bavi samo onim poslovima koji je. I ako postoji volja to možemo utvrditi van pravosuđa, a pomoć pravosuđu da donese odluke i obrnuto ako ta odluka ne postoji ide u stečaj, a zna se što je stečaj. I probat ćemo kroz stečaj riješiti i ove troškove, kao što vidite mi ništa ne definiramo o troškovima ovog postupka, a bit će veliki. Nekako ćemo probati i taj dio riješiti i izmjenama zakona koji će bit pred vama. Tada će to biti kompletan paket. I ja vjerujem zašto stečajni upravitelji? Zato jer više neće biti preustroja, dovršit će poslove po starom Stečajnom zakonu, po novom ipak ocjenjujemo da dobar dio njih može nešto raditi i kao što znate naši povjerenici ne vode nikakvu politiku u tvrtkama koje nastavljaju rad za vrijeme preustroja, oni samo kontroliraju financijske naloge. Mi ne želimo da itko svojim nalogom pogoduje nekom vjerovniku ili nekom drugom. Znači, njihov posao je da vidi da li se isplaćuju plaće, da li se plaćaju troškovi rada što znači energetika i ne znam što, ali nema zaključivanja bilo kakvih novih ugovora, nema prebacivanja novaca u korist nekog drugog vjerovnika. I to je njihov jedini posao. I da će moći obaviti, moramo reći, ponovno ponavljam posebna nadležnost u kojoj su složeni slučajevi su 574 pravne osobe. Što nije problem da kad je ograničeno djelovanje mogu obaviti taj dio, a negdje u redovni postupak odlazi 3800 pravnih osoba što znači mi imamo manje od 4 tisuće pravnih osoba koje su u biti pod posebnim uvjetima, a to znači moraju imati reviziju, moraju imati kontrolu ovih povjerenika. I mislim da će se to moći obaviti. To su naše procjene koje smo imali. Trošak revizije je, ali ocjenjujemo da su to ipak jake firme, brojne firme i da u tom dijelu revizije se mogu platiti. Kad govorimo o 50-ak ili 60-ak, 50 tisuća predmeta koji se odnosi na skraćeni postupak tu nema ovih potrebnih poslova i zato mislimo da će se u tom dijelu moći obaviti i bez revizije i bez povjerenika. Prema tome, Vladina politika je jasna, pokušati sa pravosuđa skinuti sve ono što je uzrokovalo na bilo koji način neefikasnost pravosuđa. Ne želeći uzimati bilo kakvo pravo u upravnim postupcima, ako su to ipak odnosi koje mora rješavati sud. I nastojali smo tu vrlo jasno postignuti ovu razliku. Ponavljam, u ovih 6 mjeseci masu razgovora, od Ministarstva pravosuđa do Ustavnog suda, gdje su nam i ustavni suci sugerirali upravo vrlo jasnu distinkciju. Ono što nisu pravni poslovi, a možemo ih okarakterizirati kao dobrovoljna nagodba i pripremu dokumenata zadržao je odlučivanje pravosuđa. Prema tome, Vlada sve čini da rastereti pravosuđe poslova koji se mogu obaviti i biti više pod kontrolom Vlade da bi bili efikasniji, a odlučivanje ono što je uobičajeno i ono što je pravo, ne dirajući. Trodiobu vlasti ostaviti pravosudnim organima. Zato vjerujem da sa ubacivanjem ovoga u Zakon o stečaju polako će vam se zaokružiti cijela slika, jel ne valja i znamo da nije valjao stečaj, da je bilo puno zloupotreba u stečaju, i da je to neefikasnost koja je prisutna. Evo, Šibenik nam je zadnji primjer, problem autotransporta, autoprijevoza. Najprije smo pokušali riješiti nagodbom, znači našli smo nekog tko bi možda ušao u vlasničke udjele, probali smo dogovarat sa bankama, poreznom i sve. Vlasnici su rekli ne, išlo se na stečaj, stečajni sudac odlučuje 3 mjeseca vremena da donese odluku. 3 mjeseca vremena, a mi rješenje trebamo imati jučer. To su stvari gdje mi želimo upravo sa ovakvim postupcima ubrzat, a ako je stečaj, ako je likvidacija, tog trenutka će to uzet pravosudno tijelo na sebe. Tako da pokušate shvatit da Vlada nije napustila pravosuđe. Da u ovom dijelu ovog prijedloga ministar pravosuđa ima isto ogromne udjele, ubiti ovo je zakon koji je isto bio multidisciplinaran, Ministarstvo gospodarstva, Ministarstvo pravosuđa, Ministarstvo financija. Zajednički smo pokušali naći rješenje. Znači zakon koji podiže efikasnost pravosuđa ne zadirući u njihovu autonomiju. Hvala.
Hvala ministre. Sada u ime kluba HNS-a raspravu su podijelili Srđan Gjurković i Petar Baranović. Izvolite kolega.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedničke, gospodine ministre, zamjeniče i pomoćniče ministra, kolegice i kolege. Klub HNS-a podržava donošenje Zakona o financijskom poslovanju i predstečajnoj nagodbi. Ova Vlada do sada se pokazala, ne samo kao aktivnom Vladom u rješavanju problema, poticanje investicija, fiskalnoj konsolidaciji, pa i onom stabiliziranju rejtinga koji je ključan za građane, državu, gospodarstvo. Da bi mogli sve ove mjere i koristiti instrumenta za poboljšanje stanja u gospodarstvu. Već konkretno s ovim zakonom regulira tržište i aktivno se uključuje u rješavanje posljedica, ali i sprječavanje budućih mogućih uzroka nelikvidnosti koja je do sad bila i koja je bila dopuštena. Koalicijska Vlada 2003. zatekla je ukupan broj nelikvidnih, insolventnih poslovnih subjekata 64 tisuće. Na kraju mandata bilo je 45 tisuća. Nakon toga ponovo raste taj broj do kraja prošle godine 70 tisuća. To su uzroci današnjeg stanja. Nepodmireni nalozi poslovnih subjekata, ostajemo kod pravnih osoba, 2000. godine su bili 26 milijardi, na kraju mandata 11 milijardi. Danas je to preko 30. To su uzroci i zna se jasno tko je to dopustio. Šta mi danas imamo? Konkretno i šta moramo činiti? 3700 pravnih subjekata sa tzv. običnom nelikvidnošću, 700 milijuna kuna duga, 16,5 tisuća subjekata blokadom računa do 360 dana, 7,7 milijardi kuna i preko 56 tisuća subjekata u blokadi duže od 360 dana, 36 milijardi kuna. Nisu, pokrenuti stečajevi, iako je po Zakonu o stečaju to trebalo biti pokrenuto. I šta ova Vlada čini? Priprema zakon, stavlja sebe ispred i kaže mi ćemo pomoć, mi ćemo restrukturirati, pomoć restrukturirat, dovest u likvidnost sve one koji imaju šanse da održe zaposlenost, da povećaju zaposlenost i ono što je ključno kao posljedica, nema više neplaćanja. Rokovi za plaćanju svih obaveza za sva tijela državne, lokalne i regionalne uprave bit će 30 dana. Zdravstvo i gospodarstvenici imat će rok za plaćanje svih računa 60 dana. Tko ne plaća u roku ide u predstečajne nagodbu, ako nema nagodbe ide likvidacija. U predstečajnoj nagodbi računi će se odblokirat kako bi dogovor sa vjerovnicima bio moguć i kako bi se normalno moglo funkcionirati, i kako bi se naravno mogla platiti i revizija. Tvrtke koje imaju proizvode, imaju puno zaposlenih, oni su prioritet, oni stvaraju dodanu vrijednost i oni će bit prvi kojima će se rješavati. Konsolidacije nema za one poduzetnike koji su izvukli imovinu, prepisali je na obitelji i sve one koji misle da bi mogli se izvući iz procesa. Vjerovnicima koji otpišu dug, otpisani iznos bit će porezno priznati rashod. Dakle, osigurava se mogućnost i uvjeti, ono što je ključno za ovu Vladu, ključno u svim zakonima i Općem poreznom zakonu, i Zakonu o poticanju investicija i konkurentnosti. Dakle, sve one mjere, instrumenti koji su potrebni, koji su jasno se iščitavaju zašto smo nekonkurentna zemlja, sve se to primjenjuje kroz zakonski okvir, kroz mjere, instrumente ove Vlade, kroz više zakona, a čuli smo i ubrzo novi Zakon o stečaju. Do sada su sve Vlade, posebno zadnjih 8,10 godina, 8 godina, uglavnom radile na potporama. Pa tako smo imali sektorske potpora samo u brodogradnji i prometu od 23 milijarde kuna. I šta imamo od toga? Opet sanacije, opet situacije u kojima gospodarstvo nije u funkciji, nije uredno plaćalo račune i nije isplaćivalo plaće. U prijedlogu zakona i u raspravama jasno se očitovala i Hrvatska udruga poslodavaca i banke i jasno su prihvatili činjenicu i nadopune i jako puno amandmana prihvaćeno i od pozicijskih stranaka u najboljoj želji da se ovaj zakon kada stupi na snagu najkvalitetnije primjeni i uvije naglašavam preuzima Vlada i posebno ministarstvo financija odgovornost za sprovedu vrlo složenih postupaka, vrlo složenih i odgovornih situacija ali je spremna jer je koalicija vlada zbog toga i dobila izbore i zbog toga građanima možemo gledati u oči. Jedna od bitnih stvari ovih zakona koji Zakon o kreditnim institucijama da se omogućava bankama koje su najčešće uz državu najveći vjerovnici da mogu svoja kreditna potraživanja pretvoriti u uloge da im ne opterećuje bilancu naravno uz suglasnost Hrvatske narodne banke i cijela ova procedura odbora vjerovnika stečajnog koji će voditi u biti kao povjerenik sve postupke uz FINA-u i Ministarstvo financija koje će nadgledati, poticati i ubrzavati je ključna i pokazuje jasno pokazuje vjerujem vrlo brzo u roku od 6 mjeseci ćemo znat o uspješnosti uvođenja reda na tržište i plaćanja, a posebno spašavanja i restrukturiranja hrvatskih firmi. Ova Vlada zna i jasno joj je da najveći broj poduzetnika dolazi iz privatnog vlasništva. 97,9% poduzetnika na tržištu su poduzetnici. Oni zapošljavaju više od 840 građana i građanki. Njihova je bruto dobit 80% ukupne bruto dobiti poduzetnika. Njihove investicije su 69,3% ukupnih investicija u RH. Govorim o podacima za prvih 6 mjeseci ove godine znači to su vrlo friški podaci. I prosječne mjesečne neto plaće po zaposlenih u kunama u tom prihvatnom sektoru na 840 tisuća zaposlenih je 92% zaposlenih u poduzetništvu. To samo pokazuje da ova Vlada vrlo dobro ne samo zna, osjeća a svim zakonima, a posebno ovim Zakonom o financijskom poslovanju želi reagirati, želi pomoći i biti partner. Mnogi iz opozicije koji nam prozivaju Grčku, mnogi iz opozicije koji nam prozivaju Vladu za represiju poreza, oni na taj način ne žele dobro RH jer ova Vlada je pokazala i zadržavanja rejtinga, samouvođenjem reda u financije državne, poštivanje zakona da to nije represija nego da je to nešto normalno što očigledno neki nisu znali da to treba raditi. Mi smo daleko od Grčke i drugih zemalja, mi njima želimo da budu uspješni a mislim da naša Vlada njima može biti primjer i pokazatelj na koji način se to radi i vjerujem apsolutno uz podršku građana da shvaćaju da radimo najbolje, da radimo najkvalitetnije i da ćemo biti uspješni.
Zahvaljuje poštovani gospodine potpredsjedniče. Uvaženi gospodine ministre sa zamjenikom i suradnicima, poštovane kolegice i kolege. Prethodni govornici su bili mahom ljudi iz ekonomske struke koji su stručnom terminologijom ulazili u same detalje ovog zakona, razrađivali u varijantama potencijalne tegobe u njegovoj primjeni. Ja dolazim u ime HNS-a kao čovjek koji nije ekonomske struke ali sam svoj prvi pečat poreskog obveznika izvadio davne 1989.godine i punih 20 godina bio jedan od onih na koje se ovaj zakon odnosi doduše kao mali obrtnik ali kao čovjek koji je bio i poslodavac i poreski obveznik. Ovaj zakon ima puni naslov Konačni prijedlog Zakona o financijskom poslovanju i predstečajnoj nagodbi a ja sam mu onako osobno od milja već dao svoj naslov i nazvao ga zakon o konačnom uvođenju reda u hrvatsko gospodarstvo. Pokušat ću narodski kao predstavnik HNS-a dati neko naše praktično viđenje ovog zakona i objasniti razloge zbog čega smatramo da je potrebno donijeti ovakav zakon. On se bavi i njegova glavna pitanja koja se uređuju su insolventnost i nelikvidnost, financijsko poslovanje, predviđa uvođenje novog mehanizma predstečajne nagodbe ali što je najvažnije rješava pitanje rokova u plaćanju među gospodarskim subjektima i konačno taj ključni problem i karcinom hrvatskog gospodarstva sastavlja u kontekst razumnog i operativnog. Svi naime znamo kakva je praksa postojala do sada i svi naime znamo da se moglo biti odgovornom osobom u pravnoj osobi, a da se za to ne snose konsekvence a ta ista pravna osoba recimo ne plati robu mjesecima pa i godinama. I svi jako dobro znamo istinu da je zbog mangupa koji su na razne načine i pod raznim okolnostima uplivali u hrvatsko gospodarstvo, nećemo sada javnost povijesnim pričama zamarati, da su zbog mangupa koji imaju sklonosti k jahtama i skupim limuzinama propale mnoge proizvodne firme u kojima su marljivi radnici pošteno zarađivali za svoj kruh, a pošteni direktori su pokušavali u ovoj poslovnoj džungli opstati i osigurati svojim ljudima plaću. Poznajem poduzetnika u Šibeniku koji je recimo čitav svoj život u poduzetništvu od radne mladosti, nikad nije kasnio s plaćom svojim djelatnicima, sagradio jednu malu firmu koja ima desetak zaposlenika, uredno plaća respektabilne iznose poreza jedini razlog zbog čega nema 50 zaposlenika i zbog čega nije širio svoj posao i biznis jest pravna nesigurnost, neplaćanje i jednostavna potreba zbog opstanka da kroz poslovni svijet u Republici Hrvatskoj gazi kao kroz minsko polje, pazeći da ne nagazi nekog tko je spreman ili uzeti robu ili konzumirati usluge, a u konačnici ne platiti račun ne razmišljajući o tome hoće li jednog dana firma otići u stečaj. Jednako tako znam i za vrlo uspješnu tvrtku na području srednje Dalmacije koja sad ovog trenutka investira u novi proizvodni pogon, koja proizvodi svjetski proizvod, izvozi svoju robu, dio plasira na domaće tržište na njihovu žalost i danas imaju vani nenaplaćene robe u desecima milijuna kuna. Sad u trenutku suše investicija bilo bi iznimno bitno da im se roba koju su kvalitetnu i na vrijeme isporučili pošteno i plati, a ne plaća im se zato što nismo imali mehanizme koji su na vrijeme sankcionira nekorektno poslovanje. Da smo imali ovakav zakon prije 10 godina, osobno sam uvjeren, a možda se stručnjaci neće složiti sa mnom, broj firmi koje su se jutros nabrajale kao firme koje su propale i koje su danas u ponoru stečaja, sigurno bi bio manji. Ovakav zakon konačno jasno definira odgovornost uprave i odgovornost nadzornog odbora, ali i konzekvence za propuštanje poštivanja ovog zakona, daje nadu da će se primjenom ovakvih zakona i sličnih u budućnosti konačno uvesti red u hrvatsko društvo. Bilo je primjedbi, neke od njih su i uvažene i sama činjenica da je ministarstvo otvoreno za sugestije, da je prihvatilo čitav niz amandmana, kako političkih stranaka tako i Hrvatske udruge poslodavaca, svjedoči o odgovornosti i ozbiljnom pristupu u izradu ovakvog zakonskog dokumenta. I konačno je vrijeme da hrvatska politika profunkcionira na takav način jer danas je njena realna pozicija vrlo slična poziciji kirurga na ratištu. Odluke se moraju donositi jer situacija u kojoj je hrvatsko društvo, a posebice hrvatsko gospodarstvo je alarmantna. U konačnici ovaj zakon omogućava sigurnije poslovanje i veću otpornost tvrtki koje zapošljavaju radnike, u njemu su ugrađeni mnogi elementi koji zapravo djeluju preventivno kao alarmi. Uz poštivanje ovog zakona lampice alarma koje ukazuju da je firma skrenula s pravog puta poslovanja upalit će se znatno ranije i nećemo dolazit u situaciju da radnicima pojedine firme, poslodavci ostaju dužni i po 7, 8, 10 mjesečnih plaća, a takvih situacija imamo i previše. HNS će poduprijeti ovaj zakon, pozdravlja činjenicu da je predlagatelj zakona prihvatio čitav niz korisnih sugestija što ponajbolje svjedoči o njegovoj dobroj vjeri, a u konačnici reći ću i zbog kojih još razloga moramo i najvećeg razloga zbog kojeg moramo uvesti red u hrvatsko gospodarstvo. U grčkoj mitologiji brojka 300 označava jednu od najpozitivnijih priča na koju su Grci ponosni. Spomen brojke 300 Grke podsjeća na ponos koji osjećaju spram Leonida i njegovih 300 boraca u Termopilskom klancu. U Hrvatskoj u jednom malom gradu koji se zove Šibenik, za mene je najveći osobno, brojka 300 izaziva samo nelagodu i sram i svi se moramo sramiti zbog činjenice da 300 radnica šibenske Revije koje su provele mladost za šivaćim strojem 12 godina čekaju da profunkcionira pravna država, da se provede stečaj i da konačno dobiju 9 zaostalih plaća koje su pošteno zaradile za šivaćim strojem. 12 godina je period u kojem su egipatski faraoni bez hidraulike i mehanizacije gradili piramide, a hrvatsko društvo iz objektivnih ili subjektivnih razloga 12 godina nije našlo način da riješi pitanje te tvrtke jer je ta tvrtka zaronila u ponor koji se zove stečaj. Pa ako možemo, dame i gospodo, donijeti zakon koji će barem dijelom pomoći da spasimo barem dio tvrtki od toga što se zove stečaj, da na vrijem upalimo alarme i pokrenemo mehanizme korektnog i odgovornog poštovanja i vođenja financijske politike firme onda donesimo takav zakon, a vrijeme će pokazati kao i kod drugih zakona koje su njegove eventualne slabosti i nedostaci. I kao što smo prije neki dan usvajali novi Zakon o koncesijama nakon svega tri godine primjene zakona iz 2008., jer smo se u te tri godine kao društvo uvjerili da postoje slabosti. Dajmo ovom zakonu šansu i zbog poštenog i odgovornog odnosa politike i prema poslodavcima i prema gospodarstvu, ali i prema stotinama tisuća radnika čija egzistencija ovisi o uspješnosti gospodarstva, podržimo ovaj zakon jednoglasno. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Na izlaganje kolege Srđana Gjurkovića kolega Đuro Popijač najavio je repliku. Izvolite kolega Popijač.
Hvala lijepo gospodine predsjedavajući. Riskirajući naravno da opet nešto kažem što vam se eventualno neće svidjet, ali s obzirom da ste zamijenili stolicu. Gospodin Gjurković je rekao nešto u smislu da će i ovaj zakon pomoći da se uvede red u plaćanjima, odnosno da se suzbije problem nelikvidnosti pa spominjete i naravno obvezu da država plaća u 30, 60 dana i sve ono što je vezano za državu, što je neosporno, dakle to je postojala obveza i do sada, nitko nije sprečavao državu da to ne čini i sve ono što čini državno. Međutim što ako ne plati, što se događa. Dakle, članak 38. govori između ostalog, znači stavak 3.: postupak predstečajne nagodbe ne može se provesti nad Republikom Hrvatskom, HZZO-om, HZMO-om te jedinicama lokalne i područne i regionalne samouprave. Sve isto što je i bilo, dakle kakvi mehanizmi su novi uvedeni u odnosu, naravno osim potrebnog restrukturiranja, osim onoga što se ministar Ministarstva financija trudi da učini sa državnim proračunom. A što je sa problemima lokalne samouprave i poduzećima koje ona kontrolira. Dakle i dalje ako se nastavi mehanizam i praksa neplaćanja ne događa se ništa, poduzetnicima ostaju praktički isti mehanizmi kao i do sada. Isto se odnosi i na sva druga plaćanja. Dakle, definirani su rokovi plaćanja 30, 60 dana, a šta ako se ne plati. Dakle postoje naravno mehanizmi kada se mehanizmi predstečajne nagodbe počinju prakticirati, ali za to su potrebni neki preduvjeti. Dakle, većina stvari i većina uzroka koji su doveli do ovakovih posljedica i dalje ostaje i samo da kažem i ono što sam tada želio reći. Dakle, ovaj zaključak definitivno pomoći da se postojeće stanje počisti. No međutim, puno će više trebati za, kao što ste rekli konačno uvođenje reda u hrvatsko gospodarstvo od samog ovog zakona.
Hvala. Imamo odgovor na repliku, kolega Gjurković. Izvolite.
Uvaženi kolega, da postojali su zakoni i obaveze plaćanja od strane države i javnog sektora, državnih tvrtki. Međutim, ono što je ključno nije postojala politička volja. Ova Vlada ima i odlučnost i političku volju da poštuje zakone, a što se tiče lokalne, regionalne samouprave naravno birači na izborima će jasno definirati oni koji poštuju zakone i oni koji ne.
Hvala lijepa. Na izlaganje kolege Baranovića imamo prijavljene tri replike. Prvi se javio Zoran Vinković. Izvolite kolega.
Evo uvaženi kolega Baranović, ovaj zakon kojeg ćemo mi također podržat rješava posljedice, ali ne rješava uzroke ovoga stanja. I možda Grci jesu ponosni na tu brojku 300 ali ja isto kao Đakovčanin i zastupnik iz Slavonije i Baranje osjećam nelagodu, ogorčenje i radi onih 300 radnica šibenske Revije jer tamo stečaj traje 12 godina. Ali osjećam nelagodu i radi ovih 300000 nezaposlenih u Hrvatskoj. I moramo pokrenuti prije svega i zakonima i odlukama upravo da bi smanjili taj nenormalni broj. A evo, ovdje apeliram na Vladu jer imamo jedan stečaj mladih ljudi vani koji u onom kavezu prosvjeduju jer im država, nadležno ministarstvo ne želi osigurati financiranje pripravničkog staža za zdravstvene djelatnike. Smatram da prije svega i apeliram na Vladu Republike Hrvatske, evo rješavanjem određenih rekao bih posljedica koji traju niz godina, niz godina od pretvorbe i privatizacije, pa neki repovi se vuku iz socijalizma da svojim odlukama i nečinjenjem ne napravimo stečaj nad tim mladim ljudima kojima je ovo jedina šansa ili da nađu posao negdje van Hrvatske, da odrade pripravnički staž, dobiju potvrdu o svojoj struci ili da nastave školovanje. Ukoliko se to ne napravi tada je moj prijedlog da ne trošimo novce poreznih obveznika nego da ovaj kako je krenulo ovdje na trgu sv. Marka da uopće ne mičemo taj kavez jer svakim danom sve više i više ljudi će dolaziti ovdje prosvjedovati ne radi činjenja nego radi nečinjenja.
Imamo odgovor na repliku, kolega Baranović. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Uvaženi kolega Vinkoviću, slažem se s vama oko nekih ocjena vezanih za situaciju u kojoj su se zatekli mnogi radnici, ne samo radnici šibenske Revije. Propalo je toga u šibenskom gospodarstvu i mnogo više, a dijelom i zbog političkih odluka. Ali nećemo se baviti poviješću. Ono što me veseli to je da će i vaša stranka poduprijeti ovaj zakon i još jednom ću konstatirati kao odgovor vama da je ovaj zakon dio onog što moramo kao odgovorni ljudi u politici napraviti da bi konačno u hrvatsko društvo uveli red i kriterije, vratili povjerenje građana da politika može imati i ima poštene namjere i da bi konačno ljudima osigurali da mogu u pravnoj sigurnosti rađati se, odgajati djecu, baviti se poduzetništvom, raditi, školovati i u konačnici završavati priču. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Sljedeća replika Ivan Šuker, izvolite kolega.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolega Baranović, meni je drago da ste vi spomenuli Reviju jer na takav način ste potvrdili raspravu kolegice Dalić u ime kluba HDZ-a da ovaj problem nelikvidnosti i ovih neplaćanja tu će se kolega Linić sa mnom sigurno složiti. Nas dvojica smo puno puta o tome razgovarali. Uopće na žalost, na žalost nije u ovom financijskom sektoru. Da je u financijskom sektoru financijski sektor bi to davno riješio nego leži negdje drugdje. A sad ću vam reći što se tiče radnica Revije jer je sinoć stečajni upravitelj bez problema prozvao mene. Gledajte, Vlada tada i ja kao resorni ministar smo stečajnom upravitelju, gospodine Liniću, ponudili da će Vlada se odreći svojih potraživanja u korist djelatnica Revije. Ali jedino što smo tražili od stečajnog upravitelja da nam dostavi popis koliko će od tog dijela radnice Revije dobiti poimenično u lipu da nam se ne dogodi ono što nam se dogodilo sa Imo strojem da se Vlada odrekla 6 milijuna, a da je stečajni upravitelj pobrao 2 i pol milijuna na ime nekakvih stečajnih troškova a radnici su dobili samo 3 i pol milijuna. To vam je istina oko stečaja Revije kad on već proziva. Imate službene dokumente. To se može provjeriti u Ministarstvu financija. Dakle, ne govorim na pamet. Prema tome, ali isti slučaj kao što ste vi rekli za svoj Šibenik tako ja mogu reći za svoju Veliku Goricu. Komunalno poduzeće 2000. u poslovnom stečaju, sa svom infrastrukturom i svim taj stečaj do dan danas nije završen. Kolega Linić se vjerojatno toga sjeća, bio je tada potpredsjednik Vlade. Do dan danas nije završen. I sad si mi postavljamo pitanje, a recimo niti kolega Linić sad kao ministar, niti ja, niti bilo tko bio prije stečajnom upravitelju ne može napraviti praktički ništa. Vi njemu ne možete ništa narediti. I to su činjenice. Ista priča, o tome ću govoriti u pojedinačnoj raspravi. Nemam dovoljno vremena. A to je jedan od razloga zašto samo uvodili OIB je upravo bio o čemu je kolega Linić govorio jutros. Zapravo 16 i još nešto tisuća tvrtki ili preko 60% blokiranih bez i jednog zaposlenog koji akumuliraju negdje oko 60% ukupno blokiranih sredstava. I onda imate od 1 do 5 njih 20 i još nešto posto koji akumuliraju dodatnih 25, 26% sredstava [[Upadica Batinić: Vrijeme.]] Još samo jednu rečenicu molim vas. A ti od 1 do 5 u prosjeku imaju 1,6 zaposlenih. Ali kolege, idemo detektirati problem, idemo ga rješavati. Zato sam i rekao da danas ova tolerantna rasprava ide ka tome da pokušamo riješiti problem. Ali moramo detektirati problem ako ga hoćemo riješiti, jer ovo je samo gašenje vatre ako ne riješimo neke druge probleme. Hvala lijepa kolega Batiniću.
Imamo odgovor, kolega Baranoviću izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, uvaženi kolega Šuker. Nisam dobar poznavatelj detalja vezano uz stečaj Revije, pa iz tih razloga nisam ni nalazio za shodno da bilo koga ponaosob prozivam. Spomenuo sam stečaj Revije u kontekstu potrebe da se jedna agonija tolikih obitelji konačno riješi. Tko ima kolike akcije i udjele u tom slučaju zbog nerješavanja ne bih uzimao sebi za pravo da arbitriram. A što se tiče vaše konstatacije i aludiranja na ulogu sudstva u ovoj čitavoj priči i funkcioniranju pravne države pa ja vrlo vjerojatno u sustavu sudstva imam u Hrvatskoj puno gore mišljenje od vas osobno. Hvala lijepo.
Hvala. I zadnja replika Ante Kulušić. Izvolite kolega.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre. Kolega Baranoviću, istine radi ja se neću baviti politikantstvom nego istinom zabrinut za slučaj Revija. Ovo o čemu je govorio sad bivši ministar Šuker na tom sastanku sam bio prisutan sa stečajnim upraviteljem, sa županom šibenskim gdje je doslovno kazano stečajnom upravitelju država se odriče svojih potraživanja od 60 i nešto milijuna kuna u korist radnika i radnica Revije samo da se napravi stečajni plan iz kojeg je vidljivo točno u lipu koliko će svaki radnik dobiti. Nažalost, to nikad nije došlo. A nemamo samo, to je bilo u slučaju poduzeća Betex u to vrijeme prije 3, 4 godine, evo to zna i kolega Vidović, iza toga se javila jedna firma šibenska Djelo pa se javio Rost šport, znači bila su tri natječaja prodaja cjelovite Revije gdje je trebalo u prvom natječaju kod Betex-a 100 radnika, u prvom natječaju je bilo 100 radnika da mora biti, kasnije 50 i onda sinoć stečajni upravitelj mrtav hladan na HRT-u kaže da je krivo Ministarstvo financija, odnosno tadašnji ministar Šuker da to nije provelo. Danas bi te radnice dobile sigurno svoj novac da li u kompletnom iznosu ili ne, to ne znam ovisi o veličini prodaje, tad je to bilo negdje mislim oko 8 milijuna kuna, a kasnije je bio neki natječaj i 9 milijuna kuna. Međutim nažalost 12 godina se vodi stečaj i što je kazao kolega Šuker, a to i vi gospodine ministre znate, da stečajnom upravitelju se ne može jednostavno ništa i onda ljudi štrajkaju danas i oni koji imaju potrebe i koji nemaju potrebe, a to je stvar koja se trebala i mogla riješiti. Hvala lijepa.
Hvala. Imamo odgovor na repliku, kolega Baranović. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Uvaženi kolega Kulušiću ja moram reći da je meni novost da se vi ne želite baviti politikantstvom, a što se tiče šibenske Revije naglašavam da se ne nalazim i ne vidim u ulozi arbitra niti se želim baviti forenzikom bez argumenata tko je kriv, tko nije, naveo sam taj primjer u raspravi želeći ukazati da je vrlo važno da poduzmemo sve kako bi firme koje nailaze na teškoće imale šansu da izbjegnu stečaj i da konsolidiraju svoje poslovanje i da se vrate ponovno na zdrave noge. To je jedini motiv i motiv čovjeka koji suosjeća s nepravdom koju te žene djelatnice Revije doživljavaju već 12 godina zbog nefunkcioniranja sustava. Da li je u tome stečajni upravitelj ili netko drugi kriv više ili manje ne nalazim se pozvanim da o tome donosim sud. Hvala lijepa.
Hvala. Ovime smo završili. U ime kluba HDSSB-a Dražen Đurović. Izvolite kolega.
Evo gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine ministre, zamjeniče, zastupnice i zastupnici. Kad smo na klubu HDSSB-a raspravljali o ovom prijedlogu zakona netko se ovako duhovito dosjetio pa je ovaj prijedlog predstečajnog postupka usporedio sa postupkom mirenja u parničnim postupcima ovako kao neku analogiju, nije to baš istovjetno ali ovako pokušati pomiriti prije likvidacije. No, smatramo da je ovaj prijedlog zakona zaista vrlo kvalitetan u ovoj situaciji u kojoj se sada nalazi Hrvatska država i hrvatsko gospodarstvo i da mi kao klub HDSSB-a u cijelosti podupiremo ovaj prijedlog zakona. Ovo je, na kraju krajeva, jedan od rijetkih prijedloga zakona, barem u ovom mandatu Vlade, koji je došao u ovako jednom cjelovitom obliku sa jednom uopće koncipiranom cjelovitom zamisli što učiniti. Dakle, dosada dolaze u pravilu razno razni ispravci, smjernice, pokušaji da se nešto malo modelira, ovo je jedan pokušaj cjelovitog zakonskog rješenja kojim će se pokušati u ovako devijantnoj situaciji u kakvoj se danas nalazi hrvatsko gospodarstvo i hrvatske financije očito izvući ono što se uspije zapravo uopće izvući. Također, došla su i dva amandmana. Posebno je važan ovaj jedan amandman za kojeg ćemo se također založiti da svakako uđe u zakon, a to je zapravo da plaće radnika postanu ono što ulazi u prvi red onih obveza koje se isplaćuju, a ne da plaće radnika uz sve ostalo kao što su sada primjerice zaboravljene bile u ovom prijedlogu zakona. Dobro je također ispred kluba HDZ-a zastupnica Dalić skrenula pozornost na činjenicu da smo imali svu zakonsku regulativu kojom su se ti zapravo problemi i mogli rješavati. Ali je činjenica da se rješavali nisu. I činjenica je da je sada stanje takvo kakvo je. I očekivati da će se nešto dogoditi i da će početi ta država funkcionirati i da će ti trgovački sudovi i ti stečajni upravitelji profunkcionirati je potpuno iluzorna. U ovoj državi zbog gospodarskog kriminala koji je bio zaista izniman i u procesu pretvorbe i privatizacije i u procesu upravljanja i potkradanja kasnije ovih javnih poduzeća hapšeni su, procesuirani i suđeni i političari i odvjetnici i ministri i državni dužnosnici i odvjetnici. Koliko je sudaca procesuirano? Da li su se svi ovi procesi u procesu pretvorbe i privatizacije koji su se događali mogli događati bez tih sudaca? Da li su se sve ove malverzacije u stečajevima mogle događati bez sudaca trgovačkih sudova i njihovog ovakvog ili onakvog sudjelovanja ili žmirenja? Koliko sudaca trgovačkih sudova ili sudaca županijskih sudova je procesuirano u postupcima zbog krađe u procesu pretvorbe državnog vlasništva? Ili kasnije ovim svim malverzacijama u javnim poduzećima? Pa naš je posao da kao narodni zastupnici u ovom Saboru i o tome progovorimo i da ne žmirimo pred time. I naravno da ti trgovački sudovi u stečajnim postupcima nisu funkcionirali i da danas ne funkcioniraju i neće ni profunkcionirati. I s te točke naravno podržavamo ovo što je Vlada učinila i što ste vi zapravo poduzeli kao ministar, a to je da pokušate to preuzeti jednostavno. Na neki način vi ćete kao izvršna vlast to preuzeti. Ali ne treba ni žmiriti pred odgovornošću tih trgovačkih sudova i njihovog nečinjenja. I treba ozbiljno vidjeti koji su razlozi tog nečinjena. I naravno čitava Hrvatska je istraumatizirana i sve regije i sve županije i svi gradovi i hrvatski ljudi su istraumatizirani tom činjenicom da su nestala ta hrvatska poduzeća, da su nestala ta naša radna mjesta. Da su stotine tisuća ljudi osiromašeni da bi se par tisuća ljudi enormno obogatilo. Imali su oni i atake imaju ih i dalje. Kad je riječ o ovom prijedlogu zakona, osvrnuo bi se na ulogu povjerenika stečajne nagodbe kao zasigurno najslabiju kariku u tom prijedlogu zakona, jer vidimo da ti povjerenici stečajne nagodbe idu sa liste stečajnih upravitelja koji danas imaju veliki broj stečajnih postupaka, ili nemaju vremena, ili nemaju znanja. Ima ih određen broj koji su uspješni, no oni su već dokazano neuspješni. A posebno bi se osvrnuo na stavak 4. članka 47.koji kaže: "Osim osobe iz stavka 3. ovog članka povjerenik predstečajne nagodbe može biti i odvjetnik.". Podsjetit ću da je dužnost povjerenika predstečajne nagodbe u pravilu da nadzire financijsko poslovanje, pregledava tražbine. Dakle, da prati financijsko poslovanje. I sada, koje su kompetencije odvjetnika da se bavi tim poslom? Koje matematičke i financijske predmete je odvjetnik polagao na fakultetu ili na odvjetničkom ispitu? Zašto inženjer šumarstva, ima li inženjer šumarstva bolje kompetencije od odvjetnika? Od kud su se našli sada odvjetnici listom kao jedna skupina ovdje pridodana? Zašto nisu diplomirani ekonomisti dodani? Pa eto, probrat će se neki diplomirani ekonomist s nekim kompetencijama, i sa magisterijima, i sa doktoratima ih ima na burzu. Od kud sad odvjetnici? Podsjetiti ću da smo jučer pokopali javne ovršitelje u raspravama, u petak ćemo i s rukama. Da smo o jednoj skupini tu na neki način, jeli sustavno pogodovali. Znači, zna se koja skupina društvena ima određene koristi od toga što smo izglasovali. Ne pogodujemo li ovdje ponovo toj istoj skupini? Od kud oni sad? Dakle, klub HDSSB-a će podnijeti amandman kojim ćemo tražiti brisanje tog članka, gdje se taksativno navode odvjetnici kao jedna zasebna skupina koja može još biti u ulozi povjerenika predstečajne nagodbe. A kažem, ne vidim koje su kompetencije s obzirom da je uloga, dužnost povjerenika predstečajne nagodbe da prati to financijsko poslovanje. Koje su kompetencije odvjetnika za te poslove u odnosu na druge ljude? Kažem, inženjer šumarstva je imao predmet iz matematike i financija, inženjer poljoprivrede sa PMF-a, a koje su kompetencije odvjetnika? Dakle, ovdje ih zaista ne vidim i mislim da se ovdje ovim člankom slučajno ili ne slučajno pogoduje jednoj skupini, bez ikakvog racionalnog razloga. Evo, možda će ministar moći reći što je to. Mi ćemo tražiti jednostavno da se to izbriše. Ili proširiti pa omogućiti da se na tim poslovima zaposli, primjerice nezaposleni magistri ekonomskih znanosti sa nekim radnim stažem, ili doktori matematičkih znanosti, ima ih hvala Bogu koliko hoćete na burzi trenutno. No, ukupno gledano u ovoj situaciji u kojoj se danas Hrvatska država nalazi, u kojoj se nalazi hrvatsko gospodarstvo i ovaj način, na neki možda i pomalo neuobičajen ili u društvima koja bi bila uređena, zapravo nepotreban način. Na neki način preuzimanja pod nadzor izvršne vlasti, postupaka spašavanja ili konačne likvidacije tih tvrtki. Je u ovom trenutku u kojem se danas nalazi Hrvatska država, i hrvatska društvo i hrvatsko gospodarstvo, dobro došli. Također, bi još upozorio, kad je riječ o državnoj imovini još uvijek ima jako puno državne imovine koja je pod nadzorom Audia. U Audiu se dogodilo ništa nije osim što je bilo "Sjaši Kurta uzjaši Murta.". Na isti način se Audiom samo iz drugog centra i preko drugih ljudi upravlja. I dalje se neodgojno gospodari državnom imovinom. Masa tih poduzeća i dalje, dio ne isplaćuje plaće, dio se nalazi pred stečajem, u stečaju ili pred likvidacijom. Možemo li ministre financija, iako to sada trenutno ne potpada pod vaš nadzor s obzirom da ste dobro razdijelili kompetencije iliti kriške, može li i ta državna imovina u većoj mjeri se staviti u funkciju i da više načina. Model grabeža, neodgovornog upravljanja i shvaćanja državne imovine kao svoje vlastite stranačke, konačno završit. Hvala.
Hvala i vama. Imamo jednu repliku, prijavio se Ivan Grubišić. Izvolite kolega.
"Kad zakaže čovjek, onda zakaže sve.". Dakle, ovdje se radi o, kad se radi i o ovom prijedlogu zakona i izmjena, problem je hoće li oni koji su predviđeni da to realiziraju uspjeti i sprovesti? Jer se zapaža da o Hrvatskoj djeluju razni lobiji i jako su dobro organizirani. Čak je netko rekao da su bolje organizirane nego sama država i da je organizirana mafija na način bolje organiziranosti od države. Zato bih upozorio da je potrebno i te lobije u sudstvu koji postoje, i odvjetnički lobiji, ako i konačno svi imaju glavnu riječ, da se ljudi provjere i da bi oni trebali ispuniti tri preduvjeta. Jedan je struka, ali ne samo struka. Drugo je moralna prepoznatljivost i poštenje, a treća je socijalna osjetljivost. Jasno, kao nezavisni zastupnici, ja i kolega podržat ćemo prijedlog ovoga zakona. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Prije nego dam kolegi Đuroviću mogućnost odgovora na repliku, pozdravio bi članove Odbora za poljoprivredu Mađarskog parlamenta, koji su evo došli u posjetu i na srednjoj su galeriji. Dobar vam dan i dobro došli. … [[Pljesak.]] Hvala. Imamo odgovor na repliku, kolega Dražen Đurović. Izvolite.
Hvala. Gospodine zastupniče vi ste primijetili jednu činjenicu, a to je da je hrvatsko društvo duboko, ne samo podijeljeno, nego zacementirano razno raznim interesima. Ali postoji jedna skupina ljudi koja je za to plaćena, i ovdje da sjedi i da interesi hrvatskih građana, neovisno, interesi hrvatske države brane neovisno o tome kojoj stranci pripadaju, ali ukoliko definiramo postojanje tih interesa. A to su ne samo neovisni zastupnici već to su i stranački zastupnici, to su svi oni koje su hrvatski građani izabrali, platili i rekli im da ovdje sjedi i da te interese brane, da te interese jasno definiraju i da ti interesi jasno obrane. Mislim da smo svi manje-više u ovoj raspravi do sada prepoznali zapravo da je u ovom trenutku jedan ovakav prijedlog zakona svakako u interesu hrvatskog društva. Hvala.
Hvala i vama. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prvi se javio Domagoj Hajduković. A ministar, oprostite kolega Hajduković. Ministar se javio za riječ. Izvolite.
Zahvaljujem potpredsjedniče. Kolegice i kolege. Evo s obzirom na istupe klubova HNS-a i HDSSB-a samo nekoliko riječi i u irme predlagatelja. Ja bih ponovno naznačio da pravosuđe je prioritet Vlade RH. Znate dobro da do 1.7.i europski monitoring na pravosuđu i da Vlada čini sve da to pravosuđe do 1.7.iduće godine podigne efikasnost sudovanja i postupanja. Prema tome, sve ono što ocjenjujemo da ne bi trebalo opterećivati pravosuđe nastojimo maknuti iz pravosuđa i regulirati kroz upravne postupke. Kako je ocjena iz samog pravosuđa da je najveći problem bilo vođenje preustroja u stečajevima i da se tu postupalo predugo neefikasno, da se tu ugrožavalo i zaposlene i za vjerovnike i da sama naplata je bila ispod 30% to je bio razlog zašto smo krenuli u predstečajne postupke. Zašto? Jel u ovom trenutku svatko od onog tko bude radio u nagodbama predstačaj nagodbama može biti podvrgnut vašim kritikama, vašem nezadovoljstvu jer su to predstavnici izvršne vlasti, prema tome i puna odgovornost prema Hravtskom saboru. I zato ocjenjujemo da tih grešaka neće biti. Direktna odgovornost je i Vlade i nekih od nas ministara koji ćemo direktno biti zaduženi za ovakve … i zato smo uvjereni da će se sve učiniti da kroz pokušaj nagodbe vjerovnika i dužnika nađemo rješenje. Nažalost, jedan od naših propusta je što danas nemamo u proceduri i Zakon o stečajevima jel velim vam u Zakon o stečaju ugradit će se predstačajna nagodba a ukidaju se preustroji, ukidaju se radi toga jer su oni neefikasnost u djelu stečaja a ukidaju se i zato da netko od dužnika i vjerovnika ne bi špekulirao sa možda vremenskom odgodom pa u biti ne mora donositi odluku. A ovako tko god želi mogućnost bolje naplate, kvalitetnije naplate opredijelit će se za nagodbu jer je sigurno veći postotak naplate nego što će biti u likvidaciji i u biti raspada imovine jel ni nema tržišta imovine u ovome trenutku jer tko god bude na to računao slabo će se naplatiti. A s druge strane nije baš lagan teret donijeti odluku nećemo … pa baš nas briga za zaposlene. I to je nešto što je neophodno zato mijenjat i pred vama će se naći i taj zakon gdje ćete jednostavno vidjeti da je postupak stečaja pravosudni, da to ostaje u njegovoj nadležnosti. Konačna odluka o nagodbama je pravosudni predmet a sve tehničke potpore idu kroz ovaj dio upravo zato da bi mogli polagati račune parlamentarnoj vlasti i da se vidi efikasnost izvršne vlasti, a da pravosuđe ostaje samostalno u tom svom dijelu. Evo, zato je bitno shvatiti da nije to oduzimanje nego procjena Vlade da neki postupci trebaju biti promijenjeni. Moram reći da još će doći zakona i da ste ovo ljeto imali polemiku o mnogim zakonima koje pripremamo koji su opet rasterećenje pravosuđa. I autoodgovornost o kojoj ste sigurno puno čitali ovo ljeto ponovno ćete vidjeti to su sve predmeti i prijedlozi koji će ubrzati procese i rasteretiti pravosuđe i ocjenu Europske komisije da može zaključiti da pravosuđe je itekako pripremljeno da bude efikasno jer je rasterećeno svega onoga što nije predmet prava. Prema tome, eto nadam se da kada budete za tjedan dana raspravljali o Zakon o stečaju ili dva da ćete tada vidjeti i cijeli sklop svih ovih predmeta. Ono što želim naglasiti jer u ovoj raspravi je bilo primjedba na odvjetnike. Zašto odvjetnike? Prema tome možemo to još razmisliti ovisno o vašem amandmanima jer za nas povjerenik samo treba odobravati isplate. Isplate nisu predmet gospodarskog poslovanja u tih 120 dana nagodbe. Mi ćemo imati postojeće uprave postojeći direktori koji moraju voditi poslovanje znači oni su ti ali nama je cilj zaštititi vjerovnike. Ono čega se mi bojimo da ti direktori, da te uprave možda ne podlegnu osobnim interesima ili interesima zaštite nekog vjerovnika, a to znači da u tih 120 dana isplate nalog prema nekom vjerovniku po osnovu tražbina i dovede ga u bolji položaj. I tu treba biti odgovornost. Mi zato smatramo nije problem da to rade stečajni upravitelji. Oni jako dobro znaju što znači pogodovanje vjerovnicima jer mi moramo paziti da se ne zloupotrebi ovaj postupak i moratorij od 120 dana za zloupotrebe i stavljanje nekog vjerovnika u povoljniji položaj i zato smo smatrali ipak odvjetnici imaju itekako jasno što je pogodovanje vjerovnika, što Zakon o stečaju govori i koje su odgovornosti prema njima ukoliko pogoduju vjerovnicima. Ali velim prihvaćamo i sugestiju da ne moraju biti, ostavljamo vama ali probajte shvatiti, nije u pitanju vođenje, nije u pitanju bilo što drugo nego plaćanje. Plaćanje mora ići za plaću, za materijal ako se nastavlja proizvodnja i ništa drugo. Stari dugovi su predmet nagodbe i suda. Ne smije biti predmet isplata u ovom dijelu. I to je razlog zašto je metnuto odvjetnik, ali ako vi ocjenjujete da ne bi trebalo biti, velim ostavljamo vama da vidite prijedlog pa ćemo još razmisliti. U krajnjem slučaju možemo taj dio i maknut jer jednostavno, ali bilo koga ne možemo metnut. Ocijenite da je zaštita vjerovnika bio osnov zašto smo povjerenike metnuli. Oni ne vode procese, oni neće odlučivat o ničemu jer ostaju i predsjednici uprava, ostaju i direktori, nitko ih ne mijenja, tri mjeseca vođenja procesa je jedno, to je u njihovoj nadležnosti. Naša je briga da zaštitimo vjerovnike da netko ne daje nalog koji znači povoljniji položaj. Ovdje je bilo rasprava da li državne institucije su u biti u povoljnijem položaju s obzirom da na njih se to ne odnosi. Kad govorimo o pojedincima, vidjeli ste kaznene odredbe ako se ne plati u roku, znači pojedinci u državnim institucijama nisu izuzeti i oni će plaćat kazne. Ostaje pitanje a što ako se ipak ne plati. Onda vam moram reći da u pripremi posebni zakoni, idemo ponovo na zakone o sanaciji ustanova, a to znači ako ustanova ne plati u roku tada osnivač ustanove se obraća ministru i gubi sva upravljačka prava. Prema tome, dodatnim zakonima svima u Hrvatskoj ćemo onemogućit da izbjegnu rokove plaćanja, gubit će osnivačka prava, a tada je sva odgovornost na ministrima, a ministri su u biti pred vama. Vi njih kontrolirate, prema tome probajte shvatit. Najveće neplatiše županijske bolnice. Najveća je odgovornost na županima i njihovim ravnateljima. Od stupanja ovog zakona ne više. Moraju platiti u 60 dana, ako ne, odriču se svih osnivačkih prava, odgovornost će vam bit pred ministrom. Prema tome, ovaj zakon je dio kompletnog paketa u kojem će disciplina biti na svim razinama. Prema tome, to pokušajte shvatit da još cijeli paket zakona dolazi koji će natjerat disciplinu prije svega državnih tijela, državnih ustanova, lokalnih sredina i svega ostalog. Hvala lijepo. Još jedanput zahvaljujem svim klubovima na potpori i napominjem, bit ćemo u stanju provesti ovaj zakon.
Hvala ministre. Imamo prijavljene četiri replike. Prvi se javio Zoran Vinković. Izvolite kolega.
Uvaženi gospodine ministre, … [[Ne razumije se.]] i shvatili smo to kao dio jednog cjelokupnog paketa zakona i vrijeme je, stvarno je došlo vrijeme uvođenja financijske discipline. Evo ja ću iskoristiti ovu priliku, obzirom da je kolega Đurović spominjao i audio, posredno i državu koja se nizom slučaja pokazala kao izuzetno loš gospodar ili vlasnik određenih nekretnina. Jedna od nekretnina je ona poznata mimoza u Đakovu za kojeg je bivša Vlada tamo 2000.-2003. u kojoj ste vi bili potpredsjednik donijela odluku o preseljenju svih državnih institucija u tu zgradu i dalje je vlasnik te nekretnine, te zgrade, velike zgrade država. Jedno je vrijeme bila porezna uprava, a obzirom da još uvijek ta odluka Račanove Vlade nije povučena, dakle o preseljenju svih državnih institucija na području Grada Đakova evo ja inzistiram vas kao ministra da potaknete to u novoj Vladi, obzirom da postoji i službeni zahtjev Grada Đakova kako ta zgrada koja je doista reprezentativna, bila bivša zgrada bivšeg PIK-a Đakovo koji je odavno već likvidiran, ne bi i dodatno propala. Inače država plaća za nju i komunalnu naknadu i druge. A isto tako obzirom da se donosi niz novih zakona evo ja vas podsjećam na onaj osnovni zahtjev za decentralizaciju, zahtjev da se izmijeni ovaj porezni odnos između jedinica lokalne samouprave…
Kolega Vinkoviću, zlorabite institut replike.
Završavam, pa to je i vama u interesu. … [[Govornici govore u isti glas, ne razumije.]] Jeste i vi gradonačelnik?
Završite, zaključno … [[Ne razumije se.]]
Da jednostavno idemo ka decentralizaciji, da se promijeni ovaj doista loš odnos gdje sada gotovo 97% prihoda poreznih ide ka državi, a svega 3% prema jedinicama lokalne samouprave. Hvala.
Hvala. Sljedeća replika Martina Dalić. Izvolite kolegice.
Poštovani gospodine ministre. Ma ustvari nemam vam toliko što replicirati koliko nastaviti vašu misao. Naime, kada ste govorili o ustanovama i o pitanju što će biti s onima koji ne plate, a odnosi se u najvećoj mjeri znači na neke dijelove državnog sustava i državnog aparata. Pa upravo ovo što govorite, dakle da će se ići na sanaciju ustanova otvara ustvari suštinsko pitanje. Može se donijeti zakon o sanaciji ustanova, ali on neće riješiti ono što je temeljno, a to je mogućnost i sposobnost tih ustanova da djeluju u okviru i rade i izvršavaju svoje funkcije u okviru dodijeljenih im financijskih sredstava. U prvom redu mislim na one iz zdravstvenog sektora. Stoga i ovo što ste rekli ustvari upućuje na nužnost otvaranja pitanja vezanih uz reforme na rashodnoj strani, uz reforme koje će poboljšati organizacijsko, upravljačko funkcioniranje tih institucija i omogućiti da onda djeluju u okviru zadanih im budžeta. Mi smo ovdje npr. prošli tjedan imali na raspravi Strategiju razvoja hrvatskog zdravstva, ali o takvim pitanjima u toj se strategiji nije progovorilo. Ja razumijem da ta pitanja nažalost nisu u potpunosti i u cijelosti u domeni djelovanja i aktivnosti ministra financija i Ministarstva financija. Ali i ovo što ste izrekli u vašem obraćanju pokazuje da je za trajan, stabilan oporavak da su nužne mjere i paketi zakona iz drugih resora, ne samo iz resora Ministarstva financija.
Hvala. Sljedeća replika, Branko Bačić. Izvolite kolega.
… [[Govornik nije uključen.]]
Uključite mikrofon, ne čuje se.
Ispričavam se. Vi ste u svom izlaganju spomenuli mogućnost da ovaj Sabor vrlo brzo raspravi o Prijedlogu zakona o sanaciji ustanova, a ja sam to iščitao ako sam vas dobro shvatio, s obzirom na nemogućnost da se i temeljem ovog zakona provodi postupak predstečajne nagodbe kad je dužnik Republika Hrvatska, fondovi, ustanove. Spomenuli se primjerice bolnice, odgovornost župana u tom smislu, odgovornost ministara, mogućnost da ovaj Sabor kontrolira jasno rad ministara pogotovo u onom dijelu u kojemu su ustanove ili javna poduzeća koja su u njihovom resoru dužnici. Pa ja sam samo htio reći da već sada postoji itekako dovoljno alata koji utvrđuju odgovornost čelnika jedinica lokalne samouprave koji utvrđuju odgovornost ministara i drugih odgovornih osoba u izvršnim tijelima. Postoji Zakon o financijskoj odgovornosti kojim je jasno propisana odgovornost tih čelnika u slučajevima kada mogu vršiti obveze koje su, koje im nastaju jer su bili dužni jasno to kroz izradu proračuna predvidjeti i planirati u dostatnim okvira kako bi mogli isfinancirati sve ono što tijela, ustanove, javna poduzeća koja su u njihovom resoru moraju plaćati. Prema tome, čini mi se da je tim zakonom, Zakonom o fiskalnoj odgovornosti ima dovoljno mehanizama da se sankcionira i župana i načelnika i gradonačelnika, a svakako jasno onda i članove Vlade odnosno ministre.
Ovime smo iscrpili listu prijavljenih za replike. Pojedinačna rasprava Domagoj Hajduković. Izvolite kolega.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Uvaženi gospodine ministre sa zamjenikom i pomoćnicom, kolegice i kolege. Budući da smo u ovom zakonskom prijedlogu na početku samom njegovom piše da regulira četiri točke. Ja ću tako i koncipirati svoju raspravu pa ću redom komentirati te točke. Prve dvije točke su financijsko poslovanje i rokovi ispunjavanja novčanih obaveza i pravne posljedice zakašnjenja sa ispunjenjem novčanih obaveza. Svakako držim da treba pozdraviti donošenje zakonskih rokova plaćanja. Doduše, do sada je također zakonom bilo propisano do kada dužnik treba ispuniti novčanu obavezu prema vjerovniku, no kao i da nije postojalo budući da su ga se rijetki pridržavali. Zašto je tome tako? Pa na to nam se nameće jedan vrlo jednostavan odgovor. Dok moj dužnik ne plati meni, ja ne mogu platiti svom vjerovniku. Dovoljno je samo nekoliko takvih u lancu i evo vam nereda, a kako je taj nered moguć, tko ga je dozvolio. Moguć je jer naloge za plaćanje, valute, tj. obaveze, datume plaćanja nitko nikad od nadležnih institucija nije kontrolirao. Znam ljude koji imaju dugogodišnju praksu u knjigovodstvu i računovodstvu kojima su prošle mnoge kontrole, ali niti jedna kontrola nije kontrolirala poštovanje rokova plaćanja. To nas dovodi do toga da se zapitamo onda zbog čega smo uopće imali valute na našim računima kada ih apsolutno nitko nije poštovao. To je za mnoge poduzetnike itekako bitno budući da to diktira planiranje rashoda, odnosno planiranje poslovanja sukladno sredstvima kojima raspolaže. Pa ako je taj rok 30 dana ja bih taj novac, znači s time računam za 30 dana ili za 60, ali ne da s njim računam nakon 8 dana, a ne dobijem ga nakon 2 godine. Upravo zbog izostanka nadzora pojavljuju se određeni ljudi, namjerno koristim tu kategoriju. Ne želim ih nazvati poduzetnicima da ne okaljam ugled poštenih poduzetnika koji koriste ovu situaciju, zadužuju se, ne plaćaju vjerovnicima, radnicima države. Novac na različite načine izvlači u privatne svrhe, poduzeće ostave u blokadi, radnike na ulici, a sve bez posljedice. Zato mislim da treba pozdraviti donošenje zakonskih rokova plaćanja. U ovom slučaju to je 30 i 60 dana, ali isto tako treba dati do znanja svim ljudima koji sudjeluju u procesima u gospodarstvu da se zakoni donose da bi ih se poštivalo a ne da bi ih se kršilo ili još gore ignoriralo. Nadležne institucije zbog toga trebaju kontrolirati poštivanje zakona i uspostaviti red u plaćanju. Mnogi o ovom zakonu govore kao represivnom, ali ja kontrole ne bih shvatio kao represiju, nego kao jednostavno činjenicu da poduzetnici moraju shvatiti da ih zakon obavezuje, odnosno da prve kontrole ne budu represivne već da budu konzultativnog karaktera i da zapravo poduzetnicima ukažu na eventualne propuste. Višestruki prijeboj. Što reći o njemu? Izvrsno, jako dobro zamišljeno i ozakonjeno. Međutim, dozvolite mi da ipak kao čovjek koji je jedan dio svoje karijere proveo u gospodarstvu kažem, izrazim zapravo svoju dvojbu kako će to u praksi ipak biti provedivo. Znamo da mnoga mala i srednja poduzeća nemaju vlastitu financijsku službu već da im to obavljaju knjigovodstva. Znači, knjigovodstva im rade knjigovodstveni servisi, pa sve to prilično tapka i kasni. Kada se servisima dostave dokumenti rokovi su već prošli, a od njih će se očekivati da prijave obaveze. Osim toga, a to govorimo dakle o činjeničnom stanju u hrvatskom gospodarstvu ima i onih koji su nestručni, pa dok kod njih nešto profunkcionira, nešto što je zakonom predviđeno prođe puno vremena. Vjerujem da će mnogim ozbiljnim poduzetnicima višestruki prijeboj olakšati poslovanje i da će pozdraviti ovakvu odredbu. Višestruki prijeboj radile su se i do sada ali pojedinačno i zahtijevale su puno vremena i truda. Gubili su se sati i dani na telefonima i pronalasku kruga kako zatvoriti potraživanje i obaveze, da ne kažem koliko se novac trošio. Jer svi znamo da je u poslu vrijeme novac, telefon itd. Sada kada će to obavljati Financijska agencija poduzetnicima će biti daleko lakše i brže doći do rezultata. Vjerujem da će efekta biti, ali u to se moraju uključiti svi. dakle, i poduzetnici i Financijska agencija i kontrolni mehanizmi sistema. Ako opet budu radili i poštivali zakon samo neki rezultati će naravno izostati. Ono što me hrabri je da je ovaj institut već postojao u Hrvatskoj. Naime, još pri kraju bivše države provodio ga je tadašnji SDK. Ljudi sa iskustvom, ljudi koji su tada bili u poduzetništvu kažu da je bilo pomaka, no kako je došao rat, poratno stanje, stvaranje nove države stvorile su se i nove gospodarske prilike i poduzetnici su našli jednostavno nove načine zatvaranja obaveza, odnosno malo je onih koji su to prijavljivali tadašnjem ZAP-u, te su višestruki prijeboji spontano nakon nekoliko godina se ugasili. Posebno bih se osvrnula na članak 19. stavak 3. ovog zakona u kojem se kaže da je prijeboj zabranjen onima kojima je račun u blokadi, odnosno onima koji imaju zabranu raspolaganja oročenim novčanim sredstvima. Dosadašnja praksa je pokazala da su i takvi, dakle prije uredno radili prijeboje i cesijski usmjeravali novčana sredstva što ni onda po zakonu nisu smjeli. Kako su htjeli i opet to nitko nije kontrolirao, a pogotovo nije kažnjavao. Zbog toga apeliram na nadležne službe da trebaju kontrolirati ove procese i stati na kraj neprovođenju zakona. Kao što sam već spomenuo nisam zagovornik represivnih mjera naročito kod donošenja zakona koji trebaju regulirati odnose u gospodarstvu. Zbog toga još jedanput sugeriram da prva kontrola bude edukativnog karaktera, a da nakon toga ako netko nema sluha i poštivanja zakonskih odredaba treba naravno pristupiti i kažnjavanju. I još nekoliko riječi o predstečajnoj nagodbi. Donošenje Zakona o predstečajnoj nagodbi također bih pozdravio zbog toga što je bilo poduzeća koja su otišla u stečaj, a možda za to nije bilo potrebno da je bilo upravo ovog instituta. Isto tako ima poduzeća nad kojima nije pokrenut stečaj, a danima su, mjesecima pa i godinama u blokadi. Dozvolite mi da se referiram na članak 4. stavak 10. Zakona o stečaju koji kaže i citiram: "Ako je trgovačko društvo nesposobno za plaćanje ili prezaduženo uprava koja vodi društvo mora bez odgode, a najkasnije 21 dan po nastanku nesposobnosti za plaćanje ili prezaduženosti predložiti otvaranje stečajnog postupka." Kako je moguće pored ovakve odredbe zakona da imamo tolike blokade? Opet se vraćam i ponavljam, zbog nepoštivanja zakona. Tko je za to odgovarao? Nitko. Odavno je trebalo neke subjekte likvidirati, odsjeći bolesno tkivo kako bi se razvijalo zdravo. Upravo takvi karcinomi, a dozvolite mi da upotrijebim medicinski izraz, doveli su i dovode druge u probleme nelikvidnosti i propadanja. Zato bih još jedanput pozdravio donošenje ovog zakona koji može na vrijeme otkloniti zloćudne tumore koji prijete opstanku gospodarstva, a vrlo često su izlječivi ako se na vrijeme uoče. Hvala.
Hvala i vama. Prije nego dozvolim, imamo dvije replike, pročitao bih vam poziv predsjednice odbora Nansi Tireli, Odbor za ravnopravnost spolova, u ime odbora. "Odbor za ravnopravnost spolova Hrvatskog sabora organizira tematsku sjednicu povodom obilježavanja Nacionalnog dana borbe protiv nasilja nad ženama. Sjednica će se održati u zgradi Hrvatskog sabora u dvorani Ivana Mažuranića 84 danas s početkom u 13 sati." Tako da ćemo nakon replika prekinuti sa radom i nastaviti u 15,00 sati. Pa ovo je ujedno i poziv svima da dođu na ovaj sastanak. Imamo dvije replike, prva se javila Ana Lovrin. Izvolite kolegice.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa evo svi se slažemo naravno da treba poduzimati sve da bi se stečajni postupci skratili. Pa pokušavamo evo i ovim zakonom na neki način ubrzati stečaj sa preustrojem. Vidimo da baš ne ide niti ono što je već Stečajnim zakonom predviđeno, a što i Porezna uprava radi, a to je smisao po kojim se ex lege i ex offo postupalo prema onim firmama koje nemaju nitijednog zaposlenika da bi ih se brisalo iz registra i da bi se riješila ta evidentiranja dugovanja koja zapravo nikad neće biti i ne mogu biti naplaćena. I kažete da će se ovim zakonom uvesti red. Ja bih rekla da se pokušava uvesti red, ali onda bi njegove odredbe trebalo tako i stipulirati da zaista reda i bude. Naime, ovdje ću govoriti samo o člancima 11., 12., 13. i 14. gdje su određeni rokovi za ispunjenje, mogući rokovi koji se mogu ugovoriti za ispunjenje odredaba. E sad, ako su to ius cogens, dakle strogo su određeni rokovi, postoje neke iznimke kada oni mogu ugovorom biti produženi, evo primjerice članak 12. kaže da ugovor između poduzetnika i osobe javnog prava ako je osoba javnog prava dužnik se ne može, mora biti 30 dana. Ali kaže iznimno može se ugovoriti duži rok od 60 dana. Ako se ne kaže što je to iznimka i kakva je iznimka onda to znači da će iznimka postajati pravilo jer nema nikakvih daljnjih uvjeta ukoliko se na nju ne odnose ove odredbe o ništetnosti. Mogu reći da će se onda procjenjivati jesu li one ništetne ako su protivne savjesnosti i poštenju. Ali, ono što je ius cogens, a to je odredba stavka 5., a odnosi se na rok od primitka predmeta
Vrijeme kolegice.
E onda tu ne može biti nikakve iznimke i nitko ne može ništa procjenjivati u pogledu ništetnosti nego moraju biti ništetne sve odredbe koje su u suprotnosti s odredbama ovoga zakona.
Hvala. Sljedeća replika, Stjepan Milinković. Izvolite kolega.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Hajduković govorili ste o uspostavljanju reda i ispunjavanju obveza. Ja svjedočim u jednom području, jednom segmentu življenja gdje to nije tako, a to je u poljoprivredi o kojoj se baš nekako nerado govori u ovom Visokom domu i kad se netko spomene onda vidim da to se gleda sa nekakvim drugačijim očima. Naime, naš poljoprivrednik mora dakle kupiti sjeme, mora kupiti dizel naravno po vrlo visokoj cijeni, višoj nego što uopće može. Sada mu nažalost uslijed ove suše stočari moraju kupiti hranu po neizmjerno visokim cijenama. A prema njima one obveze koje su preuzete, dakle i potpore, uglavnom kasne ili su smanjene. Evo ja vam kažem da dosada nije isplaćena potpora za mlijeko. A molim vas lijepo, ili su smanjenje, ukinute, a cijena mlijeka znate kakva je vrlo dobro i kako su završili prosvjedi mljekara. I to dovodi do onog karcinoma do kog ste vi rekli. Poljoprivreda i naše selo je u terminalnoj fazi te bolesti iz koje se ne može oporaviti. Dosada je oko 3 tisuće OPG-a propalo. Svakim danom propada, proizvodnja mlijeka je pala. Dakle, sve to dovodi do jednog neravnopravnog statusa poljoprivrednika i naravno naše selo je u vrlo teškoj situaciji i to ne doprinosi redu i boljitku sela. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Imamo odgovor na repliku, kolega Hajduković. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa evo što se tiče iznimaka dakle vjerujem ukoliko su obje strane suglasne da se ugovorom može odrediti i duži rok plaćanja, ali da se onda taj rok mora poštovati. Jer vjerujte mi poduzetniku je izuzetno bitno znati datum kada s tim novcem može raspolagati i da je taj datum konačan. Dakle, ako je to i 180 dana, ali da nakon toga zna da taj novac ima. Što se tiče poljoprivrede, uvaženi kolega, ja nemam dojam da se ovdje nerado raspravlja o poljoprivredi. I ja dolazim iz poljoprivrednog kraja, znam da mnogi problemi postoje, ali mislim da pitate znači odakle taj karcinom pitate krivu adresu. Ja ne znam tko je dosad kreirao poljoprivrednu politiku? Tko je davao silne poticaje, tko je davao olakšice ljudima da grade sitne farme za koje smo znali otpočetka da neće biti isplative? Zbog toga mislim da trebate pitati kolege koji sjede s vaše strane sabornice i koji su resor poljoprivrede itekako dugo vodili. Hvala.
Hvala lijepa. Ovime kao što sam najavio prekidamo i sve vas lijepo pozivam u dvoranu Ivana Mažuranića br. 84. u ime predsjednice Nansi Tireli. Kolegice i kolege, 15 sati, nastavljamo sa radom. U pojedinačnoj raspravi Franko Vidović. Izvolite kolega.
Gospodine potpredsjedniče Sabora, zahvaljujem, poštovani zamjeniče ministra sa suradnicima, kolegice i kolege zastupnici u Hrvatskom saboru. Pred nama se u drugom čitanju nalazi Zakon o financijskom poslovanju i predstečajnoj nagodbi. Zakonom se uređuje financijsko poslovanje poduzetnika, rokovi ispunjenja novčanih obveza kao i pravne posljedice zakašnjenja s ispunjenjem novčanih obveza, postupak obaveznog višestranog prijeboja, te postupak predstečajne nagodbe. Jasno, dobar dio ovih stvari su novost u hrvatskom gospodarskom životu. Da bi se ovaj zakon mogao provesti Vlada RH je uputila u saborsku proceduru također izmjene Zakona o preuzimanju dioničkih društava i Zakon o kreditnim institucijama. Ukoliko prihvatimo ovaj prijedlog zakona, odnosno paket zakona, praktički, u što ne sumnjam. Već od listopada pokrenut će se postupci predstečajnih nagodbi u dvadesetak tisuća blokiranih insolventnih tvrtki. Postupak nagodbe odvijat će se izvan sudske procedure, na što su prošlih mjeseci stigle mnoge primjedbe. Velik dio ih je i uvažen i ugrađen u konačni prijedlog zakona. Prihvaćene su primjedbe Hrvatske udruge poslodavaca da uprave koje su postupale s pažnjom dobrog gospodarstvenika ne odgovaraju zbog likvidnosti tvrtki. Poduzetnik u stanju nelikvidnosti ne smije poduzimati one radnje koje bi za posljedicu imali oštećenje ili dovođenje vjerovnika u neravnopravni položaj. A klub smatra da bi prodaja imovine koja ne služi osnovnoj djelatnosti trebala biti izuzeta iz te odredbe, jer takva prodaja može povećati likvidnost tvrtke. Prihvaćen je prijedlog FINA-e i saveza samostalnih sindikata da prijedlog za otvaranje predstečajnog postupka među ostalim sadrži popis imovine i prava dužnika koji su upisani u odgovarajuće upisnike, te izjavu da sklapanje predstečajne nagodbe neće utjecati na tražbine radnika. Razlozi za donošenje ovakvog zakona jesu ocjena trenutnog stanja likvidnosti u RH koja je u najmanju ruku zabrinjavajuća. O njoj je jutros ponešto rekao i ministar. Prema podacima FINA-e sa stanjem na dan 30.travnja 2012. ukupna vrijednost ne izvršenih osnova za plaćanje iznosi nešto preko 43 milijarde kuna. A od ukupno 72 400 blokiranih poslovnih subjekata u dugotrajnoj blokadi, dužoj od 360 dana bilo je ukupno 55 131 poslovni subjekt. Jasno da dugotrajne blokade računa poslovnih subjekata generiraju unutarnji nenaplativi dug u državi i stvaraju vrlo negativne posljedice na funkcioniranje cjelokupnog gospodarstva. Tako se, te se dolazi do zaključka da je neophodno zaustavljanje takve prakse. Glavni cilj ovog zakona po meni je omogućiti poduzetnicima financijsko restrukturiranje radi ponovne uspostave likvidnosti i insolventnosti. Ostali nabrojeni ciljevi a ima ih 8, mislim u ovom obrazloženju, pa čak i onaj za kojeg se mi kao političari najčešće hvatamo, a to je očuvanje radnih mjesta, su ipak više posljedica ovog prvog cilja. Tako mislim jer mi je jasno da bez očuvanja gospodarskog subjekta ostali ciljevi su u principu samo prazna slova na papiru. Jedan od razloga za situaciju u hrvatskom gospodarstvu jeste i način na koji se dosad provodio stečajni postupak, odnosno mogućnosti koje je sam postupak stečaja nudio. Mi smo istina preuzeli Njemačku teoriju, al nam je praksa ostala tradicionalna, pa se u Hrvatskoj u principu na žalost provodi vrlo malo stečajnih planova. Za napomenut je kako ovog momenta 89 stečajnih postupaka traje dulje od 10 godina, 166 postupaka dulje od 5 godina, a 287 dulje od 3 godine. Problem stečajnih postupaka … [[Govornik se ne razumije.]] ne efikasnost i nepravilnost. Tako prije i poslije pokretanja stečajnog postupka. Dosadašnja praksa je da nakon što poduzetnik postane trajno nesposoban plaćati pristigle obveze, nad njim se pokreće stečajni postupak koji kad završi najčešće rezultira gašenjem poslovnog subjekta. Činjenica je također da se posebno u postupcima koji traju dugo vjerovnici ne uspijevaju namiriti, imovina dužnika se parcijalno prodaje i u konačnosti nitko od takvih stečajevima nema koristi. Školski primjer takvog lošeg stečaja jest revija, koja je također jutros spominjana. Stečaj koji tu se odvija je duži od 10 godina, 12 godina precizno. Najveći vjerovnik je Ministarstvo financija. Radi se većinom o deficitarnim radnim mjestima koja su popunjena ženskom radnom snagom, a svima je zajednički nazivnik da ne mogu naplatit svoja potraživanja. Revija posjeduje pogon za proizvodnju i nekoliko poslovnih prostora u samom centru Šibenika. Potraživanje države iznosi preko 60 milijuna kuna, dug prema radnicima je u iznosi od 9 mjesečnih plaća i to je ujedno i najveći problem Revije ovog momenta. Problem jest i prodaj imovine koja se nažalost ne može, izgleda, prodati putem javnog natječaja, pokušano je 4 puta, već se praktički mora rascjepkati. Jasno, korist od takvog stečaja nema ni država, ni lokalna zajednica ni radnici. Ne samo da se nitko u tom lancu vjerovnika neće namiriti, već će i radnici, i država i lokalna zajednica dugoročno izgubiti. Država jasno poreze koje bi mogla naplatiti, da takva tvrtka, jutros je iznesen podatak o 300 zaposlenih koji ne odgovara istini i 200 zaposlenih je u pitanju, tolik je oduvijek Revija imala radnika. Dakle, takva tvrtka sa 200 zaposlenih bi mogla plaćat popriličnu količinu poreza. Lokalna zajednica bi imala ta radna mjesta, a radnici bi mogli osigurat prehranu sebe, svojih obitelji i zaradu. Da su u vrijeme kad je Revija odlazila u stečaj, postojale mogućnosti koje im nudi ovaj prijedlog zakona danas, možda bi priča Revije danas izgledala sasvim drugačije. Možda bi imala i neke druge boje, a ne sumorno sive. Niz tvrtki u Hrvatskoj, i radnika u tim tvrtkama bi možda dobio neku drugu šansu da je bio ovakav prijedlog zakona u prethodnom. Zato se nadam da će ovaj zakon i mogućnosti koje on nudi biti od velike pomoći u slučaju drugog velikog problema u gradu Šibeniku i županiji Šibensko-kninskoj, a radi se o Autotransportu Šibenik. Dioničko društvo koje je zapalo u teškoće u posljednjih 5, 6 godina koji zapošljava oko 190 radnika, Autotransport je tvrtka koju od 2004.većinski vlasnik Autobusni promet Varaždin. Transakcija koja je 2004.godine izgledala dobro kada je kupovana od strane autobusnog prijevoza pretvorila se u 2 ili 3 godine u noćnu moru za radnike Autotransporta. Naime, autobusni prijevoz je dospio u teškoće, pao u stečaj. Jasno da su se posljedice osjetile i u tvrtkama kojima je to dioničko društvo bilo većinski vlasnik. Dug Autotransporta prema državi je od 2006., 2007.lagao rastao, 2009.iznosio 39 milijuna kuna, a posljednji podatak je da današnji dug iznosi 68 milijuna kuna. Većinski vlasnika i dalje čvrsto drži u svom zagrljaju i praktički jedina mogućnost nažalost, evo ministar je također o tome jutros govorio, ali ovo ga ometa i zakonska obveza je stečaj. Ali odlazak u stečaj po postojećim zakonima bez mogućnosti koju nudi ovaj prijedlog zakona o ulasku države putem vjrovničkog duga u dionice i u vlasništvo bi za Autotransport praktički eutanaziju i nestanak ovog momenta. Samim tim prouzročilo bi nemjerljive probleme za sve gradove i općine na području Šibensko-kninske županije pa i šire. S druge strane Autotransport je koncesionar u javnom gradskom prijevoz i prijevozu osnovnoškolske i srednjoškolske djece. S toga naslova im je osiguran posao. Također postoji strateški partner koji je zainteresiran za preuzimanje Autotransporta i zadržavanje djelatnosti pa samim tim i većine radnika. Ono što nedostaje jeste upravo ovakav zakon i mogućnost vjerovnika da i u stečaju pomognu samom dužniku ali i sebi. Restrukturiranje poduzeća koja ima sve osnove za tako nešto dakle osigurano tržište i strateškog partnera može ići samo na koristi i države i lokalne zajednice i radnika. Ovaj prijedlog zakona upravo otvara te mogućnosti. Ovaj primjer sam spomenuo jer konačni ciljevi ovoga prijedloga zakona da poduzetnik opstaje i nastavlja sa djelatnošću i poslovanjem nakon restrukturiranja i to bez tereta insolventnosti ili prezaduženosti. Na taj način bi se zadržala radna mjesta koja bi generirala prihode za radnike i njihove obitelji. Sukladno tome i plaćanje poreza i drugih davanja koja omogućuju funkcioniranje lokalnoj i središnjoj državi. Bitna je novost u ovom zakonu i pokušaj da se uvede reda ne samo u rokove izvršenja i posljedica neizvršenja preuzetih novčanih obveza nego i svih daljnjih radnji i mjera koje bi poduzetnik trebao poduzeti nakon što postane nesposoban izvršavane novčane obveze u propisanim rokovima plaćanja, te da se te mjere u potpunosti definira zajedno s rokovima u kojima ih je potrebno izvesti. Ne trebam napominjati da su odluke o potezima te rokovi i način na koje će se te odluke provesti vrlo bitna stvar i ono na čemu smo do sada najčešće nažalost padali. Pri tom je bitna dodijeljena i financijskoj agenciji. Ideja i ciljevi zakona su i više nego dobri. Samo ostaje vidjeti kao će isti funkcionirati u praski. Na kraju držim da je ovaj prijedlog zakona zaslužuje potporu svih zastupnika u Saboru RH. Hvala.
Imamo dvije replike. Prvi se javio Zoran Vinković. Izvolite.
Uvaženi kolega Vidović, ne treba nam ovaj pogodbeni veznik ako jer mi smo već rekli kao klub HDSSB-a da ćemo podržati ovaj zakon pa će on sasvim sigurno proći u Saboru. Ali evo obzirom ne treba zanemariti snagu HDSSB-a ni u kom slučaju posebno ne ovi SDP-ovci u Slavoniji i Baranji. To oni vrlo dobro osjete i znaju svaki dan. Ali obzirom da su ovdje i predstavnici ministarstva želim prije svega otvoriti još jedan problem koji nije vezan samo usko za stečajnu nagodbu a sami ste pričali o interesu države, radnika, lokalne zajednice jer u dosadašnjim stečajnim postupcima upravo država i lokalna samouprave a većinom radnici su bili zakinuti u cjelokupnom stečajnom postupku. To nije sada samo ova Šibenska Revija to bi bile i Đakovačka Đakovština da nije bilo onih prosvjeda itd. pa jednostavno smatram da u jednom općem Stečajnom zakonu treba postaviti pravila dakle onih isplatnih redova. I više ne mogu sasvim sigurno u prvom redu a do sada su bile banke koje su davale sumnjive kredite, imali potraživanje na osnovu zateznih kamata itd. to u svakom slučaju u prvom redu trebaju biti radnici, zatim treba biti lokalna samouprava i onda država i nadležno ministarstvo koje se nije u svakidašnjem životu uspjelo prije svega kroz poreznu upravu koja je prva trebala pokrenuti postupak stečaja ili otvoriti mogućnost stečajne nagodbe koju će ovaj zakon omogućiti ali upravo je bila država ta koja je imala mogućnost kontrole da li će jedna tvrtka poslovati ja ne bih rekao pozitivno nego prije svega da neće nagomilati tolike dugove i u sebe povući jednu čitavu vojsku tvrtki u stečaju.
Sljedeća replika Mladen Marelić. Izvolite kolega. Pardon, imamo odgovor na repliku. Izvolite kolega Vidović.
Zahvaljujem potpredsjedniče. Poštovani kolega Vinkoviću što reći vašu. Mogu reći da se slažem da u načelu. Međutim mislim da ostaje za vidjeti i da je to na Vladi. Tko je omogućio u poreznim upravama da se dug gomila? Jer postojao je i prije zakon i zna se kako zakon funkcionira. To je jedna stvar. Drugo, spominjali smo to i jutros mislim u raspravi, problem je također u našem pravosuđu odnosno trgovačkim sudovima. Evo ja sada imam situaciju dolje sa Autotransportom kog sam spominjao. Stečaj je zatražila uprava društva prije otprilike 10 dana kažem otprilike, a zakazano je ročište 23.11., tvrtka koja ima 190 radnika, tvrtka koja ima 68 milijuna kuna ovog momenta dubioza samo prema državi, nećemo govoriti o dobavljačima, ima dva mjeseca da sredi svoje stanje praktički. A što će se dogoditi u ta dva mjeseca? Može otići samo još dublje. To nije samo pitanje Vlade mislim da je tu pitanje pravosuđa i da je to čak krucijalnije pitanje ovog momenta. A to je nasljeđe također koje nam je ostalo od bivšeg saziva Sabora, od bivše vlade jer oni su donosili takve zakone po kojima je to sve … Hvala.
Hvala i vama. Sljedeća replika Mladen Marelić. Izvolite kolega.
… [[Govornik nije uključen.]] kod njega koje je 12 godina u stečaju. Nažalost kod mene je brodogradilište 15 godina u stečaju. Nije problem što je samo u stečaju to poduzeće koje je nastao brodogradnji jer je nastalo jedno prazni hod u toj brodogradnji a znamo svi kada prestaneš da je teško imati svoje klijente dalje. Ali došlo je do toga da se je formirala druga firma i napokon smo dobili koncesiju tako da mogu ponovno početi raditi. Ali pitam vas da li je bilo normalno da jedan stečajni upravitelj 15 godina upravlja sa tom imovinom, uredno prima plaću, a nitko drugi nije mogao doći ni blizu tom poduzeću. Mislim sigurno ovaj zakon koji je sada predložen je zakon koji će onemogućit takvo ponašanje jer ti stečajni upravitelji i pojedinci su se ponašali bahato i samo za sebi koristi, jer 15 godina osigurali su sebi dobra primanja i osigurali su sebi lagodan život. Mislim da ovaj zakon će to onemogućit i da je dobro da ovaj zakon što prije ide u primjenu. Hvala.
Hvala. Sljedeća za raspravu Dragica Zgrebec. Izvolite kolegice.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Zamjeniče ministra sa suradnicom, kolegice i kolege. Dobro je što je ostavljeno dovoljno vremena između prvog i drugog čitanja ovoga zakona da se provedu vrlo opsežna javna rasprava svih zainteresiranih i da smo dobili bitno poboljšan ne samo u onom nomotehničkom smislu zakon nego i u kvalitativnom smislu smo dobili u konačnom prijedlogu zakon koji sa još eventualnim malim nekim doradama kroz ovu raspravu u Parlamentu možemo reći da ćemo doći do zakona za koji mogu glasovati svi klubovi u Hrvatskom saboru jer u interesu nam je da ovaj veliki problem s kojima se susrećemo u gospodarskom smislu se razriješi. Osobno mislim da su dva osnovna razloga za donošenje ovakvog zakona. To je visoka nelikvidnost, a koja sve više prelazi nesolventnost gospodarskih subjekata i neefikasnost stečajnih postupaka koji se tako vode da uglavnom tvrtke iz stečaja ne izlaze u jednom segmentu da nastave raditi nego stečaj najčešće završava likvidacijom. Neću ovdje govoriti o tome kakvo je stanje jer o tome dugo govorimo i godinama govorimo da je problem nelikvidnosti takav da on je u ovom kriznom razdoblju od 2008. godine do danas eksplodirao, blokirani iznosi računa su više nego udvostručenih. Dakle, mjere koje su do sada poduzimane nisu davale efekata. Neću reći da bitno ovaj zakon može to riješiti ako neće biti volje i vjerovnika i dužnika da razriješe probleme međusobnih dugovanja i potraživanja. A koje su posljedice ovakvoga stanja što se tiče nelikvidnosti i nesolventnosti? One su očite, neki dan smo ovdje i razgovarali o zadnjim statističkim podacima, o makroekonomskim pokazateljima. Posljedice su smanjenje investiranja, smanjenje proizvodnje, pad zaposlenosti, povećavaju se troškovi poslovanja jer nema urednoga plaćanja, plaćaju se kamate ili se moraju uzimati krediti da bi se nastavila proizvodnja jer ne možete naplatiti potraživanje od svojega vjerovnika. Dakle, posljedice su takve da one zadiru u sve pore života, manje se plaćaju obaveze, manje se doprinosi državnom proračunu i lokalnim regionalnim proračunima. Koji su uzroci? Pa mogli bi ovdje licitirati o puno toga, mislim da su dobro uočeni, s jedne strane i to kažemo neefikasnog sudstva. A zašto je sudstvo neefikasno, zato što mi donosimo neefikasne propise. Dakle zakonski treba regulirati ne samo rokove plaćanja nego i neke druge sfere. Zakonodavna aktivnost nije samo da donosite zakone nego da ih kontrolirate kako se oni u praksi provode i koje efekte proizvode. Što se tiče stečaja, također puno smo o tome govorili. Kroz ovu raspravu i sada je navođeno nekoliko podataka. Evo od tih nekih 500-tinjak stečajeva koji traju dulje od 3 godine 16% traje dulje od 10 godina. Već nas to mora zabrinuti. Ili 30% dulje od 5 godina, ili 53% dulje od 3 godine, dakle između 3 i 5 godina. Sadašnji Zakon o rokovima plaćanja koji je stupio na snagu početkom ove godine nije u primjeni zato jer on samo regulira plaćanje u 30, odnosno 60 dana, a ne govori što sa obvezama koje su dospjele, što je s onima koji nemaju nikakvu šansu da se izvuku i nastave poslovanje, dakle morat će se ići u eliminiranje takvih, u likvidaciju, otpisivanje svih takvih potraživanja i spašavanje onoga što se spasiti trenutačno dade. I ne bih puno o tome što znači ovaj zakon jer se o tome dosta raspravljalo. Htjela bih reći nekoliko rečenica o onom dijelu zakona koji je novi, a odnosi se na obvezni višestruki prijeboj. O tome je u ime kluba HDZ-a govorila i kolegica Dalić i osobno mislim da ovako kako su regulirani rokovi obveznog višestrukog prijeboja nisu dobri i oni mogu poništiti sve one kvalitetne dijelove ovoga zakona. Naime, ukoliko bismo išli raditi obvezni višestruki prijeboj svakih 15 dana konkretno, kako je ovdje predloženo, dakle dva puta mjesečno, praktički bismo zakočili svako plaćanje. Reći ću iskustva višestrukih prijeboja ili tada smo to zvali multilateralna kompenzacija '80.-tih godina koja je bila jedna ili dvije godišnje, dakle u trenucima kada se ocijenilo da bi one mogle dati efekta. '90.-tih godina smo imali kontinuirane mjesečne višestruke prijeboje koji su zapravo tada generirali neplaćanje. Dužnik je svaki puta se opravdavao pa stavit ću svoju obvezu u kompenzaciju. Zato mislimo, dali smo u ime kluba i ovakav amandman, da bi minimalni rokovi za obvezne višestruke prijeboje ne bi smjeli biti kraći od tromjesečja. Zašto baš tromjesečja kao minimalnog roka, zato jer ako se one provode tromjesečno one su u određenoj korelaciji sa rokovima plaćanja. Pretpostavka je da će u sadašnjim uvjetima poslovni partneri ugovarati maksimalni rok plaćanja, dakle ovi okvirni rokovi od 30 do 60 dana vjerojatno će ugovarati se rokovi plaćanja 60 dana. Ako ćete raditi svaki mjesec kompenzaciju ili svaka dva mjeseca kompenzaciju oni će čekati taj 61. dan da bi unijeli svoju obvezu u kompenzaciju. Međutim, ako se to radi svakih 90 dana ili možda još u duljim razmacima onda on praktički će doći u obvezu, ukoliko ne plati svoju obvezu doći će u obvezu da radi predstečajnu nagodbu. Mislim da bi ovakvim reguliranjem obveznog višestrukog prijeboja zapravo osigurali da se ostali dio zakona primjenjuje onako kako je zamišljeno, ali bismo u nekom prelaznom razdoblju dok imamo problema sa likvidnošću u platnom sustavu zapravo omogućili i u jednom dijelu da se obveze mogu regulirati i prijebojem. Primjena ovog instituta planirana je od početka iduće godine, dakle da se stvore svi uvjeti i pretpostavke da se to može raditi kroz Financijsku agenciju. I vjerojatno ćemo nakon nekoliko takvih ciklusa imati iskustvo kakve to efekte daje, pa ukoliko bi to narušavalo cjelokupnost ovog zakona i sprječavalo normalno funkcioniranje i plaćanje uvijek se to može popraviti. Mislim da bi jednim takvom intervencijom zapravo i sačuvali i sve ostale odredbe zakona, ali ostavili i mogućnost da se koristi i kompenzacija. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Imamo jednu repliku na vaše izlaganje. Zoran Vinković, izvolite kolega.
U svakom slučaju ovaj zakon uvažena kolegice je korak naprijed ali ne treba ga gledati kao izdvojenu cjelinu iz čitavog niza paketa zakona koji trebaju biti usvojeni ovdje u ovom Hrvatskom saboru. Ali vratit ću se i nastaviti na onaj dio lokalne, onog isplatnog reda gdje smatram da prije svega radnici, lokalna samouprava pa država moraju biti ti koji će se prvi naplatiti u eventualno budućim stečajevima, pa i u ovima koji su sada u postupku jer su mnoge jedinice lokalne samouprave, mnogi gradonačelnici, gradska vijeća ulagali u program razvoja gospodarstva, davali pod povoljnim uvjetima i zemljište i komunalnu infrastrukturu, da su na žalost mnoge tvrtke a i na žalost mnoge tvrtke koje se nalaze u tim poduzetničkim zonama mogu otići u stečaj, u stečajnu nagodbu još uvijek nema tog zaštitnog mehanizma koji bi osigurali prije svega radnicima, zatim lokalnoj samoupravi, a onda državi prvenstvo naplate u cjelokupnom postupku. Do sada su to isključivo bile banke i veliki vjerovnici koji su se između ostalog uknjižili i na nekretnine i na taj način onemogućile sve ovo što se sada dešavalo. Sve dok se to zakonski ne bude definiralo tada na žalost mnogi zakoni neće biti okrenuti radnicima, mnogi zakoni neće biti okrenuti lokalnoj samoupravi pa čak i na državi. S obzirom da me evo kolegica Jelaš zamolila još prije stanke ja danas više neću replicirati tako da će ona imati mogućnost svog govora. Evo to je moj doprinos i SDP-u bivšoj političkoj stranci.
Hvala. Mislite vašoj opciji? Imamo odgovor na repliku kolegica Zgrebec. Izvolite.
Kolega Vinkoviću, ja se tu slažem sa vama kako vi kažete problem je kako naplatiti se i lokalna samouprava i radnici. Ali ovdje nema nekako prioritetnih redova za naplatu. Ovdje će se ići u nagodbu hoće li se u cijelosti naplatiti potraživanje u jednom dijelu, u kojem dijelu će se otpisati. Ali što je prednost za radnika, za radnika je prednost što će on nastaviti raditi ako se ocijeni da tvrtka ima takav poslovni program i ima tržišni proizvod oni će raditi, dobivati će plaću jer ništa drugo se neće moći isplaćivati osim plaća, energije, sirovine, nekih materijalnih troškova koji su vezani za tekuću proizvodnju. A u dijelu u kojem će se stvoriti nagodba, odnosno dogovoriti nagodba u tom dijelu će se svi naplatiti onda sa 50%, sa 40%, sa 80% ili sa 100%. Neće biti prioritetnih redova, nego će se svi naplatiti u istom omjeru.
Hvala. Sljedeća za raspravu Nadica Jelaš. Izvolite.
Hvala poštovani potpredsjedniče, zamjeniče ministra sa suradnicom, zastupnice i zastupnici. Pa evo nelikvidnost i neplaćanje poprimile su doista u Hrvatskoj takve razmjere da doslovno blokiraju svaku gospodarsku aktivnost. Nije ni čudno. Sveopća kontrakcija posljedica je zapravo činjenice da je nelikvidno, odnosno zamrznuto praktički 90% novčane mase, 90% raspoloživih sredstava za novčane transakcije. Nelikvidnost odbija i strane ulagače, a svi smo svjesni činjenice da bez investicija nema razvoja i nema izlaska iz ove gospodarske situacije. Strani investitori, nastavak ulaganja u Hrvatskoj uvjetuju upravo provedbom mjera za smanjenje kašnjenja u plaćanju, za jačanje morala plaćanja kako oni to kažu i to naročito plaćanja u javnome sektoru. Da spomenem neke brojke. Blokirane račune ima ovoga trenutka 74000 poslovnih subjekata. Nepodmireni dugovi iznose 44 milijarde kuna. ¾ blokiranih poslovnih subjekata blokirano je duže od godinu dana. Svaki treći subjekt blokiran je duže od pet godina. Ti subjekti su praktički mrtvi. Onoga trenutka kada vlasnici nagomilaju nepodmirene dugove na jednoj tvrtci otvaraju drugu, otvaraju treću, četvrtu, petu. Takvu praksu potvrđuje podatak da je ovoga trenutka u Hrvatskoj registrirano 290000 poslovnih subjekata. Dakle, ovoga trenutka imamo gotovo 3 stotine tisuća poslovnih subjekata ali tek manje od polovine ili da budem sasvim precizna svega 46% njih je živo, dakle aktivno, dakle radi. Ali tu zapravo nije kraj neslavnoj statistici. Svaki drugi taj aktivni poslovni subjekt nema niti jednog zaposlenog radnika. Dakle, više od polovine hrvatskog poslovnog korpusa čine fantomski poslovni subjekti i to je po meni zastrašujući podatak. Jedno od predizbornih obećanja aktualne policijske Vlade bilo je rješavanje problema neplaćanja s tim da smo si to postavili kao prioritetan zadatak. Da podsjetim, sa istim smo problemom bili suočeni i u razdoblju od 2000. do 2003. I moram reći očito je sudbina SDP-a da dobiva na upravljanje u ciklusima državu u sve gorem i gorem stanju i problem smo tada uspješno riješili. Učinit ćemo to i ovaj puta, s tim da treba reći da je ovoga trenutka situacija u odnosu na 2000., 2003. i složenija i teža. Prvi korak u čišćenju nelikvidnosti napravljen je nakon osvajanja vlasti već u proljeće ove godine. Poduzetnicima je omogućeno reguliranje poreznih dugova prema državi kroz reprogram od 36 mjeseci. Drugi korak je upravo ovaj Zakon o financijskom poslovanju i predstečajnoj nagodbi, a treći korak će biti Stečajni zakon kojega nam je ministar najavio i kojega ćemo ubrzo dobiti u raspravu. Dakle, ova tri zakona su komplementarna i čine jednu jedinstvenu zakonsku platformu za rješavanje problema neplaćanja od onih najblažih oblika do onih najtežih, dakle do stečaja s likvidacijom. Zakon o financijskom poslovanju i predstečajnoj nagodbi pruža mogućnost da se dužnik i vjerovnici dragovoljno dogovore. Dakle, da se nagode prije eventualnog pokretanja stečaja bez prisustva suda. I to će ubrzati cijeli postupak. Nagodbu radi Nagodbeno vijeće, a stečajni upravitelj je samo povjerenik tog Nagodbenog vijeća. Nakon ovog postupka, dakle nakon postupka nagodbe, postoje samo dvije mogućnosti: ili je poslovni subjekt spašen i nastavlja s poslovanjem ili ide u stečaj. S tim da je važno naglasiti da to onda neće biti stečaj s mogućnošću restrukturiranja već će to biti isključivo likvidacija poslovnog subjekta. Dakle, ovaj zakon predstavlja svojevrsni zaokret prema opstanku dužnika upravo iz razloga što su stečajni postupci u Hrvatskoj redom završavali likvidacijom, dakle smrću dužnika. Sada stečaj postaje nešto čemu se pribjegava samo iznimno, tek nakon što su iscrpljene sve druge mogućnosti sanacije poslovnog subjekta. Ono što po meni predstavlja posebnu kvalitetu u ovom zakonskom prijedlogu je to što je vjerovnicima dana jedna aktivna uloga u odlučivanju o sudbini njihovog dužnika. Dosada je o sudbini dužnika odlučivao stečajni upravitelj. Stečajevi su kao što znamo bili i dugi i iscrpljujući, trajali su i do deset godina pa i preko toga da bi na kraju završili zapravo nultom stopom naplate. Jedini koji je u cijeloj toj priči profitirao bio je stečajni upravitelj. On je uvijek bio na dobitku, dakle s tim da su gotovo svi od njih redom imali po desetak pa i više stečajnih postupaka. Sada će cijeli postupak od nagodbe do stečaja trajati maksimalno 4 mjeseca i biti će daleko efikasniji. Dakle, neće se moći, neće se naprosto stići rastočiti imovina dužnika i samim time osigurat će se daleko viši stupanj naplativosti. Onaj tko je prošao i postupak nagodbe i postupak predstečaja bez pozitivnog efekta, dakle bez uspješnog financijskog restrukturiranja neće imati drugog izbora do likvidacije. I da zaključim, namjera ovog zakona je sačuvati što više radnih mjesta i što više imovine. Za razliku od negativnih iskustava primjene dosada važećeg Stečajnog zakona čija je provedba generirala samo negativne učinke u gospodarstvu od ove eskalirajuće nezaposlenosti kojoj smo svjedoci do smanjivanja vrijednosti imovine jer znamo da se u stečaju imovina dužnika redovito rasprodaje ispod njegove realne vrijednosti i ispod tržišne cijene. Isto tako zakon daje daleko veću sigurnost radnicima jer će primjenom ovog zakona njihova potraživanja biti tretirana kao prioritetna. I vrlo važno je i to što zakon bitno povećava razinu odgovornosti i uprave i Nadzornog odbora trgovačkog društva naspram vjerovnika. Naime, zakon predviđa daleko snažnije sankcioniranje članova uprave i nadzornog odbora ako u tvrtci koja ima tržišnu perspektivu, dakle koja ima budućnost prije pokretanja stečaja nisu pokušali provesti postupak prisilne nagodbe. Njima prijete kazne od 20 tisuća do 150 tisuća eura i to za svakog ponaosob. Također je važno naglasiti da ovaj zakon prije svega postavlja zahtjev za pravovremeno plaćanje pred državu jer je činjenica da je ona veliki generator neplaćanja. I to je zapravo velika odgovornost ove Vlade da osigura da država i državna poduzeća redovito izmiruju sve svoje obveze. Dakle, da država bude prva u tom lancu izmirivanja dugova. Za ovaj zakon o kojem danas raspravljamo nemali broj kritičara iz oporbe, slušali smo to prijepodne, kaže da je preoštar, štoviše da je represivan. Takve rasprave pokazuju ne samo nerazumijevanje propisa već i političku neodgovornost što zapravo za HDZ nije nikakva novina. Pravo je pitanje dozvoljava li nam aktualna situacija išta blaže?
Hvala. Sljedeća za raspravu Nevenka Bečić. Izvolite kolegice.
Hvala lijepa gospodine predsjedavajući, uvaženi zamjeniče ministra, kolegice i kolege. Mi smo svjedoci već dugi niz godina da je, odnosno dva desetljeća i duže, da u našem gospodarskom sustavu postoji neetično ponašanje u odnosu između vjerovnika i dužnika i to je generiralo iz godine u godinu ovu pojavu koju imamo danas iz koje proizlaze problemi u gospodarstvu koji lančano povlače i one zdrave subjekte gospodarstva koji skupa sa onima koji ne izvršavaju svoje obveze dolaze u situaciju da trpe enormne gubitke i da jednostavno ugroze svoje poslovanje. Ovaj današnji prijedlog Zakona o financijskom poslovanju i predstečajnoj nagodbi je upravo pokušaj predlagatelja, dakle Vlade, da se na neki način stane na kraj takvim pojavama. Međutim, u ovom Zakonu o financijskom poslovanju ima elemenata koji se doslovce poklapaju sa propisima koji su navedeni u Zakonu o trgovačkim društvima. Naime, u Zakonu o financijskom poslovanju navedeno je da je između ostalog uprava dužna u slučaju pojave neadekvatnosti kapitala, a to su situacije kada gubitak tekuće godine skupa sa prenesenim gubicima dosegne polovinu temeljnog kapitala društva, da je uprava u takvim situacijama dužna promptno u roku 8 dana izanalizirati tu situaciju, doći do zaključka zbog čega je došlo do neadekvatnosti kapitala i predložiti nadzornom odboru da izvrši uvid u isto nakon čega u narednih 8 dana nadzorni odbor mora dati svoje mišljenje na okolnosti takve pojave. Nakon čega, dakle bez odlaganja, uprava je dužna informirati skupštinu i predložiti mjere temeljem kojih će poraditi na rješavanju insolventnosti i nelikvidnosti predmetnog društva. Zašto ovo govorim? Pa upravo iz razloga što isto ovo propisuje i članak 251. postojećeg Zakona o trgovačkim društvima. I u tom članku zakona stoji doslovce da je uprava dužna ukoliko temeljna financijska izvješća godišnja, mjesečna, tromjesečna, polugodišnja iskazuju negativan financijski rezultat za predmetno trgovačko društvo budući negativan financijski rezultat za predmetno trgovačko društvo, dužni su također bez odlaganja obavijestiti skupštinu i temeljem te obavijesti, a u situaciji ukoliko je gubitak dosegao polovinu temeljnog kapitala navedenog trgovačkog društva. I ukoliko su se ispunili uvjeti koje propisuje Stečajni zakon u roku od 3 tjedna pokrenuti stečaj navedenog trgovačkog društva. Isto tako, po članku 251. postojećeg Zakona o trgovačkim društvima ista ta uprava nema pravo vršiti plaćanja osim ona koja se vrše temeljem savjesnog gospodarstvenika. Dakle, isto ono što propisuje i ovaj Zakon o financijskom poslovanju o kojemu mi danas raspravljamo. Pa se pitam, ako smo imali dobre namjere i ako smo željeli imat zdrave sudionike u dužničko-vjerovničkom odnosu, zašto nismo ove propise i Zakon o trgovačkim društvima i u praksi primijenili. Da jesmo i da se na vrijeme provodio stečaj onih poduzeća koji su generirali, ne samo svoju nelikvidnost, nego su u ponor za sobom vukli zdrave pravne osobe. Onda mi danas ne bismo imali posrnulo gospodarstvo i jednostavno situacije da zdravi elementi ovog gospodarstva, zdrava trgovačka društva dođu u situaciju da propadaju zbog onih koji su ih u ponor povukli. Dakle, radi se o dobroj volji, trebali smo a nismo, no dobro. Sada temeljem ovog Zakona o financijskom poslovanju to možemo, ali ovaj zakon u odnosu na Zakon o trgovačkim društvima ima jednu povoljnost, a to je da je točno utvrdio rokove u kojima dužnik mora i treba izvršit plaćanje vjerovniku, a to je 60, odnosno 30 dana. Ukoliko to ne napravi naravno pristupa se predstečajnoj nagodbi. I to je pozitivno iz ovog zakona, znači ti rokovi koji, ukoliko ih dužnik ne poštuje povlače za sobom pokretanje predstečajnog postupka, odnosno nagodbe. Međutim, kod te predstečajne nagodbe svakako treba provest postupak restrukturiranja. Kako? Pa upravo onako kako postojeći Zakon o trgovačkim društvima propisuje, a ujedno i ovaj novi Zakon o predstečajnoj nagodbi. A to je, da se izvrši dokapitalizacija posrnulog trgovačkog društva, kako? Pa u novcu, u stvarima u pravima. Od koga? E vidite, tu je problem. Dakle, nema mehanizma koji je ni po postojećem Zakonu o trgovačkim društvima, niti po ovom Zakonu o financijskom poslovanju i predstečajnoj nagodbi prisiljavao one koji su dužni da izvrše dokapitalizaciju i da porade na tomu da društvo koje je nelikvidno, koje je insolventno osove na noge i da ono izvršava svoje obveze. Tko su oni koji trebaju provest dokapitalizaciju? Pa jasno, to su vlasnici, u dioničkom društvu dioničari, u društvu s ograničenom odgovornošću udjeličari. Ali mi nemamo razvijenu svijest niti imamo takvu etiku da budemo odgovorni i da odgovorno pristupamo tom području. I zato ovdje nema mehanizma niti ga možemo ugraditi, ali zato bi trebalo dosljedno ovaj zakon u praksi i provoditi jer on ima pozitivnih elemenata. Osvrnut ću se koji su pozitivni elementi, evo konkretno predstečajne nagodbe. Ono što me je oduševilo, istaknut ću odmah, a to je da je predlagatelj dakle Vlada u ovom Zakonu o predstečajnoj nagodbi donio elemente gdje izričito kaže da će se dužniku, ukoliko mu vjerovnik oprosti dio duga ili ukoliko svoju tražbinu vjerovnik pretvori u temeljni kapital. Dakle izvrši dokapitalizaciju dužnika, da će mu se takav iznos priznati, ne u prihod nego za zatvaranje postojećih gubitaka, a preostali iznos, ukoliko ostane viška evidentirat će se u kapitalne pričuve. Jako mi je drago da sam to vidjela u ovom prijedlogu predstečajne nagodbe, jer je to na tragu onog što sam prije neki dan ovdje izlagala. Da država mora bit poduzetnicima partner. Ne može i ne smije u poduzetniku, u gospodarstveniku, u pravnoj osobi gledat kriminalca, jer ukoliko je neko društvo posrnulo njemu treba dat ruku i pomoć mu da ne propadne u provaliju nego da se osovi na noge. I jako sam zadovoljna upravo zbog tog članka gdje mi znamo da ukoliko neko nekomu nešto oprosti onda mu je to prihod. Naravno iz prihoda se generira osnovica iz koje se obračunava i plaća porez na dobit. Dakle, država ovdje sa takvim pozicioniranjem takvih možebitnih prihoda oslobađa dužnika, dakle firmu koju treba pomoć, obveze plaćanja poreza na dobit. I to je jako dobro i to mi je drago, i to je pozitivno iz ovog Zakonu o predstečajnoj nagodbi. A ono što je negativno, i reći ću i to, je da ipak onako gledajući kao osoba sa puno iskustva koje sam provela radeći u privredi, to je više od 34 godine života, sam ja aktivno cjelodnevno radila u privredi. Bojim se da ovaj zakon neće u praksi saživiti i da će ovaj zakon samo produžiti bolesnim tvrtkama život za još 120 dana. Toga se bojim, ne bih to željela, i zato smatram da bi zaista ovdje kod primjene ovog zakona trebali se svi sudionici maksimalno angažirat i pokušat pomoć sudionicima našeg gospodarstva da iz ponora polako se vino prema poslovnom uspješnom nebu. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Imamo jednu repliku prijavljenu na vaše izlaganje, Srđan Gjurković. Izvolite kolega.
Uvažene kolegice slažem se sa svim vašim pozitivnim dojmovima o zakonu, ali ne slažem sa bojaznima o provođenju ovoga zakona jer i dokazalo se u dosadašnjem radu ove Vlade, primjeni zakonskih propisa i odlučnosti za provođenje tih zakonskih propisa, a posebno u partnerstvu sa gospodarstvom da ova Vlada je spremna uzeti taj terete i zaista biti partner. A što se tiče Zakona o trgovačkim društvima sasvim je jasno i to je rečeno do sada u izlaganjima, prvenstveno ministra, da zbog restrukturiranja da tako kažem sudstva, sporosti rada stečajnih upravitelja. Zbog toga je i Vlada, odnosno Ministarstvo financija preuzelo veliku odgovornost da baš zbog toga krene u ovu aktivnost u rješavanju problematike i da pomogne poduzetnicima u rješavanju nelikvidnosti.
Hvala. Izvolite odgovor na repliku.
Hvala lijepa. Pa vidite kolega kad sam rekla da sumnjam u one rezultate koji će se primjenom ovog zakona postići onda sam prvenstveno imala u vidu to da će teško bilo koja fizička ili pravna osoba htjeti svoja sredstva unijeti u posrnulo društvo dakle izvršiti dokapitalizaciju, odreći se svoje tražbine u svrhu dokapitalizacije pa upravo iz razloga što nema rijetko će se naći netko tko će htjeti svoj kapital uložiti društvo koje je nelikvidno, koje je insolventno a ponajviše zbog toga što se radi o društvima koja su izgubili poslovni rejting i tu je problem. i zbog toga držim da će ovaj zakon i Zakon o financijskom poslovanju i predstečajnoj nagodbi polučiti dobre rezultate. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Sljedeća za raspravu Ingrid Antićević-Marinović. Izvolite.
Hvala poštovani potpredsjedniče. Poštovani zamjeniče ministra financija sa suradnicom, kolegice i kolege. Dozvolite najprije mislim da to jednodušna i ocjena javnosti da čestitam prije svega Ministarstvu financija na čelu sa gospodinom Linićem što radi jedan posao koji je Hrvatskoj potreban, koji naizgled se ne čini da je zahvalan i što čine sve da Hrvatsku izvuku iz provalije u kojoj je ona i u koju su je gurnuli bez svoje volje da se nekako na neki način pokuša izvući iz te provalije. Ne vodeći računa pri to me kao i ostali političari najmanje vodeći računa pri tome da budu popularni. To je velika hrabrost. Ali Hrvatska se nalazi u takvom jednom trenutku gdje su nam potrebi takvi političari. Ovaj prijedlog zakona izaziva mnoge nedoumice i sumnje hoće li on biti proveden. Idemo u nešto novo. Iako je to prije dosta vremena na ovim našim političkim prostorima bilo uobičajeno da je dužničko-vjerovnički odnos bio uredan. Međutim došli smo danas do takvog stanja da dugovati nekome nije nikakva sramota. Nema društvene osude, neplaćanje i nelikvidnost nisu sivi samo pogubni i koji su doveli do erozije gospodarstva u Hrvatskoj nego što je još pogubnije i čime ćemo se mi morati boriti i koja je bitka na dugi rok do erozije građanskog morala, ne samo poslovnog nego i građanskog morala. Nekada dugovati nekome bila je teška sramota a izgleda u neko vrijeme da su plaćali samo gubitnici i oni koji su uredno podmirivali svoje obveze u toj jednoj nekulturi neplaćanja oni su propadali, onaj tko se zakonito ponašao bio je osuđen na propast. U svemu tome država je i vlast onda takve uredno potpomagala prešutno ili čak i aktivno. Prema tome, došlo je zaista pitanje do toga to će biti ispočetka bolno ali vrlo brzo ukoliko budete uspješni u provedbi ovoga što nam danas predlažete bit će na dobrobit sviju i svi će to podržavati. I oni koji danas opravdano možda sumnjaju u to ali jednako tako velikih potpora bit će od onih koji su prepoznali u ovome dobre stvari ali kojima nije to u interesu, koji bi i rado dalje lovili u mutnom. Prema tome, danas postavljamo još jedanput pitanje, jesu li u Hrvatskoj vjerovnici zadnja rupa na svirali? Jesu bili su do sada ali tako više neće biti pa bili oni radnici, bili oni kreditori, bili oni država, bilo koji vjerovnici. I toj nelikvidnosti to je jedna teška pošast …na kraju više nitko ne opstane. Ovdje je malo prije i kolegica Bečić govorila o vrtlogu stečajeva i to je opće poznato. Dakle gdje i najzdraviji uskoro budu zahvaćeni tim vrtlogom i propadanjem. Najveća vrijednost ovdje koja je izazvala možda i najviše sumnje kod nekih a to je predstečajna nagodba. I u pravu su oni koji govore da će možda to za početak i sigurno će to tako biti možda čak i produljiti taj postupak pa neće doći ispočetka do stečajne nagodbe nego će se provoditi redoviti stečaj. Moramo pratiti povijest mirnog rješavanja sporova koji se javio sedamdesetih godina u Americi, dakle ne baš prerano. I to je jedan vrlo poučan primjer. Kada se Amerika suočila sa zaostalim predmetima i u to vrijeme i ekonomskog buma za jednu Ameriku je bilo skupo graditi sudove i krenuli su vansudsko rješavanje sporova prije svega trgovačkih sporova pa onda i građanskih sporova. Ispočetka vidite tu lijepo krivulju prvih 2, 3 godine predmeti su se još uvijek produljivali jer nagodbe ljudi su željeli nisu bili spremni na to, ljudi nisu bili educirani ni spremni na to. Međutim za 5 godina taj problem su riješili za 70%. Prema tome, predstečajna nagodba je nešto što je toliko vrijedno i u ovom ekonomskom aspektu govorili su ranije u ime kluba kolege, govorila je malo prije kolegica Dragica Zgrebec. Ja ću se osvrnuti na ove pravne učinke na ove stvari koje se javljaju u redovitom sudskom postupku i koje treba izbjeći. Ovdje se praktički radi o čistoj sudskoj nagodbi. Sudskoj nagodbi koja je otvorena dispoziciji stranaka. Načelo dispozicije stranaka da slobodno uređuju svoje odnose je temeljno načelo Zakona o parničnom postupku koje vrijedi i za trgovačke sporove. Oni koji su najviše upirali i govorili da mi imamo sumnju prema sudovima. Jučer su htjeli nešto što je najdelikatnije a to je oduzeti čovjeku imovinu pa makar to bilo naravno i na temelju jer drugačije i ne može na temelju vjerodostojne isprave bilo ona ili presuda ili neka druga isprava, rado bi je dali javnim ovršiteljima. A ovdje znamo da najviše problema s odugovlačenjem postupka i svi su rekli i svi su u pravu kada govore koliko ti predmeti dugo traju i svi su u pravu kada govore kolika nam je obrazovanost stečajnih upravitelja, da je vrlo malo sposobnih, a na kraju krajeva vrlo su i komplicirane stvari i da u pravilu niti su vjerovnici niti su dužnici zadovoljni. Međutim, istina je i to da jedan resor neće moći učiniti sve i da borba dakle protiv nelikvidnosti, ali tu uvijek kad ima nelikvidnosti i zbog čega smo se doveli do ove situacije ima korupcije i kriminala najrazličitije vrste, povezani bili sa raznim razinama vlasti. I ta borba počinje ne u Ministarstvu pravosuđa nego u Ministarstvu financija, ali i Ministarstvo pravosuđa. I ja ovdje plediram na jednu usku povezanost, pogotovo u ovakvim stvarima. Evo vam jedan primjer i ja vam čestitam na izboru ljudi koje ste u lokalnim sredinama postavili, gdje ljudi su zaista spremni raditi više od 12 dati, gdje su našli sve i svašta, gdje su krenuli u raščišćavanje u poreznim upravama i vidite, prva prepreka su zaista bili sudovi. U jednom slučaju kada se razotkrilo o čemu se tu radi i htjeli se naplatiti, prije svega država za svoje potraživanje, a on sa svojom tvrtkom brže-bolje otvara stečaj i gle čudna li čuda, prvi dolazi na red, a još 30, 40 ljudi koji su još prošle i pretprošle godine pokrenuli stečaj gledaju. A gdje smo tu. I treba otvoreno progovoriti o velikom napretku pravosuđa, ali još uvijek o onima kojima je bilo najbolje da ih sustav prepozna i da im se zahvali na dosadašnjim uslugama i da prepusti onima koji će raditi pošteno kako to i zahtijeva narav toga posla. Dakle, još jednom ću naglasiti da predstečajna nagodba treba ljude poticati, javno govoriti, treba ih ohrabriti, treba im dati motiva i što je ovdje bilo rečeno, maloprije što je kolegica već rekla, da konačno pravni subjekti shvate da ih država ne želi podjarmiti, da im ne želi oderati kožu, ali jednako tako da u njima gleda partnera, ali s druge strane da nisu ni oni ti koji samo žele državu prevariti nego samo žele raditi, od rada živjeti. Prema tome, stečajna nagodba kao jedan novum mislim da će za vrlo kratko vrijeme postići svoje rezultate, da će tvrtke raditi, da će radnici nastaviti primati svoju plaću i raditi i da će uskoro poslovni moral biti na takvoj razini da se takve stvari neće ponavljati. Ako država zaista pokaže da joj je do toga stalo i da nije samo ovo napisala, to vam ljudi, a pogotovo poslovni subjekti vrlo brzo prepoznaju i tako se i ponašaju. Hvala lijepa.
Hvala. Imamo prijavljenu repliku, Nevenka Bečić. Izvolite kolegice.
Uvažena kolegice Antičević, slažem se s vama kad ste iznijeli svoj stav i mišljenje po kojem ste izjasnili ste da će bit po vašem mišljenju vjerovnika koji neće htjeti odmah pristupiti sklapanju predstečajne nagodbe i u potpunosti se slažem i podržavam vaš takav stav i mišljenje jer otprilike mislim isto što i vi. I vidite, u tijeku vašeg izlaganja sjetila sam se da u praksi većinu vjerovnika svih pravnih osoba, a posebno dužnika čine upravo financijske institucije banke. I u svemu ovomu moramo uvažiti činjenicu da te financijske institucije imaju itekako dobro osigurane svoje tražbine, uglavnom oni imaju razlučno pravo na nekretninama dužnika koji su višestruko veći od njihove tražbine, bilo da imaju hipoteku na nekretninama ili uknjiženu i upisanu fiduciju. Budući da u većini slučajeva oni imaju pravo razlučno oni u svakom momentu mogu pokrenuti postupak ovrhe, pa se pitam da li će njima uopće biti od interesa da oni pristupe potpisivanju predstečajne nagodbe, a ukoliko uzmemo u obzir visinu njihove tražbine, visina njihove tražbine u praksi je kudikamo veća od one koja je nastala na relaciji dužnik-vjerovnik, koja je proizašla iz prodaje roba, dobara ili izvršenih usluga. Dakle, ovi postupci u mnogočemu će ovisiti upravo opet o ponašanju banaka koje će imati tu vodeću riječ i vodeću ulogu i bojim se da će nam oni i vama i nama jer je svima cilj jednak, da se naše gospodarstvo oporavi, da pravne osobe, trgovačka društva stanu na svoje noge, da se otvaraju radna mjesta i da se pokreće lavina investicijskih projekata. I zato treba poradit na tomu da se financijske institucije nekako privole da budu jedan od sudionika u provođenju ovog jako dobrog prijedloga zakona. Hvala lijepa.
Hvala. Imamo odgovor na repliku, Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite.
Ja se vama kolegice zahvaljujem na ovoj replici jer sam to htjela reći, a upravo sam propustila. I pogodili ste pravu stvar, dok god banke imaju mogućnost fiducija i dok god mi ne ukinemo fiducij, a bili smo ga ukinuli 2003., mislim da nam je dužnost da to ponovo učinimo, mnoge zemlje u Europi nemaju fiducij. Hipoteka je dovoljan oblik osiguranja imovine, ali fiducij gdje ostajete samo dužni za jedan mali iznos, a dobivate imovinu ogromne vrijednosti, bez obzira na stanje nekretnina i njihovih cijena na tržištu. Ali bez obzira na to neće ni ovaj zakon, potpuno se slažem s vama, polučiti one rezultate koje očekujemo. Dakle očekujem od Vlade da ukine bankama fiducij, a ne treba njih ni na što prisiljavati odnosno ni moliti jer se svak' ponaša onako kako se može ponašati i mi svi da smo bankari ponašali bi se jednako kao što se oni ponašaju. I zašto se tako ponašaju, jer se mogu tako ponašati, a vlast ima svu operativu da ih u tome onemogući, odnosno da ide ususret građanima i da se banke svedu u normalne okvire našeg zakona, prije svega zakona o obveznim odnosima. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Sljedeća za raspravu Vesna Fabijančić-Križanić. Izvolite kolegice.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Zamjeniče ministra sa suradnicom, kolegice i kolege. Svi mi ovdje svjedoci smo da dosadašnja praksa i pozitivni propisi dužniku nisu davali mogućnost da se pravovremeno restrukturira, naravno uz suglasnost vjerovnika, a prije pokretanja stečajnog postupka. Svjedočimo dugogodišnjoj negativnoj praksi primjene Stečajnog zakona. Ja sam uvjerena da mijenjanjem postojećih i uvođenjem novih rješenja će se ova negativna praksa promijeniti, a posebno i u svjetlu najave promjene Stečajnog zakona. Odredbe prema kojima u stečaj idu trgovačka društva nakon što se iscrpe sve mogućnosti sanacije subjekta je svakako cilj koji se treba postići kako bismo inicijativom dužnika bez narušavanja i prestanka poslovanja prisilili vjerovnike da u razumnom roku donesu ključne odluke o sudbini dužnika. Raspoloživi podaci da 89 stečajnih postupaka u Republici Hrvatskoj traju dulje od 10 godina, 166 dulje od 5 godina, a 287 dulje od 3 godine su zaprepašćujući i ukazuju na svu agoniju svih aktera i dužnika i vjerovnika i radnika. Doda li se tome i činjenica da je dosadašnja praksa stečajnih postupaka u pravilu završavala likvidacijom dužnika dodatno pojačava sliku sveprisutne agonije. Ono čega smo često svjedoci da radnici godinama u stvari čekaju likvidaciju svoje firme. Među 89 stečajnih postupaka u Republici Hrvatskoj koji traju dulje od 10 godina je i jedna velikogorička firma koju apsolutno moram spomenuti i koja bi vjerujem imala sasvim drugačiju sudbinu da je imala mogućnost predstečajne nagodbe. "VELKOM" je u stečaju od 2000. godine, punih 12 godina. Sve ono što se pripremalo da se on konačno likvidira sa svim elementima usuđujem se reći kriminala i počinjenja kaznenih djela do dana današnjeg bez ikakve sankcije cjelokupna rasprava o tome vjerojatno ne bi zadovoljavala 10 minuta koliko imam na raspolaganju. Ali ću zato dopustite mi reći samo određene korake u likvidaciji "VELKOM"-a u stečaju koji je svojevremeno bio najbolja komunalna firma na širim prostorima pokazat će kako je to vjerojatno, ne vjerojatno nego sigurna sam bilo u mnogo slučajeva stečaja u Republici Hrvatskoj. Koje su posljedice i što se sve događalo od te 2000. godine? Grad Velika Gorica bio je jedan od vjerovnika ali ono što mu se neslavno dogodilo je da su još '95. godine tadašnje vlasti u gradu Zagrebu komunalnu strukturu grada Velike Gorice stavile u temeljni kapital tog komunalnog poduzeća. Onog trena kad je "VELKOM" otišao u stečaj došlo je do velike borbe za dobivanje komunalne infrastrukture gradu. To se dogodilo tek 2010. godine nakon što se presudom na Trgovačkom sudu utvrdilo vlasništvo grada Velike Gorice. Cijelo daljnje vrijeme je trajalo da se cijela firma obezvrijedi na način da se ono što je donosilo najveću dobit, a to je uvjetno rečeno šljunčara ili u svakom slučaju eksploatacijsko polje sirovina mineralnih Čiče dano u zakup morat ću spominjati imena zato što mi je žao što do sada pravosuđe nije dalo svoje pravorijek cijelom epilogu, dalo u zakup Željku Žužiću i u ugovor o zakup stavilo pravo prvokupa. I onda u maniri mnogih stečajeva stečajni upravitelj 2005. godine kao što je to napravio sa 5, 6 ostalih trgovačkih društava u stečaju počevši od Šavrića, Finela itd. je zaključio kupoprodajni ugovor sa Željkom Žužićem i za prodaju "VELKOM"-a u stečaju obmanjujući javnost jer je u objavi stavio da Željko Žužić ima pravo prvokupa na cijelo trgovačko društvo iako je imao pravo prvokupa samo na tzv. šljunčaru. Iako je Odbor vjerovnika u kojem sam tada i ja sjedila pa vam govorim informaciju iz prve ruke naložilo stečajnom upravitelju prije predaje u posjed da raskine kupoprodajni ugovor koji je zaključio sljedeći dan stečajni upravitelj predaje u posjed Željki Žužiću sve nekretnine, a zamislite to sve skupa se događa samo jedan dan prije negoli je Željku Žužiću isticao ugovor o zakupu šljunčare. Nakon toga grad Velika Gorica podnosi tužbu za poništenje tog kupoprodajnog ugovora. Navedena priča na Trgovačkom sudu što prvostupanjskom, što drugo stupanjskom traje godinama da bi prošle godine postupak bio vraćen na početak, a sadašnja pozicija u gradu donosi odluku da se tužba povuče. I što se događa? Događa se da pravosuđe to i na takav način likvidiranoj firmi nije dalo nikakav epilog u slučaju kupoprodaje koja je provedena na dobro prokušan hrvatski privatizacijski način. I sada povlačenjem tužbe u tom parničnom postupku praktički stavlja Amen što bismo rekli na kriminal koji se dogodio 2005. godine. I zato sam sigurna da ove odredbe zakona posebno onaj dio koji predviđa saniranje i pokušaj saniranja društva prije negoli ode u stečaj će svakako zaustaviti ovakve i slične slučajeve. Hvala vam lijepo.
Hvala i vama. I završna riječ u ime kluba HNS-a u trajanju 5 minuta Srđan Gjurković. Izvolite kolega.
Hvala gospodine potpredsjedniče, gospodine zamjeniče sa suradnicom, kolegice i kolege. Evo nakon ove duge današnje rasprave u ime kluba Hrvatske narodne stranke koji već smo rekli kolega Baranović i ja apsolutno podržavamo ovaj zakon par zaključnih rečenica o nečemu šta nije bilo govora, a bilo je jako puno govora i primjera čak i problema zbog čega ovaj zakon je potreban. Dakle, strane investicije, konkurentnost to je nešto što se provlači evo svih ovih 9 mjeseci i koje ova Vlada rješava sa instrumentima, mjerama i zakonima prilagođavajući se onim potrebama gospodarstvenika prvenstveno naravno u Hrvatskoj, ali i stranim investitorima. Ovaj zakon donosi ono što je u toj konkurentnosti izuzetno bitno i ključno, a to je pravna sigurnost, zaštita vjerovnika, povjerenje u pravnu državu. Stranom investitoru koji bude ulagao temeljem Zakona o investicijama i poticanju investicija i unapređenju investicijskog okruženja ne samo da je oslobođen poreza na dobit, ne samo da ima mogućnost da dobije dodatna sredstva i poticaje iz strukturnih fondova ili proračuna za zapošljavanje nego je on siguran kad završi tu investiciju provedbom ovoga zakona da će zaista biti siguran na tržištu, da će moći slobodno i kvalitetno raditi i što je najvažnije naplaćivati za svoje proizvode i usluge za što je uložio i za što je zaposlio hrvatske građanke i građane. Ovo je zakon za hrvatske poslodavce, ovo je zakon za hrvatske zaposlenike kojim se garantira sigurnost da će ipak biti i prioritet kod rješavanja svih ovih problema u tvrtkama kojih je više od 70 tisuća jer nemojmo zaboraviti što se tiče zaposlenika iz ovih materijala čitko je da ima preko 70 tisuća tvrtki koje su u blokadi koje bi realno u ovome trenutku mogle ići u stečaj, a bojim se bez preustroja, ovaj zakon osigurava svima onima koji zaista imaju šansu da im država da ruku i banku da im daju ruku da mogu opstati i napredovati, a zaposlenicima da mogu imati prioritete i naplatu što zaostalih plaća, što ono što je važnije zaposlenja sutra i redovnih prihoda u budućnosti. Ovo je zakon za sigurnost, za pravnu državu, za konkurentnost, za pravi ulazak u EU sa zakonima, ali najvažnije i državom koja zna na koji način treba držati pravednost, stabilnost i biti partner hrvatskim poduzetnicima. Hvala lijepa.
Hvala i vama. I zaključno u ime kluba HDZ-a Martina Dalić. Izvolite.
Poštovani kolegice i kolege pa imali smo jednu relativno dugu, ali rekla bih u određenim segmentima i plodonosnu raspravu o ovoj temi koja je nesporno važna i koja nesporno tangira funkcioniranje cjelokupnog gospodarstva. Također, tijekom današnje rasprave dobili smo i određena dodatna saznanja od Ministarstva financija kako vidi nadogradnju pravnoga sustava posebno u dijelu koji se odnosi na Stečajni zakon. Doznali smo stoga da će nakon ovoga uslijediti i određene izmjene Stečajnog zakona koje će i ukloniti neke od nedoumica koje su se pojavile vezano uz Konačan prijedlog Zakona o financijskom poslovanju. To pozdravljamo i smatramo dobrim kako bi se ojačalo upravo ono o čemu su mnogi ovdje govorili, a to je pravna sigurnost. Međutim, kao što je isticano u raspravi obvezni višestrani prijeboj klubu HDZ-a jest u ovom zakonu u potpunosti neprihvatljiv. Naime, i sam je ministar istakao da se u različitim verzijama zakona obvezni višestrani prijeboj malo pojavljivao, malo nije pojavljivao. U prvom čitanju u kojem prijeboja nije bilo bili smo ustvari vrlo zadovoljni što je ta ideja na neki način nestala iz zakona, ali onda smo jednako tako bili negativno iznenađeni kada se je ponovno i kada su se ponovno odredbe o višestranom prijeboju u ovom tekstu pojavile. Stoga je klub HDZ-a podnio amandman kojim se predlaže predlagaču da se cijela Glava III, odnosno članci od 19. do 31. brišu i na taj način u potpunosti ukloni bilo koja odredba zakona koja bi bila suprotna sa njegovom temeljnom idejom. A tu temeljnu ideju prihvaćamo, shvaćamo i razumijemo kao ideju kojom se pokušava umanjiti nelikvidnost i umanjiti neurednost u plaćanju, odnosno ubrzati i učiniti učinkovitim jedan segment stečajnog postupka. Stoga je stav HDZ-a da bi u slučaju prihvaćanja ovoga amandmana i sam konačan prijedlog zakona za nas bio prihvatljiv. Hvala vam lijepo.
Hvala i vama. Imamo jednu repliku, kolega Ivan Šuker. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. S obzirom da nisam bio prisutan tu neko vrijeme htio bih osnažiti ovo što je kolegica Dalić rekla u ime kluba HDZ-a i to vrlo jednostavno. Ako se borimo za to da imamo disciplinu zašto u zakon s kojim hoćemo stvoriti disciplinu otvaramo prostor za nedisciplinu? Jer ako kažemo da država u tim multilateralnim kompenzacijama neće sudjelovati, ako to ostavljamo poduzetnicima i ako smo u zakon stavili da bude rok plaćanja 30 dana onda ne vidim nikakvog razloga da bi papiri počeli kolati. A vi znate da, sjetite se nekadašnjih mjenica, kad su mjenice prestale biti sredstva osiguranja plaćanja i postali sredstva plaćanja što se dogodilo. Tako isto multilateralne kompenzacije kad se počnu raditi među tri, četiri, pet partnera onda možete misliti što će se dogoditi i to je razlog zašto klub HDZ-a, možda će nam čak neki u poslovnom svijetu to i zamjeriti, zašto predlažemo ovo? Predlažemo ovo iz jednostavnog razloga da ovaj zakon osnažimo, da ga stvarno stavimo na nekakva čvrsta koljena i rekli smo da ćemo podržati ovaj zakon ako predlagatelj prihvati ovaj amandman. Jer ja znam da razmišljanje kolega u Ministarstvu financija je na tragu ovoga kao što razmišljamo ja i kolegica Dalić i kolege u klubu HDZ-a, međutim ja bih molio one druge koji stišću kolege u Ministarstvu financija da odustanu od ovoga i da ovaj stvarno zakon postane ono što se s njim želi napraviti.
Hvala i vama. I završno u ime predlagatelja zamjenik ministra Boris Lalovac. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, dame i gospodo zastupnici. Evo mogu reći da smo izuzetno zadovoljni s današnjom raspravom, to je zapravo i rekao i jutros ministar nakon izjašnjavanja svih klubova i zahvaljujemo još jednom na vašoj konstruktivnoj raspravi. I vidjeli ste da je već ovaj zakon u drugom čitanju donio, ajmo reći puno poboljšanja u odnosu na prvu verziju. Izbrušene su neke stvari vezano i za Hrvatsku udrugu poslodavaca i Hrvatsku udrugu banaka i za vas tu zastupnike. I mislim da nam je u ovome djelu konsolidiranja privrede stvarno potrebno jedno jedinstvo jel ovdje se ne radio o ovoj Vladi, onoj Vladi, ovdje se radi o Vladi Republike Hrvatske koja je Vlada svih građana i svih ti poduzetnika. Tako da nam je u konsolidaciji privrede zapravo, nam je potrebno jedinstvo, jer je to naš zajednički posao i zbog toga nam je bilo izuzetno važno, zapravo da dobijemo podršku u ovome jednom ključnom Zakonu za restrukturiranje privrede. Ovo smatram stvarno jednim od najvažnijih zakona, da bi išta ikakve reforme daljnje mogle biti, da bi mogli poticati zapošljavanje, da bi mogli poticati gospodarski rast, da bi se mogli napokon okrenuti prema nekim pozitivnim trendovima. I smatramo da je ovaj zakon uz onaj zakon što je ministar još najavio, da će vrlo brzo biti u raspravi. Dio zdravstva gdje bi zapravo pokušali zaokružiti tu jednu cjelinu tih problema koji su nažalost tu i koji ćemo zapravo zajedno probati rješavati. Vezano za ovaj dio kompenzacija, tako je, znači u prvom djelu je bilo da neće biti do drugog čitanja, zapravo između FINA-e i Hrvatske udruge poslodavaca je došlo do jednog prijedloga gdje su oni, zapravo bila je zamišljanja u tom, da ona FINA tehnički zapravo prati. Znači onaj dužnik kada ne može izvršiti svoju obvezu, zapravo da on prijavljuje FINA-I u tom trenutku. Znači da imamo, da probamo nadzirati te rokove plaćanja. Koji su to poduzetnici, da ih već samom prijavom u FINA-i gdje će oni moći doći prijaviti da su zapravo već kasne, zapravo da vodimo jednu evidenciju. Znači više je bilo smisao tehničke podrške, znači praćenja toga, tih stvari. Nakon što smo danas čuli, ako bi on bio prošlo 90 dana, znači kao što je danas amandman kluba SDP-a. Zapravo on bi već bio u tom kašnjenju, ali htjeli smo više dati tu jednu tehničku podršku, a ne mogućnost da to bude, da oni zloupotrebe i zapravo da idu u rokove plaćanja, nego da se zatvaranju kompenzacijama. Mi ćemo još jednom raspraviti o ovome unutar Ministarstva financija jer je sada, ajmo reći i teško je nekako izbacivati jednu određenu glavu budući da su svi ostali članci vezani, vezani su na taj jedan dio. Tako da ne znam, ako bi prihvatili, moramo vidjeti i tehnički dio. Bili smo i sa strane Hrvatske udruge poslodavaca sugerirani da u tome dijelu, da bi to njima značilo. Znači mi smo njih poslušali u tome dijelu. Tako da evo ostavite nam još da vidimo do sutra, šta se zapravo tu može napraviti. Tako da evo, stvarno, zahvaljujem na raspravi. Mislim da je bila kvalitetna i da ćemo zapravo ovaj zakon, da bi zapravo trebao polučiti neke prve korake vrlo brzo, zapravo da ovaj dio stečaja koji su zapravo stopirali jedan dio privrede, da probamo na ovaj način konsolidirati privredu. Još jednom vam zahvaljujem na raspravi.
Hvala i vama zamjeniče ministra. Imamo jednu repliku na vaše izlaganje. Izvolite kolegice.
Hvala lijepo. Pa ja svakako mogu zamisliti da postoje pojedini poduzetnici koji u ovakovom sustavu vide određenu prednost i vide određenu priliku da riješe neki svoj pojedinačni problem. Ali mi smo ovdje dužni voditi računa o stanju ukupne ekonomije i o ukupnim rezultatima koji bi takva praksa mogla dati. Gospođa Zgrebec je u svom izlaganju, očito sa velikim iskustvom onoga što se i u takvim postupcima zbivali i u vrijeme bivše države i početkom 90 također ukazala da to ne bi bila dobra praksa. A ono što ja dodajem držim da takav način plaćanja, otvaranje takvih mogućnosti, suspendira temelje tržišne ekonomije. I držim da to ne možemo ni na koji način dopustiti. Do sad je uvijek bilo takvih prijedloga, s vremena na vrijeme. Jasno je da se oni javljaju od strane pojedinih poduzeća, ali Vlada isto kao i Parlament mora voditi stanja o ukupnim gospodarskim efektima i moguće takvog rješenja. Stoga, mislim da je najjednostavnije te članke izbrisati. Nomotehnički se zakon jednostavno prilagodi, a ne mogu doduše se sjetiti sada nekog od primjera gdje se u nekom od drugih članaka oni referiraju na članke od 19.do 31. Ta glava jednostavno stoji samostalno.
Hvala. Imamo odgovor na repliku. Možete sa mjesta zamjeniče ministra. Izvolite.
Ma dobro, samo kratko. Znači nije se radilo o pojedinim poduzetnicima nego o Hrvatskoj udruzi poslodavaca koja je koliko mi znamo ravnopravan socijalni partner. U tome dijelu znači nije bilo od pojedinih poslodavaca. Svi prijedlozi o poboljšanju su išli preko Hrvatske udruge poslodavaca. Što smatram da je relevantan partner u razgovoru s Vladom i smatram da njihove želje zapravo kroz njihovo čelništvo prezentiraju većinu poslodavaca. Tako, evo samo toliko. Hvala lijepo.
Hvala i vama zamjeniče ministra. Ovime smo završili. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kad se steknu uvjeti. Danas smo završili sa radom, sutra nastavljamo s Konačnim prijedlogom zakona o ovlasti Vlada Republike Hrvatske da uredbama uređuje pojedina pitanja iz djelokruga Hrvatskog sabora, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, PZE br. 161. Doviđenja i hvala.
Konačni prijedlog zakona o financijskom poslovanju i predstečajnoj nagodbi, drugo čitanje, P.Z. br. 138, rasprava o tekstu zakona je završena. Amandmane su podnijeli zastupnik Zlatko Tušak, Klub zastupnika SDP-a, Odbor za zakonodavstvo, zastupnik Dražen Đurović, Klub zastupnika HDZ-a. Molim da se predstavnik predlagatelja izjasni o predloženim amandmanima. Prvo ćemo se izjasniti o amandmanu broj 5, mislim da je to Klub zastupnika HDZ-a.
Prihvaćamo.
Prihvaćate, hvala lijepa. Postaje sastavni dio prijedloga zakona. Drugo je zastupnik Zlatko Tušak. Molim zamjeniče ministra.
Prihvaćamo.
Hvala lijepo. Prihvaća se, postaje sastavni dio prijedloga zakona. Klub zastupnika SDP-a.
Amandman je bespredmetan budući da smo prihvatili…
Već u prethodnim amandmanima riješeno pitanje. Hvala lijepa. Odbor za zakonodavstvo.
Prihvaćamo.
Prihvaća se. Postaje sastavni dio prijedloga. Poštovanog zastupnika Dražena Đurovića amandman na članak 47.
Prihvaćamo.
Hvala lijepa. Postaje sastavni dio zakona. Zaključujem raspravu… … [[Upadica se ne razumije.]] Zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Molim dizanjem ruke da se izjasni. Tko je za konačni prijedlog zakona? Hvala lijepa. Tko je protiv? Hvala lijepa. Tko je suzdržan? Molim rezultat. Utvrđujem da je jednoglasno sa 109 glasova donesen Zakon o financijskom poslovanju i predstečajnoj nagodbi u tekstu kako ga je predložio predlagatelj, zajedno sa prihvaćenim amandmanima.