Dame i gospodo, dobro jutro. Nastavljamo sa radom na 21. sjednici Hrvatskoga sabora i sve vas srdačno pozdravljam. Radi lakšeg snalaženja podijeljeno vam je na klupi rasprave, podijeljen pročišćen dnevni red za današnju sjednicu i naredne dane. Prelazimo na - Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zdravstvenoj zaštiti, drugo čitanje, P.Z. br. 454, - Konačni prijedlog Zakona o obveznom zdravstvenom osiguranju, drugo čitanje, P.Z. br. 456, - Konačni prijedlog Zakona o dobrovoljnom zdravstvenom osiguranju, drugo čitanje, P.Z. br. 452, - Konačni prijedlog Zakona o zdravstvenom osiguranju zaštite zdravlja na radu, drugo čitanje, P.Z. br. 453. Sve je to drugo čitanje. Predlaže se da se objedini rasprava s time da bi predstavnici klubova 20 minuta uvodno, a ostalo po 10 minuta u pojedinačnoj raspravi. Ako se slažemo, radi bržeg i efikasnijeg rada, hvala lijepa. Dakle, prelazimo na ove 4 točke dnevnog reda. Prijedlog zakona, predlagatelj je zakona Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akata primili ste u pretince. Kod donošenja ovih zakona primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na drugo čitanje zakona, a raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za rad, socijalnu politiku i zdravstvo. Da li želi predstavnik predlagatelja, ministar zdravstva i socijalne skrbi? Gospodin Neven Ljubičić, izvolite.
Hvala lijepa, gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, dame i gospodo saborski zastupnici. Pa evo, nakon prethodne rasprave, nakon rasprave vezane za prvo čitanje, evo smo došli zapravo i do konačnih prijedloga koji su pred vama. Želim prije nego što zapravo vam ukratko prikažem i koje su izmjene, jer ipak ima nekih izmjena, naravno u odnosu na prvo čitanje, iskazati još jedanput svoje zadovoljstvo osobno radom radionice. Radionice na kojoj su sudjelovali predstavnici svih sindikalnih središnjica, na kojoj su sudjelovali predstavnici svih komora u zdravstvu u Hrvatskoj, na kojoj su sudjelovali predstavnici poslodavaca i dakako predstavnici udruga pacijenata. Još jedanput je to bila i potvrda, ali i jasan pokazatelj posvećenosti ove Vlade socijalnom dijalogu, ali ne samo socijalnom dijalogu nego i dijalogu s onima koji koriste zdravstvenu zaštitu i onima koji pružaju zdravstvenu zaštitu. Ono što bih također još htio danas kazati da smo u najvećoj mjeri i na to sam osobno jako ponosan, postigli jedno suglasje. Dakle, suglasje u najvećoj mogućoj mjeri. Kada govorimo o konsenzusu, a upravo je to dakle ova riječ, naravno jako je teško uspostaviti jedan konsenzus i dvije strane kada zapravo razgovaraju teško zapravo da se mogu dogovoriti baš oko svega. A ovdje, dakle, 5 različitih strana uspjeli smo napraviti jedno suglasje u najvećoj mogućoj mjeri što naravno, evo želim istaći i zbog čega sam izuzetno zadovoljan. I upravo shodno tom jednom suglasju, a mislim da ako su postigli suglasje središnjice sindikata sa, molim lijepo, izdvojenim mišljenjem jedne sindikalne središnjice. Dakle, 5 sindikalnih središnjica, poslodavaca, svih komora u zdravstvu i udruga koje su participirale u radionici mislim da nema razloga da Hrvatski sabor se ne prikloni zapravo de facto građanima, onima za koje je zdravstvena zaštita i da također imamo ovdje suglasje u najvećoj mogućoj mjeri. Naravno, iza ove radionice slijedila i zaključak Gospodarsko-socijalnog vijeća i dozvolite mi da ga i pročitam. Gospodarsko-socijalno vijeće podupire Nacrt prijedloga Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zdravstvenoj zaštiti, Nacrt prijedloga Zakona o zdravstvenom osiguranju zaštite zdravlja na radu, Nacrt prijedloga Zakona o obveznom zdravstvenom osiguranju i Nacrt prijedloga Zakona o dobrovoljnom zdravstvenom osiguranju u tekstu u kojima su isti usuglašeni putem zajedničkog rada socijalnih partnera i drugih sudionika u okviru radionica, te predlaže Vladi Republike Hrvatske da iste uputi u drugo čitanje u Hrvatski sabor. Gospodarsko-socijalno vijeće ocjenjuje da je usuglašavanje sadržaja navedenih zakona provedeno sukladno zajedničkom dogovoru o proceduri. Izdvojeno je mišljenje Saveza samostalnih sindikata Hrvatske koji smatra da se nije poštivala procedura u pripremi razmatranja strategije, a nakon toga i paketa zakona iz područja zdravstva. Dakle, Savez samostalnih sindikata dao je izdvojeno mišljenje jer, dakle, je mišljenja da se nije poštivala procedura. Dozvolite mi samo ukratko da iznesem možda koje su to zapravo novine, ali i neke stvari koje sam govorio i u prošlom obraćanju, za koje držim da su izuzetno značajne. Koje su osnovne odrednice zakona ili Konačnog prijedloga Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zdravstvenoj zaštiti? Jedna od stvari koju smo zapravo apsolutno htjeli ojačati na taj način da zapravo je provedemo od najnižih jedinica, od odjela, klinika, od voditelja odjela, voditelja klinika, pa sve do ravnatelja i funkcioniranja HZZO-a je zapravo odgovornost. Financijska i stručna odgovornost. I upravo kada govorimo o financijskoj odgovornosti, a ona je danas jako aktualna, aktualna zato jer ovoga trenutka i ne bježimo od toga, zato i idemo u sve ove promjene gdje su zapravo dospjela, a ne podmirene obveze svih naših bolnica u zdravstvenom sustavu u Hrvatskoj preko milijardu i pol. Želimo tu odgovornost pojačati i jačamo je od dakle odgovornost osnivača za obveze zdravstvenih ustanova premda je već i navedena u Zakonu o ustanovama ovdje je još pojačamo, ističemo, osnažujemo i isto tako jačamo odgovornost ravnatelja i voditelja svake jedinice za financijsko poslovanje. Zasigurno jedno od pitanja ključnih je da li voditelj neke jedinice mora biti najstručnija osoba ili zapravo to mora biti dobar organizator, kvalitetan organizator koji će znati funkcionirati u okviru raspoloživih sredstava. Mislim da, a sukladno i iskustvima u svijetu da je ovo drugo izuzetno i puno značajnije nego da je zapravo voditelj neke jedinice, možda najbolji kirurg ili najbolji internista ili najbolji ginekolog. Jedno od stvari na koju smo izuzetno ponosni i mislim da tu imamo puno suglasje je zapravo osnivanje ili bolje rečeno vraćanje domova zdravlja na otocima. Evo prigoda je ovo da najavim i jednu novinu zanovljenu bolje rečeno Nacionalnu strategiju zdravstvene zaštite na otocima, ona je u Hrvatskom saboru prihvaćena 1997. godine. Naravno neke stvari su se u međuvremenu tehnološki gledano malo promijenile. Želimo dakle sa novom strategijom jasno pokazati koliko je ovoj Vladi stalo do zapravo zdravstvene i razvitka zdravstvene zaštite na otocima. To je jedna od izuzetno značajnih stvari jer zdravstvena zaštita na otocima ima svoje specifičnosti koje moramo poštivati. Sukladno Nacionalnoj strategiji razvitka zdravstva u petogodišnjem razdoblju 2006.-2011. predviđamo i organiziranje obveznih preventivnih pregleda u primarnoj zdravstvenoj zaštiti. Puno sam govorio evo i ovdje o prevenciji. Prevencija je nešto na čemu se mora temeljiti zdravstveni sustav. Na žalost broj preventivnih pregleda u Hrvatskoj, a evo to su i netom na održanom kongresu opće obiteljske medicine pokazali doktori da je ta prevencija na žalost pala za 70% u zadnjih 5 godina. To je podatak koji je apsolutno alarmantan i dakle daje sada ovdje zakonski obvezuje da se preventivni pregledi moraju provoditi. Oni će se provoditi svakoj osobi starijoj od 50 godini svaku drugu godinu i mislim da je to najbolji zapravo način da de facto određene bolesti, ako ih već ne možemo spriječiti, a ono da ih zapravo otkrivamo što ranije. Jedan od iskoraka koji smo načinili je svakako struktura upravnog vijeća i uloga stručnog vijeća u domovima zdravlja. O tome sam i prošli puta pričao i govorio sam zapravo o neprimjerenosti da su pojedini dimnjačari ili različite dakle druge ne želeći obezvrijediti ta zanimanja, ali dozvolit ćete da ne može netko tko je po struci dimnjačar ipak biti predsjednik upravnog vijeća jednoga doma zdravlja ili jedne bolnice i upravo zbog toga tu strukturu upravnoga vijeća, a ponavljam u punom suglasju sindikata poslodavaca, komora i udruga pacijenata smo naravno promijenili na taj način da zapravo predsjednik upravnog vijeća mora imati visoku stručnu spremu dok zapravo onaj koji dolazi iz kao predstavnik samih radnika, samih djelatnika doma zdravlja, odnosno bolnice ne mora imati visoku stručnu spremu. Isto tako želio bih reći da u upravno vijeće domova zdravlja po prvi puta stavljamo zakupce. Mislim da je to dobar iskorak jer ako je 90% u domovima zdravlja su zakupci onda je logičan slijed da ti zakupci zapravo i budu unutar samog upravnog vijeća, a stručno vijeće sa svojom ulogom osnažavamo u smislu da će morati davati suglasnost na raspolaganje decentraliziranim sredstvima. To je prvi puta da ćemo dati zapravo struci da odlučuje i o opremi i o investicijskom, dakle cjelokupnom programu u domovima zdravlja i nećemo imati slučaj da se dakle određena oprema ne zanavlja sukcesivno. Nakon sjednice Odbora za rad, zdravstvo i socijalnu politiku bio je iznesen jedan vrlo kvalitetan prijedlog koji smo u cjelosti akceptirali, a to je donošenje pravilnika o kategorizaciji medicinsko-tehničke opreme u ustanovama. Mislim da se radi o još jednom iskoraku, dobrom iskoraku jer nedopustivo je da zapravo nemamo takav nekakav akt koji ćemo regulirati koja bolnica može dobiti određeni kvantum opreme, a ne da se dogodi da određene bolnice koje nemaju adekvatnu protočnost bolesnika, koje nemaju niti stručno osoblje koje bi moglo raditi na nekoj opremi zapravo dobija određeni kvantum opreme koji onda naravno stoji neiskorišten i generira ne samo gubitke nego zapravo možda bi na nekom drugom mjestu instalirana takva oprema bila od puno veće koristi. Jedna od novina i to sam već govorio, a želim još jedanput to istaći su i naziv suradne ustanove klinikama. O čemu se radi? Pojedine naše opće bolnice sa svojom kvalitetom, sa kvalitetom ljudi koji rade tamo izdigli su se značajno iznad nivoa općih bolnica. Mnogi su djelatnici u tim općim bolnicama danas nastavnici, docenti, profesori na sveučilištima. Upravo nam je želja da prepoznamo takve odjele, da ih izdvojimo, da ih proglasimo praktično suradnim ustanovama klinikama i na taj način dakle da ih još i više pogurnemo u tom jednom stručnom, odnosno znanstvenom smislu. U ovom Prijedlogu zakona i Konačnom dakle prijedlogu pojačamo ulogu Povjerenstva za lijekove u zdravstvenim ustanovama sa točnim specifikacijama što trebaju raditi, a to je posebice izraženo u segmentu kliničkih ispitivanja lijekova, znate da su klinička ispitivanja kao i svugdje u svijetu, pa tako i u Hrvatskoj uzeli podosta maha, lijekova je sve više, Hrvatska aktivno participira u toj znanstvenoj misli diljem svijeta i naravno u tom smislu treba i odgovarajući nadzor, odnosno kontrolu. Isto tako osnažujemo ulogu Povjerenstva za unutarnji nadzor sa željom za provođenje većeg broja obdukcija, dakle većeg broja patohistoloških potvrda određenih dijagnoza čime naravno mislim da ćemo napraviti i veliki ne samo dakle stručni iskorak nego i ukloniti određene stvari koje se dešavaju nakon što zapravo nemamo konačnu dijagnozu, a primjerice dakle dolazi do … [[Govornik se ne razumije.]] samog bolesnika i onda ostaje naravno veliki upitnik nad strukom da li je nešto dobro rađeno, nije dobro rađeno. Najbolji način je naravno obdukcija koja rješava definitivno najveći broj otvorenih pitanja. Kontinuirana kontrola kvalitete rada nešto je što sam zapravo i prošli puta govorio i želim ovdje staviti i još poentirati na jednoj zapravo odredbi koja mi se čini izuzetno značajna, a to je vezana za otvaranje mogućnosti specijalizacija medicinskim sestrama, medicinskim tehničarima. Želim reći da osobno stojim iza ove odredbe jer smatram da svatko tko je u procesu rada mora zapravo imati mogućnost napredovanja. Ako nema napredovanja često se stvari pretvaraju u rutinu, nema onoga iskonskog motiva pa možemo reći jednom entuzijazma velikog. Da bismo to razvili, da bismo vratili to našim medicinskim sestrama, medicinskim tehničarima upravo dajemo ovdje zakonsku osnovu za otvaranje njihovih specijalizacija i mislim a evo sudeći po dakle odjecima koje dobivam iz Hrvatske komore medicinskih sestara, iz Hrvatske udruge medicinskih sestara ali i iz strukovnog sindikata medicinskih sestara, medicinskih tehničara da je ova odredba upravo na tragu i njihovih želja a naravno i želja sustava da imamo kvalitetnije i bolje stručne djelatnike. Kada govorimo o Zakonu o obveznom zdravstvenom osiguranju naravno ono što smo govorili neću ponavljati. To je nastojanje da Hrvatski sabor budući za obvezno zdravstveno osiguranje naprosto odijelimo od izvršne vlasti čime bi upravljala zapravo takvim zavodom skupština. Puno međutim značajnija odrednica o kojoj i danas želim nešto reći je naravno nova lista lijekova ili bolje rečeno nova politika lijekova s kojom se usklađujemo i sa jednim velikim brojem zemalja. Evo i prošli puta sam zapravo citirao članak objavljen u našem časopisu Farmaka gdje sam jasno zapravo rekao da ovakvu listu kakvu mi želimo imaju dakle Nijemci, Nizozemska, Norveška, Rumunjska, Poljska. Dakle, to je lista koja će biti koncipirana na taj način da će svi lijekovi biti na toj listi. Ali ako za neki lijek imamo istovrsni lijek koji je jeftiniji onda ćemo naravno prihvatiti taj lijek da bude referentni i da ga u cijelosti podmiruje Hrvatski zavod za obvezno zdravstveno osiguranje. Time da neke bolesti neće biti obuhvaćene ovakvim promjenama, primarno se to odnosi na duševne bolesti, epilepsiju, šećernu bolest, zloćudne tumore, dakle različite zarazne bolesti i pojedine lijekove za djecu. To je naravno sukladno i konvencijama koje smo i mi potpisnici i koje u cijelosti poštujemo a koje nam zapravo dolaze iz Svjetske zdravstvene organizacije i koje želimo u cijelosti poštivati. Ono što bih htio reći i što je možda najznačajnije a to je ono osnovno pitanje što zapravo takva lista lijekova donosi. Ona za sustav donosi urednu opskrbu tržišta, donosi da se rokovi plaćanja koji su sada preko dvjesto dana, koji kontinuirano prijete da se opskrba tržišta lijekovima uruši skrati a to skraćenje će zapravo omogućiti da sustav bude opstojan i da funkcionira. Što ta nova politika lijekova donosi za pacijente? Donosi veća prava. Kako donosi veća prava? Pa donosi veća prava zato što ćemo moći po prvi puta bez da čekamo dvije, tri, pet godina uvrštavati na listu lijekova svaki lijek inovativni koji imaju dokazanu prednost u odnosu na postojeće lijekove na listi. Jučer sam razgovarao sa udrugom kardiovaskularnih bolesnika iz Osijeka i oni su zapravo isto tako podržali ovu listu. Zašto? Pa zato što su na jedan lijek čekali četiri godine, na jedan Klopidogrel lijek koji se daje kod bolesnika kod kojih su začepljene dakle krvne žile ili nakon što je zapravo ugrađen stend. Četiri godine se čekalo da se taj lijek uvrsti na listu a da su sve zemlje u okruženju taj lijek registrirale. I upravo naš cilj sa ovakvom politikom lijekova je da nemamo više čekanja nego da svaki takav lijek odmah dolazi na listu jer on ima dokazanu prednost u odnosu na postojeće. Koje su prednosti za liječnike? Lakše ispunjavanje ugovornih obveza. Nećemo više ući u ono smiješno kažnjavanje liječnika zato što su zapravo propisali previše lijekova. Ne, nego dapače. Mi ćemo ih nagraditi kada liječe i kada izliječe svoga bolesnika i mislim da po prvi puta sa ovakvom politikom lijekova a pustimo demagogiju sa strane jer od nje nitko ne živi, pustimo je ponavljam opet, imat ćemo jasnu dakle i razvidnu koncepciju liste lijekova a time naravno kvalitetan i dobar sustav. Samo nekoliko riječi o dopunskom osiguranju. Dopunsko osiguranje i dalje ostaje unutar obveznog ali se ne odnosi na lijekove. Zašto? Jer su lijekovi u cijelosti besplatni, dakle nema doplate na lijekove. A dopunsko osiguranje i dalje ostaje za 50 i 80 kuna time da pokriva bolničko liječenje, pokriva specijalističko-konzilijarnu zdravstvenu zaštitu i ortopedska pomagala. I dozvolite mi nekoliko riječi na zadnji prijedlog dakle zakona koji je pred vama, konačni prijedlog zakona a to je Zakon o zdravstvenom osiguranju zaštite zdravlja na radu. Moram biti i ovdje iskren a to je da je ovaj zakon u najvećem svom opsegu usklađen sa zakonodavstvom Europske unije. Mislim da je to jedan kvalitetan i dobar pomak. Zašto? Po prvi puta smo zapravo sustav zaštite, dakle zdravstvenog osiguranja zaštite zdravlja na radu odmaknuli od obveznog zdravstvenog osiguranja. I ako to funkcionira praktično u svim zemljama Europske unije nema razloga da to ne bude i u Hrvatskoj. I upravo u tom kontekstu osnivamo zaseban zavod koji će se izdvojiti od postojećeg Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje, zavod koji ćemo nazvati dakle Hrvatski zavod za zdravstveno osiguranje zaštite zdravlja na radu. Možda je malo duže ali jednostavno nisam uspio nekakvu kraticu tu iznaći. Taj zavod će funkcionirati po principu uzajamnosti i solidarnosti i to je ono što zapravo nam je svima mislim bio cilj. I tu smo dobili puno suglasje za taj zakon i mislim da idemo ovog trenutka sa izuzetno kvalitetnim prijedlogom. Utvrđivanje nesposobnosti za rad bit će od strane specijaliste medicine rada kao de facto prvostupanjskog rješenja, zatim liječničkog povjerenstva Hrvatskog zavoda za medicinu rada dok će glavno dakle konačno rješenje donositi budući zavod, znači Hrvatski zavod za zdravstveno osiguranje zaštite zdravlja na radu. Takvo funkcioniranje praktično je komplementarno većini rješenja koje imamo i u Europskoj uniji. Ono što bih htio reći da ovdje neće biti nikakvog dodatnog zapošljavanja. Naime, Hrvatski zavod za zdravstveno osiguranje zdravstvene zaštite na radu naprosto će se jednim djelom izdvojiti iz postojećeg Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje, dakle bez dodatnog zapošljavanja, samo će preuzeti ovlasti. Jedino, dakle financijski impakt će imati zasebne uputnice, zasebni recepti. Zašto? Jer se taj sustav mora kompletno odvojiti. Isto tako, da bismo potaknuli adekvatnu zaštitu na radu, da bismo potaknuli brigu o svakom radniku uvodimo i princip bonusa i malusa. Što to znači? To znači da svako onaj koji ima adekvatnu zaštitu na radu, koji brine o svojim radnicima praktično će imati dakle određeni bonus. Dakle manje će izdvajati ili bolje rečeno neće više izdvajati u zajednički fond. Ukoliko ne brine o samim radnicima, ukoliko nema adekvatno provođenje znači veliki broj onih koji imaju profesionalne bolesti ili ozljede na radu tada zapravo oni ulaze u ovaj dio malusa, a to znači zapravo imaju kazneni da tako kažem bod. Prema tome izdvajat će više u taj zajednički fond. I tu smo se zapravo u cijelosti uskladili sa adekvatnim rješenjima koja imamo u zemljama Europske unije. Evo dozvolite mi na kraju još jedanput istaći svoje zadovoljstvo zbog radionice koja je uspjela iznaći odnosno usuglasiti u najvećoj mogućoj mjeri postavke koje se nalaze u ova 4 zakona koji su pred vama i očekujem da ćemo svi, jer ako su poslodavci, ako su sindikati sa, dakle izuzetim mišljenjem jedne sindikalne središnjice, a 5 sindikalnih središnjica je to prihvatilo, ako su udruge pacijenata to podržale iako su to podržale dakle sve strukovne komore u Hrvatskoj ne vidim razloga da i Hrvatski sabor to neće podržati. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Želi li izvjestitelj Odbora uzeti riječ? Da? A oprostite, imamo jedan ispravak netočnog navoda. Gospođa Alenka Košiša Čičin-Šain. Oprostite … [[Govornik se ne razumije.]]
Zahvaljujem se gospodine potpredsjedniče. Cijenjeni gospodine ministre ja bih samo ispravila vaš netočni navod koji se odnosio na visoki stupanj konsenzusa oko ovih zakona. Naime željela bih vas podsjetiti da Savez samostalnih sindikata Hrvatske nije postigao sa vama konsenzus. Da iza tog saveza stoji 340 tisuća potpisa naših građana, a da se konsenzus nije postigao radi toga jer se protive dvije listi lijekova. Dakle zalažu se za jednu listu lijekova. Za najbolje lijekove, ne za najjeftinije lijekove i zbog toga što traže da su ista, da ostane isti opseg prava iz dopunskog zdravstvenog osiguranja kao što se i protive uvođenju prihodovnog cenzusa. Zahvaljujem.
Hvala lijepa. U ime Odbora predsjednik gospodin doktor Marko Turić … [[Govornik se ne razumije.]]
… Poštovani gospodine potpredsjedniče, … [[Govornici govore uglas, ne razumije se]] ministre, dame i gospodo. Odbor za rad, socijalnu politiku i zdravstvo na 57. sjednici Odbora održanog 10. srpnja 2006. godine raspravio je Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zdravstvenoj zaštiti, zatim Konačni prijedlog zakona o obveznom zdravstvenom osiguranju, Konačni prijedlog zakona o dobrovoljnom zdravstvenom osiguranju i Konačni prijedlog zakona o zdravstvenom osiguranju zaštite zdravlja na radu. Odbor je Zakon raspravio kao matično radno tijelo sukladno svojim ovlastima koje proizlaze iz Poslovnika Hrvatskog sabora. Nakon uvodnog obrazloženja predstavnika predlagatelja provedena je objedinjena rasprava. U kraćoj raspravi članovi Odbora podržali Konačni prijedlog zakona. U raspravi članovi Odbora posebno su se osvrnuli na izmijenjeni članak 51. Konačnog prijedloga zakona te su se složili da je nužno uvođenje specijalizacije u svim segmentima rada u sustavu zdravstva zbog razvoja medicine i primjene mnogobrojnih specifičnih postupaka u zbrinjavanju bolesnika. Potrebno je omogućiti i zdravstvenim radnicima srednje i više stručne spreme dostupnost specijalizacije za pojedina specifična područja rada. Članica Odbora upozorila je da ni ovaj Zakon kao niti ostala tri iz predloženog paketa zdravstvenih zakona ne posvećuju dovoljnu pozornost položaju osoba sa invaliditetom posebice kada se pojavljuju kao pacijenti. To se posebno odnosi na zdravstvenu njegu u kuću za osobe s invaliditetom koje žive izvan većih gradova. Nedostatak specifične edukacije liječnika i drugo. Što se tiče Zakona o obveznom zdravstvenom osiguranju u kraćoj raspravi članovi Odbora su se složili da Konačni prijedlog zakona predlaže poboljšanja u odnosu na tekst u prvom čitanju. Utvrđivanjem osnovne liste lijekova Zavoda tako da ona sadrži mediko ekonomski najsvrsishodnije lijekove za liječenje svih bolesnika. Osigurava se primjena lijekova koji su dokazano medicinski najprihvatljiviji. Osim njihove nesumnjive djelotvornosti istovremeno imaju i najprihvatljiviju razinu cijene. Utvrđivanjem prihodovnog cenzusa na način da u prihode ulaze sva primanja navedena u članku 25. i 26. Konačnog prijedloga zakona smanjit će se krug osoba koje su na neki način neopravdano obzirom na svoja sveukupna primanja koristila ova prava. Na taj način će se ujedno provesti i djelomična ušteda i smanjenje troškova u zdravstvenom sustavu. Zatim Zakon o zdravstvenom osiguranju zaštite zdravlja na radu. Članovi Odbora u raspravi su istakli da se ovim Zakonom cjelovito uređuje zdravstveno osiguranje zaštite zdravlja na radu koje uključuje specifičnu zdravstvenu zaštitu koja se sada provodi na temelju ugovora između poslodavca i zdravstvene ustanove odnosno trgovačkog društva koje u svom sastavu ima djelatnost medicine rada odnosno sa specijalistom medicine rada u privatnoj praksi kao i prava za slučaj priznate ozljede na radu odnosno profesionalne bolesti koju sada provodi Hrvatski zavod za zdravstveno osiguranje. Kao što je istaknuto u prethodnim raspravama ovaj sustav predviđa i specifičnu zaštitu radnika što je doprinos jačanju prevencije u sustavu osiguranja zaštite zdravlja na radu. Po mišljenju većine članova Odbora ovim Prijedlogom zakona koji je usklađen s europskim standardima poslodavac je odgovorniji za odgovornost i zdravlje na radnom mjestu te će tako uz izradu procjene opasnosti kojom se utvrđuje rizik za oštećenje zdravlja na pojedinom radnom mjestu i kvaliteta zdravlja radnika biti sigurno veća. Nakon rasprave članovi Odbora su većinom glasova uz dva glasa protiv odnosno jednim glasom protiv, a jednim suzdržanim predložili Hrvatskom saboru Zakon o izmjeni i dopuni Zakona o zdravstvenom osiguranju. Zatim obveznom zdravstvenom osiguranju konačni prijedlog. Potom Konačni prijedlog zakona o dobrovoljnom zdravstvenom osiguranju. I Konačni prijedlog zakona o zdravstvenom osiguranju zaštite na radu. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Otvaram raspravu. U ime Kluba HSP-a gospodin zastupnik Pero Kovačević. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege, poštovani gospodine ministre. Pa prvo što moram kazati u ime Kluba Hrvatske stranke prava da i dalje ostaje dio naših primjedbi koje smo govorili i kod prethodnoga čitanja i koje smo iznosili vezano za prvo čitanje. A, istini za volju jedan dio tih primjedbi je otklonjen u odnosu sad u konačnom prijedlogu, ali smatramo da nisu one najbitnije primjedbe otklonjene a to je prvo po našem prijedlogu je i po ocjeni našeg ekspertnoga tima ovi zakoni ne daju konačni odgovor na bitna pitanja kao što je ustrojstvo i organizacije zdravstva u Republici Hrvatskoj i nisu učinili ono što smo smatrali bitnim, a to je da se razdvoji zdravstvo od socijalne skrbi. Naime, i dalje su te situacije ostale nedefinirane, nerazjašnjene. Može se reći da ovo u biti nije pravi iskorak vezano za reformu i cjeloviti sustav reorganizacije sustava zdravstva jer naša je ocjena da je prvo trebalo obaviti kategorizaciju zdravstvenih ustanova. Nakon toga reorganizaciju primarne zdravstvene zaštite na teritorijalnom principu, organizirati obrazovanje kadrova kako bi se popunio manjak nužan za kvalitetu sustava, sredstva za zdravstvo izdvajati iz riznice proračuna, a njihovo trošenje učiniti transparetnim, jasnijim uz uvođenje nadzora i pune kontrole. Utvrditi i objaviti sve što predstavlja ili će predstavljati obvezu prilagodbe sustavu pristupanja Europskoj uniji, odnosno usklađivanja sa pravnim stečevinama Europske unije. Vezano za ovaj paket zakona koji smo dobili, o kojem je danas raspravljeno mi i dalje smatramo, naše primjedbe ostaju vezano za uspostavljanje dvije liste lijekova. Naime, željeli bismo se osvrnuti na sam mehanizam kreiranja tih lista, te kriterije razvrstavanja, ekvilentnosti lijekova vezano uz pokriće razlike cijene koja se doplaćuje za lijek s dopunske liste lijekova, argumentirat ćemo što smatramo spornim isključivanje tog pokrića iz dopunskog osiguranja Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje. Znači, prvo što se odnosi na uspostavljanje osnovne i dopunske liste lijekova kao što je vidljivo proistječe da i dalje neće biti otklonjen nedostatak sada važeće legislative prema kojoj je odlučivanje o uvrštenju lijeka u listu lijekova nije regulirano niti zakonom niti podzakonskim aktom. Nisu propisani jasni kriteriji niti procedura za donošenje pojedinačnih odluka niti liste kao općeg akta uključujući pravo sudske kontrole. Naime, lista lijekova odnosno, osnovna i dopunska lista kako to reguliraju članci 14., 15., 16. i 21. šturo određuje ekvilentnost lijekova i cijenu bez preciziranja odrednice, te odredbe u kojem postupku i kako na koji način će se ovaj postupak odvijati. Otvara se time u najmanju ruku i pitanje utvrđivanja cijene i utvrđivanje ekvilentnosti, a ako izostane sustavno uređenje sukladno novom konceptu rezultat može biti prilično konfuzan i štetan. Sva ova pitanja mogu biti u većem dijelu regulirana i podzakonskim propisima pod uvjetom da se zakonom uspostave temeljne odrednice koje bi uspostavile pravnu sigurnost u pogledu slijedećih i drugih sličnih relevantnih okolnosti kao što je nadležnost tijela za odlučivanje o pojedinačnom zahtjevu ovlaštenih predlagatelja, kriteriji za uključivanje i isključivanje s liste ili premiještanje s jedne liste na drugu koji se mogu objektivno utvrditi i vrijede jednako za sve predlagatelje. S tim u vezi i određivanje cijene, uvažavanje razno raznih drugih bitnih čimbenika kojima bi se na odgovarajući način omogućila svim građanima dostupnost svih lijekova koji su bitni. Dalje što se tiče same ekvivalentnosti lijekova s obzirom da je pojam ekvivalentnosti lijeka kriterij na kojem počiva zakon, uspostavlja podjelu između osnovne i dopunske liste lijekova HZZO-a ne bi smjelo biti nikakve dvojbe o njegovom značenju. Stoga smatramo da on mora biti pojašnjen. Prijedlogom grupiranje lijekova sa različitim kemijskim sastavom i naknade troškova prema najjeftinijem proizvodu u grupi ograničava se pristup pacijenata lijekovima. Ova se odredba temelji na pogrešnoj pretpostavci da su svi pacijenti jednaki i da su različiti lijekovi korišteni za liječenje istih bolesti ekvivalentni. Ako se tim pojmom misli na farmaceutski ekvivalent kako je definirano u Zakonu o lijekovima i medicinskim proizvodima sugeriramo da bi u cilju preglednosti u zakonu bilo dobro navesti da je pojam ekvivalentnog lijeka definira se posebnim zakonom. Međutim, s obzirom na važnost koju bi oba kvalifikacija u buduće trebala imati na ostvarenje prava pacijenata za lijek smatramo da bi zakonom i podzakonskim propisima opet u cilju pravne sigurnosti trebalo sveobuhvatno ali detaljnije regulirati ovo područje, a napose pitanja u koju svrhu se utvrđuju, koji su lijekovi farmaceutski ekvivalentni, prema kojim kriterijima, u kojim postupcima, koja tijela, uz koju pravnu zaštitu, da budu jasno postavljen odnos tog pojma prema drugim povezanim pojmovima, te kako te službene podatke o ekvivalentnosti lijeka dobiva nadležno tijelo za odlučivanje o listi lijekova odnosno pojedinačnim zahtjevima za uključivanje, odnosno isključivanje s te liste. Prema tome, ovaj dio smatramo jako bitnim dijelom kako bi se svima omogućilo u Hrvatskoj dostupnost jednaka za sve lijekove i mislimo da ovim načinom se neće postići ono što se želi postići, a to je da svi imaju pravo na jednaku zdravstvenu zaštitu i da se ostvaruju ona načela iz Ustava Republike Hrvatske. Prema tome, Klub Hrvatske stranke prava bit će suzdržan vezano za ovaj paket zakona zbog toga što nije na onim relacijama, na onim postavkama na kojima smo se mi zalagali, a to je točno da se odijeli socijalni sustav od zdravstvenog sustava i da zdravstveni sustav bude u funkciji hrvatskih građana. Znamo i sami kakvi su sada prisutni problemi vezano za ostvarivanje zdravstvene zaštite, kakvi su problemi u bolnicama, kakvi su problemi u zdravstvenim ustanovama. Znači, imamo ovaj dio ekipe i kvalitete. Ali na žalost organizacija i menadžment nije u toj funkciji u smislu praćenja i omogućavanja stvaranja uvjeta. Čini nam se i dalje da je sve ovo u sklopu onog diktata MMF-a da se moraju smanjiti ova sredstva vezano za zdravstveni dio kako bi se otplaćivali dugovi uredno sa strane Hrvatske. Prema tome, to nije ono za što se mi zalažemo i u tome smislu i ne možemo podržati ovaj prijedlog. Hvala.
Hvala. U ime Kluba HSS-a gospodin zastupnik Miroslav Čačija. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre, kolegice i kolege zastupnici. Upravo počeo bih sa ovakvom konstatacijom koju je izrekao i uvaženi kolega Kovačević da uglavnom ostajemo kod svih onih primjedbi i prijedloga koje smo izrekli u prethodnoj raspravi i prvom čitanju. Smatramo da ovo što je danas pred nama u konačnoj verziji ovih zakona, prijedloga izmjena i dopuna zakona da u stvari samo pokazuje da Vlada i dalje nema tu socijalnu osjetljivost i tvrdimo da sve ovo što je danas pred nama nije u interesu velike većine građana, osiguranika, njihovim materijalnim mogućnostima odnosno potrebama. Smatramo da je to udar i na tako tanak budžet građana ljudi koji jedva spajaju kraj s krajem u toku mjeseca. No, što je tu je. Kada se ne želi prihvatiti dobronamjerne prijedloge koji zasigurno su izrečeni za ovom govornicom u ovom Visokom domu u prijelaznom periodu do ulaska Hrvatske u Europsku uniju zaustavio bi se ipak pad životnog standarda, a time ublažile i sve one posljedice koje proizilaze iz svega ovoga što nam se nudi vezano uz zdravstvo. Sve se ipak svodi na to da se teret potrošnje prebaci iz javne na privatnu, na osiguranika i na lokalnu samoupravu. Kratko ću iskomentirati ponovo sva četiri predložena teksta zakona. Prvo, Zakon o zdravstvenoj zaštiti. Bitna primjedba i dalje odnosi se na titulara vlasništva nad zdravstvenim ustanovama, što znači da i dalje ostaje primjedba na članak 17. gdje vlasnik osnivačkih prava mora pokriti gubitke svojih zdravstvenih ustanova. Uvjeti poslovanja pa i gubici u poslovanju prisutni su, veliku su, a rezultat su odluka nažalost Vlade, resornog ministarstva i Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje. I zato ne može županija kao vlasnik zdravstvenih ustanova odgovarati za njihov gubitak, ukoliko nam posljedica mjera donesenih mimo županije, organa i tijela zdravstvenih ustanova. Kliničke bolnice posluju sa gubicima i to iz istih razloga kao i opće bolnice. Pa prema tome, ako su razlozi i uzroci gubitaka kod kliničkih i općih bolnica isti nema osnova da se takvi gubici pokrivaju na različite načine. Na uvjete poslovanja i rezultate utječu, podsjetit ću vas sve ovdje prvo cijena zdravstvene usluge koju utvrđuje, tko, Hrvatski zavod zdravstvenog osiguranja. Drugo, cijena programa, proračuni koje odobrava, tko, Hrvatski zavod za zdravstveno osiguranje. Treće, kadrovska problematika u koju također smo ovdje rekli odobravanje specijalizacija, zabrane odobravanja zapošljavanja, ministarstvu nadležnom, rashodi za plaće, koeficijenti, vrijednost boda, ugovarati tko, Vlada i sindikati kolektivnim ugovorima. Šta je sa komunalnim uslugama i energentima? Znamo koji status imaju poduzeća koja njima distribuiraju, monopolistički status. Lijekovi i medicinski potrošni materijal, nažalost o tome mora voditi brigu zdravstvena ustanova. Mimo ovih rashoda je u direktnoj vezi sa opsegom zdravstvenih usluga i njihovom kvalitetom. Zbog navedenog ponavljam županije ne mogu biti odgovorne za gubitke svojih zdravstvenih ustanova jer su one uglavnom objektivne prirode. A neprihvatljiv je prijedlog da se gubici mogu pokrivati i iz decentraliziranih sredstava. Jer su ta sredstva po svojim sadašnjim namjenama bila nedostatna, pa bi moglo doći do smanjenja kvaliteta znanstvene usluge, zbog nezanavljanja opreme ili ne održavanja iste. S obzirom na proširenje namjene decentraliziranih sredstava prilikom planiranja trebali bi ih povećati i eventualno tada koristiti i u druge svrhe. Postojeći sistem financiranja zdravstvenih ustanova ne omogućava realnu ocjenu uzroka gubitaka. Nemoguće je utvrditi koje je gubitak objektivan, a koji je subjektivno uzrokovan, pa odredbe tog članka treba uvjetovati utvrđivanjem stručnih kvalitetnih podataka i pokazatelja temeljem kojih će se moći dati pravo ocjena uzroka gubitka. Dakle, gubici mogu bitno utjecati na ostvarenja zdravstvene zaštite stanovništva tih županija, čime ih stavljamo u neravnopravan položaj u odnosu na stanovništvo gospodarski naprednijih županija ili gradova ili onih zdravstvenih ustanova koje su u vlasništvu države. Što se tiče statusa domova zdravlja smatramo da je broj domova zdravlja važno urediti u odnosu na ukupan broj stanovnika županije, jer samo optimalna pokrivenost domova zdravlja može u nekim situacijama biti kvalitetan nadomjestak za nedovoljnu dostupnost ostalih zdravstvenih kapaciteta. Usluge korisnici trebaju moći ostvarivati u najbližem domu zdravlja, a ne prema utvrđenoj podjeli. Isto tako smatramo da bi pri domovima zdravlja mogla biti i ljekarnička djelatnost, jer je u mnogim sredinama iste nema ili je ograničena sa radnim vremenom. Dakle, i tu bi se drugačijim rješenjem vlasništva ili suvlasništvo moglo kvalitetnije utjecati na kvalitetu ostvarenja zdravstvenih usluga, jer je i danas, jer i danas postoje vitalni interesi kod svih razina lokalne uprave i samouprave za što boljim funkcioniranjem zdravstvenog sustava, posebno primarne zdravstvene zaštite. Nastavak privatizacije međutim otvara neka i druga pitanja, a jedno od njih je pitanje uloge ravnatelja domova zdravlja i njegovog utjecaja na privatne zakupce, pa se postavlja pitanje može li u gotovo potpuno privatiziranom sustavu biti mjesta za ostvarivanje kvalitetne zdravstvene zaštite i može li primarna zdravstvena zaštita biti glavni oslonac zdravstvenog sustava što strategijom određeno, ali i ovim zakonom. Nešto o Zakonu o obveznom zdravstvenom osiguranju. Iako su prihvaćene neke primjedbe na prethodni tekst predloženog zakona ono bitno i dalje nije mijenjano, a odnosi se na, što je rekao kažem uvaženi kolega Kovačević na dvije liste lijekova, ne navodi se ni dalje kriteriji po kojima će isti biti uvršteni, pa tako stvara bojazan kod osiguranika, jer nije nevažno koji će od generičnih izvornih lijekova biti uvršteni na listu, onaj provjereno boljeg ili onaj lošijeg učinka za jednu bolest. Predlagač navodi kako će na osnovu listu biti uvršteni lijekovi za liječenje svih bolesti, a znamo da svi izvorni lijekovi nemaju zamjenu u genericima. Ovdje se sada spominje i mediko-ekonomski najsvrsishodniji lijekovi i dokazano medicinski najprihvatljiviji. Dosta nejasno. Nadalje, što sa pacijentima koji trenutno upotrebljavaju izvorni lijek koji bi stvaranjem dviju lista mogao se naći na dopunskoj? Da li će on morati prekinuti terapiju i prijeći na generički lijek? Dakle, naš stav je dvije liste da, ali ne sa ciljem prebacivanja plaćanja razlike u cijenu na osiguranika što bi značilo gotovo 30% privatne potrošnje, jer bi to bio veliki socijalni udar na srednji i siromašniji dio građana. Uvođenjem dopunske liste i još plaćanja administrativne takse na recepte je neprihvatljivo, jer je to dvostruki sistem restrikcije potrošnje lijekova, koji će imati dalekosežne negativne posljedice na zdravlje pučanstva. Neće rezultirati samo smanjenjem nepotrebne potrošnje nego i nepotrebne, neophodne potrošnje lijekova. Nadalje, plaćanje administrativne pristojbe za pregled u primarnoj zdravstvenoj zaštiti nije prihvatljivo. Jer je primarna zdravstvena zaštita prvi kontakt sa bolesnim osiguranikom i ne smije biti nikakvog ograničavanja njihove dostupnosti. Ono mora biti besplatno i davati mogućnost neograničene dostupnosti primarne zdravstvene zaštite, te troškove liječenja u primarnoj zdravstvenoj zaštiti mora snositi obvezno zdravstveno osiguranje. Administrativna pristojba ima osnova samo u specijalističkoj-konzilijarnoj zdravstvenoj zaštiti i to samo u obliku i tolikom opsegu da smanjuje i ograničava neophodnu dijagnostiku. I dalje u onomu programu o financijskom poslovanju Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje gdje se uvodi odredba o raspodjeli eventualnog prihoda nad rashodima. 50% se raspoređuje u pričuvu, a ostalo se može posuđivati. Ponovo napominjemo da nam to nije jasno, jer zašto postavljamo pitanje, a što je s prijedlogom smanjenja stope doprinosa, rasterećenjem dakle gospodarstva. Po našem mišljenju eventualno višak se može iskoristiti samo za skraćenje rokova plaćanja, poboljšanje preventivne zdravstvene zaštite, a u ponovljenim slučajevima smanjenje stope doprinosa. Smatramo da ne smije biti nikakvog mešetarenja i lihvarenja sa strogo namjenskim sredstvima osiguranika. Kod ustroja Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje, ponavljamo ono što smo izrekli i prije, da je novina skupština. Nas to podsjeća na onaj RSIZ koja će nas previše koštati s obzirom na predviđene zadaće i ovlasti, a moći će donositi odluke već s većinom od 50% prisutnih, dakle praktično 25+1. Izvršno tijelo i upravno vijeće od 9 članova i predviđeno je čiji sve predstavnici trebaju biti birani, ali ponavljamo neznamo i dalje tko ih predlaže. Valjda oni koje bi trebali predstavljati. Predviđen je i predstavnik zavoda, ali da li … [[ne razumije se.]] menadžmenta ali nije predviđeno iz kojeg segmenta zaposlenika. I dalje ono moram spomenuti dijelove članka 99. koji kažem i izreko sam već i prije da su smiješni, da se ravnatelja i zamjenika ravnatelja treba razriješiti ako po sad ne više tri nego 6-mjesečnom poslovanju iskaže višak rashoda u odnosu na prihode bez obzira tko i kako naplaćuje doprinos, porezna uprava predlaže financijski plan i određuje uvjete poslovanja. Što ako su razlozi nastali gubitaka objektivne i opravdane okolnosti kada je predviđeno da se sanacija provodi na trošak državnog proračuna. Posljedica ovakove odredbe može biti smjena menadžmenta svakih šest mjeseci što sigurno ne vodi … [[Ne razumije se.]] poslovanja, izazvat će sindrom negativne selekcije kadrova što u ovoj djelatnosti nema specifično jer nema školovanih kadrova, a onda to može biti pogubno za istu. Kod nadzora nad zakonitošću rada nema državne revizije nego samo Ministarstvo zdravstva, normalno da postavljamo pitanje zašto. U poglavlju u kojem se reguliraju odnosi zavoda i zdravstvenih ustanova predlaže se ugovaranje provođenja zdravstvene zaštite svake tri godine, a što je s popunom mreže zdravstvene djelatnosti tamo gdje je gotovo stalno nepopunjena. Nameće se pitanje nije li to posredno uvođenje nekih oblika nekakvih surogat koncesije. Ako hoćemo koncesiju na postizanju konsenzusa i ozakonimo u njenom stvarnom obliku kako je to svuda u svijetu, a ne opet da ponavljam izmišljamo nekakve umotvorine za koje neznamo kako će završiti. Predlažemo ugovaranje primarne zdravstvene zaštite kao i do sada svake godine, a specijalističko-konzularna zdravstvena zaštita svakih tri do pet ali tek nakon što provedemo kategorizaciju, akreditaciju kliničkih i bolničkih zdravstvenih ustanova. U članku 76. predviđa se ponovo arbitraža, arbitraža ako se ne sklopi ugovor sukladno odluci prethodne arbitraže u zadanom roku. To sam već prije komentirao i ostajem kod onog stava. U članku 79. stavak 3. uvodi se novost kojom se ograničava potrošnja u SKZ-u sad ne limitom broja uputnica po ugovorenom osiguraniku nego ukupno ugovorenom iznosu za osiguranike jednog tima. Restrikcija je dakle administrativnom taksom brojem uputnica i sada još i novčanim sredstvima. Normalno da postavljamo pitanje zašto. U slučaju prekoračenja raskida, raskida se ugovor o provođenju zdravstvene zaštite. Bez rasprave o opravdanosti arbitraže ili sl. Što se tiče dobrovoljnog zdravstvenog osiguranja, doplata do pune cijene zdravstvene zaštite iz obveznog zdravstvenog osiguranja kroz u okviru HZZO-a i privatnog osiguranja. Mislimo da se dopunsko zdravstveno osiguranje treba izdvojiti iz HZZO-a u zasebnu ustanovu u većinskom državnom vlasništvu. Treba kao i do sada imati policu osiguranja koja pokriva dopunu do pune cijene participacije, ali i policu koja će pokrivati doplatu između cijene lijeka na osnovnoj i dopunskoj listi lijekova, a ne taj dio prepustiti samo privatnim osiguravateljima. Cijene polica trebaju pokrivati cijenu rizika i troškove poslovanja bez ukalkuliranog profita kao privatnog osiguravatelja upravo radi socijalne zaštite kroničnih bolesnika i srednjeg i siromašnijeg dijelova pučanstva za koje će ovaj dio neophodnog troška biti preveliko povećanje životnih troškova. Ovakovo organizirano dopunsko zdravstveno osiguranje u većinskom državnom vlasništvu služili bi kao socijalni korektiv u zaštiti zdravlja pučanstva. U trenutku kad se procijeni jedan takav korektiv s obzirom na rast … [[Ne razumije se.]] nije neophodan, država može prodati osiguranicima, malim dioničarima ili drugim zainteresiranima većinski paket, a za sebe zadrže samo kontrolni paket dionica. Inače u povijesti zdravstvenog osiguranja na ovim prostorima poznata dioničarska osiguravateljska društva i to upravo u većinskom vlasništvu malih dioničara osiguranika. Što se tiče Prijedloga zakona o zdravstvenom, osiguranju zaštite zdravlja na radu, ovo osiguranje je obvezno i kolektivno i ne treba ga izdvajati iz HZZO-a što upravo je ovdje kontra prijedlog. Već se to jednom pokazalo kao promašaj koji je doveo do prelijevanja novčanih sredstava iz osnovnog osiguranja koje je plaćalo liječenja, a refundiralo se samo 30-40%. Posebno ističemo negativno iskustvo kod pokrivanja troškova nastalih zbog profesionalnih bolesti u nekim sredinama, sjetimo se Solina gdje je država morala izdvojiti posebna financijska sredstva. Dakle ono treba ostati kao zaseban … ali unutar osnovnog zdravstvenog osiguranja uz vođenje odvojenog transparentnog poslovanja što na žalost u tri godine nisu uspjele posložiti i ustrojiti prethodna i sadašnja rukovodeća struktura zavoda. Postoji i dalje ona sumnja da tu zlatnu koku treba ustvari sačuvati za nekog drugoga. Sve ovo izrečeno, ove primjedbe i prijedlozi boljeg rješenja navedenih zakonskih prijedloga su zbog toga što smatramo i dalje da predložene izmjene i dopune predlagača su samo de facto ipak određene kozmetičke prihode, ali sa ipak negativnim posljedicama za socijalni status bolesnika, osiguranika građanina, a u konačnici bitno utječu na kvalitetu zdravlja pučanstva. Participacija troškova da, ali u srazmjeru sa socijalnim statusom osiguranika. Ostvarivanje profita ne zdravlju građana, ne na njihovoj bolesti jer time država sve manje ostaje socijalna. Ove izmjene i dopune zakona ne bi se smjele donijeti ponavljam po treći puta, običnom većinom. Sve članice Europske unije štite interese svojih građana, svaka u svojim specifičnostima što i mi trebamo činiti kroz daleko viši stupanj solidarnosti nenapuštanjem kolektivnog visoko solidarnog osiguranja i ne podređivanjem ga osobnim interesima. Budući predlagač zakona nije do sada uvažio prijedloge te i dalje ustrajava na prebacivanju troškova za zdravstvenu zaštitu, na bolesnika i to ne onih proklamiranih do 15% nego čak i preko 30% u otvaranje sve više prostora privatnim osiguravateljima i trgovačkim društvima da zarađuju na bolesnom osiguraniku. Zbog toga Klub HSS-a nažalost neće moći podržati ovaj Prijedlog izmjena i dopuna Zakona.
Imamo dva ispravka. Prvo gospodin zastupnik Andrija Hebrang. Izvolite.
Hvala lijepo. Ja bi ispravio krivi navod štovanog kolege koji je rekao da kliničke i opće bolnice negativno posluju zbog objektivnih, a ne subjektivnih razloga. To naravno nije točno jer kako objasniti da u ovom trenutku 36% što županijskih što kliničkih bolnica posluje bez ikakvog gubitka. Naime, ravnatelji su ti i menadžment je taj koji utječe na gubitak ili poslovanje bez gubitka. Jedna bolnica recimo ima uz prihod od HZZO-a još 20% veći prihod od vlastitih aktivnosti. Druga ima 0% prihoda osim HZZO-a. Jedna ima na isti broj kreveta 30% veće rashode od druge sa istim brojem usluga. Dakle, radi se najvećim dijelom o subjektivnom, a ne objektivnom razlogu. I ono što bih još htio ispraviti, članak 99. koji određuje da budući direktor budućeg Zavoda za zdravstveno osiguranje može biti na skupštini smijenjen ako uđe u deficit. Taj članak je kolega proglasio smiješnim. Ja mislim da je on vrlo ozbiljan jer takav članak se ne odnosi na poslovanje zdravstva nego HZZO-a kojem je on na čelu. HZZO nikad ne smije biti u gubitku jer je to pravilo u svim drugim osiguranjima u svijetu.
Hvala. Ispravak, gospođa Ruža Lelić. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Uvaženi zastupnik Čačija je rekao da Vlada predlažući ove zakone nema socijalnu osjetljivost što nije točno. Mislim da kod ovih zakona se upravo vodilo o tome, pa ću ja samo navesti u članku 15. niz vidova zdravstvene zaštite koji se u potpunosti pokrivaju. Pošto mi vrijeme ne dozvoljava da sve iznesem samo ću iznijeti one koje mislim da su najvažnije kao što je laboratorijska, radiološka i druga djelatnost na razini primarne zdravstvene zaštite. Cijela primarna zdravstvena zaštita, zatim troškovi, smještaj i prehrane kroničnih psihijatrijskih bolesnika, kemoterapija, radioterapija. Isto smještaj i prehrana, zatim hitna medicinska pomoć, hitna stomatološka pomoć, hitni medicinski prijevoz, kućne posjete za akutna stanja, zdravstvena njega u kući, lijekovi s osnovne liste lijekova, patronažna zdravstvena skrb. I također, recimo da su ovdje, evo od administrativne pristojbe oslobođena djeca do 18 godina života i invalidi sa oštećenjem 80%. I predviđa se da će tim vidom oslobođeni biti administrativne pristojbe oko milijun stanovnika. Zatim da se sada troškovi prijevoza …
Hvala lijepa.
… su do 40 kilometara i da će biti oslobođeni oni koji su u brdsko-planinskim …
Hvala lijepa.
Hvala.
Na redu je Klub HNS-a, gospodin zastupnik Jozo Radoš. Izvolite. Ima 9 klubova i 18 pojedinačno. … [[Upadica se ne razumije.]] Molim? … [[Upadica se ne razumije.]] 9 klubova i 18 pojedinačno tako da danas imamo …
Gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre, kolegice i kolege. Klub zastupnika Hrvatske narodne stranke nije podržao ovaj Prijedlog zakona, ovoga paketa u prvom čitanju jer smatramo da zapravo se ne radi o nekakvim bitnim pomacima. Po našem mišljenju vrlo su loše najave velikih poteza, izigravanje nekakovih reformi a da zapravo se u osnovici ništa ne mijenja i sve ostaje isto kao što je bilo i prije. Dakle, u temeljima nema velikih promjena. Govori se naravno o reformi, reforma je potrebna. Deklarirane stavove Vlade o tome kako je opsežna i duboka reforma financiranja zdravstva hitna i neophodna naravno podržavamo, međutim mi te reforme u ovim zakonskim prijedlozima ne vidimo. A kako nije došlo do promjene koncepta u drugom čitanju, a nije ga ni moglo očekivati se u tako kratkom vremenu, naravno Klub zastupnika Hrvatske narodne stranke će i u drugom čitanju biti, dakle, protiv ovoga paketa zakona. Sustav zdravstvenog osiguranja, sustav zdravstvene zaštite u Republici Hrvatskoj je jedan birokratiziran, nepregledan sustav sa ogromnim brojem povjerenstava, sa stotinama pravilnika i taj sustav po ovim zakonima, ako samo pogledate koje sve pravilnike treba donijeti temeljem ovih zakona, vidjet ćete da taj sustav ostaje isti kakav je bio i prije. Hrvatski zavod za zdravstveno osiguranje je socijalistički fond. To nije moderna osiguravateljska kuća. To je kuća koja nema nikakove konkurencije ni u obaveznom zdravstvenom osiguranju, ni u dopunskom zdravstvenom osiguranju, a ako nema konkurencije onda ne možemo očekivati da će biti nekih ozbiljnijih i većih pomaka. U modernijim sustavima zdravstvenog osiguranja u Europi, jedan od takovih je nizozemski koji je isto u fazi promjena. Postoje konkurencija na razini osiguravateljskih kuća i u obaveznom i u dopunskom i u dobrovoljnom zdravstvenom osiguranju. Ali jednako tako postoji i konkurencija među davateljima zdravstvenih usluga. Ovdje u našem konceptu, u našem postojećem sustavu zdravstva i u ovome navodno novom konceptu ništa se u tom smislu ne mijenja. Prema tome, sve pomake koje ćemo postići neće biti dovoljni da se zdravstveni sustav promijeni iz temelja. A to je navodno deklarirana želja, tako piše ovdje u strategiji i tako piće i u uvodnom dijelu ovih zakona. O opsežnoj i dubokoj reformi zdravstvenog sustava u Republici Hrvatskoj. Naravno da neke stvari iz ovih zakonskih prijedloga treba podržati kao što je inzistiranje na preventivi, ali tu će malo pomoći zakoni. Na telemedicini, naravno to je praćenje modernih tehnoloških trendova, za to isto nije potrebna promjena zakona. Jedinstveni unutarnji nadzor, ustroj zdravstvenih ustanova, naravno da je to trebalo učiniti i prije. Nemogućnost privatne prakse u zdravstvenoj ustanovi u kojoj liječnik radi. Naravno da to podržavamo, ali to su sve vrlo sitni pomaci, a cijeli sustav, dakle, ostaje ustrojen kakav je bio i prije. Ono što osobito zabrinjava to je da sustav zdravstvene zaštite na ovoj srednjoj razini, na županijskoj razini, dakle, županijskih bolnica ostaje potpuno isti kakav je bio. A mi znamo u kakvom su stanju županijske bolnice u Republici Hrvatskoj, u stanju zapravo koje je potpuno neodrživo. Te županijske bolnice nemaju dovoljno financijskih sredstava temeljem zakona koje je donio ovaj Hrvatski sabor zato što je sustav samo po ovlastima decentraliziran, ali nije i po financijskim mogućnostima. Onda ne mogu održavati ni tekuće poslovanje, a kamoli da se iz tih sredstava može raditi modernizacija bolničkoga sustava u Republici Hrvatskoj. I ponovno moram podsjetiti da je plan modernizacije koji je bio donesen 2003. godine, koji je u petogodišnjem razdoblju iznosio oko 7 milijardi kuna što je veliki novac, ali i velik je i posao, da je taj plan modernizacije bolničkog sustava srušen i da se samo neke bolnice u Republici Hrvatskoj vjerojatno po nekim političkim razlozima moderniziraju, a da one kojima je najveća potreba kao što su županijske bolnice u Vukovaru, Vinkovcima, Sisku itd., da te bolnice ostaju izvan bilo kakove modernizacije, a naravno sa županijskim izvorima sredstava nema govora da će do te modernizacije doći. Prema tome, u tom segmentu ovaj paket zakona ne daje nikakove pomake. Dakle, pomaci su doista vrlo sitni i naglasci koje ministar vrlo često ovdje spominje i troši na njih previše riječi kao što je da će upravna vijeća domova zdravlja uvjet da bi netko bio član upravnih vijeća biti da ima visoku školsku spremu, to naravno je u redu, ali nije problem vjerojatno to temeljni problem, nego je problem naravno ustrojstva domova zdravlja i naravno uloge tih upravnih vijeća. Logično je naravno da kao što ministar kaže dimnjačar ili netko drugi koji nema veze sa zdravstvenim sustavom ne bi trebao biti upravitelj, odnosno član upravnog vijeća, ali to je vrlo sitni pomak, poneka često puta oni koji znaju nanose više štete sustavima nego oni koji ne znaju, koje naravno drugo pitanje, ne tiče se samo zdravstva. Naravno i naglasci od zaštite zdravlja na otocima, to je u redu, ali nije to temeljni problem zdravstvenog sustava nego njegovo ukupno poslovanje. Dakle ovi su zakoni pokušaj da se izliječi jedan bolesnik, taj bolesnik je zdravstveni sustav Republike Hrvatske, da je to tako pokazuje i činjenica da smo u rebalansu proračuna koji smo imali ovdje prije 15-tak dana gotov sve što smo imali viška ostvarenoga u proračunu prebacili u zdravstveni sustav. To je potvrda priznanja Vlade Republike Hrvatske kako je taj zdravstveni sustav bolestan i ovim pomacima koji su vrlo sitni nema govora da će doći do ozbiljnijeg ozdravljenja toga sustava jer sustav kao što sam rekao više-manje ostaje isti kakav je bio i prije. Prema tome, nas u Hrvatskoj i nakon ovih zakona i nakon godine dana koliko će trebati da se Hrvatski zavod za zdravstveno osiguranje uskladi svoje ustrojstvo sa ovim zakonima mi ćemo više-manje biti na istoj poziciji, imat ćemo istu unutrašnju strukturu, iste probleme, ove male financijske injekcije koje će se navodno postići opterećujući građane preko uvođenja dvostruke liste lijekova, preko participacije koja ostaje će biti premale, presitne da bi se taj sustav doista postaju na zdrave osnove, da bi se postavili minimalni standardi zaštite zdravlja svih, a da bi se onima koji imaju mogućnost platiti više omogućilo da imaju i zdravstvenu zaštitu višega standarda, to ovaj sustav gotovo ne omogućuje. Mi u dobrovoljnom zdravstvenom osiguranju makar imamo dakle dobrovoljne osiguravateljske kuće nismo postigli gotovo ništa osim dijagnostike i često puta nakon dijagnostike koja se može dakle platiti ponovo se bolesnici opet oni koji su imućniji vraćaju u redoviti dakle sustav zdravstvenog osiguranja i umjesto da ga odterećuju oni ga dodatno opterećuju. Prema tome i u tom segmentu ovaj paket zakona, dakle Zakon o dobrovoljnom zdravstvenom osiguranju i Zakon o obaveznom zdravstvenom osiguranju ništa ne mijenjaju, dakle sustav ostaje kakav je. Prema tome, ne možemo očekivati da ćemo nešto krupno postići i zapravo i nakon ovih paketa zakona i nakon strategije koja je donešena Republiku Hrvatsku tek čega nova ozbiljna cjelovita reforma zdravstva. Ovo su razlozi, dakle temeljni razlozi zašto Klub zastupnika Hrvatske narodne stranke neće podržati ova četiri zakona. Hvala lijepa.
Hvala. Imamo dva ispravka. Prvi, gospodin zastupnik Andrija Hebrang. Izvolite.
Hvala lijepo. Moram ispraviti krivi navod kolege Radoša kada je rekao da je prekinut niz od 7 milijardi kuna investicija. Ni jedna naslijeđena investicija nije prekinuta, a otvorene su nove investicije kao što je izgradnja Centra za transplantaciju, kao što je obnova novih odjela i bolnica. Posebice kolega Radoš nije vam točna izjava da je bolnica Vukovar zaobiđena pri obnovi investicijama. To nije točno jer smo upravo 2004. godine dobili na naš zahtjev kredit Vijeća Europe upravo u tijeku investicije od 100 milijuna kuna u vukovarsku bolnicu koja će se ne samo obnoviti nego nadograditi sa velikom poliklinikom i drugim odjelima. Na žalost upravo 2000. godine je prekinuta investicija u Vukovaru i javile su se želje da se ta bolnica zatvori. 2004. obnovljena je investicija i ona će biti u sljedeće tri godine sigurno dovršena.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, gospodin zastupnik Slaven Letica. Izvolite.
Ispravljam netočni navod veleučenog kolege Radoša da je hrvatski zdravstveni sustav bolestan. Prema svim međunarodnim komparacijama hrvatsko je zdravstvo još uvijek bez obzira na štetočinjsko djelovanje stare vlasti, a djelomično na žalost i nove vlasti nalazi se na 38. mjestu po izvrsnosti među 191 zemljom. Postoji opasnost da samo promjenama pogoršamo taj vrlo, još uvijek vrlo zdravi zdravstveni sustav.
Hvala. U ime kluba HSLS-a, gospodin zastupnik Zlatko Kramarić. Izvolite.
Štovani gospodine potpredsjedniče, štovani gospodine ministre, kolegice i kolege. Današnja rasprava ipak se čini mi se odvija pred nešto većim brojem publike nego kad smo … [[Govornik se ne razumije.]] o strategiji koja se događala u kasne popodnevne sate, a s druge strane ja se držim ovo što je kolega Radoš rekao da neki koji ne dolaze iz sustava poneki puta o tom sustavu mogu biti objektivniji kritičari i prosuditelji što se tamo događa nego oni koji iz tog sustava dolazi i činjenica da čini mi se u Visokom domu sjedi, ako se ne varam 14 liječnika, to je gotovo 10% sastava ovoga Doma, da tu sjedi jedan bivši ministar zdravstva i to još između inoga i ratni ministar zdravstva doista pokazuje kako stranke vode itekako računa o tome koga će poslati ovaj Visoki dom i da je zdravstvo prilično dobro ili čak predobro zastupljeno, … [[Govornik se ne razumije.]] nadzastupljenosti. Prilikom svog prvoga čitanja u ime kluba HSLS-a sam bio dosta skeptičan i kritičan prema ovom ponuđenom paketu zdravstvenih zakona, ali poslije toga vas ipak zovu ljudi i pokušavanjem zapravo ovih sustava iznutra objasniti kako taj sustav funkcionira. I upravo ono što je kolega Letica rekao da gdje bi nama bio kraj kada bi svi društveni podsustavi stajali tako dobro kao što stoji hrvatsko zdravstvo kao što stoji hrvatsko zdravstvo u odnosu na neke druge naše podsustave pa sam u međuvremenu nešto ublažio te svoje stavove. I između ovih radikalnih reformi rotacionih ja sam također za ove konzervativne, to su one malih koraka, usta punih strpljenja, možemo doći do onoga što bi trebalo biti cilj ovih zakona a to je pružanje kvalitetne i dostupne zdravstvene zaštite svim našim građanima i adekvatnijeg funkcioniranja zdravstva u postojećim financijskim uvjetima za koje ćemo se složiti da su daleko od toga da ih možemo proglasiti sjajnim. I već odavno je jasno svima nama da se zdravstveno područje u doslovnom smislu tiče svakoga našega pojedinoga građanina. Kažem, mi smo u prvom čitanju bili nešto skeptičniji i uvijek smatrali smo da je dobro da se razmotre sva iznesena stajališta i prigovori jer imamo i na tome smo inzistirali da rasprave ne smiju biti ideološke, da ne smiju biti stranački obojene, doista da je to itekako važno da se postigne puni konsenzus i da nikakva rasprava, reforma o strategijama ne smije se svoditi na tome koja je politička opcija smijenila koliko ravnatelja nego upravo da se kroz jedan međustranački i unutar parlamentarni dijalog pokuša doći do što kvalitetnijih rješenja. Uvijek je sa reformama tako da li će ta rješenja kvalitetnija proizaći, da li će se doista ostvarivati prava za sve naše građane, i za one siromašne, i za one socijalno ugrožene i za umirovljenike, ali isto također smo svjesni da postoje oni čija platežna moć dopušta da plate zdravstvenu uslugu. To ćemo tek vidjeti kako će se onda realizirati. Do određenih promjena ovih tih malih koraka i usta punih strpljenja mislimo da je društvo ali isto ćemo u ime kluba izreći i neke nedostatne za koje mi mislimo da se još uvijek mogu promijeniti i da ih zapravo zakonodavac može ugraditi u ovaj konačni prijedlog zakona, pa ćemo poći od konačnog prijedloga zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zdravstvenoj zaštiti. Tako tamo u članku 3. se propisuje obvezu da županije i gradovi moraju osigurati sredstva za pokriće gubitka zdravstvenih ustanova čiji su osnivači. Mislimo da to u praksi je veliki problem kako će to funkcionirati jer su nažalost ti gubici pojedinih zdravstvenih ustanova poprilični od desetak do stotine milijuna kuna. I ono što mislim svima nama ovdje mora biti jasno da ti gubici prelaze proračune pojedinih gradova i županija, i onda doista ako oni su ti koji moraju pokriti … [[Govornik se ne razumije.]] iz kojih će oni to sredstava moći pronaći i bojim se da ovaj transfer, pokušaj da se transferira gubitak na lokalnu samoupravu i područnu upravu da će ići vrlo teško ili gotovo nemoguće. Isto također moramo poći od jedne isto opće poznate činjenice da nisu sve županije odnosno sve regije u Hrvatskoj podjednako razvijene i nisu svi proračuni gradova i županija jednako visoki i opet se zapravo postavlja pitanje kako podmirivati te dugove i što je rezultat da zapravo naši građani neće biti jednaki u ostvarivanju svojih prava u dobivanju zdravstvenih usluga. Zato kažem, tu treba pronaći neku drugu formulu, neko drugo rješenje a ne samo kažem ovako jedan puki mehanički birokratski transfer. Nadalje, u članku 25. stoji da se na području županija osniva najmanje jedan dom zdravlja a na području grada Zagreba najmanje tri doma zdravlja. Opet kažem malo nejasna logika jer kada smo stvarali županije onda broj stanovnika nije bio taj princip po kojem su se osnivale. Nemaju sve županije isti broj stanovnika i ipak trebalo bi kažem voditi računa i mislimo da je to ta bitna racionalizacija mreže naših zdravstvenih ustanova da li doista je nužno da svaka županija baš mora imati svoj dom zdravlja. Isto također, uvijek treba skrenuti pozornost na one vrlo banalne životne praktične situacije. Ima mnogo osoba koji su stanovnici rubnog kraja određene županije pa im je bliže da odu u dom susjedne županije nego u svoju. Ja se mogu samo prisjetiti tamo 93. godine Našice su bile dio Požeške županije a zapravo manje-više su građani Našica bili vezani uz grad Osijek, pa doduše to je bilo … [[Govornik se ne razumije.]] tako da su Našice napustile Požešku županiju i tamo negdje sredinom devedesetih su postali djelom Osječko-baranjske županije. Ali svakako da takvih primjera ima koliko hoćete i upravo moramo voditi računa da i ovaj taj trenutni princip ne bude jedini isključiti princip. Ono što kao klub pohvaljujemo to je da se u ovom prijedlogu zakona vodi računa o razvoju medicine i samim time je u potrebi uvođenje specijalizacije u svim segmentima rada u sustavu zdravstva što je uistinu nužno kako bi se išli u korak sa svim dostignućima na tom području što recimo vrlo jasno stoji u članku 51. Tako je uvođenje specijalizacije više nego potrebno omogućiti i zdravstvenim radnicima srednje i više stručne spreme jer se radi o različitim specifičnim područjima rada. Doista mislim da ćete se složiti da bi u središte ove reforme trebalo staviti medicinske sestre koje predstavljaju jedan od najboljih dijelova našega zdravstva i upravo da zakonodavac ih mora stimulirati jer doista nam prijeti mogućnost ove profesionalne migracije a znamo što bi to zapravo značilo u sustavu funkcioniranja zdravstva. Nešto ću reći i o Končanom prijedlogu Zakona o obveznom zdravstvenom osiguranju. Mislim da je članak 15. nedorečen jer su navedene zdravstvene usluge čije plaće ne osigurava HZZO. Naime, u razvijenim zemljama svijeta su taksativno nabrojena bolesna stanja koje pokriva osnovno zdravstveno osiguranje u cijelosti a to su akutno nastala stanja, infektivne bolesti, psihijatrijske bolesti, maligne bolesti i određene kronične degenerativne bolesti. U stavku 4. članka 15. govori se da troškovi smještaja i prehrane u zdravstvenoj zaštiti za liječenje akutnih bolesti i stanja pokriva zdravstveno osiguranje sa 70% ali ne navode se koja su to ta bolesna stanja. U članku 16. su tako utvrđene dvije vrste lijekova, osnovna i dopunska gdje se osiguranicima osiguravaju besplatni generični lijekovi, izvorni lijekovi koji su skuplji i za koje je potrebna doplata. Ovdje je došlo do činjenica je značajnih poboljšanja jer će se utvrđivanjem osnovne liste lijekova ona sadržavati medio-ekonomski najsvrsishodnije lijekove za liječenje svih bolesti te će osigurati … [[Govornik se ne razumije.]] lijekova za koje je dokazano da su medicinski prihvatljivi što želimo vjerovati da će značiti i prihvatljiviju cijenu tih istih lijekova. Ovo bi trebalo značiti racionalniju potrošnju lijekova gdje će osiguranicima osiguravati besplatni generični lijekovi, izvorni lijekovi koji su skuplji i za koje je potrebna doplata. Ovo zasigurno ide prema smanjenju prava pacijenta po našem mišljenju jer će oni morati sigurno doplatiti za određenu vrstu lijekova koji se budu nalazili na dopunskoj listi budući da se neki izvorni lijekovi ne mogu zamijeniti generičnim lijekova a postavlja se i pitanje iste kvalitete djelovanja generičnih lijekova u odnosu na izvorne lijekove. Pitamo se koje su mjere prema kojima će se ti lijekovi svrstavati na ove dvije liste jer za neke lijekove i postoji niz generičnih lijekova i bolje i lošije kvalitete. Ovdje ipak postoji utisak da ovo ide u smjeru samo racionalnije potrošnje lijekova ali još uvijek kažem ostaje problem s onim pacijentima koji za svoju terapiju koriste izvorni lijek, a taj lijek bude nakon donošenja ovoga zakona stavljen na dopunsku listu. Hoće li oni i dalje zadržati pravo da u svojoj terapiji koriste izvorni lijek? Mislim da o tome treba voditi računa i nadam se da zakonodavac ima rješenja. Ovdje moram opet ponoviti ono što smo rekli za vrijeme rasprave o Nacionalnoj strategiji zdravstva, a tiče se članka 28., stavka 3. u kojem stoji da su od plaćanja administrativne pristojbe oslobođena djeca do 18 godina, invalidi s oštećenjem do najmanje 80%. Oslobođeni od plaćanja administrativnih pristojbi trebali bi biti i najugroženiji dijelovi stanovništva. Na primjer osobe koje primaju socijalnu pomoć, nezaposlene osobe i umirovljenici koji imaju mirovinu nižu od recimo 1200 kuna. Takva prava najugroženijih dijelova stanovništva jesu ono što čini socijalnu komponentu neke države. I mislim da o tome moramo voditi računa. Da isto moramo shvatiti da je veliki dio naše populacije, našeg stanovništva da su siromašni ljudi i trebalo bi razmisliti da osobe koje su socijalno ugrožene imaju pravo na zdravstvenu zaštitu koja bi se … [[Govornik se ne razumije.]] ne iz sredstava HZZO-a već iz posebnog Fonda socijalne skrbi pri Ministarstvu. Takav fond sada ne postoji, a potreba za sredstvima kojima bi se osigurala ta prava stalno raste. I članak 66. u cijelosti je potrebno izmijeniti po našem mišljenju jer se njime ograničava korištenje prava iz obveznog zdravstvenog osiguranja na hitnu medicinsku pomoć onim osiguranicima i obveznicima koji nisu uplatili doprinos za najmanje zadnjih 30 dana. Riječ je o ovim redovitim, neredovitim ovim platišama. Mislim da bi se, ne bi smjelo dovoditi u pitanje živote osiguranika već bi Zavod morao pronaći neko drugo rješenje za naplatu svojih potraživanja. Kažem koja nisu sporna, ali se moraju naći mehanizmi koji bi ipak prije svega u središte pozornosti stavili ipak život kao nešto što je najdragocjenije. U Konačnom prijedlogu zakona o dobrovoljnom zdravstvenom osiguranju u članku 18. se propisuje da ugovaratelj dodatnog zdravstvenog osiguranja između ostaloga je i tijelo državne vlasti. … [[Govornik se ne razumije.]] ovoga članka nije razvidno hoće li sva tijela državne vlasti ugovarati dodatno zdravstveno osiguranje za svoje zaposlenike ili ne i potrebno je jasnije utvrditi uvjete kada je ugovaratelj dodatnog zdravstvenog osiguranja tijelo državne vlasti. Konačni prijedlog zakona o zdravstvenom osiguranju i zaštiti zdravlja na radu i dalje su ostale da se uređenje velikog broja pitanja propisuje podzakonskim aktima što smatramo da nije dobro jer se na taj način stvara pravna nesigurnost i podzakonski akti uvijek nisu, svaki puta baš ponajbolje rješenje. Tako članak 5. propisuje što obuhvaća specifičnu zdravstvenu zaštitu radnika a opet nije jasno hoće li radnici bez obzira na posao koji obavljaju imati pravo na preventivne preglede, a u stavku 1. trebalo bi po našem mišljenju staviti riječ «godišnje» pa bi stavak glasio: Godišnji liječnički pregledi i dijagnostičke postupke radi utvrđivanja radne sposobnosti». Time bi se upravo uklonila ova dilema da li se ti pregledi obavljaju svake godine i doista samo kažem umetanje ove jedne riječi rješava ovu nepotrebnu dilemu. U članku 6. tako stoji da se prema ovom Zakonu smatra ozljedom na radu, smatra, što se sve smatra ozljedom na radu? Mislimo da ga treba nadopuniti i dodatnim stavkom i dodatnim stavkom koji će za kao povredu na radu i smatrati i bolesti izazvane negativnim psihičkim utjecajem odnosno zlostavljanjem, mobing, ne smijemo to zaboraviti, od strane poslodavaca i ostalih zaposlenika u radnoj okolini. Mislim da se time, bi se samo naš Zakon o zdravstvenom osiguranju i zaštiti zdravlja na radu na neki način modernizirao, europeizirao. Isto tako smatramo da, u našem Klubu da se treba osvrnuti na članak 7. iz ovoga Zakona a isto stoji u Zakonu o obveznom zdravstvenom osiguranju što smo prije, već prije svega, što smo već spomenuli kojim se ograničava pravo na hitnu medicinsku pomoć ukoliko osiguranici nisu redovito uplatili doprinos odnosno nisu ga uplatili najmanje za 3 mjeseca. Ponovo ponavljamo ne smije se dovoditi u pitanje život osiguranika već Zavod mora naći neki drugi mehanizam, drugo rješenje za naplatu svojih potraživanja. … [[Govornik se ne razumije.]] treba istaknuti da je predlagatelj ovih Zakona samo djelomice iskoristio mogućnosti da donošenje ovih zakona poboljša predložene tekstove zakona te da ih učini po našem mišljenju socijalno osjetljivijim. Djelomična je težnja zakonodavca da se stupanj zdravstvene zaštite na teret države što više smanji te bi se tako približili standardima Europske unije. Međutim mi ipak imamo određene specifičnosti koje ipak ove zemlje članice Europske unije i nemaju i o tome treba voditi računa jer je veliki broj radno pasivnog stanovništva iznimno loša obrazovna struktura i veliki broj umirovljenika. To su činjenice, činjenice suvremene Hrvatske. Kažem mi se nažalost ne možemo još uvijek uspoređivati sa zemljama koje su … [[Govornik se ne razumije.]] daleko snažnije od nas a svakako i da to gospodarstvo određuje i financijsku snagu njihovog stanovništva koje samostalno sigurno može puno lakše podmiriti veći dio zdravstvenih troškova nego što ga to mogu naši građani. Upravo je stoga nužno da se cjelokupni naš zakonodavni, zdravstveni sustav još uvijek treba koliko je god to moguće bazirati na određenoj vrsti solidarnosti ukoliko ne želimo bolesnu naciju koja bi opet zbog skupoće liječenja neće moći priuštiti odgovarajuće liječenje jer dugoročno gledano to će biti ipak puno skuplje negoli do sada, a upravo svakako da treba jačati ostale podsustave društva kako bismo se, kako bi i društvo a samim time i stanovništvo financijski ojačali i ipak ovoga momenta mislimo da veći dio troškova liječenja mora snositi HZZO. Mislim da je zakonodavac prilikom predlaganja zakona trebao izraditi ovdje simulacije koje bi recimo otprilike moglo odgovoriti na pitanje što za jednu prosječnu obitelj sa današnjim primanjima značilo liječenje pojedinoga njenoga člana od najčešćih bolesti koji svakako nisu nikakva tajna. Kažem bojim se da bi rezultati takve simulacije bili porazni i upravo zbog toga mi u Klubu mislimo, podržat ćemo ovaj Zakon upravo zbog toga što, ovaj paket zakona što smo svjesni da je ipak riječ još uvijek o našem najboljem podsustavu ali isto inzistiramo da se ima osjećaja za ovu socijalnu komponentu jer ona je upravo zalog za jednu zdravu, radno sposobnu naciju bez koje zapravo ona nema budućnosti. I kako sam već rekao da u ovom našem, u ovom našem Saboru djeluje 14 liječnika i jedan bivši ministar ali djeluju i neki ljudi koji se također bave sa zdravstvom pa treba pohvaliti i sve one inicijative koje idu ovdje iz ove saborskih klupa koje ovako djeluju, možda ovako benigno ili čak neki to podvode pod rubriku zabavno ali evo recimo ovo što vodi kolega Letica to je ta borba protiv pušenja. I mislim da eto na taj način je on kao saborski zastupnik upravo učinio isto prilično mnogo da se javnost senzibilizira zapravo da je pušenje itekako štetno i da bi ga trebali ako nigdje drugdje mi ovdje u sabornici dati svoj primjer pa se eto te, te društvene napasti i 21. stoljeća što prije oslobodili. Kažem još jedanputa vrlo ozbiljne ove primjedbe koje dolaze iz Kluba ali kako je doista riječ o najboljem društvenom podsustavu u našem društvu, zdravstvu mislimo i se zalažemo za ove konzervativnije ove promjene. Znači ne radikalne nego konzervativnije. … [[Govornik se ne razumije.]] mi ćemo dati ovu potporu, ali s time isto mislim da se ove neki, ove primjedbe koje su vrlo benigne, koje nisu maliciozne i upravo ova činjenica da ta osjetljivost, osjetljivost za financijski i materijalni položaj većeg dijela stanovništva da bi, ne bi bilo loše kad bi se ugradilo i mislim što se meni čini čak je tekst prijedloga ovih, ovog paketa zakona puno bolji od njegove percepcije u javnosti. Što opet, se, … [[Govornik se ne razumije.]] javlja se problem ...kakav je to public relation našeg ministarstva kada zapravo i relativno dobre zakonske ili prihvatljive zakonske tekstove se u javnosti na jedan potpuno krivi način percipiraju. No dat ćemo potporu. Hvala.
Hvala. Za Klub HDZ-a poštovani zastupnik Andrija Hebrang. Izvolite.
Štovani gospodine predsjedniče, štovani gospodine ministre, kolegice i kolege. Pred nama je u drugom čitanju paket od 4 zdravstvena zakona koji su moji kolege prethodnici danas ovdje nazvali malom reformom zdravstva. Doista, to je mala reforma zdravstva, jer za veliku reformu sustava postoje samo dva pitanja – da li je ona potrebna i drugo ako je potrebna da li za nju imamo konsenzus. Nema velikih reformi zdravstva ni u jednoj zemlji u svijetu, a pratimo ih već godinama bez političkog konsenzusa, pa i ovdje danas za ovom govornicom sigurno ćemo vidjeti više političkih nego argumentiranih rasprava što nije loše, jer zdravstvo jest na žalost jedan od argumenata u političkim borbama. Ako je to sa ciljem poboljšanja zdravstvenog stanja i sa ciljem poboljšanja uvjeta liječenja za naše bolesnike onda ja to pozdravljam. Zašto nije bilo konsenzusa za veću reformu sustava. Zato jer ga nije bilo ni u prošlom sazivu, ni u pretprošlom, ni u jednom od ovih 15 godišnjih saziva Sabora. Mi smo samo da vas podsjetim 1993. donijeli prve velike zakone o zdravstvu. Prije toga su bile izmjene i dopune. '93. nismo ni mogli ići na neki konsenzus. Bilo je to vrijeme rata, bilo je to vrijeme agresije na Hrvatsku državu i nisu bili baš uvjeti za neka velika dogovaranja. Bilo je vrijeme za spašavanje onoga što se spasiti može. '96. smo okupili koalicijsko povjerenstvo za izmjenu tadašnjeg zakona. Ono se raspalo nakon tri mjeseca. Koliko znam sadašnji ministar, docent dr. Ljubičić je također uputio poziv za konsenzus na početku pisanja zakona, ali opet nije uspio. Dakle, mi ćemo vjerojatno sazreti ja se nadam kroz koju godinu za takav konsenzus. Pri tome mislim na sve stranke bez izuzetka jer bez takvog konsenzusa nema velikih organizacija u ovom sustavu. Zbog toga ovaj paket zakona ne pravi krupne korake i mislim da je to dobro. Dobro iz dva razloga, ne samo što nema konsenzusa nego zato što je to vrlo velika vjerojatnost da ne pokvarimo ono što je dobro. Čuli ste profesora Leticu on je citirao Svjetsku zdravstvenu koja je rekla da je hrvatsko zdravstvo među 35 najkvalitetnijih sustava zdravstva između 192 zemlje članice Svjetske zdravstvene organizacije. Mislim da je ovo prilika da se zahvali svim zdravstvenim djelatnicima, liječnicima, sestrama, tehničarima, njihovim suradnicima jer za ovako visoki plasman oni apsolutno zaslužuju ovakvu javnu zahvalu. Dakle, po zdravstvenim pokazateljima smo još i bolji čak trideset i prvi između 192 zemlje. Po organizaciji sustava su nas svrstali na 35 mjesto između 192 zemlje. Znači, imamo nešto što je dobro i što ne treba olako dovoditi u pitanje ili velikim nekakvim reformama ugroziti, nego malim koracima poboljšavati na temelju konsenzusa što većeg broja društvenih faktora koji su na sceni. Što je dobro u tom sustavu dakle ovim zakonima nije narušeno i to je već velika, velika stvar. Nije lako popraviti ono što nije dobro. Mi smo vidjeli strategiju iz 2000. godine. Ona je bila izvrsna. Ona je detektirala 15 najvećih problema u sustavu, ali nije ih uspjela riješiti. Naravno da ih nije uspjela riješiti jer ponavljam opet nije bilo konsenzusa. U sadašnjoj strategiji koju smo nedavno usvojili vjerujem da ćemo do kraja mandata ove Vlade riješiti barem 10% ciljeva što bi bilo jako, jako puno. Dakle, ono što treba držati kao veliko dostignuće sustava to su ocjene Svjetske banke, Svjetske zdravstvene organizacije koje kažu da za taj novac koji ova država ima pružamo apsolutno puno, puno više našim pacijentima nego druge zemlje sa puno većim bruto nacionalnim dohotkom. To se takva dobra ocjena temelji na zdravstvenim pokazateljima i ja ću sada podsjetiti jer to je važno reći, ljudi to moraju znati i treba i ponoviti. Mi smo unatoč rata i ratnih razaranja u zdravstveni sustav do sada investirali 5 milijardi kuna za obnovu zdravstvenih objekata. Sada su u tijeku veliki investicijski zahvati kao što je potpuna obnova vukovarske bolnice, kao što je izgradnja Centra za transplantaciju i dovršenje velikog projekta “Rebro“, bolnice u Zaboku itd. Dakle, investicije nisu smanjene iako su one bile prvih par godina usmjerene u obnovu onoga što je ratom porušeno, a na žalost znate da su zdravstvene ustanove bile česti cilj neprijateljskog topništva. Unatoč takvih ratnih zbivanja mi se možemo pohvaliti i među rijetkima smo u Europi koji su novorođenačku smrtnost smanjili sa gotovo osam promila 1990. na 4,9 promila prošle godine. Perinatalnu smrtnost smo prepolovili sa 10 promila na nešto malo iznad 5 promila u 15 godina. Zatim, smrtnost od cirkulacijskih bolesti koje su danas najčešće bolesti sa 11 na 87 na 100 000 stanovnika. Znači, smanjili smo je za 30%. … [[Govornik se ne razumije.]] vaskularne udare smo gotovo prepolovili. Treba reći da smo i od izhemijske bolesti srca sada puno bolje plasirani jer manje umiremo. U godinu dana čak 11% je smanjena smrtnost od akutne ishemije srca itd. itd. Što se tiče pokazatelja očekivano trajanje života, o njemu uvijek govorimo ono je više posljedica standarda, a samo 10% zdravstva. No, i tu imamo kvalitetni iskorak jer je očekivano trajanje života koje je bilo 15 godina 73 godine i bili smo jednaki kao prosjek tadašnje Europe. Danas je 75 godina, a u Europi je 74. Znači za jednu godinu dulje živimo od prosjeka Europe, naravno ne još uvijek Europske unije što je i logično. Dakle, to su kvalitetni pokazatelji i treba se držati one naše liječničke primum non nocere. Prvenstveno ne škoditi. Dakle, sve što radimo mora biti usmjereno na to. Ovaj paket zakona je poboljšao puno u organizaciji i ovi pokazatelji će sigurno nakon primjene ovog zakona već za nekoliko godina biti još bolji. Ono što nije riješio ovaj paket i neće riješiti bez konsenzusa je jedan od čimbenika za kvalitetu zdravstvene zaštite. Mi od 3 čimbenika koje svjetski, temeljni udžbenici o upravljanju u zdravstvu propisuju imamo dva. Imamo vrhunsku izobrazbu osoblja i imamo dobro upravljanje. Kad kažem dobro pozivam se na 31. mjesto u organizaciji upravljanja, oprostite 35. mjesto u organizaciji upravljanja koje zdravstvena meće među 192 zemlje. Ono čega nemamo je treće. Nemamo stabilno financiranje. Stabilno financiranje neće biti, još jedanput naglašavam, neće biti postignuto ovim zakonom. Samo će se popraviti. Stabilno financiranje čeka neka bolja vremena velikog konsenzusa svih stranaka. Prema tome, ovi zakoni nisu ostvarili ono što se traži i što je OECD još 2000. godine rekao da financiranje sustava mora biti proporcionalno bruto nacionalnom dohotku. Mi u ovom trenutku još uvijek više financiramo sustav nego što nam bruto nacionalni dohodak dozvoljava, u objektivnim mjerilima. Zato izdvajamo 9% od BDP-a, najviše od svih europskih, a zapravo i svih zemalja u svijetu. Ono što ovaj zakon popravlja to je odnos prema novcu, prema novcu znači građana, jer uspostavlja 3 velika i važna stupa financijske kontrole. Jedan od njih je sam sustav novog Zavoda za osiguranje kojim više ne upravlja hrvatska Vlada, nego skupština. Mnogi kažu to je vraćanje unatrag. Možda i jest, ali taj korak unatrag su učinile sve europske zemlje i ni u jednoj vlada ne upravlja državnim osiguranjem nego skupština osiguranika. Njihov korak unatrag se pokazao dobrim pa pokušajmo ga učiniti i mi. Ta skupština odgovara za balans rashoda i prihoda HZZO-a, donosi odluke ukoliko se on poremeti, donosi i razrješenje ravnatelja HZZO-a ako on dovede svojim rukovođenjem do povećanja rashoda u odnosu na prihode. Ali isto tako se nameće i obveza ravnatelja, ali ne samo ravnatelja ustanova nego i svih šefova odjela. To je odrednica koja postoji u zemljama Europske unije već davno, mi ju prihvaćamo tek sada. Odgovornost za financije u zdravstvu znači odgovornost za narodno zdravlje. Jer onaj koji troši novac nenamjenski taj je odgovoran za nedovoljne zdravstvene pokazatelje. A kod nas nenamjenskog trošenja novca ima strašno puno. Tu smo mi samo jedna karika u svjetskom lancu. Uzmimo lijekove, ovaj zakon određuje listu A i listu B. Pogrešno se, i ovaj put se je čuo, a i u prošlom čitanju da su lista A generički lijekovi, a lista B nisu. Ministar je jasno rekao, lista A nisu samo generički lijekovi, to su i originalni lijekovi koji će među paralelnim lijekovi na ponudi dati najmanju cijenu. Dakle tu će biti oko 50 do 60% generika, a ostalo će biti originalni lijekovi. Ti generici, i to treba neprestano isticati, po svom djelovanju terapijskom nisu slabiji od originala, jer iza toga stoji i Svjetska zdravstvena organizacija i naše institucije, pogotovo Agencija za lijekove koji nadziru kvalitetu uvezenog ili proizvedenog lijeka. No što se hoće postići sa ovime? Hoće se postići da ne bacamo godišnje milijardu i 200 milijuna kuna u kanalizaciju. Naime, opet prema podacima Svjetske zdravstvene organizacije 40% svih propisanih lijekova od hrvatskih liječnika nikad ne završi u tijelu bolesnika, nego u kućnim ljekarnama, nakon isteka roka ide u smeće ili kanalizaciju. Kad je taj podatak bio iznesen u Ženevi na skupštini Svjetske zdravstvene organizacije za Hrvatsku da 40% propisanih lijekova vrijednih milijardu i 200 milijuna kuna nikad ne uđu u tijelo bolesnika nego se bacaju onda je jedan kolega iz jedne druge zemlje rekao, vi ste sretan narod, jer da to sve popiju tko zna koliko bi bilo više bolesnih. Prekomjerno liječenje je najčešća dijagnoza u Sjedinjenim Američkim Državama i zove se overtreatement. Smatra se da godišnje 200 tisuća ljudi u Americi, a i u drugim zemljama, samo druge nemaju kvalitetnu analitiku trpi zbog prekomjernog liječenja. 200 tisuća ljudi ima više štete nego koristi od lijekova. U Hrvatskoj je situacija toliko bolja što imamo manje stanovnika. Ali trpljenje od prekomjerne terapije je još žešće. Farmaceutska industrija agresivno nameće lijekove liječnicima. Sjetimo se samo 3 afere u posljednjih par mjeseci, afera velikog broja kongresa gdje se putuje po drugim kontinentima da bi se prepisivali lijekovi. Sjetite se afere kliničkih ispitivanja lijekova nedavno. Neki su imali račune u Austriji i tamo dobivali plaćeno za te postupke. Sjetimo se na kraju samo ptičje gripe. Zašto već dva mjeseca nema o ptičjoj gripi ni jedne vijesti, a do onda je bila svakodnevno vijest dana? Zato jer je farmaceutska industrija rasprodala zalihe tzv. lijekova protiv virusa. Nije ptičja gripa ni prije ni poslije bila manja ili veća. Radilo se samo o velikom interesnom lobiju. Na kraju gledajte na domaćem terenu što se događa zbog Plive, proizvođača lijekova. Zašto se to nije događalo kad smo prodavali INA-u? Nije došlo do destabilizacije monetarnog sustava zemlje, a zbog Plive je došlo. Zašto? Jer su profiti u farmaceutskoj industriji najveći profiti od svih djelatnosti u svim zemljama svijeta. I tu moramo racionalizirati i reći, farmaceutskoj industriji njezino da, ali prije svega pacijentu da, i to ono što mu treba. Ali ne ono što bi mu škodilo zdravlju. I zato je ova tehnologija liste A i liste B u nekoliko zemalja Europske unije isprobana, mi se koristimo njihovim iskustvima, ništa novoga ne unosimo nego koristimo njihova bolja iskustva. Naravno nešto je modificirana i poboljšana. Zbog toga mislim da će ovaj zakon dovesti do racionalizacije u potrošnji lijekova, što će značiti i poboljšanje za pacijenta, ali naravno i poboljšanje za financijski sustav. Ono što bi još trebalo istaći u ovim zakonima kao kvalitetno, to je svakako skraćenje liste čekanja. Malo se o tome govorilo. Mi ćemo biti prva zemlja u Europi koja će jamčiti pacijentu da nakon određenog broja dana čekanja ima pravo izaći iz sustava i dobiti plaćenu uslugu u privatnoj mreži zdravstvenih usluga. Također ono što je dobro to je preventiva. Netko je ovdje da ne treba preventivu rješavati zakonom. Mora se rješavati zakonom jer preventivni pregledi moraju postati obveza. Da bi postali obveza moramo obvezati liječnike i naravno za to ih moramo platiti. Jer ono što nije plaćeno to neće biti niti učinjeno. Pilot projekt u zadnje dvije godine je pokazao na razini primarne zdravstvene zaštite da je od svih pozvanih tzv. zdravih osiguranika čak 40% imalo patološki nalaz na takvom preventivnom pregledom. Dakle primjedbe da preventivni pregled troši novac ne stoje. Jer što se ranije bolest otkrije to je bolje za pacijenta, ali je bolje i za sustav jer je jeftinije liječenje. Novac koji ide na preventivu nikad nije bačen novac, to je novac koji je koristan i bolesniku i ukupnom financijskom sustavu. Jer štedi velike skupe izdatke koji se događaju kad je bolest dijagnosticirana u poodmakloj fazi. Mislim da bi ovdje još trebalo istaknuti i vrlo kvalitetan pokušaj odmaka organizacije sustava od politike. To je nešto što će vjerojatno u prvim godinama izazivati i nesnalaženje i možda određene krize. Ali svi nas upozoravaju ako u tom ustrajemo dobit ćemo jedan državni Zavod za zdravstveno osiguranje koji će biti vrlo profesionalan i kvalitetan i nakon toga bi mogli napraviti ono što je rekao kolega Radoš napraviti paralelne konkurentne sustave. Iskreno rečeno kad bi sad dali neki konkurentni sustav naše m HZZO-u naš HZZO ne bi dugo izdržao, a to ne bi bilo dobro za njegove osiguranike. Dakle i tu treba ići korak po korak i vrlo oprezno. Paket zakona definitivno prvi puta definira košaricu usluga koje se dobivaju iz osnovnog osiguranja. Zakonodavac se opredijelio na definiciju po principu postotka plaćanja, dakle nije nabrajao usluge koje idu u osnovnu košaricu nego je rekao koliko svake usluge osnovne košarice plaća državno osiguranje, a koliko dopunsko. To dopunsko sada nije na tržištu, ono ostaje socijalno, vrlo socijalno osjetljivo i tu ostajemo jedina zemlja u Europi koja nema taj dopunski sustav na tržištu. Drugim riječima taj dopunski sustav se plaća paušalnom uplatom, a ne tržišnom uplatom jer bi ona bila tri do četiri puta veća. U dodatku u ovom drugom čitanju, zakonodavac je precizno definirao listu A na zahtjev ovog Doma. Isto tako je uveo kategorizaciju medicinske tehnologije što će nadam se smanjiti nepotrebni odliv novaca u drugi lobi, a to je lobi proizvođača medicinske opreme koji je u stanju rušiti sustave i političke i organizacijske samo da bi prodao svoje. Iniciraju afere, sjetimo se afere "Šimacu" čiji je cilj bio povećati cijenu na tržištu. Izdržali smo, svi natječaji u kojima je sudjelovala i ta tvrtka su postigli 30% niže cijene od prijašnjih i zato je trebala afera. Spremaju se i druge afere. Svako ko' uđe da ruši cijenu na tržištu u ozbiljnoj tržišnoj utakmici doživit će takvu aferu, ali mu poručujem neka izdrži, jer je to za dobrobit našeg osiguranika i našeg zdravstvenog sustava. Ono što još zakon predviđa, kategorizacija bolnica. Ja moram reći da smo malo skeptični, jer do sada smo više puta određivali tu kategorizaciju. Ja znam u zadnjih 15 godina pet povjerenstava koji su trebali izvršiti kategorizaciju nije ju napravio nitko. Ako ovaj zakon u tome uspije to će biti veliki iskorak, ali izražavam sumnju jer jednostavno nema jednog jedinstvenog uzora u svijetu. Opet ćemo morati ići nekim svojim putem kao što smo morali ići u privatizaciju primarne zdravstvene zaštite svojevremeno, jer nije bilo preporučenog jedinstvenog sustava. Evo i na kraju što još treba istaći za ovaj zakon. Kolega profesor Kramarić je rekao da je zakon bolji nego što mu je percepcija u javnosti. To je uvijek tako sa zdravstvo jer se zdravstvo uvijek naravno gleda izrazito kritički što je dobro, jer za zdravstvo kao jedino područje ljudske djelatnosti su zainteresirani svi od onoga koji će se tek roditi do onoga koji je danas u najstarijoj dobi i zbog toga su i kritike uvijek veće i dobre su i poželjne, ali ipak neke kritike treba argumentirano ovdje opovrgnuti. Prvo kaže se da će ovaj zakon više opteretiti bolesne nego zdrave. To naravno nije istina. Bolesnik i ovdje zadržava potpuno socijalni sustav doplate, potpuno besplatnu listu A, dakle najjeftinijeg … lijeka što nema nigdje u Europi više. Mi jedini imamo listu A bez ikakve doplate, bez ikakve participacije. Zbog toga smatram da nije baš niti u redu izjava da će ovdje siromašni plaćati na teret bogatih jer zadržavamo i poboljšavamo prihodovni cenzus. Znači oni siromašni će i dalje imati sve beneficije koje su imali do sada i mislim da smo još uvijek na takvoj razini gospodarskog razvoja da će to trebati zadržati još određeni niz godina. Zaključno. Ne može se govoriti u kratko vrijeme o svemu, ovaj zakon će sigurno unaprijediti i organizaciju i kontrolu sustava financiranja i kontrolu rashoda, znači racionalizaciju u financiranju, a svakako treba pohvaliti i na dio gdje će poboljšati zdravstvenu zaštitu na radu, jer tu trebaju zaista velike reforme. Zato će naš klub i naša stranka ove zakone podržati. Hvala lijepo.
Hvala. U 11,4 sati isteklo je vrijeme za prijavu u raspravi u trajanju od 10 minuta. Ispravak netočnog navoda, poštovana zastupnica Alenka Košiša Čičin-Šain. Izvolite.
Zahvaljujem se gospodine predsjedniče. Ispravila bih netočni navod kolege Hebranga koji je kazao da se u ovoj sabornici moglo čuti da se dijele liste na A i B prema tome da li se radi o originalima ili genericima. Ja bih napomenula da mislim da se to nije moglo čuti u ovoj sabornici, naime vrlo dobro ljudi razlikuju da se radi o dvije liste od čega mi najkvalitetnije, najučinkovitije lijekovi se nalaze na onoj drugoj listi i mislim da bi za ovu našu zemlju i za nas bilo od presudnog značaja da ne dijelimo pacijente na one koji imaju tzv. prve kategorije i druge kategorije na one koji imaju šansu doći do lijekova, koji su na listi A u odnosu na listu B. Ja ispravljam netočan navod o razlici između generike i originala. Hvala lijepo.
Klub zastupnika SDP-a, poštovana zastupnica Željka Antunović. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospodine ministre, kolegice i kolege zastupnici. Iz Kluba zastupnika SDP-a već smo toliko puta ponavljali što mislimo da treba učiniti u sustavu zdravstvenog osiguranja da bi se ono učinilo efikasnijim, da bi se učinilo dostupnijim pacijentima, da bi se učinilo u financijskom smislu održivim i da bi ga bilo moguće isfinancirati iz postojećih izvora ili iz postojećeg rasta bruto društvenog proizvoda u dodatnom smislu, a od početka smo ukazivali na nedopustivo ponašanje aktualne Vlade u ove zadnje dvije i pol godine, koje se i odnosi na promjene u sustavu financiranja zdravstvenog osiguranja i koje se svode na to da se svaki nedostatni novac koji se ne može pokriti iz, ili ga bar ova Vlada ne može pokriti iz postojećeg, postojećih izvora, prebacuje kao dodatni trošak na pacijente, odnosno prebacuje kao dodatna obaveza na niže razine državne vlasti ili preciznije na jedinice lokalne samouprave ili županije. Zbog toga mi u potpunosti na početku odbacujemo jednu početnu tezu na kojoj se bazira predložena reforma. Naime reforma se bazira na zahtjevu da se smanje opterećenja za zdravstvenu zaštitu na teret države i da se dio tih opterećenja prebaci na direktno financiranje od strane osiguranika, odnosno pacijenata. Naime to je jedna teza koja se vrlo perfidno plasira već duže vrijeme u hrvatskoj javnosti. mi ju ne prihvaćamo, odbacujemo i zbog toga u potpunosti odbacujemo ove metode koje se primjenjuju kako bi se pacijenti dodatno opteretili a država koja navodno sad plaća sve, djelomično rasteretila. Naime, istina je i činjenica da država vrlo malo sufinancira troškove zdravstva, da najveći dio troškova zdravstva, odnosno gotovo 100% troškova zdravstva financiraju zaposlenici, radnici u Republici Hrvatskoj kojima se iz bruto zarada izdvaja značajan i velik dio tih njihovih zarada, onoga što su oni stvorili svojim radom. I iz toga se na solidarnoj osnovi financiraju svi, i njihovi zdravstveni troškovi, njihove potrebe, ali isto tako i potrebe onih koji u Hrvatskoj ne rade, članova obitelji uzdržavanih i slično. Država koja se eto tako, koja neprimjetno i vrlo, ja bih rekla, bahato i drsko preuzela na sebe sve zasluge u dijelu koji se odnosi na financiranje zdravstvene zaštite financira ustvari samo održavanje ili trebala bi financirati održavanje i investicijsku izgradnju ili obnovu i zanavljanje zdravstvenih kapaciteta. To su domovi zdravlja, to su bolnice, itd., pri čemu domovi zdravlja opet su pali na teret županija, a nikako državnog proračuna, odnosno države. Kako to država čini, maloprije smo čuli da izdvojeno i uloženo 5 milijardi. Uloženo je i više ako gledamo na čitav period postojanja Hrvatske države. Međutim, prioritet tih ulaganja nikako nije ono što je bilo racionalno i ono što je trebalo podržati. Prava ulaganja krenula su u stvarnu obnovu tih kapaciteta tek promjenom političke vlasti i promjenom funkcioniranja uopće države 2000. godine. Ona su nastavljena i za vrijeme mandata ove Vlade, međutim dio tih investicija ide isključivo u političke investicije kako bi se opet ulaganjem u nešto što nema nikakvog racionalnog razloga, kad gledamo u zdravstvenom smislu, kako bi se digao politički rejting vladajuće stranke koja doista ne žali proračunskog novca da ga potroši kako bi stvorila dobar imidž o svojoj socijalnoj osjetljivosti, o svojoj spremnosti na dijalog, o tome kako treba udovoljiti svima, pa makar to bilo i potpuno neracionalno, makar to bilo u potpunosti neodgovorno kao što je dio investicija koje su upravo u tijeku i koje se grade kao spomenici, a ne kao ustanove, odnosno bolnice ili zdravstvene ustanove koje će služiti ljudima, pacijentima. Naprotiv, velim, gradi se kao nešto čime bi se trebalo ustvari zamračiti pravu istinu i skrenuti pozornost javnosti sa onoga što je ključno. A ključno je samo jedna činjenica. U 2 i po godine mandata ove Vlade pa i u okviru ovog predloženog paketa zdravstvenih zakona koji bi trebali biti mali koraci u reformi zdravstva ne predlaže se ništa novo. Novo je jedino to da su se ranije, da se ranije zdravstvena zaštita financirala na temelju osnovnog i dopunskog zdravstvenog osiguranja. Da su to osnovno i dopunsko zdravstveno osiguranje osnovno plaćali iz svojih zarada zaposlenici, a dopunsko ovisno o volji samog osiguranika. A da se to danas uz dopunsko i osnovno, da se uvodi još plaćanje, odnosno već je uvedeno, takse od 30 kuna mjesečno. Da se uvodi ovim paketom zakona još dodatno financiranje lijekova direktnim plaćanjem ili iz nekakvih novih dodatnih osiguranja koje će također kad dobijemo mogućnosti i ponudu u policama koje će također morati plaćati. A sve ovo ostalo je pusta priča, sve ovo ostalo je pusta obmana, sve ovo ostalo je čisti "public relation", čisti PR i pokušaj skretanja, prenošenja odgovornosti sa onih koji jesu odgovorni, a to je Vlada Republike Hrvatske, resorno ministarstvo ili kako ja volim reći, zdravstvena administracija koja utvrđuje, kreira i naređuje sve uvjete poslovanja u zdravstvenom sustavu, ali odgovornost za izvršavanje tih obećanja ili ispunjenje tih prava koje diktira se sa centralne države razine prebacuje se dijelom na uprave bolnica, dijelom na same liječnike koji se nalaze razapeti između potreba pacijenata i ograničenja koja im postavlja ta državna administracija. Prebacuje se dijelom na županije što bi sve ovo troje spomenuto i mogli nekako podnijeti, ali to što se ti izdaci, što se ti nepokriveni troškovi, neracionalnosti sustava koje kreira ministarstvo i Vlada prebacuju na pacijente, to je ono što mi u Klubu SDP-a ne možemo prihvatiti i zbog čega bez obzira što ima nekih sitnih detalja u tim zakonima koji se mogu smatrati nekakvim pozitivnim iskoracima, odbacujemo i ne prihvaćamo. Uz izuzetak Zakona o zdravstvenom osiguranju zaštite zdravlja na radu jer mislimo da taj Zakon ide u dobrom pravcu, da vraća zaštitu na radu na mjesto koje nije ni smjela izgubiti a koje je opet izgubila zahvaljujući jednoj bezosjećajnoj, neodgovornoj i neosjetljivoj politici, dugogodišnjoj politici HDZ-a. Naime, oni koji su kreirali stanje u kojemu je i preventiva i zdravstvena zaštita na radu ispala iz zdravstvenog sustava i postala samo dodatni trošak i lijevo smetalo, ti su sad eto, uvelike bi trebali biti zaslužni što to sad kroz ove prijedloge zakona na mala vrata, ali ipak vraćaju natrag. Takvu vrstu zahvalnosti i takvu korist od onih koji upravljaju državom, mi ne podržavamo. Hvala im. Mi naprosto mislimo da ovo što se permanentno događa, a to je smanjenje prava, prava pacijenata u svakom pogledu, što se događa kroz svo ovo vrijeme, treba zaustaviti, treba spriječiti, a ne onda naknadno ispravljati, liječiti, vraćati ili ne znam ni ja kojim metodama ponovo unositi u postojeći sustav. Vlada naime javno deklarira tu visoku razinu prava na zdravstvenu zaštitu. Kao što sam rekla, čak uzurpirajući nešto što nije njena zasluga, hvaleći se kako eto država i Vlada financiraju zdravstvenu zaštitu. Međutim, skriveno od javnosti, daleko od ovih svijetla reflektora, daleko od saborskih i drugih medijskih govornica, u direktnoj komunikaciji sa onima koji su pak direktno u kontaktu s pacijentima, a to su zdravstveni djelatnici, od njih se traži da sami kako god znaju i umiju riješe ovaj problem nesrazmjera između raspoloživih sredstava i troškova koji postoje. Vlada ne osjeća potrebu da reorganizira sustav, da ono što postoji pa čak i u svakom domaćinstvu, a kamoli u ne u jednom takvom velikom sustavu kao što je zdravstveni sustav da zatvori one rupe kroz koje neracionalno i nepotrebno istječe tako potreban zdravstveni novac, ona to traži od ljudi na operativnoj razini, traži da se snalaze kako god znaju i najčešće na toj najnižoj razini u ambulanti to se rješava na način da se pacijenti odgađaju, da se njihovo liječenje ili njihovo dijagnosticiranje njihovih bolesti i problema odgađa iz razdoblja danas na neko sljedeće razdoblje. Zbog toga rastu liste čekanja, zbog toga se produžavaju liste čekanja i o tome nitko ne govori. Za to nitko ne odgovara i zbog toga se ovdje ne nude nikakve prepoznatljive ili konkretne mjere. Rečeno je kaže nema krupnih koraka i da je to dobro, da ne bi pokvarili ono što je dobro u hrvatskom zdravstvu. Evo s tim dijelom rečenice se slažem. Doista ne bi bilo dobro da sad krenete onim svojim starim pravcem pa da pokvarite ono što je još preostalo dobro. Međutim, mi postavljamo pitanje zbog čega ne krećete u popravljanje onoga što ne valja? I na to postoji logičan odgovor ili bar u nedostatku odgovora mi smo ga sami našli. Ne popravljate ono što ne valja kako bi ne bi dirnuli u interese različitih vrlo jakih financijski moćnih lobija koji imaju svoje interese u zdravstvenom sustavu. Puno je jednostavnije ovoj Vladi ne dirati se u te moćnike i u te moćne lobije nego im je puno jednostavnije obmanuti građane i dirnuti u njihova prava, posegnuti u njihove džepove i zato su jedine mjere koje su do sad predložene i provedene mjere uvođenja novih nameta za zdravstvenu zaštitu. Ponovit ću, nova taksa i sad što dobivamo novo sufinanciranje lijekova koje neće biti pokriveno zdravstvenim osiguranjem nego će se ako hoćete kvalitetnije i skuplje lijekove, efikasnije lijekove koji se neće nalaziti na ovoj listi A ili osnovnoj listi sve to poštovani pacijenti o kojima se iskazuje navodno velika briga morat će ubuduće platiti. Prema njima nema suosjećanja, prema njima nema opreznosti da se ne bi dirnulo u njihova prava. Smanjuje se razina solidarnosti, dira se u njihova prava i po našem dubokom uvjerenju zbog toga ustvari se dira u kvalitetno postavljene i dobro zakonski uređene odnose između pacijenata i javnog zdravstvenog sustava po kojemu pacijenti financirajući svoju zdravstvenu zaštitu iz svojih bruto zarada moraju imati daleko veća prava u svakodnevnoj praksi nego što je to danas, ne smije se to svesti samo na deklarirana prava u zakonu nego doista na ispunjenje zakonskih obveza od strane zdravstvenog sustava koji je uređen, vođen i definiran od središnje centralne države, od strane Vlade Republike Hrvatske i od strane resornog ministarstva. Dozvolite mi ovu prigodu da postavim još jedno pitanje na koje nikad nije dobiven odgovor. Uvođenjem harača kako smo mi to rekli ili administrativne takse od 30 kuna mjesečno za one koji su bolesni i koji moraju zatražiti zdravstvenu zaštitu pod pritiskom javnosti uvedene su nekakve beneficije u odnosu na taj harač za neke skupine građana. Međutim, taj državni prihod koji ide direktno u kasu državnog proračuna, odnosno na raspolaganje Ministarstvu zdravstva prikupljaju i to vrlo volonterski, vrlo bez ikakve naknade prikupljaju u ambulantama ove ili one razine medicinske sestre i liječnici. U trenutku kad je taj dodatni posao uveden u te ambulante iako se zna da je to dodatno administriranje ne računajući ono administriranje u uredima u centrima socijalne skrbi gdje se ostvaruje pravo na povrat toga što sve skupa košta više nego što je naplaćena ova taksa računajući na efikasnost naše administracije rečeno je da će dio tih prihoda, što bi bilo potpuno u redu vratiti se natrag medicinskim sestrama koje taj posao potpuno besplatno, potpuno amaterski, potpuno volonterski i na žalost na štetu kvalitete pružanja usluge pacijentima koji dolaze u te ambulante rade. I pričalo se o tome, obećavalo se, postavljala su se pitanja, međutim opet je vrijeme i vrlo uspješan pijar o tome kako sve u zdravstvu super funkcionira pokrilo i taj zahtjev i tu pomalo drsku činjenicu, drsko iskorištavanje i neplaćanje rada od strane onih koji bi taj rad trebali platiti. Pa evo iako znam da u tom pravcu niti nakon ove intervencije neće se ništa popraviti, da će i dalje medicinske sestre u ambulantama odrađivati taj posao, odgovarati čak za prikupljeni novac biti zbog toga dodatno ugrožene, dodatno iskorištavane, pacijenti dodatno oštećeni, iako se i nakon ove intervencije neće ništa dogoditi, ali neka ovo bude mali doprinos dodatnom razgoličavanju jedne demagogije, jedne opsjene, jedne obmane po kojoj se eto navodno provodi reforma u zdravstvenom sustavu. I na kraju, poštovani kolegice i kolege, poštovana hrvatska javnosti i ova se reforma i ovi se paketi zakona donose neposredno prije ustavne saborske stanke ima neke simbolike u svemu tome. I prošle godine je na mala vrata brzo i iznenada kao opet mali reformski korak pred punih godinu dana uveden ovaj harač, uvedena administrativna pristojba pa tako treba povući paralelu, treba na simboličkoj, ali i na stvarnoj razini reći nakon ovih reformskih zahvata, godinu dana nakon uvođenja administrativne takse i dodatnog harača na pacijente uvodi se još jedno dodatno opterećenje, uvodi se obaveza plaćanja lijekova koji vam više neće biti dostupni putem instrumenata zdravstvenog osiguranja i korak po korak ova nas Vlada vodi dalje od solidarnosti u zdravstvenoj zaštiti, vodi nas dalje od jačanja javnog sektora u zdravstvenoj zaštiti i vodi nas dalje od dostignutih, odnosno spušta nam razinu dostignutih prava pacijenata. Zbog svega toga i isključivo zbog ove devastacije jednog dobrog naslijeđenog sustava zdravstvene zaštite Klub SDP-a glasat će protiv svih zakona osim ovog zakona koji ukoliko se ne bude operacionalizirao i ukoliko ne budu proradili instituti pravne države koji ovog trenutka ne funkcioniraju a to je Zakon o zdravstvenom osiguranju također neće zaživjeti i neće imati pozitivne efekte i pozitivne iskorake. Za njega ćemo ipak glasati ali za sve ovo ostalo nećemo. Odbacujemo to i držimo to još jednom od čitavih niza prijevara koje prema građanima uskraćujući korak po korak, mic po mic njihova prava provodi Vlada Republike Hrvatske.
Hvala. Imamo seriju ispravaka netočnih navoda. Prvi poštovani zastupnik Mario Zubović. Izvolite!
Hvala lijepo, gospodine predsjedniče. Puno ima za ispraviti što je gospođa Antunović govorila. Ona je spomenula da je ovaj zakon, ove promjene da su demagoške. Ja mislim da je ovo cijelo izlaganje bilo jedna demagogija. Prvo je rekla da su političke investicije provodi ministarstvo i Vlada. To jednostavno nije točno. Vlada ne provodi političke investicije u zdravstvu. I drugo je rekla da Vlada ne osjeća potrebu da se reformira sustav. To isto nije točno. Vlada čini da promijeni i da unaprijedi sustav u zdravstvu. I pitala je zašto ne idemo u popravljanje onoga što ne valja. Mi znamo što ne valja ali neke stvari kao i ovo izlaganje je nepopravljivo pa ne možemo popraviti.
Drugi ispravak poštovani zastupnik Andrija Hebrang.
Hvala lijepo. Netočno je kolegica zastupnica rekla da su prioriteti ulaganja u zdravstvo u razdoblju do 2000. godine bili nepravedni. Naime, vjerojatno je štovana zastupnica zaboravila da je 1998. godine od 91. bilo razdoblje srpske agresije u kojoj je uništeno zdravstvenih objekata za pet milijardi kuna. I mi smo sve to nadoknadili od 95. do 2000. Dakle, nije bilo investicija nepravedna nego je bila investicija pravedna. Nije bila investicija nepotrebna nego je bila investicija neophodna u ono što su granate razrušile. Drugo što je netočno kaže da ovim zakonom uvodimo dodatno financiranje lijekova. Obrnuto, prva zemlja koja uspostavlja jednu listu to je lista "A" na koju nema nikakve doplate. Prvi put postoji u Europi lista lijekova koja se nikako ne doplaćuje iz đepa osiguranika, dakle obrnuto od onoga što je rekla. Napokon kaže da ovi zakoni ne popravljaju ono što ne valja. Itekako popravljaju. Sve ono što je kolegica uvela u prošlom mandatu a to je da je ukinula 20 domova zdravlja ovim zakonom se zaustavlja, da je ukinula domove zdravlja na otocima koji su teško oštećeni zbog toga u zdravstvenoj zaštiti vraćamo natrag. Ono što je ukinula da liječnik radi popodne i u sukobu interesa na svom radnom mjestu jer popodne radi za keš privatno, prijepodne za državu i to ukidamo. Dakle, ovaj zakon puno toga popravlja što nije valjalo.
Treći ispravak poštovani zastupnik Kajo Bučan. Izvolite!
Hvala. Rečeno je radi se u sustavu zdravstva tako da bi se zamračilo pravu istinu, to su puste priče, obmane i opsjene udružene se sa bezosjećajnom politikom HDZ-a. A radi se tako prema izvoru Svjetske zdravstvene organizacije da je stanje zdravlja u Republici Hrvatskoj Hrvatsku Svjetska zdravstvena organizacija prema smrtnosti djece i odraslih u skupinu, u klasifikaciji od skupine od A do E svrstala u najprestižniju skupinu, u skupinu A koju čine Austrija, Belgija, Danska, Finska, Francuska, Njemačka, Norveška, Portugal, Španjolska, Švedska, Velika Britanija i Švicarska. To je izvještaj Svjetske zdravstvene organizacije a ne zastupnika člana Kluba Hrvatske demokratske zajednice.
Poštovani zastupnik Ivan Bagarić.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Jedan sličan ispravak. Naime, kolegica je navela da HDZ koristi investicije kako bi ukazao na svoju socijalnu osjetljivost. Ova četiri zakona o kojima danas govorimo jesu lažne investicije ali oni su u službi hrvatskih građana i s najvećom su mogućom razinom osjetljivosti u Europi. To su argumenti. Dakle, vaš navod je netočan. Ovi zakoni jesu investicije i jako su važni za socijalnu osjetljivost jer oni to jesu. A sve drugo je čisto politikanstvo. Uostalom, dobro je činiti dobro bez obzira na razloge. Prema tome, pridružite nam se. Hvala.
Sljedeći ispravak poštovani zastupnik Marijan Mlinarić.
Poštovani gospodine predsjedniče! U nizu netočnih navoda ja bih rekao onaj najvažniji da ova Vlada radi političke investicije i političke spomenike. Kod nas kažu u Zagorju "Svaki hudi po sebi sudi.". Poznato je tko je radio političke investicije i političke spomenike od Obrovca do Nove bolnice a mi, ova Vlada često puta završava i one projekte koje ste nerealno vi počeli uz one neophodno potrebne koji su potrebni u Hrvatskoj tako da ono što ste nama pripisali bi trebali pripisati sebi. Hvala lijepo.
Sljedeći ispravak poštovana zastupnica Lucija Čikeš.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Ispravljam navod kolegice kad kaže da se zakonom smanjuju prava pacijenta. To naprosto ne stoji, neistinito je a pogotovo neistina tvrdnja da se to čini perfidno daleko od očiju javnosti. Hvala.
Sljedeći ispravak poštovana zastupnica Ruža Lelić.
Hvala gospodine predsjedniče. Uvažena kolegica pored niza netočnih navoda, doista niza netočnih navoda ja bih ispravila jedan kad kaže da Vlada vrlo malo financira zdravstvo pa bi evo iznijela da se zakonom uređuje da su osigurane osobe oslobođene plaćanja doplate ako im prihodovni cenzus ne prelazi iznos od 45,59 proračunske osnovice i za umirovljenike isto tako, zatim za nezaposlene osobe, učenike, studente, ročnike, pričuvne sastave, braniteljske vidove, sad da sve to ne čitam, zatim osobe nesposobne za samostalan život i rad koji nemaju sredstava za uzdržavanje te poljoprivrednike iznad 65 godina života po posebnim propisima sve te doplate osigurava Republika Hrvatska da ne govorimo isto doplatu za djecu do 18 godina i invalidne osobe koje imaju tjelesno oštećenje iznad 80%. Zatim je rekla isto tako da je vlada odgovorna za zdravstveni sustav i zdravstvene pokazatelje. Ja bih samo rekla da je zdravstveni sustav odgovoran samo 10 do 20% za zdravstvene pokazatelje dok životni standardi i životne navike za oko 50%. Hvala.
Sljedeći ispravak poštovani zastupnik Slaven Letica.
Ja bih zapravo volio da je točan, ali nije točan navod o političkim investicijama i političkoj instrumentalizaciji zdravstva koju navodno provodi ova vlast a nije provodila stara vlast. Tužna je istina da je 2000. godine i osobno Željka Antunović primjerice provela čistku u Hrvatskom zavodu za zdravstveno osiguranje. Na čelo Zavoda dovela je čovjeka koji, s kojim nitko na Savi nije htio igrati tenis jer smo ga smatrali bezveznjakom. Na sličan način je počistila većinu, većinu ravnatelja bolnica i na čelu projekta čišćenja zdravstva je bila osoba koja je imala prosjek u gimnaziji 2,03, najmanji u povijesti šibenske gimnazije.
Poštovani zastupnik Stjepan Bačić. Sljedeći ispravak.
Hvala lijepo. Pa puno toga je netočnoga izrekla kolegica Antunović. Ja ću pokušati nekoliko ispraviti. Rekla je da se ništa nije napravilo odnosno da se ne zatvaraju rupe gdje cure. Pa upravo tu smo napravili puno. Sjetite se početkom 2004. sustav je trošio 24 puta više nego u prethodnom periodu. Mi smo to smanjili na 4%. Druga netočnost da se do 2000. ništa dobro nije napravilo. Upravo suprotno. Do 2000. je održan sustav i to za vrijeme rata i 1994. iz vlastitih sredstava je saniran sustav. I treće, da takse su harač. Nije točno. Takse administrativne postoje u svim zemljama Europe, a da bježimo od solidarnosti isto nije točno. Ovaj, ovi imovinski cenzusi koji se uvode upravo su zbog toga da se ne zloupotrebljava solidarnost.
Zadnji ispravak, poštovani zastupnik Kruno Peronja.
Poštovani gospodine predsjedniče, gospodine ministre, kolegice i kolege. Između ostalog kolegica je netočno navela da se ovim Zakonom ništa, ovim zakonima ništa ne popravlja ono što ne valja jer kad bi se time, da se ne želi dirnuti u interese moćnika međutim članak 25. ovoga prijedloga vrlo jasno kaže i ispravlja se ono što nije do sad funkcioniralo na jedan dobar način pa se stvara mogućnost da županije, na području županija osniva se najmanje jedan dom zdravlja. Na području grada Zagreba najmanje 3 doma zdravlja. Također iza stavka 2. dodaje se stavak 3. koji glasi: «Dom zdravlja obvezno se osniva na otocima Braču, Cresu, Hvaru, Korčuli, Krku, Lošinju, Pagu, Rabu i Visu što su uvažene specifičnosti otoka. Nadalje netočno je da se grade politički spomenici jer upravo na Visu i u Jelsi te na Šolti se grade ambulante primjerene 21. stoljeću za zaštitu i podizanje kvalitete zdravlja takvih stanovnika, a na području Splitsko-Dalmatinske županije rodilište koje je bilo nužno potrebno i hvala gospodine ministre. Neka tako bude i dalje.
Za Klub HSU-a poštovani zastupnici Josip Sudec i Silvano Hrelja. Izvolite. Josip Sudec, prvi.
Poštovane dame i gospodo. Prije desetak dana u ime Kluba izrazio sam nezadovoljstvo zakonima iz zdravstva, a danas konstatiram da je najveća zamka ove zdravstvene reforme njezina nedorečenost. Ispada da je formalno sve isto. Malo smo presložili samo zakone. Više nije u 18 i 19, sad je to malo niže, ali suštinski je velika razlika. Zašto? Pa zbog toga što će ova 4 zakona koja su pred nama u 85 podzakonskih akata regulirati zapravo suštinu zdravstva. Ne znam da li je to nužno? Nisam zdravstveni radnik da o tome sudim. Dakle da li baš sve treba propisivati podzakonskim aktima? Da li liječnika treba učiti tehnologiji rada ili se tamo krije nešto što se zovu ograničenja? Ako ograničenja idu u smislu da se smanje čekanja, da se dadu nekvalitetniji lijekovi, da bude što manje recepata, da bude što manje uputnica. Prema tome ako ograničenja idu u tome da se manje štiti zdravlje ljudi onda smo energično protiv toga. Prema tome prodaje nam se mačak u vreći, a mi bi htjeli da vidimo tog mačka. Ovdje se cijelo vrijeme priča o generičkim lijekovima. Ja ću vam nešto reći što nisam prošli puta želio reći. Ovu, zimus, ovdje za govornicom dva puta sam se izvinuo jer nisam mogao govoriti. Prehlada dakle i dobio sam kapljice i za uho i za grlo i za nos i inhalatore i nakon mjesec dana otišao sam kod liječnika i rekao sam pa zar postoji lijek da se izliječim? Da, postoji. Košta 219 kuna i nije na listi lijekova. Za 3 dana sam bio zdrav. Evo gospodo to je razlika u listi lijekova. Prema tome generici su jedno, jedno u teoriji a drugo evo u praksi. Teoretski se ne umanjuje paket zdravstvene zaštite ali se postavlja pitanje da li možemo održati njezin kvalitet i dostupnost. Mi smo bili prisutni i u radionici. Dali smo primjedbe. Međutim te primjedbe nisu uvažene. Čak je ispalo ovako da imamo neki posebni interes. Kakav ja imam interes da zastupam jedan ili drugi lijek? Međutim sada izlazimo sa amandmanima. Vidjet ćemo da li će biti volje da se ti amandmani i riješe. Smatramo da ocjena stoji da je zdravstvo neracionalno organizirano, da je loša kontrola troškova u zdravstvu, a dugogodišnji nekontrolirani rad i rad zdravstvene potrošnje dovelo je do gubitaka. Međutim nažalost ja ne vidim u ova 4 zakona da je uspostavljena, da je uspostavljen sustav solidne kontrole. Ako će se to postići podzakonskim aktima pa bilo bi mi drago da to onda učinimo, učini se još ovog ljeta pa da na jesen vidimo kako će i to funkcionirati. Drugo, da li će ubuduće primarna zdravstvena zaštita preuzeti 70% usluga ili će opet 70% usluga ostati u bolnicama a primarna zdravstvena zaštita će i dalje sa svojih 30% zaštićenih glavarina biti u sustavu i bit će joj opet dobro. A pacijenti, oni su tako trpljenici. Tko odgovara za njih? Odgovora u ova 4 zakona o tome nismo našli. Možda postoje odgovori u onim podzakonskim aktima, ali te podzakonske akte kao temeljnice budućeg sustava trebamo pričekati. Možda u njima bude i opseg i kvalitet i dostupnost i kvalitet i kvantitet zdravstvenih usluga. Ako to sve uspijemo riješiti hvala Bogu bit će nam bolje. Međutim, blago onima koji vjeruju. Dobro je da se predlaže veća odgovornost rukovodećih kadrova i upravnih vijeća za financiranje. Međutim, ako one odgovaraju za financiranje a sve se određuje iz Zagreba, postavlja se pitanje kolika su njihova ovlaštenja. Dobro je što se postavljaju i stručna vijeća, ali to je sustav neovisnih ugovornih liječnika u najmu kojima predsjeda šef doma zdravlja i koliko on ima utjecaj na njih. Ja mislim da oni više slušaju onoga tko im osigurava glavarinu, a ne onoga tko im formalno daje prostorije u najam. Drugo, u predloženom Zakonu o povredama na poslu i profesionalnim oboljenjima mislimo da o tome će nešto reći kolega, moj kolega Hrelja. Međutim, kao ekonomista želim reći da iz ovih 4 zakonska propisa ostaje da treba namiriti milijardu i 600 milijuna. Kako? Pa evo 380 milijuna administrativnim taksama, 303 milijuna iz uštede na lijekovima i preostaje još iznos koji će se namiriti povećanjem cijena dopunskog zdravstvenog sustava. To znači da ćemo više plaćati iz radničkih plaća, iz mirovina i da onaj tko će imati novaca moći će si kupiti i kvalitetnu zdravstvenu zaštitu. To nam je zaista slaba utjeha. To je spoznaja da naš minuli rad ovoga časa prelazi u novi kvalitet preminulog rada, na žalost. I što bih na kraju rekao? Rekao bih da možda hrvatskom zdravstvu treba jedan lijek. Prošli puta mu nisam rekao ime, a sad mu kažem, možda se on skriva u ovom degeneriku.
I u nastavku Kluba zastupnika HSU-a poštovani zastupnik Silvano Hrelja. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovani gospodine ministre. Ma točno je da je Ministarstvo učinilo dosta napora i organiziralo dosta radionica, par radionica sa svim subjektima u zdravstvu i da je rasprava bila dosta živahna. Međutim, možda ja imam prevelike kriterije, ali ne mogu nikako razumjeti neke socijalne partnere konkretno moje bivše kolege u sindikatu koji su skupili 330 000 potpisa i uzvikivali parole da će zdravstvena usluga biti nedostupna siromašnima da sada šute. Što se to dogodilo na ovim radionicama. Da li su to neke radionice za popravak mentalnih sklopova ili što se to dogodilo jer rješenja ne štite siromašne. Nismo skinuli administrativnu pristojbu, niti postavljamo nešto što još u magli što nismo nazrijeli jer nismo razlučili što je to dohodovni cenzus, što je to imovinski cenzus, odnosno što je to prihodovni cenzus. Moramo te kategorije raščistiti da bi bili pravični. Međutim, svega toga nema i odjednom svi šute. Ono što ja osobno nisam doživio, nisam doživio javnu raspravu po principu panel diskusije da imamo, promatramo jedan sustav, da dijagnosticiramo problem i da nudimo rješenje. Ja to još nisam doživio. Jedino što znam da je problem likvidnosti bolnica kao najznačajnijeg faktora u sustavu postoji, a ja problem rješenja te nelikvidnosti ovdje kroz ova rješenja koja su nam dana ne vidim. Onda što bih još problematizirao? Problematizirao bih dopunsko zdravstveno osiguranje i pokrivanje troškova lijekova. Zašto ne? Zašto ne? Ali koji je razlog da ne pokrivamo i lijekove. Mi smo u Hrvatskoj stranci umirovljenika imali jednu anketu na web stranicama koja je dugo, dugo imala odnos 70% ljudi je spremno i korigirati cijenu police, dakle plaćati i povećanu cijenu police ali za visinu odnosno po kriterijima po kojima se povećavaju mirovine, odnosno usklađuju mirovine ne nekim divljim kriterijima, da bi polica dopunskog zdravstvenog osiguranja pokrivala i troškove lijekova. Kad vidi vraže ono u zadnjih tjedan dana se okrenulo odjednom je bilo puno više prijava na web stranice, odnosno puno se ljudi više izjašnjavalo tako da je to došlo na 50 koji su spremni više plaćati, a da polica dopunskog pokriva i troškove lijekova. I ono da bi praktički eliminirali svaku moguću zabludu, mi u Hrvatskoj plaćamo po, ne po mojim spoznajama, nego po spoznajama Svjetske zdravstvene organizacije, 18% zdravstvenih usluga građani plaćaju privatno i ne koriste usluge javnog zdravstva. Ono što priznam kolegi Hebrangu, ako tome pridodamo onih 1% koji tvrdi kolega Hebrang kao bivši ministar da je samo 1% participacije građana i još ako tome dodamo 3 i pol posto participacije građana kroz dopunsko zdravstveno osiguranje ukupno u cijelom sustavu zdravstva privatnom i javnom građani Hrvatske sudjeluju sa 22,5% ukupnih troškova. Prema tome, to je ukupna računica, a ne reći da građani u sustavu zdravstva participiraju sa 1%. A što je sustav privatnog zdravstva izvan sustava, što je on van kontrole? Sve to građani Hrvatske plaćaju i to opterećuje njihove džepove, odnosno kućne budžete. Nadalje, konzultirali smo se sa proizvođačima lijekova. Proizvođači lijekova podržavaju i jačanje uloge primarne zdravstvene zaštite i podržavaju dostupnost lijekova kroz dopunsko zdravstveno osiguranje. Što znači dostupnost lijekova u sustavu liječenja? Što to znači? Dostupnost lijeka sama po sebi ima veliko psihološko značenje i sama spoznaja da imam kvalitetan lijek pozitivno utječe na ishod liječenja, jer to ne može nitko ignorirati. U ovom trenutku ako imamo dvije liste lijekova pitanje dostupnosti je veoma, veoma otvoreno. Čini mi se da se ovakvim stavom prema dopunskom zdravstvenom osiguranju koje je pokrivalo i lijekove, a da će ubuduće pokrivati samo participacije i ortopedska pomagala, da je negativna slika o ovom iznimno korisnom, socijalnom i solidarnom amortizeru, te se sustavno radi na indirektnom gašenju ovog instituta koji je tako teško dobio pravo građanstva na hrvatskoj sceni. Znate da je bilo 2000. godine velikih problema i velikih otpora da se uvede. Kad je ovaj institut dopunskog zdravstvenog osiguranja dobio pravo građanstva ili na neki način ukorijenio se u sustavu danas radimo ne direktno, ali indirektno radimo na njegovom obezvređivanju. Kaže narodna poslovica da zdrav čovjek ima puno problema, a bolestan samo jedan. Ovim prijedlozima bolestan čovjek će dobiti najmanje, u najmanju ruku više glavobolja jer će uz zdravstveni problem sada imati i financijske probleme. Ono što Hrvatska stranka umirovljenika želi podcrtati i želi dati potporu je Konačni prijedlog Zakona o zdravstvenom osiguranju. Dakle na ova tri zakona naši stavovi i konačna odluka ovisi o amandmanima koje ćemo predložiti. Ali potporu bi dali u svakom slučaju Konačnom prijedlogu Zakona o zdravstvenom osiguranju i zaštite zdravlja na radu. Jer to prihvaćamo kao izazov i dobar pokušaj pojačavanja odgovornosti za stanje zaštite na radu. I Hrvatska stranka umirovljenika ga podržava bez obzira što smo svjesni da cijeli sustav još nije do kraja definiran. Ali ćemo pokušati i amandmanima i prijedlozima zaključaka utjecati da se ovaj cijeli sustav bolje definira. Ono što je osnovni problem koji nas na neki način motivira da damo potporu je sljedeće. Nedopustivo je da isti doprinos osiguranja zaštite zdravlja na radu plaćaju zaposleni u gradskim upravama, turističkim agencijama, školama i vrtićima, kao i zaposleni u brodogradnji, u graditeljstvu i šumarstvu gdje znamo da je rizik od nesreća i profesionalnih oboljenja znatno veći. To je dugoročno nedopustivo i to nije sukladno ni jednom europskom zakonodavstvu, odnosno zakonodavstvima razvijenih zemalja koji ovoj problematici daju veoma značajnu pažnju i veoma visoki rang na društvenoj ljestvici vrijednosti. Također je nedopustivo prelijevanje sredstava prikupljenih posebnim doprinosom u opće zdravstveno osiguranje, a na štetu preventive. Ja pred sobom imam izvješće od Savjetodavne misiji Međunarodne organizacije rada i njihove više specijaliste za zaštitu na radu gospođe Anny Rice koja je bila ovdje u misiji od 5. do 8. prosinca 2005. godine. Htio bih samo par stvari citirati. Ono što je nađeno kao problem i ono što je dato kao preporuka. Prvo, dato je, kao problem čini se da ne postoji mandat prevencije u Hrvatskom zavodu za zdravstveno osiguranje i u sustavu osiguranja od nesreća na radu i profesionalnih oboljenja. Poslodavci sada plaćaju jedinstvenu stopu od 0,5% plaća za ovo osiguranje. Ne postoji struktura doprinosa vezana za rizike, niti bonus malus sustav koji bi poslodavcima dao poticaj za unapređenje uvjeta rada, kako bi se smanjio broj nesreća na radu i profesionalnih oboljenja. Iako postoje prijedlozi za bonus malus sustav još uvijek ne postoje prijedlozi za diferenciranu strukturu razreda rizika niti u jednostavnom obliku. 2004. Hrvatski zavod za zdravstveno osiguranje je prikupio 412 milijuna kuna doprinosa, u doprinosima poslodavaca, no ta sredstva idu direktno u državnu riznicu. 23004. godine fond je isplatio 88 milijuna kuna za pokriće zdravstvenih rizika. Iako dobri poslodavci mogu potraživati određeni povrat doprinosa vrlo mali broj njih to doista i pokušava. Dodatnih 5 milijuna kuna koristi se svake godine za administraciju. To znači da oko 319 milijuna kuna ostaje u Državno riznici, dakle preraspoređuje se na osnovno osiguranje, a moglo se koristiti u svrhu prevencije. Također se procjenjuje da troškovi za poslodavca, za liječničke preglede, ocjenu rizika, ulaganja u zaštitu na radu iznose 650 milijuna kuna godišnje, svota koja nije zanemariva, a koja se također mogla uložiti u prevenciju, odnosno isfinancirati iz sredstava ako bi se ova sredstva koristila u prevenciju. Ono što jesu preporuke, preporuke jesu dijelom i na tragu prijedloga ovog zakona, a preporuča se da se osiguranju od nesreće i oboljenja dodjeli aktivna uloga u preventivnoj zaštiti radnika kako bi bio u poziciji pomagati preventivnim aktivnostima. Hrvatskom zavodu za zdravstveno osiguranje trebala bi biti povjerena kontrola novčanih sredstava namaknutih iz doprinosa poslodavaca, sada novom zavodu. Istodobno trebalo bi stvoriti pravi poticaj za smanjenje profesionalnih oboljenja i nesreća na radu uvođenjem doprinosa na temelju rizika. Iako je u Hrvatskoj predložen bonus malus sustav nužno je prvo izgraditi iskustvo vezivanja troškova uz učinkovitost zaštite na radu. To se može postići definiranjem sustava doprinosa prema različitim razredima rizika. Recimo Bugarska i Mađarska imaju 5 razreda rizika gdje je minimalni doprinos 0,5, a najviši doprinos 1,4 od bruto plaće. Ovo održava značajno dijeljenje rizika i solidarnost. Važno je to, pardon, dalje sa stajališta preventivno vrijedno je uvođenja bonus malus modela nakon što je prikupljeno nekoliko godina iskustva. Dakle ovo bi se trebalo kontinuirano pratiti i vidjeti kako stvari napreduju. Sustav bi trebao biti vođen kroz sustav socijalnog dijaloga, odnosno upravnim odborom ovog fonda bi se trebalo tripartitno upravljati. Hrvatska stranka umirovljenika će predložiti amandmane koje smatramo nužnima na ovaj zakon. Predložiti će jedan zaključak koji je naš doprinos unapređenju cijelog sustava, i ovog zdravstvenog osiguranja, ali i cjelokupnog sustava zaštite na radu. I naravno o odnosu predlagača prema tim amandmanima ovisi i naše opredjeljenje za ovaj zakon. Zahvaljujem na pažnji.
Gospođe i gospodo zastupnici nastavljamo sa sjednicom i raspravom o paketu prijedloga zakona iz zdravstva. Prvi je Klub zastupnika PGS-a, SBHS-a, MDS-a poštovani zastupnici Nikola Ivaniš i Željko Pavlic. Nema ih. Gube pravo na riječ. Idemo na pojedinačnu raspravu. Zastupnik Darko Milinović, nema ga. Gubi pravo na riječ. Poštovani zastupnik Kajo Bučan. Nema ga. Gubi pravo na riječ. Poštovana zastupnica Ruža Lelić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Nemamo ni predlagatelja.
Izvolite nastavite.
Dobro. Ja bih izrazila svejedno zadovoljstvo što ovaj cijeli paket zakona dobio je pozitivno mišljenje Gospodarsko-socijalnom vijeću osim jednoga iz sindikata koji je izrazio prigovor zbog proceduralnih razloga. Mislim da su svi ovaj paket Zakona o zdravstvu i suviše važan da bi se zbog proceduralnih razloga odbijao. Ja ću se osvrnuti ovdje na Konačni prijedlog zakona o zdravstvenom osiguranju, zaštite zdravlja na radu, obzirom da mi je to i struka izraziti zaista zadovoljstvo što se evo na cjeloviti način regulira sada zaštita, mjere sprječavanja ozljede na radu, te mjere za sprječavanje i otkrivanje profesionalnih bolesti što jednostavno bi rečeno specifična zdravstvena zaštita. U članku 5. navedene su niz mjera koje provodi, koji obuhvaća specifična zdravstvena zaštita koja sada u biti nije mogla biti i provođena zbog toga što i zbog raznih razloga. Obično je to zbog nezainteresiranosti poslodavca jer u biti imamo i podatak da samo ovih 10% radnika redovito koristilo specifičnu zdravstvenu zaštitu. To su uglavnom bili u graditeljstvu i šumarstvu gdje su i najveća bila povređivanja, pa vjerojatno od straha zbog sankcija onda se i provodila takva zdravstvena zaštita. Dok, zanimljivo je reći da broj pregledanih u zdravstvenoj djelatnosti i socijalnoj skrbi gotovo je zanemariv iako je ova skupina zaposlenika prema europskim standardima i našim podacima na ljestvici gospodarskih grana s najvećim brojem oboljelih i zbog utjecaja radnoga mjesta. Bitno je ovdje naglasiti i dobro je što se osniva Fond za zaštitu zdravlja na radu koji bi bilo znači gdje bi se jasno odvojila ova vrsta zaštite odnosno onog zdravstvenog osiguranja. Naime, do sada se često događalo da se nesreće, liječenje zbog nesreće na radu ili profesionalne bolesti u stvari teret liječenja i dijagnostike prebacuje na osnovno zdravstveno osiguranje i svakako je osnažena uloga i specijaliste medicine rada u ovom cijelom provođenju ovoga zakona što je svakako dobro. I još bih samo željela reći kada je riječ o ovom zakonu da je zaista treba i pojačati specijalizaciju, odnosno upućivanje na specijalizaciju i edukaciju jer je broj specijalista za sada nedovoljan da bi proveo ovaj se zakon. Kada je u pitanju Zakon o zdravstvenoj zaštiti svakako da osobito podržavam što se sada tendencija prebacuje na primarnu zdravstvenu zaštitu, na preventivu i promociju zdravlja. Jer više puta je isticano da primarna zaštita u stvari da treba opskrbljivati 80% zdravstvenih potreba pučanstva da bi to provelo svakako da treba dobiti, osnažiti, biti i zakonski ali i u svakom drugom pogledu. Ono što bi, u raspravi je recimo predstavnik Kluba SDP-a rekli da se ništa ovim zakonom ne popravlja. Ja bih rekla da se itekako popravlja. Evo jedan loš potez bivšeg zakona odredba bivšeg zakona gdje sam i sama vodila jednu ustanovu i vodim i danas koja je bila pogođena s tim zakonom, a to je spajanje domova zdravlja i znamo koliko je to ostavilo negativne posljedice na primarnu zdravstvenu zaštitu i na takve ustanove i kod nekih je stvorilo toliko gubitaka da se danas ima velikih problema kako te ustanove dalje da nastave funkcionirati. Dobro je što se osnivaju ovi domovi zdravlja na otocima. Međutim, ja bih ovdje naglasila da ovdje se predviđaju sredstva za upravna vijeća tih domova zdravlja koji će se osnivati na otocima što je svakako dobro. Međutim, podsjetila bih na to da zaista domovi zdravlja koji se nalaze u ostalim područjima isto su u problemima financijskim baš zbog financiranja uprave. I vidimo da sada se predviđa još jedan broj članova upravnog vijeća za domove zdravlja je povećan a to i naknada čini mi se da je jednaka kod svih članova upravnog vijeća bez obzira na vrstu ustanove i veličinu ustanove. Tako da je to isto predstavlja jedno opterećenje dodatno, dodatno opterećenje za ustanove pa zbog toga smatramo da je i već u više puta je isticano da bi i u ostalim domovima zdravlja trebalo se financirati troškovi uprave i troškovi na kraju krajeva i upravnog vijeća kao što će to biti u ovim ustanovama koje će se osnovati. Kada je riječ o obveznom zdravstvenom osiguranju ovdje je u više navrata je pokušano dokazati da je zakon socijalno osjetljiv i da se prebacuje financiranje na pojedinca što u biti sam zakon ne govori tako. Dapače, postignuta su bitna u članku 15. da ponovno ne ponavljam sve što je navedeno i što je oslobođeno i što se plaća u cijelosti, da ne govorimo od toga gdje se ni ovo dodatno osiguranje ne plaća za čitav niz osiguranika što isto tako regulira članak 21. Kada su u pitanju ove liste lijekova vidim da se ovako moglo bi reći laički izražava nepovjerenje prema listi, osnovnoj listi lijekova što zaista i ne stoji. I jedan pozitivni pomak koji je svakako hvale vrijedan, to je da se plaćaju troškovi prijevoza. Znači, sada je to 40 km ali isto tako da znači za osobe koje imaju 18 godina kao i one koje imaju kronični bolesnici, a osobito bubrežni bolesnici, zatim oni koji su na području otoka, području brdsko planinskom području ali i posebno i području od posebne državne skrbi što je osobito bitno, osobito bitno evo za moju županiju koja područja spadaju i područja od posebne državne skrbi. Znači, da u tim područjima se plaćaju troškovi prijevoza bez obzira na udaljenost. Sve skupa da zaključim. Znači, da primjenjujući da se primjenjujući ovaj Zakon o zdravstvenom osiguranju, zaštite zdravlja na radu svakako će rezultirati unapređenju zdravstvene zaštite na radu, očuvanju zdravlja radnika ali sigurno i zdravoj radnoj okolini, a cijeli paket zakona će postići da će se zdravstveni sustav stabilizirati i dobro je da se sve promjene koje smo naveli da su to, da postoje promjene. Zanimljivo je kad je kolegica isto ispred kluba SDP-a rekla da se u biti ništa ne mijenja. A ne znam ako se ništa ne mijenja zašto onda toliko se obrušiti na te zakone ako je to već tako. Ali ja mislim da ima ovo sve što sam navela da su to bitni pomaci prema naprijed i da je naš zadatak, i zadatak svih onih koji u tome mogu sudjelovati da zaista znači svim onim zainteresiranima za zdravstvo su zainteresirani svi od rođenja kako je dobro, lijepo profesor Hebrang rekao i onih koji se nisu rodili jel, ali su na putu da su vezani za zdravstveni sustav sve do onih najstariji. I zato je naše da promičemo zdravlje, da unapređujemo preventivu i da tumačimo zakonske prijedloge i da jasno kažemo svima da sigurno zbog ovih zakona nitko neće biti uskraćen u zdravstvenoj zaštiti. Dapače, očekujemo da će ona postati i učinkovitija. Hvala.
Hvala. Poštovana zastupnica Biserka Perman. Nema je. Gubi pravo na riječ. Poštovana zastupnica Vesna Škulić. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Gospodine ministre, kolegice i kolege. Znamo da živimo u zemlji kojoj se zakoni donose brzinom utrke Formule 1, a provedbene akte uglavnom nikada ne dočekamo, ili kada stupe na snagu taj zakon je neprovediv jer je u koliziji s drugim zakonima. Izražavam svoju zabrinutost kratkoćom vremena između prvog i drugog čitanja i brzinom donošenja ovog paketa zakona. Gospodine ministre, ulažem protest što niste u radionice koje ste organizirali za predstavnike zainteresiranih grupa građana i predstavnike strukovnih udruga i sindikata pozvali predstavnike krovnih organizacija i udruga osoba s invaliditetom koji najbolje poznaju probleme s kojima se susreću u ostvarivanju zdravstvene zaštite. Nadam se da vam je poznato da zbog nepristupačnosti zdravstvenih ustanova osoba sa invaliditetom ne mogu u jednakoj mjeri ostvariti pravo na pripadajuće zdravstvene usluge. Nažalost, vi svojim ignoriranjem i diskriminacijskim ponašanjem podržavate takvo stanje. O čemu se radi? Osobe sa invaliditetom koje žive izvan većih gradskih centara nemaju istu razinu zdravstvene zaštite, odnosno zdravstvene zaštite u kući. Ponavljam, na ovaj sam vas problem upozoravala od samog početka vašeg mandata i vi do sada niste napravili ništa već ste i umanjili prava medicinske njege u kući. Nije mi jasan vaš stav prema osobama sa invaliditetom. Prvo ste ih ignorirali kroz sustav socijalne skrbi, a sada to radite i kroz sustav zdravstva. Kada god sam vas upozoravala na probleme i diskriminaciju osoba sa invaliditetom vi ste to ignorirali. Ili ne uvažavate moje mišljenje kao zastupnice ili ne želite rješavati probleme osoba sa invaliditetom i na taj način pokazujete svoj stav prema njima i pojačavate sliku o njima kao i nevidljivim ljudima. To što ne uvažavate mene nije nikakav problem. Međutim, ignoriranje prava na jednakopravnu zdravstvenu njegu u kući ima tužne posljedice. Svi ti ljudi imaju ime i prezime. Mjesecima nisu okupani, previjeni, neki od njih leže u ranama. Za to ste vi odgovorni gospodine ministre. Napominjem da ste kao ministar samo jednom odlukom mogli vratiti pravo na vraćanje naknade putnih troškova pacijentima koji se liječe 100 kilometara od mjesta boravka. Ni to niste napravili, nego čekamo da sažive ovi zakoni u praksi. A praksa je sljedeća. Ni zakoni, ni pravilnici u praksi ne funkcioniraju. Stupio je na snagu Pravilnik o ortopedskim i drugim pomagalima koji je vidno umanjio pravo na ostvarivanje pojedinih pomagala ili opreme. Osim što se u pravilniku ne prepoznaje pojedina oštećenja i potrebe ovaj je pravilnik prisilio osobe sa invaliditetom da se bave kriminalom. Recite mi molim vas, po kojoj ste logici, po kojoj logici možete odrediti koliko puta dnevno dijete s teškoćama u razvoju i odrasla osoba mora mijenjati pelene i koliko puta će se netko kateterizirati? Vama je jedina logika bila da umanjite broj. Natjerali ste ljude da traže doznake i za ono što im ne treba i da ih mijenjaju za neke druge doznake da bi kupili onoliko pelena i katetera koliko im je potrebno. Recite mi molim vas po čemu su ovi zakoni bolji i nediskriminirajući? Jedino su bolji u smanjivanju prava, a ljudi su izgleda i dalje sasvim nebitni u cijeloj priči. Stvorili ste od nas humanitarne slučajeve i time rušite naše dostojanstvo. Obzirom da nemamo pravo na ortopedski dodatak kao invalidi Domovinskog rata razliku između tržišne cijene i sredstava koje nam odobrava HZZO moramo podmiriti iznoseći svoje priče u medijima i organiziranjem humanitarnih akcija, umjesto da prema modelu Zakona o hrvatskim braniteljima uvedete ortopedski dodatak i time osigurate pravo i zaštitu dostojanstva osoba sa invaliditetom. Danas ste naglasili pitanje odgovornosti. Ali vi ste i sada ministar i vas ovaj zakon ne obvezuje na odgovornost od sutra, već i u ovom trenutku. Pa vas pitam, što je s vašom odgovornošću sada? Neće valjda reći da su odgovorno službenici na šalterima. Govorili ste i o prevenciji. Kako onda objasniti sve stavke u rebalansu proračuna kad su one koje se tiču prevencije svedene na minimum ili ih nema, npr. edukacija o HIV-u. Govorite i o domovima zdravlja na otocima. Nažalost opet vas vraćam na rebalans proračuna u kojem nije bilo ni minimuma sredstava za zdravstvo na otocima. Također ste govorili o kontroli. Kod nas postoji Zakon o zabrani reklamiranja duhanskih proizvoda, a još uvijek primamo "Pozdrav iz Rovinja". Kako onda mislite kontrolirati tako veliki sustav kao što je zdravstvo kada ovdje govorimo o mnoštvu pravilnika, odluka, uputa. Svi ti provedbeni propisi, njihova promjena morat će se kontrolirati. Recite mi kako kada se ne može kontrolirati ni reklamiranje duhanskih proizvoda na državnoj televiziji. Ni u jednom trenutku čitanja ovih zakona nisam osjetila da se poštuje načelo jednakih prava ili ravnopravnosti i da uvažavate potrebe pojedinca ili ciljane grupe, odnosno da im na istim načelima osiguravate jednake mogućnosti. Nažalost i dalje se ide u sustavno kršenje ljudskih prava osoba sa invaliditetom kao pacijenata i svojim dosadašnjim radom kao ministar niste pokazali volju za sudjelovanjem u rješavanju već ste ukidali prava osoba sa invaliditetom. Niste mi dali ni jedan razlog da kao zastupnica podržim ovaj zakon i zato ću glasati protiv. Hvala.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovana zastupnica Ruža Lelić.
Hvala gospodine predsjedniče. Pa uvažena kolegica Škulić je rekla da recimo pacijenti, da osobe sa invaliditetom u sredinama van Zagreba nemaju jednako pravo na zdravstvu njegu u kući, što apsolutno ne stoji. Mislim, svi zakoni, on je pisan tako da je obuhvaća sve bez obzira gdje se nalazi. A kad je u pitanju kaže, jedino su zakoni bolji u smanjivanju prava. Zaista ovdje, a vi ste se osvrnuli na osobe sa invaliditetom ni jedno pravo nije smanjeno. Nego dapače je povećano. Tako osoba sa invaliditetom imaju, oslobođeni su i administrativne pristojbe, oslobođeno plaćanja doplate kad je u pitanju do punog opsega, imaju pravo na putne troškove, bez obzira na udaljenost. Znači, ako je ona manja od 40 kilometara. Prema tome, to sve jednostavno stoji u zakonu. Hvala.
Poštovani zastupnik Ivan Bagarić. Nema ga. Gubi pravo na riječ. Poštovana zastupnica Košiša Čičin-Šain. Izvolite.
Zahvaljujem se gospodine predsjedniče. Poštovani gospodine ministre, evo sigurno da je ovaj zakon, ovaj paket zakona koji imamo su sigurno jedan od najvažnijih paketa što smo ih u ove dvije i pol godine u saborskim procedurama imali i ono što je najvažnije, direktno utječe na životni standard građana Hrvatske. Zbog toga mislim da je važno dati ovim zakonima posebnu pozornost i zato sam se javila u raspravu da još jedanput podcrtam neke stvari koje osobno smatram da nisu dobre i nije dobro da se ovim zakonom to tako rješava. Danas mi u Republici Hrvatskoj imamo već četiri oblika plaćanja zdravstvene zaštite. Dakle imamo plaćanje obaveznog osiguranja, imamo plaćanje dopunskog osiguranja, imamo plaćanje administrativne pristojbe i plaćamo participaciju za lijekove. Vi gospodine ministre prijedlogom dodatnog osiguranja uvodite sada i peti oblik plaćanja zdravstvene zaštite. Dopunsko osiguranje kojim se danas koristi cca 900 tisuća stanovnika Republike Hrvatske, a iznosi 50 kuna za penzionere i 80 kuna za građane zaposlene, u sebi obuhvaća tri oblika pružanja usluge: dijagnostiku, bolničko liječenje i troškove lijekova i to: 350 lijekova generičke prirode i 150 lijekova originala. Hrvatska danas troši cca 150 milijuna za tzv. skupe lijekove što međutim nije presudno, ali je presudno da u Republici Hrvatskoj nema kvalitetne statistike o tome koliko ima pacijenata npr. sa karcinomima pluća, sa karcinomom crijeva ili nekim sličnim teškim bolestima. Tako se iz vašeg prijedloga uopće ne vidi da li ste u tih 150 milijuna osigurali posljednju generaciju lijekova ili su to neki drugi lijekovi. Gospodine ministre, dopunite vaš prijedlog listom lijekova, ja listu lijekova nisam našla, i to ne najjeftinijih već najkvalitetnijih lijekova. Cijene lijekova u Republici Hrvatskoj su takve da uz pekarnice najunosnije se otvaraju upravo ljekarnice. Danas kroz razne participacije plaćamo 15,5% za obavezno osiguranje, taksu i administrativnu pristojbu 30 kuna i plaćanje participacije za lijekove 80%, odnosno ovisno o tipu lijeka. Podaci govore da danas stanovništvo potroši kroz lijekove koji ne idu na recept, oko jednu milijardu kuna godišnje. Isto tako plaćanje privatnih usluga kao i davanje zahvale prije ili poslije liječničke intervencije, također je svojevrstan doprinos zdravstvu, a procjenjuje se negdje na cca 2 milijarde kuna. Danas u Republici Hrvatskoj imamo 1.050 penzionera koji uglavnom plaćaju dopunsko osiguranje zbog objektivno većih potrebe te time per capita doprinose godišnje 600 kuna svaki penzioner u zdravstveni fond. Ono što ovu populaciju najviše interesira nije dijagnostika i bolničko liječenje nego upravo lijekovi, a vi sada predlažete da upravo ovaj segment pružanja usluge alocirate u tzv. dodatno osiguranje, tj. da se uplaćuje kroz privatna osiguravajuća društva. Ako je to tako zanimljivo za privatne osiguravatelje, kako to da se isto to ne isplati HZZO-u? Ustvari nakon godinu dana penzioneri će reći da više neće plaćati dopunsko osiguranje od 600 kuna godišnje jer eto to im se ne isplati s obzirom da nisu stalno na bolničkom liječenju i ne trebaju im stalno nove dijagnoze i tako će se malo po malo i ostale usluge prebaciti na dodatno osiguranje privatnih osiguravateljskih kuća koje će tada početi svoju dogovornu politiku što farmaceutskim tvrtkama, što sa liječnicima i tako malo po malo početi enormno naplaćivati uslugu osiguranja. To je ustvari model uvođenja cijena plus usluga, odnosno uvođenje potpuno novog tipa zdravlje na tržište. Sveučilišni profesor koji će 2009. godine ići u penziju imati će otprilike 1.900,00 kuna mirovine prema sadašnjim projekcijama. Kako si vi gospodine ministre zamišljate da će si građani sa takvim ili manjim mirovinama moći priuštiti dodatno osiguranje kod privatnih osiguravatelja? Farmaceutska industrija najjači je lobi u svakom društvu pa će tako biti i kod nas i zamislite si tu kvalitetu kad su u mreži farmaceutska industrija i privatni osiguravatelji. Bojim se da će liječnici ostati bez pacijenata, osim patologa i liječnika sudske medicine i prosektura kod kojih će se promet znatno povećati. Svaka socijalna država, a ova Vlada sebe tako naziva, mora svojim građanima osigurati najkvalitetnije lijekove za najtežu kazuistiku. Dvije liste lijekova koje ovaj zakonski prijedlog predlaže neprihvatljiv je za hrvatske građane, jer to jednostavno znači da ih se raslojava na pacijente prve i druge kategorije ili jednostavno bolesni u našoj državi tim prijedlogom nemaju iste šanse. Isto tako neće imati i hrvatski građani iste šanse zdravstvene zaštite jer veliki broj građana, a pogotovo jedan milijun umirovljenika, neće moći platiti dodatno privatno osiguranje. Ono što Hrvatsku bitno razlikuje od ostatka Europe je bruto nacionalni dohodak. Smanjivanje javne u korist privatne potrošnje u zdravstvu potpuno je neprimjereno i potpuno je neprihvatljivo za hrvatske građane od kojih skoro 30% živi na granici siromaštva kao što je i neprihvatljiva ideja o imovinskom cenzusu, naime ona je prihvatljiva na nivou čitave države ali nemojmo s njom krenuti baš u zdravstvu što je predloženo u okviru strategije, a bome niti prijedlog prihodovnog cenzusa jer će njima ostati cca 60% dosadašnjih osiguranika bez osnovne zdravstvene zaštite. Tako ćemo pored siromašne postati još i bolesna nacija. Ono što je i dalje neprihvatljivo je da ovaj zakon prati 65 podzakonskih akata koje ovaj uvaženi Sabor nikada ne vidi i o čemu nikada ne odlučujemo. Isto tako nitko od nas ovdje koji odlučujemo, neznamo kako će te liste lijekova izgledati i koji su to lijekovi na listi. Pozdravljam prijedlog o povratku domova zdravlja na otoke. Upravo te domove zdravlja Andrije Štampara Svjetska zdravstvena organizacija je još davnih dana proglasila kao najkvalitetniji segment hrvatskog zdravstva, odnosno zdravstva. Dakako mislim da je to dobro da se vraćaju i to je nešto što pozdravljam u vašem prijedlogu. Ali dilema je i što su to domovi zdravlja. Da li je to samo skup zakupnika? Što je to zakupnik? Da li je to privatnik? A ako je, što su to glavarine? I kakav je to onda konkurentni odnos između privatnog liječnika koji sve uloži i plaća sam vis a vis tzv. liječnika zakupnika koji radi u domovima zdravlja na naslijeđenoj opremi sa zagarantiranom glavarinom. Moram priznati da tu isto tako nešto nije u redu i mislim da bi ste vi kao ministar se morali i ministarstvo o tome isto tako malo pozabaviti jer to nije konkurentni odnos. Javna politika je obaveza svih nas, a poglavito kad se to odnosi na zdravstvenu politiku, na socijalnu politiku i na mirovinsku politiku. I od ove teme traži dakako puno širi koncenzus. Ako se Savez samostalnih sindikata koji je prikupio 340 tisuća potpisa građana koji se protive donošenju ovih zakona onda ne možemo govoriti o koncenzusu. Bahato je stavljati pod svaku cijenu na raspravu i u drugo čitanje iste prijedloge bez obzira na sva upozorenja da prijedlozi ne valjaju te izglasati to sa saborskom većinom. Razumljivo je svima nama da postoje pritisci Svjetske banke i tendencije komercijalizacije zdravstvenih usluga. Ali već u današnjoj situaciji plaćanja zdravstvene zaštite je 80% privatnog novca, a svega 20% javnog novca. Po čemu smo, dakle, već na nivou Europe. Pa taj odnos ne treba produbljivati u ovako siromašnom društvu kao što je Hrvatska. I možda samo za kraj, reformu u zdravstvu i željene uštede od 20 do 30% treba tražiti u uvođenju reda u sustav kroz informatizaciju, kroz uvođenje normativa, kroz standardizaciju, kroz smanjenje puteve pacijenata, kroz zadane protokole pretraga i kroz jače kontrole. Primjera radi 60 tisuća nalaza CT-a ostalo je nepodignuto. Na CT pretrage upućuju vas i primarna zaštita i specijalisti. Informatizacija bi to dupliranje onemogućila. Informatizacijom sustava javnog i privatnog zdravstva i umrežavanjem istih također bi se dogodile znatne uštede. Isto tako, primjera radi, u Švedskoj imamo 3 magnetska rezonatera na 1 milijuna stanovnika. U Finskoj imamo 2,8 magnetskih rezonatora na 1 milijun stanovnika. U Hrvatskoj, zamislite, imamo 30 magnetskih rezonatora na 1 milijun stanovnika. Osobno ne mogu podržati ovaj prijedlog anglosaksonskog modela reformi koje zdravstvo postavlja u poziciju privilegije samo za bogate, a siromašne prepušta svojoj sudbini.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Kajo Bučan.
U izlaganju kolegice rečeno je da ćemo pored siromašnih postati ćemo i bolesna nacija. To jednostavno nije točno, ako pratite literaturu, naime. U časopisu "World economy" iz ožujka mjeseca ove godine predstavljena je analiza konkurentnosti Hrvatske u odnosu na druge zemlje Europske unije, kroz analizu poljoprivrede, znanosti, visokoj obrazovanja, osnovnog školstva i zdravstva. Naša pozicija na mjernoj skali od 1 do 10 je između 3 i 4 s iznimkom jednog šiljka koji se zaustavlja na poziciji konkurentnosti od 6,6, a odnosi se upravo na osnovno školstvo i zdravstvo. Time demantiram ovu vašu izjavu. Hvala.
Hvala. Poštovani zastupnik Stjepan Bačić. Izvolite.
Pa evo nakon ovih dugih osporavanja ovog paketa zakona ja bih rekao da je dobro da se u ovako ubrzanom postupku došlo do drugog čitanja i da u biti ovi novi prijedlozi izmjena zakona, a i novi zakoni mogu stupiti na snagu kako bi se učinila upravo ta prva stepenica svladala ili taj prvi korak kao što je i rečeno u uvodu. Da bi krenuli u jednu reformu koja zapravo je i počela kod nas 90. godine i postepeno se sustav dograđivao ovisno o prilikama i gospodarskoj situaciji u državi. Sada smo došli do jednog zida kad smo vidjeli da zapravo sustav uz sve dobre svoje strane ima i jedan problem, a on se odnosi prvenstveno na financiranje i upravljanje zapravo odgovornosti sa tim novcem koji se u sustavu cirkulira. Da tu moramo pojačati odgovornost i zbog toga je i u ovim svim prijedlozima zakona kako o zdravstvenoj zaštiti tako i o obveznom zdravstvenom osiguranju, dobrovoljnom osiguranju kao i zaštiti zdravlja na radu. Upravo se na tom daje glavni naglasak, na toj odgovornosti. Prema tome, ovo što se nudi u Zakonu o zdravstvenoj zaštiti upravo je ta činjenica da se sada odgovornost za rukovođenje ustanovom sa ravnatelja spušta i na nivo onih koji su odgovorni za vođenje klinika, odjela. Prema tome, cijeli sustav je pokriven. Novina je u tome da će se kroz takav način vođenje brige o jednom pravilnom upravljanju ustanovom posebnu težinu dobiva i stručno vijeće koje na neki način se sada i proširuje da moraju u njemu obavezno biti svi šefovi odjela. Isto tako se uozbiljuje i na neki način rad upravnih vijeća jer se pooštrava na neki način ta odgovornost tih članova upravnog vijeća i uvodi se novina zapravo koja do sad nije bila obligatna. Da članovi upravnog vijeća moraju biti sa visokom stručnom spremom. Novina je isto tako i ono što se spominjalo, domovi zdravlja koji su bili svedeni praktički po starom zakonu. Da jedna županija ima jedan dom zdravlja. Sada se otvara mogućnost da županija sama odlučuje da li će ostati na tom jednom domu zdravlja ili će ih imati više, ali obavezno se uvode domovi zdravlja na velike otoke, što je dobra stvar i već je nekoliko puta to spomenuto zašto je to važno. U novinama u ovom Zakonu o zdravstvenoj zaštiti je to da se osniva krizni stožer Ministarstva zdravstva koji je itekako potreban i pokazalo se velika štetnost što je taj stožer ukinut, upravo kod afere Baxter jer su se informacije, dok je došlo do pravog nivoa, izgubile su se nekoliko dana i mnogi životi su bili cijena za tu jednu neorganiziranost. To je jedan dobar model koji je za vrijeme rata izvrsno funkcionirao i mislim da sad dobiva puni značaj u ovom Prijedlogu zakona. U zakonu se također ističe bitnost kontrole kvalitete sustava, dakle, nešto što se uvodi i u rad ustanova, bolničkih ustanova, da se obdukcije moraju zapravo prijavljivati, svi umrli zapravo, ali i broj obdukcija da se mora periodički redovno izvještavati ministarstvu zdravstva. I ono što je bitno u bolnicama da se konačno prekida sa tim sukobom interesa da liječnici više ne mogu raditi taj višak radnog vremena u vlastitoj ustanovi nego će to sad moći obaviti negdje izvan bolnice. Mislim da je to dobro. Ono što je isto dobro, a mnogi su napali da se od decentraliziranih sredstava omogućuje zapravo vlasnicima županijskih bolnica da mogu jedan dio sredstava koristiti i za pokriće gubitaka. Jer nenormalno je da neke bolnice za nekoliko 10-ina milijuna kuna nabavljaju novu opremu pa čak i onu koja im nije dužna, a da istovremeno ne plaćaju dobavljače za lijekove. Prema tome, mislim da je to sad data zakonska mogućnost da se može taj novac koristiti i u tu svrhu do sad gdje je on zakonski bio onemogućen. Prema tome, to je jedan iskorak, to ne mora biti pravilo, ali se daje mogućnost kad određena ustanova dođe u krizu blokade da se može na neki način intervenirati i na taj način i mislim da je to dobro. Isto tako vraća se u sustav autonomnost Zavoda za toksikologiju koji je jako bitan pogotovo sad u novim vremenima kada se mora voditi računa o svim tim štetnim tvarima koje su, koje cirkuliraju u državi, prema tome od hrane do raznih sredstava za zaštitu bilja to je jako bitno da je taj Zavod sad ponovo samostalan kakav je i bio u prvim onim našim prijedlozima zakona od '93. Tele medicini se daje veliko značenje, ona je već pokazala neke svoje prednosti, u ovom Zakonu se to još na neki način daje na tu akcent poseban da on mora kroz informatizaciju cijeli sustav zapravo na neki način dobiti na kvaliteti i ono što je još tu predviđeno to je ono što nas čeka kad jednog dana uđemo u Europsku uniju to je taj 48 sati tjedan, on je naznačen i u ovom Zakonu, istina bog sa odgodom od 5 godina što mislim da je dobro jer mi u ovom času nemamo dovoljno kadra da bi mogli upravo tim uvjetima zadovoljiti. Novost je i da se uz kategorizaciju akreditaciju bolnica koja je zapravo već u tijeku nekoliko godina, ali nije dovršena do kraja da se sada predviđa jedan pravilnik o kategorizaciji i medicinsko-tehnološke opreme u ustanovama što je na neki način u biti i podloga za akreditaciju bolnica, prema tome to je samo jedan od prvih koraka koji će na neki način utrti tu prvu stepenicu u kategorizaciju akreditaciju. I ovo što je govorilo o edukacija za sve, dakle omogućava se i sestrama medicinskim koje su najbrojniji kadar u zdravstvu da i one mogu se specijalizirati za određene vrste poslova. Znate da su to posebno specifični poslovi u radu sa novom aparaturom, to su intenzivne njege, to su operacijske sale. Prema tome, ima puno posla koje se redovnim školovanje uopće ne mogu educirati ti kadrovi i one moraju ići na jedan takav način specijalizacije. Prema tome, puno je toga dobrog u ovom dijelu koji se odnosi na izmjene i dopune Zakona o zdravstvenoj zaštiti, a ono što je u Zakonu o obveznom zdravstvenom osiguranju bitno to je da Hrvatski zavod za zdravstveno osiguranje zapravo ponovo postaje jedna autonomna institucija koja i ima svrhu da bude kao takva prisutna, mijenja se ta struktura upravljanja sa Hrvatskim zavodom za zdravstveno osiguranje, dakle uvodi se jedan novi model, skupštinski sa upravnim vijećem koje se bira na pozivni natječaj i normalno odgovornosti svih u sustavu od ravnatelja do njegovih zamjenika, pomoćnika i svih onih s kojima je sustav umrežen, dakle ustanovama. To je obavezno još jedanput se ta kontrola poslovanja, dakle to mora funkcionirati besprijekorno i ono što je bitno što je puno napadano da se smanjuju prava, to jednostavno nije točno. Košarica usluga u biti ostala je u postotku izražena, ona je takva bila i do sada. Ono što je novost to je ta dopunska lista lijekova koja neće ići pod ovo dopunsko osiguranje koje i nadalje ostaje unutar sustava Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje, dakle zadržava se ta socijalna komponenta. Prema tome, nikakve opasnosti nema da se narušavaju prava bolesnika jer je za sve u osnovnoj listi će biti osigurani svi najkvalitetniji lijekovi za liječenje bolesnika i svih bolesti, s tim normalno da će se nastojati da jednako vrijedni lijekovi koji su kod nas zasad malo zastupljeni su ni 30% da ipak budu u većem postotku. To su ti tzv. generici koji ništa manje djelovanje nemaju nego i originali. To je dokazano, prema tome to nije nikakva novina naša, to čine i puno bogatije zemlje i upravo je pred mjesec dana i Njemačka, jedna bogata Njemačka uvela isto to pravilo da generici budu prvenstveno na listi koje će plaćati njihovi fondovi. Prema tome, puno je dobrih stvari, popravlja se i ono sudjelovanje u prijevozu 40 kilometara itd., dakle još zapravo bolji uvjeti nego su bili u onom starom zakonu, ugovaranje novo se svake tri godine ugovara da se ne mora svake godine obnavljati onaj ogromni administrativni posao i ono što je već spomenuto kod liste čekanja da ako bude u državnim ustanovama duga lista čekanja da će se moći platiti pregledi i kod privatnika. Prema tome, puno toga je u ovim prijedlozima zakona dobro i ja ću podržati donošenje ovih zakona. Hvala.
Hvala. Replika, poštovani zastupnik Kajo Bućan.
Doktor Bačić je s pravom konstatirao jednu od prednosti ovog novog Prijedloga zakona i u njegovom i rekao je da se osnivaju novi domovi zdravlja na otocima što je zakon i predložio i mi ćemo to vjerojatno kako smo i u prvom čitanju usvojili i naravno spomenuo je decentralizirana sredstva koja će se u jednoj određenoj količini koristiti i za pokrivanja duga. Naravno da i sam pozdravljam takvu odluku kao jedan pomoć revitalizaciji naših otoka, poboljšanju zdravstvenog standarda kako žiteljima tako i turistima, ali isto tako molim i sve nadležne i u Ministarstvu zdravstva i u Hrvatskom zavodu za zdravstveno osiguranje da se kod provedbe ovih odluka, tj. kod izdvajanja tih domova zdravlja ima na umu i ono, govorim za Splitsko-dalmatinsku županiju što je bilo doneseno 3.10.2003. kod ujedinjenja svih domova zdravlja u jedinstveni županijski dom zdravlja, a to je da su ti otoci donijeli sa sobom određeni gubitak. Taj gubitak je za tri otočka doma zdravlja iznosio 5 milijuna 800 tisuća kuna, a razlika između dugovanja i potraživanja bila je oko 3 milijuna kuna. Ja samo molim evo pozdravljajući ovakvu odluku gospodine ministre i pozdravljajući što je kolega rekao da se vodi računa o tome kod izdvajanja da se jedan dio vage ne preoptereti prevelikim utegom, a da na drugom ostane potpuno čista situacija. Hvala.
Hvala. Poštovana zastupnica Lucija Čikeš. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče, uvaženi gospodine ministre, kolegice i kolege. Podržavam Konačan prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zdravstvenoj zaštiti, o obveznom zdravstvenom osiguranju, o dobrovoljnom zdravstvenom osiguranju kao i Konačan prijedlog Zakona o zdravstvenom osiguranju zaštite zdravlja na radu. Prijedlogom ovog Zakona vrši se i usklađivanje hrvatskog zakonodavstva u ovom području sa zakonodavstvom Europske unije. Dakako tijekom uvažam sve one prijedloge i primjedbe koji su se čuli tijekom prvog čitanja ovih zakona, a i sve one koji su se čuli danas ovdje tijekom drugog čitanja. Ja se nadam da su rečeni i želim vjerovati da su rečeni u najboljoj namjeri da Zakon o zdravstvenoj zaštiti bude što bolji, da bude za svakog državljanina ove zemlje što dostupniji ali takav zakon je vrlo i idealan. Neki vrlo teško je napraviti. Nije ga napravila ni jedna zemlja, pa neće ni naša. Međutim, kada je zakon kompatibilan sa financijskim mogućnostima onda to već znači jednu prednost da je on i realan i da ga je moguće implementirati i ostvariti. Ovaj prijedlog zakona omogućava implementaciju najnovijih medicinskih dostignuća u sustav zdravstvene zaštite i to smo imali i kako vidimo iz ovog zakona on je sukladno onoj nacionalnoj strategiji s kojom smo se nedavno upoznali u ovom Saboru. Implementacijom ovog zakona podiže se i veća djelotvornost, te poboljšava dostupnost i kvaliteta zdravstvenih usluga. Samo da ne navodim, već su kolege ispred mene rekli što znači tele medicina, kako, koliko je to veliki tehnički napredak i koliki je to napredak i u organizacijskom smislu, ali i u smislu kvalitete zdravstvene zaštite. Moj kolega i prije mene je također podržao ovaj uspostavljanje domova zdravlja na otocima i sama dolazim iz Splitsko-dalmatinske županije i dobro sam upoznata sa funkcioniranjem zdravstvene zaštite koja nekada nije ni dostupna, a često zbog nemogućnosti doškolovanja i usavršavanja svaki put nije ni na najvišoj razini kvalitete. Ne samo na otocima što je neophodno i uspostavljanje bolje zaštite, nego je ovim zakonom predviđena zaštita i veća njena dostupnost i u Dalmatinskoj zagori. Smatram da će na ovaj način doći do poboljšanja kvalitete usluga i u ovim područjima i podupirem odustajanje od današnjeg ustroja primarne zdravstvene zaštite i pozdravljam uspostavu domova zdravlja na našim otocima Braču, Hvaru, Visu, Korčuli, Cresu, Krku, Lošinju i Pagu. Ali kažem, umnogome podržavam i uspostavu domova zdravlja u Dalmatinskoj zagori, pogotovo u onim područjima koja su udaljenija od medicinskog centra u Splitu, od kliničke bolnice u Splitu. I upravo zbog toga se mijenja članak 2., stavak 2. članka 68. koji to omogućava i kaže da na području županije osniva se najmanje jedan dom zdravlja, a na području Grada Zagreba tri doma zdravlja. Dodaje se i stavak 3. u članku 68. i kaže da Dom zdravlja je obvezno se osniva na otocima koje sam gore navela što je dakako veliki iskorak u zdravstvenoj zaštiti u ovom području pogotovo ako uzmemo u obzir, evo ljetna je sezona pa vidimo koliki broj turista obitava tijekom ljetnih mjeseci na ovim otocima. U cilju prevencije bolesti i očuvanja zdravlja interveniralo se u članak 22. i to stavak 2. koji se mijenja i koji sada kaže da svaka poslovno sposobna osoba dužna je poduzimati aktivnosti u cilju očuvanja i unapređenja svoga zdravlja i izbjegavati sve rizične čimbenike koji ugrožavaju život i zdravlje, uporaba opojnih droga, alkohola, duhanskih proizvoda, rizično spolno ponašanje i što se dodaje drugih medicinski priznati rizični čimbenici. Mi znamo dobro koliki je broj tih rizičnih čimbenika i ako im se dulje ili kraće vrijeme izlažemo koliko donosi do povećavanja i povećavanja pobola. Veseli me i izmjene u primarnoj zdravstvenoj zaštiti što se ponovno vraća važnost specijalista različitog profila i prijedlogom ovog zakona znatno se jača primarna zdravstvene zaštita kao osnovni element integrirane skrbi. I zaista, da bi ona bila učinkovita mora počivati i bazirati se na educiranom osoblju, pa prema tome daje se važnost odnosno prednost visokoj stručnoj spremi, višoj školskoj spremi, a iznimno srednje školskoj spremi i svima se omogućava kontinuirano usavršavanje i to. Timski rad je nešto što uvijek podržavam, a pogotovo ga podržavam kada se radi o zdravstvu i to je neminovno jer upravo timskim radom postižemo najbolje kvalitete i najbolje ishode. U članku 26. dodaje se upravo članak odnosno dodaje se stavak 3. što znači da pedijatri i pedijatrijski timovi ponovno dobivaju svoju funkciju. Pedijatrima se dodaje kaže riječi u timu sa medicinskom sestrom kao i ginekolog tim sa medicinskom sestrom. Obvezujuće povjeravanje djece i žena liječnicima, specijalistima u ovom slučaju pedijatrima i ginekolozima, u timu sa medicinskom sestrom i medicinskim tehničarom je značajan iskorak i očuvanju i unapređenju zdravlja ove posebno osjetljive populacije. Ako ovome pridodamo da je u ostvarivanju zdravstvene zaštite, da se u ostvarivanju zdravstvene zaštite uređuje pravo svake osobe na jednakost u cjelokupnom postupku ostvarivanja zdravstvene zaštite, slobodnom izboru liječnika dr. medicine, dr. stomatologije, zatim zdravstvene ustanove i zdravstvene usluge standardizirane kvalitete i jednakog sadržaja onda dakako ne možemo reći da ovim zakonom kako se često nastojalo u tijeku ova dva čitanja apostrofirati da se ne poboljšava ništa i ne radi ništa. Dapače, i radi se i poboljšava se. Poboljšava se i kvaliteta i organizacija, poboljšava se i financijska kontrola i stoga podržavam konačan prijedlog ovog zakona. Zahvaljujem.
Poštovani zastupnik Željko Pavlic. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovani gospodine ministre. Evo dopustite da se ja ukratko osvrnem dakle na ovaj paket zakona. Mogu samo na početku reći dakle da neću podržati kao ni naš Klub PGS, SBHS, MDS ovaj paket zakona. Razloge smo dakle prije kratkog vremena iznijeli prilikom rasprave u prvom čitanju. Kolega Ivaniš je o tome govorio i često puta i u javnosti. Samo ukratko dakle da ponovim da je naš stav da ovi predloženi zakoni neće riješiti, neće do kraja riješiti osnovne dakle probleme u našem zdravstvu a to je neriješeno financiranje samog zdravstvenog sustava. Također je naša isto osnovna primjedba da se u ove primjedbe ide ne toliko zbog dobrobiti naših pacijenata nego više zbog nekakvih naputaka i instrukcija koje dobivamo van Hrvatske a kao primjer o tome može nam poslužiti i ono što se prije nekoliko dana desilo na jednom savjetovanju, mediji izjavljuju u Motovunu gdje nam je predstavnik MMF-a predložio tj. savjetovao dakle hrvatsku Vladu i nas u Hrvatskoj, citirat ću ga dakle "Želite li u Hrvatskoj više trošiti na zdravstvo riskirajte ekonomsku održivost.". Dakle, zdravstvo je u direktnoj dakle korelaciji sa našim gospodarskom za što mislim da ne treba vezati nego da nam dakle kvaliteta zdravstva mora biti na prvom mjestu pa i po cijenu dakle da za to zdravstvo izdvajamo više. Drugi razlog dakle zbog čega ne mogu podržati ove zakone, predložene zakone zapravo je koncept u tome dakle da se troškovi ovih zakona prebacuju s jedne strane na građane uvođenjem različitih participacija a isto tako da se troškovi prebacuju na županije. I tu bih sad predstavio i amandmane koje sam dakle predložio na Zakon o zdravstvenoj zaštiti. Naime, ti amandmani idu u tom pravcu dakle da se spriječi da Vlada nametne županijama obavezu da županije budu dakle te koje će pokriti gubitke zdravstvenih ustanova čiji su osnivač. Dakle, riječ je o članku 3. a isto tako vezano je uz članak 2. gdje predlaže dakle da te dugove sanira država jer država je i do sada, tj. država je do sada postavljala uvjete pod kojima će funkcionirati i raditi županijske i ostale bolnice, tu prvenstveno mislim na limite poslovanja. Ti limiti često su bili nerealni tako da su se gubici generirali iz mjeseca u mjesec i često puta se desilo da upravo one bolnice koje su najracionalnije se ponašale da su takve bolnice imale i najveće dugove a kao primjer tu mogu navesti i primjer naše županijske bolnice u Međimurju u kojoj se akumulirao dug od skoro 40 milijuna kuna iako je ona po svojim standardima sigurno bila najkvalitetnija u Hrvatskoj i sigurno dosegnula nekakve standarde u poslovanju koji vrijede u Europskoj uniji. Ali nažalost, bili su joj postavljeni joj niži limiti tako da je ona bila cijelo vrijeme u gubitku. Ovakvo rješenje po meni će generirati zapravo probleme u funkcioniranju i financiranju zdravstvenog sustava. Naime, ako se zakonom dakle odredi kao zakonska obaveza da županije moraju sanirati gubitke bolnica pitanje će biti dakle na koji način će te županije funkcionirati. Dugovi županijskih bolnica su negdje čini mi se oko 800 milijuna kuna a ukupni proračuni u 2005. godini svih županija u Republici Hrvatskoj su negdje oko milijardu i 700 milijuna kuna. Dakle, ukoliko bi županije sanirale te dugove plašim se da bi mnoge od njih bile blokirane jer ne bi imale novca, sredstva za neke druge ili sve ostale dakle investicije i rad. Pa takva blokirana dakle županija opet ne bi mogla financirati između ostaloga i zdravstveni sustav jer vidimo da se otvara mogućnost da iz sredstava za investicijsko održavanje da se iz toga dakle vraćaju dugovi. Mislim dakle da bi onda tu krug bio zatvoren i došli bi opet na početak, dakle došli bi opet na početak gdje bi bilo ugroženo financiranje zdravstvenog sustava jer onaj tko bi to po zakonu imao obavezu, po ovom novom zakonu dakle županije to ne bi bile sposobne obavljati. Mislim da bi to trebalo u svakom slučaju promijeniti da država preuzme te dugove, ali s druge strane dakle mi kao regionalne stranke imamo i drugačiji koncept samog tog zdravstvenog sustava. Mi se zalažemo da se organizira zdravstveni sustav na regionalnim osnovama, dakle da regije, sad su to županije dakle same organiziraju svoj zdravstveni sustav a istovremeno da ga i same financiraju ali da bi do toga došlo normalno da treba napraviti preraspodjelu garancijskih sredstava. Evo, to je mogli bismo reći rečenica koju zadnjih nekoliko tjedana ili mjeseci najčešće slušamo u ovom Saboru ali nažalost ništa od toga se ne dešava. Samo da podsjetim dakle da za vrijeme prošle Vlade, da se krenulo u decentralizaciju. Dakle, da su županijama dale određene ovlasti što se tiče investicijskog održavanja ali isto tako su bila i decentralizirana sredstva, dakle bila su spuštena sredstva kako bi se te obaveze mogle i izvršavati. Dakle, ovim amandmanom nastojim dakle promijeniti intenciju ovog zakona koja je itekako bitna i koja ukoliko bi se usvojila imat će po meni jako teške posljedice za rad i poslovanje županija. Samo kratko još dakle o još jednom amandmanu, to je Prijedlog Zakona o obaveznom zdravstvenom osiguranju. Radi se o pravu na povrat putnih troškova. Znamo da eto točno prije godinu dana došlo je do promjene ovog istog zakona gdje je uvedena granica od 100 kilometara. Od početka smo upozoravali da će neki dio određene skupine pacijenata, korisnika imati velikih problema u ostvarenju tih prava jer jednostavno financijski nisu u mogućnosti da nekoliko puta tjedno ili mjesečno dakle omoguće, plate put kako bi svom djetetu omogućili da ide na određenu terapiju. Ovim zakonom se to popravlja, dakle da se uvodi novost da to bude, da se plaća ako se terapija obavlja u više od 40 kilometara. Moj je prijedlog da se uvede niža granica od 30 kilometara, dakle kako bi što više osiguranih osoba imalo pravo na troškove prijevoza a to bi osobito bilo važno za pojedine skupine osiguranika koje moraju imati stalan, mogli bismo reći dakle cijeloživotan tretman. Pa ja se nadam da će možda i tu doći do nekakvih promjena. Evo toliko, hvala lijepa.
Hvala. Poštovani zastupnik Dragutin Lesar. Izvolite.
Hvala lijepa. Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Gospodine ministre evo jednog dimnjačara. Naime jutros rekoste dok ste tumačili pojedine odredbe ovog Zakona kako će veliki napredak u očuvanju zdravstvenog sustava biti ta činjenica da dimnjačari više neće moći biti članovi upravnih vijeća. Kasnije su neke kolege govoreći o zdravstvu pobrkali medicinu i zdravstveni sustav i osiguranje pa rekli da bi o tome bilo najbolje da govore samo oni koji imaju visoku stručnu spremu zdravstvenog smjera. Ja pristajem u ovom trenutku biti dimnjačar da iskoristim zadnji dan jer nakon ovog, usvajanja ovih zakona eto mi koji nismo liječnici nećemo više pravo govora. Dakle ja kao dimnjačar koji uopće ne razumijem zdravstveni sustav prvo želim reći sljedeće. Ovim četiriju zakona Hrvatski sabor građanima ove države utvrđuje možda desetak načelnih prava i mogućnosti i ništa više. Jer u ova 4 zakona izbrojao sam točno 138 puta gdje piše da će se način ostvarenja prava, obim prava, uvjeti ostvarenja, program i mjera, zaštitnih poteza, da dalje ne citiram utvrđivati u pravilnicima koje donaša ministar, aktima Hrvatskog zavoda zdravstveno osiguranje koje donaša upravno vijeće i nešto malo Vlada. Dakle mi smo tek zagrebli po površini, a sve ostalo što se tiče osiguranika pojedinačno ili 90% toga bit će vidljivo da li zaista provodimo reformu konzervativno kao što reče kolega Kramarić ili je ovo doista zadiranje u prava osiguranika onda kada se ti pravilnici, odluke i akti donesu i objave po ovim zakonima. Ja sam siguran da će ti upravo provedbeni propisi zapravo biti onaj završni potez ove zdravstvene reforme. Nažalost mi kao saborski zastupnici možemo samo prognozirati ili naslućivati u kom će smjeru on ići. Dakle 138 puta piše da će nešto biti provedbenim propisima. Pa se pitam zašto niste doveli, donijeli pravilnik vi kao ministar o zdravstvenom osiguranju i oslobodili nas ovog 2 čitanja prethodne rasprave strategije i svih zakona jer sve što se građana tiče ide u pravilnik. Ali idemo sad nešto konkretno. Članak 72. do 80. Zakona o zdravstvenom osiguranju, obaveznom uvijek govorim predviđa ugovaranje zdravstvene zaštite. Dakle HZZO ugovara sa bolnicom primjerice ili Domom zdravlja nešto. Probajte pogledati te odredbe ministre, a što ako jedna ustanova koja ima ugovor sa HZZO-om meni kao pacijentu neku uslugu ne pruži. Što ja kao pacijent, osiguranik mogu napraviti? To je inače bilo do sad područje jedne, pravilnika Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje koje je upućivalo osiguranika što dalje na temelju tadašnjeg starog zakona. Ovdje ste ispustili te odredbe u tome da osiguranik onda ima nešto za napraviti. Sad nema ništa. A to je najčešće slučaj naročito kod onih dugih lista čekanja. Dalje, poslodavac obračuna radniku doprinose za zdravstveno osiguranje ali ne izvrši uplatu. Ne plati doprinos za zdravstveno osiguranje. Taj radnik će ostati bez zdravstvene zaštite osim hitne čini mi se ili čak ni to, a da nije ni u mogućnosti intervenirati jer ne zna da poslodavac nije doprinose za njega platio. U starom sustavu je bilo jasno da je obračun uplata doprinosa za sve zaposlene stvar poslodavca. Bilo fizičke, pravne osobe. I bilo je sankcionirano, bilo je predviđene su sankcije ako ovaj to ne napravi. Toga više sada nema u zakonu. Možda u članku «žlj» nisam ga našao pa ćete me podučiti. Članak 37. govori o tome da poslodavac kad dobije novac od Zavoda za bolovanje radniku mora isplatiti. I ondje gdje su državni interesi u pitanju postoje rokovi. Ali nema roka u kojem roku poslodavac radniku mora isplatiti naknadu koja nije njegova nego radnička. Kada Hrvatski zavod proslijedi novac za bolovanje poslodavcu nema roka u kojem roku poslodavac radniku taj novac mora dati. I često se dešava da po 6 mjeseci ne isplaćuju taj novac koji nije poslodavčev nego radnički jer u zakonu nema roka. Ni u starom niti u ovom prijedlogu. Ako je obaveza Zavoda da u roku od 30 dana isplati poslodavcu kad ovaj odnese obračun nek bude i obaveza poslodavca da u roku od 30 dana, najdužem roku isplati i radniku taj novac koji je osiguranje dalo za radnika a ne poslodavac. Nadalje članak 19. govori o standardima i normativima koje donaša, za ostvarivanje prava na obavezno zdravstveno osiguranje koje utvrđuje Upravno vijeće. Zašto Upravno vijeće? Pa ovi standardi i normativi su jedni od najvažnijih normativa koji se odnose na osiguranike. Zašto to ne bi bila u nadležnosti skupštine nego upravnog vijeća? Ako decentraliziramo zavod, ako mičemo državu odnosno politiku iz upravljanja zavoda, kolega Hebrang reče korak unazad u tom dijelu. Ne znam zašto bi to bio korak unazad? Ali onda ovo što je ključ iz čega proizlaze i svi ostali pravilnici praktički, onda bi to trebalo po meni biti u nadležnosti skupština a ne upravnog vijeća. Članak 22. govori o cenzusu doplate. Ja podsjećam da je taj cenzus kad se ovi postoci pretvore u kune 1809 kuna. Dakle svi oni čiji prihodi prelaze 1809 kuna mjesečno ulaze u obavezu doplata. U odnosu na prosječnu plaću u Hrvatskoj čini mi se izuzetno nisko. Članak 41. gospodine ministre propisuje kako dugo radnik može biti na bolovanju. Pa nakon 6 mjeseci ga liječnik mora uputiti na komisiju. A što ako radnik zaposlenik, službenik, namještenik obradu komisije čeka duže od 12 mjeseci i zakomplicira se. Iz zdravstvenih … [[Govornik se ne razumije.]] razloga ode u, na liječenje u bolnicu po nekoj drugoj dijagnozi, doživi nesreću i produži 12 mjeseci bolovanja. Nema više pravo na bolovanje. A čeka na red na komisiji. To je problem i po sadašnjem zakonu da se razumijemo. Ne samo u ovom prijedlogu. Sugeriram da se ovih 12 mjeseci produžuje, a to sam dao i amandmane sve što vam govorim u slučaju ako se čeka na odluku komisije. Pravomoćnu odluku komisije jer uvijek je to bitno. I nadalje, nakon 12 mjeseci nema pravo na naknadu plaće za bolovanje nego prima naknadu, naknadu ne plaće nego naknadu po odluci Zavoda. Dakle kad radniku prođe 12 mjeseci bolovanja nema pravo na naknadu plaće, nego na naknadu po odluci zavoda. vjerojatno upravnog vijeća, ili direktora, upravitelja, ne znam. Imamo odredbu u ovom zakonu u kojem naknada za bolovanje, plaća za bolovanje ne može biti manja od 25% osnovice, to vam je sada 831 kuna. Da li ta naknada može biti manja od ovih 831 kune? Ja zakon čitam da može. Dakle da ovo 25% zaštitne klauzule odnose se samo na 12 mjeseci. A nakon toga ta odredba više ne vrijedi. A da bi bila otklonjena dilema prihvatite moj amandman. Osnovica za obračun plaće, naknade plaće za bolovanje. Veli da je to radnička plaća, redovna plaća. Ali kad se plaća doprinos za zdravstveno osiguranje kao osnovica nisu samo plaća nego sva primanja radnika i zaposlenika, svih, svih. Doprinosi se plaćaju na K15, na božićnicu, na uskrsnicu, na otpremnine. I sve što radnik u radnom odnosu što je po ugovoru o radu i kolektivnim ugovorom plaća se zdravstveni doprinos. I to mi sada ne računamo kao osnovicu za bolovanje nego samo redovnu plaću, a platio je doprinose na sva primanja. Prema tome, moramo biti fer, da osnovica za obračun plaće za vrijeme bolovanja je ona osnovica na koju se je platio doprinos. Primanja radnika neplaćeno ministre. Radnici plaćaju doprinose ne samo na plaće, nego na primanja i to je izraz koji se koristi u Zakonu o radu i u kolektivnim ugovorima i u Poreznom zakonu. Nadalje, naknada putnih troškova. Došli ste pameti, snizujete na 40 kilometara, o.k. Djeca do 18 godina, transplantacije i hemodijalize. Ali najčešći korisnici su toga invalidi, bolesni ljudi invalidi koji nisu sposobni za samostalni život. Posebice invalidi. Niste isključili iz ove prava na putne troškove. Ja sam dao i tu amandman da ostaje takav, te preložili uz dodatak invalidnih osoba koje nisu sposobne za samostalni život. To su ujedno i najteži socijalni slučajevi, jer bolest, invaliditet i zlo to znate nikad ne dolazi samo. Ostalim amandmanima, vrijeme mi je isteklo, ali pozivam vas da ih pomno proučite, dobronamjerni su za popravak sustava.
Zahvaljujem. Riječ ima uvažena zastupnica Jagoda Martić.
Hvala gospodine potpredsjedniče, uvaženi gospodine ministre, kolegice i kolege. U posljednje vrijeme evo učestalo smo raspravljali o zdravstvu i problemima koji ga opterećuju. Puno toga je rečeno i svi smo se složili da je reforma zdravstva nužna kako bi se cijeli sustav stabilizirao. Jer kao i što sam predlagatelj navodi u obrazloženju ovog prijedloga zakona neracionalna organizacija zdravstvene skrbi, loša kontrola troškova, kao i dugogodišnji nekontrolirani rast potrošnje u zdravstvenoj skrbi doveo je ukupne troškove zdravstva do gornjeg limita koje bi mogli podnijeti državni proračun i hrvatsko gospodarstvo koje je i samo danas opterećeno brojnim problemima. Prema tome, jasno je svima da je opsežna i duboka reforma financiranja zdravstva hitna i neophodna. Jednako tako neosporno je i to da niti jedan reformski zahvat nije niti lagan niti popularan, pogotovo kad se radi o reformski zahvatima u zdravstvenom sustavu jer smo na zdravlje i sve ono što je uz zdravlje povezano svi jednako osjetljivi. Zbog toga se ne može očekivati da će bilo koja Vlada krenuti u ozbiljne zdravstvene reforme u drugoj polovici svoga mandata. Tako se i ovaj pakte zdravstvenih zakona ne može nazvati opsežnom i dubokom reformom sustava zdravstva. Ja bih prije rekla da ovo što nam se nudi ustvari predstavlja pokušaj parcijalnih rješavanja nagomilanih problema u zdravstvu. Bojim se da je za trajnu stabilizaciju cijelog zdravstvenog sustava potrebno puno više od ovakvih ja bih ih nazvala vatrogasnih mjera i to je potrebno što prije. Doduše i ministar je sam rekao da su zapravo ovo mali koraci i da malim koracima želimo doći do željenog cilja. Ali ja se jedino pitam da li s obzirom na današnje stanje u kojem se zdravstvo nalazi imamo dovoljno vremena da tako malim koracima dođemo do postavljenog cilja koji smo si postavili na kraju i u samoj strategiji razvitka zdravstva. Jedna od novina koja se predlaže člankom 25. Konačnog prijedloga Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zdravstvenoj zaštiti je mogućnost osnivanja najmanje jednog doma zdravlja na području županije, odnosno najmanje tri doma zdravlja na području Grada Zagreba, a na otocima da ih ne nabrajam jer smo ih danas već puno puta čuli predlaže se obvezno osnivanje doma zdravlja. Iz ovako predloženog članka 25. nije jasno tko će donositi odluku o tome koliko ćemo domova zdravlja imati u pojedinoj županiji. Na temelju kojih kriterija i pokazatelja e se donositi te odluke. Zatim nameće se pitanje što će biti sa onim županijama u kojima nije provedeno spajanje postojećih domova zdravlja u jedinstvenu ustanovu, da li će se u tim županijama takvo stanje zadržati ili će se sada kad ovaj zakon stupi na snagu provesti proces spajanja domova zdravlja i u tim županijama. Sve su to pitanja na koja ovaj prijedlog zakona ne daje odgovore. Ne znam kakva je procedura spajanja domova zdravlja obavljena u ostalim županijama u kojima je taj proces proveden, ali u Splitsko-dalmatinskoj županiji tu iznimno važnu odluku nije donijela županijska skupština već županijsko poglavarstvo i to bez prethodne suglasnosti predstavničkih tijela onih jedinica na čijem području se nalazi dom zdravlja koji će biti obuhvaćen objedinjavanjem, što je u suprotnosti s odredbama Zakona o lokalnoj i područnoj samoupravi. Odluka je donesena tvrdim ishitreno bez potrebne temeljite pripreme i sagledavanja svih mogućih posljedica koje mogu nastati ovakvim jednim krupnim zahvatom kako bi se problemi na vrijeme mogli sanirati ili spriječiti njihovo nastajanje. Kao posljedicu takvog načina donošenja ovako važne odluke danas imamo županijski dom zdravlja čije je funkcioniranje opterećeno brojnim problemima o kojima sam govorila u više navrata pa ih ne želim ponavljati. Ovo sve govorim zbog toga kako bih ukazala na moguće probleme koji mogu nastati ako se jasno ne utvrdi tko je taj koji će donositi odluku o broju domova zdravlja na području pojedine županije i na temelju kojih pokazatelja i kriterija će se te odluke donositi. Smatram da bi u procesu odlučivanja obavezno trebalo uključiti i gradove na čijim područjima se nalaze domovi zdravlja ili ispostave županijskog doma zdravlja kako bi se mogla uvažiti njihova razmišljanja i potrebe stanovnika koji žive na tim područjima. Na taj način bi se omogućilo jedinicama lokalne samouprave da aktivno sudjeluju u kreiranju takve zdravstvene politike na svom području koja bi bila što je moguće više prilagođena potrebama samih građana, a ne da gradovi i općine budu kao do sada samo pasivni promatrači koje nitko ništa ne pita. Tu bih nas podsjetila na činjenicu koja je po mom mišljenju itekako bitna, a to je da je jedan dio domova zdravlja izgrađen samodoprinosom građana koji su se odricali dijela svojih prihoda kako bi mogli dobiti što bolju i kvalitetniju zdravstvenu zaštitu. U članku 6. se između ostalog kaže u ostvarivanju zdravstvene zaštite svaka osoba u skladu s odredbom ovog zakona i propisima obveznog zdravstvenog osiguranja ima pravo, pa točka 1. kaže, jednakost u cjelokupnom postupku ostvarivanja zdravstvene zaštite, a točka 3. zdravstvenu uslugu standardizirane kvalitete jednakog sadržaja. Kako ove odredbe članka 6. predloženog zakona u praksi izgledaju za Splitsko-dalmatinsku županiju. Prisjetimo se da u strategiji razvoja zdravstva koju smo nedavno u Saboru usvojili, upravo je ta županija izdvojena kao županija s najslabijom teritorijalnom dostupnošću bolnica. Na području između Splita i Dubrovnika imamo jednu kliničku bolnicu i županijski dom zdravlja. Na tom području živi oko 140 tisuća stanovnika na zračnoj udaljenosti većoj 40 kilometara do najbliže bolnice, tako da najveći dio tog broja stanovnika putuje dulje od sat vremena do prve opće ili kliničke bolnice, a više od polovice tog broja mora putovati dva sata ili više. Ako tu činjenicu uzmemo u obzir onda je sasvim jasno da izdvajanjem domova zdravlja samo na Braču, Hvaru i Visu neće previše doprinijeti poboljšanju dostupnosti kvalitete zdravstvene zaštite u Splitsko-dalmatinskoj županiji koja je usput budi rečeno županija koja pokriva teritorij koji je između najvećim u Hrvatskoj, područje neujednačeno obuhvaća otoke, obalu i zagorski dio, a nije zanemariva i činjenica da je to izrazito turističko područje. Prema tome potrebno je izdvojiti ne samo domove zdravlja na otocima nego i pojedine domove zdravlja, odnosno ispostave županijskog doma zdravlja i na kopnenom dijelu, ako i već imaju takovu infrastrukturu koja omogućava da mogu razvijati ne samo osnovne zdravstvene djelatnosti već mogu pružati i određene usluge iznad tog standarda. Takav je npr. ispostava doma zdravlja u Makarskoj ili u Sinju. Jedino na taj način bi se mogla poboljšati dostupnost zdravstvene zaštite na ovom području, kvaliteta pružanja zdravstvenih usluga bila bi puno bolja, a smanjio bi se pritisak i na Kliničku bolnicu u Splitu što bi u konačnici značilo i znatnije uštede sredstava. Vezano uz tijela zdravstvenih ustanova odgovarajuće izmjene važećeg zakona odnose se na uvjete za imenovanje članova upravnih vijeća te sustav stručnog vijeća zdravstvenih ustanova. Tako se u članku 16. predlaže visoka stručna sprema kao uvjet za imenovanje člana upravnog vijeća zdravstvenih ustanova osim u slučaju člana upravnog vijeća kojeg imenuje radničko vijeće zdravstvene ustanove. Slažem se s mišljenjem predlagatelja da će se na taj način stvoriti uvjeti kojim će se osigurati kvalitetnije upravljanje zdravstvenim ustanovama. Smatram da je krajnje vrijeme da se prilikom imenovanja takvoj jednog stručnog tijela zaista u obzir uzima isključivo stručnost, a ne politička podobnost kako je to do sada najčešće bila praksa. U obrazloženju ovog prijedloga zakona kaže se da se opsežna rekonstrukcija i reforma sustava zdravstva treba temeljiti između ostalog i na jačanju primarne zdravstvene zaštite kao osnovnog elementa integrirane skrbi i uspostavi učinkovite kontrole nad korištenjem sekundarnih i parcijalnih kapaciteta. Činjenica da primarna zdravstvena zaštita ima velik utjecaj na ukupnu zdravstvenu potrošnju jer bi se preko nje trebala rješavati glavnina zdravstvenih potreba građana. I u Strategiji razvitka zdravstva naglašava se da bi PZZ trebalo rješavati 70 do 80% zdravstvenih potreba građana, a situacija je danas takva da je PZZ doslovno prepuštena samoj sebi kroz privatizaciju i raspuštanje domova zdravlja, rascjepkana u niz malih nepovezanih jedinica, domovi zdravlja ostali su bez nužne medicinske i dijagnostičke opreme i primarna zdravstvena zaštita se doslovno pretvorila u servis za pisanje recepta ili uputnica za polikliničko specijalističke preglede. Proces … koji je započeo 94. razbio je koncept tzv. Štamparovog sustava i od uvođenja do danas iskazao je mnogo nedostataka. Prema tome očito je da problem primarne zdravstvene zaštite je puno složeniji i da bi se ostvario postavljeni cilj po kojem bi primarna zdravstvena zaštita trebala rješavati većinu zdravstvenih problema građana, a taj je cilj apsolutno opravdan, trebati će učiniti puno više od ovoga što se nudi predloženim paketom zakona. Prijedlozi, određeni prijedlozi koji se nude ovim paketom zakona su dobri i prihvatljivi, ali opet kažem čini mi se da su to zaista mali koraci, a do ostvarenja cilja mislim da je potrebno ići u puno dublje i opsežnije zahvate. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Hebrang.
Hvala lijepo. Ja bih ispravio netočan navod kolegice kad je rekla ministar je rekao da su ovo mali koraci, a nije vrijeme za male nego velike korake. Ministar Ljubičić je probao veliki korak i pozvao je opozicijske stranke da sudjeluju u stvaranju zakona, nisu se odazvale. Nije on kriv što nije išao velikim koracima nego oni koji nisu prihvatili njegov poziv koji je bio vrlo korektan i politički mudar, ali na žalost bez odaziva. Drugo što nije točno, da nije jasno koliko će domova zdravlja imati jedna županija. Ovaj zakon decentralizira pravo na županije da osnuje koliko ona smatra da treba. Sadašnji zakon je zabranio županiji da osniva onoliko domova zdravlja koliko treba, pa u Splitsko-dalmatinskoj imamo samo jednu županiju. Sinj je ostao bez doma zdravlja, Makarska, nadam se da će mudro vodstvo Splitsko-dalmatinske županije na temelju ovog zakona te pogreške ispraviti. Hvala.
Zahvaljujem. Replika, uvaženi zastupnik Bačić.
Hvala lijepo. Pa evo ja sam replicirao upravo na ovu temu što je kolegica rekla o domovima zdravlja. To je profesor Hebrang već jednim dijelom i rekao, ali ja bih ponovio nešta. Domovi zdravlja kao Štamparov model, on je bio dobar u svojim inicijalnim postavkama da to bude dom zaštite zdravlja, dakle da se bazira isključivo na primarnu zdravstvenu zaštitu. Međutim taj model je hipertrofirao u nešto što očito ni sam Štampar nije planirao da će biti. On je praktički se pretvorio u nekim sredinama u poliklinike. Dakle jedna hipertrofija supspecijalistike i specijalistike pa ste imali apsurd da je recimo Dom zdravlja Split kojeg ste sada spominjali, imao osam hematologa, a istovremeno klinička bolnica četiri. Prema tome to je bila jedna nelogičnost i normalno da i taj model koliko je god on bio dobar morao je doživjeti određene promjene. Prema tome zakon iz 93. godine je upravo išao tim modelom da se ide u privatizaciju na jedan poseban način kroz zakup i da domovi zdravlja ne budu više takve jedne hipertrofirane institucije, ali je opet predvidio da dom zdravlja kao institucija ostane i da se on ne može privatizirati. Prema tome to je bit. A ono što vi kažete da u ovom modelu prijedloga zakona da zašto se spominju da moraju biti domovi zdravlja samo na otocima, zašto se nije naredilo da to mora biti recimo u Makarskoj i Sinju ili već gdje. Ovo da mora biti na otocima upravo je naglašeno iz potrebe koja se pokazala primjenom ovog starog zakona, da je došlo do zapravo jedne srozavanja zdravstvene zaštite na otocima i zato je naređeno da se tamo moraju osnovati. A koliko će u županiji biti domova zdravlja to je procjena svake županije. Prema tome, može biti u Makarskoj, može biti u Sinju, može biti još negdje ako se procjeni da to građanima treba. Prema tome, ovaj Zakon daje mogućnost da se može osnovati više od jednog doma zdravlja, a stari je upravo zabranjivao da se ide prilagoditi potrebama građana.
Odgovor na repliku.
Hvala, gospodine potpredsjedniče. Pa da krenem upravo od ovog zadnjeg vašeg dijela. Naime, to što kažete, otoci i to je jasno da otoci moraju imati svoje domove zdravlja, to sad zakon predlaže. Međutim, isto tako imamo jedan apsurd da su u ovom rebalansu proračuna sredstva koja su namijenjena za poboljšanje kvalitete zdravstvene zaštite na otocima rebalansom se smanjuju. Ono što sam ja rekla, ja sam postavila jednu dilemu i pitala sam se tko će biti taj koji će odlučiti koliko će domova zdravlja pojedina županija imati. Znači, da li će to biti, i zato sam i rekla greške koje su se desile po mom mišljenju u Splitsko-dalmatinskoj županiji je tako jednu krupnu odluku donijelo Županijsko poglavarstvo bez suglasnosti sa jedinicama lokalne samouprave. To sam i naglasila i iznijela taj primjer upravo zbog toga da se takve greške ne bi učile, jer na kraju krajeva na greškama se učimo i dobro je kad iz tih grešaka izvučemo dobre zaključke i kada to više ne ponavljamo. Smatram da je to itekako bitna odluka i da tu itekako treba poslušati, odnosno na neki način tu odluku donositi u suradnji sa jedinicama lokalne uprave koje najbolje znaju koje su njihove potrebe i koje su, na kraju krajeva, i mogućnosti koje te jedinice mogu nekakvim eventualno dopunskim financiranjem i sufinancirati. A što se tiče onoga što ste vi rekli, štamparov dom zdravlja sigurno da određeno vrijeme zahtijeva i nekakve promjene i prilagodbe. I niti sam Štampar nije znao do čega ćemo mi doći. Ali isto tako ja osobno smatram da ovaj model koji sad imamo u domovima zdravlja da je zapravo loš jer znam kako je nekad izgledao dom zdravlja gdje su zapravo svi liječnici imali zajednički svoje kolegije. Sad se to sve pretvorilo, ono, svaki je u svojoj nekakvoj čahurici, u svojoj ambulanti i nema prevelike povezanosti i mislim da je to nešto što zapravo onda utječe i na kvalitetu pružanja zdravstvene usluge.
Zahvaljujem. Riječ ima uvažena zastupnica Ljubica Lalić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre, kolegice i kolege zastupnici. Pa evo, točno prije godinu dana, negdje otprilike u ovo vrijeme i nešto kasnije kad smo donosili izmjene i dopune Zakona o zdravstvenoj zaštiti ili osiguranju, ne sjećam se točno. Međutim znam točno da smo tada zapravo uvodili tzv. administrativnu pristojbu. Ublažavajući te odredbe o administrativnoj pristojbi gospodin ministar je rekao da je to samo privremena mjera, da Ministarstvo zdravstva priprema reformu i da će tom reformom bit riješen i usavršen zdravstveni sustav u Republici Hrvatskoj. Evo točno nakon godinu dana mi danas nemamo reformu niti smo ju imali onda kada smo donosili strategiju razvoja zdravstva nego imamo 4 zakona od kojih 3 zakona i za mene kao i za moj klub su potpuno neprihvatljivi. Mislim da je vrlo neozbiljno pokušavati prebacivati odgovornost na oporbene klubove koji navodno nisu se odazvali na osmišljavanje strategije zdravstva. Pa vladajuća struktura je dobila povjerenje naroda. Na toj vladajućoj strukturi jest da predloži zdravstvenu reformu, a dakako na oporbi je da odlučuje i raspravlja da li je ta zdravstvena reforma sukladna potrebama hrvatskog naroda ili nije potrebna. Čini mi se da postoji jedan sveopći konsenzus o potrebi reforme u zdravstvenom sustavu, međutim te reforme nema, a viđenje zdravstvenog sustava uistinu se razlikuje, ovisno o političkoj opciji kojoj pripadaju pojedini zastupnici. Svaka vlast u svakoj državi pa i u Hrvatskoj treba težiti prema što boljem i stabilnom zdravstvenom sustavu. I nama je potreban stabilan sustav zdravstvene zaštite. Tog stabilnog sustava nemamo, a za stabilnost zdravstvenog sustava dakako da je neizostavna pretpostavka stabilnost, financijska stabilnost sustava. Čini mi se da se u zadnje vrijeme prestalo govoriti o tome kako su u Hrvatskoj zdravstvene usluge besplatne i da zdravstvene usluge ili zdravstvo u Hrvatskoj plaća država i dobro je što se o tome prestalo govoriti jer to naprosto nije bilo točno. Jer 14 i po milijardi godišnje u Republici Hrvatskoj se prikupi iz doprinosa za zdravstveno osiguranje. Čini mi se da se troši negdje oko 16 i po milijardi što znači da bi 2 milijarde trebale se financirati iz državnog proračuna jer se vjerojatno odnose na usluge onom dijelu građana Republike Hrvatske za koje je država rekla da su oslobođeni plaćanja doprinosa ili ostalih participacija, da tako kažem. Dakle, pretpostavka te financijske stabilnosti dakako da i postavlja pitanje izvora financiranja. Čuli smo u raspravama da se pokušalo imputirati oporbenim klubovima i predstavnicima oporbenih stranaka, da se valjda želi povećati doprinose na taj način i na taj način opteretiti gospodarstvo Republike Hrvatske. To naprosto nije točno. Smatram da je stopa zdravstvenog doprinosa itekako velika u Republici Hrvatskoj i da se ne treba povećavati. Međutim i nadalje smatram da svi izvori financiranja zdravstvenog sustava u Hrvatskoj nisu iscrpljeni. Tko i kako financira zdravstveni sustav. Rekli smo iz doprinosa, financira se iz proračuna Republike Hrvatske i financira se iz dopunskih osiguranja. Ovakovom politikom dopunskih osiguranja se zapravo dopunsko osiguranje destimulira i dopunsko zdravstveno osiguranje će ubuduće nadalje plaćati samo oni građani Republike Hrvatske koji su bolesni i koji češće koriste zdravstvene usluge. Ja mislim da se taj sustav treba osmisliti na jedan drugačiji način. Na način koji bi bio poticajan za dopunsko osiguranje svim građanima tako da oni građani koji plaćaju svoje police osiguranja zapravo ne iskoriste kroz liječenje ta sredstva, ali taj sustav se mora osigurati. Dakle, protivim se povećanju stopa izdvajanja i tvrdim da je i u tom dijelu kao izvor financiranja potpuno neiskorišteno. Gdje je to moguće? Pa ja mislim da bi mi konačno i zdravstvo trebali promatrati kompletno u sustavu same države, državnog ustrojstva pa baš ako hoćete i gospodarskog ustrojstva. Kad ne bismo prepustili da nam plaća bude tako mizerna za uvjete u Republici Hrvatskoj, kad bi se propisala ili omogućila isplata većih plaća, dakako da postoji tada mogućnost i ne većeg izdvajanja po stopi, nego jednostavno se izdvaja više sredstava. Međutim, dokle god država zatvara oči pred činjenicom da se u Hrvatskoj čak ne isplaćuju legalno plaće, nego se dijele na dva dijela. Dobar dio poslodavaca i to mislim da svima je znano, dobar dio poslodavaca isplaćuje jedan dio plaće, to je onaj neoporezivi dio, legalno i na taj dio uplaćuje doprinose. Drugi dio ne prijavljuje nego isplaćuje na ruke i na taj dio se ne uplaćuju doprinosi. Što smo mi to napravili da uvedemo tu financijsku disciplinu da nam se takove stvari ne događaju? Prilikom praćenja i rebalansa ovog proračuna meni osobno je bilo jako čudno da smo prikupili 900 milijuna kuna više poreza, više poreza smo prikupili obrazlažući da to potječe od stope gospodarskog rasta. Pa ako je povećana proizvodnja pa valjda je morao biti veći broj zaposlenih, pa valjda je trebala biti i veća plaća, pa valjda je trebalo biti i veće izdvajanje. Na žalost to se ne primijeti. Nadalje, čuli smo u više navrata ovakvog priznanja, kaže pozitivna privatizacija domova zdravlja i pozitivna privatizacija primarne zdravstvene zaštite, nek' me nitko ne hvata za riječ jer ja nisam zdravstveni radnik i u tom dijelu se ne znam precizno izjašnjavati, ali znam samo jedno, da je upravo tom privatizacijom nekome jako dobro došlo, ali ima dio građana Republike Hrvatske kojima je tom privatizacijom zapravo nedostupna zdravstvena zaštita. Evo ja ću to slikovito opisati da bi vam bilo potpuno jasno. Uglavnom privatizirane ambulante se nalaze u općinskim sjedištima bez obzira koliko te općine imaju svojih naselja. Svojedobno u nekom drugom sustavu koji se danas naziva nehumanim sustavom imali smo činjenicu da je zapravo svako selo imalo ambulantu ako ne sa ordiniranjem svakoga dana ili 8 sati dnevno, ali je ona bila … [[Govornik se ne razumije.]] sa dva radna dana ili ne znam sa četiri, dva ili tri sata dnevno, uglavnom bila je dostupna svakom žitelju toga mjesta. Danas to više nije tako i ja uvijek polazeći od svoga kobaša pitam se kako moja baba Mara koja ima 95 godina, čiji sinovi su u Njemačkoj, koja niti ima auto, niti može voziti auto, niti je sposobna, kako će ona doći do liječnika? Kako će doći do liječnika i mi ćemo uvjeravati političke neistomišljenike da ovim Zakonom ostaju zdravstvena prava ista, međutim ta zdravstvena prava ostaju sve nedostupnija sve većem broju naših građana i to nije dobro. Što se tiče odredbi koje kako smo čuli ovdje uklanjanju sukob interesa dobro je da je Ministarstvo zdravstva progledalo danas jer upravo te odredbe koje su dopuštale taj sukob interesa su uvedene na temelju izmjena i dopuna zakona 2004. godine kad smo upravo mi ukazivali na to da je to čisti sukob interesa i da je to nedopustivo, međutim tada nas se uvjeravalo da je to itekako korisno, evo hvala Bogu ma makar se ponekad progleda i nađu dobra rješenja. Ono o čemu bih još željela progovoriti nekoliko riječi jest Zakon o zdravstvenoj zaštiti na radu i to je po mom mišljenju u ovom paketu zakona jedini pozitivan zakon. Međutim, taj Zakon ne predstavlja nikakav revolucionarni prevrat, taj Zakon je jednostavno oživljavanje onoga što smo imali do '90. godine i što je nakon toga iz meni nepoznatih razloga ukinuto. Međutim, nemojmo misliti da donošenjem ovog Zakona da smo stavili naše radnike u bolje uvjete rada, da smo im osigurali bolje uvjete rada. To naprosto nije točno. Mi smo samo ustrojili zdravstveni sustav, a nismo ništa napravili da tim radnicima omogućimo da koriste ta prava koja iz ovog Zakona proizlaze. Nama jednostavno ovo mora biti jasno da danas radnik ne smije koristiti bolovanje, posebice ne smije reći da je doživio povredu na radu ili da radi u zdravstveno … [[Govornik se ne razumije.]] uvjetima jer takav radnik postaje nepoželjan i takav radnik dobiva otkaz. Dakle, uz ova tri zakona protiv kojih sam apsolutno i koje neću prihvatiti, ovaj Zakon o zdravstvenoj zaštiti na radu ću prihvatiti i podržati uz naglasak da njega mora slijediti cijeli niz normativnih akata da bi taj zakon bio učinkovit inače sam za sebe ne znači ništa.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Hebrang.
Hvala lijepo. Pa moram ispraviti netočan navod kolegice da je privatizacijom primarne zdravstvene zaštite ona postala nedostupna. To naprosto nije točno. Vlasništvo nad ordinacijom nema nikakve veze sa dostupnošću zdravstvene zaštite. Ako jedna ordinacija koja je privatizirana u gradu ostala dostupna, a koja je u selu postala nedostupna jer nije privatizirana onda je dom zdravlja, a zato smo i ga ostavili, morao tamo osnovati svoju ordinaciju bez obzira dva ili tri put tjedno dolazio im liječnik. Dakle, nije kriva privatizacija, nego je krivo rukovodstvo lokalno koje to nije prepoznalo. U Njemačkoj nema primarne zdravstvene zaštite, svi su privatni i dobro funkcionira. Dakle, vlasništvo sa dostupnošću nema veze nego sa sposobnošću lokalne uprave. Isto tako nije točno da doprinosi kod ovog rebalansa proračuna nisu porasli kao što su porasli prihodi iz poreza, porasli su i prihodi iz doprinosa za zdravstveno osiguranje i to 6 i pol posto prvih pet mjeseci. Dakle, i to nije bio točan navod. I napokon netočno je da smo ovakvu zaštitu radnika imali do 1990. Nismo je imali, nije bila dobra jer se osiguranje na radnom mjestu potpuno ispreplelo, izmiješalo sa osnovnim osiguranjem, pretakalo se jedno u drugo i zato smo to promijenili. Hvala.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda, uvažena zastupnica Lelić.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pa evo upravo sam htjela ispraviti ovo što je kolega Hebrang već ispravio, ali bih ipak ponovila znači da se ne sada sa procesom privatizacije nikako ne stoji da se ordinacije sada samo općinskim središtima i da je zato nadležnost sigurno i dom zdravlja, ali i lokalna samouprava. Također je rečeno da je ovi Zakon, da smo imali ovakvo zdravstveno osiguranje zaštite zdravlja na radu i prije '90. godine što apsolutno nije točno. Prije '90. godine imali smo kao i do sada da se … [[Govornik se ne razumije.]] zdravstvena zaštita ugovarala sa poslodavcem, a sada se predviđa fond što je itekako pozitivan pomak. Hvala.
Replika, uvaženi zastupnik Bačić.
Hvala lijepo. Pa ovako, s obzirom da je puno toga kolegica Lalić rekla što moram na neki način šire obrazložiti. Ono što se s njom slažem da je nama potreban stabilan zdravstveni sustav. To je točno i sve što se radi upravo se radi zbog toga da bi taj sustav bio stabilan i da radi ono što od njeg građani i bolesnici očekuju, a da on je stabilan bez obzira na sve financijske teškoće koje znamo svi govore brojke. Jedino zdravstveni sustav je taj koji sve potrebe građana dakle bolesnika rješava gotovo u sto postotnom iznosu. Svega manje od 1% naših bolesnika mora ići potražiti pomoć izvan granica Republike Hrvatske. To ja nekoliko puta sam već ponovio i mislim da na to moramo svi koji radimo u zdravstvu biti ponosni. Drugo je kad ste spominjali doprinose kako bi zapravo naredili poslodavcima da dignu plaće pa bi onda bilo više novaca i u postotku doprinosa i za zdravstvo. Međutim, zaboravljate jedno nema više dogovorne ekonomije, ne možemo mi nikome ništa naređivati. To je tržišna sada privreda i plaće se određuju po nekom drugom kriteriju. Međutim, ja bih se vratio upravo na te doprinose i na izvore prihoda. Dogodila se jedna stvar 2002. godine kad je odlukom bivše vlasti hrvatski zavod ušao u riznicu i to je ono što sam ja već nekoliko puta rekao da je bila havarija zdravstvenog sustava. Zašto to kažem? Mi govorimo o doprinosima i oni su porasli. Prihodi zdravstva su i doprinosi i ono što proračun daje i taksa itd., međutim kad taj novac jednom uđe u riznicu onda više porijeklo njegovo gubi značenje. Proračun je taj koji određuje koliko će iz te zajedničke kase svaki sektor, svaka djelatnost u državi dobiti, pa tako i zdravstvo. Prema tome, bez obzira da li su doprinosi toliko a proračun toliko mi konačno iz riznice dobijamo određenu cifru i moramo se kao i svi korisnici državnog proračuna tako ponašati. Mi zato upravo ovim sad prijedlogom zakona pokušavamo ponovo vratiti autonomiju Hrvatskom zavodu za zdravstveno osiguranje kao obveznom koji mora servisirati praktički sve usluge koje će zdravstvo pružiti građanima i da ima svoju autonomiju. Dakle, to je nešto novo, u biti vraćamo se na ono što smo imali prije ulaska u riznicu. I ono što je već profesor Hebrang zapravo ispravio da se privatizacijom domova zdravlja da je došlo do nedostupnosti nekim kategorijama građana to jednostavno nije točno. Zapravo ova privatizacija kroz zakup je upravo nešto dobro da se sačuvaju prostori koji su zdravstveni da ne mogu otići u nekakve druge … [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]] kafiće, trgovine itd. Prema tome, to je već rečeno.
Hvala. Odgovor na repliku poštovana zastupnica Ljubica Lalić.
Ma kolega Bačić, vi i ja se vjerojatno u mnogo toga slažemo, međutim ovdje se ne slažemo. Ovi zakoni pokušavaju osigurati stabilnost zdravstvenog sustava ali u tome neće uspjeti. I mi zapravo dobivamo realizaciju onog "plati više dobit ćeš manje" i to sam obrazlagala u svojoj temeljnoj raspravi. Pokušala sam ukazati na to ali izgleda da se baš to ne čuje da upravo kako zbog administrativne pristojbe tako zbog naknade troškova mi zapravo imamo pravo na dostupnost, pravo na zdravstvenu zaštitu koju ne može konzumirati veliki broj građana. Što se tiče ovog dijela da privatizacija nije onemogućila. Nažalost, jest jer vam je došlo do toga da su privatizirane ambulante. Liječnici koji su privatizirali ambulante humane medicine oni su ih locirali i smjestili samo u općinska mjesta. I vi i ja znamo da imate u jednom hodniku pet ambulanti liječnika humane medicine ali zato nemamo niti jedne ambulante u naseljima te općine. Ja mislim da mi trebamo ići prema tome da svakome omogućimo dostupnost zdravstvene usluge da može koristiti tu zdravstvenu uslugu. Ne znam, možda kod vas u razvijenim dijelovima ali kod nas tamo je tako. Od deset mjesta moje opće zapravo postoji ambulanta humane medicine samo u općinskom mjestu a to nama ne treba biti cilj. Nama treba biti cilj omogućiti dostupnost zdravstvene usluge što većem broju građana jer je preidealno shvaćanje svakom građaninu, ali što većem broju građana da.
Poštovani zastupnik potpredsjednik doma Mato Arlović. Izvolite!
Gospodine predsjedniče, gospodine ministre, poštovane kolegice i kolege! Da je bilo koja reforma bilo ona na mikro, mezo ili na makro razini teško je moguće da uspije i da se uopće učini ako se ne vodi računa o stvarnosti u kojoj živimo i koja nas okružuje, to prvo bih htio naznačiti. A kakva je ta stvarnost? Stvarnost pokazuje da od prihoda koje ostvaruje naše zdravstvo mi svake godine imamo zapravo nedostatak od oko 2 milijarde kuna. Drugo, ta ista stvarnost pokazuje da u Hrvatskoj ima više od 20% stanovnika koji su u sferi siromaštva. Treće, da u Hrvatskoj veliki broj stanovnika preko 60% prima prihode ili ima plaću koja je ispod prosječne plaće Republike Hrvatske a koja ne pokriva ni 50% prosječnih potreba četveročlane prosječne obitelji. Četvrto što je važno uočiti u ovome svemu jeste kada se gledaju oni koji su najviše u potrebi za zdravstvenom zaštitom to su starija populacija da naši umirovljenici, preko 70% njih ostvaruje manju ili prosječnu mirovinu koja je svega tisuću osam stotina i dvadeset kuna. U takvoj situaciji ideja da se pokuša rasteretiti zdravstveno osiguranje na način da se između ostaloga dio prihoda osigura i sa naslova sudjelovanja građana u financiranju zdravstva zapravo je kontraproduktivna sama po sebi iz jednostavnog razloga jer ti građani s obzirom na svoj socijalni status nemaju u najvećoj većini iz čega to platiti. Prema tome, trebalo je raspravljati o tome da se od onih bogatijih građana zapravo pokuša osigurati jedan dio dodatnih prihoda s naslova oporezivanja imovine i većih prihoda a ne sa naslova participacije itd. Drugo što bih htio odmah u tom segmentu riješiti dakle ne radi se samo o socijalno-ekonomskoj stvarnosti koja ne prihvaća ove moguće mjere jer nisu provedive ili bolje rečeno nisu provedive bez nezadovoljstava, bez protesta i ostalih stvari koje tu prate jest ustavno-pravni aspekt. U našem Ustavu u članku 58. piše: "Svakom se jamči pravo na zdravstvenu zaštitu u skladu sa zakonom.". Međutim, mi nažalost uvodimo takve oblike zdravstvene zaštite u kojima u odnosu na pojedine zakone dovodimo u nejednaki položaj naše građane stvarno. Primjerice, mi imamo obavezno zdravstveno osiguranje, imamo dopunsko zdravstveno osiguranje, imamo dodatno zdravstveno osiguranje, imamo privatno zdravstveno osiguranje, sve sada uvodimo sa ovim zakonima. Imamo administrativnu pristojbu, imamo participaciju i imamo doplatu za lijekove. Pa kolege, pa sasvim je jasno da svi građani zapravo nisu u istoj poziciji, to je broj dva. Broj dva, samo Zakon o obaveznom zdravstvenom osiguranju i Zakon o dobrovoljnom zdravstvenom osiguranju ima oko tridesetak provedbenih akata što pravilnika što odluka kojima između ostaloga se zapravo uređuju uvjeti, kriteriji i načini ostvarivanja zdravstvenog osiguranja i u tom, to nije nikakva tajna, to piše u samim ovim, u ovim zakonima pa primjerice ja ću samo pročitati neki; Pravilnik o standardima i normativima prava na zdravstvenu zaštitu i osnova zdravstvenog osiguranja. Pa kolege ne radi se o bilo kakvom pravilniku. Radi se o pravilniku koji utvrđuje uvjete i kriterije zdravstvene zaštite. Dakle ono što bi trebao zakon. Te se norme nalaze u pravilnicima i odlukama, a ne u zakonu. Ali to onda u odnosu na ustavno-pravnu formulaciju da se u skladu sa zakonom treba osigurati nije, i u tom pogledu su naši zakoni nesavršeni i nepotpuni i oni bi trebali biti drugačije razrađeni. Četvrtu grupu pitanja koje želim ovdje postaviti jeste zapravo pitanje kriterija, znate. Mi možemo poći od pretpostavke da se i ide sukladno članku 15. i članku 16. kad se u cijelosti podmiruju lijekovi na osnovu zdravstvenog, obaveznog zdravstvenog osiguranja, kad 85, kad 75, kad 70, kad%? Ali je nezamislivo da kad se uzima socijalni kriterij o tome na koji način zapravo ublažiti posljedice za socijalno najosjetljivije da se onda u članku 22. kaže između ostaloga, citiram: «Osigurane osobe iz članka 21., stavka 4., postavka 4. ovoga Zakona oslobađaju se plaćanja doplate ako im ukupan prihod u prethodnoj kalendarskoj godini iskazan po članu obitelji mjesečno nije veći od 45,59 proračunske osnovice.» A proračunska osnovica je manja od prosječne plaće u Republici Hrvatskoj, a prosječna plaća u Republici Hrvatskoj ne podmiruje ni 40% potreba prosječne obitelji u Republici Hrvatskoj. Prema tome koje kriterije stavljamo? Pazite, mi sirotinju dodatno opterećujemo sa nekakvim davanjima i dovodimo ga u dilemu hoće li izdvojiti za liječenje ili će izdvojiti za prehranu i za normalne potrebe života. Naravno da u takvoj situaciji u pravilu će odugovlačiti potrebe liječenja i time će ulaziti sve u teže oblike bolesti, a onda naravno i teže liječenje što će dovesti do toga pitanja koje će izazvati zapravo velike probleme. Posebice je interesantno nadalje spomenuti i ova pitanja, ja sam očekivao da će se napokon ova administrativna pristojba ukinuti. Jer to stvarno nema smisla, čak u krajnjoj liniji ako se već htjelo onda je tu administrativnu pristojbu trebalo razriješiti na pitanje da kroz onu doplatu za lijekove, ali pod uvjetom da to plaćaju oni koji mogu a ne ovako, s ovakvim kriterijem da povežemo i one koji ne mogu to platiti. Zašto za adminstrativnu pristojbu? Zato što je to opterećenje za administriranje u liječničkoj praksi i praktički tehničko osoblje, medicinsko osoblje i sami liječnici više gube vremena na administrativne pristojbe nego na liječenje ovoga a bivaju plaćeni kao da liječe pacijenta. Posebice je interesantno zamijetiti da se doplata između ostaloga oslobađaju naravno dobrovoljni darovatelji krvi koji su dali 35 puta davanje muškarci, 25 puta žene. Ali je vrlo interesantno da imamo i jednu drugu varijantu po kojoj naravno osobe koje su dale krv 15 puta žene, a 25 davanja dali muškarci e onda oni bi dobili dodatno 5% za umanjenje. Pa pazite netko tko je dao 25 puta krv on je dao 10 litara krvi skoro. E sad ako mi kažemo, ja postavljam samo pitanje da li je netko tko je darovatelj krvi između ostalog darovatelj organa? Je li krv organ? Ja nisam medicinski stručnjak, ali ako darovatelji organa bivaju oslobođeni participacije sad se postavlja pitanje a zašto ne bi i oni koji daju krv? Naravno ja ne mislim da to treba baš svaki darovatelj krvi koji je dao jednom, dva, tri puta, deset puta ali netko tko je dao više od 25 puta i tko je više od dva puta praktički dao krv da se može obnoviti kompletna krv u ljudskom organizmu mislim da zaslužuje da se takvu participaciju u cijelosti skinu i u tom pogledu naravno za žene, za, se zalažem da ostane ovih 15, 15 puta. Moram isto tako reći da jedan dio ovih pitanja naravno pohvaljujem kad su u pitanju djeca ili mladež do 18 godina koja napokon evo neće plaćati participacije vezano za odlazak na liječenje od udaljenosti od mjesta stanovanja. Međutim ima jedna stvar koja mene dosta ovako je zainteresirala s obzirom i na našu populacijsku politiku a to je pitanje kada djeca dobivaju do 7 godina odnosno za djecu do 7 godina starosti do 12 radnih dana i tako dalje, a iznimno mogu do 30 radnih dana bolovanja dobiti roditelji i tako dalje. Ja mislim da ovdje bi morali voditi računa da zapravo djeca koja su do 7 godina starosti, roditelji kada je u pitanju njihovo liječenje ne bi trebalo biti vremenski ograničeni. Oni bi morali dobivati bolovanje i to sa potpunim, sa potpunom naknadom za vrijeme bolovanja iz radnog odnosa ako želimo osigurati ne samo populacijsku valjanu politiku nego i valjanu brigu o djeci što je po Ustavu posebna kategorija. Ne možemo mi ovdje ograničiti na 30 dana jer se raditi može uvijek o prirodi i naravi takvih bolesti koje naravno zahtijevaju duže vremensko, duže vremensko razdoblje da bi se osiguralo kvalitetno liječenje. Zbog toga mislim da bi to pitanje trebalo posebice razraditi. Isto tako vrlo interesantno rješenje koje su u Zakonu o obaveznom zdravstvenom osiguranju uvodi a misli se na zajedničko domaćinstvo odnosno kućanstvo koje kaže ovako: to je zajednica života, privređivanja i trošenja ostvarenih prihoda u obitelji. Dakle ne porodici. Naglašavam ovdje se ne radi o porodici. Ovdje se radi o obitelji, o osobama koji obitavaju zajedno i kriteriji života, privređivanje i trošenje. Kaže zakon. Ja upozoravam da pravilnik koji to pitanje uređuje vraća se na porodicu. Postavlja se pitanje zapravo šta ćemo primjenjivati. U praksi obično zavod primjenjuje svoje pravilnike i odluke, ne sam zakon. I zbog toga bi to trebalo usuglasiti da se o istoj stvari, iste stvari na odgovarajući način riješi. Dosta je interesantno i ovo pitanje kojem je osiguraniku koji je za vrijeme trajanja bolovanja prestane radni odnos. Prvo, samo u iznimnim slučajevima osiguraniku, završavam, može prestati radni odnos za vrijeme bolovanja a to je ako firma odnosno poduzeće ode u stečaj. Drugo, kako je moguće da bi u takvoj situaciji sukladno članku 43. u povoljnijoj poziciji bio pritvorenik nego što je to osoba koja je bila, jer on ima pravo na 30, a ovaj dok mu traje pritvor. Mislim da bi trebalo ipak, a pritvor može trajati duže od 30 dana ako mu se produži. Prema tome mislim da bi to pitanje trebalo malo, malo preciznije razriješiti. I zbog toga ja mislim da je Zakon o obaveznom zdravstvenom osiguranju, Zakon o zdravstvenoj zaštiti i Zakon o dobrovoljnom zdravstvenom osiguranju ne bi trebalo sada usvojiti. Trebalo bi eventualno otvoriti treće čitanje, a ukoliko ne bude trećeg čitanja ja ću glasati protiv njih s tim da mogu podržati Zakon o zdravstvenom osiguranju za, na radnom mjestu jel'? Hvala lijepa.
Hvala. Poštovani zastupnik Miroslav Korenika. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Kolegice i kolege, gospodine ministre moram reći da se kao i moj prethodni kolega Arlović slažem u kompletnoj ovoj ocjeni jer kada pogledamo ove zakone koje nam je Vlada poslala u proceduru i to u relativno kratkom vremenu razmak između prvog ili drugog čitanja je uistinu fascinanatan da bi se uvažile primjedbe nas zastupnika pa i struke tako da osim ovog prijedloga Zakona o zdravstvenom osiguranju i zaštiti zdravlja na radu čini mi se da ipak idemo korak natrag, posebno u financiranju zdravstva u ovoj državi. odmah ću krenuti sa jučerašnjoj sjednicom Županijske skupštine koja je održana u Varaždinu gdje je bez obzira na donošenje ovoga zakona skupština Varaždinske županije kao Ustavom i Ustavnim zakonom o Ustavnom sudu Republike Hrvatske ovlašteno tijelo koje može zatražiti da se ocijeni ustavnost pojedinih članaka zakona. I upravo zbog toga Varaždinska županija traži ocjenu ustavnosti članka čini mi se 52. postojećeg zakona o kojem se uopće ne govori, nego se još pojačava ta tenzija prema jedinicama regionalne samouprave, odnosno prema županijama, a to je da se županijama ponovno nameće pokrivanje eventualnih gubitaka u zdravstvenim ustanovama kojima su još županije osnivači. Županije jesu osnivači međutim kao što se i u obrazloženju prijedloga za ocjenu ustavnosti kaže. nažalost Varaždinska županija na području koje, samo da podsjetim gospodina ministra i kolege, na području Varaždinske županije postoji Opća bolnica Varaždin koja može biti i regionalna s obzirom na svoje kapacitete, standarde kojima, kvalitetu liječničkoga kadra i sve ostalo. Postoje i tri opće bolnice u kojima se liječi između 20 i 30% građana Varaždinske županije, svi ostali su bilo iz ostalih dijelova Hrvatske, pa čak u Specijalnoj bolnici za plućne bolesti u Plenovniku i iz Republike Bosne i Hercegovine. Međutim, neosporna je činjenica da županija kao osnivač i općih i specijalnih bolnica nema gotovo nikakvog utjecaja na poslovanje, na njihovo poslovanje. Jer sve bitne parametre o poslovanju posebno na troškovnoj strani određuje središte država, zajedno sa Ministarstvom zdravstva i Hrvatskim zavodom za zdravstveno osiguranje. Kako putem zakonskih tako i podzakonskih propisa. Primjerice, znači Vlada Republike Hrvatske odlučuje o politici plaća zdravstvenih radnika sklapanjem kolektivnih ugovora ili aneksa sa sindikatima. Pri tome se najčešće ne daju dovoljni limiti, odnosno dovoljna sredstva bolnicama da se prati ta politika rasta plaća. Da odmah budemo jasni, ja osobno nemam ništa protiv porasta plaća, ali bi onda trebalo bolnicama osigurati u toj njihovoj prihodovnoj strani da ukoliko se realno povećaju plaće i to plaće ne samo kao osnovice nego za prekovremeni rad i sve ostalo da toliko porastu i sredstva koja idu bilo iz državnoga proračuna, bilo iz Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje prema njima. Isto tako središte država propisuje cijene zdravstvenih usluga koje se plaćaju putem HZZO-a plaćaju bolničkim ustanovama. Primjerice od 1999. do 2005. godine ta cijena je porasla 5,25%, dok su istovremeno izdaci za bruto plaće u istom razdoblju povećani za 34,17%. Upravo zbog toga čini mi se da imamo te probleme i da najveći dio županija kao osnivača zdravstvenih usluga neće moći pokrivati uz sve racionalnosti koje se postignu u poslovanju neće moći pokriti takve gubitke. Nažalost, podsjećam vas kolege da smo i na ovoj sjednici Hrvatskoga sabora donijeli nekoliko zakona, primjerice Zakon o elementarnim nepogodama gdje smo nametnuli jedinicama regionalne i lokalne samouprave financijske obveze, a u isto vrijeme nismo im osigurali dodatna financijska sredstva. I upravo zbog toga smatram da je, da se radi o tome da nije, da postoji potreba za ocjenom ustavnosti jer županije, gradovi i općine bi trebali dobiti obveze sukladno svojim financijskim mogućnostima i decentraliziranim sredstvima koje postoje. Nažalost očito da netko u Vladi o tome ne vodi dovoljno računa. Ja isto tako mogu postaviti, postoje ugovori pa imamo primjerice bolnica u Vinkovcima dobije bolesnike iz Republike, iz Bosne i Hercegovine kao hitne slučajeve. Poslije toga se mjesecima mora voditi borba tko će to platiti. Slična stvar je i sa bolnicom u Plenovniku gdje dolaze bolesnici na temelju navodno sporazuma Republike Hrvatske i Republike Bosne i Hercegovine. Naplata najčešće ide malo teže. I ako se stvara gubitak stvara se jednim dijelom i zbog nemogućnosti naplate takvih sredstava. Ja bih isto tako zamolio ministra da nam objasni kada govorimo o decentraliziranim sredstvima koje ide prema županijama. Primjerice imamo rasporeda sredstava za decentralizirane funkcije u zdravstvu temeljem kriterija 80% udjela postotka broja osiguranih osoba u pojedinim županijama na koji način primjerice, da na taj način Varaždinska županija dobije po osiguraniku otprilike 78 kuna, primjerice Međimurska 81 kunu, Bjelovarsko-bilogorska 103 kune, a recimo Šibensko-kninska 102 kune. Mi bismo trebali imati jasne kriterije na temelju kojih se dobivaju takvi novci. Jer i ovdje vidimo da nemamo jednake kriterije, ne dobije se i ne slije se u sve županije jednak iznos novca. Na koji način će onda županije kvalitetno voditi brigu i skrb o svojim bolnicama. Druga je stvar što Varaždinska županija iz svojih sredstava koje imala ostala, ulaže i želi standard zdravstva iznad. Međutim, to radi na uštrb razvoja svoje županije. Isto tako raspodjela sredstava za decentralizirane funkcije temeljem kriterija 5% udjela postotka ugovorenih kreveta u pojedinim županijama. Primjerice Varaždinska županija vjerojatno zbog postojanja ovih specijalnih bolnica dobija 584 kune nepune. Primjerice Međimurska tisuću 550, Bjelovarsko-bilogorska tisuću 928 kuna, a Šibensko-kninska tisuću 858. Da ne možemo reći da kukamo evo i Krapinsko-zagorska znači opet izborna jedinica iz koje ja dolazim, to je, ona dobije 938 kuna otprilike. Ja bih volio čuti koji su razlozi, argumenti za takvo nešto. I dok ne budemo imali jasne kriterije nećemo moći reći zašto nam i zdravstvo stagnira. Na drugoj strani prošle godine je po onim famoznim izmjenama Zakona o zdravstvenoj zaštiti iz mjeseca srpnja isto tako otprilike pred nepunih godinu dana, došlo je upravo do toga da je smanjen onaj, kilometraža za koju se plaćaju troškovi odlaska na liječenje. Pa je to došlo na stotinu kilometara. Sada se to u ovom prijedlogu zakona ide na 40 kilometara. Moram vam reći da u zadnjih 6 mjeseci imam podatke za područje Varaždinske županije da djeca sa posebnim potrebama, odnosno radi se o djeci sa poteškoćama u razvoju, primjerice ja ću reći nekoliko imena i prezimena. Radi se o zadnja tri mjeseca prošle i prva tri mjeseca ove godine, primjerice David Copak, njegova obitelj je trebala izdvojiti za prijevoz u varaždinske toplice otprilike 6 tisuća 480 kuna. Mi pričamo o socijalnoj državi i o Ustavnoj kategoriji koju imamo u ovoj državi. Ako budemo išli sa ovih 40 kilometara gospodine ministre u Varaždinskoj županiji 90 tek posto građana neće moći dobiti refundirane troškove ako idu bilo u Varaždinske toplice bilo u opću bolnicu ili u bilo koju specijalnu bolnicu Varaždinske županije. O kakvoj socijalnoj državi govorimo? A najčešće djeca invalidi sa cerebralnom paralizom su vrlo često i socijalno ugroženih obitelji, da ne govorim o invalidima iznad 18 godina o kojima više nitko ne skrbi. Kada sam rekao da sasvim sigurno podržavam neke mjere i u dosadašnjem zakonu domovi zdravlja su se trebali okrupniti. Sada idemo korak natrag, ja sam i u prvom čitanju zamolio da nam se kaže na koji način i koji su kriteriji ako u nekoj županiji bilo iz političkih ili nekih drugih razloga se žele sad rastočiti domovi zdravlja koji su jedinstveni. Ipak moramo imati kriterija u kojima se u ovim zakonima nedovoljno ili uopće ne govori. I na kraju krajeva kada sam rekao da sam za podršku o ovom Konačnom prijedlogu Zakona o zdravstvenom osiguranju zaštite zdravlja na radu, moram reći da i do sada zakon nije bio loš, međutim nedostajao je odbor za zaštitu na radu. Ja pitam i vas, i sebe i kolege, gospodine ministre zašto inspekcije ne rade svoj posao, zašto se ne kontroliraju trgovačka društva i zašto tamo ne postoje odbori zaštite na radu. Zašto se ne provode programi prevencije. Ja se slažem bez prevenciju, uz prevenciju i program prevencije preglede i sve ostalo, imati ćemo sasvim sigurno kvalitetnije zdravstvo, imat ćemo i manje troškove. Žale se liječnici opće medicine da po dosadašnjim propisima čini mi se samo osobe iznad 50 godina koje nisu bile šest mjeseci kod liječnika, čini mi se mora ih pozivati na preglede. Međutim ne odazivaju se. Trebamo imati i nekakve vjerojatno i kaznene odredbe za one koji se ne odazivaju na takve preglede upravo zato kao i što je i rečeno u ime kluba SDP-a, prva tri zakona sasvim sigurno neće dobiti moj glas, za ovaj četvrti zaštiti zdravlja na radu, dobit će moju podršku. Hvala.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Stjepan Bačić.
Hvala lijepo. Pa evo kolega Korenika je naveo nekoliko netočnosti, ja ću pokušati bar dvije ispraviti. Rekao je da je ovo korak unazad kada je u pitanju financiranje i da je zapravo nemoguće županijama nametat neku obavezu koja nije ustavna čak. Ja bih samo podsjetio da to nije točno. Ništa se ne nameće nego se samo otvara mogućnost da se može pokrivati troškovi. Otvara se mogućnost. Dakle što stari zakon uopće nije dozvoljavao. I drugo, rekli ste da ovi bolesnici iz Bosne i Hercegovine koji dolaze u neke bolnice kao Vinkovci, Klenovnik itd. da se nezna kako će se naplatiti, da to nije riješeno. Riješeno je. I prošle godine i ove postoji posebna stavka u proračunu hrvatskog zavoda upravo za liječenje građana iz Bosne i Hercegovine po određenim kriterijima, određene dijagnoze itd. prema tome to je regulirano i nikakvih tu problema nema. … [[Upadica se ne čuje.]] Pa kasni!
Klub HDZ-a, 5-minutna rasprava, poštovani zastupnik i potpredsjednik Darko Milinović. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, ministre, dame i gospodo. Pa evo u 20-tak dana već treći put slušamo problematiku reći ću tako, zdravstvenog sustava u Republici Hrvatskoj i slažem se s onima i naravno sa zastupnikom Hebrangom koji je govorio u ime Hrvatske demokratske zajednice da se ne radi o krupnoj reformi, da se radi, ja ću to nazvati, o mini reformi. Zašto se ne radi o stvarnoj krupnoj reformi rekao je profesor Hebrang sa ovoga mjesta. Uistinu mi smo pozivali, ja sam zadnji put kao liječnik pozivao da se izdignemo iznad usko političkih interesa i da svi zajedno razgovaramo i predložimo eventualno Vladi Republike Hrvatske neke promjene koje bi išle u cilju poboljšanja ovih zakona, ali uistinu nismo naišli na pozitivan odgovor. Netko je danas ovdje spomenuo da je, kada je tako sve dobro u zdravstvu kao što govori klub Hrvatske demokratske zajednice ili zastupnici Hrvatske demokratske zajednice, mi dijelimo to zadovoljstvo, ali nismo u potpunosti s njim zadovoljni. Da je, istina da je u zdravstvu ipak, u hrvatskom zdravstvu ipak koliko-toliko dobro stanje je rekao i profesor Hebrang, da smo po izvrsnosti 37 među 192 zemlje članice Svjetske zdravstvene organizacije, a po organiziranosti na 32 mjestu, a da se ipak na bolje kreće u zdravstvenom sustavu govori i podatak da manjak prihoda nad rashodima Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje 2003. godine je bio 12%, 2004. godine 8,5% a 2006. godine je taj manjak prihoda na rashodima je 4,2%. Mnogi su ovdje govorili i o obvezama osnivača, odnosno o odgovornosti koju kao osnivači moraju dijeliti sa eventualnim dugovima zdravstvenog sustava. Ja sam, evo potičem iz Županije ličko-senjske, bio sam i dožupan za društvene djelatnosti, dakle zadužen za taj zdravstveni sektor i čini mi se da je za razliku od kluba HSS-a, da je upravo dobro što dio decentraliziranih sredstava upravo županije, lokalne i regionalne vlasti mogu preusmjeriti i na dio pokrivanja zdravstvene zaštite. Ja se sjećam Zakona o zdravstvenoj zaštiti koji je uistinu bio apsurdan 2000. godine. Ja sam bio ravnatelj gospićke bolnice kada je otprilike taj zakon rekao, doslovno možete obnavljati stari auto, ali ne možete kupiti novo, tako da smo došli u jedan paradoks. Možete auto od 20 godina promijeniti sve četiri gume, motor promijeniti, ali ne možete uzeti novi zakon, ne možete uzeti novi auto. Na prijedlog ravnatelja evo takve greške su u tadašnjem zakonu ispravljene. Vidim da i Vlada Republike Hrvatske i sada dobija prijedloge koji su dolazili sa strane oporbe prihvaćala i to je ono što želim posebno naglasiti. Ali zašto sam uvjeren da će ovaj zdravstveni, da ova mini reforma da će uspjeti i da će biti dobar temelj onoj krupnoj reformi koja mora uistinu uslijediti, jer i u zdravstvu vrijedi pravilo pokrij se onoliko koliko je pokrivač dug, a to su dobri makroekonomski pokazatelji, bruto društveni, bruto domaći proizvod u prvom kvartalu ove godine bilježi porast od 6%, porast industrijske proizvodnje od 6,3%. Danas na 32 zaposlena dolazi jedan mali i srednji poduzetnik, do prije tri godine je bilo na 64 zaposlena jedan poduzetnik i ono što je vrlo bitno preko 80% malog i srednjeg poduzetništva na čemu se i bazira podatak o povišenju bruto domaćeg proizvoda. Danas više od 80% tih poduzeća posluje pozitivno, posluje sa profitom. Dakle makroekonomski pokazatelji su ti koji nam ulijevaju zapravo vjeru da će i ova mini reforma i ostale reforme u većem obimu uspjeti, a ono s čim se u ni u kojem slučaju ne mogu složiti u ime kluba Hrvatske demokratske zajednice da se smanjuju bilo kakva socijalna prava. Čak štoviše određena socijalna se prava povećavaju, a spomenut ću toliko spominjanu listu lijekova, ja ju zovem A i B. Nigdje u Europi, nigdje u Europskoj uniji korisnici zdravstvene usluge nemaju doslovno besplatnu jednu od lista lijekova i na toj listi lijekova za jednu određenu bolest imate 4, 5 lijekova za birati. I zbog svega izrečenoga, naravno, Klub Hrvatske demokratske zajednice podržava ovu mini reformu sa dobrim temeljima, makroekonomskim pokazateljima da će nadamo se, sljedeća HDZ-ova Vlada napraviti maksimalnu reformu, veliku reformu hrvatskog zdravstva.
Hvala. Završni osvrt u pogledu ova 4 zakona, ministar zdravstva i socijalne skrbi, Neven Ljubičić. Izvolite.
Hvala lijepa, gospodine predsjedniče. Ja neću zlorabiti vrijeme samo bi se, dakle, htio osvrnuti evo na netom neke rečene konstatacije koje mislim da zapravo treba opovrgnuti. Naime, svi dakle i u ovome Domu smo nekako posvećeni sustavu decentralizacije, ali pitanje je, dakle, tko je to izravno pokazao. Pa ako povećamo decentralizirana sredstva u 2006. godini linearno u prosjeku za 6,3% mislim da to zapravo govori već samo za sebe, jako, jako puno. Međutim, evo neki naši milijunaši koji su bili zapravo, koji se slikaju, koji su veliki zagovornici jedne fiskalne decentralizacije su zapravo politički kameleoni. Zašto? Oni žele s jedne strane imati određena prava, ali bježe od obveza. To je čudnovati kljunaši, evo čujem drugu jednu primjedbu. Dakle, i slažem se apsolutno, to ne stoji i ne može biti, čudnovati su. Dakle, takav jednostavno sustav ne može opstati. Zašto? Onaj tko ima, tko želi prava naravno vuče za sobom i obveze. Drago mi je da je zastupnik Korenika, evo nema ga sad tu, spomenuo zapravo Varaždin. Evo ja se nadam da će on zapravo prvi ustati u Varaždinu jer evo njegove riječi o Varaždinskoj bolnici su bile ugodne za slušati. Da će ustati u obranu ravnatelja koji se želi politički smijeniti. Evo, meni je žao da je on otišao i mislim da zapravo trebamo svi ustati protiv takve jedne smjene jer mislim da to apsolutno nije u redu. I još bi se samo osvrnuo na odgovornost uprave bolnica. Zašto smo to potencirali? Zašto želimo to? Sjetimo se nalaza revizije iz 2003. godine. Tada, postojao je Zakon o javnoj nabavi koji istina Bog bio je jako labav, ali se ni tog labavog zakona nitko nije držao. I zapravo većina se stvari ugovarala ili dogovarala izravno, izravnom pogodbom. Da bismo izbjegli takve stvari, a to je bilo na uštrp, dakle, samog pacijenta, na uštrp opreme. Želimo tu odgovornost vratiti natrag. Ta odgovornost je ključ rada u bilo kojoj ustanovi pa naravno tako i u bolnici. I na kraju, evo dozvolite mi, zastupnica Lalić je spomenula baba Maru, a ja mislim da baba Mara jednu ima zgodnu uzrečnicu, kaže: "Baba Mara za HDZ glasa jer od oporbe traži spasa". Hvala lijepa.
Zaključujem raspravu u pogledu ova 4 zakona. Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zdravstvenoj zaštiti. Imamo amandmane sa tablicom. Ministar zdravstva i socijalne skrbi, Neven Ljubičić. Amandman 1 zastupnika Željka Pavlica.
Vlada ne prihvaća amandman. Naime, intencija da državni proračun pokriva gubitke svih ustanova, bez obzira da li je osnivač županija, odnosno država nije prihvatljivo jer sukladno članku 59. Zakona o ustanovama jasno je propisano da osnivač ustanove solidarno i neograničeno odgovara za njene obveze.
Zastupnik Željko Pavlic. Izvolite.
Ja ostajem, dakle, kod svog amandmana vezano uz sljedeći amandman na članak 3. Županije neće biti sposobne podnijeti troškove saniranja gubitaka. Mislim da to treba odrediti država tim više što upravo država tj. HZZO određivao limite, standarde, norme po kojima su te iste županijske bolnice radile i ostvarivale gubitke. Mislim da bi bilo korektno da sada ta ista država te dugove i namiri iz svog proračuna. Tražim glasanje.
Molim glasovati. Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat. Sa 34 za, 9 suzdržanih, 67 protiv nije dobio potrebnu većinu. Drugi amandman također zastupnika Željka Pavlica.
Vlada također ne prihvaća amandman. Naime, obrazloženje je kao i za prethodni amandman.
Zastupnik Pavlic. Izvolite.
Radi se o velikom opterećenju prema županijskim proračunima. Negdje 800 milijuna kuna. Ukupni proračuni svih županija u Republici Hrvatskoj u 2005. godini bili su negdje oko milijardu i 500 milijuna kuna. Ukoliko dakle bi došlo do primjene ovog zakona postoji opasnost da te iste županije budu blokirane jer neće imati sredstva za druge aktivnosti i opet na kraju neće imati sredstva niti za investicije, održavanje i kapitalna ulaganja u zdravstveni sustav. Prema tome, na ovakav način ne rješavamo probleme nego ga samo odgađamo. Molim glasovanje.
Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? 40 za, 3 suzdržana, 66 protiv. Nije dobio potrebnu većinu. Treći amandman Kluba zastupnika HNS-a.
Vlada prihvaća amandman.
Postaje sastavni dio zakona. Četvrti zastupnice Biserke Perman.
Vlada ne prihvaća amandman. Naime, svaka županija, odnosno Županijska skupština donosi odluku o broju domova zdravlja vodeći interesa o zaštiti zdravlja pučanstva županije i naravno posebnim potrebama i želim jasno reći da ne smijemo niti razlikovati urbane sredine od primjerice ruralnih sredina. Jer mislim da zapravo dostupnost zdravstvene zaštite mora biti svugdje jednaka.
Zastupnica Biserka Perman.
Naime, ovom se formulacijom velikim gradovima daje ne obaveza, nego mogućnost osnivanja doma zdravlja čime bi se uskladio ovaj zakon sa izmjenama i dopunama Zakona o lokalnoj samoupravi po kojim se velikim gradovima omogućuje osnivanje ustanova primarne zdravstvene zaštite uz ono obrazloženje koje sam dala u samom amandmanu pa ja stoga molim glasanje.
Molim glasovati. Uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? 33 za, 5 suzdržanih, 63 protiv. Nije dobio potrebnu većinu. Peti Kluba zastupnika HSU-a.
Vlada ne prihvaća amandman, jer će se prihvatiti sadržajno isti. Ali nomotehnički izrečeniji amandman Kluba zastupnika HSP-a i zastupnika gospođe Ledić i gospodina Mlinarića.
Zastupnik Silvano Hrelja. Izvolite.
Pošto će biti konzumiran kroz druga dva amandmana povlačim.
Amandman peti povučen. Hvala. Šesti Kluba zastupnika HSP-a.
Vlada prihvaća amandman.
Postaje sastavni dio zakona. Sedmi zastupnice Ruže Lelić i Petra Mlinarić. To je isti onaj konzumirani i prihvaćen kroz onaj prethodni. Osmi Kluba zastupnika HSU-a.
Vlada ne prihvaća se. Naime, stav strukovnih udruga i Hrvatske liječničke komore je vrlo jasan i on podržava zapravo mogućnost zakupa, dakle privatizacije i zaštite mentalnog zdravlja. Dakle, tih jedinica.
Zastupnik Silvano Hrelja.
Pa obzirom da se ne radi o veoma značajnom problemu povlačim ovaj amandman.
Amandman povučen. Deveti Kluba zastupnika HSP-a.
Vlada prihvaća amandman.
Postaje sastavni dio zakona. Deseti je isti zastupnice Ruže Lelić i Petra Mlinarića koji je prihvaćen kroz ovaj prethodni. Jedanaest Kluba zastupnika HSP-a.
Vlada ne prihvaća amandman. Naime, mislimo da je jednim dobrim dijelom on već konzumiran praktično u postojećim odredbama i nije zapravo jasno i nije razvidno kome li zapravo trebale županije predložiti ovaj model. Jednostavno zapravo županije su praktično te koje su odgovorne za sklapanje znači i turističkih ambulanta, odnosno ambulanti koje su vezane za povećani broj građana temeljem turističke sezone.
Zastupnik Tonči Tadić.
Povlačim.
Amandman povučen. Hvala lijepo. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona. Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? Utvrđujem da je sa 75 glasova za i 1 suzdržanim, 38 protiv donesen predloženi zakon u tekstu kako ga je predložila Vlada zajedno sa prihvaćenim amandmanima. Idemo na sljedeći, - Konačni prijedlog Zakona o predmetima opće uporabe, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 523. Predlagatelj zakona je Vlada. Raspravu su proveli Odbori za zakonodavstvo, rad, socijalnu politiku i zdravstvo. Ministar rada i socijalne skrbi, Neven Ljubičić. Ministre, želite li dodatno obrazložiti Prijedlog u pogledu Zakona o predmetima opće uporabe? Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Samo mala ispravka, bez rada, zdravstva i socijalne skrbi. Poštovane dame i gospodo, evo pred vama je zapravo Prijedlog zakona o predmetima opće uporabe s Konačnim prijedlogom zakona. Kao što znate, zapravo, 2003. godine Hrvatski sabor donio je Zakon o hrani. Zadnje izmjene su bile 2004. godine i na taj način je prestao važiti Zakon o zdravstvenoj ispravnosti i zdravstvenom nadzoru nad namirnicama i predmetima opće uporabe. Dakle, sigurnost predmeta opće uporabe nije ovoga trenutka, dakle, regulirana na zadovoljavajući način i upravo zbog toga je pred vama i ovaj Zakonski prijedlog koji i upućujemo i želimo, dakle, da ide po hitnom postupku. Što je zapravo cilj ovoga Zakona? Cilj je unaprijediti postojeći sustav kontrole zdravstvene ispravnosti predmeta opće uporabe kao i sam inspekcijski nadzor nad proizvodnjom i stavljanjem na tržište predmeta opće uporabe, a pod pojmom tog predmeta "opće uporabe" zapravo su svi materijali predmeti koji dolaze u neposredan dodir sa hranom. Dakle, predmeti široke potrošnje, odnosno materijali od kojih su izrađeni predmeti opće uporabe kao posuđe, pribor za jelo, ne znam, uređaji i ambalaža, ali i predmeti široke potrošnje poput deterdženata, kozmetičkih proizvoda, kozmetike sa posebnom namjenom i dječjih igračaka, uključujući proizvode namijenjene dojenčadi, djeci mlađoj od 3 godine za olakšavanje hranjenja i sisanja. Ono što je bitno kazati da se s ovim Zakonom zakonodavstvo u Hrvatskoj u cijelosti usklađuje sa zakonodavstvom Europske unije. U njemu je prihvaćeno više od 20 europskih normi vezanih za ekotoksikološka ispitivanja i određivanja biološke razgradljivosti predmeta opće uporabe. Time da se unutra po prvi puta obuhvaćaju i deterdženti. Zašto je to, dakle, značajno? Značajno je iz dva osnovna razloga. Ne želeći ulaziti u meritum onoga što radi Državni inspektorat, ovo je zapravo drugi aspekt kontrole, bolje rečeno kontrole zdravstvene ispravnosti pojedinih predmeta opće uporabe. Kada govorimo o deterdžentima često puta zapravo vidimo da na etiketama deterdženata znači postoje određeni sastojci. Da li ti sastojci odgovaraju stvarno i onome što je unutra pitanje je koje naravno bi trebao riješiti Državni inspektorat. Ali da li taj sastav odgovara, dakle, etiketi, da li je on zdravstveno ispravan, to će ovoga trenutka kontrolirati sanitarna inspekcija. I mislim da je to jedna hvalevrijedna dvostruka kontrola koje evidentno već pokazuje rezultate na nekim zapravo punktovima. Konkretno, radi se o igračkama. Samo u prva 4 mjeseca ove godine 16 kontingenata igračaka je vraćeno sa, dakle, granice. Znači nije dozvoljen uvoz. Zašto? Jer te igračke nisu bile zdravstveno ispravne. I upravo zbog toga smo se odlučili ovaj Zakon osnažiti na taj način da imamo i duplu kontrolu i mislim da zapravo od toga ne treba bježati. Naravno, posebni uvjeti za proizvodnju stavljen je na tržište kozmetičkih proizvoda, kozmetike s posebnom namjenom i sredstava za dezinfekciju i deratizaciju u tzv. kućnoj uporabi, bit će zapravo detaljno propisani dakle podzakonskim aktima. Evo da ne bi duljio, smatram da se radi o izuzetno značajnom zakonu i predlažem evo Hrvatskom saboru da, dakle, prihvati donošenje ovog Zakona po hitnom postupku. Hvala.
Hvala. Odbori zakonodavstvo, rad, socijalnu politiku i zdravstvo? Ne. Otvaram raspravu. Za klub HDZ-a, poštovana zastupnica Mirjana Brnadić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, gospodine ministre, dame i gospodo. Prijedlog Zakona o predmetima opće uporabe s Konačnim prijedlogom zakona klub HDZ-a će podržati. Što se uređuje ovim Zakonom? Pa uređuje se pojam, odnosno što su to predmeti opće uporabe, uporabe sada je to i ministar i nabrojio većinu od njih, koje uvjete u pogledu zdravstvene ispravnosti moraju ispunjavati predmeti opće uporabe, uređuju se uvjeti za proizvodnju i stavljanje u promet predmeta opće uporabe, sustav kontrole, uređuje se, šta je novina, sustavno laboratorijsko ispitivanje radi praćenja zdravstvene ispravnosti, uređuje se naravno prava, dužnosti i ovlasti nadležnih tijela za nadzor nad proizvodnjom, uvozom i prometom predmeta opće uporabe. Cilj ovog Zakona je unaprijediti postojeći sustav kontrole zdravstvene ispravnosti predmeta opće uporabe kao i sam inspekcijski nadzor nad uvozom, proizvodnjom i prometom predmeta opće uporabe. Kako će se to postići? Predložene izmjene u zakonu propisuju obvezu kontrole zdravstvene ispravnosti uvezenih predmeta opće uporabe, dakle laboratorijsko ispitivanje svake pošiljke koja se uvozi što do sada nije bio slučaj. Laboratorijskom kontrolom predmeta opće uporabe u prvoj polovini 2006. godine utvrđeno je da je 30,4% uzoraka neispravno što je alarmantan podatak, tim više što se radi o dječjim igračkama, posuđu, priboru za jelo, kozmetici itd., dakle robi koja može neposredno ugroziti zdravlje ljudi, a razlozi neispravnosti su nedopuštena bojila, neobrađeni oštri rubovi dječjih igračaka, neugodni mirisi zbog sastava u proizvodu, otpuštanje boje, previsoka količina ftalata, uporaba ftalata tamo gdje nisu dopušteni itd. Zato je svakako za pohvaliti uvođenje minimalnog godišnjeg programa uzimanja uzoraka radi sustavnog praćenja zdravstvene ispravnosti predmeta opće uporabe što mi u klubu HDZ-a držimo kao mjeru odgovornosti društva za zdravlje svojih građana. Sredstva potrebna za provođenje sustavnog praćenja zdravstvene ispravnosti predmeta opće uporabe po članku 22. treba osigurati tijelo državne uprave na čijem su području uzeti uzorci i plaća se samo ispravan uzorak dok za neispravan uzorak trošak analize snosi subjekt od kojeg je uzet uzorak. Isto tako držimo dobrim rješenjem način na koji je zabranjeno reklamiranje pribora za pušenje putem kiska, sredstava javnog priopćavanja svih oblika reklame na javnim mjestima, objektima i sredstvima prometa, preko knjiga, časopisa, kalendara, odjevnih predmeta, plakata itd. uključujući i isticanje naziva proizvođača, nema više "pozdrav iz Rovinja". Zdravstveni nadzor nad proizvodnjom i stavljanje na tržište je jako dobro riješen prijedlogom ovog Zakona čime se postiže sigurnost za zdravlje i podiže se kvaliteta proizvoda. Dakle, osim što je donošenjem Zakon o hrani prestao važiti Zakon o zdravstvenoj ispravnosti i zdravstvenom nadzoru nad namirnicama i predmetima opće uporabe te što se ovim zakonskim prijedlogom usklađuje zakonodavstvo Republike Hrvatske sa zakonodavstvom Europske unije i pravnim aktima Vijeća Europe mi u klubu HDZ-a držimo da se ovim Prijedlogom zakona uspostavljaju standardi kvalitete i sigurnosti tih predmeta kako bi se osigurala visoka razina zaštite ljudskog zdravlja. Klub HDZ-a glasovat će za Prijedlog Zakona o predmetima opće uporabe s Konačnim prijedlogom zakona. Hvala.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Damir Kajin.
Kaže gospođa zastupnica da nema više "pozdrava iz Rovinja". Upravo suprotno. Sutradan će biti takvih pozdrava još i više jer je upravo ova Vlada jamči potpun monopol na tržištu cigareta, a i novim Zakonom … [[Govornik se ne razumije.]] vlasničko-pravnim odnosima ta ekipa, odnosno ti dioničari steći će na prostoru Istre više nekretnina no što je 40-tih, 50-tih godina prvog stoljeća imao i car Despazijan.
Za klub SDP-a, poštovana zastupnica Jagoda Martić. Izvolite.
Uvaženi gospodine predsjedniče, gospodine ministre, kolegice i kolege. Kao što je i gospodin ministar rekao u svom obraćanju Hrvatski sabor je 2003. godine donio Zakon o hrani i time je zapravo prestao važiti Zakon o zdravstvenoj ispravnosti i zdravstvenom nadzoru nad namirnicama i predmetima opće uporabe. Zbog toga je nužno donijeti zakon koji će regulirati sva pitanja koja se odnose na predmete opće uporabe kao što su uvjeti koje u pogledu zdravstvene ispravnosti moraju ispunjavati predmeti opće uporabe, zatim uvjeti za proizvodnju i stavljanje na tržište predmeta opće uporabe, sustav kontrole, laboratorijsko ispitivanje predmeta opće uporabe i ovlasti nadležnih tijela koja provode nadzor nad provedbom zakonskih odredbi u praksi. Na današnjem stupnju tehnološkog razvoja i napretka gotovo svakodnevno se razvijaju nove tehnologije. Zbog to ga je nužno uspostaviti takve standarde kvalitete i sigurnosti predmeta opće uporabe kako bi se osigurala visoka razina ljudskog zdravlja. Prijedlog zakona koji je pred nama upravo to ima za cilj, odnosno odredbe predloženog zakona imaju za cilj unaprijediti postojeći sustav kontrole zdravstvene ispravnosti predmeta opće uporabe kako bi se zaštitilo ne samo zdravlje ljudi, odnosno potrošača već također da bi se zaštitilo i zdravlje našeg okoliša jer ne smijemo zaboraviti da ti predmeti posredstvom čovjekove aktivnosti dospijevaju u naš okoliš i na taj način direktno ili indirektno putem produkata koji nastaju njihovom razgradnjom ugrožavaju okolinjsko zdravlje. Nije na odmet napomenuti da je Republika Hrvatska prihvatila 20 europskih normi vezanih za ekotoksikološka ispitivanja određivanja biološke razgradljivosti predmeta opće uporabe koji obuhvaćaju i deterdžente. Predloženi zakon između ostalog daje osnovu za donošenje pravilnika kao provedbenih akata pa će se tako na temelju predloženog zakona donijeti pravilnici kojim će se propisati posebni uvjeti za proizvodnju i stavljanje na tržište kozmetičkih proizvoda, kozmetika s posebnom namjenom i sredstva za dezinfekciju. Važno je napomenuti da područje igračaka i deterdženata do sada nije bilo regulirano posebnim propisima, a ovaj Zakon sadrži osnovu za njihovo donošenje. Zbog svega rečenog klub SDP-a će podržati donošenje ovog Zakona. Osvrnula bih se na neke odredbe predloženog zakona o predmetima opće uporabe. Članak 4. određuje zbog kojih se sve razloga predmet opće uporabe smatra zdravstveno neispravnim. Smatramo da su ovako predloženim člankom 4. temeljito utvrđeni svi čimbenici koji mogu utjecati na zdravstvenu ispravnost nekog predmeta, nisu zaboravljene ni prirodne, toksične tvari jer obično zaboravljamo da i prirodni sastojci ponekad mogu svojom toksičnošću ugrožavati zdravlje ljudi. Ovako precizno utvrđeni svi mogući uzroci zdravstvene neispravnosti nekog predmeta opće uporabe dobri su iz razloga što na taj način ponekad mogu premostiti i određene nedorečenosti važećih pravilnika i olakšati analitičaru tumačenje dobivenih rezultata. Naime, predmeti opće uporabe pokrivaju široko područje i to podrazumijeva kao što se uostalom vidi iz samog prijedloga zakona donošenje čitavog niza pravilnika kao što je na primjer Pravilnik o zdravstvenoj ispravnosti materijala i predmeta koji dolaze u neposredan dodir s hranom, pravilnik o zdravstvenoj ispravnosti i sigurnosti igračaka, zatim deterdženata, pa predmeta široke potrošnje itd. Pravilnici ponekad ne predviđaju sve moguće situacije koje se u praksi mogu pojaviti što osobi koja je izvršila analizu određenog uzorka može predstavljati poteškoće prilikom tumačenja dobivenih rezultata i utvrđivanja zdravstvene ispravnosti odnosno neispravnosti pojedinog uzorka. Zbog toga izradi pravilnika koji će se donositi na temelju ovog zakona treba pristupiti krajnje temeljito kako bi ostalo što manje nedoumica i nedorečenosti. Kad već govorim o pravilnicima moram spomenuti još jedan generalni problem a to je inertnost naših pravilnika koji se odnose na problematiku predmeta opće uporabe ili na primjer na namirnice. Naime, tehnološki razvoj danas je tako ubrzan da skoro svakodnevno na tržištu imamo pojavu novih proizvoda, novih materijala, novih sastojaka, novih aditiva i da ne nabrajam dalje. Tu dinamiku ne prate prateći zakonski akti. Prvenstveno mislim na pravilnike kao provedbene akte nekog zakona. Jednostavno, nisu dovoljno aktualni i životni. Zbog toga bi općenito govoreći trebalo razmisliti o bržoj i lakšoj proceduri mijenjanja postojeće legislative kako bi bolje mogla odgovoriti zahtjevima vremena i novonastalim situacijama. Da bi se utvrdila zdravstvena ispravnost ili neispravnost nekog uzorka potrebno je obavljati laboratorijsko ispitivanje finalnih proizvoda a isto tako i sirovina koje se koriste u proizvodnji a subjekti koji proizvode kozmetiku i kozmetičke proizvode dužni su ispitivati mikro-biološku čistoću u proizvodnji kao što je utvrđeno člankom 17. Ta ispitivanja obavljaju ispitni i referalni laboratoriji, članak 18. Laboratoriji moraju ispunjavati uvjete propisane pravilnikom koje donosi ministar nadležan za zdravstvo i na temelju toga izdaje rješenje o ovlaštenju pojedine ustanove da može vršiti laboratorijsko ispitivanje. Kako bi se mogućnost pojave neželjenih incidentnih situacija zbog stavljanja na tržište zdravstveno neispravnih proizvoda svela na najmanju moguću mjeru potrebna je sustavna kontrola i ministar nadležan za zdravstvo na prijedlog referalnog laboratorija donosi minimalni godišnji program uzimanja uzoraka kao što to piše u članku 20. Naravno da ispitivanja i koštaju. Tko snosi troškove ispitivanja utvrđuje članak 22. pa se kaže da u slučaju neispravnih uzoraka troškove snosi proizvođač a troškove sustavnog praćenja zdravstvene ispravnosti predmeta opće uporabe kao i troškova ispitivanja mikro-biološke čistoće snose tijela državne uprave na čijem su području uzeti uzorci radi ispitivanja ako su uzorci ispravni. Sada se postavlja dilema da li će ovako predloženo podmirivanje troškova izvršenih analiza biti limitirajući faktor u utvrđivanju opsega i učestalosti ispitivanja pa će samim tim utjecati na sigurnost zdravlja potrošača. Naime, znamo da i sada sanitarne inspekcije koje su nositelji zdravstvenog nadzora nad proizvodnjom i stavljanjem na tržište predmeta opće uporabe nemaju dovoljno raspoloživih sredstava pa se onda na primjer u turističkim područjima stalno kalkulira sa opsegom ispitivanja i brojem uzetih uzoraka i sredstava i sredstva se čuvaju za špicu turističke sezone. Evo, i rebalans državnog proračuna govori da su sredstva planirana za graničnu sanitarnu inspekciju već u prvih pet mjeseci potrošena u iznosu od 116%. Doduše istim tim rebalansom proračuna povećavaju se sredstva namijenjena sanitarnoj inspekciji za milijun i 150 tisuća kuna. Ako je to trend koji će se slijediti u budućnosti onda je to odgovor na ove dileme koje sam iznijela. Ako to nije trend koji će se slijediti, znači ako se sanitarnim inspekcijama neće osigurati dostatna sredstva i ako se zbog toga kontrole neće moći vršiti onom dinamikom koja je nužna da se u što je moguće većoj mjeri zaštiti zdravlje potrošača onda bi trebalo razmisliti da dio potrebnih troškova snosi i sam proizvođač kao što je riješeno člankom 27. za uvoznike. Pa u tom članku piše: "Troškove zdravstvenog nadzora i utvrđivanja zdravstvene ispravnosti predmeta opće uporabe koji se uvoze snosi uvoznik.". Članak 21. stavak 4. kaže: "Rezultat analize uzorka ne može se pobijati ako je obavljena analiza referalnog laboratorija.". Mišljenja smo da bi članak 21. trebalo nadopuniti tako da se kaže da proizvođač u slučaju nepovoljnih rezultata provedenih ispitivanja njihovih proizvoda u ispitnom laboratoriju, znači ako se analiza vrši u ispitnom laboratoriju ima pravo zatražiti dodatna ispitivanja u nekom od referalnih laboratorija i onda je taj nalaz zapravo konačan i ne može se dalje pobijati. Iz ovako formuliranog članka 21. ta mogućnost nije razvidna. Klub SDP-a smatra da je dobro rješenje koje se predlaže člankom 30. kojim se nadležnim inspektorima ostavlja mogućnost usmenog izricanja mjera u slučajevima koji zahtijevaju brzu intervenciju kako bi se zaštitilo zdravlje potrošača ili u pojedinim slučajevima i životi ljudi. Na taj način će se znatno povećati učinkovitost sanitarnih inspektora u obavljanju sanitarnog nadzora nad proizvodnjom i stavljanjem na tržište predmeta opće uporabe a u cilju osiguranja zdravstvene ispravnosti predmeta opće uporabe i samim tim osiguranjem proizvoda koji neće ugroziti zdravlje ljudi ili okoliša. I na samom kraju smatramo da je donošenje ovog zakona potrebno i Klub SDP-a će glasati za ovaj zakon. Hvala.
Hvala. Poštovani zastupnik Miljenko Dorić u ime Kluba HNS-a. Izvolite!
Gospodine predsjedniče, gospodine ministre, kolegice i kolege! Naime, slažemo se sa gospodinom ministrom kada je istaknuo da je cilj predloženog zakona unaprijediti postojeći sustav kontrole zdravstvene ispravnosti predmeta opće uporabe. Naime, tako i stoji na drugoj stranici uvodnog obrazloženja. Međutim, čini mi se da je bit onoga o čemu bi trebali pričati ono što stoji na 4. stranici potpuno otvoreno i iskreno gdje stoji na razlog, stvarni razlog leži u zahtjevu Europske unije kao rezultat bilateralnog «skrininga» da se hitno uskladi ovaj zakon sa europskim propisima za pojedine predmete opće uporabe i za to smo nažalost dobili vrlo kratak rok. Zato je baba Mara vrlo nezadovoljna iz dva razloga. Prvo jer mislimo da nema razloga da ministar zbija šale na račun parlamentarne opozicije. I drugo, bilo bi bolje da se usredotočimo svi pa i gospodin ministar na ovaj zakon kao primjer kako u biti ne bi trebalo raditi. Naime što kolegice i kolege donosi ovaj zakon? On donosi obećanje da će jednoga dana nadležni ministar donijeti pravilnik o zdravstvenoj ispravnosti materijala i predmeta koji dolaze u neposredan dodir sa hranom. On donosi obećanje da će nadležni ministar jednoga dana donijeti pravilnik o zdravstvenoj ispravnosti predmeta široke potrošnje. On donosi obećanje da će nadležni ministar jednoga dana donijeti pravilnik o zdravstvenoj ispravnosti i sigurnosti igračaka. Da će donijeti pravilnik o zdravstvenoj ispravnosti i sigurnosti deterdženata. Da će donijeti pravilnik o posebnim uvjetima za proizvodnju i stavljanje na tržište predmeta opće uporabe. Da će nadležni ministar jednoga dana donijeti pravilnik o posebnoj radnoj odjeći i obući. Da će nadležni ministar donijeti pravilnik o ispitivanju zdravstvene ispravnosti predmeta opće uporabe. Da će donijeti pravilnik o stručnim radnicima, prostorijama i opremi potrebnoj za ispitivanje ispravnosti predmeta opće uporabe. Da će donijeti pravilnik o provođenju sustavnog praćenja zdravstvene ispravnosti predmeta opće uporabe. Da će donijeti pravilnik o uvozu, privremenom uvozu ili izvozu zbog prerade, dorade ili obrade predmeta opće uporabe. Da će donijeti pravilnik o visini i načinu plaćanja naknade za pokrivanje troškova nadzora. Ja se kolegama ispričavam, vidim da im je malo dosadno ali želio sam jednostavno iščitati sve ono što stoji kao obećanje. U biti ništa konkretno. Po nama ništa konkretno. Da li će uistinu ovi pravilnici ugledati svjetlo dana, kada i u kojem obliku? Mislim da mi saborski zastupnici u ovom sastavu to nikada nećemo doznati. To je moje duboko uvjerenje. Zato Klub HNS-a još jednom predlaže po ne znam koji put da bi pokušali izbjeći ono što nam se može dogoditi da se dogovorimo o jednom novom načinu rada, kada se na ovaj način donose zakoni očito pod pritiskom Europske unije i kada se sve namjerava podzakonskim aktima jednoga dana riješiti onda bi bilo dobro da ovaj Parlament koji preuzima takvu odgovornost jednoga dana i ugleda nekakav prijedlog pravilnika u fazi njegove izrade. Ako to zahtijeva da se promijeni Zakon o Vladi. Ako to zahtijeva i promjenu našeg Poslovnika. Kolegice i kolege učinimo to. Učinimo to, radimo korektno onako kako rade na koncu i u toj Europi na koju se stalno pozivamo. Vjerujte u Europi njihov Odbor za europska pitanja tj. naš Odbor za europske integracije, pitanje je da li mi trebamo promijeniti ime? Pitanje je da li trebamo pomalo i mijenjati nadležnost? On se primarno bavi implementacijom europskih zakona u zemljama članicama Europske unije. I mi tu obvezu možemo također preuzeti. Dakle prijedlog Poslovnika, pardon prijedlog pravilnika da se uputi na nadležno stručno tijelo, nadležno stručno tijelo se slaže s njim. Mi smo zadovoljni. Ako se ne slaže s njim onda jasno ide na plenarnu sjednicu pa se vodi rasprava. Ali da naša stručna tijela stvarno konačno postanu stručna tijela, da imaju pravo uvida u prijedloge tih pravilnika i da na taj način uistinu preuzmemo i dio odgovornosti za ono što očekujemo a ovi zakoni trebaju riješiti. Evo prema tome naš je prijedlog da kod ovog i sličnih pravilnika se dogovorimo, i predsjedništvo Sabora može pokrenuti tu inicijativu, ali ako je potrebno to može učiniti i netko od klubova da se u biti ovako ne dižu ruke unaprijed za nešto što ne znamo kako će u finalu ni približno izgledati. Hvala lijepa.
Hvala. Ispravak netočnog navoda poštovana zastupnica Mirjana Brnadić. Izvolite.
Hvala lijepo. Kolega Dorić je kazao da mi zastupnici u ovom sazivu Sabora nećemo sigurno dočekati da se donesu pravilnici i podzakonski akti koji će regulirati zdravstvenu ispravnost predmeta opće uporabe. Ja vas moram ispraviti kolega, poštovani kolega Doriću da već postoje mnogi pravilnici za zdravstvenu ispravnost predmeta opće uporabe. Neke treba doraditi, neke izmijeniti u skladu sa svim onim što donosi moderna tehnologija i moderne nova, nova saznanja i da se, vidjeli ste što su sve predmeti opće uporabe, da se radi zaista o nizu različitih vrsta predmeta opće uporabe i da se to ne može sve regulirati zakonom nego se mora regulirati podzakonskim aktom. Dakle pravilnici će se sigurno brzo donijeti, oni se već rade. Neki su već i gotovo, radni materijali i ja vas uvjeravam da ćemo prije kraja ovog mandata imati sve pravilnike. Hvala.
Klub HSS-a poštovani zastupnik Ante Markov. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče i gospodine doministre, kolegice i kolege. Evo kroz ovo poslijepodne Prijedlog zakona o predmetima opće uporabe naravno nije izazvao veću raspravu. Nije izazvao polemiku i kolegi Doriću se možda učinilo da smo u smislu nezainteresiranosti komentirali njegovu raspravu. Upravo suprotno. Komentirali smo da je otvorio vrlo dobar i sadržajni razlog da se ozbiljno raspravi o ovom Prijedlogu zakona. Jer ovaj Prijedlog zakona o predmetima opće uporabe može samo naizgled ili ukoliko se ne želimo u potpunosti upustiti u raspravu o njemu izgledati suhoparan i možemo se ponašati nezainteresirano prema njemu. Ovaj Prijedlog zakona se može sadržajno promatrati onako kako ga je kolega Dorić promatrao. Može se sadržajno podržavati onako kako su ga podržali neki klubovi, ali može biti i tema ili može biti na neki način uvod u jednu raspravu o ovakvim i sličnim zakonima koji se događaju u Hrvatskom saboru. Zašto to kažem? Pa naprosto zato što Zakon o predmetima opće uporabe ukoliko ga točno iščitavamo i ukoliko članak 2. … [[Govornik se ne razumije.]] pokušamo analizirati. Kad bismo uz to imali i jednu vjerodostojnu analizu koliko otprilike starih predmeta koji se nalaze u općoj uporabi o kojem se to vrijednostima govori? Što oni u naravi čine u našem gospodarskom životu, u našem društvu? U obitelji, u kući? Koja je vrijednost ovih odnosa o kojim govorimo? Tada bi, da imamo takve pokazatelje suočili se sa jednom vrlo ozbiljnom raspravom. Raspravljamo o predmetu u kojem postoji zasigurno razloga da se govori o velikim iznosima. Postoji zasigurno puno razloga da je trebalo pisati u ovom prijedlogu zakona o čemu se u naravi govori. Ovdje je vrlo teško se snaći. Znate, kad iščitate kompletno zakon, ako ne možete pretpostaviti o kojim se vrijednostima govori onda se može banalizirati stvar i kazati dobro, mi se malo idemo uskladiti sa direktivama Europske unije, pravilnicima ćemo riješiti jasno nakon donošenja zakona, nikada se ne mogu pravilnici donositi prije nego što zakon dođe na snagu, jer ne bi to bilo baš u redu. Ali kad bismo znali u potpunosti o čemu se radi tada bismo zasigurno pokušali malo drugačije raspravljati. Naime, puno zakona prođe kroz ovaj Dom, a da počesto nismo se dovoljno udubili u to što oni u naravi znače. Vidite, ima zemalja u Europskoj uniji koji o ovom predmetu o kojem danas raspravljaju imaju sasvim drukčije shvaćanje i nisu ga baš ovako olako donijeli. Naime on u svakom društvu čini u pogledu opće potrošnje preko 17%. Preko 17% ukupne potrošnje se odnosi na upravo predmet opće uporabe koje regulira ovaj zakon. U Hrvatskoj budite uvjereni gotovo 100% je iz uvoza. Znači raspravljamo o tuđoj robi. Eto to je temelj da krenemo. Raspravljajmo o onoj robi koju mi ne proizvodimo nego je uvozimo i onda je plasiramo našoj djeci, sami sebi, općoj uporabi i svemu onome što pripada ovom zakonu. Postoje zemlje u Europskoj uniji koje su zabranile gospodo robu plastičnu sa Istoka, koji su upravo ovakvim zakonom i pravilnicima propisali da njihova djeca, da se njihove obitelj neće koristiti tom robom. Iz razloga što imaju u svojoj zemlji adekvatnu zamjenu za takvu robu, adekvatnu zamjenu za takvu robu. A je li baš Hrvatska toliko ogrezla u tom neoliberalnom konceptu da ama baš sve što postoji na ovoj kugli zemaljskoj se u Hrvatskoj može i mora uvesti i da se pri tom ne postavlja niti bilo kakvi uvjeti. Jer ovdje nema nikakvih uvjeta, ne postoji plastike koja se ne može uvesti. Ne postoje plastike koje djeca ako je kupe, ako je kupimo kupit ćemo opet onu plastiku koju imamo u našim trgovinama i marketima. Ovim pravilnikom niti jedna nije zabranjena. Nismo stavili niti jednu ogradu, niti jednu rezervu naspram toga. Prema tome, naša temeljna zamjerka ovom prijedlogu zakona je ista kakva će biti u pogledu svih zakona. Neoliberalni koncept na kojem je osmišljen koncept po kojem se ama baš sve mora uvoziti, a za domaći proizvod i za domaću pamet nema mjesta. A nema mjesta na ovakav način kakvoga mi ovim stazama koje su duboko utrte, ne kažem da ih je samo ova Vlada utrla, ali se krećemo s njima naprosto nije dobro. Jer ukoliko se s takvim konceptom ne prekine onda nam neće trebati ni ovi ni ovakvim zakoni, jer oni ama baš ništa neće promijeniti. Oni će samo u normativnom ili tehničkom dijelu kazati da je ovo ovako bolje, a ono lošije. Ali suštinska i sadržajna razlika neće postojati. Prema tome i ovaj zakon kao i mnogo njih samo govori o tome na koji način ćemo i kako koristiti tuđu robu, kako ćemo se prema njoj odnositi, a zadrške i pravilnici će biti samo u interesu da se potvrdi ova i ovakva stvar. Prema tome, ja želim kazati i iskoristiti prigodu da kažem da ovaj koncept na kojemu mi zasnivamo naše partnerstvo sa Europskom unijom prilagođavanje direktivama i Europskoj uniji nije paket i nije način koji odgovara našim građanima. Ne odgovara ovoj zemlji i ovaj neoliberalni koncept moramo zamijeniti sa konceptom u kome ćemo mi učestvovati u stvaranju i kreiranju i proizvoda koji će se koristiti i načina koji će se koristiti, koristiti domaće materijale. Ona zemlja o kojoj sam govorio, a koja se nalazi u Europskoj uniji je drvo 60% zamijenila plastikom i sve ono što se odnosi na predmete opće uporabe odnosi se na drvo, jer se moraju upotrebljavati drveni proizvodi koji ta zemlja, a valjda i Hrvatska ima u toj mjeri da se može suprotstaviti sa takvim konceptom koji će oživotvoriti ideju da se to treba proizvoditi u Hrvatskoj, odnosno u zemlji koja želi sebe pozicionirati tako. Prema tome, ovo je jedan od onih zakona koji obično prođu bez rasprave u poslijepodnevnim satima. Ja sam samo želio u ime kluba HSS-a kazati da se mi duboko ne slažemo sa ovakvim načinima na kojima se legalizira danas plastika, sutra nešto drugo. Da se ne slažemo sa tim konceptom u kojem je sve ono što dolazi iz vani dobo i u kome se ne slažemo da se direktive Europske unije trebaju provoditi bolje u Hrvatskoj nego u onim zemljama koje su već ušle u Europsku uniju.
Ispravak netočnog navoda, poštovana zastupnica Ingrid Antičević Marinović.
Kaže kolega, što je netočno, pitajući se nije valjda Hrvatska ogrezla u neoliberalnom konceptu. Nije kolega ona ogrezla u takvom konceptu, nego je ogrezla u takvoj realnosti.
Hvala lijepa. Ispravak, gospođa zastupnica Jagoda Martić. Izvolite.
Pa kolega je u svojoj raspravi rekao između ostalog otprilike ovako, u ovom zakonu se ne kaže što se ne može uvoziti, što se može uvoziti, a što ne. Ovim zakonom se legalizira plastika. Naime, uloga zakona i nije da odgovori na pitanja. Zapravo ovaj zakon je jedan okvir na temelju kojeg se donose podzakonski akti kao što smo već i rekli brojni pravilnici koji se na kraju zakona ministar obvezuje da će ih donijeti u roku od godine dana. I ti podzakonski akti i pravilnici zapravo trebaju odgovoriti upravo na te dileme o kojima ste vi pričali. Znači oni trebaju utvrditi koje su to norme, koji kriteriji kojima pojedini uzorak, odnosno proizvod mora odgovarati da bi se mogao uvoziti i da bi bio zdravstveno ispravan po propisima Republike Hrvatske.
Hvala. Ispravak gospođa zastupnica Mirjana Brnadić. Izvolite.
Hvala lijepa. Kolega Markov je kazao da je ovaj zakon ima jedan neoliberalni koncept, da se sve uvozi bez kontrole itd. Međutim ja bi ga upozorila na članka 26. koji decidirano kaže da svaka pošiljka ne može se staviti u promet bez rješenja granične sanitarne inspekcije kojim se potvrđuje da je zdravstveno ispravna. Dakle laboratorijskom analizom se utvrđuje da je pošiljka zdravstveno ispravna što do sada nije bio slučaj i ne može se dogoditi da se ništa stavi u promet ako to nije utvrđeno. Isto tako u proizvodnji, tijekom proizvodnje predmeta opće uporabe uveden je unutarnji nadzor gdje je vođenje dokumentacije nabavki, sirovane ambalaže, provođenje sustavne kontrole, uvjeta proizvodnje i provođenje sustavne kontrole gotovog proizvoda. Dakle nikako nije liberalizam nego upravo suprotno, stroga kontrola. Isto tako moram vam još jedanputa napomenuti da ovo nije problematika o kojoj prvi puta govorimo. To je bilo regulirano Zakonom o zdravstvenoj ispravnosti nad namirnicama i predmetima opće uporabe temeljem kojeg su doneseni mnogi pravilnici koji su još uvijek na snazi i koji će se temeljem ovog novog zakona, dakle sada samo poboljšati. Hvala.
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu.
Konačni prijedlog Zakona o predmetima opće uporabe Imamo dva amandmana zastupnice Jagode Martić i zastupnice Mirjane Brnadić. Ministre! Amandman 1. zastupnice Jagode Martić na članak 3.
Vlada prihvaća amandman.
Postaje sastavni dio zakona. I 2. amandman na član 21. zastupnice iste.
Vlada prihvaća amandman.
Postaje sastavni dio zakona. Hvala. Amandman 1. zastupnice Mirjane Brnadić.
Vlada prihvaća amandman.
Postaje sastavni dio. Amandman 2. zastupnice Mirjane Brnadić.
Vlada prihvaća amandman.
Postaje sastavni dio Zakona. I amandman 3. također zastupnice Mirjane Brnadić?
Vlada prihvaća amandman.
Postaje sastavni dio Zakona. Hvala. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona. Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? Sa 97 glasova za, 3 suzdržana i 4 protiv prihvaćen predloženi amandman, Zakon sa prihvaćenim amandmanima.
Prelazimo na - Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o državnoj potpori u poljoprivredi, ribarstvu i šumarstvu, hitni postupak, prvo i drugo čitanje P.Z. br. 531 Predlagatelj zakona Vlada Republike Hrvatske, a kod utvrđivanja dnevnog reda prihvatili smo primjenu hitnog postupka kod donošenja ovog zakona. Prijedlog akta primili ste u pretince. Sukladno članku 159. Poslovnika, hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje zakona, a amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za poljoprivredu i šumarstvo. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Ministar poljoprivrede, šumarstva, vodnog gospodarstva gospodin Petar Čobanković. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Poštovane gospođe i gospodo zastupnici, evo dozvolite mi da vas u kratkim crtama upoznam sa prijedlogom izmjena i dopuna ovoga Zakona o državnoj potpori u poljoprivredi i ribarstvu i šumarstvu. Zakon o državnoj potpori u poljoprivredi, ribarstvu i šumarstvu donesen je u srpnju 2002. godine i njegove izmjene i dopune iz srpnja 2003. i lipnja 2004. godine predstavljaju osnovni pravni okvir na temelju kojeg Ministarstvo poljoprivrede, šumarstva i vodnog gospodarstva nastavlja operativno provoditi reforme poljoprivredne politike. Pristupajući izmjenama i dopunama postojećeg zakona provedena je temeljita rasprava sa zainteresiranim proizvođačima, korisnicima potpora putem udruga proizvođača, sveza pojedinih grana proizvodnje od svinjogojaca, tovljača junadi, baby beefa, mljekara i ostalih udruga koje zastupaju proizvođače i mogu kazati da su polazne postavke u izradi izmjena i dopuna zakona u potpori bile: Pod jedan, prilagodba zakona u skladu s programskim smjernicama Vlade Republike Hrvatske o razvitku poljoprivrede s naglaskom na daljnje restrukturiranje poljoprivrednih potpora u mjeru jačanja uloge stočarstva. I pod dva, postupno usklađivanje hrvatskih potpora s politikom Europske unije uz poštivanje proračunskih mogućnosti. Najznačajnije izmjene i dopune zakona prije svega želio bih naglasiti povećanje poticaja za pšenicu sa 1.650,00 kuna na 2.250,00 kuna s namjerom postupnog napuštanja dosadašnjeg mehanizma interventnog otkupa i sufinanciranja otkupa te usklađivanje mehanizma interventne cijene s Europskom unijom. Držim da smo upravo kroz ove tri godine ili bolje rečeno dvije žetve od 2004., 2005. stvorili pretpostavku da smo konačno u 2006. godini mogli prići ovakvom načinu organiziranja i učiniti da pitanje otkupa cijene pšenice ne bude više političko pitanje nego da bude pitanje između onih koji proizvode i onih koji otkupljuju pšenicu. Sljedeće želio bih naglasiti da se uvodi poticaj za držanje krava tzv. dojilja kombiniranih pasmina u iznosu od tisuću kuna. Time se omogućuje da proizvođači koji su u 2005. godini isporučili manje od 6 tisuća litara mlijeka mogu ostvariti poticaj za držanje krave kombiniranih pasmina. Razlog tome je da normalno moramo težiti povećanju proizvodnje i okrupnjavanju s jedne strane, ali isto tkao u sektoru govedarstva itekako moramo voditi računa o potrebi očuvanja što većeg broja krava upravo iz razloga stvaranja i dobivanja pomlatka teladi, a ovdje se u pravilu radi o kravama simentalske pasmine i iz tih razloga da ih zaštitimo i da dalje ostanu u proizvodnji smo išli na ovakav jedan, uvođenje ovakvog jednog poticaja. Sljedeće, postojeći poticaj za prodaju domaće teladi za tov u iznosu od 600 kuna usmjerava se za povećanje iznosa poticaja za tov junadi domaćeg podrijetla koji sada ukupno iznosi 1.800,00 kuna. Uvodi se poticaj za utovljenu telad za proizvodnju bijelog mesa u iznosu od 400,00 kuna po grlu. Kod tova junadi daje se mogućnost isplate poticaja i kod isporuke i prodaje živih grla. Poticaji za rasplodnu stoku prošireni su na sve vrste i kategorije životinja. Ukidaju se poticaji za uzgoj ženske rasplodne teladi i ždrebadi, a uvodi se ponovo poticaj za prvotelku i prvoždrepku. U sustav poticaja uključeno je prerada školjkaša, a proizvodnja ribljih proizvoda za koje se već ostvaruje poticaj podijeljena je u dvije skupine proizvoda, ovisno o stupnju i složenosti prerade. Jasnije su određena prava i obveze korisnika potpora za već podignute vinograde zasađene vinskim kultivarima tzv. godišnja plaćanja pri čemu se usklađuju podaci upisnika poljoprivrednih gospodarstava i upisnika proizvođača grožđa i vina te se na taj način smanjuje prostor za nezakonito i nenamjensko korištenje državnih potpora s jedne strane, a s druge strane i za uvođenja reda u proizvodnji grožđa i vina. Ukida se postupnost obveze uključivanje komercijalnih poljoprivrednih gospodarstava u sustav poreza na dohodak ovisno o ukupnom ostvarenom godišnjem iznosu potpora te se odgađa obveza uključivanja svih komercijalnih poljoprivrednika u sustav do 1. siječnja 2008. godine. Uvodi se pravni temelj za uspostavu sustava dobre poljoprivrede i okolišne prakse u cilju ispunjavanja standarda Europske unije koji se odnose na očuvanje zdravlja ljudi, životinja i bilja. Očuvanja okoliša, dobrobiti životinja te dobrog poljoprivrednog i ekološkog stanja poljoprivrednog tla, što je u skladu s novim odrednicama zajedničke poljoprivredne politike Europske unije. Jasnije su određena prava i obveze za ostvarivanje poticaja za ekološku proizvodnju u prijelaznom razdoblju kako bi se ubuduće izbjeglo da je uvjet za ostvarivanje poticaja za ekološku proizvodnju u prijelaznom razdoblju potvrdnica ili eko znak. Isti se prema Zakonu o ekološkoj proizvodnji poljoprivrednih i prehrambenih proizvoda i pratećih propisa može izdati samo za ekološki proizvod proizveden po proteku prijelaznog razdoblja. I na koncu dozvolite mi da kažem da za provedbu ovog Zakona nisu potrebna dodatna sredstva u 2006. godini već će se ista provoditi preraspodjelama već odobrenih sredstava Državnog proračuna unutar razdjela nadležnog ministarstva. Naime, temeljem vrijednosnih kvota koje se svake godine određuju za pojedine poticane proizvodnje rade se odgovarajuće prilagodbe ostvarenih prava na razini jediničnih iznosa potpora kako bi se planirana proračunska sredstva zadržala u zadanim okvirima. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Žele li izvjestitelji odbora? Da. Predsjednik Odbora za poljoprivredu i šumarstvo, gospodin zastupnik Božidar Pankretić. Izvolite.
Hvala lijepo, potpredsjedniče, gospodine ministre. Odbor za poljoprivredu i šumarstvo raspravio je na 42. sjednici održanoj 11. srpnja Prijedlog zakona o izmjenama dopuna Zakona o državnoj potpori u poljoprivredi, ribarstvu i šumarstvu s Konačnim prijedlogom Zakona. Navedeni Prijedlog Odbor je raspravio u svojstvu matičnog radnog tijela. Nakon uvodnog obrazloženja Odbor je podržao prijedlog predlagatelja o primjeni hitnog postupka kod donošenja ovog Zakona. Odbor je u raspravi dao potporu donošenja ovog Zakona budući da istim obuhvaćene ključne izmjene i dopune koje se odnose na daljnje restrukturiranje poljoprivredne potpore u smjeru jačanje uloge stočarstva te postupno usklađivanje sa zajedničkom poljoprivrednom politikom Europske unije. U raspravi je međutim skrenuta načelna pozornost da se model poticaja u poljoprivredi treba valorizirati na tržištu i zato kontrolni mehanizam provedbi istog nije zadovoljavajući. Također je izneseno mišljenje da se ovim Zakonom potiče velik broj kultura i proizvodnje, a ne visoko specijalizirana kako se provodi u svijetu. U daljnjoj raspravi skrenuta pozornost na potrebu određivanja i provođenja načela dobre poljoprivrede i okolišne prakse kao uvjeta za ostvarenje poticaja u biljnoj proizvodnji. Neki članovi Odbora su kao manjkavost predloženog Zakona istaknuli činjenicu da se tim ne potiče niti jedan oblik integrirane poljoprivredne proizvodnje. Na temelju provedene rasprave Odbor je većinom glasova odlučio podržati ovaj Zakon. Hvala.
Hvala lijepa. Otvaram raspravu. U ime Kluba nacionalnih manjina, gospođa zastupnica Zdenka Čuhnil. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, poštovani ministre, kolegice i kolege. Prije nešto više od 2 godine, kada se mijenjao Zakon o državnoj potpori u poljoprivredi, ribarstvu i šumarstvu izrazila sam zadovoljstvo što se poljoprivreda konačno našla na dnevnom redu ovog Visokog doma, ali istovremeno sam izrazila žaljenje što smo opet pobrkali redoslijedi i mijenjamo Zakon koji je svakako najvažniji, ali koji čini posljednju kariku u lancu. Danas činimo isto. 2001. godine Hrvatski sabor usvojio je Zakon o poljoprivredi koji je temeljni zakon kojim se propisuje da se poljoprivredna politika provodi prema Nacionalnom programu za poljoprivredu gdje su točno definirani kratkoročni i srednjoročni ciljevi, mjere, vremenski slijedi rokove poštivanja tih ciljeva, te iznosi novčanih sredstava za provođenje mjera poljoprivredne politike. Što je sa Zelenim izvješćem koje Vlada treba podnijeti ovom Domu do kraja lipnja za prethodnu godinu? Do sada smo trebali primiti 4 izvješća koja bi dala odgovor koliko proizvodimo, koje kvalitete i koliko to zadovoljava domaće potrebe i što izvozimo? Poticaji iz godine u godinu rastu. Nažalost, efekt tog novčanog rasta obrnut je rezultatima u proizvodnji. Niti smo postigli veću i dostatnu proizvodnju, a niti konkurentne cijene. Ovih smo dana svjedoci manipuliranja s cijenom otkupa pšenice. Ne samo što svake godine mijenjamo model otkupa već ovisno o vremenskom razmaku do izbora mijenjamo i cijene i poticaje. Hoće li ona biti 75 lipa po kilogramu koliko jamči država, 92 lipe koliko je postignuto prošle godine ili pak više od 1 kune koliko traže udruge seljaka, još se ne zna iako je već žetva dobrano u tijeku. Istodobno na europskom tržištu ona iznosi između 65 i 70 lipa po kilogramu što vrlo dobro oslikava nerentabilnost domaće poljoprivrede i koja će, ne učinimo li radikalan zaokret, ulaskom u Europsku uniju biti pogubna za hrvatske poljoprivrednike. Skupa pšenica visokom ulaznom cijenom negativno se održava na prehrambenu industriju i njenu konkurentnost. Dok sve zemlje Unije vode preciznu politiku cijena posebno u segmentu poljoprivredno-prehrambenih proizvoda mi već u startu imamo veće cijene osnovnih proizvoda od pšenice, mlijeka, mesa za gotovo 15 do 35%. Tim i takvim cijenama mi smo sami sebi onemogućili izlaz na europsko tržište jer visokom cijenom zatvorili smo put na tržište, a svoje tržište širom smo otvorili uvozu nekvalitetnih proizvoda koji u Europskoj uniji ne mogu naći tržište, a kod nas dolaze ali plaćamo ih više nego što vrijede. Hoćemo li problem riješiti povišenjem poticaja i to za kulture kojih imamo viška? Europa svojim seljacima daje 330 eura poticaja po hektaru. Kod nas, ako uključimo poticaje za naftu dosežu 360 do 370 eura. 80-ih godina Hrvatska je obrađivala 1,6 milijuna hektara zemlje, trošila 80 tisuća tona nafte, a 2004. godine smo za 800 tisuća hektara koliko je trenutačno u obradi s modernijom poljoprivrednom mehanizacijom koja ima manju potrošnju potrošili duplo. 160 tisuća tona beneficirane nafte. Ispravite me, ministre, ako lažem. Ministarstvo poljoprivrede u zemljama Europske unije imaju precizne kalkulacije za svaku kulturu od iznosa rente do utroška goriva, gnojiva, sjemena i zaštite sredstava, te koji se prinosi mogu uz to ostvariti. Svakom seljaku ti su podaci dostupni i on na startu zna uklapa li se njegova proizvodnja u normu i je li ona profitabilna. Kakva je naša kalkulacija i kolika je naša cijena proizvodnje pšenice? Kakvi su naši prinosi i na temelju čega dižemo poticaje po hektaru, pitam uvaženog ministra? Je li 2 tisuće 250 kuna dovoljno, malo ili previše za kulturu koju imamo u suvišku, koja nema sigurno tržište? Je li to 300 eura kao u cijeloj Europi bez jasnog poznavanja elemenata koji formiraju cijenu? Ponovo imamo poticanje iznuđene pritiskom, prijetnjama, eventualnim blokadama, a krajnji rezultat je naša ukupna nekonkurentnost na tržištu. Za poticaje trošimo gotovo 2 milijarde kuna, ja ću reći bez učinka. Država mora imati utvrđene kalkulacije i politiku cijena jer u protivnom imamo utrošak novca bez cilja i svrhe. Bez tih elemenata bez da država ozbiljno napravi zeleno izvješće koje će konačno ukazati na stvarno stanje naše poljoprivrede i naše proizvodnje mi još danas ne znamo koji su to hrvatski proizvodi, već sam to često naglašavala u koje ćemo ulagati, koji su prepoznatljivi, koje ćemo poticati i eventualno izvoziti. Jesu li to ratarski proizvodi? Koji su to proizvodi? Koji dio stočarske ili prerađivačke industrije ima najviše šansi? Kojim ćemo to mjerama postići? Kako jačati tržište i konkurentnost hrvatskih proizvoda na domaćim i europskom tržištu kada s jedne strane se susrećemo sa proračunskim ograničenjima, s druge strane visokim standardima kakvoće hrane, ali i visokim očekivanjima glede ekologije i očuvanja ruralnog prostora. Jedna bogata Amerika želi smanjiti ovisnost o uvoznoj nafti tražeći energetske alternative u biodiesel, bioetanolu pod motom gorivo mora biti dovoljno za svakog Amerikanca kao što ima kukuruza i uljane repice širom prerije. Što je sa našim alternativnim gorivima proizvodnjom i poticajima iste? Zašto Hrvatska koja ima bogom dane poljoprivredne površine do sada nije ništa učinila na alternativnim gorivima ili bolje da kažem da, učinila je. Smanjila je poticaje pa time i površine pod uljanom repicom. Šta je sa poticajima soje koja je ne samo uljarica već i proteinska biljka toliko važna u prehrani stanovništva? Nju ostavljamo na sramotnih tisuću 650 kuna po hektaru iako bi naši kreatori poticaja trebali znati tehnologiju ili ako ništa drugo imati preciznu kalkulaciju za istu i temeljem nje i tržišne cijene odrediti poticaje za soju. Da podsjetim, paritet soja pšenica bio je uvijek jedan naprama 2,4. Sadašnji sustav subvencija je neodrživ jer ne stimulira produktivnije proizvođače. Iznos subvencije po hektaru je fiksan bez obzira na prinos. Uzmimo primjer da je europski prinos pšenice gotovo 6 tona, u Hrvatskoj 4 tone u dobrim godinama. Kad to preračunamo po toni naši poticaji su prilično visoki. Ugledajmo se na susjednu Austriju koja potiče hektar, ali potiče i količinu po hektaru. Različiti su poticaji ako proizvođač proizvede 8 tona po hektaru kukuruza, odnosno ako proizvede 12 tona kukuruza po hektaru. Mi sa našom proizvodnjom i sa našim poticajima ako pratimo pšenicu ona je ovog časa zaista najskuplja u Europi, a ako sada dodamo poticaje od 2 tisuće 250 kuna bojim se da smo pšenicu platili više nego što je u svijetu poznata cijena. Posebno bih ukazala na članak 7. Zakona o državnim poticajima koji na žalost zovem biser bivše Vlade i citirat ću pasos 3: "Maksimalno poticana količina najveći je godišnji ukupni obujam pojedine proizvodnje na nacionalnoj razini kod kojeg se svakom korisniku državne potpore isplaćuje puni propisani iznos poticaja. Visina sredstava za poticaj pojedinoj proizvodnji razmjerno će se smanjiti ako ukupni zahtjevi za poticaj premaše maksimalnu količinu.", završen citat. Niti jedna ozbiljna država ne smije si dozvoliti da proizvodnja pređe ukupni obujam pojedine proizvodnje, a kamoli smanjivanje poticaja u tijeku proizvodnje. Čak štaviše, pojedine države za probijanje ukupnih proizvodnih količina propisuju kazne, ne dozvole izlazak takvih proizvoda na tržištu. Valjda zato i postoji politika poticaja koja mora preusmjeriti stimulativnu poticajnu politiku na kulture koje su potrebitije i koje imaju tržište, a ne kažnjavati proizvođača manjim poticajima i spekulativnim mjerama. Uz nedostupnost točnih podataka u proizvodnji pravo je sumnjati i ovu mjeru proglasiti prevarom proizvođača. Podržavamo uvođenje reda u vinogradarstvo, a s tim u svezi usklađenje površina na temelju upisnika poljoprivrednih gospodarstava i upisnika proizvođača grožđa i vina kako bi se izbjeglo nenamjensko trošenje poticaja, ali krajnje je vrijeme uspostave vinogradarskog katastra i da mi sami konačno saznamo što su stvarne površine pod vinogradima, 13 tisuća, 15 tisuća, 50 tisuća hektara. Premalo pažnje pridajemo jačanju potpora intenzivno radnim kulturama. Voćarstvo i vinogradarstvo dobilo je povećanje poticaja 2004. godine. Šta je sa povrtlarstvom i holtikulturom, ljekovitim biljem? Zar je moguće da hektar proizvodnje povrća manje potičemo od ječma, raži ili jednako kao zob koja je najekstenzivnija kultura? I vraćam se ponovo na početak i ponovo pitam, kada će Ministarstvo poljoprivrede, šumarstva i vodnog gospodarstva prestati kršiti Zakon o poljoprivredi jer mu je 30. lipnja istekao rok i za zeleno izvješće za 2005. godinu koja bi konačno dala jasnu sliku stanja u našoj poljoprivredi? Koje su učinke imale dosadašnje mjere poticaja na povećanje proizvodnje i njene konkurentnosti? Što nam se zbiva sa ruralnim prostorom koje je zahvaćeno depopulacijom? Kako se provodi zemljišna politika bez koje neće biti europske konkurentne proizvodnje? Bez tih odgovora ovaj Zakon mi smo nazvali šminka, kupovanje privremenog mira i odgoda plaćanja danka za kasnije. Hvala lijepa.
Hvala lijepo. U ime kluba SDP-a, gospođa zastupnica Dragica Zgrebec. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre sa suradnikom, kolegice i kolege. Donošenje izmjena i dopuna Zakona o državnoj potpori u poljoprivredi, ribarstvu i šumarstvu i to po hitnom postupku obrazlaže se pronalaženjem odgovora na zahtjeve za promjenama sadržajne naravi u skladu s programskim smjernicama Vlade koje mi naravno nismo ovdje u Saboru vidjeli o razvitku poljoprivrede, tj. strukturiranje poljoprivrednih potpora u smjeru jačanja stočarstva, tako barem piše u uvodu ovog Zakona. No iz predloženih izmjena i dopuna nema tih najavljivanih sadržajnih promjena već su one kako mi to ocjenjujemo u klubu uglavnom tehničke naravi. Potkrijepit ću to sa nekoliko primjera. Na primjer, u članku 1. utvrđuje se tehnika vraćanja sredstava ostvarenih temeljem netočnih podataka. Ili u članku 2. govori se o prolongiranju obveze seljačkih i poljoprivrednih gospodarstava za ulazak u sustav PDV-a sa 1.7.2007. što se trebalo desiti na 1.1.2008., dakle za godinu dana se prolongira s time da oni koji su ostvarili poticaj više od 12 tisuća kuna u 2006. godini oni su i tako ostali u tom sustavu PDV-a jer se on na početku godine prijavljuje. Ili u članku 5. gdje se definira uvođenje načela dobre poljoprivredne i okolišne prakse koje će propisati ministar, jedna općenita definicija za koju mislim da će i ministar teško moći propisati a kad se malo osvrnemo oko nas vidimo kakve su nam agro tehničke mjere i tehnologija u poljoprivredi kad je gotovo svaka druga parcela zarasla u korov da ne vidite ni kulturu koja je na toj parceli. Promjene koje se odnose na mjere isplate poticaja kod dugogodišnjih nasada odnosno za uzgoj rasplodnih životinja primjenjivat će se i tako i tako od 1.1.2007. godine, tako je definirano prijelaznim odredbama. Uglavnom, izmjene i dopune po hitnom postupku donose se kao što mi u Klubu SDP-a ocjenjujemo zbog povećanja poticaja za pšenicu sa tisuću 650 na 2 tisuće 250 kuna i tako se umiruju seljačke udruge koje svake godine u vrijeme žetve organizirano stavljaju na dnevni red cijenu i otkup pšenice. I ovo je odgovor Vlade u ovoj godini. Prijašnjih godina je bilo malo drugačije, jer sjetimo se prošle godine je uzet kredit koji se ove godine mora osigurati u proračunu da bi se vratio. A hoće li sredstva u državnom proračunu biti dovoljna za isplatu svih poticaja u 2006. godini u ovom trenutku za Vladu je manje bitno. Time treba reći povećanjem za 600 kuna po hektaru poticaja za pšenicu narušavaju se i određeni pariteti u biljnoj proizvodnji. Pogledajmo poticaj za pšenicu izjednačava se sa poticajem za uljarice. Kolegica Čuhnil je govorila prije da zapravo se i po vrijednosti proizvodnje ali i po prinosima, po paritetima u prinosima zapravo bi trebali određivati i cijene ali i poticaji za pojedinu proizvodnju. Mi sa velikom sigurnošću možemo tvrditi da u proračunu nema dovoljno sredstava za tako povećane poticaje jer za isplatu poticaja za pšenicu zapravo treba osigurati dodatnih 600 kuna po hektaru. Po nekim procjenama to je minimalno oko 120 milijuna dodatno, ako vidimo da je u proračunu kroz one preraspodjele u rebalansu dodatno osigurano negdje oko 115 milijuna kuna, ali i to možemo vidjeti kako se isplaćuju poticaji kroz odgovor na zastupničko pitanje zašto nisu u punom iznosu isplaćeni poticaji Vlada nam odgovara ovako. Vlada naglašava da su osigurana sredstva za 2005. godinu bila nedostatna za isplatu svih proizvodnji ostvarenih u 2005. godini u punom iznosu te su se sukladno zakonskim odredbama utvrdile maksimalne poticajne količine. Ali dalje kaže da s obzirom na pritiske, ja to malo parafraziram, koji su dolazili iz Hrvatskog seljačkog saveza i Odbora poljoprivrednih udruga održanih 17. ožujka 2006. doznačena su proračunska sredstva i ispunjene sve obveze po pravima za kulture proljetne sjetve i stočarske proizvodnje za godišnja plaćanja te su isplaćene su do 14. travnja 2006. godine. A za kulture koje se trebaju isplatiti u punom iznosu do kraja ovog mjeseca će se utvrditi potrebna sredstva i dinamika njihove isplate. Dakle, ako to nije bilo dovoljno za 2005. sasvim sa velikom sigurnošću se može reći da neće biti dovoljno niti za 2006. godinu da se osigura u punom iznosu. Ako se to učini za pšenicu nedostajat će za druge kulture ili će uopće nedostajati dovoljna sredstva da se isplaćuju za one proizvode koji se isplaćuju u mjesečnim iznosima do kraja godine. U ovom mandatu malo i rijetko raspravljamo o poljoprivredi o kojoj neposredno ili posredno ovisi oko 450 tisuća obitelji u Hrvatskoj. Iz godine u godinu povećava se uvoz poljoprivrednih i prehrambenih proizvoda a postavlja se pitanje kakva je naša poljoprivredna proizvodnja. Pogledajmo to na statističkim podacima za 2005. godinu. Prošle godine ostvaren je pad poljoprivredne bruto proizvodnje od čak 8,7%. Najveći podbačaj ovdje ima upravo biljna proizvodnja i to najviše u obiteljskim poljoprivrednim gospodarstvima gdje je ona pala u odnosu na 2004. za 13,5%. Istina, imamo porast stočarske proizvodnje za 8,9% što je možda i posljedica i ovih intervencija koje su bile. [[Upadica se ne čuje.]] Ne, ne. Dobro, u redu je. A što bi trebao biti cilj potpora u poljoprivredi? Mi smatramo da cilj treba biti postizanje željene strukture proizvodnje, da cilj mora biti podizanje kvalitete proizvoda, da treba biti cilj i rast prinosa, osiguranje količina za samodostatnost i/ili i za izvoz odnosno smanjenje uvoza i povećanje izvoza. A što imamo danas? Imamo pad proizvodnje recimo u prošloj godini, imamo pad kvalitete te proizvodnje, imamo pad prinosa a kako imamo široku lepezu poticaja koji ne daju efekte i nemamo dovoljno sredstava za veće poticaje upravo stoga što nam i gospodarstvo nije u takvoj snazi da bi to moglo pokriti. I što bi trebalo činiti? Trebalo bi daleko više činiti osim samo što se izdvajaju poticaji i potpore. Treba afirmirati i voditi politiku očuvanja, podizanje boniteta i uređenja poljoprivrednog zemljišta. Dakle, mi za uređenje zemljišta u proračunu osiguravamo milijun kuna, za navodnjavanje 16 milijuna kuna i kažemo da nemamo još niti, da smo negdje u fazi idejnih projekata. Trebalo bi izvršiti regionalizaciju poljoprivrednih područja i poljoprivredne proizvodnje i uz to onda vezati potpore i to na način da se potiču kulture u područjima komparativnih prednosti ali i u funkciji demografskih efekata. Iz državnih sredstava bi trebalo više poticati investicije, ulaganje u opremu, u nove tehnologije. Trebalo bi također država poticati i organizaciju poljoprivrednih proizvođača odnosno seljačkih domaćinstava, više raditi u organizaciji prometa roba kao na primjer osnivanje burze poljoprivrednih proizvoda. Nije normalno da Hrvatska nema burzu poljoprivrednih proizvoda kao poticajno veliki proizvođač poljoprivrednih proizvoda, veletržnica, tržnica i tako dalje. I na kraju bih rekla 17. svibnja Vlada daje mišljenje na prijedlog izmjena i dopuna istog zakona Kluba HSS-a i kaže da taj zakon ne bi trebalo prihvatiti jer kaže izmjene bi trebale obuhvatiti cjelokupnu problematiku vezano uz sustav državnih potpora, riješiti problem usklađivanja nacionalnog sustava državnih potpora sa sustavom koji su na snazi u Europskoj uniji i zbog toga je taj prijedlog neprihvatljiv. Sada imamo sličan prijedlog Vlade pa onda eto i za nas u Klubu SDP-a taj zakon također nije prihvatljiv. Mislimo da s obzirom na obujam promjena nije bilo potrebno da taj zakon dođe po hitnom postupku i u tako ograničenim promjenama i Klub SDP-a neće glasati za prihvaćanje ovih izmjena i dopuna. Hvala.
Hvala. Imamo jedan ispravak, gospođa Zdenka Čuhnil. Izvolite.
Ispravljam netočan navod kolegice Zgrebec, a to je da neće biti sredstava za isplatu 2 tisuće 250 kuna po hektaru. Kolegice bit će. Članak 7. sve podnosi. Proglasit će se da su premašeni ukupni godišnji obujmovi kod pojedinih kultura, smanjit će se poticaji, prenamijeniti za pšenicu. Seljak neće dobiti ni lipu više, ali za pšenicu sigurno to što mu se obećaje. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Ministar, gospodin Petar Čobanković. Izvolite.
… [[Govornik se ne razumije.]] samo dozvolite mi u kontekstu vođenja politike poticaja i potpora. Ja mogu iznijeti više pokazatelja da upravo kroz vođenje politike kroz poticaje i potpore da dolazi do određenog restrukturiranja u poljoprivredi. Ali dozvolite mi sad da kažem jedan vrlo bitan podatak kroz koji se praktično ogleda sve. Mi drugu godinu za redom imamo značajno povećanje izvoza koje je značajno i u apsolutnom iznosu i indeksno nadmašuje uvoz. Mi smo prošlu godinu zaključili sa, po prvi put da nam je krivulja deficita u odnosu znači 2005. u odnosu na 2004. krenula dolje. Taj trend se nastavlja i u 2006. U prošloj godini pokrivenost uvoza izvozom je bila 58%. Sada smo za prvih 5 mjeseci gdje je povećanje izvoza cirka 30 posto, povećanje uvoza nekih 4 i po posto i gdje je smanjenje deficita značajno ali ono što je bitno da smo došli do pokrivenosti uvoza izvozom 65 posto. Ja sam uvjeren da ćemo 2006. godinu, 2006. godinu završiti sa tih nekih 66, 67 posto pokrivenosti uvoza izvozom a da ćemo u, sukladno trendu koji je konstantan da ćemo 2007. godinu što smo i zacrtali programski završiti sa pokrivenosti izvoza izvozom sa 75 posto. Kada se zna da je ukupna pokrivenost u vanjsko-trgovinskoj razmjeni u Hrvatskoj negdje na 48 posto onda ovi pokazatelji koji se polučuju u poljoprivredi mislim da sami za sebe dovoljno govore koliki su iskoraci napravljeni u poljoprivredi. Kada bi se tome nadodalo potrošnja ona koja ide kroz turizam jer iz godine u godinu imamo povećano, hvala Bogu povećanu turističku ponudu i povećan broj gostiju i povećano konzumiranje i hrane onda bi s pravom mogao ili mogu kazati na koncu 2007. godine kada dođemo na 75 posto pokrivenosti uvoza izvozom da imamo u potpunosti uravnoteženu vanjskotrgovinsku bilancu. I to je ono. Nemoguće je spriječiti, administrativno priječiti uvoz. Ali je vrlo bitno da mi imamo snažan rast, povećanja izvoza. I to, još da kažem da ne bi bilo spekulacija Bosna i Hercegovina drugu godinu za redom stagnira. Povećanje izvoza u zemlje Europske unije je preko 70 posto i u prošloj godini i taj trend se nastavlja i u ovoj godini. Hvala lijepo.
Hvala. U ime Kluba IDS-a gospodin zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, cijenjeni gospodine ministre, uvažena gospodo zastupnici ja se slažem sa onima koji tvrde da nikada hrvatsko selo nije bilo u jadnijem i slabijem položaju no što je to danas. I kako vrijeme odmiče uz sav ovaj hvalospjev o tom izvozu i tako dalje mislim da će položaj tog sela biti i gori. Zašto? Ne zbog Europske unije. Europske unije se hrvatsko selo ne treba plašiti. Neke robe, na primjer šećer u Hrvatskoj se ne bi ni proizvodile da nema Europske unije. To će reći da bi bez egzistencije ostalo na tisuće i tisuće što radnika što kooperanata tih velikih šećerana što malih poljoprivrednika, a i država bi ostala bez 150 milijuna EUR-a izvoza po tom osnovnu. Da nema recimo Europske unije ionako naša krahirana ili bankrotirana ribarska proizvodnja ili industrija naprosto bi propala. Znači tko je odgovoran za ovako jedan sramotan, usuđujem se reći jadan, ponižavajući položaj hrvatskog seljaka? Da ne bih odmah rekao Vlada ili vlade, ova, bivša i tako dalje bit ću samo kritičan pa ću reći seljak koji sa prosječnim posjedom od 2,8 hektara naprosto ne može opstati. Ali je odgovorna i Vlada ili vlade jer mu ne omogućuje da dođe do zemljišta ali po mom sudu eto na tragu ministrovog istupa najveći sukrivac je jedan nekontrolirani uvoz svega i svačega, a do toga je došla, došlo nakon što je uništena kompletna hrvatska prehrambena industrija. Međutim taj trend uništavanja prehrambene industrije bojim se da se nastavlja. Iduća na redu je Podravkina tvornica u Umagu koja se bavi proizvodnjom industrijske rajčice. Neki se pitaju kakve veze ima ta tvornica i potpora u poljoprivredi? A ja odgovaram: Velike. Industrijska rajčica kako ja iščitavam ovaj dodatak 2. nije u sustavu poticaja. Naši amandmani koje molim da se stave na klupu idu u tom pravcu da država kroz poticaj potiče i ovu proizvodnju. Zašto? Domaći proizvođači uglavnom sa područja Umaga prodaju recimo tu rajčicu Podravki za 70 lipa po kilogramu, a iz uvoza s druge strane takva slična rajčica može se dobiti za 35 lipa. Zašto? Zato jer susjedna Italija itekako subvencionira tu proizvodnju dok Hrvatska to ne čini. Podravki je s druge strane proizvodnja nekonkurentna i određenim poslovnim potezima sada šalju signale da bi ova godina mogla biti kraj za umaške poljoprivrednike. Tvrdim, molim da se to gospodo ne dogodi. Ministar kaže kako to ne čini. Ovdje stoji da neko povrće za industrijsku preradu po hektaru se subvencionira sa 3 hiljade kuna po hektaru. Međutim jasno je da to nije dostatno za bilo kakav opstanak seljaka koji se bavi tom proizvodnjom. I u toliko, vis a vis te potpore za industrijsku rajčicu tražimo i potporu od sviju u Hrvatskom saboru, da se 0,35 lipa po jednom kilogramu subvencionira ta proizvodnja. Ako se mogu subvencionirati, kao što stoji u ovom dodatku dva, na strani 10., pšenica, raž, pivarski ječam, soja, ostala žita, uljarica, ostalo industrijsko bilje, krmno bilje, šećerna repa, duhan sa 5 kuna po kilogramu itd. onda držim da bi trebala i industrijska rajčica. Ja mislim da smo to dužni učiniti spram tih ljudi koji žive na području grada Umaga. Vlada je dominantni s druge strane vlasnik Podravke iz Umaga. Što će reći da Vlada preko Podravke ima kontrolni paket i u toj tvornici. Jednim telefonskim pozivom sve dubioze, svi nesporazumi gospodo se mogu razriješiti. Management te tvornice, govorim sada o društvu Podravka od gospodina Marinca pa sve do potpredsjednika Vlade gospodina Polančeca imaju u svom portfelju još 10% tog društva i oni su jasno uz Vladu najodgovorniji da se jedna stoljetna tradicija na tom prostoru ne ugasi. Svi ste gospodo bili svjesni one sage koja se je nedavno vodila na relaciji između Tvornice duhana iz Zagreba i TDR-a. Svi ste pratili i osuđivali vjerujem nakanu prebacivanja dijela strojeva iz Zagreba u Rovinj. A što se dogodilo gospodo Umagu? U tvornici koja je u dominantnom državnom vlasništvu? Tamo su iz Umaga strojevi prebačeni ni manje ni više nego u susjednu Sloveniju. Nemam ništa protiv Slovenije ali govorim sada o Sloveniji kao državi u našemu susjedstvu. Toliko o tome znači kako potičemo uvoz, kako potičemo izvoz, koliko brinemo o svojim kako bih rekao radnim mjestima, o svojim resursima i koliko nam je stalo indirektno i do malog poljoprivrednika. Znači predlažem da država za industrijsku rajčicu kroz ove poticaje na godišnjoj razini izdvoji cca. 3 milijuna kuna. To je kap u moru hrvatskih potpora za koje proračun izdvaja milijardu 812 milijuna kuna. Tih 3 milijuna kuna ili 2 i pol do 3 milijuna kuna koliko bi bilo na godišnjoj razini to je 0,2% ili 2 promila u ukupnoj masi od milijardu 812 milijuna kuna. Znači sa 3 milijuna kuna može se spasiti i proizvođače rajčica, ali i 80-ak radnih mjesta. Ja znam da jedan od najatraktivnijih prostora vjerojatno na cijeloj Jadranskoj obali je onaj na kojem je u Umagu smještena Podravkina tvornica. Jasno je da umirim radnike tamo da management te tvornice neće prodati zemlju nekome da bi netko drugi gradio, tamo izgradio hotel apartmane ili ne znam šta ili poslovni centar i potom na tome zaradio 30 ili 50 milijuna eura, ako ono zemljište tamo vrijedi 10 milijuna eura. Ne, jedan takav gigant kao što je Podravka sa itekako kreativnim umovima ili ljudima itekako će znati od toga napraviti biznis. I neka grade i neka zarade. Ali tvornicu valja preseliti u susjedstvo, znači u susjednu industrijsku zonu u kojoj Umag je spreman ili Grad Umag dati za ništa, za ništa, na rok od 99 godina zemlju u toj industrijskoj zoni spreman je komunalno Podravki urediti znači zemljište, osloboditi svih gradskih doprinosa, ulaganje u tu tvornicu od strane Podravke, a sve s ciljem da se proizvodnja na tom prostoru ne ugasi. Što je meni gospodo na jedno moje pitanje odgovorila Vlada kada sam otprilike zatražio da se ta tvornica u Umagu ne zatvori, da se radnici ostave na radnim mjestima i da se izvezeni strojevi vrate. Oni otprilike odgovaraju da u vezi s kronologijom oko zatvaranja pogona Tvornice povrća iz Umaga koja je u vlasništvu Podravke iz Koprivnice Vlada Republike Hrvatske ističe da zatvaranje linije za proizvodnju čajeva nije u nikakvoj vezi s pogonom za preradu rajčice. Linije za proizvodnju nije bila održiva kažu. Podravka je i ove godine sklopila kooperantske ugovore sa kooperantima za proizvodnju rajčice te su kooperanti na oko 140 hektar zasadili 4,3 milijuna sadnica rajčice koje notta bene financira Grad Umag. Sa svim kooperantima za 2006. godinu otkup je apsolutno zajamčen, berba počinje 1. kolovoza 2006., program na bazi rajčica Podravka svakako želi imati, razvijati u svojem asortimanu i postoji zajednički interes za definiranje budućeg načina proizvodnje na bazi rajčica u Istarskoj županiji itd., itd. Ali s druge strane jasno iz managementa dolaze bitno drugačije poruke. Znači, da ne bih sada ulazio u neke političke borbe, konflikte, sukobe, IDS, HDZ, Umag, Vlada itd., želim reći da su najodgovorniji ljudi ove Vlade kao npr. potpredsjednik Vlade gospodin Polančec ovdje u Saboru obećali, a bio je prisutan i gospodin Hrelja i zato je drago mi da je u ovom času ušao u ovu dvoranu da će se uvrstiti u sustav poticaja ta industrijska rajčica, a navodno je i gospodin Čobanković u nekoliko navrata to isto hrvatskoj i istarskoj ili umaškoj javnosti poručio. I zato doista gospodo molim da se kroz poticaje pošalje jasna poruka i građanima Umaga i ovoj osamdesetorici radnika u umaškoj Podravci da se sačuvaju radna mjesta i da se nadasve pošalje poruka poljoprivrednicima tim kooperantima "Podravke" da će imati kome i ubuduće prodavati svoje proizvode, da neće morati rasprodavati svoja imanja, svoje strojeve i ponovo se možda neki od njih seliti ka Italiji gdje su mnogi od njih tamo do 95.-96. dok im u trogodišnje zakupe nije dato na pet, šest ili deset hektara inače pronalazili i osiguravali svoju egzistenciju. Ovo je na neki način i prilika da se obećanja ispune i Istrijani bi rekli otprilike da se kako ono, boškarina drži za roge a čovjeka za riječ. I da umirim isto tako radnike iz Umaga. Uprava "Podravka" jamči im sigurnost, ali treba jamčiti opstanak tvornice i njihovu sigurnost u tvornici a ne u nekim djelatnostima koji su vezani uz tu bivšu proizvodnju, odnosno "Podravku". Samo tako mogu ti poljoprivrednici pronaći svoj kruh od proizvodnje onoga što do sada i jedino, ne jedino nego najbolje čine. Znači ovaj zakon mi to tražimo da se nadopuni, da se industrijska rajčica uvrsti u ovaj dodatak 2 i u tom pravcu podnijeli smo nekoliko amandmana. I za kraj još jedanput ću ponoviti. Ukupno se za poticaje u Republici Hrvatskoj izdvaja milijardu i 812 milijuna kuna. 3 milijuna kuna, 2,5 do 3 milijuna kuna za industrijsku rajčicu je 0,2% ili svega 2 promila od ove poticajne mase nazovimo to tako. To je neznatan iznos kojim se može očuvati proizvodnja rajčica u Umagu i kojim se mogu očuvati ja bih rekao ta poljoprivredna gazdinstva, odnosno tih 80-tak radnih mjesta. Proračun Županije istarske vi svi znate koji su proračuni hrvatskih županija, je u ovom času 200 milijuna kuna. Proračun Republike Hrvatske bez izvanproračunskih fondova, Hrvatske ceste, Hrvatske vode, Hrvatske autoceste, Zavod za zapošljavanje itd. je 95 milijardi kuna ili proračun Županije istarske je 0,4% republičkog proračuna, a s druge strane taj prostor u proračunu Republike Hrvatske učestvuje sa svakom devetom kunom. Ponavljam da je Županija istarska spremna se u to uključiti, grad Umag je spreman dati zemljište, komunalno opremiti to zemljište, dati zemljište na rok od 99 godina da se razumijemo i osloboditi "Podravku" određenih doprinosa kako bi bez troškova koje bi mogao ubrati grad, mogla nesmetano i odmah započeti. Međutim ono što je najbitnije, država je vlasnik "Podravke" i zato je dominantno i odgovorna. Utoliko gospodo ispred kluba IDS-a mogu samo poručiti da ćemo mi zdušno glasati za ovaj zakon pod uvjetom da se naši amandmani usvoje i da se jamči da će se u državnom proračunu kroz formu potpora za umaške poljoprivrednike koji se bave proizvodnjom industrijske rajčice, na godišnjoj razini osiguravati između 2,5 i 3 milijuna kuna. Meni je drago da naš izvoz poljoprivrednih dobara raste po stopi od 30%, da je to danas pokriveno negdje sa 65% uvoz-izvoz. Međutim ne bih ja bio baš previše optimističan ukoliko nastavimo sa politikom gašenja gospodarskih subjekata koji nota bene mogu biti i u funkciji izvoza. Sve u svemu radovao bih se ovim pozitivnim trendovima, ali ne pod uvjetom da dolazi do zatvaranja hrvatskih tvornica koje su do jučer da se tako izrazim, bile rentabilne i osiguravale ne samo stoljetnu proizvodnju određenih proizvoda na nekom prostoru nego egzistencije na stotine i stotine ljudi, radnika pojedinog prostora.
Hvala. Imamo pet ispravaka. Prvi je gospodin Tomislav Tomić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče želio bih ispraviti netočan navod gospodina Kajina mada se i on kasnije ispravio. Povrće za industrijsku proizvodnju poticaji su 3 tisuće kuna, znači i rajčica, industrijska rajčica je unutra. Međutim vjerojatno od ovog slaloma od "Podravke", Polančeca, županije i svega ostaloga nezna iščitati. Sigurno da nitko ovdje nema ništa protiv da, i ne može nitko tvrditi da su ovo dovoljni poticaji za sve kulture, međutim sigurno da je svaki zastupnik za to da poljoprivrednu proizvodnju se pomaže što više, ali iskreno situacija je onakva kakva je jedino moguća, može biti. Hvala.
Ispravak, gospodin Vladimir Štengl. Halo uključite se.
… [[Govornik naknadno uključen.]] da bi proizvođači te rajčice bili pomnoženi sa 0,35 lipa po kilogramu. 0,35 kuna da, ali 0,35 lipa ne. Ovo bi ministarstvo vrlo rado prihvatilo, ali se vi onda ne bi radovali. … [[Upadica se ne čuje.]] To piše tu.
Ispravak, gospodin Tonči Tadić. Izvolite.
Kolega Kajin je govoreći o problemu uvoza hrane neprekidno spominjao Italiju. Ja ne kažem da tog uvoza nema, ali sa time se zapravo zaklanja jedan posve drugi i puno teži problem, a to je uvoz preko meke granice sa BiH. Samo tijekom 10 dana srpnja prošle godine kroz meku granicu donje Neretve uvezeno je iz BiH u Hrvatsku skoro trećina godišnje proizvodnje plastenika u dolini Neretve. Čujte gospodine ministre vi širite ruke, ali vaša je dužnost bila da aktivirate međudržavno povjerenstvo koje bi kontroliralo provedbu sporazuma o pograničnom prometu i suradnji sa BiH.
Hvala. Ispravak gospođa Lelić. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pa uvaženi zastupnik Kajin je rekao da hrvatsko selo nikada nije bilo jadnije što je apsolutno netočan navod. Da hrvatsko selo može biti bolje i da treba biti bolje svakako, ali ja mogu odgovorno reći jer i sama potičem iz tog kraja da je situacija na selu sigurno puno bolja i ovi poticaji idu u tom smjeru, a mislim da je ovdje što je i gospodin Tadić rekao, da je ustvari problem je ovog nekontroliranog uvoza a ja ako mogu i nadodati, mislim da bi poticaji bili učinkovitiji kada bi bili po proizvodnji a ne po hektaru.
Hvala. Ispravak gospodin Kruno Markovinović. Izvolite.
Hvala gospodine dopredsjedniče. Pa evo moram ispraviti kolegu Kajina koji tvrdi da seljak u Hrvatskoj nikad nije bio više osramoćen, jadan i ponižen. Pa ja mislim da je bio itekako jadan, ponižen i onda kad su mu oduzeli zemlju i napravili od njega zadrugara. Onda su ga poslali u grad gdje je radio kao radnik najprimitivnije poslove, nekvalificirane poslove. Od stotine i stotine tisuće gastarbajtera većina su bili seljaci koji su i tamo radili vrlo primitivne poslove. Dakle, nisu mogli ni onda živjeti od zemlje. Pogledajmo danas, ja ću vam dati jedan primjer iz općine Sveta Nedjelja gdje uzgajivači, seljaci koji imaju krave, muzne krave dobivaju od općine, čini mi se, 2 kune. Od županije dobivaju, dobivaju za osjemenjivanje, dobivaju za poticaje za uzgoj ženske teladi. Dakle, onaj tko hoće itekako može od tog dobro živjeti. Čak mu i ne treba previše zemlje. Hvala. A što se tiče, samo malo, što se tiče, pardon, tvornice, preseljenja tvornica, pa mi smo mala zemlja. Selimo tvornice iz Zagreba u Rovinj nitko i ne primijeti. Hvala.
U ime Kluba HSS-a, gospodin zastupnik Božidar Pankretić. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre. Pa evo, u ime Kluba Hrvatske seljačke stranke želim nešto reći o ovom Zakonu, ali dozvolite da na početku skrenem pozornost. Osobno mislim da je neodgovorno ovdje proširivati ovu raspravu van Prijedloga konačnog Zakona o potporama. Mislim da u ovom dijelu možemo govoriti vrlo široko, ali mislim da bi bilo korektno, a ne samo korektno nego bi bilo i u duhu zakona da o Zelenom izvješću raspravljamo o svemu ovome što je ministar malo prije govorio i gdje je opravdavao kakve pokazatelje imamo, a i da mi onda budemo pripremljeni u tom dijelu da iskazujemo i druge podatke. Na ovaj način imam dojam da se ne raspravljam o meritumu stvari nego pokušavamo skrenuti pozornost na određene druge stvari, što mislim da ovoga trenutka nije dobro. Moram vrlo jasno ovdje istaći činjenicu da sam ozbiljno očekivao da će ova Vlada i ministarstvo nastaviti reforme u poljoprivredi. Nažalost, nakon 3 godine moram konstatirati da se to nije dogodilo. Sjećam se predizbornih najava prije 3 i nešto više godina o tome kako Zakon o poljoprivrednom zemljištu nije dobar, ne valja ništa, ne radi se dobro po njemu. Nije u izmjenama i dopunama unazad ove 3 godine ova Vlada ponudila je jedan članak da se izmijeni. Mi smo danas ovdje, pred nama je Zakon o državnoj potpori. Kolegica Zgrebec je vrlo dobro naglasila da smo imali u proceduri HSS-ov zakon na koji je Vlada odgovorila da on nije potpun, da je on djelomični i da će Vlada izaći sa cjelovitim, konzistentnim prijedlogom vezanom uz izmjene i dopune Zakona. Ja moram nažalost konstatirati niti je ovo konzistentan niti cjelovit Zakon o državnoj potpori i moram reći da je ovaj Zakon o državnoj potpori razočaravajući ako je on zadnje što ova Vlada misli u pogledu potpora ponuditi. Zbog čega to govorim? 3 godine su iza nas, vrijeme brzo prolazi, a reforme i određene stvari u poljoprivredi nažalost stoje. Svi znamo da težimo tome da prilagodimo naš sustav pa i naše mjere Europskoj uniji jer svi se za to zaklinjemo da do određenog trenutka trebamo doći tamo. Svi znamo da je ovoga trenutka u Europskoj uniji su potpore svedene na jednostavne potpore tzv. potpore po gospodarstvu. Nema više potpora u direktnim plaćanjima, ni po hektaru, ni po jedinici proizvoda nego samo po gospodarstvu. Svi znamo, nije nikakva topla voda da je prije toga gotovo sve zemlje Europske unije, prije tog prelaska na plaćanje po gospodarstvu u potporama imali su jednu drugačiju vrstu potpora, jedan prijelazni period gdje su gotovo sve kulture izjednačili po plaćanju. Ali prije toga uz reorganizaciju i regionalizaciju uz vrlo jasne naznake što je potrebno proizvoditi u određenoj regiji, a onda proizvođač sam treba odlučiti se o tome što mu je za proizvod. Uvjeravam vas, sigurno u Slavoniji neće mandarine niti negdje na otoku pšenicu. Vrlo jasno se rasporede stvari. Što mi imamo danas ovdje? Ja moram reći kad pročitam rečenicu, a pročitat ću je ovdje kod vas. Ključne izmjene i dopune odnose se na daljnje restrukturiranje poljoprivredne potpore u smjeru jačanje uloga stočarstva te postupno usklađivanje sa zajedničkom poljoprivrednom politikom Europske unije. Mislim, ovaj dio "postupno usklađivanje sa zajedničkom poljoprivrednom politikom" ovo nema veze. Nema nikakve veze, to nije nikakvo usklađivanje. To je, evo, jedan ja bih rekao momenat u kojemu se dolazi do ovakvog Zakona koji je takav kakav je. Ja mogu slobodno reći loš jer ne radi sistematično, gledajući u budućnost, određene stvari. Da jača ulogu stočarstva? Ne, ne jača. On ovdje radi jedan totalan debalans i moram reći da ako će se napraviti analitika i ako će biti u mogućnosti da uvaženi saborski zastupnici i ovaj Dom dobije Zeleno izvješće moći ćemo unazad 3 godine jasno usporediti koliko se dobilo u ratarstvu i koliko se dobilo u stočarstvu pa ćemo vidjeti na egzaktnim podacima. Ovakve rečenice koje vele sad ćemo nešto više dobiti u stočarstvu, a dižemo za 600 kuna poticaj pšenice. Moram reći taj poticaj me iznenadio. Zašto me iznenadio? Ne zbog toga, ja sam za to da po hektaru i to ćemo predložiti u ime Kluba HSS-a, imamo sve poticaje u razini od 2 tisuće 650 kuna. Ali izvući pšenicu iz cijelog sustava, to je stvarno iznenađenje. Do sada smo svi, ajde, ja ću to tako reći, koji su i radili ovaj ukupni sustav i prije vodili se jasnim polazištima. Imamo na neki način 3 grupe proizvoda koje potičemo u ratarskoj proizvodnji. Prva grupa stočna žita, kukuruz, kojega smo 2000. uveli i dobro da smo uveli. Dobra je proizvodnja, pojačalo se i povećalo stočarstvo u tom dijelu. Imamo zob, imamo ječam. Imamo drugi dio, grupu onu u kojoj su krušna žita, pšenica, pšenoraš, raš. Imamo treću grupu gdje su uljarice. Van toga imamo jedino šećernu repu za koju znamo da u budućnost u Europskoj uniji je nema, ali mi ju želimo povećati jer daje dobre rezultate i zadovoljni smo jer smo restrukturirali ukupnu šećernu industriju. Imamo fantastičan izvoz tog proizvoda i sve znamo da je to dobar potez. Dok se može, zašto ne? Nek ostane u tom dijelu. Sada iz toga izvući samo pšenicu, a ne dirati ostalo? Ja ne znam, kako ćemo mi objasniti da smo to napravili? Ja mislim da takav način, rušenje sustava rekao bih je otvaranje Pandorine kutije. Ako ste gospodine ministre spremni promijeniti sustav, preći na drugi korak onda ja mogu reći da pozdravljam tu ideju jer onda je to prelazak na drugi korak u dijelu toga da će gotovo sve oranice biti izjednačene, a obiteljska gospodarstva, tvrtke, društva će se opredjeljivati u onom dijelu što žele i što je njima najdohodovnije za proizvodnju, ali na ovaj način na žalost napravit ćemo samo još veće probleme, a naročito kada sve to ne stavimo u kontekst onoga što je stvarnost. Ja ću govoriti samo o zakonu i čitat ono što ovdje piše, a ovdje piše vezano uz ocjenu potrebnih sredstava za provođenje zakona. Za provedbu ovog Zakona nisu potrebna dodatna sredstva u 2006. godini. Mislim svaka čast, vrlo hrabro napisano, ja ne znam kako ćete to izvesti, mora da ste čarobnjak, ja stvarno ne mogu to iščitati, ja sam se stvarno trudil i danas na rebalansu da pomognem da bi se opravdalo ovo pa da probamo vidjeti da se negdje neka kuna namakne da ima više sredstava, ali s ovim sredstvima i s ovih 100 milijona i s ovim što ovdje piše nema teoretske šanse. Prema tome, ovo povećanje koje smo danas doneseli objektivno ne rješava situaciju. Ja mislim da je to svima jasno. Jedino ako ćemo sada mi napraviti određene ja bih rekao stvari koje nisu korektne. Mi ne možemo sad reći da prinos u Hrvatskoj treba biti 6 tona. Neka bude 11 tona i ne trebate potrošiti niti lipe. Ne trebate potrošiti ni lipe, nek' bude 11 tona, tako možemo riješiti sve, ali moramo biti realni. Da mi danas imamo posijanih 140 tisuća hektara pšenice i da smo ipak sa 180 politikom kakvom takvom možemo pričati ovo ili ono došli na 140 i tu ja bih rekao kad se riješimo onih zaliha koje nas opterećuju objektivno i koje su još dosta skupe dolazimo u neku balans što se tiče proizvodnje pšenice i sada tu taj balans od 140, 130 tisuća hektara moramo zadržati u toj razini. Što će se nama dogoditi? Pa ja vam otvoreno kažem, iduće godine smo ponovo na 180 ili 200 tisuća hektara pšenice i opet unazad. Cijela priča se zasniva na tome da kad jedanput ustabilimo određene stvari da ih onda bilo kakvim potezima ne destabiliziramo. Moram reći da na ovaj način određivanjem nekog velikog prinosa referentnog mislim da nismo ništa napravili, nismo ništa napravili. Mi ćemo morati definirati određene stvari no međutim ovoga trenutka mi rješavamo cjelokupnu stvar. Ja sam pokušavao na različite načine izračunavati, preračunavati kak doći da ovih milijardu i 812 milijuna bude zadovoljavajuće za ovu godinu, ali nije, nije i to je definitivna činjenica, mi se oko toga možemo i ne moramo složiti, to je stvar u svakom slučaju za raspravu. Ono što treba evo da ne bute rekli da sam samo kritičan u ovom dijelu ja se slažem da uvijek postoje određene izmjene koje je potrebito napraviti u tom dijelu, ali mislim da na ovaj način kada to samo tehnički nešto malo interveniramo kao što je to da se ukida postupnost obveze uključivanja komercijalnih gospodarstva u sustav poreza na dohodak, da se prebacuje to do 1. siječnja 2008. godine, da se vezano uz korištenje sredstava usklađuje taj dio sa člankom 6. Zakona o poljoprivredi, također onaj dio koji se odnosi na ekološku proizvodnju nije mi jasan, to moram pročitati, probal sam više puta čitati onaj pravni temelj sustava dobre poljoprivredne prakse i unakrsnog pridržavanja zaštite određenih stvari gdje vrlo neodređeno dajemo određenu ovlast, vrlo diskutabilno što će se u tom dijelu događati. Određene stvari koje su vezane uz tov, mislim da ih tov junadi, mislim da ih treba podržati, ja ću imati pojedinačnu raspravu u tom dijelu, no međutim uvjeravam vas ne rješava problem nedostatka goveđeg mesa u Hrvatskoj, ne rješava. Mi moramo biti svjesni da svakim danom gotovo je sve manje mliječnih krava, naš izvor teladi, znači sirovine su te mliječne krave, vrlo malo u tom dijelu imamo proizvodnje u sustavu krava tele i ne rješavamo na ovaj način taj problem, ali slažem se da određene stvari se u tom dijelu poboljšavaju i mislim da ih je dobro izmijeniti. Cijeli zakon, evo ono što sam i napomenuo na samom početku je nešto što je objektivno, za mene razočaravajuće. Moram reći da sam očekivao da će ova Vlada, vi gospodine ministre ići s mjenicama onoga što je nepobitno. Reforme se moraju raditi, ponekad one i nisu najpopularnije, ponekad one nisu i politički ja bih rekao dobrodošle, ali one daju određene smjernice kako se može i kako se mora raditi. Da ne govorim ovdje da bez takvih potpora i bez nekog razvoja, naročito u onom dijelu, ja sam da ne nabrajam sve one dijelove ruralnog razvitka nismo napravili gotovo ništa. Mislim moram to reći ništa, jer taj dio je ostavljen, mi tako pokrivamo vrlo mizerno onaj dio nekih projekata, mislim da se nije ušlo u nove programe, u nove projekte jer smo svi svjesni da bez takvih stvari razgovor o hrvatskom selu, o ruralnom razvitku, o ruralnom prostoru gotovo je dvoličan i ne donosi ništa osim toga da se malo spomene to, pa onda nakon nekog vremena se ponovo zaboravi i od svega toga ništa. Moram reći da sam začuđen zbog čega se izbacuje, izbacuje sada da pojedinačno ovdje kažem izbacuje iz sustava potpora uzgoj teladi, ženske teladi i ždrjebadi koji je bio podupiran sa tisuću 500 kuna, vidim da ga sada više u ovom novom prijedlogu nema. Bilo bi dobro da pošto smo o tome dosta razgovarali da ograničenja minimalno poticanih količina koje smo objašnjavali da nikak nisu definirane kao stvarnost nego kao određeni ciljevi s obzirom da se već sada formiraju određena gospodarstva znamo o čemu se tu radi, stavimo ih na jedan hektar, u Europi je isto jedan hektar, prema tome to je osnovna ova količina, izbacimo ta tri hektara, mislim da oni samo bodu u oči, a nikakav efekt više nema. Imali su efekt kada smo o tome govorili, kada smo o tome pričali kao nekom cilju gdje smo jasno imali hrabrosti, ja to moram reći imali hrabrosti ući u određene reforme, reći da je na žalost nepobitna činjenica da se od poljoprivrede u budućnosti sa jednim hektarom, jednom kravicom neće živjeti. Bili smo na žalost u pravu, ali one mjere koje bi zadržale dio ljudi na selu, one koje bi im pomogle nismo uspjeli napraviti u ovom vremenu i moram konstatirati da iz tih razloga klub Hrvatske seljačke stranke ne može podržati ovaj Prijedlog zakona.
Hvala lijepa. A sada u 19,02 je isteklo vrijeme za prijavu od deset minuta. Ima riječ sada gospodin Tomislav Tomić u ime kluba HDZ-a. Izvolite.
Hvala lijepo. Gospodine predsjedniče, gospodine ministre sa suradnicima, kolegice i kolege zastupnici! Evo, prije svega nakon ovih rasprava čisto jasno da će Klub Hrvatske demokratske zajednice podržati donošenje izmjena i dopuna Zakona o državnoj potpori u poljoprivredi, ribarstvu i šumarstvu s konačnim prijedlogom zakona i u svakom slučaju da u tom prijedlogu podržavamo i vidimo da je to i operativna provedba reformi u poljoprivredi, da je pojačana uloga pojedinih grana u poljoprivredi a isto tako ako nije pristupna prilagodba Europskoj uniji ali je sigurno pristupno približavanje i na neki način slaganje priče u poljoprivredi danas sutra 2008. kad planiramo da uskladimo sve zakone sa Europskom unijom da zaista naša i obiteljska i pravne osobe budu spremne da se mogu nositi sa konkurencijom u Europskoj uniji a i šire. Sigurno da je za pozdraviti da se prava i obaveze korisnika državne potpore ovdje jasno isčitavaju i logika je stvari da oni korisnici koji koriste potporu na nezakoniti način u svakom slučaju treba odrediti i povrat i rokove a isto tako i kazne za takvo ponašanje. Od 1. siječnja 2008. logika stvari je da svi konvencionalni poljoprivredni proizvođači budu u upisniku poljoprivrednih proizvoda odnosno u sustavu PDV-a. Ekološka proizvodnja a isto tako višegodišnji nasadi jasnije je određena, više nema toliko administratiranja, znači kod višegodišnjih nasada zahtjevi se cijelu godinu podnose i povjerenstva kako rade znači permanentno se mogu donositi odluke a isto tako za pozdraviti je da ovi poticaji u stočarstvu, znači naglasak na stočarstvo i krave dojilje i telad za tov i isto tako utovljena telad, poticaji za svu živu stoku a pogotovo i u ribarstvu dobivaju jedan drugi značaj znači ipak na neki način i bolje i više za naše poljoprivredne proizvođače. Evo, ja bih se ovdje osvrnuo na pšenicu, vjerujem da je bilo ovdje najviše riječi. Ne znam kad je netko zadnjih godina rekao da je rataru u Slavoniji prvi novac u sedmom mjesecu od pšenice i 2004. godine pa kroz ove tri godine ova Vlada je na neki način kroz modalitete osigurala tržište pšenice, 2004. godine pojavila se i kao otkupljivač zajedno sa mlinarima, cijena je bila 1 kunu. 2005. 0,92 kune. Davali smo 10 lipa potpore otkupljivačima a 2006. godine donijeli smo zaštitnu cijenu, znači ne tržišnu cijenu i prepustili smo cijenu tržištu, znači da se proizvođači sa svojim otkupljivačima odnosno prerađivačima čisto i jasno dogovore i što će sijati i koliko će sijati i da budu sigurni u ljeto kad pšenica dođe na red da se onda i otkupi a ne da se stvaraju tržni viškovi. 2004. godine poticaj je bio tisuću 200 kuna, 2005. godine bio je tisuću 650., ove godine Vlada je predložila 2 tisuće 250 kuna. I kako god pogledamo kalkulacije i sa kunom i 0,92 i 0,75 uvijek se vrtimo negdje tu oko kalkulacije da hektar proizvodnje, znači zajedno cijena prosječni prinos, ajmo uzeti 45 metara plus poticaj uvijek se to vrti oko 5 tisuća 700, 5 tisuća 800 i mislim da je ta kalkulacija ispravna kao maksimalistička kalkulacija. Ostavimo kalkulacije gdje se računa sve i sva, međutim evo prolazeći po terenu vidimo jako puno pšenice koja nije zaštićena sada u zadnje vrijeme od bolesti. I na neki način tri topla dana i ona pocrveni. Znači, država se u svakom slučaju miče od tržišta pšenice, osigurava znači uvjete da i proizvođači da li samostalno da li zajedno u udrugama čisto jasno u devetom mjesecu mogu razgovarati sa svojim otkupljivačima znajući da je zaštitna cijena 75 znači i o sortimentu i o onome što se spominjalo ovdje kvaliteta. Ja ovdje moram napomenuti da je kvaliteta hrvatske pšenice sigurno jedna od boljih kvaliteta pšenice u našem okružju. Međutim, zatekavši situaciju 2004. godine mi smo išli sa kunom i logika stvari da nismo mogli konkurirati u našem okružju tako da su svi ostali dobili šansu sa 0,75, međutim uvijek treba uzeti uz obzir 0,75 plus svi zavisni troškovi neovisno o carini nego i o prijevozu, fito-sanitetskom pregledu itd. Danas mi stvaramo uvjete našim proizvođačima ali isto tako i prerađivačima na pšenici da mogu biti konkurentni kako na našem tržištu a isto tako i naši korisnici konzumenti toga brašna sigurno imaju brašna ovdje, nemaju potrebu za uvoz i mislim da je to jedna od većih stvari koja se dešava u ovom zakonu i sigurno da ju treba naglasiti jer pšenica i ova Vlada da li je ovo konačno, da li će biti izmjena i dopuna, sigurno do 2008. godine, promijenit će se uvjeti kako kod nas tako i na europskom tržištu, da će ovo još podlijeći promjenama. Međutim, želimo stvoriti uvjete da naši proizvođači budu što spremniji za Europsku uniju. Što se tiče poljoprivrednog zemljišta svi znamo reći da je to 2,9 hektara po domaćinstvu, međutim kad smo došli u provođenje raspolaganja poljoprivrednim zemljištem onda smo tek bar u općinama i gradovima vidjeli što je to stvarno u gruntovnici, da su nam karte iz 1862. Katastar je nekad se radio i tisuću devetstotih godina, međutim jako puno općina i gradova nisu jednostavno uskladile katastar i gruntovnicu. To su isto objektivni problemi na koje su dolazile jedinice lokalne samouprave u provedbi programa raspolaganja poljoprivrednim zemljištem i vrlo teško je bilo to napraviti ovisno kako je tko osposobljen u jedinicama lokalne samouprave. Klub Hrvatske demokratske zajednice će izaći sa jednim amandmanom na dodatak 2. i to je čisto što se tiče poticaja za proizvodnju meda. U dosadašnjem zakonu poticaj meda je bio kroz pčelinje zajednice košnice 90 kuna. Mi predlažemo da to bude ipak po kilogramu, da bude med u iznosu od 4,5 kune po kilogramu jer smatramo da model po košnici ipak nema neko gospodarsko opravdanje a ispada po kilogramu meda sigurno da osigurava i bolju kontrolu tržišta i suzbija se siva ekonomija, osigurava se stabilnost cijena na tržištu, unaprjeđuje se intenzivno pčelarstvo, potiče se samozapošljavanje mladih pčelara i pčelarstvo sigurno da će spremnije na tako stabilnom tržištu dočekati i ulazak u Europsku uniju. Još jedanput Klub Hrvatske demokratske zajednice podržava izmjene i dopune Zakona o državnoj potpori. Hvala lijepo.
Ispravak netočnoga navoda uvažena zastupnica Lalić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa kolega je rekao netočno, kaže da prihvaćanjem ovog Zakona da su hrvatski seljaci spremni za ulazak u Europsku uniju. Dragi kolega to naprosto nije točno. Vlada je možda spremna, ali naši seljaci nisu spremni a posebice neće biti nakon prihvaćanja ovog Zakona. Jer koje su posljedice prihvaćanja ovog Zakona? Dobit ćemo ponovno povećanje površina zasijanih pšenicom i dobit ćemo pšenicu koja neće biti konkurentna ni na domaćem ni na stranom tržištu. A mi smo kroz politiku poticaja trebali zapravo preorijentirati i stvoriti obiteljska gospodarstva koja će biti konkurentna.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda uvaženi zastupnik Pankretić.
Hvala lijepa potpredsjedniče. Ne bih se javljao na ispravak ali mislim da se često upotrebljava jedan netočan navod i stvara određenu zabunu, a to je da je prosječni, prosječna veličina nekog gospodarstva 2,9 hektara. Naprosto to nije točno. Mi danas znamo da je ono puno veće. 2,9 je s onim vrtovima, s okućnicama malim i tako dalje. Ono je danas sigurno evo mogu reći 7, 8 hektara definitivno i to treba izbjeći iz uporabe jer nam ponekad ne koristi. Evo hvala.
Zahvaljujem. U ime Kluba HNS-a uvaženi zastupnik Željko Kurtov.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre sa suradnicima, kolegice i kolege. Hrvatska je još 2001. preuzela studiju o proizvodnji bio dizela u kojoj se Ministarstvo financija mora sastaviti zakonsku regulativu koja predviđa oslobađanje bio dizela od trošarina a Ministarstvo poljoprivrede većim poticajima potaknuti sijanje uljane repice. Ako znamo da po direktivi Europske unije broj 30, 2003. godine imamo rokove 2007. godine da se mora proizvoditi 4% odnosno 45 tisuća tona bio dizela u Hrvatskoj, a 2010. godine 5,75% odnosno 75 tisuća tona bio dizela mora se proizvoditi u Hrvatskoj 2020. 20% bio dizela pitam se na koji način mislimo to postići ako znamo da jedina tvornica bio dizela u Ozlju prošle godine je uvezla 15 tisuća tona a kapacitet joj je 20 tisuća tona bio dizela, a 5 tisuća je kupila tona na domaćem tržištu. Imamo u proizvodnji još jednu tvornicu bio dizela koja bi trebala početi sa radom samo ne znam odakle će uzeti tu uljanu repicu, da li postoji uopće mogućnost i šanse ako se nešto ne promijeni da to bude domaća proizvodnja i da domaći ljudi mogu zaraditi. Poticaji u Europskoj uniji su momentalno 2 tisuće 850 kuna odnosno formula za izračunavanje tog poticaja je u odnosu na pšenicu 1:2,1 u cijeni pšenice. Mislim da Hrvatska mora sa svojim, sa ovim zakonom koji je nama danas tu dan, Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o državnoj potpori da potpore moraju biti generator razvoja, usmjeravanja proizvodnje i imati jasnu strategiju poljoprivredne proizvodnje u Republici Hrvatskoj. Iz ovog poticaja koji je pred nama vidljivo je da smo dobili u ovom Zakonu pčelinje zajednice i matice pčele što zahvaljujem Ministarstvu poljoprivrede i ministru ali isto tako je vidljivo da smo samo dobili junad u tovu iz domaćeg uzgoja, prva faza i druga faza 1800 kuna što je isto tako vidljivo da ćemo imati problema da s ovim poticajem nećemo postići ono što smo htjeli nego ćemo natjerati i proizvođače mlijeka da će se i oni morati baviti tovom junadi što će rezultirati da ćemo opet imati svaštarenje, da neće biti uske profesionalizacije, da nećemo postići ono što smo željeli. Treba dobro vidjeti koji poticaji imaju smisla. Važno je da poticajima usmjeravamo proizvodnju, a isto tako profesionaliziramo tj. stručno usmjeravamo i samo tako možemo biti konkurenti na svjetskom tržištu i europskom. Zato mislim da ovaj Zakon o potporama jest zadržavanje «statusa quo» i čuvanje socijalnog mira umjesto generatora razvoja. Ministarstvo poljoprivrede konačno mora osmisliti jasnu strategiju poljoprivredne proizvodnje i pokrenuti stvari sa mrtve točke ma koliko to bilo nepopularno. Jer ovako hrvatska poljoprivreda tone sve dublje a u ovom momentu ne vidimo izlaz. Zato HNS ne može podržati ovaj predloženi zakon jer mislimo da potpore trebaju služiti u sasvim druge svrhe. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Uvaženi zastupnik Miljenko Dorić.
Gospodine potpredsjedniče, uvaženi predstavnici Vlade, kolegice i kolege. Naime ja sam se javio nakon što je gospodin ministar u reakciji na ono što je kolegica Čuhnil rekla ustvrdio da ima bezbroj primjera ili veliki broj primjera gdje je poticajna politika dala evidentno dobre rezultate. Ja moram priznati da ja ne znam toliko puno dobrih primjera ali znam za posljedice takve poticajne politike. Ja dolazim iz Rijeke, iz jednog turističkog kraja i ja pozivam gospodina ministra da dođe u Rijeku, da dođe u Opatiju, da dođe u Crikvenicu i da pogleda šta se nalazi na policama naših hrvatskih trgovina i što ovih dana nudimo milijunima stranih turista. Odakle porijeklo tog sira, voća, povrća, mesa i ostalih proizvoda? To je rezultat te uspješne poticajne politike. Nažalost kolegice i kolege nije samo takva situacija na Jadranu. Ja sam prije nekoliko tjedana boravio u Slavoniji i malo bih proširio ono što je sad gospodin Kurtov govorio vezano uz uljanu repicu i Europsku uniju. Naime kolegice i kolege prije 20 godina u Hrvatskoj je otprilike 30 tisuća hektara bilo zasijano uljanom repicom. Prošle godine je zasijano 4 puta manje površine. Dakle trend jedan stalni pad proizvodnje uljane repice. Umjesto da je obrnuto da je jedan strma krivulja uspona. Kolegice i kolege, u Hrvatskoj je zasijano prošle godine tek 5 tisuća hektara uljane repice. U komparabilnoj, nam sličnoj Slovačkoj isto 5 milijuna stanovnika, približno jednaka površina, oni su zasijali 600 tisuća hektara, ne 5 tisuća, nego 600 tisuća hektara. Dakle zasijali su 130 puta veće površine, ali ono što je također značajno reći, da je urod po hektaru u nas u prosjeku negdje oko 2 tone po hektaru, u Slovačkoj je to 3 tone, u Mađarskoj 3 tone, u Njemačkoj čak preko 4 tone po hektaru. A mi ulazimo u Europsku uniju, a ta ista unija zahtjeva da se veliki dio jasno fosilnih goriva postepeno mijenja, zamijeni, supstituira sa bio gorivima. Jasno uljana repica je ovdje najinteresantnija, jer od nje dobivamo daleko najveći dio bio dizela. Iz tog razloga kolega Kurtov je dobro otvorio i ovo pitanje kao jedan primjer s kojim se može demonstrirati ta naša poticajna politika. Trebali smo dakle prošle godine otprilike 2% ukupne uporabe fosilnih goriva zamijeniti bio dizelom. 2010. godine to bi trebalo biti 5,75%, a 2020. godine čak 20% ukupne količine goriva moramo koristiti na bazi bio goriva. Ne znam koliko znate kolegice i kolege da u ovom trenutku Hrvatska proizvodi oko 20 tisuća tona bio dizela, ali je zanimljivo da znate odakle uljana repica za rad tih pogona. 25% dolazi iz Hrvatske, a 75% uljane repice, čak 75% ponavljam i podcrtavam dolazi iz uvoza. Zar je to potrebno? Pogledajmo samo kako izgledaju naša polja. Zar ih ne možemo bolje i efikasnije koristiti? Mislim da svakako da, svakako da. I mi smo dužni to učiniti. Od toga dade se dobro živjeti. Na taj način zadovoljiti jasno jedan dio naših energetskih potreba, zadovoljiti ekološke jasno standarde jer je, se radi o proizvodima koji su potpuno biorazgradivi itd., itd., itd. Dobro. Mislim da jedan dio ovog mog izlaganja mogu ovdje, naime mogu preskočiti. Ovdje bih stao samo zato da evo ovih nekoliko primjera ukažem na to gdje smo danas i u kojem pravcu bi trebali svi zajedno činiti puno veće napore da bi. Evo sad je došao gospodin ministar. Ja sam evo završio svoje izlaganje. Žao mi je da nije bio tu. Nadam se da će njegovi kolege prenijeti ove upite moje i neću ponoviti pitanja, to nije razina mog razgovora ovdje u Saboru. Ako gospodin ministar nije našao za shodno da bude s nama, ja slažem se da on ima i fiziološke i druge potrebe, njegovi kolege će mu to prenijeti. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Replika, uvaženi zastupnik Kurtov.
Pa ja bih replicirao kolegi što se tiče pridruženih članica, 10 država pridruženih članica Europske unije, a inače je praksa u Europskoj uniji da do 1.7. tekuće godine svaka država mora donijeti i napisati program mjera što je napravila po pitanju bio dizela. Moram upozoriti da od 10 novih pridošlih zemalja u Europsku uniju 7 ih plaćaju kazne jer to nisu dobro obavile. Mene samo zanima kolega Doriću što ćemo mi u Hrvatskoj napraviti kad nadamo se vrlo brzom ulasku u Europsku uniju. Ako sad ove države koje imaju tako veliku proizvodnju plaćaju kazne, jer nisu dovoljno dobro napravile programe što ćemo tek mi, kolike ćemo kazne plaćati mi u Hrvatskoj.
Odgovor na repliku.
Naime, ja sam bio čini mi se kolega Kurtov dovoljno jasan. Rekao sam da u ovom trenutku imamo pogon koji proizvodi otprilike 20 tisuća tona. Ja znam da imamo u izgradnji još jedan pogon sa približno istim kapacitetom. I čak i pod idealnim uvjetima da mi završimo i treći pogon, pa da do 2010. godine zadovoljimo potrebe ono što je najtragičnije, mi ćemo za potrebe tih tvornica morati uvoziti uljanu repicu. To je najtragičniji dio priče. Hvala lijepo.
Replika, uvažena zastupnica Zgrebec.
Pa ja bih replicirala kolegi Doriću u onom dijelu gdje on govori o tome da eto za potrebe proizvodnje bio dizela mi u ovom trenutku tako malo proizvodimo uljane repice da je 70% zapravo potrebno uložiti ove sirovine. Htjela bih reći afirmativno na ovo njegovo zapažanje da ovakvom izmjenom zakona kada smo mi poticaj za pšenicu izravnali sa poticajem za uljarice interes za proizvodnju bit će još manji, jer za njega treba i više tehnologije i više rada nego što je to za pšenicu. Dakle ona je u proizvodnji skuplja, ali je njezin plasman nesiguran unatoč tome što mi ne samo što mi, ne odnosi se to samo na uljanu repicu, i na ostale kulture, dakle i na soju i na suncokret zapravo imamo jednog prerađivača koji često isplatu vrši u naturi, odnosno u kompenzacijama i sl. I to dodatno onda destimulira proizvođače da idu u ovako jednu kompliciraniju kulturu uzgajati. A pogotovo će se to desiti sada ako se izravna recimo poticaj za pšenicu kao jednu kulturu koja zahtijeva malo rada zapravo, a kod nas i sa nižim prinosom možete dobiti i ostvariti i relativno visoku cijenu u odnosu na neke druge proizvode.
Zahvaljujem. Replika, uvažena zastupnica Čuhnil.
Želim upravo replicirati kolegi koji kaže da Hrvatska nije ništa napravila. Hrvatska je vrlo dobro krenula 2000. godine kada je napravljena studija o isplativosti proizvodnje bio dizela. Krenula je i savjetodavna služba u radu oko proizvodnje uljane repice, jer je činjenica da kod nas je proizvodnja uljane repice ispod 2 tone po hektaru, da jedna Češka danas ima cilj proizvodnje 5 tona. I kod nas pokusi pokazali da se može proizvesti 5 tona, ali normalno uz drugačiju tehnologiju i uz drugačije poticaje. Jer zasigurno sramotni poticaji koji su prošle godine bili ispod 2 tisuće 50 kuna ministre, odnosno isplaćeni su negdje na nivou pšenice zasigurno da tu proizvodnju nećemo povećati. Da smo uložili samo onaj dio refakcija što je radila bivša Vlada što smo poticali izvoz pšenice u poticaje proizvodnje uljane repice pa i ovo što radimo sada smanjujući poticaje a povećavajući poticaj za pšenicu Hrvatska bi sigurno mogla proizvesti i dovoljno uljane repice i dovoljno bio dizela. Jedna Češka danas proizvodi preko milijun tona uljane repice, najprofitabilnija je to kultura, nema problema s tržištem jer nemojmo zaboraviti da jedan od najvećih kupaca je Njemačka i zasigurno se bojim da ćemo povećanjem ovakvih poticaja samo za pšenicu na godinu ponovo imati velike refakcije, da će kolega Lončar ponovo pričati o problemima pronevjere, odnosno špekulacija i skandala oko pšenice umjesto da smo sad napravili kvalitetne poticaje koje bi dali prednost uljaricama, koje itekako mogu naći opravdanje kroz preradu bio dizela ali mi iste greške činimo i kod ostalih obnovljivih resursa, na kraju čitajte svaki dan o bioetanolu, seli iz Vukvoara u županiju itd. i opet će se na kraju bazirati na uvoznom kukuruzu. Znači problemi su sve dotle dok ne definiramo svoju razvoju politiku u tom segmentu.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku.
Kolegice Čuhnil ja se potpuno slažem s vama. Ja nisam želio detaljno ulaziti u brojke vezano uz poticaje, ali nadam se da se i vi slažete sa mnom da je poticajna politika samo dio problema. Da je nedostatak također i u stručnoj pomoći, a ne samo u financijskoj, jer vezano uz ove pokuse koje ste spomenuli svi znamo da se relativno lako može doći do 3,5, 4 pa i više tona po hektaru i treći, odnosno četvrti dio priče je organizacija i koordinacija cjelokupnog posla, a to jasno zahtijeva malo više jasno zalaganja od strane onih koji su za to nadležni. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Riječ ima uvažena zastupnica Ljubica Lalić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Gospodine ministre baš mi je drago što ste se vratili u dvoranu, jer ću evo sada imati priliku da održim obećanje, jer su mi rekli reci ministru kako mi živimo. Mi živimo grozno i ja ću na žalost evo svoju raspravu danas temeljiti na onom što ja vidim, što ja osjećam i što osjećaju oni ljudi, jer mi nemamo danas podataka, nemamo podataka iz razloga što ponovno ne poštujemo Zakon o poljoprivredi i ponovno nemamo pred sobom zeleno izvješće koje bi se temeljilo na podacima i dakle ne bismo mogli improvizirati koliko uvozimo, koliko ne izvozimo, koliko smo povećali proizvodnju, koliko nismo povećali proizvodnju jer tada bismo imali egzaktne podatke koje bi mogli vjerovat a i ne bi morali vjerovat, međutim evo zaista je žalosno što ovdje postoje dva bloka, jedni koji kažu da nije istina da je tako loša situacija i ovaj drugi blok koji svjedoči dakle bez brojaka ali na temelju životnog iskustva, svjedoči o jako lošem životu bez orijentiranosti upravo tog dijela ljudi koji spadaju u vaše ministarstvo. Ovaj prijedlog zakona gospodine ministre naime pozitivnim i ocjenjujem što ste se upustili u predlaganje prijedloga zakona u dogovoru sa seljačkim udrugama. Međutim ovaj prijedlog zakona nije definitivno rješenje problema. Ovaj prijedlog zakona je samo vatrogasna mjera i sada kada promatram taj prijedlog zakona ja opet ne mogu reći seljacima ciljano i dugoročno kako oni mogu planirati svoju proizvodnju i kako oni mogu usmjeravati svoja obiteljska gospodarstva. Nije nedostatak agrarne politike problem današnjeg trenutka. Nedostatak agrarne politike prati nas još od 90-te godine kada smo nešto iz ratnih razloga, ali i nešto zbog pogrešne politike pali sa proizvodnjom i došli na ove grane. Dakle što ovaj zakon kaže? Ovaj zakon povećava poticaje na pšenicu kratkoročno gledajući i kad ne bi ničega drugog bilo onda bi rekli bravo Vlado povećali ste poticaje na pšenicu. Međutim, izdvajanje pšenice od svih drugih kultura je nedopustivo i nemoguće, evo iz ovih razloga o kojima smo malo prije i replicirali. Ni na ovaj način, jer prema Zakonu o poljoprivredi agrarna politika se zacrtava, načelno se utvrđuje u tom zakonu i agrarna politika se usmjerava cjenovnom politikom i poticajnom politikom. Poticajna politika i ono što nam je pokazalo pozitivne rezultate i pozitivne pomake evo sada vraća se unazad. Vi kažete gospodine ministre da povećanjem tih poticaja za 650 kuna, a čini mi se da je to puno veći, jer kažu seljaci da oni nisu dobili isplatu ni 1.200,00 kuna, a propisano je 1.650,00 kuna. Ali vi kažete da povećanjem poticaja rješavate otkup pšenice. To nije točno ministre. Bili su ovakovi sustavi ili su bili su, jest da je tada poticaj ja se sjećam 1999. godine kada je poticaj bio 450,00 kuna znate i onda su seljaci bili izloženi tržištu i otkupljivačima i jest da su oni ispraznili svoje prikolice i istresli su oni te prikolice u silose, ali novaca za predanu pšenicu nisu dobili nikada, odnosno dobili su u 5. mjesecu 2000. godine, 4. mjesecu 2000. godine kada je bila koalicijska Vlada. Dakle spriječimo pljačku tih seljaka i nemojmo misliti da povećanjem poticaja rješavamo otkup pšenice, jer te seljake koji su po obrazovnoj strukturi i po dobnoj strukturi takvi kakvi jesu, izlažemo vukovima i nemojmo se čuditi ako budemo ponovno imali traktore na cestama jer će tražiti isplatu kupovnine za pšenicu. Vi ste toga sjećate da je toga bilo i mogu vam reći da sam se kao narodna zastupnica osjećala ponosno 2003. godine kada je isplaćena pšenica bila sva u roku od 15 dana. Seljaku je isto toliko bitno kada će mu biti isplaćeno a ne samo kada će i koliko biti otkupljeno. Potpuno mi je nejasno zbog čega se iz poticaja isključuje uzgoj ženske rasplodne teladi. Ovo me podsjeća na vremena karantena i uvoza rasplodnih junica iz razno-raznih europskih država koje su završavale kako su završavale i baš bi me zanimala evidencija u registru koliko tih junica ima. Pa su nam onda veterinari govorili da su to junice koje su u nekim drugim klimatskim uvjetima, da se ovdje navikavaju, pa ne mogu ostati stelne, pa je mortalitet velik pa ovo pa ono i onda smo se odlučili da idemo na poticanje uzgoja ženske rasplodne teladi kako bismo već imali klimatski prilagođeno grlo, stručnjaci kažu ja nisam veterinar, ja neznam u to, međutim kažu da su te rasplodne junice puno kvalitetnije od uvezenih. I sada će zločesti pitati da li je razlog za isključenje rasplodne teladi iz sustava poticaja rezultat uvoznog lobija. Da li ćemo mi junice uvoziti jer sjećam se prema nekim zadnjim izvješćima? Mi smo u jednoj godini u Republici Hrvatskoj uzgojili 14 tisuća junica. U drugoj godini za 2 godine smo imali 29 tisuća komada junica koje izgleda nemaju tržišta. Nemaju tržišta. Ne bih sada komentirala i obrazlagala razloge zašto mi baš moramo uvoziti junice i kuda to ide. Naime sustav poticaja cijelo vrijeme opterećen je sumnjom da ima zlouporaba u korištenju poticaja. Ima, ministre, to vi znate isto tako kao što znam i ja i zalažem se za to da se sankcionira svaki onaj koji je zlouporabio poticaje. I vi ovdje u članku 1. kažete "korisnik državne potpore koji nije vratio novčana sredstva ne ostvaruje pravo na isplatu državne potpore određene ovim zakonom do podmirenja nastalih novčanih obveza". Ok, i ne samo to nego treba i strože biti kažnjen. Međutim sada zbunjuje stavak sljedeći koji kaže: "korisnik državne potpore može podnijeti novi zahtjev za stjecanje prava na državnu potporu određenu ovim zakonom po proteku 2 godine računajući od dana konačnosti rješenja kojim poljoprivredni inspektor naređuje korisniku porast sredstava". Ministre, da li je to zastara? Da li nakon 2 godine opet ima pravo varati državu? Ne smije ju nikad više varati. Nikad ju ne smije više varati. I ako je zlouporabio i ako nije vratio nikada više ne smije ostvariti pravo na poticaje. Nadalje, imate u članku 5. stavak 1. kaže ovako: "uvjet za ostvarenje poticaja u biljnoj proizvodnji jest korištenje deklariranog sjemena i sadnog materijala", što je ok. Pozdravljam. Međutim, nastavno: "te primjena načela dobre poljoprivredne i okolišne prakse u cilju ispunjavanja uvjeta očuvanja zdravlja ljudi", itd. I sada kaže stavak 2. "ovlašćuje se ministar da propiše načela dobre poljoprivredne i okolišne prakse". Pa dragi moj prijatelju, ajte mi objasnite šta je to? A ja znam za neki plodored, pa znam i još za neke druge, ali za ime Isusovo, šta je to "dobre poljoprivredne i okolišne prakse", to stvarno. Ali pazite, to može biti vrlo opasno jer za uvjet za ostvarenje poticaja moraju kumulativno bit ispunjen i jedan i drugi uvjet. Dakle, i da koristi deklarirano sjeme i sadni materijal, ali i da primjeni načela dobre poljoprivredne i okolišne prakse. I sad recimo, gospodine ministre, s ovim Zakonom nakon vas dođe neki zločesti ministar koji neće imati sluha za narod i sukladno ovom ovlašćenju iz stavka 2. propiše takve poljoprivredne i okolišne prakse na koje zapravo nitko neće ostvariti pravo na poticaj. Pa evo, gospodine ministre, popravite ovo jer ovo je preopasno. To vam sada govorim kao pravnik jer da kao odvjetnik dobijem ovaj Zakon u ruke itekako bi imala šta raditi, itekako bi imala posla, itekako bi imala prostora. Nadalje, dakle, onim što sam rekla, pa neću imati vremena. Gospodine ministre, nemojte se zanositi da ovim Zakonom rješavate probleme i da uvodite seljake u Europsku uniju. Ne uvodite ih. Dajte već jednom nastavite reforme, pokušajte otkloniti sve ono što je prepreka, od okrupnjavanja obiteljskog gospodarstva, od preustroja proizvodnje, obnove mehanizacije, itd., a posebice sustava navodnjavanja. Nisam stigla doći do industrijskog povrća i do sušionice u Vrpolju. Dajte to probajte otkloniti pa će tada seljak biti spreman za ulazak u Europsku uniju, a Vlada i ne mora. Tko ju šiša?
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastupnik Ledinski.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre sa suradnicima. Dozvolite evo nekoliko riječi o Prijedlogu zakona o državnoj potpori u poljoprivredi, ribarstvu i šumarstvu. Najprije bih rekao kao šumar, a to sam već, čini mi se, jednom rekao prilikom izmjena i dopuna ovog Zakona, da bi bilo dobro da konačno od tih potpora u ovome Zakonu vidimo barem i neku koja se odnosi na šumarstvo. Jer šumarstvo je samo ovdje fikus koji stoji u ovome Zakonu, a nijedna potpora se ne odnosi na njega. Zbog čega to govorim? Danas je bilo ovdje dosta riječi o bio-dizelu. Bio-dizel se ne proizvodi samo iz uljane repice, on se proizvodi iz drveta. Postoje tehnologije koje su poznate u svijetu. Isto tako danas je potrebno povećavati poticaje koji su vezani na bio masu, na korištenje obnovljivih izvora energije, a to bi upravo bila prilika kroz ovaj Zakon. No međutim, o tome nitko do sada nije vodio brigu i evo, ja kao šumar želim najprije protestirati zbog toga, što se nije našlo mjesta za poticanje pošumljavanja, za povećanje šumskih površina, a upravo zbog toga što smo nedavno i donijeli izmjene i dopune Zakona o šumarstvu kojima smo omogućili da se smanjuju površine pod šumama koje naša država ima davanjem na služnost i na pravo građenja. I mi ćemo trajno ostati bez površina u šumarstvu. A u ovome Zakonu nema potpora u šumarstvu i iz godine u godinu one se uopće ne prikazuju ovdje. A isto tako bilo bi dobro da vidimo kolike su tu mogućnosti upravo za proizvodnju bio energije, za proizvodnju bio-dizela i ostaloga. One su ogromne i sigurno potrebne našoj državi. Dalje bih rekao, tada, ovih dana je gospodin ministar često nastupao, imao je oko Zakona o poticajima i oko problemima pšenice, itd. I onda je nepojmljivo da se kaže da će biti bolje za proizvođače pšenice, da će dobiti više novaca, a istovremeno sredstva za provođenje Zakona, kažem, nisu potrebna dodatna. Nego će se to preusmjeriti za, iz sredstava ministarstva. A poznato je da su ionako sredstva Ministarstva poljoprivrede jako mala. I bila su i prijašnjima Vladama, svima, i danas su mala. I ja apeliram, iz županija su isto tako mala i općina i gradova nedostatna. I ja apeliram na ministra da bar koristi poziciju kad ima kod ovakvih promjena da natjera nas zastupnike da napravimo pritisak na Vladu da dobije više sredstava, da može onda sa tim sredstvima napraviti sve ono što želi. Evo danas kad smo glasovali o proračunu, neki dan sam obrazlagao dva prijedloga za hladnjače i za navodnjavanje, a ta sredstva su nedostatna. I kako ćemo onda sa poticajima utjecati da kvalitetno provodimo poljoprivrednu politiku, a iskreno, za ono što treba za praćenje nemamo. Nemamo dovoljno tih sredstava koja su nam potrebna i jednostavno na taj način smo dovedeni u pat poziciju da nećemo napraviti sve mjere koje su potrebne da bi naši seljaci mogli kvalitetnije ući u Europsku uniju nego ćemo i dalje biti ovisnici od uvoznih lobija, od prodaja svega i svačega na našem tržištu, od dal' hoćete od mesa, mlijeka, voća, povrća, svega praktički. Dalje, ono što možemo poticati je sigurno u ruralnom razvoju i tu je potrebno koristiti i poticati što je moguće više i posebno za što bih se založio da ona područja u kojima je otežano gospodarenje, a tu prije svega mislim na ona područja koja su na većim nadmorskim visinama od 700, 800 metara, ona jesu uglavnom u područjima posebne skrbi, ali jednostavno njima ovi poticaji koji sada su bili i do sada su nedostatni. Evo mogao bih navesti primjer poticaja koji su vezani za proizvodnju sijena na područjima recimo od tisuću metara gorske kvote Lika i ostali gdje iznos je 100 kuna po hektaru, a praktički oni osim te proizvodnje za stočarstvo gdje koriste to ne mogu nešto drugo posebno ni proizvoditi. Mislim da je potrebno tim ljudima omogućiti da imaju onda kvalitetniji poticaj barem da ih se stimulira na način da što više toga proizvedu si za hranu toj svojoj stoci. Evo ja mogu navesti primjer, znam jednu obitelj koja kosi sve naše šumske prosjeke u obliženju i livade koje ima samo da bi mogla prehraniti te svoje krave koje ima po tim štalama jer jednostavno je prisiljena na to, a svu drugu proizvodnju od kukuruza i ostaloga svega što treba proizvodnji mora kupovati jer se to gore na tim visinama nadmorskima ne može proizvoditi. Dalje, rekao bih da nije dobro što smo ukinuli poticaje za ždrjebad i žensku telad ovdje i mislim da bi ona trebala biti daleko veća i mi evo u prijedlogu amandmanima smo pokušali predložiti da to bude jedna primjerena cijena koja bi mogla biti kao takova i koja bi onda mogla potaknuti tu proizvodnju. Tu prije svega mislim kod posavskih konja kojih nema puno, ima ih nekakvih 3 tisuće ili koliko 3 i pol, 4 tisuće i ako tu nećemo poticati naše autohtono bogatstvo da tako kažem autohtone vrste onda ne znam kako ćemo. Ovaj poticaj je značajno mali. Isto tako kada se govori o poticaju pšenice često puta smo bili prisiljeni ovdje da ne kažem licetirati o raznim vrstama poticanja, o prosvjedima, o ispunjenjima nekakvih dogovora, svega ostaloga, mislim da ni ovaj način da potičemo jednu kulturu na uštrb nekakvih drugih, na uštrb sredstava koje će ministarstvo preusmjeravati samo za to onda ćemo dovesti u poziciju da pomognemo sad jedan dio evo gledam našeg ministra i pomoćnika koji su iz Slavonije, a drugi možda će biti zbog toga jako nezadovoljni i mislim da nije dobro ako već nešto povećavamo, onda smo barem mogli danas u rebalansu proračuna ostvariti dio sredstava za to i onda bi mislim bili svi zadovoljni i onda bi pokazali dobru volju evo povećavamo za toliko i imamo stavku u proračunu za to. Mi je na žalost danas kod rebalansa proračuna nismo imali, prema tome očito da je to evo nešto drugo i mislim da kad već govorimo o tom poticaju od 2 tisuće 250 kuna da bi on sigurno mogao biti i nešto viši i onda bi bili zadovoljni svi proizvođači koji se time bave. Evo na kraju bih htio zaključiti. Predlažem gospodinu ministru da riječ "šumarstvo" briše iz ovog Zakona jer se jedna stavka ne odnosi na šumarstvo, a naći ćete nelogično u nekom zakonu imati nešto, a ništa se ne odnosi na to. To sam predlagao i bivšem ministru prije par godina na klubu zastupnika pa ostalo je samo jer se zato zove ministarstvo tako jel'. Mislim da nismo korektni u tom dijelu prema šumarstvu i da bi mogli konačno početi uvoditi poticaje za pošumljavanje u vašeme ministarstvu gospodine ministre za posebno sada kad smo osnovali savjetodavnu službu itd. nastojimo nešto iz toga napraviti da onda barem vidimo i to što će to biti i kako će se ta javna poticati, pogotovo što sam rekao da se proizvod taj može koristiti i u proizvodnji bio dizela, bio energije i ostaloga i time bih zaključio ovu svoju raspravu. Hvala.
Zahvaljujem. U ime kluba HSS-a, uvaženi zastupnik Božidar Pankretić 5 minuta. Oprostite, oprostite, replika. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa evo ja moram reći da se potpuno slažem sa ovim što je rekao uvaženi zastupnik Ledinski da se u državnoj potpori po zakonu o kojem govorimo govori stvarno o poljoprivredi, a ne vidi se šumarstva. U svakom slučaju mislim da je dobro fokusirao da je šumarstvo u ovom Prijedlogu samo fikus i od poticaja ovdje ništa. Jedino me interesira da možda s obzirom da smo donesli Zakon o šumama koji je dozvolio između ostalog npr. proširenje poduzetničkih zona i na šumsko područje da li da se uz ta područja posebno pošumljava poticajem ili da se na nekom mjestu pošumljava poticanjem? To možda nisam dovoljno shvatio. Hvala.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku.
Evo odgovorio bih kolegi. Kad sam govorio o ovim poticajima onda sam prvenstveno mislio na poticanje kod naših privatnih šumoposjednika koji su privatni vlasnici šuma, to je nekakvih 20% šuma u Republici Hrvatskoj koje su uglavnom loše kvalitete, loše strukture, a isto tako je poznato da privatni vlasnici imaju ogromni dio površina posebno u Lici i drugim dijelovima države koji su danas nekakve napuštene šume koje bi se mogle pretvoriti u kvalitetnije šume i koje bi mogle proizvoditi jedan veliki dio energije u kratkome roku, postoje brzo rastuće sa kojima se može ta pošumljavanja vršiti. Kada bi bilo poticaja onda bi došlo do tog pošumljavanja, a primjer da sa određenim poticajem se može pomoći upravo poticaj u poljoprivredi gdje smo veći dio površina za područje poticajima danas obradili. Prema tome, kada bismo i s ovim krenuli sa manjim simboličnim sredstvima za kratko vrijeme bi potaknuli tu proizvodnju i mogli bi … [[Govornik se ne razumije.]] npr. danas u Italiji imate da se poljoprivredne površine da se sade topole u redovima po 70 centimetara, prema tome i ta, koristi se ta masa za energiju, za sve ostalo. Sa simboličnim poticajem bi mogli puno potaknuti u toj proizvodnji, a pošto zakonom glasi da su poticaji u šumarstvu zbog toga sam imao potrebe to reći. Hvala.
Zahvaljujem. U ime kluba HSS-a 5 minuta uvaženi zastupnik Božidar Pankretić.
Hvala lijepa potpredsjedniče. Gospodine ministre! Pa evo, uvaženi kolege su ovdje spomenuli neke posebno kulture u ratarstvu i bilo je riječi o uljanoj repici, maksimalno podržavam to. Dakako da će biti i nekih drugih kultura koje nisu ovdje spomenute a ja ću se pokušati založiti ovdje i govorit ću samo ovih kratkih pet minuta o jednom poticaju koji smo predloži za koji smatram da je izuzetno bitan i da ne bi ovoga puta smjeli ovim izmjenama i dopunama preći preko toga a to je poticaj za sustav krava-tele koji nažalost je ostavljen u istom iznosu a iznosu tisuću 500 kuna. Prijedlog je naš da on iznosi 3 tisuće kuna i pokušat ću to maksimalno kratko elaborirati. Svi znamo da je bez daljnjega smanjenje broja krava kao posljedica rata i negativnih trendova u govedarstvu Hrvatske te u posljednje vrijeme sve naglašenijom specijalizacijom u proizvodnji kravljeg mlijeka dovedeno u pitanje tovne karakteristike i kvaliteta teladi za to. Moram napomenuti da svi znamo kako se povećava proizvodnja po kravi da u Hrvatskoj tako pada broj teladi i danas smo dakako u jednom velikom deficitu i taj deficit se nadoknađuje sa uvoznom teladi za koju moramo reći da nikad nije bila niti će biti one kvalitete koju mi imamo ovdje u Hrvatskoj. Maksimalno da neke podatke vidimo koji se odnose u ovom dijelu i kako je odnos vezan uz Europsku uniju i da se pokušamo tu usporediti. Danas u Europskoj uniji ima ukupno 31 milijun 211 tisuća krava od čega imamo 19 milijuna 514 mliječnih i 11 milijuna 697 tisuća u sustavu krava-tele. U Hrvatskoj nažalost je taj podatak, to je znači ja ću vam sada reći na primjer po državama. Po državama je taj odnos. U Francuskoj imate 3 milijuna 780 a ovih mliječnih ima 4 milijuna 133, znači gotovo da je 50:50. Primjerice, u Irskoj imate isto milijun 103 tisuće ovih krava-tele i milijun 129 tisuća ovih mliječnih. Imamo čak i Španjolsku u kojoj ima milijun 442 tisuće u sustavu krava-tele a mliječnih imamo milijun 102 tisuće, znači imaju više u sustavu krava-tele nego što imaju u ovom dijelu. Trend je i u Europi pad ovih mliječnih za proizvodnju mlijeka specijaliziranih u tom dijelu i povećava se ovaj dio u sustavu krava-tele. Nažalost, moram reći rezultat je to i dobre poticajne politike u Europskoj uniji i najveći poticaji kada se gledaju baš jesu u tom segmentu. Ja ću vam samo reći da na primjer to iznosi premije za proizvodnju u ovom dijelu godišnja premija po kravi od 200 eura, godišnja premija po kravi od 24,80. Najmanje kada zbrojite je 384 eura i to je taj dio koji ih je pomogao u tom dijelu. Moram reći da kada mi zbrajamo ovaj dio i kada to uspoređujete nažalost sadašnje stanje onda morate znati imate tisuću 500 kuna po kravi a s druge strane imate 800 jer vi ste sada smanjili na 500 po ovoj kravi za mlijeko. Ali imate uzmimo prosječnu proizvodnju od 3 tisuće 759 litara puta 0,65 kuna imate 2,5 tisuće kuna i kada to zbrojite vi imate 3 tisuće i 200 kuna po kravi u sustavu ovoj mliječnoj a i dalje ostajete na tisuću i 500 kuna po ovom dijelu. Prema tome, ako hoćemo tu proizvodnju povećati imamo idealne uvjete uvjeravam vas. Hrvatska ima bezbroj pašnjaka i livada, mi zbog toga predlažemo da se pašnjaci i livade potiču sa 500 kuna da znatno povećamo ali da se opet uvjetuje sa brojem grla po hektaru jer to je uvjet koji neće doći do nekog velikog povećanja na toj stavci ali u svakom slučaju vas navodim na to da ćemo ovdje najdirektnije moći imati za budućnost razvoj ovog sustava koji vam kažem ima puno prednosti, može se sa njime postići ono čemu težimo a to je da zadovoljimo potrebe u govedarstvu, u goveđem mesu ako nastavimo ovaj trend. Imamo samo u tragovima proizvodnju u sustavu krava-tele. Nažalost, to nam nije bila kod nas u tradiciji. Nažalost, sa sisajućim ovima koje smo stavili do 6 tisuća litara imat ćemo samo broj ali ne i proizvodnju, ja vas u to uvjeravam, samo broj koji će nam dobro doći ja se tu slažem ali moramo ovu proizvodnju jedino na način da podignemo poticaje jer evo ovo nisu moje konstatacije, ovo su konstatacije stručnjaka sa agronomskog fakulteta prvenstveno profesora Kneževića koji je napravio potpunu studiju o tome. Imamo pogodnosti iz razloga što evo imamo i Gorski kotar, imamo Liku, imamo mnogo livada i pašnjaka nažalost koji propadaju gdje nemamo nikakve mogućnosti, ovčarstvo je također palo u određenom dijelu. Ovaj sustav ima zainteresiranih ako ćemo ga dovoljno poticati siguran sam da će imati uspjeh pa bih vas molio da to uvrstite u prijedlog. Hvala.
Završno ministar poljoprivrede i šumarstva i vodnog gospodarstva Čobanković. Izvolite!
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Poštovane gospođe zastupnice i gospodo zastupnici! Ja bih prije svega svima se zahvalio na korisnim prijedlozima i sugestijama. I dozvolite mi da kažem još samo par stvari u završnoj riječi, neću previše duljiti. Želim naglasiti da ove izmjene i dopune Zakona o novčanim poticajima u poljoprivredi, ribarstvu i šumarstvu kako službeno stoji nisu promjene filozofije poticaja, one su nastavak i nadograđuju se na zakon iz 2002. godine koji je imao svoje izmjene i dopune u 2003. i 2004. i ovo ja sam slobodan kazati su zadnje izmjene i dopune ovoga zakona i da ćemo u naredno što će uslijediti to će biti donošenje jednog sasvim novog zakona, zakona koji će biti sa jednom sasvim drukčijom filozofijom i zakona koji će u velikoj mjeri biti i usklađivanje politika poticaja i potpora sa politikom ili bolje rečeno sa zajedničkom poljoprivrednom politikom Europske unije. Znači, ovo je jedno usklađivanje, ovo je stvaranje onih povoljnijih uvjeta za ciljane proizvodnje. Upravo analizirajući i utvrđujući strateške pravce razvoja poljoprivrede koji su nepobitno okrenuti ka značajnijem razvoju stočarstva, većem učešću radno intenzivnih kultura, znači povećanje površina pod voćnjacima, vinogradima, maslinicima, naglasak na proizvodnju povrća, cvijeća. Znači, u tom kontekstu upravo treba gledati i ove izmjene i dopune. Ja želim naglasiti da ovo što je ovdje učinjeno u ovoj godini sa pšenicom daje u svakom slučaju jedan značajan iskorak i da praktično i to ćete vidjeti već i ove godine. Pšenica više nije političko pitanje, pšenica nije na administrativni način određena cijena i stvorit će se pretpostavke za dobru i suradnju i dobar odnos između proizvođača i otkupljivača i prerađivača pšenice. Stvorit će se pretpostavke za nešto još što je vrlo bitnije. Stvorit će se pretpostavke da hrvatski prerađivači pšenice ponovo zauzmu svoja tradicionalna mjesta izvoza, da mi ponovo budemo izvoznici brašna u Bosni i Hercegovini i još neke zemlje i to je u kontekstu upravo onoga što želimo. I mislim da je ovo jedan izvanredan potez koji u konačnici evo i po refleksijama javnosti i po refleksijama udruga pokazuje da, da smo u pravu. Mi to jednostavno takav potez nismo mogli povući 2004. godine. Ja sam rekao i 2004. godine započinjemo jedan proces definitivnog rješavanja pšenice. U tri koraka, praktično 2004. je bilo potrebito da praktično dođemo jednom do pravih spoznaja o proizvodnji pšenice u količinama i da ne dovodimo se više u zabludu i da ne vršimo više one ogromne refrakcije bilo kod otkupa, bilo kod izvoza a sama činjenica, ne želim biti zlonamjeran da je u 2003. godini, godini kada nam je proizvodnja znamo kakva je bila da je iz Državnog proračuna izdvojeno 124 milijuna za refrakciju, za nadoknadu izvozu pšenice. Mislim to samo za sebe dovoljno govori. Jer znate i upravo znači 2004. godine načinom otkupa, 2005. godine kada smo donijeli odluku o tržnom redu on jeste takav kakav je. To nije pravi tržni red, ali je bio jedan iskorak i gdje smo stvorili povoljnije uvjete i sada smo stvorili pretpostavku. Financijski gledajući i računajući proizvođači su od 2004., 2005. i 2006. praktično na istom nivou ostvarenim prihoda po jedinici površine. Ali smo stvorili ono što je daleko povoljnije da praktično pšenica postaje konkurentan proizvod i da proizvodi od pšenice postaju konkurentni za izvoz. Što se tiče financijskog efekta prema državi on je dragi prijatelji praktično isti. Mi smo u 2004. godini, 2005. godini isplatili poticaj od 1600 i nešto kuna i isplatili refrakciju iliti subvenciju za otkup da bi pšenica bila 92 lipe od 10 lipa na cirka 500 tisuća tona. To je cirka 50 milijuna. Sada procjenjujemo da bi bila, da će biti negdje oko 550 tisuća tona. Uz takvu računicu to je cirka 55 milijuna. Kroz sustav poticaja će proći negdje oko 110 do 115 tisuća hektara što preračunato u novce to je negdje između 66 i 70 milijuna. Znači nema velikih razlika ni za državu. Znate. To su praktično isti ili slični novci. Što se tiče uljane repice i proizvodnje bio dizela ja u potpunosti prihvaćam sve ovo što je ovdje rečeno, ali moram naglasiti dvije stvari. Hrvatska nažalost, kažem nažalost još nije stvorila zakonodavni okvir za proizvodnju bio dizela. Druga stvar, u zemljama gdje se bio dizel proizvodi poticaji za tu proizvodnju rješavaju se dijelom kroz poticaje, direktne poticaje a dijelom kroz poticaje u fiskalnoj politici i kroz porezno, vođenje porezne politike. Mi smo spremni ići u pravcu stvaranja povoljnijeg okvira za proizvodnju uljane repice iliti drugih uljarica za proizvodnju bio dizela, ali isto tako smo svjesni da Hrvatska nikada neće biti neki ogroman proizvođač bio dizela ili etanola jer jednostavno za to nema raspoloživih površina kakve imaju od zemalja u okruženju koje imaju znatno veće oranične površine nego što ima Hrvatska. Ali apsolutno podupiremo i proizvodnju bio dizela u Hrvatskoj pa ako treba i bolje da se bio dizel i etanol proizvodi u Hrvatskoj pa makar i uvozili kukuruz ili uljanu repicu, ali nek se proizvodi, nek se proizvodi ovdje. Što se tiče stočarstva kroz ovaj Zakon mislim da je vidljivo poglavito ova intencija prema što većem učešću vlastite teladi u tovu junadi. Nažalost iz razno raznih razloga, neću sad govoriti i previše se vraćati, zna se čak i u kojem periodu je praktično gotovo zamrlo otkup domaće teladi kada se krenulo u uvoz teladi iz Rumumnjske, Slovačke, Poljske i sličnih zemalja gdje je to bilo tada neusporedivo jeftinije od domaće teladi i tada su tovljači se okrenuli. Nisu uopće bili zainteresirani za domaću telad. I što se desilo? Stekla se navika i budimo iskreni domaća telad završavaju bez obzira na neke pravilnike i zakone završavaju na panju, a uvozna telad se tovi. Mi tome želimo stati na kraj i iz toga razloga evo išli smo ovdje rekao bih stimulativno. Što kazati? Hrvatska ima cirka 240 tisuća krava. Ja uvažavam ovo što je uvaženi zastupnik i predsjednik saborskog Odbora za poljoprivredu rekao o potrebi jačanja sustava krava tele. Dapače mi smo ga i kroz operativni program razvoja govedarstva naznačili ali nažalost možda ću pogriješiti ali čini mi se da do sada nije još stigao ni jedan zahtjev za kreditna sredstva za uspostavu farmi krava tele. Ali morate znati da Hrvatska kao što sam rekao ima 240 tisuća grla krava, da od toga 75% otpada na simentalsku pasminu. I da u Hrvatskoj praktično je tradicija bila uzgoja simentalca i uzgoja i kao mliječnog ali isto tako i kao mesnog goveda. I zbog toga smo upravo prepoznavajući potrebu da zaštitimo onaj dio uvjetno rečeno malih proizvođača ili bolje rečeno da zaštitimo svaku kravu išli i uveli jedan pojam možda malo simbolično rečeno, možda smo malo i pretjerali krava dojilja upravo i nju potičemo više iz razloga potrebe za teletom nego za proizvodnjom mlijeka. Što se tiče imputacija da smo ukinuli poticaj na rasplodnu telad i ždrebad i slično mi smo ih samo preformulirali. Vi jako dobro znate jer sam rekao da je ovaj Zakon na bazi zakona iz 2002. godine. Jako dobro znate i filozofiju i sve ono što ste izmjenama i 2003. godine radili kada ste praktično zakonom, izmjenama zakona iz 2003. godine jednostavno izbacili prvo telke, prvo ždrebke, prvo jarke iz zakona i odgodili primjenu za 2004. godinu da bi jednostavno prikazali one koji su 2004. godine došli na vlast da oni to više ne potiču. Mi smo analizirali situaciju i došli smo do zaključka, ali ne samo da smo mi analizirali. To je zaključak i sa udrugom mljekara i sa tovljačima i sa udrugama proizvođača i vratili smo ne, ne tele nego prvo telka. Iz prostog razloga jer dio ženske teladi ne završi u rasplodu nego završi, ostvari poticaj a završi na klanju i onda mislim da je to uzaludan posao i smanjuje na načinom kako se obračunava kroz kvote onda taj dio smanjuje poticaj i onima koji završe u rasplodu i zbog toga smo se vratili na prvotelku, prvoždrijepku, prvojaricu, prvojanjicu i prvopraskinju. Znači za sve rasplodne životinje što nije do sada bilo, morate priznati da je uveden i da je vraćen ono što držimo da je daleko pozitivnije i efektnije. I evo, mislim ja nemam što više dodati. Zahvaljujem se još jednom svima na raspravu. Mi smo sve popisali što ste raspravljali. Ja se ispričavam ponekim zastupnicima jer sam morao stvarno izaći, ali mi smo, moj je suradnik to popisao. Što se tiče Podravke, žao mi je uvaženog zastupnika iz razloga jer njegova rasprava nije na tragu onoga što se u zadnjih rekao bih mjesec dana uopće dešava na tome prostoru u smislu iznalaženja rješenja za rješenje problema u Podravci u Umagu. I zbog toga nisam se toga htio doticati. Ali baš tražite ja ću vam kazati odgovorno da smo mi, znamo za taj problem i da neće se desiti ove godine nema nikakvih problema, do sljedeće godine će se taj problem definitnivno razriješiti. Nas itekako zanima proizvodnja rajčice iliti paradajza, jer je to jedna od baznih sirovina za masu drugih proizvoda na bazi rajčice. I neće se sigurno desiti, mi smo i u kontaktu i sa lokalnom i područnom samoupravom i sa udrugom proizvođača, ali isto tako i sa Podravkom. I dozvolite mi samo da na neki način ne bi smio vas, ja ne smijem kao ministar ispravljati zastupnike, ali samo da kažem da država nema kontrolnog paketa i nije u pretežitom vlasništvu Podravke. Ako se ja ne varam mislim da je država negdje ispod 20%, negdje oko 18, 17% ima još udjela u Podravci. Tako da država ne može na takav način kako vi mislite, jedan administrativni način narediti. I mislim da to i da imamo veći paket ne bi bilo dobro. Mi taj problem moramo razriješiti na bazi ekonomskih odnosa i stvaranja ekonomskih pretpostavki za konkurentnu proizvodnju rajčice na tome prostoru gdje ima izvanredne uvjete i gdje je proizvodnja jako dobra i gdje su pokazatelji od proizvodnih do analitičkih i sastava izuzetno dobri. Pa neće se desiti da ne dođe, da ta proizvodnja propadne. Evo, hvala svima koji su sudjelovali i dali doprinos donošenju ovih izmjena i dopuna zakona.
Zahvaljujem ministru. Ispravak netočnog navoda uvažena zastupnica Lalić.
Zahvaljujem. Pa kaže naš ministar netočno kaže, kaže ovaj zakon ne predstavlja promjenu filozofije poticanja. Gospodine ministre ovaj zakon predstavlja urušavanje sustava poticaja i to na način da ga vraća unazad i dobit ćemo povećanje proizvodnje kultura kojih imamo previše na domaćem tržištu, a nekonkurentne su. A smanjivat će se proizvodnja kultura kojih nemamo dovoljno i morat ćemo ih uvoziti. A što se tiče poticanja uzgoja ženske rasplodne teladi. Gospodine ministre, odlučite se, vi ste napisali ovdje ukida se poticaj za uzgoj ženske rasplodne teladi, a sad kažete da se ne ukida. Pa dajte se odlučite pa nam recite da li se ukida ili ne ukida.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda, uvažena zastupnica Čuhnil.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pa moram ispraviti našega ministra koji tvrdi da mi nemamo površina za proizvodnju kukuruza za bioetanol, odnosno nemamo površina za proizvodnju uljane repice. Ministre, 300 tisuća hektara neobrađenih, ne računajući minirana područja. Prema tome, imamo površina. S druge strane, vi morate usmjeriti poticaje i u kontrolu poticaja da se troše na kvalitetne tehnologije, a ne ovo što ste učinili člankom 5. da će se voditi nekakva filozofija o ruralnom prostoru, a ne o tehnologiji i kalkulacijama koje moraju uroditi i stvarnim plodom na kraju krajeva. Drugo, ispravljam vas da nije točno da ste usmjerili poticaj na intenzivno radne kulture. Jer kako definirati da ste povećali poticaje za pšenicu koja je svuda smatrana ekstenzivnom kulturom, a istovremeno ništa niste učinili da povećate onih tisuću 250 kuna na povrtlarstvu, na kulturi, na ljekovitom bilju koje su svuda intenzivno radne kulture. Prema tome, očito nešto ne štima i u poticajima i u tehnologiji. Pokušajmo to ispraviti. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Zaključujem raspravu po ovoj točki dnevnog reda.
Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o državnoj potpori u poljoprivredi, ribarstvu i šumarstvu. Državni tajnik Ministarstva poljoprivrede Dragan Kovačević. Izvolite. Amandman 1. Odbora za zakonodavstvo?
Vlada prihvaća.
Postaje sastavni dio Zakona. 2. amandman istoga Odbora?
Vlada prihvaća.
Sastavni dio Zakona. 3. Kluba zastupnika IDS-a?
3. amandman Kluba zastupnika IDS-a Vlada ne prihvaća i to uz sljedeće obrazloženje. Naime industrijska rajčica već je obuhvaćena sustavom poticaja unutar grupe proizvoda povrća za industrijsku preradu. Isto tako mi za industrijsku rajčicu plaćamo dakle po hektaru. Prema tome obračunska jedinica je površina i to i za konzumnu i za industrijsku i isto tako treba reći da su poticaji za industrijsku preradu odnosno industrijsku rajčicu uređeni jednako kao i za sve druge, svo drugo povrće za industrijsku preradu. Međutim iz ovog amandmana isto prepoznajemo kao iz tri koja ga potkrepljuju prepoznajemo zabrinutost za nastavak proizvodnje i prerade u umaškoj tvornici za preradu industrijske rajčice i ono što sigurno možemo na osnovu dosadašnjih aktivnosti tvrditi ta proizvodnja neće biti dovedena u pitanje i kao dugoročno rješenje tražit će se sa Podravkom, Istarskom županijom i gradom Umagom. Dakle ovo će obrazloženje biti za sva 4 amandmana koja su na temu industrijske rajčice.
Zastupnik Damir Kajin.
Ovako, normalno da ću tražiti da se glasa o mom amandmanu ili amandmanu Kluba IDS-a. Prvo što želim učiniti demantirati istup ministra da Vlada nema kontrolni paket u Podravki iz Umaga. Odnosno … [[Govornik se ne razumije.]] Ima preko Fonda … [[Govornik se ne razumije, govornici govore uglas.]]
Ostavite se sada kontrolnog paketa u Podravci molim vas. Zastupniče Kajin ograničite se na ovaj amandman i na njegovo obrazloženje.
Drugo, istina je da je industrijska rajčica sa tih 3 tisuće kuna po hektaru obuhvaćena ali to nije dostatno. To nije onoliko koliko traži IDS. A mi tražimo 0,35 kuna po kilogramu [[Upadice se ne razumiju.]] Temeljem čega [[Upadica: Mir!]] Na temelju tih poticaja trebalo izdvojiti oko 3 milijuna kuna. Ako imate na umu da je to svega 0,2% od milijardu 800 milijuna kuna koje država Hrvatska izdvaja za poticaje mi u Klubu IDS-a smatramo da bi takav, pod navodnicima napor Hrvatske države bio oportun da se očuva proizvodnja u jednoj tvornici sa stoljetnom. Bojimo se nakon što je Podravka iz Umaga ili Koprivnice svejedno počela, kako se kaže? Preseljavati strojeve u susjednu Sloveniju gospodo, ne kao što TDR radi iz Zagreba prebacuje strojeve u Rovinj nego iz Umaga u Sloveniju da se poljoprivrednicima, da se radnicima loše piše. I mi se želimo na neki način osigurati da ta tvornica opstane odnosno da poljoprivrednici i radnici prekosutra ne dođu u nemilost bilo ove ili neke druge vlade. Pozdravljam napore Vlade da pronađe rješenje da se tvornica preseli u industrijsku zonu. Grad Umag je spreman ustupiti građevinsko zemljište na 99 godina bez naknade. Oprostiti ulagaču bilo koje komunalno ulaganje odnosno izdvajanje sredstava …
Hvala lijepa, hvala. Hvala. Glasovanje. … [[Upadica se ne razumije.]] Dobro, hvala lijepa. Molim uključimo se. Glasovati. Rezultat? 15 za, 7 suzdržanih, 64 protiv. Nije dobio potrebnu većinu. 4. također Kluba zastupnika IDS-a?
4. Vlada ne prihvaća uz dano obrazloženje.
Zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Na tragu ovoga početka, početnog dijela mog obrazloženja doista ne preostaje mi ništa drugo nego samo ponoviti da je [[Upadice se ne razumiju.]]
Pa mir zaboga!
Podravka iz Koprivnice koja kontrolira … … [[Upadica se ne razumije.]] Zašto mi to radite? Preselila dio strojeva u susjednu Sloveniju [[Upadica: Pa dajte se smirite!]] Bojim se gospodo da to može biti uvertira u gašenje tvornice i utoliko tražim da se industrijska rajčica uvrsti u predmet zakona. Molim glasovanje.
Uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? 19 za. 3 suzdržana. 63 protiv. Nije dobio potrebnu većinu. 5. Odbora za zakonodavstvo?
Vlada prihvaća.
Postaje sastavni dio Zakona. 6. Kluba zastupnika IDS-a?
Vlada ne prihvaća.
Zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Želim i nadodati ne samo da Vlada Republike Hrvatske kontrolira 26,6% Podravke iz Koprivnice nego i da «menadžment» te tvornice kontrolira 10% iste. Da je jedan od većih pojedinačnih suvlasnika i gospodin potpredsjednik hrvatske Vlade gospodin Polančec i utoliko a i na tragu njegovo obećanje da će se industrijska rajčica uvrstiti u ovaj Zakon molim saborske zastupnike ovaj puta HDZ-a da eto to obećanje njihova potpredsjednika pretoče i u zakonsku normu.
Molim uključimo se. Glasovati. Rezultat? 19 za. 3 suzdržana. 63 protiv. Nije dobio potrebnu većinu. 7. Odbora za zakonodavstvo?
Vlada prihvaća.
Sastavni dio Zakona. 8. istog Odbora?
Vlada prihvaća.
Sastavni dio Zakona. 9.?
Vlada prihvaća.
Odbora za zakonodavstvo, sastavni. 10. Kluba zastupnika HSS-a?
10. amandman Vlada ne prihvaća. Naime ja u obrazloženju moram istaknuti da smo za ove izmjene i dopune Zakona da su osigurana proračunska sredstva i da su ove promjene pokrivene proračunskim mogućnostima države. Isto tako u ovoj fazi razvoja hrvatske poljoprivrede zajedno i sa udrugama proizvođača i proizvođačima napravili smo određene analize i procijene i locirali prioritet. Te prioritete odradili smo u ovom prijedlogu izmjena i dopuna zakona o povećali poticaje. Prema tome, Vlada ne prihvaća.
Zastupnik Božidar Pankretić u ime kluba HSS-a.
Gospodine državni tajniče nažalost moram reći da ne prihvaćane u ovom dijelu ovog prijedloga amandmana znači da ova Vlada nije spremna uči u reforme da nažalost zbog jeftinog političkog poentiranja se kasni sa reformama i da će to imati nažalost dugoročne posljedice u tom dijelu. Ja mogu prihvatiti proračunsko ograničenje itd., ali i vi i ja znamo da su ta proračunska ograničenja izuzetno ristriktivna kaj se tiče poljoprivrede. Ali upozorit ću na jedan dio ovog amandmana. Danas u Hrvatskoj imamo 5% krava u sustavu krava-tele, a 95% u sustavu mliječnih krava. U Europi je to 50 naprama 50. nažalost moram vam reći ako uračunate uvoz teladi danas u Hrvatskoj imate gotovo 70% uvoza goveđeg mesa. Ako hoćemo to izmijeniti moramo povećati poticaje u sustavu krava-tele. I mislim da u tom dijelu nam ne treba toliko sredstava. To ne bi značajnije probilo ovu stavku, a inače dugoročno će nas znatno koštati. Moram reći da je žalosno što niste prihvatili ovaj amandman jer Hrvatska ima potencijale, ima livada, ima pašnjaka, ima potencijala da može razvijati ovu proizvodnju. Nažalost za ovo drugo nemate snage da idete u reformu, mislim da će to biti tragično za sve nas. Tražim glasovanje.
Molim uključimo se. Glasovati. Rezultat? 30 za, 4 suzdržana, 63 protiv, nije dobio potrebnu većinu. 11. Kluba zastupnika IDS-a.
Vlada ne prihvaća.
Zastupnik Damir Kajin.
Ne znam da l znate ali Podravka … /Govornik se isključio./ …
Molim vas nemojte isključivati zastupnika.
Podravka plaća znači tu uvezenu rajčicu 0,35 kuna po kilogramu, a od domaće … /Govornik se isključio./ … otkupljivat će još ovu godinu za 0,70 kuna po kilogramu. Zašto je vani tako jeftina? Zato jer je stimulirana od razumnih vlada sa 30 do 40 lipa po kilogramu. A mi sada bi po hektaru stimulirali sa svega 3 tisuće kune. I jasno je da je onda takav jedan omjer i razlika u cijeni pa se dešava ili dogodit će nam se da će i poljoprivrednici ostati bez proizvodnje, te da ćemo se isključivo kao što inače i činimo podređivati uvozu i takvog jednog artikla kojega inače možemo uzgojiti na domaćim poljima. Utoliko vas gospodo molim odobrite tih 0,35 kuna po kilogramu. I molim vas da glasate za taj amandman.
Molim glasovati. Rezultat? 26 za, 5 suzdržanih, 63 protiv, nije dobio potrebnu većinu. 12. zastupnice Ruže Lelić.
Vlada prihvaća amandman.
Postaje sastavni dio zakona. 13. Kluba zastupnika HDZ-a.
Vlada prihvaća amandman.
Postaje sastavni dio zakona. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o državnoj potpori u poljoprivredi, ribarstvu i šumarstvu. Molim uključimo se. Može glasovati. Rezultat? Sa 69 za, 5 suzdržanih i 31 protiv donesen je predloženi zakon u tekstu kako ga je predložila Vlada zajedno sa prihvaćenim amandmanima.
Prelazimo. … [[Upadica se ne čuje.]] Kasno. Prelazimo na sljedeću točku dnevnog reda. - Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju ugovora o jamstvu između Republike Hrvatske i Europske investicijske banke za projekt "Dovršenje autoceste Rijeka–Zagreb", hitni postupak, prvo i drugo čitanje P.Z. br. 528 Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Kod utvrđivanja dnevnog reda prihvatili smo primjenu hitnog postupka kod donošenja ovog zakona. Prijedlog akta primili ste poštom. Sukladno članku 159. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje zakona. Amandmani se mogu podnesti do kraja rasprave članak 164. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, financije i državni proračun i Odbor za pomorstvo, promet i veze. Izvješće ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Državni tajnik u Ministarstvu mora, turizma, prometa i razvitka, Zdravko Livaković. Izvolite.
Cijenjeni gospodine potpredsjedniče, cijenjene zastupnice i zastupnici. Evo par rečenica vezano za ovu točku. U skladu sa odlukom Vlade Republike Hrvatske od 1. prosinca '95. godine ovlašteno hrvatsko izaslanstvo obavilo je 5. i 6. prosinca '95. pregovore sa Europskom investicijskom bankom o ugovoru o jamstvu između RH i Europske investicijske banke za projekt dovršenja autoceste Rijeka–Zagreb. 15. veljače Vlada je prihvatila izvješće o završenim pregovorima za sklapanje ugovora o jamstvu i ovlastila ministra financija za potpisivanje ugovora. Ugovor o jamstvu potpisan je u Rijeci 9. ožujka 2006. Istog dana potpisan je i ugovor između društva Autocesta Rijeka-Zagreb i Europske investicijske banke o financiranju projekta kojim Europska investicijska banka odobrava zajam od 210 milijuna eura namijenjen sufinanciranju izgradnje drugog kolnika na preostalih 44 kilometra izvedenih u profilu poluautoceste između Kikovice i Stare Stućice kod Vrbovskog. Dakle, od ukupno 55 kilometara poluprofila 2005. godine započela je izgradnja drugog kolnika na 11 kilometara između Stare Stućice i Bosiljeva. Prva tri kilometra su nedavno puštena u promet, a daljnjih 8 je u realizaciji. Ti se radovi financiraju iz neutrošenog kredita za prvu fazu izgradnje autoceste. Radovi na preostalih 44 kilometra koji se sufinanciraju ovim zajmom započeli su krajem ovog lipnja 2006., a okončanje i puštanje u promet predviđeno je do kraja 2008. godine kako je predviđeno Vladinim programom o izgradnji javnih cesta. Tako bi autocesta Rijeka-Zagreb bila izvedena u punom profilu autoceste u cijeloj dužini od 146,5 kilometara. Procijenjen je ukupni trošak ovog projekta, iznosi 290 milijuna eura, a financirat će se na sljedeći način. 30 milijuna eura vlastitih sredstava autoceste Rijeka-Zagreb trgovačkog društva, ovih 210 milijuna eura iz predmetnog zajma te još 50 milijuna eura iz zajma koji se pregovara sa Europskom bankom za obnovu i razvoj. Zajam ovaj o kojem je riječ EIB je odobrio uz sljedeće uvjete: izdavanje državnog jamstva, rok otplate 25 godina sa 5 godina počeka, fiksnu kamatu od 3,85% ili promjenjivom prema odabiru zajmoprimca bez uobičajenih troškova. Sukladno Zakonu o sklapanju i izvršenju međunarodnih ugovora predlaže se Hrvatskom saboru da donese Zakon o potvrđivanju ugovora o jamstvu između RH i EIB-a za projekt dovršenja autoceste Rijeka-Zagreb u predloženom tekstu. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Prelazimo na raspravu po klubovima. U ime kluba IDS-a, uvaženi zastupnik Damir Kajin.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, cijenjena državna tajnice itd. gospodo zastupnici, na vrijeme sam dizao pločicu, ali ništa zato. Uvijek sam govorio da nulta točka svih hrvatskih prometnih pravaca mora biti Riječka luka, to jesu prometni pravci koji onda od nje vode prema Zagrebu, Budimpeštu, odnosno Zagreba prema Ljubljani, Beču dalje prema Europi, Splitu itd. Ovaj zakon znači od 210 milijuna eura IDS apsolutno podržava. Kamata je vidimo prihvatljiva. Rok otplate tog zajma je optimalan. Potreba gradnje te autoceste kod nas koji njome takoreći gotovo dnevno saobraćamo apsolutan i jasno je da gradnji treba prići što je moguće prije. Dovršetak ceste vidimo da je to tri godine, znači do 30.6.2009. i kako su se u posljednje vrijeme gradile ceste u Hrvatskoj, možemo reći da je i to jedna realna vremenska opcija. No ovdje želim spomenuti da jedna od rijetkih hrvatskih županija koje u ovom času nema još uvijek niti jedan metar autoceste je Županija istarska. Da s druge srane Županija istarska ima apsurdne cestarine, odnosno mostarine gospodine državne tajniče što vi jako dobro znate, 14 kuna za 1,5 kilometra mosta kojega prelazimo preko Mirne, 28 kuna za tunel Učku koji je dug 5200 metara. Želim spomenuti i to da je u prvih šest mjeseci ove godine na Istarskom ipsilonu stradalo osmero ljudi, a 2005. njih 11. I da je upravo ta cesta možda najbolji primjer da zakon o 0,0 promila je naprosto nepotreban, da on ne utječe na smanjenje saobraćajnih udesa već da isključivo je to zasluga kako bih se izrazio, novih kilometra autoceste. Da ne bih znači sada govorio o cestama u Istri, pa ni o Ipsilonu, da ne bi govorio u učešću Županje istarske u državnom proračunu reći ću samo da broj smrtno stradalih i zato sam uzeo najviše učešća, na Ipsilonu zahtijeva da se počne sa gradnjom drugog traka te ceste, ali i da, nema tu nikakve zabune barem ne kod mene da me ne bi nitko krivo shvatio, apsolutno držim da ova cesta Rijeka-Zagreb je apsolutni državni prioriteti možda je nesreća te ceste do sada bila u tome što nije nikada spominjana u nekom političkom kontekstu. Želim reći i to, da ovaj model zajma gdje mi sami sa sredstvima koje pozajmljujemo od europskih tih banaka itd. znači je znatno jeftiniji oblik nego što je to recimo javno privatno partnerstvo. Javno privatno partnerstvo je nama potrebno pogotovo lokalnoj samoupravi, jer nemaju mogućnost dolaziti do suglasnosti Ministarstva financija za zaduživanje, ali ovaj primjer pokazuje da je to neusporedivo jeftinije no što je bila recimo koncesija što je nota bene oblik javno privatnog partnerstva temeljem koje se je gradio Istarski ipsilon jer smo putem toga došli do apsurdne cijene na tunelu, odnosno na mostu preko Mirne. Dužina gradnje te ceste vidite i sami je nevjerojatna. Sumnja u korupciju iz 96. je sve prisutna, a budućnost početka gradnje drugoga traka još uvijek neizvjesna, ali jasno rekoh da je to partnerstvo, javno privatno partnerstvo nužno, da je potrebno iz razloga što pojedine lokalne samouprave nikako da dobiju suglasnost nadležnog ministarstva da mogu ući u neke kreditne aranžmane. Za kraj, što se tiče Ugovora o jamstvu između Republike Hrvatske i Europske investicijske banke za projekt dovršetka autoceste Rijeka-Zagreb jasno da to treba podržati i treba zahtijevati od izvođača radova da se stvarno u konačnici drže ugovorenih rokova.
Hvala. Za klub HSU-a, poštovani zastupnik Silvano Hrelja. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovani državni tajniče. Odmah na početku Hrvatska stranka umirovljenika čvrsto podržava Prijedlog zakona o potvrđivanju Ugovora o jamstvu između Republike Hrvatske i Europske investicijske banke za projekt dovršenja autoceste Rijeka-Zagreb. Dakle jedan sam od svjedoka koji praktički svakotjedno putuje na relaciji Pula-Zagreb i jedan sam od svjedoka napredovanja gradnje te autoceste i na neki način analiziram nešto što je veoma impresivno, a to je da naši građevinari idu u korak sa svim europskim i svjetskim tehnologijama na tim dionicama autoceste što je veoma pohvalno, što je veoma impresivno. Dakle prvo što želim reći ne samo da ne govorimo samo mi, da ne govorimo iz pozicije samohvale, razgovarao sam sa puno stranaca koji prolaze kroz Hrvatsku i ono što nam sigurno priznaju je da se u zadnjih deset godina vide ogromni iskoraci u izgradnji cestovne infrastrukture i da je to jedno veliko priznanje za Hrvatsku. Uglavnom, sve se udaljenosti smanjuju, sve postaje dostupnije, svi uvjeti za poslovanje su bolji nego što je to bilo pred 10 godina. Drugo što treba reći, treba čestitati konzorciju hrvatskih građevinara na ovako zahtjevnim poduhvatima, a na kraju možemo reći da smo došli do onoga što su Slovenci imali pred 15 godina, jer Slovenci su istaknuli svoj natpis veoma upečatljivo na svojim autocestama i svuda po Sloveniji je pisalo "Slovenija gradi svoje autoceste". Mislim da konačno i Hrvatska se može priključiti iako ja osobno smatram da je to trebalo i prije i od početka raditi. Međutim, sad u ovom trenutku možemo reći da Hrvatska sa svojim građevinarima zaista gradi svoje autoceste. Rijeka-Zagreb, autocesta Rijeka-Zagreb se prva počela graditi i naravno da zaslužuje ovakav krupni iskorak na samom kraju, da to bude zaista upečatljivo jer nije to malo izgraditi ovih 40 i toliko kilometara. Drugo, mislim da i dionica od Tuhobića pa do čvora Vrata zaslužuje hitnu gradnju zbog toga što postojeća trasa zahtijeva održavanje, a nema alternativu. Dakle, ona je u jednoj najgoroj situaciji. Ono što možda mi je teško reći, ali večeras, dugo sam čekao ali sam dočekao večeras sa mojim kolegom Kajinom apsolutno moram složiti. Prvo zato što on nije cjepidlačio sa statistikom nego je rekao ono što je konkretno i korektno, a to je da zaista su nas svi u Hrvatskoj pretekli po gradnji cestovne infrastrukture i da smo kao županija daleko pali ispod svakog prosjeka kilometara autoceste po županiji. Jer osim čvorišta Okreti gdje ima otprilike kilometar i po profila autoceste, Istra nema tog profila. Ono što treba reći, a to je bila i moja dilema kod donošenja Zakona o sigurnosti prometa na cestama, kad smo istovremeno rekli da ćemo promatrati sigurnost na cestama po novim uvjetima. Kad smo uveli puno novina u jednom trenutku. Naime, izgrađene su nove autoceste. Mi danas s obzirom da smo uveli istovremeno i 0,0 i nove autoceste i drukčiju signalizaciju i drukčije uvjete za polaganje ispita, mi danas ne znamo vrednovati, ne znamo valorizirati koliko je izgradnja novih kilometara autoceste doprinijela sigurnosti prometa na cestama. I stalno ćemo si ostaviti previše prostora da politiziramo, a premalo prostora da argumentirano govorimo koji je element koji je, dakle, koji je element najviše doprinijeo sigurnosti prometa na cestama. Djelomično je to moja i struka. Ja samo znam jedno, analizirajući ovo što se događa na Istarskom ipsilonu, a u zadnjih 15 dana imamo 7 smrtnih slučajeva, dakle, 2 nesreće, ali 7 poginulih. Najteži element u vožnji je pretjecanje, pogotovo na brzoj cesti. To se autocestom rješava jer ne pretječemo nikoga, odnosno nitko nam ne dolazi u suprotnom smjeru i to je element sigurnosti koji nema alternative. To je jedini pravi element sigurnosti koji jamči pri velikim brzinama, a one su svugdje prisutne višu razinu sigurnosti. Zato se apsolutno slažem da se projekt pretvaranja Istarskog ipsilona od brze ceste u autocestu mora nastaviti odmah. Da Istra sa svojim turizmom i sa svojim potencijalima ne može čekati 3 ili 5 godina za nastavak izgradnje autoceste, odnosno izgradnje punog profila. Na kraju krajeva, da li je Dalmatina prije nego što se počela graditi na neki način zadovoljavala sve uvjete što se tiče količine prometa? Nije. Pa količina prometa se i stvara cestovnom infrastrukturom. Prema tome, nema razloga da se u Istri odmah ne počne sa izgradnjom drugog profila autoceste. I nešto što možda na kraju želim reći, nešto što možda često zaboravljamo. Mi od Zagreba, ali isto tako je bitno, bitno je za naš okoliš, bitno je za životinjski svijet. Mi na potezu od Zagreba do Vrbovskog nemamo niti jednog prijelaza za životinje. Da li su to kiksali projektanti, da li nam udruge za zaštitu životinja ili ne znam koje nisu dovoljno aktivne na tom planu, ali jedna je činjenica da imamo 80 kilometara autoceste koja presijeca sve putove, prirodne putove divljači i narušava biološku ravnotežu. Mislim da o tome i projektanti i mi kao političari moramo voditi računa. I na kraju krajeva, ovo što govorim je isključivo dobronamjerno. Prema tome, želim da se u budućnosti o tome vodi računa. Dakle, puna podrška sa jednim jedinim zahtjevom i molbom da se nastavak gradnje Istarskog ipsilona u profilu pune autoceste započne odmah, odnosno da se iznađu mogućnosti poput ove. Zahvaljujem.
Hvala. Poštovana zastupnica Biserka Perman. Izvolite.
Hvala lijepo, gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče. Gotovo svakodnevno možemo vidjeti vijesti o prometnim nesrećama, često s vrlo teškim i tragičnim posljedicama na autocesti Rijeka-Zagreb. To se posebice odnosi na dio koji nema izgrađen drugi kolnički trak, s obzirom na činjenicu da većina vozača po inerciji vozi istom brzinom kao i na dijelu s punim profilom. U situacijama intenzivnog prometa što je na ovoj prometnici slučaj svakodnevno, tijekom cijele godine, s obzirom na njen geografski i gospodarski značaj, neophodno je dovršiti puni profil kako bismo posebice u zimskim uvjetima imali bolju protočnost i sigurnost prometa. Iako je dio sredstava za nastavak gradnja bio osiguran i na raspolaganju odmah nakon dovršenja dionice Bosiljevo 2-Vrbovsko ona je naprasnom odlukom ove Vlade stopirana na 2 godine, a ulaganja u autoceste proglašena su deficitom koalicijske Vlade. Da je gradnja nastavljena dotadašnjim intenzitetom ona bi već 2008. bila dovršena. Ipak mi je drago da je Vlada na ovom primjeru prepoznala još jednu svoju grešku i ovim je ugovorom ispravlja. S obzirom da svakog tjedna vozim ovom autocestom na putu u Zagreb poznata mi je situacija tijekom cijele godine i pozdravljam odluku da se intenzivira njezino dovršenje u punom profilu i dat ću punu podršku ovom Prijedlogu zakona. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu. Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju ugovora o jamstvu između Republike Hrvatske i Europske investicijske banke za projekt "Dovršenje autoceste Rijeka-Zagreb". Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona. Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? Sa 102 glasa, 2 suzdržana, 1 protiv donesen je predloženi zakon.
Mislim da bi bilo iluzorno zahtijevati da se ta rasprava prolongira za sutra, ali bih vas zamolio gospodine predsjedniče ako možemo amandmane podnijeti do sutra do nekog pristojnog vremena 11, 12 sati, ne treba nam duže.
Vrlo rado, ali ne mogu udovoljiti toj molbi zato što Poslovnik onemogućava kad stoji da se po članku 164. Poslovnika mogu podnositi do kraja rasprave.
Da, ali u proračunu je tako … [[Govornik se ne razumije.]]
Proračun ima drugačiji režim, da. Državni tajnik Središnjeg ureda za upravu Antun Palarić će dodatno obrazložiti prijedlog. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovane gospođe i gospodo zastupnici Hrvatskoga sabora. Vlada Republike Hrvatske je prije redovitih lokalnih izbora predložila cjeloviti tekst Zakona o područjima županija, gradova i općina u Republici Hrvatskoj kako bi se na jednom mjestu sumirale izmjene zakona od zadnje opširnije teritorijalne reforme koja je bila '97. godine i kako bi se u tekst zakona uvele sve promjene koje su u međuvremenu nastale osnivanjem novih naselja, spajanjem naselja, promjenom naziva naselja, ali isto tako kako bi se i poštivala volja građana da se dvije dosadašnje općine koje su u međuvremenu postigle značajan gospodarski i kulturni razvoj podignu na razinu grada, da im se dodijeli status grada jer u međuvremenu su postala svoja lokalna središta i poprimila su gradska obilježja. To su Sveta Nedelja i otok. Nadalje, Vlada je predložila i osnivanje novih općina kada je bio prijedlog da se osnuje Općina Lopar i Općina Vinodol, Općina Podvinje, Općina Vrsi, Općina Tribunj, Općina Štitar, Općina … [[Govornik se ne razumije.]] briga i Općina Funtana, a u ovom Zakonu dodan je i prijedlog za osnivanje nove općine Općine Trviš je ta inicijativa koja postoji još od 2000. godine u međuvremenu obnovljena, dopunjena, obrazložena opširnim elaboratom na nekoliko stotina stranica i stoga Vlada predlaže da se i ta općina osnuje. Republika Hrvatska je dovoljno dobro razvila lokalnu samoupravu, dovitak vlastite općine, organiziranje određenog područja kao posebno jedinica lokalne samouprave pokazalo se kao dobro i zbog toga postoji veliki interes u sredinama koje ocjenjuju da će moći same financirati javne izdatke da se osnuju nove općine, stoga je Vlada poštivajući volju građana predložila ovaj Zakon. Taj zakon je dobio podršku većine zastupnika u Hrvatskom saboru prije izbora, ali nedovoljno da bi to bio većinu svih zastupnika, ali Vlada od toga nije odustala i stoga predlaže da se taj Zakon sada donese kako bi se poštivala volja građana i kako bi se područje cjelovito uredilo jednim posebnim zakonom. Brojne su izmjene zakona i u pogledu naziva naselja i u pogledu poštivanja volje za prelaska naselja iz jedne općine u drugu koje smo ugradili u ovaj Zakon, mi smo ugradili i brojne amandmane koji su nam bili predloženi i obrazloženi kod ranijeg čitanja ovog Zakona stoga vjerujemo da sada postoji dovoljna volja većine u Hrvatskom saboru da se poštuje volja stanovnika i da se ovaj Zakon usvoji. Hvala vam lijepa.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Zdenko Antešić.
Hvala lijepa. Gospodin Palarić je iznio u svom uvodnom izlaganju dva netočna navoda koje bih želio ispraviti. Prvi je da je u prošlom zakonu, zakonu prošlogodišnjem koji nije dobio potrebnu većinu u Hrvatskom saboru da su uvršteni svi zahtjevi koji su došli sa terena. To nije točno. Konkretno, zahtjev za Općinom Kukuljanovo bivšeg, odnosno Kukuljanovo Grada Bakra nije uvršten iako je prošao potrebnu proceduru. Drugi netočni navod je da je taj zakon dobio podršku većine zastupnika u Hrvatskom saboru. To jednostavno nije točno. To je organski zakon za koji je potrebno 77 je većina, a taj zakon je dobio 76 glasova u Saboru.
Hvala. Odbori zakonodavstvo, Ustav, Poslovnik, politički sustav, lokalnu i područnu samoupravu? Ne. Otvaram raspravu. U ime kluba HSU-a, poštovani zastupnik Silvano Hrelja. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovani gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Hrvatska stranka umirovljenika je generalno protiv teritorijalnog prekrajanja županija, općina i gradova jer svjesni smo toga da ćemo kroz dvije, tri godine morati sve ove jedinice lokalne i regionalne područne samouprave ukrupnjavati ako ćemo zadovoljiti nekim europskim kriterijima jer ovako usitnjenost nije ekonomski opravdanost. No, sada imamo u ovom trenutku određene kriterije koje mi kao Hrvatska stranka umirovljenika moramo poštivati a i Hrvatska stranka umirovljenika će poštivati one prijedloge u kojima je poštivana volja građana i gdje je poštivana cjelokupna procedura. Evo, tu dileme nema, takvih slučajeva ima ali ćemo isto tako biti oštro protiv svih onih slučajeva gdje to nije tako odnosno nije poštivana procedura. Konkretno, ja ću se osvrnuti na općinu Trviž, to je prijedlog nove općine i baš me zanima taj elaborat koji je spomenuo gospodin državni tajnik na tisuću stranica o opravdanosti osnivanja općine Trviž iz jednog jedinog razloga, zato što bilo bi logično ako bi se takva jedna općina formirala da ona u sebi obuhvati i mjesne odbore Kaščerga, Zamask i Zamaski dol iz jednog razloga što ta općina kako je zamišljena presijeca jedini put do grada Pazina i praktički građani Kaščerge, Zamaska i Zamaskog dola moraju proći kroz drugu općinu da bi došli do grada Pazina odnosno da se poštuje sadašnja situacija. Drugo, ovdje se govori da su zadnje inicijative bile oko 2000. godine, znači da ima pet do sedam godina odmaka od kad su se inicijative pojavile a mi znamo da i u pravosuđu imamo rok zastare pa bi i ovdje trebao biti jedan rok zastare i obnavljanje inicijativa a bez na neki način pitanja građana nam nije prihvatljivo. Konkretno kod ove općine Trviž postoji trojni problem. Naime, o čemu se radi. To nije samo izdvajanje nove općine iz samog grada Pazina nego se istovremeno i traži da se naselje Bazgalji koje pripada drugoj općini ubaci u grad Pazin što znači da bi mi imali ovdje u slučaju prihvaćanja ovoga trostruke izbore, da bi od dva subjekta koja su u teškoćama ali koja dobro se nose sa tim teškoćama, konkretno grad Pazin i općina Gračišće, dobili tri koja bi bila samo još slabija. Što se tiče samog Gračišća kome pripada naselje Bazgalji to naselje ima oko 300 ljudi i u suštini je to jedna petina ukupnog broja građana općine Gračišće i općina Gračišće koja ima izuzetno dinamičnog načelnika koji je pokrenuo potencijale, radi se o gospodinu Mijandrušiću, pokrenuo je potencijale ove izrazito ruralne općine koja spada u brdsko-planinsko područje i općina Gračišće je u to naselje investirala u gradnju infrastrukture za razvoj poduzetničkih zona znatna sredstva. Sada se ovim prijedlogom iza kojeg ne stoji jer nisam nigdje vidio novu inicijativu građana naselja Bazgalji da traže ponovno da idu pod grad Pazin, tu obnovljenu inicijativu nisam vidio ali se u ovom prijedlogu predlaže da oni pripadnu pod grad Pazin kao svojevrsna moguća kompenzacija za stvaranje općine Trviž. Gledajte, ja sam jako emotivno vezan za općinu Gračišće, to je rodni kraj moje mame i stalo mi je da ona bude ovoliko jaka općina Gračišće i da napreduje i da se nastavi razvijati ovim tempom i da se ovi probuđeni potencijali zaista i realiziraju. Ovim činom mi zaista kažem od dva subjekta u problemima jer grad Pazin ima velikih problema i on se teško nosi sa ovim svim socijalnim problemima koji tamo postoje u tako ruralnoj sredini zbog praktički pada industrije jer je dominantno imao tekstilnu industriju kojoj jednostavno tržište ne dozvoljava daljnji razvoj jer je konkurentska roba jednostavno puno jeftinija, jednostavno su tu mogućnosti razvoja veoma limitirane i usput ima i poslovnih promašaja odnosno bilo je poslovnih promašaja. I praktički taj grad Pazin ima velikih problema u daljnjem razvoju. Međutim, bez općine Trviž odnosno općina Trviž sama bez takvog rada i uz to da se uzima općini Gračišće ovaj dio teritorija imat ćemo tri subjekta sa puno više problema. Dakle, da zaključimo. Najbolje bi bilo u ovoj priči glasati o svakom slučaju pojedinačno, međutim mislim da poslovnički to nije moguće pa ćemo mi izreći svoje mišljenje ispred Hrvatske stranke umirovljenika. Što se tiče predloženih novih općina Tar Vabrige i općine Funtana gdje je ispoštovana procedura Hrvatska stranka umirovljenika će otvoreno kažem za to glasati. Upitna je odnosno veoma je upitna ova situacija općine Trviž i mi jednostavno za ovo ne možemo glasati a u našoj izbornoj jedinici konkretno VIII. imamo još jedan problem, problem koji nije beznačajan a to je dijeljenje otočke zajednice na dva dijela kod slučaja otoka Raba. Ja smatram da ogledni primjerak otoka Paga nije dobar primjer dijeljenje otočke zajednice na dvije općine i ne mora Rab biti Pag nego ajmo imati dva ogledna primjera, dakle jedinstvene otočke zajednice kad smo tamo već podijelili da imamo bar za da možemo pratiti kako se i jedna i druga situacija razvija nije baš blistavo ali kažem svakako ove dvije podržati, ove druge su nam pozicije neprihvatljive. Prema tome, mislim da bi bilo zaista najbolje ako bi bilo moguće glasati o svakom prijedlogu pojedinačno iako znam da je to veoma teško ali bi to bilo veoma ispravno. Zahvaljujem.
Hvala. Za Klub IDS-a poštovani zastupnik Damir Kajin. Izvolite!
Poštovani gospodine predsjedniče, državni tajniče, uvažena gospodo zastupnici! Slažem se. Ovo što se radi je neodgovorno, ovo je štetno, ovo je licemjerno i ovo je politički krajnje perfidno. Ne polazi se ovdje gospodo od interesa malih ljudi, upravo suprotno. Ovdje se polazi od interesa ove ili one političke opcije koja predlaže ovakvo konkretno rješenje. Ovdje je gospodo čak i riječ o političkom inžinjeringu. I to treba tako i nazvati. Da su svi ovi prijedlozi ili da su ovi prijedlozi čisto politikanstvo najbolje možda potvrđuje slučaj Kukuljanova iznad Bakra ili iznad Rijeke kako kome drago. Radi se o inicijativi 1000 mještana tog dijela znači Rijeke ili Bakra za koju inicijativu Vlada više neće niti čuti. A zašto neće čuti? Zato jer je u Bakru pred recimo mjesec ili dva dana izbore dobio HDZ. I znaju sada ako bi Bakar ostao bez Kukuljanova ostali bi bez 50% sredstava koji pripadaju ili u ovom času tom gradu i čitav taj njihov nazovimo ga gospodarski, politički program bio bi im uzaludan. Zato HDZ neće formirati tu općinu. Nemaju razloga recimo ne formirati tu općinu ako se rukovode istim kriterijima kao što se rukovode u Istri gdje predlažu uz ovih postojećih ne znam 39 što općina, što gradova još tri općine. Jasno da inicijativa i u Istri ima sada. I za četvrtom općinom, pa možda i petom, a uskoro će ih biti i više sve do onog trenutka dok svaka ulica ne bude svoja općina pa na kraju kuća svaka ne postane općinom. E samo se ovdje postavlja pitanje tko će ovdje time nešto dobiti? Bojim se da se ništa neće dobiti. Osim što neodgovorne vlade razaraju sustav županija koji još uvijek egzistiraju gospodo sa 60-tak, 70-tak do maksimalno 250 milijuna kuna. I malo prije smo raspravljali o zakonima koji teret recimo općih bolnica, gubitaka i tako dalje u cijelosti prebacuju na županije koje je pitanje da li će uopće moći egzistirati za godinu dana. Ja se iskreno nadam da će parlamentarne izbore, za ove lokalne je manje važno oni koji predlažu ovakav inžinjering te izbore izgubiti. I predlažem im da onda reformiraju prije toga lokalnu samoupravu ukoliko stvarno žele dobro građanima koji žive na tim prostorima. Zašto je recimo gradonačelnik Zagreba nedodirljiv? Zato jer mu je proračun 6,8 milijardi kuna ili 7% u odnosu na državni proračun. Plus ima nekih 3 milijarde kuna od javnih poduzeća pa onda jasno ne treba brinuti o mirovinama, ne treba brinuti o zdravstvu i sa 10 milijardi kuna vi možete biti sveprisutni. Sada recimo čitam ovu inicijativu HNS-a predlažu podjelu glavnoga grada na ne znam koliko općina, kotareva i tome slično. … … [[Upadica se ne razumije.]] 120 kaže gospodin Lesar. Ja bih vam predložio da budete toliko politički hrabri i da predložite da se grad Zagreb recimo podjeli na 1000 općina veličine jednoga «Trviža». E to bi sigurno bio dobar prijedlog. Koji su proračuni županija i Hrvatskoj neću govoriti. E sad da li netko shvaća uopće u Vladi da to treba promijeniti i da je to ključno pitanje funkcioniranja lokalne samouprave. U ovom času nema ovdje gospodina Bagarića koji je do jučer bio župan u Požegi. Mi ga možemo prozivati za sve i sva, ali, i treba ali treba reći da je proračun te županije prošle godine bio 66 milijuna kuna i da svaki drugi grad u Hrvatskoj ima možda veći proračun od te županije. Gluposti gospodina Zeca ne želim komentirati već želim reći da ovo sa novim općinama što se predlaže je u najmanje gospodo neodgovorno dok se ne promijeni financiranje lokalne samouprave. Zašto gospodo recimo ne bi sproveli referendume u onim gradovima gdje se trebaju pod navodnicima otcijepiti neke sredine ili u jednoj županiji. Zašto ne bi upitali građane što oni misle o 549 što općina, što županija, što gradova? Rekli bi vam naprosto pa vi niste normalni ako na taj broj sada predlažete još 10 što općina ili ne znam gradova. Problem je i kada tim prijedlozima gospodo razaramo postojeće općine. A tvrdim da je možda najbolji primjer ovdje Pazin. Nešto je o tome govorio gospodin Hrelja. Grad koji je pretrpio ogroman udar prije svega zbog Pazinke koja je po meni mogla raditi da nisu na neki način investitori otišli koji su na svu sreću za razliku od onih strojeva iz Umaga koji su završili u Sloveniji, ti investitori otišli u Slavoniju i tamo otvorili «Greenfield» investiciju gdje danas radi negdje oko 400 ljudi. Predlaže se formiranje općine Trviš preko osoba koje su u nekom katoličkom društvu i tvrdim da je to ovoj Vladi glavni politički argument. OK. Ali nakon toga što vi činite? Ono što kaže gospodin Hrelja. Činite eksteritorijalnim dijelovima područja grada Pazina. Što je s druge strane sada sa proračunom samog grada Pazina. Predlažete uvrštenje bazgalji iz Gračišća sada u Pazin što je nepotrebno i dovodite u pitanje tu općinu u kojoj je sa svim hvalama govorio gospodin Hrelja na uštrb možda ne znam nekih drugih gradova. Ono što je veći problem u, općina Gračišće je u brdsko-planinskom statusu ili području. Građani se lišavaju određenih konkretnih primjera. Na primjer općina Gračišće 1993. godine nije imala niti jedan metar vodovodnih instalacija. Danas je pokrivena sa 95, 96%. Izgrađeno je preko 100 možda 20, 30 kilometara vodovodnim instalacijama. Na području Bazgalji na uštrb nekih drugih krajeva te općine izgrađena je zavidna infrastruktura i tako dalje ali to treba naprosto tako i biti. E sada izbore gospodo treba raspisati u roku od 120 dana. U ovom slučaju uzmimo sada Bazgalje dva vijećnika iz Gradskog vijeća idu u Pazin, jasno iz IDS-a a IDS koji je u Gračišću dobio 75% glasova više nema na listi osoba koji bi mogli ući u Vijeće. Pa se dovodi u pitanje i samo Vijeće. Kada bi netko rekao do kraja ovog mandata egzistirat će postojeća vijeća, a na izborima 2009., znači za realno dvije godine ili godinu i pol dana zaživjet će nove općine ja apsolutno ne bih imao ništa protiv ovakvog Prijedloga zakona. Ovako sam rezerviran i siguran sam da u Istri ima daleko veći broj protivnika ovih novoformiranih općina no što ima zagovornike. Šta će se nama dogoditi u Istri? Izbore ćemo imati ma ne samo u Funtani ili Tarvabrigi ili Trvižu. Imat ćemo ih i u Lovreću zbog oduzimanja dijela teritorija i pripajanja općini Vrsar. Imat ćemo izbore i u Vrsaru zbog pripajanja novog teritorija, a ujedno i zbog oduzimanja dijela teritorija znači to je Funtana, imat ćemo ih naravno u Funtani, imat ćemo ih u Tar Vabrigiji. I postavlja se pitanje da li će ti novi izbori … [[Govornik se ne razumije.]] izbornu volju od pred godinu i pol dana. Znači još jedanput ću reći. Krajnje sam rezerviran prema ovakvim rješenjima i smatram da danas u Hrvatskoj ima daleko veći broj građana koji su protivnici ovakve prakse usitnjavanja općine no što imate zagovornika. Oni koji sebe s druge strane vide u fotelji uz fikus nadam se i uz ovako zgadnu sekretaricu oni su apsolutno za, ali će i sami brzo vidjeti da je život nešto drugo, osim što će Vlade tamo gdje njeni budu dobili izbode usmjeravati nešto sitno sredstava kako bi se vidjelo da te sredine žive itd., a s druge strane sve više će se kažnjavati neke druge sredine. I tako gospodo jednostavno ne ide. Hrvatsku valja decentralizirati, jer ako je netko dijeli, dijele je političke vođe, dijele je vlasti koje naprosto na jedan ovaka suptilan način stvaraju barijere i razlike u razvijenosti između jednog i drugog kraja Republike Hrvatske. I držim da je to isto tako hrvatska tragedija. Još jedanput ću reći danas, možda drugi ili treći puta, u državnom proračunu Županija istarska sudjeluje sa svakom devetom ili osmom kunom, ali recimo za Sveučilište u Puli ide 1,8 milijuna kuna, za Mostarsko ide 360 milijuna kuna, za Opću bolnicu nam se skida 8 i pol milijuna kuna. Za onu u Bili ili ne znam gdje, neću sada spominjati koliko se sredstva izdvaja. Nema ništa protiv, neka ide, ali jednostavno tako gospodo ne može. Konačno tko u tijeku jednoga mandata ima pravo na izmjenu izbornih rezultata, bilo da je riječ o Poreču, bilo da je riječ o Vrsaru, bilo da je riječ o Bakru, bilo da je riječ o ne znam nekom slavonskom gradu ili možda u Pazinu? To je gospodo svojevrsni politički inžinjering, to je svojevrsna gospodo politička namještaljka, to je neko svojevrsno političko miksanje izbornim rezultatima, a time nije da se igrati ukoliko netko želi reći da uživa jednu demokratsku legitimaciju. Nije bitno da li se radi o općini, gradu, županiji ili Republici Hrvatskoj. Ja znam da jedna Funtana koja u ovome času ima cca. neka me se ispravi 10-ak posto recimo istarskih noćenja, što je 3% hrvatskih noćenja, itekako može egzistirati. Jedna Tar Vabriga na nacionalnoj razini u broju noćenja možda sudjeluje sa 5%. I lako se je tu sada igrati. Ali mislim da vlast u svim tim slučajevima mora biti odgovorna. Reći će s druge strane državni tajnik mi sprovodimo u djelo inicijativu građana. Ja tvrdim da oni prije svega sprovode političku volju. Jer da je tako, da sprovode u djelo volju građana, onda bi vjerojatno inicijativu Kukuljanova također prihvatili. Ovdje je riječ o tome da se igra po meni jedna šporka politika, da se dijeli stanovništvo u pojedinim krajevima, pa i Istre. Na primjer u Funtani na onoj koji su možda došli nakon '48., meni je to ružno reći ali spominjem, ili one koji sebe smatraju, doživljavaju autohtonim građanima, a to zasigurno nije perspektivna politika. Ponavljam, 90% građana Istre, 90% građana Republike Hrvatske je zasigurno protiv novih općina. A zašto se radi? To sam pokušao na neki način objasniti. U Istri je npr. vidimo s druge strane je zaobiđena inicijativa Špinjani. Špinjana, ja znam da ti ljudi sami ne bi mogli Bog zna što napraviti, ali pustimo sada to, nemojmo previše o tome govoriti. Za kraju, još jedanput ću reći. Apsolutno bih, ne bih imao ništa protiv zakonskog prijedloga kada bi se izbori održavali u redovnom roku. To bi bio jedan optimalan, to bi bio pošten pristup. Sve drugo naprosto na tragu je političkog inžinjeringa. I kada je Istra još posrijedi, znam da će vjerojatno i neki predstavnici manjina o tome govoriti, mi se također pridružujemo zahtjevu za dvojezičnim natpisima, oni de facto u Istri egzistiraju u praksi ne samo zadnjih 15 godina nego zadnjih 55 godina, oni egzistiraju na temelju međunarodnih ugovora i jednog načina življenja na tim prostorima. Međutim, još jedanput ću reći da posljedice ili implikacije ovog zakona su dalekosežne, a u nekim konkretnim slučajevima može se dezavuirati izborna volja od 2005. godine. Na to gospodo u vladajućoj stranci ili oni koji će podržati ovaj zakon nemate prava. To se jednom riječju ne smije dogoditi. Jer na djelu će se ostvariti politički inžinjering koji će stvarno dovesti u pitanje i demokratičnost samog zakona i ljudi koje stoje iza ovakvih prijedloga.
Hvala. Nekoliko ispravaka netočnih navoda. Prvi, poštovani zastupnik Zdenko Antešić. Izvolite.
Gospodine predsjedniče ja bih vas prvo ispravio.
Rekao sam odmah, Zdenko Antešić.
Hvala lijepa. Dva ispravka netočno navoda. Prvi je gospodin Kajin rekao da u slučaju odvajanja naselja Kukuljanova iz Grada Bakra bi Grad bakar ostao bez 50% sredstava u proračunu. To je netočan navod. Točan navod je da bi ostao bez 65% sredstava u gradskom proračunu. I drugi neispravan navod je da će se temelj ovoga zakona provesti izbori u ostacima naselja iz kojih se amputiraju dijelovi, ostacima općina i gradova iz kojih se amputiraju dijelovi naselja. Po ovom prijedlogu zakona se to neće dogoditi. Već će u tim ostacima ostati nelegitimna, politički nelegitimna vlast koja nema politički legitimitet.
Drugi ispravak, poštovani zastupnik Krunoslav Markovinović.
Hvala gospodine predsjedniče. Pa evo, u nizu netočnih navoda moram prvo ovaj da je to politički inžinjering. Naime, prošle godine je gospodin Kajin tvrdio da je politički inžinjering zbog toga jer se zakon donosi prije izbora. Sad je 3 godine prije izbora. Prema tome, nije riječ o političkom inžinjeringu nego o volji naroda. Drugo, veli svaki drugi grad u Hrvatskoj ima proračun veći od Požeške županije. Nažalost svaki sedmi grad, svaki sedmi grad, negdje 20-ak, 20, 21 grad ima veći proračun od Osječke županije. I treće, primjer, nije jedini primjer eksteritorijalnosti. Ovaj, odite u Rakov Potok ovdje, vidjet ćete svi stanovnici Rakovog Potoka idu u Samobor kojem pripadaju kroz Općinu Sveta Nedelja i ne samo oni nego i druga sela.
Idu preko potoka?
Pa Rakovog Potoka, da.
Poštovani zastupnik Silvano Hrelja.
Ispravio bih netočan navod kolege Kajina da ima u Istri puno građana koji su protiv ovoga, protiv stvaranja novih općina. Ja moram istine radi reći, da u Funtani i Taru Vabrigi su ljudi raspoloženi za nove općine, to su bili i prije lokalnih izbora i to je atmosfera i danas. Drugo, legitimitet njihovim zahtjevima daju gradovi Vrsar, grad Poreč koji je prihvatio tu njihovu inicijativu i podržao inicijativu. Legitimitet zahtjevima daje i županijska skupština koja je isto tako podržavala njihovu inicijativu. Prema tome ne možemo se u tom dijelu preispitati. Ne ulazeći u sve ono šta je gospodin Kajin rekao o time ingu ovih izmjena. O tome bi se dalo razgovarati i tu bi se vjerojatno složili, ali o ovom cijenim da je korisno reći istinu.
U ime kluba SDP-a, poštovani zastupnik Zdenko Antešić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Gospodine državni tajniče sa suradnikom, kolegice i kolege. Stav kluba SDP-a je da treba jasno poštivati volju građana koji se na temelju Ustava i zakona žele organizirati u vlastitu jedinicu lokalne samouprave i takve inicijative gdje to ima smisla SDP će podržati. Međutim na predloženi zakonski tekst klub SDP-a ima ozbiljne primjedbe. Kada je riječ o osnivanju i pojmu općine valja naglasiti da Zakon o lokalnoj i područnoj (regionalnoj) samoupravi u članku 3. stavak 3. utvrđuje da se općine, gradovi i županije osnivaju zakonom, a u članku 4. općinu definira kao jedinicu lokalne samouprave koja se osniva u pravilu za područje više naseljenih mjesta koja predstavljaju prirodnu, gospodarsku i društvenu cjelinu te koja su povezana zajedničkim interesima stanovništva. U slučaju da se inicijativa nekih ovdje predloženih rješenja kao npr. Lopara, zatim općine, i još nekih drugih općina, vidi se da se radi o izuzetku. Dakle nova općina osniva se isključivo za jedno naselje što već na samom početku predstavlja jedan izuzetak. Dalje, Vlada Republike Hrvatske, odnosno središnji Državni ured za upravu u svojim programskim dokumentima zalaže se za stvarnu decentralizaciju, a protiv neracionalnog povećanja broja jedinice lokalne samouprave dok s druge strane u zakonsku proceduru stavlja zakon koji između ostaloga opetovano predlažu osnivanje novih općina koja nemaju ni materijalne ni kadrovske mogućnosti da ispunjavaju svoje ustavne obaveze, a u nekim slučajevima radi se i o prijedlozima koji nisu u potpunosti na zakonu osnovani. Pa eto, citirao bih iz informatora dakle sadržaj okvirnog programa decentralizacije to je ovdje dokument koji ovdje možemo pročitati jednu rečenicu koja evo citiram, govori: Postojeća iskustava sustava lokalne te posebice područne i regionalne samouprave ukazuju na potrebu značajnih promjena. S jedne strane neracionalno velik broj jedinica lokalne samouprave i zaposlenika u njezinim različitim upravnim tijelima utječu na razinu javne potrošnje dok s druge strane centralizacija mnogih upravnih djelatnosti je zapreka učinkovitijem radu tijela lokalne samouprave. Istovremeno postojeći sustav financiranja jedinice lokalne samouprave u pretežitom je dijelu neprimjeren, on onemogućava razvitak učinkovite komunalne infrastrukture i nerijetko nije u stanju odgovoriti na osnovne potrebe građana na području zdravstvene zaštite, socijalne skrbi, zapošljavanja, obrazovanja, kulture i zaštite okoliša. Dakle s jedne strane imamo stav upravo tijela koji predlaže promjenu zakona da se protivi dakle neracionalnom povećanju broja jedinica lokalnih samouprava koji nemaju objektivne mogućnosti da normalno zadovolje svoje građane, a po drugoj strani eto u proceduru dobivamo jedan zakonski tekst koji normalno koji dalje povećava i ovako velik broj jedinica lokalne samouprave. Druga interesantna stvar je, a to je evo upravo na inicijativu dakle evo imamo potpis predsjednika Vlade dr. Ive Sanadera, dakle radi se o inicijativi za osnivanje Općine Tar Vabriga koja je došla u proceduru 1. travnja 2004. godine gdje mišljenjem Vlade Republike Hrvatske ne podržava Prijedlog zakona o izmjeni Zakona o područjima županija, gradova i općina u Republici Hrvatskoj sa obrazloženjem, citiram: kaže, Vlada, citiram: Vlada Republike Hrvatske ističe da se načelno protivi osnivanju novih općina budući da smatra da usitnjene općine nedovoljnog financijskog potencijala neće moći obavljati poslove koje se na njih planira prenijeti decentralizacijom. Eto u potpisu predsjednik Vlade. Danas se nešto promijenilo u tom prijedlogu dakle općina Tar Vabriga, ovaj prijedlog je danas u redu, a da ne govorimo koliko može biti u redu prijedlog za osnivanjem Općine Drviš ili Općine Vinodol u Općini Vinodolskoj to je zapravo van svake pameti. Dalje u prijedlogu novoga zakona predlagatelj u člancima 30., 31. i 32. govori voluntaristički o mogućnostima osnivanju novih jedinica lokalnih samouprava ne navodeći načine na koji se mora provesti izjašnjavanje građana. Da li je to tajno izjašnjavanje, da li je to javno, da li je to nekakva anketa niti o rokovima u kojima te inicijative treba poslati u postupak što ostavlja mogućnost zloupotrebe i manipulacije u lokalnim sredinama, a što se u slučaju oko inicijative općine Lopara, općine Vinodolske i dogodilo. Dakle, postoji u praksi inicijativa koja traje 7 godina. I dakle, inicijativa koja traje 7 godina ona je i dan danas legitimna da se pokrene jedan ovakav postupak. Dalje, potrebno je u novom Prijedlogu propisati precizan način izjašnjavanja građana, da li tajno, javno ili referendum, i propisati krajnji rok za stavljanje inicijative u postupak, a to može biti, ne znam, da li 3, 6 ili 12 mjeseci. Ali u svakom slučaju ne smije se ostaviti prostor za manipulacije. Isto tako, u zakonskom prijedlogu je potpuno izostavljena potreba pribavljanja mišljenja predstavničkog tijela iz koje se izdvajaju nove jedinice lokalne samouprave, što je nedopustivo i zadire u ustavna prava jedinice lokalne samouprave i ostavlja mogućnost da svaka grupa ambicioznih građana na terenu koja ima uporište u Vladu osnuje svoju općinu. To jednostavno nije dobro jer pazite, svatko jasno da svatko ima pravo da se organizira u svoju općinu. Međutim, to njegovo pravo i u pravo onoga od koga se odvaja i to je, jednostavno je nedopustivo da se prema, kao što po ovom novom Prijedlogu, da se niti ne obavještava jedinica lokalne samouprave iz koje se odvaja neko naselje u novu općinu, da se uopće niti ne obavijesti. U članku, dalje, u članku 33. predviđeno je da će Vlada Republike Hrvatske raspisati izbore za članove predstavničkog tijela novoustrojenih jedinica lokalne samouprave u roku od 120 dana. Dakle, u roku od 4 mjeseca od stupanja na snagu ovoga Zakona. Već je o tome bilo nešto govora. Bilo bi svakako pošteno da ili ovaj Zakon se počne primjenjivati na dan održavanja narednih redovnih izbora ili treba, bilo bi minimum političkog poštenja, da se raspišu izbori na području i onog ostatka od kojih se amputira neko naselje. Jer evo, ja sam se malo igrao matematikom pa sam izračunao. Iz općine Vinodolske iz koje se odvaja općina Vinodol, dakle, općina Vinodolska ima 3 tisuće 555 sada stanovnika, a izdvaja se tisuću 790 stanovnika. Dakle, preko 50%, 50 cijela nešto posto. Znači, što to znači? To znači da u ostatku koji ostane nakon izdvajanja ovog dijela vlast nema nikakav politički legitimitet. Znači, manji dio ostaje, veći dio se izdvaja i na tom dijelu se provode izbori. Na ovom dijelu ostane ista vlast. Dakle, to je politički potpuno neprimjereno. Još je gora stvar u Gradu Ninu iz kojega se odvajaju Vrsi. Dakle, Grad Nin ima 4 tisuće 603 stanovnika, Vrsi, prijedlog Vrsi je odvajanje 2 tisuće 404 ili 52,2%. Znači to je još drastičnija situacija. Minimum, ponavljam, političkog poštenja, odnosno korektnosti bi bilo da se raspišu izbori na cijelom teritoriju i onda bi dobili legitimnu vlast na cijelom tom području. I eto, pri kraju da zaključim. Nakon izbornog inženjeringa na prošlim lokalnim izborima Vlada sada provodi zakonski inženjering kojim želi na terenu ostvariti, stvoriti enklave u vidu općina koje nemaju stvarne uvjete za zadovoljavanje potreba svojih stanovnika. U tome Vlada pristupa selektivno. Ne poštuje iste kriterije za sve inicijative i uvažava samo svoje uske stranačke interese i interese onih koji će omogućiti da se ti interesi ostvare. Sada imamo 549 općina i gradova u Republici Hrvatskoj i da se malo, evo da malo stvar karikiram, ja predlažem da svaki zastupnik ili svaki Vladin dužnosnik koji imalo drži do sebe predloži po jednu općinu tako da taj broj zaokružimo na okruglih 700. U svakom slučaju mi predlažemo da se ovaj Zakon zbog silnih manjkavosti povuče iz hitne procedure, da se on u jednoj mirnoj i tolerantnoj atmosferi raspravi u više čitanja te da se nakon njegovog usvajanja on počne primjenjivati nakon redovnih, nakon sljedećih redovnih izbora. Zakon je nedorečen, nekonzistentan, zanatski traljav, ostavlja mogućnosti manipulacije i to tako da svaka politička nomenklatura može prikrajati gradove i općine shodno tome kako stoji sa svojim vezama u Vladi i po svojoj želji. Zbog svega toga mi u SDP-u imamo velike rezerve prema ovom Zakonu i ne možemo ga u ovom obliku podržati. Hvala lijepa.
Hvala. Za Klub HNS-a poštovani zastupnik Antun Kapraljević. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. A Klub HNS-a neće podržati ovaj Zakon. Čak ni ja neću podržati ovaj Zakon i da mi se prihvati onaj moj amandman koji po treći put dajem, da se jedna općina za razliku od ovih svih amandmana koji se daju da se nešto novo stvori. Ja predlažem da se jedna općina ugasi i da bude na tragu onoga o čem su neki ovdje već govorili. Da onaj broj koji je svojevremeno općina i gradova napravljen, znači od 549, kad je HDZ išao zbrinuti svoje jurišnike i kad je osnovano toliko puno općina. Pa jurišnike, prve ljude u HDZ-u, kad nije imao kud staviti onda je osnovao općine da bi oni na izborima prošli, kupili fikuse, aute, tajnice i sve ono ostalo što ide. I zbog toga je to toliko osnovano iako u ovoj državi koja ima 4 i pol milijuna stanovnika, kad pogledamo u nekakvim razvijenim demokracijama takvu državu jedan gradonačelnik vodi. A mi smo na tragu Europske povelje o lokalnoj samoupravi i sa onim dijelom sa kojim se mi slažemo u svakom slučaju u HNS-u, a to je da treba poštivati volju građana. U jednoj takvoj volji građana sam i sam sudjelovao. Skupio sam potpise, raspisali smo referendum i izdvojili smo Grad Našice iz Požeško-slavonske županije, evo na svu sreću otišli smo prije ovih havarija i otišli u Osječko-baranjsku tako da mi u HNS-u podržavamo to da treba poštivati volju građana. Međutim, da bi se poštivala volja građana trebaju postojati i nekakvi preduvjeti, trebaju postojati nekakvi kriteriji i treba po nama uvažiti i uvažavati u svakom slučaju regionalne različitosti jer nije ista stvar osnovati općinu u Dalmaciji, u Istri, u Lici ili u Slavoniji jer ona općina sa tisuću 300 stanovnika ili sa 3 tisuće stanovnika u Dalmaciji ima proračun 5, 10 ili 15 puta veći nego onaj što ga ista takva općina ima u Slavoniji. U Slavoniji postoji i Općina Gunja koja ima 5 tisuća 300 stanovnika, od toga je 300 ljudi zaposleno, drugi su poljoprivrednici i znate vi koliko ta općina ima proračun? Milijun i 300 tisuća kuna. Na ovaj način ako idemo usitnjavati, a sad smo evo došli do brojke 560 trebalo bi u prvom redu razgovarati o decentralizaciji. Ovakvo usitnjavanje bez decentralizacije, ben Fond izravnanja nema nikakvog smisla. Postoje općine, spomenut ću jednu za koju se i zalažem da se jedan dio njen izdvoji u pripoji Našicama, to je Općina Donja Motičina, njen proračun je 700 tisuća kuna. Sa 700 tisuća kuna vjerujte mi kad poplaćaju ono sve što moraju poplaćati za kapitalne investicije im ostane 50 tisuća kuna. Daleko više su radili dok su bili mjesna zajednica. Sad sa tim novcem ne mogu napraviti ništa. Mi možemo osnovati općine i možemo ih osnivati vrlo jednostavno. Dozvolimo i u Zagrebu da se osnivaju općine, pa ja vjerujem da svaki kat mamutica će biti veći od ovih općina koje su sa 800, 828 ili ne znam koliko stanovnika i sigurno će svaki kat imati veći proračun nego te općine koje mi sad osnivamo. Zadnji put kad se išlo izglasavati ovako nešto to je bio politički zakon i sad je to politički zakon jer ne poštuje se volja građana nego se politički igra igra, tad nije bilo dovoljno glasova da se odigra ta igra, sad je vjerojatno ovim prihvaćanjem nekih amandmana ta politička igra pravilno odigrana i sad će biti dovoljno ruku da taj zakon prođe. Nije cilj naš ovdje da igramo političke igre, nego da napravimo sustav koji će moći kvalitetno funkcionirati. Moći će kvalitetno funkcionirati samo ako uvažimo regionalne različitosti. Mi ih na ovaj način ne uvažavamo. Ovo je politički zakon jer se priprema HDZ za izbore i onda je normalno da one dijelove gdje vidi da ima prilike napraviti neki bolji rezultat onda to izdvaja, stvara nove općine, tu pomaže malo i nekim koalicijskim partnerima ili već kako se drugačije neki zovu, pomaže i njima da i oni pokušaju smjestiti neke svoje ljude u razno-razne križaljke, u razno-razne kombinacije i ne znam do koje razine ćemo dozvoljavati da to tako ide. Da li ćemo svakom selu dozvoliti da postane općina pa nećemo imati načelnika, nego će imati selo načelnike, pa neće imati gradonačelnike pa će to svako selo tražiti i da bude grad i do koje razine i do kojeg broja, hoće to biti tisuću? Sad smo stali na 560, da li ćemo ići do tisuću? Jer vjerujte mi kako bude turizam se razvijao, kako na moru se bude bolje živjelo svako selo, svaki zaseok će tražiti da bude općina jer to je automatski smještanje pet ljudi ili deset ljudi ili ne znam koliko na nekakve funkcije i život od proračuna. Da li ćemo stati ili ćemo za svake izbore ići dijeliti Hrvatsku onako kako to nama u tom trenutku za politiku treba? Mi u HNS-u podržavamo sve inicijative i poštujemo volju građana, ali smatramo da bi se ta volja poštivala moraju postojati nekakva pravila i neki kriteriji, a ne može biti kriterij dogovor međustranački, zadovoljavanje nekakvih seoskih baja koji su tamo glavni u selu pa žele usput biti načelnici, to ne može biti kriterij, a pogotovo još ako imaju direktni link prema Vladi ili prema središnjem uredu pa im to prođe, ne želimo tako nešto podržati i zbog toga HNS neće podržati ovaj Zakon, kažem i pod uvjetom da prihvatite moj amandman o Donjoj Motičini ni ja neću glasati za ovo.
Ispravak netočnog navoda, poštovana zastupnica Zdenka Babić Petričević.
Gospodine predsjedniče, kolegice i kolege, kolega Kapravljević. HDZ ovim Zakonom koji je danas na dnevnomu redu ne čini ono što ste vi rekli da želi udomiti HDZ-ove jurišnike. HDZ-ovi jurišnici su se pojavili onda kad je to trebalo, HDZ-ovi jurišnici su se jurišali onda kad je to trebalo i stvarali su hrvatsku državu i danas ta suverena demokratska hrvatska država mora poštivati volju onih za koje vi stalno zagovarate, a to je da decentralizacija, volja lokalne samouprave, volja ljudi na terenu i na osnovu volje i obrazloženja ljudi sa terena donosi ovaj Zakon, a manje smo ih donijeli u dvije i pol godine nego što je koalicijska vlast osam puta mijenjala ovaj Zakon i računajte po svakom prijedlogu zakona tada po četiri općine, to je 32 općine. Prema tome, nije ono što vi kažete niti želimo udovoljavati željama seoskih baja. Ima i takvih, ali to nije način HDZ-ove Vlade koja vodi jednu odgovornu politiku, pa i prema seljacima, a ne seoskim bajama.
Hvala. Za klub HSS-a, poštovani zastupnik Ante Markov. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege! Klub HSS-a o ovoj temi uvijek ima jednako mišljenje. Ja sam u posljednjih pet godina gotovo uvijek govorio o ovoj temi i danas ću govoriti na potpuno isti način a to je da Klub HSS-a podržava sve inicijative građana koje su zasnovane na valjanoj pravnoj podlozi i uz valjanu proceduru kako to nalaže i propisuje zakon. Naravno, valjana procedura ovisi o valjanoj praksi. Do sada je praksa u Republici Hrvatskoj od početka primjene Zakona o lokalnoj i područnoj samoupravi od 93. na ovamo počivala na tome da se gotovo redovno svake godine osnivalo između deset i petnaest novih jedinica lokalne samouprave. Oni su bili izraz volje građana i ti građani su na neki način davali naloge zastupnicima da o tome raspravljaju i da o tome odlučuju. Naravno da uvijek postoji pojedinačni način promišljanja, da postoji i branjenje vlastitih stajališta ali mislim da se zastupnici poglavito u ovome ne bi smjeli voditi vlastitim nagonima niti isključivo štititi interese baš onog kraja iz kojeg dolaze jer naravno na taj način se ne bi u potpunosti upravo učinilo ono u čemu želimo a to je zaštititi na valjani način i proceduru ali i sadržaj. Zbog toga Klub HSS-a je uvijek ustvari podržavao a mislim da smo i u prošloj koalicijskoj Vladi iz Kluba HSS-a je osnovano četiri ili pet jedinica lokalne samouprave. Neke od ovih sada koje se predlažu također inicirao je Klub HSS-a i u tome ne vidimo ništa dvojbeno i ništa sporno. Dok god je praksa onakva kakva je bila za općine koje su se osnovale prije tri ili četiri godine a to je da postoje nažalost i izuzeci pa se općina može i osnovale su se općine iz samo jednog mjesta a ne iz više mjesta, osnovale su se općine koje možda nisu imale ukupnu gospodarsku mogućnost da bi djelovali kao samostalni gospodarski subjekti, osnovale su se i općine koje po prirodi stvari geografskom ili drugom smislu nisu mogle predstavljati samostalnu općinu. Pravo je pitanje kad bismo se danas pitali od svih općina koje smo osnovali da li je tima građanima gdje su se osnovale nove općine danas život bolji i da li bi ga oni nazvali da se napravio napredak u njihovoj općini ili ne. Ja mislim na osnovu iskustva makar u onim jedinicama lokalne samouprave u kojima sam učestvovao da se svugdje dogodio evidentan napredak u životu tih mjesta novih općina, da je došlo do ubrzane izgradnje infrastrukture, da je došlo do jednog ajmo to nazvati ambicioznog i euforičnog pokretanja cijele općine ili grada i da je to ustvari lako shvatljivo. Naime, i razlozi za odvajanje i odvajali su se upravo i uvijek se traže u neravnomjernom prihvaćanju u financijskom smislu, nerazumijevanju ili neimanju istih strateških ciljeva i to su izrijekom jasno uz političke motive koji mogu biti pokretač također osnivanja općina. Jer, sasvim je legitimno da i politički motivi mogu pokretati te općine. Ali po meni i po nama u Klubu HSS-a nije pitanje koliko će općina Republika Hrvatska imati, koliko općina i gradova. Pitanje je na koji način će oni biti organizirani, pitanje je kako će vertikalno i horizontalno biti postavljena ustroj unutar tih jedinica lokalne samouprave, da li svakoj općini trebaju isti instrumenti za održavanje komunalnog reda i uopće za održavanje javnog posla kojeg obavlja. Da li je možda u pitanju sadržaj a ne forma? Zbog čega bi i zbog čega ne bi u Istri bilo onoliko općina koliko ljudi u Istri žele da budu općina, ali da način na koji će funkcionirati općine bude prilagođen svakoj općini u odnosu na okolnosti koje imaju. Naravno da svaka općina nije bogata i da ne može biti bogata. Zato država treba osigurati strukturalne potpore za ona područja i one općine koje naprosto ne mogu privređivati ali tamo žive građani. Ne možemo za te građane reći da nemaju ista prava kao neki drugi. Prema tome, pitanje je na koji ćemo način organizirati sustav upravljanja u tim općinama i gradovima. Postoje iskustva u nama bliskim zemljama koje imaju veliki broj općina, gotovo bivše naše mjesne zajednice su kod njih općine. To je naša susjedna zemlja. Međutim, sustav upravljanja u toj susjednoj zemlji što se tiče općina i gradova je u smislu financijskog troška javnih službi daleko niži nego kod nas jer postoji vrlo jednostavni način upravljanja ne što se možda nama u našoj filozofiji i praksi usavršavanja i prakticiranja lokalne samouprave ponekad ne sviđa da budemo volonteri a da radimo, da imamo odgovornost a da ne moramo nužno za to biti plaćeni i da nam to bude jedini izvor prihoda. Prema tome, rasprava o lokalnoj samoupravi je jedna vrlo široka rasprava i ne bi se u njoj smjelo dogoditi da se povrijede inicijative građana, inicijative svih građana jer inicijative građana ipak moramo držati kao nešto što smo dužni postupati po njima. Zbog toga je za nas u Klubu HSS-a prihvatljive sve inicijative rekao sam koje su valjane u odnosu na proceduru i u odnosu na postojeći zakon, koje su valjane u odnosu na interese građana mi ih uvijek i sada ćemo ih podržati. Sada ćemo ih isto podržati iz razloga što držimo da te inicijative moraju biti podržane sve dok god se radi po onom modelu po kojem se danas u Hrvatskoj radi, po istom onom modelu po kojem smo osnovali i one općine od prije dvije godine i one od prije tri i one od prije četiri godine. Prema tome, naš model i naš način promišljanja ide u pravcu ako nešto ne valja u lokalnoj samoupravi nemojmo za to kažnjavati građane jer oni su najmanje krivi. Nemojmo kažnjavati one koji žele dati inicijativu. Trebamo dati pravolijek o načinu na koji ćemo organizirati lokalnu samoupravu da ne trošimo toliko koliko trošimo, da uvidimo da li treba poglavarstva, da li treba čitava infrastruktura profesionalaca u općinama koje imaju do 1000 stanovnika koje nemaju preko 4, 5 milijuna kuna prihoda i tako dalje i tako dalje. Naravno netko će postaviti pitanje dobro kuda nas vodi ovakvo nekontrolirano bujanje općina? Naravno da je i to za jednu ozbiljnu raspravu i da se na kraju i na razini politike ali i na razini civilnog društva i građana treba dati odgovor što je to što treba Hrvatskoj? Koji je to model koji je dobar za Hrvatsku? Ali ja vas uvjeravam i u najmanjoj općini koja ima vrlo mala sredstva, tamo gdje se općina osnovala pogledajte razmak od godine do tri pojavila se neka kvaliteta. Pojavila se neka kvaliteta u odnosu na ono gdje je bila prije. To je, ja sam duboko uvjeren da je to tako. Naravno ja respektiram sve probleme koje su iznijeli oni kojih se problemi tiču. Ja respektiram sve one koji imaju pravo i da se ne slažu politički sa nekim općinama. Sve je to potpuno legitimno i naravno da sve političke stranke imaju pravo braniti i štititi svoju vjerodostojnost, ali i svoju političku volju. Gospodarska općina je jedan od temeljnih izraza i u politici i filozofiji HSS-a i mi smo uvijek na ovaj način postupali. Mi ćemo gospodine državni tajniče uz jedan mali amandman koji se ne tiče sadržaja nego je formalne naravi. Radi se o promjeni naziva odnosno dodatku naziva postojeće općine ne mijenjajući niti sadržaj nego kažem samo formu koja, za koju nema nikakve prepreke, podržati ovaj Prijedlog zakona.
Zahvaljujem. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Uvažena zastupnica Ruža Lelić.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pa Hrvatska je 1990. godine imala 102 ustrojbene jedinice, a sada evo imamo 545. Povećanje je to od 5 puta od čega općine sačinjavaju 426 i gradovi, i 123 grada. Sada vidimo sa ovim Zakonom da će se broj jedinica lokalne samouprave i povećati, i regionalne samouprave i povećati no svakako moj, i htjela bih reći da postoji sigurno općina koje se ne mogu financirati, koje se preživljavaju od financijskog proračuna ili državnog proračuna ili od prodaje imovine. Ili ono što uspiju sakupiti sredstva u svoje proračune da to podijele sa plaćom. No svakako ja bih ipak htjela podržati demokratsku volju mještana tih mjesta kao što je evo i Štitar koji je pripadao gradu Županja. Ima 2 tisuće i 641 stanovnik. Županja je uložila velika sredstva za razvoj infrastrukture i raznih drugih objekata od javnog značaja u Štitatu no mještani Štitara odlučili su se da dalji put nastave samostalno i ja im želim u tome kao općini i kao pojedincima uspjeh. Podržala bih također i prijedlog da se otok koji se nalazi u našoj županiji, koji sada ima obilježje grada da dobije status grada i svakako podržavam da Sveta Nedjelja, evo najveća općina kako piše dobije status grada. To s pravom zaslužuje jer ima oko 20 tisuća stanovnika. Ima proračun 64 milijuna i mislim da u tome bez ikakve skromnosti mogu reći da ovako razvoj općine Sveta Nedjelja je doprinio naš kolega Kruno koji je bio načelnik općine od 1990. pa do 2005. Od treće, evo ispravljam od treće. Ali dovoljno dugo da je zaista sigurno doprinio ovakvom razvoju te općine koja se smatra među, smatra se najrazvijenom općinom u Republici Hrvatskoj. Evo ja čestitam svima ovim naseljima kojima, za koje, koji su mi bliže poznati. Znači Štitaru, Otoku i Svetoj Nedelji.
Zahvaljujem. Riječ ima uvažena zastupnica Biserka Perman.
Hvala lijepo. Gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Odmah na početku svoje rasprave želim reći da ne podržavam daljnje cijepkanje jedinica lokalne samouprave i ne podržavam osnivanje jedinica lokalne samouprave koje se sastoje od nekoliko naselja ili sela da ne kažem ulica sa ukupno nekoliko stotina stanovnika čak neovisno o njihovoj povezanosti u cjelinu. Ako se ovaj Zakon usvoji negativni efekti ovih promjena bit će vidljivi vrlo brzo. Prijedlogom ovog zakona povećava se broj jedinica lokalne samouprave ukupno za 9 novih jedinica, a na području Primorsko-Goranske županije za dvije nove jedinice. Osnivanjem novih jedinica lokalne samouprave pojavljuje se sumnja da njihov financijski potencijal kao i financijski potencijal okrnjenih jedinica u budućnosti neće biti dovoljan za obavljanje poslova koji su im zakonom dati u nadležnost tim više što novo predloženoj, novo predložene jedinice nisu dobile očitovanje Ministarstva financija. Daljnjim cjepkanjem jedinica lokalne samouprave nastaje i opasnost sporijeg gospodarskog razvitka jedinica koje se cijepaju budući da se u pravilu radi o jedinicama sa manjim proračunima pa se njihov razvoj može osigurati samo dodatnim financiranjem kroz razne potpore iz županijskih odnosno državnog proračuna što se neminovno odražava i na druge jedinice lokalne samouprave. Okvirnim programom decentralizacije u ovom mandatnom razdoblju kao jedna od zadaća predviđeno je iznalaženje modaliteta obaveznog udruživanja gradova i općina nedostatnog financijskog potencijala kako bi se stvorila osnova da oni s uspjehom obavljaju poslove i projekte od zajedničkog interesa koji nadilaze njihove pojedinačne financijske mogućnosti. Suprotno tome ovim se Zakonom osnivaju nove jedinice bez suglasnosti dosadašnjih jedinica kojima su pripadale. Štoviše njihovo mišljenje se čak i ne traži. Očitovanje županijske skupštine iz članka 31 nije obvezujuće pa samim tim nije ni bitno ni potrebno iako se promjene dešavaju na njezinom području. Člankom 32. Zakona Vlada Republike Hrvatske će izdati ili uskratiti prethodnu suglasnost svake inicijative za osnivanje nove jedinice ovisno o procjeni opravdanosti same inicijative no nije navedeno temeljem kojih kriterija će se vršiti ta procjena opravdanosti. Nije posebno predviđeno ni očitovanje Ministarstva financija o prijedlogu izvora financiranja svih njezinih obaveza odnosno o njihovom financijskom potencijalu. Praktični primjer ovakve prakse se već događa u ovom Prijedlogu zakona u članku 11. Njime se naime predviđa osnivanje općine Vinodol izdvajanjem iz sadašnje vinodolske općine usprkos negativnog i argumentima potkrepljenog očitovanja skupštine Primorsko-Goranske županije. Dakle protiv osnivanja općine Vinodol se izjasnilo Vijeće vinodolske općine i Županijska skupština prema realnom stanju na terenu i argumentima navedenim u obrazloženju, a koji se odnose na nepoštivanje zakonske procedure i što je mnogo važnije kidanjem Vinodolske općine dovodi se u pitanje njezin daljnji opstanak zbog drastičnog financijskog i gospodarskog slabljenja. I što dobivamo? Situaciju da će zbog umanjenja gospodarske snage u budućnosti vjerojatno doći do toga da se vinodolska općina rasformira i integrira u neku drugu jedinicu lokalne samouprave, možda u Općinu Vinodol. I što ćemo dobiti? Dobit ćemo istu stvar kao što imamo danas, ali s drugim imenom i eventualno drugom vladajućom garniturom na čelu jedinice, odnosno izborni inžinjering kao što je to već ranije rekao kolega Kajin. To je valjda recept kako vlast sa nacionalnog prenijeti na lokalni nivo. Ovakvo rješenje zapravo ukazuje na novi vid centralizacije države, jer ispada da se o cjelokupnom teritorijalnom ustroju Republike Hrvatske odlučuje isključivo na Markovom trgu broj 2. Ako se još k tome primjeni poznati principi podobnosti ispada da će vladajuća stranka ili koalicija na državnom nivou unutar jedinica lokalne, odnosno područne samouprave u kojima izgubi lokalne izbore moći političkom odlukom osnovati novu lokalnu jedinicu sastavljenu od mjesta, odnosno naselja u kojima je ta stranka ili koalicija dobila većinsku potporu birača, neovisno o objektivnim mogućnostima i resursima takve tvorevine. Kao razlog za donošenje zakona po hitnom postupku navodi se izražena volja građana za osnivanjem novih općina i područnim promjenama i to se podvlači pod kapu osobito važnih državnih razloga. No, ako se prisjetimo da su pojedince inicijative stare više godina, a istovremeno se neke druge inicijative bez obrazloženja odbacuju očito je da osobito važni državni razlozi ne postoje, tim više što su lokalnu izbori održani tek pred nešto više od godinu dana. Primjer odbacivanja volje građana bez obrazloženja je još jedan primjer iz Primorsko-goranske županije. Inicijativa za osnivanjem Općine Kukuljanovo, izdvajanjem iz Grada Bakra. Ta je inicijativa bila razmatrana na sjednici Vlade 3. ožujka prošle godine i čak je uvrštena u prijedlog zakona, no prije konačnog upućivanja u saborsku proceduru od nje se je odustalo iz nikad obrazloženih razloga. S obzirom na činjenicu da smo svi mi ovdje izabrani voljom građana kao njihovi posrednici putem kojih upućuju svoje prijedloge i zahtjeve u najviša državna tijela na odlučivanje uprkos svog osobnog stava protiv daljnjeg cjepkanja jedinica lokalne samouprave, ja moram uvažiti volju građana Kukuljanova te upućujem amandman za osnivanje njihove općine. Ovdje moram istaknuti činjenice da postoji pozitivno mišljenje Gradskog vijeća Grada Bakra da je Županijska skupština dala negativno mišljenje i posebno ističem da su inicijativu potpisala 544 od ukupno 912 građana koliko bi brojila ova općina, dakle 60% ukupnog broja stanovnika. Vlada bi uvažavanjem ovog argumenta kao najvažnijeg prilikom donošenja konačne odluke o sudbini njihove inicijative dokazala da poštivanje vlastitog, dokazala poštivanje vlastitog obrazloženja građana o, vlastitog obrazloženja zakona o poštivanju volje građana. Još u uvodu rasprave o ovom zakonu prošle godine rečeno je da se uvode promjene naziva naselja tamo gdje je stvarno došlo do promjene naziva, brisanje naziva, odnosno naselja koja su prestala postojati kao samostalna i uvođenje novih naselja koja su u međuvremenu nastala kao samostalna naselja. Ako se to željelo ažurirati, zašto se to nije učinilo? Primjerice, u Primorsko-goranskoj županiji imamo naselje Bakar Bio unutar grada Bakra. Pitam se gdje je ostatak Bakra. Nestali su također deseci naselja upravo u vinodolskoj općini. Kako? Čijom odlukom? Kojom procedurom? Čini se da je to napravljeno jer se prošle godine na brzinu nije znalo razlučiti koje naselje kamo pripada pa se između dva čitanja zakona jednostavno izbrisalo doslovno sva. No od tada je prošlo više od godinu dana, a izbrisana naselja i dalje su u zemlji Nedođiji. Ima takvih slučajeva i u drugim županijama, primjerice Kraj Gornji, sjeverni dio u Općini Dubravica u Zagrebačkoj županiji. Ostatak Kraja Gornjega naravno nigdje nema, a mnoga su naselja podijeljena između dvaju jedinica lokalne samouprave poput Berlina prije pada zida. Želim podvući još jedan detalj. Osnivanjem novih općina i raspisivanjem izbora u njima postojeća predstavnička tijela u okrnjenim jedinicama gube legitimitet, što se posebice odnosi na jedinice gdje se izdvaja veliki postotak stanovništva, kao što je primjerice Funta gdje se izdvaja 31%, Vinodol gdje se izdvaja 50% ili Vrsi izdvajanjem čak 52% žitelja. Zbog svega ovdje narečenog ja u ovakvoj formi neću moći podržati ovaj zakon. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Riječi ima uvaženi zastupnik Lino Červar. Negdje u dvorani. Oprostite, replika, uvaženi zastupnik Antešić. Malo smo umorni.
Hvala lijepa. Govoreći o tome, o uvažavanju mišljenja građana ja bih naglasio još jedanput mišljenje Vlade Republike Hrvatske od 1. travnja 2004. godine na inicijativu za odvajanje Općine Tar Vabriga iz područja Grada Poreča. Citiram doktora Ivu Sanadera, predsjednika Vlade koji govori: "Vlada Republike Hrvatske ističe da se protivi osnivanju novih općina, budući da smatra da usitnjene općine nedovoljnog financijskog potencijala neće moći obavljati poslove koje se na njih planira prenijeti decentralizacijom.". Dakle, 2004. godine. Evo, 2004. 1. travnja mišljenje je bilo negativno. Danas, evo dakle danas, dvije godine natrag, nakon toga mišljenje je pozitivno i uvršteno u zakonsku proceduru. Možete li vi meni kolegice obrazložiti o čemu se tu radi? Ja to uopće ne razumijem. Kako može vjerodostojni predsjednik Vlade danas imati jedno mišljenje o istoj stvari, sutra drugo mišljenje? To je meni apsolutno nerazumljivo. Pa vas molim da mi pokušate to objasniti. Hvala lijepo.
Odgovor na repliku.
Pa evo, ja mogu u ovom mom odgovoru na repliku samo reći, kao što sam i maloprije spomenula kad sam govorila o ovom zajmu za dovršenje autoceste Rijeka-Zagreb da je ova Vlada na čitavom nizu primjera povukla određene poteze koje je kasnije ili povukla, donijela određene odluke koje je kasnije povukla, povukla razno razne poteze koje nikada nije provela u praksi. Pa jedan od tih je valjda i ovaj. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastupnik Tomislav Čuljak.
Gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Evo do sada je Vukovarsko-srijemska županija imala četiri grada, Vukovar, Vinkovci, Županja i Ilok i županiju čine i 26 općina. Ovim Konačnim prijedlogom Zakona o područjima županija, gradova i općina i nadalje će u županiji biti 26 općina zato što je mjesto Štitar predloženo kao nova općina, a županija bi dobila peti grad, grad Otok. Podržavam prijedlog da Otok postane peti grad u Vukovarsko-srijemskoj županiji, ali isto tkao podržavam i izdvajanje općine štitar iz grada Županje. I jedno i drugo je volja građana kao što je volja građana grada Otoka ali i čitave županije Vukovarsko-srijemske za formiranje grada Otoka, tako isto je volja mještana Štitara za izdvajanje iz Županje, a naravno s tim se slažu i građani grada Županje. Sve ovo obrazložit ću sa nekoliko svojih razmišljanja. Proces urbanizacije u Hrvatskoj znakovito sve više jača pa se i postotak gradskog stanovništva postupno povećava. Urbanizacija po svojoj definiciji podrazumijeva razvoj gradova i povećanje broja gradskog stanovništva, ali i preobražaj seoskih naselja u gradska i širenje gradskog načina života. Preobražaj seoskog naselja osobito je vidljiv u Općini Otok. U samom mjestu Otok u Vukovarsko-srijemskoj županiji koje je u svakom pogledu poprimilo obilježja grada i gradskog načina života. Općina Otok u čijem sastavu su mjesta Otok i Komletinci sa nešto manje od 8 tisuća stanovnika je jedna takva društvena zajednica koja je doživjela zahvaljujući naporima generacija, transformaciju stanovništva, napredak gospodarstva, podizanje općeg standarda i visoku urbaniziranost svojih naselja. Idući kroz povijest mjesto Otok spominje se još davne 1333. godine a već 1873. godine ovo je mjesto imalo status općine i upravne funkcije. Otok zauzima središnje geografski i geoprometni i administrativno upravni položaj koji se nalazi u samom srcu Vukovarsko-srijemske županije u okruženju četiri grada županije. Otok je specifično mjesto koje ima svoje prepoznatljivo prirodno bogatstvo od nacionalnog značaja, šume hrasta lužnjaka koje čine sastavni dio nacionalne ekološke jezgre, zaštićene krajolike uz vodotok virova, plodne oranice, ali i kulturno i društveno bogatstvo. Diči se i Suvarom, spomenikom najviše kulturne vrijednosti jedinstveni u ovom dijelu Europe, a ima i niz turističkih potencijala koje razvija u sklopu turističke zajednice. Najveće bogatstvo ovog područja je narod koji je tijekom bogate povijesti doseljavao na prostor iz Dalmacije, Bosne i Hercegovine, Like i drugih hrvatskih krajeva, obogaćujući još više slavonski šokački mentalitet i opće društveni i kulturni život. Volonterskim radovima i djelovanjem kroz 60 različitih udruga, klubova, društava i zajednica. Bogat društveni život je i bilo polazište za tiskanje otočkog lista, mjesečnika koji već sedmu godinu redovito izlazi. Tijekom Domovinskog rata na području općine poginulo je 75 branitelja, a pretrpljene su i znatne materijalne štete. Unatoč stradanjima uspješno je obnovljena i izgrađena komunalna infrastruktura koja otoku daje obrise grada. Gradi se nova gospodarska zona u Otoku koja naravno ima cilj otvaranje novih radnih mjesta, a samim tim je i jamac ostanka stanovništva na ovim prostorima. Nadam se da ćemo prirodnom, društvenom i svekolikom bogatstvu našeg slavonskog Otoka pridodati i status grada i u još većoj mjeri zainteresirati potencijalne investitore u Otočke resurse. Dakle logičan slijed stanja bilo je pokretanje postupka utvrđivanje Općine Otok za stjecanje statusa grada koji je u formi Konačnog prijedloga Zakona o područjima županija, gradova i općina već prihvatila Vlada Republike Hrvatske, Odbor za lokalnu i područnu samoupravu, a nadam se da će na radost naših otočana to potvrditi i ovaj Hrvatski sabor i time ispuniti volju građana na koju se često svi skupa pozivamo. Hvala.
Replika, uvaženi zastupnik Antešić.
Evo uvaženi kolega u nekoliko navrata govorite o volji građana. Sad ja postavljam jedno pitanje. Da li mišljenje gradskog, općinskog vijeća i mišljenje županijskog vijeća predstavlja volju građana? Da li ono reprezentira volju građana? Mi imamo slučaj u Općini Vinodolskoj gdje je mišljenje općinskog vijeća i mišljenje županijske skupštine u kojoj Općina Vinodolska postoji, negativno. Obrazloženo negativno. Zašto? Zato jer je da budem jednostavan i precizan, Općina Vinodolska jad i od toga jada mi sada radimo dva jada, amputiramo 50% političkog tijela iz te općine u novu općinu koja je, a znamo na čiju inicijativu, na inicijativu lokalnog HDZ-ovskog šerifa i želimo dakle napraviti jedan ne više izborni nego zapravo zakonski inžinjering da se dobije još jedna enklava ova HDZ-ovska na tom području. I na koji način, kako vi onda objašnjavate tu volju građana? Da li općinsko vijeće i županjska skupština ne reprezentira volju građana? Čiju volju oni reprezentiraju?
Odgovor na repliku.
Ja neznam da li ste vi mene slušali, ja sam govorio o volji mještana Otoka, o volji mještana, o volji žitelja Županije vukovarsko-srijemske i o volji štitara iz Županje i građana Županje i rekao sam da je to nepodijeljena želja mještana Otoka, znači nije ništa, nije sporno da svi Otočani žele status grada, da svi žitelji Vukovarsko-srijemske županije misle i žele da Otok postane grad, jer svi zajedno mislimo i želimo i vjerujemo da Otok po svojim predispozicijama već sada jeste grad.
Replika, uvaženi zastupnik Jurjević. Izvolite.
Pa evo ja podržavam argumente kolege Čuljka i zaista nemam ništa protiv, evo podržavam neka Otok i Kutjevo budu grad a ne općine, spreman sam za to glasati, jer za to su žitelji tih općina, zato su, za to je županijska skupština. Ali imate dakle ovdje pokušaj koji će se ostvariti većinom glasova ovdje da se općina Vinodolska rascijepi i to tako da vam se oduzme preko 50% njezinog tijela mimo volje općinskog vijeća, mimo volje županijske skupštine. Idealan primjer poštivanja volje građana, idealan primjer nepoštivanja volje građana. Sasvim slučajno u općini Vinodolskoj na vlasti je SDP i imate sada se stvaraju nove, evo drago mi je da je došao državni tajnik pa da on to meni objasni. Nikako mi ne ide u glavu, možda je kasna ura. Zbog čega se vrši ovakvo nasilje prvo nad voljom građana, što je samo po sebi neprirodno. I drugo, možemo mi to umotati u koji hoćemo celofan, radi se o čistoj politici, radi se o tome da se ustvari negira volja koja je bila na izborima i to stvaranje nove, evo, općine mimo volje onih koji tamo žive. Ako je to tako to se zove političko nasilje i nikako drukčije. Ja to tako gledam. Svaka čast ovom prijedlogu o kojem vi govorite, spreman sam dignit obje ruke za njega, a za ovaj nikako. On je nelogičan, nenormalan. Nenormalan. Bilo koja stranka bili, to je nenormalno.
Odgovor na repliku.
Pa evo reći ću vam u općini Otok, da se ona prekroji i da se napravi i pretvori u 10 općina, u svih 10 općina bi opet pobijedio HDZ. Ovime se ne mijenja to. U općini Otok se radi isključivo o volji građana, o volji mještana koji žele status grada i koji ovim prijedlogom to i dobivaju.
Znači ekvivalent tome i u ovoj drugoj općini će pobijedit SDP? … [[Upadica se ne razumije.]] Kad se protivite jednoj. Uvaženi zastupnik Zdenko Antešić.
Gospodine potpredsjedniče, uvaženi državni tajniče sa suradnikom, kolegice i kolege. Ja ću reći samo nekoliko riječi zašto mislim da jednu otočku sredinu poput Raba. Ne mislim na otok u Slavoniji, svaka čast evo kao što je kolega Jurjević rekao. Ja sam za, poštivam volju i za to jesam. Zašto jednu otočku sredinu, jedan Grad Rab koji se diči statusom grada 2 tisuće i 16 godina. Dakle, Grad Rab je 2 tisuće i 16 godina ima status dakle grada i izuzev 6 mjeseci u svojoj dugoj povijesti i to 1938. godine kad je iz istog razloga kao i danas bio pokušaj da se napravi još jedna, dakle, da se on podijeli. Cijeli taj dugi period on je jedinstvena jedinica, samoupravna jedinica i on je tako građen. Grad Rab, odnosno, obuhvaća još uvijek cijelo područje otoka Raba sa nekim pripadajućim otočićima i on je građen zrakasto. On se ne može dijeliti. On se može amputirati. Dio njega se može amputirati. On je centar i od centra zrakasto idu ceste prema svim naseljima. I sada jedno naselje, Lopar, želi se odvojiti u općinu i to je legitimni i legalan zahtjev. On je kako stvari stoje na tragu da bude usvojen i Grad, odnosno otok Rab će sada imati 2 jedinice. Bit će Grad Rab, odnosno ono što ostane će biti Grad Rab, a ovo će biti općina Lopar. Zašto do toga dolazi? Dolazi do toga zato jer jedna grupica ambicioznih dečki žele biti načelnici općina, a oni stjecajem okolnosti, načelnik jedan želi biti načelnik općine, a stjecajem okolnosti u predizbornoj kampanji premijer je bio u posjetu jednom od njih i bio je lijepo ugošćen i njemu je obećano da će dobiti općinu Lopar. I to se sada obećanje ostvaruje i cijeli ovaj Zakon je zapravo posljedica toga. I evo, ja to odgovorno tvrdim, znam što govorim. A nema nikakvog ni ekonomskog ni povijesnog ni sociološkog ni bilo kakvog razloga da se formira, ja govorim sada općina Lopar izuzev ovoga što sam rekao. I zato volim da stvari nazovem onako kako one jesu i to je to. Dakle, općina Loper će nastati kao posljedica jednog dogovora sa predizborne kampanje HDZ-a na otoku Rabu. I uz to onda kao pride, kao žunta da bude malo, da se tako izrazim, će se, je li, općina Vinodolska jer je tamo isto lokalni HDZ-ovski, kako netko voli nazivati, ajmo reći, čovjek kojemu se isto omililo mjesto načelnika općine. E pa sad ćemo mi općinu Vinodolsku, koja ne znam da li vi ovdje znate o čemu se radi. Općina Vinodolska to je ono iza Crikvenice i Novog Vinodolskog, ona dolina koja obuhvaća Bribir, Grižane i ono jad naselje. Sveukupno ta općina ima 3 i pol tisuće stanovnika, ima proračun par milijuna kuna. I sad ćemo mi taj jad pretvoriti u dva jada. Zato da bi neki dečki ovako bili, da bi se zvali načelnici općina. A jasno, znamo koje su boje. Boje su zna se koje boje političke. I to je to. To je znači decentralizacija, to je zadovoljavanje volje naroda, to je zadovoljavanje komunalne politike, socijale, kulture, sporta i sve ono što spada uz to. Posebna priča je također općina koja se je prijedlog Terviš iz općine, iz Grada Pazina. Mislim, to vam je čista nakarada. Ako pogledate u kartu Grada Pazina i što se tamo dešava, kako je to, koja se enklava tamo stvara. Pa San Marino je beba u odnosu na Italiju. Tamo se zapravo unutar jedne općine stvara enklava za koju znamo koja inicijativa dolazi iz kojih krugova. Pa se čudim, evo ja se čudim Vladi, ne čudim se gospodinu Palariću jer on je službenik koji mora raditi ono što mu se naredi inače će raditi nešto drugo, ja njega potpuno razumijem, ali čudim se Vladi da potpada pod utjecaj takvih inicijativa koje nemaju nikakve opravdane logike. Ja usko govoreći mene ova inicijativa u Loparu politički odgovara. Dapače, ja ću nju jako dobro kapitalizirati, uvjeravam vas u to, ali nema nikakve logike, ja ne robujem tome, ali znam, ja sam bio i gradonačelnik Grada Raba, znam šta to znači, znam koliko je u to naselje uloženo sredstava, ja sam uvijek imao problema u drugim naseljima jer sam bio optuživan da se najviše sredstava ulaže upravo u naselje Lopar i sada kada je gotova kompletna infrastruktura i kada je se Lopar razvio e sada će ti par dečki, odnosno neki od njih žele mu se, pomililo mu se biti načelnik općine. Pa neka, dapače. Ja čestitam na tome, ali uvjeravam vas da to nije dobro. To ne vodi napretku, ne vodi ničemu dobrome već jednostavno usitnjavanje i podilaženje tih inicijativa sa terena koji nemaju nikakvoga opravdanja izuzev čistog političkog politikanskog i podilaženja tim lokalnim dečkima. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Replika, uvaženi zastupnik Topić.
Gospodine potpredsjedniče Sabora, uvaženi kolega, mislim je ovdje replicirati iz više razloga. Jedan od razloga mislim da je to neprihvatljivo i jedan dio naših građana određena mjesta nazivati i stalno ponavljati jad i samo jad i bit će još veći jad mislim da to kao odgovorni zastupnici ne možemo takve kvalifikacije nikome davati pogotovo kad takve kvalifikacije dolaze iz stranke koja navodno se zalaže za ljude, za obične ljude. To je s jedne strane, a sad idemo malo i na meritum stvari, a to je ta vaša rasprava koja je čisto uska iz vaše vizure otoka i mjesta Lopara i ne možete okrivljivati Vladu, ja isto imam određene primjedbe da li je ovakav Zakon u redu, da li su nam potrebno toliko općina itd., ali optuživati Vladu da ne uvažava volju građana i da je to samo manipulacija, da je to samo politikantstvo, to je skroz neprihvatljivo. Mi imamo primjera iz naše sredine, evo primjer otoka Murtera. Otok Murter, općina Tisno je bila nekad sjedište općine u kojoj je bila općina, današnja Općina Tisno, Općina Pirovac i sama Općina Murter i volja građana je bila iako smo mi, tj. HDZ imao je lokalnu vlast, imao je vlast u Općini Tisno, ali je normalno dao suglasnost i uvažio je želju jednog dijela otoka, ista je slika otoka koji se želio izdvojiti u samostalnu Općinu Murter i činjenica je to, nastala je Općina Murter, čak tamo HDZ nije na vlasti. Isti slučaj je, evo sada imamo i sa Općinom Tribunj koja se želi izdvojiti, mjesto Tribunj iz općine, odnosno Grada Vodice. Sad je to drugo pitanje. Je li to opravdano ekonomski ili nije, ali je činjenica da je ova Vlada i politika HDZ-a bila ta da se uvažavala volja građana.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku.
… [[Govornik naknadno uključen.]] ili slušali, a mislim da … [[Govornik nije uključen, ne razumije se.]] jedan proračun i sad taj jad od proračuna ćemo pretvoriti u dva jada. Ali kad govorimo o volji građana da li ima pravo onaj npr. ovaj dio iz kojega se odvaja Općina Vinodolska, dakle da li taj dio koji ostaje ima ikakva prava, da li ti građani koji ostaju imaju ikakva prava da o tome nešto kažu? Dakle, njima se amputira polovica teritorija, kod njih ostaje vlast ista, da li oni imaju ikakva prava ili imaju samo prava ti šerifi koji žele svoj teritorij, žele biti načelnici općine? Znači samo oni imaju prava, a ta polovica ostatka građana oni nemaju nikakva prava po vama. Znači to je volja građana, samo ovaj dio, a ovaj potpuno nije.
Uvaženi zastupnik Poropat, replika.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa uvaženi kolega Antešić je vrlo slikovito rekao da Prijedlog zakona kaže da će se na teritoriju otoka Raba stvoriti još jedna Općina Lopar je li tako, što će on vrlo dobro kapitalizirati. Ja vjerujem da je upravo smatrao to da upravo na lokalnim izborima je taj dio otoka Raba bio možda u suprotnosti s glasanjem onog ostalog što je bilo na ostalom dijelu teritorija Raba. Da li je to tako i ako je to tako treba stvarno vidjeti da li je to volja građana ili nije.
Odgovor na repliku.
Pa ako govorimo o volji građana konkretno otoka Raba jasno u, zapravo nikad nije ni pravo izjašnjavanje o volji građana provedeno. Gledajte, inicijativa za pokretanje Općine Lopar je trajala 22 mjeseca, dakle skoro dvije godine, evo i sada bez da bi se ta inicijativa ajmo na neki način osvježila, dakle bez da bi se došlo do realnog mišljenja šta narod želi, odnosno šta građani žele ta inicijativa evo ide ponovo u proceduru. Ja nisam siguran da ovih ne znam koliko je 7 stotina potpisa skupljeno da svi danas isto misle, odnosno znam na koji način su potpisi prikupljani. Jako dobro znam da kako se išlo u anketiranje građana po kućama i skupljalo potpise jesi ti za ovo, ako nisi zna se šta će biti itd. Zato sam i u ime kluba govorio da treba jasno propisati načine objektivnog izjašnjavanja građana da se stvarno dobije volja građana jer to ovaj Zakon ne regulira i on ostavlja upravo mogućnost manipuliranja pojedinih političkih skupina ili nekakvih drugih da mogu manipulirati zavisno o situaciji kako im odgovara.
Replika, uvažena zastupnica Zdenka Babić Petričević.
Gospodine dopredsjedniče! Kolega Antešić, iako ste opovrgnuli već gospodinu kolegi Jozi Topiću da niste izgovorili za jedan dio našeg teritorija jad. Nema teritorija u Republici Hrvatskoj kojeg možete iz bilo kojeg razloga nazvati jad pa i onda kad nije gospodarski razvijen i kad nažalost nema puno svijeta onoliko koliko mi želimo. Sigurno vi imate pravo ne dozvoljavati odnosno protiviti se tomu da se stvara veliki broj lokalnih jedinica na području Republike Hrvatske ali na jedan primjereniji način. Ja nažalost ne znam taj dio dobro domovine kao vi, prošla sam dva puta kroz to područje, lijepo je a Birbir je isto lijep pa možda svojom ljepotom će doprinijeti ti ljudi da se stvori mogućnost opstanka i života tih ljudi i na tom području. No međutim, naveli ste drugi razlog stvaranje jedne nove općine zbog toga što je predsjednik Vlade Republike Hrvatske bio ugodno primljen, zbog jednog gostoprimstva u jednoj maloj općini odnosno za sada još ne općina, u jednom malom mjestu. To sigurno nije razlog. Rekla sam vam da u vrijeme koalicijske vlasti ovaj zakon se mijenjao osam puta. Rekla sam da su trideset i dvije općine osnovane. U četiri godine mandata koalicijske vlasti osnovano je trideset i sedam općina, znači premijer Račan je bio trideset i sedam puta dobro primljen i jeo janjetinu.
Odgovor na repliku.
Pa uvažena i zgodna kolegice, vi isto meni, vi ste sami potvrdili da govorimo o vinodolskoj dolini, ja sam nju gotovo cijelu propješačio i jako dobro znam o čemu govorim. I nije dobro kad izvrćete moje riječi na način da one imaju drugi smisao. Ja još jedanput ponavljam da proračun općine Vinodolski je jad i on ne može zadovoljiti potrebe građana koji žive na tom području i sada mi nećemo povećati, dakle mi sada s ovim prijedlogom nećemo povećati prihode te općine ali ćemo debelo povećati rashode. Znači, sad će biti još jedan gospodin načelnik, bit će ne znam što još sve treba a građani će imati svoju općinu i oni će biti sretni. I to je lijepo i to je bogatstvo. A upravo je upravo ono što ću ja još jedanput ponoviti. Upravo je to istina, zbog toga je ova procedura za općinom Lopar išla ovdje sada pred Sabor upravo iz onog razloga koji sam spomenuo na početku i sada potvrđujem.
Zahvaljujem. Replika uvaženi zastupnik Kapraljević.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa evo, kolega Antešić kad gledam na koji način se otkidaju dijelovi općina i gradova i na koji način se nelogično preskaču određena naselja kao što je to u slučaju Pazina i općine Trviž pa dođe mi da vam predložim da vi u vašem Rabu pokušate nagovoriti tamo mještane da prihvate ovo moje naselje Seona koje bi ja htio izdvojiti iz općine Motičina pa da ga mi pokušamo pripojiti gradu Rabu da vi ne budete na gubitku, a ja vam vjerujte mi ja ću vrlo jednostavno mještane Seone nagovoriti da pristanu na to jer vi sigurno imate veći proračun od 800 tisuća kuna koliki je proračun njihov i općine Donja Motičina u kojoj se oni trenutno nalaze. Pa evo ja bih vas zamolio da vi za iduće ako ne možemo sada, moj amandman neće proći, ali da za šest mjeseci damo u proceduru novi prijedlog pa da pokušamo naselje Seona pripojiti gradu Rabu.
Odgovor na repliku poštovani zastupnik Zdenko Antešić.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Gospodine Kapraljeviću, vaša inicijativa je svakako hvale vrijedna i ja obećajem da ću je ozbiljno razmotriti, međutim ja bih imao jedan kontra prijedlog koji bi isto bio tako dobar ako ne još i bolji. Mislim da bi bilo jako zgodno naselje oko upravne zgrade INA-e pa neka obuhvaća jedno dvadesetak kuća okolo još pretvoriti u općinu, izdvojiti iz sastava grada Zagreba i pretvoriti u općinu. I ja mislim da bi ta općina bila jedna od najbogatijih općina u Europi. Pa zašto ne bi to napravili? Pa ti stanovnici koji budu recimo neka imaju petstotinjak stanovnika pa oni će imati takav proračun, oni će u takvom blagostanju živjeti da oni neće zapravo znati kuda sa novcem. Pa šta ne bi to bilo prekrasno? Šta nije to možda i bolja ideja nego ova koju ste vi rekli?
Poštovani zastupnik Anton Peruško. Izvolite!
Hvala. Gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, gospodine državni tajniče sa suradnikom! Podsjetit ću da smo kod uvrštavanja ove točke dnevnog reda u tekuću sjednicu Hrvatskoga sabora u ime Kluba SDP-a tražili da se sa ovog prijedloga zakona skine hitnost postupka i mislim da je to bio jedini razuman i ja bih rekao rezonski prijedlog i da ga je valjalo uvažiti jer nema zaista nikakvog razloga da se ovaj zakon donosi po hitnom postupku. Predlagač je mogao otvoriti raspravu u ovoj sabornici kao što je otvorio, mogao je saslušati klubove, mogao je saslušati zastupnike, izvršiti i dodatne konzultacije i eventualno preispitati neke prijedloge koji su uvršteni u ovaj konačni prijedlog zakona i vjerojatno postići veće suglasje kod donošenja ovog zakona. Predlagač se poziva na članak 159. poslovnika i sve ovo što je dao u obrazloženju razloga za donošenje ovog zakona po hitnom postupku je zaista u suštini potpuno u suprotnosti sa člankom 159. i to obrazloženje ni u kom slučaju nije moguće prihvatiti. Pored toga predlagač govori da su uzeti svi prijedlozi i sve inicijative koje su do sada došle sa terena i koje su imale propisanu proceduru ja bih ustvrdio da to zaista nije točno i u najmanju ruku znam da je sa područja Istarske županije odakle dolazim bio i prijedlog za formiranje nove općine Štinjan. Što ja o tome mislim neka ostane za mene. Nisam sada prisiljen da se izjašnjavam. I znam da je bio prijedlog za općinu Kukuljanovo. Prema tome obrazloženje da su svi prijedlozi uzeti ne može ni u kom slučaju stajati. Ja se sjećam 1993. godine kad je kao što smo rekli od 132 općine koje su u Hrvatskoj tada egzistirale prvi put ustrojeno novo teritorijalno ustrojstvo u Republici Hrvatskoj sa preko 500 jedinica lokalne i regionalne samouprave i valja reći da zaista zakon je polučio određene vrlo pozitivne rezultate. Bilo je i negativnih primjera, primjera općina koje su same sebi bile svrha i koje ni u kom slučaju nisu mogle naći opravdanje. Znamo i kada, kako je tada politička karta Hrvatske crtana. Znam konkretno iz područja Istarske županije na primjer u općini Raša dva naselja koja su, jedna je enklava pripojena općini Raša a stvarno pripadaju gradu Labinu. Do tih naselja se ni ne može doći a da se ne prelazi cestom preko područja grada Labina. Dobro, nisu to nikakve granice međutim to ukazuje na način kako je politička karta Hrvatske tada crtana jasno uz sugestiju određenih članova stranke koja je tada bila na vlasti, a zna se koja je stranka bila na vlasti. I nakon toga slijedile su i druge inicijative ali uvijek u pravcu stvaranja novih općina, novih gradova i nikako da taj proces stane. Ja znam da ga je, nije moguće ni praktički zaustaviti. Ja znam da valja poštivati volju građana i ja se zalažem za poštivanje te volje građana, ali po jasno, unaprijed predviđenim i zadanim kriterijima koji moraju biti poštivani, a u ovom prijedlogu koji je danas pred nama i koji će vjerojatno voljom većine biti usvojen očito je da ti kriteriji nisu bili poštivani već da se radi o jednom političkom zakonu i ne znam koja je bila žurba da ga zaista donosimo kad je do redovnih lokalnih izbora preko 3 godine. I sada vidite dešava se da je u članku 33. Konačnog prijedloga ovog zakona predviđeno da se izbori u roku od 120 dana održe u onim jedinicama koje su nastale odvajanjem od postojećih, a ovo što je kolega Antešić i drugi kolege isticali u raspravi radi se o nekim općinama na primjer Vinodolska općina, pa zatim grad Nin pa i Funtana na neki način gdje gotovo pola političkog tijela ili više od polovice političkog tijela se odvaja ali se izbori je predviđeno po članku 33. ovog Zakona da se održe samo u ovim novonastalim ajmo reći jedinicama lokalne samouprave a ne … [[Govornik se ne razumije zbog smetnje na snimci.]] I to nije jednostavno dobro jer je svakako politička struktura promijenjena i ukoliko se ide na izbore u novostvorenim onda je neminovno po meni da se ide na izbore i u onom ostatku i tada se bojim da bih ja izgubio kolegu Antešića koji bi u tim ponovljenim izborima ponovno bio gradonačelnik pa bismo se onda razdvojili. Ovako izgleda da će ostati sa mnom do kraja ovoga mandata. Stalno se pozivajući na volju građana ja bih podsjetio da smo u travnju 2004. godine kao Klub SDP-a bili uputili u ovaj Sabor prijedlog za osnivanje općine Tar-Vabriga. Općine koja je imala određeni broj potpisa biračkog tijela, koja je imala pozitivno mišljenje Gradskog vijeća grada Poreča, koja je imala pozitivno mišljenje Županijske skupštine. Koja je imala projekciju proračuna tada sa nekih 8 milijuna kuna i koja je imala potvrdu Ministarstva financija. Ali tada kad su bili ispunjeni svi ti kriteriji se nije poštivala volja građana i kad se je tada jednostavno moglo i što je, što ja podržavam moglo se izglasati tu novu općinu i zalažem se za taj pristup pojedinačni tamo gdje su ispunjeni svi kriteriji i gdje je opravdano da se zaista glasa i onda ću i ja glasati sukladno tome kako glasa i Klub HDZ-a ali ne na ovakav način ono što naš narod kaže da bismo jednu šniclu ispekli ubiti kravu. Međutim tada pa i otprilike isto tumačenje je i za općinu Funtana. Nemam ništa protiv. Međutim što je tada predsjednik Vlade u očitovanju, potpisao je on dakako, kaže: «Vlada Republike Hrvatske ističe da se načelno protivi osnivanju novih općina budući da smatra da su usitnjene općine nedovoljnog financijskog potencijala neće moći obavljati poslove koje se na njima planira prenijeti decentralizacijom.» I vidite ja sam svjestan toga da će teško doći do ukidanja postojećih jedinica lokalne i regionalne samouprave jer znam najgore je ono imati pa nemati. Ali zaista moramo se odgovorno zapitati dokle taj proces može ići? I ovo što se sad dešava recimo na području Istre, Trviž, općina Trviž. Pa već su kolege obrazložili. Pa zaista da nije tragično bilo bi smiješno. Ma što tu … [[Govornik se ne razumije zbog šuma na snimci.]] Pa ja vas pitam šta radimo? Ma mislim to zaista ničemu ne vodi i molim vas od svih kriterija koje zakon propisuje i od svih uvjeta ova općina, ovo mjesto ma nema niti jednoga, ima dva samo. Jedno da je središte župe i drugo da je na čelu inicijativnog odbora predsjednik Hrvatske katoličke mladeži koji usput da kažem živi u Zagrebu. I nema niti jednog drugog kriterija kojega ova općina sa milijun kuna proračuna. Pa zaista moramo se zapitati kamo to vodi i čemu to? Pa nije u pitanju ni HDZ ni SDP. U pitanju je zaista nešto što je neprirodno. … [[Govornik se ne razumije zbog šuma na snimci.]] tkivo grada Pazina, u obrazloženju je dato se kida. I mislim meni je žao što ja ne mogu glasati za ovakav Prijedlog zakona. Što na primjer ne mogu, govorim za svoju županiju glasati, za općinu Tarvabriga i Funtana radi ovog Trviža i takvih situacija koje su u ovom Prijedlogu zakona iznešene i kad bi bilo moguće po meni bi bilo najbolje da za svaki prijedlog pojedinačno glasamo jer zaista postoji opravdanih zahtjeva, zahtjeva koji imaju sve elemente koje moraju imati i koji su opravdani. I ne valja te, te inicijative i tu volju građana negirati, ali zaista na ovakvim apsurdnim situacijama iskazuje se sva apsurdnost pristupa donošenju zakona na ovakav način. Hvala lijepa.
Hvala. Ispravak netočnog navoda poštovani zastupnik Silvano Hrelja.
Ma ispravljam netočni navod kolege Peruška da je Raša mala općina. Ona ima više morske obale nego cijela Slovenija. Prema tome nije mala općina [[Upadica: Bravo!]]
Replika, poštovani zastupnik Valter Poropat.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Pa evo meni je drago da kolega Peruško uz Štinjan i Kukuljanovo navodimo i razgovaramo o tome da su imali neki inicijative ali da one kao takve nisu uvrštene u ovaj prijedlog. Ali drago mi je još nešto da se progovara i o Santa Marini, Ravnima, Drenju i Crnima koji su još '93. godine dana, koja je '93. godine još dana inicijativa da budu Grad Labin jer su sastavni dio Grada Labina, a pripali su tada po toj nekoj čudnoj odluci Općini Raša koja naravno ne može ni na koji način opsluživati te dijelove svoje općine.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Antun Peruško.
Pa dobro, nema i neke posebne potrebe da odgovaram na repliku, ali gospodin zastupnik kolega Poropat je zapravo potvrdio ono isto što sam ja govorio. A on isto kao i ja zna zašto i radi čega je se upravo desilo sad ta dva naselja da su neprirodno potpola pod teritorij Općine Raša umjesto da budu prirodno u sastavu Grada Labina. Ali on ponaosob isto kao i ja zna koje su osobe u tim naseljima i kakav su utjecaj imale kod ustroja teritorijalnog na području Istre … [[Govornik se ne razumije.]]
Poštovana zastupnica Dorotea Pešić Bukovac. Nema je. Gubi pravo na riječ. Poštovani zastupnik Dragutin Lesar. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani gospodine predsjedniče. Nisam očekivao da ću tako brzo doći na red. A i državnom tajniku se ispričavam što ga tako duboko u noć maltretiramo sa ovim najvažnijim temama, ali moramo svoj dio posla odraditi. Ja za razliku od svojih prethodnika neću govoriti o prekrajanju općina, gradova, novih statusa. Jer kod moje Međimurske županije se ništa ne mijenja i kako god prekrajali i u povijesti ili bi sad, tko god je prekrajao nikad nije uspio dobiti izbore, pa vjerojatno i zbog toga HDZ sad nije ni predlagao nove općine ili prekrajanje u Međimurju, jer to nikad nije dalo rezultata. Radi se o dijelu zakona koji govori o rješavanju mogućih sporova i uvjeta koji moraju biti zadovoljeni da bi neka inicijativa bila pravovaljana. Članak 96. Zakona propisuje da inicijative za promjene granica, rastave ili sastave novih lokalnih brakova treba imati prethodno pribavljeno mišljenje građana. Sad nisam dobro razumio da li se mišljenje pribavlja škarniclom papirom, najlonskom vrećicama, kantama ili na otkupnim stanicama. Prethodno pribavljeno mišljenje građana. Hrvatska, Republika Hrvatska ima Zakon o referendumu. U Zakonu o lokanoj samoupravi imamo kategoriju savjetodavnog referenduma i obvezujućeg referenduma. Kao bitni elemenat odlučivanja građana neposredno, ne posrednog nego neposrednog odlučivanja građana. I sada kada dolazimo na područje koje se dešava jedanput u 50 godina ili 100 godina, kada stvaramo nove općine, cijepamo općine, pripajamo općinama, razdvajamo općine i gradove. Umjesto da koristimo institut referenduma izmišljavamo novu kategoriju koja nigdje drugdje ne postoji osim u ovom zakonu, pribavljanje i mišljenje građana. Prije godinu i nešto dana imao sam amandman, ponovno sam ga dao da to mora biti referendum. Sve ostalo je falsificiranje volje građana. Oprostite, to da netko dođe s škarnicl papirom i s potpisima dođe u općinu, a može dođe jer nema forme, nema obvezujuće forme to nije za ozbiljno rasprava. Zašto ne priznamo i ne uvedemo ovdje gdje se tako velike odluke donašaju da sukladno Zakonu o lokalnoj samoupravi i Zakonu o referendumu taj mehanizam koristimo. No kad je referendum u pitanju onda nema tako velikog manevarskog prostora, pa vjerojatno zbog toga je i tad Vlada odbila te amandmana, a bojim se da će to i sada. Članak 27. i 29. govore o pravorijeku, odnosno nadležnosti rješavanja sporova o granicama. I sad gledajte, kada su rokovi davanje žalbe i prigovora, onda piše da prigovor, žalba može ići u roku od 30 dana od prve odluke. A onda je, na potezu je Vlada. I sad kad bi Vlada trebala donijeti odluku nema više rokova. Ako općini ograničavamo pravo na žalbu ili obraćanje Vladi u roku od 30 dana, zašto Vladi ne bi rekli da u roku od 90 dana mora donijeti odluku, 120 dana evo ajde, 120. Nigdje drugdje, gledajte, ni u jednom drugom propisu i u zakonu nemamo situaciju da drugostupanjski postupak nije propisan kad mora biti okončan. Ovdje uporno izbjegavamo unijeti rokove u koje Vlada mora donijeti konačnu odluku da se zna tko kome pripada, gdje je, koja je granica. Kada smo o tome razgovarali na moj prijedlog promjene zakona Vlada je tad u svojem očitovanju rekla da ima još jako malo preostalih sporova o granicama. Tad sam izrazio sumnju u svoj podatak, taj podatak da je to točno. Onda čitajući dalje tamo se neki sporovi koji se vode još '93. godine koji još nisu riješeni. Da ne govorim o sporovima u imovini, o razdiobi nakon raspada braka. Što će se desiti u novoformiranim općinama za zajedničko stečenom imovinom? Ako se ne podijeli pogledajte članke 27., 28., 29. Imat ćemo još 10-ak godina sporenja oko toga. Mislite da ove, stvaranje novih općina neće stvarati problem u razdiobu imovine zajedničke stečevine? Da su to male vrijednosti imovine? I upravo zbog toga što sam naslućivao da ćemo stvarati nove općine i gradove, dijeliti ih i da će ponovno dolaziti do problema granica, a granice, jesu li jasne granice ovih novostvorenih općina. Jeste sigurni da graničnih sporova neće biti? I prilikom formiranja svake nove općine i grada otvara se nova Pandurina kutija granica i podjele imovine. I nikad nećemo biti gotovi dok ne velimo da više nećemo stvarati nove jedinice lokalne i regionalne samouprave. Međutim, u zakonu rokova nema. Zašto nema rokova u rješavanju spora? Pa kada se neizvjesnosti, kada onaj koji mora donijeti konačnu odluku to ne donese, uvijek si ovisan o toj političkoj volji. A politička volja, ovisnost o političkoj volji čine te poslušnim, ili barem mirnim ako ne poslušnim. I zato vjerojatno se i to uvijek odbija. To je isto i kod članka 37. gdje opet nema roka kada se odluka mora donijeti. Dakle nikad rokovi za donašanje odluka. Vraćam se kratko na referendum. Rijetki su slučajevi kada se referendum koristi kao institut neposrednog odlučivanja građana. Oni su zakonom predviđeni i za manje stvari no što je ovo. Što mislite koliko od onih 37 novih općina i gradova koje gospođa Babić spominje u prošlom mandatu i ovih 10 sad i još stotinjak do 2000. bi bili osnovani da smo imali referendum kao način izražavanja građana, mještana. Možda 10% od toga. Možda 10% od toga. Ako jesmo za to da pitanje decentralizacije znači da o takvim stvarima odlučuju građani, ako želimo čuti njihovo mišljenje onda to nije pribavljanje mišljenja nego referendum. Njega smo ozakonili kao neposredno odlučivanje građana. Nismo to dali u nadležnost predstavničkog tijela. Nismo dali u nadležnost predstavničkog tijela. Niti sada ne upućujemo na predstavničko tijelo, jer ga obavezujemo da ima mišljenje građana. A pitao sam, mišljenje građana koje obavezuje predstavničko tijelo se dobiva na referendumu. Saveza više nema, partije ne bi smjele naređivati, pa onda je to referendum. Zbog toga želim vjerovati, a i ove najava daljnje decentralizacije koje Vlada stalno najavljuje, da ovaj put budu svi ispunjeni svi razlozi da Vlada prihvati ova četiri amandmana i da će time zakon biti daleko kvalitetniji. Hvala.
Hvala. Replika, poštovani zastupnik Zdenko Antešić.
Hvala lijepa. Pa gledajte kolega Lesar vi ste upravo pogodili u bit stvari. Dakle način prikupljanja mišljenja je potpuno nedefiniran, to je jedna ovako virtualan pojam, dakle mišljenje je ono što ste rekli se može prikupljati na razne načine jel'. A zašto se to tako ostavlja? Šta mislite zašto se ostavlja? Pa zato jer se na takav način može manipulirati određene političke skupine kad se nešto ostavlja nedefinirano onda se lijepo to može postavljati temelj za manipulaciju. Zašto ne bi predlagač zakona definirao savjetodavni referendum, način ili bilo kakav drugi način, prikupimo mišljenja u tolikoj veličini i imamo jasno definiranu situaciju. Dalje, rokovi. Govorili ste o rokovima. Pa gledajte mi imamo inicijative koja je u ovom prijedlogu zakona koje su stare tri mjeseca i preko 7 godina. Pa koliko, da li teoretski je moguće evo nek' gospodin državni tajnik odgovori, da li je teoretski moguće da neka inicijativa nakon 25 godina dođe u zakonsku ovdje u proceduru. Moguća je po ovom prijedlogu. Dakle nema nikakvih ograničenja. Pa to je nakarada. Pa kako to ne razumijete da to, da se treba onda da te stvari definirati u zakonu. Ne možemo donositi zakon tako da ga možemo mijesiti i provoditi onako kako nam u određenom momentu odgovara. Pa definirajmo neke stvari. A drugo, pa zar nije važno mišljenje onih građana od kojih se amputira jedan dio teritorija u novi … [[Ne razumije se.]] pa i to je bitno valjda i to je mišljenje građana. … [[Upadica se ne čuje.]] Nisam dobro čuo šta ste rekli. Hvala lijepa.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Dragutin Lesar.
Hvala lijepa. Nakon i ove replike i prateći prije raspravu ja sam siguran da će velika većina podržati moje amandmane koji se odnose na referendum i uvođenje rokova i da će to bitnije popraviti sadržaj ovog zakona. A kolega Antešić što se tiče manipulacija, vi ste uvjereni da se radi zbog mogućnosti manipuliranja. Evo ja vas želim uvjeriti da uopće ne vjerujem da se radi zbog toga nego da se predlagatelju zakona potkrala pogreška pa je zbog toga takav prijedlog zakona došao a ne zbog mogućnosti manipuliranja.
Sljedeća replika, poštovani zastupnik Antun Kapraljević.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Pa evo moram replicirati kolegi Lesaru, jer postoje neki gradovi koji su to svoje izdvajanje od nekih drugih mjesta gdje su bili kao što su recimo Našice, bilo je u Županiji požeško-slavonskoj riješili referendumom. Na referendumu je sa 87% za su se građani izjasnili da žele izaći iz te Požeško-slavonske županije i mi smo to napravili na ovaj način na koji vi predlažete. Međutim po meni i ovo kad 303 stanovnika punoljetna od 340 upisanih u birački popis, kad potpišu peticiju koja nosi naziv - Popis stanovnika sa pravom glasa mjesta Seone koji su suglasni za izdvajanje općine Dona Motičina što dokazuju svojim potpisom i to dokažu, znači njih 303 od 340 zar to nije gotovo isto referendumom, a u svakom slučaju smatram da bi ovaj dio koji ste vi rekli, vjerojatno netko trebao prepoznati i ugraditi u ovaj prijedlog zakona.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Dragutin Lesar.
Moram priznati da za ovaj referendum u Našicama nisam znao i čudi me kako to da oni koji predlažu dobitnike nagrade za razne lokalne samouprave to nisu uočili pa vas predložili za … [[Ne razumije se.]] A dajte da raščistimo ovu Donju Motičinu. Kao nećete ovi u Rabu uzeti, ja ti obećavam, ja ću dogovoriti, mi ćemo vas pripojiti Svetom Martinu na Muri pa ćete imati novi most prema Sloveniji odmah.
Zidani most. … [[Upadica se ne čuje.]] A ne zidani most? Poštovani zastupnik Niko Rebić. Izvolite.
Odustati ili ne, pitanje je sad. Pa ipak želim izreći nekoliko misli ne da bi osporavao pravo na osnivanje novih općina nego bi zaista želio upozoriti na neke nove momente i nove potrebe u razvoju društva. Želim naglasiti da nema dvojbe da je donošenje zakona o područjima županija, gradova i općina bio veliki pogodak i veliki iskorak jer su zapravo donošenjem tog zakona određene jedinice lokalne samouprave napravili više u nekoliko zadnjih godina nego u proteklom desetljećima u izgradnju infrastrukture, gospodarskih zona, te ekologiji itd. No, neznam zašto ovaj naziv konačni prijedlog zakona kad mi zapravo ovdje ništa ne rješavamo što nismo prije desetak puta mijenjajući postojeći zakon, osnivamo dakle samo nove općine. E sad ako imamo na umu da je bilo na taj zakon uz puno pohvale i kritika, a najveći broj kritika se odnosio zapravo na preveliki broj jedinica lokalne samouprave, s obzirom na veličinu zemlje i broj stanovnika. Dakle mi smo po tome rekao bih svojevrsni rekorder jer imamo preko 550 jedinica lokalne samouprave, a već sada imamo i nije prvi put da smo napravili da neke jedinice broje i manje od 200 stanovnika. Jedno je što me interesira zašto nikad u ovom Saboru ne može proći niti jedna inicijativa kada isto tako u skladu sa zakonom jedna jedinica lokalne samouprave traži svoje ukidanje i pripajanje drugoj jedinici lokalne samouprave. Jer sama, dakle, svjesna da niti ima financijskih sredstava, a niti kadrova. To se nekoliko puta događa da takva inicijativa nažalost u ovom Saboru nikako ne može proći, nikada nije pravo vrijeme. Jučer su bili jedni razlozi, danas su drugi razlozi. Ali dakle, do toga opravdanog pripajanja i da to bude neki novi putokaz, dakle, da jednostavno kažemo da neke jedinice, recimo, općina Civljani se voljom svojih građana željela pripojiti Gradu Vrlici. Dakle, općina koja nikad u povijesti nije postojala. Postojala je samo zahvaljujući nekim okolnostima prije i iza Domovinskog rata. Dakle, i ona je svjesna, to nije u interesu njezinih građana, ali očito je da u ovom Saboru, dakle, ni oni jučer ni mi danas ne donosimo takve odluke jer to u pravilu ne donosi i glasove na izborima. I sada šta, svima je jasno dakle da sve mora imati nekakvu mjeru pa i broj jedinica lokalne samouprave. inače će se ta, dakle, dobra praksa koju smo imali u zadnje vrijeme pretvoriti u svoju suprotnost jer preveliki broj jedinica lokalne samouprave zapravo sve više postaje kočnica razvoja zemlje. To se najbolje vidi kada je u pitanju razvoj i gradnja poduzetničkih zona. Sada gotovo da nema jedinice lokalne samouprave koja u svom prostornom planu nije predvidjela gospodarsku zonu. Imate takvih recimo apsurda da imamo sad i odatle dolazi da imamo preko 500 zahtjeva za osnivanje poduzetničkih zona. Ja vam tvrdim da Hrvatskoj niti je potrebno 500 poduzetničkih zona niti je potrebno 550 jedinica lokalne samouprave. Jedinice lokalne samouprave, reći ću ovako, trebalo bi prepoloviti, a poduzetničke zone, mislim da bi bilo sasvim dostatno da ih u Hrvatskoj se izgradi 150 ili 200. Zbog čega ovo govorim? Pa govorim ovo zato što će sve te jedinice lokalne samouprave male, koje na kraju u nekoliko kilometara rade nekoliko zona doći u Ministarstvo gospodarstva i poduzetništva tražiti novac za opremanje infrastrukturom tih komunalnih zona, a zapravo nikad te zone neće zaživjeti, a država će dakle neracionalno potrošiti ogroman novac koji neće dati ono što mi svi od toga očekujemo. Ovaj Prijedlog zakona po kojemu će najvjerojatnije biti osnovano 9 novih jedinica lokalne samouprave, evo što bi i ovo bi želio naglasiti jer ovo držim da je vrlo važno. Dakle, o čemu se tu radi? Tu se radi da se iz jedne jedinice lokalne samouprave izdvajaju oni prostori na kojima su gospodarski i ini subjekti koji donose prihode i onda, dakle, jedna velika većina građana koji žive na tom prostoru neće nikad bit u prilici da poboljšaju svoje uvjete u opremanju i infrastrukturi. Jer će zapravo ta manjina koja se izdvaja zahvaljujući tome što je locirana poneka, gospodarski subjekt ili hidroelektrana. Ja imam primjer u Splitsko-dalmatinskoj županiji, iz jedne općine od 3 tisuće stanovnika izdvojila se općina koja ima 200 stanovnika i slučajno na njezinom području je hidroelektrana. Mislim da se zove Kraljevac, ona dobija milijun kuna, a vamo ovih 3 tisuće stanovnika koji su ostali uopće nema smisla da postoje jer nemaju niti jednu kunu prihoda. Dakle, oni ne mogu djelovati. Tu tko god im je na vlasti može se mijenjati sto vlasti ali, dakle, oni jednostavno nemaju sredstava da bi se razvijali i mislim da to nije dobro. Ili ovo što je logički. Ja ne ulazim u razloge tko je u Vinodolskom, ali je nelogično da se iz općine Vinodolski izdvaja Vinodol. Pa što tu ostaje? Ja nemam pojma, nisam bio nikada, ali mislim da to nije, nije to dobro. Ja mislim da smo mi već sada zreli za jedan potpuno novi lokalni ustroj … … [[Upadica se ne razumije.]] I mislim da mi sada već imamo, dakle, imamo već sada da bismo koristili racionalno pristupne fondove mi već sada imamo prilike vidjeti da se nekoliko jedinica lokalne samouprave udružuje u zajedničkim projektima da bi lakše dobili sredstva iz Europske unije. I ja zaista mislim da je ovaj model koji mi danas još uvijek koristimo, da on dolazi do svog kraja i da je potrošen i da bi trebali imati potpuno, dakle, jedan drugačiji model koji će garantirati da područne cjeline ne budu ispod 800 tisuća stanovnika i da malo uozbiljimo ovu zemlju. Mislim da je to put i da je sad pravo vrijeme jer upravo sada donosimo izborne zakone, donosimo zakone o neposrednim izborima župana, gradonačelnika i načelnika i mislim da je to put. Hvala lijepa.
Replika, poštovani zastupnik Zdenko Antešić.
Hvala lijepa. Pa evo kolega Rebiću ja vam moram priznati da gotovo identično razmišljanje mi imamo. Vi ste u svojoj raspravi pogodili u sridu. I zapravo pogodili pravu bit stvari. Ja bi samo htio problematizirati jednu tvrdnju koju ste vi iznijeli, a to je da osnivanjem novih općina se povećao razvoj. Dakle, napredak, došlo je do napretka u tim novoosnovanim općinama recimo od 92. godine. Pa gledajte, ta tvrdnja se često provlači i u Saboru i u javnosti, itd. Međutim, ona je po meni vrlo dvojbena jer nema uporedivih podataka. Vi npr., npr., općina Punat koja je nastala 92., odnosno 93. godine ne možete, odnosno njen razvoj uporediti recimo sa ajmo zamisliti da to nije Općina Punat nego da je ona u sastavu Grada Krka, odnosno da je to bila mjesni odbor jer nema uporedivih podataka. Dakle, to su čiste špekulacije koje se javljaju. Dakle, mi ne možemo uporediti nešto što se ne može s ničim uporediti. Mislim da razumijete što hoću reći. Dakle, te općine su nastale onda kad su nastale voljom građana, voljom politike u to vrijeme i one su imale jedan svoj razvoj koji je išao bez obzira na to da li je to bila općina ili bio mjesni odbor ili nešto drugo nego je cijelo društvo je išlo naprijed, isto tako su išle i te općine. Moguće je, ali to se zapravo ne može tvrditi da je tako. To su čiste špekulacije da je neko mjesto se naglo razvilo zbog toga šta je tamo se osnovala općina.
Druga replika, poštovani zastupnik Antun Kapraljević.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Pa evo ja se u potpunosti slažem sa onim što je gospodin Rebić rekao i nakon još dvije ovakve rasprave ja ću vam ponuditi pristupnicu HNS-a pa da dođete na ovu stranu, ali da se vratim na ono što ste vi problematizirali, a problematizirali ste pitanje ukidanje malih općina ili onih općina koje svojom snagom ne mogu izdržati ni slučajno nekakav razvoj ili opstanak ili bilo koji drugi vid postojanja pa zašto se ne dešava to da se te općine ukinu? Ne ukida ih nitko, nije ih ukidala ni ona Vlada, ne ukida ih ni ova Vlada iz jednostavnog razloga što se svi boje da će na to mjesto ako ukinu tu općinu izgubiti glasove i to je osnovni problem zašto se ne ide u smanjenje broja općina i to kod onih općina koje ne mogu same živjeti sigurno.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Niko Rebić.
Pa samo glede prvog dijela za razliku od HNS-a HDZ je demokratska stranka i mi možemo istupati onako kako mislimo da je u interesu ove zemlje.
I treća replika, poštovani zastupnik Marin Jurjević.
Sad ću ja Niki napraviti još veći problem pa ću ga i ja pohvaliti pa će se ponovo morati pravdati zašto ga hvale iz opozicije. Ne, mislim da prvo bih se svima zahvalio koji su ovdje i to je dobro evo da ima ljudi koji su spremni u 11 sati navečer razgovarati o ovome, to je dobro, mislim da ova pošto je bila dobronamjerna rasprava kolege Rebića zbog toga ljudi ovako reagiraju i mislim da ćemo se svi skupa uvaliti u probleme ako donesemo loš zakon tko bio da bio na vlasti. Bilo je problema i ranije, bit će ih ubuduće. Nešto ću u svojoj raspravi više o tome kazati. Mislim da samo spomenuti, Niko je spomenuo … [[Govornik se ne razumije.]] , ali tamo je bio poseban problem jer su isti ljudi potpisali da se … [[Govornik se ne razumije.]] sasvim isti ljudi, isti su bili potpisi i Kijevu i Vrlici. Bilo je dakle isti ljudi su bili među onima koji su dali svoj potpis da se žele pridružiti Vrlici i Kijevu i to je dovelo, da ne govorim sada o nacionalnom sastavu tih ljudi itd. da se onda, bila je dilema da li su tu bili pritisci ili ona vrsta. Oni su potpisivali … [[Govornik se ne razumije.]] papir i potpišu sve samo ih pusti na miru.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Niko Rebić.
Pa ja bih rekao gospodine Jurjeviću, dakle meni je taj dio poznat, dakle znam o čemu se radilo i znam tko su dolazili ti iza ove stvarne inicijative. To su bile fotokopije istoga da bi se nešto dobilo, ali što je bitno? Povijesni razlozi, dakle izvor rijeke Cetine je vrh Rika, vrh Rika je Vrlika, dakle to je nevjerovatno da se taj dio prvi put u povijesti podijeli, to je kao ono kad budala baci kamen u bunar 40 mudraca ga ne može izvaditi. Dakle, o čemu se tu radi? 40 godina mi ne možemo vratiti što su, dakle prije 40 godina što su neke budale napravili nasilja nad tim prostorom. O tome se radi, a na žalost nikada, ne kažem i za vrijeme vaše vlasti evo vi se niste potrudili dovoljno iako je bilo u vašoj stranci ljudi koji su shvatili problem i željeli ga riješiti. Poslije je došlo politikanstvo, ali evo i danas vidimo da nije vrijeme iz različitih razloga i žao mi je što se to vrši nasilje, u mom kraju to nije put rješavanja pitanja i problema koji tamo postoje i zato će ljudi dok ovdje ne bude razumijevanja sve više iz tih područja Dalmacije, Dalmatinske zagore i Like odlaziti. Dakle, to se mora prepoznati i trebaju se napraviti onakvi uvjeti koji su zapravo ništa se tamo ne pravi nego se traži da se omogući razvoj ukupnog kraja koji se ne da jednostavno dijeliti jer onda svi stagniraju. Evo, hvala lijepa.
Možda to Niko ima veze sa onim šta su na mene pucali iznad Civljana sa protuavijonskim mitraljezom pa me pogodili jel'. Ne znam možda ima to veze. Sad je 23 sata. Imamo još 6, 7 zastupnika pa bi to sada prekinuli pa sutra nastavili u 9 i 30. Prvi je na redu poštovani zastupnik Krunoslav Markovinović. SJEDNICA PREKINUTA U 23,00 SATI Gospođe i gospodo zastupnici, nastavljamo sa sjednicom i raspravom o Konačnom prijedlogu Zakona o područjima županija, gradova i općina u Republici Hrvatskoj. Na redu je poštovani zastupnik Krunoslav Markovinović. Izvolite!
Hvala gospodine predsjedniče. Kolegice i kolege zastupnici! Pa evo, čuli smo jučer Markov trg opet odlučuje. Pa normalna stvar jer Markov trg je odlučivao i 92. godine dajući inicijativu za stvaranje novih općina od kojih su neki iskoristili vrlo brzo priliku pa postali gradovi ali nisu svi. Ispalo je jučer da zapravo svi žele biti načelnici, gradonačelnici, da je to pošast, da se namješta mjesto jedni drugima. Ja vam mogu reći da u općini Samobor dvije općine su odbile uopće postati odnosno predviđene općine nisu htjele preuzeti taj status. Prema tome, nije baš bila takova navala. Ja sam u svakom slučaju za stvaranje neću reći prekobrojno ali podržavam stvaranje malih općina jer imao sam prilike dugo pratiti i bio sam evo moram reći četiri godine i predsjednik Vijeća općina Hrvatske u Savezu gradova i općina pa sam imao priliku malo pratiti šta se događa s tim malim općinama. Kad obiđete male općine u većini slučajeva osim časnih iznimki u većini slučajeva se poboljšao standard, komunalni standard, netko je te ljude mogao organizirati pa su plinificirali te male općine, vodovodi su nastali tamo, dobili su nove trafostanice, dobili su ambulante i slično, tako da zapravo je korist od malih općina itekako bila velika jer centar bivših općina nikad nije vodio brigu o svojoj periferiji pa je periferija zapravo uvijek bila zapuštena. Prema tome, male općine treba podržati u svakom slučaju ali isto tako slažem se da treba ukoliko male općine žele prestati biti općine da im treba to omogućiti da se priključe nekoj većoj općini odnosno da ostvare nekakva svoja očekivanja u zajedništvu koliko ne mogu sami. Vrijeme za donošenje ovog zakona mislim da je sada idealno tri godine prije izbora. Lani je bila velika gužva i prigovaranje jer je bilo neposredno zakon predložen jer je išao neposredno prije izbora. Sad imamo tri godine prije, bilo je dovoljno prilike, dovoljno inicijativa pa vjerujem da će zapravo zakon i proći. Ja moram pohvaliti evo i državnog tajnika, ekipu da su ovaj put unijeli sva točna imena naselja. Mi smo imali velikih problema jer i općina i županija je donijela izmjene naselja jer svako drugo selo kod nas je imalo … [[Govornik se ne razumije.]] samoborski, međutim sada toga nema i ta odluka se poštuje, i to je dobro. Treba reći da evo su ovdje u nastojanju i trebali bi bar postati dva grada, općina Otok o kojoj smo prošle godine sve čuli koja je evo u razvoju, poprimila je gradska obilježja i općina Sveta Nedjelja koja ima i nekoliko razloga. Jedan od bitnih razloga je taj da postoji potpuno istoimena općina Sveta Nedjelja u Istri. Mi imamo velikih problema općina Sveta Nedjelja u Istri ima prirez pa našim stanovnicima obračunavaju, već smo stotine i stotine potvrda izdali da to nije ta općina nego druga općina i onda se malo i našalim. Dobivali smo dugo pozivnice istarskih župana za kojekakve fešte tamo i to smo tolerirali ali najgore je bilo kad su počeli stizati računi onda smo morali malo raščišćavati to sve skupa. Prema tome, možda je dobro da ipak to ne miješamo, da jedna Sveta Nedjelja s obzirom da je ona jako mala ostane općina a ova da postane grad. Naime, i općina Sveta Nedjelja je primjer kako od male općine 93. godine koja je nastala može postati snažna općina i razvijena općina sa dobrim djelom izgrađene infrastrukture, sa velikim poduzetničkim zonama, sa proračunom koji je prošle godine u Hrvatskoj od 550 gradova i općina bio 24. po veličini sa već sada evo do kraja godine 20 tisuća stanovnika i vjerujem zapravo da ćemo ovdje dobiti podršku jer razloga stvarno ima dovoljno. Evo, ove godine proračun općine Sveta Nedjelja bit će oko 64 milijuna kuna što je zapravo dosta veće od nekoliko središta županije. I još sam samo htio reći, evo jučer smo čuli Vlada mijenja mišljenje, bilo je nekoliko primjera kako Vlada mijenja mišljenje. Pa ja mislim da je za ovako sitne stvari kao što su te male općine uz novu dokumentaciju je dobro da Vlada mijenja mišljenje, ali loše je kad Vlada mijenja mišljenje kao što je bilo u prošlom sazivu kad je riječ recimo o Piranskom zaljevu. Hvala.
Ispravak netočnog navoda poštovana zastupnica Biserka Perman.
Hvala lijepo. Naime, kolega Markovinović je rekao da su u ovom prijedlogu zakona konačno istaknuta sva točna imena naselja. Međutim, evo samo u Primorsko-goranskoj županiji jedan primjer u okviru grada Bakra navedeno je naselje Bakar – bio. Ostatka grada Bakra, naselja Bakra nigdje nema. Prema tome, to apsolutno nije točan navod. Hvala lijepo.
Replika poštovani zastupnik Marin Jurjević.
Evo krenut ću s kraja. Mislim zaista ovaj naš razgovor nema veze sa Piranskim zaljevom. Sad bi ja mogao reći kako je meni ovdje premijer svojevremeno kad sam bio, sad sam u trećem mandatu zastupnik, premijer koji je tada bio iz HDZ-a tvrdio bar tri puta na aktualnom satu da Vlada nije dužna ništa umirovljenicima, danas HDZ vraća taj dug tj. Vlada itd. Dakle, ali nije riječ o tome. Mijenjaju Vlade razmišljanja i neka mijenjaju. Neka mijenjaju ako je to dobro. Kolega Markovinović je rekao Markov trg odlučuje itd., da je to jučer nekako bilo iza svega. Čini mi se da to nije suština. Zaista, nitko nema, nemam ja osobno ništa da se formiraju nove općine, da općine prerastaju u gradove ukoliko to se zaključi u jednoj normalnoj raspravi na osnovu zahtjeva koji dolaze iz tih sredina, imaju podršku tih općina, imaju podršku gradova ili skupština županijskih. Ali mi smo jučer najviše govorili o jednom drastičnom primjeru da se općina Vinodolska dakle razbija, tj. jedan dio se izdvaja u općinu Vinodol, preko 50% teritorija, preko 50% sredstava pa se spominjala riječ amputacija protiv volje općinskog vijeća, protiv volje skupštine županije i tu je problem. Nije uopće problem da tamo gdje inicijative dolaze s terena uz podršku tih predstavničkih tijela koja postoje na tom terenu ali kad se radi protiv onda se može govoriti o tome da se vrši jedna vrsta nasilja nad voljom onih koji tamo žive. U tome je čini mi se suština, a ovo drugo je pustimo sada taj politički dekor i folklor.
Odgovor na repliku poštovani zastupnik Krunoslav Markovinović.
Hvala. Ja mislim da ovdje nije riječ o nasilju nego je riječ upravo o odlukama donešenim na temelju dokumentacije. Ta dokumentacija se nalazi u Uredu državnog tajnika. Ja mislim da je i dostupna i da se može točno vidjeti tko je htio i što je htio ovdje. Međutim moram reći ako je riječ o umirovljenicima da ova Vlada poštuje odluku suda. Sjetite se malo vaših odluka, sjetite se malo poštivanja, regresa, božićnica i slično je li da se ne bavimo dalje politikom. A koliko će to koštati mislim da treba platiti toliko koliko i moramo platiti. Hvala.
Druga replika poštovani zastupnik Zdenko Antešić.
Hvala lijepa. Pa u ovoj sabornici se mnogo puta već do sada čulo naša i vaša Vlada. Ja mislim da s tom praksom treba prekinuti jer vidite jer vaša Vlada je i naša Vlada. Dakle to je naša hrvatska Vlada tako da je po meni potpuno deplasirano i politikanski zvuči cijelo vrijeme govoriti naša, vaša. Mi smo ja mislim Hrvatska država odnosno ona ima svoj parlament, svoju hrvatsku Vladu i to je naša Vlada. Pa jedanput možemo valjda takve standarde, već smo toliko zreli da takve standarde možemo usvojiti. No htio sam reći još jednu stvar. Cijelo vrijeme se također provlači teza da osnivanjem malih općina se povećao standard stanovnika tih općina. Ta teza je, može biti u dijelu točna međutim ona je suštinski vrlo dvojbena i nema za to dokaza. Jer vi nemate sa čime uporediti na primjer jednu općinu koja je nastala 1993. godine sa nečim da bi se dokazalo da se tamo živi bolje. Jednostavno bolje se živi zbog toga što društvo općenito ide u pozitivnom smjeru i povećava se općenito standard. Ja ne bih nikako se složio sa tvrdnjom da recimo u općini odnosno sada gradu Sveta Nedjelja se živi bolje zbog toga što je tamo općina odnosno što će biti grad. Jednostavno se tamo razvila zona, povećao se prihod općine i standard građana se mogao bolje zadovoljavati. Kontradiktorno je također tvrdnja vaša kolega Markovinović da centar ne vodi brigu o periferiji aludirajući na to da centar nekoga mjesta ne vodi brigu o mjesnom odboru i tako dalje. Isto tako se može reći da prema ovom Prijedlogu zakona da centar odlučuje o tome da li će se osnovati neka općina na kako ste vi nazvali periferiji. Dakle sa Markovog trga, sa, iz Vlade se isključivo odlučuje o tome da li će se u nekom mjesnom odboru ili u nekom naselju osnovati nova općina.
Odgovor na repliku poštovani zastupnik Krunoslav Markovinović.
Hvala. Pa evo moram kolegi Antešiću reći da bi bilo dobro da malo obiđe općine. Evo neka jedan dan ćemo nas dvojica sjesti i obići desetak općina ovdje pa neka ljudi kažu što su imale prije i što imaju sad. I to nije riječ samo o razvoju jer evo mi svi ruke na leđa, a živi se sve bolje. Vidjet ćete da su te općine dobro opremljene sad komunalno. Čak nisu ne znam koliko novaca ni dobile nekakve velike pomoći od ranijih vlada, ove Vlade ali je netko mogao njih organizirati. Ljudi su vjerovali. Netko je išao na Elektru, netko je išao u Hrvatske vode u njihovo ime i činjenica je da je standard bitno porastao. Zašto govorimo naša Vlada, vaša Vlada? Pa zato jer vi cijelo vrijeme govorite vaš premijer. Pa ako je ono naš premijer pa valjda je onda i cijela Vlada naša što se tog tiče. … [[Upadica se ne razumije.]] Da, a priče da standard ide sam od sebe ipak u to ne možemo vjerovati. Hvala.
Poštovana zastupnica Dorotea Pešić-Bukovac.
Hvala gospodine predsjedniče. Pa evo htjela bih gospodinu Markovinoviću replicirati u dijelu da lako kad općina ima 60 milijuna kuna proračuna raditi infrastrukturu i sve ostalo šta ide s time, a sada se u Istri želi formirati općina Trviš koja bi imala 800 stanovnika i 1 milijun kuna proračuna. Znači imat će načelnika, fikus i telefon i faks. I sa milijun kuna se sigurno ne može raditi infrastruktura. S druge strane općini Gračišće se oduzima industrijska zona, a kao što znate općina Gračišće je u brdsko-planinskom području. Znači i stanovnici imaju nekakva stečena prava koja im se oduzimaju i ostat će bez otprilike dvije tisuće kuna svaki građanin općine Gračišće jer će ih se prebaciti u grad Pazin. A grad Pazin jer mu se isto tako amputira jedan dio teritorija i stanovnika izgubit će osnivačka prava za školu jer pada ispod 9 tisuća stanovnika i gubi 5 milijuna decentraliziranih sredstava. Sada neka mi netko objasni tko tu dobiva i profitira?
Odgovor na repliku poštovani zastupnik Krunoslav Markovinović.
Pa evo mojoj dragoj susjedi i kolegici ovdje moram reći da je prvi proračun općine Sveta Nedjelja bio 400 tisuća kuna. Sljedeći je bio milijun i 200 i tako smo došli do 64 milijuna kuna. Pa evo želim i ovoj vašoj općini puno uspjeha što se tog tiče. Drugo, primjećujem jednostavno kad vam je po vašem mišljenju nepodoban načelnik ili općina onda je on ili je lokalni šerif ili je fikus i slično tamo. Pa dajte ljudi, dajte šansu nekome. Vjerujte ne grebu se baš ljudi za položaj načelnika, gradonačelnika. Mi smo jedva našli kod nas nekog tko je to prihvatio. Znate. Uz ove uvjete.
Poštovani zastupnik Valter Poropat.
Poštovani gospodine predsjedniče, gospodine iz Vlade, kolegice i kolege zastupnici. Eto do kasno sinoć do 11 sati razgovarali smo o ovom Prijedlogu zakona međutim moramo biti vrlo jasni i glasni. Usitnjavanje općina i gradova sigurno ne ide u korist građana. U nekim predloženim primjerima može se posumnjati da budem vrlo jasan čak i u izborni inžinjering. Danas je opet nastavljena rasprava u istom smislu da li da ili ne? Naravno da se uvijek traži mišljenje ljudi i mišljenje ljudi u demokratskom društvu je ono do čega itekako treba držati i samo po tome se voditi. Ja želim danas ovu raspravu nekako svesti na amandmane koje smo dali par nas zastupnika, a odnose se na općinu Gračišće i na grad Pazin. Naime u Prijedlogu zakona iz općine Gračišće izdvaja se naselje Bazgalji te se isti pripaja gradu Pazinu. Izdvajanjem navedenog naselja iz područja općine Gračišće narušava se prirodna, gospodarska i društvena cjelovitost općine Gračišće jer naselja i dijelovi naselja na području današnje općine Gračišće kao jedinice lokalne samouprave predstavljaju prirodnu, gospodarsku i društvenu cjelinu. Izdvajanjem naselja Bazgalji općina Gračišće gubi teritorijalnu cjelovitost. Očekujemo da se ovaj amandman prihvati jer je prijedlog zakona rađen na temelju inicijative još iz 1998. godine bez naknadne konzultacije s općinom Gračišće, Istarskom županijom i naravno što je najvažnije građana s tog područja. Od tada pa do danas izmijenila se gospodarska i komunalna infrastruktura. Utvrđeni su i izrađeni prostorno planski dokumenti kojima se definira daljnji razvoja unutar područja općine Gračišće pa se postavlja pitanje da li inicijativa iz '98. godine za izdvajanje naselja Bazgalji iz općine Gračišće održava sadašnje opredjeljenje, raspoloženje građana na tom području, a da napomenem nakon toga je općina Gračišće dobila i postala je općina, brdsko-planinska općina sa dodatnim povoljnijim poreznim olakšicama za svoje građane. Naime, mještanima naselja Bazgalji su se u tom razdoblju osigurali uvjeti za uređenje naselja, kvalitetnijeg stanovanja, komunalnih objekata te dvije gospodarske zone Krase jedan i Krase dva kao žile kucavice cjelokupnog gospodarstva ove općine gdje moram reći i napomenuti načelnika gospodina Jandrušića koji je zdušno sa svojim timom odradio jako dobar posao. Uvažavajući navedeno prvenstveno zbog protekla vremena, mišljenja smo da je Ured za državnu upravu, a zatim i Vlada Republike Hrvatske o tome ipak trebala zatražiti mišljenje građana kako to potvrđuje i procedura, nadležnost grada Pazina i općine Gračišće i isto tako Istarske županije. Što se tiče drugog amandmana prijedlogom zakona za izdvajanjem naselja Trviži, Brajkovići iz područja Grada Pazina i formiranje nove općine Trviž isto tako narušava se prirodna, gospodarska i društvena cjelovitost Grada Pazina. Područje Grada Pazina biti će presječeno na dva nejednaka dijela teritorijalno odvojena novom općinom Trviž. Ne znam da li se dobro vidi, kolegice i kolege, ali ja imam kartu pa se vrlo lako može vidjeti što u stvari je prijedlog Vlade kako bi trebale izgledati općine Trviž. Najvažnije od svega je to da se opet nije nikakva procedura u tom smislu ispoštovala. Dakle, što se dešava? Narušava se prirodna, gospodarska i društvena cjelovitost Grada Pazina. Jer naselja i dijelovi naselja Grada Pazina kao jedinice lokalne samouprave predstavljaju prirodnu, gospodarsku i društvenu cjelinu. Dovodi se u pitanje jedina cestovna veza između Pazina i naselja Kašćerga, Zamaska i Zamaskog Dola s pripadajućim selima koja bi prema prijedlogu zakona ostala u sastavu Grada Pazina od kojeg bi se Pazin u slučaju takvog osnivanja općine Trviž moglo doći samo preko te općine. Mislim da je stvarno neozbiljno da se takve stvari danas rade. Osnivanjem nove općine Grad Pazin gubi teritorijalnu cjelovitost i povezanost sa naseljima Kašćerga, Zamask, Zamaski dol i dijelovima naselja od ukupno 448 stanovnika. Naravno da očekujemo da se amandman prihvati koji smo dali jer je prijedlog zakona rađen na temelju inicijative iz 2000. godine bez naknadne konzultacije s Gradom Pazinom, Istarskom županijom i građanima s tog područja, a znamo kako se traži mišljenje građana. Dakle, samo referendumom i samo referendumom. Od tada pa do danas izmijenila se gospodarska i komunalna infrastruktura, utvrđeni su i izrađeni prostorno-planski dokumenti kojim se definira daljnji razvoj unutar područja Grada Pazina pa se postavilo pitanje da li inicijativa iz 2000. godine za osnivanje općine Trviž održava sadašnje opredjeljenje i raspoloženje građana s tih područja. Naime, građanima Grada Pazina su se u tom razdoblju osigurali uvjeti za uređenje naselja, kvalitetnijeg stanovanja, komunalnih objekata i drugih uslužnih djelatnosti. Potrebe u području brige o djeci, obrazovanju i odgoju, zdravstvenoj zaštiti, socijalnoj skrbi, kulturi, sportu i drugim interesima i potrebama stanovništva. I ono što je najvažnije formiranjem općine Trviž Grad Pazin će izgubiti broj stanovnika s čime gubi i pravo na osnovnu školu, na upravljanje osnovnom školom. To znači da će osnovna škola u Pazinu pripasti Istarskoj županiji. Jednom središtu jedne županije Gradu Pazinu naravno da se takve stvari ne smiju dozvoliti. Uvažavajući navedeno prvenstveno zbog proteka vremena mišljenja smo da je Ured za državnu upravu, a zatim i Vlada Republike Hrvatske o tome trebala zatražiti mišljenje građana referendumom s tog područja, nadležnog tijela grada i Istarske županije. Ovdje želim napomenuti još jedan primjer, a to je primjer naselja Eržišće koji po sadašnjem zakonu pripada općini Kršan, a po novom prijedlogu ipak ulazi u općinu Svega Nedjelja. Vi znate da sam ja prije nekih 3 mjeseca dao prijedlog izmjena i dopuna tog zakona da bi se naselje Eržišće pripojilo općini Sveta Nedjelja jer je to život, jer je to jedini način da se to jedno naselje koje pripada jednoj općini da to i bude. Ispoštovana je potpuna procedura. Odluku je doneslo Općinsko vijeće Općine Kršan. Odluku je isto tako donijelo Općinsko vijeće Općine Sveta Nedjelja. Potpisan je sporazum između te dvije općine, dakle da naselje općine Eržišće pripada općini Sveta Nedjelja i konačno zaključak Istarske županije je donesen da se naselje Eržišće pripoji općini Sveta Nedjelja. Jedino tako gospodo se može raditi na način da ljudi na terenu žive i dobiju ono što im pripada. Vjerujem da će upravo ovakvi primjeri dati prijedlog kako da se neke stvari riješe, kako da se, da ne dolazi više do usitnjavanja općina i gradova na uštrb građana i da se u tom smislu zaboravi koja je Vlada što učinila i da li se u ovom smislu radi izvorni inženjering ili ne. Hvala lijepa.
Hvala. Replika poštovani zastupnik Pero Kovačević.
Poštovani gospodine predsjedniče, uvažene kolege i kolegice. Pa baš nastavno na izlaganje uvaženog kolege ja mislim da se mi konačno moramo dogovoriti ovdje u Hrvatskome saboru kako i na koji način će dolaziti ovako bitni prijedlozi kao što je zakon vezano o područjima županija, gradova i općina. Svakako da to ne može biti po hitnome postupku i svakako da se moramo dogovoriti za jednu bitnu stvar, a to je da moramo imati egzaktna mjerila i kriterije sa stajališta ekonomičnosti osnivanja novih općina, gradova i sa stajališta prosudbe hoće li te općine i gradovi moći izvršavati svoje zakonske obveze ako se već osnivaju. Jer iz ovoga što imamo, znači tu postoje sad lobiranja, jedni lobiraju da nova općina se osnuje, drugi lobiraju protiv i to je dosta loša poruka hrvatskoj javnosti jer sami smo vidjeli da će ove nove općine samo u smislu ustrajavanja koštati državu 9 milijuna kuna, da ne govorim o onome dijelu što će se u roku od 120 dana Vlada će morati raspisati odluku o održavanju izbora. I sad koliko će tima novima općinama trebati da one stasaju kad znamo i sami da imamo veliki broj općina koji ne mogu skupiti godišnje prihode za svoje činovnike. A da ne govorim o onome da nešto izvršavaju vezano za građane koji na tome području žive, za komunalnu infrastrukturu, za sve ono što je glavna i temeljna uloga i zadaća općina i gradova. Prema tome, očito je da imamo veliki broj općina, veliki broj gradova koji ne izvršavaju svoje obveze i sad idemo u jedan dio povećavanja. Umjesto da napravimo pravu, učinkovitu analizu da broj općina i gradova bude u funkciji ostvarivanja prava građana, a ne u funkciji nekakve vrhuške koja će tamo 4, 5 ljudi biti i oni će gospodariti i trošiti sredstva samo za sebe. Hvala.
Odgovor na repliku. Poštovani zastupnik Valter Poropat.
Hvala gospodine predsjedniče. Pa naravno da se slažem da ovaj Prijedlog i ovakvi prijedlozi ne mogu ići po hitnom postupku. Sigurno bi bilo bolje da je ovaj Prijedlog koji danas imamo na stolu išao u prvo čitanje, da bi se nakon ovako otvorenih rasprava moglo nakon, dakle, u drugom čitanju izmijeniti ono što nije dobro. Jer slažemo se da u određenim situacijama neke stvari treba riješiti jer na terenu one i tako žive. S druge strane slažem se naravno i s onim što je rekao kolega, naravno da treba proceduru poštovati. Pa mi moramo učiniti referendum, donesti odluke da bi te odluke nakon toga išle na Vladu i da onda Vlada da takav prijedlog u zakonsku proceduru, odnosno da li klubovi, da li pojedinačni zastupnici. Ali u svakom slučaju proceduru moramo držati. I da ovaj Zakon, ovaj Prijedlog nije išao u hitni postupak, ja sam uvjeren da bi se neke stvari u drugom čitanju izmijenile i opet išle u korist građana, a ne radile izborni inženjering ovako kako se u ovom slučaju stvarno dešava. Hvala.
Poštovana zastupnica Jagoda Martić. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče, kolegice i kolege, predstavnici Vlade. Pa ja ću evo samo nekoliko rečenica s obzirom da je, evo sinoć do kasnih sati bilo jako puno priča o ovom Prijedlogu zakona. Iznijeti su brojni primjeri koji su zapravo na neki način, govore u prilog tome da su, da je Zakon zaista rađen površno, netemeljito. Tako da bi se ja osvrnula samo na jedan detalj ovog Zakona. Naime, Zakon o područjima županija, gradova i općina u Republici Hrvatskoj u članku 22. koji se odnosi na Splitsko-dalmatinsku županiju utvrđuje da u sastavu općine pod rednim brojem 35, općine Šolta ulazi 6 naselja među kojima je i naselje Grohote. Županijska skupština Splitsko-dalmatinske županije na svojoj 23. sjednici održanoj dana 28. lipnja 1996. godine donijela je odluku o razdvajanju naselja Grohote na naselja Grohote, Nečujam i Rogač. Oni koji poznaju Šoltu znaju da naselja Nečujam i Rogač su i do sada postojala samo nisu bila zasebna naselja nego u sklopu naselja Grohote. Međutim, ta odluka je objavljena u službenom glasniku Županije splitsko-dalmatinske ali do danas nije pokrenut postupak izmjene i dopune postojećeg Zakona o područjima županija, gradova i općina u Republici Hrvatskoj pa spomenuta odluka županijske skupštine nije bilo moguće i realizirati. Upravo u tom smislu su zastupnici SDP-a 10. izborne jedinice i podnijeli prijedlog zakona koji je trebao ispraviti, odnosno ovu odluku županijske skupštine i zakonski uobličiti. I sad je ona ugrađena u ovaj Prijedlog zakona, međutim se sad pod općinom Šolta pojavljuje još jedno novo naselje, naselje Vrabać, a eto Šoltani mi kažu da takvo naselje zapravo na Šolti ne postoji. Od kud se ono pojavilo ne znam, nije mi poznato, ali eto očito negdje imamo viška, negdje imamo manjka i sve to zapravo govori u prilog tvrdnji koju su iznijeli brojni moji kolege, da je zapravo Zakon rađen brzopleto i površno sa očito jednim jedinim ciljem da se udovolji apetitima i željama, ja bih rekla, određenih političkih skupina. Zna se kojih, a sva ostala pitanja su bila samo usputna i dobro dođu da se zapravo kamuflira pravi razlog donošenja ovog Zakona. Hvala lijepa.
Hvala. Replika, poštovani zastupnik Valter Poropat.
Hvala gospodine predsjedniče. Uvažena kolegica rekla je točno praktički sve. Jedino što da je Zakon, ovaj Prijedlog rađen površno i brzopleto. Točno je da nije ispoštovana zakonska procedura i uz to je rađen površno i brzopleto jer zakonska procedura je vrlo jasna. Prema tome, vjerujem da smo na tragu onog o čemu govorimo. Kad bi se zakonska procedura bila ispoštovala da bi ovo prošlo eventualno prvo čitanje i na drugom čitanju zajedno sa kompletnom procedurom vjerojatno bi bili dobili ono što ljudi i zaslužuju, a to je ono što treba. Hvala.
Odgovor na repliku, poštovana zastupnica Jagoda Martić.
Hvala gospodine predsjedniče. Pa mislim da je upravo to i ključ zapravo cijelog problema. Upravo ne poštivanje zakonske procedure jer mislim da je, zakon je do sada poprilično jasan i decidirano određuje na koji način se donose ovako krupne odluke. A tu smo evo imali prilike sinoć slušati o primjerima pojedinih općina ili gradova čija se volja građana nije ispoštivala, a u nekim drugim slučajevima se zapravo glavom kroz zid guraju neke odluke koje su suprotne volji birača. I mislim da je to upravo ključni problem ovog Zakona jer da se to poštivalo onda bi sigurno, ne bi dolazilo do takvih problema. A još pored toga je ta silna želja da se zapravo zakon progura upravo iz onih razloga koje sam i prije rekla, a to je udovoljavanje određenih apetita i ambicija pojedinih grupacija. Još dodatno pridonijelo da zakon zapravo zaista bude loš. A vjerujem isto tako da se poštivalo, odnosno da se poslušao prijedlog nas iz kluba SDP-a da se s ovim zakonom ne ide u hitnu proceduru nego da se ide u prvo čitanje, da bi se mnoge ove nelogičnosti mogle ispraviti. Hvala.
Poštovani zastupnik Miljenko Dorić.
Gospodine predsjedniče, uvaženi predstavnici Vlade, kolegice i kolege. Nakon pada Berlinskog zida jedan je dokument utjecao vrlo značajno na razvoj demokracije u zemljama srednje i istočne Europe, a to je Europska povelja o lokalnoj samoupravi. Ja uistinu vjerujem više nego bilo koji drugi dokument. Naime, on je prisilio do tad centralizirane države tog područja da se decentraliziraju, da uvedu lokalnu i regionalnu samoupravu, da se proces odlučivanja približi građanima i da građani imaju pravo na neposrednim izborima izabrati svoje predstavnike u gradskim i općinskim vijećima i županijskim skupštinama u nas. Danas je lokalna i regionalna samouprava u Europi temelj europske demokracije, kolege temelj europske demokracije zato je nekorektno da smo jučer vrlo kasno u noć raspravljali o ovoj točci pomalo ilegalno kad nas više nitko nije mogao pratiti ni saslušati. U Europi kada mijenjaju zakone u području lokalne i regionalne samouprave tada se rade vrlo pažljive analize stanja u lokalnoj i regionalnoj samoupravi točno se lociraju nedostaci i točno se ide u pravcu ispravljanja tih nedostataka. Kako to kolegice i kolege radimo mi? Da li smo mi dobili na naše klupe bilo kakvu analizu stanja lokalne i regionalne samouprave, da li smo mi dobili nekakvu opravdanost da činimo ono što predlažemo učiniti sa ovim Zakonom. Podijeliti niz općina i gradova u manje jedinice lokalne samouprave ja nikakav podatak dobio nisam, a vjerujem ni vi i moram donijeti odluku temeljem intuicije, ničega no intuicije. No ono što je najgore mi smo u tijeku rasprave pokazali i dokazali da ovu odluku donosimo bez ikakvih kriterija, ni minimalnih zajedničkih kriterija nismo imali kod donošenja odluke, dapače rekao bih kod 10 novih općina 10 sasvim različitih kriterija. Ja ću vam nešto od toga i iščitati obzirom na raspravu. Neke nove općine predlažemo temeljem odluka općinskih vijeća koji su se suglasili s tim i predložili to. E druge odluke donosimo direktno protiv odluka općinskih vijeća. Primjer imam u mojom izbornoj jedinici jedne i druge vrste. Zatim druge općine cijepamo temeljem prijedloga i suglasnosti županijske skupštine. Četvrti put temeljem upravo suprotnih odluka onome što predlaže županijska skupština u mojoj Primorsko-goranskoj županiji na primjer. Peti put predlažemo da se osnuje nova općine temeljem čega? Temeljem prijedloga grupe građana i peticije koju su oni skupljali i predložili Vladi. Šesti put, to je primjer moje vinodolske općine, šesti put direktno protiv peticije građana, slučaj Kukuljanovo. Dakle, svih mogućih slučajeva, nikakvih principa, nikakvih konkretnih i dogovorenih jasno kriterija. Međutim, jučer smo čuli da svaki put i iza svake od tih odluka stoji volja naroda, volja građana. Kolegice i kolege, ja sam uistinu razočaran sa takvim našim stavom da uopće to možemo izgovoriti. Radi se no o volji građana, radi se o političkoj volji, o političkoj aroganciji, o političkoj potrebi da smjestimo u nekim situacijama ne generaliziram, u nekim situacijama naše stranačke kolege u fotelje općinskih načelnika jer na dosadašnjim izborima nisu mogli dobiti povjerenje građana u postojećim općinama i gradovima. To vrijedi u nekoliko slučajeva i to se jasno pokazalo, ne u svim, ali u jednom dijelu. Gospodin Rebić je jučer vrlo korektno raspravljao, ali sam zapamtio posebno jednu rečenicu. Znači čini mu se da nešto u toj vinodolskoj općini o kojoj se najviše raspravljalo sinoć ne štima. Kaže osjećam da nešto nije u redu i ne znam puno ili gotovo ništa o toj općini, ali će glasati za prijedlog Vlade. Mislim od kud nam pravo glasati za koncepciju, za prijedlog, za inicijativu o kojoj ne znamo ništa? Kolegice i kolege ja sam iz te vinodolske općine, znate iz općine, znate u toj općini koja je jedna povijesna, jedna kulturološka, jedna zemljopisna cjelina već 700, 800 godina i na koncu se nađe grupa pametnjakovića u 21. stoljeću da nam kaže da Općinu Vinodolsku treba podijeliti na Vinodol A i Vinodol B. Ma to je smiješno. I što je najgore postavljaju ti mudri predlagatelji Vinodolsku općinu pa uvode novi tzv. Vinodol. Tko ostaje u Vinodolskoj općini kolegice i kolege? Ostaje samo mjesto Pribir pa bi bilo ako ništa drugo korektno reći Pribirska općina i Vinodolska općina jer u Vinodolu sad imamo tri mjesta … [[Govornik se ne razumije.]] Križane, Tribanj, no nitko ni o nazivlju, ni o minimumu kriterija nije razmišljao, važno je brzo iskoristiti raspoloženje većine u ovom Saboru pa progurati i tu ideju. To za mene nije dovoljno, to uistinu nije dovoljno. Znate kolegice i kolege ja nisam replicirao nikome, sad ću tri replike pokazati. Gledajte, ovo je proračun moje Vinodolske općine. Ovaj dio se troši za gradonačelnika, za naknade za službeno vozilo, za reprezentaciju itd., a ovo trošimo za financiranje poslova u nadležnosti općine. Sad ćemo i ovaj dio dati za službena vozila načelnika, poglavarstvo, naknade itd., itd., a ovaj dio ćemo kolegice i kolege podijeliti na pola da bi obavljali funkcije i pokrivali funkcije jedne i druge buduće općine. Znate ja sam liječnik, ja sam jako slab u matematici, ali svaki bedak shvaća da radimo nešto loše, da radimo nešto izrazito loše, međutim svi se zaklinjemo da je to pravi demokratski put. Svaka čast onim načelnicima koji volonterski obavljaju svoje poslove, koji nemaju službena vozila, ali njih je jako malo. Ja ne očekujem da će ove novoformirane općine u biti raditi na taj način. One će koštati nas, puno će nas koštati. Državni tajnik naime trebao reći koliko će nas koštati i koliko će ostati manje sredstava u budžetu za pokrivanje poslova. To smo barem takve podatke trebali dobiti pa onda donijeti odluku. Ako ovako nastavimo kolegice i kolege do čega ćemo dovesti? Dovest ćemo do toga da ćemo oko svakog gospodarskog subjekta, oko svake tvornice imati jednu općinu gdje će ljudi porzitirati od poreza te tvornice i tih radnika. To ne možemo i ne smijemo dopustiti. To je pravac u kojem smo krenuli. Prijedlog rješenja po meni je u tome da ovo pretvorimo u prvo čitanje, da predlagatelj uistinu uvede bar nekakve minimalne kriterije kod predlaganja novih općina, da kod drugog čitanja dobijemo te kriterije, da se dogovorimo gdje možemo a gdje ne smijemo dozvoliti da se ovako cijepa lokalna samouprava i ja bih gospodinu Poropatu iako je već digao vidim repliku, replicirat će mi, rekao vi očekujete od Hrvatskoga sabora da prihvati vaše amandmane. Kolega Poropat, ja glede ovog zakona od Hrvatskoga sabora ne očekujem ništa.
Replika poštovani zastupnik Marin Jurjević.
Ukoliko bude došlo do cijepanja općine Vinodolsko na dva dijela a po svemu sudeći hoće jer se radi o iskazanoj političkoj volji, kako je to rekao kolega Dorić političkoj aroganciji to će biti jedinstveni primjer do sada najdrastičniji barem. Ja sam u trećem mandatu ovdje barem u mom iskustvu do sada najdrastičniji primjer nakaradnog korištenja tobože širenja lokalne samouprave a ustvari vršenja nasilja nad voljom građana koji tamo žive jer se ovo predlaže protiv volje, mimo volje skupštine, općinske skupštine i mimo volje županijske skupštine. To se zove nasilje i to ovaj Sabor ne bi smio dozvoliti. Poznavajući ljude koji ovdje sjede bez obzira na političke opcije mislim da to nikome nije u cilju pa čak mislim da je dio ljudi iznenađen jednostavno će stranačkom disciplinom i šta ja znam dignuti ruku za zakon u kojem se sve uvalilo. Ne krivim ni gospodina Palarića. Mislim da je i on dobio zadatak kao državni tajnik da brani. Ali zaista, apeliram na nas sve da će to biti presedan koji će pokazati da ono, spominjao je kolega Dorić Europsku povelju o lokalnoj i regionalnoj samoupravi. Ono što bi trebalo biti u osnovi razvoja lokalne demokracije principa supsidijarnosti ili kako hoćete poštivanja volje građana tamo gdje živi da će se iskoristiti ne znam radi čega, ne znam da li je toliku cijenu potrebno platiti da bi se zadovoljili apetiti nekih ipak minornih, nebitnih i malih skupina ljudi, nebitnih i za HDZ, i za SDP i za cijelu hrvatsku javnost i za bilo koga. Pa nemojmo to dozvoliti sebi.
Odgovor na repliku poštovani zastupnik Miljenko Dorić.
Slažem se kolega Jurjeviću s vama. Prekrajati općine bez ikakvih kriterija isto je što igrati nogomet ili tenis ili bilo koji drugi sport bez ikakvih pravila. Tamo sam ne čini logično u sportu da postoji vrlo jasna pravila igre. Ovdje nam nisu kod ovako ozbiljnih stvari potrebna nikakva pravila. Zato se slažem s vama da ne smijemo ovako nastaviti. Moramo bitno korigirati naš način rada.
Druga replika poštovani zastupnik Zdenko Antešić.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Pa kolega Dorić, ja vas izuzetno cijenim kao ozbiljnog i trezvenog čovjeka i ja ne vjerujem da ste vi toliko naivni pa da tvrdite da ne znate o kriterijima itd. Pa valjda je i nakon jučerašnje rasprave i nakon prošlogodišnje rasprave svima jasno da su mjerila i kriteriji isključivo bili ti da zadovolje pojedine interesne skupine vladajuće stranke na terenu. Pa ova nakarada od prijedloga za općinu Vinodolski zapravo ona je samo prilog, žunta glavne ideje koja da ponovim je ta samo da se zadovolji pojedine interesne skupine vladajuće stranke na terenu. Što o ovome misli i sam državni tajnik koji je predlagač ovoga je dokazao svojim 45-minutnim kašnjenjem na ovu sjednicu. Dakle, on ovo otaljigava, on radi posao koji nažalost mora raditi a koji mu se u suštini gadi. I to je istina kolega.
Odgovor na repliku poštovani zastupnik Miljenko Dorić.
Kolega Antešiću, ja se slažem s vama kad je u pitanju Vinodolska općina, u potpunosti se slažem. Međutim, nemojmo raditi stalno istu grešku. Ovdje ima općina koje su prošle korektno proceduru. Prema tome, ja ne mogu i ne smijem u slučaju takvih općina trpati ih u isti koš sa Vinodolskom općinom. To je ono što ne smijemo dozvoliti. Ovaj Sabor je stalno podijeljen i bavi se crno-bijelom tehnikom. Život nije crno-bijel.
Sljedeća replika poštovani zastupnik Valter Poropat.
Hvala gospodine predsjedniče. Da kolega Doriću, točno je sve što ste rekli i stvarno ovdje imamo jedan prijedlog bez kriterija. Vi ste ih nabrojili šest ako se ne varamo. Neozbiljnost prijedloga, Vladinog prijedloga ruši reiting i nas saborskih zastupnika. Pa ljudi moji, što ljudi na samom terenu govore. Pa ako se mi zastupnici ne držimo procedure i kriterija koje moramo odraditi pa kako onda oni mogu imati povjerenja u nas. Budimo toliko trezveni, dajmo taj prijedlog u drugo čitanje i do tada ispoštujmo zakonsku proceduru i dajmo prijedlog zakona koji će biti usvojen jednoglasno.
Odgovor na repliku poštovani zastupnik Miljenko Dorić.
Jučer je jedan kolega u raspravi rekao da je Vinodolska općina jad i da ćemo podjelom tog jada dobiti sada dva jada. Nije općina Vinodolska jad, ja se njome ponosim ali je jadan onaj koji je to predložio.
Malo se kolege suzdržite u kvalifikacijama. Možete kritizirati do mile volje i najoštrije određene prijedloge ali sa kvalifikacijama se treba suzdržati. Poštovana zastupnica Jagoda Martić.
Kolega Doriću, dobro ste naglasili problem ili bolje rečeno cilj donošenja ovog zakona a to je da se pojedinci smjeste u fotelje koje očito silno žele a do sada eto iz razno raznih razloga to nisu uspjeli realizirati pa se onda prekrajanjem teritorijalnih ustroja pojedinih područja ti apetiti žele zadovoljiti. I onda naravno se na brzinu donosi ovakav zakon, ja bih rekla jednostavno se gura njegovo donošenje na silu po hitnom postupku i pri tome se rade brojne greške. Eto, jednu sam spomenula a to je općina Šolta u kojoj se sada ispravlja odnosno uobičuje se ona odluka iz 96. županijske skupštine ali se sada tu javlja novo naselje Vrabač za kojeg Šoltani kažu da ne postoji, međutim to naselje sam našla u okviru grada Trilja. Evo, tu lijepo piše pri kraju naselje Vrabač. E sada mi nije jasno je li se Vrabač nalazi u Trilju ili na Šolti, na Šolti očito nije jer i sami mještani a Šolta hvala Bogu nije velika, kažu da ono ne postoji. Prema tome, Vlada se treba dogovoriti gdje je Vrabač. Ovo je samo zaista jedan banalni primjer koji na najbolji način oslikava, ja bih rekla površnost, zaista površnost donošenja ovakvog zakona i da se nije išlo ovako na brzinu nego da se procedura poštivala. Znači da se ide najprije prvo čitanje, mislim da bi se mnoge ove naše opaske koje smo, koje iznosimo tu mogle ispraviti. Hvala.
Odgovor na repliku poštovani zastupnik Miljenko Dorić.
Sa jednom damom se mogu samo suglasiti. Hvala lijepo.
Poštovani zastupnik Slaven Letica.
Ja sam se zapravo javio da bih ovom Visokom domu pokazao na, ukazao na činjenicu da doktor Miljenko Dorić je možda najobavještajnija osoba o ovoj tematici. Čak kad je ljut ja ga razumijem. I zbog toga što on u okviru Vijeća Europe je tretiran kao jedan od vodećih stručnjaka u Europi za ovo područje njegovo inzistiranje na tome da ovi zakonski prijedlozi ne temelje se na nikakvim ozbiljnim i teorijskim ni drugim pretpostavkama moraju biti uzeti ozbiljno. Do njegove rasprave ja sam imao jedan pristup ovom prijedlogu. Nakon njegove rasprave moram priznati da ću biti protiv tog prijedloga. Hvala lijepo.
Državni tajnik Antun Palarić.
Gospodine predsjedniče, gospođe i gospodo zastupnici nisam zakasnio na sjednicu Sabora. Uvijek sam prisutan kad god se pozove. Bila je istovremeno sjednica Užeg kabineta i morao sam tamo biti, ali moj zamjenik gospodin Pavao Matičić je ovlašten od Vlade da zastupa ovaj prijedlog tako da središnji državni ured uvijek osigura predstavnike kada ima svoje materijale u Saboru. Hvala.
Poštovani zastupnik Marin Jurjević.
Poštovani gospodine predsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege. Prvo bih rekao da sa ovakvim problemima se sudara svaka vlast pa i koaliciona vlast kad je bila u Hrvatskoj. Evo ja sam bio tada i predsjednik Odbora za lokalnu, regionalnu samoupravu i mogu kazati da smo imali često ovakvih problema i čini mi se da je to jedna stvar po kojoj bi se trebali zajedno složiti makar na razini standarda o čemu je govorio kolega Dorić da uspostavimo kriterij koji će biti neupitni. Ja moram postaviti pitanje sada i gospodinu državnog tajnika. Zbog čega se u nečemu što je bilo dosegnuto kao određen standard sada pada ispod razine koju smo imali do tada? Naime ranije da biste formirali nekakvu posebnu jedinicu lokalne samouprave morali ste pribaviti mišljenje građana, mišljenje građana. I to ne kao što sada se kaže jedna trećina onog dijela koji se otcjepljuje. Mišljenja građana. Mišljenje, pozitivno mišljenje općinskog vijeća ili gradskog vijeća. Pozitivno mišljenje skupštine županije i što je veoma bitno pozitivno mišljenje Ministarstva financija. Bez tog mišljenja zauzet je stav tada konsenzusom među ovaj na Odboru za lokalnu i regionalnu (područnu) samoupravu da se uopće ne raspravlja. To su se složili svi članovi bez obzira na političke stranke, o nikakvom prijedlogu ukoliko nemamo papir Ministarstva financija da je taj dio koji se želi izdvojiti, obično se radilo o tome. Malo je bilo primjera kao što su bile Civljane pa je bio problem da li se žele pripojiti Vrlici ili Kijevu. Uglavnom su se htjeli otcijepiti. Ali se nije uopće uzimalo u obzir niti se raspravljalo ukoliko nije postojalo pozitivno mišljenje Ministarstva financija koje je reklo «Da. Oni će moći sami živjeti, ispunjavati sve obveze i tako dalje». Zašto se ide ispod toga standarda? To mi nije jasno. To unosi onda kod nas sumnju da se dozvoljava voluntarizam, politička arbitraža sa vrha, sa Markovog trga kako to narod voli kazati i tako dalje. Svi ćemo biti žrtve toga. Mi političari i politika kao disciplina da tako kažem. Ili nešto šta bi se trebali baviti časni ljudi, čime bi se bavili časni ljudi u korist općeg dobra, a ne u korist dobra pojedinca, male grupe, nekakvih bezveznih skupina ma čijoj stranci oni pripadali. Jer ćemo svi imati iste probleme. Vlasti se mijenjaju u Hrvatskoj, mijenjat će se hvala Bogu, to je normalno. Ali ukoliko mi ne donesemo takve zakone koji su primjenjivi bez obzira na to tko vlada i koji će biti pravedni i logični bez obzira tko vlada doći ćemo onda u problem. Šta je to opća, lokalna samourava? Pa onako kako bi običan svit reka': Pa bilo bi logično da se uvažava makar mišljenje onih ljudi koji žive na nekim području ili da ti, da se tim ljudima vlast približi na takav način da oni sami mogu upravljati sobom u onom dijelu koji je to normalno. Da se prihvati to načelo subsidijarnosti. Ukoliko se zaista misli da se sa razine Vlade može odlučivati o tome što je od koriti u nekoj sredini a oni su dole protiv toga onda čini mi se da ta vlast radi najveću štetu Hrvatskoj, a to je da je centralizira. Po meni čak nije, imamo modela različitih imate, šta ja znam u Francuskoj, Poljskoj ovamo, tamo, ne mora biti ni veličina bitna jedinica lokalne samouprave. Ni broj. Ali ukoliko to nema svoje logike, ukoliko nema nekih općih principa i načela onda smo u principu. Sada ispada da Vlada u biti odlučuje sama. Da je mišljenje lokalne sredine ne obvezuje. Da dolazimo do šarolikosti koju je također spominjao kolega Dorić. Tamo negdje se uvažava da ovi predlažu negdje se Vlada odlučuje, predlaže mimo mišljenja te sredine. To je jedna, to je Papaziania. To je jedan nered. To je jedan nered koji će nas dovesti u probleme. Jer ja se pitam, dakle opet ćemo doći na općinu Vinodolsku. A vidite moje pitanje kao političar i to u općini gdje je na vlasti SDP. Moje je pitanje je li netko želi razbiti vlast koja je izabrana na izborima i protiv volje građana promijeniti strukturu vlasti jer se izbori novi neće održati u onom dijelu koji će ostati, a ostat će manje od 50% te bivše općine. Pa izvinite to je nasilje. To je nakaradno shvaćanje politike, to je negiranja izbora. To je negiranje demokracije i mi to moramo zaustaviti ovdje bez obzira iz koje smo stranke. Radilo se o SDP-u, HDZ-u, IDS-u, ne znam o HSS-u. Nije uopće bitno, o HSP-u. Uopće nije bitno. Mislim, ja kažem sve vas uvažavam kao kolege. Bilo je jučer rasprava iz HDZ-ovih redova sasvim u skladu s ovim evo recimo što ja sada apeliram. Je bilo u kasne sate, nisu bili mediji ali ljudi se pitaju, normalno ljudi se pitaju pa čemu to, pa koju to cijenu mi kao političari, kao ljudi koji se bave istim poslom ne želimo platiti da bi zadovoljili neki apetit nekoga sitnoga polu moćnika, moćnika, nemoćnika ili ne znam već kako bih ga nazvao ili grupice. Pa zašto to radimo? Ja to ne mogu shvatiti? Ja to ne mogu shvatiti jer radimo protiv sebe. Što će se desiti sutra da se dio Splita, Zagreba što ja znam izdvaja po logici tko u nekom kvartu vlada ili traži potporu u navodnike svoje vlade da ih podrži u tome u gradu u kojem ne može imati vlast, ali može imati u nekom kvartu vlast. Pa mi ćemo izvrnuti smisao svega postojećega i mislim da to nikome ne koristi. Ja jednostavno apeliram na sve nas skupa da radimo zajedničko oko nekih stvari. Neću govoriti uopće o povijesnoj dimenziji o kojoj je govorio kolega Dorić također. Mislim zaista, zaista je to jedan drastičan primjer na kojega do sada nismo naišli iako je bilo svačega. Ni jednu vlast ne amnestiram. Problema je bilo, pritisaka s terena, ovakvih onakvih, svi imamo te stranačke baze. Čuda razna na terenu, svaka politička stranka ali imamo i odgovornost kao saborski zastupnici, kao političari koji govorimo uostalom u javnosti i preko javnosti i mi ćemo odgovarati ukoliko se donose zakoni koji će uvesti kaos u ovoj državi, a na dobrom smo putu ukoliko neke dosegnute dobre standarde negiramo i ukoliko pristanemo na kompromise da bi se zadovoljile neke nebitne skupine pa ma kojoj političkoj opciji pripadali.
Hvala. Ispravak netočnog navoda poštovani zastupnik Krunoslav Peronja.
Gospodine predsjedniče, državni tajniče sa suradnicima, kolegice i kolege. Kolega je netočno izjavio da je zakon nedorečen. Dapače još je ponovio tu jednu netočnost da se ide na ruku nekim lokalnim moćnicima. Ovaj prijedlog zakona je vrlo temeljit. On je na temelju iskustva. On zapravo govori koje su županije stabilne, koje su ustalile svoje općine, gradove. Neki još nisu i to su demokratska previranja i to je čar lokalne samouprave. Upravo je i ovaj prijedlog zakona u skladu sa Europskom poveljom o lokalnoj samoupravi. Onaj koji hoće imati općinu pitanje je da li je može imati, a stabilne županije su već odavno odgovorile na to pitanje. Stoga ovaj zakon treba podržati i zahvaljujem se predlagateljima koji je ovako izradio baš na temelju iskustava, na temelju onoga što u praksi saživljuje.
Drugi ispravak poštovani zastupnik Krunoslav Markovinović.
Hvala gospodine predsjedniče. Pa evo moram navesti netočan navod da je riječ ovdje u ovom zakonu negiranje demokracije, o negiranju rezultata izbora. Pa po ovom vjerojatno nikad više niti jedna općina ne bi nastala. Znači da sadašnje inicijative, sadašnje želje stanovnika za demokracije zapravo bile bi za vijeke vijekova odbačene. Dalje, ukoliko kolega nije primijetio demokracija se razvija, a općine već odavno ne nastaju dekretom.
Onog trenutka kada je zastupnik Marin Jurjević se ustao i počeo govoriti pločicu je podigla za repliku, a da još nije zastupnik Jurjević izgovorio ni jednu riječ. Ništa. Da nije izgovorio ni jednu riječ. Pločicu je podigla zastupnica Ingrid Antičević Marinović koja će sada replicirati na navod bianco navod. Izvolite zastupnice.
To nije točno jer sam replicirala onog trenutka kada je kolega Marin Jurjević ustvrdio kako se svaka vlast sudarala sa ovakvim problemom. To je djelomično točno kolega Marine Jurjeviću, ali ova vlast sudarila se ozbiljno sa demokracijom, sudarila se sa Ustavom koji tvrdi da i piše u svom članku 132. sa se građanima jamči pravo na lokalnu i područnu samoupravu. Sukobila se i sudarila ozbiljno sa građanima i tretira jedino građane kao građane samo one glasače i potencijalne glasače HDZ-a i to je udar na demokraciju. Vi ste već nekoliko puta i ovdje je već toliko puta bila istaknuta općina Vinodolska kao primjer, dakle mi još i u ovom trenutku prijedlogom ovog zakona ovo je nastavak izbora. Ovdje izbori u Hrvatskoj još nisu prestali. Najprije je nakon izbora nastupila i otvorila se burza trgovine mandatima koji je otvorio Središnji državni ured preko kojeg su se izborni porazi HDZ-a pretvarali u izborne pobjede [[Predsjednik: Jel to replika?]] a zatim sada … [[Govornik se isključio, ne čuje se.]]
Kolegice Antičević…
Pa vi ne želite čuti. Nemojte, meni vrijeme ide, ja se koristim svojim pravom!
Kolegice Antičević!
Izvolite!
Kolegice Antičević nećete govoriti bez moga odobrenja i kada vas prekinem onda ćete se zaustaviti. Replicirajte na navode zastupnika Jurjevića, a ne na navode Vlade ili ureda Vlade.
Molim vas da mi vratite sekunda.
Izvolite se držati reda!
Ja se držim reda. Zar ste zaboravila iz … [[Govornik se ne razumije.]] kako je kolega Marin Jurjević govorio upravo o demokraciji i o udaru ovog prijedloga zakona demokracije i ja o tome želim kazati.
Kolegice Antičević, vi ne možete polemizirati sa objašnjenjem koje vam ja dajem. Ne možete uzimati riječ i ne možete uzimati riječ i ja vam oduzimati riječ. Ne možete si nasilno uzimati riječ. Poštovani zastupnik Zdenko Antešić. Odgovor na repliku nije dat na vrijeme. Poštovani zastupnik Zdenko Antešić. Izvolite. Izvolite kolega Antešić.
Hvala lijepa. Kolega Jurjević je u svojoj diskusiji rekao da je ovaj zakon, odnosno ovaj zakonski prijedlog napravljen bez ikakvih jasnih kriterija, te da se radi zapravo o voluntarizmu, političkoj arbitraži, pogodovanju u političkim skupinama i da na žalost umjesto da o tome odlučuje narod i predstavnička tijela naroda na terenu o svemu odlučuje Vlada. E pa kolega Jurjeviću gledajte, vezano za tu tvrdnju ja bih vama pročitao mišljenje Vlade Republike Hrvatske od 1. travnja 2004. godine koje je potpisao predsjednik Vlade osobno dr. Ivo Sanader, a radi se o uvrštavanju inicijative za osnivanje općine Tar Varbriga, dvije dakle rekao sam dvije i četvrte godine. To je prije dvije godine. To mišljenje da ga citiram glasi. Dakle, Vlada Republike Hrvatske se protivi osnivanju novih općina budući da smatra da usitnjene općine nedovoljno financijskog potencijala neće moći obavljati poslove koje se na njih planira prenijeti decentralizacijom. I sada ja vas pitam kakva je to vjerodostojnost Vlade, odnosno njegovog predsjednika doktora Ive Sanadera koji on istu tu inicijativu danas 2 nakon godine nakon toga bez ikakve ponovljene procedure jednostavno ovlaštava u ovaj zakonski prijedlog.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Marin Jurjević.
Pa upravo se radi o tome. Radi se da ukoliko izgubimo konzistentnost pa i u našim prijedlozima i zakonima koje ćemo ovdje predložiti da ćemo dovesti u pitanje dobre namjere koje bi trebali ležati iza donošenja zakona. Zna se čemu služe zakoni u nekom društvu, nekoj državi. Čini mi se da to dovodimo u pitanje. Ovdje se govorilo od nekih kolega i o čarima lokalne samouprave, ali ovo čarij barij humarij šta bi se reklo u Splitu. Ovo nema veze s ničim. Škatule batule ima jedna igra dječja, pretvorite se iz onoga u ovo. Izvinite, po dvije općine, od jedne općine pretvorite tri, sedam, osam. To ispada ovako, milim nešto toliko voluntaristički da jednostavno dovodi u pitanje dobre namjere. Općina vinodolska ponavljam je presedan koji će nas sve koštati, sve buduće vlasti ukoliko budemo napravili nasilje nad voljom građana koji tamo žive, nasilje nad ljudima koji sjede u najvišim tijelima lokalne i regionalne samouprave koje je izabrao narod koji tamo živi i koji imaju suverene ovlasti da predlažu, misle o onome području gdje žive. Kaže se … [[Govornik govori engleskim jezikom, ne razumije se.]] ono što je blizu je lijepo, oni koji tamo žive najbolje znaju o tome. Kažem, miriše na nešto drugo što ne treba nikome. Ja tvrdim da to nije ni u korist HDZ-a. Tko misli da radi dobro u HDZ-u radi u njegovu korist njegove štete. U ovom slučaju evo ja želim HDZ-u dobro i zato želim da bude protiv ovog prijedloga.
Sljedeća replika, poštovani zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Evo gospodin Antešić mi je uzeo … [[Govornik se ne razumije.]] upravo na primjeru Općine Tar Varbriga. Ali ovo što se radi, ja mislim da ćemo se i s jedne i druge strane složiti da je neodgovorno, štetno, pa i krajnje perifirno. Ne polazi se tu od interesa malih ljudi, već upravo suprotno, od interesa ove ili one političke strukture koja je u datom trenutku na vlasti i jednom riječju ono što je još daleko gore od toga mi stvarno ulazimo u jednu opasnu igru sa političkim inžinjeringom. Mi ćemo doći u situaciju gospodo da ćemo imati nelegitimna vijeća ili ćemo imati izbore. A ako imamo izbore onda falsificiramo izbornu volju iz 2005. godine. Npr. sad ako dvojica koji su u Vijeću Poreča Istara idu u Tar Varbrigu na izbore, a ne možete imenovati dva nova vijećnika što se naprosto dešava. Mi delegirati te ljude jasno ne možemo. Imamo jedan pravni vakuum, imamo nelegitimno vijeće ili imamo izbore. Prema tome, nisam ja protiv formiranja novih općina, ali onda poštujmo gospodo proceduru i idimo u izbore kada je za to vrijeme, a to su redovni lokalni izbori 2009. godine. Sve ostalo naprosto gospodo može se podvesti pod pojam politički inžinjering, pod nešto što jednostavno nelegitimno će naprosto nakon toga funkcionirati. I utoliko stvarno vas molim da pokušate saslušati neki grad, glas razuma koji dolazi i sa terena. Ja vas uvjeravam da možda u tim općinama građani jesu za nove općine, ali neusporedivi veći broj građana u ovoj zemlji je protiv takve prakse. To naprosto više ničemu ne vodi. A ne možete gospodine državni tajniče ili vi predlagači zakona falsificirati ja bih rekao volju građana i mimo zakonske procedure upućivati u proceduru prijedloga za formiranjem općina, jer će se na taj način kompletno dezavuirati i vlast i razoriti sustav lokalne samouprave. Takva praksa je pogubna, štetna i ne vodi ničemu. Ona je jednom riječju besperspektivna.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Marin Jurjević.
Pa mislim i to sam spomenuo kad sam govorio da je jedan od najvećih problema šta se eventualno uvođenje ovakvih presedana, donošenja ovakvih zakona na ovakav način primjenjivi može dovesti do izigravanja izborne volje građana. A onda se radi o krupnoj stvari dragi moji prijatelji, kolege i gospodo, o krupnim stvarima. Ukoliko se pokušava izigrati volja građana, pod firmom, izborna volja građana, po firmom jačanja lokalne samouprave tj. odcjepljenje ili amputacije dijela neke jedinice lokalne samouprave i to tako da manji dio ostane, a veći se odvoji mimo volje građana, mimo volje županije, mimo volje općine postojeće. Onda izvinite to se ne zove ništa drugo neko nasilje, nakaradna stvar. I zbog toga apeliram na to. Imamo primjera, imamo isto zahtjev ljudi iz Zatona, iz Zatona da se izdvoje iz Nina. Nin to podržava, imamo volju građana, županijska skupština podržava. Financijski je potkrijepljeno dokumentima da to mogu, ali neće centralna politička vlast. Sve ovisi o centralnoj političkoj vlasti i to se onda zove centralizacija. I nemojmo to prodavati onda po lokalnu samoupravu. A ovaj zakon, prijedlozi zakonski padaju ispod standarda koje smo imali i to nikome ne koristi.
Sljedeća replika, poštovana zastupnica Biserka Perman. Izvolite.
Već smo čuli u dosadašnjem tijeku jutrošnje rasprave da su u zakonu ispravljene sve netočnosti u nazivima naselja. Kolega Jurjević je spomenuo cijepanje vinodolske općine. No, nije spomenuo i nestanak naselja u toj općini. Naime, nestalo je slovima i brojkom 52 naselja. Očito je da Vlada administrativnim terorom vrši formiranje novih općina i ne samo da nema volje građana nego se brišu i jednim potezom pera. Nikada nitko nije objasnio kako su ta naselja nestala, čijom su voljom nestala, kojom procedurom su nestala. Čini se da je to napravljeno još prošle godine kada se je na briznu nije znalo razlučiti koje naselje kamo pripada pa se između dva čitanja zakona jednostavno sva ta naselja izbrisala. No od tada je prošlo više od godinu dana, a izbrisana naselja i dalje su ostala u zemlji Nedođiji. Takvih primjera ima i u drugim županijama. Evo i kolegica Martić je spomenula primjer Korčule. Čuli smo i neka druga, i neke druge primjere. Pa eto, to je samo još dokaz viške u prilog tvrdnji da se radi o teroru i da se radi o ponovnoj centralizaciji države. Hvala.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Marin Jurjević.
Kao što vidite gotovo svi zastupnici koji repliciraju govore o ovom presedanu koji se zove Općina vinodolska. I da bi bilo jasnije, sinoć u raspravi koja je trajala ovdje do 23 sata, puno nas je reklo, evo ja opet želim ponoviti, niti imam šta protiv da Otok postane grad, niti Kutjevo grad, niti Sveta Nedelja ukoliko su prijedlozi argumentirani itd. neka bude, podržimo, ali sam protiv toga da se vrši nasilje nad voljom građana tamo gdje su oni protiv a netko drugi to nameće, a čini mi se da se povijesni, kulturološki i neznam kakvi sve razlozi mogu još naći koji bi potkrijepili to da ovakav prijedlog je loš. Ali je u biti ipak pošto smo političari, opasnost da se ovakvim voluntarizmom ne dovede do presedana da mijenjamo izbornu volju građana, da vršimo radnje koje će dovest u pitanje dobre, ne samo dobre namjere nas, nego da se ne radi o tome da jednostavno politiku pretvaramo u ono zašto nas građani već odavno optužuju, korumpiranu djelatnost, djelatnost nečasnih ljudi, djelatnost koja je na hijerarhijskoj ljestvici vrijednosti na dnu, a mi smo ti koji trebamo kazati ne, među političarima su većina pošteni, bave se tim poslom radi općeg dobra. Čini mi se da ovakvi primjeri jednostavno bacaju sjenu i dovode u pitanje te dobre namjere nas kao političara svih zajedno.
Poštovani zastupnik Ante Markov replika.
Hvala lijepa. Kolega Jurjević je rekao da se vlasti od davnina sudaraju sa ovim problemima. Neka se sudaraju vlasti, ali se ne trebaju sudarati sa interesima građana, posebno ne onim interesima koji su iskazani valjano u smislu zakona, a većina ovih općina je iskazno u skladu sa interesima građana i u skladu sa zakonskom regulativom. Ja ću samo napomenuti općinu Tribunj koja nema razloga uistinu da čeka i da se na nju odnose kritike koje se ovdje spominju. Jer ona je provela volju građana, ona je dobila suglasnost grada Vodica iz kojeg se izdvaja, ona je dobila suglasnost županijske skupštine. Prema tome nemojmo generalizirati. I još jedna stvar. Sve one nove općine koje su nastale, male ili velike, da ih danas pitate da li im je bolje sada kada su samostalne općine ili kada su bile u zajednici sa drugima. Ja sam siguran da bi odgovor bio na strani onih koji bi rekli sada nam je bolje. Prema tome ja sam za to, ako općina Trviž, ako Vinodol nije u skladu sa načelima o kojima govorimo, recimo oni ne valjaju, ali nemojmo sve ovih 99% stavljati u isti koš pa da se stekne ovdje dojam da je netko protiv toga. Gospodo ja sam rekao u ime kluba HSS-a, mi smo za sve one općine koje imaju valjanu proceduru, bili smo i bit ćemo. Tamo gdje je stvar loše napravljena, krivo ili je napravljeno nešto što nije u skladu sa zakonom, pa valjda se možemo dogovoriti da te maknemo od onih koji su napravili uredno i kako treba i to je poanta stvari a ne generalizirati da sada se stvori dojam da smo mi protiv svih, jer nismo protiv svih nego smo protiv onih koji nisu u skladu sa zakonom.
Hvala. Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Marin Jurjević.
Evo ja zahvaljujem kolegi Anti, apsolutno se slažem s time. Pa normalna stvar, za mene bi čak bilo logično dajte da se pojedinačno izjasnimo o ovome, nemojmo sve trpat u isti koš. Imamo recimo Vrsi, izvinite ja to podržavam. Ovo što si ti govorio ja podržavam. Podržavam i ove prijedloge da budu gradovi. Ne podržavam ovo oko općine Vinodolske, smatram da je to nakaradno, da je to presedan, da će na sve nas past sumnja da radimo nešto nečasno i zbog toga razdvojimo to. Zašto bi sve to na hrpu odlučivali? I uostalom svaki slučaj je na neki način šta ja znam, pojava, suigeneris, ima svoju suštinu, svoju, ajmo o svakome kada bude glasanje glasovati posebno. Idemo, pa ćemo vidjeti da oko puno stvari imamo zajedničko mišljenje. Pa uostalom i tu su neki ljudi iz HDZ-a, evo kolega Rebić jučer je isto rekao, njemu je problem isto kao čovjeku shvatiti zbog čega se ovo radi općini Vinodolski. Druge stvari nisu upitne ni nama neke. Ja apeliram na to da to razumimo kao političari svi skupa, kao ljudi koji evo ka nekom istom cilju trebali bi ići. I slažem se, ja uopće nisam mislio trpati sve u isti koš. Ali isto tako ono, nešto je upozorio najjasnije kolega Dorić. Ne mogu biti različiti kriteriji za istu stvar. Dakle da bi netko se mogao izdvojiti kao općina za jednoga važi jedno pravilo, za drugoga drugo obrazloženje za trećega treće. To vam je ljudi moji nered, vi kao pravnici to bi trebali posebno razumjeti. Da je neozbiljno, ljudi će misliti da smo neozbiljni. Ne možemo na takav način obrazlagati, za različite načine istu stvar obrazlagat.
Poštovani zastupnik Mato Gavran. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Poštovani državni tajniče, zamjeniče, kolegice i kolege. Pa evo nakon višesatne na trenutke polemične i vrlo žustre rasprave, ali nadasve argumentirane, pridružujem se svima onima koji su iskazali svoju zabrinutost u najmanju ruku bih rekao, za donošenje ovoga zakona po hitnom postupku ukazujući argumentima naravno na neopravdanost ovakvog načina donošenja ovoga zakona. No, slušajući mnoge kolege prije, čini mi se da mi i ovdje u ovoj sabornici jedni druge nedovoljno dobro čujemo, a napose nedovoljno dobro razumijemo. Ovdje je puno argumenata izrečeno, puno riječi o nedosljednosti Vlade počev od mišljenja koje je Vlada 1. travnja 2004. dostavila Hrvatskom saboru, u kojem je rečeno citiram: Da se Vlada protivi osnivanju novih općina budući da smatra da usitnjene općine nedovoljnog financijskog potencijala neće moći obavljati poslove koje se na njih planira prenijeti decentralizacijom. Ovaj zakon rekao bih da je i odraz nepotrebne žurbe jer je gotovo identičan, prepisan je od prošle godine u ožujku kada smo raspravljali o njemu i kad zbog nedostatka samo jednog glasa nije usvojen, on je na koncu i po mom sudu štetan. Zašto? Pa mislim da prije svega ne uvažava primjedbe koje su u međuvremenu iznijete, a niti rješava interes jedinica lokalne samouprave. Ovdje želim vrlo precizno reći na tragu naročito kolege Jurjevića, da ovaj zakon ne pristupa selektivno rješavanju problema, sve je stavio u isti koš i nama koji trebamo donijeti odluku doista je teško odrediti se uvažavajući sve ove argumente koje su kolegice i kolege prije mene iznijeli. Ne dvojim da ovdje i ovim zakonom nije bila dobra volja kako građana, središnjeg državnog ureda tako i Vlade, ali mislim da je ovdje više zadovoljavanje forme no sadržaja, a pitanje odgovornosti je pitanje odgovornosti svih nas za izbor, za konačnu odluku i za ono što će pojedine jedinice lokalne samouprave sutra realizirati u interesu svojih građana, naravno. Ovdje se postavlja pitanje što je cilj? Da li je cilj daljnje jačanje jedinica lokalne samouprave, priprema za daljnju decentralizaciju i fiskalnu ali i svaku drugu? Da li je cilj da kroz nove jedinice lokalne samouprave se omogući neposredno upravljanje temeljem svih povelja i svih pozitivnih zakonskih propisa? I na koncu omogućavanje boljih života svih građana uz manje financijske izdatke ili je cilj nešto drugo? Stvaranje pretpostavki za nove funkcije i nove funkcionere. Ne mogu se oteti dojmu da ovdje nije i ovim Zakonom nije bilo vrlo jasnog političkog inženjeringa. Čini mi se da se ovdje radi o jednom, po mom sudu, vrlo čudnom presedanu. Naime, od 9 novih općina koje se formiraju, 7 općina nastaju izdvajanjem iz gradova, dakle, gradova koji već dugo godina egzistiraju. Da ih nabrojim, iz Slavonskom Broda se izdvaja Podvinje, iz Županje Štitar, iz Vodica Tribunj, iz Grada Poreča Tar Varbiga, iz Raba Lopar i iz Pazina Trviž. Broj stanovnika u Trvižu je 800. Ja bih rekao da moje Podvinje možda ima satisfakciju pa je najveća općina ukoliko ovaj Zakon prođe, a ja vas molim da ne prođe. Argumentirat ću i zašto. Imalo bi 3 tisuće 666 stanovnika. No nije samo broj stanovnika taj koji bi trebao odrediti snagu i veličinu općine već nešto sasma drugo. U gotovo svim raspravama prije mene iskazana je prijeka potreba da se vodi računa o volji građana, ali i da se poštuje procedura. Gledajući ovaj Zakon i ono što je meni znano, ovdje bar kad je u pitanju izdvajanje općine Podvinje iz Grada Slavonskog Broda niti je poštivana volja građana, a niti je poštivana procedura. To iznimno dobro zna i gospodin državni tajnik, to zna i predsjednik Hrvatskog sabora, to znaju i mnogi klubovi. Jer pred sobom imam zaključke Gradskog poglavarstva od 4. srpnja ove godine u kojem na vrlo argumentiran i razložan način obrazlažu svoje protivljenje, negodovanje pa i čuđenje sa ovakvim Prijedlogom zakona koji njih, koji je njih zaobišao, odnosno nisu niti konzultirani, a gdje da se nešto drugo napravi. Naime, u pripremi lokalnih izbora ili pred lokalne izbore voljom jednog dijela političke volje HDZ-a iz mjesnog odbora Podvinje nastojala se promijeniti vlast u Gradu Slavonskom Brodu. Prikupljeno je tisuću 392 potpisa i pokrenuta inicijativa. Grad Slavonski Brod je 20. ožujka donio odluku da se raspiše referendum o kojem su mnoge kolegice i kolege ovdje govorili. Isti je proveden u naselju Podvinje i od ukupno 3 stotine i 250 birača izašlo je njih 345 ili 10,61%. Od tog broja, od 10,61% birača njih 75% je bilo protiv izdvajanja iz Grada Slavonskog Broda. Dakle, nedvojbena volja građana naselja Podvinje. Zaključak, izvješće i sve ostalo je dostavljeno prošle godine u Središnji državni ured no iz meni neznanih razloga, a volio bih čuti od gospodina državnog tajnika, isto usvojeno nije, nije uzeto u obzir i Podvinje se ponovno ovim Zakonom izdvaja iz Grada Slavonskog Broda. Ne vjerujem da je ovdje u pitanju voluntarizam. Ja bih rekao da je ovdje u pitanju previd jer ne želim vjerovati u nešto drugo. U međuvremenu došlo je do promjene vlasti u Gradu Slavonskom Brodu, tamo je na vlasti koalicija HDZ-a, HSP-a i ostalih i držim da nema argumenata zbog kojih bi sada bilo ponovno prekrajanje ovoga dijela grada ili izdvajanja ove općine, dijela grada u novu općinu. Mnogi su dogovorili i ja se u potpunosti slažem sa svima da je zadaća svih nas ovdje da odgovorno izvršavamo svoje zadaće i da donosimo zakone koji će biti u funkciji najvećeg dijela građana Republike Hrvatske. Ali da poštujemo, i to neupitno, volju onih koji su nas i birali ovdje i koje mi zastupamo. Kako mi vrijeme curi, reći ću i prikloniti se svim mojim prethodnicima da u konačnosti oko svakog od ovih prijedloga glasujemo pojedinačno. Jer sigurno, kao što ovdje ima dostatno argumenata protiv donošenja ovoga Zakona i ovakvog rješenja ima niz jedinica lokalne samouprave koji imaju utemeljenje i koje gdje je volja građana sasma suprotno od ovoga što je iskazano voljom građana u naselju Podvinj. Ja se nadam da ćemo i u buduće znatno više pozornosti, a naročito apeliram na Središnji državni ured, posvetiti interesima terena, rekao bih, i da će prije nego što bilo koji zakon, a naročito ovakove prirode, dođe na klupe, dođe u proceduru, biti potrebno novelirati informacije i zauzeti sasma druge stavove s obzirom da život nije statični, on je dinamični i vrlo brzo se mnoge stvari mijenjaju. Dakle, apelirajući da glasujemo pojedinačno molim vas da ne podržite bar izdvajanje Podvinja iz Grada Slavonskog Broda. Hvala lijepo.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Krunoslav Markovinović.
Hvala gospodine predsjedniče. Evo, kolega Gavran je u nizu netočnih navoda izrekao "ovaj zakon ne rješava interese jedinica lokalne samouprave, ovdje se stvaraju pretpostavke za stvaranje novih funkcija, ovdje je riječ o političkom inženjeringu" i slično. Pa ja mislim da to definitivno nije točno. Jer ako rješavamo interese jedinica lokalne samouprave riječ je o novim jedinicama, dakle onim u nastajanju. Oni rješavaju svoje interese i nije točno da se ovdje stvaraju pretpostavke za nove funkcije. Riječ je o želji za ostvarivanjem sveg onog što si ljudi nisu mogli u postojećoj organizaciji lokalne samouprave ostvariti. To je riječ o zapostavljenim dijelovima. Ako je riječ o političkom inženjeringu, nevjerovatno. Ako se netko odvaja od HDZ-ovog rada ili slično e onda su nove fotelje, a ako se odvaja neka općina iz SDP-ovog rada e ona je politički inženjering, onda je to upereno protiv SDP-a. Pa dajte ljudi budimo dosljedni. Hvala.
Drugi ispravak, poštovana zastupnica Marija Bajt.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Poštovani kolega je rekao da se radi ovdje o nedosljednosti hrvatske Vlade i o neopravdanosti donošenja ovog Zakona po hitnom postupku. Naime, to je netočno jer prošle godine u dva čitanja smo raspravljali ovaj Prijedlog zakona koji znamo da za jedan glas nije prošao i da je dobio potporu velike većine zastupnika u ovom Saboru, a isto tako više prijedloga zastupnika je u proceduri koji žele da se interesi lokalnih zajednica nađu u Prijedlogu zakona. Stoga smatram da je ovo opravdano jer odgovara interesima građana, a govoreći o nedosljednosti Vlade ja ću samo reći da je 2000. godine ovaj Zakon mijenjan dva puta, 2001. jednom, u 2002. godini dva puta kao i u 2003. godini. Ne smatram da je to kako kolega kaže bila nedosljednost Vlade nego razmišljanje o interesima građana i pokušavajući naći rješenja za jedinice lokalne samouprave. Hvala.
Replike, poštovana zastupnica Ingrid Antičević Marinović
Kažete kolega da izražavate zabrinutost ovim Prijedlogom. S time bih se mogla dobrim dijelom složiti iako smatram da je ovim Prijedlogom očigledno izvršen udar na lokalnu samoupravu i time na Ustav jer se građanima jamči pravo na lokalnu i područnu samoupravu, ali istina je i to što ste rekli da ima dobrih rješenja i mi ih ne možemo trpati u ovakva jedna bjesomučna rješenja kao što je dobro rješenje Vrsi i Tribunj. To uopće nije sporno i to je korektno. Ali s druge strane imamo općinu, prije Općina Vinodolska da se izdvoji, prijedlog da se izdvoji Općina Vinodol. Tu se preko 50% stanovništva izdvaja zašto? Nastavak je izbora, nismo zadovoljni, HDZ nije zadovoljan izborima pa onda i kad … [[Govornik se ne razumije.]] to nije uspio sada se to još i zakonom čini i tako središnji ured figurira, vi apelirate na središnji ured. Ma molim vas. Pa ja se vama čudim. Pa središnji ured, dakle nakon laboratorija sada je postao građevinski institut za izgradnju općina koje trebaju biti HDZ-ove i za rastakanje onih opozicijskih SDP-ovih i drugih nepoćudnih političkih oponenata da ih se rastoči.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Mato Gavran.
Hvala lijepo. U čuđenju, bar kad je ovaj saziv nikad neće biti kraja, vjerojatno i ubuduće. Naime, rekoh da se mi često puta nedovoljno dobro čujemo onda niti razumijemo. Ja još uvijek želim vjerovati da u ovoj državi, a naročito u ovom sazivu Sabora u našoj Vladi, ponavljam našoj Vladi, jer se stalno govori naša, vaša Vlada ima dovoljno motiva da napravimo iskorak i da donesemo zakone koji će biti u funkciji najvećeg dijela građana Republike Hrvatske. Evo meni je žao što kolege iz HDZ-a nisu upotrijebiti drugi instrument repliku pa da mogu i njima odgovoriti, ali vama ću kolegice reći i meni se teško oteti dojmu, ali evo još uvijek kao veliki optimista polazim od toga da nije samo puki inženjering rukovodio predlagatelja kako Središnji državni ured tako i Vladu da predloži ovakovo zakonsko rješenje. Na žalost vjerovatno imate pravo kad govorite na ovakav način kako govorite jer od ovih 7 gradova od kojih se amputiraju pojedini dijelovi naselja ili pojedina naselja u većini je na vlasti ili pokretačke inicijative bio HDZ. To je ono što je argument, ali ovdje argumenti ne vrijede. Nadam se da će to građani shvatiti, naročito kad osjete sve efekte ovoga Zakona koji ćemo donijeti.
Druga replika, poštovani zastupnik Anton Peruško.
Hvala gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora. Moj kolega Mato Gavran je u svojoj raspravi na početku rekao da mi ovdje u ovoj sabornici jedni druge nedovoljno čujemo i nedovoljno razumijemo. Ja bih kolega Gavran rekao da mi jedni druge vrlo dobro čujemo i vrlo dobro razumijemo, međutim kolege iz Hrvatske demokratske zajednice nas politikom svršenog čina žele dovesti u poziciju ili uzmi ili ostavi i mislim da to nije dobro. Sve što ja tražim je to da mi se omogući da za većinu prijedloga glasam identično kao i kolege iz Hrvatske demokratske zajednice i to bi pokušao obrazložiti npr. u 8. izbornoj jedinici iz koje dolazim, npr. u Istre. 2004. godine imali smo samostalni prijedlog za Općinu Tar Vabriga koja ima potpise građana, sve u skladu sa zakonom, ono o čemu je kolega Markov govorio, potpise građana, ima pozitivno mišljenje Grada Poreča, pozitivno mišljenje županijske skupštine, projekciju proračuna od 8 milijuna kuna, potvrdu Ministarstva financija i suglasnost na tu projekciju proračuna i bilo je normalno da tada izglasamo tu Općinu Tar Vabriga, međutim kolege iz Hrvatske demokratske zajednice su tada kad je bila prilika da su osnujemo odbili, a kolega Antešić je više puta pročitao obrazloženje Vlade, odnosno dr. Ive Sanadera kakav je tada bio stav Hrvatske demokratske zajednice. Identično i za slučaj Funtane u Istri. I ja ću isto tako glasati i za Općinu Tar Vabriga ukoliko mi se omogući pojedinačno izjašnjavanje i za Općinu Funtana, međutim očito Vlada i kolege iz većinske stranke ne žele nego žele tim prijedlozima koji su na svemu utemeljeni i koji uvažavaju volju birača prikrpiti taj konkretni … [[Govornik se ne razumije.]] gdje se razbija struktura Grada Pazina, gdje nema nikakve osnove ni temelja, gdje nije prođena procedura, a da ne govorim isto tako o primjeru Općine Vinodol i jedino što tražimo od kolega i to i vi tražite kolega Gavran da se kod glasanja glasa pojedinačno za svaki prijedlog i da onaj prijedlog koji je zaista utemeljen na postojećem zakonu i koji ima rezona, koji ima osnove da mi se omogući da glasam isto kao i kolege iz HDZ-a i kad je u pitanju Istra, Tar Vabriga općina i Općina Funtana, ali mi nemojte, nemojte me prisiljavati u uvjetovati da bi te općine koje imaju osnove bile osnovane da moramo glasati i za Trviž jer za Trviž ni u kom slučaju ne možemo glasati.
Hvala. Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Mato Gavran.
Hvala lijepo. Uvaženi kolega Peruško, ja se u potpunosti s vama slažem i doista nije dobro da na ovakav način raspravljamo i donosimo zakone koji će na ovaj ili na onaj način pogoditi građane Republike Hrvatske. Ja mogu shvatiti da su različiti pristupi u iznalaženju određenih zakonskih rješenja ili inače rješenja ali držim da bi nam cilj bar ovdje trebao biti svima isti. No, očito dam sam i ja kao i vi u zabludi jer ovdje cilj opravdava sredstvo. Umjesto da i u ovom Visokom domu stoluje tolerantnost, međusobno uvažavanje da su argumenti elementarni preduvjet a ne dojam obično se događa suprotno. No, ima nas koji po svojem mišljenju ne idemo nikamo, zastupamo ga pa vjerojatno će doći vrijeme kad će i argumenti ali i dosljednost biti prepoznati i biti jedna od temeljnih vrednota.
Poštovani zastupnik Antun Kapraljević replika.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Pa evo, kolega Gavran je pričao o volji građana a ja bih ilustrirao volju građana kako se to rješavalo na općini Donja Motičina. Moj kolega je pošto je imao link prema Zagrebu u jednom trenutku odlučio napraviti sebi općinu gdje bi on bio načelnik i to je uspio, napravio je općinu, u sastav te općine koja se zove Donja Motičina ušli su Gornja Motičina i Seona. Od samog početka volja građana Seone nije bila poštovana jer nijednog trenutka nisu htjeli ući u tu općinu i oni su to još od 97. pokušavali se izdvojiti iz te općine i od 340 upisanih birača njih 303 je potpisalo izjavu da se želi izdvojiti iz općine Donja Motičina jer vidjeli su da u toj općini Donja Motičina koja ima 800 tisuća kuna proračun nemaju nikakve šanse za razvoj i želja im je izaći iz te općine i pripojiti se gradu Našicama. Međutim, ni njihovi potpisi nisu bili dovoljni da se pokaže da je to volja građana. Ja sam takav amandman dao i zadnji put, normalno nije bio prihvaćen, vjerujem da neće biti prihvaćen ni sada. Ali ima jedna stvar u cijeloj toj priči. Ako ni volju građana ovakvu kakva je iskazana ne poštujemo kako ćemo poštivati onda nekakvu odluku nekog gradskog vijeća ili ne znam županijske skupštine. Ako se ne poštuje ovo što je praktički isto kao i referendum kako će se poštivati nešto drugo. Ja znam da nakon ovoga ako se Seona izdvoji iz općine Donja Motičina ja sigurno u Donjoj Motičini neću dobiti nijedan glas nikad više jer će se praktički ona morati ugasiti jer nema nikakvog razloga za postojanje.
Odgovor na repliku poštovani zastupnik Mato Gavran.
Slažem se sa vama kolega. Volja građana je čudan pojam i naročito u ovim našim ambijentalnim uvjetima se tumači na razno razne načine a naročito na način kako to određenim političkim moćnicima u datom trenutku odgovara. To je ono što nije dobro. Ja sam legalista i zastupam da u propisanoj formi, dakle u vrlo jasnim pravilima igre svatko ima pravo iskazati slobodnu volju što mu je činiti, u kojem okruženju će živjeti i kako će na najbolji način zadovoljiti kako svoje interese tako i interese sredine kojoj pripada. Brak na silu, a to mogu shvatiti upravo tako, nije dobar. On nije prirodan a napose nije održiv. I zbog toga se slažem sa vama kad smo evo i sinoć a i danas razgovarali o prijedlogu ovoga zakona, kad smo rekli da treba ići selektivno od jedinice do jedinice uvažavajući argumente i temeljem toga donositi u konačnici odluku. Ovako kad se sve smiksa, kad imate dobar okvir a slika je unutra poprilično nejasna prolazimo tako kako prolazimo a građani i dalje ostaju u uvjerenju da su ili taoci s jedne strane nedoraslih sredina ili vlasti ili su naprosto u poziciji da moraju se ponašati kako drugi hoće.
Sljedeća replika poštovani zastupnik Zdenko Antešić. Izvolite!
Hvala lijepa. Kolega Gavran, vi ste rekli da je ovaj zakonski prijedlog zadovoljavanje više forme nego sadržaja. Pa vidite, ja bi polemizirao sa tom vašom tezom jer to zapravo nije niti zadovoljavanje forme a niti sadržaja. Zapravo, što se tiče forme zakonom je općina definirala kao jedinica lokalne samouprave koja se osniva u pravilu za područje više naseljenih mjesta koje predstavljaju prirodnu gospodarsku i društvenu cjelinu te koja su povezana zajedničkim interesima stanovništva. E vidite, u ovom slučaju za općinu, za ovaj prijedlog Funtana, Lopag, Podvinje, Tribunj i Štitar ta forma nije zadovoljena. Drugo, nije poštivana u potpunosti zakonska procedura za neke od ovih prijedloga a to je prvenstveno za općinu Trviž, za općinu Vinodolsku, općinu Podvinj itd. A što se tiče sadržaja a to pak nema nikakvog smisla. Sadržaj, možete li vi meni objasniti da li postoji ikakav sadržaj, dakle ikakav stvaran sadržaj koji je od interesa za građane na primjer općine Vinodolske da oni tu općinu podijele u dvije zasebne jedinice. I sada pitam vas interes građana, prava građana da li onaj stanovnik dijela naselja od kojega se amputira drugi dio naselja ima ikakva prava, ili samo ima prava onaj koji se odvaja. Dakle, ovim prijedlogom su ugrožena prava naselja onog dijela koji ostaje nakon amputacije. I zapravo ja bi predložio da malo budem sarkastičan, da karikiram sada imamo 559 općina i gradova u Republici Hrvatskoj i predložio bih da svaki zastupnik ili viđeniji član vladajuće stranke na terenu predloži svoju općinu jer je to puno lakši način dodvoravanja političkom tijelu nego briga o realnim i stvarnim potrebama zbog čega smo zapravo i mi dobili glasove da budemo u ovom Saboru.
Odgovor na repliku poštovani zastupnik Mato Gavran.
Hvala lijepo, gospodine predsjedniče! Pa kolega Antešiću, ja se slažem da je sa ovim prijedlogom zakona da su ugrožena prava građana koji obitavaju, žive dakle na područjima da li Novog Vinodolskog ili ne znam moga Podvinja a mogu reći i za neke druge sredine. Ovdje nažalost puno toga nije prirodno. Nije prirodno da 55% naselja se izdvaja i da ide na nove izbore a da 45% ostane kao da se ništa nije dogodilo. Meni je neshvatljivo, a to ću ponovo povezati slikovito sa brakom kad brak nije održiv i kad je jedini način da se kulturno, civilizacijski raziđemo onda su oba partnera ta koja bi trebala biti upoznata ili se dogovoriti kako će nastaviti dalje živjeti kao civilizirani ljudi? Kako će podijeliti imovinu? Što će sa obavezama koje, iz braka ili u budućem životu činiti? Dakle puno toga što ne treba izmišljati toplu vodu već to je život naprosto. Nažalost ovdje i kroz ovaj zakonski prijedlog život se ne uvažava. Ja sam iz tih razloga slikovito rekao da se zadovoljava forma. A forma je idemo stvoriti nove općine, nove jedinice lokalne samouprave. Tamo će već nekakav lokalni moćnik zasjesti u fotelju, a sadržaj i svi oni poslovi koji proistječu iz te nove jedinice lokalne samouprave su u «N-tom» planu. To je ono što nije dobro i zbog toga i svi skupa apeliramo da se puno toga promijeni.
Sljedeća replika poštovani zastupnik Miljenko Dorić. Izvolite.
Kolega Gavran moja replika ide u istom pravcu na vaše tri riječi; forma, sadržaj i nedostatak informacija. I posebno se slažem s ovim što ste sad zadnje rekli. Ne treba stalno otkrivati toplu vodu. Hrvatska je primljena u punopravno članstvo Vijeća Europe i ratificirala je prije desetak godina Europsku povelju o lokalnoj samoupravi. Tamo smo i tada prihvatili dvije trećine odredaba, dvije trećine odredaba te povelje. Nažalost jednu trećinu nismo prihvatili u startu ali smo obećali da ćemo to sukcesivno učiniti u funkciji vremena. Nažalost nikada ni ova ni prethodna ni ona Vlada prije nje nije obavijestila Sabor kada će, koje odredbe i zbog čega biti prihvaćene u nekom racionalnom vremenskom razdoblju? Prema tome mi ne moramo otkrivati toplu vodu. Moramo pogledati kako su to drugi riješili? Što su drugi i formom i sadržajem učinili da zadovolje potreba i traženja svojih građana? No nažalost nije to samo u pitanju ovaj Zakon. Uvijek smo nesustavni. Uvijek nedostatak forme, uvijek nedostatak sadržaja, uvijek nedostatak informacija. I zato nam ide kako nam ide u Republici Hrvatskoj.
Odgovor na repliku poštovani zastupnik Mato Gavran.
Hvala lijepo. Pa poštovani kolega Dorić potpisujem sve što ste rekli. Naprosto teško je bilo što vašim argumentima dodati. Nažalost mi često puta živimo u dobroj vjeri da će oni koji nose teret odgovornosti vlasti smoći snage pa priznati i sebi ali i drugima određene propuste. Ja bih rekao i u dobroj volji. No ovdje u ovom slučaju kad je ovaj Zakon u pitanju to nije riječ. I ja držim da je doista ovdje zadovoljavanje puke forme, a sadržaji su negdje drugdje. Mi smo se zaklinjali i govorili o pravima građana, poštivati volju, poštivati proceduru no evo na primjeru Podvinja ali i ostalih općina pokazali smo da niti je poštivana volja građana, a niti je poštivana forma. Na nama svima je da učinimo dodatne napore da pravila igre dakle proceduru maksimalno ispoštujemo odnosno da se dogovorimo kako ćemo kvalitetno raditi i živjeti dalje bez obzira kojoj političkoj opciji pripadali? Mene raduje spoznaja da je od 2000. godine pa do 2003. ovaj Zakon ili Zakon o područjima županija, gradova i općina u Republici Hrvatskoj mijenjan 7 puta, ali koliko ja znam niti jednom to, predlagatelj tih izmjena nije bila Vlada odnosno središnji državni ured. Bili su zastupnici koji su temeljem opet slobodno izražene volje građana nastojali poboljšati i urediti kvalitetnije odnose na pojedinom području.
Sljedeća replika je poštovani zastupnik Nenad Stazić. Izvolite.
Kažete kolega Gavran da ovaj Zakon predstavlja selektivan pristup Vlade problemu. Svaki zakon teži riješiti neki problem. Moramo se zapitati što je ovdje problem za Vladu? Koji to problem ona nastoji riješiti? Je li problem volja građana? Nije, tu ste vi dokazali na primjeru Podvinja. To je dokazano na području općine Vinodolski. To znači nije problem. Taj se problem zato ni ne rješava. Problem je nešto drugo. Problem je kako što bolje pripremiti izborne rezultate HDZ-a. Kad imamo jednu situaciju da u jednoj lokalnoj, jedinici lokalne samouprave HDZ nema podršku, ali ima podršku u dijelu te jedinice onda … [[Govornik se ne razumije.]] iz toga dijela napraviti posebnu jedinicu pa ćemo na idućim izborima bolje proći. Čisti politički inžinjering. Čisti. I taj problem se ovdje ne rješava selektivno. On se rješava vrlo dosljedno. Tu Vlada dosljedno štiti interese HDZ-a ne vodeći pri tome nikakvog računa o volji građana. Pa što njih briga za građane? Pa nisu oni tu valjda zbog građana? Oni su ovdje zbog sebe. Tako Vlada shvaća svoju misiju. Kažete dalje da je ovo zadovoljavanje forme, a ne sadržaja. Ma molim vas kakve forme? Pa tu fali naselje Sovlje koje bi trebalo pripasti ili Tribunju ili Vodicama. Fali mjesto Ivin koje bi trebalo biti u općini Tisno. Pa tu su se pozaboravljala mjesta. Zašto? Pa zato što nema veze kako je ovaj zakon pripremljen aljkavo, šeprtljavo bez ikakve veze. Ispuštaju se cijela mjesta. Zašto? Pa zato što nije problem napraviti red. Nije se to htjelo napraviti red. Nego pogodovati HDZ-u a to što će se usput napraviti nered to je uopće nebitno za Vladu. To je nebitno za Vladu. Hvala.
Odgovor na repliku poštovani zastupnik Mato Gavran.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Kolega Stazić ja sam u svom prvotnom obraćanju skrenuo pozornost na nepotrebnu žurbu ove Vlade. Na površnost u određenim prijedlozima i tu se s vama u potpunosti slažem. Htio sam biti blaži u izričaju kad sam govorio o zadovoljavanju forme odnosno sadržaja. Vaše mišljenje da je ovdje neupitan politički inžinjering naročito kad je u pitanju izdvajanje pojedinih općina ili pojedinih naselja iz gradova koje sam ovdje nabrojao. Dakle od sedam gradova stvara se sedam novih općina, a ove dvije iz postojećih općina. Naravno svi prethodnici pa i vi dokazali su da je ovdje volja pojedinaca iz redova HDZ-a ili bliskih stranaka. Ja ne mogu tvrditi da je osnovno htijenje da se sa ovim političkim inžinjeringom stvori nered kako bi se kasnije stvorio red. To je stvar naprosto dojma. Ja vjerujem da se građani neće dati zavarati. I da građani koji žive u određenim sredinama u kojima je ovdje riječ najbolje znaju tko iza čega ili iza koga stoji, koje su mu namjere, koji su ciljevi, a onda su stvari vrlo jasne. Kad su u pitanju građani Podvinja oni su svoje rekli. Ostaje da Vlada, Središnji državni ured, a napose mi ovdje kažemo u konačnosti što mi o tomu mislimo i zbog čega se mi protivimo. Uvjereni da smo apsolutno u pravu i da je i kroz ovaj primjer ovakav pristup ne samo neodrživ već krajnje štetan i tu se s vama slažem.
I zadnja replika poštovani zastupnik Valter Poropat. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče, uvaženi kolega Gavran rekao je i spomenuo referendum u jednoj jedinici lokalne samouprave gdje je voljom građana 75% njih glasalo za. To su argumenti. Iz tih argumenata ide se u odluku i osnivanje novih općina. U nekim primjerima Vladinog prijedloga međutim dolazi do neozbiljnosti, a ta neozbiljnost dolazi do toga da se ne uvažavaju kriteriji odnosno nedosljednost procedure. Primjer kao što su prijedlog osnivanja općine Trviž odvajanjem iz Grada Pazina je vrlo bizaran. Odvajanjem naselja Bazgalji iz općine Gračišće isto tako. Bez kriterija i procedure. Međutim, navest ću dobar primjer, a dobar primjer je naselje Eržišće koje do, po sadašnjem zakonu spada u općinu Kršan. Međutim, općina Kršan je svjesna toga da to naselje pripada općini Sveta Nedjelja i općina Kršan i Vijeće općine Kršan donijeli su odluku da naselje Eržišće stvarno i u životu i na terenu pripada općini Sveta Nedjelja. Istu tu odluku donijela je općina Sveta Nedjelja. Pored toga potpisan je sporazum između predsjednika Vijeća općine Kršan i predsjednika vijeća općine Sveta Nedjelja da stvarno Eržišće pripada općini Sveta Nedjelja. Zaključak Županijske skupštine Istarske županije je u tom smjeru. Dakle, procedura kompletno jasna. To su kriteriji i to je procedura i tako moramo mi držati se zastupnici na način da pokažemo da želimo biti ozbiljni ljudi i da politika s kojom se bavimo je posao za ljude na terenu. Hvala.
Odgovor na repliku poštovani zastupnik Mato Gavran.
… [[Govornik se naknadno uključio.]] pragu i na koncu sva ova rasprava od nekoliko sati ukazuje da ne samo želimo biti odgovorni već to svojim pristupom djelatno i potvrđujemo. Na žalost, ovaj zakon je polovično rješenje. U jednom dijelu je uvažio stvarne interese, volju, htijenje određenog područja, dakle jednog dijela građana i dokazao njihovu utemeljenost za formiranjem novih jedinica lokalne samouprave. Ali u drugom je to apsolutno poništio. To je ono što nije dobro. Nitko od nas ovdje nije tražio da se dodvoravamo bilo komu, već kao racionalni i odgovorni ljudi noseći se u punom smislu riječi sa teretom odgovornosti donesemo takva zakonska rješenja koja će biti u funkciji građana ma gdje oni u Republici Hrvatskoj bili. Ovdje čim nisu kriteriji jasni, čim nisu jasna pravila igre mjesta voluntarizmu je napretek, a onda i svi skupa dolazimo u poziciju da nas građani doživljavaju da smo svi isti. Vidite, iz tih razloga i govorimo argumentirano i potvrđujemo da niti smo svi isti, a niti je svako zakonsko rješenje, a naročito ovdje kada govorimo o ovom zakonu niti su sve jedinice lokalne samouprave i zahtjev za njihovim formiranjem utemeljene i to je ono što moramo sebi priznati. Pa na koncu ljudski je priznati grešku. Epitet više se daje ako se to i smogne snage. Ja apeliram kao i vi da smognemo snage da priznamo i prihvatimo određena loša rješenja, da priznamo grešku i da to popravimo bez obzira kojoj političkoj opciji pripada.
Idemo sada na pet minutne rasprave po klubovima koji su se prijavili. Poštovani zastupnik Antun Kapraljević. Klub zastupnika HNS-a. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Mi u Klubu Hrvatske narodne stranke neće podržati ovaj prijedlog zakona o područjima županija, gradova i općina u Republici Hrvatskoj ne zbog toga što smatramo da ne treba poštivati volju građana. Dapače, smatramo da ju treba poštivati a ujedno to i kaže Europska povelja o lokalnoj samoupravi i kad bi to bilo tako sa ovim zakonom mi bi u svakom slučaju glasovali za taj zakon. Međutim, ovo je politički zakon uostalom. To se vidjelo i u sinoćnjim raspravama i u današnjim i taj politički zakon koji prvi put nije prošao nedostajao je jedan glas, nije uspio proći i zbog toga je većina, znači HDZ sada došao sa ovim novim izmjenama gdje je vjerojatno zadovoljio potrebe svojih koalicijskih partnera da bi skupio dovoljan broj ruku da ovaj zakon prođe, pa su tu dodane neke nove općine i to je u svakom slučaju politički inženjering kojeg mi ne opravdavamo. Kad bi mi u ovom zakonu poštivali proceduru i poštivali kriterije mi bi u svakom slučaju bili za ovaj zakon. Što podrazumijeva procedura. Procedura je ono što kaže zakon i na koji način se može nešto napraviti, a kriterij u prvom redu bi trebalo voditi računa o kriterijima koje pojedine općine trebaju zadovoljavati. Jer na ovaj način kada nemamo nikakve kriterije o tome sam i sinoć govorio svaki kat, ako ne svaki kat onda svaki ulaz mamutice bi mogao biti svoja općina sa svojim načelnikom i sigurno bi imao veći proračun od barem dvije, tri ove nove općine koje mi sad predlažemo. Kad ne postoje kriteriji, a u te kriterije mora ući i regionalizacija Hrvatske jer 3000 stanovnika na moru i 3000 stanovnika u Slavoniji nije isto, a da ne govorim o zagrebačkom prstenu ili o Svetoj Nedjelji koja čuli smo koliki proračun ima. To nije potpuno jednako, ni slično jer postoji Gunja, općina Gunja koja sa 5300 stanovnika ima samo 326 ili nešto zaposlenih. Ostali se bave poljoprivredom i vjerujte mi njihov proračun nikad neće biti jednak recimo Pakoštanima koji imaju 3 tisuće 500 stanovnika. Ne postoje kriteriji i zbog nepostojanja kriterija mnoge općine bi trebalo ukinuti. Bojimo se toga, normalno da se bojimo jer znamo da onu općinu koju ukinemo na tom prostoru ona opcija koja tu općinu ukine neće dobiti vjerojatno nikad više na izborima. Ali ne radimo dobro za Hrvatsku. Sad u ovom trenutku sa ovim zakonom imat ćemo 560 što općina što gradova. Na ovako malom prostoru sa 4 i pol milijuna stanovnika. Pa 4 i pol milijuna stanovnika su veći europski gradovi koji vodi jedan gradonačelnik. A mi ih imamo 560. To je 560 fikusa, to je 560 auta, tajnice i da ne nabrajam dalje. Gospodo donesimo, poštujmo proceduru, donesimo kriterije, jer uskoro, ako nastavimo ovim tempom za 10-ak godina imat ćemo najmanje tisuću općina. Svako praktički, svako seoce i svako selo, svaki zaseok će biti jednog dana općina ako se par seoskih baja dogovore i idu osnovati svoju općinu. I ako imaju link prema Vladi, prema Središnjem državnom uredu u svakom slučaju će osnovati općinu. Ne možemo na ovaj način cjepkati Hrvatsku jer nije na korist građana i nije na korist one volje građana o kojoj čitavo vrijeme ovdje govorimo.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Frano Matušić.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Pa moramo odmah kolegu ispraviti da je 3 tisuće građana na moru i 3 tisuće građana u unutrašnjosti isto, potpuno isto kolega. Ili se barem precizno izražavajte pa onda govorite o drugim terminima. Jer 3 tisuće građana na moru i 3 tisuće građana u unutrašnjosti je potpuno isto. Druga stvar, govorite o političkom inžinjeringu. Govorite o cjepkanju Hrvatske. Pa odlučite se, ne radi se o političkom inžinjeringu, radi se o pravima građana na formiranje lokalne samouprave. Govorite da se cjepka Hrvatska. Odlučite se jeste li za decentralizaciju ili niste. Jednog dana tražite decentralizaciju, sada kad se daje ta mogućnost građanima onda ste protiv cjepkanja te iste države. Prema tome, dajte malo budite precizniji, dosljedniji i obraćajte se puku onako kako on to zaslužuje.
Klub zastupnika HDZ-a, poštovani zastupnik Lino Červar. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospodo iz Vlade, kolegice i kolege. Klub Hrvatske demokratske zajednice kao i godine 2005. tako i danas daje potporu Konačnom prijedlogu Zakona o područjima županija, gradova i općina u Republici Hrvatskoj kojim se ustrojavaju nove jedinice lokalne samouprave i vrše područne promjene, s napomenom da će predlagatelj sigurno razmotriti amandmane u vezi statusa nekih od 9 novih općina. I mislim da smo to u skladu sa ostalim strankama. Prošli puta kao i ovaj puta u raspravi dominira teza da je to ništa drugo nego izborni inžinjering, da je to skupljanje političkih poena i da neke od općina nemaju financijsko uporište. Moram reći da stvari ne stoje tako. Uvaženi zastupnik koji nije ovdje, gospodin Nenad Stazić dobio je prošle godine od Ministarstva za financije kako posluju naše jedinice lokalne samouprave. I stvar izgleda ovako. Dokazuje se da 427 općina i 123 grada posluju skoro svi pozitivno. I gledajte čuda, od 23 općine koje su ostvarile manjak prihoda nad rashodom prednjači najbogatija Istarska županija, 6 općina posluju sa, ostvaruju manjak prihoda nad rashodom, i dvije općine u Istri. A sve ostale, osim rekao sam navedenih, posluju pozitivno. To je odgovor koji ste mogli pročitati, a sve su kolege dobile na klupe. Kolegice i kolege, zašto oduzimati pravo? Zašto? Zbog čega oduzimati pravo onim općinama koje imaju uposleno većinsko stanovništvo, koje imaju projekciju proračuna, dakle financijsku neovisnost da same, da same autonomno uz korištenje pameti domicilnog stanovništva i njihove djece rješavaju pitanja koja se tiču njihova svakodnevna života? Od odvoza smeća, javne rasvjete, dječjih vrtića, socijalne pomoći i stanovanja, uređenja naselja, prostorno i urbanističko planiranje, komunalni red, odgoj i obrazovanje i šport, očuvanje unapređenja okoliša, pa sve do razvoja poduzetništva, obrtništva i brzine racionalnosti i učinkovitosti. Kolegice i kolege, jedinice lokalne samouprave žele jednostavno autonomiju, raspolaganja kapitala. To vam dođe kao kad bi moju plaću raspoređivao moj susjed, to ne ide. Što se tiče malih ovih veličine općina. U Hrvatskoj je samo 5 i pol posto jedinica ima manje od tisuću stanovnika. dok u Mađarskoj takvih ima 55%, u Slovačkoj 68%, u Češkoj 80%, u Švicarskoj ima 3 tisuće 100 općina, u Francuskoj 36 tisuća. Mislim da je stvaranje malih općina jedan od najbolji poteza u smislu regionalizacije. Ako to ne bi i nadalje podržavali javit će se opet monocentrizam velikih općina koje se koncentriraju u svojoj moći. I da zaključim, naša hrvatska državna cjelina jest zbroj naših ukupnih individualnosti, naših obiteljskih zajednica, naših sela i zaselaka, gradova i općina, regija i županija. Samo takva Hrvatska, samo ona Hrvatska koja ne provodi nasilje i kontrolu nad pojedincima i važno, pojedinci su važni gospodine Jurjević, i ljudima nad voljom naroda je slika Hrvatske koju mi želimo. Hvala lijepo.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Kaže uvaženi zastupnik Červar kako danas tako i prije toga HDZ daje potporu novim općinama. Kriv navod. Nitko ovdje od saborskih zastupnika nije protiv malih općina, ali svi su protiv falsificiranja izborne volje. A to se može izbjeći samo redovnim izborima 2009. Kakva je Vlada gospodine Červar koja za Tar Vabrigu 2004. kaže ne, a danas.
To nije pitanje. … [[Govornik se ne razumije.]] ispravak. Kolega Kajin, to nije ispravak netočnog navoda! To je postavljanje pitanja, retoričkog pitanja i polemike sa zastupnikom Červarom.
… [[Govornik naknadno uključen.]] Ja si postavljam pitanje, kako je Vlada koja … [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]]
Hvala lijepa. Drugi ispravak, poštovana zastupnica Ingrid Antičević Marinović. Izvolite.
Kaže kolega Červar da on želi govoreći je li u ime kluba, što nije točno, da građani raspolažu vlastitim novcem. Tako kažete. A zbog čega? A da tomu nije tako, svjedoči i nepobitna činjenica da uporno evo već drugu godinu odbijate po tom kriteriju za koji se zalažete, a koji kažem nije točan, jer odbijate formiranje općine Zaton koji žele raspolagati vlastitim novcem, imaju suglasnost grada Nina za izdvajanjem, imaju suglasnost županijske skupštine i to ne dozvoljavate. Kako možete onda podržati ovakav prijedlog? Ili baš podržite moj amandman na tom tragu da bi vam vjerovali.
Ovo nastavak nije ispravak netočnog navoda nego ponovo prijedlog jedan … vi upućujete prijedlog … … [[Upadica se ne čuje.]] Priznanje je samo jedno. I klub IDS-a, poštovani zastupnik Damir Kajin.
Gospodine predsjedniče, gospodo zastupnici. Ma nitko ovdje nije protiv malih općina, međutim ovo što se radi to je neodgovorno, to je štetno, to je bahato, to je krajnje perfidno. Ne polazi se tu od interesa malih ljudi već upravo suprotno, od interesa one političke opcije koja predlaže ta rješenja. A to je znači ono što svi govore, barem sa ovoga dijela sabornice, politički inžinjering. Jer da su ovi prijedlozi gospodine Červar, da su ovi prijedlozi čisto politikantstvo potvrđuje slučaj Kukuljanovo u Bakru. Radi se o inicijativi hiljadu mještana tog dijela Bakra tek iznad Rijeke za koju inicijativu danas Vlada neće čuti. A zašto? Zato jer je u Bakru pred mjesec-dva izbore dobio HDZ i znaju da ako ostane bez tih prihoda od Kukuljanova mogu zatvoriti općinu i zato HDZ neće formirati tu općinu. Nemaju razloga ne formirati tu općinu ako s druge strane predlažu formiranje tri općine u Istri. Jasno da u Istri, ima inicijativa i za četvrtu, petu, šestu pa sutra sve do trenutka dok svaka ulica ne bude svoja općina pa na kraju svaka kuća valjda svoja općina. Zašto s druge strane gospodo ne bi mi recimo proveli neki referendum u tim sredinama i pitali građane Hrvatske što misle o 549 što općina što gradova plus 20 županija. Pa rekli bi svima nama pa vi niste gospodo, niste normali. Zašto smo mi s druge strane, prije mene je rekao Kramarić, ukinuli Županijski dom. I imam ideju da jasno zakon ide u drugo čitanje i da se bavimo ozbiljnim stvarima, onim stvarima koje građani hoće. Umjesto 10 novih općina ja recimo predlažem da se u Hrvatskoj pod hitno otvori recimo još 10-tak striptiz barova kao jučer u Zadru i da svaki takav bar otvore po barem dvoje hrvatskih ministara kao što se to lijepo jučer dogodilo. I mislim da bi jednu takvu inicijativu građani bolje prihvatili od ovoga što mi danas činimo. Više seksa, više provoda, pa potom i više općina. Na striptiz baru nitko vam neće zamjeriti, ali na ovome sigurno će nam mnogi zamjeriti i predlažem da ako ne mogu ministri zbog odlaska na nogometne utakmice, ferje, da onda i Sabor da neku svoju delegaciju tako da im pomognemo. Toliko o tome. Problem je gospodo s druge strane i kada tim prijedlozima razaramo postojeću općinu ili grad. Najbolji primjer je možda Pazin, grad koji je pretrpio ogromni udar zbog "Pazinke" koja je mogla raditi da se je prihvatilo investitore koji su na svu sreću kasnije u Slavoniji otvorili 400 radnih mjesta. Predlaže se formiranje općine Drviš preko osobe koje su nekom katoličkom društvu i to je sada tvrdim Vladi najveći argument. Argument nije nepoštivanje procedure, argument je upravo to. Predlaže se uvrštenje Bazgalji iz Gračišća u Pazin, ali dovodimo u pitanje interes materijalni ljudi koji zbog statusa u brdsko-planinskom području imaju određene prihode. Kada bi se znači reklo da idemo znači u donošenje ovakvoga zakona, ali postojeća vijeća egzistirat će do 2009. a nakon toga idemo u izbore, vjerujem da bi sve ove nedoumice otklonili. Mi ćemo gospodo na kraju imati nelegitimna vijeća ili izbore u čitavom nizu postojećih sada razbijenih izbornih jedinica. Što je to drugo do li falsificiranje izborne volje iz 2005. Tko na to ima pravo? Ni gospodin Palarić ni Hrvatski sabor, ni hrvatska Vlada ni Hrvatska demokratska zajednica. Prije sam rekao što ako dvojica koja su vijećnika iz Tara danas u Poreču idu u izbore u Tar. Što je? Ostajete bez dva mandata. Ma dolazi u pitanje i cijeli jedan grad. Imamo jedan pravni vakuum, imamo nelegitimno vijeće, imamo izbore. Prema tome dajte saslušajte ja mislim jedan razuman prijedlog da se u izbore ide znači 2009. godine. I konačno, priče o nekoj decentralizaciji kroz ovu formu, iako mi je drago da je gospodin Červar uzviknuo "živjela autonomija" priče su za malu djecu. Dok hrvatske županije imaju 60 do 200 milijuna kuna ne izvornih nego sveukupnih prihoda sa decentraliziranim sredstvima. To je temeljni problem hrvatske decentralizacije i ustrojstva lokalne samouprave. Kako financijski ojačati hrvatske županije da se kompletan sustav lokalne samouprave ne raspadne. A zašto Vlada to neće napraviti? Zato jer zna da bez novaca ne mogu funkcionirati i zato jer zna da će moljakati svaki dan neku malu pomoć sa strane što je naprosto ispod svakog ljudskog dostojanstva i onog tko to čini i onaj koji to od njega traži.
Hvala. Ispravak netočnih navoda. Poštovani zastupnik Frano Matušić.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Ispravljam navod kolege Kajina da je ovaj prijedlog zakona štetan, bahat, perfidan i da je riječ o političkom inžinjeringu i o falsificiranju volje. Dakle netočno. Kolega sve što ste rekli je apsolutno netočno. Isključivo se radi o poštivanju volje građana koji žele svoj interes ostvariti kroz jedinicu lokalne samouprave kojom će oni upravljati, ne vi kolega Kajin. Ne vi kolega Kajin. … [[Upadica se ne čuje.]] Nemojte me isključivati kolega Kajin, nema smisla. Prema tome radi se isključivo o realizaciji volje građana koji žele svoj interes ostvariti kroz jedinice lokalne samouprave. I kada govorite da niste protiv novih općina onda sami sebe demantirate jer kažete da je ovo loš prijedlog i da nećete podržati ovakav zakon. Prema tome usuglasite se sa samim sobom kolega.
Poštovani zastupnik Lino Červar, ispravak netočnog navoda. Mir!
Gospodine predsjedniče, netočan je navod uvaženog zastupnika Kajina da je to politički inženjering. Istina je da mi želimo u Istri ravnopravni razvoj svih općina i da svaka općina i da omogući da ona autonomno raspolaže sa svojim sredstvima. I ne može stajati, gospodine Kajin, i ne služi vam na čast da ste u novinama izjavili, evo tu je ovdje, da svako selo na Bužeštini ima bolju razvijenu infrastrukturu od Štinjana. Jer ako je to tako onda očekujte u narednoj etapi isto tako zahtjev za odvajanjem buduće općine Štinjan. Hvala lijepa.
Treći ispravak, poštovani zastupnik Emil Tomljanović.
Pa uvaženi kolega je netočno kazao da će donošenjem ovoga Zakona doći do nelegitimnosti gradskih i općinskih vijeća. Donošenje novog Zakona vam nikakvog utjecaja na legitimitet ili zakonitost u smislu konstituiranih gradskih i općinskih vijeća i mislim da ni na koji način ovaj propis ne možete dovesti u svezu sa funkcioniranjem već postojećih gradskih i općinskih vijeća, ma o kojoj sredini u Republici Hrvatskoj raspravljali.
Poštovani zastupnik Zdenko Antešić za Klub SDP-a. 5-minutna rasprava, izvolite.
Hvala lijepa, gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče sa suradnicom. Stav Kluba SDP-a je da treba poštivati volju građana koji se na temelju Ustava i zakona žele organizirati u vlastitu jedinicu lokalne samouprave i takove inicijative gdje ima gospodarskog, logičnog, povijesnog smisla SDP će podržati. No na predloženi zakonski tekst Klub SDP-a ima ozbiljnih primjedbi. Prvo, kada je riječ o osnivanju općina Zakon definira da općinu čine, odnosno jedinicu lokalne samouprave čine područja više naseljenih mjesta koja predstavljaju prirodnu, gospodarsku i društvenu cjelinu te koja su povezana zajedničkim interesom stanovništva. To su slučaju općine, prijedloga za Funtana, Lopar, Podvinj, Tribunj i Štitar nije istina. Dakle, radi se o izuzetku. Dakle, već ova sama ta činjenica govori da u odnosu na Zakon se radi o jednom izuzetku. Dalje, Vlada Republike Hrvatske, odnosno Središnji državni ured za upravu je svojim programskih dokumentima se založio za stvarnu decentralizaciju, a protiv neracionalnog povećanja broja jedinica lokalne samouprave. A s druge strane u zakonsku proceduru stavlja zakon kojim, između ostaloga, opetovano predlaže osnivanje novih općina koje nemaju ni materijalne ni kadrovske mogućnosti za ispunjavanje svojih ustavnih i zakonskih obaveza. Pa da to potkrijepim citiram ću iz lista "Informator" gospođu Nives Kopajtić-Škrlec koja doslovno piše: "postojeća iskustva sustava lokalne te posebice područne samouprave ukazuju na potrebu značajnih promjena. S jedne strane je neracionalno velik broj jedinica lokalne samouprave i zaposlenika u njezinim različitim upravnim tijelima, utječu na razinu javne potrošnje dok je s druge strane centralizacija mnogih upravnih djelatnosti zapreka učinkovitijem radu tijela lokalne samouprave". Dakle, s jedne strane se isto tijelo protivi neracionalnom povećanju jedinica lokalne samouprave, a po drugoj strani predlažu takve jedinice koje sigurno nemaju niti minimum uvjeta za samostalno funkcioniranje. U prijedlogu novoga Zakona predlagatelj u člancima 30., 31. i 32. govori voluntaristički o mogućnostima osnivanja novih jedinica lokalnih samouprava i time i nije uopće definirano na koji način precizno se građani trebaju izjasniti o svojoj želji, odnosno inicijativi. Da li je, zatim, nije predloženo na koji način, odnosno rokovi u kojima se ta inicijativa treba staviti u zakonsku proceduru. Dalje, u članku 33. Vlada, odnosno propisuje se da će se izbori u novoosnovanim jedinicama provesti izbori u roku od 120 dana, a nije definirano što će se dogoditi u onom ostatku. Dakle, u onom dijelu iz kojega se amputiraju neki dijelovi teritorija i koja su prava tih dijelova. Jer i kao što je rečeno više puta u raspravi, ostaje u mnogim slučajevima kao npr. Vinodolska općina, općina Vrsi, odnosno još neke druge gdje izlazi više od, čak od 50% političkog tijela. Ta vijeća su po nama potpuno nelegitimna i ona nemaju politički legitimitet. Stoga predlažemo da se ili ovaj Zakon primjenjuje nakon sljedećih redovnih izbora ili da se izbori provode na cijelom teritoriju na kojima se vrši promjena. I na kraju, nakon, mora reći da nakon izbornog inženjeringa na prošlim lokalnim izborima Vlada sada provodi i zakonski inženjering koji želi na terenu stvoriti enklave u vidu općina koje nemaju stvarne uvjete za zadovoljavanje potreba svojih stanovnika. U tome pristupa selektivno, ne poštiva iste kriterije za sve inicijative i uvažava samo svoje uske stranačke interese i interese onih koji će omogućiti da se ti interesi ostvare. Npr., inicijativa Zatona se uredno odbacuje, a inicijativa općine Vinodolske koja nema nikakvih uvjeta za samostalno funkcionira se prihvaća. Zakon je nedorečen, nekonzistentan, površan, zanatski traljav i ostavlja mogućnosti manipulacije i to tako da svaka politička grupica može prikrajati gradove, općine, shodno tome kako stoji sa svojim vezama u Vladi i po svojoj želji. Zbog toga ovakav Prijedlog ovoga Zakona Klub SDP-a ne može podržati.
Hvala. Ispravci netočnih navoda. Poštovani zastupnik Frano Matušić.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Ispravljam netočan navod da navedene općine nemaju materijalnih niti kadrovskih potencijala da bi mogle normalno funkcionirati. To naprosto nije točno. To kolega Antešić naprosto nije točno jer sami ljudi su procijenili, a evo i Državna uprava im daje za pravo da oni imaju i kadrovskih potencijala i materijalnih mogućnosti da bi mogli funkcionirati kao jedna zasebna cjelina, kao općina. Pa ja mislim da je daleko vrijeme iza nas kad su neki građani imali neka prava, a drugi ta nisu. Da parafraziram Orwela: "Ne živimo više ni u državi niti u društvenom uređenju u kojem su svi jednaki, a samo su neki jednakiji." Na svu sreću više ne živimo u takvim uvjetima.
Drugi ispravak, poštovani zastupnik Lino Červar.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Pa netočan je navod da je to zakonski inženjering sa ciljem stvaranja inklava. Mislim da ovim Prijedlogom zakona Vlada poštuje volju naroda stvaranje malih općina. To je jedan od najboljih poteza u smislu regionalizacije. Ako to ne bi i nadalje podržavali javit će se opet monocentrizam velikih općina kad se sve koncentrira u centru jedne općine što nije dobro.
I poštovani zastupnik Kruno Peronja.
Netočno je kolega izjavio da je ovaj Prijedlog zakona površan, nekonzistentan. Upravo je on nastavak i sublimirao je svu dosadašnju praksu i donešen je jedinstveni prijedlog zakona obzirom na dosadašnje izmjene i dopune koristeći upravo praktična iskustva, njegujući demokratsku stečevinu ja bih rekao još od početka, još od statuta dalmatinskih gradova kad se upravo ovim da jedna kruna na područja općina, gradova i županija, stoga ga valja čim prije donijeti.
Za klub HSS-a, poštovani zastupnik Ante Markov. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Ovo je jedna vrlo osjetljiva tema i zbog toga klub HSS-a će biti potpuno jasan, ali i pošten prema građanima Republike Hrvatske u kontekstu našeg shvaćanja ovih prijedloga ali i širih okolnosti koje definitivno se, mogu tako kazati, prevladavale u raspravama od ovoj temi. Ja ću isto kao i jučer u ime kluba HSS-a kazati klub HSS-a je oduvijek podržavao sva valjana stajališta i prijedloge koji su inicijativama građana dovela do Prijedloga Zakona o osnivanju novih općina ili gradova. Klub HSS-a je uvijek bez predznaka, bez razlike da li se nalazio u poziciji vlasti ili u poziciji oporbe ponašao se jednako, tako će se ponašati i danas. Sve ono što je valjano i zasnovano na zakonskim rješenjima, sve ono što je u skladu sa procedurom, pa i sve ono što je u skladu sa dosadašnjom praksom za nas je obveza da za to glasujemo. Mi držimo da nitko nema pravo zbog osobnog stajališta ili zbog osobne pozicije bilo u lokalnoj samoupravi, bilo u političkom životu ove zemlje zbog toga imati različite argumente za ocjenu ovog ili onog prijedloga zakona. Mislim kad su u pitanju inicijative građana, a mi smo stvarajući Ustav Republike Hrvatske, zakonske akte oslanjajući se na Europsku povelju o lokalnoj samoupravi otvorili prostor našim građanima da mogu i u okviru civilnog života, civilnih društava, u okviru političkih inicijativa izražavati se o tome na koji način žele organizirati svoj vlastiti život u svojoj jedinici lokalne samouprave. Za nas u klubu HSS-a sasvim je razumljivo da naši građani sve više teže da u okviru svojih malih općina, malih jedinica lokalne samouprave pokušaju organizirati svoj život. I po nama u klubu HSS-a nije pitanje koliko će Hrvatska imati općina i gradova, nego kakve će biti te općine i gradovi i prije svega kako će biti one organizirane. Broj ne govori o ničemu. Ono što sam i jučer kazao bitnija je teza da li je nužno da imamo toliko profesionalaca koliko ih imamo ili se može volonterski riješiti određeni oblik upravljanja, no da budem konkretan pošto mi vrijeme ističe mi smatramo da svih ovih 9 općina ukoliko su one valjano odgovorile na ono što zakon pretpostavlja moraju biti proglašene za općine. Nema alibija da oni koji su ispravno učinili od Tribunja, od Lopara, od Vrsi, od Štilara, od Štitara ispričavam se, od Tar Vabrige da ne budu proglašeni jedinicama lokalne samouprave novim jedinicama lokalne samouprave. Na koji način i vremenski kad će se dogoditi izbori to neka uredi zakonodavac opet u skladu sa zakonom. Klub HSS-a ima primjedbu nakon rasprave prije svega gospodina Dorića, ali i iz informacija iz terena da bi bilo valjano da se povuče prijedlog za Općinu Vinodol iz razloga što je nastala proceduralna greška. Isto tako da se povuče prijedlog i za Općinu Trviš iz istog razloga jer je nastala proceduralna greška. S time ne želimo kazati da ove jedinice lokalne samouprave nemaju pravo, ali danas procedura nije dovedena u skladu sa praksom, u skladu sa valjanim razlozima da ovaj Parlament bude jednak prema svima. Zbog toga pozivam gospodo i vladajuću stranu i kolege koji se nisu iz opozicije do sada složile sa ovim rješenjima da u interesu građana donesemo koncenzus, rješenje za ono što ima valjane razloge da se prihvati, a to je ovih 7 novih jedinica lokalne samouprave i pozivam vas da to učinimo koncenzusom, mislim da ćemo na taj način naplatiti onaj trud onima koji su i prije godinu dvije trebali dobiti općinu i grad, ali eto nisu ga dobili jer uistinu oni kod kojih nema problema nemojmo dalje otezati sa time, pokažimo da naša odgovornost je iznad razlike u političkom smislu koje imamo. Hvala lijepa.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Damir Kajin.
… [[Govornik udaljen od mikrofona, ne razumije se.]]
Kolega Kajin, ispravak netočnog navoda. Hvala lijepa. A dajte se, zašto se ne držite Poslovnika? Imate bezbroj situacija kada se možete izjasniti, ali namjerno ide se kontra Poslovnika. Poštovani zastupnik Zlatko Kramarić, Klub zastupnika HSLS-a.
Štovani gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege! Evo već kada je sam predsjednik Sabora spomenuo poslovnik ja mislim da je krajnje vrijeme da se što prije sazove Odbor za Ustav, poslovnik i politička pitanja kako bi unio jednu ipak nužnu ispravku da se replike unutar istoga kluba ne dopuste. To je obično političko zanovijetanje koje čak nije ni duhovito. … [[Govornik se ne razumije.]] samo tražim da se to što prije napravi jer čak i zakonodavac zapravo ne može predvidjeti koliko može mašta nekih zastupnika da kad se razmaše, kad dođe na vlast tako se počne ponašati. Ali vratimo se sada ipak na ovaj naš problem. Ne znam da li znate kako je Sokrat definirao istinu. Sokrat je lijepo rekao da je istina o istome uvijek isto i bilo bi dobro kada bi mnogi od nas uzeli svoje fonograme pa da doista se pokaže kako smo o istome da li smo govorili isto ili smo se malo u odnosu u kakvoj smo poziciji bili malo šalili s tom istinom. Ja ovdje sjedim od 92. godine i bio sam jedan od ljudi koji je između Božića i Nove godine 1992. godine donio novo teritorijalno ustrojstvo Republike Hrvatske i onda je bilo puno manje općina i puno manje gradova, jedino se kažem županije u međuvremenu nisu mijenjale. I onda je svaki zastupnik koji drži do sebe morao donijeti jednu općinu je'l kako da on dokaže svoju moć, svoj utjecaj u Saboru nego tako da dokaže da on može doista da bude, da se igra malo kartografa i da pokaže kako je u stanju svojim biračima donijeti općinu. Globalno mi smo ovdje govorili kako je taj monotipski pristup prevladava. Ako se već to tako radi, ako se ide na decentralizaciju, ako se pokažu ti neki kriteriji prije svega financijski da bi onda to moglo proći. Ali mi smo, evo petnaest godina mi držimo taj monotipski princip a nikako da pravimo te neke distinkcije između gradova, manjih gradova, srednjih gradova, općina jer nitko ovdje se ne pita koje su političke implikacije osnivanja novih općina. To znači da bi svaka stranka morala da u toj općini onda osnuje i svoj ogranak. Mislim, sve to skupa ovako može izgledati kao jako nevažno kao da je to slučajno ali pored ovih gospodarskih implikacija imamo i političke implikacije. I nitko nikada nije radio nikakvu simulaciju koliko to vrijedi građanin u pojedinim našim općinama pa da se pokaže kako zapravo porezni obveznici Republike Hrvatske ne mogu snositi ovu inflaciju općina i gradova. Kažem hvala Bogu županije se ne mijenja. Normalno, možemo sada reći da svakako postoje i opravdani razlozi da poneki puta ta općina pokaže se da doista ona može sama sebe i financirati iako moram priznati nisam do kraja siguran ono što je kolega Dorić onako pokazivao sa one tri pločice. Bojim se da zapravo se troši uglavnom, da nam je jednostavno lokalna i područna samouprava i uprava preskupa, da je preskupa i da vrlo često ona je isključivo doista u funkciji da zadovolji određene političke elite. Ja sam to vrlo često govorio. Evo, Ante je dobio općinu pa zašto to ne bi i Mate preko potoka također može dobiti općinu. Ispričavam se zbog ovih upotreba imena, nemaju nikakvo, svaka slučajnost sa nekim imenima je slučajna. I na kraju, ja … [[Govornik se ne razumije.]] očekujem da recimo idemo, da radimo paradoks do kraja da se igramo. Čudim se kako već republika Pešćenica nije tražila status grada, imaju vrlo dobar pijar, imaju strukturu vlasti i mogao bi nam se ovdje pojaviti jedan i takav zahtjev. Zato kažem, bojim se da ono što nedostaje nedostaje ovoj, ali budimo iskreni. Zato sam rekao o istom uvijek isto, i svim onim Vladama i prije toga jedna ozbiljna analiza što je to nama lokalna samouprava, što smo mi to njoj, što je ta Europska povelja o lokalnoj samoupravu na koju se ovako često pozivamo, što je to decentralizacija i koje zapravo sve te aspekte osim te gole činjenice da smo za decentralizaciju što bi ona trebala pokriti. A opet kažem, mogu govoriti samo načelno, ja ne dolazim iz tih krajeva, ja doista ne znam kako potoci idu, gdje su te granice, gdje je suvislo a gdje je nesuvislo i bojim se da se opet radi napamet i da ima previše loše političke volje i mislim da bi sa tom praksom trebalo prekinuti. Hvala.
Hvala. Ispravak netočnog navoda poštovani zastupnik Pero Kovačević.
Poštovani gospodine predsjedniče, … [[Govornik se ne razumije.]] kaže gospodin Kramarić, to ispravljam, kaže svaka stranka će u svakoj općini morati imati ogranak. To uopće nije propisano ovim zakonom a kad bi bilo propisano pitanje koliko bi stranaka ostalo na … [[Govornik se ne razumije.]] Hrvatskoj, to je vrlo opasna stvar. Hvala.
I poštovani zastupnik Lino Červar ispravak netočnog navoda.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Pa poštujem ja uvaženog zastupnika Kramarića. Ja samo malo ispravljam, mislim da nije to ipak, ne trebamo se bojati, nije to inflacija, općina. Radi se naprosto o jednom demokratskom pravu jedinica lokalnih samouprava da upravljaju svojim sredstvima, da razvijaju se onako kako oni smatraju da je najbolje. O tome se radi. Hvala.
Završni osvrt državni tajnik središnjeg ureda Antun Palarić. Izvolite!
Gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, gospođe i gospodo zastupnici! Evo završno izlaganje uvaženog zastupnika Kramarića podsjetilo me na jesen davne 92. godine kada smo počeli sa promjenom svih zakona i donošenjem svih zakona koji se tiču lokalne samouprave pa tako i Zakona o područjima županija, gradova i općina. Imao sam čast već tada raditi na ovoj materiji i znam da je svaki zakon pratila burna rasprava, da je svatko polazio i od svoga kraja, borio se za interese svoga kraja ali da i svaki zakon je bio korak naprijed u razvoju lokalne samouprave i Hrvatskoj i doveli smo je sada do sustava koji funkcionira jako dobro u interesu građana tamo gdje je osnovana nova jedinica lokalne samouprave. Mi smo pažljivo saslušali sve današnje rasprave i jučerašnje do kasno u noć i argumente koji su izneseni i prilikom izjašnjavanja o amandmanima neke ćemo i prihvatiti i vjerujemo da će sa tim prihvaćenim amandmanima ovaj zakon dobiti veliku većinu zastupnika i konačno da će ostati ono ustavno načelo a to je da se područja županija, gradova i općina uređuju zakonom a zakone donosi Hrvatski sabor. Hvala svima na iscrpnoj raspravi, na iznesenim argumentima. Da je rasprava bila žućna to smo znali da će biti ali to je jednostavno takva materija. Hvala.
Zaključujem raspravu o ovom konačnom prijedlogu zakona. Hajmo na glasovanje o raspravljenim prijedlozima zakona. Konačni prijedlog Zakona o područjima županija, gradova i općina u Republici Hrvatskoj. Prvo imamo prijedlog Kluba zastupnika IDS-a kojim se predlaže: Zadužuje se Vlada Republike Hrvatske da izvrši analizu Konačnog prijedloga Zakona o područjima županija, gradova i općina u Republici Hrvatskoj te uputi zakon u drugo čitanje. Daklem, IDS predlaže da se zakon uputi u drugo čitanje. Molim uključimo se. Glasovati. Rezultat? 39 za, 5 suzdržanih, 70 protiv. Daklem, ne ide drugo čitanje nego idemo na glasovanje i raspravu o amandmanima. Državni tajnik Antun Palarić. Izvolite. Amandman jedan zastupnika Željka Ledinskog.
Vlada ne prihvaća. Opatija Gornja nije samostalno naselje pa smatramo da ne može biti niti predmet utvrđivanja ovog zakona.
Zastupnik Željko Ledinski. Izvolite.
Molim glasovanje.
Glasovanje. Molim uključimo se. Glasovati. Rezultat? 23 glasa za amandman, 9 suzdržanih, 67 protiv. Nije dobio potrebnu većinu. Drugi zastupnice Biserke Perman.
Vlada ne prihvaća jer bi izdvajanjem ovih naselja iz grada Bakra kojim se usput protive i Županijska skupština i Grad Bakar došlo u pitanje funkcioniranje ekonomsko Grada Bakra.
Mir! Zastupnica Biserka Perman. Izvolite.
Pa ne mogu prihvatiti ovakvo obrazloženje s obzirom na to da i za druge jedinice lokalne samouprave u Primorsko-goranskoj županiji je Županijska skupština izrazila negativno mišljenje, pa to nije bio dovoljan razlog Vladi da ne uvrsti te prijedloge u zakon stoga molim glasanje.
Molim uključimo se. Glasovati. Rezultat? 25 za, 7 suzdržanih, 72 protiv. Amandman nije dobio potrebnu većinu. Treći zastupnik Božidar Pankretić.
Vlada prihvaća sadržaj ovoga amandmana ali u formulaciji Vlade koji bi glasio: U članku 11. VIII Primorsko goranska županija pod rednim brojem 20. općina Rinodol briše se, a pod rednim brojem 21. Vinodolska općina uz naselje Bribir dodaju se naselja Drvenik, Križane, Bergrad i Tribalj, a dosadašnji redni brojevi općina 21., 22. i 23. postaju redni brojevi općina 20., 21. i 22.
Zastupnik Božidar Pankretić.
Najljepše se zahvaljujem u ime svih onih koji su željeli taj dio da ostane ovakav kakav je Vladi Republike Hrvatske.
Amandman postaje sastavni dio zakona u ovom izmijenjenom obliku. 4., zastupnik Zdravko Sočković.
Vlada prihvaća ovaj amandman u sadržaju, ali također u formulaciji Vlade radi stila. Dakle u članku 15. XII Brodsko-posavska županija, Općina pod rednim brojem 18. Odinje briše se, a u gradu pod rednim brojem 2. Slavonski Brod dodaje se naselje Odinje. Dosadašnji redni brojevi od 19. do 27. postaju redni brojevi od 18. do 26.
Zastupnik Zdravko Sočković.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Mislim da je to jedno razumno rješenje, mislim da će građani biti zadovoljni.
Hvala. U izmijenjeno obliku amandman postaje sastavni dio zakona. To je identičan amandman i zastupnika Zdravka, Mate Gavrana. Tako da je i on sastavni dio ovog konzumiranog i sastavni dio zakona. Amandman 6. zastupnice Ingrid Antičević Marinović.
Vlada ne prihvaća, buduća predložena Općina Zaton imala bi samo 527 stanovnika, što je po nama premali broj za osnivanje nove općine.
Zastupnica Ingrid Antičević Marinović. Izvolite.
Gospodine državni tajniče to što ste upravo rekli je netočno. Ja ne znam odakle vama taj podatak. On je netočan podatak. Neću reći da je lažan ali je netočan. Ovdje su ispunjeni svi visoki i najviši standardi i zakonski i oni koji su inače potrebni i trebali biste se bili i u prijedlozima i rukovoditi tim najvišim standardima. Imamo zaključak Županijske skupštine zadarske županije koja dozvoljava osnivanje općine, zatim zaključak Gradskog vijeća Grada Nina koji također je suglasno da se osnuje Općina Zaton. Imamo nespornu činjenicu da je Zaton spada već sada među najbogatijim turističkim mjestima u Republici Hrvatskoj. I vi ste izmislili sada ovaj podatak samo kako biste našli kakav takav razlog. To nije korektno, to ne služi na čast. Molim glasovanje.
Mir! Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? 33 za, 9 suzdržanih, 67 protiv Nije dobio potrebnu većinu. 7. amandman zastupnika Antuna Kapraljevića.
Vlada ne prihvaća. Ne prihvaća da se izdvaja naselje Seona iz Općine Donja Motičina jer time bi se ugrozilo njezino funkcioniranje.
Zastupnik Antun Kapraljević.
Zahvaljujem. Obrazloženje mi je prilično jasno, jer moja namjera je i bila, a namjera tih ljudi koji su dio Općine Donja Motičina i je da se ta općina ugasi jer ne može ovakva kakav je postojati. Ja vam se zahvaljujem što ste mi dali vremena da onu mogućnost da naselje Seona ako uspijem dogovoriti sa tim mještanima pripojio ili Svetom Martinu na Muri ili Gradu Rabu ako nas oni budu htjeli prihvatiti, pa ćemo sa takvim amandmanom doći u budućnosti.
Glasovati?
… [[Govornik nije uključen, ne čuje se.]]
Amandman povučen, broj 7. Onda se jasno izjasnite. … [[Upadica se ne čuje.]] Glasovati molim. Rezultat? 35 za, 6 suzdržanih, 63 protiv Amandman nije dobio potrebnu većinu. 8. također zastupnika Antuna Kapraljevića.
Vlada ne prihvaća uz isto obrazloženje kao i 76. amandman.
Zastupnik Antun Kapraljević. Izvolite.
Evo ovaj put ne tražim ni glasovanje jer znam kakvo će biti.
Amandman povučen. 9. Kluba zastupnika HSS-a.
Vlada prihvaća.
Postaje sastavni dio zakona. 10. zastupnika Furia Radina.
Vlada prihvaća.
Postaje sastavni dio zakona. 12. zastupnika, 11. zastupnika Antuna Peruška, Silvana Hrelje, Dorotee Pešić Bukovac, Valtera Poropata, Damira Kajina i Valtera Drandića.
Vlada prihvaća, ali gospodine predsjedniče na kraju amandmana Vlada bi dopunila sa rečenicom koja glasi: "Dosadašnji redni brojevi 29. do 32. postaju redni brojevi 28. do 31.".
Što to znači?
To znači da kada se briše Općina Prviš pod rednim 28. da se sve one općine pomiču prema naprijed po rednom broju i da.
Pa jasno da je to, pa onda to i ne treba iznositi da se pomiče redni brojevi. Zastupnici, u ime zastupnika ovih koji su predložili amandman i koji je prihvaćen? U redu, suglasni. Amandman prihvaćen u ovom dijelu. Amandman 12. istih zastupnika.
Vlada prihvaća.
Postaje sastavni dio zakona. Amandman 13. zastupnika Antuna Peruška.
Vlada ne prihvaća, jer prema našim informacijama ovo nisu samostalna naselja. Nije nam dostavljen podatak da su osnovana u međuvremenu kao samostalna naselja.
Zastupnik Antun Peruško.
Cilj mu je bio da samo potvrdi ono stvarno stanje. Ovo naselje Vinkuran i Vintijan su višestoljetna naselja, samostalna. U Vinkuranu je 153 godine stara hrvatska škola i pokušao sam ovim amandmanom. Može biti da nisu čuli u ministarstvu, ali zaista je bilo normalno ispraviti ovu očitu pogrešku. A naselje Pješčana uvala jeste da je novijeg datuma, ali ipak staro nekih 35 godina. Ali ponavljam, Vinkuran i Vintijan su višestoljetna naselja, a u Vinkuranu je 153 godine stara hrvatska škola. I molim glasovanje.
Molim uključimo se. Molim glasovati. Rezultat? 41 za, 5 suzdržanih, 63 protiv, nije dobio potrebnu većinu. Gospodo i dame dajte molim vas mira! Amandman 14 zastupnika Dragutina Lesara.
Vlada ne prihvaća. Referendum je oblik odlučivanja. Područni ustroj nije predmet lokalnog značaja da bi se na razini lokalne samouprave moglo odlučivati.
Zastupnik Dragutin Lesar.
Hvala lijepa. Referendum je i način odlučivanja građana prema i Ustavu i Zakonu o lokanoj samoupravi. Ako građani na referendumu im uskraćujete pravo da odlučuju kojoj će općini biti, u kojem će gradu biti, da li će se seliti ili mijenjati svoje granice, a ostajete na prikupljanju mišljenja toalet vrećicama ili škrniclama onda dražim glasovanje da i Sabor potvrdi takav stav, da građani umjesto referenduma odlučuji škarniclim papirima.
Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? 38 za, 6 suzdržanih, 66 protiv. Nije dobio potrebnu većinu. 15 amandman zastupnika Dragutina Lesara.
Ne prihvaća se, s obzirom da su to vrlo složeni predmeti gdje je potrebno često i pribaviti mišljenja različitih struka, stoga ne treba vezivati ovako kratkim rokovima …
Zastupnik Dragutin Lesar, izvolite.
Općine imaju kratko vrijeme za dogovor i 30 dana za žalbu. Ako propuste rok, propustili su i pravo na žalbu. Predložio sam amandman po kojem bi Vlada žalbu ukoliko dvije općine ili dva grada nisu uspjeli postići sporazum u diobi granica imovina u drugom amandmanu, rješenje i odluku trebalo donijet u roku 90 dana po prijemu žalbe. Vladi 90 dana nije dovoljno, a općine i gradovi imaju 30 dana za žalbu i 60 dana da riješe dogovor. Imamo 10 novih općina, bit će 10 novih sporova. Molim glasanje.
Molim glasovati u vezi amandmana 15. Izvolite se uključiti. Glasovati. Rezultat? 37 za, 7 suzdržanih, 66 protiv. Amandman nije dobio potrebnu većinu. Amandman 16, također zastupnika Dragutina Lesara.
Gospodine predsjedniče ovaj amandman je zapravo zastupnik Lesar obrazlagao o roku koji bi on zakonom propisao Vladi. Ja ostajem kod istih obrazloženja. Riječ je o vrlo složenim predmetima kada treba obaviti i uviđaje pogotovo ako se iznose i prigovori i predlažemo da se amandman ne prihvati kako se ne bi na brzinu donosile odluke koje ne bi zadovoljile jedinice lokalne samouprave koje su u sporu.
Zastupnik Dragutin Lesar.
… [[Ne razumije se.]] iskaz predstavnika Vlade glasi ili znači da samo vrlo jednostavni predmeti smiju dolaziti pred Vladu za rješavanje i zbog toga tražim vrlo složeno glasovanje.
Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? 38 glasova za, 9 suzdržanih, 64 protiv. Nije dobio potrebnu većinu. Amandman 17 zastupnika Dragutina Lesara.
Vlada ne prihvaća uz isto obrazloženje kao uz amandman 14. Referendum je oblik odlučivanja. Područni ustroj je državno pitanje o kojem odlučuje Hrvatski sabor i ne može lokalni referendum se raspisivati oko područnog ustroja.
Zastupnik Dragutin Lesar, izvolite.
Uz isto obrazloženje tražim glasovanje.
Glasovati. Molim uključite se. Rezultat? 37 glasova za, 7 suzdržanih, 66 protiv. Nije dobio potrebnu većinu. 18, Odbora za zakonodavstvo.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio zakona. 19, zastupnika Damira Kajina.
Ne prihvaća se. Predlažemo da ostane formulacija iz zakona kako bi se mogli raspisati izbori i konstituirani i novoustrojene jedinice lokalne samouprave.
Zastupnik Damir Kajin.
Poštovani predsjedniče, uvažena gospodo zastupnici. Što ja predlažem ovim amandmanom? Ja predlažem da Vlada Republike Hrvatske raspiše izbore u redovnom roku, znači … [[Zbog predsjedničkog zvonca, govornik se ne razumije.]] 2005. godine, a sve s ciljem da se izbjegne sumnja u izborni … [[Zbog predsjedničkog zvonca, govornik se ne razumije.]] koji će pratiti donositelje ovoga zakona. Nitko nema ništa protiv malih općina, nitko nije protiv novih malih općina pod uvjetom da su prošli određenu proceduru, pod uvjetom da imaju uvjete jasno za život. Ali da bi se upravo izbjegla sumnja u izborni inžinjering predlažemo da se to, ta mogućnost otkloni temeljem ovoga amandmana. Što će se gospodo dogoditi ako u nekoj općini sada biva vijećnik onaj koji će sudjelovati na izborima u onoj novoj općini? Znači red je da se takve okolnosti koje bi mogle dovesti do nelojalnih vijeća, izbjegnu i držim da bi vis a vis jednog nepolitičkog nego formalnopravnog oportuniteta, legalnosti samog zakonskog prijedloga treba podržati amandman kojega predlažem.
Molim uključite se. Molim glasovati. Rezultat? 33 za, 10 suzdržanih, 66 protiv. Nije dobio potrebnu većinu. 20, Odbora za zakonodavstvo.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio zakona. 21, istoga odbora.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio zakona. I 22, istoga odbora.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio zakona. Hvala. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona … Molim? … [[Upadica se ne čuje.]] U ime kluba SDP-a, poštovana zastupnica Milanka Opačić. Izvolite.
U ime kluba SDP-a gospodine predsjedniče molim vas stanku od 10 minuta budući da su prihvaćeni neki amandmani, zbog konzultacija za glasanje.
Hvala. Stanka 10 minuta. Gospođe i gospodo zastupnici, isteklo je 10 minuta. Molim predstavnicu Kluba zastupnika SDP-a, zastupnicu Milanku Opačić da u ime Kluba iznese svoje stajalište. Izvolite.
Hvala lijepo, gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. U ime Kluba SDP-a bi htjela reći da nam je drago da je Vlada prihvatila našu argumentaciju o tome da je jedan dio općina i gradova uvršten u zakonsku proceduru ne poštujući taj isti Zakon. SDP podržava Zakon o lokalnoj samoupravi i pravo građana da u zakonitoj proceduri određuje nove granice općina i gradova, ali jednako tako koristimo još jedanputa ovu priliku da upozorimo da postoje jedinice lokalne samouprave u kojima je procedura provedena u skladu sa Zakonom, ali se nisu našli u ovom istom Zakonu. Ovdje je slučaj sa Zakonom koji je maloprije u amandmanu i spomenut, ali od strane Vlade odbijen. SDP se i dalje protivi rušenju standarda za osnivanje novih općina i gradova jer se pita samo one koji se izdvajaju, a ne vodi se računa o onima koji ostaju i na taj način narušava se njihov ekonomski opstanak. Ovakav način rada nažalost otvara i put izbornom inženjeringu. Hvala lijepa.
Hvala. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona o područjima županija, gradova i općina. Za donošenje Zakona potrebna je većina glasova svih zastupnika, najmanje 77 glasova za, prema članku 226. Poslovnika. Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? [[Pljesak.]] Mir! Mir! Gospodo, vi koji ste gosti galerije, nema znakova ni odobravanja niti bilo kojeg drugoga. Budite mirni. Sa 94 glasa za, 18 suzdržanih, 9 protiv donesen je predloženi Zakon u tekstu kako ga je predložila Vlada zajedno sa prihvaćenim amandmanima. Idemo na slijedeću točku. - Konačni prijedlog zakona o dopunama Zakona o obvezama i pravima državnih dužnosnika, hitni postupak, prvo i drugo čitanje P.Z. br. 527; Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Ustav, Poslovnik i politički sustav. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Državni tajnik Središnjeg državnog ureda za upravu Antun Palarić će dodatno obrazložiti prijedlog. Izvolite.