Zahvaljujem se gospodine predsjedniče. Ja vas molim u ime kluba SDSS-a stanku od pet minuta kako bi mogli upozoriti na jučerašnji događaj u općini Krnjak.
Dobro. Poštovani zastupnik Nedžad, izvolite Hodžić.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Također u ime Kluba zastupnika nacionalnih manjina tražimo stanku od 5 minuta.
Dobro. Deset minuta dosta za pripremu? Hvala lijepa. Određujem stanku u trajanju od 10 minuta. Ovdje smo u 11,00 sati. [[NASTAVAK NAKON STANKE U 10,57 SATI]] Poštovane kolegice i poštovani kolege zastupnici nastavljamo sa radom. U ime kluba SDSS-a poštovani zastupnik Mile Horvat, tražili su pauzu.
Poštovani kolegice i kolege, jučerašnji događaj koji se zbio u maloj Općini Krnjak koja se nalazi u središtu Korduna je prošao gotovo nezapaženo, vidim da i mnoge kolege ovdje ne znaju o čemu se radi. Dakle, mediji su tu informaciju vrlo šturo plasirali. Osim na nekim portalima gotovo da ih i nema, da o tome ne piše danas ništa u dnevnoj štampi. Što se desilo? Jučer oko 17 sati 20-ak ljudi nekih u alkoholiziranom, nekih u nealkoholiziranom stanju su se zadržali u središtu u jednom kafiću, zaustavili su u jednom kafiću u središtu Općine Krnjak nasuprot zgrade općine. Tu su pravili priličan nered, priličan cirkus, maltretirali ljude i vrijeđali ljude, čak su se junačili na jednom čovjeku koji je '27. godište pa je čovjek jedva utekao i onda su vidjeli kako mediji kažu pod navodnicima "srpsku zastavu" na zgradi te općine i reagirali su na način da su krenuli da je skinu. Njih 20-ak prvo su jedno drugome na rame se penjali i onako pravili piramidu, kad je nisu skinuli onda su provalili ulazna vrata općinske zgrade, onda su otišli gore na kat pa su razbili prozore, odnosno balkonska vrata vijećnice. Tu su napravili naravno kaos, stampedo, skinuli su tu zastavu i otišli. Dakle, Policija ih je naravno uhvatila jer su došli sa 2, 3 automobila, ništa nepoznato, i oni su sinoć bili na informativnom razgovoru. Međutim, zašto ja to kažem? Tu treba dvije stvari reći. Prvo, ta zastava koja je gore visila, koja je njih navodno isprovocirala, je zastava srpske nacionalne manjine regulirana Ustavnim zakonom o pravima nacionalnih manjina. Njezin oblik, simbol i sve. I ona se umnogome razlikuje od zastave Republike Srbije. Mediji su, ono što je loše, tu zastavu nazvali srpskom pa su čak krivo i prikazali. Dakle, evo snimak gdje se vidi vijori se hrvatska državna zastava i kraj nje zastava Republike Srbije. To je snimak, snimak iz vremena zvanične posjete predsjednika Tadića toj općini. Dakle, gotovo prije dvije godine. Mediji su to rekli evo na ovu srpsku zastavu su reagirali navijači Torcide kad su vršili ovaj vandalski čin. Dakle, o kakvom objektivnom, profesionalnom i korektnom izvještavanju mi govorimo? Druga stvar koja nas zabrinjava jeste ta činjenica da zastava srpske nacionalne manjine u Općini Krnjak stoji od 2004. godine i dosad ona nikome nije smetala jer u Općini Krnjak postoji izgrađen tokom ovih 10-ak godina korektan suživot između većinskog i manjinskog naroda. Ovo je incident koji je taj suživot ozbiljno doveo u pitanje. Postavlja se pitanje što su uzroci takvog jednog čina, otkud sad ta zastava smeta? Mi mislimo da svi mi koji smo učestvovali u ovim predizbornim kampanjama svojim nastupima i govorima, porukama u predizbornim i izbornim kampanjama smo doprinijeli da određene grupacije na tu stvar ovako reagiraju. Ako smo dosad tolerirali u predizbornim kampanjama govor netolerancije prema pojedinim etničkim skupinama zašto se onda čudimo ako netko u alkoholiziranom stanju ovako reagira? Počeli smo prvo sa ćirilicom pa onda sa nekakvim prozivanjima, sad završavamo sa zastavama. Gotovo mi je nevjerojatno da neki kandidati u gradu Vukovaru kao ravnatelji škole potpisuju svjedodžbe na ćirilici i latinici, sasvim normalno kako ravnatelji to potpisuju, a onda u izbornoj kampanji govore protiv te iste ćirilice. I stvaraju klimu koja rezultira onda na ovakav način. Pa zar stranke ozbiljne nemaju kvalitetnijih programa, kvalitetnijeg materijala za nastupanje u izbornim kampanjama nego raditi i brusiti svoje biračko tijelo, svoju politiku na ovakvim manjinskim stvarima? Mislimo da to nije dobro, sve to skupa na kraju i ugrožava postignuti stupanj tolerancije i postignuti stupanj prava nacionalnih manjina i kroz naš Ustav, kroz našu zakonsku regulativu. Na kraju, dobili smo visoku ocjenu pred ulazak u EU, zašto dozvoljavamo da se cijela ta stvar dovede u pitanje sad kad smo stvar završili? Dakle, očekujemo da MUP reagira, da napravi svoj posao. Očekujemo da pravosuđe napravi svoj posao a isto tako očekujemo da ovaj Visoki dom konačno osudi ovakve govore netolerancije koji onda u krajnjem slučaju rezultiraju ovakvim javnim ponašanjem. Hvala puno.
Hvala i vama. Poštovani zastupnik Nedžad Hodžić u ime kluba nacionalnih manjina u Hrvatskom saboru. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče, uvažene kolegice i kolege. Naime, ja ću se prije svega pridružiti osudi ovog nemilog događaja koji se jučer zbio i zamoliti vas sve da damo svoj doprinos da ova zemlja postane konačno zemlja pravne sigurnosti za sve njene građane. No, ono što osjećam potrebu i želim reći je da i poruke koje idu pa i iz ove sabornice i od nekih naših uvaženih kolega vrlo često idu u tom smjeru da su ja bih rekao prikriveni šovinizam u rukavicama, a onda na terenu dobijamo različite reakcije. Nekoliko pitanja o kojima se posljednjih mjeseci govorilo o ćirilici ja vas pozivam da objasnimo ljudima u Vukovaru da je ova zemlja poslije osamostaljenja suverena zemlja, postigla je sve političke ciljeve samostalna je u AVNOJ-evskim granicama, članica NATO pakta i uskoro članica EU. Jedini politički cilj koji još imamo ili dva koja još imamo jeste da ovo bude zemlja ekonomskog blagostanja za sve njene građane i zemlja pravne i svake druge sigurnosti za sve njene građane pa i pripadnike nacionalnih manjina. Da se mene pita ja bih na Bajakovu na ćirilici obzirom da je ovo turistička zemlja velikim slovima napisao dobro došli dragi građani Srbije, dobro došli jer mi i vas trebamo u turističkoj sezoni i vas trebamo danas kada naši mladi ljudi odlaze u Europu, vjerojatno ćemo popunjavati redove i u našim poduzećima stručnjacima iz Srbije i BiH dakle ti ljudi moraju ovdje biti ovdje dobrodošli. Mi svjedočimo i na Odboru za ljudska prava od pojedinih kolega koji tamo sjede da naprosto nam se prebacuje sa koliko glasova ulazimo u Hrvatski parlament, ali se isto tako treba reći, hrvatska javnost, a pogotovo hrvatska mladež mora znati da su primjerice Bošnjaci daleko najviše ginuli za ovu zemlju i da nakon 1100 žrtava i 25 tisuća učesnika od 52 tisuće ljudi koji rade u javnoj upravi, državnoj upravi 70 je Bošnjaka. Napravite omjer. Mladež u ovoj zemlji i svi građani ove zemlje moraju znati da ne mogu srpski civili plaćati cijenu velikosrpskog projekta iz '92.godine ili iz devedesetih godina koji je poveo u zlo cijelu regiju ali ponajviše Srbiju i kako cijenu ta zemlja nažalost plaća to vidimo. Sve se urušilo u političkom smislu, ostali su bez Crne Gore, bez Kosova, u Vojvodini se događa to što je ali imamo naravno i pozdravljamo predsjednika koji je našao hrabrosti da se ispriča zbog Srebrenice i svih onih dijela loših, ali zato ne mogu biti krivi srpski civili u Hrvatskoj koji su u nemilim događajima '95.ni krivi ni dužni platili ogromnu cijenu. To mora znati hrvatska javnost i to mora znati prije svega hrvatska mladež. Hrvatska je nastala na temeljima antifašizma, Hrvatska je to utkala te temelje i u svoj Ustav i hrvatsko društvo kompletno, hrvatska javnost, a pogotovo hrvatska mladež mora znati da je tijekom borbe antifašističke doprinos srpske danas nacionalne manjine u Hrvatskoj bio enorman i velik. I zato vas molim da mi odavde ne šaljemo poruke koje će izazivati eventualno bilo kakve ružne reakcije nego upravo suprotno kada imamo ostvarene sve političke ciljeve da šaljemo poruke da je ovo jedna normalna zemlja, naravno da je to Hrvatska zemlja, da je to zemlja većinskog hrvatskog naroda ali mora biti zemlja ravnopravnih građana. U tom smislu u ime kluba ja još jednom izražavam žaljenje zbog ovog nemilog događaja, ali vas pozivam još jedan puta da u našim javnim nastupima šaljemo poruke afirmacije za ovu zemlju i vas kao domicilni hrvatski narod. Hvala.
Hvala i vama. Ma htio bih reći da Hrvatska zaista gradi društvo visokih demokratskih standarda, tolerancije i razumijevanja, uvažavanja, ljudskih prava i temeljnih sloboda, prava nacionalnih manjina i naravno da uvijek smo sa žaljenjem utvrdili da svaka diskriminacija, posebno diskriminacija naših građana sa osnova ili konotacijama nacionalnih ili međunacionalnih odnosa ili diskriminacije je neprihvatljiva. I ta posuda sa saborske govornice je stalno prisutna i u kontinuitetu i to je dobro. Svaka diskriminacija nije dobra, nije prihvatljiva i neće biti primljena ni u Hrvatskom saboru ni u hrvatskom društvu to je najvažnije sa odobravanjem nego sa negodovanjem i aktivnim sprečavanjem. Pa zato mislim da je dobro da je kolega Horvat rekao da je i policija reagirala i već povela postupak. Hvala lijepa. Izvolite povreda Poslovnika.
Predsjedniče Hrvatskog sabora iskreno sam očekivao da ćete reagirati na ono što je izjavio zastupnik Hodžić, da su srpski civili platili '95. Mi smo u ovome Visokom domu usvojili Deklaraciju o Domovinskom ratu i mislim da nitko nema niti ljudsko niti moralno niti političko pravo reći ovo što je gospodin Hodžić rekao jer Hrvatska nije '95.napravila nikakav genocid nego je imala osloboditeljsku Akciju Bljesak i Oluju s kojim se oslobađao hrvatski teritorij. A vi ako vam se ne sviđa možete opet lijepiti džambo plakate po Istri kao što ste to radili prije nekoliko godina.
Nisam primijetio tu rečenicu, o.k. hvala lijepa. Idemo dalje. Nećemo više. Žao mi je.
[[NASTAVAK NAKON STANKE U 12,20 SATI]] Kolegice i kolege možemo nastaviti s radom. Stanku je tražio najprije Klub nacionalnih manjina pa riječ dajem poštovanom kolegi Nedžadu Hodžiću.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Uvažene kolegice i kolege. Naime danas je ja bih rekao ničim izazvan kolega Šuker podsjetio na nešto u čemu je ustvari dobrim dijelom veliki vinovnik jer 2007.godine poduzeće HANN-INVEST kada je imalo 105 zaposlenih kada je u godini dana zaposlilo 45 novih ljudi na način da se naravno kreditno zadužilo, razvilo svoju poslovnu djelatnost doživjelo jednu pljačku, nevjerojatnih razmjera. Vi koji ste u ranijim sazivima Sabora sjetit ćete se a kolega Lesar je postavljao pitanje ovom Saboru da smo se mi u dva navrata obraćali tražeći ništa drugo nego zaštitu zakonitosti i provjeru činjenica. Pisali smo džambo plakate koje je danas kolega Šuker pomenuo ali nije rekao šta je pisalo na džambo plakatima, a njima je u dnu pisalo "Plakatom protiv korupcije". Ja ovdje imam kopiju pisma, dakle mi kolega Šuker živimo s tim od tih vremena. Dakle dan i noć ja i moji zaposlenici žive s tim. A zašto živimo? Zato što smo '92.godine zato ja i inzistiram na zakonitosti kada sam zbrinuo roditelje iz Bijeljine i sina šestogodišnjeg dakle iz grada koji je prvi napadnut u BiH bio iz Poreča iz vlastite kuće sa stotinama drugih Bošnjaka i Srba protjeran, uhapšen od policije, predani smo Vojnoj policiji. Svjedočio sam mučenju srpskih civila na brodu koji je isplovio iz Rijeke za Split od strane Vojne policije i zato smo mi poneki građani RH itekako osjetljivi na svako bezakonje. Zato na njemu inzistiramo i mi smo ovdje radi zaštite osobnih interesa nego radi zaštite i principa i ja o tome pokušavam progovoriti kada god imam priliku. Dakle danas i vaša rečenica da sam ja ovdje da rješavam osobne stvari jer vrlo pogrešna. Ovo je tvrtka od 100 i nešto zaposlenih. No da se vratimo na temu. Ovo je samo uzrok zbog kojeg mi ja bih rekao pušemo i na hladno jer mislim da na to imamo pravo. Vama kao tadašnjem ministru financija smo poslali jedno pismo, ja ću pročitati zadnji dio tog pisma u kojem stoji dakle zaposlenici, ne ja sam ga potpisao ali zaposlenici 100 i nešto ljudi "Štovani gospodine ministre u ime svih poreznih obveznika kao i u ime ogromne većine poštenih i odgovornih ljudi u inspekcijskim službama, pozivamo vas da naše navode provjerite i ne dozvolite da rad jednog neodgovornog inspektora i njegovog još neodgovornijeg pročelnika rezultiraju pljačkom milijunskih razmjera. Smatramo gospodine ministre da su vremena bahatosti", a to je ono što mene asocira na sva prošla vremena "da su vremena bahatosti u kojima smo i mi kao i mnogi drugi platili veoma visoku cijenu i za svih nas i da nećete dozvoliti da na pragu ulaska u EU se događa to što se događa". Da se radi o pljački potvrdilo je čak i Ministarstvo financija. Dakle naši džambo plakati blokade cesta itd. su rezultirale djelomičnom provjerom. Ja ovdje imam tri dokumenta Porezne uprave, dakle vašeg ministarstva u kojem kaže da je dug 3 milijuna 200 pa je s kamatama narastao na 2 i 400 a onda za par mjeseci ga netko napravi djelomičnu provjeru, to padne na 2 i 300. To je već dokaz da nam je netko htio uzeti milijun i toliko, a i sve drugo je izmišljeno 99% a radi se o milijunima. Dakle nije se tu radilo o 100 tisuća ni o tisuću kuna, dakle enormna pljačka nevjerojatnih razmjera. Podsjetit ću vas samo na taj drugi dio koji smo insistirali, dakle kada smo dobili rješenje od Porezne uprave da se taj dug smanjuje mi radimo daljnji pritisak, blokiramo ceste u Rijeci i tražimo kompletnu provjeru što ne nailazi naravno na. E sada tko su bili ti na koje smo mi upozoravali? Da vas podsjetim gospodo, to vam je pročelnik Porezne uprave koji će kasnije zbog mita i korupcije završiti u zatvoru i pravomoćno ili nepravomoćno, ne znam, biti osuđen. To vam je inspektor koji je isto tako zbog drugih stvari osuđen i više nisu djelatnici. Na to smo gospodine ministre upozoravali odnosno bivši ministar a sadašnji kolega. Stoga kada ja govorim u ovom Parlamentu vjerujte mi želim da se nikome, a pogotovo ne mojoj djeci i bilo čijoj djeci dogode ove stvari. Danas kada bi netko otvorio 40 novih radnih mjesta vjerojatno bi došao premijer da bude prisutan ili predsjednik, a vi danas mene asocirate na ta vremena koja su za mene jako bolna. To je moj motiv zbog kojeg sam ja ušao u politiku, kada sam vidio kako društvo funkcionira, rekao dam to više ovako neće ići. Prema tome, samo zadnja rečenica, dakle to što smo još tražili da se kontrolira dakle u ovoj zemlji su valjda sudski vještaci, ono zbog čega nam je izmišljen milijun, a to smo vam ministre pisali ja ću vam ostaviti kopiju ovog pisma, citirat ću samo jednu rečenicu šta kaže "ovlašteni sudski vještak za nekakvu izmišljenu nadogradnju, pa sve i da je nešto nadograđeno to nema veze sa Ministarstvom financija [[Upadica: Vrijeme.]] samo jedna rečenica. "Ja kao projektant konstruktor, statičar, sudski vještak i mentor kandidatima za sudske vještake ne vidim na objektu nadogradnju". Dakle to je činjenično stanje za prvi milijun zbog kojeg smo mi tražili i radili blokadu cesta.
Hvala lijepa. E sada ovako, mi imamo Poslovnik kakav imamo i dok ga imamo takvog ja ga moram poštivati. Kolega Hodžiću vama govorim. Sabor ne bi trebao biti mjesto u kojem bi se raspravljali nečiji privatni ili poslovni interesi. Vi ste se javili u ime Kluba manjina, ja nisam čuo da ste govorili o problemima manjina, ali kada netko traži riječ u ime kluba predsjedavajući mu tu riječ mora dati i kada traži stanku. Ali to nas može upozoriti na to da sada kada idemo u izmjene Poslovnika da to izmijenimo i da damo ovlast predsjedavajućem da prekine ovakav govor. Kolega Šuker se javio u ime kluba HDZ-a. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Neću govoriti niti izvan teme niti koristiti se ovom govornicom za neke stvari, međutim reći da za ovom govornicom u ime privatne, vlastite tvrtke da je Ministarstvo financija izvršilo enormno i neviđenu pljačku, mislim da je krajnje neprimjereno. Druga stvar, gospodine Hodžiću ako govorite da se borite protiv korupcije onda bi trebali znati da porezna uprava ima jednu veliku samostalnost i da niti jedan ministar financija koji želi dobro svojoj državi neće nikada narediti poreznom inspektoru napravi ovako ili onako. Dakle, vaš predmet je bio u redovnom upravnom postupku, institucije Republike Hrvatske će donijeti pravorijek kako je bilo. Jumbo plakate sam rekao, ali vi ste napadali osobnu i radnu slobodu zaposlenika porezne uprave. Ne možete zbog toga što ste, vi smatrate u pravu osobno vrijeđati, nemojte govoriti o šefu porezne uprave ovdje, nego vi ste osobno napadali šeficu drugostupanjskog postupka, osobno je vrijeđati i prijetiti joj. To je bila klasična prijetnja. Druga stvar, da bi situacija bila čista, ja sam osobno zamolio državno odvjetništvo da provjeri kompletno i ono što je radila porezna uprava i vaša … [[Govornik se ne razumije.]] I upravo zbog zaštite digniteta, prije svega Ministarstva financija ali da se kao čelni čovjek ministarstva ne dovedem u poziciju da diktiram nešto. I tu ću stati, vi ste evidentno u ovom trenutku bili u sukobu interesa. Svim kolegama preporučam da pogledaju pritužbe u Odboru za ljudska prava jer ja naprosto ne želim komentirati neke stvari, ne želim se spuštati. Ali želim nešto reći ono za što sam reagirao. Prije svega kao čovjek, kao čovjek koji naprosto ne može prihvatiti vašu konstataciju. Citiram: "Ali zato na, ne mogu biti krivi srpski civili u Hrvatskoj koji su u nemilim događajima 95. ni krivi ni dužni platili ogromnu cijenu.". To ste vi rekli gospodine Hodžiću ovdje. Kao prvo, "Bljesak" i "Oluja" nisu nemili događaji. "Bljesak" i "Oluja" su ponos hrvatskog naroda. Legitimna, osloboditeljska, vojno-redarstvena akcija. Za koju je i Međunarodni sud u Hagu dao da hrvatski generali nisu počinili ratni zločin. Prema tome, ne možete ovdje za ovom govornicom reći, pod … [[Govornik se ne razumije.]] gdje je kolega Horvat sasvim opravdano reagirao. I bilo bi dobro da reagiramo na sve takve incidente i jedni i drugi. I kada se šara po spomenicima hrvatskim braniteljima u Borovom selu, svi trebamo reagirati, to je naprosto nešto što se ne smije događati. Ali vi ste rekli ovo što ste rekli. I to vrijeđa zdrav razum svakog hrvatskog čovjeka. Vrijeđa zdrav razum svakog dobronamjernog Hrvata. Jer vi ne možete reći da ono na što je svaki hrvatski građanin, neću reći o Hrvatima, nego svaki dobronamjerni hrvatski građanin ponosan a to je "Bljesak" i "Oluja", vi ćete reći da je to nemila akcija, ne gospodine Hodžiću. "Bljesak" i "Oluja" nisu nemile akcije, "Bljesak" i "Oluja" su jedna veličanstvena vojna pobjeda hrvatskog naroda, jedno veličanstveno vraćanje okupiranog teritorija, odmahujte rukom koliko god hoćete, veličanstvena, povrat hrvatskog okupiranog teritorija, integriranog u Republiku Hrvatsku. I to je nešto, kada god to kažete ja ću se tome suprotstaviti. I ja i svi moji kolege i vjerojatno kolege iz drugih klubova bez obzira kojoj političkoj opciji pripadaju. Ili naprosto ono što sam vam rekao. I to je ključ svega. Da nemate niti moralno, niti legitimno, niti ljudsko pravo reći ovo što ste rekli. Nemili događaj. Nije to nekakva ulična tučnjava, da vi možete reći da je to bio nemili događaj. Zašto niste rekli za silna stradanja hrvatskog naroda isto tako, gdje su pobijeni ljudi ni krivi ni dužni. Vi ste rekli to što ste rekli. … [[Upadica se ne čuje.]] [[Upadica: Molim vas bez dobacivanja.]] Gledajte, kada nema argumenata on se razgovara ovako, onda se govori o nemiloj pljački itd.. Da, ja sam rekao u svojoj zadnjoj rečenici da možete opet lijepiti jumbo plakate, iz jednostavnog razloga želeći štititi integritet zaposlenih u državnoj službi. Ne možemo govoriti o borbi protiv korupcije. Ne možemo govoriti da smo zato ako javno napadamo one koji rade u državnim službama. To naprosto nitko nema pravo. Državna, imate poslije upravni i viši Vrhovni sud koji će donijeti nekakav pravorijek, bez obzira da li se on nekome sviđao ili ne sviđao ali vi ga morate poštivati. Ali vi ne možete uzeti pravdu u svoje ruke. Vi ste svoje privatne interese štitili na ulici i preko jumbo plakata, i opet se danas tako ponašate [[Upadica: Vrijeme.]] Vi ste prijetili meni kao ministru. Pa šta onda [[Upadica: Vrijeme.]] Ali kažem, samo još jednu rečenicu, zbog čiste savjesti, zbog digniteta Ministarstva financija ja sam zamolio Državno odvjetništvo da cijeli slučaj ispita. I ako se ne varam u tom kontekstu su potegnuti i nekakvi postupci. Prema tome, nemojte nikada tražiti niti od jednog ministra … [[Govornik se ne razumije.]] zapisnik jednog inspektora jer onda je to kaos i katastrofa. To nikada nisam radio niti ću raditi.
Zahvaljujem.
Poštovane zastupnice u Hrvatskom saboru, poštovani zastupnici u Hrvatskom saboru nastavljamo sa plenarnom sjednicom Hrvatskog sabora. Na dnevnom redu je - Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju Konvencije o zaštiti djece i suradnji u vezi s međudržavnim posvojenjem, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 357. Predlagateljica zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste u pretince. U skladu sa člankom 159. Poslovnika Hrvatskog sabora hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje. Amandmane možemo podnositi do kraja rasprave u skladu sa člankom 164. Poslovnika Hrvatskog sabora. Raspravu o konačnom prijedlogu zakona proveli su: Odbor za zakonodavstvo, Odbor za obitelj, mlade i sport, Odbor za zdravstvo i socijalnu skrb. Izvješće ovih radnih tijela primili ste na sjednici. Želi li predstavnica predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Potpredsjednica Vlade Republike Hrvatske i ministrica socijalne politike i mladih, poštovana Milanka Opačić. Izvolite.
Vrlo kratko oko ove Međunarodne konvencije o zaštiti djece i suradnji u vezi s međudržavnim posvojenjem. Naime, ovo je konvencija koju su potpisale sve zemlje EU i evo Hrvatska se na neki način tome pridružuje. Potpisujemo je i još iz nekih dodatnih razloga zbog toga što u ovom trenutku smo imali i određeni pravni vakuum koji nije štitio niti naše građane, a niti djecu od eventualnih zlouporaba. Naime, svi ste bili svjedoci i mogli ste pročitati u javnosti da smo imali problema sa nekim agencijama koje su radile hajmo reći u jednoj sivoj zoni, u jednom zakonodavstvu koje nije uređeno. Ova konvencija će pomoći da se zaštitimo na bilo koji način od onih koji bi htjeli, nastojim birati riječi, dakle koji bi htjeli na neki način raditi i baviti se posvojenjem djece ali mimo zakona i mimo međunarodnih propisa, a onda je i pitanje je li to doista sve legalno ili se iza toga krije trgovina djecom. Imali smo i situacije gdje su naši ljudi odlazili u neke zemlje u kojima je bilo vrlo teško te ljude izvlačiti kada su tamo bili pritvoreni od strane zakonodavstva tih zemalja, zemlje u kojima nema niti veleposlanstava niti ničega. Dakle, vrlo jedna ozbiljna situacija i ova konvencija bi trebala, dakle zaštititi kako djecu, tako i naše građane i napokon ovdje isto tako postaviti određena pravila igre. Dakle, moguće je međunarodno posvojenje, ali po vrlo jasnim pravilima igre koja evo do sada nisu bila u potpunosti uređena i otvarala su prostor ovim maštovitim ljudima koji su na taj način zarađivali ogromne pare. Ali ja se nadam da će evo naš pravni sustav funkcionirati na taj način da će ih stići i pravedna sankcija. Jer najnemoralnije što se može to je da se na ljudima koji žele pomoći djeci koja su htjela posvojiti djecu neovisno o tom iz koje zemlje dolaze da se na njima zarađuju ogromni novci. Evo hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. Da li izvjestitelji odbora radnih tijela Hrvatskog sabora žele uzeti učešće u izvještajima? Ne? Da. Odbor za zdravstvo, poštovana zastupnica Biljana Borzan. Izvolite poštovana zastupnice, predsjednice Odbora.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Odbor za zdravstvo i socijalnu politiku je na svojoj jučerašnjoj 25. sjednici Odbora dao amandman na članak 3. U članku 3. u izjavi vezanoj za članak 25. Konvencije u drugom redu iza riječi: "koja su zasnovana u skladu" brišu se riječi: "s člankom 39. stavkom 2. Konvencije a kojima" i zamjenjuju riječima: "sa sporazumom sklopljenim primjenom članka 39. stavka 2. Konvencije kojeg" uz obrazloženje da u članku 3. u trećoj izjavi koju će Republika Hrvatska priopćiti prilikom polaganje isprave o pristupu je uočeno kako je potrebno tekst ove izjave uskladiti sa izričajem članka 39. stavka 2. Konvencije na koju se izjava odnosi i to na način da iz teksta izjave bude jasnije vidljivo da se treća izjava odnosi na sporazume koji su sklopljeni primjenom članka 39. stavka 2. Konvencije, a koje države ugovornice mogu sklopiti s jednim ili više drugih država ugovornica u cilju unapređenja primjene Konvencije u njihovim međusobnim odnosima jer to iz predloženog teksta nije u potpunosti razvidno. Odbor za zdravstvo je i socijalnu politiku je jednoglasno podržao ovaj amandman kao i konačni tekst zakona. Hvala.
Hvala lijepa. Izvjestitelji drugih radnih tijela? Ne. Hvala lijepa. Otvaram raspravu. Raspravu počinjemo sa klubovima zastupnika u Hrvatskom saboru. Na redu je klub Socijaldemokratske partije Hrvatske u Hrvatskom saboru i poštovana zastupnica Gordana Sobol. Izvolite poštovana zastupnice.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče, gospođo ministrice sa suradnicom, kolegice i kolege. Dakle, klub SDP-a u potpunosti podržava Prijedlog zakona o potvrđivanju Konvencije o zaštiti djece i suradnji u vezi s međudržavnim posvojenjem i to upravo ovako u hitnom postupku, jer smatramo da je stvarno već bilo konačno vrijeme da i Hrvatska pristupi ovoj Konvenciji. Naime, valjalo bi nas sve skupa podsjetiti da je Konvencija o zaštiti djece i suradnji u vezi s međudržavnim posvojenjem sastavljena u Haagu još 29. svibnja 1993. godine, a stupila je na snagu 1. svibnja '95. godine. Odbor UN-a za prava djeteta je još 2004. godine u Ženevi preporučio Hrvatskoj, Republici Hrvatskoj da ratificira ovu Konvenciju, dakle još 2004. godine. U međuvremenu prema informacijama i saznanjima koje imamo i Europska komisija je kontinuirano u nekoliko navrata poticala Hrvatsku da pristupi konvenciji i da postane njezinom strankom. Kao što je vidljivo iz obrazloženja dosada je 90 zemalja pristupilo toj konvenciji. I evo 2013. godine činimo to i ovdje konačno u Hrvatskoj. Istina, ja bih onako rekla ono što je valjda prelilo čašu kada je u pitanju ova problematika to je bio onaj eto dosta medijski eksponiran slučaj sa posvajanjima djece iz afričke zemlje Konga i malverzacije koje su pritom ustanovljene, odnosno ministrica je birala riječi kad je govorila, ali netko je zarađivao doslovce zarađivao i ostvarivao vlastiti profit na željama, potrebama opravdanim ljudi kojima je ovo bio po njihovom saznanju i po njihovim shvaćanjima nekako najbolji, najbrži način da dođu do toliko željenog djeteta. Ovime se naravno otvara još jedno pitanje kad govorimo o posvajanjima. Kad smo pratili kako je to medijski bilo dosta eksponirano onda pratite reakcije ljudi itd. i onda ste mogli naići na primjedbe tipa pa tko ih je tjerao da idu eto baš u nekakav Kongo ili neku drugu državu pa imamo mi u Hrvatskoj toliko djece koja mogu biti posvojena. Međutim, svatko ima svoje razloge, svi ti razlozi su opravdani ali jedan od razloga koji sigurno stoji da što se tiče posvajanja djece, dakle hrvatske djece ovdje u Hrvatskoj svi smo svjesni toga da godinama je bio sustav koji je bio potpuno neuređen, sustav u kojem se nije znalo koliko ljudi u Hrvatskoj je zainteresirano za posvajanje djece, koliko djece u našim domovima je spremno da tako kažem za posvajanje i za ulazak u nove obitelji. Ali evo, prošle godine u nepuna, ako se ne varam, dva mjeseca ministarstvo je konačno ustvari sredilo da tako kažem te popise i konačno smo došli do brojke toga da danas u Hrvatskoj ustvari preko 600 ljudi, parova ili samih od toga 45 samohranih roditelja želi i na popisu je onih koji ostvaruju sve mogućnosti da mogu pristupiti posvajanju, a u isto vrijeme toliko mali broj djece je dat na usvajanje a već danas bi se moglo ono što se kaže spremno sa svim čistim papirima preko 120, 130 djece moglo bi biti posvojeno na vrijeme i da može u novoj obitelji da tako kažem započeti novi život. Dakle, to je nešto s čime se Hrvatska morala suočiti jednog dana i drago mi je, nama u SDP-u, da je konačno ovo ministarstvo sada krenulo u taj proces i nadamo se da će pa i sa izmjenama, nadamo se na jesen, Obiteljskog zakona koji se priprema, taj proces posvojenja konačno onako ući u okvire koje treba ući. Hrvatska ima sve zakonske pretpostavke i nema razloga da i u tom dijelu ne napravimo veće iskorake. Ponavljam, dakle kao klub SDP-a svesrdno podržavamo ovu konvenciju. Vjerujemo duboko da će u najvećem broju zbog svega onog što ona donosi kao sama konvencija omogućiti dakle svim onima koji žele izvan Hrvatske posvojiti dijete da to učine na puno lakši način uz puno veću pomoć u savjetodavnom i svakom drugom smislu kada je u pitanju i sama RH i da će se u potpunosti onemogućiti pokušaj pojedinih agencija ili nekih drugih tvrtki koje su dosada u tom jednom pravnom vakuumu ustvari ostvarivale vlastiti profit. Ponavljam, na leđima onih ljudi koji su iz plemenitih pobuda htjeli posvojiti dijete bez obzira iz koje države dolazi. Dakle, u tom smislu SDP pozdravlja konačno potpisivanje, odnosno pristupanje ovoj konvenciji i vjerujemo dakle da će ono što ona donosi u budućnosti omogućiti čiste da tako kažem čisti posao, čiste papire i sreću i za posvojitelje i za djecu koja dolaze u takve obitelji. Zahvaljujem.
Hvala lijepa. Na vaše izlaganje prijavljena je jedna replika. Poštovana zastupnica Ana Lovrin. Izvolite.
Hvala lijepa. Pa kolegice Sobol rekli ste da evo ova konvencija će pomoći hrvatskim ljudima, obiteljima da posvajaju djecu i izvan granica RH. Ja, da se razumijemo, apsolutno podržavam donošenje ove konvencije jer će ona pravno regulirati dosada neregulirana područja međunarodnoga posvojenja kada do njih iz raznoraznih razloga dolazi. Zaštiti će kako naše građane posvojitelje tako i djecu s područja Hrvatske u slučaju međunarodnog posvojenja. Ali, ono što neće se postići ovom konvencijom sigurno, a to je olakšavanje postupka posvojenja kao što ste i vi sami govorili unutar RH. To je područje dugo neriješeno. Evo sada je već druga godina mandata ove Vlade, dugo slušamo o tome da se pripremaju neke izmjene zakona i poboljšice u provedbi. Čini mi se da je to trebalo učiniti ranije i poglavito nije učinjeno ni prije, a ni sada riješeno to sivo područje u posvojenju i pomoć obiteljima koje žele posvojiti na području RH a prije svega tu mislim na centre za socijalnu skrb koji itekako trebaju pomagati budućim roditeljima posvojene djece a ne da oni lutaju i imaju ogromne troškove, moraju se obraćati diljem Hrvatske pojedinim centrima, a da ne kažem da su off the record upućeni da se onda obraćaju ono što ne bi smjeli, a to je domovima koji skrbe za nezbrinutu djecu. A naravno da ljudi u strašnoj želji za djetetom posežu za svim metodama da bi do djeteta došli. Dakle, prije svega potrebno je nužno riješiti ovo pitanje unutar RH, ali naravno paralelno i podržati ovu konvenciju.
Odgovor na repliku poštovana zastupnica Gordana Sobol.
Ja sam o problematici kolegice Lovrin posvojenja problema u Hrvatskoj govorila upravo u okviru i objašnjavajući jedan od razloga zbog kojih se roditelji odnosno ljudi iz Hrvatske odlučuju i žele posvojiti dijete izvan Hrvatske. Ali ja bih ovako rekla, vrlo blago ću reći, vrlo je zgodna sada ta vaša briga i upozorenje da eto već će skoro proći dvije godine, a kako se na tom području ništa nije pomaklo da su se najavljivali zakonska rješenja itd. Kolegice Lovrin voljela bih da ste na taj način vi i vaše kolege i kolegice govorili sve one godine dok ste bili na vlasti. i kada smo mi upozoravali da postoji problem da centri za socijalnu skrb ne odrađuju svoj posao, da postoje ljudi koji čekaju, da postoje djeca koja odrastaju u domovina, dočekuju punoljetnost, a imali su i čiste papire da budu posvojeni. Ako vi mislite da se taj sustav toliko nesređen može riješiti u godinu i pol dana onda se grdno varate. Ali ja sam rekla ministarstvo je prošle godine u dva mjeseca između ako se ne varam 4. i 6.mjeseca prošle godine učinilo ono što vi niste uspjeli učiniti nekoliko godina jer nije postojalo dovoljno volje, a to je da se konačno srede popisi mogućih posvajatelja, da se točno utvrdi u kojem su statusu djeca. I ako se ne varam nedavno je upravo ministrica izašla sa tim čistim pred jedno mjesec ili dva dana gdje se točno vidi koliko djece je u ovom času spremno na posvajanje. Ja vjerujem da je ono što je učinjeno i uvjerena sam da ovo što se učinilo u zadnjih godinu dana puno više od onog što ste vi učinili u zadnjih nekoliko godina.
Hvala lijepa. Nastavljamo sa raspravom po klubovima zastupnika. Na redu je klub HNS-a u Hrvatskom saboru i poštovana zastupnica Sonja König.
Hvala lijepa. Poštovani predsjedniče Sabora, poštovana ministrice sa zamjenicom, kolegice i kolege. Nedavno smo ovdje raspravljali i donijeli Zakon o rodiljnim i roditeljskim potporama ako se sjećate dakle razgovarali smo o Zakonu o rodiljnim i roditeljskim naknadama kojima smo između ostalog izjednačili trajanje posvojiteljskog i roditeljskog dopusta za posvojitelje bez obzira na dob djeteta. To naravno nije i neće biti presudno u odluci onih koji žele posvojiti dijete ili djecu ali je jednostavno više fer. A fer ali i posao je države da onima koji se odluče na posvojenje djeteta ili djece smanji rizik ili nesigurnost po pitanju priznavanja postupka posvajanja. Dakle ako se netko odluči na posvojenje djeteta npr. iz Njemačke, Austrije ili naše Hrvatske posao države je jednostavno smanjiti nesigurnost i rizik u tom postupku. a to se potvrđivanjem ove Konvenciji o zaštiti djece i suradnji u vezi s međudržavnim posvojenjem i postiže. Stvara se pravni okvir za nadzor međunarodnog posvajanja, smanjuje se stres djeteta i posvojitelja, umanjuju se teškoće koje proizlaze iz razlika u nacionalnim zakonodavstvima, a posvojitelji ne moraju sami brinuti oko propisa, prijevoda i raznih procedura, papirologije i procesa. U ovom trenutku hrvatski su državljani to je spomenula i moja kolegica Sobol, prisiljeni sami pronalaziti put za posvojenje djeteta u drugoj državi pa će konvencija omogućiti hrvatskim građanima podršku vlastite zemlje u realizaciji njihove želje za posvojenjem kao i veću sigurnost za djecu koju u RH posvajaju ili žele posvojiti neki strani državljani. Konvencija precizno određuje način komuniciranja među nadležnim tijelima i osobama s djetetom i posvojiteljima, regulira čuvanje podataka o posvajanju i slično. Djeci koja u svojoj zemlji ne mogu naći roditelje, olakšat će se da to učine u drugim zemljama potpisnicama konvencije uz sigurnu i transparentnu proceduru i zaštitu svih njihovih prava. A svrha konvencije je spriječiti otmicu i trgovanje djecom i osigurati da je i pri međudržavnom posvajanju, posvajanje u najboljem interesu djeteta. A svi zakoni i konvencije propisuju da su dobrobit i interes djeteta najvažniji ali praksa i postupci nekih institucija, ali i nekih roditelja pokazuju da to nije uvijek nažalost tako. Pa tako npr. u izvješću o radu pravobraniteljice za djecu koju ćemo inače raspravljati mislim možda i sljedeći tjedan, možemo vidjeti da je u prethodnoj godini u grupi kaznenih djela nasilje na štetu djece prijavljeno 1058 kaznenih djela zapuštanja i zlostavljanja djeteta. U izvješću pravobraniteljice za djecu možemo vidjeti da je ta institucija zaprimila i primjedbe na postupanje nadležnih institucija npr. centara za socijalnu skrb, policije ali i samog Državnog odvjetništva. Pritužitelji se žale na njihovu neefikasnost, pristranost u odnosu na jednog roditelja, nedostatak senzibiliteta ili sporost u postupanju. Centri često ne reagiraju i ne izriču mjere obiteljsko-pravne zaštite roditeljima niti pokreću sudske postupke lišavanja prava roditelja na skrb. Time smanjuju šanse djeci da steknu uvjete za život u obitelji posvajatelja. Nedopustivo je djecu za koju je sigurno da povratak u biološku obitelj nije u njihovom interesu zadržavati u institucijama umjesto da budu posvojena. Posebno zabrinjava to što u ustanovama borave i djeca koja ispunjavaju zakonske pretpostavke za posvojenje. No, vesele nas najave iz Ministarstva socijalne politike i mladih koje je trenutno u izradi mnogih izmjena i dopuna i promjena koje će olakšati i ubrzati proces posvojenja. Nedavno je i o tome i također govorila moja kolegica prije mene temeljem podataka centara za socijalnu skrb izrađen i jedinstveni registar potencijalnih posvojitelja na posvojitelja na području Republike Hrvatske koji će nadamo se mnogim budućim roditeljima i djeci pomoći u ostvarenju svog sna. Posebno nas veseli i najava dokidanja prakse da jedan telefonski poziv u tri mjeseca znači da roditelj brine o djetetu koje mu je privremeno oduzeto pa takva praksa frustrira s pravom one koji o tom djetetu ili djeci zaista žele skrbiti. Frustrira naravno one koji zaista o toj djeci žele brinuti. A nažalost neki još uvijek smatraju da i jedan telefonski poziv roditelja u tri mjeseca dovoljan razlog da se produljenju i da se produljuje mjera čuvanja i odgoja djeteta u domu usprkos izvješćima ustanova koje upozoravaju na neprimjereno i zanemarujuće ponašanje roditelja koje bi trebalo biti razlogom za donošenje odluke o lišavanju roditeljske skrbi. Lišavanje roditeljske skrbi je krajnja mjera kada vjerojatnost o tome da će roditelj na kvalitetan i odgovoran način preuzeti skrb o djetetu nažalost gotovo i ne postoji. No kada bi ti postupci koji su zaista opravdani, kada bi se oni više pokretali i brže završavali smanjili bi emocionalnu štetu nanesenu djetetu i naravno povećali mu šansu da pronađu svoju novu obitelj. A sporost ili odugovlačenje u smještaju djeteta u novu obitelj može oštetiti njihov razvoj i smanjiti priliku djeteta da pronađe trajnu obitelj. Jer sva istraživanja pokazuju da se šanse za posvajanjem djetetu smanjuju za gotovo 50% za svaku godinu u kojoj se posvajanje ne dogodi. Koliko čujemo u ministarstvu rade na tome i slažu se sa udrugama za potporu za posvajanje koje tvrde da je potrebno promijeniti i urediti način prijave za posvajanjem. Da je potrebno urediti način i obradu posvajatelja. Također planira se organiziranje podrške za posvajatelje nakon posvajanja kroz ustrojavanje službe koja bi pružala stručnu potporu. To svakako pozdravljamo. Razne studije pokazuju, a to je zapravo i logično da su kvaliteta podrške i bolja dostupnost i suradnja institucija nadležnih za posvajanje, osjetljivost i profesionalan odnos stručnih radnika s posvojiteljima povezane s uspjehom, naravnom i srećom nove obitelji. Zato se nadamo i vjerujemo da će do tih dodatnih promjena i poboljšanja brzo doći i kako će se time smanjiti i broj djece u institucijskim oblicima skrbi. No, potrebno je pri svemu tome raditi i na smanjenju još uvijek negdje prisutne stigme u društvu vezanu za posvojenje. Za to je dobar primjer i izvođenje kazališne predstave za djecu i mlade naslova ja, ti, ono, mi, koje podupire i Ministarstvo socijalne politike i mladih a na daskama kazališta govori o posvojenju kao jednako dobrom načinu osnivanja obitelji. I mi u HNS-u smo uvjereni da je to jednako dobar način osnivanja obitelji a prihvaćanje konvencije, odnosno Zakona o potvrđivanju Konvencije o zaštiti djece i suradnji u vezi s međudržavnim posvajanjem će uspostaviti sustav suradnje, omogućiti jednoobraznost postupanja i spriječiti nezakonito odvođenje, prodaju ili trgovanje djecom i zato ćemo podržati ovaj zakon. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Na redu je Klub zastupnika HDZ-a u Hrvatskom saboru i poštovana zastupnica Ivanka Roksandić. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, ministrice sa zamjenicom, kolegice i kolege. Već su moje prethodnice rekle u najavi ove rasprave da je ovaj zakon koji je pred nama potvrđuje Konvenciju o zaštiti djece i suradnje u vezi s međudržavnim posvojenjem, da evo za nekoliko dana biti će 20 godina kako je ova Konvencija napisana i sastavljena. Da je od 1995. na snazi a evo nakon što Hrvatski sabor usvoji ovu Konvenciju ona će postati dio unutarnjeg pravnog poretka naše Republike. Zašto je ona toliko važna? I moje prethodnice su rekle. Prije svega i Ustavom je zagarantirana svaka skrb za djecu i mladež, poglavito za onu djecu i mladež koja su bez roditeljske skrbi i koji žive bez roditelja. Republika Hrvatska je doduše potpisnica i čitavog niza međunarodnih ugovora na području zaštite djece i mladih. Kako se radi o vrlo, vrlo osjetljivom području, području posvojenja djece, dobro je znati da će ova Konvencija koja prije svega ima cilj zaštitu u postupku posvojenja djece ali ima i cilj jednoobraznosti postupanja u slučajevima međudržavnog posvojenja i najbolju zaštitu i djece i posvojitelja učiniti Republiku Hrvatsku zaštićenom državom što se tiče ovog postupka posvojenja. Kolegica König je napomenula da je i pravobraniteljica za djecu u svom ovogodišnjem izvješću a koje se odnosi na prošlu 2012. godinu navela da je problem posvojenja djece i primjeri koje je navela u kojima posvojitelji i biološki roditelji djece ukazuju na problem zaštite privatnosti posvojenje djece i na teškoće s kojima su suočeni posvojitelji koji su se odlučili na međudržavno posvojenje. Biološki roditelji i potencijalni posvojitelji nezadovoljni su kako je i rekla kolegica König s procjenama i odlukama nadležnih tijela u postupcima lišenja roditeljske srbi i postupku posvajanja. Kako navodi pravobraniteljica boravak djece u ustanovama, to citiram, za djecu bez odgovarajuće roditeljske skrbi predugo traje. Zbog raznih razloga u ustanovama i udomiteljskim obiteljima borave i djeca koja imaju sve uvjete za posvojenje. Pravobraniteljica u svom izvješću navodi kako je potreban intenzivniji angažman centara za socijalnu skrb u postupku posvojenja, naročito za posvojenje starije djece za koje se teže pronalaze potencijalni posvojitelji. Vrlo važna odredba ove konvencije o kojoj danas mi raspravljamo i zakonu je propisivanje mjera zaštite koje će osigurati da se međudržavno posvojenje provodi u najboljem interesu djeteta, uz poštivanje njegovih prava. Vrlo važnu ulogu, a i to je u konvenciji središnje ono o čemu se raspravlja, u postupku posvojenja ima središnje tijelo zaduženo za provedbu ove konvencije. Republika Hrvatska je člankom 4. ovoga zakona propisala da je provedba zakona u djelokrugu središnjeg tijela državne uprave nadležne za poslove socijalne skrbi. Ovlaštena tijela za provođenje postupka posvojenja, tj. osobe koje rade u ovim tijelima imaju vrlo veliku odgovornost za provođenje postupka posvojenja tj. one moraju utvrditi ispunjavaju li uopće potencijalni posvojitelji sve kriterije za posvojenje djeteta, isto tako i je li dijete podobno za posvojenje. Člankom 11. Konvencije propisuje se kako središnja tijela moraju biti, citiram: "upravljana i popunjavana osobama koje su po svojim etičkim načelima, obrazovanju ili iskustvu kvalificirane za rad u području međudržavnog posvojenja i biti pod nadzorom nadležnih tijela svoje države što se tiče njegovog sustava, rada i financijskog stanja". Upravo to je ono što je vrlo bitno da osobe ponovo koje rade na postupku posvojenja ne bi došle u mogućnost da manipuliraju eventualno nekim odlukama. Iz toga je vidljivo, kao i iz obrazloženja koje nam je dalo Ministarstvo, da će biti potrebno u 2014. godini zaposliti najmanje dva službenika na ovim poslovima, 2015. jednog i 2016. jednog službenika, što govori da i nakon usvajanja ove konvencije, a vjerujem da ćemo ju mi ovaj tjedan usvojiti, ona će stupiti osmi dan od objave, ove godine služba neće početi radom što znači da neće se primjenjivati standardi posvajanja iz ove konvencije, iako mi ovaj zakon donosimo po hitnom postupku. Zato moram zaista iskazati žaljenje, ali vjerujem da sredstava i to je sigurno, za ovu godinu nema za zapošljavanje novih službenika. Vrlo je važna suradnja između svih tijela, ovih središnjih tijela koja provode postupak posvajanja i sa strane djeteta i posvojitelja jer s obzirom na složenost posvojiteljske uloge važno je prije svega djeci, a i posvojitelju osigurati stručnu pomoć i podršku u periodu prilagodbe, ali i kasnije. Zato je praćenje cijelog ovog postupka i što se događa kasnije s tim djetetom vrlo bitno, a to je napomenula i kolegica König. Kako je posvojenje vrlo osjetljivo pitanje, ali i dosta komplicirano, to moramo priznat, a često smo svjedoci naročito u nerazvijenim zemljama gdje djeca postaju gotovo roba za koju bogati svijet daje velika financijska sredstva, zato je posebno, posebno važno naglasiti što središnja tijela koja provode postupak posvojenja moraju poduzimati sve mjere radi sprečavanja nedozvoljene financijske ili druge koristi. Suradnja između ovih središnjih tijela u zemljama koje daju svoje dijete na postupanje u postupak posvojenja i posvojitelja zaista mora biti velika, dakle suradnja između državnih tijela mora biti velika. Predloženi zakon ima samo 6 članaka i tehnički on rješava ratificiranje ove konvencije. Važno je što je Hrvatska u članku 3., a to smatramo vrlo važnim, priložila neke izjave koje će priložiti uz ispravu o postupanju, dakle iskazala neke rezerve na neke odredbe ove konvencije, a one se odnose prije svega na to da posvojenje djece koje imaju prebivalište u Republici Hrvatskoj može provoditi samo u suradnji sa središnjim tijelom druge države koja ima takve javne ovlasti što znači veliku zaštitu upravo zbog zaštite djece pa i posvojitelja, da posvojenje koje nije zasnovano temeljem ove konvencije u državi s kojom Republika Hrvatska nema potpisane ugovore da se neće priznati, opet jedan mehanizam velike zaštite da ne dođe do manipulacije, nažalost manipulacije moram odabrati tu riječ, s djecom a i posvojiteljima, da se isprave koje se prilažu obvezno prevedu na hrvatski jezik i to sa ovjerom i vrlo važno, a to je u našim zakonima za sada, da dijete do pravomoćne odluke o posvojenju ne može napustiti područje Republike Hrvatske, iako neke države pa i ova konvencija omogućuje i prije posvojenja u cilju prilagodbe na novo okruženje u koje dijete odlazi, omogućiti odlazak djetetu u drugu zemlju prije zasnivanja konačnog posvojenja. Ovo može biti i dobar način da se dijete upozna s novom sredinom, ali može biti i velika opasnost za onda kada neće doći do konačnog posvojenja i kada dijete mora zaista proći opet onaj put vraćanja u ustanovu iz koje je došlo. Prema nekim podacima 1150 djece nažalost čeka u domovima posvojenje i njih je još 1700 u udomiteljskim obiteljima, a potencijalni broj posvojitelja svake godine je sve veći. Više od 600 ljudi ove godine čeka posvojenje. Za djecu bez roditeljske skrbi koja čekaju svoju obitelj i dom, svaki dan proveden u instituciji dan je manje obiteljske sredine i topline i zato će ova konvencija pomoći svima koji žele posvojiti dijete, koji su ponekad prisiljeni i sami kako smo čuli i bez podrške institucija, pronalaziti različite načine da ubrzaju postupak posvojenja, pa čak da i nađu sami dijete za posvojenje. Nadamo se da će ova konvencija barem malo utjecati na brži postupak, na lakšu mogućnost da naši građani posvoje dijete iz neke druge države ali potaknuti i nas da promijenimo isto neke zakonske odredbe koji će ubrzati posvojenje unutar Republike Hrvatske prije svega zbog velikog broja djece koja imaju pravo odrastati u obitelji, ali i onih koji žele biti roditelji, a zbog različitih uzroka ne mogu i to im nije omogućeno klub Hrvatske demokratske zajednice podržat će ovaj Zakon o provođenju Konvencije o zaštiti djece i suradnji u međudržavnom posvojenju.
Hvala lijepa. Na redu je Klub zastupnika HSU-a u Hrvatskom saboru i poštovana zastupnica Višnja Fortuna. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani predsjedniče, poštovana ministrice sa suradnicom. Dakle, ja bih počela sa onim što je nam je upravo ministrica vrlo oprezno rekla, a rekla da je na tom području bilo pravnog vakuuma, sive zone. Ja bih rekla da je tu bilo svega i svačega i da se tu događalo zapravo ja biram riječi, ali tržište, nezakonito tržište i događale su se zarade upravo na onim najosjetljivijim skupinama i upravo na onim područjima o kojima ni jedan normalan čovjek ne može ni pomisliti da se može dogoditi. Pa upravo stoga, evo dozvolite da vam kratko, vrlo kratko kažem postupak posvojenja u ovom trenutku kako je on u našem nadležnom ministarstvu, odnosno kako se provodi u nadležnim centrima za socijalnu skrb u Hrvatskoj. Dakle, prema prebivalištu djeteta i prema prebivalištu potencijalnih posvojitelja radi se obrada i pokreću se postupci. Što se tiče pokretanja postupaka i što se tiče postupka posvojenja djeca su većinom smještena u ustanovama socijalne skrbi za djecu i smještena u obitelji udomitelja. Ovdje bih isto tako naglasila da upravo nadležno ministarstvo ne samo u ustanovama za djecu nego i u svim ustanovama pokrenulo je i vrlo intenzivno radi na postupku deinstitucionalizacije, pa je i to sigurno, evo ja to isto tako jako podržavam i smatram da je na taj način i onoj djeci koja čekaju kao što su se uvažene kolegice iz rasprava govorile, koje čekaju u postupku usvojenja dosta djece u ovom zadnjem periodu koliko ja imam informacija je upravo u obiteljima i u obiteljima udomitelja ne samo u ustanovama. Ako se radi o djeci koja su usvajana izvan naše države koliko ja znam to je bilo jako, jako rijetko. Ja imam podatak možda jedno ili dvoje zadnjih ne znam koliko godina, ali postupak je onda bio sljedeći. Nadležan centar gdje je bilo prebivalište djeteta moralo je od svih ostalih obavijestiti sve ostale centre da postoji to dijete, dakle svi ostali centri su se mogli uključiti ako imaju potencijalnog usvojitelja na razini, na području cijele Hrvatske. Ako nije nitko iskazao taj interes ni jedan centar u tom slučaju, a bilo je eto za interes djeteta je bio, to je moralo potvrditi nadležno ministarstvo. Sada je to socijalne politike i mladih. Napominjem, to je bilo vrlo rijetko i sve ostalo što se događalo po tom pitanju bila je siva zona, bile su agencije koje su zapravo imale interes, a interes djeteta da li je itko gledao ili nije ja ovdje prosuđujem da prosudite svi vi poštovani zastupnice i zastupnici. Također evo željela bih naglasiti i zapravo nadležno ministarstvo je stvarno u ovom području krenulo raditi reda i napravilo je već veliki dio toga, a to dalje znači da registar potencijalnih posvojitelja i djece je sada sređen i da po tom registru evo imamo preko 600 potencijalnih posvojitelja a isto tako da se i na području posvajanja djece krenulo puno intenzivnije, mislim puno intenzivnije i da se zaista svako dijete sada koje čeka na posvojenje neće i ne može više čekati da naraste, nego zaista se velika, velika pozornost i centri za socijalnu skrb su tu jako, jako upozoreni i zaista je tu napravljen veliki pomak što ja eto ovom prilikom i pohvaljujem, odnosno podržavam. Onaj drugi dio koji isto tako do sada nije bio, a biti će i već je krenuo to je nakon toga nadzor i pomoć, ne potencijalnih to je već posvojiteljima, odnosno roditeljima. Dakle, kroz cijeli dio za dijete, a i njima samima kako bi to i nadalje taj život djeteta u toj obitelji što je najkvalitetniji oblik bio što kvalitetniji i bolji. Isto tako, Prijedlog ovog zakona o potvrđivanju Konvencije je itekako potreban, ne potreban nego mi je žao što se toliko dugo uopće čekalo s njim i zato hitni postupak i sve, ne da podržavamo nego evo sretni smo da imamo ga tu sada u raspravi, pa bih ja vrlo kratko isto tako osvrnula se šta znači a jedno što znači to sam rekla da je sada 600, preko 600 potencijalnih posvojitelja, a ovom konvencijom eto i taj broj će biti sigurno manji, a isto tako, a sve govorimo interes djeteta je ovdje ovom konvencijom i ovim posvojenjima neupitan. Dakle, rekli smo da je Konvencija 1995. godine stupila na snagu. Konvenciju je ratificiralo 90 država uključujući sve države EU. Dakle, ona će omogućiti brzi način postupanja, brži jednoobraznost postupanja u slučajevima međudržavnog posvajanja i obvezuje na poštivanje određenih načela sukladno dogovoru država ugovornica. Bitno je i specifično za Konvenciju je što se njenom primjenom osigurava priznanje u državama strankama posvojenja koja su zasnovana u skladu sa konvencijom čime prestaje potreba za naknadnim priznanjem odluke o posvojenju u zemlji u kojoj je dijete posvojeno, odnosno iz koje zemlje dijete dolazi. Države stranke konvencije preuzimaju različite obveze, a jedna je određivanje središnjeg tijela koje će biti zaduženo za provedbu obveze utvrđenu konvencijom. Središnje tijelo biti će u nadležnosti naravno Ministarstva socijalne politike i mladih. Njega je nužno osnovati, ono će biti početkom 2014. godine. Ja se slažem s kolegicom da bi bilo jako dobro da je to evo stupanjem na snagu ovog zakona, ali isto tako mi je jasno i proračun i sredstva pa početkom 2014. će ono početi sa radom. Konvencijom se osigurava zaštita najboljeg interesa za dijete sukladno ciljevima te konvencije gdje se međudržavna posvojenja provode u najboljem interesu djeteta uz uspostavu suradnje država ugovornica koje će osigurati da se poštuju mjere zaštite i spriječiti nezakonito odvođenje, prodaju ili trgovinu djece. Posvojenje u okviru primjene konvencije provodi se samo ako su nadležna tijela država podrijetla utvrdila da je dijete podobno za posvojenje, da je to najbolji interes za dijete, da se vodi računa o dobi i stupnju zrelosti djeteta, da se vodi računa o željama djeteta i njegovom pristanku na posvojenje. Naravno da taj pristanak ovisi o dobi djeteta, te da na taj način nije se utjecalo ni plaćanjem, ni naknadom ni bilo koje vrste. Središnja tijela koja će međusobno surađivati i promicati suradnju između nadležnih tijela u svojoj državi radi zaštite interesa djece neposredno će poduzimati sve odgovarajuće mjere kako bi osigurali sve potrebne informacije, podatke o primjeni konvencije i ukloniti svaku prepreku za njenu primjenu. Nadležna tijela državne uprave osigurat će čuvanje podataka koji se tiču djeteta, koji se tiču djetetovog podrijetla, posebno podatke o identitetu djetetovih roditelja bioloških, posebno podatke zdravstvene anamneze, socijalne anamneze i sve one dokumentacije koja ne smije biti na uvid nikom osim samo nadležnim tijelima, odnosno osobama koje tu su odgovorne. Nadalje, nadležno tijelo koje utvrdi da neka odredba konvencije nije poštivana ili da postoje opasnosti da ne bude poštivana žurno mora obavijestiti središnje tijelo države iz koje je dijete. Ono će tada biti odgovorno za poduzimanje hitnih odgovarajućih mjera kako bi se nepravilnosti odmah žurno otklonile. Posvojenje u okviru područja primjene konvencije provodi se samo ako su nadležna tijela države primateljice utvrdila da su potencijalni posvojitelji podobni i prikladni za posvajanje djece, da su savjetovani u onoj mjeri u kojoj to oni moraju biti i u kojoj je to potrebno te utvrdila da dijete ima ili će dobiti dozvolu za ulazak i trajni boravak u toj državi. Također, bitno je ovdje naglasiti da ukoliko se posvojenje provodi nakon prelaska djeteta u državu primateljicu a središnje tijelo naknadno utvrdi da daljnja posvojenja nisu u najboljem interesu djeteta tada će središnje tijelo poduzeti mjere zaštite za to dijete. Ja se nadam da takvih situacija neće biti puno, da će to isto tako biti vrlo, vrlo rijetko, ali tada će se morati poduzeti odmah mjere da se za dijete nađu potencijalni posvojitelji ili da se dijete vrati, povratak djeteta kući. Ako je to naravno u interesu djeteta taj povratak. A sve mora biti u dogovoru, u zajedništvu sa središnjim državnim tijelom države podrijetla djeteta. Dakle, iz ovog dijela izlaganja vidljivo je zapravo što znači primjena ove Konvencije o zaštiti djece i suradnja u vezi s međunarodnim posvojenjima kod međudržavnog posvojenja. Ono što je najvažnije tu se zaista štite bez obzira što imamo i druge konvencije koje štite interes djeteta, ali uz zaštitu prava djeteta ovdje je na prvom i jedinom mjestu interes djeteta. Klub HSU-a svesrdno će podržati ovaj prijedlog.
Hvala lijepa. Na redu je Klub zastupnika HDSSB-a i poštovani zastupnik Josip Salapić. Izvolite poštovani zastupniče.
Hvala lijepo predsjedniče Sabora, uvažena potpredsjednice Vlade i ministrice sa suradnicom, kolegice i kolege zastupnici. Čuli smo iz izlaganja svih klubova da se zajedno slažemo da konvenciju kroz zakon treba implementirati u pravni sustav RH i zaista je predugo vremena prošlo da se jedno ovakvo pitanje dakle 20 godina stavlja dakle implementira u pravni sustav RH. No, ne treba se previše bojati oko toga i dosada je i našim Ustavom i nizom međunarodnih ugovora i međunarodnih dokumenata RH bila obveznica zaštite interesa djece i kroz Ustav i kroz međunarodne ugovore i kroz konvencije UN-a o pravima djeteta i puno je dakle tih odredba i u našem Obiteljskom zakonu tako da se ne ostavlja otvorenim pitanje da je sad ova konvencija jedina koja će se baviti najboljim interesima djece u RH. Puno smo mi zakona donijeli i ono što je najvažnije, a važno je i za ovu konvenciju, bitna je provedba samih zakona i same konvencije. Najbolji interesi djeteta, najbolja zakonska rješenja, najbolji međudržavni i međunarodni sporazumi nisu dovoljno dobri ako dakle pravni sustav RH a prije svega centri za socijalnu skrb i osobe koje trebaju biti stručne i kompetentne u dovoljnoj mjeri ne rade dobro svoj posao, odnosno u dovoljnoj mjeri ne provode ono što je jasno zakonom propisano. Tako da je zakonodavac dao čvrst pravni okvir dosadašnjim dakle i Obiteljskim zakonom i drugim međunarodnim ugovorima, ovo je samo međunarodna konvencija koja je vrlo važna i koja će olakšati i spriječiti ovu crnu zonu. Nažalost, ta crna zona postoji i u ovom području, dakle posvojenja djece. To je dakle jedno osjetljivo i važno pitanje i zaista trebalo je, ovu konvenciju treba implementirati u pravni sustav RH. Čuli smo i podatke koliko je djece na čekanju za posvojenje, čuli smo i kolike su zapreke u centrima za socijalnu skrb kad se oteže ono pitanje oduzimanja roditeljske skrbi za roditelje koji su neodgovorni prema svojoj djeci pa prođe 3, 4 ili 5 godina kad dijete već odraste ne riješi se pravno pitanje takve djece i takvih odnosa roditelja pa onda je i teže posvojiti djecu koja nisu u onoj maloj dobi nego su prešli veće neke godine života. Dakle treba učiniti sve da se i u našem pravnom sustavu u postojećem zakonodavstvu pokrenu određene mjere ili poboljšaju zakonska rješenja da se taj postupak ne odugovlači i da to bude u najboljem interesu djeteta koje je spremno za posvojenje. A vidimo da piše od 600 posvojitelja koji su na čekanju da posvoje djecu da je to pitanje koje treba i pooštriti i proširiti zakonskim mjerama. Ovo međudržavno posvojenje kako našim državljanima omogućuje da posvajaju djecu u zemljama potpisnicama konvencije, 90 država je potpisao konvenciju, sve zemlje EU, tako omogućava i drugim državljanima iz zemalja potpisnica da posvajaju djecu u RH. Snažni su mehanizmi, bit će potrebno vidimo po prijedlogu dakle po konačnom prijedlogu zakona i određena financijska sredstva. Ja mislim da tu treba učiniti sve da se i u tom središnjem tijelu koje će biti nadležno za međudržavnu suradnju o ovim pitanjima posvojenja djece i svim pitanjima koja nas obvezuju po konvenciji da se osigura dovoljno financijskih sredstava u državnom proračunu, da se osigura stručnost i kompetentnost ljudi i zapošljavanje ljudi u središnjem tijelu koji će na najbolji mogući način provoditi konvenciju u najboljem interesu zaštite djeteta i interesu da dijete što prije dobije posvojitelja ako su ispunjenje sve zakonske pretpostavke po pozitivnom pravnom sustavu RH, a i pod odrednicama ove konvencije. U potpunosti klub HDSSB-a podržava i naglašava da trebamo pojačati zakonske mehanizme u RH u našim postojećim zakonima da bismo u unutarnje-pravnom sustavu ovaj sustav poboljšali, konvenciju u zakon implementirati i dalje pojačavati najbolje zaštite i interesa djece, zapošljavati ljude u središnjem državnom tijelu, osigurati dovoljno financijskih sredstava jer svaka konvencija, svaki zakon ima dobre mjere, dobra rješenja. Bitni su i ljudi koji će raditi na provedbi tih zakona i konvencije, a ako to dovedemo u sklad onda nisu upitni najbolji interesi djeteta. Klub HDSSB-a u potpunosti podržava konvenciju, a i sve zakone koji će dolaziti koji su u pitanju zaštiti interesa djece i posvojitelja i roditelja u RH. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Na redu je Klub zastupnika nezavisne zastupnice Jadranke Kosor i Hrvatske građanske stranke i poštovana zastupnica Jadranka Kosor. Izvolite poštovana zastupnice.
Hvala vam lijepa. Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, gospođo ministrice sa suradnicom. Dakako da ćemo podržati ovaj prijedlog zakona kojim se potvrđuje Konvencija. Dobro je da iako je rasprava o ovome zakonu počela laganim političkim prepucavanjem dobro je da se tako nije nastavilo jer mislim da je inače ali pogotovo kada se radi o zakonima koji prije svega govore o dobrobiti djece, da mislimo zaista o dobrobiti djece i o tome što je u njihovom najboljem interesu, a da svoje političke razlike i rasprave o tome što je bilo prije, što je sada, što će biti u budućnosti da ostavimo za neke druge teme one koje su zaista par excellence politički ili svjetonazorske. Jer mislim da smo i do sada kroz odredbe i određivanje i utvrđivanje instituta posvajanja u našem Obiteljskom zakonu napravili dobroga posla. Na kraju oko toga smo se u proteklim sazivima Hrvatskoga sabora dogovarali i oko toga smo uglavnom odluke donosili konsenzusom. Dakle postojeće odredbe Obiteljskog zakona na to upozoravam, bila sam ministrica obitelji i zajedno sa mnogim stručnjacima pisala postojeći Obiteljski zakon, dakle digli smo dobnu granicu za posvajanje što je bio jedan važan i znatan iskorak ali i u činili mnoge druge poteze da ih sada ne nabrajam. Ostalo je ono pitanje oko kojega i sada u raspravi oko potvrđivanja konvencije zapravo s pravom otvaramo raspravu, a to je kako i koliko se naše institucije koje su zadužene u provedbi evo i odredaba Obiteljskoga zakona o posvajanju trude, koliko ozbiljno shvaćaju svoj posao, koliko su zaista potaknute, koliko su inspirirane i onda opet dolazimo do dobrobiti djeteta, koliko zaista u stvarnosti rade za dobrobit djeteta, a ne odrađuju, katkada smo nažalost s tim suočeni svoj posao rekli bi lijevom rukom. Dakle mi smo često suočeni upravo kada razmatramo pojedine životne sudbine vezane za posvajanje, sa sporošću institucija, tromošću institucija, nezainteresiranošću i još uvijek katkada nailazimo na predrasudu da je u interesu djeteta najbolje da bude sa biološkim roditeljima ma kako oni strašni bili. Nažalost, činjenica s kojom se moramo katkada suočiti u stvarnome životu da biološki roditelji, da biološka majka i biološki otac nažalost ne vole svoju djecu, da ih zanemaruju i onda je naravno država ta koja mora stati na mjesto roditelja i donijeti sve potrebne odluke da dijete svoju budućnost nađe u okrilju neke druge obitelji. Svakako da je puno, puno bolje, neizmjerno bolje da dijete raste u okrilju obitelji koja ga je posvojila nego da raste i da se odgaja u instituciji. I o tome danas ne treba posebno trošiti riječi. Naravno da će potvrđivanje ove konvencije biti još jedan važan korak dalje da budemo brži, da taj postupak bude jednoobrazan, da bude zaista transparentan, da se dijete do kraja i u potpunosti zaštiti. Meni se čini osobito važnim istaknuti ove odredbe koje govore o ispravama koje se prilažu, dakle da dijete primjerice koje će biti posvojeno u nekoj drugoj državi i koje će nastaviti život u nekoj drugoj državi u okrilju posvojiteljske obitelji ostaje u Republici Hrvatskoj do kraja toga postupka. Dakle, potpuna dodatna zaštita od zlouporabe djece. Važno je dakako da se određuje i središnje tijelo, to je obveza iz Konvencije koja će provoditi cijeli taj posao. Prema tome još jedanput puna potpora. O samim odredbama u Konvenciji ne treba posebno dodatno obrazlagati. Samo bih još na kraju dodala da je sve ovo što danas radimo na kraju i u potpunosti u skladu sa Konvencijom o pravima djeteta koju nažalost često puta zaboravljamo i zanemarujemo. I samo jedna mala intervencija gospodine predsjedniče, budući da zapisnici naših odbora ostaju za povijest potkrala se jedna mala greška to je naprosto tip feler očito u prepisivanju Odbora za zdravstvo i socijalnu politiku gdje se kaže da je ova Konvencija sastavljena u Hagu 1933. godine a nije nego 93 godine pa predlažem da se to samo ispravi, budući da će to ostati dakako u dokumentaciji Hrvatskoga sabora za povijest. Hvala vam lijepa i evo puna potpora ovom zakonu. Hvala.
Hvala i vama na vaš … [[Govornik se ne razumije.]] prijavljena je i jedna replika, poštovane zastupnice Višnje Fortuna. Izvolite poštovana zastupnice.
Hvala lijepa. Poštovana gospođo Kosor, ja ovo čak i ne smatram nekakvom velikom replikom ali samo jedna rečenica mi je eto, kada ste rekli da se nadležni centri prvo ne trude dovoljno i kada ste rekli da je njima čak vrlo često interes da ostanu sa biološkim roditeljima pa bilo kakvi oni bili. Evo, ono što ja znam iz svojih spoznaja i iz svojeg iskustva i radnog i životnog i suradnje stalno sa socijalnim područjem socijalne skrbi zaista nisam to nikada ni vidjela ni čula da je to moguće da ostanu s biološkim roditeljima ako nisu mogli ostati. Oni se odmah izdvajaju od bioloških roditelja, da li je to ustanova ili je to obitelj udomitelja i tada se dalje svi oni postupci koji se vode, zapravo provode. A što se tiče centara za socijalnu skrb, ja ovdje moram naglasiti, ja ne branim centre zaista, ali moram naglasiti da su vrlo često ti postupci vrlo komplicirani, recimo kod djece koja bi trebala biti za usvojenja. Radi se vrlo često i o postupcima oduzimanja roditeljskog prava, vi jako dobro znate da su to dugotrajni postupci, postupci i na sudu i da su ti zaista postupci koji traju a sve to skupa zapravo dovodi do situacije da vrlo često ispada da je to nekakav nemar, tromost ili sporost. Evo, hvala lijepa.
Hvala i vama, odgovor na repliku, poštovane zastupnice Jadranke Kosor. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, poštovana gospođo zastupnice. Naime, ja sam govorila katkada, dakle, o nezainteresiranosti pojedinih institucija katkada, niti jednu nisam imenovala. Nezainteresiranosti, sporosti nekih institucija katkada na što smo nailazili, to sam rekla. A vi ste naravno to odmah preveli s obzirom na svoje iskustvo na centra za socijalnu skrb, ali ja sam govorila o nizu institucija. Kao što znate, a sami ste sada spomenuli Institut oduzimanja roditeljskoga prava, odnosno skrbi. Prema tome, i na to sam mislila ali nisam govorila dakle o pojedinostima. Mi smo svjedoci jer inače ne bismo govorili o tolikom broju djece koja i dalje čekaju u domovima na posvajanje. O tolikom broju ljudi koji žele biti roditelji i i dalje su u nemogućnosti. Dakle, da sve, naravno uz dužno poštovanje i moj duboki naklon prema onima koji svoj posao rade, potpuno i izvan svojih profesionalnih obveza, dakle rade sa srcem, sa poletom. Ali ima nažalost i onih koji to otaljavaju, rade kao jedan birokratski posao, ne gledaju s jedne strane dijete, živo dijete, osobu, osobu s imenom i prezimenom, formiranu osobu. I s druge strane roditelji koji žarko žele, koji doslovce na koljenima mole da se taj postupak završi. Dakle, o tome sam govorila, nisam imenovala institucije. Hvala vam.
Hvala lijepa. Na redu je Klub zastupnika u Hrvatskom saboru nezavisne liste i poštovani zastupnik Ivan Grubišić. Izvolite poštovani zastupniče.
Gospodine predsjedniče, ministrice sa suradnicom, kolege i kolegice zastupnici. Rado sudjelujem u ovoj raspravi i naglašavam na početku da će Klub nezavisnih zastupnika podržati ovu raspravu i zaključke ove rasprave. Ja bih naglasio jedan širi okvir u kojem se postavlja ovo pitanje o zaštiti djece i Konvenciji o zaštiti djece. I naglašavam da se radi o jednom civilizacijskom procesu i civilizacijskim problemima. I da mi pokušavamo nešto učiniti ali da je teško civilizacijske probleme koji polako ali sasvim sigurno nastaju da ih je teško spriječiti našim dobrim željama ili našim neadekvatnim propisima. Problemi će uvijek ostajati jer društvo se stalno mijenja i donosi nam nove probleme i nove izazove. Ja smatram a to potvrđuju i istraživanja sociološka da se ovdje radi o jednom civilizacijskom problemu koji je zahvatio prvenstveno našu zapadnu civilizaciju i u koju mi sada i službeno ulazimo ali moramo biti hrabri i spremni da ta civilizacija ima svoje probleme. A jedan od problema su narušeni međuljudski odnosi. I dotakli su ti odnosi samu obitelj i brak. Kad se radi o civilizacijskom problemu onda smatram da se radi o promjenama dviju paradigmi, jedne paradigme odgoja, pristupa čovjeku, ljudskoj zajednici, tzv. autoritarne paradigme i nove paradigme demokratske. Ja bi ih nazvao humanističke i kršćanske paradigme. Jedan poznati teolog Švicarac kaže da je naša civilizacija osuđena da se vrati izvorima, ne povijesnim etapa u razvoju nego izvorima humane i kršćanske paradigme, a to je osoba Isusa iz Nazareta. Četiri stvari bih naglasio te nove paradigme koja počinje i u čijem je središtu čovjek kao ljudska osoba koju treba poštivati u njenom dostojanstvu i njenim temeljnim pravima. To je kršćanska paradigma, čovjek nadasve. Drugo u toj paradigmi, uz naglašavanje čovjeka i njegovih osnovnih prava i dostojanstva, radi se o promjeni jedne kulture, a to je kultura govora koja traži da se evoluira u kulturu razgovora, slobodnog i iskrenog razgovora. Mi smo svi manje-više odgajani u autoritarnoj paradigmi slušanja autoriteta, ali pokazalo se neki već imaju hrabrost da to javno iznesu u svojim pisanjima i razmišljanjima, da je osmi grijeh, mi smo nabrajali sedam glavnih grijeha, jedna spisateljica govori o osmom grijehu, a to je posluh. Osmi grijeh je posluh, nametnuti posluh i mi smo o tom posluhu bilo kojem autoritetu odgajani. Treba pokazati hrabrost da se dovedu u pitanje lažni autoriteti i da čovjek te lažne autoritete ne prihvaća. Osmi grijeh je posluh, a on je bio temeljem patrijarhalne srednjovjekovne i novih paradigmi. Iz kulture govora treba prijeći i razvijati kulturu slobodnog i ravnopravnog dijaloga i u braku i u obitelji i u široj ljudskoj zajednici. Ta nova paradigma računa sa različitošću pojedinaca i nemaju na svijetu dva ista pojedinca i to treba prihvatiti. Premda je dijete biološki produkt svojih roditelja u većini slučajeva, ono nije isto kao njegovi roditelji. Svako je dijete posebno, svako je zasebno i svako ima svoje mišljenje, svoje stavove koje naprosto, slagali se ili ne slagali, treba uvažavati. Četvrta oznaka nove paradigme jest zajedništvo usprkos naših razlika. Bračno zajedništvo, obiteljsko zajedništvo i nacionalno zajedništvo pa i političko zajedništvo usprkos naših različitih mišljenja. Za tu novu paradigmu ljude treba odgajati, ona se neće dogoditi sama po sebi, ona zapravo nastaje, ona je na djelu, ali moramo intervenirati koliko se može i usmjeravati tu novu paradigmu, oslobađati je od negativnih posljedica, a promovirati ono što je u toj novoj paradigmi dobro. U tom smislu smatram da je potrebna edukacija edukatora, a edukacija i onih koji imaju različite službe u narodu da se priupitaju da li ispravno ocjenjuju, vrednuju događaje ili su poslušnici određenih autoriteta. Autoriteti koji se stiču to su pravi autoriteti, a autoriteti koji se nameću na bilo koji način nisu pravi autoriteti, protiv njih treba ustajati. Dakle edukacija edukatora bilo u školama, bilo u braku, bilo u obitelji, njoj treba dosta posvećivati pozornosti i pažnje i kad se radi o odgoju kroz školu i ustanove treba biti osjetljiv na novu paradigmu i njene zasade. One su suvremene, premda nam rezultati pokazuju da se raspada obitelj. Hrvatska tu nije iznimka i nećemo i ne možemo zaustaviti civilizacijske procese. Jedna usporedba, klišku buru u Splitu bi rekli ne možemo zaustaviti metlom. Ni civilizacijske probleme nećemo moći zaustaviti samo nekim našim zakonima, oni će i dalje ići, ali smo pozvani da pokušamo koliko je to moguće spriječiti one negativne tendencije, a pospješiti one koje su ispravne. I ova rasprava o zaštiti djece, o Konvenciji za zaštitu djece je doprinos da bude manje žrtava ove paradigme koja je na izdisaju i nove paradigme koja nastaju. Hrvatski sabor uvjeren sam da će izglasavanjem ovih prijedloga zakona dati jedan svoj mali doprinos da bude što manje žrtava, a što više sretnih i zadovoljnih ljudi. Evo toliko, hvala vam na povjerenju i slušanju.
Hvala i vama na raspravi i zaključku na kraju. U ime predlagateljice Vlade Republike Hrvatske potpredsjednica Vlade i ministrica socijalne politike i mladih, poštovana Milanka Opačić. Izvolite, završno izlaganje.
Hvala gospodine predsjedniče i hvala svim zastupnicima koji su u ime klubova govorili o ovoj konvenciji. Meni je jasno da se oko ove Konvencije iskoristila i mogućnost da se još nešto kaže i o problemima posvojenja u Hrvatskoj, pa bih htjela samo reći nekoliko rečenica. Činjenica je da imamo problema sa jednim dijelom institucija, dakle dijelom ljudi koji jesu inertni u poslovima za posvojenje i te probleme rješavamo u stvari jedinim s čim možemo to je kontinuirani razgovor sa ljudima koji rade na tim poslovima kako bi se procesi ubrzali i tu imamo prve rezultate. Međutim, imamo jedan dio sustava koji nije pod našom ingerencijom i s kojim je jako teško bilo što pomicati naprijed to je pravosuđe. Imamo sudaca koji vrlo promptno rješavaju predmete jer oni odlučuju o oduzimanju roditeljske skrbi na kraju. Imamo sudaca koji mjesecima ili čak i po godinu, godinu i pol ne sazivaju niti prvo ročište što znači da tih godinu ili godinu i pol dijete sjedi ili u udomiteljstvu ili u nekakvom domu. Jedino što mi možemo pa ponekad i ove rasprave ovdje služe da potaknemo malo ljude na svijest o tome da sa svojim odlukama koje donose odlučuju u stvari o ljudskim sudbinama, o životima te djece koja umjesto da provode dane u domovima ili udomiteljstvu mogu otići u neku obitelj i započeti novi život. Problem je naravno bio i u dugotrajnim nadzorima. Iako svi moramo znati da je tanka granica gdje čuvamo biološku obitelj, gdje pokušavamo u nju ulagati energiju, gdje pokušavamo, do koje granice pokušavamo s njom raditi da bude bolja i da bude bolje okruženje za svoju djecu. Gdje je ta granica kada ćemo donijeti odluku da djecu moramo maknuti i da možemo donijeti odluku o oduzimanju roditeljske skrbi? Mislim da će Obiteljski zakon koji bitno skraćuje vrijeme za nadzor, naime mi smo u nekim analizama pronašli nadzore koji traju i do 12 godina. Dakle, 12 godina ako se ništa nije pomaknulo u obitelji na bolje, ako nije postala kvalitetnija da možemo maknuti nadzor i da oni samostalno mogu brinut o djeci onda i tih 12 godina u stvari izgubljenog djetetovog života. Ako nakon toga izdvajamo dijete kada već dođe u pubertet, kada krenu ozbiljniji problemi na žalost ta djeca onda završe u ustanovama sa pupom, dakle djeca sa poremećajem u ponašanju i onda je u stvari priča za njih izgubljena. Najveći dio nam onda krene kroz život ili prema Lepoglavi ili prema nekim drugim kaznenim ustanovama što znači da smo mi kao sustav ako pravodobno ne reagiramo na neki način sudjelovali u tome da tu djecu izgubimo i da ih gurnemo u jednom potpuno drugom svijetu. Dakle, u obiteljskom će nadzor biti bitno skraćen, bit će vrlo jasne propozicije kada treba prestati, do koje mjere ga se može upotrebljavati i što nakon toga trebaju ljudi u centru napraviti i nadam se da će to pripomoći da puno, puno brže reagiramo u situacijama kada se stvarno procjenjuje da obitelj ne može biti kvalitetnija i da se u bilo kojoj vrsti rada s tom obitelji ne može postići bolje okruženje za djecu. Mislim da će onda trebati birati djetetovu budućnost. Isto tako će u obiteljskom biti i napravljene ove nekakve hajmo reći edukacije ljudi koji idu u posvojenje. Ne mali broj puta nam se dogodi da posvojenje završi loše, završi ili povratom djece u instituciju, raskidanjem posvojenja zbog toga što posvajatelji nisu bili pripremljeni na ono što ih čeka. To nije otići u dućan, kupiti mikser, pa ako mi se ne sviđa ja ću ga reklamirati ili vratiti ili ga naprosto neću koristiti. Dakle, to su djeca, djeca koja najčešće dolaze traumatizirana iz svojih matičnih obitelji, dolaze sa nekom svojom prethodnom pričom. Vrlo malo je beba koje odlaze u posvojenje, dakle koje nemaju nikakvu vrstu traume. Tako da mislim da će taj jedan prethodni postupak koji će pomoći posvajateljima i biti isto tako nešto što će pomoći i djeci da dobiju jednu stabilnu obitelj. I moram još na kraju izraziti žaljenje mi u Hrvatskoj imamo u ovom trenutku 60-toro djece koja imaju kompletne pravne uvjete za posvojenje, međutim nemamo posvajatelja. Nemamo zbog toga što ili je riječ o djeci iz višebrojnih obitelji, pa se ljudi vrlo teško odlučuju da posvoje odjedanput petero ili šestero djece. S druge strane, riječ je i o djeci koja imaju određenih zdravstvenih poteškoća. Ako i budu posvojena budu posvojeni uglavnom u nekim od zemalja EU, mahom od naših državljana koji tamo žive, rade i koji očito imaju onda i bolje uvjete da se mogu nositi sa svim poteškoćama takve djece. Dakle, u ovom trenutku 60-toro djece u našim domovima ili udomiteljskim obiteljima ima sve uvjete za posvojenje, ali na žalost nema posvajatelja koji bi htjeli tu djecu posvojiti i to je evo jedna tužna priča u našem sustavu. I ne znam, moram priznati kako to riješiti. Ne možete nikome nametnuti neke stvari. Evo mogu još jedanputa samo apelirati, pozvati ljude da još jedanputa razmisle mogu li pružiti dom i djeci koja imaju određene poteškoće ili možda i djeci kojih je evo iz obitelji koje su višebrojne. Znam da nije lako, ali evo možda i ovu priliku evo iskoristiti da pozovemo ljude da još jedanputa razmisle u trenutku kada traže dijete za posvojenje. Hvala vam lijepo još jedanputa na sudjelovanju u raspravi.
Hvala i vama. Rasprava o tekstu zakona je ovime završena. Glasovat ćemo kad se steknu uvjeti. Prelazimo na izjašnjavanje, izglasavanje, odlučivanje o odrađenim točkama dnevnog reda. Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju Konvencije o zaštiti djece i suradnji u vezi sa međudržavnim posvojenjem, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 357. Rasprava o tekstu zakona je završena. Amandman je podnio Odbor za zdravstvo i socijalnu politiku. Molim predstavnicu predlagateljice, poštovanu potpredsjednicu Vlade Milanku Opačić da se izjasni o amandmanu. Amandman br. 1. poštovana potpredsjednice. … [[Govornik se ne razumije.]]
Prihvaćamo amandman.
Hvala lijepa. Time postaje sastavni dio Konačnog prijedloga zakona. Molim da se izjasnimo. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona. Tko je za? Hvala. Tko je protiv? Tko je suzdržan? Molim rezultat. Utvrđujem da je jednoglasno sa 98 glasova za donesen Zakon o potvrđivanju Konvencije o zaštiti djece i suradnji u vezi sa međudržavnim posvojenjem u tekstu kako ga je predložila predlagateljica zajedno sa prihvaćenim amandmanom. Idemo na raspravu o - Prijedlog nacionalne strategije zaštite od požara za razdoblje od 2013. do 2022. godine Predlagateljica akta je Vlada RH. Prijedlog akta primili ste poštom. kod donošenja strategije primjenjuju se odredbe Poslovnika Hrvatskog sabora koje se odnose na drugo čitanje zakona, to su članci 155.do 157.članka Poslovnika Hrvatskog sabora. Raspravu su proveli Odbor za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost, Odbor za zaštitu okoliša i prirode. Izvješća ovih radnih tijela primili ste na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja? Da. Zamjenik ministra unutarnjih poslova poštovani Evelin Tonković. Izvolite.
Hvala predsjedniče. Poštovane saborske zastupnice i saborski zastupnici. Na temelju članka 12. stavka 4. Zakona o požarima, zaštiti od požara Hrvatski sabor na prijedlog Vlade Republike Hrvatske donosi Nacionalnu strategiju zaštite od požara za razdoblje od 10 godina. Za izradu Nacionalne strategije formirana je radna skupina na čelu sa Ministarstvom unutarnjih poslova i državnom upravo za zaštitu i spašavanje kao nositeljima te predstavnicima drugih nadležnih tijela i strukovnih udruženja i udruga. Predstavnici svih ministarstava, Hrvatska vatrogasna zajednica, Nacionalni odbor za preventivu zaštite i gašenje požara, Hrvatske udruge za zaštitu od požara, Udruge profesionalnih vatrogasaca Hrvatske, Udruge općina u RH, Hrvatske zajednice županija i Udruge gradova. Predmetna strategija sadrži analizu postojećeg stanja protupožarne zaštite, pravni okvir, međunarodne obveze, glavne ciljeve i prioritete, provedbene mjere i nositelje aktivnosti, te statističke pokazatelje požara za razdoblje od 2002. do 2011. godine. U prvom dijelu Nacionalne strategije prikazano je trenutno stanje tj. izvršena je analiza postojećeg stanja protupožarne zaštite u Republici Hrvatskoj. Što je požar, kakve posljedice uzrokuje. Stupanje na snagu novih pripisa iz zaštite od požara vezano za usklađivanje sa zakonskom regulativom EU. Uvođenje novih tehnologija sustava gašenja i slično. Te je dan pregled statističkih podataka za proteklo desetljeće gdje treba izdvojiti velike štete i veliki broj požara otvorenog prostora posebno u priobalju. Prikazana je i osnovna podjela zaštite od požara a koja se sastoji od preventivnih poslova, inspekcije za zaštitu od požara Ministarstva unutarnjih poslova, državne uprave za zaštitu i spašavanje i operativnih poslova koje nosi vatrogastvo, nositelji poslova su tu Državna uprava za zaštitu i spašavanje uz potporu Ministarstva obrane, zračne snage, Hrvatska vatrogasna zajednica, jedinice lokalne samopurave, gradovi i općine sa profesionalnim i dobrovoljnim vatrogasnim postrojbama, te pravne osobe, vatrogasne postrojbe u gospodarstvu. U poglavlju pravni okvir dana je i pojašnjenja zakonska regulativa, osnovna, čine je Ustav Republike Hrvatske i ostali propisi koji direktno i indirektno uređuju područje zaštite od požara. Značajni dokumenti su i program aktivnosti u provedbi posebnih mjera zaštite od požara od interesa za Republiku Hrvatsku koje svake godine donosi Vlada i plan intervencija kod velikih požara otvorenog prostora. Glavni ciljevi i prioriteti istaknuti u strategiji su: smanjiti broj požara, smanjiti broj stradalih osoba, smanjiti materijalnu štetu nastalu posrednim i neposrednim djelovanjem požara i unaprijediti sustav vatrogastvu. Te u daljnjem tekstu Nacionalne strategije objašnjeno je na koji način će se gore navedeni ciljevi moći ostvariti i to u preventivnom dijelu donošenjem potrebne zakonske regulative, osiguravanjem financijskih sredstava, osposobljavanje stručnih kadara za preventivno provođenje protupožarne zaštite i po pitanju vatrogastva. Ustrojiti jedinstvenu službu na čelu sa državnim tijelom zaduženim za vatrogastvo. Sada Državna uprava za zaštitu i spašavanje, izradom metodologije, određivanje broja i vrste vatrogasaca, održavanjem i nabavljanjem materijalno tehničkih sredstava, provođenjem, uvježbavanjem i edukacijom ljudskih potencijala. U sljedećim poglavljima prikazane su i definirane i druge mjere i aktivnosti koje je potrebno izvršiti kod zaštite od požara, gospodarskih objekata, stambenih i poslovnih zgrada, šuma i zaštićenih dijelova prirode te otvorenoga prostora. U cilju što učinkovitijeg djelovanja kod gašenja požara velikih otvorenih prostora posebno u priobalju treba istaći kako je predloženo i ustrojavanje regionalnog centra za šumske požare za države jugoistočne Europe sa sjedištem u Divuljama. Primarni nositelji aktivnosti za provedbu Nacionalne strategije su Ministarstvo unutarnjih poslova i državna uprava za zaštitu i spašavanje uz sudjelovanje ostalih sudionika koji će u postupcima provođenja zadanih ciljeva kroz različite akte jasno i nedvojbeno definirati sve ciljeve, rokove i tijela koja će sudjelovati u provođenju svakog od pojedinih zadataka. Hvala.
Hvala i vama. Da li izvjestitelji radnih tijela Hrvatskoga sabora žele izvješća iznijeti? Ne. Otvaram raspravu. Raspravu započinjemo po Klubovima zastupnika u Hrvatskom saboru. Na redu je Klub zastupnika Hrvatske Demokratske Zajednice u Hrvatskom saboru i poštovani zastupnik Josip Đakić. Izvolite poštovani zastupniče.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, gospodine zamjeniče ministra, kolegice i kolege. Pa evo pred nama je strategija Nacionalna strategija zaštite od požara koju Klub Hrvatske Demokratske Zajednice neće podržati. Naime Strategija se može definirati kao usklađena uporaba svih raspoloživih sredstava moći … [[Govornik se ne razumije.]] u ovom slučaju države u smislu ukupnog društva. U provođenju vlastitih interesa strategija mora proizlaziti iz vizije koja daje dugoročnu procjenu željenoga stanja i mora jasno definirati vlastite interese. U obzir mora uzeti sve čimbenike koji djeluju protiv ostvarivanja vlastitih interesa te opisati put prema uspjehu uzimajući u obzira akcije i protuakcije. Strategija zaštite od požara je po našem dubokom uvjerenju dokument koji je od prioritetne važnosti za svaku zemlju koja promišlja o svojoj sigurnosti a samim time i budućnosti. Stoga ona mora biti postavljena dovoljno široko da se niti jedno područje zaštite i spašavanje o kojem dijelom ovisi nacionalna sigurnost ne izostavi. Utoliko smatramo da su u radu na ovoj Strategiji trebali biti uključeni stručnjaci širega područja a ne samo nekoliko službenika MUP-a i Državne uprave za spašavanje. Dok, kao što nam je Vatrogasna zajednica Hrvatske poslala uopće nije učestvovala u izradi ove Strategije. Prijedlog Nacionalne strategije zaštite od požara za razdoblje od 2013. do 2022. kako samo ime kaže trebao bi nam dati analizu stanja zaštite od požara i vatrogastva u Republici Hrvatskoj. Trebao bi nam dati viziju i prikazati dugoročnu projekciju željenoga stanja i mora jasno definirati vlastite interese, a ovaj dokument to sigurno nije. Ovaj dokument je nastao sakupljanjem materijala iz nekoliko organizacija i nažalost nepovezanih u jednu smislenu cjelinu. Dapače, neki dijelovi pobijaju jedni druge. U opisu analize postojećeg stanja protupožarne zaštite osim što nas stvaratelj akta uči što je požar i na koje materijale može utjecati, uspio je na niskoj razini dati analizu trenutnog stanja i statističke podatke o jačini vatrogastva i broja požara u zadnjem desetljeću. Spomenute su direktive Europske unije koje su provedene i novele u propisima koje su donesene, ali nitko ne analizira stvarno stanje sustava, organizaciju, financiranje, odnose između tijela i organizacija, odnose između dobrovoljnoga i profesionalnog vatrogastva što u kratkim crtama u ovom trenutku možemo imenovati jako konfuznim. Samo da napomenem, još uvijek nije donesen program aktivnosti u provedbi posebnih mjera zaštite od požara od interesa za Republiku Hrvatsku, a poradi svađa i otpora pojedinih čimbenika u sustavu, a sezona je pred vratima te nije napravljena priprema, nisu nabavljena sredstva, oprema itd. Radi jasnije slike, u nekoliko ću vam crta opisati sustav vatrogastva. Organizacija sustava protupožarne zaštite u Republici Hrvatskoj u fazi je neprestanog formiranja i prilagođavanja. Hrvatska vatrogasna zajednica na čelu je s predsjednikom HVZ-a predstavlja krovnu vatrogasnu organizaciju koja objedinjuje sve vatrogasne organizacije i postrojbe na području Republike Hrvatske. Nadalje, županijskim profesionalnim javnim vatrogasnim postrojbama i dobrovoljnim vatrogasnim društvima zapovijedaju vatrogasni zapovjednici koji su kao takvi odgovorni za sve požare u svojim županijama. S druge pak strane, glavni nosioc protupožarne zaštite u Republici Hrvatskoj je Državna uprava za zaštitu i spašavanje. Unutar državne uprave za zaštitu i spašavanje postoji sektor za vatrogastvo, zajedno sa svojim vatrogasnim operativnim središtem kojim rukovodi načelnik, glavni vatrogasni zapovjednik. Glavne zadaće sektora su praćenje stanja organiziranosti i operativne spremnosti vatrogastva te poduzimanje mjera i radnji u cilju poboljšanja ustroja i učinkovitosti vatrogastva. Sektor je nositelj pripreme sudionika vatrogastva za složenije događaje te upravlja i koordinira djelovanjem u složenijim vatrogasnim intervencijama. Glavni vatrogasni zapovjednik ima pomoćnika za priobalje koji rukovodi državnim intervencijskim postrojbama. Tijekom požarne sezone vatrogasno-operativno-intervencijskim postrojbama tijekom požarne sezone središte se dislocira iz sjedišta u Zagrebu u prostor Centra za koordinaciju, vođenje i gašenje požara na priobalju …. Državna uprava za zaštitu i spašavanje je organizacija koja ima ulogu krovne organizacije sustave zaštite i spašavanja. Zadaća državne uprave je upravljanje sustavom zaštite i spašavanja, integraciji svih upravljačkih strategijskih poslova koji su vezani za djelovanje cjelokupnog sustava zaštite i spašavanja ljudi i dobara. Državna uprava za zaštitu i spašavanje kao glavni i odgovorni nosioc svih aktivnosti protupožarne zaštite u Republici Hrvatskoj nema uvid u stanje na terenu, nema ovlasti nad županijskim vatrogasnim zapovjednicima niti nad vatrogasnim operativnim centrom. Kao takav služi tek za prenošenje informacija dobivene od dežurnog djelatnika vatrogasnog operativnog centra do operativnog časnika o Oružanim snagama Republike Hrvatske koji po primitku iste preuzima odgovornost za angažiranje određene vrste i broja zračnih snaga na požarištu. Županijski vatrogasni zapovjednik je glavni i odgovorni čimbenik u zaštiti od požara u pojedinoj županiji u Republici Hrvatskoj. Isti ne podliježe Sektoru za vatrogastvo Državne uprave za zaštitu i spašavanje niti glavnom vatrogasnom zapovjedniku ili njegovom pomoćniku, pomoćniku glavnog vatrogasnog zapovjednika za priobalje Državne uprave za zaštitu i spašavanje. Županijski vatrogasni zapovjednik zapovijeda dobrovoljnim i profesionalnim vatrogasnim postrojbama Hrvatske vatrogasne zajednice. Postrojbe nisu dovoljno obučene i educirane za donošenje i procjene i odluke o angažiranju vrste i broja zrakoplova na požarištu. Vrlo često vatrogasne postrojbe prenose netočne i nepotpune informacije u zahtjevu za angažiranjem zračnih snaga nakon čega dolazi do nepotrebne potrošnje resursa kako materijalnih tak i financijskih. Oružane snage Republike Hrvatske pružaju potporu u gašenju sušnih požara osiguranjem zrakoplovne komponente koju čine postrojbe Hrvatskog ratnog zrakoplovstva. Prema potrebi angažiraju se i pomorske snage iz sustava Hrvatske ratne mornarice te kopnene snage iz sustava Hrvatske kopnene vojske. Sustav funkcionira na način da Oružane snage Republike Hrvatske svake godine u periodu od 15.svibnja do 31.listopada uz određena odstupanja formiraju protupožarne snage u čijem se sustavu udružuju sve tri grane Oružanih snaga na čelu sa protupožarnim snagama … zapovjedništva, smještenim u vojarni Knez Trpimir u Divuljama kojime zapovijeda, organizira, obučava i angažira sve snage u pomoći zaštite od požara. Glavna uloga takovih snaga je koordinacija protupožarnih snaga Oružanih snaga Republike Hrvatske i civilne organizacije Državne uprave za zaštitu i spašavanje. … odluke o angažiranju zračnih snaga za gašenje požara iz zraka trenutno se ne temelji na podacima o vrsti i karakteristima goriva već vatrogasni zapovjednik na terenu svoje odluke donosi temeljem vlastitih iskustava slobodne procjene. Međutim, vlastito iskustvo je veoma nepouzdan čimbenik. Primjer toga su česte situacije u kojoj vatrogasni zapovjednik na temelju iste uputi zahtjev za istovremenih angažiranjem većeg broja zrakoplova na požarište da bi tek potom procijenio veličinu intenziteta požara te povukao zahtjev za zračnom potporom. U međuvremenu zrakoplovi su već poletjeli prema požarištu. O spomenutim opozivu prekidaju zadaću i vraćaju se u matične zrakoplovne baze, a znatna materijalna sredstva koja su bespotrebno utrošena, opravdanost postojanja toliko karika u lancu zapovijedanja je upitna budući da iste nemaju mogućnost korektivnog djelovanja na iskazane zahtjeve tražitelja usluga te ne preuzimaju nikakvu odgovornost. Kad pogledamo u ovoj strategiji pravni okvir u pravnom okviru opet stvaratelj akta govori što radi pojedini inspektor a ne govori o neusklađenosti normativnih akata koji su najbitniji za sustav kao što su Zakon o zaštiti i spašavanju, Zakon o vatrogastvu, Zakon o zaštiti od požara, Zakon o zapaljivim tekućinama i plinovima, Zakon o eksplozivnim tvarima, Zakon o prostornom uređenju i gradnji, Zakon o zaštiti okoliša, Zakon o šumama, Zakon o lokalnoj i područnoj (regionalnoj) samoupravi, pa imamo vrlo važan dokument u sustavu vatrogastva je plan intervencija kod velikih požara otvorenog prostora na teritoriju Republike Hrvatske koji je neprovodiv, a nije pripremljen novi. Iz samoga nabrajanja dokumenata vidljiva je njihova kvantitativna što samo govori, kvantiteta što samo govori o preopterećenosti sustava normativom. A kada ih analiziramo vidimo da su često u sukobu jedan akt sa drugim, jer nisu usklađeni. Isto u velikoj mjeri opterećuje sustav te ga često stavlja u situaciju, da ako želi reagirati mora to činiti u van zakonskoj zoni. Duboko me i nas interesira kako ova Vlada nije predložila Saboru izmjene Zakona o zaštiti i spašavanju i Zakona o vatrogastvu koji su bili pripremljeni prije godinu i pol i prošli usklađivanje i bili spremni za donošenje. Očito se ovdje radi o neimanju vizije i totalnom neradu u tijelima nadležnim za sustav zaštite i spašavanja u vatrogastvu. Kad gledamo međunarodne obaveze su vrlo šturo opisane, iako aktivnosti su šire i vrlo bitne, da ne govorim o međunarodnoj pomoći koju sustav pruža i da bi trebalo izraditi protokole koji bi to sigurno još poboljšali, a razriješili probleme koji se stvaraju kada se pomoć pruža kanaderima koji su u sustavu Oružanih snaga. Glavni ciljevi i prioriteti, stvaratelj akta kaže da su glavni ciljevi razvoja sustava zaštite od požara i prioriteti kroz preventivno i operativno djelovanje, smanjiti broj nastalih požara, smanjiti broj stradalih osoba, smanjiti materijalnu štetu nastalu uslijed posrednoga i neposrednoga djelovanja požara, unaprijediti sustav vatrogastva, te redefinirati status vatrogasaca što je točno ali nepotpuno. Treba i urediti sustav i u potpunosti integrirati ga u sustav zaštite i spašavanja, a temeljeno na analizi ugroza i potrebitih snaga, te urediti sustav financiranja. Kako strategija nije definirala smjernice da bi se postigli zadani ciljevi predlažemo donijeti na državnoj razini viziju razvoja vatrogastva i zaštite od požara u sustavu zaštite i spašavanja i pod kišobranom sustava sigurnosti Republike Hrvatske. Znanstveno i neovisno analizirati stanje i potrebe, izraditi metodologije za određivanje broja vatrogasaca, vatrogasnih postrojbi i količinama vatrogasne opreme. Dovršiti usklađivanje zakonske regulative, ustrojiti sve čimbenike, upravno normirati dio zapovjedno-operativnih nadzorno-inspekcijski i potporni u jedinstven sustav u jednoj organizaciji ustrojiti jedinstvenu službu vatrogastva na načelu sa državnim tijelima zaduženim za zaštitu i spašavanje sa jasno postavljenim linijom zapovijedanja i čvrstom integracijom operativnih snaga u jedinstven sustav. Uskladiti djelovanje ljudskih i materijalno-tehničkih resursa u zaštiti od požara uz poštivanje načela supsidijarnosti i integralnosti svih resursa, osigurati financiranje protupožarne zaštite iz sredstava proračuna jedinica lokalne i područne samouprave, državnog proračuna Republike Hrvatske, pravnih osoba sa javnim ovlastima, gospodarskih pravnih osoba obaveznika zaštite od požara iz premija osiguranja osiguravajućih kuća iz naknade za korištenje opće korisne funkcije šuma kroz programske dokumente za razdoblje od 2014. do 2020. korištenjem sredstava i strukturnih instrumenata EU, Europskog fonda za regionalni razvoj, Europskog socijalnog fonda i kohezijskih fondova, te donacije i drugih izvora. Osposobljavati i reducirati stručne kadrove i stanovništvo, održavati i nabavljati potrebna materijalno-tehnička sredstva i opremu za preventivno i operativno djelovanje, ostvarivati jaču suradnju svih državnih tijela i institucija. Provedbene mjere i nositelji kada govorim o njima da bi strategijsko postavljeni ciljevi bili ostvareni potrebno je imati i stručnu, organizacijsku i stručne osobe koje će isto i provesti. Ako je suditi po poglavlju 5. predložene strategije ta stručnost je na niskoj razini, a nije ni prepoznata organizacija koja to treba raditi. Ovakva organizacija građana od tijela s tri glave koje grizu sama sebe ne može iznijeti ništa dobro. Vidljivo je da se prepliću MUP, Državna uprava za zaštitu i spašavanje, Hrvatska vatrogasna zajednica, a u takvom odnosu tu bi trebao biti i zaboravljeni MORH jer daje sustavnu prejaku zrakoplovnu snagu. Kako bi izbjegli dualizme predlažemo da se Državna uprava za zaštitu i spašavanje kojoj je to i zakonska uloga primi svojih obaveza i da u suradnji sa stručnim ljudima i pripremi strategiju koja bi razriješila sva pitanja o kojima smo promišljali, iako moramo posumnjati u ispravnost ovoga prijedloga jer imam osjećaj da Državna uprava za zaštitu i spašavanje [[Upadica predsjednik: Privedite kraju.]] ovim menadžmentom ne funkcionira. Vidljivo je to po tome što nisu prisutni ili se nisu snalazili ni u kojem od većih nesreća koje su se događale od stupanja nove vlasti na čelo zaštite i spašavanja kao što su velike [[Upadica Stazić: Hvala lijepo. Vrijeme isteklo.]] Samo vas molim evo još minutu [[Upadica Stazić: Dajte, dajte završite.]] veliki snijeg ove i prošle godine, požari otvorenog prostora u kojima je bilo materijalnih šteta po šume i objekte ljudskih gubitaka, poplave, gdje su ostvarili borbu s vodom u lokalnoj samoupravi i samim … [[Govornik se ne razumije.]] itd. Od toga da nisu donijeli novi Zakon o zaštiti i spašavanju koji je pripremljen prije godinu i pol. Ne postoji ni Zakon o civilnoj zaštiti pa tako ta snaga koja je ključna [[Upadica Stazić: Eto to bi bilo to.]] Evo, hvala lijepo.
Prelazimo sad na replike. Prvo, poštovani kolega Stjepan Milinković. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Đakić nisam mislio vama replicirati jer znam da će predsjedavajući primijetiti da evo replicira kolega iz kluba, htio sam gospodinu zamjeniku ministra ali on je bio toliko brz da nisam stigao. A ja znam da u vatrogastvu treba biti brzina to je točno, ali mora biti i naravno i sposobnost, stručnost [[Upadica Stazić: Kolega Milinkoviću javili ste se za repliku kolegi Đakiću, ne možete, ne možete.]] E ali idem, nastavljam uvod, uvod ovog, mali uvod. Naravno da je temeljni cilj stvoriti, evo idem na ono što sam htio reći, uspostava jedinstvenog, učinkovitog i djelotvornog sustava. E, ali tu smo u problemu. I uistinu ova učinkovitost i djelotvornost tu je upitna. Jer ako samo ovo pratimo što ste govorili koje se preklapaju nadležnosti, Državna uprava za zaštitu i spašavanje, MUP, a zanemarena je uloga vatrogasne zajednice i nije definiran odnos između dobrovoljnih i profesionalnih vatrogasnih društava. I tu je najveći problem. I u tom dijelu mi iz ruralnih područja osjećamo uistinu jedan veliki problem. Godinama smo ulagali napore da stvorimo učinkovito dobrovoljno vatrogastvo, nabava opreme, svega. I imamo 20, ja sam npr. iz sredine dolazim koja je 27 km udaljena od profesionalne vatrogasne postrojbe. I sad dok ovaj dođe i ako se sad počne ovo preklapati tko zapovijeda to će biti, to će izgoriti pol sela. Razumijete? Evo, to je na takav način. Dakle, ovdje opravdano sumnjamo na učinkovitost i djelotvornost i štetne posljedice i zato molim gospodine zamjeniče da imate to u vidu jer mislim da je zapostavljeno dobrovoljno vatrogastvo. Hvala lijepo.
Na ovu repliku zamjeniku ministra odgovara Josip Đakić.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Pa evo kolega, da puno toga nije definirano u ovoj strategiji a naročito nisu definirana financijska sredstva, obaveze lokalnih samouprava i regionalnih samouprava kao ni hrvatske vatrogasne zajednice kao ni Vlada RH u proračunu. Ona nisu uopće planirana pa tako ne daj Bože velikih katastrofa vidjeli smo što se događa, zbunjenost, neintervencija, nedolazak na teren. Mislim da ima puno stvari koje bi trebalo doraditi u ovoj strategiji, a prije svega bi trebalo zakonom regulirati određene stvari pa onda donositi strategiju. Ja znam da je prije nije bilo i to je propust također, ali sada kada se donosi onda mora biti usklađena sa svim normativnim aktima koji čine, a to je prije svega proračun, a onda iz proračuna proizlazi sve ostalo. A to nije učinjeno pa tako mislim da ništa od ove strategije neće biti korisnoga.
Druga replika, potpredsjednik Doma uvaženi Željko Reiner.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa evo s obzirom da sam bez obzira što sam iz istog kluba uvaženi kolega Đakić je otišao nisam siguran da se potpuno slažem s njime da treba prvo donijeti zakon, a onda strategiju. Ja sam uvijek stava da treba prvo donijeti strategiju, a onda zakon jer zakon je zapravo instrument kojim se strategija provodi. Međutim, ono što mislim da nije dobro, a što je uvaženi zastupnik bio spomenuo ovlaš doduše, je činjenica da zapravo ništa od prijedloga koje je dala ili značajnih prijedloga koje je dala Hrvatska vatrogasna zajednica nije našlo mjesta u Nacionalnoj strategiji zaštite od požara Republike Hrvatske. Budući da je strategija važan dokument i da on na neki način određuje kako će se u sljedećih 10-ak godina trasirat razvoj zaštite od požara i vatrogastva mislim da to zapravo nije dobro jer Hrvatska vatrogasna zajednica je sasvim sigurno jedno važno tijelo čije je primjedbe trebalo usvojiti. Te primjedbe su prvenstveno išle u tri smjera. Jedna je bila naravno da se zakonom treba utvrditi Hrvatska vatrogasna zajednica kao nadležno tijelo za vatrogastvo. Drugo važno pitanje koje je bilo postavljeno sa strane Hrvatske vatrogasne zajednice je pitanje financiranja vatrogastva u općinama i gradovima iz državnog proračuna i prijedlozi da se postojeći model nadogradi, odnosno da država svim jedinicama lokalne samouprave osigura minimalne standarde za provedbu vatrogasne djelatnosti, a ne samo onima koji imaju osnovanu javnu vatrogasnu postrojbu. I napokon, da su bili predloženi određeni modeli provedbe protupožarne ljetne zaštite tijekom protupožarne ljetne sezone koja se provodi naravno na temelju programa aktivnosti u provedbi posebnih mjera zaštite od požara od interesa za RH, a slijedom kojih prijedloga ima mjesta i prostora za poboljšanje i racionalizaciju. Nažalost, ti prijedlozi nisu bili prihvaćeni. Mislim da to nije dobro. Hvala lijepo.
I treća replika, poštovani kolega Ivica Mandić.
Ja ne bih replicirao zamjeniku ministra, ja bih replicirao kolegi Đakiću. Upravo moja replika slična je replici gospodina potpredsjednika Reinera da je temeljni dokumenat Strategija zaštite od požara, a tek nakon toga Zakon o vatrogastvu. Ja ne bih ovdje govorio o tome da li je strategija dala prava rješenja, ali sigurno ona je vrlo bitna i treba strategiju donijeti tako da bude od koristi RH na smanjenju i broja požara i broja žrtava i smanjenju šteta materijalnih. Također, podržavam da je strategija prvi dokumenat koji se treba donijeti, ali treba ga donijeti i koji će biti u funkciji i razvoja vatrogastva i zaštite dobara i imovine građana.
Hvala vam. Sad vas kolega Mandiću pozivam ovdje za govornicu da počnete iznositi stajalište kluba HNS-a. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče hvala lijepo. Gospodine zamjeniče ministra, uvažene kolegice i kolege. Prijedlog nacionalne strategije zaštite od požara za razdoblje od 2013.do 2022.godine ja bih rekao jedan od vrlo važnih strateških dokumenata po pitanju sigurnosti i zaštite imovine u RH. Živimo u vremenu kada su vremenske prilike ili vremenske nepogode gotovo ekstremne iz godine u godinu i očekujemo u ovom vremenu koje je pred nama ovih 10 godina da će ovakvih intervencija i ovakvih događanja biti sve više i više. I zato smatramo da je vrlo bitno da nacionalna strategije zaštite od požara za ovo navedeno razdoblje bude temeljit, valjan dokumenat koji će biti na usluzi svima onima koji su u sustavu zaštite od požara. Ovdje bih rekao da se nacionalna strategija radila prama Zakonu o zaštiti od požara 92 iz 2010.godine, a da je ovdje došlo do najznačajnijih promjena po pitanju usklađivanju propisa RH sa direktivama EU u području građenja. Tu smatramo da ovo što strategija predlaže da je jako dobro, da inspekcija zaštite od požara je prisutna u građenju znači od početka od dobivanja lokacijske dozvole do dobivanja uporabne dozvole. Ovdje je također bitno da se utvrđuju posebni uvjeti zaštite od požara prije početka građenja. Ovdje je bitno napomenuti da se na takav način poboljšava sigurnost korisnika tih objekata, sigurnost same okoline i mislim da je taj dio dobar. Ono što je najlošija varijanta ušteda u građevinarstvu da se ona događa na uštrb sigurnosti od požara. Požari su oni koji mogu doći uvijek i zato je bitno da inspekcijske službe i o početku i završetku maksimalno provode zakonsku regulativu po pitanju sigurnosti. Također ovom strategijom posebnu pozornost se daje uvođenju novih tehnologijama sustavima dojava i samog gašenja u građevinama i prostorima većih gospodarskih subjekata. Ono što je najbitnije, a ova strategija o tome govori dosta da je bitna edukacija i stalno osposobljavanje zaposlenika, građana sa mjerama zaštite od požara i o postupcima u slučaju požara. Također je ovdje bitno da i svi učitelji, profesori osnovnih i srednjih škola u sklopu svoje nastave da vrše edukaciju o ovom vrlo važnom segmentu života svakog od nas, tako da svaka osoba zna u svakom trenutku najbolji način zaštite od požara i zašto je edukacija bitna jel najveći broj požara dolazi ljudskim faktorom. Ono što u vatrogastvu se zna često reći s obzirom da sam i ja vatrogasac, ima jedna izreka koja kaže da "Više vrijedi jedan spriječeni požar nego tisuću ugašenih". O ovoj izreci dobro je razmišljati jer ona puno govori više nego bilo što drugo. Ovdje je također bitno što se u strategiji govori o suradnji ministarstava koji imaju direktnih doticaja sa uzrocima i sa zaštitom od požara, Ministarstvo poljoprivrede, Ministarstvo zaštite okoliša, Ministarstvo graditeljstva, prostornog uređenja, Ministarstvo regionalnog razvoja i fondova EU. Također vrlo bitan segment u preventivi je i Hidrometeorološki zavod RH po pitanju obavještavanja o mogućim promjenama vremena i utjecajima vremena na pojavu požara. Ako promatramo analizu koje je MUP dalo u prilogu strategije možemo vidjeti da su godine 2003., 2007., 2011.godina po pitanju požara na otvorenom prostoru bile vrlo indikativne s obzirom na ekstremne temperature i velike suše. Tako da uz svu ovu našu preventivu koja se ovom strategijom predlaže, najveći dio ipak ovisi o vremenskim prilikama. Ovdje je bitno napomenuti da ovo sve što smo do sada govorili da u svakom slučaju nalaže i novi Zakon o vatrogastvu koje mora biti direktno uklopljen u ovu strategiju. Glavni ciljevi ove strategije je svakako smanjenje broja požara, smanjenje broja stradalih osoba, smanjivanje materijalne štete i unaprijediti sustav vatrogastva. Ono na što imam značajne primjedbe u ovoj strategiji da Hrvatska vatrogasna zajednica koja je nacionalna institucija u ovoj strategiji nedovoljno se kvalitetno koristi i nedovoljno kvalitetno se uzima u obzir njena vrijednost. Ja ću samo reći da Hrvatska vatrogasna zajednica proslavila je 140 godina svog kontinuiranog djelovanja u radu na zaštiti od požara, na zaštiti ljudi i imovine. O tome da je Hrvatska vatrogasna zajednica promijenila ja mislim oko 7 društvenih uređenja i da je uvijek imala mogućnost samostalnosti. To mislim od 1874.godine, 82 godine Hrvatska vatrogasna zajednica djeluje i ona je uvijek bila u ovoj istoj službi. Zašto govorim da je Hrvatska vatrogasna zajednica vrlo bitna? Jer ona okuplja i artikulira interese i dobrovoljnih i profesionalnih vatrogasnih društava. Jer mi smo svi ponosni na vatrogasce i na njihovu brojnost u vremenu kada su elementarne nepogode, kada na desetine tisuća vatrogasaca se aktivno uključuje, kada pojedine državne službe nisu toliko aktivne koje su plaćene a ovdje u Hrvatsko vatrogasnoj zajednici ima preko 60 tisuća dobrovoljaca. Sa ovom strategijom svi ti dobrovoljci se stavljaju u jedan položaj da nemaju svoju vertikalu do vrha. Po uzoru na neke susjedne zemlje, ima različitih modela, po uzoru na neke susjedne zemlje, Slovenija, Austrija, govori se da se da je, ta vrhovna institucija vatrogasna zajednica. Ovdje, nažalost kada idemo u hijerarhiji prema vrhu taj … [[Govornik se ne razumije.]] se dolazi da imamo više odgovornih sustava koji bi trebali ubrati zasluge jednog velikog sustava vatrogastva. Po meni, ali i po mom klubu smatramo da Hrvatska vatrogasna zajednica mora se sagledati u punoj njenoj veličini. Da ne gledamo na vatrogasce samo kada je potreba. Ako idemo i dalje po pitanju odgovornosti za veliku tragediju koja se dogodila na Kornatima, da li je itko odgovarao iz toga sustava do gore, završilo se opet u vatrogastvu. Ja ovdje izražavam svoje suosjećanje prema svim tim mladim ljudima koji su izgubili živote. Ali da li je odgovarao sustav do gore? Nažalost, on se završio negdje na polovici. Mislim da su to sve stvari koje trebaju govoriti o tome da glavni nositelj u vatrogastvu bude Hrvatska vatrogasna zajednica jer to je po uzorima na zemlje koje su u susjedstvu. To je Slovenija, Austrija, nažalost imamo i drugih, ili na sreću ima i drugih modela koje više varijanta daje istočni model, to je pitanje Češke, Slovačke, Poljske. I mislim da bi bilo dobro da se o ovom svakako u strategiji dobro razmisli. Ono drugo što bih htio reći da je svakako bitan i model i način financiranja. Ovdje država preko interventnih sredstava je nepravedna prema onim sustavima koji funkcioniraju bez javnih vatrogasnih postrojbi. Država se pojavljuje samo kao interventna, sa interventnim sredstvima gdje su javne vatrogasne postrojbe. Ja ću govoriti o organizaciji vatrogastva u gradu Đakovu gdje imamo 30 tisuća stanovnika, 9 dobrovoljnih vatrogasnih udruga a u središnjoj vatrogasnoj postrojbi imamo dobrovoljno vatrogasno društvo sa profesionalnom jezgrom. I to je najoptimalniji način i model financiranja. Mi imamo četiri profesionalca, ovo je ostalo, sve su dobrovoljci. Imamo preko 120 operativaca. Imamo za helikopterski … [[Govornik se ne razumije.]] 36 obučenih mladih vatrogasaca. I kažem, mislim da u strategiji trebamo o tome govoriti i na takav način postaviti strategiju. Ono što bih svakako istaknuo za kraj, da je potrebno u ovoj strategiji napraviti dio koji se odnosi na posebno ugrožena područja. To je normalno priobalje i ovdje ću spomenuti dva parka prirode, Kopački rit i Vransko jezero. Gotovo uvijek u istom vremenu, znači u proljeću, sa proljetnim danima netko namjerno pali trstike i dolazi do velikih požara i velikih šteta po pitanju ekologije i zaštite prirode. Znači u tim područjima treba odraditi poseban, posebnu procjenu i planova uređenosti.
Ostatak vremena predviđam za raspravu po klubovima. U ime HNS-a iskoristiti će kolega Petar Baranović.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Evo, s obzirom da sam ja iz Dalmacije, da kod nas nikada ne gori, kolega mi je velikodušno ostavio 4 minute pa ću nastojati biti kratak. Kada dolazite iz Dalmacije i idete govoriti o protupožarnoj zaštiti onda imate poseban zadatak, posebno kada dolazite u ime žitelja Šibensko-kninske županije koji su cijenu neredu koji vlada u protupožarnoj zaštiti već decenijima na našim prostorima platili najskuplju i najtežu cijenu. Iščitavajući ovu Strategiju, primijetio sam neke podatke a i ušao sam u neke podatke koji zapravo govore o tome kakav je realni pristup gašenju i pripremi gašenja požara u Dalmaciji. Pa vidite, recimo brojke koje vam kazuju koliko je tehnike, vozila u Hrvatskoj prema županijama raspoređeno i koji je odnos broja vozila primjerice na broj stanovnika, koji je odnos broja vatrogasaca na broj stanovnika. Koji je odnos broja vozila na površinu i na kvadratne kilometra u pojedinim županijama i shvatite da su zapravo najslabije opremljene, najslabije opremljene u odnosu na realni napor vatrogasnih postrojbi, postroje u Dalmaciji. Kada provedete s tim ljudima noć i dan na požaru otvorenog tipa, jednom od nekoliko koji bjesni u radijusu od 20 ili 30 km u tom trenutku, kada uđete sa županijskim vatrogasnim zapovjednikom u tu operaciju kao čovjek koji ima dužnost da bude s njima, onda shvatite da spuštanjem noći kanaderi idu na pistu i da sve ostaje na čovjeku i zemaljskoj tehnici. Da sve ovisi o mreži protupožarnih putova, o preventivi provedenoj u privatnim i državnim šumama i shvatite da jedinice lokalne samouprave prema postojećem modelu financiranja ne mogu dati odgovor na zadatke koji su im postavljeni. Da kilometar protupožarnog puta u Dalmaciji košta nekoliko puta više nego kilometar protupožarnog puta u kontinentu jer ga morate probijati kroz krš, koristeći tešku mehanizaciju, teško ga je održavati. Shvatite da je u vršnom opterećenju tijekom sezone kada bijesni po nekoliko požara, naglašavam u radijusu od 20-ak kilometara profesionalna vatrogasna postrojba na granicama iscrpljenosti da ljudi jednostavno više ne mogu normalno i racionalno funkcionirati tada se događaju greške. Prateći operacije shvatite da ni vertikala ni lanac zapovijedanja nije najsretnije ustrojen. Shvatite da im nedostaje ES cijevi, onih nesretnih, najelementarnijih stvari opreme jer se habaju kod tolikog opterećenja, pucaju i uništavaju puno intenzivnije nego na nekih drugim krajevima lijepe naše. Ova strategija mora dati odgovor na pitanje kako će nerazvijene općine koje imaju ogromnu površinu po šumama, primjerice Općina Gračac u Lici, najveća u Hrvatskoj. Proračun je smiješan, tragičan zapravo, ne smiješan nego tragičan. Općina koja ne može niti elementarne funkcije pokriti bez pomoći iz državnog proračuna, kako će ona odgovorit na zadatke koji se daju njoj kao jedinici lokalne samouprave na preventivi i pripremi i protupožarnoj zaštiti. Nema načina, ne postoji. Kako će neke dalmatinske općine čiji su proračuni također na vrlo niskoj razini odgovoriti na potrebe opremanja pomoći razvoja dobrovoljnih vatrogasnih društava, za sve gospodo trebaju sredstva, ne samo dobra volja. Kako će pojedine dalmatinske općine participirati i potaknuti izgradnju mreže protupožarnih puteva bez koje se ne može efikasno gasiti požar otvorenog tipa u Dalmaciji. Ova strategija je potrebna, ona treba imati u sebi ugrađene promjene i mora dati jasne odgovore na pitanja kako. Ona je taksativno pobrojala imperative i ciljeve i oni su dobro posloženi, klasificirani. Međutim, ja osobno u njoj ne vidim prave, konkretne odgovore kako i na koji način ustrojiti vatrogastvo da odgovori svim potrebama s obzirom na realnu distribuciju požara, na težinu šteta pa čak i na realnu opasnost po ljudske živote ne samo stanovništva nego i samih vatrogasaca koje naglašavam u Dalmaciji u dosad nesređenim uvjetima obavljaju jednu od najtežih djelatnosti i pri tome nažalost gube glavu. Zato zaključno zahvaljujem gospodinu potpredsjedniku što će mi dati još 10 sekundi ako je moguće [[Upadica Stazić: Ajde izvoli, samo zaključite.]] Zato preporučujem da se u ovu strategiju ugrade detaljnija rješenja, detaljnije smjernice kako i na koji način odgovoriti ovim anomalijama koje su prisutne u vatrogasnom sustavu. Hvala lijepo.
Imamo prijavljene tri replike. Prvo, poštovani kolega Miroslav Tuđman na izlaganje kolege Ivice Mandića.
Hvala vam najljepša. Kolega Mandić, a i poslije kolega Baranović su počeli doduše sa pozitivnim ocjenama ove strategije, a iza toga se vidjelo što sve nedostaje u ovoj strategiji. Čini mi se da nije sporno i svi smo suglasni oko toga da trebamo imati Strategiju zaštite od požara. Međutim, ja bih rekao da je ovo jedan od najslabijih dokumenata i najlošijih dokumenata koji je došao pred ovaj Sabor naprosto zato što nema tih pokazatelja niti o provedbenom planu, niti o nositeljima, niti o rokovima i ciljevima koje treba ostvariti da bi se realizirali željeni ciljevi. Zašto ova strategija nosi godinu 2022., ne 2025. ili 2018., po ovim podacima se naprosto ne može zaključiti i ne može vidjeti. S druge strane ključ je u cijeloj organizaciji toga sustava, od sustava zapovijedanja, ovdje su spomenuta i ministarstva, ali izostavljeno je Ministarstvo obrane koje izdvaja velika sredstva iz svoga budžeta za ovu protupožarnu zaštitu, a ti odnosi naprosto nisu riješeni. Dapače, mi bi mogli zaoštrit tu situaciju pa reći da naše ministarstvo nije Ministarstvo obrane nego Ministarstvo vojske, po onome na što je reducirano s obzirom da državna uprava nije u korelaciji sa ili civilna zaštita sa Ministarstvom obrane što je u većini zemalja tako. Prema tome, strukturalno naprosto nisu riješeni problemi. Govori se o vatrogasnoj školi, učilišta vatrogasaca. Zašto samo o vatrogasnoj školi, a zašto ne o svim ako govorimo o cijelom sustavu zaštite, zašto ne o objedinjenom jednom centru za školovanje. Ili predlaže se Regionalni centar za šumske požare za države JI Europe, u našoj terminologiji JI Europa je ex Jugoslavija, a zašto ne i Slovenija, Italija, Austrija, znači nama susjedne zemlje s kojima imamo iste probleme. Prema tome, mislim da treba podržati onaj zaključak koji je odbor predložio za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost da se obveže Vlada da izradi Strategiju zaštite od požara s planom realizacije do 2014. godine.
Evo zašto ne vjerojatno ćemo čuti u odgovoru kolege Ivice Mandića.
Hvala lijepo. Pa normalno da sam u svom dijelu izlaganja ispred kluba govorio o onim dijelovima za koje smatramo da su pozitivni i da su novina i koje treba prihvatiti. Također bili smo konstruktivno kritični prema onome za što smatramo da nešto nije u redu. Zato smo iz naših izlaganja i kolege Baranovića i moga tražili veću suradnju kod svih sudionika koji su aktivni u zaštiti od požara, a nijednog trenutka također nismo doveli u pitanje Državnu upravu za zaštitu i spašavanje koju treba zakonom utvrditi kao nadležno tijelo za krizna stanja koja nadmašuju, u biti kada su velike elementarne ili nepogode ili katastrofe ili kada su nekakve stvari gdje ne može netko iz tog sustava sam djelovati. Ovdje je najbitnije da u ovoj strategiji zaštite od požara moramo iskoristiti maksimalno one koje su u redovnom sustavu zaštite od požara i to smo jasno rekli i vjerujem da će predlagač ove strategije sigurno o tome razmisliti da se ona doradi da bude funkcionalna i da bude od koristi u zaštiti i spašavanju od požara.
Druga replika, Stjepan Milinković. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Mandić, ja se slažem s vama da je ovaj dokument izuzetno važan sa ciljem uspostavljanja jedinstvenog funkcionalnog sustava, ali zasigurno je potrebno reći da je ako se i loše postavi da onda provedba će biti nikakva, a posljedice katastrofalne. Drugo, drago mi je da ste primijetili da nije dovoljno naglašena uloga vatrogasne zajednice ako sam dobro primijetio. Ako ne, ispravite me. Ali želim reći da i dosadašnji sustav do sada bio poglavito u kontinentalnom dijelu, u županiji iz koje ja dolazim, koja je proglašena najvatrogasnijom županijom u Republici Hrvatskoj Koprivničko-križevačka. Ali naravno sve jedinice lokalne samouprave su ulagale napore da nabave opremu. Ali isto tako je važan entuzijazam tih ljudi, tradicija dobrovoljnog vatrogastva je izuzetno velika. Njihove aktivnosti, ja sam izuzetno ponosan na njih. Hajmo reći od proslava sv. Florijana zaštitnika vatrogasaca obilježili, proslavili i u tom dijelu pokazivaju zajedništvo. Ali u ovom stručnom dijelu angažiranost i preventivne radnje i sve to skupa. E sad u ovim okolnostima upozoravamo da dobrovoljno vatrogastvo nije dovoljno naglašeno i naravno uz onaj financijski momenat da su mnoge jedinice lokalne samouprave imaju ozbiljne teškoće, da su im značajna sredstva uzeta. A u tom smislu evo apeliram na vas, da vi ste kao član vladajuće koalicije da se izborite, da se veća sredstva na toj poziciji protupožarne zaštite osiguraju. Evo toliko. Hvala.
Na repliku odgovara poštovani Ivica Mandić.
Hvala lijepo kolegi Milinkoviću. Pa ovdje kad govorimo o dobrovoljnim vatrogascima taj puta moramo reći da imamo dva dijela Republike Hrvatske. U ovom sjevernom, sjeverozapadnom dijelu Republike Hrvatske gdje je tradicija na vatrogastvu prisutna nekih stotinu i stotinu i četrdeset godina tu je naglašeno taj dobrovoljni pristup. To je znači, to je nekako kulturološki smo naslijedili i ne možemo nikad vatrogasce gledati samo kroz zaštitu od požara. Oni su vrlo bitni u životu, društvenom životu svake sredine pogotovo u ruralnim prostorima. Ono što je najbitnije da ovom strategijom moraju se iskoristiti svi oni, svi vatrogasci koji sudjeluju u preventivi i gašenju od požara i da tu ne smijemo biti nepravedni i da dijelimo vatrogasce jedni su profesionalni, jedni dobrovoljni. Znači, svi vatrogasci trebaju koji su na intervenciji imati minimum opremljenosti za intervencije da oni koji nisu minimalno opremljeni da oni ne mogu ići na intervencije. Ovdje također dolazimo do isto do jednog velikog problema pitanje neravnomjerno razvijene Republike Hrvatske po pitanju mogućnosti i financiranje jedinice lokalne samouprave. U sjevernom dijelu Republike Hrvatske tu su manje-više jedinice lokalne samouprave čiji su financijski kapaciteti puno manji nego na drugim dijelovima Republike Hrvatske i iz tih razloga nema dovoljno opremljenosti. Ali opet ako se javimo na ono prvo da svi vatrogasci moraju imati približno jednake uvjete za intervencije. Mislim da se oko ovoga svega slažemo, a ono što sam rekao i u izlaganju ispred kluba da Hrvatsku vatrogasnu zajednicu treba staviti na pravu poziciju prema njenoj vrijednosti, prema njezinim zaslugama u radu i očuvanju vatrogastva i u biti u edukaciji brojnih vatrogasaca u Republici Hrvatskoj.
Treću repliku iznosi poštovani kolega Branko Vukšić. Izvolite.
Poštovani kolega Mandić je spomenuo jednu od najvećih tragedija koja se dogodila u Hrvatskoj. To je pogibija vatrogasaca na Kornatima. Prvo da kažem kad je riječ o ovoj strategiji to je sasvim sigurno strategija o jednoj najplemenitijoj djelatnosti općenito ne samo u Hrvatskoj, općenito najplemenitija djelatnost. Međutim, tragedija na Kornatima je pokazala lošu organizaciju u zapovjednom lancu. Vatrogasci sasvim sigurno ono što je rekao kolega Mandić su ne samo ljudi koji sprječavaju požare ili ljudi koji gase požare, ljudi koji se bave kao što sam rekao plemenitom djelatnošću. Oni su i vrlo istaknuti aktivisti u Republici Hrvatskoj. Međutim, ono što se dogodilo na Kornatima pokazalo je da vatrogasna zajednica i sve ono što je u sustavu ne djeluje onako kako bi trebala. Sjetite se samo da je tadašnji šef Državne uprave za zaštitu i spašavanje Đuro Poldrugač kako je reagirao bez ikakve odgovornosti, iako se dogodila velika tragedija, iako je trebao istu večer podnijeti ostavku, iako ga je trebalo smijeniti do dana današnjega o toj tragediji, poslije te tragedije vuče se trakavica, društvo od onih koji su istraživali zbog čega je došlo do te tragedije, do sudova ljudima koji su poginuli, njihovim obiteljima nanijeli su veliku, veliku štetu i tu se pokazalo upravo da smo društvo koje ne zaslužuje sve one epitete kojima se znamo mi ovdje u Saboru kititi.
I na ovu repliku odgovara poštovani Ivica Mandić.
Hvala lijepo. Evo rekao bih kolegi zastupniku da se u najvećoj mjeri slažem sa svim što je on rekao u svojoj replici. Ali ono što bih htio reći za kraj da treba biti više koordinacije u stavljanju u funkciju svih onih raspoloživih protupožarnih sustava na korist građana Republike Hrvatske i sigurniju zaštitu od požara. Hvala.
Cijenjeni Boro Grubišić replicira Petru Baranoviću.
Hvala lijepo. Kolega Baranović vi ste govorili o razlici između, dakle ovog mediteranskog, primorskog dijela, jadranskog dijela naše države i kontinentalnog dijela pa ste ustvrdili kako postoje bitne razlike, kako trebaju teški strojevi itd. Međutim, moram reći da, dakle replika se odnosi na taj dio, da kada pogledate tablicu na stranici 7. onda vidite broj dobrovoljnih vatrogasaca i DVD-a po jedinici lokalne samouprave, pa kaže ovako da je prosjek broja dobrovoljnih vatrogasaca u RH na tisuću stanovnika 12,69. No kada pogledate, ajde da kažem morske županije onda vidite da je u Dubrovačko-neretvanskoj 6,15, u Ličko-senjskoj 4,77, u Zadarskoj 3,38 recimo, u Splitsko-dalmatinskoj 3,40. No, ako gledate broj profesionalnih vatrogasaca, dakle javnih vatrogasnih postrojbi onda je potpuna inverzija. Dakle, radi se o tome da je javna vatrogasna postrojba i broj ljudi u javnoj vatrogasnoj postrojbi, dakle profesionalaca puno veći upravo u morskim županijama u odnosu na dobrovoljna vatrogasna društva. I drugo što želim reći da sredstva premije osiguranja za opće korisne funkcije šuma u 90 postotnom iznosu u RH odlaze isključivo za javne vatrogasne postrojbe i vatrogastvo u priobalju, dakle u mediteranskom dijelu, a samo 10% u kontinentalnom dijelu. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Kolegice i kolege dopustite mi da sada pozdravim članove Vojno-diplomatskog zbora akreditiranog u RH koji se nalaze u posjetu Odboru za obranu. . [[Pljesak.]] Sada prije nego što nastavimo raspravu kolega Nedžad Hodžić iz kluba nacionalnih manjina je zatražio riječ pa mu je dajem. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, obzirom da je danas kolega Šuker u ovom Saboru podsjetio na jednu brutalnu pljačku koju je Ministarstvo financija 2006. i 2007. počinilo nad jednim poduzećem ja sam pod pritiskom zaposlenika zatražio stanku da to pojasnimo činjenicama i argumentima jer može doći do vrlo radikalnih poteza ukoliko se neke stvari nakon ovoga današnjeg istupa ne dogode.
Klub HDZ-a? Izvolite.
Iskreno govoreći gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora uopće mi nije jasno temeljem koje poslovničke odredbe ste dali riječ gospodinu Hodžiću? A druga stvar, pogledajte fonogram, ja gospodine Hodžiću nijednom riječju nisam spomenuo ovo što ste vi rekli. To što vi zlorabite ovu saborsku govornicu za svoje privatne interese [[Upadica Stazić: Kolega.]] Samo molim vas lijepo, dozvolili ste, čekajte [[Upadica Stazić: Da li tražite stanku u ime kluba? To možete tražiti.]] Čekajte samo malo. Jel' on tražio stanku u ime kluba? Je. I ja tražim stanku u ime kluba.
E pa hvala lijepa, dobro. Prema tome, određujem stanku. Kolega Šuker dajte dopustite da vodimo sjednicu u skladu sa Poslovnikom. Svaki klub u skladu sa člankom 223a može u bilo kojem trenutku zatražiti stanku uz obrazloženje. Čuli smo zahtjev, čuli smo obrazloženje. Vi ste također zatražili stanku u ime kluba HDZ-a i ja sada određujem stanku i nastaviti ćemo u 12,25. Hvala. Sada ćemo nastaviti raspravu o Prijedlogu Nacionalne strategije zaštite od požara za razdoblje od 2013. do 2022. godine. U ime Kluba zastupnika Hrvatskih laburista, stranke rada, govoriti će poštovani Mladen Novak. Izvolite.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče, uvaženi zamjeniče sa suradnikom. Pa sukus svih dosadašnjih rasprava normalno na ovu temu bi se mogao svesti, pardon, bi se mogao svesti na to da Nacionalna strategija je potrebna. I što mi je izuzetno drago što su i članovi vladajuće kukuriku koalicije podržali i onaj drugi dio a to je da ovaj materijal treba ići na doradu, da ovo nije materijal koji treba usvojiti u ovakvom obliku. Ima ozbiljnih primjedbi na njega i od strane članova HNS-a koji su do sada govorili, normalno i od zastupnika iz drugih oporbenih stranaka. Nacionalna strategija je dokumenat koji je u svakom slučaju potreban. To je najviši dokumenat, to je nešto što bi trebalo biti temelj svega. Međutim, što reći o nacionalnom dokumentu u kojem se citiraju definicije iz wikipedije a zanemaruju se stručne definicije. Tako se u ovoj strategiji ne mogu to jednostavno ne spomenut, ali to je jednostavno, to dovoljno će vjerojatno dočarat svima kako i na koji način je rađen jedan ovakav dokument koji bi morao biti jedan od najbitnijih dokumenata. U ovoj strategiji požar se definira kao stihijsko kretanje vatre po nekoj površini. To je definicija koja je prepisana iz Wikipedije. Stručna definicija požara glasi: požar je svako nekontrolirano gorenje u prostoru koje svojim djelovanje izaziva materijalnu štetu te ugrožava život i zdravlja ljudi i životinja. Zatim se ovdje konstatira da požar pripada u prirodne katastrofe. Što je sa požarima objekata, pogona, vozila, aviona, brodova itd. Ispada da ti požari ne ulaze u ovu kategoriju. Navodi se dalje da je za nastanak požara potrebna određena temperatura, tlak i kisik. Vjerojatno se mislilo na gorenje jer ovo je definicija gorenja, a ne požara. Požar je svako nekontrolirano gorenje. Zatim postoji još nešto što se ovdje definira kao recimo požari otvorenog prostora. Ma ne gori prostor već gori raslinje na otvorenom prostoru. Tako da masa tih stvari je stvarno neprimjerena ovako ozbiljnom dokumentu i mislim da bi ovaj dokument trebalo povući iz procedure, dat na daljnju doradu i ako ništa drugo uključit, ne ako ništa drugo nego prvenstveno uključit vatrogasnu zajednicu koja sigurno ako ništa drugo barem ovakve propuste ne bi si dozvolila. Prema informacijama iz vatrogasnih postrojbi bilježe se samo požari koji su veći i za koje su policijski službenici napisali izvješće. Ako su vatrogasci bili sami taj se požar ne bilježi nigdje. Tako se npr. požari trave, požari u kontejnerima za smeće, požari sa malom štetom nigdje ne bilježe, a evidencija koju vode vatrogasci nije službena. Pa onda imamo paradoks da o istom događaju, odnosno o pojavi požara imamo tri različite evidencije. Jednu vodi MUP, jednu vodi vatrogasna zajednica i treću vode Hrvatske šume, doduše Hrvatske šume se ograničavaju samo na državna zemljišta. Planovi zaštite od požara za gradove, općine i županije su obaveze jedinica lokalne samouprave. Činjenica je da ni ova Vlada, ali isto tako ni prethodne vlade nisu ništa poduzele protiv onih koji tu obavezu nisu izvršili i pazite sad ovo, iz 1993. godine. U izvješću u programu aktivnosti o provedbi mjera zaštite od požara za 2011. godinu stoji da dvije županije, Bjelovarsko-bilogorska i Splitsko-dalmatinska nisu izvršile zakonsku obavezu iz 1993. godine, a u izvješću za 2012. godinu stoji da plan zaštite od požara nemaju još uvijek Bjelovarsko-bilogorska i Zagrebačka županija te gradovi Supetar, Skradin i Jastrebarsko. Prema izvješću MUP-a za 2011. godinu navedeni plan nema osam općina, a za 2012. godinu 12 općina. Broj neizvršenih obaveza se povećava umjesto da se smanjuje jer nema posljedica za one koji ne izvršavaju svoje obaveze. Ova oba navedena izvješća je potpisao ministar Ostojić, prema tome i ovu strategiju također potpisuje isto Ministarstvo, prema tome sami sa sobom su podaci u kontradikciji. Ove podatke koji su govorili, odnosno probleme koje su govorili i predstavnici klubova i HDZ-a i HNS-a jednostavno ne treba ponavljati jer to bi bilo samo sušto ponavljanje. Ja vas molim upravo ono, da napravite što su sugerirali predstavnici vatrogasne zajednice, povucite ovaj prijedlog i doradite ga jer stvarno je neozbiljno da čak i one osnovne definicije su prepisane iz Wikipedije umjesto stručnih termina. Ovo je dobra namjera, ima čak i dobrih detalja tu što su kolege iz HNS-a rekli, ali generalno mislim da je ovaj dokumenat loš. On je spisak dobrih želja, ali zaslužuje stvarno ozbiljniju doradu. Hvala lijepo.
Imamo prijavljenu jednu repliku,kolega Branko Vukšić.
Kolega Novak, ovo što ste primijetili da je definicija požara prepisana iz Wikipedije, čini mi se da je cijela strategija zapravo prepisana iz Wikipedije ili je u duhu Wikipedije. Tako slušam često u javnim nastupima jednog ministra iz Vlade koji kaže uguglajte i preporučuje svojim studentima uguglajte. Postoje stručni časopisi, stručne knjige, stručni termini. Ova strategija vrvi nedostacima. Uostalom i saborski zastupnici pozicije su ukazali koje stvari nedostaju, pa u prvom redu tu nema plana, tu nema strategije, ništa strateškog, nema ozbiljnih rokova da se sve ono što ne valja u ovoj djelatnosti ispravi i nema pravih ciljeva. I na onom samom primjeru sam govorio da nismo, da jednostavno protupožarna zaštita nije dobro organizirana. Ova strategija ništa ne daje za boljitak te organizacije. Slučajevi kao što su se dogodili na Kornatima tragedije se mogu i dalje ponoviti zbog toga što ne vodimo dovoljno brigu upravo o dobroj organizaciji.
Sad ćemo u odgovoru na repliku čuti kako će završit ovaj mali rat unutar kluba Hrvatskih laburista.
Hvala lijepo. Ma nije rat, ovo je ustvari samo nadopunjavanje međusobno. Činjenica je da je stvarno ja vjerujem da je za vatrogasnu zajednicu isto ovo bio šok, bilo iznenađenje kad nailaze na ovakve termine i mislim da je ozbiljan propust da, taj propust treba svakako ispraviti. Ali isto tako i ono sve na što su ukazivali predstavnici do sada dvaju klubova isto treba uvažiti, pa između ostaloga, pardon, centar u Divuljama se spominje konstantno, ali ni u ovoj strategiji nema nekog roka, ne predviđa se kad bi se to realiziralo. S druge strane recimo barem sam ja dobio, pretpostavljam da i ostali kolege to imaju vježbališni centri ili centri za obuku. Nigdje se ne predviđa, odnosno navodno je bilo ideja da se bivši vojni objekti koriste za te stvari. O ovome, barem ja nisam vidio nigdje ništa da možemo nešto vezat se, da možemo reći o.k. to je stvarno strategija, ima se plan, ima se vizija. Mislim da ovo možemo reći da je dobra ideja bila, ali iskreno rečeno ovo nije razina jednog ovakvog dokumenta kakav bi trebao biti. Hvala.
Stavove kluba HDSSB-a predstavit će poštovani kolega Boro Grubišić.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, gospodine zamjeniče ministra sa pomoćnikom. Prijedlog Nacionalne strategije zaštite od požara za razdoblje evo od ove godine do 2022., dakle za 10 godina je prijedlog u kojem se zapravo jedino novo što se odnosi na vatrogastvo i ustroj vatrogastva u Republici Hrvatskoj odnosi na ustrojavanje regionalnog centra za šumske požare za države jugoistočne Europe. U tekstu koji je ovdje na stranici 20 u svezi toga se kaže da je takva ideja još krenula 2009. godine, da je održan sastanak u Sarajevu gdje je Republika Hrvatska iskazala načelno interes, načelno samo a da je do sada zapravo jedini pravi interes pokazala Republika Albanija koja je i potpisala dokument u svezi toga. Sve drugo u ovoj Nacionalnoj strategiji za zaštitu od požara su nabrajanje statističkih podataka koji su također zanimljivi. Zanimljivi su iz razloga što se može točno vidjeti, dakle što se sve događalo, gasilo i površine i broj vatrogasaca, broj vatrogasnih vozila i sve ostalo. Dakle, u neku ruku je to jedan pregled onoga čime raspolažemo u vatrogasnim postrojbama u Republici Hrvatskoj. I sada, ono što sam već rekao u replici gospodinu Baranoviću koji je u međuvremenu otišao odavde se jasno vidi razlika između, dakle kontinentalnog i primorskog, jadranskog dijela Hrvatske. Točno je to da u kontinentalnom dijelu Hrvatske poglavito u Koprivničko-križevačkoj županiji postoji jedan odnos prema vatrogastvu koji je ne samo odnos prema vatrogastvu, negoli ja bih rekao i prema daleko odnosno nekim drugim oblicima da kažem i druženja i svega ostaloga. Dakle, i jedan entuzijazam, jedan zajednički dakle rad za opće dobro u obliku druženja i u obliku djelovanja kao vatrogasnih postrojbi, pa s obzirom na to da je tome tako onda možemo vidjeti na stranici 7. u toj tablici da broj dobrovoljnih vatrogasaca na 1000 stanovnika, dakle iz DVD-ova, dakle dobrovoljnih vatrogasnih društava u Koprivničko-križevačkoj županiji iznosi 60 na 1000 stanovnika, 60 ljudi u 1000 stanovnika, dakle je uključeno u dobrovoljno vatrogasno društvo. U drugim županijama kontinentalnim, na primjer u Krapinsko-zagorskoj 17, u Osječko-baranjskoj 13,64, u Brodsko-posavskoj mojoj županiji 10 dobrovoljnih vatrogasaca na 1000 stanovnika. Sve je to još uvijek relativno u dobrom broju ako vidimo da tzv. jadranske županije imaju ovakve podatke. U Zadarskoj županiji 3,38 dobrovoljnih vatrogasaca na 1000 stanovnika. U Splitsko-dalmatinskoj 3,40 dobrovoljnih vatrogasaca, u Ličko-senjskoj koja također ima dobar dio, dakle teritorijalno Jadranskog mora ima 4,77 vatrogasaca. U Dubrovačko-neretvanskoj 6,15, u Šibensko-kninskoj 3,36. Prosjek Republike Hrvatske je 12,69 dobrovoljnih da kažem tako vatrogasaca na 1000 stanovnika. Kada se ljeti događaju požari, nije bitan uzrok požara, o tome bih još posebno mogli razgovarati i imali diverzija itd., o tome danas nije tema ali u svakom slučaju treba to spomenuti onda znamo da javne vatrogasne postrojbe iz kontinentalnog dijela Republike Hrvatske, dakle svesrdno daju pomoć jadranskim županijama u obliku slanja vozila na morske destinacije ali i u obliku slanja ljudi, dakle u ispomoć jadranskim županijama. I sada kada gledamo broj profesionalnih vatrogasaca koji postoje u tim županijama na tisuću stanovnika onda vidimo obrnutu proporciju negoli dobrovoljnih vatrogasnih društava. Pa onda u Zadarskoj županiji imamo jednog profesionalnog vatrogasca na tisuću stanovnika. U Istarskoj 1,10, u Dubrovačko-neretvanskoj 1,19, u Brodsko-posavskoj 0,29, u Osječko-baranjskoj 0,37. Dakle, imamo jedan potpuno obrnuti smjer, odnosno dobrovoljna vatrogasna društva su velikim brojem i kada bismo zbrojili brojčano koliko to ljudi iznosi onda bismo vidjeli da je dobrovoljnih vatrogasaca u kontinentalnom dijelu Hrvatske daleko više negoli u jadranskim županijama. A opet obrnuto, profesionalnih vatrogasaca je puno više u morskim županijama. Tko to financira? Javne vatrogasne postrojbe financira država, lokalne postrojbe, odnosno dobrovoljna vatrogasna društva financira lokalna samouprava. I što se sad događa? I što je zaključak o svemu tome? Da ovoliki broj dobrovoljnih vatrogasnih postrojbi koje postoje u kontinentalnom dijelu Hrvatske su na teret jedinica lokalne samouprave. Točno je i to da, pošto je gospodin Lučin digao tablicu replike, da je veliki broj požara daleko veći u morskom dijelu, dakle u jadranskom dijelu Hrvatske negoli u kontinentalnom ali kažem postoji i ispomoć. I još nešto što sam rekao i u replici, sredstva premije osiguranja za opće korisne funkcije šuma, a to su prilično velika sredstva upravo završavaju u ili dolaze na račun ovih da kažem jadranskih javnih vatrogasnih postrojbi. Dobro je da šume ne gore i u kontinentalnom dijelu Hrvatske, hvala Bogu da je to daleko manji slučaj negoli u priobalnom dijelu, ali ako naše postrojbe iz kontinentalnog dijela odlaze uredno svake godine redovito i ljudstvo odlazi na ispomoć u ovaj jadranski dio onda bi bilo valjano da i ta sredstva premije za osiguranje šuma za opće korisne funkcije barem djelomično pripadne i tom kontinentalnom dijelu Hrvatske. Strategija koja je zapravo kažu prvo treba biti ideja pa iz ideje se javlja strategija jel'. Ovaj regionalni centar koji je eto jedino nešto što ja vidim novo u smislu strategije, dakle regionalnog centra koji bi se trebao razviti u Divuljama kod Splita prema nekim našim planovima ili predviđanjima ili strategiji evo da kažem bi bilo dobra stvar da se uredi ne samo za zemlje jugoistočne Europe. Pod tim ne razumijevamo ono što Englezi odavno propagiraju za zemlje zapadnog Balkana itd., negoli i za rekli bismo i za okolne zemlje kao što je rekao prof. Tuđman i za Grčku i za Italiju itd., a ne samo za zemlje jugoistočne Europe. Jer evo takve definicije koje nas i u EU često svrstavaju u zemlje zapadnog Balkana ili pak jugoistočne Europe to nam zaista sam naziv miriše na nekakve nove jugo asocijacije, ali o tome je već zapravo stvar gotova kada znamo da evo 1. srpnja ulazimo i da smo se izvukli iz ralja tih i takvih asocijacija. Dakle, u svakom slučaju se podržava formiranje, HDSSB će podržati formiranje tog centra u Splitu u Divuljama s time da ovdje nije riješeno niti pitanje kada, do kada, niti pitanje dakle nekakvog razmjera u financiranju otvaranja takvog centra, niti ima nekakvih naznaka konkretnih u svezi formiranja takvog centra. Imamo jedino činjenicu da ovdje piše da je Albanija dala svoju podršku Regionalnom centru u Divuljama potpisivanjem Memoranduma o razumijevanju i suradnji na području zaštite od prirodnih i tehnoloških katastrofa. Evo, to je jedina zemlja koja je eto dala već nekakav pristanak ne načelni negoli pravi pristanak. Sve drugo je jedna skupina statističkih podataka koje se mogu kažem iskoristiti i za ovakvu analizu koju sam ja izrekao i koja će izazvati očito relativno veliki broj replika. Ali, brojke su neumitne i one sve govore. O tome da Ministarstvo obrane koje također treba biti uključeno i djelomično s obzirom da vojska vrlo često pomaže u situacijama kada su vatrogasci poglavito u priobalnim ili jadranskim županijama kod požara izmoreni i kada mora i vojska intervenirati bilo izravno sudjelovanjem kopnene vojske, bilo zračnim snagama također treba biti i Ministarstvo obrane uz sve one druge, druga ministarstva koja su ovdje navedena i narečena u ovom tekstu, dakle i Ministarstvo obrane bi trebalo također uvesti kao u strategiji ulogu i funkciju Ministarstva obrane i u kojim situacijama treba intervenirati Ministarstvo obrane sa svojim snagama. Mi ćemo u klubu HDSSB-a razmotriti zapravo ovu strategiju i do glasovanja ćemo još odlučiti hoćemo li je prihvatiti ili ne. Hvala vam lijepo.
Hvala i vama. Vrijeme do stanke, a stanku ćemo oglasiti za 30 minuta ispunit će replike i odgovori na repliku. Prvo Stjepan Milinković. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Grubišić meni je jako drago da ste naveli županiju iz koje ja dolazim Koprivničko-križevačku sa ovim pokazateljima koji potvrđuju ono što sam ja rekao da dolazim iz najvatrogasnije županije u našoj domovini. To je zasigurno potvrda i onoga što ste vi rekli doprinos općem dobru, služenju svoje sredine ali i domoljublja jer moramo se prisjetiti da su brojna naša braća vatrogasci i dali živote u Domovinskom ratu u spašavanju imovine. Moramo se prisjetiti da mnogi dok nisu ni H se usudili reći od Hrvatske da na svakoj u našim sredinama bilo pisalo Hrvatski vatrogasni dom. Bilo je tako. I zato nas i boli da se u ovoj strategiji dobrovoljno vatrogastvo na neki način zapostavlja ili mu se ne daje dovoljan značaj, a izuzetno je učinkovito u brojnim našim sredinama. Evo u mojoj županiji u mojoj općini je sutra zajednička vatrogasna vježba za cijelu županiju Koprivničko-križevačku. Naravno da se tu ostvaruje i zajedništvo, ali i unapređuju vještine i u tom dijelu nije samo druženje i takve stvari nego se u tim susretima i stručnost i osposobljavanje. Pa i u obrazovanju su polučeni određeni rezultati, rezultati naravno u okviru vatrogasnih zajednica. Naravno daljnje doškolovanje išlo preko Hrvatske vatrogasne zajednice, a sada se tu predlaže novi. Naravno da treba nadograđivati sustav, a sada se tu predlaže novi koliko vidim učilišta, Vatrogasnog učilišta sustavu itd. a da ne kažem o tome da se na neki način dolazi do sukoba interesa jer kaže čelnik središnjeg tijela državne uprave nadležnog za vatrogastvo propisuje tehničke uvjete za obrazovne ustanove, a to isto središnje tijelo se u nacionalnoj strategiji predlaže da primarno provodi formalno obrazovanje. Hvala.
Na repliku će odgovoriti poštovani Boro Grubišić.
evo hvala vam lijepo kolega Milinković na ovoj vašoj replici i evo prema tablicama koje su ovdje točno stoji da je 59,97 vatrogasaca u Koprivničko-križevačkoj županiji dakle u dobrovoljnim vatrogasnim društvima na tisuću stanovnika što odskače daleko, daleko iznad prosjeka svih drugih županija. Čestitam.
Iduća replika poštovani Ante Babić.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Ja ne znam jel ja i kolega Grubišić čitamo isti dokument ali ono što ste rekli nije točno s govornice. Naime, broj profesionalnih vatrogasaca na tisuću stanovnika recimo u prvoj Bjelovarsko-bilogorskoj županiji 0,74, a u Splitsko-dalmatinskoj 0,31. Bjelovarsko-bilogorska županija čini mi se je imala negdje oko 72 intervencije, a Splitsko-dalmatinska županija imala 3 tisuće 570 intervencija u prošloj godini pa je to razlog više da broj profesionalnih vatrogasaca i bude nazočan u tim kako vi kažete morskim županijama.
Odgovor na repliku Boro Grubišić.
Hvala lijepo prije svega vama gospodine potpredsjedniče jer sam zakasnio pomalo sa dizanjem tablice, ali kolega Babić vi ste naveli samo primjer Bjelovarsko-bilogorske županije. Ja sam govorio o primjerima svih županija svih 6 na jadranskoj obali i broju profesionalnih vatrogasaca na tisuću stanovnika u svih 6 ovih županija. Vi ste samo uzeli Bjelovarsko-bilogorsku koja je eto najveća i najbliža ovom standardu. Ali pogledajte sve ostale županije na kontinentu pa ćete vidjeti da nije baš tako jel tu ste našli malu cakicu ali to je ništa.
Iduća replika poštovani Šime Lučin.
Hvala lijepo. Zapravo moram priznati da nisam kolega Grubišić razumio vašu intenciju i pristup diskusiji, tezi o tome gdje je više vatrogasaca, gdje je više profesionalnih, gdje je više dobrovoljnih. Ja ne razumijem jel se vi to zalažete da mi alociramo i količinu požara. Obzirom da mi je kolega Babić odnio dio replike ali odgovori su vam jednostavni na ta pitanja zašto je to tako. Zašto je manje dobrovoljaca u Dalmaciji nego recimo na kontinentu? Pa zato jer dobrovoljac u Dalmaciji provede tri ljetna mjeseca na požarištima, dakle u Dalmaciji vatrogasni dobrovoljci vam nisu ni na manifestacijama, ni na vježbama, ni na paradama. Oni tri mjeseca gase požar. I ovo što vi pokušavate uraditi znate što, unutar vatrogastva postoji jedna velika razina zajedništva. Vatrogasci se nikad nisu dijelili. Nikad niste na kontinentu morali tražiti pomoć nego su se ljudi s kontinenta sami nudili sa svojim resursima, ne treba im ništa platiti itd. mislim da taj pristup neće doprinijeti unapređenju vatrogasnog sustava, iako se vi zalažete za drugačiju alokaciju ne znam sredstava financijskih, materijalnih količine ili broje bolje reći ljudi o tome bi se dalo razgovarati. Ja znam da se vatrogascu financira iz različitih izvora, čak i određene nadležnosti su različiti. Ali ono što je naš osnovni problem, to je zapovijedanje. Ne može se zapovijedati sa vatrogasnim sustavom ni iz MORH-a, ni iz MUP-a, ni ne znam iz čega, ono mora biti jedinstveno. Bez obzira gdje su alocirani resursi. I tu vam proističe niz problema. Kažem, mislim da to nije dobro. Ja razumijem vašu političku platformu, ja razumijem vašu potrebu da ukažete kako je u Slavoniji malo teže nego negdje drugdje [[Upadica: Vrijeme.]] Ali u ovom slučaju niste u pravu.
Odgovor Boro Grubišić.
Jesam u pravu gospodine Lučin, itekako sam u pravu. Naime, ne radi se o alokaciji požara kako vi aludirate, dakle nešto, ironično u tom smislu, negoli o alokaciji iz sredstava. Jer vi dobro znate, da je u jadranskim županijama, u svakoj od njih smještena ona tri ljetna mjeseca, to je minimalno je li, smještena po, dakle, smješteni su ljudi, vozila i sva ostala, kako ono kažu, navalno vozilo u iz kontinentalnog dijela u dakle u tim županijama. Nadalje, tradicija koja evo postoji u Koprivničko-križevačkoj županiji u iznimno velikom broju kako reče gospodin Hrelja da bi se družili je li zajedno ali i ta tradicija nažalost u Dalmaciji, da kažem u jadranskim županijama nije zaživjela. A možda i zbog toga što ljudi izdaju sobe, imaju puno posla preko ljeta pa eto ne mogu sudjelovati u vatrogasnim postrojbama. Hvala vam lijepa.
Iduću repliku iznosi poštovani Mladen Novak.
Hvala vam lijepo. Kolega Grubišiću ukazivali ste na razliku u broju pripadnika dobrovoljnih vatrogasnih društava u unutrašnjosti i na Jadranu i praktično ste ukazali ustvari na tradiciju koja postoji u unutrašnjosti da se ljudi okupljaju oko tih DVD-a da im je to, da ne kažem bilo je to i seoski nogometni klubovi malterne jedino mjesto na kojem se okupljaju dok je očito na ovom priobalnom dijelu je bilo nešto drugo interesantnije. No međutim, ministarstvo je kroz ovu Strategiju navelo jedan dio koji mene podsjeća na ovo edukaciju stanovništvo za protupožarnu zaštitu i operativno djelovanje, pa to je potpuno krivo. Stanovništvo treba zaštititi a operativno djeluju profesionalni vatrogasci i dobrovoljni vatrogasci. Ovo je sasvim krivi pristup. Druga stvar, rekli ste da broj požara u kontinentalnom, u priobalnom dijelu da je veći od kontinentalnog dijela, nije, obrnuto je, samo što je šteta pričinjena i površine su daleko veće u ovom priobalnom dijelu. I treća stvar, čisto i sebi i vama, a i svima ostalima koji su govorili prije nas, nitko nije spomenuo, recimo između ostaloga da je prije 15 godina na Šumarskom fakultetu u Zagrebu započela ispitivanja razvoja požara makije i šuma našeg priobalja u uvjetima temperature vlage i vjetra a prije 5 godina na institutu Ruđer Bošković započet je rad na matematičkom modelu. Recimo te stručne analize se uopće ne spominju u ovoj Strategiji a mislim da to, to bi u svakom slučaju moralo biti sastavni dio ovog materijala. Hvala.
I na ovu repliku odgovara poštovani Boro Grubišić.
Hvala lijepo. Kolega Novak, znam za ovu studiju, ono, maslina je neubrana, raste na sve strane makija pa je onda i mogućnost šumskih požara u ovom Jadranskom dijelu puno veća. Naime u ovom kontinentalnom dijelu i poplave su, dakle, također predmet dakle djelovanja vatrogasaca. Ne samo vatra, negoli i poplave je li. Što se tiče broja požara, jasno je da razvučeno na godinu dana u ovom kontinentalnom dijelu da se nakupi toliko požara da kažem nakupi pod ovako voluntaristički rečeno koliko ima i u jadranskom dijelu ali štete su zaista nesrazmjerno veće negoli u ovom našem kontinentalnom dijelu. Obuka ljudi, protupožarna obuka, ja sam je prošao dok sam radio prije u bolnici, prije nekih 10 godina i mislim da je dobro da ljudi bar nauče rukovati onim aparatom itd.. Evo, hvala lijepo.
Iduća replika poštovana Sunčana Glavak.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Kolega Grubišić osvrnuti ću se na ovo što ste govorili dakle, kontinentalna Hrvatska ili naša obala, dakle ne bih dijelila razliku na taj način. Želim samo pojasniti zbog čega ovakve brojke. Međimurska županija primjerice ima preko 4 tisuće vatrogasaca i Međuimurska županija je ako se ne varam 4. po broju vatrogasaca u Republici Hrvatskoj. Jednako tako Koprivničko-križevačka, dakle Varaždinska, vidjeti ćete u koji dio Hrvatske se smještamo i to je jednostavno zbog dugogodišnje tradicije. Dakle, tamo postoji tradicija i dobrovoljna vatrogasna društva, zapravo u mnogim su mjestima jedini koji organiziraju kulturne, sportske događanje. Dakle, oko vatrogasaca vrti se cijeli život mjesta, sela, nekih naselja. Pa tako evo dobrovoljno vatrogasno društvo iz Čakovca imati će 150.-tu obljetnicu i oni sami upućuju nama pa i meni kao zastupnici uputili su zamolbu da im pomognemo u onom dijelu o kojem smo govorili kada se donosio proračun i kada sam osobno amandmanom tražila da se ne smanjuju sredstava vatrogascima. Dakle ono što je njihov problem, bez obzira da li su na kontinentu ili u bilo kojem drugom dijelu Hrvatske, to je zastarjela oprema. Oni imaju neka vozila koja su stara 30, 40 vozila, jesu li ona uopće za upotrebu. Oni nemaju za kacige, oni nemaju za osnovnu opremu s kojom trebaju otići na požarište, trebaju spašavati živote, trebaju spašavati imovinu. Imaju preko 50 članova a nemaju tim članovima što dati ali ti ljudi su uporni i oni žele pomoći i biti aktivni u svojoj zajednici. Dakle, oni nisu na paradama kao što je to bilo rečeno, to su ljudi koji žele doprinijeti zaštiti nečega što im je vrijedno i naravno da će se odazvati ovi iz kontinenta ako je potrebno negdje na more i to je sasvim normalno. Međutim, vodimo računa o tome da oni nemaju sredstva, da nemaju financije prije svega i da nemaju adekvatnu opremu i da im u tome trebamo pomoći. Hvala lijepa.
Na repliku odgovara poštovani Boro Grubišić.
Hvala lijepo. Kolegice Glavak, meni je žao što sam spomenuo samo Koprivničko-križevačku županiju, ali ona zaista po broju dobrovoljnih vatrogasaca iz DVD-ova na tisuću stanovnika odskače u odnosu na sve druge županije. Dakle to je da kažemo okruglo 60 vatrogasaca. Međimurska županija je treća po broju, iza Bjelovarsko-bilogorske dođe Međimurska županija sa 34 vatrogasca, ne možemo dijelit na decimale jednog vatrogasca. Prema tome, u svakom slučaju Međimurska županija je isto među prvima. A što se tiče ove razlike u broju ovih dobrovoljnih vatrogasnih postrojbi i ovih profesionalnih vatrogasnih postrojbi, o tome niste rekli niti jedne riječi. Dakle o javnoj vatrogasnoj postrojbi i vatrogascima u njima i u ovim županijama jadranskim u odnosu na broj u kontinentalnom dijelu to je evidentno, to je tako i to pokazuje ova tablica. Nema druge. Na kraju krajeva, razvijmo mi tradiciju i u Dalmaciji, u našoj Dalmaciji, jadranskoj Hrvatskoj, kako god hoćete, da se razviju i tamo dobrovoljna vatrogasna društva. zašto ne poticati i to?
Sljedeća replika Ruža Tomašić.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa kolega je rekao i zamjerate da ima više profesionalnih vatrogasaca u priobalnim županijama od kontinentalnih županija. Kolega, nije isto gasiti požar na štaglju ili strniku i gasiti gustu borovu šumu, pogotovo ako se taj požar širi prema gradu ili prema selu, prema mjestu. Tu doista trebaju profesionalni vatrogasci. Morate priznati da su u priobaljima, a pogotovo na otocima manje je profesionalnih vatrogasaca puno lošije opremljeni. A zamislite kad je ta vatra na jednom otoku kao što je '98. bila na otoku Korčuli gdje su hektari i hektari izgorili i borove šume i maslina i vinograda i gdje smo djecu morali zapravo u more voditi jer nismo imali način izaći. Znate koliko je tu vremena uzelo da nam dođu vatrogasci s kontinentalnog dijela Hrvatske. Dakle puno puta u priobalju ili na otocima treba djelovati možda sat ili dva da se spriječi katastrofa, gdje se nema vremena čekati pomoć, gdje se doista treba djelovati, a imamo ljude pogotovo koji su u dobrovoljnim vatrogasnim društvima, koji čak i nisu tamo za vrijeme kad trebaju biti. Hvala lijepa.
Čut ćemo odgovor Bore Grubišića.
Hvala lijepo. Kolegice Tomašić, u Velikoj Kopanici kada gori štagalj onda na štaglju ako je sijeno ili što drugo onda je to zaista brzina širenja ili gorenja možda podjednaka gorenju makije u nekim dalmatinskim županijama ili pak na otoku Korčuli gdje vi sada živite trenutno. Dakle Kopanica i Korčula ili kako se zove smokvica imaju određene veze. Dakle ono o čemu sam ja govorio to je nesrazmjer između broja profesionalnih vatrogasaca i broja onih koji su u DVD-ovima, dakle dobrovoljnih vatrogasaca. To je to o čemu, a vi možete govorit o požaru na štagljevima ili u makiji, tako svejedno, jednaka je šteta i širina.
Replika, Branka Juričev-Martinčev.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče. Pa kolega Grubišić, govorili ste o ispomoći koju mi u priobalju dobivamo u ljetnim mjesecima iz kontinentalnog dijela. Ja vam moram reći da se mi zalažemo da ona sredstva koja se utroše za dolazak, boravak, hranu, smještaj tih vaših dobrovoljnih vatrogasaca ili članova javnih vatrogasnih postrojbi, da se dodjelu našim dobrovoljnim vatrogasnim društvima jer bi to bilo daleko jeftinije, a i efikasnije. Naime, naši vatrogasci bi dobili samo osobni dohodak, svi ovi troškovi su dodatni i puno veći i značajniji, dok o efikasnosti ne moramo previše govoriti kad znamo kako je skakati po kršu u kojem naši kontinentalni vatrogasci baš i nisu toliko spretni. Hvala lijepa.
I na ovu repliku odgovara Boro Grubišić.
Draga kolegice, vi biste htjeli nakuditi naše vatrogasce sa kontinenta, a molite Boga za pomoć. Kada dođu, dođu dobrovoljno i gdje spavaju i ne bih htio o tome kako su… … [[Upadica se ne razumije.]] Da, da, je, je, u hotelima krasno, kao Paul Getty. Dakle osim toga, sredstva, niste dobro slušali, rekao sam sredstva premije, osiguranja za općekorisne funkcije šuma, pogledajte kamo i u kojem iznosu idu. Pa da se nema za platit ne bi se ni platilo smještaj, ali ima i još ostane. Ali nema dobrovoljnog vatrogastva, nema. Evo vam tablica pa pogledajte.
I posljednja replika, poštovani Branko Vukšić.
Poštovani kolega Grubišiću, upravo ova polemika koja se vodi u Saboru dokaz je da vatrogastvo nije dobro organizirano u Hrvatskoj. Evo to je dokaz. I prije su neki kolege spomenuli i kolega Lučin, glavni problem je zapovijedanje sasvim sigurno i glavni problem je organiziranost, ne vatrogasci sami nego upravo to, zapovijedanje i organiziranje. Jedna od stvari koju ste vi spomenuli, ja ne mislim da ste vi htjeli podijeliti Hrvatsku na jadransku i sjevernu Hrvatsku, meni se čak i čini logičan nesrazmjer profesionalnih vatrogasaca, da je više dolje na moru, ali se slažem s vama da bi trebalo dobrovoljno vatrogastvo poticati i dolje u Dalmaciji. Međutim, ovo što ste govorili pitanje financiranja. Prije je netko rekao da se iz više izvora financira vatrogastvo. Trebalo bi to urediti, kaos je veliki i taj kaos bi trebalo. Gospođa Glavak je rekla o primjeru međimurskih vatrogasaca koji imaju staru opremu. Problem je u tome što ulažemo u krive stvari. Mislim ovo što sam prije naglasio, ova plemenita, važna djelatnost o kojima ovise životi, o kojima bogatstvo hrvatsko ovisi, jednostavno o tome se premalo govori, o tome se premalo vodi računa. Znači, svi su negdje na istome tragu, ne trebamo predbacivati jedni drugima da li se kontinentalci znaju verati po vrletima dalmatinskim ili gdje spavaju, gdje ne spavaju. To samo je dokaz da trebamo povesti računa o zapovijedanju, trebamo povesti računa o tome kako su organizirani i profesionalni vatrogasci i dobrovoljni vatrogasci, o tome kako se financira i kakve veze imaju vatrogasci sa recimo Državnom upravom za zaštitu i spašavanje kad njihovi šefovi recimo kad su najveći požari su na godišnjem odmoru.
I posljednji odgovor na posljednju repliku i Boro Grubišić.
Da, dobro ste shvatili kolega Vukšić da ja ne dijelim jadransku i kontinentalnu Hrvatsku, hajde da kažem Slavoniju i Baranju napokon, nego upravo nastojim, dakle nastojim reći to da je potrebno razviti vatrogastvo i u ovom dijelu u kojem se statistički gledano vidi da je ona u puno manjem obimu zastupljena, opsegu pardon negoli u kontinentalnom dijelu Hrvatske. Pa možda u tom slučaju ne bi bilo ni potrebe da dolaze dobrovoljna vatrogasna društva ili javne vatrogasne postrojbe iz Slavonije u pomoć tamo. Ali dobro i to je da kažem u neki način vid opet kako kažu druženje netko reče ovdje pa je i to dobro. Evo ta plemenita djelatnost slažem se sa vama da bi trebalo ustrojiti tako da se i financiranje popravi i u ovoj Strategiji da se vidi tko i koliko i kada i kako financira ovu plemenitu djelatnost, odnosno vatrogastvo u Republici Hrvatskoj. Evo, hvala lijepo.
Hvala i vama. Time smo završili raspravu po klubovima. Stekli su se uvjeti da sada proglasim stanku. Nastavit ćemo u 15,00 sati pojedinačnom raspravom, a prvi na redu je poštovani zastupnik Branko Hrg. Dobar tek!
Kolegice i kolege nastavljamo sa pojedinačnom raspravom. Javio se Branko Hrg, izvolite kolega.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Evo bilo je nešto malo rasprave o ovoj problematici. Ja ću reći o analizi stanja u vatrogastvu RH to je ono što je u ovom prijedlogu strategije ustvari jedino pravo i vrijedno za pogledati i vidjeti dok ove druge stvari su može se reći dosta površne i nisu sigurno nešto što bi se moglo prihvatiti. Čudi ovdje činjenica da je vatrogasna zajednica Hrvatske stavljena po strani, da u principu je stavljena u zagradu kao netko tko bi trebao nositi kompletan sustav zaštite od požara. Ja bih rekao da je ova strategija ustvari ako je ona temelj za ili podloga za donošenje novog Zakona o vatrogastvu onda sigurno nešto što će potaknuti daljnje uništavanje sustava vatrogastva, pogotovo dobrovoljnog vatrogastva o kome je bilo toliko ovdje govoreno. Reći ću da dolazim, puno je bilo ovdje govoreno također u raspravama kolegica i kolega o vatrogastvu u pojedinim lokalnim samoupravama u županijama pa ja ću si dati za pravo da kažem da dolazim iz grada koji je najvatrogasniji grad u Hrvatskoj, naime grad Križevci ima 22 tisuće stanovnika i 3 tisuće dobrovoljnih vatrogasaca. Što znači da imamo negdje oko 13% dobrovoljnog vatrogastva u sustavu od ukupnog broja znači stanovnika. Bilo je ovdje govora i o tome da dobrovoljna vatrogasna društva nešto i rade na požarima, nešto rade i u druženjima, a ja ću reći da u ovoj strategiji zaštite od požara treba na prvo mjesto staviti upravo to dobrovoljno vatrogastvo i da ga treba sagledavati na više načina pa čak i u ovoj strategiji makar se govori o zaštiti od požara jer dobrovoljno vatrogastvo ustvari nije samo udruga koja gasi požar nego su to ljudi koji priskaču u pomoć kad god je potreba bilo kome od svojih susjeda, poznatih, nepoznatih, bilo kome je potrebna pomoć. Radi se znači o jednoj humanosti na djelu. Reći ću također da bi ovakva strategija ustvari dovela do povećanja birokracije, do dupliciranja na štetu operative, možemo to tako slobodno nazvati jer i sadašnji ustroj vatrogastva nije baš na korist vatrogastva i operativnosti vatrogastva jer stalno dijelimo, evo maloprije je bila ovdje rasprava gdje smo uspjeli čuti da smo se počeli dijeliti na sjever na jug, na Dalmaciju i kontinent u vatrogastvu. Vatrogasci se nikad nisu dijelili, uvijek su jedni drugima priskakali u pomoć i ne treba ni ovdje u sabornici na taj način raspravljati. Ti naši ljudi koji su u tom sustavu jako dobro znaju kako i kada, kome treba pomoći. Ali, nije dobro da dijelimo profesionalno vatrogastvo i dobrovoljno vatrogastvo jer oni moraju biti jedni s drugima. Naime, profesionalci su ti koji mogu odraditi onaj najzahtjevniji dio posla, ali bez čovjeka na požarištu u što bržem vremenu u principu može doći do velikih šteta koje se kasnije teško mogu nadomjestiti i u krajnjem slučaju požari se ne mogu zaustaviti. Zato je dobrovoljno vatrogastvo vrlo važno i bitno i zato ga treba njegovati i zato ono mora u ovoj strategiji biti na prvom mjestu i oko njega se u principu mora sve skupa vrtjeti, a da bi ono bilo to onda Hrvatska vatrogasna zajednica kao krovna institucija definitivno mora biti stožer u ovoj strategiji. Mi danas imamo sustave i strategije i zakone koji se donose da bi se namjestila neka mjesta, da bi se napravila neka birokratska ekipa koja će upravljati nečime pa bi bilo dobro napraviti u ovim analizama Strategije zaštite od požara funkcionalnost recimo vatrogasnih zapovjednika županijskih vatrogasnih zajednica. Profesionalne funkcije, profesionalne dužnosti, govorimo o opremanju vatrogasaca, o edukacijama, školovanju ljudi, a ja postavljam pitanje zašto nismo stavili na papir koja je to funkcionalnost znači tih vatrogasnih zapovjednika županijskih vatrogasnih zajednica? Čemu oni služe, kome oni zapovijedaju? Zašto trošimo u prosjeku oko 250 tisuća kuna godišnje na svakog profesionalnog zapovjednika vatrogasne zajednice po županijama? Koji su efekti, gdje im je vojska? Nemaju je. Znate zašto je nemaju? Zato što u gradovima djeluju javne vatrogasne postrojbe koje svaka ima svog zapovjednika i ona upravlja tim područjem, ona u principu operativno provodi sve zadatke i zadaće koji su potrebni. Vatrogasne zajednice imaju svoje zapovjednike, općinske i gradske i oni isto taj posao rade i to rade volonterski dobrovoljno. Ako se napravi spoj javnih vatrogasnih postrojbi sa dobrovoljnim vatrogastvom onda dobivamo profesionalce i dobrovoljce u jednom paketu i praktički imamo puno jeftiniji i funkcionalniji sustav nego što je ovaj jer si stalno stavljamo neke generale koji onda poslije izmišljaju kako bi si posložili da oni imaju neko opravdanje. I onda ću postaviti još jedno pitanje ovdje kad govorimo ovdje o ovoj Strategiji zaštite od požara, a to je funkcija odnosno analiza funkcionalnosti uopće i postojanja ovakvog ustroja Državne uprave za zaštitu i spašavanje. Što oni rade? Stavili smo ih ovdje da će oni organizirati, da će biti koordinatori, da će biti praktički stožerna institucija za zaštitu od požara. A ja postavljam pitanje što oni rade? Zašto ne bi u prijedlogu strategije imali jednu takvu analizu da vidimo ovih nekoliko godina iza nas koja je bila funkcija, koje su oni postigli rezultate, što trebaju dalje raditi da uopće vidimo s čime oni zapovijedaju. Opet ničime jer ustroj nije dobro napravljen i opet imamo i tu problem. Imamo dupliciranje sustava gdje onda činovnički dio jedan drugom telefonira kako bi saznali jedni od drugih što se na kojem kraju događa što se gdje događa. A kod zaštite od požara tu imamo situaciju da onda oni koji operativno rade još moraju javljati onima koji bi njima trebali dojavljivati što su napravili i gdje se što događa. Tako vam to izgleda u praksi, odgovorno to tvrdim, stojim iza svake riječi koje ovdje govorim, živim s time dugo godina, svakodnevno sam s vatrogascima i dobro znam kako to funkcionira odnosno kako netko samo smeta da bi bolje funkcioniralo. Rušimo sustav umjesto da ga gradimo, rušimo sustav i to nije dobro. Dalje što bi u ovoj strategiji bilo vrlo bitno i važno, možda će to smiješno nekom izgledati. U ovim mjerama koje se s pominju gdje je tu dimnjačarska služba, gdje su katastri dimovodnih kanala po gradovima i općinama po kućama? Koliko jedinica lokalne samouprave ima napravljen katastar dimnjaka? Da li to imamo? Da li bi to trebalo biti u mjerama također strategije zaštite od požara? Najveći broj požara u naseljenim mjestima dolazi do dimnjaka ili loše instalacije u krajnjem slučaju. Znači i taj dio fali i to isto nije obrađeno čak se ne spominje o mjerama, a svi imamo dimnjake naravno ako imamo peći na kruta goriva pa čak i tamo gdje nisu peći na kruta goriva i tamo može doći do velikih problema. Tako da mislim da ovo nije materijal koji bi se mogao usvojiti. Bilo bi stvarno mudro vratiti ga natrag na doradu, napraviti još neke od ove analize koje sam i sam predlagao znači ulogu Državne uprave za zaštitu i spašavanje, dodatke još unutra u tim mjerama i stavljanje vatrogasne zajednice i dobrovoljnog vatrogastva na ono glavno mjesto, centar u principu nekakvog usmjerenja uopće oko zaštite od požara jer bez tog dobrovoljnog vatrogastva nećemo ništa postići. Praktički dobrovoljni vatrogasci su svugdje u razvijenim zemljama vrlo cijenjeni i poštivani i ako će na ovaj način ići da stalno nešto profesionaliziramo pa radimo činovnike, birokrate u principu ćemo sve više novaca trošiti na to, stalno ćemo nečim upravljati, a oni koji trebaju to dobivati oni neće od toga imati ništa. U konačnici mi kao građani ćemo imati velikih problema jer se neće događati ono što bi se trebalo događati, nećemo se štititi od požara. Zamisliste si samo situaciju … kontinentu i o ulozi dobrovoljnog vatrogasca na kontinentu ili na moru, znate koliko se vremena potroši samo na prevenciju u mjesecu svibnju, mjesecu zaštite od požara? To je najvažniji dio posla koji se obavlja. Koliko vremena se potroši od dobrovoljnih vatrogasaca kada obilaze kuće kada upozoravaju na čišćenje dimnjaka pred sezonu grijanja. To su poslovi koji se ne vide i mi onda stavimo u zagradu Hrvatsku vatrogasnu zajednicu. Dakle moj prijedlog apsolutno je neprihvatljivo kao materijal kao početa za raspravu dobar ali sa puno dodatnih dodataka koje treba staviti unutra da bi se moglo o tome ozbiljno raspravljati. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Sljedeći za raspravu Ante Babić. Izvolite kolega.
hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Poštovani zamjeniče ministra gospodine Tonkoviću, kolegice i kolege. Nema sumnje da predlagatelj nije imao dobre namjere pišući strategiju zaštite od požara i da nije mislio na opasnost od požara u kojem stradavaju ljudi i priroda, kulturna dobra i da dolazi do narušavanja estetske vrijednosti okoliša. Usklađivanjem propisa RH s direktivom EU još je više doprinijelo značaju zaštite od požara ali i boljoj organiziranosti vatrogastva. Preventivnim i operativnim poslovima zaštite od požara koje provode inspekcijske službe za zaštitu od požara utvrđuju se nepravilnosti odnosno povrede zakona kako bi se otklonile nepravilnosti i što bolje dočekale požarne sezone. Prema prijedlogu ove strategije velika je odgovornost jedinica lokalne i područne samouprave koje su dužne preventivno djelovati na zaštiti od požara. Koristim prigodu kao i većina kolega upozoriti na takve stvari i ovo o čemu je govorio gospodin Hrg u velikom dijelu bih se složio, koji je govorio o javnim vatrogasnim postrojbama i dobrovoljnim vatrogasnim društvima, a ja ću se više bazirati na dobrovoljna vatrogasna društva. U današnjim teškim gospodarskim prilikama, velike nezaposlenosti, a time i smanjena sredstava od poreza na dohodak jedinice lokalne samouprave u Hrvatskoj a posebice na području Splitsko-dalmatinske županije ne mogu izdvajati dovoljno sredstava za normalno funkcioniranje dobrovoljnih vatrogasnih društava. Ta nedostatna sredstva guše zapravo DVD, slabe se općine a time i dobrovoljna vatrogasna društva. U RH djeluje 20 vatrogasnih županijskih zajednica i vatrogasna zajednica Grada Zagreba u kojima je 95 profesionalnih vatrogasnih postrojbi. Iz tabličnog prikaza za cijelu Hrvatsku nije mi logično a o tome sam i danas govorio da jedna od kontinentalnih županija ima 0,7 ljudi na tisuću stanovnika s pedesetak godišnjih intervencija, dok recimo Splitsko-dalmatinska županija ima 0,3 čovjeka na tisuću stanovnika s 3750 godišnjih intervencija. Naravno da ovdje ni u kom slučaju ne želim dijeliti vatrogastvo na kontinentalno i ono u priobalju niti mi je to namjera. I ovo što je govorio gospodin Hrg vatrogasci to jako dobro znaju, oni su solidarni jedni sa drugima i tijekom turističke sezone. Iz kontinentalnog dijela dolazi veliki broj dobrovoljnih vatrogasnih društava i na tome smo im silno zahvalni. No od ovih 3750 godišnjih intervencija 242 su na građevinama, 1510 na otvorenom prostoru, a 85 na plovilima i vozilima i 1913 tehničkih intervencija. U Hrvatskoj ima 1889 dobrovoljnih vatrogasnih društava. Naravno da kontinentalni dio Hrvatske ima veću tradiciju u dobrovoljnim vatrogasnim društvima jer to nisu samo prostori samo za DVD-e već su oni prostori za društvena, kulturna, sportska i bilo koja druga događanja u tim mjestima. Što recimo u Dalmaciji nije slučaj. Tu su društva stara nekih 50-ak godina. U Međimurju primjerice ili u sjeverozapadnom dijelu Hrvatske pojedine tvrtke su imale svoja vatrogasna društva tzv. gospodarska vatrogasna društva ali sigurno i zbog ove gospodarske situacije i potrebnih sredstava za njihovo funkcioniranje i oni se gase. Za napomenuti je recimo da je ove godine bila, odnosno prošle godine 140-ta obljetnica najstarijeg dobrovoljnog vatrogasnog društva u Hrvatskoj društva Hrženica. DVD-i jesu zapravo društva entuzijasta ljudi, ljubitelja prirode, zaštite okoliša, čuvara kulturnih dobara, ljudi koji spašavaju druge ljude, životinje i materijalna dobra. U dijelu Hrvatske o kojem sam već govorio, od Male Subotice, Štrigove, Krištanovca, Savske Vesi, Gardinovca takvu tradiciju polako dobivaju zapravo i dobrovoljna vatrogasna društva na otocima i u Visu, Korčuli, Šolti, Braču, Hvaru, lastovu ali i u dijelu Dalmatinske zagore gdje to nije bila tradicija primjerice u Muču, Lečevici, Vrlici, Sinju, Trilju, Imotskom, Zagvozdu, Zadvarju, Kučićima ili Lovreću. Teško je i ne može se uspoređivati javne vatrogasne postrojbe s dobrovoljnim vatrogasnim društvima zbog profesionalnosti i opreme, i o tome se danas ovdje govorilo. U nedostatku sredstava od jedinica lokalne samouprave dobrovoljno vatrogasna društva zapravo muku muče sa opremom i sa voznim parkom. Većim dijelom su to vozila stara 40 pa i 50 godina koja se teško održavaju a u požarima su nezamjenjiva a to su navalna vozila i posebno apostrofiram u dijelu Dalmacije cisterne. Konfiguracija terena na području Splitsko-dalmatinske županije zapravo dobrovoljnim vatrogasnim društvima dodatno otežava ne samo probleme gašenja već i uništavanja opreme zbog oštrih stijena poglavito za crijeva, odnosno gume na tim vozilima. Što opet dodatno povećava sredstva koja mi nemamo. Članovi tih društava kada sam malo razgovarao nose kombinezone stare i do 10 godina što ne bi smjeli a da ne govorim o čizmama, rukavicama i šljemovima. Vračajući se sa opožarenih mjesta, to sam gledao, članovi dobrovoljnih vatrogasnih društava kada spremaju svoju opremu zapravo improviziraju jer nemaju sredstava. Cijevi kojima, koje su na požarištu se uglavnom uništavaju a oni nemaju sredstava za kupnju novih. Što je za vrijeme sezone požara veliki problem jer morate biti spremni u svakom trenutku a požara imate i po nekoliko dnevno. Zato nije dobro da samo jedinice lokalne samouprave brinu o dobrovoljnim vatrogasnim društvima, ako tako bude njihova će opstojnost sigurno doći u pitanje a to se ne bi trebalo dogoditi. Država bi svakako trebala poticati dobrovoljna vatrogasna društva posebice danas jer nam je turizam jedna od vodećih gospodarskih grana a opasnost od požara se stalno povećava. U zaštiti od požara ali i kod gašenja posebice u Dalmaciji dobrovoljna vatrogasna društva su nezamjenjiva bez obzira na javne i vatrogasne postrojbe. Iz ovog Izvješća za 2012. godinu vatrogasna zajednica u Splitu vidljivo je da je brzom reakcijom dobrovoljnih vatrogasnih društava 95,59 požara pogašeno u roku od 4 sata. Usprkos velikom broju požara zahvaljujući vatrogascima DVD-a u prošlogodišnjoj turističkoj sezoni spašen je veliki broj ugroženih objekata a posebno treba naglasiti činjenicu da su stanovnici i turisti u županji bili potpuno sigurni. Prevencijom prosijecanja šumskih putova, postavljanjem nadzornica za brzu intervenciju u požaru jako se puno postiglo u preventivi i to nisam vidio u ovoj Strategiji što bi trebalo posebno apostrofirati. Postoje još načini kako brzo djelovati, spriječiti požare, o tome smo često pisali i ministarstvu, od dojava na cesti, kažnjavanje nesavjesnih osoba za vrijeme požarne sezone o čemu malo govorimo, bilo da se radi o domaćim ili stranim gostima. DVD-i su svakako nezamjenjivi faktor u zaštiti od požara a time i u zaštiti kako prirodnih, kulturnih i ljudskih potencijala naše države. Zato moramo sigurno pronaći sredstava poštovani zamjeniče ministra bez obzira na gospodarsku krizu, da se DVD-ima osiguraju nužna sredstva za rad jer njihov entuzijazam, požrtvovnost i humanost neće biti dostatni da se sačuvaju i da se razvijaju ako neće imati minimalnu opremu da se suprotstavljaju vatrenim stihijama. Nadam se da ćete i vi u tome pridonijeti. Hvala vam lijepa.
Hvala i vama. Imamo jednu repliku, Nadica Jelaš. Izvolite. Mikrofon kolegice.
Malo mi je neobično što ste vi govorili o stanju vatrogastva posebno dobrovoljnog vatrogastva u Međimurskoj županiji. Tim više mi je neobično što ste potpuno pogrešno izgovarali imena pojedinih naselja. Govorite o tome da dobrovoljna vatrogasna društva u Međimurskoj županiji imaju problema sa nabavkom opreme, dakle, da nemaju dovoljno financijskih sredstava i da su ta, da je ta oprema neadekvatna i pogotovo da je zastarjela. Ja se u samo jednoj mjeri mogu složiti sa time, dakle, dobrovoljna vatrogasna društva u međimurskoj županiji kontinuirano obnavljaju svoju opremu, imamo vrlo, vrlo mnogo slučajeva gdje su nabavljena nova vatrogasna vozila. Dakle, činjenica je da i vatrogastvo kao jedan segment civilnog društva mora nažalost dijeliti sudbinu onoga što u Hrvatskoj ovoga trenutka jest. I nešto vam na kraju moram reći kada već govorite o vatrogastvu u Međimurskoj županiji, da ste kojim slučajem imali priliku iščitati izvještaje posljednjih godina tada biste zamijetili jednu vrlo interesantnu stvar, dakle, naši DVD-i su u sve manjoj mjeri angažirani na gašenju požara. Požara srećom eto u Međimurskoj županiji ima sve manje, a puno su više angažirani u akcijama pomoći, pružanja pomoći u saobraćajnim nesrećama.
Hvala. Imamo odgovor, izvolite kolega Babić.
Pa kolegice Jelaš, moguće je da sam nešto krivo izgovorio ili mi je kriv naglasak. Govorio sam o onim društvima iz Međimurske i Varaždinske županije koji nam dolaze zapravo pomagati tijekom ljeta kada su veliki požari. Koliko znam oni su govorili da se kaže Hrženica ili Gardinovec, ne znam. Moguće je da sam krivo to rekao ali Gardinovec pretpostavljam. Ako je to pogrešno izrečeno ja se ispričavam ili sam pogrešno naglasio to mjesto. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Sljedeća za raspravu Branka Juričev-Martinčev. Izvolite kolegice.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče. Poštovani predstavniče predlagatelja, kolegice i kolege. Pa svaka nacionalna strategija zaslužuje pažnju i posebnu raspravu. Ja bih molila da ipak ova nacionalna strategija zaštite od požara da joj pristupimo puno, puno ozbiljnije nego svima onima do sada, a razumjet ćete s obzirom da ja dolazim iz Šibensko-kninske županije, dolazim iz Vodica i već kroz raspravu se u više navrata spominjala i govorilo se o kornatskoj tragediji. Nažalost evo i danas imamo natpis Kornatska tragedija: na suđenju preslušane dramatične audiosnimke zabilježene za vrijeme stradavanja vatrogasaca. Pilot kaže šaljite sve zračne snage tu na Kornate, kontrola kaže da je poruka odozgo bila nešto drugačija itd. Pa u Nacionalnoj strategiji zaštite od požara za naredno razdoblje fino stoji da treba unaprijediti sustav vatrogastva i redefinirati status. Međutim, to sigurno neće biti moguće u cijelosti napraviti isključivo administrativnim mjerama ako ne bude i financijskih mjera. Dozvolit ćete isto tako da moram izraziti svoju sumnju u ovu i ovako izrađenu nacionalnu strategiju kad znamo da ova ista Vlada koja je predlagatelj ove strategije donoseći proračun za 2013. godinu nije o ovom segmentu društva uopće vodila računa. Naime, kao kapitalne donacije za potporu opremanja dobrovoljnih vatrogasnih društava u Hrvatskoj, a njih ima 1889, predvidjela je visoki iznos, čak 1000 kuna. Ne znam kako to rasporediti na 1889 DVD-a i kakva je to kapitalna donacija. Kad dalje gledamo kako su raspoređena decentralizirana sredstva jako dobro znamo da učitelj u Vodicama i učitelj u Buzetu ili Crikvenici ima isti osobni dohodak, odnosno da su predviđeni isti iznosi. Međutim, kad su u pitanju javne vatrogasne postrojbe to nije tako. Pa tako npr. javna vatrogasna postrojba Vodice koja broji 16 zaposlenika u 2013. dovoljno je milijun i 598 tisuća kuna, dok javna vatrogasna postrojba u Buzetu za 17, znači samo za jednog više će dobiti 2 milijuna i 246 tisuća, što znači u prijevodu 30% više dobiva profesionalni vatrogasac u Buzetu nego onaj u Vodicama. Nisu Vodice najlošiji primjer, imamo mi i javnu vatrogasnu postrojbu Daruvara gdje za 30 vatrogasaca profesionalaca se osigurava 2 milijuna i 630 tisuća kuna. Naime, vatrogasci u Vodicama nisu oštećeni s obzirom da grad izdvaja još milijun kuna dodatno, međutim apelirala bih na predlagatelja, na Vladu, da prilikom slaganja proračuna povedu računa i da ono što je jako bitno da u narednom periodu znači država treba imati isti kriterij za sufinanciranje vatrogasnih djelatnosti u lokalnoj samoupravi. Naravno, ne treba zaboraviti one jedinice lokalne samouprave koje imaju manji proračun, niže kategorije razvijenosti da njima budu također dostupna sredstva za vatrogastvo. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Imamo jednu repliku, Domagoj Hajduković. Izvolite kolega.
Hvala lijepo potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Pa kolegice, slažem se s vama ali tu bih se nadovezao na kolegicu Jelaš. Nažalost, naši vatrogasci kao i svi segmenti društva jednostavno moraju dijeliti sudbinu krize i sudbinu situacije da novaca jednostavno nema. Međutim, vaša me rasprava ponukala da navedem još jedan primjer, jedan primjer stanja na terenu gdje imate situaciju gdje jedan načelnik općine ne želi potvrdit izabranog predsjednika DVD-a mjesta koje je središte općine, u koje gasi taj isti DVD u kojem on isključivo svojom nebrigom je uništio vozilo koje je dobio od države. Dakle mislim da se radi o cisternom vozilu, ali nemojte me držati za riječ. U istom naselju u istoj općini imamo slučaj da je nedavno izgorjela jedna kuća. Dok su došli vatrogasci iz susjednog naselja kuća je izgorjela. Tko je odgovoran, nije načelnik općine koji ne želi financirati, ne želi sudjelovat, ne želi poticati rad vatrogastva. A sigurno se slažemo da u manjim mjestima je itekako bitno imati DVD, ali često dok javne postrojbe dođu i izađu na teren nažalost stvar je nepopravljiva. Eto samo toliko sam želio reći da jedinice lokalne samouprave snose dio odgovornosti, a ne pokazuju se uvijek u najboljem svjetlu nažalost. Hvala.
Hvala i vama. Imamo i odgovor, kolegice Martinčev izvolite.
Slažem se kolega da jedinice lokalne samouprave trebaju snositi dio odgovornosti i tereta, ali ipak morate se i vi složiti, ako je kriza da onda mora kriza zahvatiti jednako sve i kad se raspoređuju sredstva iz državnog proračuna da se ne može dogoditi da vatrogasac u Buzetu dobije 153000 kuna, u istoj vrijeme u Daruvaru 97000 za godišnji osobni dohodak.
Zahvaljujem. Sljedeći za raspravu, Mladen Marelić. Izvolite kolega.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pozdravljam zamjenika ministra, kolegice i kolege. Ova strategija obuhvaća značajne resurse kao ažuriranje planova zaštite od požara, poboljšanje stanja vatrogastva, dežurstva i osmatranja što je kod nad dosta značajno u priobalju jer su tako brdovito da osmatranja su glavni faktični resursi koji se može intervenirat, za brzu intervenciju. Također izgradnja novih protupožarnih puteva, prosjeka koji se treba održavat jer gasit požar na otoku sa borovom šumom di je bor kad bacaš onu šišku po 300, 400 metara nije tako jednostavno kad se nađete u toj šumi nemaš zaleđa, osiguran povrat da pozadi tebe često bukne novi požar ili ostaneš u požaru. Nama se desilo na Korčuli da smo isto imali katastrofu krajem osamdesetih godina di su familije braća … [[Govornik se ne razumije.]] izgorili radi takvih situacija. Tu je jedan problem tih poljskih puteva koji nisu vlasnici države pa ih zaboravljamo. Mislim da sve te protupožarne puteve, poljske puteve sve moramo staviti u funkciju za bolje gašenje. Mi moramo stvarno ovdje moram zahvalit ekipi koja je sigurno u Dalmaciji značajna u gašenju, to su kanaderi, ti piloti koji satima i satima lete u onoj temperaturi koja bude u tim kabinama, u magli, dimu, di su dalekovodi i jako opasna stanja. Mislim svaka čast, treba im stvarno dat njima priznanje za te stvari. Gledamo situaciju kad se pustimo na teret bilo po Francuskoj, Italiji. Imamo stvarno cisterni koje su stare po četrdesetak godina, ali kad se spustu bliže di su brdoviti tereni tu su nova vozila. Nama se dešava obratna situacija. Bar mogu govorit za otoke, dio priobalja da imamo jako stara vozila koja su maltene neupotrebljena. Bilo bi dobro razmislit jer na svima otocima, svima općinama i gradovima imamo vatrogasna dobrovoljna društva. Najbliža javna vatrogasna postrojba kod nas je 150 kilometara. Na ispomoć preko ljeta dolazu postrojbe iz kontinentalnog dijela. Desi se tu više puta da ti ljudi koji dođu na terene, koji su dosta kameniti, neugodni tereni, sasvim drugi način požara koji je da se dođu i oni se sami nađu u neugodnoj situaciji. A u isto vrijeme imamo dosta mladića koji su položili vatrogasne ispite koji se mogu koristiti, to bi sigurno smanjili troškove da se na otocima, sigurno većim otocima formiraju javne vatrogasne postrojbe koje bi obuhvatile te mlade ljude koji preko ljeta i tako nemaju što raditi, a voljni su, uključeni su u vatrogasna društva da se maksimalno uključe jer sigurno bolje poznaju terene nego dosta i nas koji doli živimo, ali nismo u takvoj situaciji da smo često po takvim terenima. Jer mi znamo da se na tima područjima ujutro krene požar u jednom smjeru, da u četiri puta u toku dana se mijenjaju ti požari. Znači, treba bit dobro školovana ekipa da to može kvalitetno odradit i da ne budu ugroženi njihovi životi, a znamo svi da općine i gradovi u manje nemaju sredstava da mogu formirati te javne profesionalne postrojbe. I zato očekujem da će i ova strategija voditi o tome računa i da će se poboljšati stanje na kompletnom našem priobalju kao i kontinentalnom dijelu, jer više-manje svi smo ugroženi, ali moramo priznati da u priobalju imamo dosta više tih požareva, otvorene vatre i gdje ti, vatra se ne može skoro ni gasit ni sa javnim postrojbama osim bez pomoći zračnih snaga. Evo zahvaljujem.
Hvala i vama. I završno u ime predlagatelja zamjenik ministra Evelin Tonković. Izvolite zamjeniče ministra.
Poštovani saborske zastupnice i zastupnici. Zahvaljujem danas na iznesenim opservacijama i primjedbama koje ćemo pri izradi nove zakonske regulative sa dužnom pozornošću razmotriti. Nacionalna strategija zaštite od požara je dokumenat koji ipak određuje dugoročne, sveobuhvatne, općenite ciljeve. Kazali smo smanjenje požara, broja požara, smanjenje broja stradalih osoba, smanjenje materijalne štete i unapređenje sustava vatrogastva i kojeg svakako treba donijeti. Ova strategija ne rješava problem budućeg ustrojstva vatrogastva, statusa vatrogasne zajednice, DUSUZ-a i dobrovoljnih vatrogasnih društava. Ona je zamišljena kao dokumenat koji će usmjeriti i oblikovati sveukupno područje zaštite od požara, preventivu i operativu. I drugo za određeni vremenski period. Ona trasira put kojim trebaju krenuti sveukupne naše aktivnosti, odnosno svih uključenih sustava na zaštiti od požara u Republici Hrvatskoj. U današnjoj raspravi između ostalog iznesene su i primjedbe, odnosno istaknuti problemi u pogledu financiranja vatrogastva, nedovoljno razrađenih planova i provedbenih rokova. Ova kao i druga pitanja koja su se danas provlačila kroz raspravu riješit će se kroz buduću zakonsku regulativu i to donošenjem novih zakona, Zakona o vatrogastvu, zaštiti i spašavanju, Zakona o civilnoj zaštiti, Zakona o zaštiti od požara. Sukladno ovome što sam napred kazao ja bih još jednom istaknuo da je Odbor za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost podržao donošenje Nacionalne strategije zaštite od požara uz zaključak da Vlada RH do konca 2014. godine, a nakon donošenja Zakona o civilnoj zaštiti, Zakona o vatrogastvu, Zakona o zaštiti od požara i Zakona o zaštiti i spašavanju izradi Strategiju zaštite od požara sa planom realizacije. Ovaj proces izrade nove regulative je započet. U daljnjoj fazi, koja će vrlo skoro biti, bit će uključena sva državna tijela, udruge kao i građani te jedinice lokalne uprave i samouprave. Ipak za napomenuti je danas radi javnosti da je i sadašnjom zakonskom regulativom omogućen rad svih sustava zaštite od požara te sigurnost građana i imovine nije ni na koji način ugrožena. Činjenica je da svaki sustav, pa i ovaj u pogledu zaštite od požara, ima prostora da se poboljša i u tom smislu ove danas vaše izrečene primjedbe i prijedlozi pri izradi novih zakonskih rješenja bit će sa dužnom pažnjom razmotrene. Pitanje sigurnosti je pitanje svih građana RH. Kao što su mnogi saborski zastupnici u raspravi istaknuli zaista još jednom treba odati poštovanje svim pripadnicima profesionalnih vatrogasaca, dobrovoljnim vatrogascima kao i svima onima koji su učinili sve da zaštite od požara u svim ovim proteklim godinama i danas budu na odgovarajućoj razini. Hvala.
Hvala i vama zamjeniče ministra. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kad se steknu uvjeti.
Prijedlog nacionalne strategije zaštite od požara za razdoblje od 2013. do 2022. godine. Rasprava o prijedlogu je zaključena. Dajem na glasovanje prijedlog strategije. Molim da se izjasnimo tko je za? Hvala. Ima li netko protiv? Tko je suzdržan? Molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova 78 za, 6 glasa protiv i 30 suzdržanim donesena nacionalna strategija zaštite od požara za razdoblje od 2013. do 2022. godine u tekstu koju je predložio predlagatelj. U skladu sa prijedlogom Odbora za unutrašnju politiku i Nacionalnu sigurnost dajem na glasovanje sljedeći zaključak: "Zadužuje se Vlada Republike Hrvatske da do konca 2014. godine a nakon donošenja Zakona o civilnoj zaštiti, Zakona o vatrogastvu, Zakona zaštite od požara i Zakona o zaštiti i spašavanju izradi Strategiju zaštite od požara s planom realizacije.". Molim da se izjasnimo. Tko je za? Hvala. Tko je protiv? Tko je suzdržan? Hvala. Molim rezultat. Hvala lijepa. Utvrđujem da je većinom glasova 77 za i 35 suzdržanih donesen predloženi zaključak.
Nastavljamo sa - Godišnjim Izvješćem o provedbi Zakona o pravu na pristup informacijama za 2012. godinu; Izvješće je dostavila Agencija za zaštitu osobnih podataka na temelju članka 4. Zakona o pravu na pristup informacijama. Prijedlog akta primili ste poštom. Raspravu su proveli Odbor za informiranje, informatizaciju i medije, Odbor za pravosuđe. Izvješća ste primili na sjednici. Vlada Republike Hrvatske dostavila je mišljenje. S nama je u ime predlagatelja ravnatelj agencije gospodin Dubravko Bilić. Ravnatelju uvodno? Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, uvažene zastupnice i zastupnici srdačno vas pozdravljam u ime Agencije za zaštitu osobnih podataka koja je podnositelj ovoga izvješća. Mi podnosimo Izvješće o provedbi Zakona o pravu na pristup informacijama iako po novom zakonu donesenom u Hrvatskom saboru više nismo nadležni za provođenje ovog zakona, ali ja ću vas ukratko upoznati s našim aktivnostima tijekom protekle godine. Kao agencija uvažili smo sve primjedbe i saborskih zastupnika i odbora o izgledu da tako kažem našeg Izvješća za 2011. godinu i nastojali smo ga sažeti, skratiti i biti koncentriraniji u njemu na stvarne probleme. Izvješće o provedbi zakona dostavilo je 2852 tijela javne vlasti što je povećanje za 7% u odnosu na 2011. godinu i 234% u odnosu na 2010. godinu kada je samo 854 tijela javne vlasti ispunilo svoju zakonsku obvezu. Tijekom 2012. godine agencija je zaprimila 709 predmeta što je povećanje od 127% u odnosu na 2011. godinu. Od ukupno zaprimljenih predmeta bilo je 480 žalbi, a od tih 480 žalbi 161 se odnosila na rješavanje odbijenih zahtjeva na pravu na pristup informacijama, a 319 žalbi ili 66% su bile zbog tzv. "šutnje uprave". U 2012. godini je preneseno u rad 21 žalba iz 2011. godine što znači da je agencija tijekom 2012. godine imala u radu ukupno 501 žalbu iz područja prava na pristup informacijama. Od ukupnog broja žalbi koje su bile na rješavanju agencija je riješila 362 žalbe. Iz navedenog je vidljivo da je agencija riješila 93% više žalbi u odnosu na 2011. godinu. Za pretpostaviti je da se razlozi porasta broja žalbi i ostalih predmeta nalaze u podizanju razine znanja među žaliteljima o njihovim pravima i u radu, odnosno ne postupanju tijela javnih vlasti po zahtjevima za pristup informacijama u zakonskim rokovima. Isto tako konstantan porast broja žalbi, a također i izjavljivanja žalbe od strane istih fizičkih osoba ukazuje i na povjerenje koje stranke u postupcima imaju u radu same agencije. Tijekom 2012. godine žalitelji su pred nadležnim upravnim sudovima pokrenuli 13 upravnih sporova te je agencija izradila 13 odgovora na tužbu što predstavlja 2,7% u odnosu na ukupan broj predmeta i smanjenje je u odnosu na 2011. u kojoj su bila pokrenuta 24 upravna spora protiv naših rješenja ili u tom slučaju 11%. Što samo pokazuje da agencija pažljivo važe sve činjenice prilikom donošenja svojih rješenja. Posebno bih istaknuo da smo se kao agencija uključili i u provedbu određenih europskih projekata, a aktivno sudjelujemo i u suradnji sa nevladinim udrugama i predstavništvima drugih zemalja u Hrvatskoj koje pomažu podizanje svijesti hrvatskih građana o pravu na pristup informacijama. U tom segmentu uspjeli smo odraditi veliki broj edukacija i kroz naše programe prošlo je više od tisuću službenika za informiranje i predstavnika nevladinih udruga što smatramo zapravo dobrim putem u podizanju svijesti ne samo žalitelja nego i onih koji moraju rješavati žalbe hrvatskih građana, odnosno drugih žalitelja. Agencija je također sudjelovala i u edukaciji službenika za informiranje Vlade RH i vladinih ureda i ministarstava što smatramo zapravo dobrim putem u smanjenju broja žalbi. Posebno bih se zahvalio ovim putem i Hrvatskoj gospodarskoj komori koja nam je omogućila da besplatno koristimo njihove resurse jer agencija konstantno muku muči sa financijama. S obzirom da je ovo zadnja godina u kojoj agencija se brine o ovome ustavnom pravu hrvatskih građana, ja bih samo ukratko rezimirao ove dvije godine gdje možemo zaključiti da su vidljivi rezultati poboljšanja zakonodavnog okvira, pristupa informacijama. Građani i ostali korisnici prava na informaciju koristili su institut prava na pristup informacija češće nego prethodnih godina što je sa aspekta ljudskih prava pozitivno i ohrabrujuće. S druge strane činjenica većeg broja žalbi osobito zbog tzv. šutnje uprave ukazuje da tijela javne vlasti moraju uložiti dodatne napore kako bi se zahtjevi za pristup informacijama rješavali u zakonskim rokovima i kako bi što uspješnije donosili odluke prilikom rješavanja zahtjeva, rukovodeći se načelom da je dostupnost informacija pravilo, a da je uskrata informacija izuzetak koji se mora koristiti u skladu sa zakonskim ograničenjima. Bez obzira na nedostatak financijskih sredstava agencija je uz pomoć EU odnosno komisije i različitih bilateralnih projekata te suradnje s drugim institucijama osobito s nevladinim udrugama uspjela održati niz edukacija za službenike za informiranje ali i za predstavnike udruga. Agencija je pomoću financijskih sredstava iz projekata izradila i dosta promotivnih materijala koje smo uz pomoć nevladinih udruga dijelili na edukacijama svim zainteresiranim. Također financiran iz projekta izrađen je i promotivni spot koji je emitiran na HRT-u kojim smo dodatno podigli svijest hrvatskih građana. Ja bih samo na kraju zaželi svu sreću i potporu novom povjereniku u njegovom radu, a agencija će mu u svakom slučaju pružiti punu potporu jer ćemo zajedno surađivati i dalje. Zahvaljujem.
Hvala i vama. Da li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Izvolite kolega Vukšić, ispred Odbora za informiranje, informatizaciju i medije.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani kolega Biliću, kolegice i kolege. Vrlo kratko, danas je Odbor za informiranje, informatizaciju i medije raspravljao o Izvješću o provedbi Zakona o pravu na pristup informacijama za 2012.i ovo sve što je kolega Bilić rekao u nekoliko rasprava je spomenuto i vrlo je važno to što je jedna od rijetkih odluka koja je donešena jednoglasno s 10 glasova za. Toliko.
Hvala. Otvaram raspravu. U ime Kluba zastupnika Hrvatskih laburista Branko Vukšić. Izvolite kolega.
Hvala vam lijepa još jedanput. Pa najmanje zapravo zamjerki treba dati ovom izvješću koje je vrlo konstruktivno, sasvim sigurno da nekoliko ljudi koji bi radilo to izvješće bi na različite načine možda bi i neku drugu metodologiju odabrali, međutim samo izvješće je po meni vrlo korektno, ono je informativno, nije kao što je kolega Kregar napomenuo u raspravi na odboru nije sveobuhvatno odnosno nije toliko široko kao što je bilo nekad, ali ima više konkretnih informacija nego što su bila prijašnja izvješća koja su bila općenita izvješća. Sasvim sigurno da smo čuli tisuću puta u životu da onaj tko vlada informacijama zapravo vlada svijetom. Informacija je roba broj 1 najkonkurentnija roba u svijetu. I isto tako pravo na pristup informacijama je jedno od temeljnih ljudskih prava. Recimo počeli smo shvaćati da je pravo na informacije gotovo ravnopravno pravu na rad s tim da bih se usudio ustvrditi da to pravo na informacije koje je jako važno vrlo malo građani koriste. Koje su demokratske države u svijetu? Sasvim sigurno da one države koje građanima daju informacije bez zapreka. Znači one države su demokratskije koje građanima nude informacije, a ne taje te informacije. One su države demokratskije koje educiraju građane kako bi se lakše živjeli kako bi se lakše zapošljavali i kako bi im svakodnevnica bila jednostavnija. Usprkos svemu tome pravo na pristup informacijama je jedno od novih prava za koje mnogi građani ne znaju, a naročito ne znaju u RH za to pravo. Iako se u odnosu na 2011.godinu broj žalbi građana na tijela vlasti koje ne postupaju prema Ustavu i zakonu udvostručio čak i više od toga, o pravu na pristup informacijama tek se počinje u Hrvatskoj stidljivo razgovarati. Jedan od velikih problema koji je uočen na samom početku ovog izvješća je taj što Vlada ne donosi do dana današnjega iako je to bila dužna, popis tijela javne vlasti. Što su tijela javne vlasti? tijela koja su dužna na zahtjev građana ili novinara davati informacije koje nisu tajna. Kako nemamo precizno, znači popis tijela javne vlasti pomogao nam je Upravni sud Republike Hrvatske kao što stoji u ovom Izvješću. Upravni sud Hrvatske dao je tumačenje u jednoj presudi da su tijela javne vlasti i trgovačka društva koja su osnovana i pod sredstvom drugih tijela javne vlasti. A u drugoj pak presudi Upravni sud kaže da je sportska udruga također tijelo javne vlasti. Zbog čega? Zato jer su sportske djelatnosti kaže se u presudi od interesa Republike Hrvatske. Zato što ona su tijela pod, javne vlasti pod uvjetom da se djelomično ili u cijelosti financiraju iz lokalnog i državnog proračuna. Znači njih određuje zapravo da su tijela javne vlasti javni novac, što je meni se čini vrlo logično. Agencija za zaštitu osobnih podataka koja više neće podnositi ovo izvješće jer ono postaje prema izmjenama zakona zadaća povjerenika za pravo na pristup informacijama, utvrdila je minimalni broj tijela javne vlasti, njih je negdje oko 5430. Prema rečenim presudama Upravnoga suda broj tijela javne vlasti je kudikamo veći. Ja apeliram s ovog mjesta da Vlada ono što je dužna prema zakonu, napravi popis tijela javne vlasti, naročito vodeći se odlukama Upravnoga suda. No, čak i ona tijela javne vlasti koja su … [[Govornik se ne razumije.]] tijela javne vlasti ne smatraju shodnih pridržavati se zakona koje smo donijeli ovdje u Hrvatskom saboru. Pa kada govorimo često da su zakoni mrtvo slovo na papiru, ovaj zakon to potvrđuje. Od 5430 tijela javne vlasti samo negdje oko 50%, nešto više od 50% je podnijelo izvješće o provedbi Zakona o pravu na pristup informacijama. To je istina povećanje za 7% u odnosu na 2011. a čak za 234% u odnosu na 2010. godinu. Ali sasvim sigurno da ne zadovoljava u potpunosti, ne u potpunosti, samo djelomično zadovoljava zakonske okvire. Recimo, jedino što raduje to da je, da su zaprimljeni zahtjevi za pristup informacijama 2004. godine ih je bilo 19600 znači nešto manje od 20000 a 2012. je bilo više od 53000, to znači da su građani počeli spoznavati na što imaju prava, za što im služe tijela javne vlasti i da se sve češće služe informacijama koje mogu olakšati svakodnevnicu. Međutim, naglašavam na kraju da kada daleko više od polovine tijela javne vlasti ne smatra, ne smatraju da je potrebno poštivati zakon, možemo govoriti o bezakonju. O državi koja ne poštuje vlastite zakone i o državi koja ne provodi sankcije nad onima koji ne poštuju zakone koje je donio ovaj Visoki dom. Znači i Zakon o pravu na pristup informacijama je polovično mrtvo slovo na papiru i rekli smo da se samo pola tijela javne vlasti drže toga. Zato je čak i ponekad neumjesno kada si tepamo da smo pravna država. Hvala.
Hvala i vama. U ime Kluba zastupnika SDP-a Josip Kregar. Izvolite kolega.
Zahvaljujem se predsjedavajući, dame i gospodo, gospodine Bilić. Ja ću odmah na početku reći ovo izvješće treba i usvojiti ali i pročitati sa dužnim obzirom i pažnjom. Naime, ono što je u ovom izvješću sasvim jasno i gospodin Bilić je istaknuo je činjenica da je u međuvremenu dok se ovdje izvještava o promjenama mi smo izmijenili zakonodavstvo, izmijenile su se okolnosti u kojima se zapravo izvještava o pristupnosti informacijama. Ne mislim ja pri tome samo na izmjene zakona, ona najvažnija okolnost koja je izmijenjena je činjenica da smo promjenom Ustava ovo pravo dignuli na razinu Ustavnog prava. Molim i u novinama piše … [[Govornik se ne razumije.]] to nije ljudsko pravo, ali je Ustavno pravo. To je važna stvar. Jer će biti možda mogućih spojeva, ne samo na upravnom već i na Ustavnom sudu. I još jednu stvar da odmah naglasim i istaknem, ovdje se ne radi niti o pravu kojem samo pravo građana da traže informaciju koja ih zanima a koja nije zaštićena, ovdje se radi o obavezi drukčijeg načina političkog odlučivanja i djelovanja države, otvorenoj vlasti. Dakle, ne radi se samo o tome da ja imam pravo tražiti nego postoji i obaveza državnih i javnih tijela da unaprijed i bez ikakvog zahtjeva omoguće … [[Govornik se ne razumije.]] dostupnost svih onih podataka kojima raspolažu, svih onih odluka, obrazloženja koja su donijeta. … [[Govornik se ne razumije.]] što je novo je da se takva filozofija i pristup organizaciji i djelovanju tijela javne vlasti vođenja države proširila kao globalni svjetski pokret. Skoro da nema više države u kojoj nije izmijenjeno to zakonodavstvo uzgred da kažem naš zakon je jedan od najpopularnijih trenutno na tim mrežama. A inače postoje izvrsne mreže … info ili Freedom of information na kojim doista se može dobiti strahovito puno znanja i podataka koji bi izbjegli ove nesporazume. Ali dozvolite da se fokusiram na izvješće, ne samo na značaj izvješća. Prije svega, u ovom izvješću treba jednu stvar odmah primijetiti, gospodin Vukšić je na to upozoravao, a to je činjenica da kod donošenja zakona 2004. godine smo dobivali upozorenja, štoviše to je bilo jedno od glavnih stvari, da će poplava takvih zahtjeva ukočiti rad javnih tijela i da će se ona baviti samo tim zahtjevima. Ali ako 2004. uzmemo kao baznu godinu sto indeks onda već 2008. godine smo imali samo 13% od tog broja zahtjeva. Dakle nakon prvog razdoblja velike zainteresiranosti došlo je do izvjesnog opadanja, da bi se situacija popravila u posljednje dvije godine kad je indeks 261 i 273. Dakle u posljednje dvije godine imamo veliki skok tih zahtjeva. To nije samo vraćanje povjerenja, to je veliko jačanje očekivanja od toga kakva će bit otvorenost tijela javne vlasti. Naravno, sve se to može dvostruko tumačiti kao što ste rekli kao upozorenje, ali ujedno i kao šansa da eto probudio se građanski aktivizam. Ali isto kad pogledamo žalbe onda ćemo vidjeti da broj žalbi također raste i to da je upravo u posljednje dvije godine porast vrlo značajan. Ali to znači može se interpretirati kao zapravo jedna pogrešna praksa, loše stanje koje postoji može se interpretirati kao jaki napredak. Ja sam sklon ova dva podatka uzeti i tumačiti zajedno, a to je činjenica da se nalazimo samo na početku jednog dugačkog procesa otvaranja javne vlasti koji započinje skandalima, ali koji započinje i shvaćanjem, sviješću o tome da država se treba voditi u interesu naroda odluke donositi javno, a i tijela javne vlasti nisu javna zbog toga samo što su otvorena nego i odgovorna. Dozvolite da idem dalje po izvješću. Ja sam izrazio svoje nezadovoljstvo metodologijom zbog toga što postoje druga paralelna izvješća koja su se ranije radila uz ranija izvješća o primjeni tog zakona koja su bila metodološki savršenija i bolja. Davali su bolji uvid u to što se događa. Ovako po ovoj metodologiji jest da ćemo mi znati koliko je recimo Crveni križ podnio vama izvješće, ali to je potpuno nerelevantan podatak jer ono što je relevantno je li se mi usudimo pitati npr. na koji način se troše sredstva. Evo vi ste otvorili u sportskim klubovima ili slično, mi u tome nismo imali dovoljno uspjeha. Ja se nadam da će povjerenik jer je ta institucija i odabrana zbog toga što je situacija poput opisane, biti i osoba koja ima dovoljno dinamizma da pokrene i promijene takve metodologije. Posebno upozoravam na činjenicu da je ovo izvješće ponovno i svaki puta isto ukazalo na veću zatvorenost tijela lokalne samouprave, lokalne vlasti u odnosu na ministarstva. To je jednim dijelom razumljivo zbog toga što ministarstva imaju bolji profesionalnu službu, ali pokazuje i to da vjerojatno postoji veliki stupanja nezadovoljstva, zatvorenosti tijela javne vlasti na lokalnoj razini. Zaključno, komentirat ću još neke stvari. Zašto se ovdje mora ponovo otvarati pitanje trgovačkih društava u javnom vlasništvu i njihove javnosti i otvorenosti. Ja razumijem kad se radi o tržišnom natjecanju da postoji pojam poslovne tajne na koju se skoro uvijek takvi etniteti pozivaju. Ali činjenica je da prevagu ima ono što u ovom slučaju zovemo naša želja i potreba da znamo šta se dešava i kako se koriste javna sredstva. Ne može biti niti cenzure niti zabrane za pitanje zašto i gdje se troše sredstva i novci. Ono što smo uveli u novi zakon, a to je test javnog interesa i test razmjernosti, je jedna od velikih stvari, velikih napredaka koji se u međunarodnoj zajednici pažljivo prati. Tu će biti ponovo potrebno dokazivati mogućnosti da jedno takvo zakonsko rješenje dovede do promjene logike djelovanja nekih službi koje su do sada bile i pretjerano zatvorene, osobito u pitanjima trošenja sredstava i upotrebe javnog novca. Ja ću komentirati još dvije stvari. Jedno je jedan izvjestan stupanj, ja ću to nazvati diletantizma ili neobrazovanosti o tom pitanju koji se ne rješava samo ad hoc …. Upravo je nevjerojatno da mi nismo u tih 10 godina uspjeli stvoriti jedan fond znanja raširen među svima koji se bave recimo državom, pravom ili upravom u kojem bi pitanje dostupnosti informacija bilo u svom pravom kontekstu otvorenosti i djelovanja, a ne subjektivnog zahtjeva ljudi da dobiju informaciju. To na neki način ta potreba, želja za povećanom stručnošću ogleda se i u vašim zaključcima. Ja sam nekoliko puta govorio o potrebi da ovakva izvješća imaju jedan kritički stav, kritika ovdje ne znači da će se iznosit ono što ne valja i što je naličje djelovanja nego da se ukaže na to koje poteškoće, ali i koje mogućnosti postoje. Nisam sasvim zadovoljan onim što sam pročitao ovdje o edukaciji jer je pitanje doista kako uz sve te pokušaje koje možemo smatrati velikim naporom, nemamo rezultate kakve bismo očekivali. Ovdje je potrebno nešto više, a tu mediji onda igraju iznimno jaku ulogu, a to je da se proširi i znanje o tome ne samo koja prava, nego koji standardi prava postoje na ovom području. Nije standard prava recimo da se ne može dobiti podatak o putnim troškovima dužnosnika ili njegovim satovima ako se sjeti. Ne može biti tajni podatak kolika su troškova recimo za vozila ili gorivo jer sve se to plaća iz državnog proračuna, o tome mi odlučujemo i o tome imamo pravo znati ne samo pravo nego i dužnost da oni koji to rade omoguće da bez velikog troška i velike muke svatko do toga dođe. I zadnje u ovom što ste vi kazali normalno je da se možete požaliti da nedostatak ljudi i nedostatak sredstava, pa upravo i je to situacija u kojoj staro više ne funkcionira, a novo još nije nastalo, ali želim upozoriti i želim se pohvaliti jer spadamo u istu kategoriju ovdje da smo donijeli jedan moderan zakon koji daje obećanje da će buduća izvješća biti kritički intonirana, ali bolji opis situacije. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Sljedeći je u ime kluba SDSS-a Mile Horvat. Izvolite kolega.
Zahvaljujem se gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Godišnje izvješće o provedbi Zakona o pravu na pristup informacijama za 2012. godinu ću u svakom slučaju i ja kao i moji prethodnici u ime našeg kluba prihvatiti, prihvatiti iz dva osnovna razloga ako se ono pravilno iščita i izanalizira izvješće je vrlo dobro urađeno, statistički vrlo opremljeno a mogu reći i u nekim dijelovima vrlo kritički. Dakle, jedan vrlo kvalitetan kritički osvrt na realizaciju jednog projekta koji se zove pravo na pristup informacijama. Dakle, iz ovog vašeg izvještaja se vide mi zaključujemo dvije stvari. Prvo da smo bili potpuno u pravu kada smo prije nekog vremena pristupili donošenju kvalitetnijeg zakonskog rješenja koje bi trebalo na kvalitetniji način da regulira sam pristup informacijama. Tada su se vodile razne rasprave. Svi smo mi tad ukazivali i na potrebu da pristup informacijama, dakle pristup informacijama za sve nas bila i strateška stvar. To je, informacije su kapital za sve nas. Osim toga, to je kategorija temeljnih ljudskih sloboda regulisana i člankom 38. našeg Ustava itd. itd. Dakle, vi ste sa ovom analizom nama ukazali na niz problema koji su se uočili u dosadašnjoj praksi i koje moramo vrlo ozbiljno akceptirati ukoliko želimo da ovaj projekat sa novim zakonskim rješenjem u životu saživi kako treba. Dakle, vi ste u jednom dijelu svog izvještaja rekli da su problemi u provođenju toga zakona u vašem periodu prije svega u tome što još uvijek nije jasno tko su tijela javnih ovlasti, pa ste tamo nabrojali da su to trgovačka društva, športske udruge itd. Mi mislimo da je to osnovna stvar za provođenje, dakle to je osnov za provođenje, kvalitetno provođenje ovog zakona jer se mora znati tko je legitimiran da daje određenu vrstu informacija. Istina vi ste tu i rekli, dakle da bi netko bio tijelo javne ovlasti da se mora kumulativno, moraju se kumulativno ispuniti dva osnovna elementa, a to je da ih, da se oni utvrde da se i njihovi programi utvrde kao programi od javnog interesa i da se bar jednim dijelom financiraju iz javnih proračuna da li iz proračuna države ili iz proračuna regionalne ili lokalne samouprave što je sasma logična stvar i za nas potpuno prihvatljivo. Očito da to mnogi ni do danas nisu prihvatili kao bitnu činjenicu. Niti građani po ovom današnjem izvještaju još uvijek ne doživljavaju tijela javne ovlasti kao adresu kojima se trebaju javljati za dobijanje određenih informacija. Postavlja se pitanje da li se u ovom slučaju radi o potpunoj neinformiranosti građana ili se radi o određenom manjku javnog povjerenja u vrstu informacija koje bi takva tijela trebala dati. Ali to je opet jedna druga vrsta rasprave. Isto ste tako rekli u svom izvještaju da i udruge koje ispunjavaju uvjete iz ove definicije tijela javnih ovlasti nisu dostavile izvještaje, svoje izvještaje o provođenju zakonskih obaveza, pa se jasno postavlja pitanje kako smo se to tako šlampavo, neodgovorno mogli do sada ponašati, pa da ne izvršavamo svoje zakonom propisane obaveze ili je u pitanju nedostatak nekakve sankcije koja bi sankcionirala takva nedozvoljena ponašanja. Rekli ste da tijela javnih ovlasti moraju osigurati službenika za informiranje. Oni također moraju upoznati javnost sa podacima o tom službeniku što je isto tako sasma logično. Dakle, to je konkretna adresa na koju se ljudi moraju javljati. Pitanje je da li je do danas i tko i u kolikoj mjeri je ispunio tu svoju obavezu. Dakle, da li je definirao unutar svojih službi posebne službenike koji će se baviti samo time. Ja sam prije koji dan u jednom razgovoru dobio čak i jednu interesantnu informaciju gdje čovjek kaže pa ne pada mi na pamet da, imam posebnog čovjeka koji će se baviti samo takvim stvarima. Prema tome, to nije dobar odnos prema ovom projektu o kome danas govorimo. Agencija po vašem izvješću ima i proceduralnih problema u radu. Tijela javnih ovlasti nisu kooperativna u dostavljanju spisa i žalbi Agenciji u ovom vašem periodu. Isto tako se ne poštuju i propisani rokovi. Upućuju, vi ste im upućivali po nekoliko požurnica. Neopravdano, dakle to je dovodilo do neopravdanog razvlačenja postupka. U svakom slučaju se ovdje radilo o šteti koja je pričinjena građanima tim razvlačenjem postupaka. Dakle, ni ta stvar u prethodnom periodu nije bila sankcionirana. Pitanje je da li je uopće bio postojao model sankcioniranja za takvo ponašanje? Isto tako ste rekli da je agencija izvijestila Vladu RH kako u provođenju zakona ima poteškoća u radu sa ministarstvima i to zbog nepostupanja po konkretnim rješenjima agencije. Ovdje ste čak apostrofirali i posebno Ministarstvo poljoprivrede, zatim Ministarstvo pravosuđa, mislim da se radi o Ministarstvu pomorstva itd. Postavlja se sasma jedno normalno pitanje kako je moguće da ministarstva mogu da ne postupaju po određenim zahtjevima u određenim rokovima? Naravno kako je moguće pa da čak i Ministarstvo pravosuđa ne postupa po vašem zahtjevu, odnosno prema svojim zakonskim obavezama iako im je prva briga provođenje zakonitosti sustava? I najvažnije, vi ste ovdje rekli ovo što je najzabrinjavajuće to je tzv. šutnja administracije kao veliki problem. Šutnja administracije u upravi je najopasnija bolest efikasne administracije jer je to znak prije svega da administracija ne rješava predmete u zakonom propisanim rokovima ili ih uopće ne rješava pa se onda nađe ona čarobna formula ukoliko nije odgovoreno smatra se da je prihvaćeno. Takav oblik funkcioniranja državne administracije je u svakom slučaju neprihvatljiv. Vi ste ovdje čak rekli da u slučaju šutnje administracije ste morali čak podnositi i optužne prijedloge protiv određenih tijela javnih ovlasti. Činjenica da su ta tijela bila upoznata sa svojim obavezama jer su agencije dvije godine unazad vršile edukaciju i posebno upozoravale, odnosno komunicirale sa tim tijelima javnih ovlasti. Dakle, iz ovih vaših izvještaja vidljivo je da je progresija u interesu građana za dobivanje informacija stalna. Ukupan broj zaprimljenih zahtjeva prema onom što ste ovdje rekli za pristup informacijama 2004. je iznosi 19 600 takvih zahtjeva dok je 2012. to 53 520 takvih zahtjeva. Dakle, ovo je samo na tragu onog što želimo reći, a to je da dolazi do određenog pozitivnog kretanja, odnosno osvješćenja naroda u smislu ljudi i građana, u smislu potrebe za dobivanjem određenih informacija, za dostupnost javnosti određenim informacijama. I upravo je to na tragu ovoga, dakle bili smo u pravu kad smo prije nekog vremena donijeli izmjene zakona kad smo tvrdili da se novo zakonsko rješenje da će biti poboljšan prethodni tekst. Novina, povjerenik o kojem je bilo puno govora kao osnovni alat za provođenje ovog zakona se očito pokazuje kao potreba da bude i savjetodavno tijelo da ima i nadzornu ulogu, da ima inspekcijski nadzor i da ima prekršajne ovlasti. Ovo što ste vi sad naveli u vašem izvještaju, dakle ove negativnosti i pojave koje su na neki način i sprječavale provođenje zakona u vašem periodu u svakom slučaju treba da se otklone kroz ovaj novi zakonski tekst. Mislimo da će i uvođenjem određenih jačih prekršajnih odredbi sa visokim kaznama za uskraćivanje informacija pridonijeti tome da se ovaj zakon i cijeli projekt dostupnosti kvalitetnim informacijama provede onako kao što je to zakonodavac i zamislio i kao što postoje određene društvene potrebe. U svakom slučaju ćemo ovaj izvještaj prihvatiti. Hvala vam puno.
Hvala i vama. Sljedeći je u ime Kluba zastupnika HNS-a Boris Blažeković. Izvolite kolega.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, gospodine Bilić. Klub HNS-a prihvaća Izvješće o provedbi Zakona o pravu na pristup informacijama za 2012. godinu koje je podnijela Agencija za zaštitu osobnih podataka. Pravo na pristup informacijama jest pravo koje je ustanovljeno razvojem uređenja demokratskih država i regulira se posebnim zakonom pa se Hrvatska svrstava u taj red. U nekim državama među kojima je i Hrvatska pravo na pristup informacijama je i ustavno pravo. Pored Hrvatskog ustava pravo na pristup informacijama štićeno je i Europskom konvencijom o ljudskim pravima i temeljnim slobodama. Izvješće o provedbi Zakona o pravu na pristup informacijama za 2012. godinu podnosi Agencija za zaštitu osobnih podataka kao neovisno tijelo koje ima nadležnost zaštite prava na pristup informacijama u žalbenim postupcima u predmetima ostvarivanja prava na pristup informacijama i nadzora nad provedbom navedenog zakona. Izmjenama i dopunama zakona te zakonskom odredbom iz 2011. godine da Agencija za zaštitu osobnih podataka preuzme nadzor za provedbom Zakona o pravu na pristup informacijama učinjen je kvalitativni iskorak u tom osnovnom ljudskom pravu. Izmjenom i dopunom Zakona o pravu na pristup informacijama iz ove godine uz ostala poboljšanja uvedena je institucija povjerenika za provođenja Zakona o pravu na pristup informacijama. Temeljem zakona svaka fizička osoba i svaka pravna osoba korisnik je prava na informaciju i ima pravo dobiti i zatražiti informacije. Korisnici – građani, poduzeća, udruge civilnog društva mogu zatražiti bilo koju informaciju koju posjeduju, kojom raspolaže ili koja nadzire tijelo javne vlasti. U pravilu sve su informacije tijela javnih vlasti javno dobro i svima moraju biti dostupne. Tijela javne vlasti obvezna su redovito objavljivati informacije kada za to ne postoji poseban zahtjev. Pristup informacijama može se ograničiti samo u izuzetnim slučajevima i to u slučajevima i na način propisan zakonom u obvezu objašnjenja trajanja roka ograničenja na prava na pristup informacijama. Sredstvom javnog interesa i proporcionalnosti može se suspendirati zakonom propisanu uskratu na javno objavljivanje informacija ukoliko test ustanovi da postoji važan javni interes da se informacija objavi. Temeljem izvješća o kojem raspravljamo vidljivo je da određena tijela javne vlasti još nisu ili razumjela ili nisu prihvatila ili nisu ekipirana za provedbu Zakona o pravu na pristup informacijama. To su podaci koji ukazuju na aktualne probleme u provedbi Zakona o pravu na pristup informacijama. Između ostalog, postoje primjedbe da je dobivanje osjetljivih, kompliciranijih informacija i dalje preduga i presložena procedura. To može dodatno ugroziti ljudska prava građana. Znatan je broj porasta zahtjeva informacijama u 2011. i 2012. godini u odnosu na prethodne godine. Tako na primjer 2010. je bilo 12340 zahtjeva, a 2012. 53521 zahtjev. To ukazuje na poboljšanje zakonskog okvira, o porastu interesa korisnika informacija i svakako bolje informiranosti korisnika o mogućnosti pristupu informacijama tijela javne vlasti korisnicima informacija. No, bez obzira na navedeni znatan porast zahtjeva čitajući predmetno izvješće dolazi do zaključka da na žalost još uvijek građani i ostali korisnici prava na informacije nisu cjelovito upoznati sa svojim ustavnim pravom. Još je puno znakovitije da niti tijela javne vlasti nisu dovoljno upoznata sa svojim obvezama iz Zakona o pravu na pristup informacijama. Mi u HNS-u podržavamo iskazanu želju, a smatramo to i budućom obavezom kako je potrebno uložiti dodatne napore u informiranju, obrazovanju kako samih građana i ostalih korisnika prava na informaciju tako i na dodatno informiranje i obrazovanje tijela javne vlasti u njihovim obvezama objavljivanja i davanja informacija. Novim Zakonom o pravu na pristup informacijama sva su tijela javne vlasti dužna surađivati sa povjerenikom za provedbu Zakona o pravu na pristup informacijama, tj. sa Agencijom za zaštitu osobnih podataka, te je time i samoj Agenciji omogućen učinkovitiji rad, a građanima, ostalim subjektima njihov Ustavom zagarantirano ljudsko pravo. Iz izvješća je vidljivo da je neophodno dodatno kadrovsko ekipiranje agencije kako bi ispunila svoju svrhu neovisnog tijela za zaštitu prava na pristup informacijama, a u ovom izvješću se još ne vide efekti zakonskog rješenja postavljanja neovisnog tijela povjerenika za provedbu Zakona o pravu i pristup informacijama još nije izabran. Jedan od stvarnih efekata iz konzumacije provedba Zakona o pravu na pristup informacijama treba biti i jest suzbijanje korupcije. Najveće zlo jedne države je korupcija. Korupcija razara gospodarstvo, stvara izokrenute vrijednosti, gura na površinu ljude, događaje i pojave koje simboliziraju kvazi uspjeh, a radi se o nesposobnim prevarantima i kradljivcima, te o razarajućim pojavama u društvu koje promoviraju neisplativost poštenog života, sustavnog osobnog obrazovanja, poštenog rada i poštenog poduzetništva. Korupcija nastaje i može nastati isključivo u državi, u državnim institucijama i poduzećima vezanim uz državu. Tu su pojavu da bi opstojali u krajnjem slučaju i preživjeli naprosto prisiljeni prihvatiti i brojni pojedinci i poduzetnici svih vrsta djelatnosti. Pravo na pristupi i informaciju jest jedan od alata za suzbijanje tog razarajućeg zla. Stvarna vrijednost prava na pristup informacijama jest odgovorna vlast spram onih zbog kojih postoji – građana i građanki. Svaka vlat obavlja poslove koje su joj povjerili građani. Svaka institucija i svaka uprava služe građanima. I zato sve što se tretira iz proračuna, sva poduzeća te sve što kao uslugu u državnim službama i institucijama i udrugama plaćaju porezni obveznici odnosno građanke i građani mora biti izloženo ispitivanju, propitivanju, procjenama i ocjenama. Još i više, današnje moderno vođenje države treba biti u potpunosti otvoreno prema javnosti i prema građanima. Današnja moderna država treba što više vlast demistificirati kao tamo neku nedodirljivu. Svaka moderna vlast želi koliko god je moguće uključiti građane u upravljanje odnosno u odlučivanje i donošenje zakona i propisa. Zbog toga svaka suvremena država potiče snažan razvoj civilnog društva koje sve više participira u svim procesima u državi i društvu. Suvremeno vođenje države jest otvorena država koja od svojih građana očekuje, omogućava im da i nakon izbora sudjeluje u svim procesima, da i nakon izbora propituju one za koje jesu ili nisu glasali. Suvremeno vođenje države omogućava svojim građanima da neposredno i posredno participacijom pomažu u razvoju i unapređenju cjelokupnog društva. U tome se građani moraju osjećati ugodno i moraju osjetiti da su sve državne institucije njihove institucije, da imaju puno pravo tražiti i zahtijevati od onih koji su trenutno na vlasti da vode njihovu državu s povećanom pažnjom, posebnom brigom, te da brinu za institucije i upravljanje procesima u državi i društvu. Jedan od alata koji omogućuje propitivanje, ali i ispravnu participaciju u Vladi i državnih institucija jest i Zakon o pravu na pristup informacijama. Godišnje izvješće o provedbi Zakona o pravu na pristup informacijama važan je dio procesa demokracije, demokratizacije u društvu. Sabor kao najviše predstavničko i političko tijelo Republike Hrvatske ima pravo i obvezu znati i upozoravati na sve propuste i anomalije, a posebno u segmentima ugroze ljudskih prava i građanskih sloboda. To je i cilj svih izvješća, pa tako i Godišnjeg izvješća o provedbi Zakona o pravu na pristup informacijama. Hvala.
Hvala i vama. U ime Kluba zastupnika HDZ-a Sunčana Glavak. Izvolite kolegice.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, poštovani ravnatelju, kolegice i kolege. Pred nama je Izvješće Agencije za zaštitu osobnih podataka. Čuli smo već tijela koje je bilo do sada nadležno za provedbu Zakona o pravu na pristup informacijama, zakona koji je za cilj imao i imat će, omogućiti i osigurati ostvarivanje Ustavom zajamčenog prava na pristup informacijama, kao i prava na ponovnu uporabu istim fizičkim i pravnim osobama putem otvorenosti i javnosti djelovanja tijela javne vlasti. Više puta smo danas čuli sloboda informiranja kao i pravo na dostupnost informacija koje posjeduju tijela javne vlasti jedno je od temeljnih ljudskih prava koja osim Ustavom Republike Hrvatske propisuju i Europska konvencija o ljudskim pravima i temeljnim slobodama, Konvencija o pristupu informacijama i mnogi drugi međunarodni ugovori. Sukladno odredbama zakona Agencija za zaštitu osobnih podataka utvrdila je da su Izvješće o provedbi zakona dužno je dostaviti minimalno 5432 pravne osobe čime je i krug obveznika proširen. Potrebno je naglasiti kako je provedbom zakona uočeno kako iz zakonske definicije prema kojoj su tijela javne vlasti i pravne osobe čiji su programi ili čije je djelovanje zakonom utvrđeno kao javni interes te se u cijelosti ili djelomično financiraju iz državnog proračuna ili iz proračuna lokalnih jedinica daleko veći od tog broja uključujući mnogobrojne udruge. Iz izvješća nažalost doznajemo kako iste koje ispunjavaju uvjete i za ove zakonske definicije nisu dostavile Izvješće o provedbi zakona tako da danas zapravo ne možemo sa sigurnošću tvrditi jesu li u svom radu bile otvorene i transparentne, a to je ono što bi ovaj zakon između ostalog trebao omogućiti. Također, iz izvješća doznajemo kako je navedenu zakonsku obvezu izvršilo tek preko 2800 tijela javne vlasti što je u odnosu na godinu dana ranije povećanje za nekih 7% kada je istu izvršilo manje od 50% tijela javne vlasti ili 49%. Porast broja zahtjeva na pravo na pristup informacijama u 2011. od 53521 u odnosu na 2010. kada je iznosio 51930 ukazuje na poboljšanje zakonskog okvira, ali pokazuje ili ukazuje na to da su korisnici tih informacija pokazali veći interes ili da su napokon znali na koji način će informaciju zatražiti. Bez obzira na broj porasta zahtjeva iz izvješća nedvojbeno proizlazi kako građani još uvijek, ali i ostali korisnici, nisu upoznati sa svojim ustavnim pravom. Dakle, to je nešto što prigodom svakog izvješća govorimo, a govorili smo i upozoravali na to i kada smo donosili zakon, odnosno kada smo se složili da će umjesto agencije ovu dužnost obavljati povjerenik za informiranje, ali o tome ću reći nešto malo kasnije. Još je puno znakovitije da ni tijela javne vlasti, dakle obveznici iz Zakona o pravu na pristup informacijama nisu dovoljno upoznati s obvezama koje iz njega proizlaze. To je u svemu ovome poražavajuće. Postoji još jedan problem, a to je klasificiranje dokumenata od strane tijela javne uprave oznakom tajnosti čime se nepotrebno skrivaju podaci ponekad, ponekad nepotrebno, i stvara se dojam manipulacije i netransparentnosti. Tako i iz dostavljenog izvješća proizlazi kako su u 431 slučaju tijela javne vlasti uskratila informaciju iz razloga zaštite osobnih podataka ili zbog toga što se radilo o klasificiranim informacijama, a 1854 slučaja iz drugih kako se navodi zakonskih razloga. Zaštita prava na pristup informacijama osigurana je u žalbenom postupku pred agencijom i pred upravnim sudovima te je tijekom 2012. agencija zaprimila 480 žalbi od čega se 319 žalbi odnosi na tzv. "šutnju uprave", odnosno neodlučivanje tijela javne vlasti o zahtjevu podnositelja u propisanim rokovima. Najveći broj izjavljenih žalbi odnosio se i na zahtjeve upućene jedinicama lokalne i područne, odnosno regionalne samouprave. U žalbenim postupcima uočeno je slabo poznavanje odredbi Zakona o općem upravnom postupku u svim fazama postupka počevši od izrade rješenja. Evidentno je također što navodi i ravnatelj u svom izvješću da tijela javne vlasti ne poznaju dovoljno zakon kada bez utemeljenja na zakonskim razlozima, primjerice temeljem kataloga informacija ili službene tajne, koje više ne postoji. Dakle, tijela javne vlasti, zapravo ravnatelj nam na to ukazuje uopće ne poznaju zakon. Možemo se mi truditi koliko god hoćemo da dopremo do građana, da oni nešto pitaju, da traže i na kraju dolazimo do temelja problema, a to je da tijela javne vlasti ili njegove službe uopće ne poznaju zakon i potpuno krivo postupaju. Upozorit ću ovom prigodom i na poteškoće koje agencija u izvješću ističe, a s kojima se uočava u radu s pojedinim ministarstvima, posebice Ministarstvom poljoprivrede, Ministarstvom pravosuđa i Ministarstvom pomorstva, prometa i infrastrukture, odnosno novog naziva. Dakle, ta tri ministarstva posebno se ovdje spominju i mislim da je doista apsurdno da Ministarstvo pravosuđa se oglušuje na neke od ovih zahtjeva. Dakle, agencija nije zadovoljna postotkom dostavljenih izvješća. Agencija, odnosno protiv agencije podnijete su 4 tužbe zbog tzv. "šutnje uprave". U žalbenim postupcima, još jednom naglašavam, uočeno je slabo poznavanje Zakona o općem upravnom postupku. Evidentno je, kaže se u izvješću, da tijela javne vlasti ne poznaju dovoljno zakon. Agencija je u 2012. godini započela edukaciju i za čelnike tijela, što smatramo dobrim, i smatramo da to treba nastaviti jer očito je da ljudi slabo poznaju i zakon, slabo poznaju uopće posao kojim bi se trebali baviti, a jednako tako agencija u izvješću navodi da se svjedoči o iznimno visokoj razini povjerenja koje su stranke imale u rad agencije. I zato ću još jednom samo se vratiti na raspravu kada smo raspravljali o povjereniku za informiranje, dakle u ovom slučaju vidimo da su građani ili svi oni koji su bili tražitelji informacija pokazali visoki stupanj povjerenja u agenciju, a s druge strane mi toj istoj agenciji nismo željeli dati da nastavi svoj posao već želimo da to nastavi povjerenik za informiranje. Povjerenik za informiranje neće sam po sebi ništa promijeniti, uvjeravam vas u to. Vidjet ćemo to već iduće godine, odnosno kada će već on stupiti na svoju novu dužnost. Pitamo se još jednom zašto je agencija zamijenjena povjerenikom za informiranje? Jer nije bio problem u agenciji, očito je i iz ovog izvješća, zakon može biti gotovo savršen no ako ga nema tko provoditi a očito je da naša tijela javne vlasti ne znaju provoditi zakon ili ne poznaju dovoljno zakon tada mi možemo nazvati tu osobu ili osobe kako god želimo, ali tijela javne vlasti činjenica je ignoriraju državnu agenciju, a ne znam zašto bi nešto to promijenilo kada tu dužnost preuzme povjerenik za informiranje? Klub Hrvatske demokratske zajednice podržat će ovo Izvješće. Smatramo ga dobrim, smatramo ga dovoljno detaljnim. Ali evo uz sva ova upozorenja koja smo iznosili i na što smo upozoravali kada se ova ingerencija daje u ruke Povjereniku za informiranje. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prva se javila Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite kolegice.
Hvala lijepa. Ja bih rekla da ovo Godišnje izvješće o provedbi zakona o pravu na pristup informacijama za 2012. godinu i koje podnosi Agencija za zaštitu osobnih podataka koja i brine nad provedbom samog zakona, odnosno kontrolira dostupnost informacija da li su one date u skladu sa zakonom ili ne napravila je snažan iskorak. To se vidi samo iz nekih ovdje primjera koji se u samom izvješću i navode. Ranijih godina gotovo da je bio izuzetak da bi kakav prigovor ili žalba bili usvojeni. A ono što je najvažnije, čini mi se da je Agencija prepoznala distinkciju između dva temeljna zakona jer kad se govori o provedbi Zakona o pravu na pristup informacijama onda moramo imati uvijek i u vidu i Zakon o zaštiti osobnih podataka. Ovo govorim zbog toga zato što često oni koji su dužni davati te javne informacije često ih ne daju zbog toga ne zato što eto ne žele dati, nego se jednostavno boje da bi prekršili sam Zakon o zaštiti osobnih podataka. I zato je upravo Agencija, značaj Agencije, njezin iskorak što je ja mislim pronikla u bit samog i Zakona o zaštiti osobnih podataka, a i o samom Zakonu o pravu na pristup informacijama. Često ta dva zakona izgleda da postoji nekakav sukob među njima ili neka izvjesna napetost. Međutim, ona je samo naoko takve prirode, a ako shvatimo što je bit samog zakona i onog temeljnog načela da građani imaju pravo znati i što znati, dakle najviše raspolaganja. To je bit, raspolaganje javnim sredstvima onda mislim da upravo i značaj te agencije i njezin trud se kao što se vidi u ovom izvješću isplatio. I kao što se u samom Izvješću i napominje da će znatan napredak biti i imenovanje samog povjerenika za informiranje. Dakle, tu su glavni i ja bih rekla glavni alati koji su inkorporirani u sam zakon i koji su napravljene velika poboljšanja, a to je inkorporiranje testa javnog interesa. I kad oni koji su dužni davati javnu informaciju, a i Agencija koja to kontrolira dakle, vidi da se radi u stvari, ne radi se o nikakvom administriranju nego se radi o jednoj vrijednosnoj ocjeni, a tu vrijednosnu ocjenu na pravilan način može se dati samo ako se pronikne kažem u zakon o pojedinim, … [[Govornica se ne razumije.]] dobro poznaju pojedine, ne samo pojedine odredbe nego i sam duh zakona koji je u jednom i u drugom zakonu prisutan. Evo primjerice, mislim da je jako važno to istaknuti jer ranije dovoljno bi bilo da je netko klasificirao svoj podatak i da je on i da više nema pristupa, odnosno svaka kontrola je bila nemoguća. Mi vidimo sada kako Agencija radi da ona otvara i te podatke, pa je klasičan primjer bilo ranijih godina prije 4, 5 godina, možda i nešto manje Ministarstvo pravosuđa, odnosno Vlada kada je zaključivala ugovore o zastupanju i kada je ovdje bilo pitanje pojedinih zastupnika koliko je plaćeno pojedinim odvjetničkim tvrtkama, pojedinim uredima. Mi smo dobivali odgovor da je to poslovni odnos između Vlade, između države i tog odvjetnika. To nije njihov privatni odnos. Nitko nije pitao koliko je plaćeno, koliko između dvije tvrtke privatne ili između dvije fizičke osobe. Pitalo se upravo kako se troši novac i to ponovo se postavilo ovdje pitanje i mislim da na stranici 15. to Agencija takvom jednom ponašanju staje na kraj. Također bih rekla da neki podaci zaista ako se ne razumije bit ova dva zakona koji su u biti temelj za davanje javnih informacija neki podatak može biti privatne naravi, ali ako je on u kontekstu javnog onda on više nije privatne naravi nego je javan. I to je također agencija prepoznala evo u ovom primjeru natjecanja za zaposlenje u pučkom jednom otvorenom učilištu i gdje je uskrata bila podatka upravo zato da se osobni podaci, dakle osim imena i prezimena jer on je bio jedan od natjecatelja jednostavno tako gdje se govorilo bila upitna je li se smije izaći vani sa podatkom o kojoj stručnoj spremi se radi. Naravno takvi podaci sami za sebe jesu tajna, ali ako se on natječe za određeno javno mjesto gdje ostali sudionici imaju pravo kontrolirati da li je sve bilo provedeno po natječaju, odnosno po pravilima postupka taj podatak je postao javan. Ja sada više neću nabrajati, ali mislim da je temeljno upravo što je sama Agencija otvorila kažem da se klasificirani podaci ne budu zabetonirani podaci. Ali jednako tako vidimo koliko je moguće djelovati i u pojedinim zakonima, odnosno izmjenama zakona da oni koji su dužni davati takvu informaciju često sami imaju, zapravo ne često, nego gotovo uvijek imaju pravo da se sakriju proglašavajući nešto poslovnom tajnom ili dakle klasificiranim podatkom. Kako će takvi slučajevi uvijek dolaziti ovdje na kraju krajeva pred sud same agencije možda bi bilo dobro da gdje god se radi o tim pojmovima što je to poslovna tajna, što je to klasificirani podatak, da o tome ne odlučuje onaj koji je sutra dužan dati takvu jednu informaciju ili je pak uskratiti temeljem ostalih odredbi zakona. Na takav način mi bismo već u korijenu ja bih rekla suzbili neke nejasnoće, ali evo na ovakav način u sadašnjoj situaciji djelovala je i sama agencija. Dakle, ipak ja bih rekla ipak se kreće i ovo su snažni pomaci kojih dosada nismo vidjeli. Napominjući još jednom i ovom prigodom da Zakon o pravu na pristup informacijama je temeljni antikorupcijski zakon. Dakle, što više informacije budu javne, ali one informacije kako se raspolaže javnim dobrima, javnom utrošku sredstava to će i sve prilike, odnosno poslije i neprilike da bi se netko drugačije ponašao biti u korijenu sasječeni. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Sljedeći za raspravu Branko Vukšić. Izvolite kolega.
Poštovani potpredsjedniče, kolegice i kolege. Pa još o nekim segmentima o kojima nisam raspravljao u uvodu i malo ću se referirati na ono što su i kolege spominjali, uglavnom svi se oko ovog izvješća slažemo. Jedno je pitanje zbog čega se usudi 50% ili ako uzmemo presude suda i više od 50% tijela javne vlasti ne pružati izvješća, odnosno ne donositi izvješća agenciji? Pa jednostavno kao što se u Hrvatskoj usude isto tijela javne vlasti, svi oni koji su financirani javnim novcem ne poštivati zakone i u drugim segmentima, drugim djelatnostima znači mnoge druge zakone. Recimo kada bi ministar, načelnik ili šef javnog poduzeća zbog toga što ne poštuje zakone bio automatski smijenjen ili kad bi snosio neku težu disciplinsku ili bilo kakvu hoćete mjeru tad bi sasvim sigurno i ovo izvješće koje podnosi danas agencija izgledalo sasvim drukčije. Kada bi tijela lokalne vlasti koje su u odnosu na ovo izvješće daleko više taje, daleko su manje javna, daleko manje daju informacije i pružaju javnosti, odnosno građanima tada bi sasvim sigurno i ta statistika izgledala puno drukčije. Tada bi i statistike kada govorimo o drugim zakonima izgledale sasvim drukčije. Mi sasvim sigurno da smo pravno uređena zemlja na papiru, da mi ovdje u Saboru donosimo recimo sad je prije izvjesnog vremena prije mjesec i pol dana set odličnih zakona prihvaćen i to jednoglasno u Saboru. Nije bilo nikog iz opozicije tko bi rekao ne, to je loše. Jer Ministarstvo pravosuđa je napravilo stvarno sjajan posao. Međutim, što to vrijedi kada će malo tko poštivati taj zakon. Tako je isto s ovim, ja se zalažem za sankcije. Jedino se sankcijama može natjerati one koji su obvezni, znači prije smo govorili o toj obvezi tijela vlasti koji su obvezni davati informacije, pružati informacije. Zapravo sve što je financirano javnim novcem trebalo bi biti dostupno ono jednim klikom. Znači, ne bi se smjelo tražiti ono dat ćemo biljeg pa ćemo nešto tražiti pa ćemo čekati dok se neki činovnici umile ili kad im se nađe 15 minuta slobodnog vremena da pošalju informaciju koju građani traže. Sve ono što treba biti javno, što nije tajna trebalo bi biti na internetu, trebalo bi biti dostupno građanima i građani bi trebali se koristiti sa svime onime što je dostupno tijelima javne vlasti. Rekli smo od sportskih društava koja se financiraju javnim novcem do ministarstva, Vlade i ovoga Sabora. Znači, od prvoga dana se Laburisti i moja malenkost zalažu upravo za to pa tako da je notorna laž ona koja se pojavila u novinama da sam se ja protivio objavi plaća saborskih zastupnika. Međutim, nigdje to nije izrečeno ovdje u Saboru ali je tako napisano u medijima što je isto još jedna manipulacija. Ali o tome drugom prilikom. I jedno od pitanja koje je netko postavio od kolega, a to je postoji li veliko nepovjerenje građana prema javnoj vlasti? Zbog čega se, ako uspoređujemo broj zahtjeva za informacijama tijelima javne vlasti, u Hrvatskoj i u nekim zemljama u okruženju ili puno demokratskijim zemljama ili onima koje daleko duže uživaju u demokraciji zbog čega je toliko malen broj tih zahtjeva? Pa upravo zbog toga, jedan sasvim sigurno nismo napravili neko precizno istraživanje, jedan od uzroka toga je nepovjerenje prema toj vlasti. Iskustvo da kada su tražili neku informaciju tu informaciju nisu dobili. Evo, toliko. Hvala lijepo.
Hvala i vama. I zaključno, pardon, zadnja prijavljena za pojedinačnu raspravu Mirela Holy. Izvolite.
Hvala vam poštovani potpredsjedniče. Pa na samom početku izlaganja želim reći da ću podržati ovogodišnje Izvješće o provedbi Zakona o pravu na pristup informacijama za 2012. godinu zato što kao i većina drugih koji su prije mene govorili u sabornici smatram da se radi o kvalitetnom dokumentu iako se radi o dokumentu na nešto manjem broju stranica nego što smo dosada imali prilike čitati izvješća. Mislim da je izvješće dosta dobro strukturirano, da je obuhvatilo sve važne činjenice koje su bitne za provedbu Zakona o pravu na pristup informacijama i ono što je najvažnije smatram da je agencija bila prilično objektivna u svojoj ocjeni stanja. I evo ga, to se sigurno vidi i po tome što je i u odnosu na prethodnu godinu na 2011. godinu kada je agencija tek preuzela ove poslove drugostupanjskog tijela porastao broj zahtjeva i prema svim tijelima javne vlasti za nekakvih 1500 zahtjeva. Ono što me malo moram priznati brine u odnosu na prethodnu godinu, odnosno na 2011. godinu što je u 2012. godini bez obzira na činjenicu da je još jedna godina prošla u kojoj se moglo napraviti puno po pitanju informiranja onih službenika u tijelima javne vlasti koji se bave poslovima informiranja, odnosno pružanja informacija temeljem Zakona o pravu na pristup informacijama u određenim tako da kažem grupacijama smanjio. Pa tako imamo manji broj onih koji dostavljaju svoja izvješća, uredi državne uprave u županijama, neke županije, neki gradovi, neke općine, prekršajni sudovi, javne ustanove za upravljanje parkovima prirode to me posebno moram priznati iznenadilo i zasmetalo, komore, obiteljski centri i slično. Nakon što sam pohvalila agenciju u ovom dijelu, a želim još jednu vrlo važnu stvar reći, već sam jučer govorila o tome prilikom rasprave oko Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o Državnim maticama da je Ministarstvo uprave napravilo dobar posao vezano uz statusna prava pojedinaca i vezano uz Zakon o pravu na pristup informacijama s obzirom da je agencija aktivno sudjelovala u izradi ovog zakona želim pohvaliti agenciju za ovaj vrlo kvalitetno odrađen zakon jer je ovdje javna rasprava doista bila u potpunosti ono kako treba izgledati, slušale su se sve zainteresirane strane i mislim da smo na kraju u drugom čitanju imali doista vrlo kvalitetan Zakon o pravu na pristup informacijama. I ono što me posebno veseli je da smo se ipak na kraju odlučili za instituciju povjerenika za što se na kraju krajeva i SDP zalagao cijelo vrijeme dok smo bili u oporbi i predstavlja na kraju krajeva i realizaciju predizbornih obećanja iz Plana 21. Mislim da je agencija mogla napraviti nešto malo više po pitanju edukacije i mislim da edukacija treba ići onako kako je bilo na kraju krajeva detektirano u vašem izvješću prema onim službenicima koji se bave poslovima informiranja, ali mislim da ste malo trebali biti proaktivniji u svom nastupu prema medijima. Ja vidim da ste vi imali pojavljivanje u medijima, a povodom ne znam i samog izvješća i nekih drugih stvari, predstavljanja određenih aktivnosti što se može smatrati proaktivnim djelovanjem, ali mislim da ste ipak prema medijima trebali ići nešto malo agresivnije, a posebice prema javnoj televiziji s obzirom na činjenicu da je Zakon o pravu na pristup informacijama jedan od temeljnih instrumenata borbe protiv korupcije ali i same demokratizacije i sudjelovanja ustvari građana u kontroli tijela javne vlasti. Mislim da je javna televizija trebala biti uključena u javnu kampanju oko ovog zakona i da je tu agencija trebala odraditi pritisak i da je čak javna televizija tu kampanju trebala odraditi besplatno kao jedan javni servis. Vidim da ste radili edukaciju prema tijelima javne vlasti, to je dobro. Ali iz izvješća samog možemo vidjeti da još uvijek postoji dosta nerazumijevanja od strane službenika, ali vjerojatno i od čelnika tijela koji možda onemogućavaju u određenom dijelu službenike koji se bave sa tim poslom da odrađuju svoj posao kako treba. I tu ću spomenuti jedan konkretan primjer. S obzirom da sam ja 2012. godine bila pa recimo polovicu godine čelnica od jednog od tijela javne vlasti a s obzirom da sam radila na poslovima informiranja meni je doista bilo izrazito stalo da se što je moguće kvalitetnije provodi Zakon o pravu na pristup informacijama i ja sam tražila od svih službenika u ministarstvu da kada zaprime određeni upit gdje se traži od njih informacija bez obzira na to da li se poziva ta osoba na Zakon o pravu na pristup informacijama da se prilikom odgovaranja na takav upit informira i osoba koja je zadužena znači za vođenje očevidnika kako bi se to na kraju krajeva evidentiralo pa sam čak i ja kada sam dobivala mailove od različitih i udruga i na kraju krajeva zainteresiranih osoba i slično odgovarajući na pitanja njih bez obzira na to što se oni uglavnom nisu pozivali na Zakon o pravu na pristup informacijama forwardirala odgovarajući na taj upit i znači službenici za informiranje koja je to upisivala u očevidnik. I naravno da je na taj način rastao broj zaprimljenih zahtjeva međutim ja sam doživjela opstrukciju od strane službenika bez obzira što sam kao čelnica ministarstva tražila to od svih oni su to smatrali kao nepotrebnu gnjavažu. Dakle, tu postoji jako, jako veliki prostor za poboljšanje. Mislim da treba raditi i prema čelnicima tijela javne vlasti i slažem se sa kolegom Brankom Vukšićem da bi možda trebalo razmotriti i o sankcijama koje neće biti samo financijske prirode nego će biti ukoliko netko eklatantno krši Zakon o pravu na pristup informacijama a izrazito je važan zakon da dođe i do smjene čelnika takvog tijela zato što se doista radi o izrazito važnom instrumentu kontrole javne vlasti. I na primjer mislim da postoji još određeno nerazumijevanje oko toga na koji način baratati sa informacijama i tu ću jedan konkretan primjer spomenuti. Naime, inspekcija zaštite okoliša je vodila jedan predmet vezan uz grad Varaždin i odlaganje otpada na onom spornom ilegalnom deponiju i komunalno poduzeće je prema gradu Varaždinu poslalo jedan dokument do kojeg je došla i Inspekcija zaštite okoliša zato što je u samom postupku bio ustupljen taj dokument. Zainteresirana strana je tražila informaciju od grada Varaždina i od komunalnog poduzeća i oni su uskratili tu informaciju i onda se zainteresirana strana obratila i Ministarstvu zaštite okoliša, odnosno Inspekciji zaštite okoliša s obzirom na činjenicom da su dobili informaciju da je ministarstvo u posjedu tog dokumenta. I moram priznati da je ta situacija bila dosta tako da kažem neobična jer ministarstvo je bilo u posjedu tog dokumenta, ali nije bilo vlasnik tog dokumenta, a postupak nije bio okončan. I ja mislim da smo mi na kraju ustupili taj dokument, ali kažem mislim da bi trebalo možda više poraditi na tome da se točno definira šta je informacija koja se nalazi u posjedu, odnosno na koji način treba definirati informaciju koja je u posjedu ili u vlasništvu ili s kojom raspolaže tijelo javne vlasti kako bi dolazilo do što je moguće manje kršenja Zakona o pravu na pristup informacijama. Evo ga, toliko.
Hvala. Imamo jednu repliku, Branko Vukšić. Izvolite.
Pa htio bih samo ono kad ste se kolegice Holy osvrnuli da je Hrvatska radiotelevizija trebala se uključiti u kampanju o Zakonu o pravu na pristup informacijama u potpunosti se slažem s vama kao što se u mnoge kampanje koje se tiču javnosti Hrvatska radiotelevizija treba uključivati, a ne radi to nego emitira turske sapunice. Međutim, još je veća ironija Hrvatska radiotelevizija kad Odbor za informiranje, informatizaciju i medije traži da javnosti budu dostupne plaće koje se financiraju javnim novcem tada dobijamo odgovor da je to poslovna tajna. Evo pa to vam toliko o tome koliko je Hrvatska radiotelevizija zainteresirana da zastupa interese javnosti.
Zahvaljujem. Odgovor kolegice Holy, izvolite.
Pa mislim da bi se ta situacija promijenila kada bi se čelnike tijela javne vlasti smjenjivalo ukoliko se ne bi pridržavali, odnosno brinuli o tome da se provodi Zakon o pravu na pristup informacijama. Ali s obzirom da se možda radi o prilično drastičnoj mjeri možda bi pomoglo i to kada bi se ne možda u ovim dokumentima koje mi dobivamo u Sabor jer bi to bilo previše tako da kažem preopširno, ali da se objavljuje na web stranicama budućeg povjerenika tako da kažem lista srama, crna lista svih onih tijela javne vlasti koje su se oglušile na dostavu izvješća ili one za koje se evidentira da su išle prema drugostupanjskom tijelu najveći broj tako da kažem prijava i protiv nekih tijela javne vlasti zato što ne postupaju sukladno Zakonu o pravu na pristup informacijama, pa da vidimo da li bi se onda možda nešto promijenilo. I naravno da se stavi i bijela lista, odnosno lista onih koji dobro odrađuju svoj posao.
Zahvaljujem. Ovime zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kad se steknu uvjeti. Zahvaljujem ravnatelju Agencije gospodinu Dubravku Biliću.
Godišnje Izvješće o provedbi Zakona o pravu na pristup informacijama za 2012. godinu. Rasprava o Izvješću je zaključena. Dajem na glasovanje sljedeći zaključak: "Prihvaća se godišnje izvješće o provedbi Zakona o pravu na pristup informacijama za 2012. godinu.". Molim da se izjasnimo. Tko je za? Hvala. Tko je protiv? Hvala. Tko je suzdržan? Molim rezultat. Hvala lijepa. Utvrđujem da je većinom glasova 111 za i 1 protiv donesen predloženi zaključak.
Nastavljamo sa - a)Prijedlog strategije razvitka službene statistike Republike Hrvatske 2013.–2022. - b)Prijedlog programa statističkih aktivnosti Republike Hrvatske 2013.-2017. Predlagatelj akta je Vlada Republike Hrvatske. Prijedloge ste primili u pretince. Kod donošenja ovih akata primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na drugo čitanje zakona. Raspravu je proveo Odbor za financije i državni proračun. Izvješća ste primili. S nama je i predstavnik predlagatelja ministar Željko Jovanović. Izvolite ministre uvodno.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, uvažene zastupnice i zastupnici. Vrlo kratko. Pred nama su dva dokumenta koja su vrlo važna za pripremu svih aktivnosti koji se tiču bilo kojeg segmenta rada u Republici Hrvatskoj, a to su Strategija razvitka službene statistike Republike Hrvatske od 2013. do 2017. i sukladno njoj program statističkih aktivnosti Republike Hrvatske za isto razdoblje. Treba reći da je ovo druga strategija. Prva se odnosila na period 2014., 2012. Ciljevi definirani tom strategijom su u značajnoj mjeri ostvareni, pa se hrvatski statistički sustav uspješno prilagodio zahtjevima u pogledu kvalitete i broja statističkih istraživanja. Međutim, nove i promijenjene okolnosti kao i ulazak Republike Hrvatske u EU zahtijevaju redefiniranje razvojnih ciljeva u području statistike pa se stoga ukazala potreba za izradom ove nove strategije za period od 2013. do 2022. Dakle, prvi razlog je čisto pravne osnove i usklađivanje sa regulativom EU, a istovremeno uslijed ulaska Republike Hrvatske u EU ukazuje se potreba za inkorporiranjem novih strateških dokumenata europske statistike u nacionalnu strategiju čime hrvatski statistički sustav postaje dio europskog statističkog sustava i time implicira promjene uloge službene statistike iz nacionalne u europsku statistiku. Uz ovaj pravni temelj treba naglasiti svakako i određene profesionalne, odnosno statističke razloge. Dakle, strateški ciljevi u razdoblju na koje se odnosila strategija do 2012. godine bili su primarno vezani uz uvođenje novih istraživanja u hrvatski statistički sustav zbog njegova usklađivanja sa zahtjevima EUROSTAT-a dok će u razdoblju od 2013. do 2022. godine naglasak biti na povećanju kvalitete i pravovremenosti podataka. Istovremeno uslijed svega toga pristupa se i izradi novog programa statističkih aktivnosti Republike Hrvatske koji polazi od novih strateških ciljeva koji su definirani u strategiji, ali istovremeno usklađen i sa Europskim programom statističkih aktivnosti za razdoblje 2013., 2017. Neka od temeljnih načela na osnovu kojih se razvija, proizvodi i desiminira službena statistika Republike Hrvatske su sljedeći: stručna neovisnost, nepristranost, objektivnost, pouzdanost, statistička povjerljivost, te troškovna učinkovitost odnosno racionalnost. Program statističkih aktivnosti RH izrađuje se za razdoblje koje je istovjetno razdobljima utvrđenim u europskim statističkim programima, dakle za razdoblje 2013-2017. Temelji se na potrebama korisnika, ali i europskim zahtjevima koji su definirani unutar strateških dokumenata. Program sadrži pregled razvojnih ciljeva službene statistike u skladu sa strategijom, pregled glavnih rezultata službene statistike koje treba proizvesti i disemenirati u svakom području, naziv odgovornih nositelja službene statistike te naziv posjednika administrativnih izvora podataka. Ono što posebno želim naglasiti u pripremi da je Državni zavod za statistiku proveo po prvi put i internetsku javnu raspravu o nacrtu prijedloga i strategije i programa, a cilj i svrha javne rasprave bili su pribaviti mišljenje zainteresirane javnosti, uključiti sve korisnike u izradu nacrta dokumenata. Svi pristigli komentari, primjedbi i prijedlozi su pomno proučeni i uključeni u nacrt prijedloga dokumenata. Iz ovoga proizlazi i godišnji plan. Žao mi je što istovremeno danas nemamo i taj dokument koji je Vlada usvojila kojim su točno određeni naši ciljevi za iduću godinu, a sva sredstva su osigurana u državnom proračunu. Hvala lijepa.
Hvala lijepa ministre. Žele li predstavnici odbora uzeti riječ? Ne. Hvala lijepa. Otvaram raspravu. Najprije su na redu klubovi. U ime kluba SDP-a kolegica Melita Mulić.
Poštovana potpredsjednice, poštovani ministre, kolegice i kolege. U posljednjem desetljeću u RH rasla je produktivnost rada, padala je industrijska proizvodnja, padao je broj zaposlenih u ukupnom stanovništvu. U 4 desetljeća, dakle od 1961. do 2001. rasla je ukupna populacija, prosječna starost nam je porasla za 7 godina, očekivano trajanje života povećalo se sa 64 godine na 71 za muškarce, sa 69 na 78 za žene. Udio nepismenih smanjio se za više od 6 puta, desetljećima imamo negativan prirodni prirast, a svaki treći brak se raspao. Govorim o trendovima. 2001. godine proveden je i popis stanovništva, a kako je došlo do promjene u statističkoj definiciji ukupnog stanovništva podaci s popisom rađenim 2001. ne mogu se neposredno uspoređivati ali vidljivo je sljedeće: prosječna starost u RH je 41,7 godina, pripadnici Romske nacionalne manjine su u prosjeku najmlađi s približno 22 godine starosti. Najstariji su Slovenci s približno 60 godina starosti. Iako u Hrvatskoj imamo više žena 51,8% naspram 48,2% muškaraca žene su starije, rađa se više muške djece. Kao nacija svrstavamo se u jedne od najstarijih u Europi. Ne zato što smo tu od stoljeća sedmog već zato što u prosjeku dakle smo stari oko 42 godine naspram primjerice Turaka koji su u prosjeku stari 29,3 ili Kosovara koji su prosječno stari 26 godina i zbog toga imaju određene komparativne prednosti, odnosno smatramo ih propulzivnim i prosperitetnim nacijama u smislu razvoja zemlje koje mogu podnijeti. Regionalno gledajući najstariji su Ličani, a najmlađi su stanovnici Međimurja i Vukovarsko-srijemske županije. Imamo više onih koji su stariji od 65 godina nego onih do 14. To je zabrinjavajuće, mislim da se svi možemo složiti. Gotovo u zadnjih 60 godina broj žena u reproduktivnom razdoblju se smanjio za skoro 10%. Ako pogledamo druge dostupne društvene statistike bit će razvidno da se broj imigranata smanjuje, a povećava se broj onih koji se iseljavaju iz zemlje. Nakon razvoda u 80% slučajeva majka se brine za zajedničku djecu. Raste prosječna starost majke prilikom prvog poroda, brakovi se sklapaju sve kasnije. Stopa smrtnosti dojenčadi je sve manja kao i broj abortusa. Najčešće umiremo od kardio i cerebrovaskularnih bolesti te karcinoma. Oko 14% populacije do 64. godine života su osobe s invaliditetom. Na visokim učilištima imamo više žena nego muškaraca a veći je broj žena i među onima koji su stekli diplomu visokoškolskog učilišta. Žene su manje plaćene, imaju manje mirovine. Veći je udio žena među nezaposlenima. To je statistika, to nije niti fama niti mit. Promet od trgovine na malo, indeksi cijena u poljoprivredi, indeksi cijena građevinskog materijala, indeksi potrošačkih cijena, broj zaposlenih u slobodnim profesijama, podaci o turizmu, graničnom prometu, broj vrtića, robna razmjena s inozemstvom, broj počinjenih kaznenih djela nasumce pobrojana područja sve te podatke možemo dobiti na mjesečnoj bazi, kvartalno, godišnje. Te podatke možemo obrađivati, analizirati, interpretirati a s tim istim podacima neki i znaju manipulirati i sa ove ovdje govornice. Važno je, dapače nužno da ih imamo. Temeljem njih možemo raspravljati o stanju nacije, nužno ih je imati da bismo mogli formulirati javne politike, populacijsku, demografsku, ekonomsku, socijalnu, kulturnu. 1. srpnja ove godine ulazimo u EU. Sudjelovat ćemo u razvoju, u planiranju, u provedbi i vrednovanju politika EU. Hrvatski statistički sustav postaje dio europskog statističkog sustava što implicira i promjenu njegove uloge. To implicira i unapređivanje i harmonizaciju sa zakonodavstvom i standardima EU i iako je tu na tom planu već i dosada napravljeno s obzirom na prethodnu strategiju dakle nužno je napraviti sljedeće pomake u sljedećem 10-godišnjem razdoblju kako bi se on integrirao u europski statistički sustav i kako bi se omogućila usporedba podataka s podacima država članica EU. Također, potrebno je redefinirati prioritete. Naime, u skladu sa nekim temeljnim dokumentima EU kao što su Strategija 20/20 ili Sporazum o stabilnosti i rastu potrebno je osigurati raspoloživost statističkih podataka a da bismo mogli upravljati gospodarstvom, odnosno mjeriti učinke naše ekonomske politike. Potrebno je uvesti dodatne pokazatelje koji povezuju gospodarske trendove s različitim aspektima globalizacije, kvalitete života, zaštite okoliša, blagostanje stanovništva, zdravstvenih uvjeta ili socijalne kohezije. Zadatak Vlade i zadatak Sabora jest stvaranje uvjeta, dakle stvaranje klime za poboljšanje životnih uvjeta stanovnika ali prije svega da bismo uopće razvijali neke politike potrebno je imati i podatke. Dakle, potrebno je pratiti socijalnu i zdravstvenu sliku stanovništva, posebno sliku najugroženijih skupina građana. Upravo zato klub SDP-a podržava najavu dopune statističkog praćenja postojećih podataka o stanovništvu o tržištu rada, o obrazovanju, kulturi, istraživanju i razvoju, inovacijama, zdravstvu, osobnoj potrošnji, nejednakostima u distribuciji dohotka, siromaštvu, socijalnoj koheziji i socijalnoj zaštiti. Kada smo kod kvalitete i objedinjavanja statističkih podataka koristim ovu priliku istaknuti da je jedno od najboljih publikacija koju objavljuje DZS je upravo publikacija žene i muškarca u RH koja se objavljuje zadnjih osam godina. Upravo iz te publikacije možemo vidjeti gdje su podaci tako selektirani i klasificirani da su jasni sami po sebi bez dodatne analize i interpretacije i upravo iz njih je potpuno razvidno tko je podzastupljeni spol ili koja je najugroženija i socijalno najdepriviranija skupina stanovništva u odnosu najaviše izražen rizik od siromaštva. Upravo zato je rodnu statistiku nužno unapređivati i raditi projekcije stanovništva prema dobi i spolu i dobro je da strategija to naglašava. U kontekstu ulaska RH u EU javljaju se različite psihološke bojazni dakle od toga da će se naše stanovništvo posebno visoko obrazovano iseljavati dakle da će doći do odlijeva mozgova ili pak da će se stranci useljavati. Na sve je to potrebno iznaći adekvatne odgovore odnosno skrojiti adekvatne politike i upravo nam zato trebaju statistike posebno migracijske statistike. Strategija upravo to uključuje jer je najavljeno unapređivanje podataka migracijske statistike od općih do specifičnih stopa te do migracija prema dobi i spolu. Svi podaci o kojima govorimo namijenjeni su korisnicima. Stoga je nužno jačati suradnju s domaćim i inozemnim korisnicima podataka radi kvalitetnije identifikacije njihovih potreba, proširiti krug korisnika i nužno je jačati svijest da je službena statistika temeljni izvor pouzdanih i pravodobnih podataka ali ima i svoja ograničenja. Nužno je primjenjivati nove informacijske tehnologije i u diseminaciji odnosno u distribuciji tih podataka i osigurati njihovu povjerljivost. Sve to ova strategija obuhvaća i predviđa. Nesumnjivo DZS je prepoznat kao nepristrana i objektivna institucija. S obzirom na najavu da će od Ministarstva financija, a u skladu sa preporukama EUROSTAT-a, preuzeti ulogu nositelja izrade fiskalnog izvješća te da će uvesti redovno prikupljanje podataka o robnoj razmjeni između država članica EU ali i robnoj razmjeni između Hrvatske i trećih zemalja, dakle da se to preuzima od Ministarstva financija i Carinske uprave potrebno je voditi računa da se i kadrovski i financijski ta tranzicija da bude uspješna i da se zadrži prepoznatljiva kvaliteta. I zadnje što bih izdvojila ali je iznimno važno, jeste da strategija najavljuje osiguranje pouzdanih podataka kojima ćemo se koristiti za određivanje vlastitih sredstava proračuna EU, dakle njegovom punjenju iz sredstava bruto nacionalnog dohotka i PDV-a, te ćemo dobiti podatke potrebne za određivanje visine uplata iz našeg proračuna u proračun EU kada je u pitanju i sudjelovanje u strukturnim fondovima. I zaključno, osnovni zadatak statističkog sustava jest učinkovita i pravodobna priprema i diseminacija kvalitetnih statističkih pokazatelja koji odražavaju ekonomske i društvene pojave i procese te osiguravaju korisnicima pouzdan izvor za analizu postojećih stanja i donošenja odluka. U klubu SDP-a mišljenja smo da će ovaj prijedlog strategije razvitka ali i prijedlog programa statističkih aktivnosti do 2017.godine to i osigurati. Stoga podržavamo oba prijedloga. Hvala.
Hvala lijepa. U ime Kluba zastupnika HDZ-a kolegice Branka Juričev-Martinčev. Izvolite.
Hvala poštovana potpredsjednice. Poštovani ministre, kolegice i kolege. Ovaj prijedlog strategije razvitka službene statistike RH od 2013. do 2022.kao i prijedlog programa statističkih aktivnosti od 2013. do 2017. će klub HDZ-a podržati. Naime, izrada programa statističkih aktivnosti RH i godišnji provedbeni plan trebaju se temeljiti na strategiji, a dosadašnja završava 2012. Također je potrebno izvršiti usklađivanje sa europskom regulativom, a i uvesti nove ciljeve i zahtjeve u skladu s novim promijenjenim okolnostima. Sve će to omogućiti usporedivost statističkih podataka RH s podacima članica EU. O strategiji razvitka statistike mogu se izreći pohvale i zaista treba ići tim smjerom na poboljšanju kvalitete i relevantnosti podataka kao i pravovremeno objavljivanje rezultata i rasterećenje izvještajnih jedinica. Međutim u strategiji je sve i općenito, pa se ne mogu vidjeti detalji. Ono što se može primijetiti da će i ovom strategijom županijska razina unatoč svom kvalitetnom radu ipak doći do određenog tehnološkog viška, a onaj tko ostaje zaposlenik u područnoj jedinici radit će terenski i to ankete Bolje plaće i sofisticirani poslovi se koncentriraju u Zagrebu. Uloga zaposlenika u poslovnim jedinicama u županijama će se promijeniti u procesima primjene novih tehnoloških rješenja oni će prikupljati podatke kao profesionalni anketari s višom ili srednjom školom. Ništa ne piše što će biti sa onim sa VSS? Da li se ta radna mjesta gube? Dogodit će se promjene u metodi prikupljanja obrade i publiciranja podataka. Tako više ne bi trebalo dolaziti do različitih tumačenja istih. U posljednje vrijeme nažalost loših pokazatelja stanja u državi. I kao što je rekla kolegica u matematici 2 i 2 su 4, nikad ne mogu biti ni 3 ni 5, iako mi svi rado hoćemo čitati brojke u svoju korist pa će nekad čaša biti poluprazna pa nekad polupuna ali vjerujemo da će ova nova metodologija doprinijeti istim stavovima i mišljenjima po pitanju pokazatelja. Biti će interesantno tada vidjeti i međunarodno usporediti standardizirane informacije o društveno gospodarskim kretanjima u Hrvatskoj. Ono što sigurno nedostaje u ovim prijedlozima a nije zanemariv faktor u provedbi ove Strategije i programa dapače i vjerojatno najznačajnije zasigurno financiranje. Nigdje ne stoji koja su to financijska sredstva potrebna za provedbu ovog programa. Sada su naši uredi za statistiku loše opremljeni i nisu povezani. A za opremu povezivanje i edukaciju djelatnika potrebna su određena i to ne mala sredstva. Žalosno je da smo popis stanovništva imali još 2011. a još uvijek nemamo podatke o aktivnosti stanovništva ili pak uvjetima u kojima naši građani žive. Ti podaci se svakodnevno mijenjaju tako da su oni već bitno drugačiji pa ne vidim ni svrhu tog prikupljanja i obrade ovoliko vremena kasnije. Ovaj Prijedlog Strategije razvitka službene statistike i program statističkih aktivnosti je korektno i stručno izrađen i Klub Hrvatske Demokratske Zajednice će ove prijedloge podržati. Međutim, ono što puno više zanima naše građane i brine su podaci koje statistika Republike Hrvatske bilježi a to je stopa registrirane nezaposlenosti koja sada iznosi 21,6% dok je u prosincu 2011. kada je ova Vlada preuzela vlast iznosila 13,9%. Od 238 tisuća sada smo se popeli na 355 tisuća nezaposlenih. Državni zavod za statistiku bilježi indeks potrošačkih cijena. Pa tamo stoji da je cijena goriva, električne energije i plina u godinu dana porasla 20%. Jučer ponovno imamo novu čestitku dolazi informacija i najavljeno je novo poskupljenje cijene električne energije nakon ulaska u Europsku uniju. Uz obrazloženje da je nekim članicama kao npr. Češkoj cijena struje od ulaska u Europsku uniju porasla duplo. Pitamo se da li će u narednom periodu kada se budu uspoređivali pokazatelji sa članicama, državama članica Europske unije stopa nezaposlenosti biti bliža europskom prosjeku 10,8%. Ne možemo se zanositi da možemo se približiti Austriji sa 4,9 ili nas sve vodi prema situaciji u kojoj su Španjolska, Portugal ili pak Grčka gdje je nezaposlenost 27%. Iz toga poštovani ministre molimo vas i ovom prilikom tražimo od vas da napravite sve kako bi naš Zavod za statistiku u narednom periodu bilježio što pozitivnije pokazatelje i kako u Europskoj uniji ne bi bili na začelju tablica kao loš primjer poput Grčke prema kojoj iz dana u dan sve smo bliži.
Hvala. U ime Kluba HSU-a kolega Željko Šemper. Izvolite.
Hvala gospođo potpredsjednice, poštovani ministre, kolegice i kolege. Dosadašnja Strategija razvitka službene statistike odnosila se na razdoblje 2004. do 2012. godine. Da bi se prema Zakonu o službenoj statistici izradio program statističkih aktivnosti Republike Hrvatske i godišnji provedbeni plan potrebno je izraditi novu strategiju koja je sada pred nama za razdoblje 2013.-2022. godina. U njoj je trebalo ugraditi, odnosno izvršiti usklađivanje sa europskom regulativom kao i uvesti nove ciljeve i zahtjeve u skladu sa novim okolnostima. S obzirom na skori ulazak Republike Hrvatske u Europsku uniju potreban je poseban naglasak na integraciju statističkog sustava Republike Hrvatske u europski statistički sustava i omogućiti usporedivost statističkih podataka sa podacima ostalih članica Europske unije. Naš Državni zavod za statistiku je glavni predstavnik statističkog sustava pred europskim tijelima nadležnima za statistiku i mora biti izvor svih i usporedivih podataka u Republici Hrvatskoj sa onima o drugim članicama Europske unije. Zbog toga vjerujem da više neće dolaziti do korištenja različitih metodologije za izračun podataka iz područja makroekonomije od strane pojedinih institucija u Republici Hrvatskoj već će se koristiti i primjenjivati najbolja međunarodna iskustva u pogledu prikupljanja, obrade i publiciranja podataka našim građanima i institucijama. Službena statistika važna je ne samo u hrvatskim već i u međunarodnim okvirima jer omogućuje usporedbu sa ostalim državama članicama Europske unije. Zakonom o službenoj statistici određuju se načela statistike kao što su neovisnost, nepristranost, objektivnost. I osobito je važna pouzdanost kojom treba istinito i točno odražavati stvarno stanje a ne da bude prema definiciji kao što nekad ljudi kažu statistika je točan broj netočnih podataka. Ova Strategija je određena vizijom Državnog zavoda za statistiku Republike Hrvatske koja uz učinkovitost i primjenu suvremenih tehnologija predviđa orijentiranost korisniku. Nadam se da će nam nova Strategija i Prijedlog programa statističkih aktivnosti u narednom razdoblju omogućiti nove informacije koje do sada nismo imali. Posebno usporedivost sa članicama Europske unije. Za naše građane, posebno za umirovljenike su zanimljive usporedive informacije o omjerima mirovina i plaća zaposlenika i umirovljenika, stopama doprinosima za zdravstveno i mirovinsko osiguranje, o načinima usklađivanja mirovina u Republici Hrvatskoj i članicama Europske unije. Kod naših umirovljenika posebno izaziva sumnju načelo pouzdanosti koje govori o istinitosti i točnosti podataka. Posebno je to izraženo u posljednjih pet godina ekonomske krize kada se pomno prate podaci Hrvatskog zavoda za statistiku o rastu indeksa plaća odnosno potrošačkih cijena koji su glavni elementi za izračun postotka usklađivanja mirovina. Tako primjerice najveću sumnju u vrijeme značajnijeg rasta cijena plina, struje, hrane, energenata, izaziva informacija o indeksu potrošačkih cijena od samo 2,1% u drugom polugodištu prošle godine. Zbog toga je bitna uloga Državnog zavoda za statistiku da transparentno i razumljivo za građane prezentira određene informacije i način kako je došlo do njega. Isto tako nakon kraja svake turističke sezone često se raspravlja o modelu izračuna godišnjeg prihoda od turizma u Republici Hrvatskoj pa se nadam da će se u narednom razdoblju primijeniti najbolja europska iskustva i isti model za sve države članice Europske unije. Iz ove predložene strategije jedan od strateških ciljeva je demografska i društvena statistika u kojoj se navodi da je osnovni cilj ekonomske politike Republike Hrvatske i Europske unije povećanje blagostanja i životnih uvjeta stanovnika. Da bi se pratili ti rezultati potrebno je unapređenje društvenih statistika kod koje je važno pratiti promjene u socijalnoj i zdravstvenoj zaštiti najugroženijih kategorija stanovništva. EUROSTAT je definirao socijalne pokazatelje prema kojima će se pratit napredak zemlje, kao što su npr. prihodi i izdaci stanovništva za osobnu potrošnju, problem siromaštva s pokazateljima o ekonomskoj aktivnosti stanovništva, o zdravstvu, obrazovanju i uvjetima stanovanja. Iz ove strategije vidimo da se Hrvatski statistički sustav nalazi pred velikim izazovima i potrebama za sve širim statističkim pokazateljima uz povećanu financijsku učinkovitost. Iz tog razloga vrlo je važan razvitak suvremenih metoda prikupljanja i obrade podataka kao i povećanje suradnje svih sudionika statističkog sustava u Republici Hrvatskoj. Iako smo i dosad bili zadovoljni korištenjem statističkog sustava na čelu sa Državnim zavodom za statistiku, sada nakon ove nove strategije 2013-2022., programa statističke aktivnosti 2013.-2017. i usklađivanja s europskom regulativom očekujemo niz novih usporedivih informacija s članicama Europske unije kako bi i na taj način vidjeli gdje smo na ljestvici svih država Europske unije. Zbog svega navedenog Klub zastupnika HSU-a podržat će prijedlog strategije i programa statističkih aktivnosti. Hvala.
Hvala lijepa. I u ime kluba HNS-a kolega Srđan Gjurković. Izvolite kolega.
Hvala potpredsjednice Hrvatskog sabora. Poštovani ministre sa suradnikom, kolegice i kolege. Dakle klub HNS-a podržat će Prijedlog strategije razvitka službene statistike RH 2013.-2022. i Prijedlog programa statističkih aktivnosti. Naravno drago nam je da su i svi klubovi, kolegice i kolege koji su govorili, oni njih također podržavaju jer zaista ovi dokumenti su kvalitetno pripremljeni i napravljeni, ali isto tako treba reći da je do sada službena statistika u Republici Hrvatskoj dobro odrađivala svoj dio posla. Naravno to ne znači da nije bilo manjkavosti, to ne znači da nekad bilo određenih propusta, ne samo naravno kod obrade popisa stanovništva o čemu je već govoreno s ove govornice, nego općenito kod određene ili ažurnosti. Jer ono što je ključno kod statistike za sve one koji je koriste ne samo radi analitike nego posebno radi donošenja odluka, treba usporedivost i učinkovitost biti što kvalitetnija, a da bi to mogli moramo imat što prije podatke dostupne da bi to mogli obrađivat. Dakle, sama činjenica da svi podaci su dostupni preko svih onih koji osim glavnog nositelja, to je Državni zavod za statistiku, trebaju podatke dati prema javnosti, bitno je da ti podaci budu osim normalno točnosti i ispravnosti i neovisnosti analize, bitno je da budu što prije dostupni, posebno u ovim novim vremenima u kojim Hrvatska ulazi u Europsku uniju kako bi se što kvalitetnije donosile odluke za sve one kojima je to ključno kako bi posebno kod ekonomskog segmenta kvalitetni i prijedlozi i instrumenti i mjere se mogli koristit. Ono što u ovom uvodnom dijelu nije rečeno, a to treba naglasit, najčešće svi govorimo o Državnom zavodu za statistiku kao glavnom nositelju, ali želio bih podsjetit posebno radi javnosti da osim Državnog zavoda za statistiku kao središnjeg tijela tu su još upravna tijela Grada Zagreba nadležno za poslove službene statistike i HNB kao dio ovoga sustava i druga ovlaštena tijela službene statistike koja su određena programom ovih statističkih aktivnosti. Znači u ime kluba HNS-a podržavamo ova dva dokumenta i još jednom naglašavamo da je ažurnost kod analize i davanja svih budućih podataka i usporedivost sa podacima koji će biti na nivou Europske unije ključna da dobijemo korisnost najveću od tih podataka da budu u mogućnosti svi oni kojima su potrebni za donošenje kvalitetnih odluka, pravovremeno ih donosit. O onoj raspravi koja je isto spomenuta, a to su modeli izračuna određenih podataka pa su se često u javnosti pojavljivali podaci koji ukazuju na krive odnosno nisu istovjetni, a dolaze iz različitih institucija. Mislim da je svima u ovom trenutku jasno i mora im biti jasno da samo službeni podaci koji su temeljeni na ovim prijedlozima strategije, odnosno programu statističkih aktivnosti, a ključno prema onima koji su nositelji službenih aktivnosti su jedini ispravni podaci temeljem čega se donose ne samo odluke o kojima sam govorio nego podaci koji su usporedivi. A sve druge analitike nisu ispravne, a često ih imamo u prilici čuti preko, ne samo kroz medije, nego se kroz medij koriste da bi se plasirale određene informacije koje u biti nisu ispravne i onda se naravno stvara zbrka i ono što je najgore da se podaci koji nisu pravi, koji nisu ispravni, koji nisu službeni koriste za nekakve daljnje analize. Neću govoriti naravno o političkim implikacijama kad se koriste takvi neslužbeni podaci rađeni prema modelima koji nisu službeni. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu. O prijedlozima ćemo glasati sutra. I sutra u 9,30 počet ćemo sa Izvješćem o ostvarivanju prava na pravnu pomoć i utrošku sredstava u 2012. godini. Hvala lijepa, doviđenja.
Prijedlog Strategije razvitka službene statistike Republike Hrvatske 2013.-2022. godina. I prijedlog programa statističkih aktivnosti Republike Hrvatske 2013.-2017. godina. Rasprava o prijedlozima je zaključena. Dajem na glasovanje Prijedlog Strategije. Molim da se izjasnimo. Tko je za? Tko je protiv? Tko je suzdržan? Hvala lijepa. Molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova 107 glasova za i 5 suzdržanih donesena Strategija razvitka službene statistike Republike Hrvatske 2013.-2022. godina u tekstu kako je predložio predlagatelj. Dajem na glasovanje Prijedlog Programa statističkih aktivnosti i molim da se izjasnimo. Tko je za? Hvala. Tko je protiv? Ima li netko suzdržan? Molim rezultat. Hvala lijepo. Utvrđujem da je većinom glasova, 110 glasova za i 2 suzdržana donesen Program statističke aktivnosti Republike Hrvatske 2013.-2017. godina u tekstu kako je prodložio predlagatelj.