Sljedeći klub zastupnika je onaj Mosta nezavisnih lista u ime kojeg će govoriti poštovana zastupnica Marija Selak Raspudić, izvolite.
Uvaženi potpredsjedniče Sabora, uvažene kolegice i kolege saborski zastupnici. Danas ću u ime Kluba Mosta govoriti o trenutno najvažnijoj i životnoj temi koja se tiče svih naših građana. A to je naravno, početak školske godine. Unaprijed se ispričavam i žalim što o toj temi govorim tek sada, no govor o njoj nije bio moguć ranije jer su tek nedavno izašle najnovije, čak prekjučer, preporuke nadležnog ministarstva, a onda je naravno, njih trebalo analizirati i sada dolazimo do paradoksalne situacije da govorimo o onome što treba učiniti u trenutku kada škola već počinje. U tom smislu prva kritika prema ministarstvu ide na tragu onoga da se u samim preporukama govori o tome da će se pristupiti reviziji, prilagodbi i dopuni navedenih smjernica i preporuka na tragu prethodnog iskustva. A što se činilo ranije? Zašto ovo iskustvo koje je bilo za vrijeme pandemije prije, nije već sada uzeto u obzir u novim preporukama? Druga kritika ide na to, na tragu toga što se govori da škole trebaju organizirati pripreme za provedbu mješovitog modela i nastave na daljinu, a za njih nisu imale dovoljno vremena, s obzirom kada su preporuke izašle. No, unatoč kritikama, mi prvo pozdravljamo činjenicu da je ministar inzistirao na tome da škola zaista ide uživo, jer smatramo, na tragu onoga što se govori i u Velikoj Britaniji i njihovih preporuka, na tragu onoga što znanstveni časopisi poput Lanceta ističu, da je za djecu ključno da zaista budu u školskim klupama. Osim kritika, mi ćemo biti i konstruktivni. Dakle, pažljivo smo iščitali sve preporuke i smjernice od nadležnog ministarstva i HZZO-a te ću sada konkretno reći što smatramo da treba poboljšati da bi ova nastava funkcionirala što je bolje moguće. Prva stvar koja se tiče toga da za učenike koji su odsutni iz škole jer su Covid pozitivni, koji su u samoizolaciji, nastava se organizira kao nastava na daljinu. Smatramo da to nije dobar model. Naime, to bi pretpostavljao da će se nastava gotovo non-stop morati održavati na daljinu jer će se uvijek naći vjerojatno, jedan učenik koji će biti pozitivan. To će previše opteretiti naše nastavnike. Naime, na tragu onoga što se nikad ... [[Govornik se ne razumije.]] mi podržavamo da se nastavnike dodatne plati, no nije u šoldima sve. Nastavnici ne mogu dvostruko raditi. Dakle, ono što mi konkretno predlažemo je, da se sva odsustva u trajanju do 2 tjedna tretira kao uobičajena odsustva od bolesti i ne zahtijevaju dodatni pristup online nastavi na daljinu. Tek u trenutku kad više od polovice razreda ne bude u mogućnosti sudjelovati, onda cijelu nastavu treba prebaciti na daljinu. Drugo, razmak od 2 metra zahtijeva se u srednjim školama za razliku od razmaka od 1,5 m koji je u osnovnim školama. Budući da su srednjoškolci malo ozbiljniji i u stanju su ozbiljnije shvatiti epidemiološke preporuke, mi preporučujemo da se taj razmak, koliko je on ključan za normalnije održavanje nastave, dozvoli i 1,5 m uz pridržavanje epidemioloških preporuka i za srednje škole. Treće, preporuča se izvođenje blok sata, dvosata ili trosata zbog epidemioloških mjera. Smatramo to jako lošom preporukom zato što takav oblik nastave ne dozvoljava dovoljno usvajanje novog gradiva zbog pažnje koju su učenici uopće u mogućnosti pružiti te će stvoriti za one koji će imati nastavu dvosatno ili trosatno u odnosu na one koji će imati uobičajene modele, velike razlike između naučenog gradiva. Dakle, mi smatramo da je dovoljno da se poštiva razmak između nastavnika i učenika i da se nastava treba održavati u što je normalnijem mogućem modelu, a dvosate i trosate zbog usvajanja nastavnog gradiva i nejednakosti treba izbjegavati. Nadalje, ono na što želimo ukazati je osnovni i veliki javnozdravstveni problem u Hrvatskoj, a to je problem pretilosti. Naime, gotovo svako 5. dijete u Hrvatskoj je pretilo. Taj će se problem tokom ove pandemije, a to, vjeruje, zabrinjava mnoge roditelje, potencirati. Potencirati će se zato što se izvođenje izborne nastave neće događati. A to uključuje, budući zbog epidemioloških preporuka nije moguće miješanje razreda, gotovo sve sportove u školi. Štoviše, time će se stvoriti velika nejednakost između onih koji si mogu klupski priuštiti sudjelovanje u sportu, za razliku od onih koji su tu mogućnost iskorištavali unutar škola. Siromašnija djeca bit će u nezavidnijoj poziciji, što je oblik diskriminacije, a jednako tako, upućuje na dvostruke kriterije koji u javnom zdravstvu imamo prema djelovanju u školama i klupskom djelovanju. Također, vannastavne aktivnosti nisu samo ono što treba biti mogućnost, one su ključne jer one su razlog kojeg, zbog kojeg učenici vole školu i koje potencira njihovu kreativnost. Ono što ću zaključno reći je da učenici, da profesori nisu tu da provode epidemiološke mjere i da se učenici ne mogu izolirati, kao što ove mjere navode, prvi put kad kihnu, ako to profesor primijeti, nego trebamo stvoriti okolinu koja ih neće tretirati kao vanzemaljce i stvarati dodatne traume [[Upadica: Hvala.]] nego će škola biti mjesto, ako smo se odlučili za nastavu, onda na kojoj se ona zaista i može odvijati. Hvala vam.
Hvala lijepa. Slijedeći Klub zastupnika je onaj Domovinskog pokreta u ime kojeg će govoriti poštovani zastupnik Stipo Mlinarić, izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Sabora, kolegice i kolege. Dok se političari javno i strastveno mire po Kninu, mladi se javno i još strastvenije mlate po Vukovaru. Uobičajenu proslavu Dana pobjede i domovinske zahvalnosti i hrvatskih branitelja ove su godine HDZ koji je utemeljio dr. F. Tuđman i SDSS kojeg je osnovao ratni zločina G. Hadžić pretvorili u komemoraciju s ciljem velike pomirbe Srba i Hrvata. Od te kvazipomirbe nijedni ni drugi nemamo nikakve koristi i svi znamo da Plenković i Pupovac to čine samo iz osobnog interesa, Plenković kako bi ostao premijer a Pupovac kako bi i dalje zadržao poziciju i uz nje vezane privilegije. Stvarni problemi se prešućuju, nitko u toj pomirbi nije prozborio ni riječ o pitanju odvojenog školstva koje najviše mlade Hrvate i Srbe. A da se potrude, hrvatsku i srpsku djecu staviti po hrvatskom programu, smjestiti u isti razred i učionicu, što ne bi bilo tako lako, ali bi bilo vrlo korisno, možda bi se među djecom uz povremene sukobe, vjerujem da bi bili nižeg intenziteta nego se misli, razvijala i dječja prijateljstva, zajedničko učenje, igranje i odlasci na rođendane. Neke od njih bi sigurno i ostala i trajna prijateljstva kakve smo svjedočili kroz Domovinski rat kao najdrastičniji primjer a i inače. Da je Plenkoviću i Pupovcu do istinske pomirbe, ovo bi prvo učinili ili na ovome radili. No ovaj ozbiljan problem kao uostalom i svaki drugi problem, može riješiti samo onaj tko ga istinski razumije i tko ga želi riješiti. Nažalost spomenuti dvojac od ovoga samo pravi prigodnu predstavu i to lošu predstavu. To govorim zato što aktualna vlast sa svojim partnerom i ovakvom politikom to goruće pitanje, nikada neće otvoriti niti riješiti. Tragedija je da mladi Srbi, građani Hrvatske poznaju Hrvatsku, svoju domovinu do trgovačkog lanca u Osijeku gdje ih roditelji povremenu odvedu u shopping. A na školske ekskurzije i uobičajena školska putovanja, odlaze isključivo u Srbiju i po Srbiji. Možda za ovo uz ideološki postoji i praktičan razlog jer su ekskurzije po Srbiji puno jeftinije pod izlikom ekonomske opravdanosti i uštede uvijek se odabere destinacija u Srbiji. Zato nam srpska djeca u Vukovaru i okolini odrastu a da ne upoznaju svoju Hrvatsku dalje od spomenutog shopping centra u Osijeku. Da vukovarska djeca, Srbi i Hrvati zajedno slušaju predavanja, zajedno uče i prepisuju jedni od drugih i u zajedničkim sportskim i slobodnim aktivnostima nauče tko je od njih dobar vratar, tko je od njih dobar napadač ili čistač ili u košarci, tko je playmaker, tko je krilo a tko centar, na to bi potrošili dosta međusobne energije, manje bi ostalo za mržnju i sukobe a ovako kada je sve što jedni o drugima znaju, da je jedan Hrvat a drugi Srbin i da je vrijeme stalo u pokolju na Ovčari, što im je drugo na umu nego se strastveno mlatiti pa i onda kada ih političari mire. Hvala vam lijepo.
Hvala lijepa Slijedeći Klub zastupnika bit će onaj SDP-a u ime kojeg će govoriti poštovani zastupnik Matko Kuzmanić. Izvolite.
Hvala lijepo predsjedniče. Uvaženi kolege zastupnice ono na što se ja želim referirati ovim govorom je nemili događaj koji se desio u gradu iz kojega dolazim, a to je u Kaštelima gdje je prije nekoliko dana došlo do zlostavljanja jednog mladog čovjeka od strane nekolicine drugih mladih ljudi. Žao mi je što moram reći da žalim i žrtvu i nasilnike u ovome slučaju jer nisu mladi ljudi krivi, mladi ljudi rade samo ono što vide. A ono što oni vide oko sebe nije dobro i mi se svi trebamo zapitati u koje smjeru ovo društvo ide. Nasilje i kriminal u Hrvatskoj već dugo godina postaju društveno prihvatljivo ponašanje i dokle god mi budemo zatvarali oči pred tim to će se i događati. U ovom konkretnom slučaju ispada da su Kaštela grad slučaj, što nije točno jer po svim statistikama to nije tako. Kaštela su imala tu nesreću da je netko tu taj slučaj snimio, pa kad je izašao u javnost onda smo se svi stali čuditi nad time, a nitko se nije zapitao zašto se to tako događa. Zašto ti mladi ljudi okolo sebe svaki dan vide i gledaju nepravdu? Nepravdu da država koju su njihovi rodilji stvorili i njihovi djedovi koju su gradili, društvena imovina koja je godinama stvarana prodaje se i veliki, tako ću ih nazvati, oni koji sebe nazivaju velikim Hrvatima, prolaze nekažnjeno. Pojedini političari zlostavljaju svoje vlastite obitelji znači rade obiteljsko nasilje, prijete, izbjegavaju zatvorske kazne i ono što sam maloprije rekao u replici kolegi Bakiću, izruguju se sa hrvatskim pravosuđem jer imaju dvostruka državljanstva pa mogu preko granice smijati se ovdje nama, mladi ljudi samo mogu vidjeti pa čujte u Hrvatskoj jedino što se ispleti to je kriminal. To je ono na čemu mi moramo poraditi, to je ono čega se mi moramo, čega mi moramo biti svjesni i mi moramo mladim ljudima pokazati da to nije društveno odgovorno ponašanje. Kaštela nažalost još imaju tu nesreću da su jedan od većih gradova koji ima veliki prirast stanovništva, a pošto ovakve probleme osim svojim primjerom možemo riješiti samo ili prevencijom ili rehabilitacijom u smislu prevencije mislim na policiju koja je do sada, a još uvijek i u ovom slučaju ovaj posao odradila perfektno i pravovremeno ne mogu se oteti dojmu da ministarstvo još uvijek nije napravilo ustrojstvo policijskih postaja na našem području tako da u određenim mjestima kao što je Imotska krajina i neka druga mjesta gdje imamo velio iseljenje stanovništva, u Kašteli imamo veliki priliv stanovništva pa je grad u posljednjih 20 godina narastao za nekih 15.000 stanovnika stoga nam treba definitivno više djelatnika i ljudi moraju naravno biti adekvatnije plaćeni, a sama rehabilitacija nažalost znate kako to ide, upravo smo sad imali temu odnosno prvo čitanje Zakona o izvršavanju zatvorske kazne. Ljudi koji idu na rehabilitaciju često budu i recidivisti, što znači da taj sustav baš najbolje ne funkcionira. On funkcionira kao neka vrsta doškolovanja za one koji se bave kriminalom pa tako i oni koji odu u maloljetničke popravne centre nakon toga upoznaju neke svoje vršnjake okolo, kad izađu kradu vozila, posjećuju ih i sl., uglavnom naš sustav treba temeljito i korjenito promijeniti. A naše pravosuđe je poseban rak, rak rana našeg društva i ukoliko se ozbiljno ne uhvatimo sa tim, mislim da neće biti problem u tome što će Kaštela biti grad slučaj nego će nažalost Hrvatska ostati grad slučaj. Eto, hvala.
Hvala vam lijepo. S time smo završili današnji rad, mi ćemo nastaviti sa radom u srijedu 9. rujna u 9 i 30 i prva točka bit će Prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zaštiti od buke, prvo čitanje P.Z.E. broj 14. Želim vam ugodno poslijepodne i vikend. SJEDNICA PREKINUTA U 11,51 SATI. Kako je bilo najavljeno ranije već danas, mi bismo sad krenuli odmah na iznošenje stajališta klubova zastupnika, pa će prvo u ime Kluba zastupnika zeleno-lijevog bloka govoriti poštovana zastupnica Katarina Peović. Izvolite.
Dobar dan svima. Govorit ću o Rafineriji Sisak čiji radnici su nam se obratili kao i mnogim drugima da nas upozore sa 1. listopadom ove godine 250 ljudi će dobiti otkaze. To nije sve, dakle radnicima se prijeti, zastrašuje ih se, neprihvatljivo se smanjuju radnička prava i još to dodatno usred pandemije korona virusom kao da ona sama nije dovoljna, radnicima se sramotnim dodatkom na kolektivno ugovor smanjilo prava i zapravo prepolovile plaće. Nakon što su radnici i nama dostavili dakle sasvim ispravni dokument dakle i autentični dokument sa imenima 250 radnika koji će 1. listopadom dobiti otkaz, krenula su zastrašivanja u firmi što je zapravo a najveći problem ove upravi, ne to što će radnici dobiti otkaze nego kako kažu, to što su imena onih koji će uistinu dobiti otkaze, našlo se na tom papiru koji je objavljen. Bahatost uprave može biti omogućena samo šutnjom radnika pa se uprava svojski trudi za radnike zastrašiti traženjem krivaca za objavu jel', i prijeti onima kojima su dostavili važeći podatak kao da su kriminalci. Radnike se također pokušava zavaditi starim receptom obećavajući nekima visoke otpremnine, istovremeno radnicima uprava šalje sramotne obavijesti da je za njih psihološku pomoć, evo u ovom dokumentu u kojem se kaže da je psihološka pomoć potrebna kolegice i kolege, ne zato što će radnici od 1. listopada ostati bez osnovnih materijalnih uvjeta za život, nego zato što su njihova imena objavljena na ovim papirima autentičnim, dakle dokumentima da će oni dobiti otkaz. Srećom neki radnici ne pristaju na prijetnje, ucjene i laži i shvaćaju da je jedini način da spase sebe, svoja radna mjesta ali u konačnici i sve nas od gašenja preostale industrije, možemo slobodno reći ostataka industrije, glasna i beskompromisna radnička borba. Iz INA-e će naravno reći da nema drugog načina, da je zbog smanjenog prometa potrebno tzv. jel' restrukturiranje no valja upozoriti da INA i ove godine isplaćuje dividendu unatoč gubicima kojima opravdava otkaze, da će mađarskom MOL-u biti isplaćeno preko 300 milijuna kuna, da je INA prošle godine imala dobit od 650 milijuna kuna godinu prije, 1,3 milijardu kuna itd. Dobit i isplata dividendi nije nečije pravo a svakako nije važnije od prava radnika da ostvare materijalne uvjete za život koji će im biti ugroženi otkazima. Svima je jasno da je ovo pitanje i šire od 250 radnika koji će dobiti otkaz i da je iz perspektive MOL-a legitimno poslovni interes i prioritet zapravo dopremiti hrvatsku naftu u Mađarsku a hrvatske rafinerije pogasiti i svima je apsolutno jasno da i naša Vlada kao i prethodne Vlade u tome pomaže. Trebamo li svi ostati bez posla i odseliti iz Hrvatske ili radnicima treba prekipiti pa ćemo vladajuće raseliti bespovratno? Jučer smo razgovarali o kvotama, u ovom slučaju, kvote neće biti potrebne. Dakle, vladajući od SDP-a do HDZ-a MOL-u pomažu, sve ostalo je predstava za javnost. I Plenkovićevo obraćanje da se rafinerija neće ugasiti, da će štititi interese hrvatskih radnika u INA-i i Čorićevo opravdanje gdje je sasvim jasno da je omogućio slanje hrvatske nafte u Mađarsku, da su tehnički uvjeti za to ostvareni već 2018. g. i Marićevo rješenje da se otkupe dionice INA-e iako je dokazano da je prodaja INA-e bila kriminalna. Vladajućima je dakle prihvatljivije legitimirati kriminalnu prodaju dakle INA-e nego postaviti pitanje nacionalizacije. Kad kažete nacionalizacija, optuže vas za boljševizam. Zbog toga, radnicima rafinerije Sisak koji su digli svoj glas, [[Upadica Reiner: Hvala vam lijepa.]] dajemo podršku a vladajućima poručujemo INA pripada radnicima a ne HDZ-u i mađarskom kapitalu.
Sljedeći klub zastupnika je onaj Stranke s imenom i prezimenom, Pametno i GLAS-a u ime kojeg će govoriti poštovana zastupnica Dalija Orešković. Nema je, pa gubi pravo na govor pa će onda sljedeći biti Klub zastupnika IDS-a u ime kojeg će govoriti poštovana zastupnica Katarina Nemet. Izvolite.
Poštovani g. potpredsjedniče, kolegice i kolege zastupnici. Od idućeg tjedna započinje nova školska godina. Bit će to početak s puno neizvjesnosti, kako za učenike i njihove roditelje, tako i za nastavnike, odnosno profesore i drugo školsko osoblje. S terena su nam se javili mnogi zabrinuti školski djelatnici, ali i roditelji. Nakon razgovora s njima, ne moguće je oteti se dojmu da je priprema i organizacija nove školske godine u ovim specifičnim i vrlo izazovnim epidemiološkim uvjetima blago rečeno paušalna te da se pristupilo po principu prebacivanja odgovornosti na druge u ovom slučaju prvenstveno na same škole. Nije tajna da je obrazovanje odnosno školstvo u Hrvatskoj duže vrijeme zapostavljeno no ostaje činjenica da je i ove godine kao i lanjske školstvo pod neizdrživim pritiskom koji je sada i dodatno potenciran i novim okolnostima koje ruku na srce i nisu toliko nove obzirom da su dio naše svakodnevice već više od pola godine pa se i početak ove nove školske godine mogao i ranije kvalitetnije pripremiti i organizirati. Upute koje su škole dobile u mnogim slučajevima zapravo su samo preporuke. Mnoge od tih mjera često su neprovedive, posebice u školskim ustanovama koje jednostavno nemaju potrebne prostorne kapacitete i za osiguranje potrebnog razmaka ili pak financijske mogućnosti za provedbu svih mjera. Također veliki teret opet će pasti na leđa učitelja koji će morati pripremati klasičnu nastavu u živo ali i on line nastavu što jasno iziskuje poprilični dodatni angažman. Zaduženja učitelja i struktura njihovog radnog vremena ostali su i dalje veliki problem, a u posebno zahtjevnoj situaciji su zaposlenici koji rade u više škola, a kojih je nemali broj. Mogu samo još konstatirati kako bi u IDS-u smatramo da je neodgovarajuća i nepravovremena priprema za početak nove školske godine ostavila previše sivog prostora koji će neminovno dovesti do komplikacija prilikom provedbe mjera, a samim time i školske godine. Očito je dakle da hrvatske škole nisu pripremljene za početak nove školske godine kao ni za on line nastavu. Također smatramo da bi se i sam kurikulum trebao prilagoditi svim ovim izvanrednim uvjetima kako bi se uz sve izazove i poteškoće nastava mogla odvijati i izvršiti na planiran način. U protivnom prebacivanje odgovornosti ministarstva na škole vratit će se poput bumeranga. Škole neće niti to trebaju biti odgovorne u eventualnom slučaju zaraze kojeg nitko naravno ne želi, ali koje u ovakvoj situaciji potencijalno stalno visi nad glavom. Odgovorna će u tom slučaju biti isključivo država odnosno nadležno ministarstvo koje nije bilo u stanju na vrijeme i u okviru stvarnih mogućnosti i resursa na terenu organizirati školsku godinu. I na kraju ako stvari i budu koliko toliko funkcionirale i bile pod kontrolom uvjerena sam da će najviše zasluge za to imati sami prosvjetni djelatnici i osoblje škola koji će po tko zna koji put podmetnuti leđa, učiniti dodatne napore i kompenzirati propuste svoga ministarstva. Zato svima njima kao i svim učenicima i njihovim roditeljima želim puno zdravlja i uspjeha u novoj školskoj godini koja nažalost neće biti nimalo laka.
Hvala lijepa. slijedeći Klub zastupnika je onaj nacionalnih manjina u ime kojega će govoriti poštovani zastupnik Veljko Kajtazi, izvolite.
Hvala. Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovane kolegice i kolege. Ovog ljeta neugodno me iznenadila jedna vijest vezana uz našu nacionalnu televiziju i koliko sam vidio, ne samo mene već i naše brojne sugrađane. Radi se o emisiji no nije riječ o bilokakvoj emisiji već o emisiji koja se na HRT-u prikazivala bezbroj puta, bila je neizostavni dio promocije naše države, u pitanju je naravno emisija „Lijepom našom“ koja je prvi put emitirana još 8. studenog 1995. g. na Prvom programu HTV-a u 20 sati u Domu sportova u Zagrebu. HRT je već ranije iskazivao namjeru ukidanja „Lijepom našom“ a dojma sam da je pandemija korona virus bila dobar izgovor za to. Obavijest koja je stigla iz HRT-a povodom ukidanja emisije, bila je štura. Stajalo je samo: „Budući da trenutno zbog korone krize nismo sigurni da će se ostvariti svi uvjeti za nastavak snimanja emisije „Lijepom našom“, uz poštovanje uz epidemioloških preporuka“, moram priznati da to nije bilo neugodno iznenađenje samo mene, već i moje obitelji pogotovo mojoj supruzi koja je bila jedna od najvjernijih gledatelja te zabavne ali ujedno i korisne emisije koja je dugo vremena generacije gledatelja upoznavala sa ljepotom naše zemlje i mnogima koji to nisu u mogućnosti, omogućila da barem na televiziji vide dijelove svoje zemlje koje nikad nisu vidjeli u stvarnosti. Često je za ljude koji žive u mjestima gdje je emisija gostovala to bio događaj godine ili čak možemo reći bez pretjerivanja, i događaj desetljeća. Dokaz kvalitete su bile prepuna dvorana i najveća gledanost na programu HRT-a. iz svega toga, jasno je da je u „Lijepom našom“ bilo uloženo puno ljubavi, truda i emocije a rezultat toga pored gledanosti i zabave, bilo je i očuvanje tradicijske kulture. Ona je prije svega folklorna predstava, u njoj nastupaju poznati i manje poznati glazbenici, zabavna i folklorna usmjerenja, lokalno poznati glazbenici te KUD-ovi. Izvode se tradicijske pjesme i plesovi ali i suvremene popularne pjesme. U jednom njenom djelu prikazane su rekonstrukcije i prikaz narodnih običaja, hrana pojedinih krajeva i sve ostalo što čini identitet određenog područja. Od njenih početka emitirano je 96-minutnog programa odnosno 1000 i 600 sati. Kad bi se te brojke pretočile u dane, to bi čak bilo 64 dana. Nastupilo je čak 185 000 izvođača te je izvedeno 25 000 pjesama i 2500 koreografija folklora. Na javnim snimanjima emisije bilo je preko milijun i pol ljudi. preko četvrt stoljeća, brodila je ta emisija ne samo Hrvatskom već i zemljama u našem okruženju, Europom pa i drugim kontinentima. Tako su među ostalim bile su emitirane emisije iz BiH-a, Slovenije, Srbije, C. Gore, Mađarske, Austrije, Njemačke, Švicarske, Australije i Kanade. Njena je najveća vrijednost bila upravo ta raznolikost koje je ljude iz Dalmacije upoznavala sa slavonskim ili istarskim običajima, ljude iz Međimurja sa običajima Banovine ili Baranje i tako redom. Omogućila je brojnim građanima Hrvatske da iz svog naslonjača prođu čitavu Hrvatsku, upoznaju tradiciju svih dijelova naše tako raznolike domovine. Omogućila im je da vide i čuju nošnje, tradicijske plesove, običaje i pjesme i ostalo što čini kulturni identitet jednog kraja Lijepom našom. Nije prikazivala samo običaje i tradicije hrvatskog naroda već i nacionalnih manjina, naše države pa tako i romske što mi je osobito drago i na čemu mogu samo zahvaliti ljudima koji su radili na stvaranju te emisije kroz ovaj dugi niz godina. Mislim da neću pretjerivati ako kažem da je „Lijepom našom“ jedna od razloga zašto UNESCO u registar zaštićene nematerijalne kulturne baštine ima uneseno najviše dobro upravo iz RH. Praktički nema osobe na našoj estradi bez obzira na ... [[Govornik se ne razumije.]] koja nije nastupila u emisiji, osim toga, godinama je to bilo najgledanija emisija među hrvatskih iseljenicima i u Europu i prekooceanskim zemljama kada gostuje van Hrvatske, emisija ima svoju inačicu koja se zove „Mostovi kulture“ čije je pridoneseno normalizaciji odnosa na ovim prostorima i međusobnim boljim upoznavanjem naroda i kulture. Hvala.
Hvala lijepo.
Dobro jutro poštovane kolegice i kolege. Zahvaljujem predstavnicima medija. Nastavljamo s radom. - Prijedlogom Zakona o izvršavanju kazne zatvora, prvo čitanje, P.Z. br. 11; Nakon toga, ako budemo gotovi prije 13 sati, predlažem da idemo odmah sa iznošenjem stajališta klubova, odnosno nezavisnih zastupnika, tako da ne čekamo do 13 sati. Vidjet ćemo kakva će biti dinamika, ima pristojan broj prijavljenih, ali nisam siguran da će trajati do 13. tako da, molim vas, prenesite kolegama koji će govoriti u ime klubova u slobodnoj raspravi, da budu spremni možda i prije 13 sati. Predlagatelj ovog zakona je Vlada RH na temelju čl. 85. Ustava RH i čl. 172. Poslovnika Hrvatskoga sabora. Prigodom rasprave o ovoj točki dnevnog reda primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na prvo čitanje zakona. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za pravosuđe, pa bih sada molio predstavnika predlagatelja da nam da dodatno obrazloženje. S nama je poštovani Ivan Malenica, ministar pravosuđa i uprave. Izvolite ministre.
Kolegice i kolege zastupnici. Zahvaljujem na prigodi da predstavim danas Prijedlog Zakona o izvršavanju kazne zatvora. Prvo bih se osvrnuo na stanje u zatvorskom sustavu te mogu napomenuti da je isto dobro. Naime, do sada je pravodobnim djelovanjem i poštivanjem svih epidemioloških mjera spriječeno širenje epidemije Covida-19 u kaznenim tijelima. Dvije osobe lišene slobode koje su u prethodnom razdoblju bile pozitivne na Covid-19 nisu dobile navedenu bolest u zatvorskom sustavu niti su istu prenijele na osobe lišene slobode. Osvrnuo bih se i na nedavni bijeg istražnog zatvorenika ispred Županijskog suda u Splitu i zahvalio na dobroj suradnji nadležnim službama MUP-a. Želim istaknuti da je u hrvatskom zatvorskom sustavu razmjerno mali broj incidentnih situacija, kad uzmemo u obzir da kroz isti godišnji prođe preko 12 tisuća svih kategorija osoba lišenih slobode. Ali, baš zato je potrebno kontinuirano raditi na daljnjoj profesionalizaciji i jačanju kompetencija službenika zatvorskog sustava te detaljno urediti i modernizirati sve procese. Osobito je važno pravno urediti mogućnost uvođenja novih tehnologija u zatvorski sustav, kao npr. videopoziv, videolink i slično, kako bi se sama mogućnost nastanka incidentnih situacija smanjila na što je moguće manju mjeru. Upravo mi je danas drago da mogu predstaviti danas novi Prijedlog Zakona o izvršavanju kazne zatvora. Ovim prijedlogom Zakona o izvršavanju kazne zatvora postiže se usklađivanje s nizom zakona. Kaznenim zakonom, Zakonom o kaznenom postupku, Prekršajnim zakonom, zakonom o pravima iz mirovinskog osiguranja djelatnih vojnih osoba, policijskih službenika i ovlaštenih službenih osoba, Zakonom o državnim službenicima, Zakonom o sudovima, Zakonom o zdravstvenoj zaštiti, Zakonom o zaštiti fizičkih osoba u vezi s obradom u razmjenom osobnih podataka u svrhu sprječavanja, istraživanja ili progona kaznenih djela ili izvršavanja kaznenih sankcija i Zakona o provedbi Opće uredbe o zaštiti podataka. Ovaj prijedlog zakona okvirno prati formu važećeg Zakona o izvršavanju kazne zatvora. Obzirom da prati logičan slijed u postupku izvršavanja kazne zatvora te zadržava sve one odredbe koje su se u dugogodišnjoj praksi pokazale kao kvalitetno rješenje kojim će osigurati izvršavanje kazne zatvora uz maksimalno poštivanje ljudskog dostojanstva. Odredbe prijedloga zakona preciznije su definirane; primjerice, sam pojam zatvorenika, odnosno osoba lišenih slobode je preciznije definiran, a uvodi se i pravna osoba za daljnju modernizaciju zatvorskog sustava. U smislu poboljšanja uvjeta izvršavanja kazne zatvora i istražnog zatvora te ostvarivanja prava zatvorenika i istražnih zatvorenika, prijedlogom zakona je dana mogućnost uvođenja i korištenja novih tehnologija u zatvorski sustav. Pa je tako, primjerice, dana mogućnost da zatvorenici ostvaruju kontakt s vanjskim svijetom i putem audio i videokonferencije. Tako zatvorenici strancima kojima je obitelj daleko mogu ostvariti kontakte s njima na navedeni način. Prijedlogom zakona poboljšava se također, i uvjeti izvršavanja kazne zatvora i istražnog zatvora. Primjerice, ovim zakonom, ovim prijedlogom zakona, utvrđeno je djelovanje Zatvorske bolnice u Zagrebu kao kaznionice sa statusom zdravstvene ustanove koja obavlja zdravstvenu djelatnost pružanja zdravstvene zaštite osobama lišenih slobode te djelovanje odjela zdravstvene zaštite kaznionica, odnosno zatvora koji pružaju zdravstvenu zaštitu osobama lišenih slobode, što će omogućiti osiguravanje promptnije i adekvatnije zdravstvene zaštite zatvorenicima i istražnim zatvorenicima, kao i lakšu komunikaciju zatvorskog sustava i sustava javnog zdravstva. Zatim se uvode nove mogućnost organizacijskog rasterećenja prekapacitiranih zatvorenih uvjeta izvršavanja kazne zatvora, a time i izvršavanje istražnog zatvora i brzog organizacijskog odgovora na iznimne situacije u slučajevima, primjerice, prekapacitiranosti, kao npr. posljedice migrantskih kriza i sl. Također, ovim je prijedlogom zakona propisana mogućnost da se osobe osuđene u prekršajnom postupku premjeste iz zatvora gdje izvršavaju kaznu u zatvorenim strožim uvjetima, u kaznionice na izvršavanje kazne u blažim uvjetima, čime se ujedno doprinosi rasterećenju ionako prekapacitiranih zatvorenih uvjeta. Uz puno razumijevanje dijela negativne percepcije javnosti na dosadašnju sudsku praksu, relativno dugog tijela postupka između pravomoćnost presuđenja i upućivanja na izvršenje kazne zatvora, smatram bitnim napomenuti da ovaj prijedlog zakona znatno ubrzava postupak upućivanja osuđenika na izdržavanje kazne zatvora kroz precizno propisane rokove i radnje koje imaju žuran karakter te se onemogućuje eventualna zloupotreba odredbi o dostavi radi izbjegavanja i izvršavanja kazne zatvora. No, smatram isto tako bitnim napomenuti da je bilo nužno i dalje zadržati zakonsku mogućnost odgode izvršenja kazne o kojoj odlučuje sud u svakom konkretnom slučaju u precizno propisanim situacijama jer je nužno osigurati izvršavanje kazne zatvora, ali istodobno je potrebno jamčiti poštovanje ljudskog dostojanstva. Isto tako smatram važnim napomenuti da RH u slučaju tužbi za npr. smrt osobe lišene slobode može biti i financijski odgovorna, te navedeno plaćamo svi mi kao porezni obveznici. Zato je nužno osigurati odgovorno ponašanje svih sudionika procesa, te je u svakom slučaju u zatvorskom sustavu potrebno osigurati stručne uvjete rada bez dnevnog senzacionalizma, te usmjerene na glavni cilj, a to je čovječno postupanje i poštivanje dostojanstva osobe koja se nalazi na izdržavanju kazne zatvora i njegovo osposobljavanje za život na slobodi. Uz odredbe o osobama lišenim slobode u odvojenom dijelu zakona preciznije se definiraju odredbe u odnosu na zaposlenike kaznionica i zatvora i zatvorskog sustava. Unatoč općim financijskim posljedicama koje je donijela epidemija Covid-19 iznašli smo načina da se poboljša barem dio prava zaposlenika koji bi doprinjeli zadovoljstvu među zaposlenicima, al ujedno tražimo i potičemo daljnju profesionalizaciju uz veću odgovornost. Prilikom izrade zakona posebnu je pažnju trebalo voditi i o najnovijoj praksi u sustavu izvršavanja kazne zatvora na međunarodnoj razini nastalu kroz primjenu Konvencije o zaštitu ljudski i prava i temeljnih sloboda revidiranih standardnih minimalnih pravila UN-a o postupanju sa zatvorenicima tzv. Mandelina pravila, revidirana europska zatvorska pravila, odluke Europskog suda za ljudska prava, preporuke i upozorenja Europskog odbora za sprječavanje mučenja i neljudskog i ponižavajućeg postupanja ili kažnjavanja, nacionalnog preventivnog mehanizma, ali i pučkog pravobranitelja. Zaključno, ovim se prijedlogom zakona osigurava jednakopravni položaj svih kategorija zatvorenika koji se nalaze u zatvorskom sustavu RH, o određenim pravima i njihovo izjednačavanje s ostalim građanima, podiže se razina sigurnosti kaznionica i zatvora, te se dugoročno radi na smanjenju troškova izvršavanju kazne zatvora. Smatramo da je ovaj prijedlog zakona kvalitetan, da prati trenutačno stanje, te da će biti podloga daljnjoj modernizaciji zatvorskog sustava, te da će pridonijeti jačanju općeg stanja sigurnosti. Slijedom navedenog predlažemo ovaj prijedlog zakona i unaprijed zahvaljujem na podršci. Hvala.
Ostanite ovdje ministre jer ćemo replike Evo zahvaljujem g. predsjedniče.
Evo zahvaljujem g. predsjedniče. g. Ministre, pozdravljam sve napore vaše za humaniji tretman zatvorenika, to je svakako jedna dobra stvar. Međutim, osvrnuo bi se na ovaj nedavni slučaj u Splitu jer vi ste spomenuli i ispričali ste da se to dogodilo. Radi se o osobi koja je optužena za vrlo teško kazneno djelo i zanima me, mislim da ste dužni nešto ipak više reći o tome kako je moguće pored pravosudnih policajaca da takva osoba pobjegne usred dana i potraga traje onda punih 8 sati, hvala Bogu da nije se nešto, nije se ništa loše dogodilo u tom razdoblju, uhvaćen je. Međutim, malo više objašnjenja o okolnostima tog slučaja, kako je to moguće? Hvala.
Izvolite odgovor.
Hvala uvaženi zastupniče na postavljenom pitanju. Kao što sam i jučer rekao i prvo uvodno se ispričao i izrazio žaljenje za taj nemili događaj i ispričao se i građanima grada Splita koji su osjetili neugodu uslijed toga događaja i zahvalio MUP-u. Naime, prema propisima koja uređuju postupanja, a to su Pravilnik o načinu provođenja osiguranja osoba u zatvorima i kaznionicama i načinu primjene sredstava prisile, ali i ovim zakonom, trenutačno važećim zakonom, za svakog zatvorenika prilikom postupka sprovođenja provodi se određena sigurnosna procjena i izrađuje se određeni nalog kojim su jasno propisani uvjeti pod kojim se zatvorenik sprovodi u određena pravosudna tijela. Dakle, što se dogodilo u ovom konkretnom slučaju, dakle utvrdit će istraga koja se trenutačno provodi. Dakle, službenici koji su uključeni bili, pravosudni policajci koji su bili uključeni [[Upadica: Hvala]] u ovaj slučaj su se očitovali i oni su dalje trenutačno u službi dok se ne provede postupak. Hvala.
Kolega Sačić izvolite.
Poštovani ministre vi ste nas ispravno i relativno iscrpno obavijestili ovdje u prijedlogu i ocijeni stanja u našem sustavu izvršenja kaznenih sankcija, pa ste između ostalog spomenuli ovdje da se trenutno u Hrvatskoj nalazi 3500 osoba lišenih slobode različitih ovaj projekcija, od toga je 2200 zatvorenika, 1200 u istražnom zatvoru, 100 u prekršajnom. E sad, bilo bi dobro kad bi saznali, to je vrlo važan podatak, ne znam dal ga sad imate, ali svakako bi bilo dobro da nas obavijesti, drugi put da napišete kakva je situacija sa recidivizmom od tih, kolko je od tih zatvorenika u povratu, kakvom povratku, možda kriminološki da vidimo kolko smo mi učinkoviti zapravo. Znači, molio bi da saznamo, vi to imate, to nije problem, ali da nas se obavijesti koliko imamo [[Upadica: Hvala]] recidivista?
Izvolite odgovor.
Pa uvaženi zastupniče zahvaljujem na pitanju, u ovom trenutku nemamo taj podatak, ali dostavit ćemo vam taj podataka čim pribavimo, evo nadam se ovih dana. Hvala.
Treća replika poštovani kolega Kajtazi, izvolite.
Htio sam se zahvaliti na odobravanju posjete zatvorenika iz zatvora, ali i zbog same korone i mi smo bili u mogućnosti to realizirati. Također sam htio zahvaliti i, i na UNICEF-ovom projektoru, video koji je upravo sa djecom i ono što mene zanima kako ide provođenje i koje su realizirane brojke i kak su reakcije između djece i zatvorenika. Ono što me posebno zanima kojim mehanizmima koji nisu postojali u dosadašnjem zakonu namjeravate osigurati jednakopravni položaj svih zatvorenika. Hvala.
Izvolite odgovor.
Pa svakako je intencija bila ovoga zakona koji predstavlja kontinuitet u odnosu na dosadašnji propis da se osigura jednakopravni položaj svih zatvorenika i mislim da to trenutačno u zatvorskom sustavu i postoji. Postoje nekakve iznimke, nekakvi pojedinačni slučajevi gdje se zbog nekakvih objektivnih okolnosti to ne može ostvariti, međutim mislim da će i ovaj zakonski prijedlog koji kad bude izglasan ovdje u Hrvatskom saboru doprinijeti stvaranju i daljnjeg jednakopravnog položaja svih zatvorenika u zatvorskom sustavu.
I zadnja replika, poštovana kolegica Jelkovac. Izvolite.
Hvala lijepa. Poštovani ministre sigurno je da ovaj prijedlog zakona poboljšava i status zatvorenika za vrijeme izvršavanja kazne, ali isto tako ide i na poboljšanje uvjeta rada onih koji rade u zatvorskom sustavu. U vezi toga napomenula bih da se poboljšava uvjet za boravak majki koje su rodile u zatvoru obzirom na mogućnost produljenja boravka djece s njima ako su pri kraju izvršavanja kazne zatvora i to pohvaljujem, ali me zanima na koji način će se motivirati u stvari mladi ljudi za dolazak na rad u zatvorski sustav jer koliko imam saznanja starosna dob pravosudnih policajaca i ljudi koji rade u zatvorskom sustavu je prema donjoj granici, tako da mislim da bi bilo vrlo važno da o tome vodimo računa. Hvala.
Izvolite odgovor.
Hvala uvažena zastupnice, da imamo objektivni problem i sa tom starosnom dobi zaposlenika u zatvorskom sustavu. U tom smislu smo povećali i starosnu dob za ulazak vježbenika u zatvorski, za ulazak vježbenika u rad u zatvorski sustav. Mi smo evo i ovaj tjedan imali razgovore sa predstavnicima sindikata pravosudnih policajaca. Već smo kroz ovaj prijedlog, ovaj prijedlog zakona povećali iznose otpremnina tako da ćemo kroz te stimulativne otpremnine jedan dio ljudi će izaći iz sustava, a vjerujem da ćemo i kroz povećanje plaća i drugih beneficija za zaposlenike u zatvorskom sustavu omogućiti lakši ulaz i veći interes za zapošljavanje u tom sustavu.
Hvala vam lijepa. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ako ne, onda krećemo s raspravom po klubovima. Prvi je na redu Klub zastupnika MOST-a nezavisnih lista, poštovani kolega Nikola Grmoja. Kolega nije ovdje pa gubi pravo govora. Sada je na redu onda Klub Hrvatskih suverenista, poštovani kolega Željko Sačić. Izvolite.
… [[Govornik naknadno uključen.]] zakon sasvim drugačiji tip zakona nego što smo to imali priliku jučer čitati od Zakona o strancima. Ja mogu sasvim sigurno izraziti poštovanje i slaganje sa naporima koje je predlagač uložio osobito u dijelu koji se odnosi na reguliranje prava i dužnosti i status naših ljudi koji su lišeni slobode i smatram da je tu apsolutno primjereno i apsolutno usklađeno sa svim europskih zatvorskim pravilima, međunarodnim konvencijama, našim Ustavom u pogledu odnosa i statusa osoba lišenih slobode bilo u kaznionicama, bilo u zatvorima ili drugim kazneno-pravnim ustanovama u Hrvatskoj i naravno da se tu uvijek ima prostora za poboljšanje. Jedan dio poboljšanja i vidimo u tom vašem prijedlogu koji zapravo otklanjaju mogućnosti i zapravo poboljšavaju taj status osoba lišenih slobode u dijelu kako je to uobičajeno ovaj u drugim europskim državama da se onemogući štetno, štetni učinak koji država Hrvatska trpi zbog eventualno određenih propusta ili određenih ne standarda pa da imamo tužbe pred Europskim sudom za ljudska prava od kojih su prema mojim informacijama trenutno tamo na rješavanju najmanje njih 15. Zasad smo imali nekoliko pravomoćnih gdje se država Hrvatska proziva kao država koja nije dovoljno uložila u zaštitu i te kategorije osuđenika što god tko o njima mislio. Mi imamo različita mišljenja, naša javnost je podijeljena oko toga. Imamo onih koji smatraju da treba biti krajnje restriktivno, krajnje ovaj rigidno, a jasno standardi su civilizacijski i ljudski takvi da se moraju poštivati pravila prema toj kategoriji zapovjednika, zatvorenika jer naprosto to je standard koji smo postavili našim Ustavom RH. E sad, u tom dijelu treba poboljšati, treba onemogućiti na, vi znadete koje su to mogućnosti, gdje se može poboljšati, tu su u pitanju čisto koliko vidimo prostorni uvjeti za zatvorenike. Nažalost bio sam i sam u prilici 66 dana biti u zatvoru i znam kako je to ovdje u istražnom centru u Remetincu i mogao bi vam iz osobnog iskustva o tome govorit. Ono što je jako loše i ono što je ovaj dobro, u cijeloj toj priči najbolje je, najbolji dio našeg sustava zatvorskog su naši pravosudni policajci. To su ljudi, to su dobri anđeli kojima trebate gospodine ministre posvetiti puno pažnje i hrvatska javnost također. Oni obavljaju iznimno, iznimno složen, težak, stresan posao i sve što traže da poboljšaju eventualno svoj status, vi im to naprosto morate odobriti iz razloga što svakom zatvoreniku vrijeme prođe, on bude tamo mjesec, dva, 5, 6, godina, zatvorski pravosudni policajac tamo treba radni vijek u tom krugu zatvorenom održati ili kaznionici zatvora i on mora naprosto biti zaštićen. I radno-pravno i statusno i sve one privilegije, uvjetno rečeno beneficije koje imaju policajci, ovlaštene službene osobe u sustavu MUP-a naprosto moraju biti preslikane po automatizmu i za naše pravosudne policajce. Što se tiče sindikata, ja vam neću sada u detalje, vi ste o tome poznati, ja ću vam nakon ovog govora dati njihove primjedbe, odnosno pokušaje da se zaštiti, široka je lepeza, nisu preopširni, ali mislim da su izdržljivi za ovo društvo i na kraju krajeva, ovlaštene službene osobe MUP-a već sad imaju te zaštićene standarde, radno-pravno, pa nema razloga da se nešto tako, tim prije jer je tih pravosudnih policajaca 1600. Znači oni su najistureniji sustav, ukupno je zaposlenih u sustavu zatvorskom oko 2600 službenih namještenika, a oni koji su baš u vatri svakodnevno sa zatvorenicima. To je, ne treba posebno govoriti kakvi sve tu osuđenika i zatvorenika ima i zato su kategorizirani sustavi, od zatvorenog, poluzatvorenog, otvorenog, situacija je iznimno teška. Ono što mogu reći osim tih općih standarda oko higijenski, prostorni, itd., što sam rekao u sobi gdje je koje predviđeno prostorno za 4 zatvorenika, mi ih danas ili smo nedavno imali 6, pa čak i 8. To se naprosto mora riješiti. Ljudi stručni koji se bave sustavom i sugeriraju da se naprosto sve može, a zakon vidim, sad to dozvoljava, izmjestiti na neke druge kaznionice, znači nije nužno da istražni zatvor netko tko u sustavu istražnog zatvora nužno bude u Remetincu, kad može takav odjel biti prilagođen u negdje, u Lipovici, negdje u nekakvom, u nekoj kaznionici preuređen di će biti manje stresa, manje prostora, manje gužve i ono što je, vidim ministra Bošnjakovića ovdje, što je vaša obaveza koju ste propustili dragi ministre i sada zastupniče, pa čak i vaš prethodnik Orsat Miljanić, nemojte vi to propustiti, to je vrlo malo truda, vrlo malo novaca, ali nemojte nevine ljude dodatno stigmatizirati, kažnjavati na način, a nevini su obitelj. Obitelj kad dođe u posjetu u Remetinec, imao sam priliku, rekao sam iz osobnih iskustava, mnogi u zatvorskom sustavu, moramo biti svi svjesni i dan danas ima nevinih ljudi. I ja sam jedan od nevinih pravno, sudski, državno-odvjetnički, ... [[Govornik se ne razumije.]] bio nevin 66 dana. I nije lako to izdržati, osjećate se kao živ zakopan u grobu. E sad kad još tu pridodate da vam obitelj nema priliku doći u vrijeme i na način kako je to potrebno da vas vidi, od djece, žene ili onih najbližih, a što ste propustili, g. Bošnjakoviću? Pa dajte napravite tamo prostoriju, čekaonicu, da bude u ljudskim uvjetima. Vi možete doći sada kad su prostor, kad je vrijeme za posjetu u Remetincu, stavite 2, 3 kontejnera, to je propuh, to je -19, 3 sata se čeka da vas dijete vidi. 3 sata, 2 do 3 sata. Supruga također. Kakvi god ljudi unutra, najveće ubojice bile, mi ćemo ih osuditi, svaki ima o njima svoj stav, ali kažem, ima i nevinih. Moguće 1, 2, 3, uvijek je netko nevin. Moramo kao društvo napraviti da obitelji koje nisu kažnjavani za to, da ne budu dodatno kažnjavane i traumatizirane, to su cjeloživotni stresovi, napravite tamo čekaonicu, primjerenu, da se ne čeka, da vam propuh iznad nogu i iznad glava 3 sata, a morate tamo stajati u redu. To je samo mali korak u nekakvoj, to su minimalna ulaganja, a napravit će relativno velike koristi. Također, veliki je iskorak oko ove elektronske narukvice, to je dobro, uvjetni otpust suca, izvršenja ste stavili u punu funkciju, to je iznimno važno, rasterećuje se sustav. Nije slučajno, mi imamo 1500 kaznenih djela na 100 tisuća stanovnika u Hrvatskoj, a recimo, Nijemci, Nijemci imaju 7 tisuća kaznenih djela na 100 tisuća. A s druge strane, mi imamo 72 zatvorenika na 100 tisuća, 79 na 100 tisuća stanovnika, a Nijemci 72 zatvorenika na 100 tisuća stanovnika. Nešto ne štima u sustavu probacije, u sustavu izvršenja kazni, znači moramo se prilagoditi tome da rasteretimo sustav, da usvajajući visoka ... [[Govornik se ne razumije.]] resocijalizacije, svega onoga što je svrha kažnjavanja da se svrha kažnjavanja postigne, ali na način koji je primjeren i individualiziran, da taj irski progresivni sustav koji kod nas važi od 1916. g. u Lepoglavi, da bude nadograđen kako je drugdje u svijetu. Mi smo krenuli jednim srednjim putem, nismo ni kao američka, iznimno ... [[Govornik se ne razumije.]] stroga, puna odmazde, u zadnje vrijeme imamo i drugu struju, koja više ide na prevenciju, a nismo ni nordijski tip. Znači idemo, plivamo po sredini, tražimo svoj model koji je dosta dobra podloga za unaprjeđenje. Ono što je važno na kraju, napravite novi zakon za službenike pravosudne policije jer njemu nema mjesta u ovom zakonu [[Upadica: Hvala vam.]] on ne može se istodobno stavljati u isti [[Upadica: Hvala kolega Sačić.]] red prava zatvorenika i prava [[Upadica: Kolega Sačić. Vrijeme je isteklo.]] policajaca. To morate odvojiti. Hvala vam lijepo.
Ja vas molim da se držite vremena. Sada je na redu Klub zastupnika HDZ-a, poštovani kolega Dražen Bošnjaković.
Poštovani gospodine predsjedniče, uvažene kolegice i kolege, poštovani gospodine ministre sa suradnicom, evo pred nama je u prvom čitanju Zakon o izvršavanju kazne zatvora. Ovo je rijetka prilika da jedan zakon ima 2 puta prvo čitanje, ovo prvo prvog čitanja je bilo u prošlom sazivu sabora, danas je to ponovno pred nama u ovom sazivu. Mislim da ova materija svakako i zaslužuje novi zakon jer ovaj zakon koji je na snazi on je još iz 1990. godine, doživio je 13 promjena i sasvim sigurno je da jedna kodifikacija svih tih izmjena je dobro došla, ali i svi ovi nekakvi iskoraci koji se u tom zakonu predviđaju su također dobro došli. Možda sam sam malo subjektivan jer ovaj prijedlog koji je tu, je rađen u vrijeme mog mandata i tako da ima određene stvari koje zapravo zaista smo inzistirali da u njega uđu. Ono što je obilježje našeg zatvorskog sustava je u svakom slučaju da ga čini veliki broj ljudi je li, već je ovdje rečeno da je tu oko 2.600 ljudi što službenika, što namještenika, što pravosudnih policajaca, ali i 3.500 zatvorenika razmještenih u 21 ustanovu, dakle 7 kaznionica i 14 zatvora, 2 odgojna zavoda, centar za izobrazbu, centar za dijagnostiku, zatvorska bolnica, zaista velik je to i ogroman sustav i on ima posebno mjesto u sustavu pravosuđa i zaista treba sa njim stručno, dobro i kvalitetno upravljati. Svakako da treba afirmirati činjenicu da u vrijeme Covida mi u zatvorskom sustavu nismo imali ozbiljnijih problema tu je bilo ljudi koji su bili u samoizolaciji, tu je bilo i samih službenika i nešto malo zatvorenika, ali nismo doživjeli u tom sustavu nekakvu veću tako da kažem situaciju gdje bi bio zatvor ili kaznionica bitno opterećen time i to bi zahtijevalo posebne mjere. Ova stabilnost sustava je zapravo proizašla iz mjera koje su bile poduzimane u vrijeme Covida, a to je dosta restrikcija, dosta zapravo prava koja nisu se mogla realizirati jer bi dovela do opasnosti, ona nose u sebi određene rizike. I čini mi se da su svi imali razumijevanja i ovaj naši zatvorenici i pravosudna policija i službenici, da su svi imali razumijevanja za te mjere koje su bile uvedene. Ovaj zakon zaista nudi određene novine koje bi trebale biti veliki iskoraci i po meni jako je važna ta daljnja digitalizacija sustava, jako je važno uvođenje elektroničkog nadzora. Dugo se pričalo o elektroničkom nadzoru, ali mislim da su sada i sredstva osigurana iz Norveških fondova nekakvih 2 miliona EUR-a koja će dovesti do elektroničkog nadzora. Taj elektronički nadzor on će pružiti zapravo najviše ja bih rekao relaksacije u onim segmentima uvjetnog otpusta gdje zapravo kad čovjek dobije odluku o uvjetnom otpustu bit će elektronički nadziran da ne uđe u nekakvu crvenu zonu i da ga se ne mora ovaj vraćati. Također jako bi puno doprinjeo i u sustavu istrage, dakle ovo što imamo istražnih zatvorenika, dobar dio toga bi se mogao zapravo biti u kućnom pritvoru i mogao bi biti nadziran putem tog elektroničkog nadzora. Za to neće biti dovoljno samo promjena ovog zakona, to će trebati promijeniti i Zakon o kaznenom postupku koji je zapravo matični zakon za područje istrage. Ovo što je rečeno ovdje vezano za te moderne tehnologije one su zapravo već i u primjeni jer mi smo imali i imamo pilot projekt komunikacije djece sa roditeljima koji su u zatvorskom sustavu bilo da im je otac, bilo da im je majka, oni su i sada mogli ostvarivati, dosta je tog i realizirano putem video konferencija video likovima, da ne moraju putovati, da ne moraju zapravo imati sve te i troškove puta i svega toga, nego su ostvarivali sa svojim roditeljima i na taj način kontakte i veliki broj slučajeva takvih je zabilježen. Također ono gdje su zatvorenici u obvezi davati iskaze vezano za sud, vezano za Vrhovni sud, za žalbene postupke, također imamo mogućnosti i to se dosta primjenjuje opet video linkom i video konferencijom pa nema zapravo potrebe dovoziti ih, odvoziti ih i takve ovaj neke stvari raditi. I to je dosta na sceni, sada se to regulira, sada je to zapravo ovim zakonom poprilično jasno, jasno ovaj rečeno što mislim da je jedan veliki iskorak. Međutim, ono što moram reći, zakon sam po sebi i sve ove poboljšice koje on donosi on neće riješiti stvar nego zapravo bit će potrebno tu i nastaviti i dalje još infrastrukturnih ulaganja, bit će tu naravno ovaj potreba za ulaganjem u sredstva modernih tehnologija. Sve evidencije naravno da treba voditi u elektroničkom obliku i one moraju zapravo biti na taj način dostupne u svakom trenutku tijelima koja te podatke trebaju. Mislim da treba raspravit, Hrvatska dakle već sam rekao ima 21 što kaznionicu, što zatvor. Tu je veliki raspon, 3 su najveće Lepoglava, Remetinec i Glina, a ovdje ostalih imamo zaista nekih koji su potpuno ovaj mali, koji su ovaj po broju zatvorenika koji zbrinjavaju zaista ovaj mali i treba zapravo možda vidjeti eventualno spajanje radi boljeg i racionalnijeg korištenja i prostora i ljudi koji tamo rade. Treba to vidjeti, ali to je zapravo stvar faktične politike koja se može i u okviru, i u okviru ovoga zakona. Mi što se zatvorskog sustava tiče zaista je to jedan važan segment i pojačani je nadzor, imamo u zatvorskom sustavu prisutne i udruge civilnog društva koje zapravo gledaju kako se radi u tome. Imamo svake godine ovdje izvješće pučke pravobraniteljice koja se posebno osvrće na rad zatvorskog sustava. Imamo ovdje izvješće na saboru jednom godišnje koje Vlada RH također podnosi o funkcioniranju zatvorskog sustava. Svakako da one stvari koje se dešavaju i koje najviše zapravo uznemire javnost su smrti u zatvorskom sustavu i to moramo biti na čisto da toga ima nekoliko desetaka u zadnjih nekoliko godina, a to je posljedica zapravo činjenice da u zatvorski sustav ulaze ljudi koji imaju bolesti, koji su bolesni i na taj način nekada ta bolest eskalira, da se dogodi smrtni slučaj. Zato je jako važna ova promjena da zatvorska bolnica postaje dio zdravstvenog sustava i da će možda ostvariti jednu bolju sinergiju sa svim sudionicima zatvorskog sustava. Ovo što je kolega Sačić govorio vezano za kontakte i vezano za posjete članova obitelji zatvorenicima, to je iznimno važno i na tome se koliko znam na poboljšavanju tih uvjeta se radi. Osobno sam bio u nekim kaznionicama i zatvorima gdje postoje vrlo dobri uvjeti za takve kontakte i jasno je da treba raditi da to bude bulje, ali treba raditi da budu bolji i uvjeti u svim tim kaznionicama i zatvorima jel tu je isto veliki raspon od nekih modernih prostora koji su kao što je primjerice u Glini zaista na jednoj visokoj razini do nekih koji su na poprilično lošoj razini. Uglavnom, mi imamo kapaciteta za 3.900 zatvorenika, a recimo prosjek nekakav u zadnjih nekoliko godina oko 3.500, dakle racionalnim korištenjem prostora daju se te stvari na neki način i pomiriti. Stoga moram se osvrnuti i reći da iznimno važan rad i probacijskog sustava vezano za sustav kaznionica i tu želim reći da je Hrvatska napravila ogromne iskorake. Mi imamo čini mi se 14 područnih ureda probacije i mislim da je sada nemoguće uopće i sudske postupka i istražne i kaznene postupke nemoguće ih je zamisliti bez funkcioniranja i sudjelovanja probacijskog sustava. Zato i na tome treba raditi, treba raditi jasno na edukciji kadrova koji jesu unutar zatvorskog sustava i drago mi je za čut da je obavljen i razgovor sa sindikatima i treba analizirat sve ono što sindikati traže da uđe u zakon, jasno vodeći računa da i oni imaju status službenika i da postoji određeni generalni zakon vezano za službenike u RH. Dakle, završno klub HDZ-a podržat će naravno ovaj zakon u prvom čitanju, s tim da još jednom napominjemo, treba nastaviti kontinuirano sa svim mjerama koje donose poboljšice, koje donose bolje uvjete koji su ja mislim sada bitno bolji nego kada se sjetim prije desetak godina kada je znalo u zatvorskom sustavu biti i po 5.500 zatvorenika što je ipak bitno više nego što je sada. Hvala vam lijepa.
Idemo dalje, sada je na redu Klub zastupnika HSLS-a i Reformista i poštovani kolega Darko Klasić. Izvolite.
Hvala. Poštovani predsjedniče Sabora, uvažene kolegice zastupnice i zastupnici, poštovani ministre sa suradnicima. Ja sam zapravo ovdje htio govoriti o dvije teme, ali vidim da je kolega Sačić napomenuo važnost ljudi koji rade u ovom sustavu i ja bih još napomenuo, čuvajmo najviše te ljude jel oni su okosnica sustava, nemojmo štediti na krivim mjestima. A ja ću se onda samo osvrnuti na ono možda šta ja dolazim iz zdravstvenog sustava i gdje sam u ovom zakonu ugodno iznenađen s onim što on nudi. Ono na što bih se osvrnuo u prijedlogu ovoga zakona, a što do sada nije bilo kvalitetno riješeno je usklađivanje i osiguravanje zdravstvene zaštite osoba lišenih slobode u skladu sa standardima novog Zakona o zdravstvenoj zaštiti u RH koji omogućava istovjetni standard zdravstvene zaštite kao i svih građana u RH. Zakonom je utvrđeno i djelovanje zatvorske bolnice u Zagrebu kao kaznionice sa statusom zdravstvene ustanove koja obavlja zdravstvenu djelatnost pružanja zdravstvene zaštite. Istaknuo bih da u pogledu zdravstvene zaštite zatvorenika novi zakon u izvršavanju kazne zatvora značajno donosi sljedeća poboljšanja šta je iznimno bitno sada u doba ovog virusa COVID-19 i u zatvorskom sustavu. Tu je definiranje organizacija i sadržaj zdravstvene zaštite zatvorenika na primarnoj i sekundarnoj razini unutar zdravstvenog sustava što do sada nije bilo dobro definirano. Onda imamo zatvorsko reguliranje mehanizama za jednostavniji pristup uslugama ordinaciji izabranih liječnika obiteljske medicine gdje je bilo do sada … Mi smo konkretno imali s tim isto dosta problema, tu je stvaranje i zakonski i podzakonskih preduvjeta za organizaciju rada zatvorske bolnice i odjela zdravstvene zaštite u skladu sa standardima sustava javnog zdravstva. Stvaranjem preduvjeta za uključivanje zatvorske bolnice i odjela zdravstvene zaštite u sustav CZIH-a tj. Centralnog zdravstvenog informacijskog sustava RH, kao što znate i druge institucije državne su imale sa tim problema i od Ministarstva obrane do MUP-a ovdje se to značajno unapređuje. Mislim da je to dobar put kojim treba krenuti, time se olakšava i ubrzava stvaranje usluge zdravstvene zaštite zatvorenika pod jednakim uvjetima kao i ostalih građana što do sada nije bilo dobro i učinkovito regulirano. Zato pozdravljam ovakve promjene u zakonu koje su dovele do značajno smanjenja stupnja stigmatizacije osobe lišenih slobode u ostvarivanju prava na zdravstvenu zaštitu što je jedan od osnovnih uvjeta za humano pristupanje služenja zatvorske kazne u RH i poštivanje svih standarada koje vladaju u svijetu. Evo kratko toliko od mene. Hvala.
Sada je na redu Klub zastupnika zeleno-lijevog bloka, poštovani kolega Vili Matula.
Gospodine ministre, kolegice i kolege. U ovom komentaru predloženog Zakona o izvršavanju kazne zatvora u početku imam namjeru odvojiti dva važna smjera. Jedan smjer koji do sada vidimo u velikoj mjeri i o tome mogu govoriti iz vlastitog iskustva i iskustva mojih kolegica i kolega koji godinama rade na rehabilitaciji zatvorenika po kaznionicama i zatvorima koji imaju iskustva radeći zajedno sa zatvorenicima i kazališne predstave i priredbe i u tom smislu želim reći da postoje 2 smjera. Jedan smjer je taj koji ipak poštuje i dalje nastavlja nažalost kulturu nasilja u kaznionicama. Uprkos svih ovih načela i dobrih smjerova još uvijek prevladava kultura nasilja, a stvarna rehabilitacija, stvarna resocijalizacija koju vidimo da je ona više od obrazovanja koje se nudi ili radnih terapija koje se nude zatvorenicima, doškolovanja odnosno opismenjavanja, o tome će govoriti moj kolega Bakić u pojedinačnoj raspravi. Dakle, mi zatvorski sustav zamišljamo stvarno kao prostor i vrijeme koje posvećujemo pojedincima koji su izgubili povjerenje zajednice jer su prekršili društvene dogovore. Ali naš stav prema njima sigurno nije da ih izopćujemo, ne mislim to niti da je to bivši ministar rekao nešto u tom smjeru, dapače. Međutim, želim reći, sami ste spomenuli primjere tih kaznionica i zatvora koji su u lošem stanju, to bi svakako trebalo reći sa tim podacima, da postoji 3900 mjesta kapaciteta, znamo da se očekuje 4m2 i 10m3 prostora, međutim to je vrlo rijetko tako. E sada moramo isto tako reći da je, u zatvorima su uvjeti popunjenosti vrlo rijetko manji od 100%, u, u 6 zatvora je bila iznad 120%, a najteža situacija je u zatvorima u Karlovcu, 175% popunjenosti, u Osijeku 174%, u Požegi 167%. Izvor ovih podataka je izvješće pučke pravobraniteljice za 2019.g. Dakle, opći interes je da u takvom pristupu mi ohrabrimo pojedince u društvu koji su na putu da zastrane, da se upravo programima rehabilitacije i ovdje naglašavam svoje kolege koji se upravo umjetničkim radom, uz sve ono što, ponavljam što se ljudi obrazuju, ovaj što imaju radnu terapiju, što se bave tjelovježbom, sportskim aktivnostima, dapače, to je važno. Međutim, pokazalo se da ove radionice kazališne, ali ne samo kazališne, književne, likovne, muzičke, da im itekako dopunjuju neku potrebu za svrhom i za smislom tako da se to ne pretvara samo u monotoniju prolazaka dana koju ti ljudi ipak su prisiljeni provoditi sa pojedincima među njima, nisu svi među njima tako ekstremni nasilnici. Međutim, upravo ti nasilnici uspijevaju nametnuti takvu kulturu tako da ti nemaš druge nego da stvarno pratiš, ne onako kao u ekstremnim situacijama u američkim filmovima, ali osobno imam iskustvo, izvodili smo predstavu u Lepoglavi i osobno imam iskustvo rada u zatvoru za maloljetnike u Turopolju. Međutim, na tom području Mario Kovač sa Šmrc teatrom je radio brojne, brojne predstave, zatim Stojan Matavulj je radio Šekspira u, u Lepoglavi i o tome je snimljen film, Ivona Juka ovaj je napravila fantastičan dokumentarac o nastajanju predstave u, u zatvoru. E sada nakon toga htio bih reći nešto o, o tome o zdravstvenoj zaštiti zatvorenika. Naime, zatvorenici, ne znam tko od vas ima ovaj to iskustvo ili mu se neko požalio, međutim zatvorenici ne mogu sami dobivati mogućnost kada se jave liječniku zbog onih nekih koji to zloupotrebljavaju, dozvoljavam, i tako da se ta stvar svodi zapravo na to da zatvorski policajac, čuvar, mora procijeniti koliko je on zbilja eventualno bolestan i to na temelju njegovog izgleda ili ponašanja on zaključuje da li su tjelesno ili duševno bolesni, a ostali oni koji se javljaju na pregled ovaj ne moraju biti primljeni. Zatim o posjetima zatvoreniku, zatvorenik ima pravo na posjete članova obitelji dva puta mjesečno i blagdanom u trajanju najmanje jedan sat. Evo pozdravljamo dakako ove mogućnosti sada nanovo audio, mislim nanovo, po novom, audio vidio konferencija s obitelji, pogotovo sa djecom, međutim želimo vjerovati da taj broj video konferencija neće ići na uštrb posjeta u živo, nikako, nego bi to u svakom slučaju trebalo proširiti taj, tu mogućnost razgovora s obitelji, pogotovo uzmimo u obzir da recimo Požega je jedini ženski zatvor tako da njezina obitelj, žene koja je tamo ili njezina djeca iz Dubrovnika, pa zamislite koliko puta i kakav je to trošak i što to znači za obitelj iz Dubrovnika ili iz donjeg dijela ovaj Dalmacije odlaziti cijeli taj put sve gore do Požege. Isto tako želim reći drago mi je bilo čuti od g. ministra kada govori o tome da se nastoji da ovaj zakon ide u tom smjeru čovječnog postupanja i čuvanja dostojanstva osobe, dakako, ali vjerujem da ste vi bili i bivši g. ministar svakako je bio i da znate da u mnogim zatvorima i dalje postoji čučavci unutra i to su čučavci koji nisu minimalno odvojeni, da su barem odvojeni od pogleda, nego ostali zatvorenici dok jedu i sve, doslovno moram o tome govoriti, o vršenju nužde, moramo to zamisliti jer ne mislim da ta stvar pomaže. Mi ovdje ne govorimo o tome da treba napraviti neki resort za zatvorenike dobar, ne, mi smo svjesni da im treba ograničiti pravo, to da, ali ovo svakako ne ide u smjeru dostojanstva osobe i osobe ovih ostalih, to je jedno nepotrebno iživljavanje, ja bi reko nasilje nad ljudima i to nikako ne podržavamo. I u tom smislu mi vidimo jednako tako i brojne primjedbe i amandmane koji su vam poslali zatvorski čuvari odnosno ovaj pripadnici ove zatvorske policije. Nedostatak službenika i dalje značajno ovaj utječe na rad tih kaznenih tijela. Oni se žale da se ne poštuju odredbe kolektivnog ugovora tako da većina ne može koristiti ona prava na pauzu i ostalo i tamo su dali brojni, znači zakon mora naći odgovor na ove probleme. I za kraj bi htio samo reći slijedeće, a to je da Horvatinčić pije kavu u Samoboru, a ispričava se da ne ide u zatvor zbog teških bolesti. Na koji način ovaj zakon osigurava da ljudi ne manipuliraju pravilima? To je naše pitanje. Hvala vam.
6. na redu je Klub zastupnika Domovinskog pokreta i poštovani kolega Davor Dretar, izvolite.
Poštovani predsjedniče sabora, poštovani g. ministre, kolegice i kolege. Evo, zahvalio bi se g. Matuli na jednom lijepom šlagvortu kojeg ćemo kasnije čuti. Za početak da vam kažem da Domovinski pokret ovaj prijedlog zakona podržati neće. Čut ćete to naravno i kroz našu punu vreću amandmana, ali kada za to dođe vrijeme, samo eto nekoliko stvari koje se nama ovdje u ovom prijedlogu zakona čine kao apsolutni nonsens ili kak bi po domaći rekli bedastoća. Dozvolite samo da vam citiram neke članke, recimo čl. 90. koji govori o pravu na rad zatvorenika odnosno uz pisani pristanak drugog poslodavca zatvoreniku se može odobriti nastavak rada kod poslodavca ukoliko mu je izrečena kazna zatvora u trajanju do 1.g., te ukoliko mu nije izrečena sigurnosna mjera zabrane obavljanja određene dužnosti ili djelatnosti. Kaže se ovdje da mu se to može odobriti i da samostalno obavlja gospodarsku, i ono što nas je posebno razveselilo kada smo vidjeli, koji je vražji dečko to stavio ovdje u ovu rečenicu, ili drugu djelatnost i sam naravno snosi troškove smještaja u kaznionici odnosno zatvoru. Dakle, idemo to malo sad, budemo to malo pogledali ko običan čovjek. Dakle, gospodarska i druga djelatnost, ako sam ja dobro razumio, ovdje se otvara mogućnost da zatvorenik osuđen na kratku zatvorsku kaznu nastavi raditi svoj posao. Jasno, prvo mora ući u zatvorski sustav, moraju ga upisati, uzeti mu cipele i sve ono što već tamo rade, pa ona kad sjedne unutra piše molbu upravitelju, čeka odobrenje, pa znate i sami to bi moralo potrajati sigurno nekoliko mjeseci, a na slobodu ako je osuđen do godine dana može tj. uvjetnu slobodu ići već nakon 2/3 izdržane kazne, dakle ovo je po mojoj procijeni i po procijeni Domovinskog pokreta jedan jako lijepo nacrtan članak koji će ustvari sasvim sigurno ne pomoći zaposlenosti u Hrvatskoj nego mu omogućiti sitnim stranačkim prvenstveno prekršiteljima zakona da se potpuno opuste jer čak i u slučaju da dobiju pravomoćnu presudu do godinu dana ako im se ne zabrani obavljanje te djelatnosti uredno mogu umjesto u zatvor u ponedjeljak lijepo doći na posao u svoju općinu ili županiju kao da se baš ništa dogodilo nije. Domovinski pokret ovakav način ismijavanja zakona podržati neće. Kroz amandmane tražit ćemo naravno promjenu ovoga stavka, ali o tome kad za to dođe vrijeme. Hvala još jednom kolegi Matuli na sjajnom šlagvortu, samo da vam pročitam neke dijelove čl. 113. „u slučaju težih ili dugotrajnih bolesti za čije uspješno liječenje ne postoje uvjeti u kaznionici odnosno zatvoru zatvorenika se na prijedlog liječnika premješta u kaznionicu odnosno zatvor u kojem postoje uvjeti za takvo liječenje ili u zatvorsku bolnicu u Zagrebu. Za vrijeme liječenja u zatvorskoj bolnici Zagreb prema zatvoreniku se provodi program izvršavanja utvrđen u zatvoru iz kojeg je upućen na liječenje“. Dakle, idemo sad pomalo to pročitati il kak bi rekli moji gore u Zagorju „proštudirati“. Ovim člancima propisani su postupci i način smještaja zatvorenika koji je bolestan, o kojem odlučuje liječnik sukladno mogućnostima zatvora, samo da skratim pravnu formulaciju. Ukoliko za uspješno liječenje zatvorenika ne postoje uvjeti u kaznionici odnosno zatvoru zatvorenika se po prijedlogu liječnika premješta u drugu kaznionicu odnosno zatvor u kojem postoje uvjeti za takvo liječenje ili naravno već spomenutu zatvorsku bolnicu Zagreb. E sad, da mi malo vidimo što piše u stvari u tome članku. Hvala lijepa još jednom dragi Vili. Spomenut ćemo gospodina za kojega nas i zagrebački županijski sud kroz službeno priopćenje na svojim stranicama uvjerava da će kao pravomoćno osuđena osoba, dakle pravno gledano još uvijek nedostižna ovome prijedlogu zakona jer je tek osuđenik, a svakodnevno ga viđamo kako ispija kavice i ide u skupocjene šopinge ili se ovo ljeto na facebooku slika na elitnim jahtama po Jadranu, ta bi osoba od 1. listopada ove godine konačno trebala proći kroz vrata dijagnostičkog centra u Zagrebu i službeno postati zatvorenik. Uz iskrene želje za brzo ozdravljenje spomenutog gospodina, možemo samo reći eto, živi bili pa vidjeli. Evo nam još jedne zanimljive priče. Što reći za neke članove privilegiranih kasti koje zdravstvene tegobe počinju osjećati čim protiv njih pukne pravomoćna presuda. Tako jedan varaždinski ptić znani Ptiček odmah po pravomoćnosti presude odgodio odlazak na odsluženje kazne i to po čl. 61. st. 3. toč. 4 koji se nalazi i u ovom prijedlogu zakona i govori da do odgode izvršenja kazne zatvora može doći radi obveze osuđenika u dovršavanju započetog posla zbog čijeg bi neobavljanja nastala znatna materijalna šteta. G. radi u tvrtci Gradski parkovi Varaždin, baš me zanima kako je to organizacija košnje trave i orezivanja grmlja nešto jako, jako bitno i nenadomjestivo. Dakle, Domovinski pokret od svojega osnutka ističe neovisno pravosuđe kao jedan od temelja stabilne i moderne hrvatske države, a dugotrajni sudski procesi koji završavaju sramotnim presudama, bjegovi hrvatskih pretvorbenih čudotvoraca pod okriljem njihove druge domovine, BiH i to gle čuda, samo nekoliko sati prije padanja sudske presude. Pa otprilike, ljudi moji, kao da netko iz družine Eliota Nessa javi Caponeu sutra dolazimo po tebe, briši. Dakle, imamo tu i verbalne sudačke vratolomije gdje se izmišljaju običaju starog ličkog rukovanja sa tamnoputim košarkašicama, imamo tu naravno i mladež HDZ-a koja demolira kafiće po Karlovcu, izvlači se na zastaru, a tek da ne spominjem poznati klub borilačkih sportova u Virovitici koji vodi poznati otac i njegovi još poznatiji sinovi. Čak i kada DORH uspije upecati pokoju krupnu ribu, zaplijeni im neke preparirane sisavce, podzemne zbirke umjetnina, nekoliko milijuna na računu, a mi još uvijek čekamo da Ježurka Ježić vrati svojih 5 milijuna eura, kojih eto, još uvijek nekako nema, nekim čudom, krunski dokazi iz arhiva DORH-a nestaju. Najnovije vijesti eto, govore da je vjetar, ne sa Dinare, nego sa Krš-Pađene otpuhao memorijske kartice iz slučaja Rimac. Pa evo, molim vas, pogledajte, možda kad dođete danas kući, slučajno ako su negdje kod vas u ormaru ili u podrumu. Nama dragi ljudi, ne treba perilica suđa, nama treba ozbiljna perilica pravosuđa jer autobusi i avioni puni su mladih ljudi kojima ste uspješno ubili svaku nadu da bi ovdje jednoga dana mogla cvasti normalna država. Nemojte govoriti da su ti ljudi otišli u inozemstvo samo radi novca jer to istina nije. Većina njih otišla je i osjeća gorčinu i bespomoćnost pred sustavom koji nemilosrdno gazi malog čovjeka, a uzdiže velike i prašta moćnika. Najgoru stvar koju ste napravili, podijelili ste društvo i to na najgori mogući način. Ne na lijeve i desne, ne na partizane, ne na ustaše, ne na crne, ne na bijele, nego ste zabili klin u samo tijelo hrvatske države i podijelili nas na 2 najgora moguća tabora. Mi i oni. Mi, to su obični mali ljudi koji svakoga jutra odlaze na posao, ako ga uopće i imaju, rade cijeli mjesec za mizernu plaću i čekaju da 35 godina tako rade da bi onda uživali u bijednoj crkavici od mirovine. A oni, oni su privilegirana kasta bogatih i bahatih. Ponašaju se kao nasilnik na školskom igralištu. Zavlači ruku u tuđe džepove, vade novac, časte sebe i svoje satelite, ali ako slučajno netko digne glas i kaže nećeš, onda se podvlače pod skute politike, pod stranačke iskaznice, pod pravosuđe, pod zastare i tzv. političke progone. Ima tu i još groznih posljedica ovakvog ponašanja. Cijelu je Hrvatsku nedavno zgrozio video u kojem mladići u Kaštelima bezobzirno tuku i maltretiraju svojega vršnjaka i što tu ustvari pokazuje? Da se cijela jedna generacija mladih ljudi koja jednoga dana treba možda i ovdje sjediti, praktički ponosi nasiljem nad slabijim i nad bespomoćnim, a za to je kriv upravo ovaj sustav. Maloljetničko nasilje, kao jedan od najgroznijih problema hrvatske današnjice, svoje korijene nalazi upravo u poremećenoj disfunkcionalnoj obitelji koja je izgubila svaki sustav vrijednosti i bitno joj je samo zgrtati i imati. Pri tome, nijednoga trenutka ne misliti na slabijeg ili siromašnijeg. Ovdje ću sa punim pravom uprti i prste i prste i na lijevu i na desnu stranu, uz sve vas koji vladate ovih 30 godina, a metode su vam iste kao Tahyjeve, prije 450, uzmi, ukradi, prevari, otmi i nikome ništa. I zato će se, dragi ljudi, Domovinski pokret u koaliciji sa hrvatskim narodom neprestano boriti da se istom tom hrvatskom narodu kroz pošteno i časno hrvatsko pravosuđe vrati ugled, čast i povjerenje svih stanovnika Hrvatske, a dolaskom na vlast povući konkretne poteze da se ovakvo neizdrživo stanje trajno promijeni na bolje i da svi konačno budemo jednaki pred Bogom, pravdom i narodom. Hvala vam lijepa.
Sada je na redu Klub zastupnika SDP-a i poštovani kolega Mišel Jakšić. Izvolite.
Poštovani predsjedniče Hrvatskoga sabora, kolegice i kolege zastupnici. Dobar dan, lijep pozdrav svima. Ja se odmah u startu ispričavam, ja nemam tako lijep i milozvučan pjevački i voditeljski glas kao kolega Dretar. Mi smo na Odboru za pravosuđe imali raspravu o ovome zakonu i prijedlogu zakona, iako, kao što je naveo i bivši ministar Bošnjaković, ovo je zakon koji 2. puta dolazi na prvo čitanje i ono što želim reći u samom početku ove rasprave, da svaka promjena koja se radi u sustavu zatvora, ide na bolje, smo spremni ju podržati i spremni pratiti njezinu daljnju provedbu. Naravno da, kao što se mijenja stopa kriminaliteta, način vršenja kriminaliteta pojavom novih tehnologija, tako se i mijenjaju određeni uvjeti koji trebaju funkcionirati u zatvorskom sustavu i ono što je sigurno dobro za naglasiti je da s ovime se usklađujemo sa dobrim dijelom i europskih direktiva i europskih stečevina u ovom sustavu, no, svakako smo i na samom odboru rekli da se svi skupa želimo, da ćemo imati više sreće sa ovim prijedlogom zakona, s obzirom da smo u proteklih 20-tak godina imali 13 izmjena u ovome zakonu, dakle, očito da svakih godinu i pol dana se pojavila nekakva potreba da se nešto nanovo mijenja što samo govori da možda u samom startu nije postojala jasna vizija što želimo napraviti sa ovim zakonom i kako želimo da nam zatvorski sustav funkcionira. Sigurno je da je ovo dobar korak, ali da bismo vratili vjeru u institucije, a pravosuđe je definitivno tu najvažnija institucija morat ćemo ipak mijenjati puno više toga. Nekoliko puta sam apostrofirao u svojim raspravama da mladi ljudi iz ove zemlje ne odlaze zbog plaća, ne odlaze zato jer im je ljepše u Njemačkoj jel nema ljepše od Hrvatske nego odlaze jednostavno zato jer su izgubili vjeru u institucije ove zemlje i zato jer jednostavno ne vjeruje, ne vjeruju da je moguće stvoriti jedno pravedno društvo u kojem ćemo svi imati jednaka prava. Sustav pravosuđa nećemo promijeniti samo izmjenama u zatvorskom sustavu i nećemo moći reći da on funkcionira tako dugo dok imamo primjer jednog brata Mamića koji je pobjegao noć prije presude u Međugorje pa se danas tamo valjda prerušava u vidjelicu, drugi brat koji je nepravomoćno osuđen je trener Dinama, treći slučaj je gospodin Horvatinčić koji je spomenut u prethodnim raspravama koji je prebolestan da bi bio u zatvoru od te svoje sinkope, ali zato može piti kave i može prijetiti ljudima policijom i ono što je najzanimljivije u toj cijeloj priči da drugi čovjek hrvatskog pravosudnog sustava, dakle drugi najvažniji sudac gospodin Turudić maltene ni ne skriva da je sa svima njima prijatelj i da je to sve valjda normalno. Ali nadajmo se da ćemo izmjenama zakona ipak te neke stvari poslagivati i korak po korak početi ljudima vraćati vjeru u institucije ove zemlje. Što se tiče samoga ovoga zakona, on je sad spojen iz više zakona, iz više zakonskih okvira i sigurno je da ćemo klub, ko Klub SDP-a dati podosta amandmana očekujući da se još više sasluša mišljenje struke. Sam naziv zakona je možda nešto što nas navodi na krivi put jer se zakon zove Zakon o održavanju kazne zakona, a mi smo u njega stavili i radna prava svih onih ljudi koji rade u zatvorskom sustavu i možda bi bila puno bolja izvedenica da je ili malo prošireno ime ili da se cijeli zakon zove zakon o zatvorskom sustavu, jer ono što smo dobili kao najviše primjedbi što je bilo i najavljeno u ožujku kad je tada išlo na prvo čitanje da će se odraditi sastanci, da će se sjesti sa zainteresiranom strukom sada nam se opet vratilo kroz e-savjetovanje i očito je da nismo odrazgovarali niti sa Sindikatima pravosudne policije, niti sa Sindikatom policije, niti sa Sindikatom državnih i lokalnih službenika i namještenika ali i da nismo usvojili mišljenja pravobraniteljice za djecu gospođe Pirnat Dragičević. I ovim putem apeliram da sve ono što ćemo pokušati napraviti kroz amandmane se ipak sagleda, sasluša i da se stvarno u konačnici, jer gospodin Salapić nam je rekao da sastanci sa sindikatima još uvijek nisu odrađeni u tom vidu se ipak odradi. Najvažniji ljudi su u zatvorskom sustavu naši pravosudni policajci, svi oni koji se muvaju i imaju svoje određene uloge i u istragama i u izvršavanju kazne i ako nećemo imati motivirane i zadovoljne ljude u našim sindikatima teško možemo očekivati da će nam pravosudni sustav funkcionirati. Malo sam se poigrao sa koeficijentima i mogu samo reći da je apsolutno neprimjereno da neki ljudi u sustavu pravosudne policije imaju maltene iste koeficijente i iste plaće kao administrativni referenti negdje u uredu. Ovi ljudi puno više riskiraju, da ne velim da nose svakodnevno glavu u torbi i puno su nam važniji u samom funkcioniranju našeg zakonodavnog, represivnog, pravosudnog sustava. Zato još jedanput apeliramo, da uz sve ono dobro što se pokušava napraviti sa ovim zakonom se konačno sjedne sa predstavnicima sindikata, sasluša se zainteresirana struka jer ono što je vidljivo i u e-savjetovanju imaju jako puno toga nam i za reći i za pokazati i možda ako nismo već spremni ići u poseban zakon za njihova prava da se to sve što se tiče njih napravi na jedan puno adekvatniji i puno pravedniji način. Zaboravio sam, tj. spomenuo sam i u uvodu nisam do sad naveo posebno dječja pravobraniteljica je isto tako imala jako puno dobrih i kvalitetnih prijedloga na temelju svih onih pritužbi koje je dobivala od roditelja malodobne djece kako i njima olakšati taj put njihove resocijalizacije i povratka na pravi put i isto mislim da bi na neke naredne odredbe u neke naredne rasprave bilo jako dobro uključiti nju. Možemo napraviti formalno prekrasne zakone, ali ako nećemo imati zadovoljne ljude koji će po njima trebati djelovati, koji će ih trebati čuvati teško ćemo moći na dobar i kvalitetan način provesti ijedan zakon. Mislim da imamo dovoljno vremena da se upustimo u tom smjeru, interes za raspravu postoji, svi ti ljudi su se uključili u naše e-savjetovanje i nadam se da ćemo naći vremena i volje da još jedanput sjednemo, porazgovaramo i prođemo po tim neuralgičnim točkama na koje su nam i oni ukazali. Hvala vam lijepa.
Sada će govoriti poštovani kolega Veljko Kajtazi u ime Kluba zastupnika nacionalnih manjina. Izvolite.
Ovaj zakon o kojem danas raspravljamo u prvom čitanju odnosi se na jednu temu koja je prilično često …/nerazumljivo/… u našoj javnosti. Najjednostavnije je okrenuti glavu od ljudi koji se nalaze u kaznionicama i zatvorima i reći, sami su za to krivi, neka ih u zatvoru to su i zaslužili. Jasno, ljudi su u zatvorima jer i jesu nešto skrivili, no jedno od temeljnih odrednica demokratskog društva jeste i humanost ona se ne pokazuje samo kroz pomoć najugroženijima u društvu već i što će netko smatrati možda kontroverznim i kroz humanost za one koji su počinili kaznena djela. Sad će se netko zapitati čemu biti human prema tim ljudima? Bit human ne znači nekoga osloboditi služenja kazne ili mu skratiti kaznu. Ne, dapače svatko tko je kriv mora odraditi svoj dug društvu. No isto tako i prije samog služenja kazne, kod samih osuda treba imati u vidu djelo koje je počinio odnosno počinjeno djelo i kazna moraju biti razmjerni, a ne da netko osuđen sa pronevjerom miliona služi uvjetnu kaznu, a netko tko je ukrao akumulator, mlijeko ili kruh da mora ići u zatvor. Kad govorimo što znači biti human, po mom pitanju to prvenstveno znači da se ljudima koji služe kaznu osiguraju uvjeti dostojni čovjeka. I u tom pogledu mora se reći kako u zadnjih desetak godina postignut veliki napredak. Da li je taj napredak dovoljan da bi se postiglo ono čemu trebamo težiti, to je već drugo pitanje i na njega ćemo se vratiti malo kasnije. Naš zatvorski sustav sastoji se od 7 kaznionica i 14 zatvora te 2 odgojna zavoda. Sustav ima ukupni kapacitet da može primiti 3.900 zatvorenika u određenom trenutku, a kroz zatvorski sustav u 2018. godini za tu godinu imamo posljednje podatke da je prošlo više od 11.000 zatvorenika. Od tog broja kaznu zatvora izdržavalo je 4.019 zatvorenika, preko 4.000 izdržava i mjeru istražnog zatvora, a ostatak je bio vezan uz određene prekršajne postupke. Te brojke kada se gleda broj stanovnika nisu velike u odnosu na recimo SAD gdje je u zatvorima trenutno preko 2 milijuna ljudi odnosno gotovo oko 1% odrasle populacije u toj državi. Tim više pošto zatvorenika u Hrvatskoj nema jako puno imamo bolje šanse i mogućnosti da im osiguramo primjere uvjete. Kada o uvjetima u hrvatskim zatvorima i kaznionicama govore ljudi iz sustava čuvari te bivši zatvorenici često se od njih može čuti da je stanje u zatvorima kritično ili čak katastrofalno. Nadležni sindikati tvrde da u svim zatvorima nedostaje pravosudni policajac pa tako u Remetincu nedostaje 70 ljudi u splitskom zatvoru 26. prema njihovim procjenama u sustavu nedostaje između 300 i 400 pravosudnih policajaca. Uvjeti rada su teški, posao je gotovo nemoguće organizirati po pravilima struke, a jedan pravosudni policajac u pravilu se brine za 150 zatvorenika. Pravosudni policajac koji ima 35 godina staža i dodatak na plaću od 30% mjesečno radi za 5.100 kuna. S obzirom na to nije ni čudo da nitko ne želi raditi u zatvorskom sustavu te da mjesečno barem jedan pravosudni policajac da otkaz. Ovaj prijedlog zakona trebao bi to promijeniti i poboljšati i u tom smislu zaslužuje podršku. Jasno, vidjet ćemo konačni ishod. Problem nisu samo plaće već i drugi materijalni uvjeti rada, recimo pomalo izvan svake pameti naše kaznionice i zatvori nemaju pse za detekciju droga, slabo su opskrbljeni detektorima metala dok se oni postojeći ne servisiraju redovito. Nažalost, nisu rijetki ni smrtni slučajevi, a jedan od slučajeva koji je svojevremeno uzburko Hrvatsku jeste smrt 18. godišnjeg mladića Kristijana Vukasovića na kojem su se prelomile sve nelogičnosti i nepravilnosti društva i države. Radilo se o tek punoljetnom mladiću koji je imao i tjelesne i mentalne poteškoće. Vukasoviću nije suđeno prema Zakonu o sudovima za mladež, iako se taj zakon na njega trebao primijeniti s obzirom na njegovu dob. Nažalost, moram primijetiti kako takvih slučajeva ima i sa pripadnicima Romske nacionalne manjine koji prečesto završavaju u zatvorima sa osudama neprimjerenim za djelo koje su napravili. I što očekivati od osobe koja je tako mlada bila osuđena, a … s druge strane kako se u zatvorima izvlače mnogi koji su počinili puno, puno teža kaznena djela pa čak i ubojstva iz nehaja te i dalje šeću ulicama diljem Hrvatske kao da se ništa nije desilo. Recite vi meni šta očekivati kako će se takva mlada osoba ponašati kada izađe iz zatvora i vidi takvu nepravdu? Hoće li vjerovati u sustav u to da pravda uvijek pobjeđuje? Vratimo se malo na uvjete služenja kazne, tako je jedan zatvorenik opisuje uvjete odnosno kako je u Remetincu bio pritvoren zajedno sa 7 ili 8 zatvorenika u ćeliji od 21 kvadratni metar u kojem je sanitarni čvor manji od 2 m2 tek djelomično odvojen od ćelije i u blizini je stola za kojim se objeduje. Tuširanje je bilo dozvoljeno samo jednom tjedno. Neki koji su iskusili zatvorski sustav odlučili su pak pravno djelovati pa se bivši zatvorenici sve češće tuže Hrvatsku Europskom sudu za ljudska prava u Strasbourgu. Kao razlog navode prenapučenost i loše uvjete u zatvorima, posebno sanitarne. Neke su parnice čak i dobili, a odvjetnici najavljuju cijeli val novih tužbi. Sve te probleme uvidio je i Europski sud za ljudska prava u Strasbourgu koji je donio već nekoliko presuda protiv Hrvatske, a u korist bivših zatvorenika te je Hrvatska njima morala platiti odštetu. No, ta odšteta je najmanji problem u čitavoj priči, uvjeti koji su spomenuti nisu dosljedni nikoga pa ni najtežim kriminalcima, a još jednom se vraćam na početak i pitam se jel to ono humano društvo o kojem smo govorili. Želio bih se još malo osvrnuti na položaj pripadnika Romska nacionalne manjine u zatvorima, kao i u životu izvan zatvora. U zatvorskim uvjetima Romi nažalost spadaju među skupine kojima se najviše ljudska i građanska prava. Neke pritužbe koje sam dobio govore o tome kako se dešava da kada Rom bude uhvaćen u krađi nečega dodatno bude optužen i za druge krađe na tom području čime se osuda odnosno zatvorska kazna na koju bude osuđen uveća. Loša financijska situacija romske populacije onemogućavaju im da imaju kvalitetnu pravnu pomoć što im je dodatni problem u procesima i tako se stvara začarani krug siromaštva i kriminala iz kojeg je teško isplivati. Zastupnik sam već neko vrijeme i u tom razdoblju primio sam ne mali broj pisama zatvorenika Romske nacionalnosti u kojima su opisivali tretman koji imaju. Ima tu svega od stvari poput toga da se nekome priječi rad u zatvorskom sustavu preko ismijavanja i vrijeđanja zbog porijekla i nacionalnosti, pa do fizičkog ozljeđivanja i maltretiranja, nerijetko i seksualne prirode. Posebno me pogodio apel jednog Roma kojem je bilo zapriječeno da u zatvoru pohađa 7. i 8. razred osnovne škole kako bi se nakon izvršavanja kazne mogao lakše uklopiti u društvo. Citiram neke njegove riječi „Želim završiti školu kako bi se po izlasku sa izdržavanje kazne zatvora mogao lakše zaposliti jer ne želim biti na teret države tj. da živim od socijalne pomoći od koje ne bi mogao uzdržavati sebe i dijete. Htio bih dati doprinos za sebe i svoju obitelj jer se više ne želim baviti kriminalom. Kako dalje nakon izdržavanja kazne zatvora? Ozbiljan je problem ne samo među romskom populacijom već i među populacijom općenito. Jednostavno nema dovoljno mehanizma od države tko će osposobiti bivše zatvorenike za normalno funkcioniranje unutar uobičajenih društvenih tokova? Za većinu bivših zatvorenika pronalazak posla nakon izlaska je, iz zatvora, prava je noćna mora. Većina poslodavaca odbije zaposliti osobe nakon odsluženja kazne, a upravo zapošljavanje i stalni prihod prvi su korak kako bi se ti ljudi ponovno uključili u naše društvo. Rehabilitacija zatvorenika za cilj bi trebala imati dodatno obrazovanje odraslih, stjecanje kvalifikacija koja će bit priprema za integraciju kada jednom izađu na slobodu. Kazna za zatvorenike je vrijeme provedeno u zatvoru i ne treba bit dodatno kažnjen nakon izlaska. Stoga smatram kako je od izuzetne važnosti ulagati u obrazovanje i tretman zatvorenika jer što su oni kompentnije za život puno teže će se odlučivati za povratak kriminalu, a samim time i mi smo sigurnije društvo. Hvala.
Idemo sada na zadnju raspravu kluba, to je Klub zastupnika Stranke s imenom i prezimenom, Pametnog i GLAS-a i poštovana kolegica Dalija Orešković, izvolite.
Dobar dan poštovani predsjedniče HS, kolege zastupnici i zastupnice. Ja ću se doista fokusirati samo na ono što je sadržaj zakona o kojem raspravljamo ne ulazeći u ona pitanja koja se tiču i pravosuđa i kaznenog zakonodavstva kao takvog, no međutim spadaju u sferu nekih drugih zakona, a ne ovog. Ovdje je doista riječ o materiji koja zaslužuje novi zakon, o tome svjedoči i uvodno obrazloženje. I suhoparno čitajući sam tekst zakona ne mogu reći da on ne donosi određena i to prilično dobra poboljšanja. No s obzirom da je lišavanje slobode jedno od najosjetljivijih pitanja zaštite temeljnih prava i sloboda ipak pozivam sve zastupnike na dodatan oprez i na dodatna razmatranja. Kada govorimo o ocijeni stanja, puno toga je opisano u, u tekstu predlagatelja, međutim smatram da to ipak nije dostatno. Nama je potrebna kvalitetna i detaljna analiza glavnih problema u sustavu, ne općenita, ne paušalna i ne ona koju moramo sastavljati interpretirajući izvješća različitih državnih tijela počevši od pučkog pravobranitelja, pa nadalje. Govoreći u ime Kluba zastupnika HDZ-a bivši ministar Bošnjaković rekao je da je glavni cilj ovog zakona afirmirati načela čovječnosti i humanosti. No, istovremeno je priznao jednu okolnost koju dobro znaju svi oni koji su se nažalost imali prilike susretati sa zatvorskim sustavom, a to je da u našim kaznionicama i zatvorima postoje bitno drugačiji uvjeti u vidu osnovnih standarda. I kolega Vili Matula je spomenuo nešto da u brojnim našim kaznionicama i zatvorima postoje uvjeti koji su debelo ispod razine elementarnog ljudskog dostojanstva, to je naša činjenica. Zato smatram da moramo planirati unaprijed jer sve dok standard, elementarni standard u svim tim ustanovama nije doveden na istu i istovjetnu mjeru, mi zapravo kontinuirano kršimo elementarno načelo jednakosti i to najugroženije odnosno jedno od najugroženijih i najosjetljivijih skupina građana, a to su oni građani kojima je lišena njihova sloboda. Zato kažem, pozivam na to da planiramo unaprijed i da se doista bavimo sustavnim rješenjima u protivnom će jedan dobar zakonski tekst ostati neprovediv. A drugo pitanje kojem se posebno želim posvetiti je pitanje statusa državnih službenika i namještenika, pogotovo onih koji imaju status ovlaštene osobe s posebnim ovlastima. Već je iz uvodnog obrazloženja vidljivo da je njihov radno pravni odnos reguliran većim brojem različitih propisa. Pa nemojmo stvarati zakonodavnu kakofoniju. Činjenica je da su sindikati tražili određene razgovore i da im na taj njihov zakon nismo odgovorili. Smatram također i to na temelju osobnih iskustava i sporova koje sam vodila da postoje bitne informacije i saznanja kao i iskustva koja se ne mogu iščitati u relevantnim dokumentima, a bila bi od itekako velike koristi zakonodavcu da napravi i osmisli bolje zakonodavno rješenje. Kada kažem da je potrebno sjesti i razgovarati sa ljudima ne mislim da bi to trebali napraviti predstavnici vlade. Ja pozivam ovo tijelo da u okviru nadležnih saborskih odbora, kako Odbora za zakonodavstvo, tako i Odbora za pravosuđe, a po potrebi i nekih drugih, organizira jedan zajednički sastanak sa svima koji su uključeni u sustav izvršavanja kazne kako od predstavnika sindikata tako i od predstavnika stručne i zainteresirane javnosti, pa i predstavnika sudova koji imaju određene ovlasti u eto rješavanju pritužbi i inspekcije stanja u samim kaznionicama. Također želim ukazati da 15 dana javne rasprave doista nije bilo dovoljno da se sve opravdane kritike, prijedlozi i, i, i neka drugačija rješenja ugrade u daljnje zakonodavne aktivnosti. O tome bismo i ubuduće trebali povesti malo više računa. Ukoliko tako ne postupimo ponovno ćemo doći do brzopletih i nedovoljno promišljenih mjera, a kako to izgleda može se vidjeti i iz ove ocijene stanja. Dakle, kada stvaramo kakofoniju onda ćemo ponovno doći do neke pravne nesigurnosti koja je evo u proteklom razdoblju proizlazila iz činjenice da smo u 5.g. od 2013. do 2018. imali jedan paralelni sustav koji je odlučivao o uvjetnom otpustu i to s jedne strane imali smo sud koji na temelju novog zakona odlučuje o ovoj mjeri, a s druge strane imali smo četveročlano povjerenstvo koje je sasvim sigurno imalo nekakve druge kriterije i druga pravila po kojima je donosilo svoje odluke. Dakle, kontinuirano našom nepromišljenošću stvaramo nejednakost i ono što ja smatram da je osnovni problem ove države i što kroz svoj politički rad želim ispraviti, a to je da stvaramo jedan sustav u kojem različita pravila vrijede za različite ljude. Nemojmo ponovno kroz jednu dobru inicijativu, kroz jedan zakon koji je doista potreban, ponavljati istu grešku. Do drugog čitanja doista je dovoljno vremena da sve ovo o čemu govorim ugradimo u konačan tekst zakona. Hvala.
Ovime smo došli do kraja sa raspravama klubova pa prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prvi se prijavio kolega Miro Bulj, izvolite.
Hvala lijepo. Poštovani građani, poštovani ministre, kolegice i kolege. Ja bih samo na početku rekao da puno pravednih ima u zatvorima, a puno, još više onih koji su trebali biti u čelijama zatvoreni, koji su napravili ogromne štete društvu, poglavito hrvatskom društvu, trebali su bili u zatvorima i kad govorimo o ljudima koji su u zatvoru, moramo razlikovati pravo od pravednosti i znači, jednostavno, pravda je ono nešto što mi nikad ljudi nećemo dosegnuti. Mi u Hrvatskoj, kad govorimo o zatvorskom sustavu, onda moramo gledati to kroz, naravno, kaznionice i način kako je to određeno, međutim, je činjenica da su ljudi u zatvorima nemaju dobre uvjete življenja i da se treba posvetiti tom humanom dijelu prema tim ljudima, ne možemo mi samo suditi, oni su u zatvoreni, opet ponavljam puno je onih na slobodi koji su dobro opljačkali, uništili ovu državu. Evo, ja dobivam sad informaciju npr. u Kaštelima taksisti brane drugima da mogu izvršavati prijevoz, o tome zna policija, zna pravosuđe, znaju svi, međutim, ljudi nemaju pravo na rad na aerodromu u Kaštelima. Naravno, jer određeni lobiji ne žele da se tu pojavljuju određeni ljudi. Čak ljudi koji voze taksi, branitelji, njima se brani da hrvatski branitelji, da se bave tim prijevozom, tj. zaustavlja ih se i ometa ih se, je li? To mi je nedavno informacija, malo ću se njome morati više posvetiti jer ima svak pravo na rad na tržištu i svaki građanin da se bavi. Naravno, kad govorimo o zatvorima, u zadnje vrijeme evo, vidimo, ključna je priča, ne u zadnje vrijeme u RH, sve se svelo na nekoliko ljudi. Evo, mi smo osobno zbog toga što nemamo presudu oko INA-e, nitko nije kriv za INA-u jer je Ustavni sud pravomoćnu presudu poništio za Ivu Sanadera u slučaju MOL, mi jednostavno ne možete vjerovati da nitko nije kriv za INA-u. Nitko. Ili se sve prebaci na Ivu Sanadera, znači kriv je Ivo Sanader, ili u ovome slučaju je sad sve kriva Josipa Rimac, nitko drugi nije za ništa kriv. Tako da, kad promatram zatvore i te ljude u zatvoru, ima tamo ljudi koji osu zaslužili kazne, da odsluže svome društvu, ali kad vidim koliko ih je na slobodi, oni koji bi trebali biti u zatvoru, onda se ljudima u bit zgradi život i nažalost zbog toga ljudi iseljavaju. Zbog tih nepravda jer jednostavno ne mogu gledati što se događa u našemu društvu. Promatram, evo, brojne slučajeve koji su se dogodili, evo, onaj mladić je umro u zatvoru, splitskom zatvoru, toga se sjećamo, tih problema, reakcije su bile nikakve, ne znamo što se unutra događa, unutar zatvorskog sustava, ali uglavnom znamo svi da su im uvjeti loši. Pa ne može na 10 kvadrata biti 20 ljudi. Mislim, to je nehumano, neljudski, nečovječno. I ne možemo trpati u zatvor tamo bakicu koja prodaje luk na tržnici jer nije imala dozvolu svoj luk, domaći, OPG-ov luk ili kapulu ili salatu ili blitvu i njoj presudi se zatvor jer ne more platiti kaznu, a dok kriminalci šetaju ulicama grada. Znači nepravedno, pravosuđe je ključni problem i zatvorskih kazni i donošenje rješenja, vidimo da imamo procese po 10, 15 godina, neke ubrzane, evo, meni je drago, recimo, prije neki dan, prije 2, 3 mjeseca je mene osobno s pravom, mislim to je pravo svakoga, tužio bivši predsjednik Stipe Mesić, već je došlo i pripremno ročište i meni je drago da je toliko pravosuđe u tome slučaju ovaj ubrzano, ali vidimo da neki slučajevi, ja zahtijevam da se što prije taj proces odvije. Ali, gledam i slučajeve po pitanju većih kriminalnih radnji u RH, da nitko ništa ne poduzima i ti su ljudi na slobodi. I to je problem, br. 1 je pravosuđe u RH. Zbog toga ljudi odlaze, dok je pravosuđe, ovako djeluje kako djeluje, od Hrvatska ne može biti sigurna ni gospodarski ni ekonomski ni bilo kojem drugom obliku. Hvala lijepo.
Drugi na redu za pojedinačnu raspravu je poštovani zastupnik Damir Bakić, izvolite.
Poštovani predsjedniče, uvažene kolegice i kolege, poštovani g. ministre, predstavnici Vlade, dobar dan prije svega. Dozvolite mi na početku da se kratko nadovežem na izlaganje kolege Matule i još jedanput istaknem važnost i vrijednost kulturnih i kulturno-umjetničkih programa u zatvorskom sustavu i u tom pogledu trebamo iskazati svoje, svoju zahvalnost i svoje poštovanje prema svim pojedincima i udrugama koje u zatvorskom sustavu provode takve aktivnosti. Ja bih sa ovog mjesta, sa ove govornice također, htio sve one kolege koje je spomenuo kolega Matula, s ovog mjesta bih također, htio posebno istaknuti djelovanje Udruge Skribonauti koja još od 2011. g. provodi kulturne i kulturno-umjetničke programe u zatvorskom sustavu. Sada nešto drugo, ja bih nešto o obrazovanju i dozvolite mi da započnem sa citiranjem Članka 92. još uvijek važećeg zakona koji u stavku 1. kaže: „Kaznionica odnosno zatvor organizira osnovno školovanje do 21 godine života zatvorenika koji nemaju završenu osnovnu školu. Stavak 2. kaže, opismenjavanje nepismenih zatvorenika organizira se neovisno o životnoj dobi.“ Novi zakon o kojem danas raspravljamo ova dva stavka tog članka zamjenjuje jednim stavkom, prvim stavkom Članka 99. koji glasi: „Kaznionica odnosno zatvor sukladno mogućnostima organizira osnovno obrazovanje odraslih odnosno zatvorenika koji nemaju završenu osnovno obrazovanje.“ Evidentno je da novi zakon izostavlja obavezu opismenjavanja, a obavezu osiguranja mogućnosti osnovnog školovanja relativizira. To smatramo neprihvatljivim. Identičnu primjedbu u postupu javnog savjetovanja iznio je i Ured pučke pravobraniteljice. Odgovoreno je da se ta primjedba ne prihvaća s obrazloženjem da novi zakon osigurava više od opismenjavanja naime kompletno osnovno obrazovanje. Iz prethodnog citata je međutim vidljivo kako to nije točno jer se sintagma sukladno mogućnostima u praksi može tumačiti na različite načine, pa čak i kad mogućnosti u pojedinoj ustanovi ne postoje nema mehanizma koji bi osigurao da se djeluje u smjeru stjecanja takvih mogućnosti. Time je ideja bar osnovnog obrazovanja zatvorenika ovdje relativizirana i otvoren je prostor za obilaženje ove ja bih rekao društvene obaveze. Štoviše mi se zalažemo i da se zatvorenici ako je mogućnosti organiziraju odnosno omoguće i neformalni oblici obrazovanja provedivi kroz djelovanje i uz pomoć raznih udruga. U prilog ovom stavu ne treba reći ništa drugo nego citirati obrazloženje Ureda pučke pravobraniteljice iz javnog savjetovanja. U mnogim penalnim ustanovama općenito nedostaju aktivnosti kojima je cilj razvoj vještina koje će zatvorenicima biti od koristi nakon otpusta koji će im olakšati reintegraciju u društvu. Članak 10. stavak 3. Međunarodnog pakta o građanskim i političkim pravima jasno navodi da bi osnovni cilj postupanja sa zatvorenicima trebala biti njihova socijalna rehabilitacija. Reintegracija zatvorenika u društvo po njegovom otpustu u velikoj mjeri ovisi o mogućnosti pronalaska način zarade za život. Za jedan dio zatvorenika vrijeme provedeno na izdržavanju kazne može predstavljati njihovu prvu mogućnost za razvoj profesionalnih vještina koje omogućavaju obavljanje nekog posla. Prema podacima Ministarstva pravosuđa iz 2017. godine približno 13% zatvorenika koji se nalaze na izvršavanju kazne zatvora niske je razine obrazovanja što znači da imaju nezavršenu osnovnu školu, a dio njih ne posjeduje ni osnovne vještine čitanja i pisanja. Svim zatvorenicima koji se nalaze na izvršavanju kazne zatvora, bez obzira na njihovu dob trebalo bi ponuditi mogućnost besplatne izobrazbe odnosno završetka osnovnog školovanja. Evo, za ovo ćemo se mi dakle zalagati i ja apeliram na ministra i na predstavnike Vlade da o ovome razmisle u formiranju konačnog prijedloga zakona. Hvala vam lijepo.
Hvala lijepo. Ostanite časak ovdje imamo jednu repliku, poštovanog zastupnika Matka Kuzmanića.
Hvala potpredsjedniče. Uvaženi zastupniče Bakić iz vašeg bi se dalo izvući zaključak da su najugroženiji odnosno građani drugog reda upravo oni koji se nalaze u našim kaznionicama. Dijelim mišljenje koje vi ste naveli tu odnosno probleme koje ste napisali, međutim najveći građani drugog reda su upravo oni koji uredno izvršavaju svoje obaveze i nemaju dvojna državljanstva i ne izigravaju se sa hrvatskim pravosuđem. Rak rana hrvatskog pravosuđa uvijek će biti izbjegavanje izvršavanja zatvorske kazne što nažalost svi naši građani vide i upravo je to korijen svih problema i od toga nastaju svi problemi koji su na to vezani. Dokle god pojedinci se budu rugali sa hrvatskim pravosuđem i u trenutku kada budu trebali ići na odslužavanje, odsluženje zatvorske kazne odlazili u susjedne države, smijali se sa svima nama, narod će to gledati, neće imati povjerenje u naše institucije i teško da ćemo išta iz ovoga što ste vi danas tu spomenuli implementirati.
Hvala. Poštovani zastupnik Bakić.
Pa naravno ja se s vama slažem kao i sa zapravo više-manje sa svim kolegama koji su govorili prije. Mi naravno govorimo različitim aspektima, različitim licima jedno te iste stvari. Naravno nema potrebe sve ponavljati premda kažem slažemo se. Naglasak u mom izlaganju je bio na nečem drugom, bio je dakle na prije svega na elementarnom pravu zatvorenika. S druge strane naglasak je bio na djelovanju društva u smjeru, u konačnici i sprječavanju recidivizma i dakle mogućnosti da se zatvorenicima već prilikom izdržavanja kazne omogući barem pogled ako ne i ulazak u normalni građanski status. Hvala.
Hvala lijepa. Slijedeća pojedinačna rasprava bit će poštovane zastupnice Ružice Vukovac. Izvolite.
Hvala lijepa. Poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovani ministre sa suradnicom, poštovane kolegice i kolege zastupnici. Dakle, ovdje se radi o specifičnim poslovima i specifičnim radnim mjestima koje je nužno izdvojiti iz obuhvata Zakona o državnim službenicima. Naime, Zakon o izvršavanju kazne zatvora trebao bi biti lex specialis, a podredno bi se primjenjivale onda odredbe Zakona o državnim službenicima i Zakona o radu u slučaju kada pojedino pitanje nije uređeno ovom zakonom. Ukoliko predlagatelj ostane kod ovakvih prijedloga gdje se status službenika i namještenika niti u kojem pogledu nije poboljšao mi ćemo imati amandmane. Zakon, zakonom nije propisano samo izvršavanje kazne zatvora već i ustroj zatvorskog sustava i radno pravni položaj službenika. Stoga trebalo bi naglašeno biti da zakon osim izvršavanja kazne zatvora uređuje i organizaciju zatvorskog sustava i radno pravni položaj službenika sukladno čl. 7. st. 3. jedinstvenih metodoloških nomotehničkih pravila za izradu akata HS objavljenim u Narodnim novinama 74/2015 koji to propisuje, dakle da se osnovne odredbe odnose na cjelovit propis, a ne samo na dio naravno bez taksativnog nabrajanja svih dijelova. Nužno je kazneno, kaznena tijela, dakle kaznionice, zatvore, odgojne zavode i centre razvrstati u kategorije sukladno obimu poslova koji se u tim ustrojstvenim jedinicama i obavljaju. Prijedlogom je ostavljeno samo mogućnost razvrstavanja. Na taj način bi se odredilo i koje kategorije ustanova se ustrojavaju, dakle odnosno koje posebne unutarnje jedinice i do kojih, do kojih ustrojstvenih razina. Pozdravljamo želju za povećanjem otpremnina službenicima prilikom odlaska u mirovinu, ali stvarno povećanje neće se dogoditi za sve službenike, poglavito ne za one niže službenike u sustavu, već će to najviše osjetiti opet rukovodeći službenici. Također predloženi način određivanja visine otpremnine uzimajući u obzir radni staž proveden u zatvorskom sustavu smatramo da je diskriminirajući. S obzirom da je posebnim Zakonom o pravima iz mirovinskog osiguranja djelatnih vojnih osoba, policijskih službenika i ovlaštenih službenih osoba određen uvjet za odlazak u mirovinu, nepotrebno je dodatno uvoditi uvjet godine staža provedene na radu u zatvorskom sustavu, dakle do 10, do od 10 do 20, te više od 20. Pravilno određivanje odlaska u mirovinu je da li je to odlazak u prijevremenu, u redovnu ili u invalidsku, te po kojim kriterijima i odrediti visinu otpremnine. Visina otpremnine bi trebala biti prosjek plaće službenika u zadnja 3 mjeseca uvećano za određeni iznos ovisno upravo o naprijed navedenim kriterijima. Smatramo da radna mjesta namještenika u zatvorskom sustavu ne trebaju biti sistematizirana već da budu službenička radna mjesta, a sve upravo zbog specifičnosti samog sustava, to bi bilo zasigurno kvalitetnije i pravednije rješenje, a razlog za to vidim u tome što se, što i sada namještenici zapravo rade u istim uvjetima, a nemaju isti status. Npr. kuhar i pomoćnik kuhar u kaznionici odnosno u zatvoru, kuhar je strukovni učitelj, dakle kuhar službenik, dok je pomoćni kuhar namještenik. Oba rade u istim uvjetima, u direktnom kontaktu sa zatvorenicima i na isti način im je život ugrožen, ali prava su im različita i to neusporedivo. Takve stvari je potrebno ispraviti, to se može klasifikacijom radnih mjesta, te popisom radnih mjesta i koeficijentima složenosti poslova koji ne bi bili vezani uz Zakon o državnim službenicima. Na isti način je riješen i status policijskih službenika MUP-a, a radi se o srodnim službama i isto opasnim i isto specifičnim poslovima baš kao što su i u samom zatvorskom sustavu. Žalosno je da se dosegnuti standardi u sustavu izvršavanja kazne zatvora spuštaju, a kao razlog vidimo jedino prilagodbu postojećem stanju i manjku službenika, posebno zdravstvene struke. Tako npr. prilikom izvršavanja stegovne mjere samice prema važećem zakonu liječnički pregled zatvorenika je obvezan jednom u 24 sata, dok se sada predlaže tek dva puta tjedno. Ovo je samo jedan u nizu primjera. Pozdravljamo dobra rješenja u vidu uvođenja novih tehnologija u zatvorskih sustav, dakle video pozive članovima obitelji, video nadzor, elektronski nadzor itd., ubrzanje postupaka, upućivanja na izdržavanje pravomoćne zatvorske kazne, ali samo te mjere nisu reforma, a još manje će te mjere privući nove ljude u zatvorski sustav ili zadržati postojeće službenike da ne odu iz sustava. Hvala vam lijepo.
Hvala lijepa. Slijedeća pojedinačna rasprava bit će, ah pardon bila je, bila je jedna replika, ovaj poštovana zastupnica izvolite.
Hvala lijepa. Poštovana kolegice, rekli ste da je nepravedno jer su namještenici u puno lošijem položaju jer imaju puno manja prava nego službenici. Dakle, ne bi se s vama tu mogla složiti zato što su sukladno Zakonu o službenicima i namještenicima i namještenici i službenici imaju ista radna prava, međutim jedina je razlika što sukladno Uredbi o određivanju plaća postoje dakle razlike u koeficijentima što je i na neki način u redu obzirom da namještenici imaju manju stručnu kvalifikaciju od službenika. Naravno da ovdje ne razgovaramo da li su postojeći koeficijenti u redu obzirom na uvjete u kojima oni rade. Znači ako se povećavaju koeficijenti službenica onda bi vjerojatno trebalo vodit računa i o tome da se povećavaju koeficijenti namještenika. Hvala.
Hvala zastupnici Jelkovac, a odgovor poštovane zastupnice Vukovac.
Hvala kolegici na replici. Dakle, ja sam razgovarala sa nekoliko službenika i nekoliko namještenika, evo upravo na ovom primjeru kuhara i pomoćnika kuhara su mi pojasnili zapravo da oni rade u apsolutno istim uvjetima i oni očekuju da ih tako i tretiramo jer veliki broj njih je i napustio sustav jer smatraju da postoje određene nepravde u odnosu prema njima i evo znači to je bio taj primjer. Ja se slažem da treba ljude plaćati temeljem njihove visine i razine obrazovanja, ali evo i s njima treba porazgovarati, pa odgonetnuti što oni sve smatraju nepravdom. Meni je u 5 minuta doista malo vremena pojasniti sve ono na što se oni žale i evo zato mislim da je jako, ta koordinacija između službenika, namještenika i nas kao zakonodavaca presudna i bitna. Hvala.
Hvala lijepa. Slijedeća pojedinačna rasprava bit će poštovanog zastupnika Željka Pavića, izvolite.
g. Potpredsjedniče sabora, poštovani ministre, kolege i kolegice. Zapravo smatram da su u ovom zakonu nastojanja jako dobra i nisam se javio da bih komentirao pojedine stavke iz članka zakona. Međutim, bio sam ponukan pojedinim raspravama u svezi zaposlenika i u jednom dijelu oko zaposlenika i njihovih prava. Već me je gospođa kolegica Vuković ovoga pretekla i pričala je o problemima koji su vezani za zaposlenike pa neću se ponavljati u tom dijelu. Osvrnut ću se na onaj dio i tu apeliram na gospodina ministra da se to malo razmotri i o tome razmisli, a to su evidencije i praćenja zaposlenika. Na tom sustavu ovoga smo radili i o tome dugo vremena ovoga razmišljali kako to treba napraviti. Smatramo da je potreban dobar informacijski sustav povezan sa ostalim sustavima u kojima se prate osobni podaci tih zatvorenika. Posebice podaci koji su vezani za njihove kazne, prekršaje ili nekakva kaznena djela koja su napravili. Osim toga podsjetio bi da smo, vjerojatno imate to u svojim dokumentima kad smo radili na analizama za informacijske sustave govorili da je potreban jedinstveni sustav, informacijski sustav jedinstveni za kompletni zatvorski sustav kojim bi se zapravo omogućilo nekakvo jedinstveno upravljanje svim resursima cjelokupnog zatvorskog sustava. Tako da zapravo povežemo ovoga sve te podatke u jednu cjelinu i da postoji mogućnost da se centralno upravlja sa tim svim podacima. To bi pomoglo puno i ovoga zaposlenicima, a mislim da bi se i zapravo puno bolje i kvalitetnije upravljalo ostalim resursima u zatvorskom sustavu. Pojedine, pojedine rasprave su zapravo pokazale da postoji nekakvo pogrešno razumijevanje pojedinih odredbi ovog zakona što dolazi zapravo do pogrešnog shvaćanja tih odredbi u javnosti. Osvrnut ću se na mogućnost nastavka rada kod poslodavca kod kojeg je zatvorenik radio prije dolaska na izdržavanje kazne zatvora odnosno nastavka bavljenja vlastitom djelatnošću i tijekom izdržavanja kazne zatvora. Ovaj se članak kritizirao u jednoj raspravi i prikazao se kao članak koji pogoduje zatvorenicima sa članskom iskaznicom. Međutim, isto tako smo danas više i od gospodina generala i ostalih čuli u rasprava da u zatvorima ima i puno nevinih ljudi, ljudi koji su počinili prekršaje međutim ipak su završili u zatvoru. Ne smijemo polaziti od stava da su u zatvoru samo kriminalci. Prilikom čitanja, prilikom čitanja tih članaka moramo shvatiti da postoje ljudi koji su završili unutra nepravedno u zatvoru i trebamo si drugačije postaviti stvari. Moramo krenuti npr. od mogućnosti da je zatvorenik u zatvoru zbog prometne nesreće u kojoj je bilo poginulih, zatvorenik nije vozio pod utjecajem alkohola, zatvorenik nije vozio brzinom većom od ograničenja brzine, međutim zbog toga što je bilo poginulih ipak je završio u zatvoru. Nije niti skrivio nesreću ali je završio u zatvoru. Istovremeno taj zatvorenik je i jedini zaposleni u obitelji, žena je domaćica, djeca u školi. Pa postavljam pitanje da li trebamo od te obitelji napraviti socijalni slučaj ili je pametnije da tom zatvoreniku omogućimo da nastavi raditi kod svog poslodavca ili da nastavi obavljati svoju djelatnost. Naravno, ako je napravio nekakvo veliko kriminalno djelo, ako je prevozio novac u Sokol Mariću ili u FINI yes i ukrao je ovoga milion kuna sigurno ga nećemo vratiti na to radno mjesto, ali za ljude koji su napravili prekršaje i ljude za koje postoji mogućnost da nastave rad kod svojeg poslodavca smatram da to trebamo i omogućiti, ali trebamo drugim člancima zakona ili nekim drugim zakonom ili podzakonskim aktom onemogućiti zlouporabu tog članka. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Ostanite časak imamo repliku poštovanog zastupnika Željka Sačića. Izvolite.
Evo samo bi se složio sa ovim, oprostite, što ste rekli i svakako još pridodao, činjenica da ste predvidjeli upošljavanje u pravosudni sustav za pravosudnog policajca sa 35 godina, osobu stariju znači do 35 godina je ipak pre, previsoka dob to bi trebalo spustiti na 30 godina.
Poštovani zastupnik Pavić.
Da nisam, rekao sam gospođa Vuković me je pretekla ovoga u svojoj raspravi kad je govorila ovoga u zaposlenicima i nisam se više na to osvrtao. Smatram da bismo trebali zaposlenicima posvetiti posebni zakon ili nekakav podzakonski akt u kojem bi se definirale sve te stvari.
Hvala lijepa. Time bismo završili raspravu o ovoj točci, pa ću ju zaključiti, a o njoj ćemo glasovati kad se steknu uvjeti.