Uvažene zastupnice i zastupnici. Počinjemo sa današnjim zasjedanjem. Točka na dnevnom redu je koja je i najavljena. - Izvješće o provedbi Nacionalne strategije i Akcijskog plana suzbijanja zlouporabe opojnih droga u Republici Hrvatskoj za 2008. godinu Vlada je podnijela ovo izvješće na temelju članka 111. Poslovnika Hrvatskoga sabora. Prijedlog akta primili ste poštom. Raspravu su proveli Odbor za obitelj, mladež i šport, Odbor za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost i Odbor za zdravstvo i socijalnu skrb. Izvještaj ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Uvažena Đurđa Adlešić potpredsjednica Vlade Republike Hrvatske. Izvolite.
Hvala lijepo. Gospodine potpredsjedniče, poštovane dame i gospodo saborski zastupnici i zastupnice. Na temelju izvješća i podataka nadležnih ministarstava svake godine izrađujemo jedno ovakvo izvješće o provedbi Nacionalne strategije suzbijanja zlouporabe opojnih droga i Akcijski plan. Dva su glavna cilja nacionalne strategije. Smanjenje ponude i smanjenje potražnje droga. Izvješće sadrži objedinjene podatke za prošlu godinu i detaljno prikazuje stanje zlouporabe opojnih droga u Republici Hrvatskoj, europske trendove i pregled položaja Republike Hrvatske u odnosu na stanje suzbijanja zlouporabe opojnih droga u Europi. Hrvatska se nažalost nalazi na geostrateški važnom krijumčarskom putu nazvanom balkanska ruta kojom se heroin i kanabis iz jugo-zapadne Azije krijumčare prema Zapadnoj Europi. Promjenom trendova na narko tržištu posljednjih se godina na tom putu bilježi ilegalna trgovina sintetičkim drogama iz smjera zapada prema istoku od čega ni Hrvatska nije izuzeta. Prema podacima Hrvatskog zavoda za javno zdravstvo do kraja 2008. godine ukupno je registrirano 27 tisuća 345 osoba liječenih od zlouporabe psihoaktivnih droga što predstavlja povećanje za 6,6% u odnosu na 2007. godinu. Tijekom 2008. godine na liječenju je bilo 7 tisuća 506 osoba od kojih se tisuću 700 osoba prvi puta liječilo ili u postocima je to 22,6% onih koji su se prvi puta obratili za liječenje. Ukupan broj liječenih ovisnika u 2008. godini povećan je za oko 1% što pokazuje da je došlo do stabilizacije broja liječenih osoba a udio novih osoba u sustavu liječenja ovisnika nastavio se smanjivati te predstavlja najmanji udio novo liječenih osoba u proteklih deset godina. Zbog zlouporabe opijata tijekom 2008. godine na liječenju je bilo 5 tisuća 832 osobe od kojih je 769 bilo prvi put na liječenju što je do sada najmanji udio novopridošlih korisnika opijata. Među liječenim osobama najviše je opijatskih ovisnika 78% što je negdje oko 1,3 više nego u 2007. a zatim zbog zlouporabe marihuane oko 13%. Prema podacima o ukupnom broju liječenih na 100 tisuća stanovnika od 15. do 64. godine života najviše je prijavljenih iz Zadarske Županije, zatim slijedi Istarska županija te Grad Zagreb. Najvišu stopu liječenih zbog opijatske ovisnosti ima Zadarska županija, Istarska te Šibensko-kninska županija. U 2008. godini 116 osoba umrlo je zbog posljedica uzimanja droge što je u odnosu na 2007. smanjenje za 29,7% kada je umrlo 165 osoba. Prema uzroku smrtnosti najviše osoba je umrlo od predoziranja više od 70%. Tijekom 2008. godine sveukupno je izvršeno 5 tisuće 879 zaplijena svih vrsta opojnih droga što predstavlja smanjenje od 10% u odnosu na prethodnu godinu, uz napomenu da je ostvaren porast u zaplijenjenim količinama heroina, hašiša, amfetamina, heptanona u odnosu na 2007. godinu. Do sada je postupkom spaljivanja uništeno preko 4 tone zaplijenjene droge. U 2008. godini evidentirano je ukupno 7 tisuća 882 kaznena djela što je oko 1% manje nego 2007. godine vezanih uz zlouporabu i krijumčare opojnih droga. Za počinjenje navedenih kaznenih djela 2008. godine kazneno je prijavljeno 5 tisuća 225 osoba što je oko 8% manje nego 2007. godine a podneseno je 4 tisuće 655 prekršajnih prijava što predstavlja pad oko 11,5% u 2008. u odnosu na 2007. godinu. U 2008. godini je prvi put nakon deset godina došlo do pada ovisnika u zatvorskom sustavu kojima prethodno nije bila izrečena sigurnosna mjera liječenja. Tijekom 2008. bilo je tisuću 58 zatvorenika ovisnika koji su upućeni na izdržavanje kazne. To je negdje oko 15% ukupnog broja zatvorenika. Posjedovanje opojne droge kao osnovni i najblaži oblik kaznenog djela iz članka 173. Kaznenog zakona najzastupljeniji je i participira u ukupnoj masi zlouporabe opojnih droga sa više 75%. Tijekom 2008. za sve modalitete ovog kaznenog djela prijavljeno je 218 maloljetnika te se kao i prethodne godine uočava pad maloljetničkog kriminaliteta vezanog uz zlouporabu opojnih droga od 22% a čak 77,5% maloljetnika prijavljeni su za najblaži oblik ovog kaznenog djela, to je posjedovanje malih količina marihuane radi vlastite uporabe. U Republici Hrvatskoj za provedbu programa prevencije i suzbijanja zlouporabe opojnih droga odnosno provedbu Nacionalne strategije suzbijanja zlouporabe opojnih droga i Akcijski plan suzbijanja zlouporabe opojnih droga u 2008. godini utrošeno je 84 milijuna 106 tisuća 827 kuna što je najveći utrošeni iznos u zadnjih pet godina, čak za više od 26% više sredstava nego što smo izdvojili u 2007. godini. Tijekom 2008. godine proveden je cijeli niz aktivnosti od kojih posebno treba istaknuti provedbu projekata resocijalizacije ovisnika o drogama, izradu Akcijskog plana suzbijanja zlouporabe opojnih droga za 2009.-2012., izradu i provedbu Provedbenog programa Akcijskog plana za '08. godinu, provedbe edukacija za rad s mladima rizičnog ponašanja i druge edukativne i koordinativne aktivnosti. Pored navedenog, osnovana je i Stručna radna skupina za izradu Nacionalnog programa prevencije ovisnosti za djecu i mlade u odgojno-obrazovnom sustavu te djecu i mlade koji su izvan sustava školovanja. Bilo je niz projekata u suradnji s medijima koji su također odigrali veliku ulogu. Izrađen je i Prijedlog zakona o izmjenama i dopuni Zakona o suzbijanju zlouporabe opojnih droga. Tijekom 2008. godine radilo se puno i na međunarodnoj suradnji, posebice s europskim institucijama te se uspostavila dobra bilateralna suradnja s europskim zemljama, kao i regionalna suradnja sa zemljama jugoistočne Europe. Iako predstavljamo izvješće za 2008. godinu, želim naglasiti da je početkom srpnja ove godine parafiran sporazum između Republike Hrvatske i Europske zajednice za sudjelovanje Republike Hrvatske u radu Europskog centra za praćenje droga i ovisnosti o drogama. Za vrijeme studijske posjete u Lisabonu direktor Europskog centra rekao je da potpisivanje sporazuma možemo očekivati već početkom iduće godine. Tome pridajemo veliko značenje jer su nam važna iskustva i suradnja s europskim zemljama. Želim pohvaliti i niz udruga civilnog društva koje su dale značajan doprinos u borbi protiv zlouporabe droga i koje su pokrenule i nastavile s nizom preventivnih aktivnosti te tako omogućile rehabilitaciju ovisnika u rehabilitacijskim zajednicama. Međutim, želim skrenuti da je prevelik vremenski raspon od početka konzumiranja, razvijanja ovisnosti do traženja stručne ili medicinske pomoći. To razdoblje traje od 4 do 7 godina i prosječna dob prvog javljanja na tretman je oko 26. godine, a podaci govore da se djeca susreću s drogama puno prije 14. godine. Vodeći o tome računa, moramo intenzivirati provedbu preventivnih aktivnosti u obrazovanom sustavu. U tijeku je izrada Nacionalnog programa prevencije ovisnosti za djecu i mlade u odgojno-obrazovnom sustavu, ali i za djecu koja su dakle izvan tog sustava. Jedna od prioriteta bit će i provedba ciljanih edukacija po školama o štetnosti i utjecaju zlouporabe droga, ali i aktiviranju lokalnih zajednica, posebno županijskih povjerenstava za suzbijanje zlouporabe opojnih droga kako bi imale aktivniju ulogu u izradi i provedbi tih programa. Od 15. studenog do 15. prosinca obilježavamo mjesec borbe protiv ovisnosti i tada ćemo u suradnji sa Ministarstvom znanosti, obrazovanja i športa predstaviti navedene programe po županijama i po školama. Moramo reći da već sada imamo primjere dobre prakse u nekim školskim ustanovama pojedinih županija, međutim oni nažalost vrlo rijetko dobivaju medijski prostor iako imaju i uspješne programe resocijalizacije ovisnika. Pa bih ja evo samo posebno spomenula Udrugu "Egzodus" za pomoć mladima u borbi protiv ovisnosti, zatim Udrugu za prevenciju i pomoć u rješavanju problema ovisnosti "Novi put" iz Sinja, zatim Udruga "Neovisnost" u Vrbnici kraj Osijeka, koji su čak dobili poticaj iz Ministarstva gospodarstva jer su osnovali i zadrugu za socijalno zadružno poduzetništvo i na taj način se pripremaju za izlazak s liječenja. Ja se iskreno nadam da ćete vi ovo izvješće podržati nakon rasprave i da ćemo dobiti još korisnih sugestija. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Koliko vidim ne. Otvaram raspravu. Prvo su na redu klubovi. U ime kluba HDZ-a uvažena zastupnica Željana Kalaš. Izvolite.
Hvala, poštovani potpredsjedniče Sabora. Potpredsjednice Vlade, predstavnici ministarstava. Vrlo se često u društvu pa tako i ovdje u ovom Visokom domu može čuti kako se mnogih aktualnih boljki u hrvatskom društvu sjetimo samo u prigodama obilježavanja nekih značajnijih datuma. Možda bi netko mogao tako nešto reći i za borbu protiv pošasti novog doba, narkomanije i zlouporabe droga, ali ja se nikako ne bih složila s time. Dopustite mi da u ime Kluba zastupnika HDZ-a u ovoj prigodi kažem da upravo ovaj dokument o kojem smo upravo započeli raspravu to demantira. Statističkim prikazima i iscrpnim izvještajem daje nam sliku o naporima koje državne institucije i ustanove ulaže u borbi protiv zlouporabe droge, o njihovoj suradnji sa nevladinim organizacijama i njihovom značajnom doprinosu, o projektima koji se u skladu s tom problematikom provode, ali i o svim ostalim subjektima koji su u rješavanju ove problematike uključeni. I nažalost, unatoč svim tim naporima problem se ne može konačno riješiti. Ali ovakvim dokumentima, strategijskim pristupom i konkretnim akcijskim planom može se sigurno doći do napretka. Kako je već i potpredsjednica Vlade rekla, točno za mjesec dana 15. studenoga započinje Mjesec dana borbe protiv ovisnosti. On se obilježava i na lokalnoj i na nacionalnoj razini, ali to nije jedino razdoblje kada bismo trebali biti senzibilizirani po pitanju ovog problema niti je pristup ovom problemu jednoznačan. On je svakako multidisciplinaran, s osobitom delikatnošću i važnošću suradnje sa institucijama i za odgoj i obrazovanje, institucijama zdravstva, socijalne skrbi, državnog odvjetništva, sudstva, obiteljskih i vjerskih ustanova, nevladinih organizacija i svih organizacija lokalne zajednice. Slijedom iznesenih podataka o izvješću o radu terapijskih zajednica i udruga koje se bave suzbijanjem zlouporabe opojnih droga razvidno je da je došlo do značajnog poboljšanja u broju, vrsti i kvaliteti programa i usluge koje provode udruge i terapijske zajednice i smatram da je to osobito važno istaknuti. Međutim, i dalje postoji potreba ulaganja dodatnih napora usmjerenih na poboljšanje kvalitete usluge i programa koji se provode u nevladinom sektoru kako bi se ostvarile neke od ključnih smjernica sveukupne nacionalne politike na području suzbijanja zlouporabe opojnih droga koje upravo proizlaze iz Nacionalne strategije suzbijanja zlouporabe opojnih droga koja se odnosi za razdoblje od 2006. pa do 2012. godine i Akcijskog plana suzbijanja zlouporabe opojnih droga za razdoblje od 2006. do 2009., ove godine dakle. Između ostalog, to je prvenstveno unapređenje kvalitete tretmana i psihosocijalne rehabilitacije u terapijskim zajednicama, stručnih i etičkih načela rada u njima te stvaranje mreže terapijskih zajednica u Republici Hrvatskoj koja će biti dio cjelokupnog zdravstvenog i socijalnog sustava skrbi o ovisnicima o drogama. U 2008. godini primjećeno je da je kvaliteta usluga i tretmana u postojećim terapijskim zajednicama znatno poboljšana i u velikoj mjeri usklađena sa smjernicama za standarde terapijskih zajednica i prijedlogom postupka za izdavanje dozvole za rad terapijskih zajednica koje je 2007. godine izradio Ured za suzbijanje zlouporabe opojnih droga u Republici Hrvatskoj. S obzirom da je predstavnica predlagača imala iscrpno izlaganje, ja bih još za sam kraj osobito istakla i da svakako smatram da je izuzetno važno u skladu sa nacionalnom strategijom i akcijskim planom govoriti o projektima resocijalizacije ovisnika, o prekvalifikaciji i doškolovanju ovisnika, jer u ovom smo izvješću vidjeli otprilike kako stoji struktura njihovog obrazovanja, statistički podaci dakle o tome, te o poticanju zapošljavanje i samozapošljavanja liječenih ovisnika. Jer složit ćete se samnom da nakon uspješno završenog tretmana rehabilitacije i odvikavanja od ovisnosti glavni cilj u tretmanu ovisnika ili bivših ovisnika je sustavno i trajno rješavanje pitanja njihove društvene reintegracije. Svakome treba dati drugu šansu, pa tako se i u ovom slučaju radi o tome. Uz Ured za suzbijanje zlouporabe droge u projektu resocijalizacije ovisnika od aktiviranja vladinog projekta još 2007. godine, a ovo se izvješće odnosi na 2008. godini, u projekt je uključen i velik broj državnih tijela, dakle tijela državne uprave, institucija, kako na nacionalnoj razini, ali jednako tako i na lokalnoj razini. Dodatne mjere za zapošljavanje rehabilitiranih ovisnika u godišnjem planu za zapošljavanje u 2008. godini i to za zapošljavanje u posebnim zanimanjima koji su prilagođeni ovoj populaciji, poticanje samozapošljavanja i slično, također su značajne mjere u smislu poticanja resocijalizacije ovisnika. I za sam kraj, ovo izvješće može se možda sumirati u nekoliko najbitnijih stavki. Tijekom 2008. godine u Republici Hrvatskoj ukupan broj liječenih ovisnika o drogama povećan je za 0,6% što pokazuje da je došlo do stabilizacije broja liječenih ovisnika. Također navodi se da je došlo do smanjenja broja smrtnosti osoba ovisnih o psihoaktivnim drogama, a iz izvješća je vidljivo da su sva resorna ministarstva aktivno provodila mjere nacionalne strategije i akcijskog plana suzbijanja zlouporabe opojnih droga, te da je uočljivo stabilno funkcioniranje službi za prevenciju i izvanbolničko liječenje ovisnosti. I upravo to su razlozi zbog čega će klub HDZ-a prihvatiti ovo izvješće. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. U ime kluba HSS-a, uvažena zastupnica Marijana Petir. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče, zastupnice i zastupnici, gospođo potpredsjednice Vlade sa suradnicima. Klub zastupnika Hrvatske seljačke stranke podržat će izvješće o provedbi nacionalne strategije i akcijskog plana suzbijanja zlouporabe opojnih droga u Republici Hrvatskoj za 2008. godinu. Želim na početku pohvaliti Ured za suzbijanje zlouporabe droga, magistra Klarića, njegove suradnike i naravno sva ona tijela državne i lokalne uprave koji čine velike napore upravo u suzbijanju zlouporabe droga. Kroz izvješće koje je danas pred nama, vidljivo je da tijekom 2008. godine u prvih šest mjeseci 2009. godine je primijećena bolja koordiniranost u izradi i provedbi općih i posebnih programa suzbijanja zlouporabe opojnih droga, a vidljivo je također da je došlo do stabilizacije broja liječenih osoba, i udio novih osoba u sustavu liječenja ovisnika nastavio se smanjivati što mislimo da ipak pokazuje određene pomake. Osim pada broja prijavljenih osoba, a shodno tome i broja optuženih i osuđenih osoba, svi ostali omjeri vezani uz kazneno djelo zlouporabe opojnih droga odgovaraju stanju iz ranijih izvještajnih razdoblja tako da možemo konstatirati da se na području kriminaliteta droga posljednjih godina kod nas nisu dogodili veći pomaci. Uočena je bolja koordiniranost i učinkovitost sustava u cjelini što se očituje u efikasnijoj provedbi mjera, boljoj organizaciji sustava liječenih ovisnika, većem broju zapljena opojnih droga, aktivnijem uključivanju lokalne uprave u provedbu suzbijanja zlouporabe opojnih droga na njihovom području, te većem broju preventivnih i edukativnih aktivnosti koje se u sklopu školskog sustava provode u cijeloj Hrvatskoj. Proveden je cijeli niz aktivnosti od kojih posebno želimo istaknuti u klubu HSS-a provedbu projekta resocijalizacije ovisnika o drogama, izradu akcijskog plana suzbijanja zlouporabe opojnih droga za 2009. do 2012. godinu, izradu i provedbu provedbenog programa akcijskog plana za 2008. i 2009. godinu i provedbu edukacije za rad s mladima rizičnog ponašanja, te održavanje edukacije za novinare koji u pisanim i elektroničkim medijima izvještavaju o problematici ovisnosti o drogama i kriminalitetu droga i druge edukativne i koordinirane aktivnosti. Također ističemo i provedbu preventivnih aktivnosti koje su usmjerene na promicanje i razvijanje zdravih stilova života i prevenciju ovisnosti, te je u tu svrhu osnovana stručna radna skupina za izradu nacionalnog programa prevencije ovisnosti za djecu i mlade u odgojno obrazovnom sustavu, te djecu i mlade koji su izvan sustava školovanja. Pored navedenog, aktivnosti medijske kampanje provode se kontinuirano, tiskani su i distribuirani edukativni i promidžbeni materijali namijenjeni roditeljima, djeci i mladima u suradnji sa Hrvatskim radijom izrađeni su i radio jinglovi koji se emitiraju u mreži Hrvatskog radija, izrađen je i televizijski spot na temu ovisnosti koji se emitira u medijima. Također ono što ništa manje nije važno od navedenog izrađen je Prijedlog Zakona o izmjenama i dopuni Zakona o suzbijanju zlouporabe opojnih droga, kojim je predloženo brisanje terminologije opojno, a novi sustav nadzora nad prekursorima te skraćivanje rokova za uništenje oduzetih droga na način da se droga može uništiti i nakon provođenja nužnih dokaznih radnji je važan zbog toga što je naravno to i u skladu sa propisanim člankom 190. Zakona o kaznenom postupku. Ono što mi u klubu HSS-a smatramo posebno važnim je upravo projekt resocijalizacije ovisnika o drogama i želimo pohvaliti Vladu Republike Hrvatske koja je na sjednici održanoj 21. svibnja 2009. godine donijela odluku o prihvaćanju nacionalnog plana za poticanje zapošljavanja za 2009. i 2010. godinu sa svim provedbenim mjerama. Navedeni nacionalni plan između ostalog sadrži i mjere za poticanje zapošljavanja koje su usmjerene upravo na liječene ovisnike. Na inicijativu Ureda za suzbijanje zlouporabe opojnih droga organiziran je i sastanak sa predstavnicima Ministarstva gospodarstva, rada i poduzetništva, Hrvatskog saveza zadruga te udruge i terapijskih zajednica koje pružaju pomoć u resocijalizaciji ovisnika o drogama. Sastanak je imao za cilj predstavnicima udruga i terapijskih zajednica kao potencijalnim osnivačima zadruga za socijalno poduzetništvo detaljno objasniti uvjete prijave na javni poziv po projektu zadružno poduzetništvo za 2009. godinu, u sklopu kojeg je Ministarstvo gospodarstva davatelj potpore za mjeru poticanja razvoja zadruga koje razvijaju socijalno zadružno poduzetništvo. Korisnici te mjere su zadruge koje razvijaju socijalno zadružno poduzetništvo, te zapošljavaju osobe sa umanjenom radnom sposobnošću i uključuju ih u radne i gospodarske procese ili im pružaju pomoć u nepovoljnim osobnim, gospodarskim, socijalnim ili drugim okolnostima te ih uključuju u širu društvenu zajednicu, gdje spadaju naravno i liječeni ovisnici o drogama. Stoga moram reći da ovi napori koje je Ured učinio svakako zaslužuju pohvalu jer i cilj samog sastanka bio je putem osnivanja zadruga unaprijediti provedbu mjera za poticanje zapošljavanja liječenih ovisnika. Posebna aktivnost bila je usmjerena na razvoj regionalne suradnje i predstavljanje inicijative za izradu dva projekta od regionalnog značaja. Projekt koji se odnosi na realizaciju regionalne inicijative za jačanje suradnje među zemljama jugoistočne Europe kroz uspostavu regionalnog ureda kao mehanizma za razmjenu znanja i informacija i primjena dobre prakse a koji će se posebno baviti svim aspektima smanjenje potražnje droga i praćenjem stanja u regiji te drugi koji se odnosi na ustrojavanje regionalnog centra za obuku vodiča i dresuru službenih pasa. Pored navedenog završeni su pregovori o punopravnom sudjelovanju Republike Hrvatske u radu Europskog centra za praćenje droga i ovisnosti o drogama te parafiran sporazum s Europskim centrom za praćenje droga i ovisnosti o drogama. Htjela bih ovdje reći i jedan primjer iz života kroz kojih je vidljivo da je droga i ovisnost veliko zlo. Ovisnik o heroinu budući da je uglavnom nezaposlen da nema radne navike bavi se prosjačenjem, krađom, prostitucijom, ili pljačkom da dođe do novca za potrebnu dnevnu dozu i nema toga što neće učiniti da dođe do te jedne jedine doze. Kako svjedoči jedan bivši ovisnik o heroinu koji se nakon 20 godina uspio skinuti s droge on je na nju potrošio čak i novac za pogreb vlastite majke. Majka mu je 15 dana ležala u mrtvačnici. Kako sam kaže kada si ovisnik nema emocija, nema osjećaja za blisku osobu, nema prijatelja, on je našao put iz tog pakla na što ga je dočekalo društvo koje mu zbog predrasuda zatvara vrata i njegovu borbu za ustrojavanjem na životu bez droge dodatno otežava. Droga uništava budućnost društva ubijajući i uništavajući zdravlje naših mladih. No, ona isto tako uništava i njihove obitelji, roditelje koji se moraju suočiti sa činjenicom da im je dijete ovisnik o teškim drogama. Krađama u vlastitoj kući, koji moraju gledati kako njihovo dijete iz dana u dan propada i proživljavati pokušaje odvikavanja koji su često mnogo puta neuspješni, pa probuđenu nadu ponovno zamijeni očaj i bespomoćnost. Droga je pakao, pakao za sve i za ovisnika i za njegovu obitelj. Ona je zlo koje krade živote mladih ali isto tako život čitavog društva. Neki na žalost zadovoljno trljaju ruke nad svežnjevima krvavih novčanica i mislim da takvima treba stati na kraj. Zato bih još jednom u ime Kluba zastupnika Hrvatske seljačke stranke, upozorila na važnost snažne prevencije ali i podršku cijelog državnog aparata koju treba dati obitelji kao najvažnijoj karici u društvu. Obitelj je prva škola međuljudskih odnosa, u obitelji se uči jeziku kulturi, vjeri, uči se himna uči se identitetu vlastitog naroda, uči se kakav čovjek treba biti. Stabilna i zadovoljna obitelj je prvi test koji ukoliko prođemo znat ćemo da smo napravili prvi veliki korak prema društvu, u kojem se zna da droga nije in, društvu koje će imati snage suzbiti zlouporabu droge. Hvala lijepo.
Zahvaljujem u ime Kluba HNS-a uvažena zastupnica Danica Hursa izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, uvažena potpredsjednica Vlade sa suradnici, kolegice i kolege. Na samom početku ću reći da će zastupnici Kluba Hrvatske narodne stranke prihvatiti ovo izvješće. U uvodnom izlaganju čuli smo iscrpno izvješće podatke naše potpredsjednice Vlade, stoga mi dopustite da podvučem samo neke dijelove iz tog izvješće. U provedbi Nacionalne strategije suzbijanja zlouporabe opojnih droga iznimno je značajna provedba mjera i aktivnosti s ciljem sprečavanja zlouporabe opojnih droga na lokalnoj razini. Dakle, na županijama, gradova i općinama. Stanje raširenosti zlouporabe opojnih droga u svakoj sredini ovisi o nizu čimbenika u koji svakako spadaju socio-demografske karakteristike stanovništva, stupanj gospodarskog razvitka, nivo zaposlenosti stanovništva, dostupnost droge i mnoge druge značajke. U Republici Hrvatskoj prisutan je na žalost stalan rast zlouporabe opojnih droga koji je razmjere epidemije poprimio sredinom 90-tih nakon Domovinskog rata. Posljednjih godina došlo je do stabilizacije trenda novopridošlih ovisnika u sustav za tretman i liječenje te općenito do stabilizacije trendova vezanih za zlouporabu droga što budi nadu i želju dakako sviju nas da taj trend krene u smjeru kontinuiranog pada broja ovisnika i samo tada možemo početi govoriti o tome da naša Nacionalna strategija i akcijski plan imaju zaista dobar učinak. Iz analize Izvješća o provedbi Nacionalne strategije i akcijskog plana za 2008. može se primijetiti sve bolja primjena načela decentralizacije kao jednog od glavnih načela u Nacionalnoj strategiji suzbijanja zlouporabe opojnih droga za razdoblje 2006. 2012. te se može reći da je došlo do intenzivnijeg decentraliziranog pristupa rješavanja problema ovisnosti na način koji upućuje na jednakomjerniju raspodjelu različitih programa i sadržaja u cijeloj Republici Hrvatskoj sukladno stvarnim potrebama pojedinih lokalnih sredina. Prema podacima Hrvatskog zavoda za javno zdravstvo već je to bilo spomenuto od ukupnog broja liječenih u 2008. bilo je 7 tisuća 506 osoba, po prvi puta je bilo na liječenju njih 1700 ili postotak 22,6. Od toga je 769 osoba zatražilo pomoć zbog ovisnosti o opijatima, do je 931 osoba došla na liječenje zbog ovisnosti o nekom drugom tipu opijata. Broj novo liječenih osoba se smanjuje, prije svega liječenih zbog opijatske ovisnosti iz čega se može zaključiti da je u Hrvatskoj djelovanje sustava za prevenciju ovisnosti i izvan bolničko liječenje ovisnika imalo pozitivan utjecaj ali još uvijek nedostatan. Prema podacima o broju ukupno liječenih na 100 tisuća stanovnika u radno sposobnoj dobi od 15 do 64 godine, prema županijama u 2008. godini najvišu stopu liječenih osoba imala je spomenuta Zadarska županija, na drugom mjestu je Istarska u kojoj ta stopa iznosi 531,1. Slijedi Grad Zagreb sa 424,8 pa Dubrovačko-neretvanska županija i tako redom. Prema podacima za opijatske ovisnike nije došlo do promjena u stopama u odnosu na proteklu godinu, što je ohrabrujuće. Najvišu stopu osoba liječenih zbog opijatske ovisnosti dakle rekla sam na 100 tisuća stanovnika u radno sposobnom vremenu od 15 do 64 godine ima Zadarska županija, slijedi Istarska, Šibensko-kninska, Dubrovačko-neretvanska i tako redom. Ostale županije imaju nižu stopu od stope za Republiku Hrvatsku koja je iznosila 195,5 za osobe liječene zbog opijatske ovisnosti na 100 tisuća stanovnika u radno aktivnoj dobi. Podaci Ministarstva unutarnjih poslova o broju kaznenih i prekršajnih djela te broju i količini zapljena droga po policijskim upravama također pokazuju da županije koje imaju najveću stopu liječenih ovisnika na 100 tisuća stanovnika u radno aktivnoj dobi su ujedno i županije u kojima su ostvarene najveće zapljene droga te da te županije imaju najveći broj prijavljenih kaznenih i prekršajnih djela od strane policije. Cjelokupna Nacionalna politika suzbijanja zlouporabe opojnih droga u Republici Hrvatskoj temelji se na multidisciplinarnom pristupu te uključuje zajedničko djelovanje različitih sektora na području socijalne zaštite, zdravstva, školstva, pravosuđa, unutarnjih poslova, financija i obrane te različitih dijelova civilnog društva kako bi se ostvarila 2 osnovna cilja iz nacionalne strategije, a to su smanjenje ponude i smanjenje potražnje droga. U 2008. godini spomenuto je izdvojena su značajna sredstva za provedbu županijskih akcijskih planova za suzbijanje zlouporabe opojnih droga. Tako je iz proračuna županija tijekom 2008. za provedbu županijskih akcijskih planova ukupno izdvojeno 8 milijuna 922 tisuće 922 kune i 72 lipe, što je za 14,7% više nego u 2007. godini. Navedena sredstva su najvećim dijelom izdvajana za provedbu programa prevencije ovisnosti i drugih programa koji su se provodili od strane nevladinih udruga dok je rad županijskih centara za prevenciju ovisnosti, centara za socijalnu skrb, obiteljskih centara i odgojno-obrazovnih ustanova financiran od strane Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje i Ministarstva zdravstva i socijalne skrbi. I na kraju, edukacija mladih i starih, dakle djece i roditelja, posebno bih tu podvukla i roditelja, mislim da je to izostalo. Jer evo podatak da imamo tek nakon 4 godine bavljenja drogama prvo liječenje govori o tome da su roditelji nedovoljno educirani stoga posebno podvlačim edukaciju na svim razinama i preko svih oblika kao najvažniju prevenciju u pošasti koja je prisutna u našoj svakodnevnici. Ta edukacija naravno mora ići ukorak sa aktualnim kretanjima na području ponude i konzumacije štetnih tvari po zdravlje ljudi. Evo u zadnje vrijeme smo svjedoci da mladi sve više posežu za jeftinijim opijatima, alkohol tu uzima posebno mjesto i mislim da moramo mobilizirati sve moguće institucije kako bismo i toj pošasti stali na kraj. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. U ime kluba IDS-a uvaženi zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, potpredsjednice Vlade, uvaženo gospodo zastupnici. Stalno si postavljam pitanje zašto nismo uspješniji u suzbijanju te narkomanije? Hrvatska je željeli mi to sebi priznati ili ne, nemojte me baš bukvalno shvatiti, značajno militalizirana zemlja. Što ja pod tim pojmom militalizirana podrazumijevam? Pa mi u ovom trenutku na plaći u Ministarstvu unutrašnjih poslova imamo negdje oko 33 tisuće policajaca ili djelatnika koji su tamo vezani, znači u MUP-u. Imamo isto, pretpostavljam, barem toliko ili 2 puta toliko bivših policajaca u penziji, jednom policajac uvijek policajac. Dobro onaj tko je penziji ne treba javiti, ali može vam dojaviti neku značajnu informaciju iz svog kvarta. Imamo par tisuća ljudi u obavještajnoj zajednici, pretpostavljam 2, 3 puta toliko u mirovini. I oni bi se mogli na neki način angažirati u tom kaznenom, represivnom aparatu i nekoliko tisuća sudaca, državnih odvjetnika šta ja znam 20 tisuća profesionalnih vojnika itd. Znači jednom riječju 150 tisuća ljudi imamo bilo direktno bilo indirektno vezano uz taj represivni aparat, a s druge strane imamo 4,4 milijuna stanovnika. Znači ako od tog broja odbijemo starce ako odbijemo djecu do 14 godina iako je frapirajuće da se djeca kao što je rekla gospođa potpredsjednica Vlade već i prije 14 godine dolaze u kontakt sa tom drogom pa čak i heroinom, znači na 20 ljudi dolazi jedan pojedinac iz tog represivnog aparata. I kako onda da iz godine u godinu sve više imamo opijata na ulici, sve više narkomana, sve više smrtnih slučajeva zahvaljujući toj drogi, a jedan pojedinac iz tog represivnog aparata na neki način pokriva 20 ljudi? Ok možda je to prepojednostavljeno tako reći ali tako bi se isto taj odnos u društvu mogao prevesti. Ja mislim, ako je tome tako, ako jedan pojedinac je pod navodnicima u situaciji da na neki način 20-ak njih nadzire onda bi se valjda sve trebalo znati, a svaki put kada je riječ o drogi mi se zapravo iznenadimo. Jasno je, nitko nije pa ni Hrvatska neće 100% suzbiti tu narkomafiju, ali si čovjek samo postavlja pitanje da li je toj narkomafiji moguće stati na kraj? Ja jednostavno želim vjerovati da je moguće po tom pitanju učiniti znatno više. Bojim se da čak i neki pojedinci iz sustava, ne mislim ni na Sabor, ni na Vladu da se razumijemo, ni na vrh policije, možda sudjeluju u svemu tome i za nekog odrađuju posao. Maloprije je i potpredsjednica Vlade i neke saborske kolege citirali gdje je najveća stopa liječenih osoba. Kaže: "Zadarska županija, na drugom mjestu Istarska županija, slijedi Grad Zagreb dok najvišu stopu osoba liječenih zbog opijatske ovisnosti opet ima Zadarska županija zatim Istarska županija te Šibensko-kninska županija" itd., itd. da ne citiram cijelo to poglavlje. Iako me neki koji se time bave u Istri uvjeravaju da oni nisu najveći problem ili da Istra nije najveći problem, ja vidim ove podatke koje ih na neki način i demantiraju. Oni mi tvrde da se bolje možda organiziraju, da možda više, drugačije, ne znam, bolje rade od drugih, ali još jedanput ću reći da je taj problem i u županiji iz koje dolazim naprosto eklatantan. 2007. čuli smo umrlo je od predoziranja 165 osoba. To je naprosto tragedija. O.k. 2008. bilo je nešto manje. Međutim, kada umre jedna ta osoba, s njome usuđujem se reći umire i cijela njena obitelj. I sada si stvarno čovjek postavlja pitanje, kako tome stati na kraj? Što činiti? Ja se opet vraćam na onih 150 tisuća ljudi u tom bilo direktnom ili indirektnom represivnom aparatu. Jasno možda taj problem možda ne možemo promatrati na način koji ili kako ga ja pojednostavljujem, ali problem je ogroman i razumljivo je da svi pokušavamo tražiti neko rješenje. Jednako tako ja nemam namjere ovom prilikom bilo koga prozivati, jer bi netko mogao i mene prozivat što sam ja po tom pitanju uradio, ali imam razloga biti frustriran, jer iz godine u godinu taj problem je sve veći. Pa se onda tako kaže da je broj ovisnika po nekim pokazateljima rastao iz godine u godinu. Tijekom 2008. godine sveukupno je izvršeno 10% zapljena svih vrsta opojnih droga, a tvrdimo da je problem sve veći, znači ne ovu godinu prije. Uz napomenu da je ostvaren značajan pomak u količinama zaplijenjenih opojnih droga, heroina, amfetamina, heptanona i LSD-a itd. Tijekom 2008. evidentirano je 0.88% manje kaznenih djela vezanih uz zabranu i krijumčarenje opojnih droga itd., a ja sam duboko uvjeren da sigurno problem prošle godine nije bio manji nego osim kod smrtnih slučajeva, nego 2007., a bojim se da će i problem iz 2009. biti veći, nego u 2008. Da se razumijemo isto tako, ja sam apriori protiv legalizacije bilo kakvih droga, pa samim tim i lakih, ako uopće možemo koristiti pojam lakih droga. Neka se sve droge navedu u Kaznenom zakonu i neka se onda čini u Kaznenom zakonu distinkcija recimo između jednoga jointa, marihuane, heroina itd. Ali što mi tu više pričamo ja imam dojam da je na našim ulicama iz dana u dan sve gore. Ima tu još jedan problem. Jasno lako je prozivati druge. Uvijek je najlakše prozivati druge. Međutim problem je kako ja nekako vidim što i roditelji šute. Umjesto da i oni recimo progovore, da kažu što ih je snašlo, da prstom upire na onoga tko im truje djecu, mi naprosto, nekako ili oni u tome se ne pronalaze, šute, zatvaraju se u sebe i naprosto od svega toga bježe. Mi koji imamo djecu, imamo mali problem. Sutradan kada dođu u dob od 14,15,16,17 ili ne znam koliko godina, taj problem može, ne daj Bože i kod nas eskalirati. Jasno je ono što bi naročito trebalo sankcionirati, to je šverc koji se dešava uz naše škole. I tu naprosto ne bi smjelo biti nikakve milosti. Razumljivo oni koji u tome sudjeluju, trebaju ostati bez imovine. Mi kao tobože ne znamo tko su ti veliki narkodileri. Kao da smo slijepi, kao da ne vidimo, tko kako živi, kako se provodi, koliko vremena na jahtama boravi, gdje živi, koliko troši. A s druge strane opet se vraćam na onaj represivni aparat, bilo direktno bilo indirektan od 150 tisuća ljudi. Da je kriza da se našalim, da još nismo u Europi, ni kada je riječ o drogi, govori podatak da se u Europi pojavljuje lječenik ovisnika o kokainu 8,65%, u Hrvatskoj "svega" ili čak 1,97%. Da li je samo riječ o krizi ili tu elitu iz višeg društva puštamo na miru, o tome nekom recimo drugom prilikom. Na strani 10 govori se o krijumčarenju. Ovdje su nam između ostalog eto date i cijene. Pa tako kaže čistoća kanabisa, znači što ja znam koliko je tu, od 3 do 11 eura, marihuana od jedan do 12 eura. U Hrvatskoj jedan gram marihuane kreće se između 1,5 i 4 eura, hašiša od 5 do 7 eura, ne znam amfetamin, cijena stabilna, kreće se između 10 i 20 eura. I Hrvatska prati navedene podatke, jedan gram kreće se između 10 i 15 eura itd. Znači kao da smo na placu i dobili smo i cijenu svega toga. Čistoća uzorka smeđeg heroina kreće se između 15 i 30%, a cijena jednog grama kreće se između 30 i 80 eura. Uzorci bijelog heroina koliko to košta između 31 i 151 eura itd., itd. Gotovo kao da smo na placu. Ali dobro je da smo dobili te podatke, zato jer to je sigurno kriminal gdje nema "više podjela" na Hrvate, na Srbe, na Bošnjake, Albance, Rome, Istrijane itd. tu smo svi isti i tu nekako dolazimo do toga da jedan ovisnik mjesečno zapravo stoji ili u obitelj ili društvo ili ne znam koga, najmanje tisuću do 2 tisuće eura. Znači to je onda jasno vezano uz ovaj popratni kriminal, uz krađe, sve ostalo. Ali ono što nas najviše treba brinuti. Zašto se šuti? Zašto recimo policija nije učinkovitija, znači taj cijeli represivni aparat? Koliko je uopće zdravstvo učinkovito glede te resocijalizacije? I jasno zašto roditelji šute? Ne može se kao što sam već rekao, samo na druge upirati prstom, kao vi ne radite dobro svoj posao, Sabor ne radi dobro, Vlada ne radi dobro, policija ne radi dobro, a s druge strane vidimo da i roditelji koji imaju najveći problem onda šute. A opet je razumljivo svima nama isti cilj, suzbiti taj porok nad porocima. Dobro, metode su različite. Ja bih tu bio krajnje radikalan. Ali ja mislim, još jedan detalj. Kada je riječ o svemu tome, mislim da trebamo biti maksimalno i proračunski, znači novčano naklonjeni institucijama koje se bave tim porokom, komunama, tim zavodima za zdravstvo. Jer treba priznati da se droga ne dešava uvijek drugima. Na strani 15. data nam je tu jedna tablica, broj liječenih osoba. 95. bilo je 989 osoba, 2007. 5 tisuća 703, 2008. 5 tisuća 832 osobe. Znači, treba reći, treba priznati da se po tom pitanju ipak nešto dešava. Prvi put liječeni zbog opijatskog tipa ovisnosti tu vidimo da ih se najviše po prvi put javilo 2000., 2001., da danas to nešto opada. Da li je taj trend naznaka da i pada kako bih rekao ne interes za tu pošast nego da pada problem vezan uz drogu, o tome nekom drugom prilikom, možda iduće godine kada nam se ponovo podastre takvo jedno izvješće. Interesantan je još jedan podatak, samo da ga nađem, na strani 154. gdje se govori što i koje su aktivnosti Ministarstva zdravstva, socijalne skrbi, Ministarstva znanosti, pravosuđa itd. gdje se između ostalog govori o resocijalizaciji i tome slično. Međutim, da zaključim. Mi moramo pomoći ljudima da se vrate u život. Kako to je lako reći. Te ljude koji su se odali tom poroku treba na neki način zaposliti jer jedino "tako" možemo ih maknuti s ulice, da se laički izrazim izliječiti i vratiti u društvo. Što se dešava sa tom drogom? Svi se na neki način vrte u krug. Najprije kreće eksperimentiranje sa drogom, poslije idu krađe pa ide dilanje, pa onda slijedi zatvor, pa liječenje, pa dilanje, pa opet krađe, pa zatvor i na kraju često kod mnogih to završava sa smrću. To je znači taj put od eksperimentiranja do prestanka konzumiranja. Da bi to se taj lanac prekinuo ovdje treba ubaciti i posao, rehabilitaciju, liječenje, jasno represiju ali tim ljudima trebamo omogućiti da putem nekog posla ponovo se vrate obitelji, ponovo se vrate društvu jer bez posla to se neće jasno dogoditi. Ja znam da je to lako reći, u vrijeme ove krize to je jako teško normalno učiniti, zaposliti liječenog ovisnika u tim našim malim sredinama gdje svi svakoga zna gotovo je nemoguće, ali to je možda nešto čime bi se u dogledno vrijeme trebala više pozabaviti sama država. Znači, dajmo priliku tim ljudima da nakon uspješnog liječenja dođu na posao i da se ponovo vrate svojim obiteljima i društvu u cjelini. Klub IDS-a podržat će ovo izvješće, mislim da je ono kvalitetno, dobro, izuzetno obimno i vidjet ćemo kakvi će biti rezultati iduće godine.
Zahvaljujem. Moram jedino intervenirati iz vaše rasprave u kojoj ste rekli da u Hrvatskoj ima oko 150 tisuća ljudi u represivnom aparatu. Ne možemo govoriti da su umirovljeni policajci represivni aparat, da je pripadnici Hrvatske vojske da je represivni aparat. Ne daj Bože da dođe do toga uvaženi zastupniče, to vi najbolje znate što bi to značilo da su suci represivni aparat i da MUP ima preko 35 tisuća zaposlenih. Ima negdje oko 27, 28 tisuća zaposlenih, oko 18 tisuća policajaca koji su zaista represivni aparat jedini. I molim vas, dajte vodimo računa da ne pošaljemo u svijet poruku da Hrvatska od 4,5 milijuna stanovnika ima 150 tisuća ljudi u represivnom aparatu. Ne bude išlo nikako tako. Hvala lijepa. Nastavljamo dalje sa raspravom po klubovima. U ime kluba SDP-a uvažena zastupnica Brankica Crljenko. Izvolite.
Zahvaljujem. Gospodine potpredsjedniče, gospođo potpredsjednice Vlade sa suradnicima, uvažene kolegice i kolege. U registru osoba liječenih zbog zlouporabe psihoaktivnih droga Hrvatskog zavoda za javno zdravstvo koji prati sve podatke o osobama liječenih zbog zlouporabe droga u zdravstvenom sustavu do kraja 2008. godine ukupno je registrirano 27 tisuća 420 osoba. Broj novoliječenih osoba se smanjuje, ponajprije liječenih zbog opijatske ovisnosti. Pa iako je droga u društvu sve dostupnija i jeftinija nema značajnijeg porasta broja ovisnika. Alarmantno je međutim neznanje o zlouporabi droga. Osim o duhanu i alkoholu roditelja to je rezultat propusta državnih mehanizama i zanemarivanja prevencije. Ispitivanja su pokazala da roditelji današnjih učenika osnovnih i srednjih škola u 80% slučajeva ne znaju od čega se sastoji joint ne kako izgledaju tablete extasya. Ne znaju ni to da u svakoj apoteci mogu kupiti jednostavne i jeftine testere za otkrivanje konzumacije droga kod svoje djece. Dom i škola izvorna su mjesta gdje djeca moraju, ne trebali bi već moraju dobiti potrebno znanje o pogubnim posljedicama konzumiranja droga. Odgovornost školskih ravnatelja, pedagoga i psihologa u ovom kontekstu čak je i veća nego roditeljska. Moralna im je obveza da roditelje imperativno obvežu na stjecanje barem najosnovnijih pojmova o opasnostima koje donosi droga u obitelji i u državnoj zajednici. Međutim, u praksi je taj element zapostavljen i savjest ustupa zbog novog nametnutog posla i obveze. Rijetki entuzijasti su izuzetak. Istina o nedostatnoj brizi države za svoje mlade građane, za perspektivu i budućnost Hrvatske široj je javnosti nepoznata. U tome dosta udjela u negativnom kontekstu imaju roditelji. Sistemom glavu u pijesak oni prečesto bježe od stvarnosti koja se događa pred njima i ne mogu prihvatiti objektivnu mogućnost da se njihovo dijete možda drogira. Druga grupacija, dakle ona skupina od oko otprilike 27 tisuća ovisnika neosporno ima relativno bolji tretman. Ovisnik živi u vječnom strahu da neće moći osigurati dnevnu dozu i razmišlja jedino i isključivo o drogi. Svakodnevno konstantno čini kaznena djela kupovine i posjedovanja droga. U 90% slučajeva čini i druga kriminalna djela, krađe, pljačke i drugo jer ne može drukčije pribaviti znatna i stalno potrebna sredstva za drogu u iznosu od 15 do 50 eura dnevno. Zato se ova grupacija lako identificira i sama isključuje iz tkiva opće zajednice. Posljedice drogiranja su razne bolesti. Hepatitis, plućna oboljenja, razorena jetra, SIDA, ožiljci i gnojne rane od fiksanja, pokvareni zubi jer heroin anestezira bol pa nema upozorenja karijesa itd. Stariji ovisnik, a to su kasne 20-te ili rane 30-te godine života za sobom ima samo godine narkomanskog divljanja i ništa više. Ukoliko se ne dogodi smrt od predoziranja nakon 10-15 godina drogiranja, ovisnik zbog fizičkih oštećenja i potpunog psihičkog rastroja najčešće pokuša prestati. No, vrlo mali broj ovisnika uspijeva riješiti se droge. Ako ponovno ne recidiviraju najčešće ostaju na socijalnoj skrbi jer ne znaju raditi, nemaju zanimanja ni radnih navika. Svima je jasno da je ovo grupa ljudi koja treba pomoć i koja tu pomoć od države i dobiva. Nasuprot tome, mladi potencijali, budući nositelji života i razvoja Hrvatske, današnji učenici osnovnih i srednjih škola nisu dovoljno educirani o štetnosti konzumiranja droge. Programi ili projekti koji ne nude razrađenu shemu s brojčano definiranim predavanjima i radionicama u određenom roku i u određenom uzrastu samo su beskrajna odgađanja. Pri tome, nezaobilazna je i edukacija roditelja i učitelja. Potrebna sredstva za takve konkretne programe daleko su manja od onih koja se troše na ovisnike, a korist za zajednicu neusporedivo je veća. Prodor droga na naše prostore nedvojbeno eskalira, posebice marihuane i sintetičkih plesnih droga. Poznato je da osim fizičkih oštećenja ove tinejdžerske droge oštećuju mozak, djeluju na pamćenje i na radnu disciplinu. Mijenja se svjetonazor, obveze i odgovornost dolaze u drugi plan. Na prvom mjestu je zabava i gubljenje vremena. Nerijetko joint i bomboni, odnosno ecstasy, rezultiraju slabim ocjenama, napuštanjem škole i kretanjem ka ovisnosti. Ukoliko nadležni resori vlasti ne izvrše korjenite promjene u primarnoj prevenciji, odnosno ne organiziraju daleko bolju edukaciju po školama, imat ćemo sve veći priraštaj slabih učenika i slabih radnika bez ambicija za napredovanje, a tako nećemo stići do naših europskih uzora. Nedvojbeno je da je tzv. primarna prevencija, edukacija u pubertetu u osnovnim i srednjim školama zapostavljena. U odnosu na korektnu brigu o onih 27 tisuća ovisnika, zaštita neprocjenjivo vrijedne, daleko brojnije, kompletne populacije djece i mladeži nedostatna je. Što prije treba promijeniti ukorijenjeno mišljenje da je suzbijanje zlouporabe droge samo briga o ovisnicima. Zlouporaba droga je problem koji može pogoditi svakog mladog čovjeka, a time i njegovu obitelji i širu okolinu. Posljedica koje droga uzrokuje pojedincima, obiteljima i zajednici smatraju se jednom od najtežih sociopatoloških pojava današnjice. Svaka mlada osoba je u mogućnosti doći u dodir s drogom, bez obzira raspolaže li s puno ili malo novca, da li je odgojena strogo ili popustljivo. Motivi mladih osoba zbog kojih započinju s trošenjem droge su mnogi i različiti. Radoznalost, nesposobnost da se riješe konfliktne situacije i slično. Trećina mladih ljudi u svijet droge ulazi zbog pogrešne informacije da droge nisu štetne i opasne. Problem je i dokazana tromost roditelja, uz poznavanje problema s kojima se suočavaju njihova djeca, a jedan od većih problema te vrste sigurno je problem konzumiranja droga. Republika Hrvatska se suočava s problemom zlouporabe opojnih droga kao i kriminalnim djelatnostima, organiziranih međunarodnih skupina krijumčara droge. Taj problem je složen zbog zemljopisnog položaja naše zemlje koji predstavlja najkraću cestovnu vezu od zemalja proizvođača opojnih droga do zemalja potrošača. Prevencija i borba protiv zlouporabe droge vrlo je složena djelatnost koja iziskuje dobro poznavanje problema te neprekidno i koordinirano djelovanje svih društvenih čimbenika kako na planu sprečavanja potražnje za drogom, tako i na planu onemogućavanja ponude droge te podizanje cjelokupne društvene svijesti o štetnosti droga. Poznato je da je u prevenciji narkomanije jedan od osnovnih zahtjeva edukacija odraslih, posebno roditelja i nastavnika, kako da se suoče s opasnostima koje prijete najmlađima od zlouporabe droga. Statistike govore da odrasli odnosno roditelji i obitelj doznaju da je njihovo dijete ovisnik tek nakon dvije do tri godine. Broj teških heroinskih ovisnika u Šibensko-kninskoj županiji dvostruko je veći od državnog prosjeka, a s obzirom na ukupan broj stanovnika po broju liječenih ovisnika najvišu stopu osoba liječenih zbog opijatske ovisnosti na 100 tisuća stanovnika ima Zadarska županija, slijedi Istarska županija, Šibensko-kninska. U 2008. godini je prema podacima 71,5% smrti povezano s predoziranjem. U promatranom razdoblju je uočen porast predoziranja heptanonom. U 2008. godini zabilježeno je 20 smrti od predoziranja heptanonom, oko 17,2% dakle u 2008. godini prema nepotpunim podacima. U cilju uspostave sustavnog rada na sprečavanju zlouporabe sredstava ovisnosti potrebno je osigurati izradu, provedbu i održivost kvalitetnih programa prevencije i rane intervencije. Pri tom je važno njegovati multidisciplinarni pristup te razvijati različite oblike suradnje između ustanova za odgoj i obrazovanje, zdravstva, socijalne skrbi, obiteljskih i vjerskih ustanova, državnog odvjetništva, sudstva, nevladinih organizacija i lokalne zajednice. Posebnu pozornost potrebno je posvetiti ranom otkrivanju konzumenata droga među djecom i mladima te razmotriti mogućnost testiranja na opojne droge poštujući dostojanstvo osobe, profesionalnu etiku i Ustavom zajamčena prava pojedinca. I na kraju da zaključim, klub SDP-a prihvaća ovo Izvješće o provedbi Nacionalne strategije i Akcijskog plana suzbijanja zlouporabe opojnih droga u Republici Hrvatskoj za 2008. godinu.
Zahvaljujem. Imamo jedan ispravak netočnog navoda. Uvažena zastupnica Neda Klarić. Izvolite.
Hvala lijepa, gospodine potpredsjedniče. Evo ja bih ispravila netočan navod kolegice Crljenko kada tvrdi o ovoj problematici da ne postoji dostatna briga države. Upravo suprotno gospođo Crljenko, jer je iz izvješća razvidno da imamo jako stabilan i dobar sustav u borbi protiv droga, opojnih droga. Isto tako je i izvješća razvidno da je stanje u Hrvatskoj takvo da je postotak liječenja zbog opijatske ovisnosti u rastu, ali je isto tako od liječenja o neopijatima u padu. Jednako smo mogli vidjeti što sve i koje napore ulaže u proširivanju i mreže, ne samo Ured za suzbijanje zlouporabe opojnih droga već i Ministarstvo znanosti, obrazovanja i športa. Hvala vam lijepo.
Zahvaljujem. U ime predlagatelja, uvažena Đurđa Adlešić, potpredsjednica hrvatske Vlade. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pažljivo smo slušali izlaganje zastupnica. Moram reći da je evo zanimljiv podatak da su upravo o ovoj temi govorile izuzev Kajina isključivo zastupnice u ime klubova. Pa to govorim zbog još jednog podatka koji je isto tako statistički zanimljiv, a na koji ste upozorili govoreći u ime klubova. A to je tromost roditelja, kako je rekla uvažena zastupnica Crljenko. Na sastanke roditelja, a oni se uglavnom obraćaju za pomoć tek kad ih upozori policija ili škola, u 90% slučajeva dolaze majke. To je podatak nad kojim se ipak trebamo svi zamisliti jer dijete treba oba roditelja. Zahvaljujem se zastupnici Klarić na ovoj ispravci koju sam također pripremila. S obzirom da je naš model borbe protiv ovisnosti u europskom centru i u Bruxellesu, ali isto tako i Lisabonu dobio najbolje ocjene čemu mogu svjedočiti i zastupnici svih političkih stranaka koji su to imale prilike čuti. Međutim to naravno ne znači da mi trebamo biti samo zadovoljni i prestati na tom programu raditi. Zahvaljujem se svim klubovima koji podupiru ovo izvješće, dakle svima vama, a posebno se zahvaljujem zastupnicama koje su vrlo precizno detektirale koja su to područja na kojima je potrebno još raditi. To je resocijalizacija ili prekvalifikacija, o čemu je govorila zastupnica Kalaš. Isto tako je zastupnica Petir upozorila na nužne mjere za poticanje zapošljavanja, koja Vlada primjenjuje, na kojima radi, ali isto tako je potrebno da na tim programima rade i županijski centri. Ne može se očekivati da sve ide samo iz države. Zastupnica Crljenko je upozorila na tromost roditelja koji je ozbiljan problem zbog činjenice s kojom smo se imale prilike sresti radeći na ovim izvješćima i dobivajući podatke tko prvi otkriva ovisnost kod svojih najmlađih. Prvi su na žalost Ministarstvo unutarnjih poslova, odnosno policija. Drugi škola, roditelj tek treći. Roditeljima očigledno treba pomoć kao što je rekla zastupnica Hursa. Treba pomoć roditeljima, treba pomoć i učiteljima, prije svega u edukacijama, u tome kako prepoznati ponašanje, zatim kome se obratiti za pomoć. To je posao na kojima zajedno rade i županijski centri, na kojima zajedno radi i država kroz ministarstva što ste imali prilike vidjeti. Ja moram samo skrenuti pozornost na neke netočnosti koje je iznio zastupnik Kajin u tako jednoj svojoj vrlo živahnoj raspravi. Govoreći, evo i spomenuo je rečenicu gdje kaže nismo uspjeli, mrtvih je sve više. To nije na zadovoljstvo nas svih točno. U 2008., ponovit ću, 116 osoba umrlo je zbog posljedica uzimanja droge, što je užasno velika i zabrinjavajuća brojka, ali u odnosu na 2007. manja za 29,7% kada su umrle 165 osobe uglavnom od predoziranja. Dakle strategija i programi daju rezultate, s tim se možemo složiti, ali naravno ne možemo biti zadovoljni i dok imamo ijednog mrtvog. Kad govorimo o podacima koje treba ispraviti, a važno je da i zastupnici i javnost znaju, sredstva na kojima se doista nije štedilo. U 2008. utrošene su 84 milijuna 106 tisuća 827 kuna što je u zadnjih 5 godina najveća izdvojena sredstva, a u odnosu na 2007. je to povećanje od više od 26%. Dakle hrvatski model koji je dobio potporu je naravno i vrlo skup. Podatak da se za pomoć obrate tek nakon 4 do 7 godina je kad se obrate za pomoć, odnosno do prvog javljanja u kojemu negdje u prosjeku dolaze mladi sa 26 godina je prostor na kojemu moramo zajedno poraditi. I u slijedećem periodu, u mjesecu borbe protiv ovisnosti mi ćemo predstaviti nove programe koji su programi rada u školama, sa školama i sa roditeljima koji, kažem, na žalost obraćaju se tek kad dobiju poziv i dolazi uglavnom jedan roditelj. Još jedan podatak kad govorimo o županijama, koji možda ima veze i sa statistikom kad smo pobrojili. Žao mi je što nema zastupnika Kajina, ali reći ću da je na žalost upravo Istra, grad Pazin odbio udijeliti prostor terapijskoj, ženskoj terapijskoj zajednici pa su izgubljena i sredstva iz CARDS programa. Vraćena su. Na žalost. Ja se nadam da se tako nešto više neće događati ni u drugim županijama. Mi ćemo naravno paziti i slušati i dalje vašu raspravu, a ja očekujem da nakon što vidim, prihvatite naše izvješće zajedno poradimo na ovim edukacijskim programima koje bi trebalo za mjesec dana predstaviti. Pa pozivam zastupnice, ali i zastupnike da nam u tom pomognu. Hvala.
Zahvaljujem. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. I prvi je uvaženi zastupnik Dragutin Lesar. Izvolite.
Poštovani kolegice i kolege, poštovana potpredsjednice Vlade. Ja ću svoju raspravu započeti s podatkom iz izvješća da je u 2008. u sustavu liječenja evidentirano 27 tisuća 345 osobe, vjerovatno su obuhvaćeni u tu kategoriju ono što zovemo povremeni konzumenti i ovisnici zajedno. Dakle to je ono što je evidentirano, ljudi koji su se ili sami javili ili na drugačiji način bili obuhvaćeni nekom od mjera ili načina liječenja. Stručnjaci koji se bave problemom droge i tržišta narkotika, uvijek kažu da bi došli do stvarne brojke ovu bijelu brojku trebamo množiti sa 5 da bi razumjeli koliko ljudi je obuhvaćeno ovim zlom. Pa iz toga proizlazi da mi zapravo u Hrvatskoj imamo negdje oko 150 tisuća ljudi koje bi mogli svrstati u kategoriju privremenih ili povremenih konzumenata ili ovisnika. Postoji razlika između onih koji se javljaju kao privremeni ili povremeni konzumenti droge i onih koji su ovisnici. Gospođo Adlešić spomenuli ste da je 2008. država investirala 84 milijuna kuna u različite programe i to je značajni napredak ali ja sam se pozabavio još jednom drugom računicom, ako uzmemo u ovih 150 tisuća da su povremeni konzumenti i ovisnici, dnevna potrošnja od 40 kuna je prosjek, godišnje narko tržište je oko 3 milijarde kuna. Dakle, sa 84 milijuna kuna borimo se protiv tržišta koje vrijedi oko 3 milijarde kuna, to je naš realitet. O represiji i o podacima o represiji govorit ću kada bude izvješće policije i državnog odvjetništva. O podacima i programima iz domene liječenja i zdravstva kada ta bude tema posebna, samo moram spomenuti da je Hrvatska izgubila 2 do 3 godine, kada je trajao intenzivni sukob dviju doktrina kako pristupati liječenju, onda je između one koja je zagovarala komune i financirala samo komune i one koja je zagovarala metadonsku terapiju kod teških ovisnika i samo metadonsku terapiju. Prateći unatrag godinu i pol dana to područje čini mi se da je došlo do određenog kompromisa i da tih sukoba koji su često bili i na osobnoj ravni više nema i neće biti. Zato ću se u svojoj raspravi osvrnuti na prevenciju u onom dijelu koji počiva u školskom programu. Školski preventivni programi koji su u Hrvatskoj počeli 2000. godine, po onome što sam u ovom Izvješću vidio u dijelu Ministarstva obrazovanja, znanosti, obrazovanja i sporta od samog početka nisu se pomakli ni za jedan milimetar i to je najslabija karika prevencije u Hrvatskoj. Nastavni plan i program osnovnog i srednjeg obrazovanja mora u sebi sadržavati preventivne školske programe. Devet godina zahtijevanja od prosvjetne vlasti da školski preventivni programi budu dio nastavnog plana i programa nisu urodili plodom zbog otpora birokrata u tom Ministarstvu, voditelji školskih preventivnih programa, koji su godinama davali puno sebe i svog vremena nikada nisu dobili da im taj posao ulazi u nastavnu satnicu. Financiranje školskim preventivnih programa u Ministarstvu prosvjete nije sustavno riješeno 9 godina. Prateći i radeći na tom projektu upoznao sam niz ljudi i svaki otpore zašto su pojedinci protiv toga, shvatio sam kako se u tom Ministarstvu odlučuje na tu temu i zašto je to danas tako. Ima dijela ustanova školskih koji su otišli daleko ali ne zahvaljujući sustavu nego zahvaljujući entuzijazmu bilo ravnatelja, bilo pedagoga školskih ili drugih nastavnika i nastavnica koji su se prihvatili biti voditelji školskih preventivnih programa a sustavno rješenje se uporno odbija i tako dugo dok preventivni školski program neće biti dio nastavnog plana i programa, dok voditelj školskog preventivnog programa neće biti zaposlenik škole s tom zadaćom koja mu ulazi u satnicu mjesečni fond sati i dok Ministarstvo financija, Ministarstvo obrazovanja neće imati stavku redovitog financiranja takvih programa puno nećemo napraviti. S time da onaj dio školskih preventivnih programa koji su okrenuti prema učenicima još kako tako funkcionira, ali problem su roditelji. U malim sredinama ovisnost o drogi kao i svaki drugi slični problem u Hrvatskoj je još uvijek tabu tema, pokušaji razgovora na tu temu na školskim sastancima propadaju, roditelji ne žele se suočiti s činjenicom da o tome trebaju razgovarati, da trebaju biti prisutni i pomoći svojoj djeci, a mogu pomoći tek tada kada oni budu educirani. Nastavnik, voditelj preventivnog školskog programa, učenik i roditelj tek onda možemo očekivati ozbiljne pomake i rezultate toga. Pogledajte podatke o dobnoj strukturi, i kada po anketama koje su provođene, u kojoj godini starosti djeca dolaze u kontakt s drogom, koji su probali jednom ili više puta drogu ili koji nekoga znaju tko je povremeni konzument. 12 godina, 12 godina. Vrijeme početka liječenja je 5 do 7 godina. Dakle, od vrtića pa nadalje. Ne prepuštati županijama i županijskim povjerenstvima da se sami muče sa preventivnim školskim programom, to mora biti centralizirani sustav planiranja i financiranja. Zimski proljetni, školski praznici svaka škola mora ostaviti otvorena vrata sa različitim školskim programima, jer tada kada su djeca slobodna tada su najčešće vani izložena riziku da dođu u kontakt s onima koji mogu ući u tu strahotu. I na kraju izliječeni ovisnici, bilo da se radi da su prošli 7, 8 godina kroz komunu ili na drugačiji način se skinuli i izliječili. Problem njihove resocijalizacije počinje sa zapošljavanjem. Zavod za zapošljavanje ima programe za različite kategorije teže zaposlivih građana, to znate, ima li program poticanja poslodavaca za zapošljavanje izliječenih ovisnika o drogi o alkoholu ili sličnim problemima. Ljudi, poslodavci zaziru od zapošljavanja te kategorije. Ponekad i opravdano, ponekad zbog predrasuda, neinformiranja i krivih informacija. Ogromni novac, trud i angažman velikog broja stručnjaka da bi jednu jedinu osobu izliječili i kada taj proces završi on nema veliku budućnost ako ne nađe posao. Dakle, sastavni dio prevencije mora biti onaj dio državne vlasti koji osmišljava i osigurava novac za stavljanje i omogućavanje tim ljudima da budu aktivni na tržištu rada i da se zaposle. U protivnom nakon godinu dana možemo ih očekivati kao nove brojke u statistici ovisnika.
Zahvaljujem. Imamo jedan ispravak netočnog navoda. Najprije uvažena zastupnica Neda Klarić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Evo ispraviti ću navod gospodina Lesara koji tvrdi da školski preventivni programi se nisu pomaknuli niti za jedan milimetar. Netočno gospodine Lesar, upravo suprotno jer su zapravo školski preventivni programi izrađuje svaka odgojno-obrazovna ustanova. Od vrtića preko osnovnih škola do srednjih škola i to zapravo u 3 razine. U sklopu redovne djelatnosti, slobodnih aktivnosti i slobodnoga vremena. Isto tako, kao što je i naglasila potpredsjednica Vlade, gospođa Adlešić, održavaju se pedagoške radionice, parlaonice, tribine, ciljana tematska predavanja, a isto tako i posebno je naglasila važnost roditeljskih sastanaka. Evo, hvala lijepa.
Zahvaljujem. I sada imamo 2 replike. Prvo je uvažena zastupnica Marija Lugarić. Izvolite.
Poštovani kolega Lesar upravo suprotno od onoga što je sada kolegica Klarić rekla. Prošle godine, kao što piše u ovom izvješću, za školske preventivne programe je izdvojeno 226 tisuća kuna. Manje od 1 kune po učeniku. I ja se slažem s vama da se nismo pomakli, s time da se nažalost ćemo dogodine kada ćemo razgovarati o 2009. godini zaključiti da smo se pomaknuli unatrag kao i u mnogim drugim stvarima što se tiče ove Vlade. U rebalansu su za više od 60% srezali sredstva za školske preventivne programe i ovo što govorite o uključenju zapravo ovih da se stavi nekakva formalna pozicija, da tako kažem, preventivnih programa ste u pravu. No međutim, nacrti novog curriculuma ne da idu u tom smjeru nego to uopće ne uključuju. Prema tome vaša konstatacija da se nismo pomakli će nažalost u budućnosti će se pretvoriti u onu da idemo unatrag, da zapravo imamo potpunu regresiju u preventivnim programima umjesto da u njima idemo prema naprijed.
Zahvaljujem. I odgovor na repliku uvaženi zastupnik Dragutin Lesar. Izvolite.
Hvala vam kolegice što ste me podsjetili na novi curriculum, čak ponovno ne predviđa da školski preventivni program voditelji tih programa budu sastavni dio sustava. I u pravu ste s konstatacijom da ćemo moći samo konstatirati da smo se pomakli korak ali unazad. Ja doista teško mogu razumjeti zašto toliko otpora prema tome. Koliko podataka, koliko stvari se moraju desiti da nešto prosvjetna vlast shvati da mora biti dio sustava, ne pojedinačnih programa? Nije Ministarstvo prosvjete to koje će financirati civilno društvo ili organizacije civilnog društva da provode nekakve potprograme ili programe. To je dobro da država i dio njih financira. Međutim, djece je u školi 4, 5, 6 sati dnevno. Kontakt roditelja djeteta u školi je mjesto gdje se najprije, najbrže i najkvalitetnije može raditi. I tako dugo dok oni koji su odgovorni za prosvjetni sustav, a nažalost često se mijenjaju pa svakim promjenom ministra imamo nove obrazovne sustave u ovoj državi, ali još ni jedan od njih kojega se ja sjećam o ovoj temi nije ozbiljno razgovarao niti pak bio prisutan u sabornici kada mi o ovom problemu govorimo, a na razgovore radnih sastanaka šalju pomoćnika savjetnika u odjelu za "žlj".
Zahvaljujem. I druga replika, uvaženi zastupnik Miljenko Dorić. Izvolite.
Kolega Lesar ja vas neću ispraviti već dopuniti zbog onih hrvatskih građana koji nas prate jer ste izrekli jednu rečenicu koja je vrlo važna, ali možda je nedovoljno jasna. Naime rekli ste da je postignut čini vam se kompromis između onih koji su zagovarali isključivo uporabu medicinskih terapijskih postupaka i onih koji su zagovarali isključivo terapijske zajednice. Ovdje treba reći, a ja sam liječnik i to želim naglasiti, da medicina i jedan liječnik nikada nijednog ovisnika nisu izliječili odnosno potpuno odvikli od ovisnosti. Medicina je potrebna u onoj fazi kad dođe do predoziranja da se spasi život. Nakon toga posao preuzima zajednica i to roditelji moraju znati. Zato je važno da ste to rekli, ali je važno i da kažemo koje su mogućnosti kojeg segmenta ovog programa.
Zahvaljujem. I odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Dragutin Lesar. Izvolite.
Kolega Doriću hvala vam na ovoj dopuni ili upozorenju koje ste dali, doista je to bitno da javnost razumije jer vi ste stručnjak medicine i zato je vaša riječ i konstatacija veoma bitna, ali ja sam taj problem spomenuo zato što je u Hrvatskoj 2, 3 godine taj sukob dviju različitih koncepata i pristupa prvo oduzeo puno vremena, a u pozadini je zapravo bilo to da oni koji su zagovarali jedan ili drugi pristup su bili na čelnim ili mogućim čelnim pozicijama, koji su odlučivali o distribuciji novaca koje je država za to izdvajala. Tako da mi se čini da je borba za novac kroz poziciju i novac bila u pozadini sukoba tobože ta 2 ozbiljna pristupna koncepta. I zato molim gospođa Adlešić ako još uvijek postoje što javnosti dosad nije poznato pa ja ne mogu tvrditi da je, bilo kakva nadmudrivanja u svemu tome, da to morate oštro spriječiti, presjeći i onemogućiti da takvi eventualni sukobi utječu na određivanje količine novaca, a naročito njegovog korištenja.
Zahvaljujem. Na redu je uvaženi zastupnik Boris Kunst. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, potpredsjednice Vlade, predstojniče, tajniče. Izuzetno mi je drago, danas su stvarno ja bih rekao najjače snage Vlade ovdje kada je ova tema i kada o ovoj temi raspravljamo i na taj način stvarno daje i značaj ovoj temi. Što se tiče izvješća smatram da je iscrpno i korektno napravljeno. Ono je zbir statističkih podataka koji moram reći mislim da samo djelomice pokazuju stvarno stanje problema ovisnosti o opojnim drogama u Republici Hrvatskoj. Iako se prema izvješću broj novo liječenih osoba smanjuje što ja smatram da nije dobro, jer od ukupnog broja registriranih ovisnika, svega imamo 27% onih koji se liječe, što mislim da nije dovoljan podatak. Jer broj ovisnika i dilera nažalost povećava se iz godine u godinu. Primjerice '94. u Hrvatskoj je bilo prema procjenama 41 tisuća konzumenata neke od opojnih droga. 10 godina kasnije 2004. godine, isto prema procjenama određenih nadležnih institucija, broj konzumenata se povećao čak na 100 tisuća ovisnika. Od toga je 20 tisuća onih koji su bili registrirani ovisnici. U 2008. broj registriranih ovisnika se popeo negdje na 28 tisuća ili točnije 27 tisuća 420 osoba koliko je ovdje u ovom izvješću napisano. No, to su registrirani ovisnici. Ovih 27 tisuća i 400. kao što sam rekao neregistriranih ovisnika i dilera je svakim danom sve više. Jer mnogi vide upravo da u ovom području mogu na lak način brzo zaraditi, doći do novaca na jedan jeftin način, dilanjem droge. Zato držim da zvono za uzbunu itekako zvoni, a posebno ako se pitamo kuda to ide naša mladost? Kakva je uopće njihova starost? I normalno je pitanje kakva je i koliko je upitna naša budućnost uz takvu mladost. Zato na apeliram na Ured za suzbijanje opojnih droga, zatim na Ministarstvo unutarnjih poslova, a posebno na pravosuđe za koje držim da je preblago, pa čak ponekad i preinertno u izricanju kazni po prekršajnim prijavama policije. Da zajedno u interesu pomoći naše mladosti, poduzmu se dodatne mjere za sprečavanje i zaustavljanje porasta broja dilera i narkomana. Mislim da upravo ove institucije koje sam naveo bi trebale daleko više uključiti lokalne sredine, lokalne zajednice koje su po meni koliko god one donekle radile i ima to još uvijek nedovoljne aktivne u suzbijanju opojnih droga upravo na njihovim područjima. Isto tako mislim da bi trebalo više raditi sa Upravama za zatvorski sustav. Jer prema izvješćima imamo podataka, da bez obzira koliko zatvori bili neke odgojne ustanove, da se droga unosi i da imamo zatvorenika ne onih koji su ovisnici, nego i novih konzumenata droge. Mislim da bi to u svakom slučaju trebalo vidjeti kako spriječiti, jer to je nedopustivo da se u zatvor unosi droga. Nelogično je da u 2008. godini naši su sudovi osudili 20% manje ili negdje 3 tisuće 180 osoba u odnosu na 2007. godinu, da je policija 2008. godine podnijela manje prekršajnih prijava, nego u 2007. godini, a broj ovisnika i dilera je u porastu. Pa znate, kada bi policija imala veću kontrolu nad onim grupama koji rade nerede, divljaju po sportskim terenima, tada bi došli do interesantnih pokazatelja koliko je upravo tih koji najveće nerede stvaraju, koliko su upravo ti pod nekim od opijata ili pod drogom. Ja ne mislim da oni koji su čak alkoholizirani manje rade nerede i otprilike mogu se kontrolirati više od onih koji su pod nekim opijatom. No, držim da je jedan veliki problem u tome što policija očito na ovom području suzbijanja dilanja droge, je smanjila svoje aktivnosti u posljednje vrijeme. Ja držim da bi ih ona trebala upravo suprotno pojačati u cilju postizanja boljih rezultata na području suzbijanja dilanja droge ili opijata. Više-manje u svakom kvartu svako dijete zna tko se bavi dilanjem droge. Tko su dileri i mjesta gdje se ta droga raspačava i dila. U svakom kvartu, posebno mogu govoriti o Zagrebu. A znamo da isto tako imamo kvartovske policajce koji nažalost to ne znaju i upravo zaobilaze te dilere i ta mjesta gdje se dila droga. Zašto? Mislim da bi policija trebala stvarno vidjeti, ako svako dijete zna u kvartu. Ja šećem psa u svom kvartu i točno mogu detektirati svaku osobu znam i znam mjesta, a šećem svaku večer. Otprilike se točno vidi, tu nema što, to se prepozna, posebno da ne bi kvartovski policajac znao i prepoznao takve osobe koje se tim poslom bave. Zatim, zašto je policija odustala od učestalije provjere vozača, ne samo na alkohol, nego na opijate. Sjećamo se da su u jednom trenutku čak i to provjeravali. Kada se to uvelo to je nešto bilo in i onda se učestalo provjeravalo ne samo na alkohol, nego kada su vozača zaustavili i na razne opijate. Ja znam da to košta, ali mislim da tu policija ne smije štedjeti. Da je veća šteta ako na tome štedi, nego da upravo kroz takve provjere vozača isto tako otrije ovisnike koji nam ugrožavaju živote u prometu. Posebni problem koji ću ovdje naglasiti su zaposleni. To je problem radnika koji su pod utjecajem opojnih droga na radnom mjestu. Prema Izvješću o liječenim osobama, takvih radnika sa stalnim zaposlenjem je 37,6% i povremenim zaposlenjem 12,7%. Pa kada se tome još pridodaju samostalne djelatnosti ili neka samostalna zanimanja, onda dođemo negdje preko debelih 50% onih zaposlenih koji su liječeni od nekih od opijata. To na ovoj brojci iz izvješća nije tako strašno, jer ta brojka nije tako velika. Ali što ona odražava? Odražava situaciju u našem društvu, koja je vrlo, vrlo slična ovome izvješću koji je ovdje što se tiče i dan. E sada, to su alarmantni podaci. To su podaci koji itekako štete društvu, ali i podaci koji itekoliko uništavaju našu privredu, gospodarstvo, razvoj gospodarstva itd. Zamislite vozača autobusa, vlaka, broda ili aviona koji vozi pod utjecajem opijata. Ove primjere navodim jer radnici takve profesije obavljaju poslove o kojima izravno ovisi sigurnost naših života. Prema saznanjima, a potrudio sam se da dođem do nekih saznanja, ja ih ovdje neću imenovati, ni iznositi da nekoga ne povrijedim, iako ne isključujem i druga zanimanja osim ovih koje sam ovdje sada naveo. Ima pojedinaca koji se liječe od ovisnosti, što je za svaku pohvalu i tu treba društvo dati podršku, bez obzira u kojoj profesiji radi ako čovjek shvati da mu treba pomoć, da se želi liječiti, dapače. I apeliram na poslodavce da takve ljude ne otpuštaju. Nego dapače da takvim ljudima pomognu. To je humano i to je ljudski. Ali što je sa onima koji svoju ovisnost prikrivaju? Oni su u principu prava bomba i opasnost za ovo društvo. U izvješću se spominje zakonska regulativa, posebno Zakon o zaštiti na radu po kojem bi poslodavci mogli provjeriti radnu sposobnost radnika, testiranja na ovisnost. No, to rijetko provodi bilo koja tvrtka i poduzeće jer štede na tome. Mislim da je to jalova ušteda poslodavca. Osobno nikad nisam čuo za slučaj da je inspekcija zaštite na radu provjerila radnika ili menađera u bilo kojem poduzeću da li je pod utjecajem neke od droga ili ovisnosti. Pozivam inspekciju zaštite na radu neka radi taj posao, došli bi do interesantnih podataka kada bi napravili takve provjere. I na kraju, s time ću završiti, moj prijedlog bi bio da se dopuni Zakon o zaštiti na radu, Zakon o suzbijanju zlouporabe opojnih droga na način da se utvrdi lista profesija koji bi bili u tretmanu obaveznog testiranja na pojedine ovisnosti više puta godišnje, a posebno mislim na one profesije koje na neki način ovisi sigurnost života svih nas. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Na redu je uvažena zastupnica Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite.
Hvala. Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovana potpredsjednice Vlade, državna tajnice, kolegice i kolege. Zemlja u kojoj ima toliko uživatelja droge, zemlja u kojoj ima tolike količine droge sigurno nije zemlja u kojoj žive sretni ljudi. Treba, ovdje smo čuli puno kako sanirati posljedice. Čini mi se da se upravo i izvješće bavi dobrim djelom time. Međutim, koji su temeljni uzroci prije svega porasta potrebe za uživanjem droge, i drugo kako je postavljena u cijelosti naša politika suzbijanja droge. To su temeljna pitanja a onda sve ovo poslije toga dolazi. Temeljni uzrok je sigurno duboki sukob pojedinca, pogotovo mladog čovjeka sa ovakvim društvom. To je otpor neadekvatan ali ipak otpor mladih. Drugo, neadekvatan je način postavke borbe protiv ovog zla i ove pošasti. Vidjeli smo što se u biti događa, da dosadašnja politika nije dovela do adekvatnih rezultata, da od kada imamo i ovoliko strategija i posebnih zadaća pojedinih ministarstava da nažalost broj uživatelja droge je porastao, gotovo da ekspandira. I nažalost, upravo Zadarska županija u tome prednjači po broju uživatelja droge. Droge ima na tržištu sve više, ima je svugdje. Ovdje je bilo spomena da je nažalost ima u zatvorima, da nažalost tamo čak lakše dolaze do droge oni koji izdržavaju tamo kaznu upravo zbog zlouporabe droge. To je jedan veliki apsurd. Kako tome stati na kraj? Kako se obračunati sa narkomafijom, narko kartelima, narko dilerima? Oni koji stoje u vrhu te piramide oni su za čitav ovaj naš sustav represivni pa i pravosudni ostali nedodirljivi. Dapače, počesto su to dobrotvori, to su ugledni građani koji nikad ama baš ni u kojem slučaju i nikada nisu sami uživatelji droge. Kako da mi dođemo, kako da pomognemo represivnom sustavu da dođe do tih osoba? Na ovakav način kako je on postavljen prvenstveno u kaznenom pravu. Kako vodimo kazneno pravnu politiku dovelo je do toga da je naš policijski i pravosudni sustav jednostavno atrofirao. Svakog dana od 8 sati, od 9 sati pođite po općinskim sudovima diljem Hrvatske vidjet ćete zbunjene mladiće i djevojke koji ne shvaćaju ozbiljnost kazneno pravnog progona i koji potpadaju pod kazneno pravnu represiju i to koji. Te osobe su za ovu vlast, za ovo društvo opasni kriminalci. U njima treba najprije vidjeti žrtve tih opasnih kriminalaca koji ostaju izvan kazneno pravne represije. Podaci su neumitni, oni iz godine u godinu pokazuju da ste pogrešno postavili stvari. Naime, daleke 1996. godine kada su naši vodeći nacionalni tjednici objavili putove kako dolazi i tko se time bavi u Hrvatskoj tadašnja vlast se osjetila prozvanom jer su ti tjednici nedvojbeno govorili put droge, kako dolazi droga u Hrvatsku i pod čijim se pokroviteljstvom sve to odvija. Tadašnja vlast ponavljam osjetila se prozvanom na te članke koji su bili u to vrijeme učestali i uzvraća udarac. Na koji način? 1997. godine tzv. minikazneno pravnom reformom uvodi se po prvi put u naše kazneno sudovanje odnosno u naš Kazneni zakon, u pravni poredak posjedovanje droge kao opasno kazneno djelo. Dobro, vlast je na taj način odgovorila. Koje su posljedice od toga što mi danas imamo? Da mladi se i dalje drogiraju u većoj mjeri, da je atrofirao i zatvorski sustav, da smo ih poslali u zatvore, u škole kriminala jer su zatvori pretrpani pa svaki suvisli tretman gotovo da je izlišan jer ti mladići i djevojke primarni delikventi osuđeni nalaze se počesto u sobama, u ćelijama sa okorjelim kriminalcima. I dakle, poslali smo ih na odličnu poduku. Umjesto da je sustav postavljen tako da se prije svega odmah reagira na način naravno i da pokaže društvo da se ne slaže s takvim ponašanjem njihovim, da je ono opasno i po njih samih, po obitelj i po društvo prekršajna odgovornost ali prije svega obuhvatiti obveznim liječenjem. To je smisao. A osim toga, imali bi ih kao dragocjene, sačuvali bi ih kao dragocjene svjedoke u otkrivanju lanca i otkrivanju piramide i prema vrhu piramide tko je to njima dao, na koji način, koji su to u vrhu. Jer ti primarni i ti po prvi puta koji se susreću time oni su prije svega konzumenti a tek onda postaju i ulični dileri. Oni se nalaze na dnu piramide i mi sankcioniramo to dno a vrh je ostao nedodirljiv. Na to vam ukazujemo već sedam, osam godina i više. Imali smo sustav koji je bio drugačije postavljen 2003. godine. Odgovor je bio da droga je opasna. Točno je. Pa mi ne šaljemo poruku mladima na takav način da je to bezazleno ponašanje, ali neadekvatna je reakcija na to koja dovodi do ovakve situacije koja je porazna, iz godine u godinu ona je porazna. Sve više se ukazuje na pogreške takve politike. Naime, evo vam statistički podaci. Od kaznenog djela zlouporabe droge više od 2/3, zapravo sada već 80%, prije nekoliko godina je bilo 72, 73, 75, sada već skoro 80%, naši sudovi iscrpljuju se u posjedovanjem, u najlakšem obliku, u procesuiranju i kažnjavanju posjedovanja droge. Što imamo onda odgovor na to? Prije nekoliko godina ponovo posve neadekvatnu reakciju Vlade koja je predložila zakon koji je već i usvojen, izmjene Kaznenog zakona gdje se i najmanje dodavanje drugome droge smatra trgovinom gdje je zapriječen minimum tri godine bez mogućnosti ublažavanja. Oni koji se bave time, odnosno suzbijanjem pa i u represivnim tijelima pa i u pravosuđu očitovali su se. Pravosuđe vam je tada jasno reklo da je to jednostavno nonsens, da šalju prvi puta mladića i djevojku na tri godine na edukaciju gdje, u zatvor. I što imate odgovor? To su vam oni poručili. Zato ovo što kolega Kunst govori zašto ima manje prijavljenih, više uživatelja droge, a manje prijavljenih, zato što se koristi i policija i državno odvjetništvo institutom beznačajnog kaznenog djela i ne prijavljuje. Ali to nije dobro da oni moraju na takav način reagirati, jer onda imate neujednačenu kaznenopravnu politiku. Netko će na takav način za istu stvar doći pred pravosuđe, biti taj mladić ili djevojka osuđen, drugi neće. Zato stvari treba zaista postaviti. Neki govor je bio oko toga da bi Vlada mogla predložiti izmjene na adekvatan način kako suzbiti ovo zlo, kako bi upravo oni koji su sijači ovog zla došli u ruke pravde, a oni koji su njihove žrtve bili prije svega liječeni i prema njima djelovali preventivno. Evo, to je jedan od načina kako bi trebalo stvari postaviti jer ovako iz godine u godinu, čitajući ovo izvješće, vidimo da je ono u tom smislu sve poraznije. Dakle, ovo nije sukob nikakvih politika, ovo je način da počnemo reagirati kao što bi reagirali svaki da smo ovdje, svaki otac kao i svaka majka da se nađe u vlastitom domu sa ovim problemom, tražili bi uzroke. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Imamo dva ispravka netočnih navoda. To je uvažena zastupnica Karmela Caparin. Izvolite.
Hvala lijepa, gospodine potpredsjedniče. Netočan je navod gospođe zastupnice koja navodi da ništa nije učinjeno. Kao da niste čitali ovo izvješće, jer i sama potpredsjednica je rekla da je 30% manji broj umrlih, a mogli ste i pročitati izvješće Europskog centra za praćenje droga i ovisnosti uz ovo izvješće koje je zaista odlično. Ako ništa drugo, mogli ste pročitati da je tijekom 2008. godine ukupno na liječenju bilo 7500 osoba od kojih je 1700 bilo prvi puta na liječenju, što predstavlja najmanji udio novoliječenih osoba u proteklih deset godina. I broj novoliječenih osoba se smanjuje, ponajprije liječenih od opijatskih droga. A zaista bi bilo dobro da ste pročitali komplet ovo izvješće.
Zahvaljujem. I drugi ispravak netočnog navoda, uvažena zastupnica Ana Lovrin. Izvolite.
Hvala lijepa, gospodine potpredsjedniče. Pa evo iako je uvažena zastupnica izašla iz dvorane pa ovo neću moći čuti, moram javnosti radi ispraviti navod koji je rekla, naime da je posjedovanje droge '97. utvrđeno kao teško kazneno djelo pa je stoga mnogo mladih ljudi ili puno mladih ljudi strpano u zatvore. To jednostavno nije točno, jer je posjedovanje droge utvrđeno doduše kao kazneno djelo, ali lakši oblik za koji nije zapriječena zatvorska kazna. Jednako tako točno je da postoji institut bagatelnog kaznenog djela, dakle koje nije kazneno djelo ukoliko su okolnosti počinjenja takve. Nije točno da se sudovi bave 70 ili 80% tim slučajevima nego da je broj prijava, ali i broj odbačaja od državnog odvjetništva 80% u slučaju takvih djela koja nemaju posljedicu i okolnost počinjenja kao teška kaznena djela.
Zahvaljujem. I na redu je uvaženi zastupnik Stjepan Kundić. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, potpredsjednice, državni tajniče. Ovo izvješće na 165 stranica, usuđujem se reći, jedno je od najkvalitetnijih izvješća koje se može uopće dati. Prema tome, odmah na početku ističem da ću u svakom slučaju podržati to izvješće. Što se tiče epidemiološkog stanja u Republici Hrvatskoj, pokušat ću nabrojiti one podatke koji nisu istaknuti. Već je rečeno da je registrirano 24 tisuće 420 osoba, u registru osoba liječenih zbog zloupotrebe psihoaktivnih droga. Među liječenim osobama kontinuirano je najviše onih koji na liječenje dolaze zbog zloupotrebe opijata. Udio opijatskih ovisnika među onima koji su prvi put zatražili liječenje je 45,2%. Što se tiče spola, čini mi se da to nije spomenuto, raspodjela osoba liječenih prema spolu nije se značajnije promijenila u 2008. godini u odnosu na prethodne godine. Većinu liječenih osoba čine muškarci, znači od 7506 ukupno liječenih predstavlja brojku od 83% bili su muškarci, a 17% žene. Što se tiče omjera između liječenih muškaraca i žena, on iznosi 4,9:1 te se također nije značajno mijenjao proteklih godina. Prosječna dob liječenih osoba u 2008. godini bila je 30 godina. Stopa liječenih u Republici Hrvatskoj je gotovo identična kao godinu prije i iznosi 251,4 liječenih osoba na 100 tisuća odraslih osoba. Mislim da nisu stacionarne zdravstvene ustanove također spomenute. U stacionarnim zdravstvenim ustanovama u 2008. liječeno je 13,5% više osoba nego u 2007. godini, a broj hospitalizacija koji je u 2007. bio znači od broja hospitalizacija. Povećao se znači od 1,2 hospitalizacije po osobi na 1,3 puta po osobi. Što se tiče obrazovanja, čini mi se da i to nije spomenuto, podaci o stečenom obrazovanju opijatskih ovisnika pokazuju da najveći udio među liječenim osobama ima završenu srednju školu, njih 4035 što znači 69%. Osnovnu školu ih je završilo 837 ili 14,3%. Što se tiče fakultetskog obrazovanja, njih ima 157 liječenih zbog zloupotrebe opijata. Podaci o stečenom obrazovanju neopijatnih ovisnika pokazuju da među liječenim osobama najviše ih ima završenu srednju školu, što iznosi 52,2% Motivacija za odlazak na liječenje zbog zloupotrebe psiho aktivnih droga različita je prema sredstvu ovisnosti, a osobe koje su liječene zbog zloupotrebe opijata najčešće dolaze samoinicijativno, što iznosi 68,3%. Analizom podataka umrlih osoba u razdoblju od 2000. do 2008. godine zabilježen je porast broja umrlih od 177 umrlih u 2000. godini do 165 umrlih osoba u 2007. godini. U 2008. godini do sada je evidentirano smrt 116 osoba povezano sa zloupotrebom droge. I samo još zaključno o projektu resocijalizacije. Znači izvješće o provedbi projekta resocijalizacije pokazuje da se počeo provoditi te da se tijekom 2008. godine u projekt uključilo znatno više korisnika nego prethodne godine. Tijekom provedbe projekta uočeni su problemi koji su onemogućili da se u njega uključi veći broj liječenih ovisnika. Ponajprije su to problemi koji se odnose na nedovoljnu senzibilizaciju javnosti, posebice gospodarstvenika za projekte resocijalizacije, ali i nedovoljno samopouzdanje liječenih ovisnika koji smatraju da budu li otkrili svoj status neće moći ostvariti zaposlenje. Još jedanput velika pohvala Uredu za suzbijanje zloupotrebe opojnih droga, gospodinu Klariću, pored gospođe potpredsjednice hrvatske Vlade, gospodinu tajniku. Naravno da ću podržati ovo izvješće.
Zahvaljujem. Na redu je uvažena zastupnica Tatjana Šimac Bonačić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Gospođo potpredsjednice Vlade, državni tajniče, kolegice i kolege. Evo iz izvješća je zapravo vidljivo da su skoro sva, zapravo resorna ministarstva aktivno su provodila mjere nacionalne strategije i akcijskog plana suzbijanja zloupotrebe opojnih droga, a isto tako da je uočljivo dobro funkcioniranje službi za prevenciju izvanbolničko liječenje ovisnosti. Na žalost, kao što svi znamo, uvijek postoji povećanje broja ovisnika iz godine u godinu i možemo govoriti i biti potpuno naravno zadovoljni govoriti o uspješnosti programa tek kad budemo imali kontinuirani pad broja ovisnika. Isto tako je iz ovog izvješća vidljivo da još uvijek postoji problem neujednačene i segmentirane provedbe školskih preventivnih programa, kao i nedostatak suradnje svih institucija koje pružaju pomoć ovisnicima o drogama što naravno smatram nedopustivim. Kad pogledamo s jedne strane sve fenomenalno se provodi, funkcionira, a s druge strane imamo neujednačene i segmentirane provedbe školskih preventivnih programa i navedenu nedostatnu suradnju svih institucija. To baš nije logičan odnos ili zapravo imamo strategiju koja se dobro ne provodi, odnosno ne daje dobre rezultate pa da li je to slaba provedba ili je loše napravljena. Što se tiče samih podataka iz izvješća, podaci o povećanju ili padu broja liječenih ovisnika u sustavu liječenja, odnosno iz odjela za prevenciju i vanbolničko liječenje ovisnosti, zatim specijaliziranih odjela psihijatrije i komune, govore o učinkovitosti tih službi, odnosno njihovoj kapacitiranosti, broju stručnjaka koji rade sa ovisnicima, kvaliteti usluga koju pružaju, ali ne govore o kretanju pojavnosti bolesne ovisnosti. Postoji jedno pravilo recimo u ovom slučaju kada se broj registriranih opijatskih ovisnika množi tri do pet puta, te se dolazi do približne brojke opijatskih ovisnika u nekom području. Evo npr. ja ću uzeti našu županiju, Dubrovačko-neretvansku sa brojkom od 246 ovisnika o heroinu, te kako smo vidjeli da ih je pet upućeno u komunu. Ono što ovdje ne piše da se svih ovih 241 liječi medikamentno sa raznim lijekovima koji su ili zamjena za heroin ili sprječavaju njegovo djelovanje. Ovo bi bilo super kad ne bi znali, što isto tako ovdje ne piše, da su to pretežno mlađe osobe, mlađi od 30 godina. Europska praksa pokazala je da te osobe se jedino uspješno liječe kratkom medikamentnom terapijom, do postizanja apstinencije, te nakon toga dugom psihoterapijskom terapijom u stacioniranim sustavima liječenja, bilo komunama, klinikama i slično. Kod nas ovo što se događa zapravo zove se održavanje, bolesnike, dajemo im lijekove isključivo iz razloga da ne posegnu za legalnom drogom pa mu se daje ovakva. Tko tu zarađuje? Bolesnika se održava u bolesnom stanju, uskraćuje im se mogućnost za potpunim oporavkom. Ne moram ni govoriti da dio te droge koja je legalna droga završi na ulici u ilegalnoj prodaji onima koji su siva iliti ga crna brojka, i pri tome se spriječi njihov odlazak u sustav liječenja, a time neće biti niti registrirani. Pa je tu onaj broj puta tri, odnosno puta pet. Ovo se događa isto tako jer se medikamentna terapija vrlo često provodi na krivi način. Naime lijekove bolesnici dobivaju u ruke, a ne u usta kako je propisano po pravilima struke, pa onda oni s tim lijekovima dilaju. Zatim nešto o podacima o povećanju ili padu broja uhićenja osoba u posjedu droge govori isto tako o efikasnosti policije na njihovom području, zatim o ekipiranosti, organiziranosti. Isto tako vidimo koliki broj specijaliziranih policijskih službenika postoji, te isto tako tehnologija kojom raspolažu, međutim i tu se ne govori o kretanju pojavnosti bolesti, broj ovisnika, eksperimentatora itd. Podaci o povećanju ili padu broja procesuiranih osoba u posjedu ili preprodaji opojnih sredstava u sklopu pravosuđa i sudstva govori isto tako o kvaliteti donesenih materijalnih i procesnih zakona, i podzakonskih akata koji reguliraju ovo područje, zatim o ekipiranosti državnog odvjetništva i suda na nekim područjima, te njihovoj educiranosti iz ovog područja prilikom donošenja odluke rješenja mjera. Naravno da ne govori o kretanju pojavnosti bolesti. U prilog ovoj educiranosti i kvaliteti rada ovih službi ide dio izvještaja koji govori da je 41, zapravo 43,1% maloljetnika uhićenih u posjedu opojnih sredstava odbačena prijava po načelu svrhovitosti, odnosno oni su upućeni u savjetovalište, to je u odjel u prevenciju, odnosno izvanbolničko liječenje ovisnosti. Pa kad su to odradili došlo je do odbačaja, i sad kad mi gledamo to je super. Međutim njih se nije bio cilj kazniti, već raditi na njihovom razlogu za eksperimentiranje. Opet odgojna mjera. Na žalost odmah u Izvješću u produžetku istoga ide i ovakva rečenica: „18 ili 8% od ukupno prijavljenih kaznene prijave odbačene su zbog beznačajnosti djela što u praksi znači da je maloljetnih zatečen sa minimalnom dozom droge, najčešće marihuane, da nikada do sada nije bio prijavljen zbog kaznenog djela a djelo je malog značaja i nema štetnih posljedica“. Ovakvim načinom odbačajem po načelu svrsishodnosti i odbačajem zbog beznačajnosti djela smanjuje se represivni pristup osobama koje su posjedovale opojne droge za vlastitu upotrebu. Međutim, svatko tko se bavi maloljetnicima odnosno pomaže im u odrastanju i sazrijevanju zna da maloljetnik koji je uhićen i sa najmanjom količinom droge predstavlja visoko rizičnu osobu za razvoj bolesti i ovisnosti. To što on sada više nije u recidivu znači da će nakon uhićenja postati oprezniji, a razvoj kroničnog tipa bolesti kada su ovisnici jako uočljivi i evidentirani u raznim službama se događa pretežno tek nakon 20 godine života. Naravno da oni kao takvi više ih nema zapravo u postupku kao maloljetnike. Zatim je zanimljivo da u ovom izvješću kada se govori o europskim kretanjima pojedine vrste droge spominje se riječ indikator ankete, što govori o sustavnom praćenju pojavnosti bolesti ovisnosti putem istraživačkog rada, putem nekih studija. To je jedini način da se dobije približna brojka pojavnosti bolesti, ovisnosti kod nas. Ja na žalost u ovom Izvješću nisam primijetila tu tendenciju kod nas u službi osim u osnivanju nekih odjela kojima bi to trebao biti način rada. Mi još uvijek pogrešno tumačimo statistiku pojedinih službi u sustavu represije i liječenja, kao indikatore praćenja bolesti ovisnosti a ne kao analizu rada tih službi. Isto tako jedan mali zaključak koji je izvodiv iz ovog Izvješća, naglasak praćenja konzumacije su i dalje heroinski ovisnici iako zapravo većina, iako znamo da više da to više nije droga već stimulativne droge tima Kokaina, Amfetamina, Metamfetamina, Ecstasy, konzumacija droge je danas više sport koji se događa povremeno na partyjima, prije sexa, prije sportskih aktivnosti umjesto starog načina heroinskog klošarenja po mračnim ulicama i sobama. Vidim da mi je negdje crveno zasvijetlilo, ja ću onda za kraj, skratit ću. Malo prije je rekla gospođa potpredsjednica da je cilj smanjenje ponude, odnosno smanjenje potražnje, i to smanjenje ponude represijom a smanjenje potražnje prevencijom. Isto tako je iz diskusije, mislim da ste i vi naglasili, da je vrlo potrebna pomoć roditeljima, odnosno pomoć učiteljima, ponovno se vraćamo na odgoj i upravo podupirem da školski preventivni program ne može ostati na ovakvoj fazi na kojoj jest nego da to mora biti dio nastavnog programa. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Na redu je uvaženi zastupnik Nenad Stazić. Nema ga, gubi pravo rasprave. Na redu je uvaženi zastupnik Goran Beus Richembergh. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovana gospođo potpredsjednice sa suradnicima. Ovo je jedna velika, rekao bih za mnoge dobronamjerna vrlo zahvalna tema jer se na njoj može, a i trebalo bi ostvariti konsenzus svih onih koji se bave edukacijom, preventivom ali i kurativom ovog iznimno važnog i vrlo izraženog društvenog problema. Republika Hrvatska ima tu nesreću da je geopolitički ili geografski pozicionirana na nekim rutama koje opslužuju narkoticima zapadno Europsko i sjeverno Europsko tržište. U tome smislu nevažna je činjenica da Republika Hrvatska ima vrlo dugu razvedenu državnu granicu, nije nevažna ni činjenica da na području Balkana postoje čitavi organizirani sustavi kriminala koji počivaju na trgovini i razdiobi droge. U tome smislu uloga Republike Hrvatske svakako je velika rekao bih u nekim stvarima presudna kada se govori o stanju o narko tržištu na zapadnoj i sjevernoj Europi. Zato uz sve ono što moramo činiti da bismo spriječili da droga dođe na hrvatsko tržište moramo biti svjesni da time pomažemo i mnogima drugima u Europi, jer sve ono što ne vidimo, što ne sankcioniramo u principu može završiti u drugom zemljama i biti kobno za mladost u Europi. Nije dobro ukoliko se koncentriraju sve moći, snaga, volja i novac samo ili najvećim dijelom na programe kurative. Činjenica jest da država tu sama ne može napraviti sve, činjenica jest da nevladin sektor, nevladine organizacije mogu a i odrađuju u smislu prevencije ali i jednog dijela kurative ogroman posao sa puno manje novca nego što je to na dispoziciji službenim državnim tijelima. U tome smislu tu komunikaciju i suradnju valja stalno jačati i omogućiti da se u nevladinom sektoru što više, što bolje, što aktivnije radi na ovome problemu. Međutim, moramo biti svjesni da nevladin sektor počiva uglavnom na entuzijastima, na ljudima dobre volje, na volonterima koji su i sami izravno ili neizravno došli pod udar ovoga društvenog problema. Među aktivistima nevladinih organizacija mnoštvo je bivših ovisnika, među njima je i mnoštvo članova obitelji bivših ili sadašnjih ovisnika. Međutim, čini mi se da nema dovoljno senzibilizacije pa i poticaja od strane same države da se taj prostor nevladinog djelovanja uključi što je moguće više volontera koji nisu nužno uključeni ni izravno ni neizravno iskustvom u ovaj problem, ali koji mogu bitno pomoći da se prije svega edukacijska i prevencijska politika provode kvalitetnije. Iz ovoga izvješća, odnosno jednog malog njegovog dijela na kojega bi se htio osvrnuti, a to je onaj dio koji se odnosi na Ministarstvo obitelji, branitelja i međugeneracijske solidarnosti, vide se neke kontradiktorne informacije. Naime, s jedne strane ministarstvo se hvali da je financiralo rad 37 klubova za mlade u Republici Hrvatskoj, te 4 makroregionalna informativna centra za mlade. Međutim, već u sljedećoj rečenici kaže se da to nisu bila sredstva nužno namijenjena programima prevencije, već da su to bila sredstva namijenjena za rad tih klubova. Ako stavimo u korelaciju iznos od milijun i pol kuna koliko je 37 klubova za mlade u Republici Hrvatskoj dobilo u 2008. godini doći ćemo do porazne cifre od manje od 40 tisuća kuna po jednome klubu. Ne trebamo se uvjeravati međusobno da sa 40 tisuća kuna nije moguće napraviti gotovo ništa suvislo, a osobito ne permanentno. Bojim se da se programi koncentriraju uglavnom na mjesec borbe protiv ovisnosti i to nije dobro. To je samo jedan mjesec u godini i bojim se da je u djelu tih aktivnosti riječ o prigodničarskim aktivnostima koje imaju za cilj vezati se uz određeni datum u lipnju kad je dan borbe protiv ovisnosti, odnosno sami mjesec. Zašto su klubovi za mlade iznimno važni? Ne treba biti tu posebno pametan, mudar, valja samo pogledati koja je praksa u drugim zemljama. Treba otići u Sloveniju pa vidjeti koliko oni imaju klubova za mlade. Treba otići u veće europske gradove pa vidjeti kako funkcioniraju njihovi multifunkcionalni centri za mlade i vidjet ćemo da su to uporišta za fenomenalne programe slobodnoga vremena, aktivnog slobodnog vremena, ali jednako tako i čitavog niza prevencijskih i edukacijskih programa. Volio bih da Vlada Republike Hrvatske shvati i prihvati moguću ulogu klubova za mlade, ali ne samo ovih 37 nego i puno više njih kojima valja pomoći da se osnuju i da djeluju kao ključne točke iz kojih se može djelovati stalno, iz kojih mogu djelovati ne samo stručnjaci nego i aktivisti nevladinog sektora, iz kojih mogu djelovati i svi mladi koji žele aktivno provoditi svoje vrijeme, prije svega na vršnjačkoj pomoći, na samopomoći, a onda i na koordinaciji rada u lokalnim školama. Siguran sam da institut Kluba za mlade može jako mnogo pomoći. Osobito ako raspolaže kvalitetnim prostorima i dostatnim sredstvima. U protivnom to će se svesti na lokalne inicijative koje rade vikendom, koje rade prigodno, koje rade od koncerta do koncerta i time nismo postigli svrhu. Volio bih dakle da tu zadaću shvate ozbiljno i Ministarstvo obitelji kao matično ministarstvo, ali i Ministarstvo znanosti kao ministarstvo koje provodi i formalne edukacijske programe ne samo prosvjetnih djelatnika nego i roditelja kako se ovdje hvali. Ali, ako se sva akcija oko obilježavanja mjeseca borbe protiv ovisnosti svodi na to da ministarstvo instruira županije da pronađu 2 grada u kojima će se provoditi akcija "Kreativnošću protiv droge" onda smo mi dali veliku pljusku svojim vlastitim željama i intenciji da pomognemo mladim ljudima. Mi vrlo dobro znademo koliko je gradova u Hrvatskoj, pomnožite županije minus Grad Zagreb, to je 20 sa 2 grada, dobit ćete činjenicu koja je naprosto smiješna, a to je da se akcija provodila u 40 od 400 i nešto jedinica lokalne samouprave. Svaka kuna uložena u prevenciju i u aktivnosti ljudi koji se smatraju dijelom nevladinog sektora vrijedi otprilike još 4 kune. I toga ako budemo svjesni siguran sam pomoći će da proširimo frontu borbe protiv ovisnosti, da se približimo većemu broju mladih ljudi koji su u konstantnoj pogibelji jer je droga danas nažalost vrlo jeftina i vrlo dostupna i da se suprotstavimo brojkama. Mi možemo sebe uvjeravati da su one sve bolje i bolje, ali mi vrlo dobro znademo da službena statistika naše djelatnosti, naše aktivnosti ne obuhvaćaju čitav problem i svakako ne obuhvaćaju sve ovisnike i one koji su pod udarom. Sve što radimo ne radimo za sebe, radimo za svoju djecu i svaka će se kuna isplatiti do neba. Zahvaljujem.
Hvala. Gospođa zastupnica Marija Lugarić. Nema je? Gubi pravo na riječ. Gospodin zastupnik Miljenko Dorić. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Gospođo potpredsjednice Vlade sa suradnicima, kolegice i kolege. Ja bih najprije želio reći da u izvješću ispred kluba HNS-a čuli ste da ćemo mi podržati ovo izvješće, ali bih želio reći i nekoliko riječi kritike na račun izvješća. Naime, ja već 6 godina sjedim u ovom Saboru i moram priznati da 90% godišnjih izvješća, ne samo ovo, nemojte misliti da se to samo odnosi na ovo izvješće nego generalno govorim, u biti su izrađeni metodom "copy-paste" tehnologije. Isti naslovi, isti podnaslovi, slični grafikoni, tablice, slike. Ja redovno sudjelujem u raspravi, barem po ovoj točci, jer smatram izuzetno važnom i želio bih nekoliko napomena ovdje. Gledajte, svake godine preko stotinu života se ugasi zbog predoziranja. Svake godine imamo slične podatke vezane uz distribuciju zlouporabe droge, mislim na jedinici lokalne i regionalne samouprave, više-manje se uvijek spominju iste županije, isti gradovi. Svake godine slične podatke dobivamo uz preventivne mjere i terapijske postupke. Svake godine govorimo o potrebi da se određeni elementi u kaznenom postupku unaprijede. Svake godine govorimo o potrebi bolje resocijalizacije. Svake godine govorimo o potrebi prijenosa dobrih europskih iskustava. Sad smo čuli da ćemo dogodine postati i punopravnom članicom europskog centra. Svake godine govorimo o potrebi bolje regionalne suradnje. E, ja bih konačno nakon toliko godina volio čuti i nešto novo, nešto drugačije. Na što aludiram? Naime, volio bih znati koji su programi bili neuspješni? Evo, dozvolit ću samo da državni tajnik završi, volio bih znati koji su programi koje smo financirali dosada? 84 milijuna kuna je veliki novac, za mene veliki novac, koji su bili neuspješni i nećemo ih više financirati, a koji su bili uspješni pa ćemo ih dodatno financirati i pokušati prenijeti jasno na druga područja unutar Hrvatske. Volio bih dalje znati koje su terapijske zajednice bile izrazito uspješne, koje su bile manje uspješne i koje ćemo financirati pojačano, čije ćemo otvaranje tražiti da bude i u drugim dijelovima zemlje? Čuo sam danas jedan vrlo značajan podatak od potpredsjednice. Rekla je da je u Pazinu odbijeno otvaranje centra. To smatram jako važnim. Svi moramo pomoći da se takve barijere razbiju, probiju. To je izuzetno značajan projekt i žao mi je da je do toga došlo. O tome moramo govoriti. Zanimaju me koji su didaktički projekti, obrazovni projekti i programi u školama bili uspješni, koji su bili manje uspješni, koji su bili neuspješni. Koje su škole bile uspješne? Nije valjda da su sve škole u Puli lošije nego sve škole u Slavonskom Brodu. Jer smo govorili o Istarskoj županiji generalno. Ja vjerujem da neki zaslužuju i pohvalu pa i nagradu za svoj rad. Pa 'ajmo pokušajmo konačno primijeniti i mrkvu i batinu. Pokušajmo objektivno govoriti o onima koji jesu i onima koji nisu uspješni. To je važno. Pokušajmo biti konkretni, vrlo jasni i vrlo konkretni. Pokušajmo skratiti ono razdoblje od prosječno 4, 5 godina do pojave mladog čovjeka pred stručnjakom koji će mu pomoći. Ne vjerujem da je svugdje isti slučaj. Ponovno recimo u kojim centrima u kojim gradovima, na kojim područjima, u kojim institucijama su ti rezultati, gdje su lošiji. Nemojmo govoriti o prosjecima, nemojmo generalizirati. To nije dobro. To nije dobro. Jer trebamo pohvaliti i držati uspješne, a jasno prestati financirati one koji to nisu. Dakle, ja nisam zadovoljan tim općim konstatacijama, posebno da su se parametri vezani uz borbu protiv zlouporabe droga stabilizirali, gdje je bio izraz koji je upotrijebljen, stabilizirali. Jer onda su se vjerojatno stabilizirali i mehanizmi financiranja pa i onih institucija i projekata koji nisu uspješni. Kolegice i kolege, moja je poruka, nemojmo dozvoliti da borba protiv zlouporabe opojnih droga postane biznisom. Ponovit ću, nemojmo dozvoliti da borba protiv zlouporabe opojnih droga postane biznisom u našoj državi. Hvala lijepo.
Hvala. Pet minutna rasprava, klub SDP-a gospodin zastupnik Nenad Stazić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Državna tajnice, potpredsjednice, kolegice i kolege. Nema sasvim sigurno čovjeka u ovoj sabornici, pa rekao bih nema odgovornog čovjeka u ovom društvu koji nije za to da rat protiv droge vodimo uspješno i efikasno. Da je droga zlo, vjerujem svi se slažemo. Da to zlo treba pobijediti, također se svi slažemo. Čitajući ovo izvješće i pokazatelje koji se u njemu navode, te manje prijavljenog kriminaliteta, te manje osuđenih, te manje liječenih, te svega manje, mogao bi se steći dojam da mi taj rat dobivamo. A meni se ipak čini da tome nije tako. Mi taj rat bojim se polako gubimo, jer je droge sve više, jer je zahvaćenih sve više, samo to brojke ne pokazuju. To se priznaje u ovom izvješću da je puno toga u sivoj zoni, puno je toga što se ne može detektirati, puno je toga što se u ovo izvješće ne može unijeti. To da se razumijemo ne umanjuje značaj ovog izvješća, ali to ne umanjuje ni našu odgovornost pred problemom droge pred kojim se nalazimo. Što ovdje zabrinjava? Jedan podatak da u ukupnom kriminalitetu vezanom za zloupotrebu opojnih droga, na posjedovanje odlazi 75%. Što znači da se mi uglavnom borimo sa posjednicima. U 75% slučajeva kriminaliteta. I ja se moram zapitati skupa sa svima nama, a tko je nama protivnik? Jesu nama posjednici protivnik ili su nama organizatori i dileri droge protivnik? Ako su nam protivnici posjednici, onda su rezultati fenomenalni. Ali ako su nam protivnici organizatori i dileri, onda su nam pokazatelji porazni. Kada to završi na sudu, imamo najviše uvjetnih presuda 62%, pa novčane 26,7, pa zatvorske samo 6%. Što pokazuju ove brojke? Da su to banalna djela i da sudovi onda izriču uvjetne presude ili eventualno novčane kazne. A one koje trpaju u zatvor, tih je samo 6%. E ti bi trebali biti naša meta. Njih bi trebalo bit 75%. Što znači da smo se krivo usmjerili i da nas ove brojke mogu zavarati i da u toj borbi moramo okrenuti pravac djelovanja, ako se želimo s tim problemom efikasno nositi. Bilo je ovdje nešto riječi o edukaciji. Ja razmišljam i pozivam Vladu da razmotri program, da razmotri ideju, da predmet ovisnosti obavezno uvedemo u osnovnu školu, kroz svih osam godina. Pazite nije tu samo droga. Tu je alkohol, tu je duhan, tu su posebno nove ovisnosti. O mobitelima, o kompjutorima, posve nove koje donosi tehnološki razvoj. Jer samo edukacijom možemo pokušati popraviti ovu poraznu sliku. Širenje droge među najugroženijima, među adolescentima. Mi ćemo sa okorjelim narkomanima tako liječiti ih, zaliječiti ih, probati liječit. S malim izgledima za uspjeh. Ali ako uspijemo sačuvati najugroženiju adolescentsku populaciju, a možemo najefikasniji biti edukacijom. Onda ćemo bar pred sobom pred svojom savješću moći reći, da pokušali smo učiniti sve što smo mogli. Do tada nećemo imati to pravo. Pa to je samo jedan obavezan predmet više. O drogama vam se u osnovnoj školi uči inače na jednom nastavnom satu skupa s alkoholom i nikotinom, 45 minuta. Pa to je puno premalo. Da bismo mogli mladim ljudima predočiti što znači pakao droge, jedanput uđu unutra i nikad više izaći neće. Prema tome, evo u ime kluba SDP-a razmotrite ovaj prijedlog, unesite ga u nekakvu strategiju jer samo to može biti efikasna borba. Hvala.
Hvala. Završni osvrt potpredsjednica Vlade gospođa Đurđa Adlešić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Zahvaljujem se svim zastupnicima i zastupnicama koji su raspravljali. I smatram doista značajnim uspjehom podatak od 30% manje mrtvih ali svaki mrtav je naš jedan veliki gubitak i zato na tim brojkama treba raditi i dalje. Moram reći da sam izrazito zadovoljna načinom na koji se u Saboru ovdje raspravljalo i to da su naše političke razlike kad se radi o ovim problemima bile jedva vidljive. Međutim, zbog nekih izrečenih podataka koji nisu točni ispravit ću zbog javnosti. Naime, neki zastupnici su zbrajali broj ovisnika u prethodnim izvješćima pa se doista moglo stići do brojki koje nisu točne a s pravom bi nas brinulo. Prema standardima po kojima možemo računati i mjerimo možemo govoriti od oko 25 tisuća ovisnika i sa onom sivom brojkom ali oko 45 tisuća onih koji povremeno dolaze u kontakt s nekom drogom bio vikend ili neki drugi procesi. Dakle, oko 70 tisuća uglavnom mladih ljudi taj problem imaju. I ono o čemu su govorili gotovo svi zastupnici je glavni cilj koji pred sebe moramo postaviti a to je da se brojka od 6 godina u kojoj se oni uglavnom jave za liječenje a do tada mnogi od njih više nisu živi je brojka na kojoj moramo zajedno raditi da se smanji, ne samo represijom nego kao što su uvaženi zastupnici govorili i nužnom edukacijom dakle pomoći školama, pomoći roditeljima, to je program koji ćemo kažem slijedeći mjesec predstaviti. I moram reći zastupniku Richemberghu neće to biti prigodničarski program nego se radi o programima koje bi trebalo primjenjivati tijekom čitave godine i prema kojima bi trebali raditi određeni klubovi i udruge koji će se financirati prema kvaliteti svojih programa. Kad smo govorili o ovih 70 tisuća mladih ljudi koji dolaze u doticaj sa drogom tu ne možemo staviti skupinu koju nazivamo politoksikomani. To su osobe koje koriste različite kombinacije lijekova, alkohola i drugih pripravaka pa ih je vrlo teško detektirati. Da bismo tu pomogli i roditeljima i školama mi ćemo slijedeći tjedan ili koji dan iza na Vladi usvojiti izmjenu i novi Zakon o drogama sa registrom novih tvari koje se mogu koristiti kao droge i sa pojavama novih droga na tržištu. Držimo da će to doista biti značajna pomoć. Ova međunarodna suradnja sigurno je Hrvatskoj dobro došla i bilo je ugodno u Lisabonu na kojoj su bili predstavnici drugih političkih stranaka čuti da je naš model jedan od najboljih modela. Mi nastavljamo sa usklađivanjem nacionalnog zakonodavstva s pravnom stečevinom Europske unije na području problematike droga. Također, vidite da bismo mogli postati članica MSDD-a početkom slijedeće godine. Mogućnost otvaranju regionalnih centra za obuku vodiča i dresuru službenih pasa, sve su to načini na koje želimo ovu crnu brojku još jače smanjiti. Nadam se da ćemo slijedeći mjesec kad krenemo s tim programima imati punu potporu zastupnika bez obzira na naše različite političke boje jer ovo je problem i izvješća koja se ponavljaju bez obzira na sastav Vlade, koja će se ponavljati kako je zastupnik Dorić šest godina sjedim ovdje, neki sjede i duže, problem je ostao. Cilj je naravno da ova brojka svake godine bude sve manja. Hvala vam lijepo na potpori i na korisnim sugestijama.
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu. Izvješće o provedbi Nacionalne strategije i Akcijskog plana suzbijanja zlouporabe opojnih droga u Republici Hrvatskoj za 2008. godinu, podnositelj je Vlada. Sukladno prijedlogu saborskih radnih tijela dajem na glasovanje sljedeći zaključak: "Prihvaća se Izvješće o provedbi Nacionalne strategije i Akcijskog plana suzbijanja zlouporabe opojnih droga u Republici Hrvatskoj za 2008. godinu." Molim uključimo se. … [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]] Kome ne radi? … [[Upadica se ne čuje.]] Molim glasovati. Rezultat. Jednoglasno, sa 102 glasa za donesen predloženi zaključak.