Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, dobar dan, nastavljamo rad sednice Devetog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2005. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika konstatujem da sednici prisustvuje 100 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno više od trećine narodnih poslanika, zbog čega imamo uslov za rad. Obaveštavam vas da su sprečeni da prisustvuju sednici narodni poslanici Marko Đurišić i Dušan Mrvoš. Nastavljamo načelni pretres o 1. i jedinoj tački dnevnog reda. Prelazimo na 1. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O PRESTANKU VAŽENjA ZAKONA O OSNIVANjU JAVNOG PREDUZEĆA ZA ISTRAŽIVANjE, PROIZVODNjU, PRERADU I PROMET NAFTE I PRIRODNOG GASA (nastavak u načelu) Reč ima narodni poslanik Slobodan Mihajlović. Neka se pripremi narodni poslanik Svetislav Krstić, posle njega Milorad Mirčić. Izvolite, gospodine Mihajloviću.
Poštovani predsedniče, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, danas ponovo imamo na dnevnom redu jednu temu iz energetike, iako smo prošli put od gospodina ministra dobili obećanje da se u ovoj godini nećemo nalaziti. Dobro je što se nalazimo po ovom pitanju, ali nije dobro kako se nalazimo. Na početku svog izlaganja hteo bih da ukažem na neke proceduralne propuste u vezi sa stavljanjem ove tačke na dnevni red, odnosno neke nezakonite odluke koje je Vlada Republike Srbije donela, a u vezi sa osnivanjem dva javna preduzeća i jednog akcionarskog društva. Naime, osnivač i vlasnik NIS-a je Narodna skupština. Mislim da je ova odluka o osnivanju dva javna preduzeća i akcionarskog društva došla u momentu kada je to pravno neregulisano, jer je to trebalo da uradi Narodna skupština. Pre nego je došlo do promene osnivača, odnosno vlasnika, ova odluka je doneta. Takođe, u pripremi ovog zakona o prestanku važenja Zakona o osnivanju Javnog preduzeća za istraživanje, proizvodnju, preradu i promet nafte i prirodnog gasa, mislim da matični odbor mora da da svoje mišljenje i da se na sednici Odbora da stav u vezi sa ovim. Uprkos tome, jedan drugi odbor, po tumačenju, voleo bih da znam čijem, donosi odluku da se prihvata i podržava predlog Vlade u vezi sa donošenjem ovog zakona. Iz istog razloga pitam – zašto neki drugi odbor nije takođe dao svoj stav, recimo, Odbor za ravnopravnost polova, s obzirom da u članu 53. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije stoji da Odbor za industriju razmatra predlog zakona, drugog propisa i opšteg akta i druga pitanja iz oblasti industrije, osim prehrambene industrije, razvoja i proizvodnje svih vidova energije, kao i iz oblasti rudarstva, geoloških i seizmoloških istraživanja. Ovom prilikom iskazujem nezadovoljstvo, ne samo moje, kao člana Odbora za industriju, nego kompletnog članstva, u vezi sa neaktivnošću Odbora za industriju i nepreduzimanja određenih mera u vezi sa njegovim zadacima. Voleo bih da mi se odgovori na ovo pitanje od strane predsednika, a vezano za današnju temu. Mislim da niko nije čuo govor ministra juče, sem ljudi koji su pratili sednicu posredstvom malih ekrana. Iz tog razloga, ono što su mediji preneli i što sam čuo od ljudi koji su gledali prenos, mislim da je ministar insistirao na tome da se Predlog ovog zakona donosi veoma transparentno i uz podršku sindikata. Ovom prilikom mogu otvoreno da konstatujem da to ne stoji, jer niko ne zna šta će se desiti sa NIS-om posle ovoga i kakva će privatizacija biti izvršena, na koji način, u kojim rokovima i sa kojim interesima države, koji moraju pri tome da budu zastupljeni. Takođe, ne znam šta u ovom momentu znači podrška sindikata, s obzirom da ovde imam jedan zaključak Asocijacije nezavisnih sindikata NIS-a, koji se ne slaže sa predlogom Vlade, niti sa odlukama Vlade objavljenim u "Službenom glasniku" u vezi sa osnivanjem dva javna preduzeća i jednog akcionarskog društva. Ono na čemu Demokratska stranka insistira trebalo je već da se desi; za jedan ovakav zakon o ukidanju Zakona o NIS-u, tzv. ratnog zakona o NIS-u, trebalo je da sledi jedna javna rasprava i da postoji jedna strategija Vlade, odnosno države u vezi sa privatizacijom, daljim razvojem NIS-a, što nam nije dostupno, niti imamo bilo kakvu strategiju u vezi sa tim. Uprkos tome, veoma, na neki način, tajnovito i netransparentno događa se da se na dnevni red stavlja ovakav jedan zakon o prestanku važenja Zakona o NIS-u i osnivanje javnih preduzeća na način, mislim da pravno i nezakonito se objavljuje sa važenjem od 1. oktobra. Mislim da ovo predstavlja jednu brzopletu i ishitrenu odluku, koja može imati nesagledive posledice ne samo za NIS, nego i za državu i za strateške interese države u celini. Za sve ovo vreme Narodna skupština nije imala nijedan izveštaj o poslovanju NIS-a, niti izveštaj o proceni kapitala, niti je vođena bilo kakva javna rasprava o modelu reorganizacije, privatizacije NIS-a. Takođe, ni rasprave u Skupštini na ovu temu nije bilo. Mislim da bi privatizacija NIS-a, koja sledi verovatno posle ovakve odluke koja je početak nekog restrukturiranja i nove organizacije NIS-a, morala da sadrži tip restrukturiranja, gde se jasno, javno i glasno kaže šta je sa izdvajanjem sporednih delatnosti, sa smanjenjem troškova svih vrsta, sa kadrovskom selekcijom, edukacijom novih kadrova itd. kao sastavnim delom jedne ovakve odluke, jednog ovakvog predloga zakona. Morao je jasno da se definiše razvojni program, da se u toku tog definisanja angažuje jedan ozbiljan savetnik u vezi sa daljim razvojem NIS-a. O privatizaciji ne znamo ni kada, ni na koji način. To sam već rekao. Da li će privatizacija biti izvršena putem uvođenja strateškog partnera, putem dokapitalizacije, da li će biti prodato 20-30% akcija, da li će se razvoj kompanije događati iz sopstvenih izvora finansiranja, uvođenjem investicionih banaka ili sa kompanijama koje nisu zainteresovane za promenu vlasništva? Postoji jedna opšta zabrinutost i nepoverenje u namere i sposobnost ovog ministarstva i same Vlade u vezi sa ovim predlogom zakona. U prethodnom periodu imali smo jedno sistematsko upropašćavanje NIS-a. Više puta u toku razmatranja ovih energetskih zakona Demokratska stranka je ukazivala na taj proces, postojanje raznih afera, prezaduženost kompanije, tako što je bez plana i potrebe nabavljena velika količina nafte, preko 180 miliona dolara, više nego što je NIS dugovao početkom 2000. godine. Izdate su takođe kompanijske garancije, založena imovina, a da pri tome Vlada ne objavljuje da li je upoznata i ne obaveštava vlasnike. Postavlja se pitanje da li je i sama Vlada znala i u tome učestvovala. Zašto trgovački partneri NIS-a nisu naftne kompanije koje su legalni nosioci poreskih obaveza u svojim zemljama, već su to i dalje razne šifre iz poreskog raja. Pored razaranja imovine i pojedinih delatnosti, neke stvari su takođe ugrožene, na način otpisivanja potraživanja po nečijoj potrebi. Ali to je opet nedovoljno javno i bez ikakvog uvida čiji su interesi u pitanju. Krediti se troše za buduću privatnu raspodelu u maloprodaji. Ne naplaćuju se potraživanja kod subjekata u stečaju i likvidaciji. Organizovano se radi na rasprodaji tržišta kao resursa, bez tendera, i saglasnosti Vlade, odnosno Skupštine. Štetni ugovori se sklapaju, gde se u stvari priprema teren za buduće pravne subjekte i neku buduću privatizaciju. Nestručno se kupuje sirova nafta i time nemilice raubuje domaća prerada. Ne radi se na razvojnim modelima, već se, zloupotrebom ovlašćenja, silom gase delatnosti kompanije u sastavu NIS-a, a sprema se i rasprodaja imovine i otpuštanja. Posle izjave ministra da je ovo ministarstvo i ova vlada vlada bez afera i pored niza afera koje su već protresle putem medija domaću javnost, napomenuću samo neke. U vezi sa tim, mislim da poverenje i zabrinutost ne samo DS-a nego još nekih stranaka u ovom parlamentu, a i cele domaće javnosti, a posebno radnika NIS-a, sigurno ima mesta i treba ovog puta to da jasno i glasno istaknemo. Pomenuću kupovinu sirijske nafte, čiji epilog još uvek nismo videli i ne znamo tačnu cifru u vezi sa štetom koja je tom prilikom pričinjena NIS-u i državi Srbiji u celini. Takođe, nezakonito postavljanje v.d. direktora NIS-a kada to više nije moglo da se desi i nenadležnost od strane Vlade Republike Srbije. Pomenuću još pokušaj protokola saradnje sa slovenačkim "Petrolom", gde se maloprodajna mreža NIS-a lako mogla prodati, što je inače stopirano inicijativom određenih ljudi iz NIS-a, što opet ukazuje na moguću privatizaciju i način kako bi ona bila izvršena, čime se zabrinutost potpuno opravdava, dakle, uzeti kredit od "Hipobanke" pod uslovima koji nisu u interesu ne samo NIS-a nego i države Srbije, jer, samo da vas podsetim, iznos kredita je 50 miliona evra, a uzet je bez ikakve prethodne finansijske analize. Dat je pod uslovom da 20% prometa deset godina ide preko ove banke, a da je dnevni promet NIS-a oko dva miliona evra. Onda i sami vidite koliki je to kredit i sa kakvim posledicama. Da ne pominjem dalje ugovore koji su sklapani od strane NIS-a bez ikakve kontrole, kao što je firma "Profajl" iz Beograda, u vezi sa produkcijom i fotografisanjem zakupa prostora, u ukupnom iznosu od 32.174.000 plus PDV. Da ne pominjem kako su trošene pare u vezi sa potrebama propagandnih reprezentacija i donacija NIS-a, gde je od strane Vlade odobreno sedam miliona dinara, a potrošeno 57 miliona, gde je preko toga v.d. direktora Željko Popović potrošio još 33 miliona dinara, da je u okviru toga dato oko milion dinara donacija jednom klubu i tako dalje. Posle svega ovoga opravdano je nepoverenje u vezi sa Predlogom ovog zakona koji je danas na dnevnom redu, ne zbog samog zakona koji je logična posledica u vezi sa daljom reorganizacijom, odnosno restrukturiranjem NIS-a, nego sa onim što sledi posle toga neminovno, znajući na kakve pritiske Vlada, odnosno nadležno ministarstvo i Ministarstvo finansija nailaze od strane MMF-a, ali da pri tom nismo za tako nešto ni najmanje spremni. Znači, opravdana je bojazan šta će se desiti posle ovoga, šta će se desiti u septembru, odnosno do kraja ove godine u vezi sa privatizacijom i da li je ovo vešto vođeno nečijom rukom, da se do vlasništva u NIS-u, kao nacionalnoj kompaniji, dođe na veoma perfidan i brz način za neke jeftine pare ili za sredstva koja ne odgovaraju vrednosti koju NIS ima. Ono što imamo sa procenom 31. maja ove godine, dakle nekih 1.200.000.000 dinara, mislim da je tržišna vrednost, mislim da je veća, a vidim da se i u štampi pominje neki iznos od 1,6 milijardi evra, tako da se na neki način ta privatizacija maltene dogodila posle ovoga. Mislim da je ovome morala da prethodi jedna javna rasprava, jedan zakon o privatizaciji NIS-a, posle čega bi Skupština, a i država bila sigurna da će se ta privatizacija nacionalne kompanije, kao strateški najvažnije kompanije u okviru energetskog sektora pored EPS-a, izvršiti na pravi i jedini mogući način, gde bi bili strateški interesi zemlje totalno zastupljeni, gde bismo znali šta će se desiti poslednjih dana privatizacije u odnosu na sam početak. Iz tog razloga, poslanički klub DS-a neće glasati za ovaj zakon, jer smatramo da mu je morao prethoditi i zakon o privatizaciji NIS-a, odnosno jedna javna rasprava u ovom domu, posle čega bismo svi bili sigurni da se odričemo ili prodajemo nešto, ali da interes države ni najmanje nije oštećen.
Reč ima narodni poslanik Svetislav Krstić, a neka se pripremi narodni poslanik Milorad Mirčić.
Poštovane koleginice i kolege narodni poslanici, šteta što je gospodin ministar otišao. Rekao je da će se vratiti. Hteo sam njemu da se obratim. Mi smo zemljaci, Banaćani, a on je juče u onom njegovom uvodnom izlaganju govorio vrlo tiho i vrlo sporo, a to nije odlika nas Banaćana, mi govorimo glasno i polagano. Ministar je svega nekih pet minuta obrazlagao razloge za donošenje ovog zakona i niko ga nije čuo od poslanika. Pre par dana je njegov kolega, ministar finansija, obrazlažući Zakon o rebalansu budžeta Republike Srbije, izlagao više od dva sata, možda zato što je on asistent magistar, a ministar doktor, pa je imao potrebu da se više ističe, ali u svakom slučaju trebalo je biti obrnuto. Zašto? Zato što je zakon o kome mi danas govorimo važniji od Zakona o rebalansu budžeta Republike Srbije. Zakon o rebalansu budžeta Republike Srbije govori kako se troše pare iz državne blagajne, a ovaj zakon o kome danas govorimo treba da kaže kako se puni parama državna blagajna. Evo pogledajte, ovo je zakon o rebalansu budžeta, znači kako se troše novci kojima neko treba da napuni državnu blagajnu. Ima 192 strane, a ovo je zakon o kojem sada govorim, o kojem raspravljamo, koji ima jednu stranicu i to je zakon o tome kako treba da se reorganizuje Naftna industrija Srbije, koja je zadužena upravo za punjenje ove blagajne. Nije zaista lako u državi gde imamo ovakve disproporcije u punjenju budžeta i u trošenju budžeta. Argumenti koje je izneo gospodin ministar u jučerašnjem ekspozeu veoma su mlaki, neubedljivi i nedorečeni, a naročito za one koji se u problematiku razvoja naftne industrije razumeju. Neobično je da u ceo proces transformacije naftne industrije nisu uključeni ljudi koji su najstručniji za taj posao. Zbog toga nije ni čudo da se oni koji poznaju ovu problematiku, a takođe i velika većina zaposlenih u Naftnoj industriji Srbije, ne slažu sa predloženim rešenjima. Stiče se utisak da su ceo posao oko transformacije i reorganizacije NIS-a radili ljudi koji ne poznaju dovoljno Naftnu industriju Srbije i kojima je unapred rečeno šta mora biti krajnji rezultat njihovog rada. Da bih ilustrovao ovo o čemu govorim samo ću da vam pročitam naziv prvog javnog preduzeća. On je prilično dugačak i nije ga lako zapamtiti. Kaže – javno preduzeće za transport nafte naftovodom (a ne znam čime bi se nafta mogla transportovati ako ne naftovodom) i transport derivata nafte produktovodima. Moglo bi se mnogo elegantnije kazati – javno preduzeće za cevni transport nafte i naftnih derivata. To je samo mala ilustracija da već u naslovu zakona imamo jasne dokaze da ovo baš nisu radili ljudi koji poznaju ovu problematiku najbolje. Šta je cilj ovog zakona? Cilj ovog zakona je rasturanje srpske naftne kompanije i njena privatizacija, i to privatizacija koja, kako stvari izgledaju, treba da bude u duhu dosadašnjih privatizacija, koje su već nazvali burazerske, kumovske itd. Kada je reč o privatizaciji dozvolite da napravim kratku digresiju kako bih ukazao na jednu političku demagogiju koja se veoma često čuje u javnosti, pa i za ovom skupštinskom govornicom. Stalno se govori kako privatizacija mora biti završena do 2008. godine. To je ne samo demagogija, politička i ekonomska, nego vrlo opasna obmana i manipulacija javnošću i građanima Srbije. Privatizacija je proces koji teče i koji se ne završava u nekom zadanom roku. Kako u protivnom da objasnimo da se, recimo, u jednoj Francuskoj 56% kapitala i materijalnih dobara zemlje nalazi u rukama države. Kada bi neki ekonomista ili političar u Francuskoj, u bilo kojoj zemlji rekao da privatizacija mora da se završi do tog i tog roka, za njega i za njegovu partiju ne da niko ne bi glasao, nego bi verovatno bio poslat na nekakva posmatranja. No, za nas u Srbiji se misli da ništa ne znamo i da ćemo svaku udicu progutati ili da nemamo izbora pa, bogu grešni, moramo da prihvatimo ili da kusamo sve ono što nam se servira. Kod nas se dešava tzv. argentinski scenario. Radi informisanja, da tačno znamo šta se misli kada kažemo argentinski scenario, to je da u Argentini 2% stanovništva poseduje 98% kapitala i prirodnih i materijalnih resursa cele države. Ako se ovaj zakon o ukidanju NIS-a primeni, i kod nas se može očekivati da se dese slične stvari. Dozvolite mi da objasnim šta je suština i namera ovog zakona. Od NIS-a se formiraju tri kompanije. Dve kompanije su javna preduzeća, što će reći da su u vlasništvu države, a treća je akcionarsko društvo, koja će uskoro postati predmet privatizacije. Vlada je tvrdila da neće dozvoliti da upravljanje državnim preduzećima, kao što su NIS, EPS itd., preuzme neko drugi. Mi socijalisti se upravo zalažemo za takvu koncepciju i to je jedan od osnovnih razloga zašto smo podržali svojevremeno ovu vladu. Međutim, dva javna preduzeća koja će ostati u vlasništvu države predstavljaju manje od 10% sadašnje vrednosti NIS-a. Preko 90% sadašnjeg materijalno-ekonomskog potencijala NIS-a nalazi se u sastavu trećeg preduzeća, koje će se nesumnjivo privatizovati. Znači, vrlo je bitno da se kaže da se 10% nalazi u ta dva javna preduzeća. Tu se nalaze, ono što mi naftaši kažemo, cevke i nešto oko proizvodnje gasa. Sve ono drugo, istraživanje, proizvodnja, prerada, promet itd., preko 90% sadašnjeg NIS-a, nalazi se u ovom trećem preduzeću koje će biti predmet privatizacije, ko zna kakve. O tome se ništa ne zna i znamo zašto se ništa ne zna. Da se nešto razumemo, mi socijalisti nemamo ništa protiv da se izvrši privatizacija ovog akcionarskog društva za istraživanje, proizvodnju, preradu, distribuciju nafte, naftnih derivata i prirodnog gasa. Ako bi se za to našao strateški partner, neka svetska naftna kompanija koja bi dokapitalizacijom pomogla tehnološkom osavremenjavanju i time stekla vlasnički udeo, onda bismo svi to prihvatili. To je nešto što bi bilo neophodno. Naime, naše dve energetske rafinerije u Pančevu i Novom Sadu ne mogu da proizvode benzin i derivate koji su evropskog kvaliteta. Da bi to mogli da postignu potrebno je uložiti preko 400 miliona dolara. Takav vid privatizacije sigurno bi pomogao NIS-u, s tim što bi većinski paket kontrolisala Vlada, odnosno država. Što se tiče Naftne industrije Srbije, prilika je da podsetim da je ona potpuno iscrpljena dugogodišnjim sankcijama koje je iznela na svojim plećima trošeći svoju supstanciju, a zatim je teško razorena tokom divljačke NATO agresije. Jedan egzaktan podatak će ovo nedvosmisleno ilustrovati: šteta od NATO bombardovanja Naftne industrije Srbije iznosi 1,7 milijardi dolara. To je previše za celu našu zemlju, jer naš bruto nacionalni dohodak iznosi 14 milijardi dolara, a kamoli za jednu kompaniju, odnosno za Naftnu industriju Srbije. Radnici NIS-a su uspeli da u rekordnom roku saniraju posledice NATO bombardovanja. Plate u NIS-u zbog toga su manje nego što su ikada bile. Već nekoliko godina plate zaposlenih u Naftnoj industriji se ne povećavaju. Zaposleni u NIS-u sada strepe od predstojeće privatizacije. Zašto strepe? Zato što dosadašnja iskustva u Srbiji vezana za privatizaciju i tranziciju pokazuju da se ovi procesi vrlo nepovoljno odražavaju na zaposlene, odnosno na radnike. Veliki procenat radnika ostaje bez posla i nađe se na tržištu rada i na teretu socijale. To nikako ne bi smelo da se desi sa Naftnom industrijom Srbije, jer troškovi plata zaposlenih u NIS-u retko kada prelaze 6% od prihoda naftne industrije. Međutim, aktuelna Vlada je, u liku ministra za rad, više puta isticala da u javnim preduzećima ima preko 40% viška zaposlenih. Zato teško možemo da poverujemo SDP-u i koleginici Nestorović da se oni protive privatizaciji NIS-a. Očigledno nisu tako govorili donedavno. Od kada je na njihovo čelo došao Čović, koga smo mi socijalisti izbacili iz naših redova, promenili su priču, jer Čović shvata da ova vlada polako ali sigurno ide u sunovrat, pa traži novi politički manevarski prostor. Nažalost, sve što se dešava u poslednje vreme u NIS-u i oko NIS-a ukazuje da se može očekivati isti scenario privatizacije kao i do sada. To znači da će par tajkuna za jeftine pare razgrabiti NIS, uz pomoć svog špekulativnog kapitala, i osloboditi se znatnog dela zaposlenih. Umesto da razvijaju proizvodnju, oni će se orijentisati na uvoz nafte, pre svega derivata, potpuno marginalizujući domaću proizvodnju i preradu. Epilog je sledeći: naša zemlja postaje još zavisnija od uvoza energenata, njen spoljnotrgovinski deficit se povećava i velikom broju već sada nezaposlenih se pridružuje i znatan broj otpuštenih iz NIS-a. Mislim da ne treba dalje da nabrajam. Na desetine najkvalitetnijih stručnjaka je već napustilo NIS, našli su zaposlenje u inostranstvu i imaju platu, recimo, jedan inženjer, geolog, rudar, ima platu u inostranstvu, u naftnim kompanijama, sedam do osam hiljada evra mesečno. To su visoke plate i za standarde zapadne Evrope. Proizvodnja domaće nafte i gasa u zadnjih par godina je pala za više od 30%. Tendencija daljeg pada je još izraženija, tako da je već sada učinjena velika šteta NIS-u pogrešnom politikom. Ovim zakonom se može desiti da se stvore uslovi da se NIS dokrajči, kako bi postao lak plen tranzicionih profitera. Nažalost, ovaj zakon, koji otvara put privatizaciji NIS-a, otvara i dalji put devastaciji privrednih resursa Vojvodine i Srbije. Sve banke u Vojvodini su privatizovane ili su na putu da se to desi. Njihovi vlasnici su banke iz inostranstva koje će se još više bogatiti našim parama. Privatizovane su mnoge firme od vitalnog značaja za pokrajinu i Srbiju, a mahom su ti novi vlasnici iz zemalja bivše Austrougarske. Trenutno se u Vojvodini budzašto kupuje obradiva zemlja, ponovo su kupci strane firme i domaći tajkuni. Tajkuni će sutra tu zemlju preprodati za veće pare, tako da će vrlo brzo gruntovni vlasnici najvećeg prirodnog resursa Vojvodine i Srbije postati strane kompanije i stranci. Naftna industrija Srbije, čiji se kapaciteti sa 95% nalaze na teritoriji Vojvodine, ovim zakonom će doći na doboš, a centrala se seli iz Novog Sada. Zbog svega ovoga, poverenje Vladi je na veoma niskom nivou. Mi socijalisti iz Vojvodine smo obećali radnicima NIS-a i našim biračima da nećemo podržati ovakvu privatizaciju NIS-a. Mi ćemo naše obećanje ispuniti. Podržavamo opravdano negodovanje i protest radnika NIS-a i upozoravamo Vladu da je "dara prevršila meru". Svi realni pokazatelji ukazuju da ova vlada ništa nije bolja od prethodne, zarad čijeg rušenja smo mi socijalisti i podržali sadašnju vladu. Među socijalistima, među građanima je sve više onih koji traže da se obustavi podrška SPS-a Vladi. Mogu da izjavim da ćemo tražiti da se zakaže sednica glavnog odbora SPS-a, sa zahtevom da se preispita odnos SPS-a prema Vladi. Takođe, treba naglasiti da pojedinici u Vladi već dugo vremena ne uživaju ama baš nikakvo poverenje ogromne većine građana. Pre svega, tu se misli na Labusa, Dinkića, Vuka Draškovića i njima slične. Niko više ne prihvata obrazloženje da SPS podržava Koštunicu i DSS, a ne Labusa, Dinkića i G17 plus. Jasno je da politiku u ovoj zemlji ne vodi Koštunica i DSS, već Dinkić i Labus. Dinkić je prigrabio svu vlast i igra ulogu stečajnog upravnika Srbije; Labus, bivši predsednik Udruženja za ekonomiku samoupravljanja i autor knjige "Samoupravljanje i društvena svojina" i knjige "Ravnotežne cene u samoupravnoj privredi", a da ne pominjemo afere reeksporta šećera, "Knjaz Miloš", "Erikson" itd. Do te mere su kompromitovani da treba da idu iz Vlade. O Vuku Draškoviću ne vredi ni govoriti. Danas za njega ne bi glasao, da mu se kojim slučajem pruži prilika, ni pokojni đeneral Draža Mihailović. Taktika vladanja gospodina Koštunice se bazira na jednoj osnovnoj pretpostavci, a to je da novi problemi potiskuju stare. Naš narod to naziva odugovlačenjem. Međutim, prošlo je vreme i u Srbiji se moraju rešavati neki problemi. Na kraju ću iskoristiti priliku da upozorim da je zadnji voz da se nešto promeni nabolje. U protivnom, ne računajte na nas.
Izvolite, Ljiljana Nestorović, replika.
Po Poslovniku; ime mi je pomenuo prethodni govornik, vrlo jasno: "koleginica Nestorović". To sam ja i imam pravo da odgovorim. Ja sam Ljiljana Nestorović iz SDP-a i juče sam govorila o ovom zakonu i jasno rekla stvari sa kojima se moj uvaženi kolega koji je pre mene govorio danas svesrdno i neočekivano jako složio. Meni je drago da to čujem. Moram samo da intervenišem povodom njegove opservacije da je SDP taj stav usvojio odnedavno. Vi bi, kao profesionalac političar, trebalo da pratite rad SDP-a, s obzirom da je jedna od stranaka u vladajućoj koaliciji koju i vi podržavate, tu vladu u kojoj je SDP partner, i to na najodgovornijem mestu ministra za zapošljavanje, socijalna pitanja i rad. Kada smo ulazili u tu vladu mi smo lepo rekli šta su uslovi da je podržavamo i da u njoj budemo, doduše, manjinski partner. To je politika prema Hagu, to je socijalno-ekonomska politika i to je politika koja će se voditi oko restrukturiranja preduzeća, zato što smatramo da su to politički i ekonomski najznačajnija pitanja za ovu državu, bez obzira koja vlada da je u pitanju. Dakle, zaista se ne slažemo sa činjenicom da je sve bliži koncept Vlade da se odrekne tako važnog strateškog preduzeća kao što je NIS. Mi smatramo da treba reorganizovati preduzeće, da ga treba restrukturirati, da ga treba privatizovati. Ono što je za nas sporno jeste taj procenat privatizacije i činjenica da se u sve ovo ulazi bez jedne precizne ekonomske analize, bez deobnog bilansa. Mi pozivamo Vladu, odnosno njen tim koji se time bavi, da uvaže i poslanike i građane i problem i da urade to i da iznesu kompletnu analizu, da iznesu nama uveravanja zašto će NIS reorganizovan drugačije raditi i bolje nego što radi sada. Mi vidimo da je taj proces krenuo u JAT-u. Ne vidimo neke rezultate. Mislim da je dobro i za Vladu da dobro razmotri koncept za koji je prvobitno bila, jer očigledno je da se tu ne slaže sve matematički kako bi trebalo. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Nemanja Šarović, po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, javio sam se po osnovu zdravog razuma, rekao bih, ali ne znam koji je to član Poslovnika. Zaista je teško slušati moje kolege narodne poslanike koji izlaze i kritikuje ovde praktično svaki zakon koji dođi na dnevni red i kažu da su protiv ovoga, da su protiv onoga, traže da Vlada i njen tim koji je radio na pripremi ovog zakona daju određena objašnjenja. Ne znam zaista koji je to tim, koliko broji članova taj tim koji je uspeo ovaj izuzetan zakon od čak dva člana u veoma kratkom roku od godinu i po dana da pripremi. Sigurno da je tim izuzetnih eksperata. Molio bih vas, gospodo, da prestanete sa tim licemerjem, da se odlučite da glasate za ove zakone i ćutite ili, ukoliko već izlazite i na ovaj način i ovako oštro kritikujete ove zakone i rešenja predložena u njima, da onda bar imate dovoljno časti i kada dođe dan za glasanje onda i glasate u skladu sa onim što ste rekli. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Miloljub Albijanić, replika. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, pomenuta je stranka G17 plus, a ja sam šef poslaničke grupe G17 plus. Ne, prethodni govornik, a vi ste se javili po Poslovniku. Što se tiče Vlade Republike Srbije i ministara iz G17 plus u toj vladi, odgovorno vam kažem da je Vlada odlučno nastavila reforme u privredi, reforme u ekonomiji, a jedna od važnih činjenica jeste restrukturiranje javnih preduzeća. A da je pre urađeno, kada je vreme bilo, bilo bi još bolje. Jasno je da prilikom restrukturiranja javnih preduzeća osnovna delatnost, bazična mora da se odvoji od sporednih delatnosti i da sporedne delatnosti idu u privatizaciju, ali i da se reformiše ona bazična, osnovna delatnost, da vrlo jasno odvojimo šta je to bitno i suštinski važno za javna preduzeća i za državu Srbiju u tim javnim preduzećima. Prema tome, ne znam zašto se to nekome spočitava ili se Vladi Republike Srbije spočitava spremnost da uredi stvari na dobrobit građana, da javni servis, javne službe, javna preduzeća budu još više na dobrobit građanima i da rade još bolje, da država od toga ima više vajde. To je suština čitave priče. Vrlo često se događa, a znamo valjda kome koji resori pripadaju, da za određene stvari nama pripisuju neke kritike, a da suštinski ministri iz G17 plus i potpredsednik Vlade nisu resorno zaduženi za te stvari. Molim vas da o tome vodimo računa, ali da vodimo računa i o Vladi Republike Srbije u celini, jer ona zaista pruža maksimalne napore da uradimo ono što je moglo i pre nekoliko godina na jedan lakši način da se obavi, jer su uslovi bili bolji. Naravno da mi moramo, u punoj saradnji sa međunarodnom zajednicom i MMF-om, određene stvari i da ispunimo, a to je danas teže nego što je bilo juče. Ako sačekamo sutra biće još teže. Zato, spremnost, hrabrost i odlučnost karakteriše ova vladu, koja mora da afirmiše i dokrajči taj posao reforme u državi Srbiji. Hvala lepo.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Milorad Mirčić, a neka se pripremi narodni poslanik Sredoje Mihajlov.
Uvažene kolege, mi ovde raspravljamo o veoma važnom zakonu, a svedoci smo da ni ministar, a ni niko od njegovih saradnika ne sedi ovde i nije nas udostojio bar da sedi u ovom prvom redu. Juče nas je udostojio jednog tihog, nemuštog govora koji niko nije mogao da razume, pa sam pokušao da naknadno sa snimka utvrdim šta je to ministar hteo da kaže. Verujte mi na reč, nisam uspeo ni sa snimka da razumem šta je to ministar hteo da kaže. Možda bi bolje bilo da su oni koji su mu pisali eventualno i davali sugestije šta će da kaže došli za ovu govornicu da iznesu svoj koncept restrukturiranja NIS-a. Oni su pojedinačno bili ovde, samo su sedeli ispred anketnog odbora. Čitav ovaj koncept se odnosi na jednu nacionalnu kompaniju, kompaniju koja je i te kako od velikog značaja za ovu državu. NIS je nešto što, slobodno se može reći, većim delom svog poslovanja izdržava budžet ove Srbije. Sada smo svedoci u ovako kratkom vremenu jednog apsurda – da nam ministar finansija obrazlaže suficit, višak prihoda u budžetu, a da nam ministar iz drugog resora, zadužen za energetiku, kaže da je ovo neophodno da se uradi, i brzo, iz prostog razloga što se dovodi u pitanje finansiranje budžeta i budžetskih korisnika. Naravno, u ovom obrazloženju koje je naveo još samo fale neki argumenti na osnovu kojih bi čovek kompletirao ukupno znanje onih koji su pripremali ovaj materijal. Naime, kao razlog hitnosti navodi se nestabilno snabdevanje derivatima nafte i da neodgovarajući način organizovanja obavljanja delatnosti u oblasti naftne privrede već ima za posledicu poremećaj u snabdevanju tržišta pojedinim derivatima nafte, čime se ugrožava nesmetano obavljanje poljoprivrednih radova. Zakon o reorganizaciji NIS-a ima svoje uporište za hitan postupak zato što su onemogućeni poljoprivredni radovi. Čovek prosto ne može da poveruje. Ono što je ministar ovde uspeo, a mnogi smo razumeli, da kaže, to je da po njegovoj viziji ta kompanija koja se zove ili koja se već zvala... Jer, vidim raspoloženje po većini, bez obzira što neki kritikuju, prihvatiće i glasaće za ove dve tačke. Ta vizija bi trebalo da sadrži dva javna preduzeća i jedno akcionarsko društvo; dva javna preduzeća čija će delatnost da bude transport nafte – jedno javno preduzeće, a drugo će raditi transport gasa. A treće – akcionarsko društvo će se baviti proizvodnjom nafte, prodajom nafte, distribucijom nafte; akcionarsko društvo biće formirano na bazi akcija. Najveći broj akcija u početku po pravilu uvek ima država, ali isto tako akcionare čine i oni koji su već uveliko u poslovnoj politici NIS-a, a to ne treba kriti pred srpskom javnošću. Treba reći otvoreno, to su Hamović, Lazarević i njima slični. Ovaj zakon je pripreman odranije. Nije ovo mudrost ove vlade, niti njeno delo. Ovaj zakon je pripreman još kada je onaj bakalin iz Amerike doveden, koji se zove Novaković, da bude na čelu NIS-a, da pripremi Naftnu industriju Srbije, da je uništi, da obezvredi sve kako bi sada ministar sa svojim saradnicima imao tu privilegiju, imao tu ekskluzivu da on Hamovićima i Lazarevićima priredi to zadovoljstvo i da za male pare budu vlasnici većinskog dela akcija. To nigde ne postoji, ovakva logika da jedna država preko svoje vlade uništava nešto što u bukvalnom smislu predstavlja nacionalni interes, to se nigde ni u zemljama tranzicije nije desilo. Vi ste se, ljudi, sada kandidovali za Nobelovu nagradu. Vi i Sonja Biserko i ostali možete slobodno da dobijete Nobelovu nagradu. Uništavate nešto na čemu funkcioniše ova država većim delom. Energetika, NIS i Elektroprivreda su jedino što je ostalo ovoj državi. Kako ćete to uraditi? Veoma jednostavno. Već su poznate afere oko sirijske nafte, već su poznate mnoge afere koje se svode na jedno te isto: kupovina jeftine nafte, nekvalitetne i prodaja za veću cenu na domaćem tržištu. Na bazi razlike te cene ostao je određeni dug prema pojedincima i njihovim firmama. Na bazi tog duga oni će sutra postati većinski vlasnici akcija u ovom akcionarskom društvu. Kako će se ova javna preduzeća privatizovati? Upravo preko tog akcionarskog društva. To je jedna celina koja će tehnološki i tehnički biti dalje povezana. Nastaviće se kontinuitet dugovanja prema tim licima i njihovim firmama, odnosno vlasnicima, u tom slučaju, akcionarskog društva i oni će polako postepeno preuzimati kompletno imovinu Naftne industrije Srbije, i to, da se razumemo, onu imovinu koja je konkurentna, koju mogu da prodaju. Nemojte da živite u zabludi da je njima stalo da nam rade rafinerije. Varate se, gospodo. Samo jedan primer da vam navedem. Rafinerija "Nirbogdan" u Mađarskoj je bila jedini proizvođač specijalnog punila za telefonske kablove. Kada je došla privatizacija, kada je došao strani kapital, ušao u Mađarsku, kada je nastupila tranzicija, oni su ostali i bez rafinerije i bez proizvodnje. To je proizvodnja koja je u Mađarskoj državi donosila milione i milione dolara deviznog priliva. Nije interes stranih kompanija, a pogotovo nije interes ni Hamovića ni Lazarevića da rade rafinerije. Njima je interes da uvozeći naftu i naftne derivate stvore monopol na ovom tržištu. Oni će ga stvoriti. To što vi pričate o zdravoj konkurenciji, o tržišnim uslovima – izgubićete mehanizam pomoću koga ćete moći da ih kontrolišete. Nećete, gospodo, jer će postati većinski vlasnici prodajne mreže. Sve benzinske pumpe biće njihovo vlasništvo. Mislite da će na tim benzinskim pumpama da se prodaje domaća nafta? Varate se, grdno se varate, živite u zabludi. Oni su već pokazali kako je isplativije uvoziti nekvalitetnu sirijsku naftu sa većim sadržajem sumpora, nego uzimati domaću. Onda, gospodo, mi srpski radikali postavljamo pitanje kako ćete rešiti problem "Petrohemije" iz Pančeva, kako ćete rešiti problem Elemira, kako ćete rešiti problem svih onih hemijskih industrija i procesnih industrija koje kao osnovnu sirovinu koriste naftu i naftne derivate. Nemojte da se zavaravate da ćete viškom zaposlenih od 500 do 1000 u okviru Naftne industrije Srbije rešiti socijalne probleme. Tu vam je i "Petrohemija" Pančevo, tu vam je kompletan jedan grad, region koji propada. Zašto propada? Zato što je ministru i njegovim istomišljenicima nacionalni interes izjednačen sa partijskim i ličnim interesom, i to je suština. Za vas je nacionalni interes, državni interes samo ono što je u vašem ličnom interesu, samo ono što je u okvirima partijskog interesa, to može da bude dobro državi Srbiji. Ne može, to vodi Srbiju u propast, morate da se otrgnete iz kandži tih moćnika, tih prevaranata, trgovaca koji su na muci Srbije i srpskog naroda za vreme sankcija, blokada, nestašica zarađivali enormne svote novca, milione i milione dolara, zahvaljujući, kako oni kažu i kako osuđuju bivši režim... Za vreme tog bivšeg režima oni su samo zahvaljujući tom režimu stekli ogromno bogatstvo. Tada zahvaljujući sankcijama, zahvaljujući blokadi i nemogućnosti uvoza nafte, a sada imaju širom otvorena vrata da to što su zaradili na crno, što je siva ekonomija stave u legalne, legitimne tokove, da oni sutra budu vlasnici, da oni sutra drže i ucenjuju Srbiju i da ucenjuju vladu, bez obzira kakvog sastava i koje političke stranke činile tu vladu. Gospodo, mislim da bi bilo sasvim normalno i prirodno, a vidim, ako su dosledni svojim rečima predstavnici SPS-a, da se ovaj predlog zakona odloži za neki naredni period. Nije to toliko hitno da bi trebalo 1. oktobra. Ako imate neka dugovanja prema sponzorima, ktitorima, poveriocima, Lazarevićima, Hamovićima, nema nikakvih problema, neće ni oni izgubiti ako sačekaju neki bolji period, ako sačekaju neki trenutak kada će se napraviti koncept restrukturiranja NIS-a, kada ćemo znati jasno šta je to što treba izneti na tržište, a šta je ono što je minimum nad čim mora imati država apsolutnu kontrolu. Ako uradite ovako, gospodo, brzo i nepotpuno, videćete, onda ćete biti gori nego Vuk Drašković. Vuk Drašković je najveći izdajnik, ali vi ćete nas staviti u tehnološko ropstvo. Zavisićemo od Vuka Hamovića i od Lazarevića, a vi ćete, gospodo sa funkcija ministara, savetnika, potpredsednika, imati za početak vile, imaćete bazen i, kako to život nosi, ostaćete i bez vile i bez bazena, a sa pameću niste ni ušli.
Reč ima narodni poslanik Sredoje Mihajlov, a neka se pripremi narodni poslanik Meho Omerović.
Gospodo poslanici, gospodine potpredsedniče, evo i ja, pošto sam iz tog područja, upravo tamo gde je prva bušotina koja je bila pozitivna; rođeni sam Elemirac, poznajem "Naftagas" od osnivanja i poznajem tu problematiku. Vi ste malo pomešali stvari i želite da javnosti predstavite stvari na drugi način. "Naftagas", i ne samo "Naftagas", nego sve u tehnološkom i industrijskom procesu i, da kažem, u informatičarskom, mora se modernizovati, reorganizovati i prilagođavati uslovima tržišta, mora se prilagoditi potrebama, mora se prilagoditi svetu i funkcionisati po nekim svetskim standardima. "Naftagas" smo mi nasledili od prethodnog režima, tako organizovan i tako ustrojen i sada hoćemo da ga dovedemo u red, da organizujemo tako da može da bude konkurentan na svetskom tržištu, da odgovori svetskim zahtevima. Znači, nije ulaz u Evropu – samo hoćemo da budemo sa vama, nego da se pripremimo. Činjenica je da "Naftagas" jeste naša najveća kompanija, najprofitabilnija, ali činjenica je da resursi nisu neiscrpni i nije to, kao što gospodin Mirčić kaže, proizvodnja. On ne proizvodi, nego eksploatiše tu naftu i jednom će tu biti kraj. Znači, "Naftagas" mora imati viziju, mora imati budućnost. Upravo ova vlada hoće da takvoj jednoj kompaniji omogući da ima viziju, da ima mogućnosti da bude na svetskom tržištu, da može da bude konkurencija. Što se tiče ovih tajkuna o kojima vi pričate, moram ponovo da vas podsetim: tajkune smo mi nasledili od vas. Vi ste ih lepo stvorili, ustoličili, omogućili da legalizuju tu imovinu i to ste nam natovarili na vrat. Znači, ova vlada nema pojavu nijednog tajkuna otkako je došla, samo je dobila u nasledstvo ono što ste joj vi ostavili. Nemojte se brinuti, neće ova vlada praviti tajkunizaciju. Znači, ova vlada radi transparentno, odgovorno, ima viziju, poštuje standarde. Uostalom, zna šta radi. Vi ste pokazali kako ste to radili. Svi ti problemi, sa vama se slažem, koji postoje, to ste sve vi napravili. Sada je nama ostalo da to očistimo, doteramo, uredimo i upristojimo čitavu tu situaciju. Zato će G17 plus biti za organizaciju jedne velike kompanije. Kao Banaćanin i kao čovek koji je emotivno vezan za "Naftagas" smatram da treba da ima mesto u Evropi, u svetu i da je to kompanija koja treba da bude naš ponos. Zato upravo pokušavamo da se organizujemo i da je dovedemo na taj nivo. Hvala.
Replika, narodni poslanik Mirčić. Izvolite.
Nisam izašao zbog ovog čoveka, davno sam obećao sa ove govornice da nikada neću komentarisati njegove govore; nije bitan razlog, ali je suština da se obmanjuje javnost. Dame i gospodo, od ukupne proizvodnje i prometa NIS-a 25% maksimalno učestvuje domaća nafta. Nemojte da pričamo te lokalističke priče – mi prvi koji smo imali bušotinu, mi sa područja ovog ili onog regiona. Nisu to naše ni vaše zasluge, to je splet slučajnih okolnosti. Kamo lepe sreće da je pojedine majka rodila u štali, bar bi nešto naučili u životu. Što se tiče postojanja jedne kompanije, to je jedna floskula koja se protura javnosti Srbije, kako mi reorganizacijom NIS-a faktički stvaramo jednu moćnu, veliku, jaku kompaniju, gde ćemo konkurisati evropskim kompanijama. To je samo jedan okvir. To je samo jedan plašt kako da se sprovede ideja ovih o kojima sam malopre govorio, koji su bili predmet rasprave i razgovora na Anketnom odboru. Gde tu logika stvari postoji? Rafinerije, tehnološki i tehnički zaostale. Bušotine, da ne govorimo koliko su mašine i mehanizacija na bušotinama tehnološki i tehničke zaostale. Ko će u to da uloži? Šta mislite, da će konkurencija da uloži u tu kompaniju da bi joj ona bila konkurentna? Neće, nema logike. Imate partijski zadatak, imate vi cilj, kako ko od vas, ali ono što vam treba – treba vam malo logike, da sednete, pročitate, pitate te ljude. Ako vi pogledate procene koje su radile neke kvaziagencije iz Italije, nekih belosvetskih prevaranata, videćete da vam te bušotine, o kojima s ponosom pričate, na koje ste toliko ponosni, nisu ušle u ukupnu vrednost procena NIS-a. Gde ste tada bili? Što tada nije taj lokalistički nagon, ili ne znam kako medicinski to da definišem,proradio i rekao – ljudi, ovi nam nisu uračunali realnu vrednost; oni nas na startu kradu pogrešnom procenom. Ko je radio pogrešnu procenu? Ne ti belosvetski hohštapleri, nego vaši direktori. To nam je donela petooktobarska revolucija. To su te demokratske struje koje su u Americi prodavale u budicama za voće i povrće, a posle toga bili ministri za energetiku u Srbiji, proglašeni za eksperte. To nam je tekovina, za koju zahvaljujemo Milanu Paniću. Vi ste, gospodo, ti koji odlučujete. (Predsedavajući: Vreme.) Ostavite se tih priča šta ste zatekli. Sada je trenutak da se realno, racionalno postupajući i donoseći zakonska akta donese korist ovoj Srbiji. Ali, očito da je najveća korist da vi, umesto ovakvih predloga zakona od dve tačke, donesete odluku o raspisivanju izbora. To će biti spas i za Srbiju i za NIS.
Reč ima narodni poslanik Meho Omerović. Neka se pripremi narodni poslanik Dušan Petrović. Izvolite.
Uvaženi predsedavajući, dame i gospodo kolege narodni poslanici, način i brzina kojom smo kasno popodne, pred kraj radnog dana, otpočeli raspravu o predlogu Vlade kojim bi trebalo da se ukine javno preduzeće NIS, svakom građaninu Srbije, a naročito onima koji su zaposleni u ovom velikom sistemu, u najmanju ruku, izazivaju velike nedoumice, čak bih rekao i sumnje zašto se tako ubrzano, dan-dva pred letnji raspust u Skupštini Republike Srbije, želi ići sa ovakvim predlogom zakona. Podsetiću vas, 7. jula Vlada Republike Srbije je usvojila Predlog ovog zakona; 14. jula je zaglavlje na dokumentu koji je zaveden u pisarnici Skupštine Republike Srbije; 19. jula, kasno popodne, narodni poslanici su dobili ovaj dokument sa sazivom za 20. juli. Vrhunac brzine i brzopletosti je i početak jučerašnje rasprave. Ministar je, svi smo mogli da se uverimo, u neverovatna tri minuta pokušao da obrazloži zašto Vlada Republike Srbije želi da ukine Javno preduzeće NIS. U svakoj normalnoj državi, a valjda smo svi svesni činjenice da težimo da Srbija jednoga dana bude normalna država, pored građana zbog kojih se sve ovo radi, najveća pažnja se poklanja nečemu bez čega nema života. Mislim na vodu i na energetske resurse. Da je trebalo da ukinemo jednu od famoznih agencija koje smo kroz prethodne zakone uvodili, kroz raznorazne zakonske projekte, vodila bi se malo veća rasprava i malo više pažnje bi se posvetilo u obrazloženju koje smo juče čuli ovde od ministra koji, nažalost, nije prisutan danas nama, a ne o NIS. Mislim da je ministar morao da nam da obrazloženje koje je dostojno ovog visokog doma. Obrazloženje koje smo čuli juče od ministra, gospodina Naumova, u puna tri minuta, jeste obrazloženje koje vređa dostojanstvo Skupštine Republike Srbije. Naravno da je sva priča od strane predlagača priča koja je zasnovana na reorganizaciji ovog velikog preduzeća. Mi u Socijaldemokratskoj partiji govorimo o privatizaciji, jer ovo što nam je ponuđeno nije ništa drugo nego prvi korak ka privatizaciji NIS-a. Sve ovo je, naravno, u skladu sa zakonom. To niko i ne spori. Međutim, nama poslanicima, a ni celokupnoj javnosti Srbije, naročito podsećam – zaposlenima u ovom velikom sistemu, nije predočena strategija o tome kako će se u budućnosti rešavati sudbina NIS-a. Pravi se reorganizacija NIS-a, ali nikakva ozbiljna analiza ne postoji, kojom bi se to potkrepilo i dokazalo; nama narodnim poslanicima nije ovde predočena, kako bi taj sistem u budućnosti eventualno bolje funkcionisao. Sve što je poznato je sadržano u činjenici da će se javiti ogroman višak zaposlenih i da će mnogi drugi zaposleni, posle ovakve reorganizacije, i dalje ostati nezaposleni. Juče smo čuli podatak da je sve ovo što nam je ponuđeno navodno transparentno i da je napravljeno u dogovoru sa svim zaposlenim. Odgovorno tvrdim, ako je to tako, zašto onda predstavnici sindikata nisu bili uključeni u izradu jednog ovakvog projekta reorganizacije NIS-a? O njihovim sudbinama je ovde reč, o zaposlenima u ogromnom sistemu koji ima skoro 13.000, kakva je Naftna industrija Srbije. Niko od zaposlenih ne zna ko je višak, jer zavisi od preraspodele radnih mesta i sistematizacije. Imam nekoliko pitanja za ministra i Vladu Republike Srbije, ali pošto ih nema, nadam se da će predsedavajući, preko stručne službe, obezbediti da ministar dobije ova pitanja i nadam se da ćemo uskoro dobiti odgovore i kao poslanici, ali i odgovore koje verovatno žele da čuju i svi građani Srbije. Gde je socijalni program? Da li ga ima? Nema ga. Da li je utvrđen deobni bilans? Nije. Da li je tačno da je vrednost zgrade NIS Jugopetrola na Novom Beogradu 2003. godine u decembru procenjena na 100 miliona dolara, a u decembru 2004. godine, samo godinu posle, ta procena iznosi 30 miliona dolara? Gde se izgubilo 70 miliona dolara? Reč je o istoj revizorskoj kući "Deloitte and Touche", zbog koje je ministar finansija Mlađan Dinkić preksinoć ovde pred poslanicima Skupštine Srbije povukao drugu tačku dnevnog reda ovog vanrednog zasedanja koja je govorila o izboru revizorske kuće za revizije završnih računa budžeta 2002, 2003. i 2004. godine. Kako i na koji način se izgubilo 70 miliona dolara? Na ovakav način se stvaraju pretpostavke da u samu privatizaciju NIS-a država Srbija uđe na pogrešan način, što može da dovede do posledica takvih razmera da ćemo teško moći da ih otklonimo u bližoj budućnosti. Ruski književnik Solženjicin je period u Rusiji posle raspada Sovjetskog Saveza kada se pristupilo privatizaciji nazvao prihvatizacijom. Tako su nastali moćni tajkuni, vlasnici gasa i nafte u Rusiji: Berezovski, Hodorovski, Abramovič i slični. Plašim se da se i kod nas u Srbiji ne dešava nešto slično i zato država Srbija mora zadržati kontrolu nad jednim ovakvim sistemom kakav je NIS. Ko je vlasnik takvog sistema, taj ima moć. Da li mi narodni poslanici Skupštine Srbije hoćemo da, kao najviši zakonodavni dom države Srbije, prepustimo tu moć drugom? Još jednom ponavljam, Socijaldemokratska partija jeste za privatizaciju, ali nigde ne stoji do kog roka ona mora da se sprovede. Postavlja se onda i logično pitanje gde i kome se žuri, da li je mudrije, pitam ja vas, rasparčavati Naftnu industriju Srbije, pa je onda prodavati ili pronaći strateškog partnera koji će obezbediti i adekvatan novac i socijalni program. To je predlog nas iz Socijaldemokratske partije i zato u ovoj brzini i bez valjanog obrazloženja, koje je izostalo od strane Vlade Republike Srbije, mi poslanici SDP-a nećemo glasati za predlog Vlade Republike Srbije kojim se ukida NIS.
Hvala vam. Reč ima narodni poslanik Dušan Petrović, a neka se pripremi narodni poslanik Zoran Krasić.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo poslanici, svi zakoni koje Skupština usvaja naravno da predstavljaju događaj u životu jedne države, ali kako svi važni događaji imaju svoje mesto u tom životu, tako postoje i neki događaji koji su važniji od drugih. Ovaj zakon, i to će se sigurno ispostaviti, predstavlja jedan od najbitnijih pravnih akata koje će ova skupština usvojiti. Postoje, naravno, i važniji: kada parlament bude glasao o predlogu ustava, možda o još ponečem što zaista dotiče život svakoga od osam miliona ljudi koji žive u Srbiji, ali u red najvažnijih propisa ulazi i zakon kojim će biti određena sudbina NIS-a. Zbog čega? Naftna industrija Srbije je u prošloj godini imala promet od preko tri milijarde evra, u zemlji ovakvoj kakva jeste, našoj, drugu nemamo, koja ima 16 ili 17 milijardi evra bruto društveni proizvod. Sve što se u Srbiji proizvede, svaka usluga koja se pruži, sve što možemo da zamislimo vredi 16 ili 17 milijardi evra. U ovoj našoj Srbiji NIS je imao promet od preko tri milijarde evra u 2004. godini. Kako to izgleda u fizičkim veličinama? Četiri miliona tona nafte, toliko potroši Srbija danas, toliko potroši svako ko vozi automobil, toliko potroše sva transferna preduzeća, toliko potroše avioni, autobusi, šta god. Primera radi, kada za nekoliko godina ova zemlja bude imala, posle jednog dobrog i intenzivnog razvoja, standard kakav imaju Grčka ili Mađarska, u Srbiji će biti potrošeno preko sedam miliona tona nafte godišnje. Između ostalog, o tome se ovde i radi. Radi se, naravno, o NIS-u,radi se o 19 ili 20.000 zaposlenih, radi se o trenutnim investicijama i o Rafineriji u Pančevu i Rafineriji u Novom Sadu, o gasovodu i naftovodu, ali ovde se radi o tržištu od potencijalno sedam milijardi evra. Sudbina tog tržišta u bitnome će odrediti sudbinu osam miliona ljudi koji žive u našoj zemlji. Zbog toga je ovaj zakon toliko važan. Prošle godine je NIS potrošačima isporučio oko 2,5 milijarde kubnih metara gasa. To je jedan bitan deo sistema koji u bitnome utiče na život ljudi u Srbiji. Zbog toga je važno da debata o ovom pitanju u Skupštini Srbije bude iscrpna, zbog toga je važno da sve činjenice koje bi poslanici trebalo da dobiju i budu stavljene na raspolaganje, zbog toga je važno, gospodine predsedniče, da ovde sedi bar ministar energetike gospodin Naumov, a njemu je izgleda bilo teško da sluša poslanike, ali je to nedovoljno. Kada je ovaj zakon na dnevnom redu, trebalo bi da sedi predsednik Vlade ovde, trebalo bi da sedi potpredsednik Vlade koji je zadužen za privredu. Njihovo neprisustvo ovde i način na koji je ovaj zakon ušao u skupštinsku proceduru govori da nešto nije u redu. Po hitnom postupku je zakon koji će omogućiti privatizaciju NIS-a, i naravno da postoje argumenti. Opet tu nije ministar da nam ih kaže – postoji sporazum sa MMF-om, postoje rokovi. Pa valjda smo zaslužili (i to je isto tako, gospodine predsedniče, vama upućeno) od predsednika Vlade, potpredsednika Vlade, ministra za energetiku da nam kaže kakav je karakter tih rokova. Mi ionako kao Skupština nemamo predstavu o tome šta se Vlada dogovorila sa MMF-om, ni o drugim stvarima, ni o penzijama, pa isto tako i o tome šta bi trebalo da bude sa NIS-om. Dakle, po hitnom postupku ušao je zakon, iako je sporazum sa MMF-om potpisan, koliko se sećam, pre nekoliko meseci, pa se pitam šta je čekala Vlada Republike Srbije, dva dana pred završetak ovog vanrednog zasedanja, valjda da poslanike uhvati nekakva praznična ili groznica godišnjih odmora, pa je valjda Vlada mislila, gospodine predsedniče, da mi nećemo ovde da se bavimo zakonom o NIS-u. Bavićemo se, bavićemo se i u raspravi u načelu, bavićemo se i u raspravi u pojedinostima, bavićemo se koliko god možemo, jer najmanje što može svako od poslanika u ovoj skupštini da učini jeste da iscrpi svaku mogućnost da bude pretreseno ono što je ovde važno. Nije tačno ono što je rekao ministar energetike i rudarstva gospodin Naumov, nije tačno da se ovde ne radi o privatizaciji NIS-a. Radi se o privatizaciji NIS-a, zbog toga što je stavljanje van snage ovog zakona nužna formalno-pravna pretpostavka da bi država ušla u privatizaciju NIS-a. Zbog toga je nekorektno od ministra, i ja se nadam da će on dati odgovor na to pitanje, da obmanjuje poslanike i javnost Srbije kada je juče u uvodnoj reči izneo jednu takvu tvrdnju. Dakle, ono što je Demokratska stranka očekivala kao najmanju meru korektnosti, najmanju meru dobrog ukusa od strane Vlade Republike Srbije kao predlagača ovog zakona, jeste da nam ovde izloži strategiju restrukturiranja i privatizacije NIS-a. Ova skupština jeste vršilac prava osnivača NIS-a, a vlasnik NIS-a jeste Republika Srbija, odnosno svi građani koji u njoj žive. Ova skupština, donoseći zakon o stavljanju van snage Zakona o NIS-u, odriče se svojih prava da kao predstavnik vlasnika vrši uticaj na to šta će se sa ovim vitalnim državnim i društvenim resursom dogoditi. Kada je, poštovana gospodo predlagači, već takva stvar na dnevnom redu, onda su valjda ovih 250 poslanika koji sede u Skupštini Srbije i koji predstavljaju Skupštinu Srbije, i dok ovaj zakon ne bude stavljen van snage, odgovorni, svako od nas, za to šta se dešava sa Naftnom industrijom Srbije. Valjda smo zaslužili da neko dođe ovde i da nam objasni šta je to Vlada namerila da radi sa Naftnom industrijom Srbije. Niko pri zdravoj pameti neće reći da ne treba da se menjaju stvari u Naftnoj industriji Srbije. Treba da se menjaju, zbog toga što je nužno da bude uložen veliki novac u Naftnu industriju Srbije. Kao što rekoh malopre, kompanija koja uspe da napravi tri milijarde evra u ovako teškim okolnostima ima ogromnu imovinu. Da bi pravila još više novca, da bi država Srbija još više koristi imala od te kompanije, da bi svaki građanin ove države imao što više koristi od te kompanije, potrebno je da bude uložen novac u Naftnu industriju Srbije. Postavlja se pitanje kako, na kakav način treba da bude uložen novac u Naftnu industriju Srbije. Postoje najmanje tri ili četiri vrlo različita načina koja su oprobana kako u zemljama u okruženju, tako i u zemljama koje nisu na najbližoj distanci sa Srbijom. Neki od tih načina su uspešni, a neki nisu. Negde su nacionalne naftne kompanije zaista postale najveći motor razvoja društava u kojima su u njih uloženi novci, a u nekima ne, u nekima postoje veliki problemi, čak u ozbiljnim državama. Turska je ozbiljna država, pa je sud poništio tamo privatizaciju najveće rafinerije, koja otprilike preradi oko 30 miliona tona nafte, skoro 10 puta više nego cela Srbija što potroši. Mi potrošimo četiri miliona, a oni imaju 30 miliona tona samo u jednoj rafineriji. Naravno, Turska ima mnogo više ljudi. Ovde pokušavam da objasnim plastično zbog čega je toliko važno da mi kao poslanici znamo šta je Vlada Srbije namerila da uradi sa Naftnom industrijom Srbije. Čujemo vrlo uznemirujuće vesti. Ne kao poslanici, kroz zvanične izveštaje ministra energetike, Ministarstva finansija, Vlade Republike Srbije, već iz novina. Verovatno ste isto kao i ja čuli da negde u Crnoj Gori poslovodstvo Naftne industrije Srbije, ili već ne znam ko, pregovara sa firmom "Lukoil". O čemu oni pregovaraju? Sklopili su memorandum, a memorandum je nekakva vrsta sporazuma. Šta piše u tom sporazumu? Ko to ima tako veliku hrabrost da kapitalne stvari, koje će uticati bitno na sudbinu države, radi na ovako skrovit i tajnovit način? (Branka Bošnjak, sa mesta: Pitajte Živkovića.) Koliko vidim, gospodine predsedniče, poslanici iz G17 plus, naročito ovaj ženski deo, jako su zainteresovani za donošenje ovog zakona, pa se pitam, verovatno neki interes imaju ili mogu da nam daju obaveštenje šta je to pregovaralo poslovodstvo Naftne industrije Srbije sa "Lukoil"-om.
Gospodine Petroviću, cela zemlja ima interes. Izvolite, obrazložite.
Gospođa Bošnjak verovatno ima informacije o tome, pa će nam reći posle. Naravno, o tome ćemo drugom prilikom razgovarati. Znači, postoje bar tri sasvim legitimna načina da se obavi restrukturiranje Naftne industrije Srbije. Moguće je, sa jedne strane, izvršiti dokapitalizaciju NIS-a i dokapitalizacija znači da je potrebno u prethodnom postupku potpuno jasno i tačno utvrditi u koji deo Naftne industrije Srbije bi neko ko je zainteresovan uložio novac. Da bi ta dokapitalizacija bila urađena kako treba i da bi imala šanse da uspe naravno da je potrebno imati potpuno jasnu predstavu o tome koliko vredi Naftna industrija Srbije. Pitam se, zajedno sa vama, da li je moguće za 15 ili 20 dana uraditi procenu tako velikog sistema kao što je Naftna industrija Srbije. Ni taj izveštaj ovde Skupština Srbije nije dobila. Koliko sam mogao da vidim, takođe iz štampe, iz jedne odluke objavljene u "Službenom glasniku Republike Srbije", odluke kojom je Vlada osnovala tri kompanije koje bi trebalo da zažive onda kada ovaj zakon bude stavljen van snage, procenjeno je da Naftna industrija Srbije vredi negde oko 930 ili 950 miliona evra. Skupština Srbije, još jednom da podsetim, jeste organ koji zastupa državu Srbiju i koji bi trebalo da ima bar tu elementarnu informaciju kako je ovlašćeni procenitelj došao do toga da Naftna industrija Srbije vredi ovoliko novca. Da bi dokapitalizacija bila izvršena potrebno je da bude raspisan nekakav tender i da u potpuno jasnoj proceduri bude stavljeno na ponudu različitim, verovatno međunarodnim, investitorima da ulože svoj novac u Naftnu industriju Srbije. Drugi mogući metod jeste prodaja dela akcija i takav model je u našem neposrednom okruženju već bio primenjen. Hrvatska je u jednom delu prodala 20% ili 30% INA-e, ali tu je potrebno da imamo potpuno jasnu predstavu o tome koliko vredi Naftna industrija Srbije, šta se prodaje i na kakav način se prodaje. Tu je potrebno raspisati tender sa potpuno jasnim uslovima i sa unapred potpuno jasno definisanim obavezama potencijalnih ulagača. Ovakav model se pokazao da je dobar u nekoliko zemalja zbog toga što... Evo, gospodin ministar nas je udostojio da se pojavi ovde pred Skupštinom, tako da gospodin Naumov može da uspostavi ovde dobru praksu da ministri svraćaju u Skupštinu kada su na dnevnom redu teme koje su iz njihovih resora i bar da ostane sve vreme ovde, a ne kao ministar finansija – pojavio se ovde par sati, pa je onda nestao, nije tri dana bio u Skupštini. Možda i on pregovara sa nekim od ovih stranih investitora. Dakle, prodaja manjinskog paketa akcija takođe predstavlja metod koji je oproban u različitim zemljama i pokazalo se da to može da bude dobar put, ali ništa nema bez potpune jasnosti i nije moguće napraviti dobar ulaz kapitala u Naftnu industriju Srbije ukoliko ne bude potpuno jasno kako se to čini. Dok je ovaj zakon na snazi to mora da bude jasno ovoj skupštini, odnosno mora da bude jasno poslanicima koji ovde sede. Postoji treći način i on je vezan za sklapanje različitih poslovno-tehničkih sporazuma. Ja znam, kao što verovatno zna veliki broj poslanika ovde, ministar i njegov pomoćnik znaju sigurno, da postoji veliki broj zainteresovanih investitora koji su predlagali, kako celoj Naftnoj industriji Srbije, tako i različitim kompanijama u okviru Naftne industrije Srbije, da investiraju novac tako što bi kupovali proizvode Naftne industrije Srbije sa vrlo velikim grejs-periodom i otvorili su jednu opštu ponudu koja bi trebalo da bude razmotrena. Želim da kažem nekoliko reči o tome šta je u ovom momentu veoma zabrinjavajuće. Vi, gospodine ministre, znate da Naftna industrija Srbije svakog meseca izgubi 10 - 15 miliona dolara. To je gubitak Naftne industrije Srbije i taj gubitak potvrđuje generalni direktor Naftne industrije Srbije dajući izjave na različitim konferencijama za štampu. Kao što znate, gospodine ministre, 2003. godina završena je tako da je Naftna industrija Srbije imala 100 miliona evra dobit; to nije dovoljno visoka dobit za Naftnu industriju Srbije, ali je u 2003. godini ostvarena dobit. Svi mi znamo da je poskupela nafta na svetskom tržištu, da su veliki problemi i veliki poremećaji, ali potpuno je jasno da je bilo moguće preduzeti mere koje bi Naftnu industriju Srbije dovele u položaj da nema gubitak. Onda vas pitam, gospodine ministre, očigledno je da su otvoreni i pre donošenja ovog zakona različiti pregovori oko privatizacije, kako to da različiti delovi Naftne industrije Srbije danas duguju Rafineriji Pančevo preko tri milijarde dinara? Postavlja se pitanje, gospođo Bošnjak, da li ovakav dug utiče na potencijalnu cenu rafinerije u Pančevu i da li je zbog toga ministar finansija gospodin Dinkić nekoliko puta izjavio kako će upravo rafinerija u Pančevu prva da bude prodata? Kako ovakva poslovna politika NIS-a utiče na cenu rafinerije u Pančevu i rafinerije u Novom Sadu? Gospodine ministre, zbog čega se u ovoj zemlji ne naplaćuje akciza za gas za automobile? Da li imate odgovor na pitanje da li nenaplaćivanje akcize na gas i veliko povećanje potrošnje auto-gasa utiče na činjenicu da mi danas imamo 120.000 tona benzina u stokovima, u depoima u NIS-u? Koliko košta 100.000 ili 120.000 tona benzina koje NIS ne može da proda? Da li možda to vredi 85.000 dolara? Kako, gospodine ministre, to utiče na cenu rafinerije u Pančevu, rafinerije u Novom Sadu, kako to utiče na cenu Jugopetrola? Pa, da vidimo zbog čega ovakva brzina, zbog čega se vrši procena vrednosti NIS-a za 15 ili 20 dana. Kakav to veliki um može za 15 ili 20 dana da utvrdi knjigovodstvenu vrednost NIS-a? To bi trebalo, gospodine ministre, da objavite u svim svetskim novinama koje se bave finansijama i trgovinom. Može biti da taj ko je izvršio ovu procenu ima veliki posao negde u inostranstvu, pa da popravi trgovinski bilans ove zemlje, pošto ima tako neverovatne sposobnosti. Kada budem govorio na samom kraju izneću još neke podatke za koje smatram da su važni, recimo, o energetskom bilansu, o tome ko pravi energetski bilans u 2004. i 2005. godini za NIS. Kako se rešava pitanje što tehnološka struktura naših rafinerija napravi 100.000 dizela manjka i 100.000 tona motornog benzina viška i kako se to odražava na poslovanje NIS-a i na potencijalnu cenu NIS-a i delova NIS-a? Gospodine ministre, da malo pričamo kakvi su randmani u rafineriji u Novom Sadu i rafineriji u Pančevu. Da vidimo koliko je lake nafte, skuplje od one za koju je tehnološki predviđena i jedna i druga rafinerija, uvezeno u toku prošle godine i šta je isporučiocima te nafte dato kao robna protivvrednost. Sve to samo imajući u vidu potencijalnu vrednost i potencijalnu cenu koju NIS može da postigne. Gospodine ministre, ovo vam postavljam kao retorička pitanja. Niste vi taj koji odlučuje o NIS-u, nažalost. Znam da ste vi lično, to ćete vi demantovati ovde ili potvrditi, imali velike rezerve na sve ovo što se dešava sa NIS-om. Osim toga, vi se mnogo više bavite EPS-om nego Naftnom industrijom Srbije, ali gospodine ministre, vi ste odgovorni zbog toga što je u vašem resoru i promet i proizvodnja naftom i gasom. Meni je žao što je vas zapalo da ovo morate da radite, ali to je vaš izbor. Važno je reći. Gospodine ministre, važno je reći i neke dobre stvari. Dobra stvar je da smo sa EU parafirali ugovor o energetskoj zajednici EU sa državama jugoistočne Evrope. Parafiran je taj sporazum i, ako bog da, biće potpisan u oktobru. Uzgred budi rečeno, gospodin Dinkić nije znao da je to potpisano, trebalo bi da ga obaveštavate, to je rekao za ovom govornicom. To je prvi segment naše integracije u EU. Dakle, deo energetskog sistema koji se odnosi na struju i na gas prvi je deo našeg socijalnog sistema koji ima priliku da se integriše u EU. Ali, gospodine ministre, ima muka. Preduzeće koje je formirano odlukom Vlade Republike Srbije, a trebalo bi da zaživi kad ovaj zakon bude stavljen van snage i kada dođe 1. oktobar, u svom okviru bavi se i proizvodnjom, i transportom, i skladištenjem i distribucijom gasa, a to se protivi direktivama EU. S jedne strane, gospodine ministre, vi zaista odete u Brisel i zaista vas primi ministar EU za energetiku (to je za državu velika stvar) i uspete da se izborite da Srbija parafira ugovor koji ovu zemlju u jednom važnom segmentu integriše u sistem EU. Onda nam bar recite, gospodine ministre, ko napisa ove odluke koje krše direktive EU, a tiču se vašeg resora? Dakle, mora da bude posebno preduzeće za skladištenje gasa. Ne treba država da se bavi distribucijom gasa, nego to treba da rade distributeri, ali država mora da se bavi transprotom gasa i mora da kontroliše ono što ovi koji se time bave kažu – čelik, dakle, magistralne vodove kroz koje prolazi gas između velikih potrošača, bilo da su oni privredni subjekti ili velika naseljena mesta. Na samom kraju ovog dela želim da kažem nešto i o sporazumu sa MMF-om, koji zaista predstavlja jedan graničnik u vremenu kada bi trebalo nešto učiniti sa Naftnom industrijom Srbije. Pre svega, ne mislim da je bilo kakva tragedija ako za neki dan ili nedelju bude pomeren trenutak kada ćemo dobiti odgovor na to šta se dešava sa NIS-om. Sa druge strane, ne vidim razlog da ni do kraja jula mi te odgovore ne dobijemo ovde. Gospodine ministre, kada Vlada, odnosno kada oni koji su pregovarali preuzmu obavezu prema MMF-u da do kraja jula meseca bude u Skupštini Srbije usvojen zakon koji bi trebalo da podrži razgrađivanje NIS-a, da bi se stvorila prilika da se formiraju četiri kompanije, onda, gospodine ministre, vi morate da obezbedite podršku u ovom parlamentu za to. Mislim, time završavam, da je najmanja mera dobrog ukusa i najmanja mera u državi da pred 250 ljudi koji čine ovaj parlament bude izložena strategija restrukturiranja NIS-a, da bi 7,5 miliona ljudi u Srbiji imalo predstavu šta će im se desiti u budućnosti sa jednim od najvažnijih, ako ne i najvažnijim sistemom koji ova država i ovo društvo imaju.
Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić [[Narodni poslanik Branka Bošnjak se javlja za repliku.]] Molim vas, niko vas nije prozvao. Radimo po zakonu. Pomenuto je vaše ime sa ogromnim simpatijama i sa željom da ostvarite korist. Nije uvredljivo. Opominjem sve, vrlo je važno... Gospođo Bošnjak, dozvolite mi da završim. Ni na jedan način u uvredljivom kontekstu nije pomenuto vaše ime. Što se tiče zavisti, poslanici imaju pravo da ispoljavaju zavist prema nekome i to poslovnički nije kažnjivo. Mi ovde radimo po zakonu i dužan sam samo da dam obaveštenja. Sledeći govornik će biti gospodin Krasić. Obaveštenje, molim vas, mora da se poštuje dostojanstvo Skupštine, i mora da se poštuje zakon, pa i fizički zakoni. Kada ministar koji je i sinoć ovde i danas ovde na zahtev poslanika ode da prisustvuje Odboru koji se bavi ovim zakonom, od njega ne mogu da tražim da prekrši fizički zakon i da bude prisutan i na Odboru i da bude prisutan ovde. Znači, to je prvi zakon. Drugo je, mora da se poštuje Skupšitna i naravno da neću da dozvolim da Vlada sada priča Skupštini o nacionalnoj strategiji, kada je Skupština tu strategiju usvojila još pre nekoliko meseci i naložila Vladi da je sprovede. Nećemo mi više da dozvoljavamo na taj način da neko ponižava Skupštinu. Naravno, molim sve poslanike da se o svim relevantnim činjenicama koje donosi ova skupština upoznaju iz dokumenata te skupštine, a ne iz novina. Isto tako, molim vas, konsultujte sajt, ne postoji potpredsednik Vlade zadužen za privredu. Vi vrlo dobro znate kako izgleda sastav Vlade i svi nadležni ministri se odazivaju pozivu predsednika. Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić, a neka se pripremi narodni poslanik Branislav Rankić, a pre toga izvolite repliku, ali sam vas upozorio da niste bili uvređeni.
Izvinjavam se, ali ja se ne javljam zato što sam uvređena; naprotiv, samo sam prozvana da ponešto kažem i evo, zadovoljstvo mi je. Veliko mi je zadovoljstvo što sam zamoljena da dam neko objašnjenje. Probaću svoje izlaganje da koncipiram na principima koje je moj prethodnik i onaj koji me je zamolio da izađem za govornicu ustanovio. Znači, obratiću se pitanjima, obratiću se pretpostavkama i o.k. evo, moja dilema je zašto moj prethodnik razmišlja i postavlja pitanja kada se priča o privatizaciji bilo čega, a u ovom slučaju pričamo oNIS-u, sa pretpostavkama da je privatizacija znak jednakosti zloupotreba, nečasne radnje, nešto nesolidno. Sada razmišljam, da li je to jedini princip po kome bi nešto moglo da se privatizuje. Za stranku G17 plus privatizacija je nešto pozitivno i dobro, to su nove investicije i to je napredak. Moje sledeće pitanje je – zašto se određena firma, a u ovom slučaju "Lukoil", pominje u nekakvom negativnom kontekstu? Znači, imam pretpostavku, s obzirom da je u prethodnom mandatu prethodne vlade, a pretpostavljam da je prethodnik koji je mene prozvao da izađem za ovu govornicu imao informacije kako je u prethodnom periodu urađena privatizacija "Beopetrola", baš sa firmom "Lukoil" koja se ovde pominje. Pretpostavljam da vi imate neka saznanja kako ta firma radi. Neću da diskutujem o stvarima u koje se ne razumem. Moja struka je građevinarstvo i u tom segmentu ću da se zapitam, a opet po principima razmišljanja mog prethodnika, ako se informišemo iz novina, onda moram direktno da dovedem u vezu energetiku i građevinarstvo. Takođe, po novinama gledamo i čitamo o velelepnim zdanjima pojedinih koji su pominjani da su možda povezani u prethodnoj vladi sa nekim privatizacijama. Znači, najlepše vas molim da ne stavljate znak jednakosti između svoje vlade i ove vlade. Hvala vam.
Hvala vam. Po kom osnovu, gospodine Petroviću? Izvolite, po Poslovniku.
Gospođo Bošnjak, vi ne razumete ono što sam govorio i tu vama ne mogu da pomognem. Naravno da je privatizacija pozitivan proces i da nije moguće na drugi način dovoljno novca uneti u privredu ove zemlje nego kroz privatizaciju. Privatizacija mora da bude jasna, privatizacija mora da se odvija po jasnim pravilima. Privatizacija NIS-a mora, dok je ovaj zakon na snazi, da bude prezentirana poslanicima Narodne skupštine Republike Srbije. Ovo, gospođo Bošnjak, što vi niste pravnik vas ne izvinjava činjenice da morate da znate da smo mi vršioci vlasničkih ovlašćenja NIS-a dok ova skupština ne donese drugačiji zakon. Gospodin Marković je izašao i on je meni replicirao i povredio je Poslovnik. Neću na to da se obazirem, već na ono što je rekao, a nije tačno. Srbija je jedina zemlja u jugoistočnoj Evropi koja je usvojila energetsku strategiju. U toj strategiji nema ni jednog jedinog odgovora na ova pitanja koja mi svi zajedno ovde postavljamo. Gospodine Markoviću, vi verovatno gledate ovo na televiziji, ili ste možda na nekom odboru, pa možete da se obavestite iz stenografskih beležaka, dakle, gospodine Markoviću, nađite vi meni u strategiji energetike Srbije do 2015. godine predlog Vlade za restrukturiranje i privatizaciju NIS-a i ja ću da vam se duboko izvinim, jer to nije tačno. Druga stvar, potpuno respektujem i nisam znao, gospodine ministre, da ste bili na Odboru, ali stvar organizacije ove skupštine jeste da omogući da ovlašćeni predstavnik Vlade bude prisutan i na plenarnoj sednici i na odborima. Ne znam kakva to energija i sila goni organizatore rada ove skupštine da obavljaju više stvari u isto vreme, tobož zbog racionalnosti. Kakva je to racionalnost ako mi nemamo ovde ovlašćenog predstavnika Vlade Republike Srbije zbog toga što se on nalazi na nekom drugom, isto tako važnom, mestu? To je nesposobnost organizovanja skupštinskog rada, a ne racionalnost i brzina u poslovanju ovog tela. Dakle, gospodine Markoviću, ovo sam vama odgovorio, a vi siđite dole kada budete hteli. Hvala lepo.
Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić, a neka se pripremi narodni poslanik Branislav Rankić. Izvolite.
Sve je počelo praktično onog dana kada je za ministra dosovske vlade izabran Goran Novaković, a kontinuitet Gorana Novakovića bila je Kori Udovički, a njen prirodni nastavak je postojeći ministar. Šta sve njih objedinjava? Neka sila, znajte, neka sila. Sada, kako tu silu da definišemo? Ta sila ima organizacioni i finansijski aspekt. Finansijski aspekt je, verovali ili ne, onaj iz inostranstva koji se zove grupacija međunarodnih finansijskih institucija koje je zastupao, pre svega, gospodin Labus, pa bogami i Dinkić. To su oni sporazumi iz 2001. godine kada su u Saveznoj skupštini izvršene brojne ratifikacije tih sporazuma, a ti sporazumi imali su vrlo interesantne anekse, sa zahtevima šta se očekuje od primaoca zajma. Tako je u jednom aneksu bilo – očekujemo u toku sledeće godine da će 400 preduzeća da se privatizuje, pa su pravili oni spiskove, pa su pravili procene, pa su svoje eksperte uključili u sastav naših ministarstava. Ovo ministarstvo energetike i rudarstva, ili nije bitno kako se zove, u jednom periodu je bilo prebukirano stranim ekspertima. Navodno, državi su potrebne pare, pa pošto su potrebne pare mora da se prihvati sve i svašta. Jedan od tih uslova pod kojima se daju zajmovi je bio, prvo, da cena električne energije skoči i da dostigne neki evropski nivo, evropski prosek, pa je zatim bilo navodno da smo dali pomoć za sanaciju energetskih postrojenja. Kruna svega toga – posle protesta rudara i drugih protesta, da vas podsetim 2002-2003. godine – bio je oktobar 2004. godine, kada je gotovo nepromenjen početni koncept još od vremena Gorana Novakovića pretočen u Zakon o energetici. On je oktobra donet, rečeno je da u roku od šest meseci treba da se izabere savet Agencije za energetiku i sada ove koji se ovde neprincipijelno sukobljavaju oko nekih stavova podsećam da je ova skupština većinom glasova 23. maja ove godine izabrala Savet Agencije za energetiku. Tada smo vas sa ove govornice upozoravali, ne samo kada se birao Savet, nego i kada se donosio Zakon o energetici, koje će štetne posledice biti povodom koncepta koji se promoviše Zakonom o energetici. Sad podsećam sve one koji su protiv ovog zakona od tri člana da pogledaju stenografske beleške sa onih sednica, a moram da kažem da je Zakon o energetici (što ova vlada, što ona prethodna) više puta ulazio i izlazio iz skupštinske procedure. Sada su se svi oni setili da nešto nije u redu sa konceptom. Sada da pređem na jednu drugu temu koja se tiče ovog predloga zakona, a to je gde se kao pravni osnov, ne kažem ustavni osnov, nego pravni osnov za ovu operaciju, a to je donošenje zakona o prestanku važenja Zakona o osnivanju javnog preduzeća za istraživanje, proizvodnju, preradu i promet nafte i prirodnog gasa, Vlada poziva na član 4. stav 1. i 2. Zakona o javnim preduzećima i obavljanju delatnosti od opšteg interesa. Sada upozoravam predstavnike Vlade da su u jedinstvenoj prilici da čuju jedinstveno i autentično tumačenje tog zakona, s obzirom da sam ga ja pisao. Da vam kažem šta sam napisao u tom zakonu 2000. godine, pošto vi niste obavešteni. Taj zakon smo pisali sa nekim profesorima sa pravnog fakulteta, jedna grupa, u završnoj fazi sam i ja radio na tom zakonu, i taj zakon o javnim preduzećima i vršenju delatnosti od opšteg interesa je donet zbog dva razloga. Prvi razlog je bio da se zaustave javna preduzeća od republičkog značaja da prave ćerke-preduzeća, jer država nije mogla da uđe u trag ni "Srbijašumama", ni Naftnoj industriji, ni Elektroprivredi, šta sve oni formiraju i gde kriju pare, da znate. Donet je ovaj zakon, ali i taj zakon, kada je donet, videli ste u prelaznim i završnim odredbama, samo je stavljen van snage prethodni zakon o javnim preduzećima. Nije se diralo u ovaj republički zakon koji reguliše praktično osnivanje NIS-a, kao što se nije ni diralo u zakon koji reguliše osnivanje RTS-a, kao što se nije diralo u zakon koji reguliše osnivanje EPS-a. Zašto se nije diralo? Zato što je prema ovom zakonu o javnim preduzećima država dobila ovlašćenja da napokon prekontroliše svoja preduzeća i mi smo zaustavljeni 5. oktobra u onome što smo hteli da sredimo u republičkim javnim preduzećima. Došla je nova vlast, ona nije taj zakon stavila van snage, već je 2002. godine samo izbacila one odredbe gde Vlada Republike Srbije daje saglasnost povodom nekih stvari i nekih pitanja koja se tiču javnih preduzeća lokalnog značaja. Shvatili ste i vi kada ste došli na vlast koji je problem, pa ste išli vrlo selektivno i vrlo ograničeno, jer niste bili u stanju da rešite taj problem. Vi taj problem želite da rešite privatizacijom. Nemojte sada da se iznenađujete da poslanici koji su glasali za Zakon o energetici vas kritikuju što stavljate van snage ovaj zakon. Oni to čine zbog toga što su sigurni, svi su sigurni u Srbiji, da se priprema nešto pokvareno, nešto nečasno, gde će neko za male pare da se ne samo obogati, nego, s obzirom da se radi o jednoj delatnosti bez koje je nemoguće organizovati normalan život na teritoriji Republike Srbije, da postoji opasnost od zloupotreba monopola koji se neminovno stiče, jer se radi o delatnostima koje su po prirodi stvari monopol. Ja sam s ove govornice, kada se menjao Zakon o akcizama, ukazivao i upozoravao šta se dešava u NIS-u, kako se formira taj komercijalni monopol odabranih, pa sam i navodio imena, pa sam i navodio primer primarnog benzina, petroleja itd, da vam ne pričam, pa je izašao Mlađan Dinkić i rekao – ja stvarno ne znam te stvari, dobro ste me upozorili da se tamo neke stvari dešavaju. Mnogi poslanici su se zaprepastili da je to prvi put da Mlađan Dinkić kaže – nešto je i meni sumnjivo. Obično je sve osporavao što mu opozicija kaže, ali tada je prvi put rekao – u pravu ste, neko me je prevario kada mi je dostavio obrazloženje za ovo što branim. Vi kažete – odredbom člana 4. stava 1. i 2. Zakona o javnim preduzećima je nešto propisano, ali ja moram da vas podsetim: stav 2. kaže da preduzeća osniva Republika Srbija. Stav 2. kaže da prava osnivača ostvaruje Vlada Republike Srbije. Prava osnivača se odnose ne samo na upravljanje, nego na korišćenje i raspolaganje i ne samo u onom delu kako će neko preduzeće da radi kada je u pitanju javno preduzeće, nego ko je titular tih svojinskih prava na imovini. Centralno pitanje jeste imovina, sredstva, a kod Naftne industrije Srbije, kao jednog velikog sistema, centralno pitanje jeste tržište. NIS i jeste koncipiran da bude monopolista u Srbiji. Jeste i 1991. kada je donet taj zakon, išlo se na ukrupnjavanje radi tehnološkog jedinstva jednog sistema koji ne može raštrkano da funkcioniše. Da li su se tu postigli dobri rezultati ili loši, to je pitanje o kome može da se priča, ali to je po prirodi stvari jedan prirodni monopol koji država mora da zadrži i da definiše kako će da se ostvaruje, s tim da se ne naruši konkurencija. Ja u potpunosti mogu da podržim sve one koji prigovaraju da NIS kao monopolista treba da promeni ponašanje u pogledu pristupa, komercijalnih poslova itd., ali ovo ne mogu da podržim, zato što sam i bio protiv Zakona o energetici. Moram da vas podsetim da je u ovom Zakonu o energetici napisano da Vlada donosi akt o osnivanju energetskog subjekta ovog karaktera kakav se ovde predlaže. Moram da vam kažem jednu stvar. Tendencija je u svetu... Da vas samo podsetim, kada se završavala zgrada NIS-a u Novom Sadu, setite se, ja ne mogu tačno da vam kažem koja je to godina bila, tada je rečeno da je to u rangu svetski priznatih kompanija iz te delatnosti. Ako jedna zemlja želi da ima stabilno tržište te vrste energenata, ona mora da ima jaku firmu. Šta se u međuvremenu desilo na međunarodnom planu? Uz uvažavanje nekih specifičnosti, ali na planu energetike može se reći da postoji neko pravilo ponašanja. Pravilo ponašanja je otprilike sledeće: zemlje koje su siromašne energentima namerno forsiraju slobodno tržište energenata da bi obezbedile sebi pristup. Možda to neko neće da shvati, pošto sam preopširan, ali to ću na jednom primeru da objasnim. Sve države se zalažu da teritorijalno more bude što veće, jedino Amerikanci traže da bude tri nautičke milje. Zašto? Da bi što dalje otišli, da bi što dalje bili prisutni. To vam je slično i u energetici. Ko drži energiju, taj upravlja svetom. Svi ovi ratovi za proteklih 100 godina se vode zbog energije. U mnogim zemljama je problem struja, pa se države povezuju da bi s jedne strane kontinenta višak struje u jednom trenutku došao tamo gde je manjak i svi gledaju tu da se ugrade. Te njihove interkonekcije su nekada bile državni poslovi, ali sada ulaze ljudi poput Hamovića i Lazarevića, a ima i drugih. Taj vaš Hamović već pravi bazu energenata. Na Novom Beogradu ima posebna jedna zgrada, on će tu da napravi berzu i tu će da se trguje. On će da gospodari tržištem. To je njegov koncept još od pre dve godine. Sami znate, ta zgrada se zove "crvenkapica", sve se zna, Srbija je mnogo mala država, ne može ništa da se sakrije. Vi i dalje imate onu komisiju u vašem ministarstvu, koja vedri i oblači. Znam da vi nemate uticaja na tu komisiju. Dozvoljava uvoz - izvoz... Šta pričate, nema, možda ugašeno pre dva dana. Pa, dobro, neka bude. Svoju istoriju ima još u onoj čuvenoj uredbi Vlade Republike Srbije za vreme Zorana Đinđića. Uveli su komisiju koja sve rešava. Pisao sam predlog Ustavnom sudu za ocenu ustavnosti te uredbe. Sada mi vrtite glavom, kao da ne postoji. Nemojte, molim vas. Makar sam ja informisan, znajte da sam vrlo dobro informisan, ne pričam ništa napamet. Situacija je došla do kraja. Koncept je zaokružen. Sada vi iz Demokratske stranke da znate, svi koji su na vlasti ima da brane ovo što rade samo zbog toga što ste podržali taj koncept Zakona o energetici. Podržali ste taj koncept Zakona o energetici, jer se gura od 2001. godine. Možete vi ovde da kažete svašta. Rekli ste ovde za govornicom, kada je bilo rasprave o Zakonu o energetici – šta ste to uradili, nešto ste preuredili naš koncept koji smo mi napisali. To je Vlahović pričao sa ove govornice. Kada smo ga kritikovali što podržavate ovaj zakon – kako da ga ne podržimo kada je naš zakon. Pamtite, nemojte da zaboravljate. Šta se sada dešava? Dešava se da je došlo vreme, neko je zaključio da treba da se uzmu pare. Meni su ovi vaši ljudi dostavili podatke: 18. aprila ove godine vrednost imovine NIS-a je procenjena na 993 miliona evra. Kažu da su obaveze negde oko 730, ali nije još provereno kakvo je stanje tog duga i koliko u tom dugu učešće imaju Lazarević i Hamović. To su podaci iz vaše firme, NIS. Radi vašeg saznanja, da vam kažem da je 1991. godine "Jugopetrol" procenjen na 500 miliona dolara, a u "Jugopetrolu" je ulaganje za ovih 14 godina bilo oko 600 miliona dolara. Sve su ovo podaci bez Rafinerije, "Naftagasa", "NAP-a" i ostalih članica NIS-a. Naravno, vi ćete ovo da demantujete, kao što se malopre izvršila sa ove govornice, ili bolje rečeno sa onog mesta, svojevrsna inverzija onoga što je neko rekao - strategija energetike, mada je jedan od mojih prethodnika pričao o strategiji privatizacije NIS-a, a ne energetike. Vi ćete reći – ne, nije ta vrednost, neka druga je vrednost, na drugi način će to da se reši itd. Moram da vas upozorim da nije dobro u ovom trenutku da država zadrži svoja prava i svoja ovlašćenja samo u ovim oblastima koje ste vi naveli, a tiču se ove vaše odluke od pre 15 dana kojom ste osnovali dva javna preduzeća. To su preduzeća, u suštini, za transport. Ovo treće, definisali ste ga kao akcionarsko društvo, to je preduzeće u državnoj svojini, gde vlasnička struktura kapitala treba da se rasporedi u akcijama ili je možda već i raspoređena u akcijama. Nemojte da prodajete nešto što je bogatstvo ove zemlje. Dovedite u red njihovo poslovanje. Da ste vi imali nedoumice povodom NIS-a dokaz je i to da kada ste donosili Zakon o energetici u prelaznim i završnim odredbama niste odlučili da prestaje da važi ovaj zakon o Naftnoj industriji Srbije. To ste uradili oktobra meseca. Zaokružili ste novi koncept, ali niste smeli da odlučite u prelaznim i završnim odredbama da prestaje važnost ovog zakona. Šta se to desilo od oktobra do danas, da ste danas skupili hrabrosti da kažete – sada može da prestane ovaj zakon? Usput da vam kažem, sve rokove koji su propisani Zakonom o energetici ste prekoračili. Koji je to argument koji vas je naterao da danas, u vreme kada Narodna skupština ne treba da radi, zakazujete i tražite vanredno zasedanje, dajete dve tačke dnevnog reda, drugu vrlo pokvareno povlačite, sa ciljem da se nikada ne izabere u Skupštini taj vrhovni revizor za kontrolu završnog računa budžeta od 2000. i neke godine? Insistirate na ovome, još pretite poslanicima – ukoliko se to ne uradi u roku od 15 minuta, propade aranžman sa MMF-om, ne ispunjavamo neke obaveze, bićemo kritikovani. Šta mene briga što ćete vi biti kritikovani? Nama je, kao opoziciji, cilj da vas sprečimo u ovom uništavanju. Uništavate nešto što je privredni resurs Republike Srbije. Uništavate nešto što je resurs svakog građanina Republike Srbije. Ako ima problema da se uredi NIS, imate vaše predstavnike u Upravnom odboru, promenite statut, organizaciju, ali ne uništavajte ono što je dobro, što može da bude još bolje. Ne uništavajte! Ako vam neko smeta, pomerite ga. Menjali ste te direktore tih preduzeća NIS-a kako se ko promeni, kako koja vlast dođe, vi menjate. Sredite to stanje tamo, ali nemojte da prodajete. Vi nećete da sređujete stanje, hoćete da prodate, pa onda – baš nas briga. Nas nije baš briga. Mi se baš interesujemo. Zapamtite, niko nema tapiju da doživotno vlada. Zapamtite, biće izbora, biće promene vlasti, izaći će papiri, pokazaće se i Hamović, i ovaj i onaj. Što se ne povežete sa ruskim kompanijama? Ministre, da vam kažem, znam da ste imali kontakte sa Rusima, postoji ruska firma koja može da poveća eksploataciju iz naših bušotina, i sami znate, bili su kod vas na razgovoru. Postoje ruske firme koje mogu da pomognu da ne pravimo to skladište za prirodni gas, jer imamo jedan lokalitet gde je prirodno skladište, kako Rusi kažu. Radi se o firmi koja je sedma-osma u svetu. Svuda u svetu ima svoje bušotine. Nudi saradnju, nudi pomoć. Koliko sam informisan, mislim da jedno od preduzeća iz NIS-a sada sa tom ruskom firmom sarađuje. Zašto žurite? Nije moguće da su Hamović, Lazarević i taj Novaković jači od države? Vi ćete da izađete i da kažete – nemamo veze nikakve sa njima. Imate. Oni su alfa i omega. Oni pritiskaju sa svih strana, rasprostrli su se, Nacionalna štedionica, ona banka tamo u Rusiji, ovde prioriteti, ovde monopoli na nekim mestima, sada žele ljudi da zaokruže to, da povežu taj svoj sistem, da država zavisi od njih, da svaki građanin zavisi od njih. Svaki građanin će od njih da zavisi. Zato se predlaže vrlo loš zakon o zaštiti konkurencije, to je antimonopolski zakon. Po tom antimonopolskom zakonu, ako prodate ovima, država ništa ne može da uradi, da ih restrukturira, da ih podeli, da im naloži da se podele na preduzeća, da ih učini zavisnim, da im naloži da prodaju akcije – to kod nas ne može da prođe. Jedva su suzbili Bila Gejtsa u Americi, i to sami znate, jedva su ga suzbili. Država je morala puškama da donosi uredbe, pa da mu kaže – smanji učešće svog kapitala u tom preduzeću, rasprodaj akcije. Srbija je mala država. Ne možemo mi da imamo begove i age ovde. Samo je dovoljno da prodate ovim tajkunima sve i oni ovog Acu postave za kralja, gotovo, ode sve. Gde su građani? Oni su narodni predstavnici, za svakoga od ovih poslanika po nekoliko desetina hiljada građana stoji iza, zar vi mislite da sve može da se reši sa 126 glasova. Danas je 126, pa to je većina građana, začas se ta većina okrene. Promeni se ta većina. Sve što je brzo, to je i kuso. Ova brzina kojom vi gurate ovo ukazuje da mi danas ne smemo da izglasamo ovaj zakon, da mi danas sve treba da uradimo da ovde ne bude kvoruma, da ne bude glasanja. To što će Labus da dobije packe iz MMF-a, baš nas briga, to neka on završava sa Eriksonom. Kada je kao opozicionar mogao sa Eriksonom da ima državne kontakte, zašto ne bi mogao i sada kao potpredsednik Vlade da ima kontakte, neka se tamo pravda. Šta ste vi obećavali tim ljudima u inostranstvu? Ko je vas ovlastio da obećavate? Vi se isto ponašate kao Vuk Drašković, sada svi peru ruke od Vuka Draškovića. Ko je vas ovlastio da nešto nekome obećate? Onaj ko je obećao NIS, da će ovako da se završi i da se ovako rasparča, podeli, neka izađe za govornicu i neka kaže – obećao sam zbog toga i toga. Nemojte ovako, ovo su prosto skrivalice. Dve stranke skaču, treća koja podržava Vladu kritikuje ovo, četvrta koja je u opoziciji neće, peta koja je u opoziciji neće, one dve tamo što su rasturene ne znaju ni gde su ni šta su, samo da Vuk ostane i da bude i dalje ministar, i vi računate da tu pri čistoj svesti Skupština o nečemu odlučuje. Ovde nema čiste svesti, ovde ima samo zavrtanje ruku i deoba interesa. Izađite sa vizijom, ja to podržavam. Kako mislite da se vrši restrukturiranje, kako da se izvrši privatizacija, čega da se izvrši privatizacija, kakva će biti kontrola, da se nešto radi. Nama je problem sa Zakonom o energetici; taj Zakon o energetici, on je izglasan od strane velike većine, sada se vraća kao bumerang. Videćete i sami, predstavnici Vlade, povodom kritika u vezi sa ovom tačkom dnevnog reda, ima da se pozivaju na Zakon o energetici, na Zakon o javnim preduzećima, jer njega ovo ništa ne interesuje. Pošto oktobra meseca nije mogao da prođe Zakon o energetici, oni namerno tada ovaj zakon nisu stavili van snage u prelaznim i završnim odredbama, nego su sačekali kraj, došlo je vreme. Koje je to vreme? Ističe rok za neku obavezu. Neka se sekira onaj ko je preuzeo obavezu. Ja nisam preuzeo obavezu. Srpska radikalna stranka nije preuzela obavezu. Zašto bismo mi sada saučestvovali u nečijoj obavezi? Ne želim da saučestvujem ni sa kim u njegovoj obavezi, a pogotovu u ovim nečasnim obavezama. Dajte kompletnu sliku NIS-a, svih preduzeća u okviru tog sistema, vrednost imovine, dugovanja, potraživanja, broj zaposlenih. Moram još jednu stvar da vam kažem, bez obzira na ove zakone o javnim preduzećima i delatnosti od opšteg interesa i bez obzira na ovaj Zakon o energetici, za neka javna preduzeća postoji nasušna potreba da osnivačka prava vrši Skupština Srbije. Mi smo to imali u praksi, mi smo imali razliku između RTS-a i NIS-a, pa i nekih drugih javnih preduzeća. Kod ovih kapitalnih javnih preduzeća postoji interes da osnivačka prava vrši Narodna skupština. Mi smo imali jedan koncept da sva osnivačka prava vrši Vlada, jer Vlada generalno izvršava zakone, ali kada se zloupotrebi to ovlašćenje, onda država može da nestane. Zapamtite, država može da nestane. Ako nam se rasproda elektroenergetski sistem, ako nam se rasproda NIS, šta imamo naše, od koga onda mi zavisimo? Zavisimo od onih protiv kojih se vi navodno borite. Izađe jedan i kaže – vi ste napravili tajkune. Ko je napravio tajkune, Srpska radikalna stranka napravila tajkune? Kada smo mu postavili pitanje – na koga misliš, on je prećutao jadnik, šta će. A kako sada isplivaše ti tajkuni? Kako oni ostvaruju neka svoja prava? Pazite, jedino u Italiji postoji običaj: mafijaš može da uradi šta god hoće u toku nedelje, onda u subotu ili nedelju ode u crkvu, prekrsti se, da prilog i gotovo, puj pike ne važi. Nećemo valjda tako da se ponašamo? Nemojte, molim vas. Ne učestvujte u nečasnim rabotama. Ako vi, ministre, znate da nečasno nešto stoji, kažite ovde, olakšajte sebi. Ako tvrdite ovde da sve lepo stoji, onda razmislite šta radite.
Reč ima ministar Radomir Naumov.
Dame i gospodo narodni poslanici, hteo bih prvo da otklonim na samom početku jednu malu nepreciznost, a to je da ja poštujem ovu skupštinu, jer sam bio i sam poslanik, ali ne samo zbog toga, da sam ja juče isto želeo da održim neku uvodnu reč oko celih događanja, oko ovog zakona, a vi mi to niste omogućili. Zbog preciznosti, ja ću morati da oko 12,50 časova idem na važan sastanak kod premijera, pa vas molim za izvinjenje, i moj pomoćnik takođe sa mnom, možda, tako da sam želeo da vam pre toga kažem neke impresije u vezi sa diskusijama koje smo imali ovde. Sinoć i danas, naravno, što se dalo očekivati, mi uopšte ne govorimo o ovom zakonu. Zakon se zove zakon o ukidanju zakona o NIS-u a mi ovde govorimo o nekim privatizacijama, o nekim reorganizacijama, o nekim socijalnim i nekim daljim pričama koje smo isto čuli kada je bio donet Zakon o energetici, kada je bila doneta Strategija razvoja energetike. Naravno, i onda smo bili suočeni sa sličnim argumentacijama kao i danas – mi ćemo biti protiv tog zakona zato što vi kasnite u ovome i onome ili ste neefikasni u ovome i onome. Upravo je ovaj zakon jedan tehnički korak da bi zaživela nova organizacija NIS-a, odnosno naftnog i gasnog sektora, da bi došlo do jako efikasne organizacije i delovanja u tom sektoru. To je to jedno malo, neću reći licemerje, ali je tu zamena teza. Molim vas, Naftna industrija Srbije je jedna od retkih firmi iz svoje branše, ili je jedina, koja nije imala reorganizaciju niti promenu organizacije od 1991. ili 1992. godine. Toga nigde nema. Mi upravo želimo da, u svetlu obavljanja ovih reformskih procesa u energetici, a ova reč kada se kaže - reforma, to svako koristi, dobijemo jednu organizaciju na dobrobit države, jer ja sam rekao i juče i danas tvrdim da je NIS, zajedno sa EPS-om, jedini generator razvoja Srbije i mi smo zato jedini doneli strategiju i pre strategije nekog privrednog razvoja. Međutim, pre nego što nastavim o tome, moram da kažem, i dalje mi vrlo olako, ili zato što ne znamo ili zato što nismo dovoljno informisani, ne znamo ni šta je reforma, ni šta je tranzicija, ni šta je restrukturisanje, ni šta je privatizacija. Sve to kada govorimo brkamo, a trebalo bi da imamo jasne stavove o svakom od tih termina kada ih upotrebljavamo kao neke argumente. Ja se zato izvinjavam, moram da vam kažem, reforma energetskog sektora nije naš izum. Ona se odvija u celom svetu poslednjih 20 i više godina. To su globalni procesi, to su procesi koji su neophodni zbog jednostavnog ostvarivanja koncepta održivog razvoja, zbog toga što mi svojim delovanjem i ponašanjem ne treba da potrošimo svu energiju koju imamo na neracionalan način, već da ostavimo nešto za svoje potomstvo. To su razvijene zemlje shvatile i pokrenule. Pitanje racionalnog ili održivog razvoja se, između ostalog, sastoji upravo u pristupu uvođenju konkurencije i u energetiku, gde energija postaje roba, gde nisu samo određeni monopoli koji će se ponašati suvereno i narušiti taj jedini mogući koncept da ova planeta preživi, koncept održivog razvoja. U tom smeru se odvijaju svi ovi procesi. Greši se mnogo, Amerika greši, Evropa greši, pa se vraća, pa se ispravljaju greške. Mi smo imali tu, između ostalog, nije to prednost, nego mogućnost da i te greške uvidimo i da ne činimo iste greške koje je taj svet činio. U okviru tih reformi i tog celog ostvarivanja koncepta održivog razvoja nalaze se neophodni koraci koje moramo da sledimo. Kada kažemo tranzicija, tranzicija nije vezana za te reforme u svetu, ona je vezana za prelaz iz jedne vrste sistema u drugi. Znači, tranziciju tu ne treba mešati. Kod nas čak imamo i tu prednost da smo na bazi ranijih iskustava, iz bivše Jugoslavije itd., već imali dovoljno elemenata da je ta tranzicija kod nas u blažoj formi ili je blaga tranzicija. Međutim, restrukturisanje je neophodan korak da prevaziđemo neke neracionalnosti i da izvršimo neke pripreme da bismo dobili efikasne energetske kompanije u našem sektoru. Kada kažemo restrukturisanje, to je ono što kažu da koristimo uobičajeni model koji postoji, to je odvajanje tih glavnih delatnosti koje služe za proizvodnju energije, ili za tu svoju osnovnu delatnost, od ostalih, ali to ne znači da mi hoćemo nekog da otpustimo, da nekog ugasimo itd. U našem energetskom sektoru nije bilo otpuštanja za sve ovo vreme. Ja i dalje tvrdim da mi možemo kao sistem da izvršimo dovoljna prilagođavanja da svako nađe svoje mesto u privrednom i energetskom miljeu i da ćemo to dosta uspešno završiti. Kada ljudi kažu restrukturisanje javnih preduzeća, to je sada jedan ključ kod glomaznih i velikih preduzeća koje treba da pretvorimo u efikasne kompanije; i kada ljudi kažu da se javna preduzeća dele ili se vrši to restrukturisanje, vi ste videli da mi tu nismo imali problema sa otpuštanjem radnika, već to vršimo veoma pažljivo i u dogovoru sa određenim socijalnim faktorima koji tu postoje. Nisam to mislio da kažem. Znači, to je što se tog restrukturisanja tiče, mi to ne pripremamo kroz to restrukturisanje u ovom sektoru, kada je u pitanju energetski sistem. Nije to kao fabrika cipela ili ne znam ni ja koja druga fabrika: kada se kaže restrukturisanje, odmah se pravi i priprema za prodaju. U ovom slučaju se vrši priprema za stvaranje efikasnih kompanija. I dalje tvrdim da privatni kapital u svim elementima ne mora da bude efikasniji od državnog, kada je energetika u pitanju. Imali smo te svoje stavove i pokazivali ih kroz razne istupe i ponašanja. Mi jesmo za privatizaciju i zna se šta je privatizacija. Privatizacija nije uvek samo prodaja, nego moramo da vodimo računa kada su veliki sistemi u pitanju, vidimo šta se oko nas dešava i to budno pratimo. Dakle, mi smo sada na putu da stvorimo efikasne kompanije. Elektroprivreda Srbije i Naftna industrija Srbije, u gasnom sektoru posebno, Elektroprivreda Srbije se već transformisala ne samo u skladu sa našim Zakonom o energetici, koji je apsolutno u skladu sa evropskim direktivama, nego se tako transformisala da zaista odgovara čitavom kompleksu reorganizacije i reforme koji postoji u Evropi. To što je gospodin Petrović lepo napomenuo, mi smo zaista sustigli ono kašnjenje u tom pogledu, što se tiče organizacije celog sektora i postali smo dominantna, kao što smo i ranije uvek bili, energetska sila u jugoistočnoj Evropi. Što se tiče naše infrastrukture i što se tiče našeg zakonodavnog i tog sistemskog prilagođavanja, mi smo dominantni i to svet sada počinje da prepoznaje. Nije dovoljno imati samo na papiru neke forme koje zahtevaju ta savremena organizovanja, mi imamo i suštinu, a to je ta infrastruktura i time ćemo vrlo brzo stati na mesto koje nam pripada. Dakle, da bismo dobili efikasnu energetsku kompaniju koja deluje u domenu Naftne industrije Srbije, odnosno ovde naftne i gasne privrede, mi moramo da tu kompaniju pripremimo za takvu jednu transformaciju. Nije sada ovde doneta odluka o reorganizaciji. Vi znate, i to sam juče spomenuo, da smo dve godine pripremali koncept reorganizacije Naftne industrije Srbije, koncept u kome su učestvovali stručnjaci i brojne strukture, od menadžmenta do sindikata i do Ministarstva. Imali ste, sećate se one komisije koje su radile, koje su izlazile u javnost, koje su imale jedan koncept. Mi smo čak pre godinu i više dana oformili novu komisiju, koja je vršila ispitivanja i tražila optimalan način za organizaciju i koja je došla do sličnih rezultata kao što je bio i prethodni nalaz. Sada smo došli samo da to primenimo. Dakle, ovde ne govorimo o privatizaciji. Kada se govori o reorganizaciji Naftne industrije Srbije ili o ovom zakonu koji to treba da omogući, zakon je samo tehnički, nema blage veze sa rečju privatizacija. Ta privatizacija o kojoj vi pričate, o prodaji, to može sada da se napravi odlukama u vezi sa postojećom organizacijom. Uopšte ne postoji suštinska veza između buduće organizacije naftne industrije sa sadašnjom organizacijom, u pogledu privatizacije i prodaje. Dakle, nije ovaj zakon nešto što nagoveštava tu prodaju, on samo omogućava da mi dođemo do efikasne naftne kompanije. Ta podela, to je tačno, jeste u skladu sa evropskim direktivama, i to je nesumnjivo; što se tiče tih sistemskih stvari, tu smo potpuno u skladu. Dakle, da kažem bar u prvom delu, mi smo kao država – ne samo ova vlada, radila je i prethodna vlada na tome, nikada mi to ne poričemo – u pogledu energetike zaokružili zakonodavni okvir. Postoji sve što je potrebno, što se tiče zakona i drugih dokumenata. Zahvaljujem se gospodinu Petroviću što je rekao da smo među retkim državama koje imaju strategiju energetike u razvoju energetike, koja je u Skupštini doneta, koja nije doneta u nekom ministarstvu, ili je donela Vlada, nego Skupština. Na tome smo namerno insistirali, još iz one naše opozicione borbe, da bismo dobili dokument državnog nivoa. U toku je izrada podzakonskih akata i tu se trudimo da poštujemo rokove kako su zapisani u zakonu i mi ćemo ih ispoštovati. Mi smo ispoštovali i osnivanje i podelu Elektroprivrede, kako je nagovešteno u tom zakonu. Sada je ovde prilaz za organizaciju naftnog i gasnog sektora. Kad bismo uzeli u obzir koje su aktivnosti u međuvremenu i koje nam se mogućnosti ostvaruju, bili bismo zadovoljni. Ali, do nas je da li ćemo sa raznim opstrukcijama ili sa raznim stvarima koje nemaju političke konotacije, ovde zaista nema političke konotacije, to brže i efikasnije uraditi. Sa druge strane, osim te zakonodavne aktivnosti, mi smo zaokružili deo institucionalnog posla. Pre godinu dana nije bilo zakona, nije bilo strategije, nije bilo agencije, nije bilo tih glavnih elemenata da bi se ovde formiralo tržište energije. Sada sve to imamo i jedinstveni smo u celom našem okruženju jugoistočne Evrope, da ne kažem, retko se u Evropi dešava da su članovi Saveta energetike izabrani u Skupštini, nije birala Vlada, niti ministarstvo, u Skupštini su izabrani članovi Saveta, upravo da bi se pokazala nezavisnost tog regulatornog tela koje će imati izuzetan značaj. I, registrovan je u Trgovinskom sudu, dobio je prvi zadatak – da radi oko metodologije tarifa i ostalog. To će biti, nadam se, sa ljudima koji su po svojoj profesionalnoj vrednosti isto. Ne postoji savet regulatorne agencije u jugoistočnoj Evropi sa tim nivoom stručnih profesionalaca, jer se obično i tu guraju po političkim linijama. Imamo Agenciju za energetsku efikasnost, kao jedan izuzetno važan element u celoj ovoj priči, zbog tzv. održivog razvoja i naših obaveza prema obnovljivim izvorima energije, prema Kjoto protokolu itd. Dakle, završili smo potpuno institucionalno naše poslove u domenu energetskog sektora i konačno dolazimo u strukturni sektor. To su ta preduzeća i te energetske kompanije. Rekao sam na početku, tu smo relativno na zadovoljavajući način i relativno zadovoljavajućom brzinom priveli da te kompanije mogu da uzmu učešće u tom budućem energetskom tržištu, i regionalnom i evropskom, koje se kod nas stvara. Ovo što smo predložili, doneli osnivački akt u Vladi za javno preduzeće za gas i za javno preduzeće za transport nafte, to smo uslovljenim našim zakonskim propisima, evropskim direktivama i našim Zakonom o energetici. To će biti sasvim u redu. U Leskovcu će se 27. ovog meseca potpisati novi krug sporazuma između Ministarstva, "Energogasa" i opština, o gasifikaciji još novih 10-15 opština, za razliku od već potpisanih sporazuma za preko 27 opština i tri-četiri grada. Hoću da kažem da se širi ta mreža za gasifikaciju. Mi sada radimo na magistralnim vodovima. Juče sam spomenuo da iz Brisela imamo potvrdu da smo u prioritetu za izgradnju gasovoda, koji će nas snabdevati gasom iz Bugarske do Niša, a kasnije će se to proširiti ka Zapadnoj Evropi, jer to im je interes. Takođe, na jesen će biti u Beogradu, možda u Trstu, opet potpisivanje međudržavnog sporazuma, memoranduma u vezi sa naftovodom od Konstance do Trsta, sa jednim izuzetnim kvalitetom. Sada se tom projektu priključuju i Italija i Slovenija, a i Austrija ima interes, jer će to ići ka njima. To su neke stvari koje se ne vezuju za pojedinačne aktivnosti, vezuju se za jednu opštu sliku koja treba toj našoj privredi, da joj daje zamajac i da omogući neki naš napredak. Bili mi u opoziciji ili poziciji, svima je nama u interesu da napredujemo i u privredi, i u društvu i uopšte da dižemo taj svoj civilizacijski nivo. Zato želim da otklonim svaku sumnju i dilemu. Donošenje ovog zakona po hitnom postupku nema veze ni sa kakvim namerama za nekom konkretnom privatizacijom. Ima nameru da ubrzamo kompanije koje stvaramo, da one postanu efikasne, da kada se krajem oktobra potpiše, na nivou predsednika vlada, sporazum sa Evropskom komisijom o osnivanju energetske zajednice jugoistočne Evrope i kada se taj panenergetski sistem priključi na postojeću zajednicu energetike, koji će biti treći po veličini u svetu, da naše kompanije zaista budu konkurentne i da uđu u utakmicu. One kad-tad moraju ući u utakmicu. To je jedini razlog za neku hitnost i zaista vas molim, tu nema politike, čini mi se da je ovo naš opšti interes.
Reč ima narodni poslanik Milorad Mirčić. Izvolite.
Stvarno ne mogu da verujem, ministre, da niste uspeli za 24 časa da se pripremite da obrazložite mirno, staloženo i koncizno vaš predlog i da se on zasniva na nekim realnim osnovama. Ta priča koju ste sada ispričali je dodatni argument nama srpskim radikalima u tvrdnji da vi nemate bukvalno predstavu kako će ta organizacija da izgleda na nivou NIS-a. Kako možete da donesete prvo odluku o ukidanju, o gašenju jednog javnog preduzeća, a sada nam obrazlažete kakva je vaša vizija kako će te pojedine organizacione jedinice da funkcionišu? Kako će da funkcionišu, evo, to vi znate. Neće funkcionisati ni po ekonomskom, ni po tržišnom, ni po bilo kom realnom osnovu, nego po teritorijalnom. To se već zna u NIS-u. Evo kako se zna. Ministre, ako ste čestit i moralan čovek, izađite za govornicu i potvrdite ili negirajte ovo što ću izneti. Već se u NIS-u zna, po sektorima, po resorima, ko je čiji direktor. Direktor gasa u okviru NIS-a je Hamovićev čovek. Zašto? Zato što se interesna sfera tog pojedinca prenosi na transport gasa. Zašto? Zato što će njegov partner, ali poslovni, ne koalicioni, ne znam ko mu je koalicioni, da ima monopol nad transportom nafte. Vi nama sad ovde pričate kao maloj deci – to je integracija u evropske tokove, energetski standardi nalažu. Kome vi to pričate, ministre? To što se dešava na teritoriji Srbije, to je nešto na šta mi možemo, ali nemamo nikakvog presudnog i značajnog uticaja. Ako razmišljate dugoročno kao čovek od struke, onda vam nauka, škola koju ste završili nalaže razmišljanje u pravcu kako mi da se povežemo što pre sa Rusijom i njenim sistemom. Od nje energetski zavisimo; i ne samo mi, ministre, pa to znaju i vrapci na grani, od Rusije energetski zavisi ta Evropa koju vi hvalite na taj način, koju personifikujete kao nešto što je iznad neke sile, neke moći koju još ljudski rod ne poznaje. Nemojte, ministre. Postoje standardi, NIS u sadašnjem stanju i u sadašnjoj situaciji potpuno odgovara tim standardima. Treba reorganizaciju izvršiti na taj način što se ona prvo uradi, pa se izađe onda sa ovakvom odlukom, ministre. Najmanji je problem kada vi nama predočite kompletan plan, kompletan sistem, i kaže se – nosilac transporta gasa, aktivnosti oko transporta gasa biće Javno preduzeće "Naftagas", oko transporta nafte biće "Jugopetrol", sada pojednostavljujem, ali otprilike to je tako. Stvaraju se dva carstva koja će biti pod dominacijom onog glavnog, a to je AD, ministre. Nismo ni mali ni naivni da bismo poverovali u takvu priču, nema to veze sa privatizacijom, nije to priprema, a šta vam je AD, šta vam je to treće društvo u okviru NIS-a, nego upravo ono što mi upozoravamo, srpski radikali, a to je priprema za legalizaciju čitavog onog kriminala vezanog za NIS. Ne govorim vama lično, smatram da ste vi lično čestit i častan čovek i da niste promenili svoje stavove i razmišljanja u odnosu na onaj period kada ste bili opozicionar.
Vreme, gospodine Mirčiću.
Ali i dalje razmišljate kao svaki čovek koji razmišlja da poboljša (zahvaljujem se i završavam, samo sekund), pa iz tog razloga, ministre, mi apelujemo, nije problem, zašto da se donosi po hitnom postupku, zašto kada je sezona godišnjih odmora, kada i sami kažete – taj posao nas očekuje u oktobru mesecu. Zakazaće vanredno zasedanje u septembru, ali bi da čuju ljudi i da se uključe u rad, i to je jako bitno ne samo za nas poslanike, nego za Srbiju.
Reč ima ministar Naumov. Izvolite.
Trudio sam se i juče i danas da objasnim kako će izgledati organizacija naftnog i gasnog sektora. Vidim da nisam shvaćen. Hvala bogu da imamo elaborate i da smo o tome raspravljali tačno kako će koje preduzeće i koje su mu nadležnosti i kakve su im šeme o tome. Pa, kako bi Vlada donela osnivačka akta bez toga, to je prvo njena dužnost bila kao Vlade. Mi imamo tri preduzeća koja su kompletna, a kod kojih se deobni bilans završava, kod kojih se prenos sredstava završava, kod kojih su sve delatnosti predviđene. Znači, akcionarsko društvo NIS AD ima statut i ima svoj osnivački akt koji treba da postanu važeći 1. oktobra. Zbog toga mi kažemo – ovaj se zakon ukida 1. oktobra. U tom AD društvu se nalaze istraživanje i eksploatacija nafte i gasa, a to je današnji "Naftagas", nalaze se obe rafinerije, Pančevo i Novi Sad, i oba prometnika u jednoj vezi kao jedno preduzeće i nalaze se osnovne delatnosti, one delatnosti koje su potrebne za to opsluživanje, inženjering, ekonomski deo itd. To su tri odvojene celine u tom AD. Druga stvar, mi smo osnovali tom odlukom Vlade Javno preduzeće "Srbijagas", a sedište je u Novom Sadu, koje će da ima transport gasa, upravljanje transportom, skladištenje gasa i distribuciju tog gasa. Ništa to nije sporno niti je išta tu ... (Zoran Krasić: Zašto nije javno preduzeće?) Pa, javno preduzeće. Javno preduzeće "Srbijagas" i Javno preduzeće za transport nafte, pa ako čitate, ako se upoznajete, to je već mesecima i o tome je pričano. Prema tome, AD je samo ovaj deo koji govori o istraživanju nafte i istraživanju gasa, Naftagas i taj razvoj i u AD su rafinerije i prometna faza. Hvala.
Po Poslovniku, Svetislav Krstić.
Neko namerno odvede ministra kada uzmem reč. Javio sam se zbog povrede Poslovnika. Naime, predstavnik Vlade, a u ovom slučaju ministar, dužan je da govori i iznosi tačne podatke za ovom govornicom, kao što smo i mi poslanici dužni to da činimo. To je onaj član 100, ne znam sada po novom da li je ostao 100. ili je sada 104. Ovo što je ministar pričao, to je jedna lepa opšta priča koju smo mi čuli u raznim varijantama od različitih ministara, predsednika itd. To je stvarno jedna ovako, ne znam da upotrebim neki izraz, jedna sapunica, kao one serije, onako priča za nas koji smo ovde izabrani ispred naroda da vodimo računa o tome kako će se, između ostalog, urediti odnosi u sektoru nafte i gasa i energetike, jer je to ipak jedna priča koja je upravo ta. Želim da kažem sledeće. Ministar je rekao kako u ovom zakonu nema politike. Naravno, svi mi znamo da to nije tačno. To je još gore nego kada je neko rekao – pa, Amerikanci, odnosno NATO je napao Irak zbog Sadama. Oni su zbog nafte to. Irak ima najveće rezerve nafte i gasa na svetu. To je jasno i osnovnoškolcima. Prema tome, ovaj zakon je 100% politični zakon. To je jedna stvar. Druga stvar, nešto sam o tome i pre podne govorio u onom svom delu, ali želim ponovo da kažem, vrlo kratko. Ministar je rekao – ovo je reorganizacija sektora nafte i gasa koja prati reforme te oblasti u svetu. Zato smo ovako organizovani kako bismo povećali efikasnost itd. Molim vas, neka mi ministar ili neko od njegovih pomoćnika odgovori na sledeće pitanje – gde to u svetu postoji kompanija, kao što je AD NIS, koja u sebi objedinjuje istraživanje, proizvodnju, preradu, distribuciju nafte, promet naftnih derivata itd? Tu se nalazi istraživanje. U svetu postoje posebne kompanije koje se bave istraživanjem nafte. Zatim, postoje posebne kompanije koje se bave proizvodnjom nafte, zatim postoje rafinerije koje prerađuju naftu, koje nikakve veze nemaju, koje kupuju od ovih koje proizvode naftu. Prema tome, ne postoji nijedna kompanija na svetu u kojoj se nalaze sve ove delatnosti. Ovo bi se otprilike reklo, ovim nekim modernim jezikom, kompanija u kojoj se nalazi apstrim, menstrim i daunstrim delatnost. Toga nema. Upravo je zato trebalo reorganizovati Naftnu industriju Srbije, zato što se u njoj nalazi i ono što ne bi trebalo da bude u jednoj celini. Prema tome, ako malo bolje pogledate, ništa drugo nije reorganizovano, osim što više nije javno preduzeće, nego je AD NIS. Znači, ovo je otvaranje privatizacije. Zašto nije ostalo javno preduzeće, a onda smo izvukli iz NIS-a cevke od granice sa Hrvatskom do pančevačke rafinerije i izvučeni su "Energogas", sve drugo, rafinerije FAM, uljne i energetske rafinerije, "Naftagas", a "Naftagas" sa 900 bušotina... Da li vi znate kolika je vrednost "Naftagasa", kolike su geološke rezerve na teritoriji Srbije, odnosno Vojvodine? (Predsedavajući: Vreme.) Naravno, taj podatak ne smem da kažem, jer je to državna tajna, ali vrednost rezervi nafte koja je u zemlji dostiže desetine milijardi evra ili dolara. Prema tome, onaj ko bude privatizovao "Naftagas" će za male pare dobiti stostruko veću zaradu. Prema tome, zaista me čudi da ministar za ovako važnu stvar izađe sa jednom naivnom pričom; razumem da je ministar, recimo, lekar, ali on je ipak čovek iz opšte energetike i trebalo bi sa malo više poštovanja da se odnosi prema nama poslanicima i da nam ne priča ovako lepe pričice kako ovaj zakon nema veze sa politikom.
Hvala vam. Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić, replika ministru. Izvolite.
Ja sam mislio da samo neki poslanici imaju problema sa opširnim izlaganjem da shvate, da ministar ne shvata ni kada je opširno, ni kada je koncizno, pa je izašao ovde, održao nam jedno uspavano predavanje i, naravno, rekao neke stvari koje ne mogu da stoje. Ja stvarno postavljam pitanje, po ne znam koji put, zašto je ovo treće preduzeće, ne mogu da kažem drugačije da se zove, napisano da je akcionarsko društvo za, pa da ne čitam ovo dalje, zašto nije napisano da je javno preduzeće? Samo bih podsetio i ministra i Narodnu skupštinu i javnost, prilikom donošenja Zakona o privrednim društvima nisu naročito sagledavana javna preduzeća, već je rečeno – to se nalazi u Zakonu o javnim preduzećima i delatnostima od opšteg interesa. Ako se u nazivu jednog preduzeća kaže da je a.d, šta to znači? Termin "javno" se koristi da bi se kazalo da je državno. Onda je po svojini ovo preduzeće moralo da bude javno preduzeće, jer je država vlasnik svega čime raspolaže to a.d. preduzeće. Ali, to ne sme da se napiše ovde. Zašto? Jer je vrlo teško privatizovati javno preduzeće, nego se kao ide na restrukturiranja, pa ceo sistem delimo na tri dela. Dva zadržavaju neki javni karakter, u skladu sa Zakonom o energetici; to je taj cevovodni transport itd. To je ona logika kao Direkcija za železnicu. To je taj isti koncept, nema razlike uopšte, a ovo što je 99%, maltene, NIS-a predstavlja se kao akcionarsko društvo, ono može da ide u privatizaciju. Ko će da privatizuje? Samo što nije rekao ime i prezime. Zašto niste napisali kod ovog trećeg preduzeća da je to javno preduzeće za istraživanje, proizvodnju i preradu? Kada vas neko pita zašto je javno, javno je zato što u državnoj svojini. I u javnom preduzeću imovina može da se podeli na akcije ili udele.Nemojte vi sada to što je nešto možda podeljeno na akcije sada da predstavljate da je akcionarsko društvo. Nekada je bilo u prelaznom periodu javno preduzeće sa akcijama, javno preduzeće sa udelima. Ne znam, ovde kako ko iz kog ministarstva dođe drži nam predavanje neko. Držite nam neka predavanja, a niste savladali neke elementarne stvari. Napišite da je to javno preduzeće. Ne smete da napišete, jer se onda postavlja pitanje – a šta ste radili, zašto ste donosili Zakon o energetici, zašto ste pribegli nekom konceptu? Molim vas, vi ste i bez onog zakona i bez ovoga mogli ovo da uradite. Promenite direktora, zamenite upravni odbor, organizujte, učinite ta zavisna preduzeća baš zavisnim, a ne tako samostalnim, raštimovanim. Taj problem su imale i vlade koja su bile 1992, 1995, 1999. i 2001. godine, pa su pokušavali da reše. Sada ste vi našli rupu na saksiji, pa ste rešili. Kako ste ga rešili? Na najgori mogući način. Rešili ga tako da bude gospodinu Hamoviću, Lazareviću i stranim nekim na izvol′te. Zbog toga se mi bunimo.
Replika, gospodin Petrović.
Pošto pojedinim poslanicima nije jasno kome repliciram, repliciram ministru, koji je, nažalost, opet izašao. Velika zamerka ministru energetike. Mogu da shvatim da on ima velike obaveze i da je, starajući se o jednom tako širokom i važnom resoru, čovek koji mora mnogo da radi. Ali, ne vidim šta može danas da bude važnije za ministra energetike, kao što ne vidim, iskren da budem, šta može da bude važnije za predsednika Vlade od one rasprave u parlamentu. To je jedan poražavajući dokaz i saznanje o potpunom neuvažavanju koje ovaj parlament ima od Vlade Republike Srbije, ali to je slika i prilika parlamentarne većine, slika i prilika poslaničkih klubova koji podržavaju ovu vladu, slika i prilika potpune nemoći poslanika parlamentarne većine, koji ovde sede i nemaju potrebu za bilo kakvim saznanjem o tome šta je Vlada Republike Srbije namerila da uradi sa NIS-om. Što se tiče odgovora na ono što je rekao gospodin ministar, jeste, usvojena je u ovoj skupštini strategija energetike. Kada smo o tome raspravljali izneli smo primedbe. Poslanički klub DS je izneo primedbe. Zato smo glasali protiv, zbog toga što strategija nije dobra, ali to sada nije tema. Tema je privatizacija. I, kao što je ovde rečeno nekoliko puta, ovaj zakon nije tehnički zakon. Ovaj zakon predstavlja početak privatizacije NIS-a. Donošenje zakona o kome mi raspravljamo ovde danas predstavlja formalno-pravnu pretpostavku da bi mogla da počne privatizacija NIS-a. Zbog toga sam ovde tražio nekoliko puta sa govornice da nam Vlada Republike Srbije potpuno jasno objasni svoje namere. Da li želi da proda NIS u celini ili delimično? Da li želi da izvrši dokapitalizaciju NIS-a u celini ili delimično ili će se opredeliti za model za koji postoji vrlo značajna podrška, kako u unutrašnjem stručnom javnom mnjenju, tako i u inostranim krugovima, da se poveća vrednost NIS-a tako što bi iz sopstvenih izvora, iz zarade koju ostvari kompanija, iz ulaganja od strane banaka i investicionih fondova i sklapanjem tehničkih sporazuma sa kompanijama iz ove oblasti koje bi se naplaćivale u robi koju proizvodi NIS, bile stvorene pretpostavke za povećanje vrednosti NIS-a, da bi u trenutku kada bude doneta odluka o privatizaciji budžet Republike Srbije, dakle i građani Republike Srbije, mogli da ostvare veće prihode. To pitanje je ovde danas najvažnije, a ne formalno-pravna struktura i arhitektura kompanija koje će se baviti naftom i gasom ukoliko ovaj zakon bude usvojen. Nažalost, pošto ministar nije ovde, mislim da poslanici neće dobiti priliku da čuju odgovor na sva ova pitanja. Zabrinjavajuće je ukoliko ministar ne zna odgovor na ta pitanja, a ukoliko ne zna odgovor, siguran sam da nije zbog toga što ministar ne može da shvati šta treba učiniti sa NIS-om, već neko u Vladi Republike Srbije ne želi da kaže ministru energetike šta će da bude sa NIS-om. Ko je taj koji ima toliku moć da ne obavesti ministra energetike, koji će biti kriv ili zaslužan za ovo što se bude danas ovde dogodilo i za to šta će biti sa Naftnom industrijom Srbije? Zbog čega ministar energetike na to pristaje? To su takođe odgovori koje ćemo verovatno dobiti u nekim memoarima, kada ova vlada više ne bude bila izvršna vlast u Srbiji, a ja mislim da se vreme kada će ti memoari biti početi i kada će njihovo pisanje krenuti veoma približilo.
Branislav Rankić, narodni poslanik, posle njega narodni poslanik Milka Silajev.
Dame i gospodo narodni poslanici, po svemu sudeći možda i ne treba ovoliko raspravljati o ovom zakonu, jer on ne bi trebalo da bude donesen posle jasnog stava poslanika SDP-a da neće glasati za ovaj zakon, a poznato je da skupštinska većina u zadnjih godinu dana nije mogla da obezbedi više od 128 poslanika ovde. I, bilo bi dobro da je predstavnik SPS-a mogao tako jasno da kaže da oni neće glasati za ovaj zakon, da ne čekaju odluke glavnog odbora, onda bi ministar imao dovoljno argumenata da povuče ovaj zakon, odnosno dovoljno saznanja da ne može proći, da ga povuče, i mi smo mogli danas da završimo praktično sve ovo što je na dnevnom redu. Neću da ulazim u to kako će SPS doneti odluku o svom glasanju o ovom zakonu, ali iskustva do sada govore da se uvek na glavnom odboru sazna nešto novo i verovatno se to uslovi nečim, pa se onda ipak na taj dan kada bude glasanje preskoče ti stranački stavovi, glasa se za odluku, jer da nije tako ovaj zakon bi već bio povučen u toku prepodnevnog rada. Zabrinjavajuće je, naravno, kod ovog zakona što se, bez obzira šta ministar govorio, uništava Javno preduzeće NIS. Ministar je juče, iako ga je bilo teško čuti, rekao da ovde nema nikakvog govora o restrukturiranju, niti o privatizaciji. Juče je potpuno jasno rekao da je u pitanju samo reorganizacija. Pre pola sata je rekao ovde za govornicom da se ne može pričati ni o kakvoj reorganizaciji. Zaista je neshvatljivo da dođe neko iz Ministarstva ko nema stav o predlogu, šta to jeste i da onda, praktično, poslanici budu zbunjeni. Zatim, takođe je veoma nelogično da poslanici koji podržavaju Vladu, a koji čine većinu, ili predstavnici, njihovi šefovi političkih partija, tvrde nešto drugo. Gospodin Albijanić je ovde tvrdio da je upitanju restrukturiranje NIS-a. Zaista, kako mi poslanici, koji bismo hteli da čujemo one koji predstavljaju Vladu i one poslanike koji predstavljaju većinu i koji bi glasali za ovaj zakon, da znamo o čemu se ovde radi? Jednostavno, ipak je ono na početku što sam rekao izgleda tačno, a to je potpuno uništavanje Javnog preduzeća NIS. Navikli smo da kada ovde stignu zakoni koji imaju mnogo članova, više stotina stranica obično ništa ne kažu, jer se u najvećem broju ti članovi završavaju time da će ministar ili ministarstvo pobliže urediti materiju koju zakon obrađuje. Međutim, isto tako, za ovih godinu i po dana smo navikli da zakon koji dođe ovde koji sadrži jedan, dva ili tri člana u stvari znači mnogo više od onih zakona koji dolaze ovde sa po nekoliko stotina stranica, jer uglavnom se odnose na ono što bi trebalo da nestane. Vidite nelogičnosti u članu 2, gde se praktično NIS razbija na tri preduzeća, od kojih su dva javna, a jedno akcionarsko društvo. Pod brojem 2) – javno preduzeće za transport, skladištenje, distribuciju i trgovinu prirodnog gasa, osnovano odlukom Vlade itd. Pod brojem 3) – akcionarsko društvo za istraživanje, proizvodnju, preradu, distribuciju i promet nafte i naftnih derivata i istraživanje i proizvodnju prirodnog gasa itd. Preklapaju se nadležnosti. Ministar je rekao da u okviru ovoga nema nikakvog govora o privatizaciji. Šta je akcionarsko društvo? Ako na početku država bude bila jedini vlasnik akcija ili većinski vlasnik akcija, vrlo brzo će država postati manjinski vlasnik akcija i ovo akcionarsko društvo će imati praktično većinskog vlasnika akcija neko privatno lice ili privatnu kompaniju. Ministar nam je rekao juče da je oko ovoga postignuta saglasnost sa poslovodstvom i sindikatom u NIS-u. Danas smo čuli da sa sindikatom nije bilo razgovora. Naravno da se sa poslovodstvom lako postigne dogovor, zato što ministarstvo i postavlja poslovodstvo. Oni moraju da pristanu na dogovor, bez obzira kakav on bio. Praktično, jednom sam govorio ovde kakva je uloga sindikata, pogotovo njihovih predstavnika u javnim preduzećima prema poslovodstvu, gde oni moraju praktično da budu potpuno u saglasnosti sa željom rukovodstva, odnosno poslovodstva preduzeća, ne smeju ni u jednom obliku da oponiraju. Ministar je rekao da je NIS generator privrede Republike Srbije. Utoliko je nejasnije zašto onda uništava ovu kompaniju. Ako je ovo javno preduzeće generator, zašto je potrebno da se to preduzeće uništi? Nema, naravno, racionalnih odgovora na ovo, jer je ovo, koliko god smatrao da će se od ova dva javna preduzeća i ovog akcionarskog društva desiti nešto što će biti bolje, neistina, to je samo bacanje prašine u oči narodnim poslanicima, a i građanima Republike Srbije. Znate da je ogroman deo imovine Javnog preduzeća NIS u toku agresije na SRJ uništen, da je država sa mnogo muka i problema, ulažući sopstveni novac, praktično obnavljala deo postrojenja. Naravno, nije obnovila sve. Ulagala je u to javno preduzeće, smatrajući da i dalje treba da bude generator privrede, kako je to rekao ministar Naumov. Sada nam se dešava da će praktično najveći deo Naftne industrije Srbije u obliku akcionarskog društva, kada se izađe na tržište sa akcijama, biti prepušten nekom drugom i pretpostavljam da će cena pojedinačnih akcija biti tako niska da će država i svi građani od toga imati velike štete. Kaže se u razlozima za donošenje zakona da će Vlada Republike Srbije utvrditi način organizovanja energetskih subjekata za obavljanje delatnosti. To je predviđeno članom 172. Zakona o energetici. Niko nije Vladi branio da uradi, nije uopšte morala da razbija NIS da bi ovo uradila. Naravno da se i do sada u NIS-u znalo ko vrši distribuciju gasa i na koji način. Znalo se ko vrši istraživanja, eksploataciju, distribuciju i promet nafte i naftnih derivata i sve ove stvari koje rade ova tri preduzeća, i do sada se znalo, jer se radilo po određenim sektorima. Neću dugo da pričam, na kraju, već sam vam jednom rekao da su meni ipak najzanimljiviji delovi obrazloženja ovakvih zakona, koji često pokušavaju da se proture narodnim poslanicima. Uglavnom obrazloženja sadrže neki tekst koji je, u suštini, neistinit ili ne znači ništa. Na samom kraju razloga za donošenje zakona po hitnom postupku kaže se, između ostalog, da neodgovarajući način organizovanja obavljanja delatnosti u oblasti naftne privrede već ima za posledicu poremećaj u snabdevanju tržišta pojedinim derivatima nafte, čime se ugrožava nesmetano obavljanje poljoprivrednih radova, kao i rad privrednih i drugih subjekata. Gospodo, kako prošle godine, u ovo vreme, ovakav sistem organizovanja NIS-a nije ometao snabdevanje naftom i naftnim derivatima poljoprivrednika i drugih privrednih subjekata? Kako se u vreme sankcija, kada je bilo vrlo teško doći legalnim tokovima do uvoza nafte, i tada nafta uspevala obezbediti, i to po istom ovom zakonu, po kome sada to nije moguće i šta se to desilo sa tržištem nafte u svetu? Šta se desilo sa preduzećem o eksploataciji, kraće da kažem - preduzeće o NIS-u, da sad odjednom 2005. godine ovo ne može da da rezultate, iako je proteklih 15 godina davalo rezultate? Nije to zbog toga, nego u obrazloženju treba da se kaže da ne bi bilo kom poslaniku palo na pamet da kritikuje ovo, jer će onda doći neko od poslanika, ili ministar, koji podržavaju Vladu, onda će reći – evo, vidite, ovi poslanici su protiv toga da se obezbedi nafta poljoprivrednicima. Kakve veze ima ovaj zakon sa time što je trenutno nestašica nafte na tržištu? Ili, slučajno, pošto je ovde dodato – pored poljoprivrede, to će da ometa rad privrednih i drugih subjekata, takođe, ako neko dođe i kaže da ovakav jedan zakon o uništenju NIS-a nije dobro donet, onda će neko reći – mi bismo već bili u Evropi, mi toliko idemo napred, ali oni nama ne daju, kritikuju naše zakone i zato će to usporiti privredne aktivnosti u Republici Srbiji. Nadam se u iskrenost ovih iz Socijaldemokratske partije, očekujem da taj dan kada se bude zakazao dan za glasanje neće dati kvorum. Kako rekoh, zadnju godinu dana Vlada Republike Srbije, odnosno poslanička većina nije skupila više od 128 poslanika. Tako da će ovaj zakon, po svoj prilici, imati tužnu sudbinu i nije trebalo ni da dolazi na dnevni red pred poslanike.
Zahvaljujem se. Reč ima Milka Silajev. Neka se pripremi Momir Marković.
Poštovani gospodine predsedniče, poštovana gospođo iz Ministarstva, dame i gospodo poslanici, strategija razvoja energetike je u ovom domu usvojena pre par meseci. Postojao je i postoji deo koji se odnosi na naftnu industriju. Osnovne tendencije razvoja naftne industrije trebalo je da budu obuhvaćene ovom strategijom. Da bi mogla da se transformiše Naftna industrija Srbije potrebno je da se ukine Zakon iz 1991. godine po kome je NIS organizovan kao vertikalno organizovano preduzeće. Probleme sa transformacijom naftne privrede imale su i ostale zemlje u okruženju. Ovde su se čule dosta pesimističke prognoze ovih zakona, pa da vidimo da li su i ostale zemlje imale slične probleme. Ja ću se osvrnuti na ovu oblast. U rešavanju problema najdalje je otišla Mađarska, čija se naftna kompanija MOL nalazi gotovo na kraju procesa, već više godina, pošto je završila taj svoj proces restrukturiranja, iskazuje i profit. MOL je većinski vlasnik "Silno nafta", slovačke naftne kompanije, koja je imala dosta problema u privatizaciji, a delimično je privatizovana u procesu masovne vaučerske privatizacije. MOL je vlasnik 25% hrvatske kompanije INA, a nedavno je najavljeno pripajanje poljske naftne kompanije MOL-u. Najkraćim putem upravo su krenuli Poljaci koji su kontrolni paket akcija naftnog kompleksa "PLOK" prodali inostranim partnerima, uglavnom američkim firmama. "Gasprom" je jedini veliki naftni sistem u Rusiji koji je preživeo raspad zemlje. Ostatak naftne privrede preživeo je neuspelu masovnu privatizaciju, koja je drastično smanjila vrednosti velikih kompanija od kojih su se odvajali manji delovi i propadali. Tek 1994. godine Vlada Rusije, po američkom modelu, vrši vertikalnu integraciju kompanija i tako nastaju "Lukoil", "Jukos", "Slavneft" i druge. Na listi sto najvećih kompanija u Rusiji je 27 iz oblasti naftne privrede. Naftna industrija Srbije u drugoj polovini godine trebalo bi da bude podeljena na dva javna preduzeća, po ovom zakonu, i jedno akcionarsko društvo. U akcionarsko društvo će ući dosadašnji delovi NIS-a, Naftagas, rafinerije nafte u Pančevu i Novom Sadu, Jugopetrol, Naftagas - Promet i sve sporedne delatnosti osim rafinerija ulja u Kruševcu i Beogradu. U okviru akcionarskog društva postojaće tri zavisna preduzeća. U jednom će biti proizvodnja i istraživanje sirove nafte, a u drugom rafinerija nafte i protočnici derivata, a u trećem sporedne delatnosti. Rafinerije u Kruševcu i Beogradu, rafinerije ulja, najvećim delom su izdvojene iz NIS-a i prešle su u nadležnost Republičke agencije za privatizaciju. Oko uljanih rafinerija NIS je završio najveći deo posla, tako da je sada na potezu Agencija za privatizaciju. Jedno javno preduzeće baviće se upravljanjem transportnim sistemima za prirodni gas, skladištenjem prirodnog gasa, upravljanjem distributivnim sistemom i snabdevanjem tarifnih kupaca. U javno preduzeće za gas, kako se očekuje, ući će "NIS-Gas" i "NIS-Energogas" koji će u novoformirano preduzeće uneti svu imovinu, dok će svi zaposleni i dalje zadržati radna mesta. Drugo javno preduzeće za transport naftnih derivata upravljaće transportom sirove nafte, naftovodima i transportom derivata produktovodima. Ovo preduzeće preneće imovinu, deo jadranskog naftovoda koji prolazi kroz Srbiju, a predviđeno je da svaki budući naftovod ili produktovod koji prolazi kroz teritoriju Srbije bude njegov deo. Bilansom, javno preduzeće će gas preuzeti dugove prema "Gaspromu". Ove delatnosti su od opšteg zanačaja za državu, pa zato moraju da budu organizovane kao javna preduzeća do kraja juna meseca. NIS će, uz otplatu stimulativnom otpremninom, napustiti 1.630 zaposlenih, što je oko 10% ukupnog broja radnika. U NIS-u se privodi kraju i procena vrednosti kompanije. Vlada će morati i trebalo bi da raspiše tender za izbor privatizacionog savetnika za NIS. Savetnik bi trebalo da predloži kako i šta privatizovati, ali konačnu odluku donosi Vlada. Nezavisno se saznaje da velike svetske kompanije, kao što su "Lukoil", "Britiš petroleum", "Šel" i "Helenik petroleum", razmišljaju o zajedničkom konzorcijumu za kupovinu NIS-a. Sličan poslovni poduhvat načinjen je pre sedam godina, kada je privatizovana češka naftna industrija. Ništa novo na ovom Balkanu nije, što nije već viđeno u našem okruženju. Strani partneri su zajednički podelili rizik u ovom slučaju i pokazalo se da su napravili dobar posao. U srpskom slučaju, nosilac tog konzorcijuma mogla bi da bude, raznorazne su pretpostavke, grčka firma u kojoj veliki udeo imaju "Britiš petroleum" i "Šel", a u ruskom "Lukoilu" udeo "Šela" ima i "Britiš petroleum" i taj udeo nije mali, pa je ovo sve dodatni motiv da zajednički uđu u kupovinu NIS-a, kada se za to steknu uslovi. Preduslov za tako nešto jeste i usvajanje ovih zakona kojim bi se definisale celine. Mi podržavamo ove napore koji se čine na području reorganizacije za koje je potrebno doneti ovakav zakon. Kada se radi o socijalnom programu, u NIS-u je opredeljenje za stvaranje fonda za dobrovoljni stimulativni odlazak u penziju i da se tako smanji tehnološki višak. Ovako su to putevi naftnih kompanija u našem okruženju. Mi ništa nismo različiti od njih. Putevi moraju da su slični i verovatno će tako i biti. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Momir Marković, a za diskusiju neka se pripremi narodni poslanik Milovan Radovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, Republika Srbija, srpska nacija, srpska ekonomija, srpska sloboda ovih dana trpe žestoke udarce. Prvi udarac, koji je bukvalno potresao državu, jeste potpisivanje ovog sporazuma koji je ovaj nesrećni Vuk u trenutku kada je verovatno bio pod uticajem sintetičke droge, jer nema više para za kokain, potpisao; to je nešto što samo lud čovek ili narkoman može da potpiše. Ovo je završni udarac koji će uništiti ekonomiju, socijalnu politiku Srbije, uništiti sve ono na šta još Srbija može da računa, a onda ćemo prepustiti, ući u dužničko ropstvo, ući u robovlasnički period, jer tajkuni koji su digli glavu posle buldožer revolucije kupuju polako sve, i ono zadnje što u Srbiji vredi. Pre neki dan sam pročitao u novinama da je Karađorđevo već predato kupcu, suština je samo da se provuče pro forme, jedan jedini kupac je bio na tenderu. Uskoro će Srbi saznati ko će otkupljivati, ukoliko ne uspemo da zaustavimo, a i po kojoj ceni i zemlju, poljoprivredno zemljište, a onda će svemu doći kraj. Ovaj zakon će bukvalno, što se tiče energetike, uz one prethodne zakone i uz ono što sledi EPS-u, uništiti Srbiju. O čemu se zapravo radi? Posle ovog zakona i zakona koji je donet za EPS, grabež se završava. Danas su pale sve maske sa lica, ne onih koji će kupovati, nego Vlade Srbije i Vojislava Koštunice kao predsednika te vlade. Kako se krenulo? Prvo se krenulo sa razbijanjem i pljačkom. Pre nekoliko meseci smo imali priliku da vidimo kako se na malo pljačkalo iz te Naftne industrije Srbije, kako se u sprezi pljačkalo, i naftna i elektroprivreda istovremeno, a danas krećemo sa restrukturiranjem, danas krećemo sa razdvajanjem tog NIS-a na manje zalogaje, ne bi li ga lakše progutali tajkuni. Naravno, tajkuni moraju da imaju jednu predispoziciju, da budu nečiji kumovi. O tome ću malo kasnije. Izdvaja se u akcionarsko društvo sve osim naftovoda i gasovoda. Kome je namenjeno akcionarsko društvo, ko će to da kupi i po kojoj ceni, jer kod procene kapitala knjigovodstvena vrednost, i kod pripreme ovog zakona, koja se prikazuje tri puta je manja od stvarne vrednosti. Tri puta je manje od stvarne vrednosti ono što je upisano i procenjeno, a procenili su stručnjaci iz "Deloitte and Touche". Pitam gde su preduzeća u ovome, preduzeća u kojima je NIS vlasnik velikog dela kapitala? Šta je sa tim kapitalom koji se nalazi u tim preduzećima? Šta je sa akcionarskim društvima u kojima je NIS akcionar, ne zato što su zaposleni u NIS-u hteli, nego zbog toga što drugačije nije mogao da naplati. Šta je sa "Politikom"? Nigde se ne priča da je NIS jedan od najvećih vlasnika akcija "Politike". Gde će te akcije otići? Šta je sa vlasničkim udelima gde je NIS u saradnji sa drugim preduzećima formirao treće preduzeće? Šta je sa domaćim bušotinama? Šta je sa rezervama koje su... Maločas je jedan od govornika rekao koliko te bušotine sada imaju nafte, koju će taj budući izvući i prodati kao svoju imovinu. Šta je sa firmom "Kombik" iz Frankfurta koja je vlasništvo Naftne industrije Srbije? Da li je ona procenjena? Gde je to prikazano? Šta je sa firmom "Angola nafta", gde je, u saradnji sa vladom Angole, "Naftagas" izbušio bušotine i u ugovoru piše da smo mi, odnosno NIS, odnosno Republika Srbija vlasnici 49% ukupno eksploatisane nafte. Da li je to procenjeno? Ta nafta je otprilike 50% ukupne proizvodnje domaće nafte, jer se ovde vodila kao domaća nafta. Sa tom domaćom proizvodnjom nafte mi smo peglali cenu naftnih derivata da bi građani Srbije, da bi privreda Srbije mogla normalno da koristi i normalno da funkcioniše, pa je naša cena nafte i naftnih derivata bila daleko niža od cene na zapadu, pa je cena uvozne nafte bila tri puta veća nego cena domaće nafte. Šta je sa tim kapitalom? Mnogo je firmi u inostranstvu koje je osnivao "Naftagas". Da li su one popisane ili ih je neko od kumova već zaposlio i preveo na svoje ime, naravno bez dinara uloga? Šta je sa ogromnom imovinom koju ima "Naftagas", a koja nije vezana direktno za istraživanje, eksploataciju, transport, distribuciju itd? Govorim o samo nekoliko letovališta na Jadranskom moru, i to u ovom delu crnogorskog primorja, čija je vrednost basnoslovna. Da li je to ušlo ovde ili će to ići akcionarskom društvu, odnosno Hamoviću, Lazareviću, Novakoviću i ostalim kumovima i ovom Popoviću, jer je i on kum Lazareviću, ovom direktoru NIS-a. Da je ministar tu, rekao bih – ministre, verujem da ste pošten čovek, lažu vas lopuže, prestanite sa ovim, presaberite se, iščačkajte do zadnjeg dinara, pa tek onda krenite. Šta je sa naftovodom? Ja sam 28 godina proveo u Naftnoj industriji Srbije, odnosno u njenim prethodnicama, do 1998. godine sam radio, pa znam kolika smo sredstva uložili za izgradnju naftovoda od Krka do Pančeva i do Novog Sada. Ostalo nam je samo ovo parčence, međutim deoba sutradan, sukcesija, kada se podeli imovina između zemalja nastalih raspadom bivše Jugoslavije, dobar deo tih sredstava koja sada koriste Hrvati pripašće, mora da pripadne. Gde je taj kapital koji ovde treba da bude uveden? Šta je sa gasovodom? Znam koliko smo mi iz "Energogasa" i "NIS gasa" imali muka da obezbedimo kredite koje smo plaćali posle da se izgradi gasovod od Horgoša do Paraćina. Da li je to obračunato ili je to knjigovodstvena vrednost, može a ne mora, dođe "Deloitte and Touche" i izračuna da to košta toliko i toliko, a ono 10 puta skuplje. Nezadovoljstvo u Naftnoj industriji Srbije je ogromno. Šta ćemo sa privredom koja je vezana za Naftnu industriju Srbije? Šta će se desiti sa "Petrohemijom" kada ovo AD bude zavrnulo slavinu "Petrohemiji"? Znate da je osnovna sirovinska baza za "Petrohemiju" sirovi benzin i iz njega se prave svi oni za polietilene itd. Šta je sa Rafinerijom u Elemiru? Šta je sa Fabrikom kaučuka u Elemiru? Sve su to fabrike koje su vezane za ovo, koje je "Naftagas" svojevremeno gradio, NIS sadašnji, a nekada se to zvala zajednica radnih jedinica. Tu je kapital "Naftagasa", NIS-a, tih ljudi koji su radili tih 40 godina od kada Naftna industrija Srbije postoji. Gde je obračunata ta imovina i čije je to sada vlasništvo? Ko će sutra da omasti brke sa tim? Dame i gospodo narodni poslanici, pre šest meseci smo imali Anketni odbor i na tom Anketnom odboru, doduše bilo je vezano za Elektroprivredu, ali kada je predsednik Anketnog odbora otvorio papire, pa vidi direktnu vezu između Naftne industrije Srbije i Elektroprivrede, pa Srbija uvozi mazut kada joj ne treba, NIS uvozi mazut kada mu ne treba, jer sedi gospodin Novaković ili ko je već bio tamo, neću sada da licitiram, na odlučujućem mestu; uvozi mazut kada joj ne treba, izvozi kada je preko potreban i taj mazut se pretvori u električnu energiju po pet puta jeftinijoj ceni u Termoelektrani toplani Novi Sad i preda se gospodi iz EFT. Čiji su to kumovi? Da li je kum Lazarević, da li je kum današnjem direktoru Naftne industrije Srbije, Popoviću? Koliko je tih kumova? Da li je to samo njihova stvar ili, kako bi rekli na Siciliji, naša stvar, odnosno Koza nostra. Dame i gospodo narodni poslanici, totalna pljačka Srbije priprema se kroz ovaj zakon. Ovo je prvi korak, a sledeći je da vidimo ko je vlasnik tog AD i kako će onda to AD komandovati sa ova dva javna preduzeća. Osnovno, kod popisa imovine debelo se zabašurilo. Ko još iz Vlade Srbije, voleo bih da mi neko objasni, ko još iz vladajućih stranaka, osim Lazarevića, Hamovića i ovog Popovića nesretnog, drži ruke u pekmezu, u tegli, ko se još bavi ovim lopovlukom i ovom otimačinom. Dame i gospodo narodni poslanici, smatram da ako već sutra bude dan za glasanje nema časnog poslanika koji će glasati za ovaj zakon.
Reč ima narodni poslanik Milovan Radovanović, a neka se pripremi narodni poslanik Petar Jojić.
Dame i gospodo narodni poslanici, dosta toga ste čuli za ovom govornicom od poslanika Srpske radikalne stranke o tome da ne treba prihvatiti Predlog ovog zakona kojim se ukida postojanje NIS-a. Kao poslanik Srpske radikalne stranke pridružujem se stavovima poslanika SRS koji su pre mene govorili, u tome da je zaista štetno za državu Srbiju da se donese ovaj zakon, zato što će se desiti nešto slično kao sa donošenjem Zakona o energetici prošle godine, isto u ovoj skupštini. Naravno da se u obrazloženju ovog zakona predlagač zakona, odnosno Vlada Republike Srbije poziva na određena ovlašćenja iz člana 172. Zakona o energetici, iz kojih odredbi crpi svoje pravo da donosi određene odluke u vezi sa proizvodnjom, transportom, produktovodima, naftovodima, trgovinom nafte, gasa i naftnih derivata. U skladu sa tim, Vlada Republike Srbije, kako stoji u ovom obrazloženju, 7. jula je donela Odluku o osnivanju dva javna preduzeća i jednog akcionarskog društva. Ono što smo mi poslanici SRS posebno zamerali za ovom govornicom, to je zašto se formira akcionarsko društvo. Da je u pitanju samo državni kapital, onda bi to bilo javno preduzeće, državno preduzeće. Akcionarsko društvo podrazumeva postojanje akcionara iz privatnog sektora, tako da može biti i državni sektor, i privatni sektor i mešoviti sektor. To je sve forma, to je sve stvaranje zakonskih uslova da se i NIS, kao i EPS, restrukturira, rekonstruiše, a da se pojedinci i privatne firme dovedu u situaciju da dolaze do velikog bogatstva, do velikog iznosa novca na račun i na štetu države. Podsetiću vas, a o tome je dosta pričano za ovom govornicom prošle godine prilikom rasprave o Zakonu o energetici (tada predlogu, sada već, nažalost, Zakonu o energetici), kada se već pozivate na određene međunarodne standarde, na EU, da znate da je ranijih godina EU stvarno donela direktive kojima se vrši deregulacija tržišta, u smislu eliminisanja monopola, u smislu uvođenja većeg broja proizvođača energije, energenata, u smislu stvaranja uslova za slobodnu konkurenciju. Pojedine zemlje EU, pojedine zemlje zapadne Evrope, pa i SAD su krenule u tom pravcu, u skladu sa tim direktivama. Kada su videle da je to pogrešan put stvaranja stabilnih preduzeća za proizvodnju, transport, distribuciju, prenos energenata, kako u elektroenergetskom sistemu, tako i u sistemu industrije nafte i gasa, onda su se vratile ponovo da stvore državni monopol, a ako je u pitanju privatni sektor, privatni monopol u energetskom sistemu svojih država. Samo da vam kažem da su to upravo uradile i Španija, Francuska, Nemačka i Holandija. Britanija je pošla, takođe, tim putem. Kada su videli da je to pogrešan put, onda je vlada Britanije uložila milijardu funti, gde je izvršila subvenciju nacionalnoj firmi u oblasti energetike, kako ova firma ne bi bankrotirala. Zemlje EU su u ozdravljenje celokupnog energetskog sistema uložile za nekoliko godina oko 100 milijardi dolara, kako bi i dalje njihova preduzeća ostala celovita, jedinstvena, nerazjedinjena, nepodeljena, nerascepana. Mi u elektroenergetskom sistemu, kao i sada u NIS-u, upravo hoćemo da uradimo nešto što znači razbijanje tog sistema, da idemo putem kojim su pre nekoliko godina otišle Bugarska i Rumunija. Šta je posledica takvog puta? Velika cena energenata, veliki broj radnika koji će ostati bez posla, a profit ostvaruju strane kompanije. To je već viđeno na primeru i Bugarske i Rumunije. Da ne bi tim tokom išle i druge zemlje, EU je, gospodo narodni poslanici (nije tu ministar, zna on to dobro), revidirala, svojom direktivom od 16. jula prošle godine, takvu svoju politiku i takve mere koje je ranije donela i preporučila zemljama koje nisu otišle u proces rekonstruisanja javnih preduzeća, državnih preduzeća, da to ne čine po svaku cenu. Bitno je da se stvore uslovi gde će da dođe do slobode tržišta energijom, gde će da se utvrđuju cene na osnovu zakona, vrednosti ponude i potražnje, ali ne pod uslovom da se vrši privatizacija i razbijanje već postojećih javnih, državnih preduzeća i onih preduzeća koja postoje u privatnom sektoru. Dame i gospodo narodni poslanici, imamo mi u Srbiji loša iskustva kada je u pitanju poslovanje u ovom sistemu. Kada je u pitanju električna energija, znamo da se ona izvozila po nižoj ceni nego što je naši potrošači u Srbiji plaćaju. Zašto se tender sprovodi i u NIS-u i u elektroenergetskoj industriji samo pri kupovini struje i nafte, a ne prilikom prodaje? Da ne govorim o tranzitu. Puno vremena će trebati da se govori o tranzitu, a jedan od glavnih razloga što se donosi ovaj zakon je upravo tranzit nafte, koji se sprema i koji može biti nama u korist, odnosno državi Srbiji. Biće u korist samo ako se ne donese ovaj zakon i ne omogući onim ljudima da dobijaju naknadu kao monopolisti za protok nafte tim naftovodom. Dalje, imamo loša iskustva... Ovi poslanici iz G17 plus mi ponekada zameraju, znam da ima poslanika u Skupštini Srbije, znam da ima ljudi iz G17 plus koje poznajem, i ovde, i u Aleksincu, i u Nišu, naravno, čija imena neću da pominjem zbog njihove štete od onih koji vode G17 plus, o kojima mogu da kažem sve najbolje, koji su pošteni. Ali, ne mogu da ne pomenem, kada stalno dolazim do tih podataka. Imamo loša iskustva, recimo, kada je Mlađan Dinkić, kao guverner NBJ, prebacio 20 miliona dolara "Evroaksis banci" u Moskvi, radi kupovine energenata. Taj novac nije iskorišćen za tu namenu. To je bio dil između njega lično i EFT, odnosno Vuka Hamovića. Ili, zašto je bivši potpredsednik Savezne vlade i ministar za ekonomske odnose sa inostranstvom naložio fiktivni izvoz - uvoz, u prvom slučaju 30.000 tona, a u drugom slučaju 130.000 tona mazuta. Upravo preko spornih firmi EFT i "Interfejsa"? U tom slučaju su država Srbija, NIS i EPS izgubili ukupno 17.179.976 američkih dolara. Imamo mnogo loših iskustava da bismo verovali dobrim namerama i dobrim rešenjima prilikom donošenja i usvajanja ovog zakona. Zašto AD? Zašto da ne pomenem i formiranje Nacionalne štedionice pre par godina, koja je u medijima najavljivana kao državna nacionalna banka. Nije bila stvarno državna nacionalna banka, već je sve vreme bila privatna Nacionalna štedionica. Ali, pod uslovom da poverujemo da je Nacionalna štedionica bila državna, sada znamo da je privatna, kako su formom i papirološki došli do toga da je sada privatna? Dokapitalizacijom. Znamo da je druga i treća dokapitalizacija Nacionalne štedionice obavljena u periodu od februara do 10. septembra 2003. godine. Da li hoćete rekonstrukcijom NIS-a i sada, ako tvrdite da kod rekonstrukcije NIS-a sve ostaje u državnim rukama, da svedete sva ta javna preduzeća i akcionarska društva u privatni sektor svojim ljudima, kumovskom klanu, ljudima iz kumovske veze. Znamo svi mi, a pogotovo vi iz vlasti, koji su sve to ljudi. Imamo iskustva iz prethodne vlasti. Znaju poslanici Demokratske stranke kako je izvršena privatizacija "Beopetrola" i kako je postao vlasnik "Lukoil" iz Rusije. Znate vi takođe, a i mi poslanici Srpske radikalne stranke, o tome je podneo izveštaj FSB, a nije to Fudbalski savez Beograd, niti ferijalni savez, nego je Federalna služba bezbednosti Rusije, kada je jednog vašeg tadašnjeg stranačkog i državnog funkcionera uhvatila u situaciji da dobija ogroman iznos provizije za privatizaciju "Beopetrola" koji je prešao u vlasništvo "Lukoila". Šta je sa aferom sirijske nafte iz decembra prošle godine ili krajem prošle godine, kada smo enormno skuplje platili sirijsku naftu, mnogo lošijeg kvaliteta nego što se inače nabavlja nafta na tržištu u Evropi i svetu? Ko je uzeo taj novac na štetu države, na štetu Naftne industrije Srbije? Sada tražite od poslanika bilo koje stranke, a pogotovo od poslanika Srpske radikalne stranke, da vam veruju u dobre namere. Nema tu... Ne obraćam se, naravno, poslanicima, poslanici vladajuće većine će biti odgovorni ako glasaju za ovaj zakon. Hoću da kažem, nema tu dobrih namera onih koji kreiraju sva ova rešenja u Predlogu zakona. Namere nisu dobre. Namere su im samo da neko, a i oni sami dođu do velikog bogatstva. Na kraju, u vezi sa naftovodom, znate svi da se priča o stvaranju jednog velikog naftovoda sa Kaspijskog jezera koji treba da pređe preko teritorije Srbije ka zapadu. Sada neko treba da ima monopol nad upravljanjem onim delom naftovoda koji prolazi preko naše teritorije. Za to treba da se plaća velika naknada od vlasnika onome ko time upravlja. Naravno da vi hoćete da izbegnete – opet kažem, ne vi poslanici vladajuće većine, nego oni koji to sve kreiraju – da se plaća ta naknada državi, nego nekome iz privatnog sektora, pojedinim ljudima koji su došli ionako do velikog bogatstva na račun države, pa da i tu naknadu uzimaju i stavljaju u svoje džepove. Trebalo bi na kraju, gospodo narodni poslanici, da se zamislite nad onim za šta glasate. Znam da postoji tu stranačka disciplina, što je u redu, znam da postoji dogovor u okviru stranke i koalicionih partnera o čemu će da se glasa i kako. Čim predloži Vlada, vi podržavate Vladu, i DSS, i G17 plus i SPO-NS, kao i poslanici SPS, pa ćete na kraju glasati za ovaj predlog zakona. Velika je odgovornost na vama pojedinačno, jer posle izvesnog vremena i par godina videćete da Srbija u smislu stvaranja novih prednosti i postojanja već sadašnjih prednosti mnogo gubi, i država Srbija, i mi i naši potomci. Zato vam mnogi od njih neće oprostiti.
Hvala, gospodine Radovanoviću. Reč ima narodni poslanik Petar Jojić, a potom narodni poslanik Miljko Četrović. Izvolite, gospodine Jojiću.
Dame i gospodo narodni poslanici, u ime 81 narodnog poslanika i u ime milion i po birača koji su glasali za SRS, želeo bih na kraju ovog današnjeg raspravljanja o jednom zakonu koji sadrži samo tri člana, a znate i sami da nije ovo zakon o lovu i ribolovu, nije ovo zakon o vinu i rakiji, radi se o zakonu o najvećim vrednostima koje postoje u Srbiji i sa kojima niko nema pravo da raspolaže na način kako se predlaže. Dame i gospodo, dolazim kao narodni poslanik iz Južnobanatskog okruga, tačnije iz Pančeva, gde je najveća rafinerija nafte. Ujedno da vas podsetim, a verujem da znate, da se u okviru ovog naftnog kompleksa nalazi i "Petrohemija", koja ima sedam fabrika koje uglavnom pretežno proizvode i izvoze u inostranstvo, a čiji su kapaciteti veliki. U toku godine, proizvodi "Petrohemije" - Pančevo izvoze se u iznosu od oko 150, a čak i 170 miliona dolara, a 150 miliona dolara ide za domaću proizvodnju. Dame i gospodo, ko se usudio da na ovakav način vrši restrukturiranje privrede, odnosno NIS-a ako u tom integralnom procesu nije obuhvaćena "Petrohemija" - Pančevo? Dame i gospodo, radi se o industriji od posebnog značaja, od nacionalnog značaja za državu Srbiju. Nijedna država na svetu ne bi ovako olako pristupila donošenju ovog zakona po hitnom postupku, a na štetu građana Republike Srbije. U NIS-u samo u Pančevu, a uključujući ovde i "Petrohemiju", radi oko blizu 7.000 radnika. Dame i gospodo narodni poslanici, preti opasnost, i mi srpski radikali smo protiv toga da se ovo proda budzašto onima koji će doći iz inostranstva sa tašnom i mašnom i zaposednuti neprocenjive vrednosti blaga i dobara naroda Republike Srbije. Budete li izglasali ovaj zakon, samo u Pančevu preti opasnost da od 7.000 radnika pitanje je da li će ostati da radi 1.500 ili 2.000, a tih radnika i članova njihovih porodica koje oni izdržavaju je 20.000 ukupno. Nije mi jasno da se Vlada odlučila da traži strateškog partnera, bar se od ove vlade to najmanje očekivalo. Svaki ministar u Vladi, prethodnoj, a i ovoj izgleda, traži svog strateškog partnera. Zašto? Ima cilj. Koja mu je namera? Namera mu je da se dođe olako do imovine, džabe do imovine i blaga naroda, a cilj mu je da oni koji dođu, profiteri, za jeftine pare dođu do tog kapitala, a kapital NIS-a je ogroman, neprocenjiv, jer ga ni predlagač u Predlogu ovog zakona nigde nije pomenuo. Vi ste od poslanika Srpske radikalne stranke, od Zorana Krasića, Milovana Radovanovića i drugih, imali priliku da vas samo podsete, a ujedno da podsete javnost, koje su to posledice ukoliko se bude Naftna industrija Srbije ovako otuđivala. Nema ovde, dame i gospodo narodni poslanici, ni govora o tome kako će namera predlagača da formira tri preduzeća da građanima Srbije donese bolji život; kako će to radnicima povećati plate, kako će doći do novog zapošljavanja i kako će se povećati proizvodnja. O tome, dame i gospodo, nema ni reči, nema ni govora. Ko ovako izlazi sa nekim predlogom neobrazloženim ili ovako obrazloženim, neka ga veže mačku o rep, o tome neće građani Srbije imati pojma i neće građani Republike Srbije imati nikakve koristi, ni nikakve računice. Da vas podsetim, kada sam govorio o "Petrohemiji", šta će biti sa 17 produktovoda koji su povezani sa "Petrohemijom", šta će biti kada dođe 1. oktobar, jer treba onaj da formira to preduzeće za transport, za skladištenje i ostalo, da mu, kako je to rekao malopre moj kolega Radovanović, da, Marković, onaj će mu iz a.d. da zavrne slavinu. Ko će da rešava? Međunarodni sud u Strazburu? Neće oni da rešavaju životna pitanja građana Republike Srbije, njima je samo do interesa i bio im je jedini cilj da prođu kroz Srbiju, da je okupiraju i sa svojim trupama da marširaju i da njihovi saobraćajci sutra čak rešavaju i pitanje saobraćaja po Beogradu, Kragujevcu, Nišu, Novom Sadu i da ne nabrajam. Dame i gospodo, upozoravam, optužujemo onoga ko se drznuo da najveći kapital u Republici Srbiji ovako proćerda jevtino i da stvori uslove i mogućnosti pljačkašima i lopovima sa strane da dođu, da pokupe kajmak i jednoga dana da odu. Dame i gospodo, sprema se najveća pljačka, da li vi to shvatili ili ne shvatili, najveća pljačka se u Srbiji sprema ukoliko bi ovaj parlament omogućio profiterima da se donese određeni zakon koji njima stvara mogućnosti da pokupe kajmak, da stvore uslove, da kapital stvaraju ovde, a da građani Srbije ne vide od toga koristi i ne vide vajde. Sve se u Srbiji prodade. Čak se došlo do toga da se prodaje i zemlja, prodaje se i zemlja koja je najplodnija. Ne možemo dozvoliti više da nam se ovako događa u ovoj državi Srbiji. Najmanje se očekivalo od Vlade koja je aktuelna, ali vidite, ministar je danas izašao i kaže – nije on u stanju da obavesti poslanike ko je bio predlagač, koja je bila namera i šta se želi sa ovim. Međutim, nama srpskim radikalima je sasvim jasno. Mi očekujemo da poslanici, izabranici, kako je jedan naš kolega nazvao narodne poslanike, koji su izabrani od građana Srbije, neće dozvoliti da ovo ode jeftino i da se stvore mogućnosti lopovima da unište Srbiju i njenu imovinu koju je narod decenijama stvarao, i radnici. Prema tome, ne dajte, glasajte protiv ovoga zakona. Ovaj zakon je poguban, ovaj zakon je naopak, ovaj je zakon štetan, ne dajmo više da se vrši na ovakav način privatizacija.
Reč ima narodni poslanik Miljko Četrović.
Poštovani narodni poslanici, nije ništa slučajno. I u životu i u prirodi nema slučajnosti, to su uzroci i posledice, i vreme kada je ovaj zakon predložen da po hitnom postupku bude na dnevnom redu Narodne skupštine Republike Srbije, a posledice koje će nastati usvajanjem ovog zakona nisu samo posledice da će biti najveća pljačka koja je do sada na ovim prostorima Srbije učinjena, biće verovatno, ako opstane ova vlast i ne bude vanrednih parlamentarnih izbora, još pljački sa resursima naroda i države. Ali, nije ovo ni izum ove vlasti i ovog režima. To je radio i Josip Broz, kada je prelamao neku situaciju u bivšoj velikoj Jugoslaviji, to je radio u julu mesecu, pa i onaj Brionski plenum i one druge ključne odluke, on je to radio u tom julu mesecu. Mnogi danas u Srbiji pritisnuti situacijom u kojoj se nalaze, preteškoj da opstanu, da prežive, jer su ili bez posla ili sa minimalnim platama ili rade bez plata, a da ne govorim o penzionerima; i danas smo u dnevnoj štampi videli da su penzije od 4.500, najmanja penzija, a tih najmanjih penzija ima preko 300.000 u državi Srbiji, a zato imamo maksimalne penzije 55.000 dinara. Ti ne mogu više ni da razumeju ni da shvate sve ovo šta se događa u državi Srbiji. Ovde je ministar pokušao na neki način sa nekim frazama da obrazloži neminovnost donošenja ovog zakona od tri člana. Ja bih, prvo kao čovek, a drugo kao narodni poslanik, razumeo i shvatio da je uz tekst ovog zakona barem došla jedna informacija. Ako ništa drugo, šta je uradila Vlada pripremajući ovaj predlog zakona i pripremajući koncept da od NIS-a do oktobra meseca stvori dva javna preduzeća i akcionarsko društvo. Mi smo svedoci i kao narodni poslanici, a i građani Srbije, da je, kao i ona prethodna vlada, i ova vlada nastavila prodaju nacionalnih dobara koja ni po koju cenu ne smeju da se prodaju, onoga što ne samo ovim generacijama treba da služi, nego treba da ostavimo i mi generacijama koje su iza nas: i vode, i obradivo zemljište, i autoputeve koje su pravile generacije ispred nas, i fabrike namenske proizvodnje, a vidim, i to se namerava da se prodaje. Sledeća etapa je rasparčavanje elektroprivrede i prodaja elektroprivrede. Ko je gradio i naftnu industriju, i rafinerije, i benzinske pumpe, ko je gradio termoelektrane, hidroelektrane, prenosne sisteme, dalekovode u Srbiji – gradili su radnici, seljaci i svi građani Srbije decenijama unazad. Sada smo došli u situaciju da se ovde stalno pominje reč "zaradili". Ko je šta zaradio, ako nije to stekao u skladu sa pozitivnim zakonima, ako nije izmirivao obaveze prema državi, ako je opljačkao? Ko je zaradio, ako je bio sankcijski, ratni profiter, profiter iz tranzicije? Gde tu može uopšte da se upotrebi reč "zarada"? Zarada je ono što je čovek stekao svojim znojem, radom, poštenim, i što je stekao svojim znanjem. Oni koji su stekli najprljaviji novac unazad za nekoliko godina faktički su sada u situaciji da postaju vlasnici naših sudbina, sudbina naše dece i naših potomaka, ne samo života nego i smrti, i uslova u kojima će živeti sve te generacije koje dolaze iza nas. Jedan od najvažnijih resursa, koji svaka država pokušava, i ako treba da bude ozbiljna država, da zadrži za sebe, za svoj narod, jeste naftna industrija. Ovde smo čuli da su 100 godina unazad vođeni ratovi oko energije. Verovatno će u neko sledeće, buduće vreme biti vođeni ratovi oko vode. Da li mogu država Srbija i građani Srbije da dozvole da ostanu bez naftne industrije, da to bude u vlasništvu države? Da li je francuska javnost... Ali, taj narod ima dostojanstvo, francuska država ima svoje dostojanstvo. Kada je juče ili prekjuče objavljena vest o mogućnosti da Amerikanci postanu vlasnici najveće francuske kompanije za preradu hrane, i to, zamislite, za 55 milijardi dolara, digla se cela Francuska i francuska javnost, jer time se ponižava francuski narod i francuska država, jer je to njihova najveća kompanija. Ta kompanija hrani francuski narod, a mi ili ove vlade koje imamo faktički teže da nam sve oduzmu, da ostanemo bez ičega, pa i bez ovoga što su nam ostavili preci, a što mi treba da ostavimo svojim potomcima. Zar i rudno blago, rudnike da prodajemo? Sutradan, kada bude Javno preduzeće "Srbijašume", zar ćemo i šume da prodajemo? Kome ćemo prodati te šume? Hoće li to biti ovi kriminalci koji su pljačkom, kroz razne nedaće kroz koje je prolazila Srbija i srpski narod, došli do najprljavijeg novca, krvavog novca; hoće li da to sada legalizuju kroz ovakve privatizacije, promene, kada su u pitanju državna javna preduzeća? Kakva je to država kada ne može da ima u svom posedu to? Šta je država? Država je fikcija. Faktički, narod je vlasnik svega što se nalazi na ovim prostorima države Srbije, ako se to zove državno vlasništvo. Nije ni Vlada Republike Srbije vlasnik. Vlada samo u ime naroda vrši određene uloge i upravlja. Narod je dao, preko svojih predstavnika, narodnih poslanika, da izaberu Vladu, da sprovodi u ime naroda, u interesu naroda upravljanje državnim resursima. Nažalost, to se ne shvata. Vlada se shvata tako da oni koji dođu da budu članovi Vlade, da budu ministri, provode svoj mandat da bi se lično bogatili, ili grupe koje moraju da slušaju i po nečijim nalozima rade. To je i sa ovim Javnim preduzećem NIS očigledna situacija. Nadamo se da građani Srbije neće prihvatiti da se dalje ovako radi i pljačka i da narod ostane bez ičega u Srbiji i da postane rob, prevashodno pljačkaša, preko ovih koji su sada u Srbiji i pljačkaša iz Evrope i sveta. Hvala.
Hvala vama, gospodine Četroviću. Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, napravićemo pauzu od sat vremena, a potom ćemo pitati da li žele reč predsednici, odnosno ovlašćeni predstavnici poslaničkih grupa. Dakle, pauza do 15,10 časova. Hvala. [[Posle pauze.]] Dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo popodnevni rad. Pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 93. Poslovnika? (Ne.) Zaključujem načelni pretres. Po članu 85. stav 4, zbog važnosti ovog zakona, nastavljamo rad sutra, u subotu u 10,00 časova. Hvala vam.