Hvala. Poštovani predsedniče, potpredsednici, posle 14, 15 sati od kada sam dobio informaciju da se pripremim za reč, najzad sam dobio reč. Što se tiče stava Lige socijaldemokrata Vojvodine, vezano za budžet Republike Srbije za 2007. godinu, juče ga je naš predstavnik, poslanik Radovanović, jasno obrazložio. Znači, Liga socijaldemokrata Vojvodine ne može podržati ovaj predlog budžeta, zbog toga što je i stav 60% građana Autonomne pokrajine Vojvodine, prilikom referenduma za potvrđivanje Ustava, bio jasan, jer taj ustav u Vojvodini nije prošao, između ostalog, i zbog onog finansijskog dela. Mi, kao vojvođanska partija, želimo da poslušamo stav tih 60% građana, koji su oni vrlo jasno izneli krajem oktobra. Ja bih sada govorio o jednom aspektu o kome niko juče od poslanika nije govorio. Reč je o finansiranju određenih medija u Republici Srbiji. Naime, pre svega bih govorio o finansiranju Tanjuga, jer je, nakon formiranja Javnog servisa Radio-televizije Srbije, Novinska agencija Tanjug ostala jedina medijska kuća u Srbiji koja se direktno finansira iz državnog budžeta. Takav način finansiranja nije pokriven nikakvim zakonom i oslanja se na jedini postojeći zakon o Tanjugu iz 1995. godine. Ove godine je, do sada, iz privremenog budžetskog finansiranja, Tanjug dobio već preko 100 miliona dinara, ili milion i po evra.Sada im se, do kraja godine, budžetom obezbeđuje još dodatnih milion evra, što čini blizu tri miliona evra iz džepa poreskih obveznika, za nešto što već postoji privatno i ne košta ništa državu. Podsetiću vas samo da, sem Tanjuga, na medijskom tržištu Srbije već postoje dve uticajne nezavisne agencije, a to su Beta i Fonet, od kojih Beta, jedna od njih, ima sličnu produkciju kao Tanjug. Budući da je do sada država na mesečnom nivou redovno Tanjugu servirala velika sredstva, smatramo da zaista nije pošteno prema dve renomirane agencije, kao što su Beta i Fonet, ovako nešto što se predviđa u budžetu Republike Srbije. Upozoravamo da se budžetskim finansiranjem Tanjuga krše i obaveze Srbije prema Savetu Evrope, za šta mislim da je većini poslanika u ovom domu veoma važno. Naime, Beta i Fonet su, zajedničkom akcijom, iskoristile regularnu proceduru i još pre tri godine su Savetu Evrope stavile prigovor na činjenicu da opstaje državno finansiranje medija. To je stav kojim se vlasti u Beogradu pozivaju da prestanu da finansiraju medije iz državnog budžeta, na račun nezavisnih medija, koji postaje deo Rezolucije 397/2004 Parlamentarne skupštine Saveta Evrope i glasi: "Skupština poziva vlasti u Srbiji da se uzdrže od pokušaja kontrole ili uticaja preko medija. Vlada Srbije ne bi trebalo da koristi državni budžet Srbije sa ciljem da zadrži svoj politički uticaj na preostale medije u svojini države, a na štetu nezavisnih medija". Da li će se na ovaj način Vlada suprotstaviti preporuci Parlamentarne skupštine Saveta Evrope? Srbija je, članstvom u Savetu Evrope i članstvom u OEBS-u, preuzela obaveze da poštuje rezolucije i druga dokumenta tih međunarodnih organizacija. Zato smatram da je ova preporuka Parlamentarne skupštine Saveta Evrope obavezujuća za ovaj dom i baš zato su poslanici Lige socijaldemokrata Vojvodine i podneli jedan amandman kojim bi se regulisala ova problematika. Kada bude tema rasprava o amandmanima, mi ćemo obrazložiti taj amandman. Ukratko, još jedanput ću kazati da poslanici Lige socijaldemokrata Vojvodine i Poslanički klub Vojvođanski poslanici neće podržati ovaj budžet. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Jovan Nešović, a neka se pripremi narodni poslanik Nataša Mićić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani gospodine predsedavajući, pred nama se danas nalazi plan prihoda i rashoda državne kase, odnosno budžeta Republike Srbije za 2007. godinu, i njega treba da verifikuju narodni poslanici u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Ono što je značajno za G 17 plus i za šta se G 17 plus zalagao u predizbornoj kampanji, a, na kraju krajeva, i za šta smo preuzeli odgovornost u poslovima ministarstva u Vladi Republike Srbije, dobrim delom je ispoštovano u budžetu za 2007. godinu koji se nalazi pred namaDanas želim da govorim samo o planu koji je predviđen u budžetu za Ministarstvo ekonomije i regionalnog razvoja. Značajno je ono što planira to ministarstvo, a to su neka tri strateška cilja: povećanje zaposlenosti u Srbiji, povećanje izvoza i ravnomerniji regionalni razvoj Srbije. Da bi se u narednom periodu, u 2007. i 2008, kao i u ostalim godinama, ova tri strateška cilja na neki način i ostvarila, Ministarstvo je predvidelo nekoliko vrlo značajnih mera. Što se tiče nezaposlenosti, to smo juče ovde čuli, po poslednjim podacima iz 2006. godine, u Srbiji negde oko 692 hiljade ljudi nema posla, a to je nekih 21,6%. To je jedan od najvećih problema u Srbiji. Ono što će Ministarstvo uraditi jeste da će podržati one mere koje su ranije primenjivane i koje su dale dobre rezultate, a definisaće i nove mere koje će se primenjivati u 2007, a računam, i u 2008. godini. Sigurno ostaje stara mera koja je vezana za mikrokredite za zapošljavanje. To znači da oni ljudi koji imaju ideju kako da prošire svoj biznis, odnosno posao, da zaposle četvoro do petoro novih ljudi, mogu očekivati da dobiju od države, po vrlo povoljnim uslovima, kredite i za tu namenu u budžetu za 2007. godinu je predviđeno 1,13 milijardi dinara. To je za ovih šest meseci, koliko je još ostalo do kraja godine. Druga stvar, koja će, takođe, ostati budžetu od prošle godine, jeste podsticanje grinfild investicija. Mi moramo na neki način da privučemo i strane kompanije i domaće preduzetnike da ulažu u opštine u Srbiji. Jedan od načina jeste da za svako radno mesto odobrimo određena sredstva iz budžeta, da bi ljudi došli u naše opštine da investiraju. To je započeto prošle godine i dalo je prve rezultate. Imamo dobre primere u Inđiji, imamo dobre primere u Medveđi, Vranju i u drugim mestima, gde se znatan broj ljudi, nekoliko stotina, zaposlilo. Ove godine će se nastaviti da se daje od dve do 10 hiljada evra za svako novootvoreno radno mesto. Na taj način, očekujemo ove godine da, preko Ministarstva ekonomije i regionalnog razvoja, nekih 15 hiljada ljudi nađe posao. Mislim da je u ovom trenutku to vrlo značajno. Ove godine će se planirati dve nove mere. Jedna od mera jeste - pretvaranje inovacija u gotove proizvode. Želja je da se pospeše svi oni mladi ljudi koji završe fakultet i koji imaju inventivnost, odnosno imaju neku inovaciju koja može da dovede do proizvodnje nekog gotovog proizvoda u narednom periodu, koji može da se plasira na tržištu. Država će pospešiti takve ljude ili će pospešiti privrednike koji su prepoznali da sa tim proizvodom mogu da nastupe na tržištu. Na taj način bi mladi ljudi našli posao, a ono za šta su se školovali i imali ideju, tu ideju bi materijalizovali. Poslednja stvar koja će se, takođe, primeniti jesu krediti za početnike. Svi koji se bave privatnim biznisom, odnosno poslovima, znaju da je vrlo teško kada počinjete nešto da radite. Do sada su bili nepovoljni i krediti banaka,auovom trenutku ćedržavapokušati dana jednostavniji način, s kamatama od 1% i netraženjem hipoteke, već će hipoteka biti ručna zaloga za opremu koja se nabavlja, tim ljudima omogući da mogu da započnu svoj biznis, da imaju neki grejs period. Jednostavno, kada taj biznis razviju, na neki način, da posle toga vrate ono što su uzeli od države, za neke druge. Ono što će se, takođe, nastaviti u 2007. godini, jeste obrazovanje, obuka i prekvalifikacija ljudi, jer zaista moramo priznati da struktura ljudi koji čekaju posao ne odgovara potrebama privrede i države. Sama država mora tu da odradi posao i da te ljude prilagodi trenutku u kome se nalazimo, odnosno da ti ljudi mogu da lakše dobiju posao. Druga važna stvar jeste ravnomerni regionalni razvoj. Mi sada u Srbiji imamo Beograd i veće centre koji se naglo razvijaju, a imamo niz malih opština koje imaju zaista velike probleme. Ti problemi su u oblasti infrastrukture, u oblasti privređivanja, nedostatka radnih mesta. Šta se danas u Srbiji dešava? Iz velikog broja malih opština, ljudi se iseljavaju, iseljavaju se prema većim centrima i imate niz malih opština gde je trenutno slaba naseljenost ljudi, a u nekim delovima, čak, imamo prostore koji su skoro nenaseljeni. Tako je u Raškoj oblasti, južnoj Srbiji, istočnoj Srbiji i mnogim drugim mestima. Dakle, taj proces se nastavlja i mislim da u budućnosti to mora da se zaustavi. Ono čime Ministarstvo za ekonomiju i regionalni razvoj planira da, na neki način, te procese zaustavi, odnosno da pomogne ravnomernijem regionalnom razvoju, jesu dve mere. Jedna mera jeste kreditiranje za podsticanje zapošljavanja i obnavljanja proizvodnje u tim nerazvijenim opštinama. Videćete da je u budžetu za 2007. godinu planirano da se u 52 opštine u Srbiji, samo u privredu, investira nekih 1,3 milijarde evra, iz prostog razloga, da bi ti preduzetnici, odnosno privrednici iz tih opština koje su nerazvijene, imali mogućnosti da dođu do tih sredstava, da mogu da investiraju u svoje programe, a time i da zaposle ljude. Samim tim, kada se zaposle ljudi, ti ljudi će ostati u tim opštinama i rešićemo pitanje odlivanja i kadrova i ljudi sa tih prostora. Sledeće što će se naći u budžetu za 2007. godinu jeste razvoj lokalne infrastrukture i razvoj industrijskih zona i parkova u opštinama Srbije. Planirano je da se u 43 opštine u Srbiji investira 1,6 milijardi dinara za razvoj industrijskih zona. Ono što je vrlo značajno, opštine u Srbiji moraju da nađu određene stimulanse da privuku kako domaće, tako i strane investitore. Jedan od načina jeste da se uredi infrastruktura, odnosno te industrijske zone, da se po povoljnim uslovima ili, čak, besplatno tako infrastrukturno opremljene zone ponude potencijalnim investitorima koji će investirati i zaposliti ljude iz opština. Značajno je, takođe, da je transfer sa viših nivoa vlasti prema lokalnim samoupravama ove godine duplo veći nego što je bio prošle godine. Prošle godine je iznosio 14 milijardi dinara, a ove godine 29 milijardi dinara. To je još jedan od načina, čini mi se, kako država pokušava i treba da pokušava da pomogne lokalnim samoupravama, naročito onima koje su nerazvijene. U narednom periodu, treba polako planirati donošenje zakona o decentralizaciji i onda bi to bila potpuna zaokružena stvar. Ono što je za mene, kao za poslanika iz Kraljeva, značajno, jeste da je među ove 43 industrijske zone koje će se uređivati u Srbiji uvrštena i industrijska zona Šeovac, koja se nalazi u Kraljevu. To je projekat proširenja i infrastrukturnog opremanja industrijske zone Šeovac i ove godine je predviđeno da se uloži nekih 40 miliona dinara u objekte u toj industrijskoj zoni. Zaista je značajno za opštinu Kraljevo, koja ima preko 120.000 stanovnika, da će sutra moći da ponudi potencijalnim investitorima infrastrukturno opremljeno zemljište na jednom delu, gde oni mogu da podignu svoje fabrike i da zaposle svoje ljude. Druga stvar koja je važna u ovom programu razvoja infrastrukture, takođe iz programa regionalnog razvoja, dva velika projekta koji su, isto tako, važni za moju opštinu, jeste proširenje izvorišta u Žičkom polju i crpna stanica u naselju Ribnica, koji će se, takođe, finansirati iz ovih sredstava. Ovim će lokalne samouprave, a i moja lokalna samouprava, dobiti veliki podstrek, jer je pitanje vodosnabdevanja naše opštine jedno od strateških pitanja razvoja opštine, zato što mi u opštini Kraljevo i gradu Kraljevu, em što nemamo dovoljno vode, em, sa druge strane, ni voda nam nije kvalitetna. Ovim projektom, koji će ovog puta ići preko Ministarstva ekonomije i regionalnog razvoja, mi ćemo rešiti pitanje vodosnabdevanja i dobićemo nekih 30 do 40 novih litara vode. Što se tiče prečišćavanja, to ćemo rešiti drugom prilikom. I, na kraju, ono što hoću kažem jeste da je Predlog budžeta za 2007. godinu, po oceni G17 plus, dobar. Normalno, Poslanička grupa G17 plus će glasati za ovaj budžet i pozivamo sve ostale poslanike da podrže budžet za 2007. godinu. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Nataša Mićić, a neka se pripremi narodni poslanik Branislav Nedimović.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, naravno, nisam ni očekivala da će premijer doći danas. Nije bio ni u prošlom sazivu nijedanput kada se usvajao budžet, niti je dao bilo kakvu izjavu o Predlogu zakona o budžetu u medijima. Prosto, njega ni ekonomija, ekonomski i socijalni prioriteti, ne interesuju, on je zaokupljen duhovnim prioritetima, mitovima i krojenjem planova za dalji populizam. Ono što me brine, što je opasno i rizično, jeste da, nažalost, nema ni ministra finansija, a ministar ekonomije je juče dao izjavu da se stidi budžeta i rekao je da neće da komentariše. Zamislite ministra ekonomije koji neće da komentariše budžet, da ne pričam dalje o tome. Ono što je opasnije, i veoma rizično, jeste činjenica da ova druga Koštuničina vlada nastavlja lošu praksu usvajanja zakona na brzinu, bez realnosti, bez utvrđivanja prioriteta i bez šire javne rasprave, tako da o ovom budžetu, faktički, nisu imali priliku da se izjasne drugi građani, pa ni mi, poslanici, nismo imali prilike da razgovaramo sa nadležnim ministrom. Nisam ekonomista, ali vodeći ekonomisti, kao što su gospodin Prokopijević, Gligorov, Kovačević, Stamenković, Brkić, kažu da je ovaj budžet ekspanzivan, inflatoran i loš. Naročito je velika zamerka što se povećavaju rashodi za 20% u odnosu na prošlu godinu i to se opravdava povećanjem plata u javnom sektoru, što će, faktički, usrećiti, mada samo kratkoročno, samo negde oko 300.000 ljudi, a, u suštini, naneće štetu svima ostalima, dakle, ukupnom stanovništvu, 7,5 miliona ljudi. Evo, juče je guverner Jelašić najavio da će ovakav budžet izazvati inflaciju i povećanje kamatnih stopa, što direktno znači da se ovim budžetom štiti samo javni sektor, i to na uštrb privatnog sektora, a znamo da je privatni sektor najvažniji kad je reč o povećanju zaposlenosti u ovoj zemlji, što jeste najveći problem. Što se tiče konkretnih stavki, najpre ono što je uočljivo, a to je da jedna od najvećih stavki u ovom budžetu, dakle, planirana sredstva za Vojsku, iznosi 63 milijardi. Mislim da smo mi mala zemlja, da nemamo ni unutrašnje ni spoljne neprijatelje. Postoje rizici i pretnje druge vrste. Ovim budžetom se ne ubrzavaju evroatlantske integracije i to nije uslov, a položaj Vojske, i to materijalni, i je dalje loš, tako da ta bezbednost, fokusiranje na bezbednost jedne male zemlje nije opravdana. Mala zemlja, koja nema neprijatelje u Evropskoj uniji, po pravilu, daje ispod 1% bruto društvenog proizvoda za vojsku. Kada ova sredstva, 63 milijarde, uporedimo sa sredstvima koja se izdvajaju za pravosuđe, a izdvajati za pravosuđe znači voditi računa o vladavini prava i pravnoj sigurnosti, pa je to, na izvestan način, u jednom širem kontekstu shvaćen značaj bezbednosti građana, to je tri puta manje, odnosno 21 milijarda se izdvaja za sve organe u pravosuđu, a ima ih 508,plus pet republičkih. Mislim da je to veoma pogrešno i da se i dalje ne ulaže u pravnu sigurnost građana. Ono što je važno za našu zemlju, jeste da se, pored ulaganja u infrastrukturu, ulaže i u ljudski kapital. Nama je potrebno da imamo što zdravije i što obrazovanije stanovništvo. Ono što je dobro, hajde nešto i da pohvalim, jeste da se, recimo, sredstva za obrazovanje u ovom budžetu povećavaju u odnosu na prošlogodišnji budžet, ali ono što je loše, to je nedovoljna modernizacija školstva. Sećamo se raznih obećanja da će se kompjuterizovati sve škole, da će se kupiti silni kompjuteri. Sada sam videla samo neke stavke: za osnovne škole - 30 miliona, za nabavku opreme i mašina za srednje škole, takođe, oko 30 miliona i oko 100 miliona za univerzitete i fakultete, tako da mislim da to, apsolutno, neće biti dovoljno za modernizaciju naših škola i fakulteta. Što se tiče obrazovanja, dobro je da postoji taj Fond za mlade talente, ali, recimo, upoređivanjem tih 160 miliona, koliko se planira da se izdvoji za taj fond, sa stavkama na koje se odnosi, vidi se da je to nedovoljno. Znači, na sve mlade talente, u preko 1300 osnovnih škola, preko 500 srednjih škola, svih fakulteta - za stipendije, usavršavanje, nagrade - 160 miliona. S druge strane, planirana sredstva za Srpsku akademiju nauka i umetnosti su 242 miliona dinara. Ako uzmemo u obzir da postoje 154 akademika, to znači - svakom po milion i još ostaje 80 miliona za trošak. Mislim da je na ovaj način narušena ravnoteža, odnosno pravda između generacija. U redu je, trebalo bi da institucije budu ispoštovane, ali trebalo bi više voditi računa o mladima i obrazovanju. Naročito je iznenađujuće što su vrlo mala sredstva planirana za Ministarstvo zdravlja, samo 16 milijardi dinara, četiri puta manje nego što je budžet Vojske. Znamo da imamo velike probleme u Ministarstvu zdravlja. Neki pomaci su napravljeni, ali to nije dovoljno. Svi znamo i za liste čekanja i da se na pozitivnim listama, uglavnom, nalaze lekovi koji su jeftiniji, da razni stručnjaci i specijalisti u ovoj zemlji ulažu natčovečanske napore da bi pomogli našem stanovništvu. Koliko se zdravstveni sistem nalazi u lošoj situaciji u ovoj zemlji, govori podatak da su rashodi zdravstvene zaštite po glavi stanovnika 2003. godine bili 140 evra, a prošle godine, 2006. godine, oni iznose samo 180 evra. Povećanje od samo 40 evra je malo. Ako se uporedimo sa zemljama u okruženju, videćemo da je Hrvatska prošle godine imalarashode zdravstvene zaštite po glavi stanovnika od 700 evra, da se ne poredimo sa Slovenijom, gde su ti rashodi- 1700 evra. Što se tiče nekih, pošto sam odužila, manjih stavki, ali veoma važnih, rekla bih nešto o Komisiji za odgovornost za kršenje ljudskih prava, odnosno za lustraciju. Stvarno je sramota, ponižavajuće i uvredljivo da se planiraju sredstva od 220.000 dinara, a to je ubedljivo najmanja stavka i najkraće obrazloženje. Postoji samo jedna rečenica u vezi sa Komisijom za lustraciju, a planirana sredstva od 220.000 dinara su, faktički, nešto više od dve naše poslaničke plate, ili pola plate direktora JAT-a. Mislim da je to stvarno sramotno i da na ovaj način Vlada pokazuje odnos prema ovoj komisiji, što znači da od nje neće biti ništa. Interesantno je, od ovih manjih stavki, pogledati i Kancelariju za medije, koja ima veći budžet nego Ustavni sud, odnosno ima veći budžet nego Vlada, kabinet Vlade i kabinet potpredsednika. Treba sezapitati da li Kancelarija za medije ima veću odgovornost i nadležnost nego sam premijer i čitav kabinet. Takođe, ono što je bilo interesantno, jeste ova avio-služba Vlade - 253 miliona. Mislim da je to neprimereno za jednu malu i siromašnu zemlju. Što se tiče Nacionalnog investicionog plana, on je haotičan, dispenzivan, nije transparentan, a znamo da je fiskalna politika, odnosno javni rashodi i prihodi, izvor moći Vlade i oni mu to demonstriraju, ali, istovremeno, mogu izazvati štetne pojave, ne samo na tržištu, nego u društvu u celini. Zato mi iz Liberalno-demokratske partije nećemo podržati ovaj budžet, jer on nije ni razvojni, ni tranzicioni, a veća je potreba za radikalnom tranzicijom danas nego što je to bila 2001. godine. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Miroslav Petković, a neka se pripremi narodni poslanik Milan Nikolić. Izvolite.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, Zakon o budžetu je tema koja najviše interesuje narodne poslanike, ne samo zbog toga što preko rasprave o budžetu odlučujemo o tome kako ćemo udahnuti život državnim institucijama, organima, upravama i svemu onome što je potrebno da država nesmetano funkcioniše, već zbog toga što građani imaju priliku da čuju kako će se trošiti njihov novac u narednom periodu. U toku jučerašnje rasprave, poslanici Demokratske stranke Srbije su govorili o tome kako ovaj budžet utiče na makroekonomsku stabilnost, kakve su njegove razvojne, ali i socijalne komponente. Kao član Odbora za pravosuđe, danas ću da se osvrnem na ono što je predvidelo Ministarstvo pravde i na sredstva koja su opredeljena za funkcionisanje pravosuđa. Kada imate sistem, kako je neko rekao, u kome funkcioniše više od 500 pravosudnih organa i pet republičkih organa, onda, svakako, nije jednostavno raspodeliti iznos koji je predviđen svima u onoj meriu kojoj je to potrebno. Ipak, mislim da je ovim budžetom pokušano da se napravi dobar balans, da svi organi i novi instituti koji su uvedeni u naše pravosuđe normalno funkcionišu. Podsetiću vas da u Srbiji počinje da funkcioniše Upravni sud Republike Srbije, koji do sada nije postojao, i da je za njega predviđeno 22 miliona dinara. Ono na šta želim posebno da se osvrnem, to su apelacioni sudovi, za čiji rad je predviđena jedna i po milijarda dinara, a predviđeni su da funkcionišu u Beogradu, Nišu, Novom Sadu i Kragujevcu. Nadam se da, ministar nije tu, imaćemo prilike da o tome razgovaramo, postoje još neki centri u Srbiji koji zaslužuju da dobiju svoje apelacione sudove. Inicijativa narodnih poslanika će biti usmerena u tom pravcu da i neki gradovi koji, nakon usvajanja zakona o teritorijalnoj organizaciji Republike Srbije, dobiju status grada, takođe, imaju priliku da njihovi žitelji idu u apelacione sudove u tim centrima. Jedna izmena koja nas očekuje tokom 2007. godine, u septembru, jeste da i organi za prekršaje prerastaju u veća za prekršaje, pa je potrebno opremiti i te organe, odnosno ta veća, omogućiti imkomunikacionu infrastrukturu, edukaciju ljudi koji će raditi u tim većima. Znatan iznos sredstava je opredeljen i za ovu priliku. Mi smo u prošlom mandatu doneli i Zakon o organizaciji i nadležnosti državnih organa u borbi protiv visokotehnološkog kriminala. Prema tome, sigurno da značajna sredstva moraju biti opredeljena i za ovu namenu. Takođe, i za nesmetano funkcionisanje posebnog odeljenja Tužilaštva, Visoki savet pravosuđa. Imaćemo priliku, nakon usvajanja budžeta, da raspravljamo i o Zaštitniku građana i o Državnoj revizorskoj instituciji. Za Zaštitnika građana predviđen je iznos od 25 miliona dinara, a za Državnu revizorsku instituciju - 10 miliona dinara. Želim da pohvalim što su odvojena određena sredstva i za Komisiju za reformu pravosuđa i za jedno značajno telo koje se bavi usklađivanjem i pomaganjem našem zakonodavstvu da se uskladi sa zakonodavstvom Evropske unije. Znači, značajni projekti koje sprovode i donacije koje obezbeđuju, koji će nam umnogome pomoći da naš pravni sistem uskladimo sa pravnim sistemom EU. Veliki iznos sredstava, četiri milijarde i 100 miliona dinara, predviđen je za rad Uprave za izvršenje zavodskih sankcija. Podsetiću vas da je u ovoj godini planirana izgradnja određenog broja kazneno-popravnih zavoda, popravnih domova, da se poboljša život i rad lica koja su na izdržavanju zatvorskih kazni, ali i lica koja su zaposlena u tim institucijama, da im se omogući da savesno i odgovorno obavljaju svoj posao. Znam da 21 milijarda dinara nije dovoljno sredstava, ono što je predviđeno iz budžeta, iz prihoda koje ostvaruju pravosudni organi, ali siguran sam da će, ukoliko budemo vodili računa o tome kako se troše ta sredstva, naše pravosuđe raditi i nezavisno, i efikasno, i odgovorno, na zadovoljstvo svih građana Republike Srbije. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Milan Nikolić, a neka se pripremi narodni poslanik Dragan Vujadinović.
Poštovano predsedništvo, uvaženi gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, neki od diskutanata su dali vrlo optimističke najave o budžetu o kome danas razgovaramo. Nažalost, većina poslanika nije bila u prilici da pogleda memorandum o budžetu i prateća dokumenta, a iz budžeta se ne mogu videti pozicije koje je predsednik Grupe G17 dosta dobro obrazložio. Mislim da funkcija države jeste da utvrdi bruto nacionalni dohodak i njen osnovni zadatak je da taj bruto nacionalni dohodak podjednako podeli, prema izdržljivosti davalaca poreza, na građanstvo, stanovništvo, i privredne subjekte i, u isto vreme, da obezbedi dovoljno uslova da država može da funkcioniše u skladu sa obavezama koje ima. Da bi se to uradilo, neophodno je da se dobro izanaliziraju obaveze države iz prethodnog perioda, obaveze koje slede, posebno, da se dobro analiziraju mogućnosti, odnosno da se utvrdi tzv. fiskalni kapacitet u zahvatanju raznoraznih poreza i doprinosa, a da može da se očuva životni standard stanovništva i obezbedi razvojni koncept privrede. Nažalost, zbog nedostatka bilansa u završnim računima od 2001. godine pa do danas, zbog nedostatka izvršenih revizija tih računa, kao i kontrole, a i zbog vremenskog ograničenja u donošenju ovakvog budžeta, mnoge stvari u Predlogu budžeta su nejasne. Zakonom o budžetskom sistemu regulisana je procedura u vezi s pripremom i donošenjem budžeta, a u ovom predlogu budžeta mnogo od toga nije ispoštovano. Nije dovoljno jasno rečeno o makroekonomskoj stabilnosti, na koji će se način ona obezbediti, kako će se održati stabilan ekonomski razvoj. Nije na valjan način dato obrazloženje te makroekonomske stabilnosti, niti su prikazani finansijski pokazatelji iz 2006. godine, kao ni elementi koji daju mogućnost za dobru procenu makroekonomske politike za ovu godinu. Memorandum za ovaj budžet, ne računam memorandum objavljen u prošloj godini, izostavljen je, iako Zakon nalaže da se memorandum o budžetu napravi i da odredi srednjoročni makroekonomski fiskalni okvir, na osnovu kojeg se donose budžeti, finansijski planovi svih organizacija. U tekstu Predloga nedostaju podaci iz memoranduma o budžetu i fiskalnoj politici za 2007. godinu, nedostaje projekcija za 2008. i 2009. godinu. Doduše, jedino je u fondovima obrazloženo memorandumom šta se time planira. U obrazloženju ukupne makroekonomske politike su dosta oskudno prezentirani podaci o tome šta se desilo u prethodnom periodu ove godine i šta se dalje može očekivati. Ostaje dilema, da li je to zbog vremena ili su svesno izostavljeni memorandum i neke projekcije koje su morale biti objašnjene. Danas, podsećam, u drugoj polovini juna, raspravljamo o Predlogu zakona o budžetu za 2007. godinu. Odmah da kažem da je velika šteta što zbog niza okolnosti budžet nije postavljen kada mu je vreme, kada je mogla da se planira realna makroekonomska politika, a da država može, instrumentima koji joj stoje na raspolaganju, da sprovodi tako postavljenu ekonomsku politiku. Nažalost, danas možemo samo da konstatujemo ostvarene rezultate za proteklo vreme. Na prvi pogled, na sreću, osnovni ciljevi izgleda da se ostvaruju u nekom željenom pravdu i u delovima, doduše prividno, u makroekonomskoj stabilnosti i u privremenom rastu imamo pozitivna kretanja. Glavni ekonomski indikatori, ako se sami za sebe pogledaju, uglavnom idu u nekom željenom pravcu. Bruto domaći proizvod raste po stopi od 5,9, projektuje se rast investicija za 21,5%, nastavlja se rast izvoza po stopi od 26,8%, inflacija se kreće u okviru stabilnih 6,5% i očekuje se povećanje produktivnosti za 5%. Ono što mora da zabrine nosioce ekonomske politike je nekontrolisani rast uvoza, koji godinama znači otvaranje makaza u platnom deficitu, pa na tom planu moraju da se preduzmu ozbiljne mere i ozbiljni koraci. Rast uvoza za ovaj period od 23,7% je veoma veliki. Istina je da smo mi, kao nacionalna ekonomija, deo svetskog tržišta i da je razmena sa svetom neminovnost. Na to nas, uostalom, obavezuju i mnogi međunarodni sporazumi sa Evropskom unijom, CEFTA sporazumi, zatim, nužnost uvoza opreme radi zanavljanja zastarele tehnologije, uvoz mnogih materijala,s obzirom na to da je reprolanac, zbog raspada bivše Jugoslavije i propadanja mnogih firmi u ovoj zemlji, prekinut, ali postoje mnogi mehanizmi da se procenat učešća uvoza, koji sada iznosi 17%, u bruto produktu zaustavi. Iskustvo Slovenije, posebno iskustvo Hrvatske u vođenju mnogih vancarinskih mera zaštite domaće proizvodnje, morali bismo da izučimo i primenimo, počev od interne certifikacije proizvoda, malo su ti proizvodi dolazili, do mnogih drugih mera. Evropska unija se uveliko, raznim vancarinskim mehanizmima, brani od uvoza robe široke potrošnje iz Kine i mnogih drugih proizvoda. Nažalost, ni na tom planu nemamo potrebne mehanizme da se takav uvoz, po meni nepotreban, zaustavi. Uostalom, da postavimo pitanje, da li nam je potrebno i da li možemo da mehanizmima zaustavimo uvoz voća, povrća, da na bananama ne trošimo milijarde? Bez namere da ulazim u dublju analizu, država mora da pronađe mehanizme da ovaj problem reši. Ekspanzija uvoza može biti zaustavljena na tri radikalna načina, koji mogu da postignu cilj, ali u našim uslovima mogu da izazovu i neke nove, neželjene posledice. Mislim da nosioci ekonomske politike moraju da se odluče i da uvoz smanje kroz fiskalnu politiku, kroz monetarnu politiku i kroz štednju. Osobina je nas Srba da trošimo više no što imamo i da potrošimo više no što zaradimo. Da navedem nekoliko podataka, uz spremnost da zajednički komentarišemo neke relacije. Za budžetsku 2000. godinu planiran je budžetski iznos od 52 milijarde, tako što su budžetski rashodi iznosili 32,7 milijardi, uz dodatak da su postojali tzv. ekstra budžetski računi od 19,3 milijardi, sredstva koja su potrošena za otklanjanje posledica NATO bombardovanja. Poređenja radi, ovaj predlog budžeta za 2007. godinu predviđa izdatke u iznosu od 595,5 milijardi dinara. Upoređenjem ukupnih raspoloživih sredstava za budžet za 2000. godinu i sredstava koja su sada planirana, jasno se nameće nekoliko suštinskih pitanja, koja se prethodno moraju razjasniti, i to naročito zbog poreskih obveznika i cele javnosti, koja ovo veoma dobro razume i oseća na svojim leđima. Imamo ovde u vidu i rast kursa i sve elemente, ali je rast veoma veliki. Ako nismo odstupili od glavnog i polaznog opredeljenja u ekonomskoj politici u zemlji - da se od ukupnog narodnog bogatstva, društvenog proizvoda, za javnu potrošnju izdvaja najviše do 50 posto (koliko se sećam, prošle godine je to bilo 49,5 posto, a ovog puta ne znam za to, jer u dokumentaciji ne piše), da bi se stvaralo iz ovog dohotka koji izdvajamo, a to je privreda i stanovništvo, uz pretpostavku da se i ovog puta ne odstupa od ove crte do 50 posto, da bi se ostvario ambijent za poboljšanje uslova za privredni razvoj i bolji život, potrebno je razjasniti bitnu činjenicu. Ako je 582 milijarde, u odnosu na 52 milijarde, 11 puta više, da li to znači da je život, odnosno da li su životni standard stanovništva i stanje u privredi za toliko puta poboljšani? Pošto sam 37 godina u privredi, mogu reći da to nije tačno; naprotiv, i siromašniji smo i problemi u privredi su teži nego što su ikada bili. Ovako visoke namete i, posebno, poreska davanja, privreda, jednostavno, ne može da izdrži i veoma je često primorana da radi izmirenja obaveza prema državi podiže veoma skupe kredite. Ako, makar i površno, uđemo u izdatke budžeta, skoro da nema razdela gde nisu planirana visoka izdvajanja za plate državnih činovnika, ali, isto tako, i visoka izdvajanja za razne ugovore o delu, plaćanja savetnika itd. U eri veoma visoke tehnologije, koja, po pravilu, smanjuje broj zaposlenih radnika, posebno u državnoj administraciji, mi u državnim službama imamo rapidan rast zaposlenih. Po Predlogu zakona o budžetu za 2007. godinu, platu na teret budžeta će primati 258.488 radnika. Naravno, tu se ne ubrajaju razni savetnici i korisnici sredstava po osnovu ugovora o delu. Postavlja se logično pitanje, kako to radi služba za kadrove, koji su to kriterijumi za prijem, gde je tu stručnost i kakva je edukacija? Ovde, naravno, ne mislim na zaposlene u sudstvu, u zdravstvu, u Vojsci, u MUP-u. Ako ovim podacima dodamo dalje planiranje zapošljavanja, ako moramo da isplaćujemo, ako se ne varam, negde oko 1.400.000 penzionera i ako moramo, preko Biroa za zapošljavanje, da isplaćujemo radnike koji su isterani kao tehnološki višak, ako smo predvideli veće troškove putovanja nego što je to neophodno, onda je logično da su budžetska izdvajanja visoka i da su stavke za socijalna davanja za toliko umanjene. Imamo, neko reče, 650 hiljada nezaposlenih radnika, ja mislim da je taj broj iznad 900 hiljada, a ovako povećanom administracijom gube se efekti za smanjenje zapošljavanja radnika, kao što je to bilo u zdravstvu ili Vojsci. Ovde imam 35 pobrojanih uprava, agencija direktnih i zavoda, kancelarija i slično, koje se finansiraju iz budžeta i koje postoje, pored službi ministarstava. Mislim da je to previše. Mislim da o tome mora da se povede računa. Mi smo još uvek zemlja u tranziciji i sa dosta velikim problemima. Procesi tranzicije su isterali veliki broj radnika sa radnih mesta i oni živena egzistencijalnom minimumu. Broj radnika koji stvaraju vrednost je još uvek mali. Upravo je privreda najviše poreski opterećena. Primera radi, PDV od 18 procenata u Srbiji je veći za tri posto od prosečnog iznosa PDV-a u Evropi, koji je 15 posto. Doprinosi za lične dohotke, porezi na imovinu, porezi na eventualnu dobit, u svakom slučaju, visoki su. Na sceni je tipičan neoliberalistički kapitalizam, koji ovako iscrpena privreda teško može da izdrži, a kamoli da očekujemo neki razvojni koncept. Ako očekujemo dalje prihode od privatizacije i ako idemo u pregovore o pridruživanju i evropskim integracijama, preskromno je predviđena stopa rasta od jedan posto, pogotovo, ako se računaju i zaposleni u državnoj administraciji. Mogu da izrazim zadovoljstvo što se budžetska 2007. godina planira sa budžetskim deficitom, ako je to realno stanje stvari. Kažem - ako je to realno stanje stvari, jer ovaj visoki dom od 2001. godine do danas nije imao priliku da dobije izveštaj o izvršenju budžeta, bilansa, od strane revizorskih kuća. Više godina unazad planira se suficit, a da li je taj suficit realno planiran i ostvaren, ne znamo, jer nemamo završne račune. Dozvolite mi da primetim, iako možda nisam u pravu, da je takav suficit izračunavan primenom neke nove metodologije obračuna na budžetski prihod i rashode. Smatram da se pod suficitom podrazumeva ostvareni višak novca, nakon pokrića svih izdataka i obaveza koje postoje. Suficit mora biti opipljiv rezultat, realan višak neraspoređenog novca, gde nema obaveza. Suficit se ne može obračunavati unapred, a bilo je slučajeva, recimo, 2005. godine, da smo usred godine pravili rebalans budžeta sa predviđenim suficitom. Bez revizije završnog računa budžeta i revizije budžetske procedure teško se može konstatovati suficit. Kako se moglo govoriti o suficitu 2005. i 2006. godine, ako smo imali redovna dugovanja budžetskim korisnicima i, koliko se sećam, velika dugovanja prema putnoj privredi. Navodno, ti suficiti su upotrebljeni za izmirenje, upravo, budžetskih obaveza i za otplatu spoljnotrgovinskih dugovanja. Zar to nije moglo da se objasni i da se postavi u okviru budžeta? Mislim da je u svim ozbiljnim ekonomijama i državama ta budžetska disciplina i odgovornost izuzetno velika. Veoma se oprezno planiraju, uglavnom, deficiti, a država disciplinom realizacije planirane rashode i prihode ostvaruje rezultatom. Ono što nije jasno, to je da se u mnoge razdele budžeta ubacuju sredstva iz Nacionalnog investicionog plana, a da nisu objašnjeni kriterijumi po kojima se vrši raspodela sredstava, niti se preciznije kaže da će se ta sredstva regionalno raspodeliti i u koje će se svrhe usmeravati. Dosta je nejasno i što se u obrazloženju Predloga zakona o budžetu nigde ne navodi kako je Vlada utvrdila opšti bilans javne potrošnje, gde bi se videle jasno i sve potrebne ekonomske veličine, počev od bruto društvenog proizvoda, zatim opšti bilans javne potrošnje za sve nivoe, počev od budžeta Republike, pokrajine, pa uopšte. Nemam nameru da komentarišem nijednu stavku iz budžeta. Jedino želim da primetim da je gospodin Riza Halimi bio u pravu juče kada je rekao da su sredstva za Koordinaciono telo za Bujanovac, Preševo i Medveđu prepolovljena. Mislim da je neophodno da se ta sredstva ostvare bar na nivou koji je bio. Ja sam takvu vrstu amandmana blagovremeno podneo, jer je zaostajanje juga Srbije preveliko i svi napori koje činimo na lokalnom nivou ne mogu biti dovoljni da se izađe iz problema. Nije dobro što je drug Riza kritikovao komitete, jer i on i ja smo bili vrlo perspektivni kadrovi u Komunističkoj partiji Srbije, pa, prema tome, mislim da treba da ostane dosledan svoje prošlosti. Hvala vam lepo.
Zahvaljujem. Obaveštavam još jednom narodne poslanike da će sednica Zakonodavnog odbora biti održana danas u 11 sati, u Plavom salonu. Reč ima narodni poslanik Dragan Vujadinović, a neka se pripremi narodni poslanik Veroljub Arsić.
Poštovana gospodo, poštovani gospodine ministre, sam termin usvajanja ovog budžeta pokazuje da je on rađen u cajtnotu i pod prinudom. U tom smislu, ako znamo da je zakonski i ustavni termin bio 31.12.2006, svako dobronameran treba da kaže da je u ovom kratkom intervalu od formiranja Ministarstva finansija, to ministarstvo, resorno, u kratkom intervalu dostavilo jasan, koncizan i sledljiv dokument, koji svi poslanici mogu tumačiti i izvlačiti zaključke. Kakvi će oni biti, to, svakako, zavisi od individualnog tumačenja i političkih ideologija, ali mi smo dobili jasan, koncizan i sledljiv dokument. Ponavljam, radi se o dokumentu koji je stvar prinude i radi se o budžetu koji je stvar kontinuiteta. To je suština. Ovaj budžet je stvar kontinuiteta i napora da se u kontinuitetu pojedinih pozicija, razdela i prihoda izmeni ono što se izmeniti može. Ono što ću u nastavku reći, to je šta nije obuhvatio ovaj budžet, a što smo svi mi koji smo radili predizbornu kampanju obećavali, o čemu smo govorili. To je prvo. Po Ustavu, u članu 85, ne postoji više društvena svojina. Mi još uvek imamo oko 500 društvenih preduzeća. Juče sam rekao i ponavljam, za otpuste dugova i za subvencije 70 preduzeća koja su pripremana za privatizaciju otišlo je oko osam milijardi evra u poslednjih nekoliko godina. Od tih 70 preduzeća, pola je prodato; ukupan prihod je pola milijardi evra. Juče sam, takođe, rekao za EI "Niš", "Minel", "IMT", "Zastavu", "IMR", da je zaista nužno da Ministarstvo finansija i ostala resorna ministarstva ubrzaju taj proces, jer je, praktično, ponavljam, osam milijardi utrošeno za posredne ili direktne investicije; prihodi su 0,5 milijardi. O onom populizmu o kome govorimo - da će biti tranzicionih žrtava, pa one su nastale odavno, ovo je samo povećavanje tranzicionih žrtava, očuvanja tih subjekata., Imamo subvencije od 36 milijardi 600 miliona dolara ove godine, a u narednom budžetu - za 2008. godinu, ako on bude reformski, tih subvencija mora biti što manje. Druga tačka - reforma i smanjivanje javne potrošnje. Budžet je pola javne potrošnje, a cela naša javna potrošnja je 1.100 milijardi, ili 17,5 miliona dolara, 50% bruto društvenog proizvoda. Ako smanjimo za jedan posto javnu potrošnju, to je 350 miliona dolara - jedan posto. Izvinjavam se, 17,5 milijardi dolara, pogrešno sam rekao 17,5 miliona. Znači, javna potrošnja ukupno, budžet plus fondovi, plus trošenje opština, gradova - 17,5 milijardi, a ceo društveni bruto proizvod je 35 milijardi; jedan posto, to je 350 miliona dolara ili 20 milijardi dinara. Tu je naš prostor za smanjivanje javne potrošnje, koje smo svi obećali i za koje gospodin Mirko Cvetković, kao stručnjak, analitičar, sigurno zna da je to neminovnost koja mora uslediti. Sledeće, kod javne potrošnje nisu plate zaposlenih nego je broj ljudi racionalizacija troškova, pre svega, racionalizacija javnih preduzeća. Često pišem da su jedini preostali dinosaurusi u Evropi naša javna preduzeća, koja mnogo jedu ali malo daju. Govorimo da EPS vredi 20 milijardi evra. Ako vredi 20 milijardi evra, ako je država dobar domaćin, 5% profitne stope je jedna milijarda evra. Samo 5%, a za monopolsko preduzeće je to dostižno. Gde nam je ta milijarda? Dakle, javna preduzeća se ili moraju restrukturirati, ili se moraju prodati, ili moraju praviti pare gazdi koji se zove država, treće ne postoji. Treće je ono što predlažem da uđe u naredni budžet, taj prvi budžet koji će biti reformski, koji će biti budžet diskontinuiteta, a to je decentralizacija. Mi svima govorimo, gospodo, svi mi govorimo - Evropa regija, a imamo Srbiju Beograda još uvek. Znači, ponavljam, Evropa živi kao skup zemalja regionalnog razvoja. Imamo predviđeno za transfere manje od 10% od budžeta, manje od 10% su transferi u regionalnom razvoju. Dakle, ne samo transfer para, već i transfer funkcija, to je ono što mora biti u sledećem budžetu. Četvrta tačka. Poseban emiter velike javne potrošnje su naši fondovi. Kao što su javna preduzeća, tako su i javni fondovi do sada bili vruć krompir prethodne vlade. Neminovno je da nova vlada taj vruć krompir, koji ima dva dela, jedan su javna preduzeća a drugi fondovi, uzme u svoje ruke, bez obzira na to koliko će to stvoriti socijalnih tenzija i svih propratnih tranzicionih žrtava. Dakle, kapitalizacija fonda PIO, gde se daje dodatno 100 milijardi, praktično se mora izvršiti. Imali smo šansu, o tome smo govorili, da fond PIO dobije kredit iz Nacionalnog investicionog programa, da dokapitalizuje banke koje su imale veliki trend i na osnovu toga da stekne kapitalnu dobit, kao što je to uradila EBRD, Evropska banka za obnovu i razvoj. Takve šanse se ne smeju propuštati i moramo ući u taj sektor kapitalizacije, odnosno ozdravljenja državnih fondova, za koje je ovde predviđeno 130 milijardi; preko dve milijarde dolara deficitno finansiranje i 36 milijardi subvencija. Eto gde je prostor za neko umanjenje javne potrošnje. A gde treba plasirati te pare? Jer, da bismo nekome dali, nekome moramo uzeti. Ako ćemo njima uzeti u budžetu za 2008, pa, treba da damo tamo gde se prave efekti, a to znači u smanjivanje stopa poreza i doprinosa i stimulaciju izvoza, da bi se smanjio spoljnotrgovinski deficit, kao i u stimulaciju poljoprivrede i turizma. Znate da su 26. marta, molim vas da čujete ovaj podatak, kada je Ministarstvo poljoprivrede preko banaka objavilo konkurs za kratkoročne kredite - od 12.000 do 240.000, kredit dobili samo oni koji su od 10 ujutru podneli zahtev. Tolika je glad za kreditima. Pa, zašto ne damo još tih kratkoročnih poljoprivrednih kredita, zašto ne izvršimo preraspodelu budžeta? Zaista mislim i molim gospodina ministra Cvetkovića da, imajući u vidu da priprema budžeta za 2008. godinu već počinje, ovo što sam govorio, odnosno što je već poznato, o suštinskim promenama javne potrošnje javnih preduzeća, završetku privatizacije i decentralizaciji i kapitalizaciji fondova, nađe svoje mesto u narednom budžetu, jer je potrebno da naredni budžet bude budžet diskontinuiteta. Ponavljam, to je budžet diskontinuiteta. Mislim da mi koji smo govorili o decentralizaciji, o smanjenju javne potrošnje, budžet za 2008. ne smemo podržati ako bude, eventualno ili slučajno, nastavio sa kontinuitetom, koji je ovog puta zaista bio prinudni, jer se ne može nešto menjati radikalno i drastično 30. juna 2007. godine. U tom smislu, glasaću, kao i svi članovi Demokratske stranke, za ovaj budžet, ali sa znakom upozorenja da sledeći budžet ne može pobeći od neophodnih strukturnih promena koje su nužne za zemlju Srbiju, uključujući i postupak decentralizacije, ali stvarne decentralizacije, ne u priči, ne u medijima, već realne decentralizacije, u ciframa i u funkcijama. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić.
Dame i gospodo narodni poslanici, moram da se složim sa konstatacijom da je ovaj budžet u kontinuitetu sa prethodnim budžetom i sa svim onim budžetima koje je ova skupština donosila od 5. oktobra 2000. godine naovamo. Moram da se složim i sa tim da je visoka javna potrošnja, moram da se složim i sa tim da treba da se smanji spoljnotrgovinski deficit, ali mi samo nije jasno kako to mislite da uradite s ovakvim predlogom budžeta i sa ovim zakonima kojima je objedinjena rasprava sa zakonom o budžetu za 2007. godinu. Lepo je sve to ispričano, saslušao sam ministra kada je ovde obrazlagao Predlog budžeta i zakona. Kad čovek malo pregleda taj budžet, kad sasluša ministra, pomisli da ne živi u Srbiji, ili on ili ministri. Iz obrazloženja se stiče utisak da ovde teče med i mleko, da nema nezaposlenih, da penzioneri čuvaju unuke i igraju šah, da radnici žive od svojih plata, sa osam sati rada. Istina je malo drugačija, gospodine ministre. Kada nešto ne možete da odbranite argumentima, gospodin ministar, a i neki bivši ministri, sada poslanici, izlaze za ovu govornicu, vrte pet ili šest rečenica, koriste neke izraze i fraze koje većina građana Srbije ne razume. Valjda, sebi i svom izlaganju hoće da daju značaj, ili da sakriju onu istinu koja je vešto pokušana da se sakrije u Predlogu ovakvog budžeta. Imamo nekoliko pitanja za vas iz vladajuće većine, ministre. Prethodni budžet, kojeg je predložila Vlada Vojislava Koštunice, bio je suficit. Jeste da je bio lažan, ali je bio nekakav suficit. Sada imamo Predlog budžeta koji je u deficitu. To je, možda, politika koju je prouzrokovao Nacionalni investicioni plan, koji se sastoji od šarenih laža i obećanja, petogodišnjih planova ministarstava, ali je tadašnji ministar finansija, valjda, planirao izbornu kampanju, pa je tu izbornu kampanju time i započeo, pa ste u tom nacionalnom investicionom planu krečenje prostorija poreske uprave, krečenje prostorija carinske uprave, naveli kao nacionalni investicioni plan. Ko se iole razume u knjigovodstvo, zna da je to tekuće održavanje, zna da to ne treba da bude u predlogu zakona o budžetu. Sad ste to malo drugačije preuredili u ovom predlogu budžeta, a narodni poslanici ne znaju da li će, kako će i ko će trošiti sredstva iz Nacionalnog investicionog plana. Imam još jedno pitanje za vas, gospodo iz vladajuće većine, i za ministra. U prethodnom zakonu o budžetu za 2007. godinu spominjan je neki prihod od 17 milijardi dinara, neutrošenih a prenetih sredstava. Evo, verujem Vojislavu Koštunici da nije uspeo sve da potroši, ali toga u ovom predlogu zakona o budžetu nema. To je stavka koja nije mogla da nestane, gospodine ministre. Dok ste obrazlagali Predlog budžeta, rekoste da se on zasniva, da je prihod, u stvari, projektovan na osnovu stranih investicija, koje od vašeg dolaska na vlast naovamo imaju tendenciju samo rasta, pa su tako nastavila i tokom čitave ove godine. Samo ću podsetiti građane Srbije na to šta su radili štampa i mediji koji su bili naklonjeni i Vladi, i Vojislavu Koštunici, i Demokratskoj stranci, i ovoj vladi. Govorili su da nema više stranih investicija jer strani investitori strahuju da će Srpska radikalna stranka da uđe u Vladu Republike Srbije. Sad, odjednom, čujemo ministra koji kaže - ne, niko se u svetu ne plaši toga, imamo strane investicije, imamo odakle da pravimo budžet. Kad smo već kod toga, gospodine ministre, zašto će građani Srbije da plate 2,5 milijarde dinara gubitka Narodne banke Srbije, koji je guverner Narodne banke svesno napravio u periodu kada je gospodin Tomislav Nikolić izabran za predsednika Skupštine Srbije? Tada je Narodna banka Srbije emitovala svoje hartije od vrednosti na Berzu, emitovala je hartije od vrednosti koje je u ranijim trgovinama kupila, namerno obarajući vrednost akcija na tržištu, upropašćavajući male vlasnike akcija, i sve to, na kraju, građani Srbije treba da plate, neki po dva puta. Mislim da jetaj iznos i veći i da će u rebalansu da bude prikazano da je možda, čak, 11 ili 12 milijardi dinara. Ko to ima pravo da, zarad svoje politike i zarad svojih ličnih interesa, upropašćuje i građane Srbije, i budžet Republike Srbije, i instituciju koju vodi, a to je Narodna banka? Rekoste da imamo problema sa spoljnotrgovinskim deficitom, a da je razlog spoljnotrgovinskog deficita taj što domaća privreda ne može da odgovori na ekspanziju potražnje robe široke potrošnje. Ne bih se složio sa vama, gospodine ministre. Prvo, niste obrazložili zašto domaća privreda nije u stanju da odgovori toj ekspanziji. Nije u stanju, jer ste od 5. oktobra, kriznim štabovima i privatizacijom, upropastili svako preduzeće koje je iole radilo, usput ga i opljačkali. Još jedan razlog jeste ne to da građani imaju para, pa troše, nego se zadužuju kod banaka, i to stranih, pod nepovoljnim kamatama, a to je opet politika i Mlađana Dinkića, i vas, i guvernera Narodne banke. Zašto ne kažete građanima Srbije da za svaki dinar kredita koji podignu moraju da plaćaju i kamatu na obavezne rezerve banaka, koja vama služi kao pokriće deviznih rezervi kojima se hvalite? Zašto to ne kažete? Zašto ne kažete da zbog politike Narodne banke Srbije imamo kamate koje su na dinarske kratkoročne kredite i preko 20%? Kako mislite taj spoljnotrgovinski deficit da smanjite? Akciznom politikom? Ovde je jedan poslanik izašao i obavestio građane Srbije da se ne sekiraju, da neće biti mnogo povećane akcize na tečni naftni gas koji se koristi za pogon motornih vozila. Što ne kažete zašto ga uvodite? Što ne kažete da ga uvodite zato što ste avionsko gorivo oslobodili akciza, pa treba da taj manjak iz budžeta nadoknadite tako što ćete da uvedete akcizu na tečni gas za pogon motornih vozila? Što to ne kažete? Što ne kažete da otimate od sirotinje i dajete bogatašima? Kad ste pisali ovaj zakon, valjda, još niste znali da će za Stankom Subotićem da bude raspisana poternica. Jel mu nešto dugujete? Koristili ste njegove avione, je li to zbog toga? Ili, zbog čega već? Kažete – smanjujete porez na prenos apsolutnih prava, biće jeftiniji stanovi i manje će da se plaća porez. Smanjujete porez i odmah ga uvaljujete lokalnoj samoupravi. A što ne kažete da ste, čim ste smanjili taj porez, uveli akcize na motorno gorivo koje koriste građevinske mašine za izgradnju tih stanova i da budžet niste oštetili, a da građane niste nagradili, jer će cene stanova da porastu, pa ono što ne plate kroz porez, platiće sa druge strane, kroz cenu stana. Je li to politika Vlade? Je li ta vlada u interesu građana Srbije? Sve ovo je samo jedna farsa i laž, ništa više. Od građana nikako ne uzimate manje, samo više, da li na jednoj ili na drugoj strani, svejedno. Kažete da ćete smanjiti spoljnotrgovinski deficit. Da li tako što ćete da ukinete akcize na uvoz sokova, na uvoz baza, sirupa, sirovina za proizvodnju sokova, da li ga tako ukidate? Kad neko kaže da se ukida akciza na sokove, kaže se – ma, šta me briga, ionako ih ne koristim mnogo. Grešite, jer oni pravi proizvođači proizvode baze od domaćeg voća, od onih istih jabuka koje ste nalazili pored autoputa 2002. godine. Zašto je to tako? Kažete da je to politika Evropske unije. Šta me briga za to, ali, hajde, priznajte to vaše opredeljenje da ste za Evropsku uniju. Napišite u zakonu da se oslobađaju sokovi, baze, sirupi, i nema problema. Ali, u prelaznim i završnim odredbama zakona kažite da taj član stupa na snagu ulaskom Srbije u Evropsku uniju. Doduše, to sa vama neće biti nikad. Ali, to navedite u prelaznim i završnim odredbama, a ne da vam izgovor bude - to zahteva od nas Evropska unija. Problem svih vlada od 5. oktobra naovamo jeste taj što su vama, izgleda, milije i Francuska, i Nemačka, i Austrija, i Engleska, nego Srbija. Politika ove vlade i problem jeste što više vole i Francuze, i Engleze, i Nemce, nego Srbe. Zato pravite ovakve budžete. [[Aplauz]]
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Miljan Ranđelović, a neka se pripremi narodni poslanik Aleksandra Jerkov.
Poštovano predsedništvo, poštovani narodni poslanici, naravno da ste svi pročitali Predlog budžeta i zato vam danas neću govoriti o tome što ste i sami mogli da vidite. Samo ću vas upoznati sa onim delom sredstava koja su namenjena Ministarstvu za omladinu i sport, govoriću o sredstvima koja se koriste u ovom ministarstvu samo za omladinu. Osnivanjem zakona o ministarstvima, osnovano je Ministarstvo za omladinu i sport i ono je bilo neophodno mladim ljudima. Mladi ljudi u Srbiji znaju šta hoće i znaju da to mogu da urade. Delokrug Ministarstva za omladinu i sport je jasno definisan - poslovi državne uprave, Ministarstva za omladinu i sport, koji se odnose na sprovođenje nacionalne politike i strategije za mlade, akcione planove i programe za zaštitu interesa mladih, podučavanje mladih, zapošljavanje i volonterski rad, kao i na promovisanje omladinskih organizacija i udruženja. Prema popisu iz 2002. godine, u Srbiji imamo 512.646 mladih ljudi, starosti između 15 i 30 godina, a to je 20,6% stanovništva Srbije. Dakle, mladi predstavljaju izuzetno važnu kategoriju stanovništva Srbije. Stranka G 17 plus želi da mladi ljudi budu aktivni učesnici u procesu donošenja državnih odluka. Dakle, neophodno je posvetiti mladim ljudima potrebnu pažnju, u skladu sa njihovim potrebama i željama. Ako se nečega užasavam, to je kada se stranke sete mladih ljudi samo kada su izbori, kada su im potrebni glasovi. Stranka G 17 plus se bavi mladim ljudima i kada nisu izbori, između izbora. Zato, stranka G17 plus poziva sve stranke u Skupštini, posebno stranke vladajuće većine, da daju podršku inicijativama mladih, da poboljšaju kvalitet života mladih. Dobar znak je formiranje Ministarstva za omladinu i sport. Uskoro će biti urađeno i jedno veliko istraživanje, a na osnovu njega će biti urađena nacionalna strategija za mlade. Ta strategija će biti urađena na demokratski i fer način. Imaćemo širok konstitutivni proces na svim nivoima, kako na republičkom, tako i na regionalnom i lokalnom nivou. Nacionalna strategija za mlade predstavlja proces izgradnje sveobuhvatnog programa unapređenja mladih, uz samo učešće mladih. Pri izradi strategije, pored mladih, biće predstavnici Vladinog sektora, poslovnog i civilnog sektora, i svi zajedno će doneti tu strategiju. Da bi se postigli postavljeni ciljevi, neophodno je formiranje međuresorne radne grupe. Nju će činiti predstavnici različitih ministarstava. Nakon toga ćemo izraditi akcioni plan za sprovođenje nacionalne strategije za mlade. Biće formirana kancelarija za mlade, ali kancelarija za mlade koja će stvarno biti na raspolaganju mladim ljudima, gde će mladi ljudi zaista moći da reše svoje probleme i da dobiju sve potrebne informacije. Govorim ono što većina mladih misli, a mi ne želimo da budemo samo ukras ove zemlje. Moramo da stvorimo ambijent koji će omogućiti da se mladi aktivno uključe u društvene tokove. Imamo dovoljno razloga da budućnost gledamo s optimizmom. Verujem da će mladi uspeti da se izbore za svoje mesto. Ministarstvo omladine i sporta je, između ostalog, formirano i da se promoviše i unapredi položaj mladih. (Predsednik zvonom opominje poslanike na pažnju) Svi mladi ljudi imaju razloga da budu ponosni na stranku G17 plus, zbog toga što je to stranka koja se neprekidno obračunava s onima zbog kojih smo proglašeni za izgubljenu generaciju. Mi nismo izgubljena generacija i to ćemo i dokazati. Želim da zahvalim svim omladinskim organizacijama koje, poput mene i ostalih omladinskih organizacija, rade na poboljšanju kvaliteta života mladih. Potrebno je napokon da radimo tako da interes mladih bude na prvom mestu svima nama. Želim da sve političke stranke mnogo više rade na poboljšanju kvaliteta života mladih ljudi. Pred ovom generacijom i pred generacijama koje stasavaju je ogroman posao i mi ćemo ga uspešno završiti. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Aleksandra Jerkov. Neka se pripremi narodni poslanik Branislav Nedimović.
Dame i gospodo narodni poslanici, opet vladajuća koalicija pred građane stavlja loša rešenja zakona i budžeta, pod izgovorom da nema vremena. Kao što ni prošli put Liga socijaldemokrata Vojvodine nije pristala na ovakvo loše rešenje, neće ni ovaj put. O vremenu je trebalo da razmišljate pre nego što ste došli u ovakvu situaciju, dok ste tri meseca pregovarali i doveli građane Srbije i sve nas u ovu situaciju da nema vremena. Liga socijaldemokrata Vojvodine neće podržati ovaj predlog. Već smo čuli zbog čega je on loš za građane Vojvodine. On je za njih, zapravo, uvreda, jer 29% stanovništva koje živi na 27% teritorije, a pune republički budžet, u zavisnosti od godina, od 35 do 50%, ne može da dobije 7%, što znači da se tek svaki šesti dinar vraća građanima Vojvodine. Mi na to nikada nećemo pristati. Međutim, sada da čujemo zbog čega je to loše i za druge građane Srbije i za koga je to loše, a loše je za sve. Pre svega je loše za mlade. Mladi su, inače, najveća marginalizovana grupa u ovoj zemlji i neko o njima mora početi konačno sistematski da se brine. Dok je, recimo, nedopustivo mnogo novca izdvojeno za finansiranje glomazne administracije, koju, bez sumnje, čine članovi vaših stranaka, nedopustivo malo novca je stavljeno u fond za mlade talente. To su mladi i talentovani socijalno ugroženi ljudi. Ne znam da li znate, verovatno ste prevideli da je dugoročni i jedan od najvećih problema ove zemlje upravo taj što mladi odlaze iz ove zemlje. U periodu od 90-ih godina, iz ove zemlje je otišlo nekoliko stotina hiljada mladih ljudi. Pitam se koliko još treba da ih ode da bi neko konačno počeo da se brine o njima. Dalje, imamo tu čuvenu odredbu o kupovini prvog stana bez poreza. Kada to malo bolje pogledamo, vidimo da se to odnosi na 40 kvadrata stana, zapravo, 15 kvadrata kasnije za svakog člana porodice. Međutim, zanimljivo je i važno reći da se ovo ne odnosi na nezvanične bračne zajednice, čime vi, gospodo, prvo, diskriminišete te mlade ljude, a drugo, kršite Ustav, zbog toga što se članom 65. stav 5, zapravo članom 62. stav 5. Ustava garantuje izjednačenje ovakvih zajednica sa zvaničnim bračnim zajednicama. Vi nemate prava da diskriminišete bilo koga zbog njegovog opredeljenja. Zatim, ovo nije dobro ni za one najmlađe. Recimo, dok Ministarstvo vera ima 610 miliona dinara koji su rezervisani za dotacije nevladinim organizacijama, za adaptaciju i izgradnju novih crkvenih objekata, u obdaništa, tamo gde su smešteni naši najmlađi sugrađani, vaša deca, ne ulaže se ništa. Mi smatramo da deca moraju biti ispred verskih objekata. Ovo nije usamljen slučaj da se Crkva i verski objekti stavljaju ispred građana Srbije, pa tako imamo situaciju da se za obnovu manastira Hilandar izdvaja 90 miliona dinara, a za obnovu škola se ne izdvaja ništa. Mi smo dali predlog da se deo sredstava namenjenih za obnovu manastira Hilandar usmeri na ekonomski ugrožene građane, one socijalno ugrožene i da se sredstva koja se iz budžeta za njih izdvajaju povećaju, kao i sredstva za škole. Na ovom mestu se moramo setiti vašeg, zapravo prvog ministra prosvete tadašnje Srbije, Vojvođanina Dositeja Obradovića, koji je rekao: "Škole, škole nama treba, a ne zvona i praporci". To je on rekao pre 200 godina. Nažalost, to još uvek neki nisu shvatili. Dalje, smatramo da se deo izvršnih sredstava koja su dodeljena Ministarstvu za dijasporu moraju preusmeriti na Komesarijat za izbeglice, zbog toga što smatramo da su izbeglice, ipak, socijalno ugroženije od dijaspore koja živi u Srbiji. Kada je kultura u pitanju, ovaj budžet ima mnogo nedostataka, a dva najviše upadaju u oči. Prvi je položaj Matice srpske, koja je, podsetiću, jedna od najstarijih kulturnih institucija u srpskom narodu i, svakako, institucija sa najdužom tradicijom izdavačke delatnosti, a koja je u ovom predlogu svrstana u red nevladinih organizacija, a ne kulturnih institucija, verovatno zbog toga što se ne nalazi u Beogradu. Druga stvar je još čudnija, a to je položaj Belog dvora, za koji ostaje nejasno da li je to muzej, da li je to dvorski kompleks, da li je to dom porodice Karađorđević. U svakom slučaju, šta god da je, ta institucija građane Srbije košta više od celokupnog Predsedništva Srbije. Smatramo da je to nedopustivo i da bi se građani Srbije, da žele da izdržavaju porodicu Karađorđević, opredelili za monarhiju. U Ministarstvu za ekonomiju i regionalni razvoj nema ni traga regionalnom razvoju, mada moram da kažem da ovo nimalo ne čudi u zemlji koja se sve više centralizuje i koja Vojvodinu tretira kao špajz iz koga se samo iznosi novac. Kada pogledamo budžet Ministarstva rada i socijalne politike, pokazuju se tačnim kritike, reči koje je Liga socijaldemokrata Vojvodine uputila kada je bilo reči oZakonu o ministarstvima, kada smo predlagali da se formira Ministarstvo za ravnopravnost, zbog toga što vidimo da nikakva budžetska sredstva nisu obezbeđena za uspostavljanje i funkcionisanje mehanizama za ravnopravnost. Tu, pre svega, mislim na ekonomsko osnaživanje žena. Izneću podatak da samo 10% samohranih majki u Srbiji živi iznad granice siromaštva. Za njih u ovom predlogu budžeta nema mesta. Vidimo kakav će stav Vlade biti prema AP Vojvodini, kakav će stav biti prema mladima, prema ženama, prema mladim porodicama, prema izbeglicama, prema deci, prema studentima, i, zapravo, kada malo bolje pogledamo, vidimo da, osim Vojske i crkava, ovu vladu niko drugi i ništa drugo ne zanima. Kao i kada je bilo reči o Zakonu o ministarstvima, vidimo da je i ovaj predlog više pravljen po meri vladajućih koalicija, a manje po meri građana, vidimo da se više radilo na tome da se zadovolje sve stranačke potrebe, a ne potrebe građana Srbije. Kao što i tada nismo pristali na to, nećemo pristati ni sada. Liga Socijaldemokrata Vojvodine neće izneveriti poverenje građana zbog toga da biste vi zadovoljavali svoje stranačke potrebe. Glasaćemo protiv budžeta.
Reč ima narodni poslanik Branislav Nedimović, a neka se pripremi narodni poslanik Vesna Pešić.
Poštovani gospodine predsedavajući, poštovani gospodine ministre, poštovane kolege narodni poslanici, ja ću se truditi da makar malo pažnje privučem, kao što je to uradila moja prethodnica, i nadam se da ću snagom argumenata kojima ću govoriti o budžetu koji je podnela Vlada Republike Srbije uspeti da neke poslanike ubedim u neophodnost glasanja za budžet Republike Srbije, a vidim da neki već odmahuju glavom. Ograničiću se na nekoliko delova Predloga zakona o budžetu Republike Srbije, pre svega, na sredstva koja odlaze lokalnim samoupravama preko Nacionalnog investicionog plana i na transferna sredstva koja idu prema lokalnim samoupravama na osnovu Zakona o finansiranju lokalnih samouprava. Cilj zakona o budžetu je da nam omogući brži privredni razvoj, da omogući rast bruto društvenog proizvoda, jer nama je potrebno da nastavimo s ovakvim rastom bruto društvenog proizvoda kako bismo u što kraćem vremenskom periodu došli na onu polaznu, devedesetu godinu, o kojoj vrlo često govorimo, kada je standard građana bio onakav kakvom težimo, naravno još i većem od toga. Isto tako, ovaj predlog zakona o budžetu teži da dovede do smanjenja inflacije, koja je u prethodnoj godini bila 6,6%, i mislimo da će Vlada Republike Srbije, na čelu sa gospodinom Vojislavom Koštunicom, uspeti u tome. Još jedan cilj koji se stavlja pred nas sve, jeste da dovedemo do poreskog rasterećenja, kako bismo učinili da poreske obaveze koje su nametnute brojnim zakonima građanima Srbije budu što lakše i da mogu na lakši način da ih izmiruju i da mogu neka svoja osnovna prava da ostvaruju na što lakši i efikasniji način. Ono što je, po mom mišljenju, najvažnija funkcija ovog budžeta za 2007. godinu, a i svih budžeta lokalnih samouprava i budžeta AP Vojvodine, to je da treba da omogući smanjenje postojanja «sive zone», u kojoj radi još uvek veliki broj radnika u Srbiji, kao i da pospeši privlačenje investicija, i to ne samo stranih investicija, nego i domaćih investicija. Mnoge opštine na teritoriji Vojvodine, pre svega, mislim na opštinu Inđija, na opštinu Sremska Mitrovica, imamo tu i opštinu Zemun, koja isto tako radi, čine sve u tom pravcu kako bi veći broj investicija privukle na svoju teritoriju, jer to je osnovni posao. I Stara Pazova, ja se izvinjavam, a to je sve na prostoru Srema; Srem je blagodaran, mnogo se tamo radi. Nadam da će ovaj primer slediti sve opštine na celoj teritoriji Srbije. Ono što budžet treba da obezbedi, to je razvoj infrastrukture. Ako obezbedite dobru infrastrukturu, automatski će veći broj zainteresovanih investitora početi da dolazi na teritoriju vaše opštine. Ako postoji infrastruktura, ako postoji zemljište, ako je dobar geografski položaj, samim tim će biti veći broj zaposlenih ljudi, a ako je veći broj zaposlenih ljudi, možemo da računamo na veća budžetska sredstva U narednoj godini i taj ciklus može da počne da se vrti. Nadam se da će prethodna i ova budžetska godina biti dovoljan zamajac čitavom tom procesu. Ja samo mogu da kažem da je u opštini Sremska Mitrovica, u prethodnoj godini, preko 600 novih radnih mesta otvoreno, a nadamo se da ćemo u 2007. godini još novih radnih mesta otvoriti, ne samo na teritoriji ove opštine, nego i u svim opštinama Republike Srbije, a to je osnovni cilj Vlade Republike Srbije, da imamo mnogo više radnih mesta, mnogo više investicija, mnogo više zadovoljnih građana Republike Srbije. Setom poreskih zakona predviđen je niz poreskih rasterećenja i ja ne bih previše o njima govorio, nego bih samo hteo da kažem nešto vezano za umanjenje poreske stope za kupovinu računarske opreme. To je neophodno, pre svega, zbog mladih ljudi, jer, podsetiću vas, danas svega 20% domaćinstava u Srbiji ima računar u vlasništvu, dok je u Evropskoj uniji taj prosek 50%. Mi moramo da idemo napred u tom pravcu i moramo da omogućimo mladim ljudima da na ispravan način komuniciraju sa svetom. Na kraju bih rekao nekoliko reči i o transfernim sredstvima koja se upućuju od strane Republike Srbije prema lokalnim samoupravama, i to ove godine u iznosu od 29.760.000.000. Dakle, radi se o znatnim finansijskim sredstvima i veoma je važno da je posle donošenja Zakona o finansiranju lokalne samouprave došlo do izvesne fiksne lokalne decentralizacije, pa će lokalne samouprave biti odgovorne i za ubiranje i naplatu dela poreza, a ne samo za trošenje sredstava iz budžeta, što je jako dobro. Prethodna vlada je dala veliki broj instrumenta pomoću kojih ova vlada može to da uradi. Hteo bih samo jedno pitanje da postavim ministru finansija, nadam se da će mi danas odgovoriti ili u toku rasprave o amandmanima, a vezano je za umanjenje poreske stope za porez za prenos apsolutnih prava. Ova stopa je iznosila 5%, a po novom predlogu izmene i dopune Zakona o porezu na imovinu treba da iznosi 2,5%, a svi znamo da je to prihod lokalne samouprave. Interesuje me, pošto ne vidim ni pregled raspodele sredstava po lokalnim samoupravama u Predlogu zakona o budžetu, da li je Ministarstvo finansija, tj. kada bude raspoređivalo ova transferna sredstva, vodilo računa o tome da se kompenzuju ta sredstva koja će biti nedostajuća? Podsetiću vas da je za neke lokalne samouprave ovo veliki iznos sredstava, zato što postoji promet nekretnina koji je u nekim sredinama intenzivniji nego na drugim mestima, pa ovo može dovesti do pada sredstava za određeni stepen. Postoje opštine gde su inicijativa građevinarstva i promet nekretnina dosta veliki. Voleo bih samo da mi ministar danas, ili kada bude imao prilike za to, odgovori na ovo pitanje, kako bi predstavnici u lokalnim samoupravama, prilikom donošenja izmena odluka o opštinskim budžetima, mogli da znaju na šta mogu da računaju u 2007. godini. Još jednom bih vam zahvalio. Demokratska stranka Srbije će glasati za Predlog zakona o budžetu, zato što on znači nova radna mesta, zato što znači bolju infrastrukturu i zato što znači bolju Srbiju. Hvala puno.
Zahvaljujem vam. Reč ima narodni poslanik Vesna Pešić, a neka se pripremi narodni poslanik Boško Ristić. Izvinjavam se, pošto ste stigli, reč ima narodni poslanik Žarko Korać. Izvolite.
Gospodine predsedniče, poštovani narodni poslanici, samo bih stavio dve načelne primedbe. Moram reći da su i pre 2000. godine premijeri dolazili u Skupštinu da obrazlažu budžet. To je neka tekovina od devedesetih godina, da budu prisutni kada se govori o budžetu, da ga oni brane, da ga obrazlože. Uvažavam gospodina Cvetkovića, koji je ovde, i to je dobro, ali to je bila neka, kakva-takva, tekovina našeg pluralizma posle devedesete godine, jer budžet nije samo nekakav ekonomski projekat jedne vlade, nego je i politički, naravno, i osnovni, koji govori o tome kako će se zemlja u ekonomskom i u društvenom smislu razvijati. Drugo, meni je drago što je budžet napravljen za mesec dana i otprilike sastavljen, a to jeste veliki trud u Vladi, ali trebalo je ostaviti nekoliko dana da ljudi mogu da to pročitaju, da bude kakve-takve javne rasprave i da postojimogućnost da se amandmani predaju. Zaista je istina da mnogi ljudi ovde i poslaničke grupe nisu uspeli da daju amandmane. To smo čuli sa ove govornice. Mislim da je to loše. Nikakve potrebe za to nije bilo. Znam da sada, u četvrtak, počinje rasprava i ona je ograničena ustavnim rokom o poverenju Vladi. Nezavisno od toga i bez obzira na to što je budžet trebalo što pre da bude usvojen, to je trebalo dozvoliti. Sada sasvim kratko, s obzirom na vrlo ograničeno vreme koje ima moja poslanička grupa, samo ću o jednoj stvari govoriti, a to je Nacionalni investicioni plan. Već je ovde rečeno, i to je dobro, da je Nacionalni investicioni plan postao deo budžeta i da više nije nešto, što je bilo pred kraj prošle vlade, potpuno van budžeta. Za mene je ovo, ipak, jedinstven budžet. Sedam godina gledam budžete, sedam godina imam prilike ili da glasam ili da raspravljam ili, čak, da učestvujem u sastavljanju. Nikada nisam video budžet u kome su, praktično, predizborna obećanja u jednom trenutku uneta u budžet. To možda ne bi bilo ni tako loše, neko bi rekao da se drži reč i obećanja građanima, ali ogroman problem je u tome što ono što pripada Nacionalnom investicionom planu, a što je izdvojeno kao posebna stavka, i u Vojvodini i za ostatak Srbije, jesu ogromna sredstva, za koja se postavlja pitanje na koji način su ona uopšte sastavljena. Navešću vam samo jedan primer. Kada govorite o kulturi, kada govorite o Koordinacionom centru za Kosovo i Metohiju, sredstva koja su locirana ili se vode pod stavkom - Nacionalni investicioni plan mogu da budu 20, 30 i skoro do 50 posto ukupnog budžeta za dato ministarstvo ili instituciju. Mislim da se radi o velikim sredstvima i stiče se utisak da postoje neka ekstra sredstva, koja su odnekud došla i sada su unesena u budžet i vode se kao posebna stavka. To su potpuno ista sredstva kao i ostalo što pripada budžetu. Moja primedba, pre svega, Demokratskoj stranci, jeste što je pristala na to. Ona ne snosi odgovornost za to što je taj Nacionalni investicioni plan napravljen. Nije tražila da se ta sredstva, prosto, vrate u budžet, a da se napravi revizija Nacionalnog investicionog plana i da se onda iz tog istog budžeta, to može posebno da se naglasi, a ne ovako, finansira ono što je zaista neophodno. Za sve nas, jedno je pitanje suštinsko - kako se došlo do toga da su upravo ove institucije i ove odluke donesene i ko je o tome odlučivao? Znam kako je išlo sa Nacionalnim investicionim planom, međutim, čini mi se da smo pristali da jedna, praktično, predizborna kampanja u velikoj meri odredi karakter ovog budžeta. Mogu da navedem jedan primer. Kada govorimo o Ministarstvu za kulturu, na 53. strani ovde, imamo, recimo, rekonstrukciju i modernizaciju nacionalnih ustanova: rekonstrukciju zgrade Jugoslovenske kinoteke u Beogradu, rekonstrukciju i dogradnju tri depoa, sanaciju, rekonstrukciju i adaptaciju objekata Arhiva Srbije u Železniku, adaptaciju i rekonstrukciju Muzeja savremene umetnosti, rekonstrukciju Istorijskog muzeja Srbije, nastavak gradnje nove zgrade biblioteke Matice srpske u Novom Sadu i Atlasa narodnog graditeljstva. Ni protiv jedne od ovih odluka nemam ništa protiv, podržavam ih. Uopšte ne govorim protiv. Interesuje me samo kako su izabrane baš ove institucije, a ne neke druge? Ko je o tome odlučivao i na osnovu čega? Vi ćete reći da bi Ministarstvo, u okvirima svojih zakonskih ovlašćenja, inače donosilo takve odluke, ali postoji velika razlika. Ministarstva funkcionišu tako što imaju savete i mogu da konsultuju stručnjake, mogu da izaberu grupe uglednih ljudi u toj oblasti koje će biti, na neki način, konsultativno telo. Postoji mnogo različitih mogućnosti da se dođe do neke procene ovog karaktera. Ovo su, praktično, preuzeta obećanja koja su, po mom mišljenju, zaista arbitrarno urađena, tako što je neko putovao po Srbiji i jeste konsultovao; navodno su sva ministarstva prošle vlade to rekla. Činjenica je da su to bile arbitrarne odluke i neću sada ovde, zbog kratkog vremena, da navodim za neke odluke da ne da su arbitrarne, nego su gotovo neverovatne. Znači, preuzeli ste, praktično, obećanja iz jedne izborne kampanje. To sam samo hteo da naglasim. Kada se govori o povećanju plata, kao što je to u prosveti ili zdravstvu, ne mogu biti protiv toga. Zadovoljan sam što su povećana sredstva u budžetu sa te strane i podržavam taj deo budžeta. Recimo, u prosveti, u kojoj radim, zadovoljan sam što se to prvi put pojavilo, a to treba da uočite. Nešto što je gotovo istorijska stvar za Srbiju, jeste da je kod Ministarstva odbrane napisano na šta se troše sredstva - za modernizaciju aviona, helikoptera. Prvi put se pokazalo da je vojni budžet dobio neku providnost i da građani mogu da ga vide, i to pohvaljujem. Još uvek, time završavam, za mene je ogromno pitanje - zašto se Nacionalni investicioni plan stalno iskazuje posebno, kao neki dodatak budžetu. Mislim da je to jedna politička odluka Vlade, jer ste preuzeli čitav niz arbitrarnih odluka prošle vlade u izbornoj kampanji, ili, da budem pošten, samo jedne stranke iz te prošle vlade. Sada smo mi svi osuđeni da podržavamo nešto što je bila, verovatno, samo želja da se bolje pozicioniraju ljudi u biračkom telu. Hvala.
Zahvaljujem. Po Poslovniku, narodni poslanik dr Nikola Žutić, potom narodni poslanik Boško Ristić, a neka se pripremi narodni poslanik Dušan Bajatović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, po Poslovniku, član 226. Javljam se povodom izlaganja gospođice Aleksandre Jerkov. Izgleda da bard vojvođanskog separatizma Nenad Čanak ima dostojne mlade naslednike. To smo slušali ovih dana od mnogih pripadnika tzv. jednopostotnih vojvođanskih partija. Kao istoričar, ukazao bih samo na neke primere razvoja vojvođanskog separatizma. Istorijski gledajući, vojvođanski separatizam u pozadini ima stvaranje velike Hrvatske. Navešću samo neke primere. Vojvođanski separatizam tridesetih godina 20. veka uvodi Duda Bošković, u formi «velikog hrvatstva». Nekada su iz Zagreba stizale kritike na račun srpskog primitivizma, vizantizma i isticala se hrvatska rimokatolička uzoritost. Govorilo se - hrvatska lisnica u hrvatskom džepu, kao što se danas govori- vojvođanska lisnica u vojvođanskom džepu. Na primer, subotička Matica počela je svoj rad na nacionalnom širenju hrvatstva među Bunjevcima posle stvaranja Banovine Hrvatske, 1939. godine. Sveštenik Rajić je bio predsednik Matice subotičke i na jednom od sastanaka je istakao da je Matica osnovana da ujedini sve Bunjevce i Hrvate na kulturnom polju, da stvori front koji je vredniji od onog koji se napada ili brani hladnim vatrenim oružjem. Rajić je zaključio da Bunjevci i Hrvati ništa nisu dobili na kulturnom planu, osim «odvojene temelje istočne kulture, koju naš narod neće da primi». Nakon Rajićevog govora, subotička Matica je donela odluku koja je favorizovala zapadnu, rimokatoličku kulturu. Bunjevci i Hrvati iz Bačke, Baranje mole...
Izvinjavam se, uvaženi doktore Žutiću, kakve ovo veze ima sa temom?
Ima sa temom, gledajući...
Kakve ovo ima veze sa temom? Mi govorimo o budžetu, a vi ste se javili po Poslovniku i pozvali ste se na član 226, koji kaže - narodni poslanik ima pravo da traži obaveštenje i objašnjenje od predsednika Narodne skupštine, predsednika odbora Narodne skupštine, ministara i funkcionera u drugim republičkim organima itd. Jel tražite objašnjenje od mene? Tražite objašnjenje i dobićete ga.
Slušam izlaganje jednog poslanika iz vojvođanske stranke ...
Uvaženi gospodine Žutiću, dobićete objašnjenje na ovo pitanje, ja sam ga razumeo lično. Hvala vam puno. Reč ima narodni poslanik Boško Ristić, a neka se pripremi narodni poslanik Dušan Bajatović.
Poštovani predsedniče, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, Demokratska stranka će glasati za budžet, pre svega zbog toga što je budžet realan, zato što je izbalansiran i zato što obezbeđuje političku stabilnost. Ako pogledate stavke u budžetu, namene sredstava, način prikupljanja i način trošenja sredstava, sigurno je da će Srbija u narednom periodu, do donošenja novog budžeta, imati političku stabilnost u svim ključnim segmentima odvijanja javnih funkcija. Kao poslanik, neću da koristim ovo vreme da hvalim budžet, da hvalim pojedine odluke Vlade prilikom predlaganja ovog budžeta, ali želim da kažem da su povećanja iznosa koje će država izdvajati u nekim institucijama, kao što su obrazovanje, zdravstvo, izrada puteva, podsticaj ravnomernog regionalnog razvoja, zaista ključna politička opredeljenja ove vladajuće koalicije. Budžet jeste ekonomski instrument ostvarivanja politike. Ova vladajuća koalicija je zaista pokazala da predlaže budžet koji će građanima doneti bolji život. Želim da podsetim građane Srbije da je, u predizbornoj kampanji, Demokratska stranka upravo obećala građanima Srbije da će u narednom periodu bolje živeti, da će se stvoriti preduslovi i pretpostavke za dalje napredovanje naše društvene zajednice, a to znači povećanje standarda, to znači bolje javne institucije, bolji javni servis, tako da će građani imati kvalitetnije, brže i efikasnije usluge u svemu onome što je država, kao institucija, dužna da pruži građanima Srbije. Međutim, da ovi instrumenti, fiskalni instrumenti, makro-ekonomski, ne bi ostali bez ostvarenja strateških ciljeva koji su zacrtani, moramo da obratimo pažnju kako će se u pojedinim segmentima javna sredstva trošiti. Mogu da kažem da sam zadovoljan kada čujem da su plate u prosveti, zdravstvu ili pravosuđu povećane, ili da se predviđa njihovo povećanje, ali mene, isto tako, zanima gde će te pare na kraju završiti. Mene zanima, geografski, kako će te pare iz budžeta biti trošene i na koje destinacije će biti upućene. Zato postavljam to pitanje ministrima, a istovremeno im obećavam da će poslanički klub DS-a voditi računa o tome kako se ministarstva ponašaju, da ćemo učešćem na plenarnim sednicama, ali isto tako i stručnim zastupanjem interesa građana u odborima Narodne skupštine, insistirati da se sve one pozicije koje do kraja nisu pojašnjene u budžetu moraju trošiti u interesu građana, a sve sa ciljem podsticanja ravnomernijeg razvoja Srbije i smanjivanja razlika koje postoje na teritoriji Srbije. Posebno želim da ukažem na činjenicu da građani južne i istočne Srbije žive zaista u velikoj bedi. Ova strategija regionalnog razvoja Republike Srbije, u knjizi koja je objavljena januara 2007. godine, a koju je napisala Vlada, govori o svim strateškim ostvarivanjima, o humanom razvoju, o indeksu humanog razvoja na celoj teritoriji Srbije. Moram da vam kažem da su rezultati ovog istraživanja poražavajući za jug i za istok Srbije.Želim sa ovog mesta da kažem da siromaštvo i beda žive na jugu i na istoku Srbije, da 23,5% stanovništva juga i istoka Srbije živi ispod granice bede. Najveći demografski minus je upravo na jugu i na istoku Srbije. Najveći prosek starosti je na jugu i na istoku Srbije. Stanovništvo preko 65 godina starosti je koncentrisano u najvećem broju na jugu i na istoku Srbije. Najveća nezaposlenost je na jugu i na istoku Srbije. Odnos razvijenosti mreže puteva i pruga je, upravo, obrnuto proporcionalan ekonomskoj poziciji građana Srbije, odnosno direktno proporcionalan siromaštvu. Tamo gde je siromašni deo Srbije, tamo nema puteva, tamo nema pruga, tamo nema razvijenih institucija. Indeks humanog razvoja je apsolutno najizraženiji u delovima Srbije koji imaju i najveći ekonomski razvoj. Čini mi se da Ustav daje mogućnost da ovaj rast, koji ćemo evidentirati nakon godinu dana, rast društvenog proizvoda, neće biti ravnomerno raspoređen na sve građane Srbije. Prosto rečeno, Srbija će biti bogatija, srpsko društvo će biti bogatije, ali će razlike između bogatih i siromašnih biti sve veće. Da bi se to sprečilo, u ovom budžetu postoje instrumenti za ravnomerni regionalni razvoj, postoje instrumenti da se usvoji i sprovede strategija borbe protiv siromaštva. Ova Srbija mora da se izbori protiv siromaštva. Ako se borimo protiv siromaštva strategijom i fiskalnim instrumentima, instrumentima makroekonomske politike, to znači da ćemo imati mogućnost da podižemo upravo one delove Srbije koji su ekonomski neopravdano zapušteni. Dolazim iz Niša i smatram da Nišlije nisu krive što je njihov grad bio vezan za jedan tako veliki strateški privredni sistem kao što je EI, kao što je mašinska industrija, koji sada zaista predstavljaju dinosauruse koji su nadživeli svoje vreme, koji puno koštaju, a koji daju malo rezultata građanima, pre svega, Niša i okoline Niša. Građani Niša nisu krivi što je makroekonomska politika pravila takav razmeštaj privrednih resursa koji su Niš doveli u poziciju da ima kao stratešku granu elektroniku, gde ne može nikakvom konkurencijom da se izbori za status zaposlenih i, uopšte, za dobrobit svoje regije. Ako budžet treba da bude i podloga, instrument za ostvarenje strateških državnih i nacionalnih interesa, želim da ukažem na činjenicu da je najgori regionalni put u Srbiji onaj od Niša do Merdara. Jedina pruga u Srbiji koja ne radi, to je ona od Niša ka Kosovu. Ona je obrasla u korov. Ako želimo da se bavimo zaštitom strateških interesa Srbije na Kosovu i Metohiji, treba da jačamo obodne delove Srbije, pre svega, ka Kosovu i Metohiji, na taj način što ćemo stvarati industrijske parkove, tako što ćemo doneti strategiju ravnomernog regionalnog razvoja, tako što ćemo fiskalnim oslobođenjima dati mogućnost da investitori dobiju pravo i mogućnost da otvarajunova, profitabilna radna mesta, da omogućimo nealbanskom stanovništvu, pre svega, u Kuršumliji da može stabilno da radi i da zaradi, da može tu da leči svoju decu, da mogu tu deca da uče školu, da imaju mogućnost da podižu decu kroz jasle i obdaništa, a da se kroz fiskalne olakšice omogući dodatni priliv kapitala, koji bi dao ekonomsku podršku građanima Srbije, pre svega, nealbanskom stanovništvu na Kosovu i Metohiji. Smatram da takvim, pravilnim, pristupom možemo da sprečimo dalje jačanje bede i siromaštva, ali, isto tako, da podignemo upravo one delove Srbije koji imaju negativni priraštaj i koji su označeni u ovoj strategiji kao zone iseljavanja i kao zone staračkih domaćinstava. Zato moramo da nađemo mehanizme da se sredstva iz Nacionalnog investicionog plana ravnomerno raspoređuju, pre svega, u onim delovima Srbije čiji ekonomski rast želimo da podstaknemo, upravo, u onim delovima Srbije gde želimo da izjednačimo privredne i prirodne resurse. Imamo situaciju da je jug i istok Srbije prirodno veoma obdaren, a, s druge strane, da ne postoje institucije koje bi uskladile prirodna bogatstva sa privrednim razvojom. Ta neusklađenost vodi ka siromaštvu. Isto tako, nužno je da se podigne kapacitet lokalnih institucija, zato što u mnogim institucijama u lokalnoj samoupravi nema dovoljno kompjutera, nema mogućnosti da ljudi koji ostvare, recimo, penziju iz ličnog rada, izvrše odjavu svog radnog staža i prijavu na penzijski staž, već zbog toga moraju da čekaju po tri meseca dok ta prijava stigne iz Beograda. Želimo da Srbija uđe u Evropu, ali ne želimo da Vojvodina i Beograd uđu u Evropu pre ostatka Srbije. Želimo da Evropa dođe u svaku kuću u Srbiji, i u najudaljeniju kuću u Srbiji. To znači da želimo da približimo institucije, da podignemo njihov kapacitet i da građanima omogućimo što bolji javni servis. Isto se to odnosi, recimo, na javno informisanje. Jug i istok Srbije nemaju nacionalnu televiziju i nemaju nacionalni servis. Ako pogledate finansiranje javnog servisa i, uopšte, svih tih javnih institucija, videćete da se ne pospešuje u najboljoj meri pristupnost informaciji o problemima građana sa juga i istoka Srbije. Za to postoje sredstva koja su namenjena za određene delatnosti u tim, odnosno u tom javnom sektoru. Mi moramo, kao poslanici i kao zakonodavna vlast, da vodimo računa o našoj poziciji, kontrolnoj funkciji izvršne vlasti. Zatopozivam sve poslanike, bez obzira na partijsko opredeljenje, jer govorim o stvarima koje nisu od partijskog značaja. To su stvari od značaja za život građana koji žive u zapuštenim delovima Srbije i neopravdano su u poziciji da na gori ili pogoršani način ostvaruju svoja prava. Jesu svi građani jednaki pred zakonom, ali, očigledno, institucije nisu jednake prema svim građanima, posebno u onim najsiromašnijim delovima Srbije. Zato moramo svi zajedno da se potrudimo da se delovi para koje su namenjene ravnomernom regionalnom razvoju troše na način koji će biti transparentan i da projekti koji dolaze iz tih nerazvijenih delova Srbije imaju prioritete, a da se onim lokalnim sredinama koje nemaju kapacitete da prave projekte u tom pravcu pomogne. To znači dodatnu edukaciju tih ljudi i dodatno podizanje kapaciteta, ulaganje u tehnologiju, ulaganje u elektronsko upravljanje državom, YU government, što znači da bi svaka mesna zajednica u Srbiji trebalo da ima kompjuter i običnog službenika, kao i jedinstvenu elektronsku bazu podataka, kako bi se, po sistemu jednog šaltera, građani obraćali svojoj mesnoj zajednici i mesnoj kancelariji i ostvarivali svoja prava. I, naravno, jedinstveni birački spisak i sve ono što će omogućiti funkcionisanje pravne države i vladavinu prava. Zaista prihvatam sve sugestije. I ja sam poslednjih nekoliko dana izneo svoje stavove o mogućim rešenjima ovog problema koji, preko bede i siromaštva, pogađa istok i jug Srbije. Očekujem podršku i drugih poslaničkih grupa, podršku i drugih partija, da se aktivno uključe u način da se vlast približi građanima i da ona zaista postane javni servis, a da ovaj budžet bude suštinski instrument za sprovođenje takvih političkih ciljeva na polju makroekonomije. Zato pozivam predstavnike Vlade da obrate pažnju na tu bedu i muku koja pogađa građane u pojedinim delovima Srbije i da te instrumente, koje ćemo im dati u ruke izglasavanjem ovog budžeta, upotrebe na pravi način. Smatram da u budućem periodu treba da se promeni način budžetiranja, tj. sistem budžetiranja mora da bude drugačiji od onoga kakav jedo danas bio. To znači da bi Skupština, zajedno sa Vladom, morala tokom cele godine da priprema budžet za narednu godinu. To iziskuje određene promene u Poslovniku o radu Skupštine. Zato treba da se pojača pozicija skupštinskih odbora i uloga poslanika u budžetiranju, da se budžet i predlog budžeta na vreme dostavi poslanicima, koji bi preneli potrebe građana iz onih delova Srbije iz kojih potiču i potrebe građana sa kojima imaju stalne kontakte. Želim da ukažem na još jednu činjenicu, da povećanje troškova za zdravstvo, za školstvo, kao i povećanje drugih troškova za javne institucije, neće imati jednake efekte za sve građane Srbije. Povećanje troškova za kulturu će značiti da će tamo gde postoje institucije kulture biti mnogo više trošeno, a to će biti veliki gradovi i velike opštine, koji imaju tradiciju u oblasti kulture, a oni zapušteni delovi Srbije, koji nemaju te institucije, neće biti u prilici da potroše ni dinar iz sredstava namenjenih za te namene. Ako govorimo o obrazovanju i ako se povećaju pare u obrazovanju, plate u obrazovanju, one opštine koje nemaju dovoljan broj đaka i dovoljan broj škola, takođe, od tih sredstava neće imati puno koristi. Zbog toga što su to demografski ostarele opštine i ostarele sredine, tamo nema đaka, tamo nema učenika, pa nema ni profesora. Zato moramo da instrumentima fiskalne politike pomognemo tim krajevima da dobiju nove investicije i da ljudi dobiju mogućnost za lokalni i ekonomski razvoj, da se podižu kapaciteti lokalnih institucija, kako bi se stvorila mogućnost da se otvaraju nova, profitabilna, radna mesta, a time i mogućnost za stvaranje novih porodica i rađanje dece. Time će se podići demografski rast i natalitet, a to je najbolja zaštita srpskih državnih i nacionalnih interesa. Hvala vam.
Nekoliko reakcija imamo po Poslovniku. Prvo ima reč narodni poslanik Aleksandra Jerkov.
Ja se javljam po članu 101. Poslovnika, jer je, očigledno, pogrešno protumačeno ono što sam rekla. Prvo, kada govorimo o tom pokretu tridesetih godina, da li znate možda ko je Joca Lalošević? On je jedan od vođa radikala toga vremena, koji je, isto tako, bio u toj koaliciji koja se tada zalagala za vojvođansku autonomiju i koja je jedan od tvoraca autonomističke ideje. Dakle, pitanje autonomije Vojvodine nije ni stranačko ni nacionalno, to je pitanje ekonomije i toga da svakom pripada ono što je zaradio, onom građaninu Vojvodine i onom građaninu Šapca, i u Kragujevcu, i u Nišu. Nije separatizam zahtevati da ono što je zarađeno ostane kod onog ko je zaradio, nije separatizam boriti se protiv toga da svaki šesti dinar ostane građanima Vojvodine i nije separatizam buniti se protiv toga da se građanima Vojvodine oduzme 450 miliona evra za put koji su već platili. Da li je separatizam ako se vi borite da vašoj porodici ili vašim sugrađanima pripada ono što su zaradili i da upravljaju onim što imaju? Ja vas pitam, da li je to separatizam? Hoću još samo da kažem da je sasvim razumljivo to što vi govorite o istoriji, vi o tome i treba da govorite, a pustite nas da pričamo o budućnosti. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić, po Poslovniku, zatim narodni poslanici Nikola Savić i Rajko Baralić.
Gospodine Albijaniću, član 104. Poslovnika, pa možete da pročitate i da vidite na šta se odnosi. Sada da vam objasnim, poštovani građani, koji pratite ovaj prenos. Imamo drugo izdanje demokratskog bloka i sada se prividno svađaju Liga socijaldemokrata i Demokratska stranka. Jedni su za autonomiju severa, a drugi su za autonomiju juga. Sada smo čuli od gospodina Ristića nešto, ali nije nam odgovorio na pitanje zašto to nije rekao u Vladi. Sve što je rekao sa ove govornice mogao je, lepo, da kaže i ministru, mogao je Markoviću, mogao je Đilasu, mogao je ovome iz zdravlja, već devet godina, i mogao je ovom iz Agencije. Lepo, sednu i porazgovaraju, pa kaže gospodin Ristić - znate šta, ne radi pruga od Prokuplja do Kuršumlije. Tražim, kao poslanik Demokratske stranke, da ta pruga radi. Ja bih ga podsetio da je on glasao za Zakon o železnici i zbog tog zakona ta pruga ne radi. Ovako se dezavuišu i poslanici, i publika, i javnost, baca se neka prašina biračima, jer, navodno, oni ispunjavaju svoja obećanja. Demokrate se svađaju i zato postavljam pitanje - koja je ova frakcija? Da li je to neka frakcija koja ruši Vladu ili frakcija koja je u Skupštini i koja podržava Vladu. Sednete, lepo, kod Tadića na kanabe i dogovorite se šta je vaša politika, ali ne može vaša politika da ide na 16 frontova. Pustite vi to, DS, vi nemate nikakvu politiku. Vaša politika je šta da se drmne, šta da se mazne, šta da se ukrade. To je vaša politika, nema druge politike kod vas. Izađe čovek ovde, kritikuje Vladu, ajde, ako je to njegov stav, slažem se, ali da vidimo zašto taj stav ne dominira njegovim umom kad treba da glasa. Ne, onda će da glasa za budžet. Zašto je kritikovao? Kritikovao je da bi zbunio javnost. Naravno, novinari koji su plaćeni za to, izvući će taj deo, sad će od toga da se napravi neki deo, kao što čujem da se nešto priča o autonomiji u Nišu. Bože me sačuvaj! Ista pozicija kao i «gde su naši novci». Pa, pitajte, građani Niša, Boška Ristića, gde su vaše pare. Devet godina je vlast u Nišu. Neka vam kažu gde su pare. Bila je nafta za demokratiju, pa je bio vazduh za demokratiju, pa je bila prazna slama za demokratiju, svašta je bilo za demokratiju u Nišu, bure za struju je bilo; oni su krivci što vi nemate u Nišu. Nemojte nikoga da krivite. U tom smislu, vređa se dostojanstvo svih normalnih građana u Republici Srbiji, jer izađu ljudi, pa ovde glume, kao, neku svađu. Ili, dokazujete da vi niste Vlada. Skup neki, neka interesna grupa, jedan bojler iz koga tuš viri, pa na svakom mlazu po jedna cuclica, da nasisa pare od građana Srbije, da uzme i da pobegne. Vreme je da krene rasprava o budžetu, a ne ova zavlačenja i ova dezavuisanja, da bi građani čuli da je pitanje budžeta pitanje kriminalnog ponašanja Vlade.
Gospodine Krasiću, svi se mi zalažemo za dostojanstvo Narodne skupštine. Nadam se da ne moramo o tome da glasamo, da se izjašnjavamo posebno o tom članu u Danu za glasanje. Da li se slažete sa tim? Hvala, gospodine Krasiću. Nikola Savić, po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, javljam se po Poslovniku, član 226. Naime, i ja dolazim iz Niša kao i gospodin Boško Ristić, pa pitam ovom prilikom gospodina Ristića u čije ime govori i u čije ime se obraća štampi i medijima kada zagovara autonomiju u Nišu i jugoistočnom delu Srbije. Želim da ga podsetim da je na poslednjim izborima Demokratska stranka u Nišu osvojila 19% glasova, što je nešto manje od jedne petine. Znači, svaki peti Nišlija nije podržao DS u Nišu. Ako uzmemo region jugoistočne Srbije, onda je taj procenat još manji, nemam baš tačne podatke. Dakle, gospodine Ristiću, treba da znate da je Srpska radikalna stranka osvojila 50% glasova više od vas, da ima najveći uticaj i u Nišu, i u celom tom regionu za koji vi zagovarate da bude autonomija. Ovde ste pomenuli i da taj region treba da ima nacionalni servis. Zaista vas nisam razumeo. Ako ste pod tim nacionalnim podrazumevali pripadnost nekoj naciji, jeste da u tom regionu najviše žive Srbi, ali moramo priznati da ima i drugih nacionalnosti, ima Bugara, ima dosta Roma, pa i nekih drugih, tako da bih vas molio da budete precizni. Molim vas, nemojte da ljudima u kraju iz koga dolazimo i vi i ja namećete neke stvari. Dosta je ovoj Srbiji bilo i Kosova, i Raške oblasti, a vidimo sada da se i u Vojvodini zagovara separatizam. To što zagovarate u Nišu, sigurno neće proći.
Hvala. Prosledićemo vaše pitanje gospodinu Ristiću, mada se, po članu 226,. pitanje ne upućuje narodnim poslanicima. Član 226. govori nešto sasvim drugo. Po Poslovniku, narodni poslanik Rajko Baralić.
Gospodine predsedavajući, javljam se po članu 226. Poslovnika Narodne skupštine. Nezavisno Kosovo je jedino rešenje, to je rekao pomoćnik ministra za kulturu za međunarodnu saradnju Branislav Dimitrijević, u izjavi za list "AS". Dozvolite da citiram, kratko. «Branislav Dimitrijević, pomoćnik ministra kulture Voje Brajovića zadužen za međunarodne odnose, evropske integracije, razvoj menadžmenta u oblasti kulture, u internet prepisci sa kosovskim umetnikom Albertom Hetajem rekao je da smatra da je jedino političko rešenje za Kosovo i Metohiju nezavisnost i emancipacija kosovskog društva. Ovo je napisao elektronskom poštom i poslao pomenutom kosovskom umetniku povodom izložbe o normalnosti i umetnosti u Srbiji 1989-2001. u Muzeju savremene umetnosti u Beogradu. Branislav Dimitrijević kaže da ima pravo na svoje mišljenje i da je njegov stav o Kosovu i Metohiji poznat, ovo nije prvi put da sam javno izneo svoj stav o najboljem političkom rešenju za budući status Kosova i Metohije». Uvažena gospodo, ili ja ne živim u istoj državi sa vama, ili gospodin Dimitrijević nije član iste vlade koju je ovaj parlament izabrao, ili Demokratska stranka, čiji je kadar gospodin Dimitrijević, ne sprovodi svoju politiku, ili Boris Tadić lažno predstavlja ciljeve DS-a kada se obraća javnosti povodom pitanja konačnog statusa Kosova i Metohije. Pitanje je ljudskog i političkog morala kada će Vlada Republike Srbije da smeni gospodina Dimitrijevića sa mesta pomoćnika ministra kulture za međunarodnu saradnju. Ili je gospodin Dimitrijević samo probni balon koji u manje poznatim medijima u Srbiji daje izvesne izjave i služi kao uzvikivač viših naslova za politiku koju potajno sprovodite. Opredelite se, gospodo, šta je vaš stav u vezi sa Kosovom i Metohijom. Ukoliko ovaj čovek i dalje bude pomoćnik ministra kulture za međunarodnu saradnju, ne možete više nikog ubediti da gospodin Boris Tadić i njegov kum, ministar spoljnih poslova Vuk Jeremić, sprovode nacionalnu politiku koja nije nacionalno subverzivna. Zato vas molim, učinite sve što je neophodno da ovaj čovek više ne bude visoki državni nameštenik. Inače, nema nikakvog smisla to što radite. On ima 10 ovakvih izjava. On ima pravo da privatno misli šta god hoće, ali on je deo oficijelne politike ove države. Član sam Odbora za kulturu i medije u Narodnoj skupštini Republike Srbije i narodni poslanik, naravno, i najljubaznije molim da se ovo pitanje razmotri, ako ne pre, onda onog dana kad budemo razgovarali o poverenju Vladi. Pozdravljam gospodina Đilasa, pošto je ovde prvi put. Želim da kažem javno da nema nikakvog smisla da nepotizam koji negujete u Demokratskoj stranci podižete na tako visok nivo, valjda ima jedan Đilas koji ne mora biti ministar ili pomoćnik ministra. To nije normalno. Nemam ništa protiv, ali to govori o tome da ili imate problem da obezbedite odgovarajuće kadrove, ili imate obaveze koje niste u stanju da ispunite, jer je potpuno nemoguće objasniti da iz jedne porodice dvoje supružnika budu u istoj vladi, jedan ministar, a drugi pomoćnik ministra u drugom resoru. To nije normalno, to je nekorektno, to je politički štetno i to je politički neobjašnjivo. Zahvaljujem.
Gospodine Baraliću, molim vas da ne ulazimo u porodične veze. Narodni poslanik Tomislav Nikolić, predsednik Poslaničke grupe SRS. Samo da vas pitam, da li je replika, pošto i na to imate pravo, ili po Poslovniku?
Dame i gospodo narodni poslanici, moram da reagujem na dve uvrede koje je izrekla narodni poslanik Aleksandra Jerkov. Jedna je, čini mi se, posledica njenog neznanja, a druga - mladalačke oholosti i bezobrazluka. Naime, nemate vojvođanskog radikala koji je bio autonomaš. Rodonačelnik radikala u Vojvodini, Jaša Tomić, bio je najveći pobornik prisajedinjenja Vojvodine Srbiji. Preporučujem vam sabrana dela Jaše Tomića. Konačno smo ih izdali, mi smo organizovali i našli izdavača, mislim da je "Prometej" iz Novog Sada. Pročitajte, shvatićete kakvo bi to Srpče vi trebalo da budete. Drugo je ono što je vama tako lako izletelo preko usta - mi smo stranka prošlosti, a vi ste, kao, stranka budućnosti. To iz vas govori ta mladost neobuzdana. Mislim da bi trebalo da pomalo obuzdavate svoju mladost, vi ste u Narodnoj skupštini, predstavljate sve građane Srbije, pa i nas koji imamo unuke. Mi nismo, sigurno, stranka prošlosti. Ako neko ume da brine o budućnosti, to su oni kod kojih se po kući motaju mala deca. To da znate. To kad se zatrči po kući, vi više ne možete da brinete ni o čemu drugom nego o budućnosti. Dakle, mlade godine jesu prednost samo ako to umete da predstavite građanima Srbije kao prednost i ako ne mislite da je to jedina prednost koju vi imate kad izlazite za ovu govornicu.
Po Poslovniku, narodni poslanik Momir Marković, a zatim Boško Ristić.
Gospođice Jerkov, možda i nije separatizam ono sve što ste nabrojali, ali da vas podsetim da je pre petnaestak dana u «Politici» izašao oglas Sekretarijata za nauku Vojvodine, u kojem traže da se instituti prijave na konkurs za određene projekte, pa su navedeni uslovi konkursa. Kaže se da mogu konkurisati instituti iz Vojvodine i okolnih zemalja. Pitam vas je li Srbija okolna zemlja Vojvodini ili instituti iz Srbije nemaju pravo da konkurišu na tom konkursu? To je separatizam, gospođice Jerkov.
Zahvaljujem Bošku Ristiću što je odustao zbog konstruktivnosti. Narodni poslanik Mika Vlaović, po Poslovniku.
Gospodine potpredsedniče, dame i gospodo, prvi sam, možda, koji će prekršiti Poslovnik. Nije po Poslovniku. Imam jedno važno saopštenje iz moje opštine. U subotu sam bio na jednom sastanku u mesnoj zajednici Gardinovci. «Restrej» je kupio PIK "Titel".
Gospodine Vlaoviću, izvinjavam se, ali po kom članu Poslovnika?
Dobio je saglasnost od Pokrajine da vrši ispitivanje na oranici druge i treće klase, što je zakonom zabranjeno, sem ako nije opšti interes eksploatacija peska. Brzo sam izračunao da, na tih 100 hektara, pet metara je debljina peska, to košta 2,5 milijardi i da će tu posle biti neka deponija, koja će smetati nekolicini okolnih sela, što sigurno nije opšti interes, ali bojim se da, kada je veliki novac u pitanju, i lični interes može da postane opšti interes. Zato apelujem da se to spreči pre nego što se počne na tome nešto raditi. Bili smo ja i gospođa Ivana Zečević, isto poslanik iz Srpske radikalne stranke. Iz Skupštine nije bilo nikog, verovatno su dali na to zeleno svetlo. Još nešto ima u opštini Titel čega u retko kojoj opštini ima. Ima nešto više od 1000 hektara državne zemlje za koju je Zakonom o poljoprivrednom zemljištu određeno da se prodaje po 100 hektara, pa izemljoradnicima i onom ko je kupi. Niko uopšte nije raspisao licitaciju i tu zemlju ne prodaje, tako da će «Restrej» 1000 hektara sejati besplatno jednu godinu. To je vrednost od 150.000 evra, ako 30% ostaje od Skupštine opštine, to je 45 miliona. Za jednu malu i bednu opštinu kakva je opština Titel 45 miliona evra su velika stvar.
Molim vas da koristimo Poslovnik onako kako treba. Gospodin Rajko Baralić, još jednom po Poslovniku. Pretpostavljam, gospodine Baraliću, da sam vas ja izazvao svojim komentarom.
Samo vas gledam, vaše je da grešite a moje je da se javim. Dakle, nisam ja, gospodine Albijaniću, ništa rđavo govorio ni o jednoj porodici u Srbiji. Naprotiv, moje vaspitanje mi nalaže da o porodičnim odnosima ne raspravljam na taj način. Svim porodicama želim sve najbolje. Govorim o jednom principu koji je ova vlada ustanovila - da je u kadrovskoj politici, koja u nekim elementima to i nije, već je, pre svega, samo personalna politika, nepotizam ključni princip, koji je ovde prisutan od pre nekoliko meseci. Dakle, nije normalno, vi možete naravno da nađete argumente koji bi oponirali mom stavu, nije normalno da predsednik Republike za ministra odbrane uzme kuma. To nije normalno, to ne može da se objasni. Nije normalno da na Javnom servisu, jedna od najboljih novinarki o svom mužu svako veče govori pet minuta, gde je tog dana boravio i slično. Govorim o ministru spoljnih poslova i njegovoj supruzi, koja je urednik na televiziji. To nije normalno. To funkcioniše ovde kao princip. Ja se tom principu suprotstavljam. Ne mešam se u to ko kako funkcioniše u svojoj porodici. Dakle, ako nemate dovoljno kadrova, raspišite javni konkurs i onda će se javiti ljudi. Tražite tačno ono što vam treba za određene pozicije. Ministri su političke ličnosti, dok zamenici i pomoćnici, izabrani sekretari to ne moraju da budu, pa nađite odgovarajuće ljude. To je bila moja primedba. Ne daj Bože da se ja na bilo koji način mešam u to kako funkcionišu porodice u Srbiji. Za Socijalističku partiju Srbije i za mene koji sam rođen u Takovsko-rudničkom kraju porodica je svetinja i nemojte mi to imputirati. Nisam ni na koji način ništa rđavo govorio ni o jednom članu ove porodice privatno, ali vam javno kažem, kao političar, da je to katastrofalna odluka, koja za Srbiju ima nesagledive posledice. Nemoguće je biti dosledan i konsekventan u politici ukolikoimate porodičnu manufakturu kao Vladu. To nije normalno. Protiv tog principa ću se boriti dok me ima. Hvala lepo.
Vraćamo se na dnevni red. Narodni poslanik Dušan Bajatović.
Poštovane kolege poslanici, ako narod i nema baš najbolje mišljenje o poslanicima u Skupštini Republike Srbije, Vlada ga sigurno ima. Ovo je minimum stranica i materijala koje treba da pročitate u ovoj objedinjenoj raspravi. Potpuno sam siguran da Vlada misli za svakog poslanika da je najmanje vunderkind čim hoće da ovo izučimo za 24 sata. Pošto moram da pređem na budžet, jer mi je vreme ograničeno, samo nekoliko napomena. Ako sudite po ovih sedam milijardi evra, koliko iznosi budžet za ovu narednu, polovnu fiskalnu godinu, možete da zaključite da pare nisu problem; para nema, a ni posla u Srbiji od ovoga budžeta nema. Zašto? Podsetiću vas da je Vlada Republike Srbije, 13. novembra 2006. godine, u "Službenom glasniku" objavila Memorandum o budžetu o ekonomskoj i fiskalnoj politici za 2007. godinu, sa projekcijama za 2008.2009. godinu. To je dokument koji treba da prikaže, u stvari, šta je politika Vlade Republike Srbije u tekućoj budžetskoj godini, kao i političke i ekonomske projekcije za naredne dve godine. Sada postavljam pitanje gospodi ministrima, koji sede ovde - zašto ovaj memorandum o budžetu, koji je zakonska obaveza, gospodo iz Vlade, nije podeljen? Da li se toliko razlikuje ono što su pre samo tri-četiri meseca mislili i Vojislav Koštunica i Mlađan Dinkić i šta se toliko promenilo od kada se u Vladi Srbije pita i Boris Tadić? Podsetiću vas da smo dobili budžet Republike Srbije, prvo, u septembru i oktobru, pa zatim kada je biran Tomislav Nikolić, a onda kažu da im je trebalo više nedelja da urade novi budžet i još je gospodin Vlatković čestitao Vladi. Na čemu, gospodo? Da li je to uvođenje novog kapaciteta, kapaciteta Demokratske stranke, koji znači neku bitnu promenu u politici, pre svega, ekonomskoj, koju će voditi Vlada Republike Srbije? Da li to neko želi da nam objasni? Pošto nemam mnogo vremena, dao bih samo nekoliko pojašnjenja. Pošto je 274 milijardi, čini mi se, izvinjavam se ako sam pogrešio cifru, od PDV-a, kako mislite da to raste, a hvalite se realnim prihodima za budžet? Bez smanjenja PDV-a, nema ekonomskog rasta u Srbiji. Bez smanjenja doprinosa na plate, nema novog zapošljavanja. U Srbiji ne radi 940 hiljada ljudi. Privreda je preopterećena. Sve zahvatate iz privrede. Čak ste i na gas uveli novih šest dinara akciza. Pričam i kao neko ko ima nekoliko desetina zaposlenih. To, prosto, nije moguće. Ovaj budžet nije ni tranzicioni, ni razvojni. On je potrošački. Trošite preko 50%. Dalje, pitam kakve su vaše dalje namere prema bankarskom sistemu? Ovde se kaže kako Srbija, sa 10 milijardi evra plus privatna zaduženja, zamislite, privatna zaduženja građana i preduzeća, za građane ne znam, ali za preduzeća, takođe, garantuje država Srbija, to može. Dakle, blizu smo nekog prezaduženja. Kako vi mislite da sa bankama, koje su sve redom strane banke, samo su registrovane kod nas, ukinete bankarske oligopole, pojeftinite kamatne stope i obezbedite valjane kredite, pre svega, za poljoprivredu, a zatim i za industriju? Zatim, ne vidim kako ćete uticati na jedan od ključnih društvenih procesa, koji se zove proces privatizacije. Privatizacija u Srbiji nije bila samo burazerska, nije bila samo pljačkaška, nije izvedena samo u procesima iz stečaja, nego i u nameštenim tenderskim, aukcijskim privatizacijama. Karakteristika procesa privatizacije u Srbiji je da je ona socijalno nepravedna. To osećaju svi građani i, ono što mene mnogo više interesuje, ona je ekonomski neefikasna. Nema novih tehnologija, nema novih tržišta, nema novih proizvoda, nema novog, svežeg kapitala, nema efikasnog menadžmenta danas u Srbiji. Ima samo novih vlasnika i prodaje imovine koju je neko stekao da bi otplatio kredite koje smo mu opet namestili u saradnji sa vlašću. Takva privatizacija je ekonomski neefikasna i baš me interesuje kako će rasti budžet Republike Srbije. Sa sedam milijardi evra, mi nismo u stanju da efikasno reformišemo Srbiju, da institucije učinimo efikasnim. Nismo u stanju da namirimo sve socijalne potrebe, a to ne može samo iz akciza, mora iz privrede. Ne vidim da je ovih sedam milijardi upotrebljeno kako treba. Nema uslova da se razvijaju grinfild investicije. Drago mi je što je gospodin Đilas tu. Juče je govorio gospodin Vlahović, ništa ružno i ništa lično, kako mi treba da verujemo, jer je bio ovlašćeni predstavnik za budžet, da će ovih 400, 500, 600 miliona iz Nacionalnog investicionog plana, nisam mogao da pohvatam i nisam stigao da vidim u kom ministarstvu je to sve, biti propraćeni jednim dokumentom u kojem će nam reći u koje će sve projekte da ulažu. Što nam to niste sada kazali? U čemu je problem? Ja želim da verujem da će to biti razvojni projekti. Ne bi bilo mnogo papira, jer ovde vi imate malo papira. Samo bih zamolio gospodina Cvetkovića da kaže, a računam da će gospodin Đilas to sigurno da uradi, jer će to biti predmet rasprave na Skupštini, kako ćemo da potrošimo 600 miliona evra i dve milijarde za narednu godinu. Bilo bi jako lepo da je neko ovde nama dao strukturu i stvarni iznos budžetskih rezervi, da vidimo kvalitet budžetskih rezervi i kako su plasirane, kako se one koriste i slično. Znate zašto? To je veoma važno za ekonomsku stabilnost jedne zemlje, da vidimo šta je sa tim deviznim rezervama. Ako to mogu da znaju MMF i Svetska banka, ne znam zašto to ne mogu da znaju poslanici. Uostalom, izražene su sumnje u kvalitet deviznih rezervi. Pošto sam obećao svojim kolegama iz Poslaničkog kluba da neću uzeti više od pet minuta, a uzeo sam šest i po, rekao bih samo još jednu stvar. Želim da podsetim javnost da je zahvaljujući politici SPS i njenoj podršci bivšoj manjinskoj vladi omogućeno da i ova socijalna davanja ne budu manja od ovih malih. Mislim na onaj limit od 60% ispod kojeg nismo dozvolili da padnu penzije u Srbiji. Drugo, želim da ovo uputim gospodinu Ristiću. Mislim da vi u Demokratskoj stranci treba da prestanete da brkate, ili vi lično, jer pretpostavljam da možda to nije politika Demokratske stranke, autonomiju i regionalizaciju. Autonomija postoji u Vojvodini i ona je više stvar nekih istorijskih činjenica i stanja svesti, ako smem tako da kažem, a regionalizacija Srbije, koja je Ustavom projektovana kao jedan društveni proces koji treba da sprovedemo u korist svih građana Srbije, nešto je sasvim drugo. Autonomiju treba koristiti samo u onoj meri, i to samo za Vojvodinu, jer se, u ovom slučaju, nadam da će Kosovo ostati u Srbiji, a ne kao što misle pomoćnici nekih ministara, pa ćemo raspravljati o meri autonomije za Kosovo, dok sve ostalo treba da bude, gospodo, efikasan proces decentralizacije, vraćanja na lokalnu samoupravu i približavanja vlasti građanima. Izvinjavam se što nemam više vremena. Da ponovim jasan stav, da ne bude zabune. Jedini argument za ovaj budžet jeste što vladajuća većina ima 126 ili, možda, 130 poslanika. To je jedino što je u ovom momentu neoborivo i da vas podsetim da će Poslanička grupa SPS, jedinstveno, svih 16 poslanika, glasati protiv ovog budžeta. Hvala.
Ima reč narodni poslanik Nebojša Stefanović, a zatim narodni poslanik Zoran Nikolić.
Dame i gospodo narodni poslanici, situacija u kojoj smo danas, da se krajem juna usvaja budžet i, kako rekoše neke moje kolege u ovoj skupštini, da smo, faktički, dovedeni dotle da budžet usvajamo u cajtnotu, u poslednjem trenutku, postavlja pitanje - ko je kriv za to? Da li su to poslanici opozicije, ili su to predstavnici vladajućih stranaka koji su mesecima iznurivali građane Srbije u besciljnim dogovorima kako da se podeli kolač vlasti i onda, jedva posle nekoliko meseci, uspeli da skrpe neku vladu? Danas, u poslednjem trenutku donosimo budžet, posle šestomesečnog finansiranja koje je bilo privremeno. To je bio sistem funkcionisanja države u prvoj polovini godine - privremeno finansiranje. Doduše, tu se postavlja i pitanje zašto je inflacija u ovom trenutku nerealno visoka, kada smo, faktički, imali ograničavajuće elemente finansiranja. Međutim, pošto nismo imali u prethodnih šest godina priliku da vidimo realan završni račun za potrošnju, nadam se da ćemo ga nakon ovog budžeta imati, pa ćemo imati priliku da to komentarišemo detaljnije. Pošto ova vlada nastavlja politiku, što je suštinska zamerka Srpske radikalne stranke, da uredbom reguliše neke osnovne stvari u budžetu, kao što su subvencije, kao što je Nacionalni investicioni plan, umesto zakonima, što je dužnost i obaveza, imaćemo situaciju da građani neće biti jednaki, već da će sredstva iz budžeta, posebno vezana za subvencije i kredite, moći da dobiju, što smo imali u prethodnoj vladi, recimo iz oblasti poljoprivrede - samo oni građani ili preduzeća koji su bliski ili su članovi onih partija iz kojih dolaze resorni ministri. Tu onda nema govora o jednakosti građana pred zakonom, već isključivo o podobnosti i pripadnosti određenoj političkoj partiji. Kada se, recimo, Nacionalni investicioni plan reguliše uredbom a ne zakonom, s pravom možemo da postavimo pitanje ko će odlučivati o projektima, iako svi kažu da ćemo dobiti, čuli smo za to, neki plan kasnije, naknadno. To nas ne zadovoljava, jer je to moralo biti predstavljeno budžetom. Ko nama garantuje da će to biti urađeno na zakonit način i, što je još važnije, prema realnim potrebama građana i realnim potrebama Republike? Nemam poverenja u to, pogotovo poučen prethodnim iskustvom, pa se nadam da ćemo dobiti neko detaljno objašnjenje za ovo, o čemu ćemo moći malo detaljnije da diskutujemo. U medijima je posebno bilo promovisano rešenje u kome se govori o smanjenju poreza na apsolutna prava sa pet na 2,5%, što će, prema onome što kaže Vlada, odnosno tvorac budžeta, pomoći građanima da lakše dođu do svog prvog stana, što je bilo jedno od ključnih rešenja. Međutim, suština ovoga je što Vlada neće da vidi kako, u stvari, žive građani Republike Srbije, koliko je njih koji, čak i uz zelenaške kamate, koje su danas na delu, mogu uopšte da dođu do prvog stana. Povećanjem budžeta koji je pred nama, imaćemo, videćete to, uskoro podešavanja fiskalne i monetarne politike na način da će se povećavati kamate na skoro sve kredite. Povećavaće se obavezna rezerva, povećavaće se kamate i na takav način će oni građani kojima će se spustiti porez na 2,5%, na primer, ili više, ta sredstva za porez platiti znatno više, kroz veće kamate. Na taj način, oni neće dobiti ništa. Samo će biti dodatno oštećeni. Istovremeno, Vlada ne želi da se suoči sa činjenicom da građani žive zaista veoma loše. Kada govorimo o polju socijalne i zdravstvene zaštite, možemo da vidimo da su sredstva koja se ovde izdvajaju, na primer, za penzione fondove, čak i sa prenosom transfernih sredstava, 95 milijardi dinara, zbog loših zakona koji su doneti u prethodnom sazivu, a koje su podržavale stranke koje sada čine većinu. Imaćemo situaciju da penzioneri žive svake godine sve bednije. Ti ljudi su zaista socijalno i ekonomski ugroženi. Nekome ko je laik, ono što je ovde predviđeno kroz stavke budžeta, ili posle nastupa članova Vlade i stranaka koje hvale budžet, može da se učini kao nešto što će se, maltene, ostvarivati vrlo povoljno. Međutim, ono što ćemo doživeti jeste da će upravo socijalno najugroženiji slojevi i oni kojima je pomoć najviše potrebna biti istinski oštećeni. Što se tiče povećanja zapošljavanja, jedino gde možemo da vidimo povećanje zaposlenosti jeste povećanje kabineta predsednika Republike, predsednika Vlade, potpredsednika Vlade. Najdrastičniji primeri su - kabinet predsednika Vlade povećava se za 120%, a kabinet potpredsednika Vlade sa 260%. Za te ljude, koji su imenovana lica, biće obezbeđene visoke plate, službeni automobili, kabineti i visoke privilegije, od čega građani neće videti ništa. To je povećanje zaposlenja za koje zaista priznajem da se vidi u ovom budžetu i to je ono što je, očigledno, politika i ove vlade. Inače, kada se radi o povećanju budžeta za te radne stručnjake, voleo bih da znam da li se radi o stručnjacima koji noću love haške optuženike, da li se radi o specijalistima koji upadaju u stanove, kao što je bio onaj upad na Bežanijskoj kosi i gde se u budžetu vide sredstva koja su odvojena za ove akcije, pa da vidimo ko su ti ljudi, odakle se plaćaju i da li su građani Srbije i za ovaj način trošenja njihovog budžetskog novca. Naravno, visoko zaduženje, o kome su govorili svi moji prethodnici, koje država ima u privatnom i u javnom dugu, nedovoljno dobra zaštita domaće proizvodnje i značajno povećanje spoljnotrgovinskog deficita, nemaju ni u ovom budžetu jasne mehanizme kojima će to biti sprečeno. Posebno zabrinjava činjenica da su sredstva koja država odvaja za ovo nedovoljna. Pogotovo je nedovoljna zaštita u prehrambenoj industriji, u smislu zaštite domaće proizvodnje, pa zabrinjava činjenica što se na takav način uništava domaća proizvodnja. Kada govorimo o restrukturiranju javnih preduzeća i, kasnije, o privatizaciji, prvo moramo govoriti o sposobnosti države da izvrši restrukturiranje. Nažalost, od samog postupka analize stanja, preko izbora strategije za restrukturiranje, odnosno privatizaciju preduzeća, izbora privatizacionih savetnika, imali smo u prošlosti priliku da primetimo mnogo grešaka, mnogo školskih primera loše izvršene transformacije, ali i mnogo korupcionaškihafera i nezakonitih aktivnosti. Pošto se radi, nažalost, o strankama koje i danas čine Vladu, možemo sa strahom da gledamo na nove grinfild i druge inostrane investicije, koje će ovakvom nestabilnošću biti, svakako, odbijene. Nepostojanje završnog računa, o čemu smo dosta govorili, za sve ove godine pre nas, od 2002. do 2006. godine, pokazuje da građani Srbije ni preko svojih narodnih poslanika ne mogu dobiti uvid u to kako se troši budžetski novac. Činjenica da ne postoji savet Državne revizorske institucije, o čemu smo danima govorili ovde, ne treba previše ni da nas čudi kada ne postoji Ustavni sud Republike, ni drugi mehanizmi kojimamožete da zaštite pravo, a onda je nemoguće da vidite kako se troši budžetski novac. Imali smo, nažalost, i u ovoj skupštini primer da su poslanici birali predsednike, odnosno da su vladajuće stranke birale predsednike odbora iz onih stranaka kojima pripada i resorni ministar. To vam je jasan pokazatelj da želje za kontrolom nemamo. Povlačim samo kao paralelu za nedostatak finansijskih instrumenata kada se kontroliše budžet. Poslanici SRS-a, zbog svega ovoga, neće glasati za budžet. Smatramo da ovakav budžet neće ispuniti makroekonomske ciljeve, da nije ni razvojni, ni socijalni, i da će projektovani deficit, bez obzira na optimizam Vlade, usloviti velike probleme, pa će pred ovom skupštinom vrlo brzo biti predlog rebalansa budžeta. Nažalost, loša rešenja koja su pred nama najviše će pogoditi građane Srbije, a onda će već biti kasno i svaki dan koji gubimo gubi Srbija. Hvala vam.
Narodni poslanik Zoran Nikolić, a zatim narodni poslanik Vesna Pešić.
Hvala, gospodine Albijaniću. Poštovane kolege narodni poslanici, jeste neobično za državu kada se budžet usvaja u toku juna meseca, ali je to uvek dobra situacija i vest za budžetske korisnike. Zamolio bih vas, gospodine Albijaniću, da mi gospođa Radeta ne dobacuje. Vi znate da sam uvek korektan prema vama. Dakle, nisam primetio u dosadašnjoj diskusiji da su se poslanici, naročito oni koji su protiv budžeta, osvrnuli na agrarni budžet, koji je od izuzetne važnosti za našu državu, s obzirom na to dapoljoprivredna proizvodnja ima značajan udeo, uopšte, u našim privrednim aktivnostima. Ono što želim da ovde kažem, naravno, potvrđujući da će Demokratska stranka Srbije glasati za ovaj budžet, jeste da konstatujem da je iznos agrarnog budžeta u ovoj godini oko 26 milijardi, što je uvećanje, otprilike, za oko 30% u odnosu na 2006. godinu. Ako pogledamo poslednjih pet-šest agrarnih budžeta, vidimo da se on u kontinuitetu povećava, i to je dobro. Dakle, oni koji će kritikovati agrarni budžet reći će da ni ovim sredstvima ne možemo rešiti sve probleme poljoprivrednika i, generalno, poljoprivrede u našoj državi, i oni će biti u pravu. Jednostavno, na osnovu sredstava kojima država raspolaže, ovaj iznos sredstava za agrarni budžet jeste optimalan. Ovim sredstvima, u iznosu od 26 milijardi dinara, mi stavljamo do znanja da je poljoprivreda izuzetno važna. U predlogu agrarnog budžeta su izneseni ciljevi, na osnovu ovih sredstava koja su izdvojena, i ja ću ih ukratko pročitati. Cilj je da se izgradi i održi efikasan poljoprivredni sektor, koji može da se takmiči na svetskom tržištu, doprinoseći porastu nacionalnog dohotka. Ono što, definitivno, moramo da shvatimo, jeste da treba da poradimo na kvalitetu naše poljoprivredne proizvodnje, da proizvodi od samog početka, od uzgajanja, pa preko prerađivačke industrije, moraju zadovoljavati standarde evropskog i svetskog tržišta, da na tom planu moramo biti konkurentni. Nažalost, situacija je takva da u mnogim oblastima to trenutno nismo. Resursi kojima raspolažemo, svakako, jesu dobra osnova i dobra baza da na tom polju poradimo. Ove godine će biti izdvojena značajna sredstva za subvencije, koje će, pre svega, ići u pravcu uspostavljanja standarda, odnosno to je vezano i za ovo što sam rekao malopre, za podsticanje i uvođenje savremenih sistema kontrole kvaliteta, kao što su EUROGAP i ISO standardi. Sve je to važno da bismo uopšte mogli da plasiramo naše poljoprivredne proizvode. Ove godine će biti izdvojena znatna sredstva za navodnjavanje naših površina. Nedopustivo je i zaista jeste poražavajuća činjenica da mi toliko malo površina navodnjavamo, a da, pri tom, imamo zemlju u kojoj ima puno reka, puno kanala za navodnjavanje, a ti resursi stoje neiskorišćeni. Naravno, oni zahtevaju velike investicije. Ove godine će biti izdvojena znatna sredstva. Prema informacijama koje imam, to je negde oko 65 miliona evra. Biće uzet povoljan kredit iz Svetske banke, upravo za regulisanje tog pitanja, odnosno za pospešivanje investiranja u sisteme za navodnjavanje. Takođe, velika sredstva će biti uložena i u Republičku direkciju za vode, a u ovom sastavu imamo i mnoge vodotokove koji nisu prohodni. Između ostalog, očekujem da će u ovoj godini biti pokrenuto i pitanje rešavanja, tj. regulisanja savskog toka u delu koji pripada opštini Vladimirci, jer je Sava značajna reka, međunarodna reka, a Srbija - država koja učestvuje u procesu osposobljavanja reke Save kao plovne reke, ulaže značajna sredstva. To je od izuzetne važnosti kako za Šabac, grad iz koga dolazim, kao grada sa velikim poljoprivrednim potencijalima, tako i za Sremsku Mitrovicu i, uopšte, taj deo zapadne Srbije. Zatim, biće značajnih sredstava u obliku povoljnih kredita, koja će biti plasirana za podizanje novih zasada, kako vinove loze, hmelja, tako iraznog voća. Izuzetno je to važno, mi smo podneblje u kom voće uspeva. To je u svetu veliki biznis. Postoje primeri država koje su u proteklim godinama uložile značajna sredstva i sada im se vraćaju. Navešću jedan primer. Recimo, Turska je uspela da samo za jednu sortu trešanja, koju je izvezla u prošloj godini, ostvari prihod od 250 miliona evra, a taj proces traje između tri i pet godina. Naravno da su uložena velika sredstva, naravno da se ta uložena sredstva na najbolji mogući način vraćaju. Sve u svemu, ovaj agrarni budžet jeste na liniji prethodnih iima tu tendenciju porasta. Svesni smo da je trebalo i da su ta sredstva mogla biti veća. Svima onima koji žele da se bave poljoprivredom i koji svoju perspektivu vide u poljoprivredi, ovaj agrarni budžet je dobra podrška. Iskoristio bih priliku da podsetim sve one koji imaju registrovana poljoprivredna gazdinstva, a verujem da oni koji su ozbiljno u toj branši to znaju, da je sutra rok do kada se podnose zahtevi za kratkoročne kredite. Još jednom ih podsećam da konkurišu, sutra je 20. Sredstva koja su izdvojena za tu namenu iznose oko milijardu i po dinara. To su izuzetno povoljna sredstva, koja se daju sa kamatom od 5%, uz proviziju od 1% i u iznosu - do jednog hektara - 12.000 dinara, do pet hektara - 60.000 dinara, do 10 hektara - 120.000 i do 20 hektara - 240.000 dinara. Ono što želim ovde da otvorim kao pitanje koje je ostalo meni nejasno i na koje u ova protekla dva-tri dana nisam dobio odgovor, jeste pitanje za ministra finansija. Jasno je da ćemo, po usvajanju ovog budžeta, imati jednu sjajnu stvar, a to je da će mladi ljudi, odnosno mladi bračni parovi, prilikom rešavanja svog stambenog pitanja, prilikom kupovine prvog stana, bitioslobođeni poreza na promet. Mi se ovde svi zalažemo za to da zadržimo mlade ljude na selu. Nema razvoja sela ako u njemu ne žive mladi ljudi i oni koji će raditi u poljoprivredi. Jako me zanima, da li postoji prostor da se i mladim ljudima na selu omogući da i oni budu korisnici ovoga, da kada rešavaju svoje stambeno pitanje ili, jednostavno, grade kuću, kada se odvajaju od oca, prosto rečeno, da, takođe, budu oslobođeni poreza na promet. Mislim da bi to bio dobar i snažan signal da kao država stojimo iza mladih poljoprivrednika, odnosno poljoprivrednih proizvođača, koji svoju perspektivu i vide u poljoprivredi. Na kraju, mi ćemo, Poslanička grupa DSS-a će za ovaj budžet, i zbog agrarnog budžeta, glasati, naravno, za. Hvala.
Po Poslovniku, narodni poslanik Zoran Mašić. Izvolite.
Uvaženo predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, javljam se povodom povrede Poslovnika, član 101. Mislim da je gospodin Nikolić, uz svo uvažavanje njegove ličnosti, izneo pogrešne podatke o visini, tj. uvećanju agrarnog budžeta za ovu godinu. Istine radi, mislim da moramo građane obavestiti o tome koliki je budžet bio prošle godine i koliko je ove godine planirano, znači, koliko je to povećanje. Takođe, obaveštavam njega i sve druge poslanike, a, na kraju, i sve građane, da ću, upravo ispred Srpske radikalne stranke, govoriti o agrarnom budžetu. Nažalost, još nisam došao na red. Agrarni budžet u prošloj godini bio je 23.057.266.000 dinara. Planirani budžet za ovu godinu je 26.095.751.714 dinara. Znači, uvećanje nije 30%, kako je rekao gospodin Nikolić, nego je manje od 15%. Nisam tačno mogao u cifru izračunati, jer za 15% povećanja, taj budžet bi trebalo da iznosi 26.515.000.000. Znači, uvećan je za manje od 15% u odnosu na prošlogodišnji, negde, po mojoj gruboj proceni, oko 12%. Znamo dobro šta su neke stranke u predizbornoj aktivnosti obećavale, upravo, poljoprivrednicima, a nadam se da ću kroz svoje izlaganje to detaljnije obrazložiti. Samo sam, istine radi, morao na ovaj način da postupim i da ispravim uvaženog gospodina Nikolića. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Vesna Pešić, zatim narodni poslanik Predrag Umićević. Preostalo vreme za poslaničku grupu LDP je deset minuta. Izvolite.
Pošto je za nas ostalo ovako kratko vreme, htela bih da kažem da, po mojoj proceni, ovaj budžet ne odgovara ciljevima... ...
Spustite malo mikrofone.
... budžet ne odgovara, pre svega, onome što je Srbiji najpotrebnije, a to je da ima konkurentsku privredu. Veoma kratko ću to obrazložiti. Ako pogledate povećanje rashoda za 20%, to povećanje rashoda potiče, pre svega, od toga što su povećane zarade. Može se reći da smo postali lideri u regionu po zaradama, a da te zarade ne odgovaraju onome što je proizvedeno, znači, nacionalnom bruto dohotku. To je jedna stavka koja pokazuje da takva privreda ne može biti konkurentska. Druga stvar, koja, takođe, pokazuje rasipništvo ovog budžeta, jeste to da nijedna stavka nije menjana. Ne samo što su rashodi preko zarada najviše povećani, nego i stavke. Znači, one su, uglavnom, ostale iste ili su dodate potpuno nepotrebno. Umesto da su ukinuta neka ministarstva, za koja ne znam čemu služe, recimo, Ministarstvo vera, Ministarstvo dijaspore, Ministarstvo za Kosovo. Šta će nam Ministarstvo za Nacionalni investicioni plan, koji je, inače, bio kritikovan kao veoma netransparentna ideja i koji su nazivali - predizborni i izborni investicioni plan? To je sve preuzeto i te stavke nisu menjane, nego su ili povećavane ili su neke pomalo reducirane, ako se pogleda Nacionalni investicioni program, zato što je on raspoređen na nekoliko godina. Ovakva ekspanzija potrošnje dovodi do toga da, umesto da se kontroliše javna potrošnja i da ona, po mojoj proceni, padne za nekih 5%, ona, naprotiv, skače i na preko 50%. Ovo što su gospodin ministar i drugi iz Demokratske stranke objašnjavali u pogledu deficita, skrenula bih pažnju da taj deficit za sada nije mnogo opasan, trenutno može da se pokrije, ali moramo da imamo u vidu da je u prihod ubačena prodaja treće licence - oko 25 miliona, i pošto je to jednokratna prodaja, ako bismo nastavili tu tendenciju da jednokratne prodaje ulaze u pokrivanje deficita i ako bi to bila dugoročna praksa u Srbiji, stigli bismo dotle da bi potrošnja morala drastično, šokantno da se smanjuje, ili da krenemo na zaduživanje da bi se ovakvi deficiti pokrili. Nema ni govora o tome da se ovakvom politikom mogu privući investicije. To je sledeće. Ne samo što preko ovoga srpska privreda nije konkurentna, ili je država preskupa, nego ovakav sistem čini to da investitori nemaju razloga da ulažu.Pokazaću zašto. Vrlo je jasno, ukoliko imamo povećanje potrošnje, istovremeno raste tražnja, a kad raste tražnja, onda postoji visok pritisak na uvoz, a to znači spoljnotrgovinski deficit. To onda vrši sledeći pritisak na inflaciju. Mora da se konstatuje da će, verovatno, doći do velike restrikcije u monetarnoj politici da bi se inflacija održala na predviđenih 6,5 do 7%. Onda mora da se zavrne slavina koja se odnosi na kamate i kamate će u tom slučaju morati da rastu, a ko će onda da investira po tako visokim kamatama. Uostalom, to smo imali i prošle godine. Mislim da je gospodin ministar Cvetković, u jednoj emisiji, kazao da je u poslednjem kvartalu 2006. godine veliki rast kamata morao da ide zbog toga da bi se obuzdala ogromna potrošnja, koja se javila zbog predizborne kampanje i podizanja zarada, da bi se kupovali glasovi. Ovakav rast kamata, restriktivna politika, velika potrošnja, zaista ne doprinose tome da možemo da govorimo o reformskom budžetu. Skrenula bih pažnju na još jedan momenat. Ako se pogleda kako se planiraju restrukturacije, tj. reforme, možemo da vidimo da još uvek partije, odnosno država upravlja sa oko 50% privrede. Htela bih da pomenem da je, čak, zamenik premijera, gospodin Đelić, rekao da će možda biti nabeđen da jeetatista, ali da je odložio, za sledeći plan Vlade, da dođe do restrukturacije privrede, znači, da dođe do restrukturiranja prodaje javnih preduzeća, nego je rekao sledeće - Srbija nema resurse, ali ima javna preduzeća. To je apsurdno. On ne razlikuje javna preduzeća od izvorišta nafte. Resurs je nafta, a javna preduzeća nisu resursi. Mi ćemo biti lideri u državnoj privredi. Još bih htela da kažem da je u društvima gde je privreda potpuno privatizovana razdvojena upravljačka funkcija od vlasništva. Kod nas i dalje možemo da vidimo kako se nova vlada priprema da preuzme upravljačke funkcije po partijskom kriterijumu, što nikako ne doprinosi onome što je juče rekao gospodin Vlahović, da naša privreda, odnosno da ovaj budžet predstavlja transparentnost. Ne da ne predstavlja transparentnost, nego obnavlja vertikalnu podelu u ministarstvima, time što se postavljaju partijski kadrovi da upravljaju preduzećima, time što se koristi imovina građana za partijske potrebe. Predložila bih i da ova skupština napravi komisiju koja će da ispita koliko «Telekom» i ostala preduzeća daju za štampanje raznih časopisa koji propagiraju ideje Vlade, recimo, za "Novu srpsku političku misao", koja se, takođe, finansira iz «Telekoma», da se pokaže koliko se troši na finansiranje stranaka i koliko se kadrova iz stranaka zapošljava u javnim preduzećima. To bi bila veoma korisna analiza, jer bismo preko toga uštedeli mnogo sredstava građanima, jer se preko takvog upravljanja rasipaju ogromna sredstva. Na kraju, pomenula bih još samo to, ovde je reč o etatizaciji naše privrede, da se može govoriti o klizanju u partijsku ekonomiju, a svi ovi procesi na koje sam ukazala posledica su nečeg što je zaista zatečeno iz prethodne vlade, ali partneri nemaju hrabrosti da na to ukažu. Došlo je, prošle godine, zbog izbora, do zloupotrebe državne kase. Ta zloupotreba je napravljena preko Nacionalnog investicionog plana, preko podizanja zarada, preko potrošnje, i sada imamo, praktično, izgubljenu godinu za reforme, zato što je kasa zloupotrebljena. Mogu da kažem da je ministar, ipak, mogao da učini veći napor da se ta zloupotreba kase, o kojoj je ovde više puta bilo reči, smanji, da stavke budu smanjene, jer ovakav potrošački i ovakav rasipnički budžet ide na račun svih građana.
Za reč se javio narodni poslanik Predrag Umičević, a zatim narodni poslanik Rajko Baralić.
Gospodine predsedavajući, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, pred nama je danas jedan od najviših dokumenata jedne države, a to je budžet. Ono što je bitno, budžet je eksplicitan dokument, koji može jasno da se vidi kroz kolone, kroz brojeve, kroz cifre, i nema potrebe da se ovde napada od strane opozicionih stranaka lošim rečima. Jednostavno, ovako egzaktan, jasno govori o politici vladajuće koalicije, jer svakako da budžet predstavlja izraz politike koalicije koja predstavlja Vladu, odnosno parlamentarnu većinu u ovom domu. Za ovaj budžet bih rekao da je uravnotežen. Imamo jasnu ravnotežu prihodovane i rashodovane strane. Bez obzira na definisan deficit, za koji mislim da neće biti problem, iz prostog razloga, jer su prihodi realno procenjeni, a rashodi prilično izbalansirani, mislim da će svi budžetski korisnici do kraja godine biti ispoštovani, kako ja to volim da kažem, minimalno sa 100%. Ta izbalansiranost se ogleda u potrebi svih socijalnih kategorija koje definiše budžet, kao i privrednih kategorija i onog dela koji je meni bliži, jer dolazim iz redova menadžera, a to su razvojne kategorije budžeta. Lično sam zastupnik ambicioznije politike. Međutim, ambiciozniji pristup u izradi budžeta uslovljava i veći rizik, tj. da neki budžetski korisnici ne budu ispoštovani ako dobro ne procenimo prihodovanu stranu, odnosno ukoliko je predimenzionišemo. To predimenzionisanje budžeta karakteristično je, neki kažu, za izborne godine, ali mislim da ova godina to više nije i ovaj budžet, ovakav kakav je, izraz je jedne stabilne makroekonomske politike, jer predstavlja apsolutnu mogućnost realizacije svih budžetskih korisnika, kao što sam rekao, u iznosu 100%. Razvojne karakteristike ovog budžeta se, na prvom mestu, ogledaju u Nacionalnom investicionom planu. Ako smo dobro pogledali ekspoze gospodina ministra, NIP je, za razliku od prošle godine, povećan 4,85 puta, što je jako bitno, i to je dobar trend. On uzima učešće u javnim investicijama, i to, takođe, sa trendom rasta od 7,1 na 11,9 procenata. Treba još napomenuti, kao bitnu karakteristiku ovog budžeta, kada pričamo o NIP-u, da je on, takođe, planiran iz redovnih izvora budžeta i da to nije ona priča - ako bude, biće, pa ćemo da isfinansiramo nešto, nego je precizno definisan redovnim budžetskim prihodima, što znači da će sredstva iz NIP-a biti plasirana, odnosno projekti koji budu obuhvaćeni NIP-om će biti realizovani. Šta to, u stvari, znači? Nacionalni investicioni plan bi trebalo da obezbedi razvojnu politiku našeg društva. Ako se vratimo malo unazad, Srbija je u proteklim godinama bila zaobiđena, kao zemlja koja ima dobru geografsku poziciju, Koridorom 4. Svedoci smo da je pre nekih 20 dana potpisan sporazum između Bugarske i Rumunije o izgradnji mosta, to je Koridor 4. Dok smo mi ovde ranije usvajali neke militantnije budžete, Koridor 7 i Koridor 10 kroz Srbiju je zaobiđen Koridorom 4 i dato je na značaju zemljama u susedstvu, to su Rumunija i Bugarska. Našu infrastrukturu nismo gradili. Mislim da ulaganjem u infrastrukturu, kroz NIP, jačaju kapaciteti našeg društva i svi privredni kapaciteti i da to zemlju Srbiju čini primamljivijom za strane investitore. Na taj način ćemo, svakako, omogućiti, kroz investicije, ako uradimo sve projekte iz NIP-a koji budu predloženi i definisani, investitorima veća ulaganja, a za posledicu ćemo imati veći broj radnih mesta i povećanje standarda građana Srbije. Iskreno verujem u našu stratešku poziciju, jer dok sam bio predsednik Izvršnog odbora u Smederevu radili smo strategiju razvoja robnog transporta, s aspektom na luku u Smederevu. Oni imaju strahovito velike potencijale u saobraćajnom smislu, jer kroz ovu zemlju prolaze ne samo drumski i železnički, već i vodeni i ostali vidovi transporta. Transport električne energije, gasa, tečnih goriva, to je sve ono u šta treba da ulažemo, jer je to pravi put u razvoj privrede, u razvoj usluga i u razvoj turizma, na kraju, i ostalih vidova privrede naše zemlje. Iskreno verujem da ćemo ovde, u skupštinskom domu, vrlo brzo i na kvalitetan način, svojim diskusijama, da doprinesemo, prvo, usvajanju ratifikacija koje stoje već duže vreme, a to su ratifikacija Ugovora o železnici, u saradnji sa EBRD-om, potom, ratifikacija KOTIF. Ako vas mogu podsetiti, 1992. smo prestali da budemo članica KOTIF-a,a 1999. godine je obnovljen ugovor i mi treba da ulažemo u te naše putne resurse. Tu je, takođe, i Zakon o civilnom vazduhoplovstvu i Zakon o plovidbi. Na taj način, treba da učinimo našu zemlju interesantnijom, prvo, za transportne organizacije i strane ulagače. Iskreno mislim da će ovaj budžet, kroz ovaj razvojni koncept i onaj deo koji se nalazi u NIP-u, omogućiti u drugoj polovini godine preduslove da za sledeću godinu planiramo, ja bih to želeo, opet 4,8 puta više sredstava za razvoj, jer to jedino vodi Srbiju put države gde će standard građana biti veći. Nadam se da ćemo imati kvalitetnu saradnju u ovom parlamentu i da ćemo usvojiti sve ove zakone.
Reč ima narodni poslanik Rajko Baralić, zatim narodni poslanik Nebojša Zdravković.
Gospodo ministri i gospodine predsedavajući, samo nekoliko minuta. Govoriću o jednoj od ovih tema, o izvorima. Ja sam, takođe, jednu od tih tema juče načeo na Odboru za finansije. Dakle, ako nekoga zanima i pogleda stenogram da vidi šta su narodni poslanici govorili o budžetu u poslednjih nekoliko godina, a ja to činim sedam godina, zapaziće da stalno govorimo o istom pitanju. Čudim se kako je država bogata da svake godine pokloni 50 miliona evra. Naime, privatizacijom cementara, krečane «Jelen Do», onih firmi koje eksploatišu i pune prirodnu vodu, država se odriče naknade tzv. prirodnog faktora. Podsećam vas da je Mlađan Dinkić, dok je bio guverner Narodne banke, dao javnu izjavu o tome da je država oštećena zbog toga 50 miliona evra. Kasnije je Mlađan Dinkić bio ministar finansija. Dakle, prošle i pretprošle godine sam se na ovu temu njemu obraćao. On je, takođe, rekao da je to propust. Juče sam i vama, gospodine ministre, imao priliku da to kažem. Sada mene nešto zanima. Da li je država dovoljno bogata da pokloni pola milijarde evra za nekoliko godina, ili ovde postoje neki drugi razlozi? Ja vas podsećam da je krečanu «Jelen Do» privatizovala firma «Našice-cement», čiji je većinski vlasnik jedna od ćerki hrvatskog predsednika Stjepana Mesića. Pitam sada javno, da li je neko dao reč da se kod ovih privatizacija ovo neće naplatiti ili ovde postoji neki tehnički problem? Ako je tehnički, uveravam vas, gospodine ministre, i sve građane Srbije, da će svi ovi poslanici jednoglasno da se dogovore da donesu zakon za nekoliko dana koji će da obezbedi ovih 50 do 80 miliona evra u državnoj kasi. Podsećam i obraćam se poslanicima iz Vojvodine. Beočinska cementara nalazi se na području Nacionalnog parka Fruška Gora. «La farž» nije kupio majdan laporca, on je samo kupio rotacione peći, a ono drugo što je na zemlji mora da plati. Krši se Zakon o koncesijama, Zakon o nacionalnim parkovima i, naravno, krši se elementarni princip da se od firmi koje dobro posluju naplati ono što je neobnovljivi prirodni resurs i da se ubaci u državnu kasu. Prosto ne mogu da verujem o čemu se ovde radi. Moram da izrazim javnu sumnju da se ovde radi o jednoj reči, koju je neko nekada nekome dao, da ovo jedan broj godina neće naplatiti. Inače, nema racionalnog objašnjenja za ovo. Molim vas, kada je nešto od Boga i kada je od prirode dato, kao što su vode, kao što je laporac, kao što je krečnjak, nemoguće je da se na ovaj način rabi prirodno bogatstvo u Srbiji a da niko ne preduzima ništa da se ove pare naplate i da se vrate u ekologiju, da se vrate u kulturu, prosvetu, zdravstvo, socijalne potrebe itd. Krajnje je vreme da nam kažete otvoreno - ovo ne smemo da uradimo i dali smo reč da nećemo. Molim vas, dakle, ovo je pokušaj da doprinesem Vladi Republike Srbije, državi Srbiji, da namakne 50 ili 80 miliona evra tamo gde se nalaze. Nije potreban za to nikakav napor, treba da se sprovode zakoni. Dakle, molim vas, ne možete više objašnjavati ovo ni tehničkim, ni problemom nedostatka odgovarajućeg zakona, ni bilo čime drugim. Uradite to, imate podršku SPS-a za taj zakon. Poslanici SPS-a glasaće za bilo koji akt koji predložite i kojim ove pare treba da se uzmu od velikih svetskih kapitalista i ubace u budžet Republike Srbije. To je važno i želeo sam da o ovome još jednom progovorim i pred ovim sazivom Parlamenta, da neko ne bi mogao reći da se, ne znam, ne ponašam konzistentno; to nije u prirodi onoga čime se ja bavim. Još imam jednu zamerku, juče sam vam to, takođe, rekao, gospodine ministre. Prvi put kod ovog razdela koji se odnosi na sredstva koja su opredeljena za vodoprivredu nema analitike. Dakle, narodni poslanici ne mogu znati u koje velike regionalne vodosisteme će država da investira. Prvo, "Barje" i "Rzav". Piše u obrazloženju budžeta da će to učiniti Vlada. To nije fer. Ja sam Čačanin, tamo postoji regionalni vodosistem "Rzav" za pet opština. U njega je već uloženo 150 miliona evra. Želim da znam da li država, koja ima ministra iz Čačka, hoće da završi sistem "Rzav" na način kao što su obećali? Poslednja stvar, o izvorima. Obećali ste u kampanji ljudima koji, kako se to kaže kolokvijalno, voze auto na crnogorske table, da ćete omogućiti preregistraciju ovih vozila, doduše, neki od vas, neki nisu. Dakle, 30 miliona evra se nalazi u toj registraciji. Ovaj problem ili treba da rešite, pa da kažete: "uzećemo te pare i ovi ljudi će voziti legalno auto", ili da im se zabrani da voze kola. Ovo više nije normalno. Oni voze automobile pod tuđim imenima. Svi od njih se zovu onako kako se zovu ljudi u Bijelom Polju, u Podgorici, u Pljevljima itd. Osim što je ugrožena bezbednost, nema nikakvog smisla da to funkcioniše tako. Dakle, 30 - 35 miliona evra je potencijal ove preregistracije. Ili to uradite, ili recite da ovo više ne može tako da funkcioniše.
Reč ima narodni poslanik Nebojša Zdravković, a zatim narodni poslanik Zoran Mašić.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani ministri, danas je na dnevnom redu izuzetno važan dokument koji se tiče plana prihoda i rashoda državne kase za 2007. godinu. Ono što je bitno za Poslaničku grupu G17 plus, to je da je predloženi iznos budžeta namenjen ministarstvima ekonomije i regionalnog razvoja, zdravlja, nauke, omladine i sporta, dovoljan za sprovođenje osnovnih ciljeva za koje se stranka G17 plus zalagala u predizbornoj kampanji, a to su sprovođenje podsticajnih mera zapošljavanja, povećanje rasta izvoza, razvoj turizma i regionalnog razvoja, poboljšanje zdravstvenog sistema, obezbeđivanje posla za naučni kadar i povratak stručnjaka i sprovođenje nacionalne strategije za mlade. Ovim predlogom budžeta, za Ministarstvo ekonomije i regionalnog razvoja su obezbeđena sredstva za sprovođenje pet najvažnijih mera. Prva je podsticanje direktnih grinfild investicija. To je mera kojom je započela i prethodna vlada, preko SIEPA-e, Agencije za promociju izvoza i stranih ulaganja, kojom se obezbeđuje od dve do deset hiljada evra po svakom novootvorenom radnom mestu. Znači, za sve one koji otvore fabriku, izgrade fabriku i zaposle preko 50 radnika, biće obezbeđena ova besplatna sredstva. U budžetu je planirano 30 miliona evra, čime će se omogućiti otvaranje 15.000 novih radnih mesta. Svi znamo da je u Srbiji najveći problem nezaposlenost. Dobar primer ovoga je i nedavno otvaranje Fabrike "Henkel" u Inđiji, Firme "Alena", koja u Vranju pravi fabriku koja će zaposliti 3.000 radnika i za koju je obezbeđeno šest miliona bespovratnih sredstava. Druga mera su krediti za početnike bez hipoteke. Svi znamo da u Srbiji ima puno mladih ljudi koji imaju dobre ideje, ali nemaju sredstva da ih realizuju. Mislimo da ćemo ovom merom to uspeti. To će biti vrlo povoljni krediti, sa rokom otplate na pet godina, uz grejs period od godinu dana, praktično, beskamatni, jer će kamata na godišnjem nivou biti samo 1%. Za one prave početnike, koji su tek završili škole, neće biti nikakve hipoteke, već će to biti ručna zaloga na opremu koju su kupili na osnovu tog kredita. Treća mera su mikrokrediti za samozapošljavanje, koji su, takođe, mera iz prethodnog mandata. To su veoma povoljni krediti za one koji imaju ideju i koji žele da otvore malo preduzeće u kome će zaposlitinajmanje četiri do pet radnika. Naravno, obezbeđena su i značajna sredstva za veoma povoljne kredite Fonda za razvoj, za mala i srednja preduzeća i za zanatske radnje. I, poslednja mera, ali ne manja značajna, jesu aktivne mere zapošljavanja, preko Nacionalne službe zapošljavanja, koje uključuju programe samozapošljavanja, programe obuke i prekvalifikacije, koji su izuzetno bitni, jer se pokazalo da struktura nezaposlenih na Birou rada ne odgovara potrebama naše privrede. Ono što je izuzetno važno jeste da se predloženim nacrtom budžeta nastavlja program za podsticanje zapošljavanja i oživljavanja proizvodnje. Ovom prilikom bih želeo da naglasim da je taj program dao rezultate i u Kragujevcu, gradu iz koga dolazim, jer je još 2005. godine donet poseban program za podsticanje zapošljavanja i oživljavanja proizvodnje u gradu Kragujevcu i opštinama Bor i Vranje. Takođe, preduzeća na području grada Kragujevca su u toku 2005. i 2006. godine povukla preko milijardu i 500 miliona dinara od Fonda za razvoj, čime je omogućeno zapošljavanje većeg broja radnika. Stranka G17 plus smatra da je trenutno najveći problem u Srbiji, kao što sam rekao, koji je, možda, posebno izražen u Kragujevcu, velika nezaposlenost. Nismo sigurni da ćemo, kroz sve ove mere koje sam upravo nabrojao, uspeti da realizujemo naše osnovno predizborno obećanje, a to je da se prepolovi nezaposlenost u narednih pet godina. Ovim budžetom je samo za nerazvijena područja predviđeno preko 100 miliona evra, što je sasvim dovoljno za projekte izgradnje novih industrijskih zona, inkubator centre i projekte lokalne komunalne infrastrukture, koji su izuzetno bitni za sve lokalne samouprave. Meni, kao narodnom poslaniku iz Kragujevca, izuzetno je važno da se nastavljaju započeti projekti, koji su počeli za vreme mandata prethodne vlade, a to je nastavak izgradnje industrijske zone "Servis 2" u Kragujevcu, za koju je iz Nacionalnog investicionog plana izdvojeno 3.200.000 evra. Smatramo da ćemo na taj način postati mnogo privlačniji za potencijalne investitore i da će to omogućiti otvaranje novih radnih mesta u Kragujevcu. Takođe, nastavlja se izgradnja autoputa Kragujevac - Batočina i spajanje Kragujevca sa Koridorom 10, što će omogućiti bolju stratešku poziciju grada. Zatim, napraviće se zgrada Umetničko-filološkog fakulteta, jer studenti sada studiraju u iznajmljenim prostorijama, a ima preko 2.000 studenata koji trenutno pohađaju Umetničko-filološki fakultet. Time će se obezbediti bolji uslovi i za odvijanje nastave i za naučno-istraživački rad. Izgradiće se nova zgrada Instituta za javno zdravlje i ambulanta predškolskog i školskog dispanzera, za koje je iz Nacionalnog investicionog plana izdvojeno tri miliona evra. Time će se obezbediti da kvalitet usluga i uslova rada bude na evropskom nivou. Napraviće se i jedan inkubator centar za podsticanje preduzetništva u Kragujevcu. Stranka G17 plus je zadovoljna i sredstvima opredeljenim za Ministarstvo za nauku, jer su ona, otprilike, za oko 20% veća u odnosu na budžet iz prošle godine, čime se omogućava da Ministarstvo za nauku u predstojećem periodu podrži zapošljavanje naučnog kadra i radi na povratku stručnjaka iz inostranstva. Znači, Ministarstvo za nauku će nastaviti da stipendira naučni kadar, ali, ono što je najvažnije, mladi stručnjaci mogu da pronađu zaposlenje u Srbiji. Mislim da je prošlo vreme kada su najbolji studenti i stručnjaci odlazili iz Srbije. Sada želimo ne samo da najbolji ostanu u Srbiji, već da obezbedimo uslove za povratak naših najsposobnijih i najstručnijih ljudi iz inostranstva. Jedan od načina da se stručnjaci vrate u zemlju je njihovo učešće u projektima koji će biti pokrenuti i realizovani upravo ovde, kod nas. Takođe, u budžetu Ministarstva za ekonomiju i regionalni razvoj je predviđeno 200miliona dinara za realizaciju projekta "Od inovacije do gotovog proizvoda". To stranka G17 plus smatra izuzetno značajnim, jer ćemo na taj način obezbediti da najbolje inovacije postanu tržišno orijentisani proizvodi. Pre par dana država Srbije je potpisala sporazum o pridruživanju programu za nauku i istraživanje Evropske unije i na taj način naša zemlja je prvi put ušla direktno u evropske integracije, što je izuzetno važno. Time je našim stručnjacima, našim profesorima i studentima omogućeno učešće u naučnoistraživačkim projektima Evropske unije, ravnopravno sa zemljama Evropske unije, što do sada nismo imali prilike. To nas je sputavalo dosta u našem radu. Srpske naučne ustanove su time postale ravnopravne u konkurisanju za projekte i fondove na osnovu sporazuma "Sedmi okvirni naučnoistraživački program FP7". Za naše istraživače je to dragoceno, jer je to podstrek za razvoj i to nam daje mogućnost da dobrim projektima donesemo evropske fondove u Srbiju. Taj izvor sredstava, iskustava i znanja, biće značajan podsticaj za naučno istraživanje u Srbiji, koje je vrlo bitno. Na kraju, što se tiče predložene dopune Zakona o poreskom sistemu i administraciji, želim da podsetim da se stranka G17 plus i u kampanji zalagala za smanjenje poreza na prenos apsolutnih prava, što je ovom dopunom i omogućeno. Takođe, stranka G17 plus odobrava smanjenje poreza na dodatu vrednost za informatičku opremu, jer smo u kampanji predlagali da se omogući nabavka računara, internet priključka i štampača uz određenu pomoć države. Ovom prilikom želim da podsetim da je Srbija trenutno na začelju u Evropi po broju računara po glavi stanovnika. Smatramo da će ovom merom biti omogućeno da mnogo više građana dobije računar i internet priključak, čime će se stvoriti neophodni uslovi da podignemo nivo informatičke kulture, što je neophodan uslov našeg bržeg napretka ka Evropi. Stranka G17 plus smatra da je predloženi nacrt budžeta dobar i da ga treba usvojiti. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Zoran Mašić.
Uvaženo predsedništvo, uvaženi ministre, dame i gospodo narodni poslanici, svoje izlaganje ću, uglavnom, usmeriti na Razdeo 15, na onaj deo koji se odnosi na planirana budžetska sredstva za oblast poljoprivredne proizvodnje u Republici Srbiji, pre svega, zato što Srpska radikalna stranka poljoprivrednu proizvodnju smatra jednom od najznačajnijih, ako ne i najznačajnijom privrednom granom u Republici. Predlogom budžeta koji je dat za oblast poljoprivrede, SRS apsolutno nije zadovoljna i smatra da se planiranim sredstvima tokom ove godine neće značajnije unaprediti poljoprivredna proizvodnja. To je, nažalost, gotovo jedini privredni resurs koji je tokom prošle godine, a i prethodne, ostvario određeni devizni suficit. Znači, moramo priznati da su podsticajnim merama koje su vršene tokom proteklih godina ostvareni određeni pozitivni pomaci i podignut je donekle nivo proizvodnje; postali smo konkurentniji na spoljnotrgovinskom planu i na tržištu. Kada bi se još ozbiljnije vodila agrarna politika i imao pošteniji odnos prema poljoprivrednim proizvođačima, sigurno bi i našapoljoprivredna proizvodnja bila na nivou na kojem je bila u neka davna vremena, kada smo bili i te kako respektivni na svetskom tržištu i značajna devizna sredstva ostvarivali od izvoza poljoprivrednih proizvoda. Neke stranke su tokom predizbornih aktivnosti za parlamentarne izbore, pre svega, mislim na Demokratsku stranku, na više mesta i u više prilika govorili o tome govorili. Iz usta predsednika države i predsednika stranke, dosadašnjeg potpredsednika, svojevremeno kandidata za predsednika Vlade, pa i drugih čelnih ljudi, iznošeni su podaci da će DS se založiti da sepoveća agrarni budžet i da se poljoprivrednim proizvođačima obezbedi minimum 100 evra po obradivoj površini zemlje i negde oko 80 evra, ako sam dobro zapamtio, 80 ili 90 evra stimulacije po utovljenom govečetu. Gospodo iz Demokratske stranke, s obzirom na to da je ministar iz vaše stranke, jer imate većinu u Vladi, neverovatno je dadata obećanja kroz ovakav budžet ne ispunjavate. Čudi me zašto niko od vas ne govori, izuzimajući gospodina Nikolića, koji je, a on je iz DSS-a, pokušao da da neko pozitivno mišljenje o agrarnom budžetu. Vi ostali ćutite, a simptomatično je da nema juče ni Dušana, kratko se pojavio ministar poljoprivrede, danas ga nema, a treba da obrazložite gde su ta sredstva u ovako koncipiranom agrarnom budžetu kojima ćete zadovoljiti vaše glasače, kojima ste obećali ove stimulacije, znači, 100 evra po hektaru obradive zemlje i te pare za utovljena goveda. Prosto je neverovatno da ste se u startu preračunali koliko u ovoj državi ima obradivih hektara, a oni su negde na nivou oko četiri miliona i 200 hiljada; u privatnom vlasništvu se nalazi negde oko 3,5 miliona hektara, a u vlasništvu države i nekih poljoprivrednih kombinata koji još egzistiraju - negde između 500 i 600 hiljada hektara. Pod uslovom,a taj uslov, svakako, nije ispunjen, da su sva ta gazdinstva registrovana, vama bi samo po tom osnovu trebalo preko 400 miliona evra. To je, prosto, nemoguće obezbediti u agrarnom budžetu. Da pođemo od pretpostavke da je samo polovina tih poljoprivrednih gazdinstava registrovana, znači da se radi o dva miliona hektara zemlje, to je negde oko 200 miliona evra. Ni to se u ovako koncipiranom budžetu ne vidi i ne možete to podmiriti. Istine radi, i zbog građana i zbog poljoprivrednih proizvođača, izneću ovde podatke o visinama agrarnog budžeta i pojedinim stavkama. U ove protekle četiri godine kako ste vi na vlasti, pre svega, u vreme bivše Koštuničine vlade, a sada zajedno sa vama iz DS-a, za ovu raspravu sam koristio materijale i podatkeo kojima smo raspravljali u Skupštini, podatke koje sam kao predsednik Odbora za poljoprivredu dobio zvanično od Ministarstva poljoprivrede, kao i drugi članovi Odbora za poljoprivredu. Evo ovako, u 2004. godini agrarni budžet je bio 14 milijardi 719 miliona, u 2005. godini - 18 milijardi 983 miliona, u 2006. godini - 23 milijarde 57 miliona. Budžet koji je napravila tzv. tehnička Vlada je podrazumevao agrarni budžet u iznosu od 26 milijardi 869 miliona i na to su još dodali milijardu i 87 miliona po osnovu Nacionalnog investicionog programa. Znači, taj budžet koji je dala bivša Koštuničina vlada je imao agrarni budžet od 27 milijardi 957 miliona, a vi nam sada dajete novi budžet sa 26 milijardi i 95 miliona. Još jedanput da demantujem ono što je gospodin Nikolić rekao. Agrarni budžet koji je dala Vlada predsednika Koštunice, kao tehnička vlada, imao je za gotovo milijardu i 900 miliona veći iznos nego ovo što vi dajete, pogotovo što su u ovih 26 milijardi i 95 miliona i sredstva Nacionalnog investicionog programa, u iznosu od milijardu i 380 miliona. Šta su najvažnije stavke ovog budžeta? Svakako ono što se vodi u ekonomskoj klasifikaciji 451, a to su subvencije javnim nefinansijskim preduzećima i organizacijama. Iz toga se subvencionira proizvodnja i povećanje produktivnosti u poljoprivredi, zatim mere unapređenja sela, mere i akcije u poljoprivredi i stručne poljoprivredne službe. Budžeti u prethodnim godinama, po tom osnovu, imali su: u 2004. godini- 12 milijardi 489 miliona, u 2005. godini - devet milijardi 433 miliona, u 2006. godini - 10 milijardi i 300 miliona. Ova vlada je planirala budžet za ove namene od 12 milijardi i 550 miliona. Što se tiče mera za unapređenje sela, tj. da kažem prvo o subvencijama proizvodnje i povećanja produktivnosti, koje su među najznačajnijim. Njima se subvencioniraju premije za mleko, zatim regres za priplodnu stoku, regresiranje đubriva i goriva. Tu su i subvencije industrijskog bilja, a znamo da se subvencionira proizvodnja duvana, uljanih tikvi, uljane repice i hmelja, po oceni prethodne, a i ove vlade, najznačajnijih industrijskih biljaka, biljnih kultura. Subvencionira se, ili je subvencionirano, skladištenje žitarica, pre svega, pšenice. Za ove namene je planirano 11 milijardi i 300 miliona, a u ovom iznosu, u odnosu na prethodni, jeste značajnije uvećanje. Međutim, ovde se nalazi i milijarda dinara koja je planirana za nekakav otkup žitarica a da u obrazloženju budžeta nije rečeno šta se konkretno planira da otkupljuje. Što se tiče mera unapređenja sela, koje podrazumevaju podršku ruralnom razvoju, naša sela su u izvesnoj meri devastirana, pa seu njih mora ulagati i ova država mora investirati veća sredstva za obnovu i revitalizaciju sela. Zatim, podrška tzv. nekomercijalnim gazdinstvima, znači, gazdinstvima koja su staračka, koja ne mogu sada da obrađuju zemljište. Tu je i unapređenje stočarstva, kao i podrška razvoju i promociji organske proizvodnje poljoprivrede, koja je, takođe, značajna, jer imamo značajne resurse. Takođe, uvođenje i sertifikacija sistema kvaliteta, jer bez sertifikacije sistema kvaliteta u poljoprivredi teško možemo biti konkurentni na svetskom tržištu, i, svakako, podizanje višegodišnjih zasada. Kroz ovaj predlog budžeta nije jasno definisano koliko se za te namene izdvaja. U 2006. godini je stajalo jasno da je to tri milijarde 352 miliona dinara. U odnosu na planirana sredstva, smatramo da je nedovoljno da se uradi i toliko koliko je urađeno na nivou prošle godine. S obzirom na vreme koje imam na raspolaganju, uvažavajući svoje kolege, ono čemu još želim da posvetim pažnju, za šta mislim da je vrlo značajno, odnosi se upravo na ta podsticajna sredstva koja su davana kroz kratkoročna ili dugoročna kreditiranja. Kratkoročni krediti su davani na godinu dana, sa kamatom od 6%, s tim da je 5% kamata, a 1% su provizije koje banke uzimaju. Dugoročni krediti su davani na pet godina, pre svega, za nabavku mehanizacije, nabavku sistema za navodnjavanje plastenika i staklenika, za nabavku priplodne stoke. I još, kao peti element u finansiranju, nije bitno, setiću se. Sve u svemu, proteklih godina su za te namene izdvajana znatna sredstva. To su sredstva budžeta, a do današnjeg dana mi, poslanici, i javnost nemamo informaciju kako su ta sredstva realizovana. Znači, da li su ona sredstva, koja su data kao podsticajna, pogotovo ova dugoročna, namenski iskorišćena, da li su vraćena i, u krajnjem, ko njima raspolaže. Ta sredstva su davale samo određene poslovne banke. Nabrojaću samo neke. Najveće iznose kratkoročnih kredita je davala Nacionalna štedionica. U 2004. godini je to bilo 549 miliona dinara, u 2005. godini - 496 miliona. Zatim, Komercijalna banka, u 2004. godini -118 miliona, u 2005. godini - 424 miliona, i tako redom. Što se tiče dugoročnih kredita, takođe, Nacionalna štedionica je vodeća po datim sredstvima. U 2004. godini, to je bilo 323 miliona, u 2005. godini - 574 miliona. Sve u svemu, 2004. godine, po osnovu sredstava za kreditiranje poljoprivrede, podeljeno je četiri milijarde 397 miliona; kao kratkoročni krediti - milijardu i 727 miliona, kao dugoročni krediti - dve milijarde 669 miliona. U 2005. godini podeljeno je tri milijarde 790 miliona, kao kratkoročni - milijardu 459 miliona, kao dugoročni - dve milijarde 232 miliona. U 2006. godini podeljeno je pet milijardi i 508 miliona. Od toga, kao kratkoročni - milijardu 956 miliona, kao dugoročni - tri milijarde 434 miliona. Do današnjeg dana, molim pažnju i vas, narodnih poslanika, i naše javnosti, kratkoročni krediti koji su dati sa sredinom ove godine trebalo je da budu vraćeni u budžet državi u iznosu od četiri milijarde 165 miliona 337 hiljada dinara. Dugoročni krediti, uzimajući u obzir grejs period, podeljeno je osam milijardi 336 miliona, do sada je trebalo biti vraćeno dve milijarde 348 miliona. Ukupno dugoročnih i kratkoročnih sredstava do sada je trebalo biti vraćeno državi, što bi značilo i da to budu nova podsticajna sredstva za kreditiranje poljoprivredne proizvodnje, šest milijardi 513 miliona 565 hiljada dinara. Molim vas, radi se o izuzetno velikim sredstvima. Prevedeno u evre, to je gotovo 80 miliona evra. Tražim objašnjenje i koristim priliku da to postavim sada kao poslaničko pitanje ministru finansija i ministru poljoprivrede, tj. da nas obaveste o tome koliko je do sada vraćeno od ukupno datih sredstava, znači, koliko kratkoročnih, koliko dugoročnih? Zatim, gde su evidentirana ta sredstva i ko raspolaže tim sredstvima, jer je Odbor za poljoprivredu u tri navrata tražio od Ministarstva poljoprivrede tu informaciju i nije je uspeo dobiti? Takođe, tražim da se i Tužilaštvo zainteresuje za ove činjenice koje sam izneo i proveri gde se ta sredstva nalaze, jer da su ona vraćena, a davana su direktno iz budžeta, s tim da su kratkoročna davana u celosti, a od dugoročnih, 90% su budžetska sredstva, a 10% su samo poslovnih banaka, agrarni budžet ne bi bio sada 26 milijardi dinara, nego bi mogao biti najmanje 32 milijarde dinara i time bi se, gospodo demokrate, a i vi ostali, mogle finansirati i neke značajnije stvari koje ste obećali građanima. Ovako, građani ne znaju gde su sredstva koja su davana iz budžeta, koja je trebalo namenski da budu korišćena, a ne znamo ni mi, kao narodni poslanici, a mislim da bi trebalo da znamo. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Zoran Šami, a neka se pripremi narodni poslanik Ivan Andrić.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo poslanici, gospodine ministre, počeću jednom nepotrebnom rečenicom, a to je da će Demokratska stranka Srbije, naravno, podržati budžet i glasati za njega. Kazao sam tu rečenicu, iz prostog razloga, što naši mediji, naša javnost, u stvari, ne razumeju osnovnu prirodu igre oko budžeta. Naravno da većina u Skupštini podržava budžet i naravno da opozicija u Skupštini glasa protiv budžeta. To je, otkad je uvedenvišestranački parlamentarni sistem u svetu, činjenica, gotovo, bez izuzetka. Kažem, gotovo bez izuzetka. Jedini izuzetak je kada se u nekim ratnim uslovima izglasava ratni budžet. Moram da kažem da se slažem s onom konstatacijom, a to je da se ovaj budžet donosi u nevreme, donosi se u junu tekuće godine. Ne slažem se, naravno, sa tim da se ovi ili oni okrive zbog toga. Naprosto, sticajem okolnosti, u vreme kada je u ovom parlamentu trebalo raspravljati o ovom budžetu, to je novembar prošle godine, mi smo raspustili Skupštinu i raspisali izbore. Dobar deo onoga što ću danas ovde reći, zapravo, upućen je i svima nama i gospodinu ministru, više s aspekta da bi već od početka septembra trebalo bi da počnemo da razmišljamo o novom budžetu za sledeću godinu. Onda će u tome i poslanici, odnosno Skupština, sa svoje strane, i Vlada, sa svoje strane, uključujući tu i ministra finansija i sve ostale ministre, moći da, pre nego što se uopšte dođe do teksta budžeta, u jednoj međusobnoj komunikaciji, ustanove neku viziju tog budžeta. Na primer, Odbor za prosvetu se već danas načelno dogovorio o tome da će pokušati da za sledeći budžet, u komunikaciji sa Ministarstvom prosvete, a tako, verovatno, i svi ostali odbori, u komunikaciji sa nadležnim ministarstvima, da svoj doprinos. Još jednu stvar bih rekao. Mislim da ovaj budžet ima svoj budžetski deficit i mislim da je gospodin ministar dosta precizno objasnio da je to vrlo razuman deficit. Javnosti radi, trebalo bi reći da ono što budžet ne sme da ima, to je suficit. Mislim da je ovaj deficit, posebno u okolnostima, reći ću koje su to okolnosti, koje mi imamo, čak jako razuman. Okolnosti su dve i posledice su dve velike pljačke napravljene u prošlosti. Jedna je kada smo, negde 70-ih godina prošlog veka, dakle, u Brozovo vreme, potrošili penzijske fondove i od tog vremena počeli da penzije isplaćujemo iz tekućih sredstava, što je potpuni nonsens i malo koju ćete zemlju naći, ozbiljnu zemlju, gde je to tako, a to su ogromne pare, i drugo je da je jedan dobar deo, čini mi se da je gospodin ministar rekao 32% našeg duga, zapravo, opljačkana devizna štednja po raznim osnovama. Stoga ne mislim da je deficit neka manjkavost budžeta, štaviše, verujem da ćemo, s obzirom na to kako se stvari odvijaju, a mislim da nisam preveliki optimista kad to kažem, čak, najesen doći u priliku da se pojave neka dodatna sredstva koja će omogućiti da se neke stvari u nekom, eventualnom, rebalansu i poprave. Ovo što dalje budem govorio, zapravo, više govorim zbog eventualnog rebalansa budžeta i zbog toga što ćemo vrlo skoro praviti budžet za 2008. godinu. Želeo bih da kažem neke svoje globalne primedbe koje imam na ovaj budžet. Prvo, mislim da su one oblasti koje su prebačene sa saveznog nivoa, odnosno nivoa državne zajednice, pre svega, mislim na Ministarstvo inostranih poslova, dakle, diplomatsko-konzularna predstavništva, na Vojsku i, začudićete se, na ovu skupštinu, po inerciji, na određen način potcenjene i da će to vrlo brzo da se pokaže. Naravno, u tim oblastima, posebno u Vojsci i u MIP-u, ima mnogo prostora za jednu zakonsku reorganizaciju, verovatno ima i nekih kanala kojima se nepotrebno odlivaju sredstva, ali za neke ozbiljne poslove, i u jednoj i u drugoj sferi, mislim da nedostaje novac. Znate, nevolja je u tome što, ako govorimo, hajde da krenem redom, ako govorimo o Ministarstvu inostranih poslova, za njega je budžetom predviđeno nešto manje od 1% ovog budžeta. Nažalost, ono je iz raznih razloga potcenjeno. Najveći razlog je taj što su mnogi delovi i bivše SFRJ i bivše SRJ sve vreme radili na tome da se ta sfera potpuno upropasti, jer su, naime, hteli da prave svoje države. Onda smo, po nekoj inerciji, došli do stanja da naša diplomatsko-konzularna predstavništva rade pod veoma lošim uslovima. Svima je, valjda, jasno da u narednom periodu, ako mislimo da razrešimo brojne naše probleme i teškoće, pre svega, mislim na status Kosova i Metohije, moramo imati ozbiljnu diplomatsku ofanzivu, moramo ojačati ta diplomatska predstavništva (tim radom, odmah da budemo jasni, trenutno uopšte nisam zadovoljan), a za sve to je potreban novac. Pet i po milijardi, koliko se planira za tako nešto, nije dovoljno. Ja vas uveravam da su plate ljudi u diplomatskim predstavništvima trenutno ispod svakog mogućeg nivoa, čak su u nekim zemljama na nivoima socijalne pomoći. Molim ministra da ovo zabeleži, pa da imate na umu kada se bude pravio budžet sledeći put. Druga stvar je Vojska. Ovde je bilo, doduše, mišljenja da je onih 10% budžeta odvojenih za Vojsku preveliko. Mislim da nije, mislim da je to premalo. Da počnem od plata. Plate su predviđene na nivou od 15 milijardi dinara godišnje. Kada se to podeli sa brojem aktivnih vojnika i izvede ta matematika, ja sam je izveo, izlazi da prosečno vojno lice dobija platu od 400 evra mesečno. Pri tom je, potvrdiće to ovde, ima i onih koji to znaju bolje od mene u ovom parlamentu, bivši aktivni oficiri, struktura te iste vojske potpuno pogrešna. Umesto prirodne piramide, mi imamo obrnutu piramidu, pa imate najmanji broj podoficira, manji broj podoficira i nižih oficira, a njih bi trebalo da bude najviše, u odnosu na visoke oficire. Kada sve to uzmete u obzir, proizlazi da mi našu vojsku veoma slabo plaćamo. Drugo, niko ovde ne želi da ratuje, ali najbolje ćete sprečiti mogućnost ratnih pretnji ako imate dobru vojsku. Stoga, mislim da, naravno, uz neophodnu reorganizaciju te vojske, čak, možda ne treba dati u apsolutnom iznosu neka veća sredstva, ali se može racionalnije koristiti, pre svega, na plate profesionalnih vojnika, a zatim i na naoružanje. Naše naoružanje, to nije sporno, odavno je zastarelo i valjalo bi ga, ne može to, naravno, preko noći, ali nekim realnim planom, u buduće vreme popraviti. Treća stvar odnosi se na ovu skupštinu. Za ovu skupštinu je predviđeno 3 milijardi i 600 miliona dinara, ali kad razgrnete maglu, milijardu i 600 miliona su zapravo troškovi izbora koji su već napravljeni, tako da je ova skupština, za svoj kompletan rad u ovoj godini, dobila dve milijarde dinara. Pošto sam bio u jednom periodu predsednik Skupštine državne zajednice, potpisujem vam da je to apsolutno nedovoljno, jer je ova skupština dobila, praktično, duplo veću funkciju od one koju je imala do formiranja samostalne države Srbije. Potpuno je nedovoljno. Da vas samo podsetim, imamo veoma velike obaveze u međunarodnim odnosima, članica smo devet evropskih i svetskih skupština. Ako neko misli da je to nepotrebno, taj se grdno vara. Naši poslanici moraju da odlaze na te skupštine i moraju da zastupaju stavove i ove skupštine i ove države. Zatim, mi ćemo nedeljno ovde imati, morati da ugostimo bar jednu stranu delegaciju, i to je neophodno. Moraćemo da idemo u posete drugim skupštinama, i to je neophodno i, naravno, moraćemo da radimo ovde, što se i do sada podrazumevalo. Prema tome, mislim da ove tri oblasti, posle ću pomenuti i četvrtu, ne sporeći potrebu da dođe do određenog prestrukturiranja unutar tih oblasti, nesumnjivo zavređuju ozbiljniju pažnju, ako ne u ovom, onda u sledećem budžetu, svakako. Poslednja oblast koju hoću da pomenem jeste prosveta. Za prosvetu izdvajamo skoro koliko za Vojsku, mislim da je razlika dve-tri milijarde. To je oblast u koju se mora ulagati i to je, takođe, oblast koja se mora transformisati. Mislim da će ovaj odbor za prosvetu pokušati u tome da da svoj doprinos, ali nisam siguran da je način kako se troše pare u prosveti dobar. S jedne strane, imate ljude koji rade i koji su vrlo malo plaćeni, a, sa druge strane, imate, moguće, neka odlivanja koja su, takođe, nepotrebna. Na kraju, molio bih gospodina ministra da i to nekako pribeleži, završiću sa tri manje krupne, ali ne nevažnije stvari. Jednuje pomenuo juče gospodin Vasiljević. Dugujemo sredstva za vojne invalide i poslednje što jedna država sme da uradi to je da duguje sredstva vojnim invalidima, tim pre što to nisu milijarde dolara. To je suma koja za jednu ozbiljnu državu ne bi trebalo da bude problematična, a radi se ne samo o ljudskim sudbinama, radi se i o stavu koji će jasno ova država da kaže, o stavu prema ljudima koji su ne svojom voljom, nego ratujući za ovu državu, postali invalidi. Druga stvar koju bih voleo da vidim izdvojenu, jeste sledeće. Mi smo prošli u poslednjoj deceniji prošlog veka kroz razne ratove. Razni, pre svega, mislim na profesionalne vojnike, su, nažalost, u tim ratovima izginuli i iza sebe su ostavili decu, udovice, uveravam vas, u jako teškom stanju. Potrebna su stvarno minimalna sredstva, da ova država donese jedan zakon kojim će deci onih koji su, postoji onaj ružan izraz -pali borac, dakle, koji će toj deci da obezbedi sredstva, stipendije dok se školuju. Imao sam prilike da budem u jednoj našoj elitnoj jedinici koja je izgubila 24 svoja pripadnika u ratovima devedesetih godina. Ostalo je nekih šesnaestoro dece, od kojih neka očeve nisu ni videla, a koja žive, bukvalno, u bedi i na ivici gladi, da ne govorimo o mogućnostima za njihovo školovanje. Tu se ne radi o prevelikom broju dece, ali to treba izdvojiti kao posebnu stavku, ne kao neku stavku unutar Ministarstva finansija ili ne znam već gde, nego kao posebnu stavku, da se zna da je država u takvim situacijama spremna da reaguje. O ratovima devedesetih mislim šta mislim, to je druga stvar, ali ova država mora da porodicama ljudi koji su izginuli, pre svega, deci, obezbedi neka sredstva i za to stvarno nisu potrebna velika sredstva. Potrebno je samo malo dobre volje. Konačno, ima u razdelu za Ministarstvo finansija deo koji se odnosi na talente. Talenti treba, po ovom predlogu budžeta, da dobiju 161 milion, ili, da to prevedemo, negde oko dva miliona evra. Ako imamo samo 2.000 talenata, to je 1.000 evra godišnje po talentu, dakle, negde oko 80 evra mesečno. Prvo, tvrdim da imamo mnogo više talentovane dece koju valja školovati. Napraviću jednu digresiju. Znate, kada je Srbija pogubila ratove u drugoj polovini 19. veka i bila na dnu, tamo negde gde smo se i mi našli krajem ovog veka, jedan od ozbiljnih načina da izađe iz te krize bio je da veliki broj naše dece tada ode u beli svet da se školuje i da se vrati nazad. Ovde se ne radi samo o plaćanju školovanja, ovde se radi i o stvaranju uslova da se jedna vojska mladih ljudi, koji su morali, zbog raznoraznih razloga, u tim nesrećnim godinama da odu napolje, koji su tamo završili odgovarajuće fakultete, ovde vrati. Dakle, moj je predlog da se, prvo, izdvoji, mimo bilo kojeg ministarstva, kao posebna kategorija, da li će se tu napraviti neka služba ili nešto posebno, ali kao posebna kategorija, da se formira ta kategorija, da se izdvoje malo veća sredstva za stipendiranje talentovane dece, omladine, studenata. Ne košta to mnogo, mi takvih imamo i, na kraju krajeva, dobit je, verujte mi, po ovu državu ne stostruka, hiljadostruka. Molim gospodina ministra da ovo shvati u najboljoj nameri. Najveći deo ovoga moći će da se, nažalost, iskoristi tek u sledećem budžetu, a uveren sam da će ova skupština pokrenuti u odborima na vreme, već početkom septembra, raspravu o tome da, pre nego što se uopšte budžet napravi, pre nego što uopšte ministarstva daju neke svoje vizije budućeg budžeta, naši odbori, u komunikaciji s odgovarajućim ministarstvima, naprosto, daju neke sugestije, neke predloge kako neke stvari treba promeniti. Videli ste da nisam pominjao sektore ove ili one stranke; mene ne interesuje koja stranka drži koji sektor, da li mi se lično sviđa ili ne sviđa ministar, govorio sam isključivo sa jednog dugoročnog aspekta interesa ove zemlje.
Određujem pauzu za ručak. Nakon pauze, reč ima Milena Stanković. Određujem pauzu do 15,05 časova.
Poštovani narodni poslanici, nastavljamo popodnevni rad. Za reč se javio narodni poslanik Milena Stanković, a zatim narodni poslanik Vidoje Jovanović. Milena je insistirala da kažem - narodna poslanica. Izvolite, Milena.
Jeste, insistirala sam da kažete da sam narodna poslanica, a vi ste ipak rekli da sam narodni poslanik. Da li smo se skupili? Nismo. Dobro, polako. Danas sam, u stvari, želela da govorim o tome koliko budžet o kome mi danas diskutujemo ne uvažava princip rodne ravnopravnosti i zato sam, gospodine Albijaniću, i rekla da me najavite kao narodnu poslanicu. Naime, verujem da će se većina narodnih poslanica sa tim složiti, pripadnost ženskom rodu u Srbiji, nažalost, iako živimo u 21. veku, znači konstantnu podređenost u svim sferama života. Posledice tog i takvog ženskog položaja u našem društvu ne snose samo žene, iako su one te koje su direktno pogođene, nego i deca i, posebno, muškarci. Ono što bih htela da napomenem jeste da nema prosperitetnog društva ukoliko je jedna polovina njegovog potencijala neiskorišćena i nema zdravog društva ukoliko oba pola, a sada je takva situacija u našem društvu, nemaju jednaku mogućnost na zdravstvenu zaštitu. Nema prosvećenog društva ukoliko oba pola nemaju jednake mogućnosti na obrazovanje. Nažalost, situacija je takva da u ovom trenutku žene nemaju jednake mogućnosti kao muškarci na obrazovanje. Mogućnost žene da se nađe na nekoj upravljačkoj poziciji u našem društvu, kao što znate, nije velika. Ilustracija toga jeste činjenica u ovom parlamentu ima 250 narodnih poslanika, a od toga 50 narodnih poslanica, da imamo 22 ministarstva, a da imamo samo četiri ministarke. Kada se nađu u poziciji da mogu da donose bitne odluke, kada se nađu u poziciji da svojim odlukama mogu da utiču na položaj žena, žene vrlo često iniciraju projekte koji za cilj imaju poboljšanje položaja žene. Nažalost, šta god da zamisle, ispostavi se da za te njihove ideje i za njihovu realizaciju ne postoji novac. To je tako upravo zato što u budžetu ne postoje stavke kojima bi se takvi projekti podržali. Zato danas govorim o toj rodnoj senzibilisanosti budžeta, koja nije nešto što sam ja izmislila, to je tekovina moderne ekonomije. Naime, čitav niz konvencija upravo o tome govori i čitav niz konvencija je definisao mehanizme putem kojih može da se utvrdi na koje načine su ženska prava ugrožena i kako ženska prava, kroz pravilno budžetiranje, mogu da budu zaštićena. Naš budžet je rodno neutralan, pretpostavljam, ne zato što naši ekonomisti, naši političari nisu informisani o tome koliko je važno da se vodi računa o ženskim pravima, nego, prosto, zato što ih nije bilo briga i zato što nisu marili za ženska prava. Zato sam ovde da ih na to upozorim, da im kažem da je potrebno da se ozbiljno razmisli o položaju žena u ovom društvu. Ono što bi doprinelo osnaženju žene u našem društvu, uopšte, jeste, pre svega, ekonomsko osnaženje žene. Za ekonomsko osnaženje žene u našem društvu potreban je novac, potrebno je da se žene zaposle, potrebno je da se naprave programi kojim bi se žene edukovale, tako da mogu lakše da dođu do zaposlenja. Osim toga, ono što je jako važno, a što je u našem društvu tabu tema, o čemu bi češće, i za ovom govornicom, trebalo da se govori, jeste nasilje nad ženama. Nasilje nad ženama je tema o kojoj se govori samo u kampanjama, u cilju lakog prikupljanja političkih poena, a, u stvari, to je nešto sa čime se srećemo svakog dana, to je problem koji imamo svakodnevno. Država je ta koja treba o tome da vodi računa, pre svega, kroz edukaciju, ali i kroz osnivanje «sigurnih ženskih kuća» koje, za sada, osnivaju samo nevladine organizacije. Pored toga, zdravlje žena je jako bitna tema, o kojoj se malo govori i za koju vidim da ni u ovom budžetu nije bilo sluha. Naime, trudničko bolovanje, odnosno naknada zarade u toku trajanja trudničkog bolovanja iznosi samo 65% od punog iznosa ličnog dohotka, što je za žene koje održavaju trudnoću, a to su, naravno, rizične trudnoće čim postoji potreba njihovog održavanja, nedovoljno za normalan život i za normalan razvoj te trudnoće, kao i za opstanak porodice trudnice. Osim toga, ne znam da li vi to znate, to je isto tako važno, volela bih da me saslušate, Srbija je prva zemlja po broju obolelih ženaod raka grlića materice. To je bolest koja može da se leči. To je bolest koja sporo napreduje, ali, upravo iz razloga nedovoljne edukacije, iz razloga nedovoljne prevencije, mi imamo najveću smrtnost u Evropi. Znači, na 100.000 stanovnika u Srbiji, 27 žena umre, upravo, od ovog oboljenja. Vakcina protiv ove bolesti je pronađena i ona košta 120 dolara. Mislim da je ovaj budžet trebalo da uvaži taj momenat i da je trebalo da bude predviđena stavka o vakcinaciji devojaka do 26 godina u cilju zaštite od ove bolesti, ako ne u potpunosti, a ono bar delimično, ili, bar, da se napravi plan edukacije kojim bi se roditelji dece informisali o tome da postoji rešenje i da ima leka. Ovo je sada jedna vrlo široka tema. O njoj bih mogla da pričam dosta dugo. Vreme teče i uvažavam ostale govornike. Zaista mislim da prilikom formiranja sledećeg budžeta o tome mora da se vodi računa. Zameram što nije bilo javne rasprave, što nije bilo mogućnosti da stručna javnost reaguje, što nije bilo mogućnosti da naši stručni timovi pravnika i ekonomista, takođe, pomognu tvorcima ovog budžeta i da napravimo jedan dobar, rodno senzibilisani, budžet. Hvala.
Dakle, u skladu sa svojom tolerancijom, pustio sam vas da, iako je potrošeno vreme poslaničke grupe, malo produžite svoju raspravu. Zaista želim da vas ispoštujem i zato sam rekao onako kako ste želeli. Potrebno je uskladiti i standardizovati srpski jezik da to možemo koristiti, a ne da pogađamo koje termine možemo reći na ovaj, a koji na onaj način. Hvala vam. Po Poslovniku, narodni poslanik Čedomir Jovanović.
Gospodine predsedavajući, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, javio sam se u skladu sa članom 88. Poslovnika o radu Narodne skupštine. Kao poslanici, možemo imati razumevanja i imamo razumevanja za gospodina Cvetkovića koji ovde brani budžet već dva dana i za njegovo, verujem, poslovima opravdano zakašnjenje od 15 minuta. Ali, nemojte, gospodine predsedavajući, toliko ponižavati sebe kao predsedavajućeg i nas kao poslanike. Budžet je najvažniji zakon u parlamentu i zaista je neozbiljno očekivati od nas da raspravljamo o budžetu sami sa sobom, a to je ono što nam se dešavalo u prethodnih 15 minuta. Ako nema nijednog ministra ovde, onda morate pribaviti odgovor na pitanje kada će se ministri pojaviti, pa tek posle toga početi raspravu. O ovako ozbiljnim temama, pogotovo o temi o kojoj je govorila poslanica Stanković iz naše poslaničke grupe, govorimo sami sa sobom. Nadam se da će ministri imati vremena za konsultacije, kako bismo dobili adekvatan odgovor na pitanja koja su postavljena u prethodnoj diskusiji. Što se tiče evolucije u srpskom jeziku, ako žena može da bude domaćica, krojačica, kuvarica, onda dopustite da bude i ministarka, i predsednica, i poslanica.
Hvala, gospodine Jovanoviću. Moram vas obavestiti da sam bio brži od ministra jedino u tome što sam brže sišao niz stepenice i započeo sednicu, a ministar je prisutan. Gospodin ministar finansija je tu i prati rad Skupštine. Narodni poslanik Žarko Obradović, po Poslovniku, a zatim Aleksandar Vučić, takođe, po Poslovniku.
Hvala, gospodine predsedavajući. Ja ću na kratko prekinuti ovu raspravu o budžetu, zato što bih želeo, u ime Poslaničke grupe SPS-a, koristeći odredbe Poslovnika, čl. 225. i 226, da tražim od Republičkog javnog tužioca, jer poslanici imaju na to pravo, informaciju o tome šta je Republičko javno tužilaštvo, odnosno Specijalno tužilaštvo, s obzirom na to da je jedna od nadležnosti Republičkog javnog tužioca da može da imenuje i specijalnog tužioca, učinilo ili šta ima nameru da učini povodom intervjua koji je gospodin Dušan Mihajlović dao juče dnevnim novinama, odnosno navoda iznetih u tom intervjuu, koji govori o sprezi pojedinih ljudi iz vlasti posle 2001. godine sa mafijom. Mislim da Tužilaštvo mora da da ovom telu, ovom domu, odgovor. Neka Tužilaštvo kaže - ništa od tih navoda nije tačno. Neka kaže - tačno je nešto od toga. Neka kaže - sve je tačno, pa će onda morati i da podigne optužnice, ali nešto mora reći. Nemoguće je da Tužilaštvo ćuti i da prenebregne sve ono što je gospodin Mihajlović izneo u ovom intervju, jer on ozbiljno dovodi u pitanje mnoge tvrdnje, stavove koji su postali deo javne, zvanične istorije Srbije posle 2000. godine. Srbija mora da zna da li je sve što se odigravalo posle 5. oktobra urađeno u skladu sa zakonom ili nije, ko je radio, ko nije, ko je u ime države radio državne poslove a bavio se privatnim biznisom, ko je bio državni prijatelj, a ko je bio neprijatelj. Za neprijatelje se zna, to smo bili mi socijalisti i kolege radikali, bili smo zvanično državni neprijatelji, ali je dobro da čujemo ko su bili državni prijatelji. Dobro bi bilo da čujemo ko je uticao na rad Tužilaštva u vezi sa podizanjem pojedinih optužnica, ko je uticao na rad Tužilaštva tako što pojedine optužnice nisu nikada ugledale svetlo dana, što nekoliko godina stoje u fiokama Tužilaštva, na različitim nivoima. Dobro bi bilo da znamo, pošto se i to pominje u ovom intervju, ko je uticao na okružnog tužioca da Spasojević i ostali članovi te kriminalne grupe budu pušteni iz zatvora. Toliko toga je bivši ministar unutrašnjih poslova u ovom intervju rekao da bi za pravosuđe u Srbiji bili sramota da Tužilaštvo ignoriše ovaj zahtev Poslaničke grupe SPS-a i da ne kaže šta je uradilo i šta je od ovoga istina, jer mislim da tu istinu dugujemo svima u Srbiji. Zanimljivo je da se o tome ćuti, kao da postoji jedna zavera ćutanja, kao da ne postoji spremnost da se bilo koja ozbiljna tema vezana za spregu između kriminala i države, iz tog vremena pa nadalje, ozbiljno pokrene, a kamoli istraži, kao da se mnogi ljudi plaše da će se otvoriti Pandorina kutija. Nema razloga za tako nešto, ako smo pravna država, a svi tvrde da jesmo i svima su puna usta pravne države. Onda nema razloga ni da se prenebregne ovaj zahtev Poslaničke grupe SPS-a da tužilac nama, poslanicima, kaže šta je od toga tačno, a šta nije i šta država u odnosu na ono što je tačno ima nameru da učini. Hvala vam.
Prosledićemo vaše pitanje, gospodine Obradoviću. Po Poslovniku, narodni poslanik Aleksandar Vučić.
Dame i gospodo narodni poslanici, neverovatno je da raspravi o zakonu o budžetu, kao najvažnijem zakonu koji se usvaja, koji u redu akata, po svojoj snazi i značaju, stoji odmah iza Ustava kao najvišeg pravnog akta jedne zemlje, svakako, najznačajnijem zakonu koji se na godišnjem nivou donosi, ne prisustvuje niko sem jedan ministar. Koliko znam, tukli su se u Vladi Srbije, deset, petnaest, dvadeset, dvadeset tri ministra, tukli su se danima ko će više para da uzme za svoj resor. Na kraju je došao jedan ministar da zastupa budžet; nema ni predsednika Vlade, nema ni ostalih ministara. To nije dobra poruka, jer se time pokazuje - mi ćemo na našim odborima u Vladi, mi ćemo unutar naših stranaka, dakle, DS, DSS i G17, da se dogovorimo kako ide raspodela para, ko koliko dobija, kome je za šta potrebno, a onda nije ni važno šta će Narodna skupština da kaže, niti ćemo njihove amandmane da prihvatamo. Jer, ako im se nije sedelo dok je trajala rasprava u načelu, hajde da čuju šta ljudi misle o određenim amandmanima, da li bi bilo dobro da neki od tih amandmana bude prihvaćen ili ne, da li bi bilo dobro da se poveća podrška našem narodu na Kosovu i Metohiji ili neko misli da treba da se smanji, da li bi bilo potrebno da se povećaju ili smanje izdaci za našu vojsku, u zavisnosti od toga šta ko misli u Narodnoj skupštini i kako to obrazlaže. Ali, to nikoga u vlasti ne interesuje. Nisam hteo da kažem dok sam govorio, ne želim to da zloupotrebljavam, ali u ovom trenutku neki čovek ovde, meni nepoznat, sve vreme razgovara, pokušava, valjda, da me ometa ili ne znam šta. Voleo bih da znam o kome je reč, ali, u svakom slučaju, nije u redu da narodnog poslanika, kad izađe za govornicu, bilo ko na takav način ometa. Ne slažem se sa gospodinom Jovanovićem oko toga - ako imamo reč poslanik, odmah možemo da imamo i reč – poslanica, ili imamo novinara, pa novinarku, pa ne znam šta. Prosto, to nije tako. Navešću vam da u mnogim jezicima, posebno slovenskog porekla, imate slične reči; negde postoji mogućnost da se napravi nastavak kako bi se pravila razlika između muškog i ženskog roda, a negde ta mogućnost ne postoji. Tako, recimo, u ruskom jeziku imate reči - "student" i "učitelj" koji imaju svoj nastavak - "studentka" i "učiteljnica", ali nemate nastavak na rečima - agronom, arhitekto, vrač, ili ne znam ni ja šta sve. Tako ne možete ni u srpskom jeziku da nađete nastavak. Kako će ženski rod da bude od reči – vršilac dužnosti; treba da bude - "vršilica" ili šta već. Ili od reči "konj", da bude "konjina" ili "konjica". Te reči već imaju ...
Gospodine Vučiću ....
Sačekajte, gospodine Albijaniću, imam i vama da održim predavanje oko onoga ...
Nisam siguran da ste vi stručnjak za srpski jezik.
Jesam, veoma sam stručan, kao što vidite, i za ruski, i za srpski, i za engleski, za vas - i za francuski i nemački, odmah da vas obavestim. Kao što vidite, ja to sve dobro znam. Vi nemojte da koristite glagol "ispoštovati", pošto to ništa ne znači u srpskom jeziku. Molio bih vas da vodite računa o tome, jer vas slušaju građani Srbije. Vratiću se na ono što je mnogo važnije od ovoga, a ovo sam rekao zato što ne može svaka reč, nastavkom "a", da postane ženskog roda. Mi imamo reč «poslanica» u srpskom jeziku i ima potpuno drugačije značenje od poslanika žene. To što vi tu reč retko koristite, zato što ste, ne znam, naučili da se reč «poslanica» koristi samo kada se govori o pismenu ili obraćanju patrijarha Pavla ili nekog drugog, to je drugo. Tu postoji neki drugi, politički razlog. Reč «poslanica» ne može da znači poslanika koji je žena, ili dama, kako god hoćete, pošto to u srpskom jeziku ne znači. Kao što ne može da postoji ni «vršilica» niti bilo šta drugo. Ja sam izašao, gospodine Albijaniću, zbog jedne veoma važne stvari, ili nekoliko važnih stvari o kojima ova država ne vodi računa, i zato bi bilo dobro da je ovde predsednik Vlade i da su ovde i ostali ministri. Ne znam da li ste primetili, gospodine Albijaniću, dame i gospodo narodni poslanici, juče su Haris Silajdžić i komšije zatražili ne samo reviziju Dejtonskog sporazuma, već otvoreno ukidanje Republike Srpske. Uz svakodnevno zalaganje vaših prijatelja, da li su prijatelji Srbije, neka razmisle građani, dakle, Havijera Solane iz Evropske unije i Olija Rena iz Evropske unije i predstavnika SAD, predvođenih njihovim predsednikom Džordžom Bušom, koji insistiraju....
Gospodine Vučiću, po kom osnovu ste se vi uopšte javili? Vi ste otvorili bezbroj tema sada.
Jesam, gospodine Albijaniću, otvorio sam mnogo tema i zanimljivo je da se vi niste pronašli ni u jednoj temi, da vam nijedna nije zanimljiva. Onu jednu sam otvorio da vas nešto naučim, gospodine Albijaniću, i nisam siguran da sam uspeo, pošto to ne ide baš tako lako, a ovo drugo pričam zbog građana Srbije i zbog neophodnosti da Srbija reaguje, gospodine Albijaniću. Mene, za razliku od vas, interesuje i Republika Srpska i Kosovo i Metohija i zanima me šta će biti odgovor države Srbije. Tog odgovora nema i nema ni danas nikog u ovoj sali ko o tom pitanju nešto može da kaže. Nema danas predsednika Vlade da nam kaže - neće moći da ukinu Republiku Srpsku, nema ga danas da nam kaže, pa gde je više taj izveštaj o Kosovu i Metohiji. Mi danas usvajamo budžet i o čemu da razgovaramo sa gospodinom Cvetkovićem?! O tome će da razgovara Jorgovanka Tabaković i još tri naša poslanika, da li je izbalansiran dovoljno, da li ima dovoljno na prihodnoj i rashodnoj strani, da li je sve dobro napravljeno ili nije itd. Mi hoćemo da razgovaramo o ključnim pitanjima za Srbiju, a s kim da razgovaramo? Sa vama, gospodine Albijaniću? Teško da to možemo. Ja vas poštujem izuzetno, ali ovde moraju da budu predstavnici Vlade i sa njima o tome moramo da razgovaramo. U zemlji je velika kriza. U ovoj zemlji tužioci moraju da reaguju na različite optužbe oko različitih ubistava, ali, u ovoj zemlji, pre svega, mora da se vodi računa o tome kako da se sačuva njen teritorijalni integritet i kako da se sačuva celovitost Republike Srbije, a mi o tome danima ne razgovaramo. Hvala vam na strpljenju, gospodine Albijaniću, i hvala vam na tome što ste razumeli sve o nepostojećem glagolu «ispoštovati», računam da ćemo se ubuduće, svakako, dobro razumeti. Hvala vam najlepše.
Gospodine Vučiću, mene interesuje i Kosovo i Republika Srpska, a što se tiče srpskog jezika, angažovaćemo stručnjaka sa Katedre za srpski jezik na Filološkom fakultetu u Beogradu, ili na nekom drugom, može čak i iz Novog Sada. Što se tiče redosleda govornika, Čedomir Jovanović - replika.
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, nikada nije loše čuti nešto pametno i ja sam uvek spreman da naučim nešto novo. Mislim da je ova tema otvorena u usputnoj raspravi, ali je i jezik tema kojoj Parlament treba da posveti dužnu pažnju. Jezik evoluira, homonimi postoje u svakom jeziku, tako i u našem, i ta, često efektna, poređenja kojima se vi služite, gospodine Vučiću, ipak ne mogu gurnuti u stranu potrebu da se dalje razvija naš jezik i da se uskladi sa potrebama građanki u Srbiji. «Poslanik» i «poslanica» patrijarha Pavla, homonimi i imenice ženskog roda, mogu biti istovremeno. Dakle, hajde da na tome zajedno radimo da bismo pratili potrebe dela našeg društva. Niko ne oduzima pravo, naravno, nekome da se predstavlja kao poslanik, ali mislim da bismo morali da imamo sluha za tu slobodu, koja je tako prisutna u našem društvu. Mi smo spremni na tome da radimo, naravno, ne u okviru ove rasprave, ali na mestima na kojima se o tome može razgovarati.
Hvala vam. Reč ima narodni poslanik Biljana Knežević, a neka se pripremi narodni poslanik Gordana Rajkov.
Poštovani predsedavajući i poštovani ministre, poštovane dame i gospodo narodni poslanici, dolazim iz Kraljeva, grada koji danas broji preko 170 hiljada stanovnika, grada koji je u svoje okrilje proteklih godina primio veliki broj izbeglih i raseljenih lica i sada ima, kao jedan od ključnih problema, problem nezaposlenosti. Iz tih razloga, pohvalna je i ohrabrujuća činjenica da su planirana sredstva za ostvarenje prava iz socijalnog osiguranja u budžetu za 2007. godinu povećana u odnosu na sredstva u budžetu iz 2006. godine. Činjenica je da planirani iznos od 24.626.300.000, koji nije zanemarljiv, čini 89,90 posto ukupno planiranih tekućih rashoda Nacionalne službe za 2007. godinu, i to: 14.966.000.090 - naknade za slučajeve nezaposlenosti, za privremene naknade zaposlenih sa teritorije Kosova i Metohije, jednokratne novčane naknade za samozapošljavanje, programe dodatnog obrazovanja i obuke, sajmove zapošljavanja, aktuelno traženje posla, projekte - otpremninom do posla, kao i 1.750.300.000 - za razvoj preduzetništva i programa zapošljavanja, samozapošljavanja, regionalne programe i novo zapošljavanje,što govori o još jednom koraku Vlade Srbije u rešavanju problema socijalne politike. S obzirom na to da je procenat nezaposlenih u Evropskoj uniji 7,6 posto i da u razvijenim ekonomijama više od 90 posto firmi potiče iz sektora malih i srednjih preduzeća, da one čine glavni oslonac privremenog rasta tih sistema, a da je procenat od 21,6 posto nezaposlenih u Srbiji mnogo veći, moramo ukazati na sledeće. Treba imati u vidu da su osnivači preduzetničkih radnji, kao i osnivači malih i srednjih preduzeća, uglavnom, nezaposlena lica i lica bez početničkog kapitala, koji na ovaj način žele da reše pitanje svoje egzistencije i egzistencija svojih porodica. Pri tome, oni žele da legalno privređuju, ali ako plate porez državi, vrlo brzo dođu u situaciju da, umesto dobrih i uspešnih privrednika, postanu prezaduženi i na ivici egzistencije. Ako želimo da rešimo ovaj problem, potrebno je da povećamo visinu pojedinačnih davanja nezaposlenima, na osnovu programa samozapošljavanja. Dosadašnji iznos je bio mali i nije bio dovoljan za početak obavljanja privredne delatnosti. Takođe, potrebno je povećati broj «mikro» i «start ap» kredita, da Fond za razvoj dodeljuje kredite početnicima bez hipoteke, da se pojednostavi procedura u bankama za odobravanje kredita početnicima, da se odobravaju krediti bez hipoteke i krediti sa dužim rokom od 12 meseci i da se smanje kamatne stope. Smatram da bi se ovim merama postigao veći broj zaposlenih, a samim tim i veći broj poreskih obveznika, pa bi ovi preduzetnici i osnivači malih i srednjih preduzeća postali glavni pokretači privrednog razvoja, kao što je to, inače, slučaj u svetu. Stoga, pozdravljam ovaj korak Vlade da poveća planirana sredstva u budžetu za 2007. godinu za rešavanje problema iz socijalnog osiguranja. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Gordana Rajkov, neka se pripremi narodni poslanik Vidoje Jovanović. Ujedno, koristim priliku da vas obavestim o sledećem. Zbog neophodnosti efikasnog rada Skupštine, produžićemo današnji rad i posle 18 časova, do završetka načelne rasprave o započetim tačkama dnevnog reda u objedinjenom pretresu.
Poštovani gospodine potpredsedniče, uvažene dame i gospodo narodni poslanici, pre svega bih, u svom prvom obraćanju ovom uvaženom domu, htela da izrazim svoje zadovoljstvo što je konačno jedna osoba sa teškim invaliditetom dobila šansu da ravnopravno učestvuje u radu najvišeg zakonodavnog tela u državi. Naravno, to ne umanjuje, nego samo uvećava moje strepnje prema izazovima koji me, očito, čekaju u ovom poslu, ali nadam se da sam prva lasta, koja najavljuje proleće, i da će u sledećem mandatu više osoba s invaliditetom imati ovu priliku. Javila sam se da bih rekla nešto o položaju osoba s invaliditetom u Srbiji i da ukažem na neke dobre i, možda, ne toliko dobre strane ovog budžeta. Siromaštvo osoba s invaliditetom, poznato je, tri puta je veće nego u ostaloj populaciji. Za to su brojni razlozi, pre svega, nedovoljno obrazovanje, nepristupačna životna sredina, nepristupačan transport, predrasude koje postoje u društvu. Sasvim je jasno da zbog toga ove osobe, u skoro 90% slučajeva, zavise od socijalnih transfera, a svega 13% osoba s invaliditetom u Srbiji je zaposleno. Od ovih 13%, 10% radi u nevladinom sektoru, a 3% u ostalim sektorima u društvu. Stoga je jako važno da postoje posebni programi i pozitivne mere koji bi doprineli unapređenju zapošljavanja osoba s invaliditetom i, naravno, dobar sistem informisanja, jer veliki broj njih o tim programima, zapravo, ne zna dovoljno. Dobro je što naša država poslednjih godina menja svoj stav prema osobama s invaliditetom i donosi takve pozitivne mere, kakve su, recimo, bile mere poreske politike prošle godine, koje su poslodavcima davale olakšice pri zapošljavanju osoba s invaliditetom. One jesu dale određene, početne, rezultate. Bilo bi jako važno da se ove godine takve tendencije nastave. U skladu sa svojim programskim opredeljenjima, strankaG 17 plus će nastaviti da, u oblastima u kojima je preuzela odgovornost, i dalje radi na stvaranju uslova za izjednačavanje položaja osoba s invaliditetom. U oblasti zapošljavanja, koja je, očito, jedna od najznačajnijih, dobro je da budžet predviđa podsticajne mere kod zapošljavanja osoba s invaliditetom, gde će se i dalje izdvajati značajna sredstva, u iznosu od 402 miliona, za refundaciju dohodaka u preduzećima koja zapošljavaju osobe s invaliditetom, i preko 300 miliona za njihovo opremanje i poboljšanje uslova rada. Takođe, i u programu obuke ima oko 530 miliona dinara. Posebna linija će se otvoriti za prekvalifikaciju i obuku osoba s invaliditetom. Ovo je jako značajno, jer je prošle godine, od 117 osoba s invaliditetom koje su zaposlene preko Nacionalne službe za zapošljavanje, preko 50% njih imalo samo osnovno obrazovanje ili nedovršenu srednju školu. Od tih 117 osoba, samo dve osobe su imale visoko obrazovanje i one su zaposlene u Beogradu. Zbog toga je neobično važno da ovakvi programi postoje, da bi se ovi ljudi dodatno obučili i da bi naučili da prave male biznis planove, da se otvori mogućnost samozapošljavanja osoba s invaliditetom i izlaska na otvoreno tržište. To bi morala biti naša tendencija, a ne stalno zaštićeni uslovi života i rada. Stoga, zapošljavanje osoba s invaliditetom ne može da se posmatra samo kao ekonomska komponenta, nego mora imati i svoj socijalni deo. Dobro je što će se, barem tako piše, Ministarstvo sporta i mladih usmeriti na finansiranje posebnih programa za masovni sport i sport osoba s invaliditetom, ali je očito, iako invalidnost kao fenomen mora da se prožima kroz sve oblasti društva, pa tako da bude odgovornost i svih ministarstava, da neka od tih ministarstava predstavljaju okosnicu ove politike, kao što su ona u oblasti prosvete, zapošljavanja, ekonomije, zdravstva i socijalne politike. U vezi s ovim budžetom, imam jednu nedoumicu i pitanje za gospodina ministra. Moguće je da, kao neko ko nema iskustva u ovom poslu, nisam to dobro uspela da vidim, ali mi je nejasno zašto su sredstva u dva budžetska fonda, u Fondu za unapređenje položaja osoba s invaliditetom i u Fondu za finansiranje socijalno-humanitarnih organizacija, umanjena u odnosu na prošlu godinu? Ovo ne bi trebalo da se događa, iz više razloga. Organizacije koje okupljaju osobe s invaliditetom ili roditelje osoba s invaliditetom koje ne mogu same sebe da zastupaju, značajni su nosioci i inicijatori svih projekata, programa za edukaciju, za osposobljavanje i zapošljavanje osoba s invaliditetom. Jedno istraživanje, koje je upravo u toku, govori da 90% usluga socijalne zaštite na lokalnom nivou sprovode organizacije osoba s invaliditetom. Zbog toga je neobično važno da one tu svoju ulogu mogu da vrše. Važna stvar je i što su organizacije osoba s invaliditetom bile do sada, a treba da nastave da budu i ubuduće, značajan partner Vladi u kreiranju politike koja se tiče osoba s invaliditetom. Nema potrebe da pominjem puno dokumenata, ali Zakon o sprečavanju diskriminacije osoba s invaliditetom, koji je ova skupština donela prošle godine,kao i Strategija zaunapređenje položaja, doneti su uz vrlo aktivno učešće organizacija osoba s invaliditetom. Ako se ova sredstva smanje, one neće biti u mogućnosti da dalje obavljaju svoju funkciju zagovaranja i zastupanja kategorije kojom se bave, čime će se umanjiti njihova uloga kao organizacija civilnog društva. To je posebno nelogično u trenutku kada su, pre šest meseci, Ujedinjene nacije donele u ovom veku prvu Rezoluciju o ljudskim pravima, zapravo, Konvenciju o pravima osoba s invaliditetom, u čijem je donošenju Srbija, kao država, veoma aktivno učestvovala, i u trenutku kada se Vlada sprema da tu konvenciju potpiše. Nadamo se da će ova skupština naredne godine biti u prilici da ratifikuje ovu konvenciju. Zato molim da se ovim organizacijama i dalje pruži podrška u organizacionom, kadrovskom i ekonomskom smislu, da bi mogle svoju ulogu i dalje da vrše i da, zajedno sa svim ostalim građanima, pokažemo da invalidnost ne mora da bude teret za društvo, nego može da bude investicija. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Vidoje Jovanović, a zatim narodni poslanik Ivan Živadinović.
Poštovani predsedavajući, uvaženi ministre, dame i gospodo narodni poslanici, danas na dnevnom redu imamo Predlog zakona o budžetu Republike Srbije za 2007. godinu. Prošlo je šest meseci otkako ovaj najviši dom treba da usvoji najvažniji finansijski akt u ovoj zemlji. Očekivali smo da će, pored uvaženog ministra, ovde biti i Vlada Republike Srbije, jer osim najvišeg akta, to je donošenje Ustava, mislim da i ovaj finansijski akt zaslužuje pažnju, da predstavnici Vlade danas budu ovde zajedno sa nama. Ali, to je samo slika odnosa Vlade i određenih ministarstava, odnosno ministara, prema ovom najvišem domu, prema nama, narodnim poslanicima, i prema samoj državi. Dobili smo budžet u veoma kratkom vremenu, i to, dobili smo ga u petak, pa smo imali svega dva dana da ga razmatramo. Da li je to dovoljno da možemo da učestvujemo u raspravi i da damo neke predloge ili amandmane za izmene Predloga zakona o budžetu? Sigurno da nije, a u ovom periodu imali smo i privremeno finansiranje, januar-mart, januar-jun mesec, koje se ne zasniva na Ustavnom zakonu, jer smo imali Predlog zakona o izmenama i dopunama budžetskog sistema koji je predvideo ovu mogućnost privremenog finansiranja. Dakle, u ovom periodu imamo finansiranje koje nije u skladu sa zakonom. Ovde smo imali prilike da čujemo od glavnog izvestioca iz Demokratske stranke, gospodina Vlahovića, da je budžet razvojni. Mogu da kažemda je ovo period usporenijeg razvoja. Prošlo je mnogo vremena, šest meseci, kako imamo usporenije aktivnosti kada su u pitanju važnije investicije. Mi treba da budemo odgovorniji i prema građanima i prema poreskim obveznicima, zato što najveći deo sredstava koja čine prihod jesu porezi od preduzetnika, od poreskih obaveza. Moramo da polažemo račune pred tim poreskim obveznicima. Ono što želim posebno da iskažem kada je u pitanju budžet za 2007. godinu, jesu rashodi u određenim segmentima. Na primer, rashodi za zaposlene. Od planiranih rashoda - 595 milijardi, 152 milijarde, odnosno 23,6% su rashodi za državne institucije, pre svega, za ministarstva, posebne organizacije, raznorazne agencije, Kancelariju predsednika Republike itd. Možemo slobodno reći da su to veliki izdaci i velika potrošnja. Istovremeno, ako želimo da istaknemo nameru decentralizacije, davanja većih ovlašćenja lokalnim samoupravama, u članu 22. ovog predloga zakona govori se da lokalne uprave mogu samo za 10% da povećaju plate zaposlenih, u odnosu na septembar 2006. godine. Ako želimo da imamo racionalniju, bolju i efikasniju lokalnu samoupravu, ako želimo da imamo ljude koji će vršiti kontrolu prihoda za lokalni budžet, mislim da ovaj član zakona mora pretrpeti izmenu. Ja ću ga, kao narodni poslanik, podržati u smislu izmene kroz amandman na član 22, koji je podnela SPS. Takođe, kada su u pitanju troškovi državnih organa, želim da istaknem da detaširani republički organi, da li su to pravosudni, da li poreske uprave, da li Ministarstvo odbrane ili Ministarstvo unutrašnjih poslova, i pored ovako planiranih sredstava i povećanja njihovog obima, nemaju dovoljno sredstava da normalno funkcionišu i rade. O tome resorni ministri moraju malo više da povedu računa, jer lokalne uprave dolaze u priliku da pomažu ove detaširane organe kroz neke svoje aktivnosti davanja sredstava. Drugo, transferi opštinama. U budžetu je predviđeno da će biti ubrano 270 milijardi po osnovu PDV-a. Svega se vraća 29,5 milijardi, to znači, vraća se negde oko 11% od ukupno ubranog PDV-a. Želim da istaknem da su opštine koje dobijaju transfer sredstava po osnovu PDV-a imale obećanja da će to biti na mnogo većem i zadovoljavajućem nivou. Učestvovao sam u ime opštine Ljubovija na jednoj konferenciji gradova, gde je prethodni ministar rekao da će iz PDV-a biti većih povraćaja i da će lokalne samouprave imati više sredstava. To nije tačno, to smo mogli da osetimo u ovoj 2007. godini, nakon prebacivanja transfera sredstava po osnovu povraćaja iz PDV-a. Takođe želim da istaknem da su 6,5 milijardi ostali transferi, a imamo 29,5 milijardi. Postavlja se pitanje za šta je ovih 6,5 milijardi i ko će njima raspolagati, kako i na koji način i kome će bitiusmerene. Sumnjam da ova sredstva mogu biti usmerena samo po političkoj liniji. U tom smislu, Socijalistička partija Srbije će podržavati smanjenje poreza, odnosno PDV-a na odeću i obuću za bebe i za decu, na udžbenike i nastavna sredstva, na informatičku opremu. Što se tiče poljoprivrede, želim da kažem da je izdvojeno malo sredstava - 833 miliona, za lokalnu samoupravu, za rekonstrukciju vodovoda i kanalizacije. To je veoma malo. Isto tako, želim da kažem da je malo i sredstava za regulaciju vodotokova u okviru Javnog preduzeća "Srbijavode". Međutim, želim da pohvalim na neki način rad Republičke direkcije za vode, njihovih ljudi, i "Srbijavode" u okviru njega, i VPP "Sava-Dunav"; na osnovu sredstava koja dobijaju, dosta se angažuju po lokalnim sredinama. Nacionalni investicioni plan - 44 milijardi. Želim samo da upozorim da se prilikom plaćanja ovde ističe velika aktivnost u okviru Nacionalnog investicionog plana. Međutim, ističem i zastoj u plaćanju obaveza prema izvođačima i potpisanim ugovorima, kada je u pitanju realizacija projekata iz Nacionalnog investicionog plana. To mogu da potvrde sve opštine u Republici Srbiji. Aktivnosti i procedure su sprovedeni, ali plaćanja na kraju nema. Vidimo da je složena i situacija kada je u pitanju plaćanje, predviđeno u članu 15, gde i resorni ministar kod koga se nalazi projekat i ministar koji je zadužen za Nacionalni investicioni plan, zajednički, moraju da potpisuju nalog. Plašim se da to ne bude usporeno kada je u pitanju plaćanje prema izvođačima. Ono što želim posebno da kažem, jeste sledeće. Budžet jeste hvaljen, Vlada jeste hvaljena, rečeno je da će budžet biti transparentan, ali SPS neće podržati ovaj budžet jer smatra da on ne odražava makroekonomsku politiku, socijalnu sigurnost, privredni rast, razvoj zapošljavanja i povećanje standarda. Zato, pre svega, što nije transparentan i što do sada nismo imali kontrolu, reviziju i završne račune budžeta, SPS neće podržati ovaj budžet. Hvala.
Reč ima gospodin Petar Jojić.
Dame i gospodo, «bikini» Vlada koja je predložila ovaj budžet, kao što vidite, danas je pred narodnim poslanicima nema. Kad kažem da se radi o «bikini» Vladi, to znači - malo pokriva a ništa ne otkriva. Ako je budžet osnovni finansijski dokument jedne države, a njegova glavna uloga prihodi koje budžet ostvaruje, bez čega ne bi ni bio budžet, ključna pažnja se mora posvetiti poreskim obveznicima, privredi i građanima ove zemlje, koji, upravo, stvaraju dohodak i od kojih zavisi budžet i svi njegovi korisnici. Ono što se mora odmah, na prvi pogled, uočiti, jeste da je budžet za 2007. godinu uvećan dramatično, do te mere da to postaje neizdrživo za poreske obaveznike, jer je cifra, koja figurira kao pravi iznos rashoda, od 646,4 milijardi dinara, enormno visoka. Po tome se vidi da država nema nameru da poboljša ambijent za privredne subjekte i aktivnosti i život običnog građanina, već samo povećava namete na ionako siromašnu državu i na ionako siromašne stanovnike naše države. Nameće se jedno pitanje - kako se u tom celom metežu snaći i predložiti nešto što neće povećati terete u odnosu na one koji već postoje, a da se ipak neka rešenja pronađu i budu od koristi barem delu korisnika direktno, a ne indirektno, na način kako se to ovim budžetom predviđa. Posle kraćeg uvida u sve ove materijale koje smo dobili, kao i u one od ranije, uočio sam neke neobične činjenice, koje ću izneti. U prvom redu, osvrnuću se, dame i gospodo, na sudske takse. Počeću od Zakona o sudskim taksama, "Službeni glasnik» broj 19/97, koji je u članu 51. regulisao da su sudske takse prihodi iz budžeta Republike Srbije, a u stavu 2. toga člana se kaže da se deo prihoda od naplaćenih sudskih taksi, u visini od 90%, izdvaja i uplaćuje na poseban račun Ministarstva pravde i koristi za poboljšanje materijalnog položaja i uslova rada u pravosudnim organima. Ministar pravde sa posebnog računa utvrđuje iznose koji pripadaju sudu pred kojim se taksa i naplaćuje. Pitanje za ministra pravde - da li bi voleo da je ova odredba zakona i sada na snazi? Kako izgleda njihovo sprovođenje, ili poštovanje zakona, i koliko je pravosuđu zakinuto od 2001. godine pa do danas? Želim da to hronološki izložim. Opet ću se služiti samo podacima Vlade, odnosno Ministarstva finansija. Prvo, u 2001. godini, u završnom računu, koji je uvećan, piše u članu 1. da su sudske takse ostvarene u iznosu od 830 miliona 655 hiljada i 816 dinara, a u delu Ministarstva pravde planirano je za sudski dodatak 600 miliona dinara, a izvršeno je, kako piše, svega 298 miliona 935 hiljada dinara, ili manje za 301 milion i 64 hiljade dinara. Ono što je karakteristično, vidi se da su sudske takse enormno povećane, da su građani danas uskraćeni i onemogućeno im je da raspravljaju pred sudom, baš zbog toga što je vlast, odnosno Vlada Republike Srbije u prethodnom sazivu i sastavu, enormno povećala sudske takse, tako da građani za ostvarivanje svojih prava i ne mogu da dođu na sud, jer su takse na tužbe, na žalbe, na predloge izuzetno visoke. Mnogi građani danas beže od suda, jer ne mogu da plate enormno visoke sudske takse. Kada je u pitanju položaj zaposlenih u pravosuđu, isto tako, moram reći da zaposleni, ima ih sigurno na desetine hiljada, nemaju pristojne lične dohotke. Kada bi Ministarstvo finansija ova sredstva koja se ubiraju iz sudskih taksi usmerilo na pravosudne organe, za poboljšanje materijalnog položaja nosilaca pravosudnih funkcija i zaposlenih u pravosuđu, ispada da bi sami sebe mogli da finansiraju. Ono što je nejasno, a prikriveno, na vešt način prikriveno od strane Ministarstva finansija, jeste da su sve takse svrstane u jednu kategoriju i izražene u jednom iznosu, tj. nisu odvojene i razdvojene, pre svega, administrativne takse od sudskih taksi. Ovako, u Predlogu budžeta piše da je planirano da se naplati od sudskih taksi 14 milijardi. Ali, ovde je trebalo to razvrstati i reći - od sudskih taksi možemo da zahvatimo samo 10%, a da 90% ostavimo organima pravosuđa, tj. da se 10% odnosi na druge izdatke, na one koji naplaćuju administrativne takse i drugo. Dame i gospodo, ako je budžet, kao što sam rekao, jedan od najvažnijih zakona u jednoj državi, ne možemo da zaobiđemo činjenicu da se u našem predlogu budžeta, pogotovu kada je u pitanju budžet za 2006. godinu, predviđa suficit budžeta od 31 milijarde dinara. Postavljam pitanje i tražim odgovor od ministra, mada je ministar skoro postavljen na ovu funkciju, ali je trebalo da polažu račune i oni koji su bili ranije ministri finansija, kakvi su to ministri, kakve su to stručne službe koje u deficitu imaju velike iznose, a prikazuju istovremeno i suficit od 31 milijarde dinara? U zemljama Evropske unije budžet mora da bude takav da prihodi i rashodi i iznosi koji se planiraju za budžetske korisnike moraju na kraju godine da budu ravni nuli. Kako ovo ispada sada - 31 milijarda dinara je suficit? To je prikriveno. To znači, izdvojimo odmah 31 milijardu dinara, ovo ćemo rasporediti korisnicima budžeta i sada ćemo ovih 31 milijardi da prikažemo kao suficit. To je netačno. Kada bi se izvršila revizija sada, kada bi budžetska inspekcija prečešljala sve završne račune, to bi utvrdila, mada tih računa nema, jer Vlada Republike Srbije Narodnoj skupštini, od 2001. godine do današnjeg dana, nije dostavila završne račune, jer se ne vrši revizija budžeta i ne zna se ko šta koristi. Kada je u pitanju Nacionalni program i sredstva koja su namenjena u ovom budžetu, molim vas, to su sredstva koja će da koriste privilegovani pojedinci, a kojima će da se obogate mnogi drugi i da profitiraju, jer nema kontrole kako se ta sredstva koriste. To je veliki problem. Veliki je problem što nema budžetske kontrole. Budžet je, dame i gospodo, mikrohirurgija, a najopasnija služba u državi je Ministarstvo finansija i njegova desna ruka - Poreska uprava. Oni su bez kontrole. Oni rade šta hoće. Njih niko ne kontroliše. Pošto imam malo vremena, a ima veliki broj kolega koji će da govore iz Poslaničke grupe Srpske radikalne stranke, zahvaljujem vam na pažnji, pa ćemo u pojedinostima detaljnije. Hvala vam.
Zahvaljujem kolegi Jojiću. Samo jednu ispravku. Znači, reč ima narodni poslanik Ivan Živadinović, a neka se pripremi narodni poslanik Gordana Čomić.
Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi gospodine ministre, G17 plus, kao ravnopravan član ove vlade i sa mestima u ministarstvima za ekonomiju, ravnomerni regionalni razvoj, sport, nauku i zdravlje, glasao je na Vladi za ovaj zakon i naravno da će i Poslanička grupa G17 plus glasati za ovaj zakon. Hteo bih, ovom prilikom, i vama i javnosti Srbije da skrenem pažnju na neke bitne činjenice vezane za ovaj budžet. Sadašnji ministar finansija, uvaženi gospodin Cvetković, imao je srećniju okolnost nego prethodni ministar finansija, jer mu je ostalo milijardu evra od prethodnog ministra finansija Mlađana Dinkića, koji je domaćinski gazdovao tim ministarstvom. Ono što je bitno i za nas, a i za građane Srbije, jeste da će takvo domaćinsko poslovanje sigurno imati prilike da vide i u Ministarstvu za ekonomiju i ravnomerni regionalni razvoj. Ono što je interesantno za građane, to je da G 17 plus ima nameru da održi sva predizborna obećanja, pa i ono da će se u narednih pet godina nezaposlenost smanjiti za 50%. To može da se uradi kroz Ministarstva ekonomije i ravnomernog regionalnog razvoja, i to kroz kreditiranje izvoza preko Agencije za osiguravanje i finansiranje izvoza. Do sada je to bilo 3 miliona evra godišnje, od ove godine biće 9,5 miliona evra. To naši izvoznici umeju da koriste i do sada su koristili. Nažalost, sredstva su bila mnogo manja. Pretvaranje inovacija u gotov proizvod će finansirati Fond za razvoj, u saradnji sa Ministarstvom za nauku. Do sada je postojala praksa da se nagrađuju najbolje naučne inovacije u Srbiji, ali će se iz Fonda za razvoj, sa 2,5 miliona dinara, finansirati preduzetnici koji budu želeli da te inovacije pretoče u proizvod. «Start ap» krediti za početnike, takođe, preko Fonda za razvoj, veoma su interesantni, jer će, sa minimalnim kamatama, ljudi koji tek završe školu i krenu u privatni biznis moći da konkurišu za 13 miliona i 300 hiljada evra. Naravno, i podsticanje, preko SIEPA-e, direktnih stranih investicija, sa 6,25 miliona evra, nešto je što je bila jako dobra praksa u prethodnim godinama. Pošto je zapošljavanje prioritet ove zemlje, imamo skoro 20% nezaposlenih, krediti za podsticanje zapošljavanja i oživljavanje proizvodnje u nerazvijenim opštinama, preko Fonda za razvoj, iznose 20 miliona dinara. Zatim, nešto što se u 43 opštine već radi, a i ti projekti će biti nastavljeni, razvoj industrijskih zona i parkova, sa 17 miliona i 800 hiljada evra, «inkubator» preduzeća, sa 2 miliona i 600 hiljada evra, i razvoj lokalne komunalne infrastrukture, vezano za NIP, sa 30,3 miliona evra. Kada sam pomenuo NIP, treba napomenuti da ste vi, uvažene kolege poslanici, naravno, oni koji su bili u prethodnom sazivu, imali priliku da vidite da je Zakon o budžetu bio mnogo sadržajniji kod prethodnog ministra finansija, jer ste po stavkama mogli da vidite gde se šta nalazilo i, do dinara, gde će se investirati novac građana Srbije. Nažalost, ovog puta, vezano za NIP, ne možemo da vidimo u kom iznosu i gde će se finansirati određeni projekti, da li će sadašnji ministar zadužen za tu oblast nastaviti da finansira projekte koji su planirani prethodne godine. Mislim da će to biti pitanje za nadležnog ministra za neku od sledećih sednica, kada će ovom skupštinskom domu morati da ispostavi račune i pokaže planove gde će se to raditi. Dalje, što se tiče kredita za samozapošljavanje, za javne radove, za učestvovanje u projektima samozapošljavanja, i tu će biti oko milion evra, ukupno negde oko 140 miliona evra za projekte samozapošljavanja. Potrebno je naglasiti da je ove godine izdvajanje za razvoj turizma, bez Nacionalnog investicionog plana, 50 miliona evra i da su tu uključeni i projekti vezani za razvoj turističkih centara, kao što su Tornik, Tara, Zlatibor, Zlatar, Golija. Veoma je bitno što će Javno preduzeće «Skijališta Srbije» imati 102 milijarde dinara za razvoj zimskih sportova i da, u perspektivi, Srbija treba da razvija ove sportske centre da bismo mogli, sa nekom od okolnih zemalja, ubuduće da konkurišemo i za neku zimsku olimpijadu. Bitno je, moram to da napomenem zbog mojih sugrađana u Užicu i građana zapadne Srbije, da ovaj budžet predviđa finansiranje, u iznosu od 11,9 miliona dinara, izgradnje atletske staze u Užicu, kao i 6,8 miliona za atletsku stazu na Zlatiboru. Zatim, 68 miliona dinara za izgradnju olimpijskog bazena u Užicu, 85 miliona dinara za sportsku halu u Arilju, za sportsku halu u Bajinoj Bašti - 10,3 miliona dinara, za sportsku halu u Sjenici - 15,3 miliona dinara. Nisu zaboravljeni ni oni mali sportski tereni za omladinu - u Arilju, 5,5 miliona dinara, u Bajinoj Bašti - 6 miliona, u Kosjeriću - 3,6 miliona, u Novoj Varoši - 5,4 miliona, u Požegi - 6,9 miliona, u Priboju - 7,9 miliona, u Prijepolju 8 miliona dinara, u Sjenici - 6,6 miliona, u Užicu - 8,2 miliona dinara i u Čajetini - 3,5 miliona dinara. Naravno da smo glasali za objedinjenu raspravu, pa će uvažene kolege poslanici, verovatno, primetiti da se ovde nalazi zakon o akcizama i izmene Zakona o porezu na dodatu vrednost. Hteo bih da još jednom potvrdim da je G 17 plus veoma zadovoljan što će se smanjiti porez i PDV, porez na prenos apsolutnih prava za kupovinu prvog stana, i svakog sledećeg, i da je to jedno od naših predizbornih obećanja, koje se u potpunosti uklapa sa politikom koju je G 17 plus predložio prethodnoj vladi. Tada je izgledalo neverovatno da može da se napravi nacionalna korporacija za osiguranje stambenih kredita. Ta korporacija i posle tri godine radi veoma uspešno, na radost svih mlađih u ovoj zemlji. Sada mogu da se kupuju stanovi na kredit, što do pre tri godine nije bilo moguće. Toliko o pohvalama na račun budžeta i izmena Zakona o PDV-u, ali postoji jedna ozbiljna primedba na izmene Zakona o akcizama. Ta primedba je vezana za tendenciju da se ovim zakonom ukidaju akcize na osvežavajuća bezalkoholna pića, sirupe, praškove za osvežavajuća bezalkoholna pića, voćne sokove, koncentrisane voćne sokove, voćni nektar, voćne sokove u prahu, znači, na sve što bi ova zemlja, koja je poljoprivredno orijentisana, trebalo da proizvodi i čime bi država trebalo da zaštiti proizvođače. Ovim zakonom predlagač pokušava da uvede akcizu na tečni naftni gas. U kolokvijalnoj upotrebi, to je auto-gas, ili plin, čija se cena u poslednjih nekoliko dana povećala, jer su proizvođači čuli daresorni ministar najavljuje da će doći do povećanja cene, pa su hteli još malo da zarade na krajnjim korisnicima. Moram da vas obavestim da je prethodna vlada, da je ministar Dinkić ukinuo ovu akcizu, ne samo zbog viška prihoda koje je imao tada, već zbog toga što u Srbiji, otprilike, postoji 150 hiljada korisnika tečnog naftnog gasa, što je energetska kriza nešto što će u narednim godinama pogoditi ne samo Evropu, već ceo svet, zbog toga što je tečni naftni gas trenutno najbolje raspoloživo gorivo u širokoj upotrebi, aprodukti sagorevanja tečnog naftnog gasa su manje štetni po životnu sredinu nego oni od dizela i benzina, običnog i bezolovnog. Prethodno ministarstvo za zaštitu životne sredine je uvelo i određene ekološke takse, koje svi mi plaćamo prilikom registrovanja vozila. Znate i sami da je najskuplja ekološka taksa na dizel, da je posle toga taksa na benzin, a da je najjeftinije registrovati auto na tečni naftni gas. Zbog toga što je ovo udar ne samo na 150 hiljada, a možda i više, korisnika tečnog naftnog gasa...
Gospodine Živadinoviću, vreme.
Evo, završiću, hvala lepo. Zbog toga što je ovo minimalan prihod za budžet Srbije, ja sam, ispred G 17 plus, predložio amandman da se ove akcize ukinu. Očekujem da će svi narodni poslanici koji vode računa o interesima građana koji su glasali za njih, u danu za glasanje, podržati moje amandmane i da ćemo i dalje biti bez akcize na tečni naftni gas. Uz izvinjenje svima vama što sam prekoračio vreme, zahvaljujem.
Zahvaljujem, gospodine Živadinoviću. Reč ima narodni poslanik Nataša Jovanović, a neka se pripreme Gordana Čomić, Paja Momčilov, Goran Stefanović, Miletić, Mihajlović. Po Poslovniku, narodni poslanik Rajko Baralić, izvolite.
Samo mala intervencija. Uvaženi kolega Živadinović je precizno nabrojao objekte koji će biti finansirani u Užičkom regionu, i to je lepo, ali ne mogu da dopustim da se neki poslanici interno informišu o tome šta će biti predmet trošenja budžeta. Dakle, narodni poslanici treba da dobiju, i to je bila moja intervencija jutros kada sam govorio u načelu, budžet koji je, kako vi kažete, transparentan, gde tačno mogu da vide šta će biti građeno, gde će biti investirano, u svakom kraju Srbije. Kolegi Živadinoviću čestitam što je dobio ovu informaciju, znam i kako je dobio, ali to nije fer, zato što poslanici iz opozicije nisu u stanju da dobiju ovakvu informaciju i da je saopšte biračima, građanima Srbije. Dakle, jedan od osnovnih nedostataka, gospodine ministre, u ovom budžetu jeste upravo što nema analitike. Koristim priliku da vas zamolim da već u septembru, oktobru mesecu, kada budemo radili novi budžet, ovo bude urađeno na drugi način, inače će ovde biti dve vrste poslanika, ravnopravni i oni koji su malo ravnopravniji. To nije dobro. Da bismo mogli da razgovaramo ravnopravno o tome kako se troši 600 milijardi dinara prihoda građana ove zemlje, mi moramo biti informisani o tome šta ste vi koji vršite vlast želeli tim budžetom da uradite, a ne da nam to u nekim pozicijama saopštavate, to su cifre od nekoliko milijardi ili više, a da mi, pri tom, ne možemo da intervenišemo ni na koji način. Dakle, moja intervencija je dobronamerna i potpuno ste u pravu, gospodine Živadinoviću. Budžet o kojem smo raspravljali prošli put, šta god ja mislio o njemu, bio je, što se narodnih poslanika tiče, lakše čitljiv, bio je analitički razdvojen, tako da smo mogli na korektan način da se uključimo u raspravu.
Reč ima poslanik Nataša Jovanović.
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, budžet jedne države je prvi ispit za Vladu koja se formira, ove naše - posle tri meseca ucenjivanja i trgovine DS-a i DSS-a. U svakoj normalnoj demokratskoj zemlji to je prvi ispit i ocena za Vladu. Međutim, vi ste pre toga pali na ispitu - kidnapovanjem generala Tolimira, o čemu ćemo da govorimo već za dva dana. Ako se govori o strateški važnom dokumentu, koji je po svojoj važnosti odmah posle Ustava Republike Srbije, zakonu o budžetu, ovaj budžet nije kreacija gospodina Cvetkovića i ove vlade, jer su se poslanici Srpske radikalne stranke, u čekanju Predloga budžeta, bavili stavkama i ekonomskim klasifikacijama onako kako ih je predvideo Milan Parivodić. Razlika je u tome, u nominalnom iznosu je nešto mala razlika,što su uvedena nova ministarstva. Desilo se ono što sam pretpostavila, pa sam jednog od vodećih eksperata iz oblasti budžeta, koleginicu Tabaković, pitala šta misli, kada bude došao budžet gospodina Cvetkovića, da li će, kako vi kažete, biti transparentna sredstva iz Nacionalnog investicionog plana, a ona je rekla da misli da neće. Bile smo u pravu i ona i ja, jer ono što je bila ekonomska klasifikacija 463 za AP Vojvodina, a to je malopre rekao i kolega iz stranke G17 plus, da mu je nejasno što se to desilo, pa me čudi što nije uložio amandman, jer to je institucionalni put da nešto promeni, ako sme vama da da neku packu, gospodineministre, i 489, imam taj deo iz Parivodićevog budžeta, dakle, apsolutno po gradovima aproprijacije NIP-a, to je samo nešto, moram da upozorim i druge kolege iz vladajućih stranaka, što stoji na papiru, a da li će da bude, ne zna se. Piše - 2007 - 2008. godina i svako je ovde govorio negujući manir lokalpatriotizma, regionalne zastupljenosti, što je zaista suludo, jer Srbija je jedna izborna jedinica. Naravno da svako voli svoj grad i svoju sredinu, i ja ću najviše da pričam o problemu Kragujevca i nečega što se danas desilo, a lično se vas tiče, gospodine ministre Vlade. Hajde, vi nama objasnite ko garantuje, vi ili Dragan Đilas, ili Koštunica, ili cela Vlada, da će ovo ovako da ostane. Ako postoji za 2007. i 2008. godinu aproprijacija iz NIP-a po nekim projektima, vi znate kako su ti projekti dobijani, tako što je G17 imao nekog uticaja ili je ucenjivao lokalnu vlast, pa onda, hajde, daćemo vam nešto, dok je Dinkić delio šakom i kapom, a sada je sve to u izmaglici, pa će da se pitaju oni iz oblasti zdravstva i školstva. Baš me interesuje što nema Đilasa, da ga, recimo, pitam za gondolu od Ade Ciganlije do Novog Beograda, kada će građani da se voze gondolom, jer to je jasno stajalo u onom prethodnom planu. Neke će baš da zaboli glava, a to su vaši saradnici, ili su vas podržavali u lokalnoj samoupravi, kao što je slučaj grada Kragujevca i ovog, još uvek, gradonačelnika Stevanovića. Njemu su obećane te pare, po principu - ja ću da ti dam, a ti mene podržavaj, imaj devet poslanika, sve do kraja te vlade, a od toga tada neće biti ničega. Druga stvar koja je neverovatna, gospodine Cvetkoviću, u državi kakva je Srbija, i na to vas je upozoravala koleginica Tabaković, to je da ne možete da izađete sa jasnom cifrom kolika je naša donja granica siromaštva. Budžet nije socijalni, jer nema tu socijalnu komponentu, a i tamo gde ima socijalnu komponentu, to je klasifikacija 472, opet je sve u izmaglici. Ono što mene konkretno zanima, to je metalski kompleks Srbije, u ovom slučaju, grada Kragujevca, jer je danas, pored Skupštine Srbije i vas iz Vlade, i Koštunice i Dinkića, Gradska skupština morala da zauzima stavove o tom pitanju. Opet su najglasniji bili odbornici Srpske radikalne stranke, jer su došli ljudi iz metalskog kompleksa i traže odgovore na, za njih, jednostavna pitanja, ali, očigledno, za vas komplikovana. Ovde ste opredelili sredstva u tzv. tranzicionom fondu, u iznosu od 7,5 milijardi dinara, za preduzeća, odnosno za socijalnu pomoć onima koji se nalaze u procesu tzv. tranzicije, a to je otimačina, pljačka, otpuštanje s posla, bedna otpremnina od 100 evra, i sada se oni pojavljuju sa konkretnim zahtevima. To je danas odluka jednog predstavničkog tela, kao što je Skupština grada Kragujevca. Mi smo inicirali da to dođe na dnevni red, danas su i ovi drugi imali sluha. Dakle, radnici metalci iz cele Srbije sada od vas traže da im odgovorite na pitanje (pošto je jedan ovlašćeni predstavnik ovde, i to iz vladajuće stranke, u tri minuta nekog svog napisanog govora rekla - restrukturiranje, odnosno restrukturisanje, kako se drugačije i pravilnije kaže, preduzeća nije obavljeno do kraja, proces privatizacije u društvenim preduzećima nije završen do kraja marta ove godine) - šta će sada da bude? Postavlja se pitanje za vas, gospodine ministre, da li ćete vi da promenite, brzopotezno, po peti put, Zakon o privatizaciji i retroaktivno da ga primenite? Šta ćemo sa tim preduzećima, kao što su Grupa "Zastava", "21. oktobar", "Filip Kljajić", ko zna koliko još preduzeća u Srbiji, u kojima nije izvršen proces privatizacije, a nije urađeno ni ono što ste obećali, odnosno DOS-ovska vlast, 2001. godine. Šta ćemo sa otpremninama tih ljudi i da li vi možete sada da izađete za govornicu i da kažete šta sa ovih skoro 6.000 zaposlenih na Zavodu za zapošljavanje i obrazovanje? Niti ste ih prekvalifikovali, niti su stvoreni uslovi za rad tih ljudi u malim i srednjim preduzećima, jer ih nema, i sve ovo što se nalazi u ovim klasifikacijama od ministarstva do ministarstva, 423 - usluge po ugovoru, i 424 -specijalizovane usluge, to je fantastičan metod za pranje para, odnosno za uzimanje koliko kome treba, od ministarstva do ministarstva. Pošto je ovo ovako aproksimativno dato, dakle, to je iznos koji je opredeljen u budžetu za 2007. godinu od 7,5 milijardi, da li ste spremni da kažete konkretno za socijalne programe, za grad Kragujevac, za Bor, za Vranje, koliko treba i kako će biti obeštećeni ti ljudi. Oni to od vas traže i to je ono u čemu ćemo da istrajavamo, to su zahtevi koji su za nas potpuno opravdani, ne samo od strane metalaca, nego svih radnika, i verovatno će ta inicijativa da krene sada kroz celu Srbiju. Da li ste formirali Vladu? Da li ste rekli da imate odličan prihod u budžetu? Da li su za vas vanredni prihodi od prodaje jednog resursa? To ste nasledili od Mlađana Dinkića. Da li ste razdelili, kako ćete to da krčmite? Lepo, sada njima kažite kako će oni da se obeštete, a da im se smanji rok za penziju, pošto im, očigledno, država nije obezbedila posao, nisu im obezbeđeni strateški partneri i nema nikakvih projekata koji bi to omogućili. Ovo što je Dinkić stavio u Ministarstvo za ekonomiju i regionalni razvoj, nekakve «start-ap» kredite, a to bi trebalo da znači da vi počnete neki novi posao, to je samo za one koji su podobni partijski. Isti je slučaj sa poljoprivrednicima, za šta rok ističe sutra. Evo, gospodin Krstin i druge kolege narodni poslanici iz SRS-a su danas proverili. Treba onda da izađete za skupštinsku govornicu i da kažete tim seljacima, poljoprivrednicima u koju stranku noćas da se učlane, da li kod vas ili kod Dinkića, da bi, eventualno, sutra, pod prinudom učlanjavanja, dobili kredite. U celom Šumadijskom okrugu samo je jedan čovek, iz jednog sela u Račanskoj opštini, dobio kredit od čitavih 40.000 dinara, a da nije učlanjen u stranku G17 plus ili neku drugu iz prethodne vlasti. Svi drugi, a nemam vremena, već sam dosta potrošila vremena Poslaničke grupe SRS-a, da vam ređam sva sela na području Šumadije. Niko ko je došao pošteno da traži kredit od države i prethodnog ministarstva, a to se sada odnosi i na ovo aktuelno, nije mogao da dobije jedan jedini dinar, jer gulite kožu kako radnicima, tako i seljacima, ali kako radite tako će vam i biti. Hvala.
Po Poslovniku, izvolite.
Poštovani predsedavajući, koleginice i kolege narodni poslanici, reklamiram povredu Poslovnika, član 101. i član 104, da su narodni poslanici dužni da poštuju dostojanstvo Narodne skupštine. Gospođica Jovanović je iznela niz kvalifikacija koje ne stoje, a upućene su stranci G17 plus. Prvo, nema zaista smisla govoriti da samo poljoprivrednici koji su članovi G17 plus dobijaju kredite. To nije tačno. Hiljade i milione primera imate da su i članovi SRS-a dobijali kredite. Znam, bar, u Kraljevu, u jednom selu, petoro ljudi koji su dobili kredit, a članovi su SRS-a. Idite u mesto koje se zove Lađevci, vaš poslanik iz Kraljeva to veoma dobro zna, a veoma dobro zna šta se dešava. Druga stvar koju hoću da vam kažem, odnosi se na Nacionalni investicioni plan. Svi koji su se malo bavili Nacionalnim investicionim planom u toku prošle godine znaju kakva je bila procedura za prijavljivanje, za projekte za Nacionalni investicioni plan. Državne institucije i institucije lokalne samouprave, nevladine organizacije, udruženja građana, imali su prava da predlože projekte za Nacionalni investicioni plan. Nisu imale pravo političke partije. Postoji projektni centar u koji su se slivali svi predlozi. Postoji Savet za odobravanje projekata, koji su sačinjavali pet ministara i njihovi saradnici, takođe, iz ministarstava. Šta se onda dešavalo? Dešavalo se da su oni projekti koji su imali projektnu dokumentaciju i one opštine koje su konkurisale sa kvalitetnim projektima, bile u planu za finansiranje iz NIP-a. Oni projekti koji nisu finansirani prošle godine, pretpostavljam da se finansiraju ove godine. Tačno se zna koliko se sredstava moglo povući prošle godine i tačno se zna koliko sredstava se može povući ove godine i, verovatno, pošto je NIP planiran za pet-šest narednih godina, znaće se sledeće godine koliko će se povući sredstava. Zaista nema smisla optuživati jednog ministra, jednu političku partiju da je uzurpirala neke projekte. Budite iskreni, pa kažite koliko ima predsednika opština u Srbiji iz SRS-a koji su konkurisali za projekte NIP-a i prošli su. Znam primer iz Požege, gasifikacija Požege. Da li je predsednik opštine Požega iz Srpske radikalne stranke, jeste. Jeste. Zaista treba da budemo iskreni, mislim da ne treba optuživati ni ministra Dinkića, a ni G17 plus.
Zahvaljujem. Po Poslovniku, kolega Dragan Todorović.
Dame i gospodo narodni poslanici, mislim da ne postoji ubedljiviji dokaz da je G17 plus kredite delio po partijskoj pripadnosti. Najbolji dokaz je pružio sam poslanik G17 plus, jer on zna iz kog sela su ga dobili radikali, a kako tek onda da ne zna za članove svoje partije. Te priče da ne zloupotrebljavaju vlast u političke svrhe su potpuno besmislene. Imali ste prilike da čujete, na najbolji mogući način, kako to rade.
Zahvaljujem. Pravo na repliku koristi narodni poslanik Nataša Jovanović.
Gospodine Džudževiću, trebalo je da opomenete ovog Nešovića iz G17 da nema pravo na povredu člana 101, zato što vi niste ni predsednik, ni zamenik predsednika Poslaničke grupe G17 plus. Ako je došlo do nekih promena, recite. Što se tiče povrede dostojanstva i člana koji ste reklamirali, sami ste povredili član Poslovnika, jer ste grubo narušili dostojanstvo srpskih seljaka i poljoprivrednika. Način na koji vršite pritisak na njih, kao što je rekao gospodin Todorović, ne samo da znate iz kog su sela, nego mislim da znate i šta ti ljudi imaju u štalama i ko su im članovi domaćinstva. Nije smešno, gospodine Nešoviću, reći ću vam slučaj jednog čoveka koji je, eto, spletom okolnosti ili ne, član neke druge stranke, nije G17. Neću vam reći iz koje je. Iz podrudničkog je sela Dobrača. On se 26 puta obraćao Ministarstvu za kredit, sa svim uslovima koji su potrebni da dobije kredit, ako je sve tako transparentno i ako je otvoreno. Naravno da nije dobio, jer ste u tom selu, vi i vaša stranka, osvojili dva ili tri glasa, ne sećam se tačno, a SRS 50% plus jedan glas, plus još 5%.
Zahvaljujem. Pravo na repliku koristi gospođa Nikolić.
Pošto je gospodin Nešović iz Kraljeva, kao narodni poslanik ispred G17 plus, pomenuo narodnog poslanika SRS-a, a to sam ja, Vesna Nikolić-Vukajlović, koja dolazim sa područja opštine Kraljevo, samo da obavestim javnost i da Kraljevo to zna, da znate i vi, dragi narodni poslanici, da sve ovo što je rekao nije tačno. Niko nijedan kredit nije mogao da dobije ukoliko nije bio pripadnik G17 plus ili, u ovom slučaju, pošto je kod nas vladajuća koalicija DSS-NS, njihov pripadnik. Ovaj gospodin je bio na mestu menadžera opštine, pa ga je nešto predsednik opštine, nešto se nisu, valjda, našli, pa ga je sada neki drugi, iz Nove Srbije, zamenio, tako da se on pokazao nesposobnim i kao menadžer. Zašto su ga sada ovde doveli, nemam pojma. Vodite računa o njemu. Hvala.
Zahvaljujem. Po Poslovniku, reč ima narodni poslanik Radovan Milovankić.
Poštovane dame i gospodo poslanici, javljam se po članu 103. i 104. Dakle, posle dosta nedoumica, da znamo odakle i na koji način se finansiraju projekti gasifikacije u unutrašnjosti Srbije. Evo, čuli smo. Gospodine, nije tačno to što ste rekli, ne vidim da je osnovni izvor finansiranja gasifikacije za Ivanjicu i za Požegu - NIP. Ista takva priča je bila i od predsednika opštine Ivanjica, kada je došao u Kruševac, odakle ja dolazim, gde je bila druga priča o tome na koji način se finansira gasifikacija. Takođe, nije tačno, pošto sam iz Kruševca, blizu su Lađevci, da se radi na način kako ste vi izneli, ali je istina da se za ljude u Kruševcu, odnosno sa sela, seljake koji su podnosili zahteve, jasno znalo -ko je radikal, ko nije, ko može da dobije, a ko ne može da dobije. Što se tiče vaših primedaba, bilo je na televiziji objašnjeno zašto se kaže - šifrovana organizacija. U Organizaciono-poslovnom leksikonu gospodina Stevana Kukoleče tačno piše šta je šifra, šta je organizacija, i nema razloga, kada dobijete naučni dokaz zašto se zovete šifrovana organizacija, da se ljutite. Ove stvari koje ste rekli, nisu bile tačne.
Zahvaljujem. Reč ima gospodin Jovan Damjanović, pa gospođa Nadica Momirov.
Dame i gospodo narodni poslanici, nisam hteo da govorim, ali navelo me upravo ovo oko kredita. Ja sam devedesetih godina izgradio prvi privatni hotel u Zemunu. Godine 1991, desilo se šta se desilo, secesija, bratoubilački ratovi, ja sam se morao pomeriti iz Hrvatske, došao sam u svoj grad, gde živim. Tamo sam imao svoje restorane, hotele i najveću suvenirsku radnju, poznatu u Evropi. Otvorio sam televiziju 2002. godine i bio je u novinama jedan članak o tome da ću tražiti od neke banke kredit kako bih tu televiziju razvio, radi informisanja, edukacije i obrazovanja romskog naroda. Otišao sam u Vojvođansku banku. Slučajno me prepozna jedna službenica i kaže – hajde, ideš gore. Odvede me kod direktora. Direktor kaže - dobro ste došli, Damjanoviću, mi smo čitali o vama i vašoj televiziji, odlučili smo da vam damo kredit. Kažem - odlično. Međutim, sutra treba da dođem kod generalnog direktora. Dođem sutra, bogzna kako, sve završeno, kažu da dođem za pet dana. Dođem za pet-šest dana, šta je bilo posle. Kredit je bio bogzna kako odobren, a kad sam došao, direktor kaže - gospodine Damjanoviću, znate ... Rekoh - znam šta je, ne mogu da dobijem kredit. Nažalost, ne mogu da dobijem kredit. Šta je bilo? Ja sam markantan Rom, poznaju me svuda, znaju da sam srpski radikal, prvi Rom u istoriji naše države koji je imenovan od strane dr Vojislava Šešelja i SRS-a za ministra. Pazite, ovo je istina, nikog ne optužujem, samo kažem da, po političkoj liniji, ima toga. Znači, bilo je kredita od Vlade za pospešivanje malih i srednjih preduzeća, ali kad su oni čuli da se radi o Jovanu Damjanoviću, rekli su - to je onaj Ciga, bivši ministar, nema šanse. Verujte mi, do današnjeg dana, imam svoj privatan hotel na koji nemam tereta, nemam ničega, ne mogu da dobijem kredit uz hipoteku. Nadam se da će doći neka druga vremena, a ovo što sam rekao, ovo je istina, da po političkoj liniji mi radikali ne možemo da dobijemo kredit. Hvala.
Reč ima Nadica Momirov.
Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, ovde je izneto par netačnih informacija od strane poslanika SRS-a. Radi javnosti, dužna sam da vas obavestim o sledećem. Ministarstvo poljoprivrede u prethodnom sazivu je imalo različite mere, koje su, s jedne strane, vodile unapređenju i razvoju poljoprivrede, a, s druge strane, to su bile mere za podsticanje nekomercijalnih gazdinstava, odnosno za pomoć nekomercijalnim gazdinstvima. Nekomercijalna gazdinstva su, pre svega, gazdinstva koja su u vlasništvu poljoprivrednika koji su stariji od 55 godina. Ta mera je pomogla mnogim takvim poljoprivrednicima, koji nisu u stanju da prate sve trendove i razvoj privrede, kao što to mogu druga gazdinstva, sa mlađim vlasnicima. Meni je neprijatno da čujem kako se ova govornica zloupotrebljava, pa se kaže - tričavih 40.000. Tih 40.000 dinara je pomoglo poljoprivrednicima i molim vas da više ovakve stvari ne iznosite za ovom govornicom.
Replika, narodni poslanik Nataša Jovanović.
I meni je, gospođo, stvarno neprijatno što je Vitošević opljačkao državu za 13 miliona dinara, ali i zato što ste stavili minđušicu u uvo svakom prasetu i jagnjetu, svakom teletu i svakoj kravi i što ste naterali srpskog seljaka da plaća toliki porez, pa danas nema ni za prostu reprodukciju, osim ovih vaših nazovičlanova kojima dajete kredite. Ako krenemo da pričamo o zloupotrebama Vitoševića, Ivane Dulić-Marković, Mlađana Dinkića, odvešće nas daleko. Vlahović će, doduše, da se smeška, njemu će da bude lepo, njega smo za trenutak ostavili na miru. Bolje vam je da ćutite, jer ako dođemo sa konkretnom dokumentacijom samo za Ministarstvo poljoprivrede, ako se pojavi u sali ovog trenutka prof. Mašić i krene svaki radikal, po Poslovniku, da vam priča koliko se samo u tom ministarstvu pljačkalo i kralo, videćete da će ta priča da vas odvede daleko ispod cenzusa, do nemoguće misije da ga pređete u svakom gradu gde ste se tako ponašali i, uopšte, na sledećim izborima.
Zahvaljujem. Po Poslovniku, Zorica Stevanović.
Gospodine Nešoviću, gospođica Jovanović je potpuno u pravu. Kažite mi da li je ijedan Nišlija koji je konkurisao dobio kredit? Mislili ste da ćete vladati 100 godina, pa ste u Nišu napravili pet gradskih opština i dajete im na kašičicu, kako iz budžeta grada, tako i odavde. Moje kolege iz Niša dobro znaju, a tu i vaš kolega, gospodin Branislav Jovanović, koji je direktor Direkcije za izgradnju grada, pa je u kampanji za parlamentarne izbore asfaltirao po selima sve sokake, nijednu ulicu, tako da su odbornici SRS-a u Skupštini grada Nišadonosili komade asfalta da pokažu koliko je to dobro urađeno, koliko je to kvalitetno i koliko utiče na bezbednost naših sugrađana.
Narodni poslanik Gordana Čomić, izvolite.
Dame i gospodo, smatrajući da je upravljanje budžetom upravljanje državom, uz rizik da mi ekonomski i finansijski stručnjaci, eksperti za teoriju i primenu fiskalnih i monetarnih politika, zamere na pojednostavljenju, u ovih mojih par minuta, želim, prvo, sve vas koji se u to, kao stručnjaci, razumete, ako ne svi, bar većina, da pitam – zašto ne pojednostavite sve ovo. Jer, pitanja koja čujemo u ova dva dana, od ljudi sa kojima razgovaramo, jesu - o čemu vi tamo pričate i o čemu raspravljate. Dakle, pitanje građana i građanki Srbije je - hoće li biti veće penzije, hoće li sad po tom budžetu poskupeti struja, hoćemo li mi u prosveti imati više novaca ili će ga biti manje, šta će biti sa predškolskim ustanovama, hoće li biti gasa ili neće biti gasa. Dakle, sa željom da sa ovog mesta podelimo bar malo jasnoće o tome zašto smatram da je upravljanje budžetom upravljanje državom, to su rečenice koje slede. Najkraće rečeno, svaki budžet, u Srbiji, pa i u zemljama koje mnogo bolje ekonomski stoje od Srbije, kao i u zemljama koje ekonomski stoje lošije od Srbije, dakle, u svim zemljama koje se ne finansiraju iz nedostatka dokaza, kao što smo mi imali jedan period devedesetih godina, prikupljanje novca, odnosno kreacija budžeta podrazumeva odgovor na dva teška pitanja. To su - kako pokupiti novac, od koga pokupiti novac i onda, još teže pitanje - kome taj novac, kao korisnicima budžeta, zakonima u ovoj skupštini, uputiti. Zašto su ovo teška pitanja za svakog makroekonomistu i za svakog od nas poslanika, ponavljam, i u zemljama Evropske unije, ne samo u zemljama u razvoju kao što je Srbija, nego i u zemljama poput Nemačke, Francuske, Velike Britanije, o drugim državama neću da govorim pošto imaju potpuno drugačiji sistem budžeta? Zato što u traženju odgovora na pitanje - kako mora biti data strategija fiskalne politike, moramo da jasno znamo koje poreze hoćemo u zemlji i da li imamo ekonomiju koja je sposobna da te poreze uloži u javne finansije, da li imamo građane koje možemo porezima, ličnim porezima, opteretiti da bismo popunili ono što smatramo održivim za ekonomiju kakva je trenutno u Srbiji. Nas čekaju reforme u okviru poreske politike, i kada su u pitanju zarade, i kada je u pitanju penzijsko osiguranje i uvođenje drugog stuba. Nas čeka nastavak reformi u poreskoj politici i naš zadatak je, mislim na našu skupštinu, da procenimo da li je ovo što je pred nama dobro procenjeno u odnosu na to od koga kupimo porez i koje poreze kupimo, kao i da li ćemo prikupljenim novcem, koji uzimamo od svih, moći da zaista zadovoljimo potrebe nekih, ako su oni korisnici budžeta, da li su ti neki dobro ciljani. To je, generalno, problem svakog budžeta - da li ste dobro odredili vrednost novca koji ste pokupili od svih, a dali samo nekima, da li ste dobro uočili koje su društvene grupe i koje su sektorske politike, koji su projekti i koje oblasti, oni kojima je davano u ovim godinama, ili samo ove godine, ili ove godine kao prve treba budžet odrediti kao rashod. U svakoj zemlji je to problem i zemlje se razlikuju po tome da li imaju socijalno odgovorne budžete ili tzv. liberalne budžete, gde se država, kao, ne meša u ekonomiju. Koliko god ja smatrala i bila duboko uverena u to da država ne ume da zarađuje i ne ume da pravi profit, da država ne ume da gazduje ekonomijom, država je odgovorna za okoliš u kome se ekonomski život razvija, ona je odgovorna za regulativu onoga što će, na osnovu privatnog kapitala, u toj zemlji praviti profit i otvarati nova radna mesta i, konačno, za odbacivanje onog iznosa poreza za koji mi poslanici procenimo da je dovoljan i da je moguće da bude prikupljen da bi naš budžet bio izbalansiran, sa deficitom ili suficitom. U pitanju su samo, kako da kažem, načini na koje se budžeti reprezentuju. Ono za šta država mora biti odgovorna jeste dobra ekonomska klima i dobar ambijent, da bi svi investitori osetili da postoji vladavina prava i da nema selektivne primene zakona. Mnogi su ovde, u suštini, govorili o selektivnoj primeni zakona. Kada je u pitanju selektivna primena zakona koja nije direktno vezana za budžet, ona ne boli toliko, ali kada vidite selektivnu primenu zakona direktno vezanu za javne finansije, odnosno sredstva koja se kupe od svih nas, onda raste osećanje nepravde u društvu, koje je negativno osećanje za bilo kakav predlog o napretku društva, za podelu svesti o tome koliko smo napredovali od 2001. godine naovamo u reformama javnih finansija i koliko smo, u suštini, ne mi političari, nego koliko su ljudi u Srbiji dobrih rezultata postigli za tih sedam godina. Naša uloga kao opozicije, ili većine, samo se na prvi pogled menja kada je budžet u pitanju. Što se mene lično tiče, nema nikakve veze da li sam poslanik opozicije ili pripadnica većine, zato što smatramo da je naš zadatak, bez obzira na to da li podržavamo Vladu ili joj se protivimo, da iz budžeta, koji je njen predlog, izvučemo najbolje moguće. Gledajući ono što je kontekst ovog budžeta, dakle, da se on donosi u Skupštini Srbije, u pravu su svi poslanici koji su imali zamerku na prekratak rok u kome on je pravljen, jer je pet meseci već nešto trošeno na neki način. Moj kontekst je da će stanovništvo Srbije i građani, ako smatraju nekoga za to odgovornim, to reći na izborima. To je kontekst u kome donosimo ovaj budžet i iz tog konteksta ne možete da pobegnete, koliko god voleli da ovaj budžet izgleda drugačije. Što se mene tiče, sa neke prihodne strane, volela bih da vidimo izmenu poreske politike u domenu poreza na zarade i u domenu poreza koji se tiču. penzijskog osiguranja sada, a ne za šest meseci. Kontekst je takav da to, jednostavno, nije moguće. Bili opozicija ili pripadnici vladajuće većine, kada se obratite ministru u čijem ministarstvu hoćete da intervenišete, ministar ili ministarka će vam reći - to ne može. Tome ministri služe, da kažu da to nikako ne može, ili retroaktivno, ili nema odakle. U pravu su ministri, zato što, ako hoćete izmene nekih pozicija, svaki ministar ima pravo da kaže - dobro, hoću, samo mi kaži odakle da uzmem. Nema nekih novaca sa strane iz kojih bismo mi, koji bismo hteli neke nove rashode, mogli da prikupimo tu sumu, pa da kažemo - daj još 20 miliona za zdravstvo, daj još pola milijarde za agrarni budžet itd. Teškoće kada imate malo i kada ste zemlja u razvoju su takve da je još komplikovanije napraviti odgovarajuću rashodnu stranu budžeta nego u državama koje su uspešne. Pošto smo navikli da razgovaramo u iznosima valuta u koje smo imali više poverenja, srećom, imamo i u dinar poverenje, ovih 589 milijardi je negde iznad sedam i nešto milijardi evra. Grad Dortmund ima skoro 10 milijardi evra, o Berlinu da ne pričam. To su mere države Srbije i to je kontekst, da ne pričam. Kolege poslanici spominju Moskvu, takođe. Možemo da razgovaramo i o deficitnima koje su napravili i Moskva i Berlin u svojim nacionalnim državama, ali cifre u evrima se navode samo zbog konteksta, da se vidi gde smo kao država. Dakle, naše namere su bile da upozorimo sva ministarstva i Vladu da možemo da prihvatimo kontekst u kome se ovaj budžet donosi, takav kakav je, da možemo da pozdravimo smanjenje poreza na prenos apsolutnih prava od 2,5 posto na kupovinu stana i pet posto pri kupovini prvog stana, kao što posebno pozdravljamo smanjenje PDV-a za računarsku opremu i softver uz računarsku opremu - sa 18 posto. Ono što bismo želeli posebno da naglasimo je drugi kontekst. To je da će ministar Mirko Cvetković morati za nešto više od dva meseca da uđe ponovo u ovu skupštinu, sa predlogom budžeta za 2008. godinu. Na to ga tera Zakon o budžetskom sistemu, koji neće biti primenjen ako mi zajedno, poslanici opozicije i vladajuće većine, ne podelimo svest o tome da je to naša zajednička odgovornost. Dakle, moji predlozi ministru Cvetkoviću su da već u primeni ovog budžeta povede računa o nekoliko stavki koje je moguće na rashodnoj strani imati i bez naših amandmana. Prve su stavke u Ministarstvu zdravlja. Ministarstvo zdravlja je imalo jedan program o preventivi, unapređenju i čuvanju zdravlja žene, o uvođenju programa za mreže zdravstvenih ustanova i vraćanju onoga što smo nekada imali kao standard. Dakle, preventivni pregledi dojki i preventivni pregledi grlića materice, uzimanje krvi za ispitivanje dijabetesa i sve ono što smo kao budžetski standard imali, štoje nekada neko plaćao. Pitanje je - da li je za to bilo para? Od čega smo mi bili zdravi, a sada smo stanovništvo koje je stavilo posao pre zdravlja žene, pogotovo u Srbiji? Da ste žena koja mora da radi bar dva posla, jedan tamo gde je zaposlena, ako dobija platu tamo gde je zaposlena, a drugi u sivoj ekonomiji - da daje časove,peče kolače, štrika ili bilo šta drugo, zato što joj nedostaje 20, 50, 70 evra, ako oseti simptome, ona će kazati - prvo posao, a onda zdravlje. Odakle proističu stravični podaci koje smo čuli od narodnih poslanika ovde? Mi gubimo jednu ženu dnevno u Srbiji, zbog izlečivog oblika raka grlića materice. Ministarstvo zdravlja je već imalo akciju i donelo program o primeni vakcine za 2008. godinu. Molim Ministarstvo zdravlja i zahtevam od ministra finansija da mu to prenese, naime, da se program preventive započne već u ovih šest meseci. Da li će Ministarstvo zdravlja to raditi u okviru investicionih planova, jer se radi o iznosu od 0,2% od ukupnog DžDP-a, to je negde oko milijardu i 600 miliona dinara? Dakle, mi ćemo vas pitati na odborima za zdravstvo šta ste uradili na ponovnom uvođenju preventive ženskog zdravlja i zdravlja stanovništva. Druga tema je, takođe, za Ministarstvo zdravlja. Na osnovu započete strategije za odgovorno roditeljstvo, odnosno za populacionu politiku, treba da razmotrimo šta možemo u 2008. godini, kao Skupština, da uradimo da podržimo rađanje drugog, trećeg, četvrtog i dalje deteta u Srbiji. Možemo li, kao zemlja, da procenimo da li je 2% ukupnog iznosa budžeta Srbije dovoljno za sve socijalne potrebe porodica sa jednim ili nijednim detetom, pogotovo za porodice koje nemaju nijedno dete, a želele bi ga. Verujte, takvih je porodica u Srbiji neverovatno mnogo. Srbija ima znanja za veštačku oplodnju i ima centre, ali treba neko ovde, u Skupštini, povodom budžeta za 2008. godinu, sada da kaže da ćemo u ovome biti saglasni. Više se obraćam poslanicima opozicije, nego što govorim ministrima Vlade, koje podržavam i zaista mislim da su uradili najbolji mogući posao u Predlogu ovog budžeta u, kontekstu kakav je. Dalje, tema o kojoj želim da obavestim ministra, na čemu ćemo insistirati, jesu dosadašnji rezultati strategije za smanjenje siromaštva. Istraživanja iz 2003, 2004, 2005. godine govore da je 10,6% stanovništva u Srbiji apsolutno siromašno. To znače da žive sa manje od 4.970 dinara mesec dana. Nije to strahota i nije strašno što o tome više ne pričamo u Skupštini, strašan je neravnomeran regionalni raspored siromaštva u Srbiji. Ako gledate samo populaciju jugoistočne Srbije, tamo je siromašno 26,4% stanovnika. Ako gledate Beograd, tamo je procenat - 4,6. Ako pogledate uporedno kako se smanjilo stanovništvo u regionu Vojvodina - Beograd - zapadna Srbija, duplo ga je manje 2005. nego 2003. godine, ali u jugoistočnoj Srbiji nije. Znači, ako već govorimo o Ministarstvu za ekonomski i regionalni razvoj, onda smatram da smo saglasni, kao poslanici opozicije i većine, da je to prioritet. Još jedna i poslednja primedba, za koju bih stvarno molila da imamo podršku od poslanika, to mi je mnogo važnije nego da ministri i svi zajedno treba o tome da razmisle, pritiskaćemo ih zajedno, jeste finansiranje nacionalnih saveta u Srbiji. Nacionalni saveti su formirani po zakonu koji je donet na nivou bivše državne zajednice Srbija i Crna Gora i to je tema koja još traži svoj zakon. Slede im neki izbori. Pokušano je u Ministarstvu za državnu upravu i lokalnu samoupravu da se vidi da li je tu mesto nacionalnim savetima. Formirana su četiri nova nacionalna saveta. Mi mislim da Srbija može da se ponosi činjenicom kako je uredila status nacionalnih zajednica i osnovnim kosturom prava koja pripadnici nacionalnih zajednica mogu da uživaju. Ali, u ovom budžetu nema dovoljno novca za funkcionisanje nacionalnih saveta. Jer, 60 miliona je premalo da bi funkcionisala postojeći i četiri nova nacionalna saveta. U pokušaju, živim diskusijama, da nađemo rešenje, čuli smo informaciju, koju ja nisam uspela da pronađem u budžetu, ruku na srce, a to je da se 90 miliona dinara daje za održavanje i uređivanje dvorskog kompleksa u Beogradu. Protiv toga nemam ništa, naprotiv, ja želim da se uređuje sve ono što je kulturna, istorijska, kakva god baština. Ali, da li je moguće da za to imamo 90 miliona, a za funkcionisanje nacionalnih saveta nemamo više od 60 miliona? Postoje uvek način da se nedostajući novac, bar sada, dakle, pre nego što će za dva meseca ministar ponovo doći sa budžetom za 2008. godinu, da se sada o tome vodi računa. Pripadnici nacionalnih zajednica u Srbiji uvek su imali razumevanja, čak i kada, bez potrebe, neki pripadnici većinske populacije prave greške. Na kraju, vrlo često se u javnosti čuje kako mi, Skupština Srbije, jako puno koštamo i kako ne radimo dovoljno za novac koji se za nas izdvaja. Ukupan iznos novca, dakle, sa iznosom koji je cena za izbore, u Narodnoj skupštini je 3 milijarde 611 miliona 754 hiljade. Od toga, nešto manje od 2 milijarde godišnje košta Skupština. To je negde oko 0,42% budžeta. Dakle, ja bih volela da imamo ovu cifru u glavi kada god smatramo da Vlada, ili Skupština, ili Agencija troši previše i koliko manje od 0,42% od budžeta treba da se ulaže, tj. ko bi imao koristi ako 0,42% budžeta smanjite na 0,21%. Ja ću prva dići ruku i pritisnuti «zeleno», ali volela bih da pričamo o činjenicama kada je to u pitanju. Sasvim na kraju, da ne bih ostala bez odgovora, reći ću sledeće. Ovde je bilo razgovora o upotrebi jezika. (Gojko Radić, upadica s mesta: Da li ovo zadnje?) Narodni poslanik pita da li je ovo zadnje. Nije zadnje, nego je poslednje, jer ako je zadnje, onda ima i prednje. Ako je poslednje, onda ima prvo. Dakle, naš jezik ima pravilo da se imenice menjaju po rodu, broju i padežu i nikada primedba za upotrebu imenica u ženskom rodu nije u tzv. rogobatnosti jezika ili u nedostatku standardizacije, nego u predrasudi da ne zvučite dovoljno važno ako ste - predsednica, da ne zvučite dovoljno ozbiljno ako ste - ministarka. Prosto, kroz upotrebu jezika šaljete jasnu poruku o tome gde je ženi mesto. Narodni poslanik pokušava da dobaci, ali se ne usuđuje. Mi pripadamo, dakle, pokretu koji smatra da samo treba da upotrebimo pravila našeg jezika - da sve imenice menjamo po rodu, broju i padežu. Inače, ima jedna zanimljiva imenica koja po svom duhu odražava šta oni koji upotrebljavaju jezik misle o ženama, a u svojoj nesaglasnosti po slaganju po rodu govori o mentalitetu naroda. Imenica je - kukavica. Ne možete kazati - on je kukavac. Ima potpuno drugačiji kontekst. Nego - on je kukavica. [[Žagor u sali]] Dakle, može, evo, postigli smo bar jedan dogovor. Kažu narodni poslanici koji su protiv – «poslanice», da može i «kukavac» i «kukavica». Nadam se da smo za početak postigli bar jedan dogovor za budući, mnogo bolji, budžet za 2008. godinu. Hvala vam.
Zahvaljujem narodnoj poslanici Gordani Čomić. Ima reč, po Poslovniku, narodni poslanik Vjerica Radeta.
Dame i gospodo poslanici, zaista mislim da su besmislene rasprave narodnih poslanika o lingvistici. Imamo važeći pravopis, ostavimo lingvistima neka se bave time da li ćemo biti poslanici ili poslanice. Zasad smo, po Ustavu Republike Srbije, narodni poslanici i ne možemo to da menjamo. Nisam zbog ovoga intervenisala po Poslovniku, već želim da obavestim i narodne poslanike i javnost Srbije, zapravo da podsetim, da je jedna grupa odvažnih, hrabrih patriota, pre nedelju dana, otprilike, krenula put Gazimestana, sa namerom da 28. juna, na Vidovdan, na Gazimestanu simbolično pokažu da je Kosovo i Metohija u Srbiji i da niko ne može da odvoji Kosovo i Metohiju od Srbije. Ta grupa ljudi, nažalost, evo, kao i u ovoj sali, jer na ovu informaciju aplaudiraju samo srpski radikali, na svom putu od Beograda do, danas, u Kraljevu, kreću put Studenice, nigde nema nikakvu pomoć od lokalnih samouprava. Zamolili su da javno to kažemo, možda se zastidi poneki predsednik opštine, pa im na neki način pomogne. Opštinski odbori SRS-a su ih u svakom mestu gde su bili sačekali, obezbedili posnu hranu, tamo gde su mogli obezbedili su i mesto gde mogu da prespavaju. Naravno, nemamo, kao stranka, takve mogućnosti da to možemo da obezbedimo bez pomoći lokalne samouprave. Ponavljam, nigde nismo imali tu pomoć. Ti ljudi su sa nogama punih žuljeva, punih rana, nema ko da ih previje. Juče im je doktor Poskurica, i to moram da kažem, imao je pomoć i predsednika opštine Knić, obezbedio medicinsko osoblje, previli su im rane. Danas, evo, aktivisti SRS-a ceo dan, zajedno sa predstavnicima ovog Vidovdanskog marša, mole direktora Doma zdravlja i bolnice iz Kraljeva da im obezbede dve ili tri medicinske sestre i nešto medicinskog materijala. Čak, i ne insistiramo na materijalu, naši aktivisti će dole to da kupe, samo da im se obezbede medicinske sestre da ih previju, da mogu dalje da idu tamo gde su krenuli i da sa srećom stignu na Gazimestan i da svi vi Gazimestan i Kosovo i Metohiju, drage kolege, doživljavate onako kako ga doživljavaju ti ljudi. Ima ih i mlađih i starijih, i žena i muškaraca. Bila sam sa koleginicom Natašom Jovanović prekjuče, odnosno preksinoć kasno, u Kragujevcu s njima i zaista prenosim njihov apel, gospodo lokalni funkcioneri, kako se odnosite prema tim ljudima. Naš je stav da se tako odnosite i prema Kosovu i Metohiji, a na to nemate pravo. Pomozite, bar, toliko ovim ljudima, dajte im da negde prespavaju, ne traže bogzna kakve uslove, neku sportsku halu gde mogu da se istuširaju. Konkretno danas, gospodo iz Kraljeva, gospodine predsedniče opštine Kraljevo, gospodine direktore Doma zdravlja ili gospođo, ne znam šta su, gospodine direktore bolnice, otiđite do Opštinskog odbora SRS-a ili pozovite telefonom i pošaljite dve ili tri medicinske sestre da previju rane ovim časnim patriotama.
Po Poslovniku, Slaviša Topalović.
Gospodine predsedavajući, moram priznati da mnogo bolje vodite sednicu od gospodina Albijanića. Ne znam da li vi volite da predsedavate kao on, ali požurite, sad će Dulić, pa je i vašoj sreći došao kraj. Po članu 226, očekujem odgovore od gospodina ministra finansija. Ministre, evidentirajte, da možete posle da odgovorite na moja pitanja. Novi ministar finansija, kao i neki od njegovih koalicionih partnera, izneli su nekoliko stvari koje, jednostavno, nisu tačne. To su radili tendenciozno kako bi dalje varali ovaj napaćeni narod Srbije. Kakva je ekonomska situacija u društvu? Nema privrednog razvoja, opšta nelikvidnost privrede, opšte siromaštvo i beda, potpuni kolaps privrede, gubitak ekonomskog suvereniteta i nekolonijalno ropstvo. Ovo je trenutna karakteristika naše privrede. Ministar finansija je izneo da Srbija nije prezadužena zemlja, govoreći samo o dugu države ili o javnom dugu, koji iznosi devet milijardi evra. Šta je sa dugom privrede koji je još veći i iznosi 11,5 milijardi dolara? Koja privreda će da vraća taj dug i čije stanovništvo će da ispašta zbog toga, gospodine ministre? Spoljni dug Srbije iznosi 62% društvenog bruto proizvoda. Srbija je visoko zadužena zemlja. Ukupan dug Srbije, javni i privatni, prešao je 20 milijardi dolara, gospodine ministre. Rashodi budžeta za 2006. godinu iznosili su 505 milijardi dinara. Rashodi budžeta za 2007. treba da iznose 646 milijardi dinara. To je rast od 28% na strani rashoda. Nađite mi nekog ekonomistu koji nije član vaših partija vladajuće koalicije i koji uz inflaciju od 6,5% i privredni rast od 5,9% neće reći da taj budžet nije inflatoran i da se inflacija vešto skriva. Rekli ste da je na Zavodu za zapošljavanje 692.000 nezaposlenih. To je rekla gospođa iz šifrovane, «kombi» stranke. To nije tačno. Zaključno sa 31. decembrom 2006. godine, na Zavodu za zapošljavanje je evidentirano 916.000 ljudi, bezmalo skoro milion ljudi bez zaposlenja. To možete proveriti u Republičkom zavodu za statistiku. Spoljnotrgovinski deficit za pet meseci iznosi 2,8 milijardi dolara. Hvalite se prihodima od carina i akciza. Pa, to su prihodi na robu iz uvoza. Gospodo, šta je sa našom privredom? Šta je sa našom robom? Šta je sa našim radnicima? Vodite računa, privreda Srbije srlja u bankrot.
Gospodine Topaloviću, završavajte.
Taman sam vas pohvalio da niste kao Albijanić, ali to je valjda neki sindrom. Naša privreda srlja već sedam godina u propast, gde je vi vodite. Vrlo brzo, većina malih privrednika biće u situaciji da ne može da izmiruje svoje poreske obaveze. Čuvajte se tog momenta. Poslanici SRS neće podržati ovakvu politiku sunovrata, kakva je u proteklih sedam godina, koju vi sprovodite i koja se i dalje nastavlja. Poslanici SRS-a neće podržati ovaj predlog budžeta. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Po Poslovniku, narodni poslanik Gojko Radić.
Gospođo poslanice ili gospođo Čomić, mogu da vas razumem kada u predizbornim kampanjama obmanjujete javnost i obećavate, ali ne mogu da razumem kad dođete ovde za govornicu i upućujete vapaj za pomoć nacionalnim savetima. Kad kažete da bi ova sredstva mogla biti veća, pa ministar je iz vaših redova, zašto to niste učinili i zašto ova sredstva nisu veća? Jako je nepošteno da odavde upućujete vapaj i pričate o nacionalnim savetima. Vi ste prvi, posle nekih ranijih partija, da ne govorimo o njima, u starim vremenima, koja vi volite da spominjete, koje su varale nacionalne manjine, uzeli tu istu praksu. Tako ste obmanuli i Bunjevačko nacionalno veće. Sklopili ste koaliciju sa Bunjevačkim nacionalnim većem da će se jedan poslanik iz redova Bunjevaca nalaziti u ovom parlamentu posle izbora. Onda ste ih obmanuli, od toga nema ništa. Oni su vam bili potrebni samo u izborima. Ko vam daje sada pravo da žalite što ova sredstva nisu veća? Mogli ste, rekao sam već, učiniti da budu veća. Imate ministra, vi ste vladajuća koalicija i ne daje vam niko pravo da kukate odavde i upućujete vapaje kako su ova sredstva mala. Molim vas da se malo uozbiljite i da ne smatrate ovaj parlament neozbiljnim, posebno one građane Bunjevce koje ste obmanuli. I evo, samo da ne biste kasnije izašli, pa rekli kako se nešto desilo, da splet okolnosti nije omogućio da Bunjevac bude u ovom parlamentu, da kažem ovo. Znali ste vi taj splet okolnosti i znali ste da zakon ne dozvoljava postojanje paralelnih funkcija - pokrajinskog poslanika i republičkoga, ali ste namerno Bunjevce doveli u zabludu i stavili ste čoveka koji u Pokrajinskom parlamentu, pa ste onda rekli - ne može, jer je u Pokrajinskom parlamentu. Zašto niste pomogli pokrajinskom poslaniku da podnese ostavku, kao Bunjevac, tamo, pa dođe u Republički parlament? Ne, to niste hteli. Oni su potrebni samo kad su izbori ili za vaše isprazne priče u lokalnom parlamentu. Stoga, kao partija koja je obmanula jednu nacionalnu manjinu i nacionalno veće, nemate pravo na ovakve diskusije. Žalim što je ovaj budžet ovako mali i što za nacionalna veća nema više sredstava.
Zahvaljujem. Po Poslovniku, gospodin Dimitrijević.
Poštovano predsedništvo, poštovani poslanici, javljam se po Poslovniku, član 226. - narodni poslanik ima pravo da traži obaveštenja i objašnjenja. Imam pravo da tražim i obaveštenje i objašnjenja, s obzirom na to da znamo da je ovakav Predlog budžeta i da za njega, verovatno, neće biti završnog računa, odnosno provere završnih računa, kao što se to dešavalo i ranijih godina, praktično, od 2001. godine, otkad nijedan budžet nije imao proveru, odnosno on je imao nekakav završi račun, ali bez ikakve revizije. Meni je jasno da svaki budžet na takav način može da bude, u stvari, skup predizbornih obećanja. Andersenove bajke mogu da se napišu o takvom budžetu, jer, da li će biti to realizovano i kako će biti realizovano, to je veliko pitanje. S obzirom na to da je tako netransparentno napisano, da je netransparentno pokazano, pitam, u ime ljudi iz Borskog okruga, u ime 20.000 nezaposlenih ljudi iz Borskog okruga, koji je, inače, jedan od 13ugroženih regiona što se tiče privrede i stanja privrede, da li će nakon ovog budžeta tim ljudima biti bolje? Da li će oni bolje živeti? Da li će se za njih otvoriti nova radna mesta? Da li će se oživeti privreda? Koliko će se uložiti u privredu? Šta je sa subvencijama, itd? Želim samo da vas obavestim da je od 2001. godine, od one poznate, revolucionarne 2000. godine, koju ja ne bih zvao revolucionarnom, nego kontrarevolucionarnom, jer revolucionarno znači da je nešto bolje, da je nešto novo, ali se ništa bolje nije desilo, 6.000 ljudi u Boru ostalo bez radnog mesta. U Rudarsko-topioničarskom basenu Bor takođe je 3.500 ljudi ostalo bez posla, u Industriji hemijskih proizvoda Prahovo, upravo uvođenjem tih kriznih štabova u ova preduzeća. Molim vas, radnici Rudarsko-topioničarskog basena Bor imaju stogodišnje iskustvo u topljenju rude, stogodišnje iskustvo života od prodaje bakra. Da li će oni morati da uče kako se gaji kikiriki ili će se, na neki način, oživeti nešto, ili će se oživeti privreda ovog regiona? Ljudi Industrije hemijskih proizvoda Prahovo, takođe, generacijama žive od proizvodnje u hemijskoj industriji. Pitam vas, da li će država rasprodavati i rudnik Bor i rudnik Majdanpek i sve površinske kopove, a ima ih tri, i dve flotacije, i Beogradski peščar, i Fabriku kreča, i Fabriku bakarne žice, a davati subvencije samo za plate ...
Vreme, gospodine Dimitrijeviću.
...ili će se konačno ispuniti želja radnika sindikata i bivšeg rukovodstva da se podstakne akcioni kapital, da se subvencije, s obzirom na to da Rudarsko-topioničarski basen Bor najveći dug ima prema državi i nešto manji dug prema inostranim poverenicima, da li će se napraviti jedna akcija da se ovi dugovi prevedu ...
Gospodine Dimitrijeviću, završavajte, molim vas.
...da se omogući da strateški partneri uđu i postanu, praktično, da mogu da budu akcionari. Samo da podsetim da su, otprilike, zalihe procenjene rude negde oko dve milijarde tona, da je cena bakra na svetskom tržištu stabilna i da će biti pozitivan ekonomski pomak ukoliko je cena bakra samo 3.000 američkih dolara na svetskom tržištu, a sada je, trenutno, devet. Veliki je interes države, veliki je interes 20.000 nezaposlenih ljudi u Borskom regionu da se oživi, na neki način, ova eksploatacija Rudarsko-topioničarskog basena Bor i da se završi na adekvatan način privatizacija Industrije hemijskih proizvoda Prahovo. Hvala lepo.
Zahvaljujem, kolega Dimitrijeviću. Reč ima Ognjen Mihajlović, narodni poslanik.
Predlog budžeta koji je pred nama pisan je izuzetno sitnim slovima i još sitnijim brojevima, valjda da mi stariji, a većina nas je takvih u ovoj skupštini, ne vidimo o čemu se radi. Gledao sam pod povećalom, gledao sam ujutro, naveče, gledao sam čitav dan i ne mogu da shvatim da li je ovo štamparska greška ili je ovo tačan broj. Ministarstvu odbrane predviđena je milijarda 535 miliona 239 hiljada 152 dinara za putovanja. Ako me terate da ovo još jednom pročitam, nemoguće je. Dakle, radi se o milijardi i po u daljem tekstu. Drago mi je ako je naša zemlja otpočela neki projekat za koji nisam znao, tipa «spejs šatl», i da će naši vojnici, u sklopu nekog naučnog programa ili nekog našeg «rata zvezda», da putuju do Marsa, a možda i dalje. Samo se plašim dve stvari, da ovo nisu troškovi za naše vojnike koje ste, kao dobro spakovano meso, namenili Avganistanu ili Iraku, ili, druga stvar, a čini mi se da je ona izvesnija, da će ono što se zove Vojska, a, u stvari, samo je ostalo od prave vojske, i sve što nosi šapku da putuje za Pentagon, kako po mišljenje, tako i na postrojavanje. Dakle, ovo je upravo neverovatno, ako u istoj koloni Ministarstva odbrane imamo i brojku od 825 hiljada dinara za socijalna davanja zaposlenima. Bedno, zaista, za socijalna davanja, pogotovo u odnosu na ove troškove putovanja. To je neverovatno, pogotovo kada se vidi da na istoj strani imamo i podatke o jednom ministarstvu, a to je Ministarstvo spoljnih poslova, koje i ima neka opravdanja za silna putovanja. Tu je izdvojeno 174 miliona 415 hiljada i 852 dinara za troškove putovanja ovog ministarstva. Dakle, gde je logika? Ovo bi zaista neko trebalo da nam objasni, gde to putuje naša vojska. Čisto sumnjam da se radi o markicama u gradskom saobraćaju. Da li je zaista ovo što sam rekao i tačno? Da li će svakog dana da idu na postrojavanje u Pentagon? Da li smo dotle došli? To je taj vaš projekat uništavanja Vojske, koji zovete redukovanjem ili već kako, i on je, navodno, u skladu sa evropskim ili tendencijama u regionu, a reč «region» je naročito odvratna reč, koju ste vi uveli. Znam da živim u prestonici srpskog naroda koja se zove Beograd i ova naša zemlja je bila zemlja oko koje se sve vrtelo na Balkanu i nikada nismo bili region. Dakle, pogledajte te vojske u regionu, kako vi kažete. Retko koja je svedena na ovakvu mizeriju na koju je svedena naša. Pa, evo, nama prijateljska Grčka, samo ona ima preko 200 hiljada vojnika pod oružjem, a o drugom i trećem pozivu se i ne zna, ali sigurno je ta brojka daleko veća od pomenutih 200 hiljada; po nekim procenama, kreće se i do 600 hiljada. A mi, i mnogoljudniji narod, i država u većoj opasnosti, zemlja kojoj hoće da otmu sastavni deo njene teritorije, uništavamo sopstvenu vojsku. Kako to vi kažete - dovodite je na nulti nivo, obarate sistem. Kao da se radi o nekoj kompjuterskoj igrici za decu. Trenutno, prodajete sve živo, od materijalno-tehničkih sredstava koja ta vojska ima. Mnogo je tu zastarelih kamiona, neupotrebljivih tenkova, ali je mnogo toga upotrebljivo, a vi sve to uništavate, jer ste zavet dali našim arhineprijateljima da ćete Srbiju da uništite. Otuda ovoliki troškovi putovanja. Ne sumnjam da ćete ih potrošiti na ta putovanja, samo, kako vas nije sramota da to i objavite. Doduše, sitnim slovima ste svoju sramotu pokušali da sakrijete, ali, evo, mi obnarodujemo, kažemo našem narodu za šta idu pare za Vojsku - da bi vaši probrani oficiri, dezerteri i defetisti putovali na poklonjenje vašim gazdama. O tome se radi, draga gospodo. Dalje ste u tekstu o Ministarstvu odbrane podveli, kao neku nabrajajuću stvar, nešto nebitno, pa ste te troškove putovanja stavili iza naknade u naturi, šta god da to znači, iza socijalnih davanja, koja su na drugom mestu itd. Znači, radi se o jednom potpunom antisrpskom delu. Ovde to pokušavate da završite ovakvim budžetom, ovim parama koje izdvajate za Vojsku. Ono što je skriveno od očiju javnosti, a što bi nam moglo poslužiti kao najbolja slika stanja u sadašnjoj vojsci, u onome što vi zovete Vojska, jeste situacija na našoj granici, koju uopšte ne kontrolišete, iz istog razloga zbog kojeg uništavate Vojsku. Dogovorili ste se, obećali ste da ćete da uvedete nekakve specijalne političke snage na granici. Naravno, vi ste prvo sklonili vojsku, pa onda idemo dalje. Na granici je bilo 3600 odlično obučenih naših graničara. Ti graničari nisu imali mrlje u svojoj karijeri, nikada niko od njih nije ni prekršajno, a kamoli krivično bio gonjen. Da mu se to desilo, odmah bi bio izbačen iz te službe. Sada umesto njih dovodite 5000 policajaca na tu granicu, među kojima ima i onih koji ne samo da su krivično odgovarali, nego su krivično i kažnjeni. Razlika je ogromna, da ne govorim da nam je granica porozna kao neko sito, čak i tamo gde bi se moglo reći, po geografskim karakteristikama, da je lako paziti, znači, ona u ravničarskim predelima. Tu su zapušteni putevi, elektronske komunikacije koje su ukopane u zemlju uništene su, tako da naši graničari ne mogu ni da nađu put da obiđu našu granicu. Naravno, kada kažem graničari, mislim na one koji se samo figurativno tako danas zovu, a to su te neke snage koje ste vi tamo doveli. Stoga, ovo što imate, ovu neku siću koju ste ostavili za poboljšanje materijalnih sredstava Vojske, treba da uložite u ono što je potrebno, jer nigde u tom planu nemate poboljšanje elektronike na granici. Vi znate da nam je granica ugrožena, što od krijumčara, što od terorista. Ako vam je imalo stalo do ove Srbije, popravite ovaj budžet, nemojte ovim vašim oficirima da date da putuju i setite se da je Kosovo i Metohija srpska zemlja.
Reč ima narodni poslanik Goran Stefanović, a zatim narodni poslanik Miletić Mihajlović.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi gospodine ministre, pred nama je danas zaista jedan od suštinskih zakona, odmah nakon Ustava. Kao što smo rekli, situacija u kojoj se država Srbija našla posle perioda privremenog finansiranja, uredbama, tj. ovo je trenutak kada treba zaista ozbiljno razmotriti ovaj dokument, a uvođenje ove kontrole od strane zakonodavnog doma, u svakom slučaju, treba pozdraviti. Ono što sam hteo, pre svega, ovde da pozdravim, u smislu namere Vlade Republike Srbije, to je dalji rad na poboljšanju standarda građana Republike Srbije, misleći, pri tom, na održavanje na snazi potpisanih protokola između sindikata prosvete, sindikata zdravstva i sindikata pojedinih institucija kulture i Vlade Republike Srbije i, u određenom delu, pojedinih državnih organa, odnosno državnih službenika. U svakom slučaju, ti protokoli će biti nastavljeni i njihova realizacija je potvrđena i sadržana u ovom predlogu budžeta, što je dobro. Hteo sam da proverim, a bitno je za standard drugih građana, naročito građana na jugu Srbije, odakle ja dolazim, za Pčinjski okrug, opštinu Vranje i sve druge opštine Pčinjskog okruga, kao jednog od najsiromašnijih okruga u Republici Srbiji, gde je veliki broj nezaposlenih ljudi, činjenicu, a ovde se u raspravi govorilo o njoj, koliki su ti novčani iznosi na ime transfera koji se prebacuju opštinama, tj. lokalnim zajednicama i gradovima. Činjenica koja me je ohrabrila i koja mi ukazuje da Vlada ima nameru da radi na tome da se ravnomerno razvija ostatak Srbije u odnosu na Beograd i Vojvodinu, jeste da je u 2006. godini, kao transfer, namenjen iznos od 108.034.000 dinara, što je prebačeno i realizovano u 2006. godini, a u 2007. godini taj iznos je 2,5 puta povećan, tako da je u toku 2007. godine, budžetom koji je danas pred nama, projektovano i određen je transfer za opštinu Vranje u iznosu od 285.311.000 dinara. U svakom slučaju, sada je sve na opštini Vranje, kao i na drugim opštinama, čija su sredstva, prema podacima koje sam video u memorandumu i protokolu, uvećana najmanje dva puta, negde i do tri puta. Znači, treba da na najbolji način implementiraju ta novčana sredstva i da obezbede, pre svega, bolju infrastrukturu, kada govorimo o jugu Srbije, a onda i da porade na nekim drugimplanovima, pre svega, na polju zapošljavanja. Ono što je, takođe, dobro i što treba pokazati kao činjenicu koja je obuhvaćena ovim predlogom budžeta jeste da je u okviru budžeta Ministarstva poljoprivrede predviđen zaista impozantan novčani iznos -od 14,5 milijardi dinara. Ovo je novčani iznos će, pored poboljšanja životnog standarda ljudi koji su na budžetu, koji rade u zdravstvu, prosveti i kulturi, podići i životni standard ljudi koji žive na selu, koji se bave poljoprivredom. Tu su i nastojanja Ministarstva poljoprivrede da se kroz subvencije, kroz konkretne projekte, ukazuje našim poljoprivrednim proizvođačima na one kulture koje su profitabilne, na kulture koje se mogu lako prodati, tako da na taj način mogu sami da doprinesu da njihov životni standard bude veći, da se isplati baviti se poljoprivredom. Činjenica je da u Vranju imamo "Britiš-ameriken tobako", kao ozbiljnu firmu, koja po ugovoru sa Republikom Srbijom, sa Agencijom za privatizaciju, ima obavezu da od poljoprivrednih proizvođača na teritoriji Pčinjskog okruga otkupi sav duvan, prema klasifikaciji i prema kriterijumima i evropskim standardima, koji se proizvede na teritoriji Pčinjskog okruga. U obavezi je, po ugovoru, da to otkupi u iznosu od 50% svoje proizvodnje. Ovog trenutka ne može da popuni ni kapacitet od 5% svoje proizvodnje. Mislim da će i u tom slučaju Ministarstvo poljoprivrede poraditi na tome i da će subvencija za zasade duvana biti znatno veća u odnosu na druge, neprofitabilne kulture, koje naši ljudi koji žive na selu, poljoprivrednici, nisu dovoljno stručni da obrade, a nisu dovoljno stručni ni da procene situaciju na tržištu. Moja zamerka, kao i većine mojih kolega narodnih poslanika, jeste što nije iskazano, u odnosu na projektovani iznos iz Nacionalnog investicionog plana i iz kapitalnih investicija, koji su to prioriteti, na koji način će se oni određivati. U svakom slučaju, očekujem će Ministarstvo, tj. Kancelarija za Nacionalni investicioni plan i druga ministarstva konsultovati lokalne zajednice o prioritetima koji su neophodni i da će zajedno rešiti koji su to kapitalni projekti i ono što je neophodno za sve lokalne sredine. Ono što je za Vranje najbitnije, na šta sam ukazivao i sa ove govornice, jeste da u Vranju postoji veliki broj radnika koji su zaista stručno kvalifikovani, pre svega, mislim na radnike tekstilne industrije, kožarske industrije. To su ljudi koji su u ovom periodu ostali bez posla, a imaju kvalifikaciju i znanje i hoće da rade. Opština Vranje je prosledila projekat Ministarstvu vezan za industrijsku zonu Bunuševac i ističem to kao prioritet ovog ministarstva. Ja ću se zalagati za to da što pre taj projekat krene u realizaciju, jer je to presudno za opštinu Vranje i za Pčinjski okrug. Kao narodni poslanik Demokratske stranke, glasaću za ovaj budžet, što preporučujem i drugim kolegama.
Reč ima narodni poslanik Miletić Mihajlović, a zatim narodni poslanik Jelena Marković.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, poštovani građani Srbije, kao i ostali članovi Poslaničkog kluba SPS-a, takođe, smatram da je zaista neprimereno da na sednici koja je tako brzo sazvana raspravljamo na ovakav način o tako obimnom materijalu, o šest zakona i, u okviru Predloga zakona o budžetu, pet odluka. Sve mi to liči na mitskog razbojnika i silnika Prokursta, koji je u svoju postelju pakovao putnike namernike, ali tako što je svakome našao meru testerom ako su duži od kreveta, ili ih je teglio svojim spravama da bi bili u dužini kreveta. Dakle, imam utisak da je ovaj budžet partijski, ili stranački, odnosno po meri vladajućih stranaka, i da će zadovoljiti političke potrebe, pre svega, u korist onih sredina gde oni vladaju i u lokalnim samoupravama. Budžet države trebalo bi da oličava jednakost svih građana, jer je reč o raspodeli narodnih para. Takođe, na donacije imaju pravo svi ljudi, svi građani, i ne pripadaju posebno nekoj strukturi u vlasti. Zato bi valjalo da se na osnovu jasno definisanih instrumenata i kriterijuma izvrši raspodela u budžetu. Naravno, ti instrumenti i ta procedura raspodele postoji i ona je formalizovana kroz pojedine zakone, samo je pitanje kako se ti zakoni primenjuju i ko odlučuje o takvoj raspodeli. Odlučuju oni koji su previše moćni i zato se dešava, prilikom dolaska nekih ministara u neke sredine, da olako kažu - daću vam deset miliona dinara, ili - izgradiću vam taj i taj objekat, kao da je to njegov lični čin i dobra volja, a nije reč o upotrebi narodnih para. Ako Vlada pretenduje da bude demokratska, ako pretenduje da bude tolerantna, ako pretenduje da bude jednaka prema svim građanima i prema svim sredinama, ako insistira na regionalnom razvoju Srbije, jer imamo veliku opasnost u Srbiji, naime, populacija ogromnog prostora i Srbija ne može da bude samo Beograd, već i neki drugi centri, drugi regioni, imamo, čak, i ministarstvo koje se bavi pitanjem regionalnog razvoja, onda mora da prestane diskriminacija u onome što je podela para i u onome što je raspodela. Bojim se da budžet nije jasno definisao tu raspodelu i da ostavlja mogućnost za subjektivni pristup prilikom trošenja tih para. Kada je reč o Nacionalnom investicionom fondu, imamo visok procenat nerealizovanih ugovora koji su zaključeni u određenim sredinama, imamo i slučajeve da su realizovani projekti, ali nisu plaćeni. Kroz Nacionalni investicioni fond se daje mogućnost da se subjektivno pristupi u daljim projektima. Kroz Zakon o ministarstvima i kroz Nacionalni investicioni fond, mi smo dobili pojedine ministre koji se čine bogovima, koji narodnim parama mogu sve. U Razdelu 2. prikazuje se finansiranje predsednika Republike. U obrazloženju se vidi, iza reči - Narodna kancelarija, koja stoji kao instrument u funkcionisanju predsednika Republike, verovatno sa njegovim kabinetom, da u okviru dodatnih prihoda imamo donaciju od inostranih zemalja i donaciju od međunarodnih organizacija. Doduše, to su zaista minorna sredstva, od ukupno 750.000 dinara, ali je važno da postoji ta pozicija. Bojim se da kroz tu poziciju imamo dotok većeg novca od inostranih zemalja i međunarodnih organizacija, a ja bih više bio za to da se ta važna institucija u vlasti Srbije isključivo finansira od narodnih para, od građana Republike Srbije, a ne od donacija i tuđih centara moći, koji mogu u određenom, ključnom, momentu da učine nefunkcionalnom tu instituciju predsednika Republike ili takvom da ona ne služi Srbiji i građanima. Ostaje kao jedno pitanje, koje sam mogao i kroz Poslovnik da postavim, pitanje u vezi sa Zakonom o rudarstvu. Kroz taj zakon su definisane naknade od prihoda, odjedan do 5% za mineralne sirovine, a u članu 16a ovog zakona kaže se da od ubranih sredstava, 50% sredstava ulazi u prihod opštine, a 50% u prihod Republike Srbije. Nisam video, dozvoljavam da možda i grešim, da li su u prihodnu stranu ovog budžeta uračunata ta sredstva od naknada koje se dobijaju na ime korišćenja mineralnih sirovina. Ovo pitam iz dva razloga. Prvo, ako se da odgovor - nađite odakle bi se određena stavka uvećala, evo odakle; to je, po proceni nekih ljudi, oko 70 ili 80 miliona evra. Drugo, pitam zato što dolazim iz Petrovca na Mlavi gde se eksploatiše sirovina građevinskog materijala, kamen za asfaltiranje širom Srbije, tako da se na hiljade tona, čak i dnevno, prevozi putevima, regionalnim putevima, koji se urušavaju, koji se zbog velikog tereta oštećuju. Na drugoj strani, veoma se loše održavaju, pa imamo štetu. Drugo pitanje se odnosi na fondove, zdravstveni fond, gde se kaže da se taj novi nivo, odnosno planirani rast prihoda u Fondu za obavezno zdravstveno osiguranje, zasniva na pretpostavci da će se bitnije pojačati fiskalna disciplina. Zatim, na pretpostavci da će se na višem nivou nego prošle godine izvršiti naplata doprinosa zdravstvenog osiguranja delatnosti poljoprivrednika. Činjenica je da u Srbiji nemamo zavidan nivo naplate ovih doprinosa, zbog loše ekonomske situacije i moći delatnika i poljoprivrednika u Srbiji, zbog zapostavljene poljoprivrede, zbog nelojalne konkurencije u oblasti samostalnih delatnosti, gde imamo veliki broj kineskih građana koji nelojalno konkurišu našim ljudima i građanima koji se bave tim poslovima. Prisutni su veliki dugovi. Veliki dug kod velikog broja samostalnih delatnika i poljoprivrednika sprečava ih da se leče i koriste zdravstveno osiguranje. Od njih se zahteva vezano plaćanje duga i za penziono i invalidsko osiguranje i za zdravstveno osiguranje, plaćanje doprinosa za zdravstveno osiguranje i doprinosa za PIO. Zašto bi neko plaćao unazad doprinos za zdravstveno osiguranje ako nije koristio to osiguranje? Znači, građane koji nisu plaćali zdravstveno osiguranje treba osloboditi tog duga. Samim tim, oni nisu to ni koristili, a za penziono osiguranje treba da plate ako žele da sutra koriste to svoje pravo. Gospodine ministre, ovo je pitanje koje veoma često i svakodnevno postavlja veliki broj građana u svim sredinama, koji su suočeni s ovom problematikom. Ako treba to pitanje da formalizujem na drugi način, hoću, ali smatram da sam bio veoma jasan i ovom prilikom. Završavam. Rekao bih da su ovde upotrebljene reči da je budžet u priličnoj meri transparentan. Ne bi se reklo. U nekim delovima je on veoma maglovit. Ostavlja širok prostor za subjektivni prilaz i za iskazivanje velike političke moći, što utiče i na političko opredeljivanje, a samim tim i na diskriminaciju stanovništva po političkoj osnovi. Voleo bih da nisam u pravu. Voleo bih da Vlada bude pravedna prema svim svojim građanima, prema svim sredinama, bez obzira na to ko je u vlasti u lokalnim samoupravama. Živi bili, pa ćemo imati prilike da i to vidimo,kakva će biti praksa. Na kraju, želim da kažem da Socijalistička partija Srbije, odnosno njeni poslanici neće glasati za ovaj budžet i za ove zakone, kao ni za finansijske planove koje ste ovde dali. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Jelena Marković, a zatim narodni poslanik Paja Momčilov. Izvolite.
Poštovani ministre, poštovani predsedavajući, dame i gospodo, želim da vam zahvalim na današnjoj raspravi, koja je bila poprilično različita u odnosu na prethodne dane. Držali smo se gotovo svi teme, čuli smo vrlo validna i kvalitetna izlaganja o budžetu, a naročito o njegovim pojedinačnim segmentima, bilo da se sa njima slažemo ili ne. Mislim da danas ova skupština građanima koji nas gledaju izgleda dostojanstvenije nego prethodnih dana i hvala vam svima na tome. Želim da govorim o jednom segmentu budžeta kao neko ko se bavio time, a to je socijalni segment budžeta. U kritikama koje su se pojavile na račun ovog budžeta stalno se ponavljalo da su rashodi u okviru ovog budžeta veći za 27,4%, ali svi moramo da budemo svesni odakle potiču ti rashodi i gde idu ta sredstva. Najveći deo tih sredstava, upravo, ide na socijalna davanja. Ako bismo to raščlanili, 16% više u ovom budžetu, u odnosu na 2006. godinu, ide na socijalna davanja i najveći deo, upravo, za penziono osiguranje. Sada, kao i koleginica Čomić, želim građanima koji su nam postavili vrlo jednostavna pitanja i imali vrlo jednostavne sumnje za vreme privremenog budžetiranja, da li će imati penzije, da li će biti obezbeđen njihov rast - da kažem da je ovaj budžet predvideo sigurnu isplatu penzija, kao i njihov rast, tri puta kvartalno za 5,83%,za 3,75% i 4,4%. Ovde je bilo rečeno i da se ovaj budžet ne može smatrati socijalnim budžetom. Međutim, to ću demantovati ciframa, koje su vrlo jasne i konkretne. Za dečiju zaštitu izdvojena je 21 milijarda, za boračko-invalidsku - 13 milijardi, za socijalnu zaštitu - 9 milijardi, za učenički standard - jedna milijarda, za studentski standard - oko dve, za sportske stipendije - 387 miliona, za izbegla i raseljena lica - 810 miliona. Ovde ću da zastanem, zato što gledajući budžet Komesarijata za izbeglice, koji je negde oko 900 i nešto miliona, primetila sam da se svega 30 miliona odnosi na izgradnju stambenih objekata za raseljena lica i izbeglice. Znajući da Strategija predviđa zatvaranje kolektivnih centara i obezbeđivanje krovova za izbeglice i raseljena lica, molim ministra da se u budućem budžetu ili po mogućem rebalansu ovogapredvidi da se ovo pitanje reši, jer 30 miliona, svakako, nisu zadovoljavajuća sredstva. Drugo što želim da kažem, to je da se drugo veliko davanje, veliki rashodi iz budžeta, odnosi na plate. Ovde je bilo puno demagogije i dužni smo da građanima razjasnimo na koje se to plate odnosi, da se opet ne shvati da obesni poslanici i državni funkcioneri koriste budžet kako bi povećali svoja primanja. Dakle, ovde je reč o zadržavanju finansijske stabilnosti države i odgovornog odnosa i prema sindikatima, i prema partnerima, i prema samim građanima. Znači, nova vlast je sa tendencijom, koja je demokratska, da sve preuzete obaveze ispoštuje, odnosno da ih ne prekida samom činjenicom što je nova, kolektivne ugovore koji su potpisani nastavila da sprovodi i dobro je što je nastavila da ih sprovodi, jer se oni odnose na povećanje plata u zdravstvu, obrazovanju i kulturi. Teško da bilo ko, bez obzira na povećanje rashoda u budžetu, može da kaže da je to neopravdano i neobjektivno i da ove kategorije društva treba da budu zaboravljene. Treba da nastavimo da im povećavamo platu i treba da zasnivamo državu u kojoj će stubovi biti obrazovanje i kultura, a ne službe bezbednosti i policija. U tom smislu, želim da kažem još nešto jako važno. U budžetu je predviđeno 26 miliona za Fond za mlade talente. Mi smo vodili veliku debatu, s obzirom na to da taj fond podrazumeva pomoć onima koji su već ostvarili svoje potencijalne talente, došli do određenih škola, ostvarili dobre rezultate. Međutim, u Srbiji ima mnogo siromašne dece, koja ne mogu ni da doputuju do fakulteta i da ih upišu, ne mogu da plate školarine i insistirali smo na tome da postoji jedan drugačiji stipendijski fond koji bi mogao da pokrije tu socijalnu komponentu. U tom smislu odvojeno je još 150 miliona dinara i zahvaljujem ministru finansija što je imao razumevanja za to, jer su to sredstva koja su u okviru Ministarstva finansija. Nadam se da će upravo tim socijalno ugroženim slojevima pomoći da im se učenički standard podigne i da dobiju mogućnost da iskažu svoje talente. Na kraju, ne bih da dužim, ovde se mnogo pričalo, kao neko ko je radio u Ministarstvu za ljudska i manjinska prava, pričalo se da li su ta sredstva dovoljna ili nisu, želim samo da vam kažem da Služba za ljudska i manjinska prava nikada u istoriji, od osnivanja Ministarstva, nekad je to bilo ministarstvo, to je bilo 2001. godine, nije imala veći budžet, što podrazumeva da će i samim nacionalnim zajednicama biti locirana veća sredstva za njihove aktivnosti. To je još jedna pohvala za one koji su stvarali budžet. Na samom kraju, ako pogledate brojke, jedna važna stvar. Najveći budžet, u odnosu na sva ministarstva, ima Ministarstvo prosvete, a ne, kao nekada, Ministarstvo Vojske ili Ministarstvo policije. Najveće svetske sile postale su to što jesu, upravo, zahvaljujući ulaganju u znanje i obrazovanje, zahvaljujući železnici, pošti, štamparijama i slično, a ne vojsci. Ne umanjujem važnost vojske i policije, BIA, CIA i svega ostalog, ali hvala vam što ste se setili da su obrazovanje i mladi ljudi, ipak, prioritet ovog društva. Najzad, iako bi trebalo, kao poslanik vladajuće koalicije, da se slažem sa svim što je napisano, ne slažem se sa činjenicom da Komisija za lustraciju ima svega 220 hiljada na raspolaganju. Molim vas, ministre, da sledeće godine razmišljate o tome i da ova komisija može da radi samo ukoliko ima sredstava. Hvala.
Hvala i vama. Nadam se da vam se omaklo, CIA nije u Srbiji. Po Poslovniku, narodni poslanik Rajko Baralić.
Nije gospođa Marković omašila, BIA i CIA u Srbiji, to je skoro jednako. Nije još uvek potpuno, ali je to skoro tačno. (Jelena Marković, s mesta: Bila je metafora.) Ako je bila metafora, izvinjavam se. Javio sam se da dam precizno objašnjenje ovoga što je ovde sada bilo predmet argumentacije. Gospođice ili gospođo Marković, u vreme kada ste došli na vlast, u Srbiji je svaki drugi student bio na budžetu, a svaki drugi sufinansirajući. Sada je svaki šesti student u Srbiji na budžetu Srbije, a petoro svoje školovanje finansira samostalno. Kada ste došli na vlast, u Srbiji je za seljake besplatno bilo zdravstveno osiguranje, a sada je to 18.000 dinara. Kada ste došli na vlast, u Srbiji je seljačka penzija bila 371 litar mleka, a sada je 3.481 litar mleka. Podržavam vaše nastojanje na ovome što vi nekada sa gnušanjem nazivate konceptom socijalne države, samo to morate da kažete u budžetu. Morate da kažete da u budžetu za obrazovanje studenata nije potrebno 150 miliona dinara za stipendiranje, tj, treba i to, ali je potreban državni sistem koji će da finansira svakog, da svako dobije jednaku šansu, da svako seljače može postati akademik ukoliko je bistro i ukoliko može da se školuje, a ne da vlada analitički princip i elitistički koncept obrazovanja - da se mogu školovati samo oni koji to mogu da plate, pa imamo samoprodukciju inteligencije, a drugi nemaju šansu da ikada dosegnu akademsko obrazovanje. Maštam, sanjam o državi u kojoj će ponovo jedno seljače moći postati akademik ukoliko je dovoljno bistro i dovoljno motivisano. Ovaj sistem to onemogućuje. Zahvaljujem.
Za reč se javio narodni poslanik Paja Momčilov, a zatim narodni poslanik Miloš Simonović.
Dame i gospodo narodni poslanici, mi srpski radikali, kao što znate, ne možemo da glasamo i da prihvatimo ovakav budžet. Detaljno obrazloženje je, u ime svih nas, pružila, dovoljno jasno, Jorgovanka Tabaković, koja je na stručan način otkrila sve mane ovog predloga budžeta i ja se time neću baviti. Bilo je ovde interesantnih izlaganja. Na samom početku, uvažena koleginica Čomić nam je demonstrirala lingvističko znanje. Rekla nam je jednu interesantnu stvar, kad se u ženskom rodu kaže neka imenica, onda to ne zvuči dovoljno značajno i nema visoku vrednost. Gospođo Čomić, da vam kažem jednu imenicu ženskog roda, a da mi vi kažete ima li neke vrednije od nje i da li više poštovanja može da izazove. Vrlo je kratka ta imenica i zove se - majka. Kažite mi jednu imenicu muškog roda koja je veličanstvenija, kojoj se neće pokloniti svako, pa da vam skinem kapu. (Gordana Čomić, s mesta: Otac.) Nisam siguran. To je kad su devojčice u pitanju. Sada ću vam kazati još jednu stvar. Hajde sad, tu imenicu "majka" izmenjajte po rodu i padežu. U padežu ćete moći, u rodu - ne verujem. Lingvističko znanje je znanje i ne treba da se ovde nadmećemo. Treba se nadmetati u budžetu. Ima lepih stvari koje ste vi rekli u vašem izlaganju, one su mnogo bolje. Mi usvajamo zakon, imamo novokomponovanu DOS-ovu vladu ovde u liku ministra. Prvog dana je ovde bio i ministar kulture, vrhunski glumac, glumio je zainteresovanost Vlade i poštovanje prema Parlamentu. Večeras smo ostali bez glumca, ostao je sam ministar na svojoj sceni, ali princip u odnosu prema Skupštini se ne menja, nema odgovora poslanicima na postavljena pitanja. Verovatno po onoj - psi laju, karavani prolaze. Mi ćemo većinom izglasati ono što želimo. Vi pričajte, nije to za nas toliko bitno. U većini zemalja sveta, početak fiskalne godine se poklapa sa početkom kalendarske. To ministar veoma dobro zna. Mi teško da možemo da sledimo čitav svet. Doduše, Englezi imaju izuzetak, kod njih fiskalna godina počinje 1. aprila, ako se ne varam. Mogla bi ova novokomponovana DOS-ovska, evropejska, vlast da uvede jedan novi princip, da mi počnemo fiskalnu godinu u junu. Možda je još bolje - kad nam se hoće. To bi bilo daleko bolje i prikladnije. Da se vratim samom budžetu. Ovaj kupus koji smo dobili, koji je teško čitljiv, gde treba da se uzme lupa da bi se mogle videti stavke, predstavlja bruku i sramotu za predlagača. Slobodan sam to da kažem, ovo je neuređen tekst. Ovde imate dvostruku paginaciju, pisanu rukom u vreme kompjutera. Čak ne mogu ni paginaciju da naprave na ljudski način, i to nam se daje. Kako nam se daje? Na jedan hajdučki način. Mi smo ovo dobili u petak uveče, kad većina nas nije u Beogradu i kad nismo mogli da uzmemo materijal. Dobili smo te materijale, većina nas, u ponedeljak ujutro i treba da raspravljamo o najvažnijem sistemskom zakonu, o budžetu. To je odnos ove vlasti prema Parlamentu. Naravno, ništa nije neobično, navikli smo na to, to nas posebno ne čudi. Imamo oktroisanu raspravu, spojili smo opet gomilu zakona, zajedno sa budžetskim zakonom. Imate još jednu interesantnu stvar. Ranije je uvek bilo malo prostora, pa ste mogli da čujete stručnu javnost. Sada pratite medije, nema stručne javnosti. Interesantno je i da se prvi put ovo predstavilo na neprimeren način. Idite na sajt Skupštine Republike Srbije, potražite ovaj dokument, ja imam u ruci dokument koji smo mi dobili; ovaj dokument ne možete naći na sajtu, fali čitav odeljak gde su fondovi, potpuno je izbačen. Prema tome, nema javnosti, nema transparentnosti, nema ništa. Ova neprincipijelna koalicija, koja se stalno kune u Evropu, ponaša se na jedan bangladeški način, to je činjenica, a ove njihove priče i zaklinjanja, ostavite priče, pokažite svojim delom da vi stvarno... Da li znate kako izgleda budžet Nemačke, da li ste pogledali kako izgleda knjiga budžeta SAD? Treba da pogledate to, pa onda, bar malo, da se ugledate i ne mora sve ovo ni da bude. No, ja ću govoriti samo o nekim problemima koje sam uspeo da sagledam za oblast Ministarstva zdravlja i onih davanja za zdravlje. Molim vas, na dve stranice, ovde je sve vrlo sitnim slovima i u malim fontovima ispisano, nešto što je potpuno transparentno, i uopšte ne možete da vidite iz ovog budžeta gde će se ta sredstva usmeravati. To je osnovna moja zamerka. Neki su ovde licitirali, pa kazali - daće se tri miliona evra za izgradnju nekog instituta za javno zdravlje. Ovde to nigde ne piše, odakle vi to znate? Ovo je netransparentno i mene interesuje šta je to klasifikacija 511, koja se zove - zgrade i građevinski objekti, i 512 - mašina i oprema. Nalaze se velike svote od milijardu i nešto i 900 i nešto hiljada dinara. Gde će to da ide i na šta će se to trošiti, vi to uopšte ne možete da vidite i to je netransparentno. Kada je ova klasifikacija 511 u pitanju, vi imate za nju, u članu 21. ovog zakona, na strani 75, napisano, biću slobodan da vam pročitam ovo da vidite kako se nama serviraju stvari. Član 21. kaže: «Raspored i korišćenje sredstava vršiće se u 2007. godini po posebnom aktu koji donosi Vlada, na predlog nadležnog ministarstva, u okviru sledećih razdela». I onda pobraja razdele, da bi se na strani 79 našao iRazdeo 27 - Ministarstvo zdravlja, funkcija 760, tj. ekonomska klasifikacija 551, koja je naznačena ovde sa milijardu i nešto. Kaže se ovako: «Nefinansijska imovina koja se finansira iz sredstava za realizaciju Nacionalnog investicionog plana, u iznosu od 4.421.000.000. Kako ovde ima četiri milijarde, a odnosi se na klasifikaciju koja ima jednu milijardu? Šta vi nama ovo dajete? Da li vi nas pravite ludim? Gospodine ministre, molim objašnjenje. Ako ne možete vi, onaj ko vam je to uvalio neka da to objašnjenje; molim odmah objašnjenje ili je rasprava besmislena. Ako mi vodimo razgovor gluvih i ako vi to hoćete i možete, onda to jasno kažite. Nemamo mi ništa protiv. Ali, da li može da bude sve ovako neuređeno, da na jednoj strani piše za tu klasifikaciju - jedna milijarda i 100 hiljada, a 20 stranica iza - da ona iznosi četiri milijarde? Ima još interesantniji deo. Neki su pozdravili to što su sredstva koja idu zdravstvu i Ministarstvu uvećana. Pogledajte vi samo, slučajno su to pustili, omaklo im se, broj zaposlenih u Ministarstvu zdravlja. Kaže se da je broj zaposlenih u Ministarstvu zdravlja 2006. godine bio 363 i kaže se da će ih 2007. godine biti 433. Te pare su krenule ka narastanju jednog administrativnog giganta i nema tu jeftine vlade. Ako vas ne mrzi i ako imate vremena, pogledajte dalje ostala ministarstva, svuda je predviđen povećan broj lica koja će raditi. Građani Srbije, vi finansirate jednu mega glomaznu i neefikasnu Vladu. Pogledajte samo te brojke, pa će vam sve biti jasno. Nekoliko rečenica moram da kažem i o delu koji se zove finansijski plan Fonda za zdravstveno osiguranje. E, divota. Sredstva koja građani izdvajaju iz svog dohotka idu u ovaj fond. Rečeno je da je 2006. godine taj fond iznosio 118.545.474.000 dinara i sada treba, u 2007. godini, da iznosi 143.656.742.000 dinara. To je povećanje za 21 posto. Pitam vas, na osnovu čega podižete ovaj fond za 21 posto? Da li je bruto nacionalni dohodak porastao za 21 posto? Koliko znam, rekli ste u onom tridesetosmominutnom izlaganju vašem, koje je praćeno sa dosta žagora, da je sedam posto, otprilike, taj bruto nacionalni dohodak. Da li je porastao broj građana koje treba zdravstveni sistem da opsluži ili to ekonomski razlozi, možda, diktiraju? Vi ste rekli - povećane plate. Ako pogledamo koliko rastu plate, one rastu zaposlenim radnicima 7,5 posto. Ali, ima jedan drugi problem, za mene daleko veći. Ja ću biti slobodan da citiram i ovaj deo iz plana, koji kaže - rashodi zaposlenih u Zavodu planirani su na nivou od, pa kaže, nije bitno, koliko miliona dinara, što predstavlja povećanje za 39,12 odsto. Pazite, povećavaju plate zdravstvenim radnicima za 7,5 posto, a onima koji rade u ovom zavodu, ovim ljudima koji su administracija, koja će još da naraste, oni za 39 odsto povećavaju platu. Tu ide ono povećanje kojem se neko obradovao, pa rekao da podižu zdravstveni dinar. Ne, ne podižu oni to u korist naroda, nego u korist plata administracije, jasno, delom i lekara. Nemam ništa protiv toga, za zdravstvene radnike je to opravdano, ne samo zato što sam ja lekar, ali nećemo sada da ulazimo u tu stvar. Još više ćete se uplašiti kada vidite jednu drugu stvar i šta kažu. U tekuće popravke i održavanje uračunata su i ulaganja u poslovni prostor, koja su neophodna zbog dugogodišnjeg neulaganja u održavanje poslovnog objekta i poboljšavanja standarda rada u filijali. Pazite, planiran je iznos od 689 miliona dinara. Da bi nam bilo jasnije, na kraju je rečeno - izgradnja poslovnog prostora za direkciju Zavoda. Diže se potpuno nova zgrada Zavoda. Znate li vi koliko to košta, vidite koliko se izdvaja. E, tu ide ovo povećanje zdravstvenog dinara - u izgradnju, u tendere, u korupciju sistemsku. Svima je postalo jasno šta se u zdravstvu događa. Ministarstvo zdravlja je preraslo u Ministarstvo finansija i Ministarstvo trgovine; tamo se bave tzv. projektima i tenderima, a ti tenderi, čak i za zdravstvo, raspisuju se iz samog ministarstva finansija u prošlom periodu. O tome ćemo mnogo kasnije pričati. E, moji građani, da je tačno ovo što ja govorim, pogledajte šta se zbiva sa izdvajanjima za bolovanje. Biće izdvojeno šest milijardi i to je smanjenje za 13 posto. Za bolovanja bolesnih građana smanjujemo sredstva za 13 posto. Neko je rekao za ono bolovanje naših trudnica. Sramno je da se našim majkama koje moraju da održavaju trudnoću i budu na bolovanju ne daje sto posto bolovanja. Napraviću sada jednu digresiju. Tu ste uzeli kompjutere i počeli ste da skidate PDV. Skinite PDV za opremu za bebe i za hranu za bebe. Što tu ne pokažete da vam je stalo do ovog naroda, umesto do interesnih lobija i firmi koje su vas platile da to uradite da bi oni bolje poslovali i plasirali svoja sredstva? Ako gledate kako se odnosi Ministarstvo zdravlja prema raspodeli sredstava za primarnu zdravstvenu zaštitu, tamo idu 34 milijarde, a u sekundarnu i tercijarnu - 51 milijarda. Ovde se finansira ono što je vrhunska, skupa medicina. Ono što gospođa Čomić kaže i što je pokušala da kaže mlada koleginica iz druge poslaničke grupe, kako da se sačuvaju životi naših žena preventivom, to je primarna zaštita. Treba samo da se primeni ono što se primenjivalo, što ginekolozi znaju i što čitav svet zna - na tri godine, da žena ima jedan test - "Papanikolau", kao i lekarski pregled, umesto što se ovde sredstva preusmeravaju u visoku medicinu. To je odnos Ministarstva prema ovom problemu. Još jedno, i time ću završiti, pošto ima mnogo mojih kolega koji moraju da govore. Biće prilike, govorićemo i kasnije. Na kraju, zamislite, u ovom izveštaju postoje vanstandardne usluge. Neko je kukao kako mi imamo malo izdvojenih sredstava za zdravstvo. To više nije tačno. U Srbiji niko ne zna koliko se tačno izdvaja za zdravstvo, smatra se da je sedam posto bruto nacionalnog dohotka, ali to nije tačno. U ovom izveštaju je rečeno da se za sve zdravstvene ustanove u Srbiji uzela 21 milijarda direktno iz džepa građana, i to su tzv. nestandardne usluge. To je neoporezovano i to ide u džepove, verovatno, delom, u vrlo mutne transakcije i radnje. Znači, to je 21 milijarda. Samo se setite šta je Svetska zdravstvena banka i njen direktor u Beogradu, Karolin Junger, kazala o korupciji, onoj sitnoj, direktnoj - moraš da platiš porođaj, moraš da platiš da ti daju epiduralnu anesteziju, na to ide od 2 do 4 bruto nacionalna dohotka. Danas se smatra da 14% bruto nacionalnog dohotka građani moraju, na ovaj ili onaj način, da plate, i to je istina. Da je to istina svedoči novi projekat, tajni, koji je dobila finska konsultantska kuća, koja govori o potrebi praćenja finansiranja zdravstva, jer se u ovoj zemlji ne zna ni ko pije, ni ko plaća. Prema tome, ovaj budžet je jedna bruka i sramota. Ovaj budžet nije u interesu građana. Ovaj budžet je u interesu političkih elita, i to korumpiranih političkih elita.
Reč ima narodni poslanik Miloš Simonović, a zatim narodni poslanik Mileta Poskurica.
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, želim na početku svog izlaganja da izrazim zadovoljstvo što smo današnji dan započeli, a mislim da ćemo tako i završiti, u mnogo tolerantnijoj atmosferi u odnosu na prethodne dane. Mislim da je to dobar pravac, u kojem treba ova skupština da nastavi da radi, jer nas, zaista, čeka puno posla, puno zakona koje treba usvojiti. Mislim da moramo u neke normalne i racionalne okvire, jer narod Srbije od nas to traži, da vratimo način ponašanja poslanika u ovom parlamentu. Danas je pred nama najvažniji dokument koji Skupština Srbije usvaja svake godine i koji definiše kako će se ubrani i izvorni prihodi budžeta Republike Srbije trošiti u jednoj fiskalnoj godini. Ono što mogu, na početku, da izrazim jeste zadovoljstvo Poslaničke grupe Demokratske stranke i moje lično zbog toga što je ovaj budžet zaista realan. Da je budžet realan i izbalansiran, pokazuju primedbe opozicionih poslanika, koje se, u principu, ni na koji način nisu odnosile na ove izvore prihoda koje su Ministarstvo finansija i Vlada Republike predložili. Mnogo je osnovnih stvari koje se mogu istaći u ovom predlogu zakona o budžetu. Ja ne bih govorio o tim stvarima. Mislim da je gospođica Marković jako argumentovano odgovorila na neke demagoške tvrdnje sa ove govornice povodom pitanja obrazovanja i socijalnog dela ovog budžeta. Mislim da je jako važno, i to treba istaći, kako će se razvojni deo budžeta trošiti do kraja godine. Mislim da je to najveći izazov koji stoji pred Vladom Republike Srbije i pred Ministarstvom finansija, kaoi Predlog budžeta za 2008. godinu. Šta to znači? Od toga kako budemo trošili ova sredstva iz budžeta, od načina i kriterijuma po kojima će određena ministarstva, u svojim razdelima, trošiti novac, zavisiće koliko će građani u svim delovima Srbije osetiti boljitak nakon ove fiskalne godine. Moram da kažem da poslanici Demokratske stranke iz Srbije, dakle, iz dela Srbije južno od Beograda, smatraju da je prvenstveni i vrhovni nacionalni interes da se smanje regionalne razlike koje postoje u Srbiji. [[Aplauz]] Ukazaću vam samo na neke podatke, da je odnos najrazvijenijeg okruga, odnosno grada Beograda, i najnerazvijenijeg okruga, koji je, ujedno, po indeksu razvojne moći na poslednjem mestu - 1 prema 7, a taj okrug je Jablanički okrug. Odnos najrazvijenije opštine u Srbiji i najnerazvijenije opštine u Srbiji je 1 prema 15. Mislim da je osnovni nacionalni interes ove vlade, ne samo u ovoj godini, već i u celom mandatu, da smanji te regionalne razlike. Nije to zadatak samo Ministarstva ekonomije i regionalnog razvoja, nego cele ove vlade. Jer, od toga kako će određena ministarstva trošiti novac, zavisi i kakav će biti standard života u pojedinim regionima. Reći ću vam da su jug i istok Srbije, u pogledu pitanja infrastrukture, najnerazvijenija područja u Srbiji. Istočna Srbija je po pitanju telekomunikacija i broja telefonskih priključaka na poslednjem mestu u Srbiji; samo njih 19 na sto stanovnika ima telefon u istočnoj Srbiji. Da biste razvijali određene delove Srbije, da biste privlačili strane investicije, vi morate da obezbedite infrastrukuru. To je osnovni zadatak svih, i ove vlade i svih ministarstava, da u narednom periodu obezbede jednake mogućnosti svim građanima Srbije da žive u ovoj zemlji. Druga stvar koju, takođe, treba istaći jeste da je Vlada Republike Srbije vrlo brzo, za nepunih mesec dana, obnovila pregovore sa Evropskom unijom. To je jako važna i pozitivna stvar za građane Srbije. Međutim, zadatak ove vlade je da kroz određeni broj godina svi građani Srbije i svi regioni Srbije uđu u Evropsku Uniju. Da bi se to dogodilo, moramo da smanjimo ove regionalne razlike koje postoje, moramo da omogućimo da u ovoj državi Srbiji svi imaju jednake mogućnosti, da imaju mogućnost da dođu do određenih institucija. Pristup institucijama treba da bude podjednak, bez obzira na to da li neko živi u Rumi, ili živi u Zaječaru, ili živi u Lebanu, ili u nekoj drugoj maloj opštini na jugu ili na istoku Srbije, naravno, i u autonomiji. Šta još donose pregovori sa Evropskom unijom i skorašnje potpisivanje sporazuma o asocijaciji i približavanju Evropskoj uniji? To je mogućnost da država Srbija, opštine u Srbiji, gradovi, pokrajine, imaju mogućnost pristupa fondovima Evropske unije. Da bi se, ravnopravno, sve opštine i gradovi u Srbiji uključili u fondove i mogli da konkurišu za određena sredstva od Evropske unije, potrebno je da se vrlo brzo donese zakon o ravnomernom regionalnom razvoju, da se donesu zakoni o lokalnoj samoupravi i da se donesu ona akta koja će omogućiti određene ekonomske autonomije i van Vojvodine i Beograda. To jeste nacionalni interes. Jer, bez ekonomske jednakosti, dame i gospodo poslanici, nema nacionalne ravnopravnosti. To je činjenica oko koje moramo svi da se složimo, bez obzira na to iz koje stranke dolazimo i da li smo danas glasali u opoziciji. Zbog toga danas pozivam sve poslanike da u narednom periodu aktivno radimo na tome, da omogućimo svim građanima Srbije jednak pristup institucijama, bez obzira na to da li dolaze iz Niša, odakle ja dolazim, ili iz neke druge sredine, iz Vojvodine, koja se bori za svoju autonomiju i za svoja prava. Ja vas molim da uradimo sve da i ostali građani Srbije imaju jednaka prava i jednake mogućnosti.
Reč ima narodni poslanik Paja Momčilov, po Poslovniku.
Poštovani narodni predstavnici, reklamiram povredu ova dva člana, 101. i 104, i to bi se možda podvelo kao pravo na repliku. Naime, moj prethodnik je bio slobodan da kaže da se mi vratimo kvalitetnoj raspravi i rekao je da se ne bavimo demagogijom. To ste rekli i može da se proveri. Dobro sam pazio i svaku vašu rečenicu sam saslušao. Pretpostavljam da vi znate šta znači demagogija. Ja nisam politički lider. Prema tome, teško da mogu biti onaj koji izaziva demagoške scene i prizore ovde. Da podsetim samo da je demagogija izazivanje, jel tako, jedne ekstaze kod birača, neprimerenim sredstvima. Za sve što sam kazao, dao sam podatak i brojku. Kao što sam vam rekao lepo za ove fondove, evo, ja ću sada još jedan podatak da vam kažem. Recimo, stomatološka služba, koju svi manje-više plaćate iz džepa. To je moja argumentacija, i sad vi odredite da je to demagogija, da je to izazivanje histerične reakcije gomile. Niko ovde nije histerično reagovao, a ni naši građani nisu skloni tim manipulacijama. Imate za stomatološku službu, da se vratimo činjenicama, drage kolege, u 2006. godini 51 milijardu, sad je predviđeno 67 milijardi u ovom predlogu. Znate šta se dogodilo stomatološkoj službi? Pola ih je otpušteno. Građani plaćaju sve, samo deca su oslobođena da ne plaćaju. Vi sad, u ovoj godini,dižete to, znate za koliko, za 47%. Kolega, to je kriminal i pljačka. Vi to nazovite kako hoćete, a ja to zovem srpskim imenom, akohoćete engleski "raberi", jel tako? Možda vam taj izraz više prija, možda ne biste reagovali, pa ćete kazati - to je u redu. Molim vas, ovde se mi ne bavimo demagogijom, mi ovde činjenicama raspolažemo. Za sve što sam rekao mogu materijalni dokaz da vam dam, ali nema vremena. Kojim se vi ozbiljnim poslom bavite, novokomponovana vlast? Znate li vi da ovde postoji Zakon o Državnoj revizorskoj instituciji, od 2005-2006. godine, i da je dužnost da se on poštuje? Gde je poštovanje? Vi samo pričate o Evropi. Pričate samo o pravnoj državi. Vi rušite pravnu državu i Evropu. To je suština, a onda nama spočitavate da smo mi rušioci. Ne, kolega moj dragi, mi pokušavamo da, u interesu ovog naroda, ovo zlo sklonimo, pa da onda stvarno radimo po principima stvarne države i onoga čemu vi težite, što vidite da je dobro u Evropi.
Narodni poslanik Nataša Jovanović, po Poslovniku.
Pratila sam, kolega Momčilov, vaše briljantno izlaganje i kasnije slušala kolegu iz Demokratske stranke. Samo sam želela da kažem nešto u prilog vašem izlaganju i argumenata koji ste izneli. Vi ste poznati i kao čovek koji, uglavnom, vodi brigu, uz doktora Poskuricu i ostale lekare u našoj poslaničkoj grupi, o stanju zdravstva u našoj zemlji. Nije problem u regionalizaciji, koja nikada neće institucionalno da se desi, uvaženi kolega, u Srbiji, zato što je način ustanovljavanja lokalne samouprave gradova i opština i teritorijalne zaokruženosti definisana Ustavom Republike Srbije. Dakle, to je neka politička priča o autonomiji. Kako mogu ljudi sad da izmišljaju svašta i da prave kojekakve karte i konstrukcije u svojoj glavi? To su sve besmislice i to u pravom smislu reči nikada ne može da se desi. Međutim, problem nije samo u ovome što je doktor Paja Momčilov govorio, u nedostatku sredstava i u činjenici da se u sve gorem položaju nalaze naši klinički centri, tj. da Ministarstvo zdravlja ne vodi ravnomerno brigu o bolnicama i kliničkim centrima u našoj zemlji. Najveći problem u ovoj godini, a on će tek da eskalira kako vreme bude odmicalo, i o tome treba odgovorna vlast da vodi računa, jeste što ste jednom nepromišljenom odlukom, doduše, uz prolongiranje vremenskog roka od godinu dana od 1. januara 2007. godine, pojedine zdravstvene ustanove servirali jedinicama lokalne samouprave. Sada moram da vam kažem, pretpostavljam da je u Nišu slična situacija, kako to izgleda u Kragujevcu. Grad je prezadužen. Ukupan dug sa kamatom je između 14,5 i 15 miliona evra. Tako prezadužen grad treba sada da vodi računa, po osnivačkim aktima i statutu koji su već usvojeni, imenovanjem veoma lošeg kadra u tim zdravstvenim ustanovama, i o primarnoj zdravstvenoj zaštiti, i o stomatologiji, i o apotekarskoj ustanovi, i o domu zdravlja. Sada je u toku faza konstituisanja, odnosno zaokruživanja medicine rada, jer mi smo radnički grad. Medicina rada, koja je bila u okviru grupe "Zastava" i preduzeća "Filip Kljajić", ima dugogodišnju tradiciju i sada će ta novoformirana ustanova da bude pod gradskom ingerencijom. Postavlja se pitanje zašto je država tako nepromišljeno ostavila, bukvalno, u stanju nebrige toliki broj zdravstvenih ustanova u našoj zemlji? Da li su dovoljna ta i takva transferna sredstva, koja dolaze opštinama i gradovima, da mogu da pokriju tu primarnu zdravstvenu zaštitu, kada imate takvu vlast. Sve i da je stanje idealno, a vi ste užasno loša Vlada, čak i daradikalska vlast pomogne lokalnoj samoupravi, gde ste vi, recimo, u kombinaciji u takvom bloku i konstelaciji snaga na vlasti, to je nemoguće jer je zakon kao zakon loš. Dakle, to je trebalo da bude dugotrajni proces i pitanje je da li je toliki zalogaj na sebe trebalo da preuzme lokalna samouprava. Jedini način je da vi ekonomski osamostalite jedan grad, jednu opštinu, da se ona razvije, kao što nije slučaj u mnogim gradovima i opštinama u Srbiji, da oni mogu na sebe da preuzmu toliko breme i odgovornost. Nije u pitanju samo taj kadar, nije u pitanju ni oprema, ni zgrade gde će te ustanove da se formiraju, već, jednostavno, nebriga resornog ministra za te probleme. Da li će se on, da govorim o večitom ministru Tomici Milosavljeviću, javiti ili se neće javiti nekom predsedniku opštine po pitanju tih problema, to je sve diskutabilno, znate. On će da kaže da to više nije u njegovoj nadležnosti, da on neće da rešava te probleme, a uglavnom su to, osim u opštinama gde su radikali na vlasti, mada još uvek nisu ni tamo završeni ti akti o osnivanju, nesposobni predsednici lokalnih samouprava, koji su em zadužili grad, em veoma loše, najgore kadrove postavljaju u tim novoformiranim lokalnim zdravstvenim ustanovama.
Reč ima narodni poslanik Mileta Poskurica.
Zahvaljujem. Dame i gospodo, već je nekoliko puta u toku ova dva dana rasprave rečeno, na direktan ili posredan način, da je rasprava o budžetu, zapravo, i rasprava, na određeni način, o poverenju Vladi, njenoj politici, rasprava koja više pruža informacija nego pledoaje premijera, koji je tu iznesen, dakle, o tome šta će biti u toku jedne godine, kakva će biti sudbina građana Srbije unutar ove jedne kalendarske godine koja je pred nama, a već je pola godine prošlo, tj. rešeno različitim premoštavanjem. Pretpostavljam da je vama jasno da bi budžet, kreiran u svakoj normalnoj i civilizovanoj državi, trebalo da bude tako sastavljen da pruži značajnu sigurnost, pre svega, ekonomsku sigurnost, a posredno i druge vrste sigurnosti građanima. Nisam sasvim siguran u budžet koji nema strateški jasno definisanu makroekonomsku politiku, dakle jedan stabilan, neprekidno rastući, dostižan, vredan poštovanja bruto nacionalni dohodak, koji nema relativno stabilne cene, jasno otvoreno tržište, koji nema jasno definisanu monetarnu politiku, nego politiku monetarnog spasavanja interventnim merama, nekim intervencijama na slobodnom tržištu koje, samo za prošlu godinu, koštaju državu oko 360 miliona evra, ili pod nazivom - nivo obaveznih rezervi. Sve su to načini privremenog rešavanja problema, borbe da se neke stvari do kraja uvedu u red i da se građanima ostavi utisak jedne monetarne stabilnosti. Na stranu fiskalna politika, koja, takođe, mora biti indirektno posledica dobrih budžetskih rešenja. Vidimo da postoje palijativna rešenja, koja bi trebalo danekom segmentu građanstva kažu, evo, država čini, dala vam je jeftinije računar, ili ovo, ili ono, ili komponente za računar. Kad se pokvari računar, faktički, ode sve, nema više ništa, to su mono komponentni delovi. Nema tu naročite popravke. Dakle, čista kozmetika. Tamo gde se na socijalnom planu moglo više intervenisati, da ne ponavljam, već je bilo tih primedaba, tu se nije izašlo u susret. Tako se sve više diže cena plina, što će pogoditi one ljude koji su nalazili način da mogu jednostavno i jeftinije da se voze. Dakle, to nije bilo rešenje. Ako su podizanje cene plina, akcize, bili način dopune budžeta, to onda i nije neka naročita pohvala za Vladu. Ako je samo tako moglo Ministarstvo finansija da nadomesti nešto što mu nedostaje, onda je to dokaz da je sve drugo iscrpeno i da je trebalo da ove kozmetičke mere budu jedna palijativa koja bi ubedila građane da je dobra. Danas u Srbiji, radikali nisu na vlasti, nisu kreirali statistički godišnjak u kome stoji da se smatra da u Srbiji, u 2006. godini, radi, pazite - smatra se, jer još niko nema tačan podatak o zaposlenima. Koliko je para otišlo, da ovako, samo uzgred, kažemo, na projekte da se osavremeni služba za zapošljavanje? Koliko su se utalili u te novce oni koji su odavde i oni koji su novce za tako nešto davali, i za kompjuter, za organizaciju smene direktora? I dalje ne znamo koliko je to zaposlenih u Srbiji. Neka je oko dva miliona zaposlenih, da budemo širokogrudi. Tih dva miliona zaposlenih izdržava više od milion onih koji su deca, kojima je potrebno predškolsko obrazovanje, dakle, osnovno vaspitanje, pa onda obrazovanje, srednjoškolsko, osnovno i visoko. To je više od milion ljudi prema statističkim podacima iz 2006. godine. Treba tome dodati penzije za milion, sigurno, i nešto penzionera, 300.000 ljudi sa posebnim potrebama, dva miliona ljudi koji rade, kojima su fiskalne obaveze preko glave. Dakle, očigledno je da je iscrpena država država koja nema rešenja za svoje finansijske transakcije i kombinatorike, kako da poveća stepen zaposlenosti i produktivnosti na konkretan i direktan način, već pozajmicama i kreditima, da ne podsećam da su eksterni dugovi 90 milijardi itd., da poboljša unutrašnji milje. To je jedan mehanizam preživljavanja, premošćavanja, tako da ovaj budžet po tome liči na već viđene budžete, od ranije, usaglašeno s očekivanom stopom inflacije, porastom bruto nacionalnog dohotka i ostalim merama koje se koriste da se stvari dovedu do naoko pristojnog izgleda. Pridružujem se kritikama ne malog broja onih koji su do budžeta došli u ponedeljak, dakle, juče. Nemoguće je da iz unutrašnjosti dođete i da uzmete papir da čitate, a na internet mreži se moglo naći samo desetak stranica u nedelju, nije se mogao otvoriti kompletan prikaz. To zaista nije fer, kada je reč o nečemu za šta ste sami dali dvostruko vreme rasprave. Međutim, mi smo se podelili, tako da je svako uzeo poneki segment da analizira, pa smo kompenzovali taj nedostatak vremena, ali, zaista, za to nema potrebe. Suviše je ozbiljna stvar, suviše je retko, samo jednom godišnje i jednom, kasnije, intervencija, ako to dozvolite, to na dnevnom redu. Ne znam zašto je bilo potrebno da se na taj način tekst doturi u četiri-pet posle podne, petkom. Niste, valjda, mislili da će neko doći iz unutrašnjosti da otvara Skupštinu. No, svejedno, kad je tako, ja ću se ograničiti na mali broj nekakvih pitanja koje imam da postavim ovde u vezi sa tim kako su definisane pozicije, u čije vrednosti neću da ulazim, ministarstva prosvete, nauke, zdravlja. Da li je to što je dato, u meri koja je različita od prošle godine, dovoljno ili nije, pokazaće se ako ikada bude došao budžetski izveštaj, pa budemo videli kako se pare troše i na šta se troše. Međutim, postoji uvek jedna fantazmagorična stavka, ili, možda, tri od njih, za koje ne možete shvatiti šta su. Neke do kraja dovode u dubiozu i pružaju mogućnost da se nivou organizacije ovih ministarstava i njima podređenih institucija, po vertikali, dešavaju mafijaške i kriminalne radnje. Našu državu trenutno obeležavaju različite kriminalne afere. Pred pravosudnim procesima su i «naftna», i «cigaretna», i «drumska», i kakva god hoćete mafija. Dakle, gde god se čačne, mafijaške strukture se nađu i ova vlast to procesuira, i treba da procesuira, ali bi trebalo da to ide sveobuhvatno. Dakle, da se nikada ne stane na tome, ni pred jednim političkim vratima. Na nivou onoga što se može očekivati da će se dešavati pojedinim ministarstvima, posebno smo zabrinuti za ona ministarstva kojima rukovode ministri koji su već godinama, odnosno mandatima, na istoj funkciji. Zaista smo prilično iznenađeni što niste imali boljeg kandidata od ovog iz G17, ali ovo nije izbor Vlade, za ministra zdravlja. Da krenemo od toga. U tom ministarstvu je predviđeno ono što su te tri stavke koje su potencijalni izvor korupcije, mahinacija s novcem ili nekakvog skretanja novca gde mu ne možete uhvatiti trag. To su 5,4 miliona puta ugovori od 113 miliona i specijalizovani ugovori od četiri milijarde. To ćete naći na stranici 37, odnosno 161. Kad hoćete da pročitate šta su tu kao obrazloženje dali, nešto će vam delovati da je prihvatljivo, da je moguće, da može da prođe, ali doći ćete i do nekih... Pardon, rekao sam za nauku, izvinjavam se. Dobro, svejedno, kad smo kod nauke, hoću da kažem da specijalizovane usluge koje su tu date deluju, u neku ruku, logično, ako je to dovoljno da se dekontaminira teren, uklone posledice bombardovanja i još šta priušti za Ministarstvo nauke, koje ima najskromnija sredstva. Ministarstvo nauke je ovde dobilo toliko para koliko je kada ove tri tarife spojite, za ceo ovaj budžet, duplo manje od toga. Dakle, tu ne bih imao naročitih primedaba. Nije mi jasno šta će biti s ovim što ćemo dobiti kada uđemo u te prekreditne fondove, koje ćemo dobiti sad u Kancelariji za pridruživanje i vašim postupkom pridruživanja. Ministarka će verovatno doći i reći će nam šta su se tamo dogovorili i pod kakvim uslovima ćemo moći da konkurišemo za naučnoistraživačke projekte. Za Ministarstvo zdravlja, evo, specijalizovane usluge, milijardu 161 milion. Pazite šta je opisano. Verovatno da ovo, ko je čitao, svesno nije trebalo da napiše. To su troškovi zdravstvene zaštite lica kojima je izrečena mera bezbednosti obaveznog psihijatrijskog čuvanja i lečenja, obaveznog lečenja alkoholičara i narkomana, kao i zdravstvena zaštita stranaca. Milijardu i nešto dinara za to. Kao da se leče u posebnim institucijama, kao da ne pripadaju zdravstvenom sistemu, a sve i da ne pripadaju nadležnim ministarstvima, to je ogroman novac. Koliko njih ima potrebu za psihijatrijskim veštačenjima u Srbiji? Zna se za kakva krivična dela itd. To su, znači, ugovori, to se neko dogovori, neko dobije tezgu, uzima pare i ko zna kakvih fiktivnih ugovora može biti. Može 50 njih da veštači na jednom slučaju i da uzme novac. To je ogroman novac, milijardu i 161 milion. Podelite sa 80 i vidite koliko je to u evrima; to su neverovatne sume. Kada pogledate, recimo, za Ministarstvo prosvete, koje do sada obiluje dobrim prihodom, ali i stavke koje su otišle u putovanja, u ugovore, specijalizovane ugovore, to je jedna i po milijarda. Kad pogledate, recimo, sredstva za učenički standard ili standard studenata, to su stotine miliona koje su izdvojene za mere koje će sprovoditi Zavod za zdravstvenu zaštitu, da uzme bris, da uzme ovo, da uzme ono. Znate, nažalost, da se u našoj primarnoj zdravstvenoj zaštiti upućuju čak i trudnice da plaćaju bris. To je 600 do 800, 1000 dinara. To košta. Dakle, kad neko neće da čeka na recept, ode i uradi to, krajnje komercijalno, jer više neće da se muči. Zašto bi to u jednoj organizovanoj, širokopoteznoj akciji koštalo na stotine miliona, čak i da ne treba apsolutno ništa? Ja ću to da pročitam. Studentski standard - 337 miliona. Recimo, Kovnica novca, za štampanje bonova za ishranu studenata i higijensko-sanitarni nadzor. Pazite, inspektor ima nadzor kad ga vi pozovete i zakonski je obavezan da dođe u određenom vremenskom periodu. Znate li kako dođe? Uzme nekoliko briseva, obiđe kontejner, prođe kuhinju, trpezariju, mokre čvorove. Pazite, 337 miliona dinara. Koja je tu verovatnoća da sklopite 50 fiktivnih ugovora s direktorom. Direktor i ministar, dogovore se, podele se. Pogledajte šta voze direktori većih bolnica u kojima se rade kukovi, proteze. Kola u boji biraju, 60, 80 miliona evra. Ljubičasta kola, narandžasta. Sačuvaj Bože, da li su normalni da se pitate. To je kriminal, zavladala mafija. To se uzima novac iz ruku, to se dolazi preko reda. Ali, pazite, sad vi imate jedan budžet koji dozvoljava i to. Znači, još neko mora da se namiri, da ide i po vertikali. Dosadilo ljudima da sa ministrom učestvuju u tenderima, da se dogovaraju oko tendera. Posle dobrog tendera, direktor većeg kliničkog centra može da kupi stan odmah. Raspitajte se kako direktori centara žive, gde su im stanovi. Raspitajte se. Ništa ja neću, samo sugerišem, tako da ako niste obavešteni, malo se zanimajte za ovo što vam poslanici Srpske radikalne stranke govore. Taj produžetak, ta nit koja povezuje, često se može naći kroz ovo. Nisam dovoljno iskusan u baratanju činjenicama ovakve vrste, ali ovo je uobičajeno i može se naći u svakoj lokalnoj samoupravi - mehanizam namirivanja i dokusurivanja onih koji sa vlašću sarađuju. Zašto bi toga bilo, tog modela ponašanja, koji je odnekud prepisan, transformisani kod, da nam ne otvara sumnju da jeste to i kad je reč o ministarstvima. Evo, da pročitam samo još jednu od takvih stavki, da više ne uzimam vreme kolegama koji će govoriti - specijalizovane usluge, učenički standard - 103 miliona evra. Zavod za zaštitu studenata iz Beograda, za sprovođenje higijensko-sanitarnog nadzora u ustanovama učeničkog standarda - 104 miliona evra. Pazite, to su vrtoglave cene, to su neverovatne stvari. To stoji u obrazloženju detaljne analize ovoga što ste nama predložili. Dakle, da završim time da je prošle godine bio podbačaj u broju zaposlenih ljudi od 1,3%, dakle, zaposlenih je manje od očekivanog. Ako je program da ove godine bude 1% povećanje zaposlenosti, na osnovu nama već više puta elaboriranih mehanizama, mi do kraja nismo sigurni da će se ta cifra konačno realizovati, da će broj zaposlenih biti veći. Tamo gde će plati porasti, gde ste predvideli, ovako do detalja, način povećavanja plata, mi to pozdravljamo. Kad god može, povećajte plate zaposlenima u obrazovanju, u zdravstvu, jer tu treba da povećate, vuku veliki teret. Međutim, bojim se da je to ipak koncipirano prema onima koji bi mogli praviti svojevrsni socijalni nemir i svojevrsni bunt, blokirati rad, skretati narodu pažnju. Ako ste tako računali, prosečan kvalitet života u Srbiji se neće poboljšati, siromašnih će biti koliko ih ima, ako ne i više. To govori kakve su mere i efekti ovog budžeta koji, eto, počinje ovakav kakav je da deluje od ovog polugodišta. Sigurno će pretrpeti izmene budžet koji se, u suštini, dakle, ni za pohvalu ni za pokudu, ne razlikuje od prethodnog. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Božidar Koprivica, zatim narodni poslanik Zoran Despotović.
Poštovani narodni poslanici, pre svega, kao pravnik, mogu da kažem na početku da je, zaista, ovaj predlog zakona o budžetu protivustavan, dakle, u suprotnosti je sa Ustavom i sa mnogim zakonima, sa Zakonom o budžetskom sistemu i, uopšte, u sa pravnim sistemom zemlje. Budžet na makroekonomskom planu, ovako kako je predložen, neće dovesti do stabilnosti, niti do privrednog rasta, neće smanjiti javnu potrošnju, a time neće osigurati ni privredni rast i stabilnost javnih finansija. Ovo je tvrdnja svih čuvenih ekonomista. Ovako predložen budžet neće uticati na smanjenje deficita platnog bilansa, samim tim neće omogućiti makroekonomsku stabilnost zemlje. On nije razvojni i ne može uticati na brzi privredni rast, zasnovan je na rastu izvoza, već je potrošački, a to se vidi po funkcijama i razdelima gde za plate i ostale izdatke za zaposlene odlaze ogromna sredstva, preko 51%. On nije ni socijalni, što se, takođe, vidi iz skoro svih razdela i funkcija, a to se vidi i po tome što su izdvajanja za socijalna primanja minimalna. Budžet nije razvojni, a ja bih sada rekao jednu lepu srpsku reč, koju ste odavno zaboravili i koja bi bila primerena ovom budžetu, tj. da nije štedljiv, a to se vidi iz skoro svake funkcije ovako projektovanog, nakaradnog budžeta. Ogromna sredstva se, poštovani građani Srbije, izdvajaju nepotrebno na putovanja. Ja ću samo, ilustracije radi, građanima Srbije skrenuti pažnju na neka putovanja. Recimo, u Generalnom sekretarijatu Vlade izdvaja se 69 miliona dinara, a za materijal odlazi iznos od 3.980.000 dinara. Troškovi putovanja Kancelarije za saradnju sa medijima iznose 2.630.000 dinara, a na materijal odlazi 3 miliona dinara. Poštovani građani Srbije, za troškove putovanja Kancelarije za pridruživanje Evropskoj uniji izdvojeno je 7 miliona dinara, a za kancelarijski materijal više od pola miliona. Na Službu za upravljanje kadrovima odlaze, takođe, velika sredstva; za putovanja odlazi preko pola miliona, 600 hiljada dinara, a za usluge po ugovoru - 33.500.000 dinara. Verujem da ni oni ne znaju, a mislim i da niko živ ne zna koji su to ugovori i kome će taj novac da ide. Poštovani građani, za troškove putovanja Službe za manjinska prava moraćete izdvojiti 3.500.000 dinara, a iz te službe - za dotacije nevladinim organizacijama, to su vam, između ostalog, i one «žene u crnom», moraćete izdvojiti 11 miliona dinara. Za rad Ustavnog suda Srbije, poštovani građani, iako on trenutno ne radi, moraćete izdvojiti 74.587.000 dinara. Samo za plate odlazi 60.489.000 dinara, a za troškove putovanja, moraćete izdvojiti više od pola miliona, 600 hiljada dinara. Troškove putovanja sudija Vrhovnog suda moraćete platiti u iznosu od milion dinara, a za njihov kancelarijski materijal moraćete izdvojiti dva miliona dinara. Poštovani građani Srbije, za troškove putovanja za Tužilaštvo za ratne zločine, to vam je onaj Bruno i ostala svita, moraćete izdvojiti 1.200.000 dinara više nego za Vrhovni sud Srbije, a za usluge po ugovoru, moraćete im platiti 1.750.000 dinara, za materijal - 1.975.000 dinara. Enormni su troškovi putovanja predviđeni u svim ministarstvima, pa čak i u Službi za studentski standard. Za troškove putovanja predsednika Republike, građani Srbije moraće izdvojiti 42.500.000 dinara, a za njegove usluge po ugovoru moraće da izdvoje 16.200.000 dinara. Ogromna sredstva za putovanja izdvajaju se i za upravne okruge u Srbiji i kreću se od pola miliona do 10 miliona, zavisno od veličine okruga. Za troškove putovanja za Ministarstvo odbrane, građani Srbije moraće izdvojiti milijardu i 520 hiljada dinara, dok su vojni penzioneri socijalni slučajevi. Sve ovo potvrđuje da budžet, gospodine ministre, nije štedljiv, da ste duboko zavukli prste u skoro prazne džepove naših građana. Zato ovaj budžet, kao loš, neće i ne može podržati Srpska radikalna stranka. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Zoran Despotović, zatim narodni poslanik Zoran Antić.
Dame i gospodo narodni poslanici, poznato je da je donošenje budžeta jedno od najbitnijih pitanja za ovu skupštinu. Budžet ni u jednoj zemlji, pa ni u Srbiji, nije lako doneti. Potreba je mnogo, a nema uvek dovoljno sredstava. Međutim, ipak mislim da za neke namene moraju da se obezbede sredstva koja nisu predviđena ovim predlogom budžeta za 2007. godinu. Neću govoriti i ponavljati ono što su do sada rekli poslanici SRS-a, u smislu manjkavosti ovog predloga i davanja pravih predloga da se donese bolji budžet Republike Srbije. Konkretno, hteo bih da se osvrnem i da dam predloge u vezi s obezbeđivanjem sredstava za izgradnju određenih graničnih prelaza, carinskih službi na graničnim prelazima i za obezbeđivanje određene kontrole na tim prelazima vezane za zdravstveni i ostali nadzor pri unosu, odnosno uvozu robe u Srbiju. Prilikom odvajanja Crne Gore, i pre toga, određena su tri carinska prelaza. To je Mehov Krš kod Rožaja, zatim Gostun između Bijelog Polja i Prijepolja, kod Brodareva, i naravno Jabuka, između Pljevalja i Prijepolja. Prosto je neverovatno da su na Jabuci granični policijski punkt i carina locirani 5 km od graničnog prelaza sa Crnom Gorom, dok su, na drugoj strani, znači, crnogorske službe locirane uz samu granicu. Zbog ovakve situacije, velika maltretiranja i štete trpe građani opštine Prijepolje, jugozapadne Srbije i uopšte Srbije koji putuju u Crnu Goru ili preko ovog prelaza vrše promet robe. Navešću činjenice o svakodnevnom maltretiranju građana, kako Jabuke, tako i ostalih sela koja gravitiraju uz taj granični prelaz sa Crnom Gorom. Prilikom odlaska na svoja imanja, moraju da čekaju u redu za kontrolu kao da su šverceri, kao da će prošvercovati i traktor i kosačicu i motornu testeru. Na drugoj strani, taj policijski i carinski punkt u centru turističkog mesta Jabuka izaziva ozbiljnu nelagodu kod svih gostiju i predstavlja antipropagandu razvoja turizma. Zamislite kako bi to bilo kad bi se na Zlatiboru uradio takav ili sličan carinski prelaz. Ili, možda, neko smatra da je Srbija samo do Zlatibora? Mislim na vladajuću koaliciju. Nažalost, nije, ima još 80 km do carinskog prelaza sa Crnom Gorom. Građani su više puta tražili da se ovo pitanje reši i da se ovaj punkt zaista preseli uz neposrednu blizinu granice. Čak su pretili i da će blokirati ovaj granični prelaz. Predstavnici opštine Prijepolje su pokušali sa predstavnicima Vlade, ali dosta mlako i mlitavo, da se ovo pitanje reši.Na skupštini opštine davali su objašnjenja da im je Vlada odgovorila da nema sredstava da obezbedi struju, vodu i slično. Prosto, čovek se pita da li je li ovo moguće i da li je ovo ozbiljan odgovor Vlade. Postoji još jedan, vrlo ozbiljan, problem vezan za ovaj granični prelaz, gde treba obezbediti određena sredstva da bi se nesmetano obavljao promet robe. Naime, na graničnom prelazu na Jabuci nije obezbeđena fitosanitarna kontrola. Na primer, kada se uvozi roba sa područja severne Crne Gore, ona ne može da ide direktno od Pljevalja, preko Jabuke, prema Prijepolju, gde je razdaljina 34 kilometara, već mora zaobilaznim putem, preko Pavinog Polja i Belog Polja, gde je razdaljina oko 150 kilometara, mada jetaj put je u lošem stanju, nije urađen, tako da teško da tu može da se obavlja promet robe, odnosno - u zimskom periodu, preko Mojkovca i Belog polja, gde je razdaljina 190 do 208 kilometara, zavisi odakle se putuje, preko Gostuna, i da se na tom carinskom prelazu izvrši fitosanitarni pregled. Nije zanemarljivo istaći da se u ovoj turističkoj sezoni opterećuje ionako zagušen saobraćaj na magistralnom putu prema Gostunu, gde je, inače, carinski prelaz sa Crnom Gorom. Kako objasniti da velika količina građe koja se uvozi iz Bosne i severne Crne Gore mora da pređe toliki zaobilazni put i da toliku ekonomsku štetu trpi Srbija. Zbog svega navedenog, postoje ubedljivi razlozi i ja predlažem da se ovom budžetu obezbede sredstva za hitno izmeštanje punkta iz centra Jabuke i da se pristupi izgradnji graničnog i carinskog punkta uz neposrednu granicu sa Crnom Goru, a ne na pet kilometara razdaljine, kao do sada. Takođe, neophodno je obezbediti sredstva za vršenje kako fitosanitarne, tako i ostalih pregleda, kako je to regulisano na ostalim graničnim prelazima. Nisam podneo konkretan amandman, jer su ovde potrebna sredstva Ministarstva finansija - za Ministarstvo poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede, kao i za Ministarstvo policije. Očekujem, dok traje ova rasprava, da Vlada svojim amandmanima uveća sredstva za ove namene i razreši ovo neodložno pitanje vezano za šire područje, koje je važno za celokupnu Srbiju. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Zoran Antić, a zatim narodni poslanik Vlada Sekulić.
Dame i gospodo narodni poslanici, kao što ste već čuli od mojih kolega, SRS neće glasati za ovaj predlog budžeta, ali ne samo zato što smo opoziciona stranka i što nam je želja da na ovaj način proverimo koliko Vlada ima podršku za svoju monetarnu politiku u ovom skupštinskom domu, već, pre svega, što je Predlog budžeta izuzetno loš, što je ovim predlogom budžeta ugrožena perspektiva srpske ekonomije u narednom periodu. Srpska radikalna stranka je očekivala da će Vlada izaći sa jednim restriktivnim fiskalnim budžetom, da će u narednom periodu voditi restriktivnu monetarnu politiku i, u svakom slučaju, da će voditi računa o tome da je poreski kapacitet građana i privrede na nekih 38 do 40% bruto domaćeg proizvoda, a i sami ste u svojim izlaganjima govorili o tome da je konsolidovana potrošnja ovim predlogom budžeta negde oko 50% bruto domaćeg proizvoda. Ta razlika od 10 ili 12%, u svakom slučaju, opterećuje građane i privredu Srbije, a to će značiti dalju nelikvidnost, dalje zaduživanje građana i privrede Srbije, i sve to vodi u dalje osiromašenje Srbije, srpske privrede i srpskog društva. Restriktivna fiskalna politika morala se voditi u narednom periodu, pre svega, zato što je nivo investicija za realni sektor, u privredi, jako nizak u Srbiji danas. U odnosu na ostale tranzicione zemlje, koje investiraju nekih 30 do 35% bruto nacionalnog dohotka, procenjuje se da je taj procenat negde oko 20%, što na najbolji način ukazuje na zaostajanje Srbije u odnosu na svoje okruženje, na ostale tranzicione zemlje. Jednostavno rečeno, za godinu dana, Srbija investira u svoju industriju onoliko koliko zemlje iz okruženja investiraju u šest meseci, što neminovno vodi u dalje zaostajanje Srbije, kada je u pitanju ekonomski razvoj. Mislim da je ovim predlogom budžeta Vlada trebalo da pospeši restrikciju tražnje, a mi smo imali preveliku agregatnu tražnju u prethodnom periodu, naravno, zato što smo imali privatizacione prihode, zato što smo imali jednu ozbiljnu ekspanziju, delom i zbog rasta plata. Vlada je morala svojim primerom da ukaže i da pomogne monetarnoj politici u nekom narednom periodu, jer je monetarna politika, odnosno NBS podnela ogroman teret za suzbijanje inflacije u prethodnom periodu. Sva stručna javnost zamerala je i prethodnoj vladi zato što tom politikom nije podržavala monetarnu politiku i nije pomagala da se ne ide u ovoliku aproprijaciju dinara, koja je, očigledno, prevelika i glavni je uzrok porsta i uvoza i velikog deficita platnog bilansa. To je osnovni razlog zbog čega se od ove vlade očekivalo da predloži restriktivnu fiskalnu politiku. S ovakvim deficitom platnog bilansa, koji je evidentan godinama unazad, jako ćemo brzo biti u situaciji da imamo ozbiljnu ekonomsku krizu. Iznos koji imamo je premali, i kvalitativno i kvantitativno ne odgovara srpskoj ekonomiji - izvoz koji je nekih šest milijardi evra, uz spoljnotrgovinski deficit, koji iznosi šest ili sedam milijardi evra, a po nekim proračunima, ove godine mogao bi da bude i blizu osam milijardi evra. Mislim da nismo smeli da idemo u ovakvu monetarnu politiku, to je mišljenje SRS-a. To je neodgovorna politika Vlade Srbije, koja je, nažalost, opet podlegla ucenama pojedinim ministara, koja nastavlja politiku od 2000. godine, dakle, ministarstava pojedinih političkih partija, a to se neminovno odražava na preveliku javnu potrošnju za Srbiju u ovom trenutku. Želeo bih, isto tako, da izrazim svoje nezadovoljstvo Nacionalnim investicionim planom. On ne odgovara jednoj tržišnoj privredi, on predstavlja internacionalizam, on znači da Vlada postaje preduzeće, on znači odricanje od elementarnih principa tržišne privrede, po kojima država uređuje uslove na tržištu, ali se nikako ne pojavljuje kao arbitar ili partner. Očigledno je da je Nacionalni investicioni plan skrojen i osmišljen u kontekstu neke izborne kampanje, koja je nesumnjivo pred nama, u kontekstu predsedničke kampanje. Nacionalni investicioni plan u ovom obimu je pet puta veći od onoga koji je prethodna vlada imala predizbore i koji je iznosio negde oko devet milijardi dinara, a predlog je 44, znači, skoro pet puta veći. Očigledno je ili da ste se uplašili prethodnih izbora ili da vam je bitno opao rejting u toku prethodnih meseci, pa računate da ćete ovakvim nacionalnim investicionim planom uspeti da pobedite na predsedničkim izborima koji nas očekuju krajem godine. U svakom slučaju, ovim bih završio i ostavio štoviše vremena mojim kolegama, pozvao bih vas da još jednom dobro razmislite o potrebi za ovako ekspanzivnim budžetom Republičke vlade i da ga u danu za glasanje ne podržite.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Vlado Sekulić, a zatim narodni poslanik Momir Marković.
Dame i gospodo narodni poslanici, uzimajući u obzir vreme, malo brže ću da počnem. Budžet Republike Srbije u startu kreće sa deficitom, želeći da pokaže da Vlada nije oštetila građane i privredu, da nije napravila suficit kroz preterano uzimanje od građana ili iz privrede. Prvi predlog budžeta gospodina Koštunice je startovao sa suficitom, pa su se, valjda, novi eksperti u Vladi dosetili kako da prikažu da su brižnici i zaštitnici interesa građana Srbije. Što se tiče Vlade, zasnovala je budžet kroz tri tačke, a to je makroekonomska stabilnost, dinamičnost privrednog rasta i zaposlenosti i standard građana. To više deluje kao propagandna sfera pred izbore. Fali im samo još jedna tačka, s obzirom na izlaganje mnogih koleginica i kolega iz DSS-a, samo još da su stavili četvrtu tačku - jedan kompjuter po glavi stanovnika Republike Srbije, i imali bi mir u Republici Srbiji i neku perspektivu za građane. Kaže se da se makroekonomsko kretanje u proteklom periodu može oceniti kao povoljno, izuzev visokog rasta spoljnotrgovinskog deficita. Rast spoljnotrgovinskog deficita tokom prva četiri meseca 2007. godine generisan je fiskalnom ekspanzijom u četvrtom kvartalu 2006, a potom i ubrzanim rastom zarada, predvođenih rastom zarada u javnom sektoru. To je totalna kolizija. Priča se, prvo, da je sve u redu, makroekonomska politika je izuzetno dobro krenula, a odjedanput se pojavljuje spoljnotrgovinski deficit. Onda ne može biti sve idealno, zna se da ne može da se kaže da je izuzetno dobro bilo makroekonomsko kretanje u proteklom periodu. Ako se pojavljuje deficit na strani spoljne trgovine, onda nije tako sjajna situacija, pošto se zna koliko Srbija više uvozi, a tako malo izvozi. Inače, vi znate kako može da se smanji deficit u spoljnoj trgovini, da više izvezete nego što može da se uveze. S obzirom na našu privredu, koju ste vi vodili od 2001. nadalje, na stanje u privredi, da i ovo malo preduzeća što je radilo u proteklom periodu, pre vašeg dolaska na vlast, više ne radi, s obzirom na to kako ste privatizovali sve ostale firme, a ne vodite računa o privatizaciji, ne vidim šta vam daje optimizam da ćete da podignete izvoz do neke normalne sfere, da biste mogli da kažete da će se pojaviti suficit u spoljnoj trgovini. Da bi se spoljnotrgovinski deficit smanjio, nije dovoljno da se u budžetu samo projektuje da će rast izvoza biti planiran sa 26,8% povećanja. Povećanje rasta uvoza je za 23,7%. To su vaše lepe želje i lepe pretpostavke da će ovog puta izvoz biti veći od uvoza. Realno sagledavajući srpsku privredu, ona ne može da ojača, niti naši proizvodi mogu da budu konkurentni u Evropi i u svetu, s obzirom na to da se konstantno i sistematski uništavaju preduzeća koja mogu nešto da urade u privredi, da bi se za jevtine pare prodala i privatizovala. Ovo malo što je još ostalo od srpske privrede, to je ono od čega što očekujete da ćete, kroz ovu privatizaciju, kako ste najavili, jednu delimičnu i drugu celu privatizaciju, nadomestiti nešto što bi moglo naš javni dug da smanji. Naš javni dug je devet miliona evra i to je neki podatak kojim se operiše. Ovo što su kolege iz DS-a rekle, da to nije baš veliki dug, to je već malo neozbiljna konstatacija. Za Srbiju, sa onim kapacitetima i ekonomskim razvojem i bruto društvenim proizvodom od 5,9% na godišnjem nivou, to je izuzetno veliki dug. Svako ko se malo razume u ove stvari o kojima pričam zna da ako je naš doprinos u Srbiji, društveni proizvod, iznad 7%, mi smo solventni i možemo da vraćamo, jer reprogramiramo dugove. Sve ispod 7% se dovodi u dužničku krizu, koja može da nas očekuje vrlo brzo, možda, čak, i u toku ove godine; ako ne ove godine, onda ćemo sledeće godine sigurno upasti u dužničku krizu. Samo da skratim, kako bi kolege mogle da govore. Samo još o ovom delu oko privatizacije. Nastavak restrukturiranja i privatizacije društvenih preduzeća, banaka, osiguravajućih društava, delimična privatizacija EPS-a, NIS-a i lokalnih javnih preduzeća, to će, verovatno, jedino biti iz budžeta ispoštovano. Jedini sektor koji volite, to su te privatizacije, i sada ćete prodati i EPS i NIS i javna preduzeća, a ko će, na kraju, biti žrtva privatizacije. Kada se proda EPS, NIS, a vi nadomestite neka sredstva u budžetu i za vraćanje javnog duga, jedine žrtve tih privatizacija i tranzicija biće radnici koji su zaposleni u EPS-u i NIS-u. Očekujem da će biti vrlo brzo rebalansa budžeta, jer ovo je inflatorni budžet, zato što je projektovana inflacija 6,6%, a bruto društveni proizvod 5,9%. To je već neki nagoveštaj da nećemo imati mirnu godinu što se tiče ekonomije. Onaj deo koji sam zapamtio iz izlaganja - o nacionalnom programu i kompjuterima, shvatam ovako – Srbijo, budi mirna, i svaki građanin će dobiti po jedan kompjuter, svako će imati u kući po jedan kompjuter, koji ste odavno platili. Na to se svodi ovaj budžet.
Reč ima narodni poslanik Momir Marković, zatim narodni poslanik Radoslav Jevremović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, navikli smo, kada je gospodin Dinkić bio ministar finansija, da posle četiri-pet pitanja ministar izađe za govornicu i odgovori na ta pitanja, koja su u međuvremenu postavljena. Današnji ministar, gospodin Cvetković, sve vreme sedi i ćuti, izgleda da je odlučio da se brani ćutanjem. Počeću od člana 1. ovog budžeta, mada mnogo malo vremena imamo, a ima dosta govornika iz Poslaničke grupe SRS-a. Izgleda da jedini trošimo vreme. Dok je gospodin Dinkić pravio budžet, bilo je 15, pa 30 milijardi suficita, pa onda izađe Koštuničin predlog budžeta, pa tamo nema ni suficita ni deficita, taman uklopljeno onoliko koliko treba da se potroši. Dolazi ministar Cvetković, deficit 13 milijardi 676 miliona. Kaže se, statistika naša dika, što zamisli, to naslika. Sada me zanima, odakle ćete vi nadoknaditi ovih 13 milijardi, s obzirom na to da su ukupna primanja iz budžeta 581 milijardu, a izdaci 595 milijardi? To znači da ćemo potrošiti 13 milijardi ove godine više nego što ćemo prikupiti od poreza, akciza i svega ostalog, koliko će građani Srbije plaćati kroz poreze, akcize i sve ostala davanja. Samo da podsetim građane Srbije, poreski prihodi su 517 milijardi, porez na dohodak građana - 61 milijarda, porez na dobit preduzeća - 27 milijardi, porez na dodatu vrednost - 270 milijardi, porez na dodatu vrednost u zemlji - 84, ostatak, porez na dodatu vrednost iz uvoza. Ovo pokazuje još nešto, da mi mnogo više uvozimo nego što proizvodimo ono što se troši u Srbiji, to je 180 milijardi. Akcize,hvala bogu, i to je način da se oguli koža građanima Srbije, 98 milijardi, akcize na derivate nafte - 50 milijardi, akcize na duvan i prerađevine – 37 milijardi, ostale akcize, baš me zanima koje su to ostale akcize, ali vidim da je to 10 milijardi. Tačno se vidi da ste spremni da gulite kožu ili dok građani ne popadaju ili dok ne nadoknadite ovo što ste isplanirali. Ne bih dalje o ovim neporeskim prihodima, licencama, taksama, novčanim kaznama, ali sedam milijardi ste planirali da kaznite građane Srbije ove godine da biste napunili budžet. Rashodi po osnovu otplate kamata - tri milijarde, rashodi po osnovu kamata na strane kredite - 12 milijardi. Ima jedna interesantna stvar, subvencije na poljoprivredu, pa se setih Saše Vitoševića, njegove farme krava; nigde farme krava, ali 14 miliona Saša Vitošević stavi u džep od tog kredita. Međutim, zaboravili ste još jednu investiciju, donacije i subvencije u oblasti poljoprivrede. Bivši ministar Marija Rašeta-Vukosavljević, odnosno njen svekar, ona je samo pomogla svekru da dobije kredit za nabavku stada ovaca. i to beše neka pozamašna cifra, izvinite ne mogu da se setim. Međutim, kada je kredit realizovan, ispostavilo se da je napravljena javna kuća u Bajinoj Bašti, sa sve crvenim fenjerima. Kako će se naplatiti izdaci na osnovu otplate duga i nabavke finansijske imovine, to je 50 milijardi? To znači da ćete da štampate obveznice i zaduživati se u inostranstvu itd. Mnogo nam je malo vremena ostalo, pa vas molim, gospodine predsedavajući, da prekinete vreme, jer hoću da postavim dva poslanička pitanja, a to ne ulazi u ovo vreme. Molim vas, isključite vreme. Prvo, dame i gospodo narodni poslanici, da li je kodeks (isključi, dobro, onda odbij vreme, odbij ovo što sada trošiš), da li je kodeks oblačenja u ministarstvima uspostavljen? Dobio sam informaciju da ministar nauke dolazi u Ministarstvo golog stomaka, pola ministarstva trči da vidi da li ima pirsing na pupku. Dame i gospodo, to je srozavanje institucije ministarstva do krajnjih granica. Ministarka za dijasporu Milica Čubrilo izbacila je ikonu svete Petke, izbacila Paju Jovanovića i ubacila neke pejzaže. Naravno, te pejzaže je kupilo Ministarstvo. Sva ta ministarstva moraju da budu dovedena u red. Gospodine ministre, završni račun za 2001, 2002, 2003, 2004, 2005. i 2006. dugujete ovoj narodnoj skupštini. Nadam se da ćete ih pripremiti. Vi ste vispren čovek, 88 privatizacija, kada ste bili direktor Agencije za privatizaciju, u kratkom vremenu ste završili. Nadam se da ćete i to završiti.
Reč ima narodni poslanik Radoslav Jevremović, a zatim narodni poslanik Lidija Vukićević.
Dame i gospodo narodni poslanici, pred nama se nalazi Predlog zakona o budžetu Republike Srbije za 2007. godinu koji je trebalo da se nađe u ovom visokom domu pre više od osam meseci, ali zbog vas, nazovidemokrata, kojima ništa nije važno osim vaših fotelja, on je pred nama sa osam meseci zakašnjenja. Zakon o budžetu Republike Srbije nam pokazuje kako nova vlada namerava da vodi državu Srbiju u narednom periodu, a samo dostavljanje zakona o budžetu za 2007. godinu tri dana pre održavanja sednice Skupštine dovoljno govori o tome da Vlada pokušava, na raznorazne načine, da sakrije i prikrije stvarno trošenje sredstava koja su prikupljena kroz poreze i akcize od građana Srbije. Kada pogledamo prvu stranu Predloga budžeta za 2007. godinu, može se videti da budžet prikazuje deficit u iznosu od preko 13 milijardi dinara, mada je u prvom predlogu budžeta za 2007. godinu koji je dostavljen poslanicima planiran suficit od 23 milijarde dinara, što nam govori da novoj vladi treba mnogo više novca, kao i to da je svaka DOS-manlijska vlada gora od prethodne i da od goreg može biti gore. Na strani 2. - izdaci budžeta za 2007. godinu, izdaci budžeta koji su obuhvaćeni zajedničkim atributom - ostali, odnose preko 23 milijarde dinara. Veoma je neozbiljno da toliki iznos ne bude objašnjen. U članu 2, na strani 3, napisali ste - potrebna sredstva za finansiranje budžetskog deficita i izdatke po osnovu otplate duga i nabavke finansijske imovine iznosi preko 64 milijarde dinara i obezbediće se iz privatizacionih primanja, kredita, donacija i prenetih sredstava iz prethodne godine. Ovaj podatak nam govori da država preraspoređuje ne 595 milijardi, koliki su izdaci budžeta, nego 646 milijardi dinara i da će iznos od preko 64 milijarde dinara, u stvari, postati javni dug i teret svim građanima Srbije. Kažete, obezbediće se iz privatizacionih primanja. Pretpostavljam da će to biti kroz prodaju onoga što je preostalo još vredno u državi Srbiji - NIS-a i EPS-a, iz kredita, što znači da ćete našu državu, već prezaduženu, zadužiti još više. Takođe, iz donacija, verovatno, od vaših prijatelja sa Zapada, kada budete prodali još neki deo naše teritorije ili isporučili nekog Haškom tribunalu. Na strani 81. zakona o budžetu Republike Srbije navodite makroekonomski okvir za sprovođenje fiskalne politike. Osnovni ciljevi ekonomske politike u 2007. godini, kao i u narednom srednjeročnom periodu, jesu makroekonomska stabilnost, dinamičan privredni rast i rast zaposlenosti i standarda građana. Makroekonomska kretanja u proteklom periodu obeležena su niskom inflacijom, visokim rastom privrednih aktivnosti, izvoza, uvoza i prosečnih zarada. Ostvareno makroekonomsko kretanje u proteklom periodu može se oceniti kao povoljno, izuzev visokog rasta spoljno-trgovinskog deficita. Makroekonomska kretanja, kažete, obeležena su niskom inflacijom. U tabeli 2, na strani 83, pokazujete projekciju od 6,5%. Postavlja se pitanje, kolika će inflacija stvarno biti, odnosno kolika bi ona bila da statistika ne radi ono što radi, odnosno da ne ispunjava želje naručilaca? Uostalom, to najbolje znaju građani Srbije, kroz svakodnevne troškove. Inflacija je iz godine u godinu sve veća i posledica je jedne kratkoročne ekonomske politike koju sprovodi nova vlada, a sprovodila je i stara vlada Srbije. Kažete - visoki rast privredne aktivnosti. Dame i gospodo, koga vi zavaravate i pričate bajke o visokom rastu privredne aktivnosti, kada i sami znate u kakvom su stanju naša privreda i preduzeća. Ne mogu da se ne osvrnem na stanje privrede u Sremskoj Mitrovici, odakle dolazim, gde su sva preduzeća rasprodata, radnici se otpuštaju, a oni koji nisu otpušteni prilikom privatizacije, otpuštaju se sada. Preduzeća koja nisu prodata postepeno se gase, a nema intervencije od strane državnih organa. Jedan od takvih primera je i Preduzeće za proizvodnju papira "Matroz", koje je u procesu privatizacije započete pre tri godine. Do sada ništa nije urađeno i trenutno se nalazi pred stečajem. Taj gigant mitrovačke privrede je u srećno vreme brojao preko 3.500 radnika, a trenutno ih ima oko 1.100 koji nemaju osnovno pravo na rad, da svojim radom obezbede sredstva za život svojim porodicama. Ali, to vas ne interesuje. Ne interesuje vas što 1.100 porodica neće imati parče hleba, ne interesuje vas ni što građani Srbije neće imati uslova za život. Dobro je vama, vas drugo ništa ne interesuje. Takođe, u makroekonomskom okviru za sprovođenje fiskalne politike, kao cilj navodite rast zaposlenosti i standarda građana. Mogu vam navesti samo jedan primer. U Sremskoj Mitrovici, sa 80.000 stanovnika, ima preko 20.000 nezaposlenih. Gde vam je tu onda rast zaposlenosti? Ništa nije bolja situacija ni u celoj Srbiji. U tabeli 6, na strani 87 - Struktura izdataka budžeta u 2006. i 2007. godini, veoma su zanimljive stavke pod ekonomskom klasifikacijom 423 - usluge po ugovoru, u iznosu od preko pet milijardi dinara, i 424 -specijalizovane usluge, u iznosu od preko 10 milijardi dinara, koje, poznavajući tu materiju, mogu da budu uvek nešto neopipljivo i nerealno i predstavljaju mogućnost za raznorazne manipulacije. Takođe bi trebalo da se izdvoje veća sredstava za poljoprivredu, jer je situacija u poljoprivredi jako loša i tu treba dosta učiniti kroz davanje većih subvencija poljoprivrednim proizvođačima, ali ne po principu - ko je član G17 plus, DSS-a ili DS-a dobiće kredit, a ostali ne mogu. Gospodo iz vladajuće koalicije, obećali ste po 100 evra subvencije po hektaru, pa me interesuje kojom je pozicijom u budžetu to regulisano? Ako je verovati onoj narodnoj - što je brzo, to je i kuso, vaš budžet, gospodo iz vlasti, je vrlo brzo izašao iz neke DOS-ovske radionice i gotovo sigurno neće biti realizovan kako ste zamislili, pa nas u nekom narednom periodu očekuje rebalans budžeta. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Lidija Vukićević, zatim narodni poslanik Zdravko Topalović. Izvolite.
Dame i gospodo poslanici, poštovani građani, pre nego što prodiskutujem Predlog budžeta koji je donet i koji se tiče kulture, rekla bih nešto o elementarnim stvarima koje se tiču kulture i na osnovu kojih bi predložena finansijska sredstva za kulturu trebalo pravilno da se usmeravaju. Dakle, mi u kulturi imamo veoma ozbiljan problem, i to ne u poslednjih nekoliko godina, nego, slobodno mogu da kažem, u poslednjih desetak godina. Elementarna stvar, znači, ono što je alfa i omega u kulturi, a što ne postoji, pa iz toga proizilazi javašluk, klanovi, proizilazi sve ono što nije dozvoljeno da se radi i apsolutno sve nezakonite radnje, jeste, kao prvo, obavezno donošenje «krovnog» zakona. O «krovnom» zakonu se govori već godinama, on je napravljen, prodiskutovan, on je ušao u skupštinsku proceduru još za vreme ministra Kojadinovića, međutim, zašto nije usvojen, ne znamo. Dakle, krovni zakon je zakon koji bi podrazumevao donošenje nacionalnog plana i programa i koji bi predlagao formiranje nacionalnog saveta. Iz krovnog zakona proističu svi drugi zakoni koji bi uredili apsolutno sve institucije, da li su filmske, muzičke, muzičko-scenske ili pozorišne, da rade na način na koji treba da se radi i na koji svaka zemlja u Evropi mora i treba da radi. Dakle, krovni zakon bi podrazumevao donošenje seta zakona, pa bismo tako imali zakon o pozorištu, zakon o muzičko-scenskim delatnostima i ostale zakone. Onda ne bi bilo problema, pošto bi, recimo, u okviru zakona o pozorištu, Narodno pozorište podrazumevalo tri stavke koje bi moralo da poštuje, a to su - očuvanje objekta, očuvanje istorijskog arhiva, uopšte, arhiva, s obzirom na to da je Narodno pozorište nastalo 1861. godine i da je to veomabogat arhiv, koji treba da se čuva, i očuvanje nacionalnog repertoara. Skupštini bi se podnosio izveštaj o tome šta se radi i kako se radi i obavezno bi se davala globalna programska opredeljenja. Inače, u Predlogu zakona o budžetu, u delu o kulturi, videla sam, što je netačno i verovatno je proizašlo iz prošlogodišnjeg budžeta za kulturu, da piše - Institut za film. Institut za film više ne postoji pod tim imenom. Sada je to preusmereno u nekom drugom smislu, ali ne znam zašto nam ovde nije objašnjeno na koji način sada radi sve ono što se zove film i sve ono što je vezano za film. Ono što sam mogla na brzinu da vidim u Predlogu budžeta, o kulturi, jeste sledeće. Pitam vas, da li je nacionalni interes i briga o finansiranju dečijih pozorišta i pozorišta nacionalnih manjina, pošto ovde nigde nisam videla da je predviđeno finansiranje dečijih pozorišta, kao ni pozorišta, naravno, nacionalnih manjina. To je ogroman problem, znam iz svog iskustva, pošto sam bila direktor Dečijeg kulturnog centra. Znam da je u Beogradu najvalidnija dečija institucija Dečiji kulturni centar u Takovskoj broj 8, koji je u svoje vreme, ja se ograđujem i ne mogu da kažem za danas, moguće je da su se neke stvari izmenile, ali u Dečijem kulturnom centru je rađeno bez sistematizacije rada, bez kolektivnog ugovora, bez pojedinačnog ugovora. Roditelji su, da bi upisali dete u stalnu grupu, a stalne grupe su ili baletska grupa, ili muzika, ili učenje engleskoj jezika, ili bilo kog drugog stranog jezika, uplaćivali žive pare portiru, portir je te pare davao direktorki, a direktorka je kupovala za kolektiv parama iz tog nekog ostvarenog prihoda, koji nije bio regularan. Dakle, nije se uplaćivalo ni petim primerkom u pošti i nije se uplaćivalo ni u računovodstvo. Stoga, znam da, konkretno, Dečiji kulturni centar veoma loše radi, pretpostavljam, zato što nema neku finansijsku pomoć i verovatno bi tu trebalo nešto da se uradi, s obzirom na to da u Dečijem kulturnom centru postoji ogromna pozorišna dvorana, koja bi mogla da se adaptira i da predstavlja ne samo dečiju scenu, nego i scenu na kojoj bi mogle da se igraju i večernje predstave. To je samo ovako, ukratko, što se tiče institucija. Ono što je bitno, jeste raspoređivanje para u okviru budžeta na način da se, pre svega, stvore mogućnosti za stalni kulturni razvoj, bez obzira na stranačko opredeljenje. Kultura ne trpi stranačko opredeljenje. To moramo da shvatimo i da naučimo da se svi ponašamo prema tome. Ne može da se kaže - on ne može da igra zato što je iz DS-a, ili, taj slikar ne može da slika zato što je radikal, ili ne znam šta. Nama je u interesu da na što viši nivo podignemo srpsku kulturu, a ne, kao što smo već počeli u poslednje vreme, da omalovažavamo našu kulturnu baštinu, što je strašno i nedopustivo. Tako, recimo, imamo primere da se vređa i omalovažava, skrnavi Pretkosovski i Kosovski ciklus, nazivajući Kraljevića Marka secikesom, a njegovu majku Jevrosimu lopovom. To su stvari koje su nedopustive. Recimo, savremena postavka Nušića u pozorištu izgleda ovako. U jednoj čestitoj srpskoj kući, a svi ćete se složiti s tim da je srpska kuća - prava domaćinska i čestita kuća, u kojoj je porodica uvek bila dominantna i znao se red, unosi se poljski toalet nasred kuće. U trenutku dok Jerotije ulazi u taj poljski toalet, Anđa mu dodaje pismo, koje on koristi na način na koji znamo kako se koristi papir u toaletu, vraća ga i ona nastavlja da čita to pismo. Dakle, to je nedopustivo. Ne možemo da skrnavimo Nušića i ne možemo da skrnavimo sve ono što nam je ostalo u nasleđe, ono što je naša kulturna baština, iz prostog razloga, što te predstave posle putuju po svetu i na taj način se edukuju naša deca u inostranstvu. Tome zaista nema mesta. Kontakti i putovanja. Takođe, treba da se izdvoje pare za kontakte i putovanja. Dakle, moralo bi o tome da se povede računa. Mi smo dugo bili pod sankcijama. Reći ću vam da u poslednje vreme na Kanskom festivalu viđam uglavnom političare na festivalima, a ne viđam aktere i glumce, ne odvajaju se sredstva da taj Kanski festival posete glumci. Uglavnom su to političari i od političara saznajemo šta se dešavalo na Kanskom festivalu, ili gledajući neki prenos. Zaštita kulturnog nacionalnog identiteta, ali, molim vas, sa utvrđenim kriterijumima. Ne možemo da govorimo o nacionalnom identitetu tek tako, proizvoljno, da svojatamo i da govorimo - ovo je nacionalno, ovo nije. Dakle, apsolutno mislim da bi trebalo da se utvrde kriterijumi za nacionalni identitet. Obrazovanje u oblasti kulture, takođe. Naši glumci nigde ne putuju. U vreme kada sam ja studirala bila je poznata škola Lekoka u Francuskoj, pa su mnogi, ne samo glumci, nego i vajari, i slikari, i muzičari, odlazili u zemlje koje su bile adekvatne za njihovu nadgradnju u oblasti kojom se bave. Podsticanjem mladih talenata ne bi trebalo da bude institucionalizovano, većda bude podsticanje kroz postojeće oblike vrednosti. To bi trebalo da se uvede kao jedno pravilo i po tom pravilu da se ponaša. Ono što je veoma važno i što tretira Predlog budžeta o kulturi koji ste podneli, jeste obezbeđivanje javnosti rada, tj. komisije koje odobravaju projekte. Dešavalo se, neću da imenujem filmove, niti mi je cilj da imenujem ljude koji su učestvovali u tim projektima, ali ste i sami upoznati da se u poslednjih nekoliko godina dešavalo da su sredstva za film odvojena, a to nisu mala sredstva, svako od vas zna koliko je potrebno odvojiti sredstava da bi se kvalitetno uradio jedan film, a nikada nismo imali snimljen materijal kao dokaz. To nije slučaj samo sa filmovima, to je slučaj i sa pozorišnim predstavama. Prema tome, ja bih molila, ako hoćemo da stvarno nešto učinimo za našu kulturu, da se ponašamo u skladu s tim i da postoje komisije koje će da odobravaju te projekte. Usklađivanje kriterijuma za prijem na privatne akademije i državne fakultete umetnosti. Ne govorim o programima privatnih akademija i državnih fakulteta, čini mi se da su usklađeni, koliko sam upoznata. Međutim, postoji jedan drugi problem. U vreme kada sam ja upisivala fakultet dramskih umetnosti, ovo govorim samo da bih vam približila situaciju, bilo je prijavljeno 490 kandidata. Od tih 490, primljeno je nas sedmoro, jedna klasa, kod profesora Milenka Maričića. Mislim da je to bio pravi odabir, zato što time ne stvaramo hiperprodukciju glumaca i sutra pravimo socijalne slučajeve. Danas imamo privatne fakultete, gde se ne ceni talenat, čak manje talenat, a više dubina džepa, nažalost. Mislim da talenat ne može da se kupi i da bi o tom pitanju trebalo malo da se razmisli, da vidimo koji su kriterijumi za primanje, ne samo glumaca, nego i vajara i slikara. Izvinjavam se što govorim, pre svega, o glumcima, zato što mi je to nekako najbliže, ali govorim o svim umetnicima, na svim privatnim fakultetima, u odnosu na državne fakultete. Takođe, treba definisati kolektivne ugovore sa medijima koji koriste rad umetnika. Dešava se da se jedna serija, koja se prikazuje na RTS-u, preuzima na Pink televiziji i da od toga ima koristi samo televizija, a protagonisti ne. Isto je i sa piscima. Posle završene knjige, akviziteri imaju profit, imaju ga izdavačke kuće, a pisci ostaju bez ikakve zarade. Nacionalne penzije umetnika, o tome bih vas pitala. Prošle godine, u budžetu od 2006. godine, koji sam uzela i pogledala, čini mi se da su izdvojena 32 ili 34 miliona za tzv. nacionalne penzije. Moram da priznam da mi nije jasno šta znači ''nacionalna''. U svakom slučaju, to nisu klasične penzije, dakle, posle smrti glumca ne prebacuju se na porodicu. Izdvojena su 32 miliona, a nijedan glumac od tih para nije video ni dinara, pa se prosto pitam - gde su te pare. Ono što je najvažnije ostavila sam za kraj. Namerno sam to ostavila za kraj da biste možda zapamtili, da biste porazmislili o tome i da biste shvatili koja je to društvena sramota. To je nedopustivo u jednoj zemlji. To je sramota svih nas, a to je da apsolutno treba da se menjaju tačke zakona koje se odnose na uplatu doprinosa samostalnih umetnika, da im se uplaćene osnovice priznaju kao zarade. Samo ću vam reći da se sveštenicima osnovice priznaju kao zarade, a samostalnim umetnicima ne. Samostalni umetnici žive na ivici bede. Dakle, muzičari, vajari, dizajneri i glumci odlaze u penziju sa, ako možda ne znate, gospodo poslanici, 14 hiljada dinara. Imamo našeg velikog, istaknutog glumca Stevu Žigona, koji je otišao sa 14 hiljada dinara u penziju. Mnogi samostalni umetnici ne mogu dostojno da učine čak ni ono najosnovnije, ono što podrazumeva svako živo biće - da se časno sahrane, već se prikupljaju pare po udruženjima. Zbog toga smatram da je to zaista velika sramota. U pogledu rešavanja te osnovice doprinosa samostalnih umetnika trebalo bi nešto da se učini. Jer, naša minimalna osnovica je kao na platu od 12 hiljada dinara. Znate, to je velika sramota i nikakav stimulans za umetnike. Međutim, pošto su umetnici uvek više opredeljeni da poštuju dušu, osećanja, da imaju entuzijazma, nego što su im važne pare, oni pristaju na sve to. Ali mi kao društvo, ako hoćemo u Evropu, u Evropu moramo ići kulturom. Hvala lepo. [[Aplauz]]
Hvala. Ima reč narodni poslanik Zdravko Topalović, posle njega narodni poslanik Srboljub Živanović. Izvolite.
Dame i gospodo, pre nego što se osvrnemo na neke interesantne razdele iz budžeta, ja bih postavio pitanje gospodinu ministru. Kako misli da se ostvari rast bruto društvenog proizvoda, smanji inflacija i pokrene snažniji investicioni prosek povećanjem javne potrošnje, planiranim spoljnotrgovinskim deficitom, isključivo oslanjanjem na uvoz, a ne na domaću privredu i njen razvoj? Voleo bih da mi ministar odgovori na to pitanje. Evo nekih interesantnih stavki u budžetu. U razdelu 3. tačka 4, gde stoji - Kancelarija za saradnju sa medijima, piše - 73 miliona 811 hiljada dinara, od čega plate, doprinosi i ostala davanja zaposlenima premašuju polovinu ovog iznosa. Verovatno, vrlo neopravdano visok iznos za tu kancelariju. U razdelu 5. tačka 8, gde je Tužilaštvo za ratne zločine, ono će po ovom budžetu dobiti neopravdano velika sredstva od 72 miliona dinara, od čega preko 60 ide na zarade zaposlenih i njihove doprinose. Šta ste rekli u obrazloženju za Tužilaštvo za ratne zločine? Rekli ste da finansiranje Tužilaštva za ratne zločine ima posebno mesto, s obzirom na našu stratešku orijentaciju prema evropskim integracijama i priključenju Evropskoj uniji. Šta radi Tužilaštvo za ratne zločine? Da li je podignuta ijedna optužnica protiv zločina nad Srbima i građanima Srbije stradalim od šiptarskih separatista i protiv odgovornih iz NATO pakta za bombardovanje Srbije? Da li će poreski obveznici Srbije i dalje finansirati samo pokretanje tužbi protiv srpskih patriota? Za razliku od Tužilaštva za ratne zločine, za Vojno-obaveštajnu službu predvideli ste manji iznos, i to 65 miliona dinara. Da li se to nastavlja uništavanje Vojske i njene obaveštajne službe od strane Tadića, Ponoša, Šutanovca, a sada i od vas ministre, kroz projekciju ovakvog budžeta? Agencija za strana ulaganja i promociju izvoza treba da dobije 232 miliona 673 hiljade dinara. Ova agencija predstavlja samo jedan vid isisavanja novca iz budžeta od strane vladajuće koalicije, putem marketinških agencija gospodina Đilasa, Divljana, Mekena, Eriksona i ostalih agencija koje imaju monopol u tim poslovima u Srbiji. Vidim da je juče bio prisutan i ministar za lokalnu samoupravu. Pre nego što se raspravljalo u Republičkom parlamentu o republičkom budžetu, lokalne samouprave su raspravljale o svojim budžetima. To znači da su unapred osuđene na rebalanse, da su budžeti loši i da nisu usaglašeni sa republičkim budžetom. Pošto je objedinjena rasprava, treba nešto reći i o drugim zakonima, pre svega, o Zakonu o porezu na dodatnu vrednost. Prihodi od PDV-a bi bili, sigurno, gospodine ministre, veći, a poreska disciplina na najvišem nivou da je stopa PDV-a niža. To bi dovelo do rasterećenja privrede, a samim tim i građana. DOS je, uostalom, i obećao da će ta stopa biti 10%, pa, naravno, slagao. U članu 8. Zakona o akcizama predvideli ste ukidanje akciza za voćne sokove, čime bi, kako kažete, izjednačili uvozne i domaće proizvođače, odnosno uvoznike i domaće proizvođače. To je dalje uništavanje domaće proizvodnje, a nikako stvaranje atmosfere zdrave konkurencije. Time otvarate širom vrata stranim proizvođačima, koji će dampingom ući na naše tržište i, mogu slobodno reći - počistiti domaće proizvođače. Sve je pod okriljem usaglašavanjem zakona sa Svetskom trgovinskom organizacijom i Evropskom unijom. Onoga trenutka kada Srbija, ako uđe u Evropsku uniju, onda usaglašavajte taj zakon. Građane Srbije će sigurno neprijatno iznenaditi i promena člana 6. Zakona o akcizama, gde je predviđeno povećanje akciza na tečni gas, i to od 1. januara 2008. godine; biće 10 dinara. Još jednu stvar bih rekao. Članom 23. Zakona o akcizama predvideli ste smanjenje opšte stope PDV-a za nabavku računarske opreme. Niste predvideli nešto što je mnogo veći problem u Srbiji, a to je, gospodo, pijaća voda. Štiteći svoja javna preduzeća, komunalna, niste predvideli da opšta stopa za flaširanu vodu bude niža od 8%. Jer, Srbiji nedostaje pijaća voda. Narod neće moći da kupuje tu vodu po visokoj ceni i biće prinuđen da pije vodu koja nije bakteriološki ispravna. Još nešto bih rekao gospodinu ministru, vrlo kratko. To je prilika da spreči veliki odliv novca iz Srbije. Naime, 15. juna u Celju potpisan je sporazum lutrija iz zemalja u okruženju o zajedničkom priređivanju igre na sreću Loto. Otkuda tako naglo interesovanje Slovenije, Hrvatske, Muslimansko-bošnjačke federacije, Makedonije, pa i Crne Gore za asocijacije te vrste, kada su i po cenu rata, sem Crne Gore, izašli iz Jugoslavije? Vrlo prosto, gospodin Bojan Krištof, alfa i omega, siva eminencija Državne lutrije Srbije, radi na daljem siromašenju, izvlačenju novca građana Srbije. Kome će ta asocijacija, gospodine ministre, da podnosi poresku prijavu? Gde će dobitnici i ta asocijacija plaćati PDV? Sprečite pljaku Srbije, jer Srbija je tržište od 10 miliona ljudi, a Slovenija od milion ljudi. [[Aplauz]]
Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić, posle njega narodni poslanik Milosav Miličković. Izvolite, gospodine Krasiću. Imate još 30 minuta za Poslaničku grupu Srpske radikalne stranke.
Ja ću pokušati ukratko da objasnim šta, otprilike, znači budžet, ali ne mogu da objasnim šta znači završni račun od 2000. godine naovamo, jer to zadovoljstvo nismo imali prilike da imamo, pošto su nas «otac» demokratije i «deca» demokratije naučili da demokratija najbolje funkcioniše kada se nikome ne podnosi nijedan izveštaj. U doba velike demokratije mi nemamo nijedan završni račun. Radi vaše preciznosti, vama, ljudima iz Vlade pričam, mi danas donosimo budžet za 2007. ne za 2008. godinu. Da znate, ovo što radite, to je za 2007. godinu. To je odavno trebalo da se završi, međutim, nije završeno, iz jednog prostog razloga - što je jedan koji je uzurpirao vlast, u koaliciji sa drugim koji je, takođe, uzurpirao vlast, pokušavao da izigrava neku demokratiju, pa je pregovarao o tome da li je zakonito privremeno finansiranje, ili nije zakonito; očigledno ste se dogovorili da je to bilo sve zakonito. Od kako je došla demokratija, mi smo naučeni na to da je sve moguće. Moguća je država bez vlade, to je tehnička vlada, moguća je država bez budžeta, to je privremeno finansiranje u nedogled, sve je moguće od kako je došla demokratija. Nemamo završne račune za šest godina, zato što niste usvojili ni onaj za 2000. godinu. Da vas samo podsetim, niste ga usvojili, niste želeli da ga usvojite jer ste smatrali da neusvajanjem završnog računa za 2000. godinu možete da vršite politički progon neistomišljenika. Tu ste napravili kardinalnu grešku. Zašto? Zato što je nedostatak završnih računa tekovina demokratije. Demokratija je i zviždanje. Možete da zviždite do mile volje. Stičem utisak da mnogo bolje zviždite nego što se bavite politikom. U međuvremenu smo izgubili dve države, naravno, demokratski. Prvo Saveznu Republiku, pa onda Državnu zajednicu. Sve je to tekovina demokratije. Da nešto razjasnimo. Ako budžet tretirate kao rezervoar nekog sela za vodu, pa pet-šest izvora ima, skuplja se voda u neki rezervoar, e onda iz tog rezervoara treba da ide voda. Otkad je došla demokratija, budžet Republike Srbije je samo jedna cev. Na kraju te cevi nalazi se tuš. Taj tuš ispušta vodu, jedan mlaz je Demokratska stranka, jedna frakcija, drugi mlaz je Demokratska stranka - druga frakcija, treći mlaz je Demokratska stranka Srbije, četvrti mlaz je Nova Srbija, peti su nevladine organizacije, šesti mlaz su, recimo, ajde, neki kojima treba da se vrate krediti, sedmi mlaz još neko, dođe se nekako do 20 i nekog mlaza, ili 56 pozicija, razdela, to su neki korisnici od kojih sve zavisi. To što se priča, navodno, da se javio neki deficit od 13 milijardi...
Gospodine Krasiću, izvinite, zbog unapred dogovorenog košarkaškog prenosa, prenos Skupštine se prekida u 19,55, tako da vodite računa da imate još četiri ili pet minuta. Nastavićemo sutra u 10 časova sednicu. Izvinite.
Sasvim je dovoljno ovih pet minuta. Vidite kako ja to razgovetno, svima je jasno. Ovaj nedostatak je fiktivan, 13 milijardi. Zašto? Država može sve. Koliko im zafali para, oni mogu da uzmu. Evo, recimo, šta bih preporučio ministru finansija - da nikako ne ide stopama Mlađana Dinkića. On je izdejstvovao da Vlada donese rešenje o emisiji državnih zapisa Republike Srbije. Molim vas, obratite pažnju na datume i iznose kako se formira jedan deo budžeta, kako se vrši kratkoročno finansiranje radi premošćavanja problema u budžetu, a mi smo te godine imali suficit, i prošle i pretprošle. Evo, ovako. «Službeni glasnik Republike Srbije» broj 116/2005 -iznos emisije - 500 miliona dinara, datum emitovanja - 10. januar 2006. godine. Dalje, datum emitovanja - 24. januar 2006. godine, milijardu dinara emisija. Da budemo načisto šta je to. Ne razlikuje se, u principu, od štampanja novca. To je kreiranje novca. Za koga? Za budžet. Na primer, 31. januara 2006. godine - 600 miliona dinara, 7. februara 2006. godine - 900 miliona dinara, 21. februara 2006. godine – milijarda, i tako redom, idemo na kratkoročno zaduživanje, otprilike, dva do tri puta u toku meseca. Tako se formirao suficit, međutim, ima ovo i svoju drugu stranu. Ko je kupovao? Odabrani. Preko koga? Preko Berze. Kakva je naša berza? Fiktivna, lopovska. Zašto? Jer se na našoj berzi dešava nešto čega nigde na kugli zemaljskoj nema. Svi koji posluju na Berzi zarađuju. Onda se postavlja pitanje, a ko to plaća da oni zarađuju? Budžet Republike Srbije. Kraj priče. Znači, kreira se novac, pa se prebace sredstva iz opšte javne potrošnje u privatne džepove. Onda me ne čudi što jedan ima 11 miliona evra, drugi ima 10, treći ne sme ni da kaže, naljutio se što smo ga pomenuli ovde, i da ne ređam dalje. Da se vratim na ovo što se tiče budžeta. Koliki je obim naše potrošnje? Uopšte nije onoliki koliko je rekao ministar. Nije to 590 i, koliko vi rekoste, 6 milijardi dinara. Šta je trebalo još da dodate tu? Koliko ste stavki ispustili? Prilično stavki ste ispustili. O tome ćemo mnogo konkretnije, zdravlje bože, sutra, u načelnoj raspravi, i prekosutra, u pojedinostima, jer na skoro svaki član i svaki razdeo postoji poneki amandman Srpske radikalne stranke. Onda će da ide drugi deo rasprave, koji se zove seciranje na delove. Zašto na delove? Da građani Republike Srbije shvate koja je tragedija ovakvo viđenje demokratije i ovakav demokratski način vladanja. Ovde se otima na vrlo legalan način. Zašto? Zato što svaka glupost dobija legitimitet sa 126 glasova. Svaka glupost, otvoreni kriminal. Videćete, od stavke do stavke, koliko je ugovora, odnosno usluga po ugovoru. Molim vas, mi smo već dve godine budžetsko čudo. Jedini predsednik koji se finansira donacijama iz inostranstva je predsednik Republike Srbije. To je uvreda za bilo koju državu koja drži do svog suvereniteta. Kod nas se ponose, imaju stavku, tačna ekonomska klasifikacija toliko i toliko, 250.000, toliko miliona. On će, jadnik, putovati u toku ove godine za 140 miliona dinara. Gde on da putuje? Gde god je otišao, napravio je diplomatski skandal. Njemu treba zabraniti da putuje. S obzirom na to da imamo problema sa kvorumom, predlažem, gospodine Obradoviću, da predložite gospodinu Duliću da u ovim prvim klupama obavezno budu i lisice i da ministar Jočić, na početku radnog dana Narodne skupštine, privede ministre, zakopča ih lisicama, da budu sve vreme prisutni ovde, da čuju, jer smo mi danas imali retku situaciju da čujemo i poslanike vlasti koji kritikuju ovu vladu i ovaj koncept. Neću da ih pominjem, da ne bismo imali štetne posledice u okviru svojih stranaka. Progovorilo je kod njih srce, pa su uvideli koji su problemi s ovom i ovakvom vladom i ovakvom projekcijom. Pošto je ovo već kraj, sutra ujutru ćemo da nastavimo, da objasnimo na kojoj poziciji ko koliko krade i zašto krade.
Srpskoj radikalnoj stranci je ostalo još 20 minuta. Prekidamo rad današnji i nastavljamo sutra u 10 časova. Hvala. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad sednice Trećeg vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2007. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje110narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno je daje u sali prisutan 91 poslanik, odnosno da je prisutno više od jedne trećine narodnih poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da je sprečen da sednici prisustvuje narodni poslanik Laslo Varga. Prelazimo na zajednički načelni pretres 1 - 6. tačke dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O BUDžETU REPUBLIKE SRBIJE ZA 2007. GODINU (sa finansijskim planovima organizacija obaveznog socijalnog osiguranja) I IZMENE I DOPUNE ZAKONA O PDV-u, AKCIZAMA, PORESKOM POSTUPKU I PORESKOJ ADMINISTRACIJI, POREZIMA NA IMOVINU I CARINSKOJ TARIFI (nastavak) Reklamirana je povreda Poslovnika. Izvolite.