Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Pete sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2005. godini. Na osnovu službene evidencije, konstatujem da sednici prisustvuje 86 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da su u sali prisutna 84 narodna poslanika, odnosno da je prisutno više od jedne trećine narodnih poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju narodni poslanici: Željko Ivanji, Ksenija Milivojević, Miloljub Albijanić, Ivana Kovačević i Ivan Živadinović. Prelazimo na 1. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O BUDžETU REPUBLIKE SRBIJE ZA 2006. GODINU (sa Memorandumom za 2006. godinu, projekcijama za 2007. i 2008. godinu i finansijskim planovima republičkih organizacija za 2006. godinu-pojedinosti) Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Milorad Belić, Suzana Grubješić, Aleksandar Lazarević, Miloljub Albijanić, Veroljub Arsić, Nataša Jovanović, Zoran Krasić, Srđo Komazec, Milorad Mirčić, Momir Marković, Milorad Buha, Zoran Antić, Vitomir Milošević, Miljko Četrović, Ljubomir Kragović, Milan Stevović, Radiša Ilić, Zoran Mašić, Branislav Rankić, Branislav Blažić, Paja Momčilov, Zlatan Jovanović, Petar Jojić, Vitomir Plužarević, Stevica Deđanski, Nemanja Šarović, Sulejman Spaho, Stefan Zankov, Vjerica Radeta, Dragan Živkov, Igor Bečić, Miroslav Markićević, Blagica Kostić i Predrag Marković, kao i amandmane Vlade. Primili ste izveštaje Odbora za finansije i Zakonodavnog odbora. Primili ste mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Narodni poslanik Miroslav Markićević i narodni poslanik Aleksandar Lazarević, pisanim putem, povukli su amandmane na član 6, koje su podneli 14. novembra 2005. godine, a 15. novembra 2005. godine podneli su nove amandmane na isti član Predloga zakona. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 140. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandman je podneo poslanik Veroljub Arsić. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Izvolite. Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman u ime SRS na član 1. Predloga zakona o budžetu. U svom amandmanu sam tražio da se deo sredstava, koji je u predlogu budžeta označen kao suficit, preraspodeli, i to za sledeće korisnike: za donacije penzionom, invalidskom i socijalnom fondu, za odbranu zemlje i za subvencije u poljoprivredi. Vlada Republike Srbije moj amandman je odbila, sa obrazloženjem nije u skladu sa članom 26. Zakona o budžetskom sistemu, kojim je uređeno da se suficit utvrđen u predlogu budžeta Vlade ne može koristiti za povećanje izdataka predloženih u budžetu. To je ona posledica, dame i gospodo narodni poslanici, na koje smo vas upozoravali prilikom donošenja Zakona o izmenama i dopunama Zakona o budžetskom sistemu, gde je, u odredbama, ministar finansija Mlađan Dinkić sebe stavio iznad Narodne skupštine Republike Srbije i iznad narodnih poslanika. Znači, ono što utvrdi u svom predlogu ministar finansija Mlađan Dinkić ne mogu da promene narodni poslanici. U svakom slučaju, ta odredba člana 26. Zakona o budžetskom sistemu nije u skladu sa Ustavom Republike Srbije, jer se narodni poslanici sprečavaju da obavljaju svoj posao, a to je da donose zakone. Tako je to kada imate za ministra Mlađana Dinkića, jer očigledno da je njegova težnja da bude iznad zakona, da bude iznad svega, da se ponaša kao monarh. Postavlja se pitanje da li je taj njegov suficit stvaran ili fiktivan? Uopšte je poznato, kada neko kaže suficit - smatra se da ima višak sredstava. Onda država ta sredstva - ili opredeljuje u dalje ulaganje u privredu, infrastrukturu itd, ili - ako imamo višak para, zašto ne uraditi reformu poreskog sistema i rasteretiti građane određenih poreskih davanja. Međutim, ništa od toga u ovom predlogu zakona o budžetu nema. Znači, samo je cilj i želja predlagača ovog budžeta da se kroz taj suficit pokaže kako Vlada Republike Srbije dobro vrši svoj posao. Odakle uopšte suficit u Predlogu zakona o budžetu? Još kada je donošen budžet za 2005. godinu, opominjali smo Vladu Republike Srbije da će stupanjem Zakona o porezu na dodatu vrednost da nastupi niz štetnih posledica po građane i privredu. Jedna od tih posledica jeste povećanje cena robe široke potrošnje, povećanje fiskalnih davanja, dalje opterećenje privrede. Kao rezultat toga imali smo inflaciju koja je iznad planirane i rebalans budžeta za 2005. godinu, gde se odjednom pojavio neki višak sredstava. Odakle uopšte taj višak? Višak počinje od one robe i usluga koji se nikada nisu oporezivali. Na prvom mestu, potiče od poreza na dodatu vrednost na repromaterijal za poljoprivredu i poljoprivredne proizvode, na repromaterijal kao što je semenska roba, sredstva za prihranjivanje i zaštitu bilja. Na to se još nikada do sada nije plaćao porez. Od kada je ova vlada počela da vrši svoj posao, taj porez je počeo da se plaća. Porez je počeo da se plaća na komunalne delatnosti koje su javni prihod, u svakom slučaju, doduše, po nešto nižoj stopi - od osam posto. Ali, nikada se još nije desilo da na običnu vodu iz česme građani plaćaju porez. Kao rezultat tih poreskih opterećenja imamo suficit, navodni, imamo inflaciju i imamo teži materijalni položaj stanovništva. Dalje, prvi put se u jednom predlogu zakona o budžetu dešava da nema donacija. Postavlja se pitanje šta je sa tim vašim silnim prijateljima koji su obećavali, ukoliko dođete na vlast, da će biti donacija; ukoliko dođe SRS, donacija neće biti, bićete u izolaciji itd. Vidimo, što se tiče donacija, da je to bila najobičnija šarena laža u predizbornoj kampanji 2003. godine. Ni jedna jedina stavka ovde nije donacija. Ministar finansija ide dalje u toj svojoj priči i tvrdi da ćemo zbog povoljne poreske politike, kakva se dešava ovde kod nas u zemlji, umesto donacija dobiti investicije. Još uvek nije tačno obrazložio gde su bile te investicije, jer kada neko nešto investira, dolazi do značajnog povećanja produktivnosti, ako ne bar do povećanja zaposlenosti, onda do zaustavljanja broja nezaposlenih u državi. Međutim, od kada ste na vlasti broj nezaposlenih se povećava iz dana u dan. Kuda su ta sredstva od investicija otišla? Da li ih stvarno ima? Ili su navodne investicije ovde već raspoređene u sledećem članu, u kome se kaže da će država da se zaduži kroz kontragarancije. U članu 5 - Evropskoj banci za obnovu i razvoj po osnovu četiri kredita, pa opet u sledećem stavu, u istom članu, kaže se da će opet Evropska banka, sada po iznosu pet kredita, da zaduži državu. Da li su strane investicije krediti koje uzimaju domaća javna preduzeća, a na koje Vlada Republike Srbije, odnosno Narodna skupština Republike Srbije daje saglasnost. Kad neko nešto investira, strana investicija, to znači da je neko iz inostranstva došao, napravio fabriku, kupio neku domaću, kroz investicije poboljšao njenu opremu, tehnološku opremljenost, broj radnika, produktivnost, preusmerio na izvoz itd. Ovde toga nema. Ovde imamo samo dalja zaduženja kod stranih banaka, koja se zovu investicije. Jesu investicije, ali domaće sa stranim zaduženjima, dugujemo nekom novac. Možda nismo ni morali da idemo u inostranstvo, možda je to mogla da uradi neka domaća banka. Doduše, sada su već prodali Nacionalnu štedionicu, ali su neprestano ovde bili prisutni na tržištu iVuk Hamović i Vojin Lazarević, koji su mnogo veća sredstva pokrali od naroda, nego što ćemo da dobijemo od Francuske banke. Dalje, tvrdi se da već u budžetu ima sredstava za povećanje penzija i da će da se vrati dug penzionerima od 45 milijardi dinara, ali ne može odjednom, zato što će da se izvrši pritisak naponudu i potražnju robe, na devizne rezerve, pa nećemo moći da izdržimo taj pritisak, doći će do inflacije, do promene kursa dinara itd. Već u nekom sledećem svom obrazloženju ministar finansija tvrdi da NBS ima devizne rezerve od 5,3 milijardi, što znači da pokriva 260% ukupne novčane mase koja je na tržištu ili 2,6 puta ima više deviznih rezervi nego ukupne novčane mase izražene u dinarima na tržištu i tvrdi da čak i da ne dobijemo više ni jedan jedini dolar, ni jedan jedini evro, 5-6 meseci ćemo moći da pokrijemo uvoz robe široke potrošnje. Eto za šta se naše devizne rezerve koriste - da bi uvoznički lobi mogao nesmetano da obavlja svoj posao, da uvozi novac sa strane, da povremeno pravi određene inflatorne udare, da menja kurs dinara, a zauzvrat nećemo moći da isplatimo zaostale penzije penzionerima, da bi taj uvoznički lobi, koji je i te kako prisutan i blizuje Vladi Republike Srbije, jednostavno mogao nesmetano da radi. Tvrdnja gospodina ministra da je čak i za vojsku povećao sredstva i to značajna, za primanja vojnika, pa oficira koji rade u Vojsci SCG, u najmanju ruku je smešna. Kada su u pitanju plate, ne kažem da plate starešina ne treba povećati. Svakako, jer njihov materijalni položaj je izuzetno težak, a poznato je da uopšte pripadnici naše vojske rade u otežanim uslovima. Međutim, postavlja se pitanje da li mi više imamo tu instituciju koja se zove vojska, da li su ova sredstva koja su povećana sasvim dovoljna, tehnološki zaostajemo, pod izgovorom reforme vojske, približavanja evro-atlantskim integracijama. Jednostavno, G17 plusna dva načina, prvo kroz visokog funkcionera G17 plus Davinića, bivšeg ministra odbrane, i Ministarstva finansija, uništavaju vojsku državne zajednice, jer se objekti rasprodaju, jer se oprema rasprodaje. Vrlo malo se ulaže u modernizaciju, pa se čak vrlo malo ulaže i u obuku novih starešina i pripadnika vojske, tako da imamo situaciju da pitomci najosetljivijeg i najsofisticiranijeg dela vojske, vazduhoplovstva i PVO, recimo, nemaju mesecima goriva u avionima da polete na obuku. Onda se čudimo raznim udesima i nesrećama, tome što nam se vojnici ubijaju itd. Sve su to posledice jedne politike koja ne služi ni državi ni građanima, već isključivo onima koji su nas 1999. godine bombardovali. U svakom slučaju, ovaj predlog zakona o budžetu nije dobar, jer je usmeren taj navodni suficit isključivo naotplate starih dugova, za koje ste tvrdili u izbornim kampanjama da su otpisani, sada su se odjednom pojavili, i na nova zaduženja države i građana, a od investicija, od razvojnog budžeta, kako to kažete, bez predviđenih sredstava za Fond za razvoj Republike Srbije, od toga svakako nema ništa.
Da li još neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Branislav Stevanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, zbog čega treba podržati ovaj amandman na član 1. gospodina Arsića? Postoji više razloga. Dosta je rečeno, međutim posebno bih naglasio kada su u pitanju akcize. Moramo imati u vidu da, ako se ulazi u EU, dobro znamo da su četiri godine pre ulaska u EU sve zemlje u obavezi da izjednače akcize, kako uvoz, tako i izvoz da se izjednači. Međutim, u Evropi su akcize 57%, kod nas 28%, nažalost, što znači da ovde gospodin Dinkić apsolutno favorizuje uvoznike duvana, a samim tim ugrožava naše domaće tržište i domaće kupce. Šta hoću da kažem? Ovde nije slučajno što smo na dnevnom redu prethodne sednice imali onaj zakon o duvanu. Jasno se vidi da poseta Japanu gospodina ministra nije bila slučajnost, jer je u pitanju "Japan tabako", koji treba da kupi duvansku fabriku u Senti, gde je veliki interes samim tim i priliv japanskih cigareta na naše tržište, kroz ove povoljne akcize. Apsolutno favorizuje duvansku mafiju. Prema tome, tu su jako izraženi lični interesi i ne gleda se interes države. Ako gledamo objektivno, kroz ove akcize, država je na godišnjem nivou milijardu evra na šteti. Ako pogledamo za pet godina, gospodo, mi štetimo čitav jedan budžet. Za ovako siromašnu zemlju to je zaista katastrofa i skandal. Treba reći i za ovaj suficit od tzv. privatizacije-tajkunizacije. Naravno da nije pravilno preraspodeljen i da se ovde krajnje nedomaćinski ponaša gospodin Dinkić. Šta hoću da kažem? Njegov boravak u Japanu i "Japan tabako" mora da uđe na naše tržište, da napravi profit. Koga ugrožavamo na taj način? To je onaj najsiromašniji sloj društva: radnici, seljaci, policija, profesori itd, ljudikoji su na rubu egzistencije. Naravno da se u ovom slučaju favorizuju strani investitori, hoću da kažem duvanska mafija koja dominira. Mi pričamo da ćemo vrlo brzo ući u EU. Međutim, na ovaj način kako ministar nedomaćinski postupa, ne možemo da očekujemo. Takođe, sama rasprava koja je bila o budžetu, u načelu, videli smo u popodnevnim časovima, kada se obično najviše gleda prenos Skupštine, bilo je desetak poslanika, što pokazuje kolika je neozbiljnost u raspravi kada je u pitanju budžet. (Predsedavajući: Prekoračili ste vreme.) Takođe, mali broj amandmana koji su podneseni, isto tako govori da je to jedna vrsta neozbiljnosti u daljoj raspravi o budžetu.
Gospodine Krasiću, tražili ste povredu Poslovnika ili repliku?
Gospodine predsedavajući, povreda Poslovnika. Ovo je uvredljivo za podnosioca amandmana, za celu Srpsku radikalnu stranku. Prvo, individua sa bedžom Srpske radikalne stranke, a svi znate da je otišao. Druga stvar, on ovde igra prljavu igru. On je ovde igrač koji kvari naše amandmane. Japan tabako je prisutan u ovoj zemlji odavno, pogotovo onog momenta kada je Stanko Subotić Cane kupio Fabriku duvana u Vranju i sada ovaj dezavuiše naš amandman i sve ovo što smo pričali vezano za akcize i unosi zabunu. Nije valjda moguće da Srpska radikalna stranka ne zna šta se dešava u ovoj državi. Tako dođe neka individua i ovde objašnjava naš amandman i neko može da stekne utisak da je i on za to. On da je za to skinuo bi bedž i napustio ovu prostoriju. Uvek ćemo da se javimo kada neko dolazi da zagađuje amandman Srpske radikalne stranke, da bi stvorio zabunu kod nekih ljudi. Mi napadamo Dinkića, iznosimo argumentaciju, optužujemo, uvek se trudimo da to bude argumentovano, ali ovo što je ova individua iznela ovde povodom našeg amandmana nema veze sa Srpskom radikalnom strankom i nema veze sa motivima zbog kojih smo podneli ovaj amandman. Molim vas, kada se budete opredeljivali povodom ovog našeg amandmana imajte u vidu samo ono što je gospodin Arsić povodom ovog amandman rekao. Ovo što je ova individua rekla nemojte da uzimate u obzir. Kada je mogao da se zakune u crkvi, onda vam je jasno znači, da je u pitanju patološka laž, patološka sposobnost da se opstane. Kako te nije sramota da se javiš? Kako te nije sramota da držiš bedž Srpske radikalne stranke? Šta ti izigravaš, nekog gospodina ovde? Prevario Srpsku radikalnu stranku, prevario birače, prevario Srpsku pravoslavnu crkvu, prevario svoje najmilije i svoje ukućane i imaš nekog smisla da dolaziš ovde i zagađuješ atmosferu i ove amandmane, obrazloženje koje smo podneli.
Gospodine Krasiću, molim vas da se sa uvažavanjem izražavate pred narodnim poslanicima i vi takođe, gospodine Stevanoviću Izvolite, imate reč. Gospodine Krasiću, tražili ste prvo repliku, pa po Poslovniku, pa na kraju ste izašli da obrazložite vaše izlaženje time da je gospodin Stevanović povredio Srpsku radikalnu stranku itd. kako ste izlagali. Gospodin Stevanović je pomenut, ima pravo da odgovori na vaše izlaganje.
Gospodin Krasić se uvredio kao da sam njega lično vređao, a ne Dinkića i to me je jako začudilo. Druga stvar, taj isti gospodin je bio za vreme svog ministrovanja prilično dobar profiter, dobio je stan u tom vremenu, tako da sada hoće da optuži mene kako nisam pošten, kako sam grešnik kod Boga. Ja sam čist i pošten kod Boga. Znam ko je zgrešio i zbog čega sam izašao iz stranke. Nema potrebe za ovom govornicom da iznosim, jer o onima sa kojima sam bio 14 godina ne želim da pričam ništa loše, ali taj isti čovek koji hoće da ispljuje mene, on je daleko iznad grešnosti prema Bogu. Prema tome, čist sam i pošten i mogu svakoga da pogledam u lice zbog mog istupa iz stranke. O Srpskoj radikalnoj stranci i poslanicima imam visoko mišljenje, to su časni ljudi, ali pojedinci su napravili neke propuste, pa sam istupio iz stranke, o tome ne želim da pričam. Taj isti koji pokušava da me ispljuje i kod Boga da se poziva, gospodo, taj je dobro prošao za vreme svog ministrovanja.
Narodni poslanik Aleksandar Vučić, replika.
Dame i gospodo narodni poslanici, Boris Tadić i Vojislav Koštunica su pokazali da vole da kradu poslaničke mandate, da vole da otimaju, i ako ste mislili da ću bilo koju individuu u Narodnoj skupštini Republike Srbije da pominjem iz bilo kojeg razloga grdno ste se prevarili. Boris Tadić i Vojislav Koštunica su veliki lopovi, počeli su da kradu mandate jedni drugima, a onda su to nastavili dalje da rade. Najpre je Demokratska stranka Borisa Tadića pokušala da ukrade mandat Demokratskoj stranci Srbije, to je bio mandat Dragiše Đokovića. Hteli su to da izvedu na neki čudan način, pa na kraju vidim da se žale i pokušavaju da dokažu kako taj mandat pripada njima, iako taj čovek nije bio na listi DS, već na listi DSS. Danas je očigledno da vlast u Srbiji, koju čine DSS, G17, SPO, NS, SDP, SPS, pokušava da ukrade jedan mandat SRS. Možda ste i uspeli u tome, možda ste napravili to. Šta ste time dobili, time što mislite - sada će oni da se svađaju. Nećemo, nemamo sa kim da se svađamo. Mi ćemo vama da odgovaramo kakvi su lopovi Boris Tadić i Vojislav Koštunica. Oni su tu važni, a ne oni koje ćete vi da poturate da u vaše ime izgovaraju ono što ne umeju. Neko pokušava da kaže nešto loše o Zoranu Krasiću, pa se smejete miševi jedni, govorite - baš smo srećni što će sada neko nešto da im kaže. Izađite i vi to kažite. To govore oni koji su do juče sa najvećim poštovanjem gledali Zorana Krasića i govorili o njemu sve najlepše. Nikada ništa nisu rekli ni na jednom stranačkom forumu, niti bilo gde drugo, bilo šta o Zoranu Krasiću, i nemaju šta da kažu. Reč je o izuzetno časnom čoveku, reč je o dobrom čoveku i vrsnom pravniku. Zoran Krasić danas smeta Borisu Tadiću i Vojislavu Koštunici i velikim lopužama, sa sve zajedno Bogoljubom Karićem. Svi se sjedinite u jedno veliko jato, nemamo apsolutno ništa protiv. Nađite se jedanput svi zajedno i neka svi u Srbiji znaju, na jednoj strani ste svi vi, Tadić, Koštunica, Čanak, Karić, Kasa, Dačić, Ugljanin, Dinkić, Velja Ilić, Vuk Drašković, Vesna Pešić, Žarko Korać, svi na jednu stranu. Napravite novi DOS, vi što od poštenja ne znate šta ćete, vi što vam jedna lokomotiva košta kao džemper, vi što možete da uradite šta god hoćete sa Srbijom jer mislite da ste mnogo pametni, vi što mislite da možete da kažete šta hoćete, pa ćete na televiziju Bogoljuba Karića da dovodite, kako se zove onaj politički sociolog, kaže - ološ jedan, on će da govori o fašizmu u Srbiji i ne znam ni sam čemu vezano za SRS. Mislite da ne sme niko da vam odgovori. Kao što vidite sme, nego što smo pristojni pa gledamo da ne izazivamo dalje političke sukobe u Srbiji. Hoćete sukobe, tražite ih, obećavate nam rat. Vi ste velika vlast, svi vi, Tadić, Koštunica, Čanak, Kasa, Dinkić, svi ostali, svi ste velika vlast, a mi smo u opoziciji.
Prekoračili ste vreme.
Jesam. Hoćete rat, hoćete da nas pobijete, šta hoćete? Možda, ali da vam odmah kažem da nećete uspeti u tome, a sada vam obećavam jednu stvar. Na svakom mestu u Srbiji, u svakom zaseoku, u svakom selu, u svakom gradu branićemo pravo na postojanje drugačije ideje, na postojanje SRS i pobeđivaćemo vas svuda, u svakom zaseoku, u svakom selu i u svakom gradu.
Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić, povreda Poslovnika.
U pitanju je član 104. Gospodine predsedavajući, vi mene uopšte niste shvatili o čemu sam vam pričao. Nisam malopre izašao ovde da bih uskratio pravo nekom poslaniku da iznosi svoj stav niti imam nameru da tako nešto tražim, jer mislim sasvim drugačije da je u Skupštini potrebno da se što češće čuju stavovi svih poslanika povodom svih pitanja. Vi znate i sami da se zalažem da se politički život u Srbiji pretežno vodi u ovoj prostoriji, a ne u hodnicima i na televiziji B29 i na drugim mestima. Znači, nikome ne zabranjujem ovde da priča, ali danas je smišljen scenario ovih koji vrše vlast, jer nemaju odgovarajuću argumentaciju da odgovore na naše amandmane i žele da skrenu raspravu, pošto su za protekla dva dana doživeli svojevrsni politički nokaut. Onda se pribegava jednom maniru, ova individua je malopre izašla sa bedžom SRS, to je uvredljivo. Oni ljudi koji gledaju ovaj prenos vide bedž SRS i mogu da pomisle da taj čovek iznosi stavove SRS. To nisu stavovi SRS. On će povodom svakog amandmana SRS da izlazi, jer su mu takav zadatak dali danas. Neću da ulazim u raspravu o nekim ličnim svojstvima itd, to je nebitno. Ima institucija, ima organa koji to rešavaju, ali ste videli koji je scenario za danas pripremljen. Scenario da se devalvira, omalovaži ono što mi kritikujemo u ovom budžetu i ovim tačkama koje slede, tako što će nekim sporednim aktivnostima, marginalnim pitanjima i izazivanjem konflikata da se skrene rasprava. Već mesecima se vodi orkestrirani napad na Narodnu skupštinu Republike Srbije. Slušajte B92, gledajte B92 TV, gledajte Karićevu televiziju. Svuda su krivi poslanici, svuda je kriva Narodna skupština. Zbog toga želimo da se uvede red i da kažemo, pa zato sam malopre i rekao, onaj ko je izašao da priča o amandmanu Veroljuba Arsića, pričao je sa pogrešnih pozicija, da bi se stvorio utisak kod publike da je to stav SRS. To što je ta ličnost sa bedžom SRS, a nema veze sa SRS, izašla i rekla ovde, to nema veze sa SRS. To je uvredljivo za ovu grupu poslanika koji stalno dolaze na sednice Narodne skupštine. To je ta povreda o kojoj sam pričao. Upozoravam vas, videćete, povodom svakog amandmana, jer je takav scenario. Nekako mora da se zaustavi SRS. Više ne sme vlast, jer dobija političke nokaute, više ne smeju neki novinari, pa se uzimaju neki profesori i sada idemo redom. Još ankete i svašta ima da bude. Mi unapred kažemo kakav je scenario. Taj scenario koji su pripremili jeste povreda Poslovnika, gospodine Mihajloviću.
Gospodine Krasiću, zaista ne znam ništa o tom scenariju, sami ste rekli da nisam ja povredio Poslovnik. Pošto ne znamo ni ko je pravio scenario i vređa Narodnu skupštinu i povređuje Poslovnik, zaista ne znam kako mislite da se izjasnimo o ovoj povredi Poslovnika. Reč ima narodni poslanik Velimir Simonović, povreda Poslovnika.
Dame i gospodo, kao što znate, nije moj manir da se javljam za povrede Poslovnika i za reklamiranje itd, replike, ovog puta ne mogu da izdržim. Zar moramo mi poslanici koji činimo tu većinu Vladinu da trpimo svakog dana tako strašne uvrede. Reči da je Koštunica lopov i da on krade mandate, to je do te mere nekorektno i ne zaslužuje apsolutno nikakav komentar.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Vučić, replika.
Dame i gospodo narodni poslanici, na ovo sam navikao od gospodina Albijanića i da on obično preti pri izlasku za govornicu, a nisam to očekivao od gospodina Simonovića, šta da radim. Dame i gospodo poslanici, rekao sam da je lepo sve što ste smislili, da je lepo sve što svakog dana radite, da je lepo to što kada usvajate rezolucije i deklaracije za one koji su za vas bacali Srbe pod led i ubijali ih, pa kakvu ste rezoluciju usvajali, nisu fašisti, nisu nacisti; pa je dobro što forsirate na svojim medijima i televizijama ljude koji će da kažu, pa nije to tako strašno, a o ovim honvedima govorim, skupili se starci 75, 80 godina, zar ćemo starcima da branimo. To nisu oni nacisti koji su u januaru i februaru 1942. godine u Srbobranu, a sada su napisali u Sentomašu, pobili stotine Srba, samo zato što su pravoslavne vere i pripadaju drugom narodu, nego su to starci. Da li ćete zato da optužujete SRS, zato što valjda samo tražimo da budemo svoji na svome i ništa više, i to je problem. Onda ćete da pozivate taj ološ po svojim televizijama. Ne zna se gde ga je više, na B92, do BK TV, Pinka ili RTS-a, gde god hoćete. Svaki od tih, a znate koji mu je uslov: da dođe i da kaže nešto protiv SRS, pošto su to ljudi mišije hrabrosti - hoću da dođem, ali nemojte da bude neki radikal u emisiji, to im je jedini uslov. To je jedno što znaju da kažu. Kao gospodin Simonović. Izađe i kaže jednu rečenicu, a ondapobegne napolje. Otprilike su na tom nivou. Onda misle, ne sme niko nama ništa da kaže. Pa sme, kao što vidite, ne plašimo vas se uopšte. Vi ćete da nam otimate mandate. Molili ste nas kada je bio u pitanju Đoković, postupajte u skladu sa zakonom. Mi vam kažemo, nemojte da nas molite, mi ćemo da postupamo u skladu sa moralom i zakonom. Da li je tako bilo? Po hodnicima ste nas jurili ovde i motali svuda gde stignete, a sada se smejete. Lepo vam je zato što ste vi dobili još jedan mandat za vašu većinu i onda uvređeni, neću da trpim to. Ma nemoj. Zašto, da li smo mi vama uzeli neki mandat, da li smo vam ukrali bilo kada mandat i izađite i kažite to vi iz DSS. Kažite da li smo vam ikada u 15 godina ovih ukrali jedan mandat, mi iz SRS. Bilo kome, ne vama. Kažite nam da li smo bilo kome ikada ukrali ijedan mandat. Izađite pa nam to recite. Ne na ovakav način. Baš lepo, sada ćemo mi da se sladimo, milina jedna. Ne može tako. Vi mislite da u Srbiji može stotinu godina jedna te ista priča da vam prolazi. Mi ćemo svi, samo je važno da radikali ne vladaju i to vam je jedina filozofija, to je jedino sa čime umete da izađete pred građane Srbije. Jedina stvar koju umete da kažete, a hvale se gore poslanici, ne možemo da ukrademo od ovog i od onog, moramo od radikala, hvalite se vi time. Što se poslanika tiče i glasova, imate od radikala da ukradete, ali evo ja vam sada kažem, sledeći put će toliko da ih bude da ne znam kako kradete, pa kao što kradete danas u vlasti, pa tovarite lopatama umesto da trpate u džepove, jer su vam džepovi odavno puni, pa sada lopate, pa u kamione, lopatama, kamionima da odnosite i da kradete glasove biće ih toliko da nećete moći da ih pokradete. Da znate još nešto, mi u SRS bili smo vam za ove dve godine i gledaćemo uvek da tako budemo, rekao bih, jedna ozbiljna, korektna i odgovorna opozicija. Nikada nismo pretili štrajkovima, demonstracijama ili bilo kakvim nasiljem ili dovođenjem u neprijatnu situaciju narodnih poslanika zbog onoga što možemo ispred Narodne skupštine da organizujemo. Da li vi mislite da mi ne možemo da vam dovedemo 10, 20 ili 50.000 ljudi, da li vi mislite da to ne možemo. Možemo po bilo kom zakonu. Da li mislite da bi vam bilo prijatno da izađete pred narod i objašnjavate kako sve to tovarite lopatama u kamione. Ne bi, dragi prijatelji iz vlasti. Ali, da vam kažem zato, vodite računa šta radite, jer jeste batina u vašim rukama, batina je u vašim rukama, a ako hoćete i nož i pogača, svejedno, ali imajte u vidu jednu stvar – a to nikada nismo hteli da vas upozoravamo, nikada nismo hteli da vam kažemo, jer nećemo na isti način kao neki drugi koji su dolazili na vlast da dolazimo na vlast, nećemo da palimo Skupštinu, nećemo da linčujemo Dragana Milanovića, nećemo da linčujemo bilo koga, zato što svako ima pravo na svoj stav i na svoje političko mišljenje – ne zaboravite da svaka batina dva kraja ima. I nemojte da se veselite previše, jer ste oduzeli nešto što su radikali na izborima pošteno zaradili. Ljudi su glasali za listu SRS - Vojislav Šešelj, pod broj 1. Tomislav Nikolić. Druga imena nisu ni videli. To vam nije bilo dovoljno, nego mislite, baš nam je fino sada, sada ćemo da uživamo, uživajte koliko hoćete, samo želim da vam kažem da znate dobro da prema istraživanjima koja sam sinoć dobio, a vi znate svi u ovoj sali da ponajbolje poznajem u Srbiji, uz još dvoje ili troje ljudi, sva istraživanja i šta se zbiva, da je rejting SRS još veći, a da ovim malima, ovim političkim miševima, rejting je sve niži i pada iz dana u dan. Gledajte da ovu skupštinu mnogi od vas dobro zapamtite, jer jedina prilika da je vidite u budućnosti za mnoge od vas biće da dođete subotom na otvorena vrata ili da se slikate fotografijom ispred kao za razglednicu, a kao narodni poslanici teško da ćete ikada više videti.
Narodni poslanik Vladimir Andrić, po Poslovniku.
Gospodine Vučiću, za DSS je važnije da ima korektne odnose sa SRS nego ta dva mandata. To možete biti uvereni. Zbog teških i dramatičnih pregovora koje očekuju Srbiju vezano za Kosovo, zbog državne zajednice, zbog Ustava, da ne nabrajam, ni na kraj pameti nam nije da krademo mandate SRS. Zbog demokratije u Srbiji, to nam ne pada na pamet, niti mi imamo veze sa ta dva mandata, niti u nekim dramatičnim glasanjima koja dolaze u budućnosti, ne znam koje će biti, ta dva mandata Vojislavu Koštunici trebaju. Nama vlast po tu cenu nije potrebna i to je više puta Miloš Aligrudić rekao. Molim vas, nemojte to govoriti, jer nikada niko od nas iz DSS-a neće reći da je bilo koji radikal lopov, a pogotovu ne za Vojislava Šešelja i Tomislava Nikolića ili vas. Neki nivo mora da se drži.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 1. amandman je podnela Vlada Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 2. amandman je podnela poslanik Nataša Jovanović. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Reč ima narodni poslanik Nataša Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, kada želite dobro svojoj državi, kada idete na postizanje opšteg konsenzusa oko ključnih nacionalnih i državnih pitanja, kao što je pitanje Kosova i Metohije, onda morate sve segmente kako bi država nesmetano funkcionisala da gledate u tom pravcu. Nemoguće je da onda sa potpuno neizbalansiranim budžetom ministar finansija izađe za 2006. godinu, jer kao što je velika zebnja i strepnja svih nas i svih građana Srbije oko zaštite srpskog naroda na Kosovu i Metohiji, velika je zebnja i strepnja svih građana kako će da uđu u sledeću budžetsku 2006. godinu, a naročito kako da izađu iz ove. Jer, svi statistički podaci pokazuju da je egzistencija naših građana svakog dana sve gora i sam ministar je priznao da je inflacija u ovoj godini daleko od očekivane projekcije koju su imali on i guverner Jelašić. Kurs dinara, uz sve druge poremećaje na našem tržištu, uveliko zapravo daje pravi prikaz stanja da na toj fluktuirajućoj berzi kapitala,da odnos 86 dinara za jedan evro, koliko je već danas, nije taj, jer nema proizvodnje i nema stvorene nove vrednosti, kako bi se ojačale devizne rezerve i kako bi se pre svega ojačao kurs dinara, samo kroz povećanje proizvodnje, kako bi proizvodi koji su konkurentni, a proizvode se na našem tržištu, bili spremni za izvoz. Međutim, šta da kažem kada u ovoj zemlji, i pored svih tih problema u odnosu na našu domaću valutu, preferencijali koje naša zemlja ima za pojedine poljoprivredne proizvode, za pojedine vrste metala nisu iskorišćeni. Vi kao da se bojite toga. Dakle, od one šećerne afere i od davanja odobrenja od strane Miroljuba Labusa u periodu od pre dve godine, vi kao da ste zaboravili na sve povoljne spoljnotrgovinske aranžmane koje imaju Srbija i Crna Gora, odnosno Srbija i država ih uopšte ne koristi. Tačno je to što je Mlađan Dinkić rekao da su stvoreni ambijentalni, odnosno institucionalni uslovi kroz izglasavanje one jedne deklaracije i promene carinskog zakona da se na mnogo veći nivo podigne tekstilna industrija i proizvodnja. Reći ću vam na primeru paraćinske štofare ili na primeru kragujevačkog "22. decembra". Sve i da dođe novi vlasnik, a u Paraćinu je novi vlasnik, u pitanju je jedna italijanska kompanija, uz sve dugove koji su tamo zatečeni i uz razvlačenje opreme od strane bivšeg DOS-ovskog direktorskog lobija, nije ostalo ništa. Mnogo vremena treba da prođe i ko zna koliko takvih rezolucija za tekstilnu industriju da bi moglo da se krene sa proizvodnjom, a to je jedna od privrednih grana koja je ranije u bruto društveno proizvodu imala važno mesto. Poljoprivreda utiče sa 21%, primarna poljoprivredna proizvodnja, i prehrambena industrija koja se tiče prerade poljoprivrednih proizvoda sa preko 25% u ukupnoj strukturi naše privrede. Gde su ti proizvodi na evropskom, na svetskom tržištu? Nema ih. Nasuprot tome imamo ono o čemu je govorio kolega Krasić i ovaj moj amandman je samo nastavak amandmana koji je on podneo u ime poslaničke grupe SRS, imamo veoma nizak nivo tekućeg bilansa što se tiče naše valute, o čemu sam već govorila, i imamo jednu ogromnu unutrašnju prezaduženost, cifra dostiže do 11 milijardi evra u ovom trenutku i pitanje je, do kraja godine neko će morati da izađe sa tim podatkom, kolika je, te otud jednu neverovatnu situaciju za dalji oporavak građana, u pojedinačnom finansijskom smislu, a da ne govorim, države. U razvijenim svetskim zemljama kao što je Kanada, kada dođe kraj godine i kada se objavi da je unutrašnji dug građana prema bankama, jer to je ogromna zemlja, sa ogromnim brojem stanovnika, veliki, visok i svakako je to zanemarljivo u procentima u odnosu na ovih 11 milijardi evra, koliko trenutno iznosi naš unutrašnji dug, onda u anketama tih građana, kada ispitaju te koji imaju zaduženje po platnim karticama šta im je najveći san u životu, kažu, da se oslobodimo toga. Sada dolazimo do dve i po milijarde devizne štednje, navodno u bankama, o čemu je govorio Mlađan Dinkić, odnosno dve milijarde i 70 miliona. Morao bi da nam objasni u ukupnoj strukturi, a pošto je on verovatno imao saradnju i sa bankama i udruženjem banaka, kada je ovako nebulozni zakon o bankama stavljao u proceduru, da li je to štednja po deviznom računu ili je to obavezni depozit. A pre će biti da je to, jer informacije koje sam dobila od jedne od najvećih banaka, koje posluju kao strane, odnosno domaće na našem tržištu i koje imaju poslovanje u obimu od 80% sa sektorom stanovništva, to je zapravo obavezni depozit kod kredita, koji verovatno i mnogi od vas imaju, manje ili veće. Da li je u pitanju ovaj kratkoročni keš kredit za koji najveći broj građana svakoga dana aplicira i pozivaju se ljudi sa državnih medija, sa bilborda da dođu što pre, veoma je brzo i efikasno, ali se ne kaže kolika je kamata. To vidite kada dođete tamo. Na dve godine pozajmica od2.000 do 5.000 evra, efektivna godišnja kamata je 24%. Ako je taj rok otplate pet godina, vi vidite da samo tri godine banci plaćate kamatu. To su užasno skupi krediti. Govorio je ministar Dinkić i o stambenim kreditima, ali u kontekstu povoljnosti, i to samo pod određenim uslovima može da se govori o kreditima koje država daje preko Nacionalne korporacije. To je limitirani broj sa određenim bankama koje su potpisale ugovor. Mislim ova "Vojvođanska banka", mislim da je "Rajfajzen banka" među prvima to uradila, možda "Meridian banka", ali dolazite na druge zakonske barijere, pre svega, one koje se tiču obaveznosti hipoteke, svih uslova koje morate da ispunite, a koji su zaista neverovatni. Samo što vam ne traže broj cipela i do kraja niste u mogućnosti da popunite formular kako biste konkurisali. I da sve to nabavite, i da uzmete hipoteku prvog reda, i da nađete kasnije neku kolateralu za zamenu, ne vredi, jer u bubnju je samo 1.500 porodica u Srbiji, a taj problem ima nekoliko stotina hiljada ljudi. Zašto smo mi govorili, sada to radimo u Novom Sadu, zašto je to bio predizborni program gospodina Vučića za mesto gradonačelnika? Da mora da se gradi, ali ne pod takvim isforsiranim cenama, kao što je sada neverovatan kvadratni metar u Kragujevcu, koji je privredno propao, od 1.200 ili 1.300 evra stana, nego po cenama, kao što imate slučaj Novog Sada, gde nova gradnja košta, neverovatnih u odnosu na Kragujevac, 600 evra za novi metar kvadratni stana. U tom smislu je ministar lagao kada je rekao da su uslovi MMF-a i ono na šta je on, u lošoj pregovaračkoj poziciji, pristao kao par ekselans prioriteti, a to su isplata duga penzionerima i smanjenje javne potrošnje, smanjenja u javnim preduzećima, samo bili krajnji uslovi i da je to zadnje što će on da radi dalje sa MMF-om. Kaže - to ću da završim, taj trogodišnji aranžman je produžen do kraja maja, a u maju nam je rekao biće mnogo brže, sada dođosmo do kraja godine, ali to jednostavno nije tačno. I u sledećoj 2006. godini, po sistemu "staf monitoringa", odnosno nadgledanja izvršenja svake pozicije i stavke, ništa nećete moći da uradite, a da ulažete u proizvodnju, a da ulažete u socijalne programe, koji bi davali vidljiv efekat. Zbog toga sam u ime poslaničke grupe SRS predložila, kao u svakoj dobroj ekonomiji, kada već imate ovakvu prihodnu stranu, moram kasnije u amandmanu na član 6. da se osvrnem na to kako je došlo do ovolikih prihoda i kakva su zahvatanja i od koga, da uz balans između rashodne i prihodne strane – uz pravilno korišćenje, bez otimačine, bez nameštanja tendera, bez svih tih davanja bespotrebnih, bez kupovine bogatog i luksuznog voznog parka Borisu Tadiću i Narodnoj kancelariji, bez davanja na raznorazne nevladine organizacije, kojih je mnogo, a koje direktno rade i usmerene su protiv interesa države i naroda, to su samo neke od stavki. – moguće je da se više uradi u socijalnom programu. To što su na kašičicu dobili Bor, Kragujevac i Vranje nije ništa. Tri meseca je isplaćivana jednokratna pomoć radnicima u Kragujevcu. Hoćete tako da radite i da obećavate u 2006. godini? Kada je počela? U aprilu sa 15.000 dinara, pa jedna faza, pa druga krajem maja, pa tek u septembru do kraja. Gde je tu obnavljanje proizvodnje i gde je tu rešavanje pitanje nezaposlenih? Jednostavno to ne može da se radi na takav način. Ovaj budžet se projektuje u drugom veoma osetljivom trenutku. Budžet je za 2006. godinu, kada će da se rešava sudbina Kosova i Metohije, odnosi u državnoj zajednici između Srbije i Crne Gore i sve većih aspiracija koje ima separatistički režim na čelu sa Milom Đukanovićem, i sve će to biti jedna takva konfuzna situacija, koja pogoduje Zapadu, a pre svega Amerikancima, Svetskoj banci i MMF-u, još jedan osnov više da u prvom kvartalu nastave sa pritiscima. Projekcija ovakvog budžeta po modelu MMF-a, sa potpuno besmislenim izvlačenjem suficita od 40 milijardi, dok sa druge strane trpe građani koji nisu dobili ni stambene kredite, ni kredite za preduzetništvo, za otpočinjanje proizvodnje, ima njih, ali to je u tako maloj meri, a onda ćete da koristite budžetska sredstva za davanje kontragarancije, za izmišljanje nekih novih agencija, to je potpuno besmisleno. Kada se uradi celokupna rekonstrukcija, odnosno prekomponovanje ovog budžeta sa prihodima od strane SRS, kao što smo mi to uradili počev od prvog, pa preko drugog amandmana, mi dolazimo do nekog prihvatljivog rešenja, s tim što znamo da su mnogi drugi mehanizmi potrebni da, osim što je potrebno da se na takav način izbalansiraju i prihodna i rashodna strana, budu u istom nivou što se tiče nominalnog iznosa, kao što sam to predložila. Meni Vlada daje odgovor da ona ne shvata zašto to radim. Baš zbog domaćinskog ponašanja i zbog toga što razmišljam šta je sa svim ovim ljudima kojima je isto tako prošle godine obećano, ostavljeni su na cedilu. Imate samo neka sitna sredstva za sve te namere, a od toga ništa. Recite Mlađanu Dinkiću, ako se ne pojavi danas, vi iz G17 mu recite danas u toku dana, dok traje rasprava po ovim zakonima da je jadno i bedno to što je izjavio kada je podnosio ekspoze, da je preko 7.000 ljudi dobrovoljno u Vojsci Jugoslavije napustilo svoja radna mesta. Preko 700 ljudi i u severnoj Kosovskoj Mitrovici, i u opštini Zubin Potok, Leposavić, a da ne govorim o onima koji su još u mnogo ugroženijoj situaciji, jer su u tzv. enklavama potpuno okruženi šiptarskim teroristima i okupatorima, dobilo je otkaz. Ti ljudi su se javljali i Ljubomiru Kragoviću, i kolegi Periću iz SRS i meni lično da kažu da država takav odnos ima prema njima, jer nije svejedno šta će da se dešava. Ti ljudi su bili velika, ne samo kakva-takva, ogromna sigurnost za meštane svih tih opština i sela, jer su umeli, jer su visokoprofesionalni, iako kod sebe ne mogu da imaju ni praćku, a kamoli oružje, potpuno su razoružani, ali su psihološki veoma važni za prisustvo tamo i da ih država plaća, što se pokazala i u noćima između 17. i 19. marta 2003. godine. I onda, a naročito od 1999. do 2001. godine, kada su šiptarskiteroristi, potpomognuti Kosovskim zaštitnim korpusom, krenuli da ubijaju srpske žene i decu. Razmislite o tome šta je državni strateški interes, zašto smo svih ovih meseci kroz sve ove zakone govorili: ulažite u zdravstvenu zaštitu, ulažite u školstvo, a ne po modelu amerikanizacije školstva, prihvatanja svega što piše u Bolonjskoj deklaraciji, vidite na šta se sve to svelo. Posle mesec dana žale se profesori sa svih univerziteta. Ulažite u proizvodnju, nemoguće je da to uradite ako i dalje imate ovakve parazite na budžetu i suficit koji je trebalo da služi, ako već može da se dođe do tolikog zahvatanja, za direktnu proizvodnju i izvoz, kako bi se u sledećoj godini, u tom pogledu, napravili veći pomaci. Zahvaljujem se.
Reč ima narodni poslanik Snežana Stojanović-Plavšić. Izvolite.
Zahvaljujem. Nisam veliki finansijski stručnjak, ali ću u par rečenica podsetiti građane Srbije na neke osnovne informacije. Da li je Srbija danas siromašna zemlja? Jeste. U Srbiji je danas, po procenama Svetske banke i anketama koje se vrše među stanovništvom Srbije, siromašno od 10 do 20 posto ljudi. U prethodnom periodu, u kome je poslanica iz SRS, govorila je pre mene, podržavala ili bila u vlasti, bilo je siromašno 70 posto ljudi. To su zvanične statistike. Juče su mnogi poslanici ovde citirali Svetsku banku i njene navode, pa ću i ja iskoristiti tu priliku. Društveni bruto proizvod u periodu od 1991. do 1994. godine pao je za 50 posto. Nakon 1998. do 2000. godine pao je za dodatnih 30 posto. Sada imamo situaciju u kojoj je bruto društveni proizvod prošle godine porastao preko osam posto; ove godine je na polugodišnjem nivou 6,1 posto i projektovano očekivanje porasta društvenog proizvoda u narednoj godini je oko pet posto. Strategija za smanjenje siromaštva kaže - da bi se siromaštvo u Srbiji smanjilo, moramo imati stalno održiv porast bruto društvenog proizvoda na 4,5-5 posto. To su pokazatelji, to su činjenice. Nijedan građanin u Srbiji ne može da očekuje, nakon takvog kraha privrede i takvog osiromašenja zemlje u svim oblastima, pošto je pomenuto i zdravstvo, obrazovanje i sve druge oblasti, da u Srbiji bude drastično bolje za nekoliko godina. Činjenica je da, za razliku od pada oko 80 posto proizvodnje, sada imamo rast društvenog bruto proizvoda. Treba napomenuti da su plate tokom protekle godine u privredi porasle oko sedam posto, a u vanprivredi samo 1,50-1,60 posto. Dakle, u privredi rastu plate i to je dobra vest; proizvodnja raste, i to je dobra vest; ekonomija je stabilna, i to je dobra vest; devizne rezerve su stabilne, i to je dobra vest. Još uvek građani Srbije nemaju zadovoljavajući standard i to je loša vest. Mogu ga imati jedino tako što će ekonomija biti stabilna i što će ovi ekonomski pokazatelji činiti takvu klimu u kojoj će biti moguće da se investira, da dođu strani investitori, a i domaći, naravno, da imaju interesa da razvijaju srpsku privredu. To je ono što su činjenice, a ostalo su političke priče. Lako je reći siromašnom da se mi zalažemo za njega, to je nesporno. Svi se za to zalažemo, ali treba da govorimo i o činjenicama. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Vučić, replika. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, čuli smo mnogo dobrih vesti, samo jednu lošu. Dobro bi bilo da je sve tako, nego mi se čini da građani Srbije nemaju takav utisak. Kada govorimo o podacima, najpre da ne mešamo različite parametre o padu i rastu industrijske proizvodnje, bruto društvenom proizvodu, kompletnoj makro-ekonomskoj situaciji, o stanju deviznih rezervi itd, nego da idemo jedno po jedno. Prvo, kažete da niko ne može da očekuje drastične promene, niko ne može da očekuje da mu bude drastično bolje posle velikog kraha. Niko nikada nije govorio da je stanje bilo idealno ili da je bilo dobro. Baš zato što je bilo loše, ljudi su glasali drugačije i želeli su da dođu čudotvorci koji su im obećavali spas. Želeli su da dođu oni koji su rekli samo nekoliko stvari da se promeni, posebno sve ono što je pisalo u knjizi "Ekonomija destrukcije", a obećano je da će sve biti potpuno drugačije, da će za građane Srbije biti neuporedivo lakše i neuporedivo bolje. Danas građanima Srbije nije nimalo lakše i nije im ni mnogo bolje. Bolje im je u tom smislu, ne zahvaljujući nama, već zahvaljujući agresorima, onima koji su napadali našu zemlju, ne moraju da slušaju 78 dana napad na Srbiju, ali to mogu da slušaju i sutra, ako nekome padne na pamet da napadne Srbiju. Tako da to ne zavisi mnogo od vas, niti od bilo koga u Srbiji, nego od nekoga ko bi mogao ili želeo da izvrši agresiju na našu zemlju i naš narod. Posle toga je pokrenut veliki privredni ciklus, podignuta značajna proizvodnja na tom nivou da danas niste u stanju da pomerite nivo industrijske proizvodnje za jedan ili dva posto u odnosu na prethodnu godinu; čak imate pad od dva posto. Bez obzira na taj pad, vi kažete - jeste, ali to nam je u odnosu na najbolju godinu, od pre ne znam koliko godina, pa je zbog toga pad, inače to nije realni pad. Ne znam u odnosu na šta treba da se poredi - u odnosu na 1924, 1935. godinu, koju godinu prošlog veka? Sve u svemu, danas imamo privredu koja je dirigovana nalozima Svetske banke i MMF-a. Ni tu ništa mnogo ne odlučujete, niti se tu mnogo šta pitate, niti je tu vaša uloga mnogo značajna. Uloga vlasti danas je mnogo značajna u ovoj zemlji samo u tome koliko će da ukradu, koliko će da otmu, koliko će u korupciji da učestvuju, koliko će lopatama u kamione da potovare. U tome je uloga vlasti značajna. Sve ovo se odigrava daleko od očiju vlasti i daleko od njihovog bilo kakvog uticaja. Nemojte mnogo da se lažemo, to je sušta istina i to svi znate. Kada kažete - građani Srbije znaju da ćemo mi da živimo bolje, samo nam još malo vremena treba, moje pitanje glasi: da li vam je potreban mandat od 80 godina, kao za Tita? Da napišemo ustav za ove koji su vladali od 5. oktobra 2000. godine da treba da vladaju do 2050, jer niko ne sme da ih zameni? Možda neko i sme, ako će nekome da se svidi, ali ne smeju oni koje su oni smenili. To je moguće. Vidim da ste u Srbiji izmislili termin: tranziciona pravda. Vi obrazovaniji ste to primetili, svi su školovani, ali ovi koji više vole da čitaju ovu literaturu, imaju sada i časopis, glavni kolumnista im je Nataša Kandić, Sonja Biserko i ne znam ko još, što je tranziciona pravda. Šta to znači? Vi ste sebi dali za pravo da možete da uradite šta hoćete, da zakon nije jednak za sve. Pogledajte principijelno jednu stvar, nema veze ni sa čim. Poslednjih dana se priča o tome kako je jedno lice počinilo neko krivično delo, ali se nama ne sviđa što je to krivično delo počinio i ne sviđa nam se baš ni to krivično delo, iako nije izvršena dekriminalizacija tog dela, svi će u ovoj zemlji da ga prime, da se izvinjavaju. Šta je sa ostalom decom? Šta je sa ostalim mladićima? Šta je sa ostalim ljudima? Da li je zakon jednak za sve? Da li je to jednakopravnost pred zakonom u ovoj zemlji? O čemu pričate? To je vaša tranziciona pravda. Neki će da odgovaraju za bonove koje su delili radnicima, a neki neće da odgovaraju za pljačku desetine miliona evra u Nacionalnoj štedionici ili nekim drugim firmama. To je tranziciona pravda. To je ono o čemu vi govorite. Šta će sutra da bude? Nadamo se da ćemo moći više toga da izgradimo. U prethodnih pet godina ova vlast u Srbiji nije izgradila ni jedan jedini most. Ne znam tačno, da mi ne zamere posebno poslanici iz centralnog dela Šumadije, na nekoj rečici, nije ni Lepenica, nije ni Gruža, neka je manja reka, rečica nedaleko od Kragujevca, svojevremeno je u vreme Đinđićeve vlade izgrađen jedan velelepni most od 2,5 metra; dva i po metra poludrvene konstrukcije, polukamene. Na to otvaranje došli su i neki strani ambasadori, došla je ministar u Vladi Republike Srbije Marija Rašeta. To je bio najveći graditeljski poduhvat Vlade Republike Srbije. Kad sve to vidite i čujete i kad to znate, onda bih rekao da nemate čime mnogo da se pohvalite. Sa druge strane, nemojte da se dičite uspesima koje privatnici postižu. (Predsedavajući: Prekoračili ste vreme.) Nemojte da se dičite i da kažete da imamo rast proizvodnje onda kad je rodna godina i onda kad poljoprivrednici, kad seljaci obave svoj posao na najbolji mogući način. Evo, ova godina je lošija nego prošla i imate pad proizvodnje. Što sad ne kažete - mi smo krivi. Ne, nego ćete da kažete - imamo probleme sa letinom. To je suština stvari. Naravno, vlast je tu da omogući da poljoprivredni proizvođači imaju dobre uslove, daoni mogu da urade sve što je u njihovoj moći ne bi li se proizvodnja povećala. Šta je to Vlada uradila bilo gde, na koji način? (Predsedavajući: Molim vas, privedite kraju) Završavam. Hvalite nam se budžetskim suficitom. Šta ste uradili vi sa tim budžetskim suficitom? Ništa. Taj budžetski suficit ne postoji za građane Srbije. Oni neće da vide. Znači, odrali smo kožu s leđa narodu, onima koji se bave privredom, skinuli smo mu i oduzeli sve što smo mogli, ali nismo to vratili narodu, ni penzionerima, ni sirotinji. Da ne pričam o njima. Nismo to vratili u privredu, nismo subvencionisali poljoprivredu proizvodnju, nismo napravili kreditnu poljoprivrednu banku, državnu, kao nekad Nacionalnu štedionicu, pa da u međuvremenu ne bude po principu "leva ruka desni džep", pa nestalo sve iz državne svojine. To je ono što nismo uradili. To je ono u čemu se razlikujemo. Prošetajte gradovima po Srbiji, ima mnogo onih koji danas luksuzno žive, ima mnogo onih koji će da vam kažu da uživaju. Kad kažem mnogo 5-10%, možda i 15%, ali znate koliki je deo građana Srbije koji jedva krpe kraj sa krajem. Nije to 10 i 20% to je 50-60% ljudi koji ne mogu da uđu u autobus da dođu do Batajnice, jer moraju da se tuku tri sata, da čekaju u redu da bi ušli u autobus, koji ne mogu da plate autobusku ili voznu kartu, koji sve što zarade potroše za put do posla i nazad, jedva decu mogu da prehrane. Koliko imate deda i baba koji ne mogu svom unučetu torbu da kupe, pa više ni za čokoladu. Nije baš tako ružičasta situacija kao što ste hteli da predstavite i nije 10-20% siromašnih, više od 50% je siromašnih u Srbiji, nažalost. Završiću, gospodine Mihajloviću, oprostite. Znam da vi imate i problem sa kojim ćemo svi mi da se suočavamo kad dođemo na vlast. Znam da mi imamo svest u našem društvu, u kojem su svi očekivali kapitalizam, a računali su da oni budu kapitalisti, a da niko ne bude onaj koji će da radi za kapitaliste. To znam i neću da vas kritikujem. Uopšte neću demagoški da vas napadam, jer to će i sutra da bude problem i nama i svakom drugom. To znam najbolje. Svi su gledali američke filmove i svi su videli da postoji gazda, a niko nije video onih hiljadu radnika, ovakvih i onakvih, koji se muče i koji rade za minimalna primanja i koji žive u teškim uslovima. To je problem sa kojim će ovo društvo da se suočava. Ta vrsta otrežnjenja mora da dođe, to je tačno, ali bez obzira na to, mi tim ljudima koji rade, mi radnicima i seljacima moramo da pružimo neuporedivo bolje uslove nego što imaju danas, da bi mogli da žive drugačije nego što je to danas slučaj. Ljudi zaista žive na ivici egzistencije. Nemojte da idete samo kroz centar Beograda, a i tu ima mnogo siromašnih ljudi. Gde god odete u Srbiju videćete: nezaorane oranice, koliko imamo zatvorenih fabrika, da danas niko neće u Crnoj Travi da otvori ništa, da imamo mesta u Srbiji u kojima džabe da mu date fabričku halu neće niko ništa da radi, proizvodnju džabe da mu date, neće da radi. Sve nam se pare preselile u Beograd, još nešto ima malo u Novom Sadu i nigde više nema, to vidite i sami. Izvršena je kompletna beogradizacija Srbije. Imate pet fabrika van Beograda za koje možete da kažete da rade. Šta smo uradili da malo taj odnos promenimo, da raširimo to po Srbiji? Imali smo nekad odnos seoskog i gradskog stanovništva 50:50, pa 60:40, sad nam je 80:20. Selo ne može da prehrani više grad. Izvinjavam se, prekoračio sam i hvala vam na strpljenju.
Reč ima narodni poslanik Snežana Stojanović-Plavšić.
Ovih dana sam u prilici često da se složim sa nečim što govore predstavnici SRS. Zaista se potpuno slažem u jednom delu sa onim što je govorio gospodin Vučić. Tačno je, potpuno je nebitno ko će biti na vlasti, Srbija ima probleme. Zato je važno da Srbija ima političku stabilnost i da ima jasno zacrtanu ekonomsku politiku, a deo ekonomske politike jeste taj da naš razvoj bude održiv. Da bi on bio održiv, nemoguće je davati subvencije preduzećima koja ne rade, koja ne ostvaruju dohodak. To je jedan od aspekata ovog budžeta o kome smo ovih dana govorili. Gospodin Vučić je govorio o tome da su neki ljudi krađom došli do nekih stvari, da se to i danas dešava itd, sa tim se potpuno slažem i apsolutno podržavam da svi oni koji su to radili, bilo da su to radili u prethodnom periodu ili sada, budu podvrgnuti dejstvu zakona i da apsolutno odgovaraju za ono što su radili. Ono u čemu se mi ne slažemo, to je moj stav da su kapitalne krađe učinjene u prethodnom periodu i da je tada došlo do potpunog oduzimanja novca od građana, bilo kroz piramidalne banke, bilo kroz staru deviznu štednju, bilo kroz zajam za preporod Srbije i na razne druge načine. Dakle, to je ono što želim da kažem, da građani Srbije takve stvari ne mogu i ne treba da zaborave. Što se tiče suficita, čemu služi suficit, da li će ga osetiti građani Srbije. Evo, upravo će ga tako osetiti. Ova zemlja je u jednom periodu svog razvoja ili nerazvoja napravila ogromne dugove prema inostranstvu i prema svojim građanima. Te dugove neko mora da vrati. To nije dranje kože sa leđa građana, nego je to pošteno vraćanje dugova koje smo svi mi zajedno, najverovatnije, neki tako što su učestvovaliili podržavali vlast, neki tako što su bili građani koji nisu mogli da učine ništa, jednostavno smo te dugove napravili. Te dugove moramo da vratimo. Moramo da ih vratimo inostranstvu, da bismo imali kredibilitet kao zemlja. Moramo da ih vratimo građanima, da bismo imali kredibilitet i poverenje svojih građana. Te dugove moramo da vraćamo i jedan deo tih dugova biće vraćen iz suficita. To neće biti sve, iz suficita će biti finansirane i druge stvari, kao što su podsticajni krediti za izvoz, kao što su stipendije mladim talentima i naučnicima. Ne možete sporiti da to jeste razvoj i da jeste razvojni put. Vi znate da je jedan od velikih problema Srbije bio upravo i odliv mozgova. Srbija treba ponovo da stvara svoje resurse, a osnovni resurs svake zemlje su ljudi, i to ljudi koji znaju da rade svoj posao. Što se tiče poljoprivrede, zaista ne mogu da prihvatim kritiku da se u poljoprivredu ne ulaže i da to nije, pre svega, kroz subvencije koje su jedino zadržane u oblasti poljoprivrede, ali takođe i kroz razvojne projekte, odnosno kredite koji se ulažu u razvoj poljoprivrede. Što se tiče toga kakav je standard građana Srbije, već sam rekla da je on jako nizak i jako loš. Ne mogu da se složim sa vama da je 50% građana Srbije siromašno. Istraživanja govore da je siromašno 10%, ali da na liniji siromaštva ili blizu linije siromaštva živi još 20% građana Srbije. Ne krećem se samo centrom Beograda. Za razliku od vas nisam iz Beograda, sa juga sam Srbije koji je siromašan i jako dobro znam koliko je siromašnih građana. Tačno je da su oni siromašni. Moram da vam kažem, ono u čemu je razlika između perioda kada je bilo 70% siromašnih u Srbiji i sada kada ih ima, da prihvatimo između 10 i 20%, jeste činjenica da je stvoren jedan srednji sloj koji je bio potpuno uništen tokom prethodnih godina i taj srednji sloj ne možemo da kažemo da je ekstremno siromašan. Dakle, on sada postoji i to je snaga i perspektiva našeg razvoja. Naravno da neki žive luksuzno i oni koji žive luksuzno svoje bogatstvo su stekli uglavnom na nezakonit način ili zakonit način, ali u periodu kada je to bilo moguće tako uraditi, u uslovima kada imate inflaciju od 330 miliona itd, neki ljudi su prosto mogli da to preliju u svoje džepove i to je potpuno jasno. Oni su tada postali bogati i sada žive luksuzno. Što se tiče realnih pokazatelja standarda, to su takođe zvanični podaci, 2000. godine za jednu potrošačku korpu bilo je potrebno potrošiti tri i po prosečne plate, a danas je to jedna potrošačka korpa, otprilike jedna prosečna plata, što svakako nije dobro jer plata ne treba da se troši samo na osnovne potrebe, to nije dobar standard, ali to je danas jedna prosečna plata, a 2000. godine to su bile tri i po prosečne plate. To su činjenice. Mislim da o tome možemo da razgovaramo još, ali ne bih zaista dalje o tome pričala.
Replika, narodni poslanik Aleksandar Vučić.
Dame i gospodo narodni poslanici, najpre nešto što se svaki put govori kao da se to prebacuje SRS, iako to nije rečeno, ali dužan sam da o tome kažem nekoliko reči. Otprilike - vi ste krivi za piramidalne banke, Dafinu, Jezdu, Zajam za preporod Srbije, Karićevu banku i neku drugu. Što se tiče SRS, na naše insistiranje formiran je anketni odbor u Saveznoj skupštini koji bi ispitao rad piramidalnih banaka. Napisali smo knjigu "Što opljačka levica da ne zna desnica". Možete da pročitate, imate u ediciji Srpske radikalne stranke. Mi smo za to optuživali vlast u to vreme na najžešći mogući način, zato što to jeste bila velika pljačka i to smo radili tada, ali to radimo i danas kada je izvršena velika pljačka preko Nacionalne štedionice, kada su izvršene brojne pljačke kroz krađe električne energije, kroz krađu u NIS-u gotovo svakodnevno i to je ono na šta mi ukazujemo i to je ono o čemu smo govorili i o čemu ćemo da nastavimo da govorimo. To je problem našeg društva. Da li znate da u poslednje tri godine, od kada postoji to krivično delo u našem krivično-pravnom zakonodavstvu, nemamo apsolutno nijednog osuđenog za krivično delo korupcije. Znači, tri godine od izmena i dopuna Krivičnog zakona kako to imamo, ne postoji ništa slično, a izgleda da u Srbiji nema korupcije, pa se onda čudimo što kažu da smo 113. u svetu u borbi protiv korupcije. Iako ne moram da verujem svakoj međunarodnoj ili nevladinoj organizaciji, ali to je ono što građani vide na svakom koraku. Vi kažete, ja sam iz Beograda, vi ste iz Leskovca. Tačno je, svaki dan sam na putu i za razliku od nekih drugih koji misle da im je velika prednost to što su iz nekog mesta, ne mislim da mi je prednost, ni da mi je nedostatak. Kao što volim svoj Beograd, tako svaki Piroćanac voli svoj Pirot, Leskovčanin Leskovac, Kragujevčanin Kragujevac i ne mislim da između nas ima bilo kakve razlike zbog toga i ne mislim da ste vi bolji zbog toga, niti da sam ja bolji zbog toga. Za nas srpske radikale je svako mesto potpuno jednako i nikada nismo pravili razliku ni između Banja Luke, Trebinja, Dalja, Novog Sada, Beograda, Kragujevca, Leskovca ili bilo kojeg drugog grada. Kada kažete - ne vidimo koliko ima siromašnih. Svakog dana narodni poslanici u Narodnoj skupštini, a to mogu da vam kažem za sebe, kada me ne vidite u ovoj sali, u Narodnoj skupštini sam, nisam ne znam gde, ali primio sam jednog, dvoje, petoro, desetoro građana, nekoliko stranaka i svi imaju isti problem. Kažu: nama je neko najbliži umro, nemamo dovoljno da ga sahranimo. Kako da vam pomognem? Znate, samo nešto ako možete da učinite pa da nam pomognete, bar na neki način. Drugi, treći, peti, stoti, zato što imate toliki broj siromašnih ljudi, a znate koliko nekome treba da dođe da se ponižava i da za tako nešto moli, koliko je siromašnih i onih u teškom stanju. Zato vam govorim da nije siromašnih 10% i 20% na ivici, nego je siromašnih 50%, a još 20% na ivici. Srednji sloj kao da ne postoji. Pogledajte kako se gubi srednji sloj i nije to samo vaša krivica, kako polako ali sigurno nestaje i kako su sve veće razlike. U Beogradu imate delove gde ljudi imaju po 20 i 30 stanova na najekskluzivnijim lokacijama. Ne prodaje se zato što isti drže cenu koja nije normalna. Građevinski radovi sa masažnim kadama, maksimalna cena je 400 evra i neka je još 250 evra na najluksuzniju lokaciju u Beogradu, ali on hoće da zaradi 2000 evra i onda kaže - tržište. Nije, majstore, tržište nego je to što si ti uzeo i zato što imaš stotine miliona evra pa možeš da ih držiš i da ih puštaš na kašičicu, a država neće da se pobrine, grad neće da se pobrine. Koliko je puta Bogdanović obećao da ćemo da gradimo stanove koje će ljudi jevtino da kupuju. Može da se izgradi za taj novac. Ljudi se bave time, a znate to i vi, za 300 evra dobra gradnja, a 400 evra sa masažnim kadama, najskuplja gradnja 400 evra, ali da ne bude za sirotinju, da bude samo za njih da tovare svoje milione i da oni budu mnogo bogati.
Gospodine Vučiću, vreme.
Završavam. Ne živi se u našoj zemlji tako dobro kako hoćete da prikažete. Zašto vam neka vest u kojoj se kaže da je Srbija lider u reformama, Srbija najbolja na kugli zemaljskoj u ovome, u onome, ne nailazi više ni na kakvu pažnju i zašto građani više ne komentarišu. Zato što bolje znaju od njih kako žive, zato što znaju kroz šta prolaze svakog dana od kuće do posla i nazad. Videli ste svuda gde su obećanja bila takva, kako se i na koji način neispunjena obećanja vraćaju kao bumerang. Otišao ovaj lider narandžaste revolucije Juščenko u Pariz kod Širaka i dobio po nosu, nema pomoći EU, neće više ništa da im daju, sve su opljačkali, pokrali, obećavali narodu blagostanje, zato što su mislili: izvela nam CIA revoluciju i sada smo završili posao i sada će Putinov neki Janukovič ili ovaj ili onaj da dobije 70% na sledećim izborima i opet će čudom da se čudi. Zato mi ne obećavamo previše i zato vas ne napadam za ono za šta neću da vas napadam i za šta je besmisleno da vas napadam. Samo kažem da borba protiv korupcije mora da bude neuporedivo žešća nego što danas postoji, kažem vam da tu ne sme da bude različitog pristupa rešavanja problema, da ljudi moraju da budu jednaki pred zakonom, a ne da imaju različit tretman zato što se vama neko sviđa, a neko ne sviđa ili da se goni neki kapetan, ovaj ili onaj, a da se ne gone Dinkić i Davinić za pancir aferu, jer Davinić će mnogo da priča, a Dinkić tobož nije znao odmah, a onda nam saopšti da je još od juna prisluškivao pa zna za aferu satelit. Država je 50 miliona evra novih izgubila. Za šta? Zato da nam daju da Bosnu i Kosovo ne možemo da vidimo. Šta gledamo? Arktik i Antarktik? To je nama mnogo značajno, da li se razmnožavaju pingvini u određenom broju ili ne. Jedino za šta nam je satelit potreban za to nismo dobili mogućnost. To je suština svega o čemu sam hteo da vam govorim. Ako uspemo od te bolesti da se izlečimo, onda će u Srbiji biti nešto lakše, ne mnogo lakše, ali nešto lakše i građani Srbije će da vide perspektivu. Danas građani Srbije nažalost nemaju nadu. Mi ćemo moći da kažemo da je u Srbiji krenulo nešto nabolje kada nam redovi ispred ambasada budu manji, a ne znam da li znate za podatak da je u poslednjih pet godina otišlo dva puta više ljudi nego od '90. do 2000. godine, dva puta više ljudi iz ove zemlje. Kada se to bude smanjilo i kada se bude promenilo, kada ljudi budu videli nadu i perspektivu u ovoj zemlji, biće nam svima neuporedivo bolje.
Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 2. amandman je podnela Vlada Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 3. amandman je podneo poslanik Zoran Krasić. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Da.)
Ovaj amandman koji sam podneo na član 3. stvarno čini jedno logično jedinstvo sa prethodnim amandmanima SRS, pa ukoliko, gospodine predsedavajući, tokom obrazlaganja ovog amandmana dohvatim i neki deo koji se odnosi na članove 1. i 2. nadam se da nećete da me prekidate, jer stvarno ovo čini neko jedinstvo. Šta bih hteo na početku da saopštim. Znate, vrlo je teško sa ove govornice komentarisati nečije izlaganje. Po pravilu treba da suočavamo različita mišljenja i stavove povodom nekih pitanja. Kada se iznesu pogrešne činjenice, onda stvarno replika gubi svoj značaj. Malopre smo čuli da zbog ovog suficita epohalnog razvijaće se i druge oblasti, pa će suficit da se ulaže i za stipendije itd. Samo kažem, pročitajte član 2. Tu je Vlada lepo napisala da se sredstva suficita, apsolutno sva, koriste za izmirivanje dugova. To je Vlada napisala. Nisam dobro pročitao. Evo da vam pročitam; budžet za 2006. godinu sastoji se od primanja u iznosu od 487 milijardi, izdataka u iznosu od 448 i budžetskog suficita u iznosu od 39,5 milijardi dinara. Primanja po osnovu naplate odobrenih kredita itd, sledeći stav, otplata duga u iznosu od 47 milijardi vršiće se na sledeći način, pa prva alineja, sredstvima ostvarenim po osnovu zaduživanja u iznosu od 6,5 milijardi, pa sredstvima budžetskog suficita iz stava 1. ovog člana u iznosu od 39.569.212. To je ceo iznos. Kao nije? Tačno 39.569.212. Onda vi ne čitate isto. Član 2. pogledajte šta je napisano ovde. Ne znam gde vi čitate. Nego, dobro. Na šta se odnosi član 3? Odnosi se na transfer sredstava iz budžeta Republike Srbije prema državnoj zajednici. Odnosi se na iznos sredstava namenjen vojsci, odnosno državnoj zajednici. Znate i sami. Gro tih sredstava je namenjen Vojsci Srbije i Crne Gore. Mi amandmanom tražimo da se taj iznos poveća sa 55.300.000.000 i da to bude iznos 69 milijardi i 955 miliona. Vlada sada u odgovoru zašto ne prihvata ovaj amandman kaže: tu nešto nije uredno, jer niste rekli gde da se skine, šta da se uradi, kako da se promeni. Naši amandmani na član 1. i 2. sa ovim amandmanom čine jednu celinu. Vidi se da se kroz preraspoređivanje sredstava stvara prostor za transfer ovih sredstava prema državnoj zajednici. Sada da ne ulazim u te detalje, pošto nije ni bitno, Vlada ima stav za sve - odbija, pa će da odbije. Opet se nešto vrtimo oko ovog suficita. Sada bih vam pročitao jedan međunarodni standard, kako definiše deficit i suficit. To je međunarodni standard. Recimo ovako, kaže se, budžetski suficit se raspoređuje na bazi odluke Skupštine, odnosno skupštine opštine ili gradova, pošto postoje mogućnosti da lokalni nivoi imaju to. Budžetski deficit se finansira zaduživanjem u zemlji ili inostranstvu kako je regulisano i u članovima itd. Znači, ova metodologija iskazivanja suficita, kako je to u predlogu ovog zakona zapisano, ne postoji na kugli zemaljskoj. Ne postoji. Ako ovaj virtuelni suficit treba da služi za vraćanje dugova, onda se to daje kao jedna pozicija i radi se o nekoj verovatno dospeloj obavezi i ona je planirana. Onda nema ni govora o nekom suficitu. Suficit, kao pojam, ubačen je ovde da bi se medijski verifikovao uspeh. Čiji uspeh? MMF. Sada, zašto tražimo da se povećaju ova sredstva za državnu zajednicu. Zbog vojske.Svi se valjda slažemo da je vojska u jednom nezavidnom materijalnom položaju. Sada ću da iznesem opisno neke činjenice. Naravno, trudiću se da to ne budu konstatacije, već da su zasnovane na nečemu. Šta je doživela ta naša vojska. Naša vojska je doživela da je kapetan prve klase, koji je radiou Zagrebu i stanovao u Zagrebu, bio agresor, pa je onda morao da se seli, da dođe do Beograda i do Srbije. Usput ne samo što je osiromašio i izgubio nekog člana porodice, nego neki kolektivni smeštaj, problemi sa zapošljavanjem bračnog druga, problemi sa decom. Imamo hiljade ljudi koji nemaju rešeno stambeno pitanje, a većina ih je, pored onog što se podrazumeva, opredeljenja da budu patriote i da vole svoju državu, da se osposobe i da brane državu, dobrim delom je računala na taj stan. Tamo su izgubili stan, ovde nisu obezbedili stan. Kada pričamo o tim stanovima, ne pričam o "Cvećari" i o nekim zloupotrebama, to se podrazumeva. Imamo situaciju da je ta vojska izložena pritiscima sa svih strana. Možda najveći pritisak je bila izdaja unutar vojske, pozivi Vuka Draškovića da se ne ide na poziv vojske i države. Imali smo situaciju da Hag u svim optužnicama protiv Srba tu našu vojsku tretira kao učesnika u zločinačkom poduhvatu. Imamo spektar nevladinih organizacija, u režiji Soroša i međunarodne krizne grupe, koji takođe orkestrirano deluju protiv Vojske Srbije i Crne Gore. Ko danas želi da napreduje u vojsci, mora da bude na neki način u bliskim odnosima sa Atlantskim saveznom. To je pokret, onaj Nikodijević, pa sada je neki drugi, a prvo je bio onaj penzioner, sada je neki drugi i mora da se kandiduje i da se kvalifikuje. Vojska se brojčano smanjuje u pogledu opreme oružja, oruđa takođe devalvira, u pogledu životnog standarda se uništava. Na sve to dolazi Nataša Kandić, a čućete za nekoliko dana, baš u vreme kada se raspravlja o Kosovu i Metohiji i treba dakrene politički proces traganja, ka nekom budućem statusu Kosova i Metohije, ona će ponovo da aktivira svoju maštu i da krene. Gde? Na Vojsku SCG. Tu je onaj advokat sa onom čuvenom aferom i tu će da se podstiču sada i drugi. Neko je zaključio da nama vojska nije potrebna, da Srbi ne smeju da imaju vojsku, ona je opasna. Istovremeno, ti drugi su zaključili da je dobro iskoristiti iskustva naše vojske, pa i u borbi protiv terorizma. To bi bilo dobro da se uzmu te skripte, pa naročito kako to da se neko brani od kompjuterski nadmoćnog agresora običnim ili daleko slabijim tehničkim sredstvima. Znači, vojska se razara, čim se vojska razara, država ne postoji. NATO pakt želi da uniformiše vojske i učini zavisnim, pre svega Ameriku, a Amerika kao izvoznik ljudskih prava i demokratije na globalnom nivou svuda zagovara demilitarizaciju, ali se ona maksimalno militarizuje. Njen vojni budžet prevazilazi budžete nekoliko najrazvijenijih država po rangu, ali ukupne budžete. Da vidimo sada kako stoje stvari sa našom javnom potrošnjom. Ona je verovatno i sada oko 50%, možda i više bruto društvenog proizvoda. Pošto je malopre bila priča o bruto društvenom proizvodu, pa su tu izneti loši podaci, nama je 1989. godine krenuo drastičan pad bruto društvenog proizvoda i tačno je da smo do 1993. godine izgubili dve trećine bruto društvenog proizvoda. Znaju se uzroci, to su sankcije, oružana dejstva u neposrednom okruženju, povećani troškovi, izbeglice i kada se sve to doda na umornu, zastarelu i posustalu privredu od 1981. godine pa do 1989. godine, onda i nije čudo što je došlo do tako veliko gubitka bruto društvenog proizvoda, tako da ona priča 50% do 1993. godine, a od 1998. godine još 30% nije tačna, neka se uzme statistika, jer lako može da se proveri. Od 1998. godine, kada su radikali bili u vlasti, došlo je do pada bruto društvenog proizvoda, radi vas iz G17 plus, pošto želite da baratate činjenicama pogrešnim, samo je u jednom mesecu došlo do pada bruto društvenog proizvoda, industrijskog rasta proizvodnje i to je bio maj 1999. godine, za vreme bombardovanja kada su poništeni kapaciteti itd. Ako vam je to dokaz da je SRS uništila privredu, onda treba da znate, jer to je NATO pakt uništio, a ne SRS, jer ako to potencirate, to bi isto bilo kao da se sada desi neka poplava u vaše vreme, pa mi vas da prozivamo da je došlo do pada industrijske proizvodnje zbog poplave. Zašto? Desila se dok ste vi bili na vlasti. To su elementarne nepogode i ovo je viša sila. O tome kakva je bila NATO agresija, zbog čega je bila NATO agresija takva, verovatno ćemo podeliti zajedničko mišljenje u ponedeljak na sednici, pa nema potrebe da iznosite neke podatke predstavljajući da su objektivne činjenice kada nisu objektivne činjenice, nego stvar konstrukcije do koje se dolazi, želja mi je da saopštim to i to, a da bi to potkrepio, hajde da izmislim činjenicu. Gospođica je izmislila činjenice o suficitu, o bruto društvenom proizvodu itd. Znači, potrebno je da se izdvoje sredstva za našu vojsku, da sutra pojedini poslanici ne bi konstatovali, pre svega mislim na poslanike vlasti, kako je loša ishrana, loša zdravstvena zaštita, kako se dešavaju neke stvari u vojsci. Vi ste u memorandumu za ove naredne tri godine planirali u pogledu učešća vojske u bruto društvenom proizvodu da će to učešće od 2006. godine do 2007. godine, odnosno do 2008. godine da se smanjuje tako da će odbrana da sa 2,4% dođe na 1,9%. U tu grupu mogu da ubacim unutrašnju bezbednost sa 2,2% na 1,3% i vi pokušavate da idete, kako bih rekao, daleko ispred standarda, jer tu ne postoji standard, nego daleko ispred zahteva onih koji vas uslovljavaju. Struktura javne potrošnje u nekoj državi, odnosno u skoro svim državama ne može da se stavi u jednu uniformu, ne može da se kaže, za vojsku može da ide 3% bruto društvenog proizvoda i to je onda za ceo svet; ne može. Tu postoji niz specifičnosti, ne samo istorijske, nego ekonomske, razvojne, ali ovo na koji ste način vi planirali ovu degradaciju sredstava namenjenih vojsci, ona je opasna. Uz to, moram da vas podsetim na činjenice, Mlađan Dinkić se uhvatio oko Vojno-istraživačkog instituta, zaustavio prodaju, pa kasnije je prodato i plus-minus izgubili smo 10 miliona evra. Bilo je za 16 prodato, a prodato je kasnije za šest. Znači, čim je počeo on da čačka, katastrofa. Ova afera Mile Dragić, videćete na kraju šta će biti, ali to je bruka za državu. Ako vi unutar vaše stranke niste mogli da se dogovorite, zašto opterećujete državu, zašto narod, građane, šta ste hteli time da postignete. Znate da vam smeta kao stranci, znači, radili ste samo da uništite vojsku, da smanjite ugled vojsci. Smanjuje se ugled, kreću ovi na crkvu, znate i sami, i moram da vas obavestim, videćete da za nekoliko dana, već se to ispipava, ide, Čedomira Jovanovića, Sonju Biserko, Natašu Kandić, Mićićku, Čanka, Kasu, finansira Tači i jedino Tačiju odgovaraju nemiri u Vojvodini, navodni nemiri. I narkomafiji, koja gubi pozicije. Nemojte da uništavate vojsku. Onaj ko degradira vojsku, nema državu. Prihvatite ovaj amandman. Tim amandmanom govorite mnogim ljudima da je ovoj državi stalo da mladi idu i završavaju škole za vojna lica i da se odazivaju vojnim pozivima, da budu vojnici, da budu u vojnoj službi, da služe svom narodu i svojoj državi. Nemojte da devalvirate, jer sve države koje su to devalvirale, nestale su. Po definiciji države, monopol fizičke prinude koji treba da obezbedi sigurnost, tako i da spreči spolja je sastavni deo definicije jednog naroda i jedne države. Mi ako to nemamo, nismo ni narod, nećemo biti ni država. Ovde ima mnogih elemenata da se ovo sistematski radi, smišljeno radi. Nisam hteo da ulazim u pitanje materijalnih položaja i imovinskih prava, pošto imam još jedan amandman koji se tiče vojske.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 4. amandman je podneo poslanik Srđo Komazec. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta.
Dame i gospodo, član 4. Predloga zakona o budžetu Republike Srbije za 2006. godinu odnosi se na sredstva za pokriće izdataka budžeta AP Vojvodine za 2006. godinu i kaže se da se ta sredstva obezbeđuju iz dela prihoda od poreza na dohodak građana, poreza na zarade u visini od 18% od iznosa ostvarenog na teritoriji AP Vojvodine, dela prihoda od poreza na dobit preduzeća u visini od 42,7% od iznosa ostvarenog na teritoriji AP Vojvodine, transfernih sredstava prenetih iz budžeta u iznosu od 15 milijardi 505 miliona i 910 hiljada dinara, a i ostalih prihoda ostvarenih na teritoriji AP Vojvodine. Amandman, koji je u ime poslaničke grupe SRS podneo narodni poslanik Srđo Komazec, predviđa da se u članu 4. stavu 1. ova alineja 4. briše, a to su ovi prihodi ostvareni na teritoriji AP Vojvodine. Zašto mislimo da bi bilo dobro da se ovaj deo člana briše? Zato što Narodna skupština ne treba da određuje svojim budžetom prihode koje ostvaruje AP Vojvodina iz svojih izvora, a pogotovo što u Predlogu budžeta nije postavljena gornja granica iznosa i nisu precizno navedeni izvori prihoda. Dakle, ovde je samo nešto napisano da bi bilo napisano, a u suštini ne znači ništa, kao što ništa ne znači ni obrazloženje, koje je na pola stranice Vlada napisala zbog čega ne prihvata amandman Srđe Komazeca. Dakle, nije nas Vlada ubedila da amandman ne treba da se odbije. Mi iz SRS, naravno, i dalje mislimo da je neophodno da se ovaj amandman prihvati i očekujemo da će u danu za glasanje to da urade narodni poslanici, s obzirom da ministar očigledno nije dobro shvatio našu nameru da poboljšamo tekst zakona o budžetu.
Po istom amandmanu, narodni poslanik Aleksandar Vučić.
Dame i gospodo narodni poslanici, SRS je podnela ovaj amandman, pre svega, očekujući ozbiljno objašnjenje od predstavnika vlasti kako i na koji način funkcionišu sume novca iz transfera prema AP Vojvodina, odnosno prema pokrajinskim vlastima. Zašto, kako i na koji način se opredeljuju, zašto, kako i na koji način pokrajinska vlast taj novac troši? Bilo nam je potrebno više ozbiljnijih i odgovornih objašnjenja, ali ih nikada nismo dobili. Sada pitam sve vas u sali - znate li vi na šta pare troši i čime se bavi pokrajinska vlast Bojana Pajtića? Čime se oni bave, osim time što uzimaju novac od građana Vojvodine, građana Srbije i na šta ih troše? Da li ih troše na one listove koji propagiraju fašizam, pa pozivaju honvede da drže svoje seanse u Subotici? Koliko para je iz ovog budžeta dato za "Mađar so" i "Het Nap"? Da se hvale oni koji su pod led bacali Srbe 1941. i 1942. godine, i da li je to posao? Da li je posao predsednika Izvršnog veća Pokrajine, a on je sam sebi smislio da je on premijer Vojvodine, pojavio se ovde u Beogradu u Medija centru da održi konferenciju za štampu i onako poluplačnim glasom kaže - pa da, znate, ovo sve se dešava, jeste to bio vetar u leđa od kada su radikali pobedili u Novom Sadu. Ma nemoj, to što je on veliki premijer to nikom ništa, ali je kriv gradonačelnik za nešto sa čim nema nikakve veze. Čime se bavi predsednik Pokrajinskog izvršnog veća? Olajavanjem političkih protivnika, to mu je jedini posao, i koliko će para da uzme od građana i da potroši na kulturne i kvazikulturne institucije, i koliko plata će da podele i koliko će da pokradu. Znate kako su reagovali na ono što se dogodilo u Međi i Jaši Tomiću? Usledila je elementarna nepogoda, ode Bojan Pajtić, dajte mi spisak članova i simpatizera DS, njima ide pomoć. Mi smo došli posle toga po naređenju Tomislava Nikolića, otišao sam tamo da nađem ljude koji su najsiromašniji i najpogođeniji time i nijedan nije bio član SRS, tek u ovom trećem selu je jedan bio simpatizer. Dvojica su bili članovi DS-a, verovali ili ne, ali su bili najpogođeniji, siromašni, mi smo njima podelili kuće i prvi završili u roku, zato što časni i normalni ljudi tako postupaju. Mi smo mogli bilo kome i da nam kažu hvala, jer smo mi stranka, a nismo javna vlast kao što je on. Ne, nego tamo samo možeš da budeš bogat i da napreduješ ako si član DS, možeš da kradeš i da radiš šta god hoćeš, a onda će da dođe: znate, ovo je loša poruka zato što je pobedila Maja Gojković. Ma nemoj, ti ćeš da pobeđuješ; ti možeš da kradeš i da otimaš i nikom ništa. Sve što se dešava u Vojvodini, nije on kriv, nisu oni krivi, nego je kriv neko drugi. Šta rade gospodine Vlaoviću? Jer ima nešto da rade negde? Kažite mi čime se bave ti ljudi? Šta im je posao. Šta rade sem toga što su lepe kravate nabavili, dobra odela, da me ne pita da mu ne bih govorio odakle mu automobil, pošto vi znate da znam, znam mnogo toga? Šta je to što je uradio za građane Vojvodine? Ništa. Sada svaki put kada im ovo kažete, vi ćete da kažete: neko je napao Vojvodinu. Nije niko napao Vojvodinu, nego smo napali lopove iz Vojvodine, da bi Vojvodina imala više, da bi građani Vojvodine imali više. Sada imaju dve kase. Ranije je bilo samo da kradu oni iz Beograda narodu Vojvodine, a sada kradu ovi iz Beograda i ovi iz pokrajinske vlasti u Novom Sadu. Milina jedna. Sada morate dva šarca da namirite. Pitam vas, čime se bave. Rekli su da će da ukinu lance i katance. Taj trojni pakt Tadić-Karić-Čanak. Gde je skinut lanac i katanac, gospodine Vlaoviću, u Vojvodini? Gde to, u kom mestu? Šta je to urađeno za građane Vojvodine? Gde im je to bolje? Gde žive bolje? Žive u tome što će svakog dana da organizuju nekog ološa, nekog prevaranta, poput onog Bajića,onaj ološ od pre nekog dana iz Klopke. Hajde da kažem nešto protiv radikala na ovakav i onakav način, zato što neće imati vremena nama da odgovaraju. Hoćemo da imamo vremena. On će da mi priča ko je, kakav je Hitler i šta je Vajmarski ustav ili ne znam šta. To nam je pokrajinska vlast. Kada se pojave oni koji su Srbe bacali pod led, pa to je dobro, pa to je pomirenje, to su samo starci. Starci koje su bacali pod led, ništa strašno. Kada se pojavi grafit: Januar 1942, Sentomaš, u Srbobranu. Jeste li videli to? Samo jedna novina je ovoliko prostora dala toj fotografiji. Jeste li videli to, dragi moji prijatelji? Zato gde se pojavi neki drugi grafit, e to daj pet knjiga, 20 naslovnih strana i sve drugo. Naravno da treba da se osudi i to. Naravno da mora da se osudi, ali nije priča baš tako jednostrana, kao što hoćete da je predstavite. Najveći antifašisti znate ko su vam danas u Srbiji?Tobožnji, za razliku od nas pravih antifašista, ljudi kojima su fašisti pobili cele familije. Znate ko su im ti antifašisti? Meni će oni da pričaju o antifašizmu, mom ocu celu familiju ustaše pobile i pričaće mi o antifašizmu oni koji organizuju tribinu i performans pod nazivom "Streljanje je o' kej". Da li ste čuli to, dragi prijatelji? Banditi koji organizuju performans pod nazivom "Streljanje je o' kej". Draža Mihajlović, bilo je super što su ga streljali, što se ne zna ni gde mu je grob, a uopšte nije važno šta mislite o Draži Mihajloviću, super je streljanje, to je poruka njihova. To je antifašisti čuveni u Srbiji. O čemu pričate? Svi lažni antifašisti danas su filofašisti ili kriptofašisti. Pogledajte ih samo. Ne dozvoljavaju druge ideje, zabranjivali bi političkim protivnicima da se bave tim poslom. Na stadione bih ih odvodili. Jedan od tih čuvenih je rekao - ja bih onog Vučića i ove i one na stadion tamo, OFK Beograda mislim da je pomenuo, pa ih zatvorite u kavez, u žicu, da ne mogu da izađu. Lepo bogami, i to su velike demokrate. O tome je ovde reč i o tome je u ovom budžetu reč, da bi oni mogli i dalje da otimaju koliko hoće i šta hoće, da građani Vojvodine od toga nemaju ništa, a da vas još ubeđuju da smo svi u ovoj zemlji fašisti, a da su oni samo fini i dobri. Obećao sam, a znate da volim da ispunjavam svoja obećanja, njima, a i poslanicima DS – neki nisu ispunili ni opkladu kada se kladite u piće, da će da izgube izbore, ni to nisu u stanju da ispune, takvi su ljudi; kakav je onaj čovek koji neće sok od paradajza da vam plati zato što je izgubio opkladu za izbore u Kuli; e, takvi su to ljudi –da ćemo da ih "mlatimo", naravno u političkom smislu, pošto ne koristimo motke, za razliku od njih, svuda, na svim mestima u Srbiji, da ćemo svuda imati mnogo više procenata glasova, nego oni. Tada sam obećao Bojanu Pajtiću da je dosta bilo njihovih laži i oko pripadnika manjina, zato što su pripadnike manjina oni opljačkali, a uvek im govore kako neko negde hoće da im naudi, pa su tako prevarili dobar deo Rusina u Kuli, dobili njihove glasove na tome - nešto radikali hoće protiv vas, pa ovako, pa onako. Naravno, nećemo ništa. Sada mu obećavam da ćemo u svim rusinskim, slovačkim, mađarskim, rumunskim i drugim mestima da ih pobeđujemo, zato što ćemo da idemo od sela do sela da ljudi kažu šta traže od nas. Mi smo se u Bečeju, gde vladamo zajedno sa Pal Šandorom, dogovorili oko svega - za pet minuta. Sam Pal Šandor kaže, za pet minuta sam se lakše dogovorio sa radikalima nego deset godina sa ovim mojim. Tamo nema nemira, nema sukoba, nema međunacionalnih incidenata. Što to neko ne kaže? Zato što sve možete da se dogovorite. Pozivam pripadnike nacionalnih manjina da više ne veruju lopovima. Oni jednako pljačkaju Srbe i ove druge, svejedno im je da li će da opljačkaju Mađara, Slovaka, Rumuna ili Srbina. Da li vi to mene opominjete?
Skrećem pažnju poslanicima na komentare, a vama na vreme. Imate još minut i po.
Sigurno su bili dobri i veoma pozitivni komentari, gospodine predsedniče. Dakle, to je poruka za pripadnike nacionalnih manjina. Mi moramo da živimo zajedno, normalno u ovoj zemlji. Moraćemo još stotinama godina da živimo u ovoj zemlji, jedni pored drugih, treba da živimo u miru i ljubavi. Ne treba zbog toga lopovi da vode ovu zemlju, zato što će nekoga lažno da plaše tobožnjom mečkom, a oni su veliki spasitelji, a od obećanja nikada ništa i, na kraju, svede se na to - daj da damo za ovu ustanovu, a ti, kada ti prebacim tih 10 hiljada, onda meni prebaci dve hiljade ovamo, i tako sve u krug, kao da su svi blesavi u ovoj zemlji. Poslanik Vlaović je poslanik vladajuće koalicije i pitam njega šta je to pokrajinska vlast uradila, neka mi on kaže, pošto je iz Vojvodine, zna dobro šta se tamo zbiva, tamo idem često, jer imam veliki deo familije, pa znam i sam, ali neka on kaže šta su to napravili i gde su to negde nešto uradili, ali za građane Vojvodine, ne za sebe. Da vidimo da li im je išta bolje i da li im je na bilo koji način bilo gde bolje. Srbija i građani Vojvodine više ne mogu da trpe one koji će da kažu - mi idemo, mi smo evroregion, idemo ovamo-onamo, a jedino oni idu negde; jedino oni odoše negde, njihovi džepovi su se povećali, kamionima tovare para koliko hoće, a građani Vojvodine jedva krpe kraj s krajem. Vreme je da takve vlasti pobeđujemo. Taj trojni pakt koji vlada Vojvodinom nikada više neće da vlada. Nadam se da ćemo imati vrlo brzo izbore, pa ćete videti kakva je volja birača i građana Vojvodine. Hvala najlepše.
Hvala. Za reč se javio narodni poslanik Mika Vlaović. Izvolite.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, ne znam zašto gospodin Vučić meni postavi pitanje šta to demokrate rade u Vojvodini. Pripadam DSS, koja nije na vlasti u Vojvodini. U Vojvodini, moram da kažem istinu, na vlasti su reformisti koji su svaki amandman, svaku priču opozicije u Skupštini do 2003. godine odbijali time: mi smo reformisti, a vi ste kočničari reformi. Vlada Vojislava Koštunice okarakterisana je od njih kao kočničar reformi, a dobi Studiju izvodljivosti, klauzulu najpovlašćenije nacije, dobiće dobre uslove u pregovorima oko Kosova. Šta oni rade? Oni podržavaju u Vojvodini stranke koje nemaju šansu da uđu u parlament Srbije. Znajući da to ne mogu, onda im odgovara da prave probleme u Vojvodini i da stvore mogućnost da otcepe Vojvodinu, da bi tamo vladali. Nažalost, još poneki ljudi u Vojvodini veruju njima, samo zato što ih nismo ogolili do kraja. Građani Vojvodine moraju da znaju istinu ko se bori za građane, a ko se bori za lične interese. Pre par dana bio sam u poplavljenom području južnog Banata i čuo sam jednu priču, koja govori u prilog ovome što je rekao Vučić. U opštini Žitište ljudi, videvši da će doći poplava, pokupili su stoku od svih ljudi koji nisu imali sklonište i hteli su da je prodaju. Klanica u Zrenjaninu je nudila 20 posto veću cenu nego klanica "Banat" iz Bantaskog Karlovca. Slobodan Kosovac, iz Pokrajinskog sekretarijata za poljoprivredu, poslao im je faks: pošto zrenjaninska klanica neće platiti mesec dana, dajte 20 posto jeftinije klanici "Banat", koja je tri godine pod stečajem. Pokrajinski sekretar za poljoprivredu je iz tog dela Banata. On je sigurno znao da je ta klanica pod stečajem i da neće platiti. Verovatno je imao tu neki interes. To je strašno. Može se, na određen način ne oprostiti, ali nekako prihvatiti ako se nešto pljačka, a kada neko pljačka od poplavljenih i ugroženih, to je za svaku osudu. Hvala.
Hvala vama, gospodine Vlaoviću. Da li sam dobro shvatio, podržavate temu, ali ne i amandman? [[Mika Vlaović, sa mesta: Ovo je bila replika.]] Po Poslovniku reč ima narodni poslanik Hranislav Perić. Izvolite, gospodine Periću. Da pitam, da li još neka poslanička grupa želi reč o ovom amandmanu? (Ne.)
Gospodine predsedniče, reklamiram Poslovnik. Sve članove u Poslovniku koji ste pisali i usvojili, došlo je do toga da ste od Narodne skupštine napravili mesnu zajednicu ili, bliže rečeno, kućni savet. Danas raspravljamo o budžetu, prisutno je 25 poslanika, a primi se svih 250 dnevnica na blagajni. Prema tome, predlažem da date pauzu, da pozovete poslanike da siđu u salu ili da dođu, ako su negde u kupovini, ili se šetaju po gradu, da rade u ovoj skupštini, jer ih je narod glasao, da raspravljaju i da ih zastupaju u Skupštini. Predlažem vama, kao predsedniku, birali smo vas za predsednika Skupštine, a vi hoćete da budete predsednik mesne zajednice, da u dnevni red za sledeću sednicu uvrstite novi poslovnik koji će vratiti malo dostojanstva Skupštini, da Skupština bude u punom sazivu i da zastupa građane kako su glasali za njih. Hvala.
Hvala vama, gospodine Periću. Dužan sam odgovor. Dakle, nije korektno prema svim kolegama koji, prema Poslovniku, rade ono što misle da je najbolje da bi uticali na donošenje budžeta. Kao što znate, dva sata nisam bio u sali, sve vreme sam bio u svojoj kancelariji, prateći prenos, kao što svi ostali rade, pošto ovde postoji interna televizija. Moram da radim u skladu sa Poslovnikom, koji je ova skupština usvojila. Kao što znate, podržavam i zahvaljujem se svima koji su doprineli diskusijom da ova skupština usvoji Poslovnik, a naravno da je veliko zadovoljstvo, pretpostavljam, za sve nas zajedno, ono što smo juče dobili kao zvaničan izveštaj, a to je da se u okviru napretka koji je uradila država Srbija u prethodnom periodu samo jedan dokument posebno ističe, a to je Poslovnik Narodne skupštine i odgovornost da doprinesu efikasnom radu na različite načine, pa i učešćem u diskusiji ovde. Dakle, zahvaljujem se svima na odgovornosti, a radim ono što moram po Poslovniku i zakonu. Gospodin Perić nije zadovoljan, javio se za reč, pa potom isto po Poslovniku, narodni poslanik Aleksandar Vučić. Izvolite, gospodine Periću.
Gospodine predsedniče, vi često koristite to vaše mesto i kad objasnite, posle toga ništa nije jasno. Kad se priča o plafonu, vi prevedete priču na patos i niko vas u Srbiji ne razume. Možete vi da se pravdate koliko hoćete. Prava je istina: ili vodite Skupštinu kako treba ili dovedite poslanike ovde, jer su plaćeni da rade, zasnovali su radni odnos u Skupštini. Koliko samo imate sa stalnim radnim odnosom zaposlenih u Skupštini? Ako to nećete da radite, kažite da nećete da radite, pustite neka neko radi kako treba.
Gospodine Periću, da li je ovo i zvanična inicijativa? Nije. Gospodine Vučiću, izvolite, po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, po članu 104. Poslovnika. Gospodin Perić je u pravu. Nije istina da mi treba da se dičimo i hvalimo kako je stanje idealno. Ionako ono amandmana što ima, to izlaze poslanici SRS. Da toga nema, na Skupštinu ne bi ni ličila. Vi znate da je vlast ta koja određuje i koja pokazuje kako treba da izgleda skupštinski rad. Imam samo jednu primedbu za gospodina Perića. Mi smo vas upozoravali da će ovako da izgleda, pa ste vi glasali za takav Poslovnik. Mi smo vas upozoravali da Marković neće da ispuni obećanje, a i mnogi drugi iz vladajuće većine. Na kraju se ispostavilo da smo mi bili u pravu, a ne vi kada se glasali za takav Poslovnik. U svakom slučaju, ono što je za nas veoma značajno, to je da mislim da bi dobro bilo da pozovete, u ovom trenutku ima nešto manje poslanika SRS, iako smo u poziciji i može da nas ne bude nijedan i nemojte da zamerate ništa DS, to je njihovo pravo da izađe kad hoće, nije njihovo pravo da izađu kad je rasprava o Kosovu i Metohiji, ali imaju pravo da ne dolaze nikad. Oni su opozicija i mogu da rade šta hoće, za to snose političku odgovornost pred građanima. To mora vlast da radi. Naši su odsutni trenutno, zato što imamo veliku stranačku akciju i zbog sutrašnjeg naučnog skupa koji se organizuje u "Sava centru" u 10 sati, pa bih iskoristio priliku da pozovem sve Beograđane da dođu na taj skup. Ono što jeste mnogo važnije, jeste hoćemo li mi ovo da uozbiljimo ili nećemo, hoće li pet ljudi da izlazi za govornicu svaki dan, a da ostali služe samo kao glasačka mašina? Mislim da to ne liči baš naročito na Narodnu skupštinu. Mislim da građani Srbije ne misle dobro o Narodnoj skupštini, iako nisam na strani onih koji će da vode hajku protiv Narodne skupštine, zato što im dođe nekako najlakše da kažu - oni tamo primaju dnevnice, primaju pare. Recimo, juče, iako sam ceo dan proveo u Narodnoj skupštini, ceo dan sam bio u ovoj zgradi, nisam mogao da siđem do sale, primao sam brojne stranke, delegacije itd, nisam uzeo dnevnicu. Uopšte se nisam prijavio ovde i nisam uzeo dnevnicu. Nije tačno da svaki dan svako uzme dnevnicu. Možda je to za neke druge istina. Evo, ja sam vam naveo konkretan primer, pošao sam od sebe i to se zaista tako dogodilo. Nije pitanje jedne dnevnice, pet dnevnica ili 100 dnevnica, zato što je to bio Hitlerov argument kad je hteo da ruši Rajhstag itd, koliko to košta. Taj glupi argument gledam malo-malo pa na B92 - koliko košta ovo, koliko košta ono. Po njima bi najbolje bilo da ukinemo Narodnu skupštinu. Mnogo više košta korupcija i lopovluk nekih nego 50 Narodnih skupština, a mi imamo jednu Narodnu skupštinu i jedna Narodna skupština nam je potrebna. Mada nam je potrebna Narodna skupština, a ne skup narodnih poslanika od jedne desetine, koji će da sede i da gledaju kako i na koji način da brane poneki svoj amandman, a da sve ostale apsolutno Narodna skupština ne interesuje, da vlast Skupština uopšte ne interesuje. Gde su ministri, gospodine predsedniče? Gde su predstavnici vlasti? Oni su mnogo pametni da nam održe lekciju, da nam održe tiradu. O najvažnijem zakonu mi ovde raspravljamo, čoveče božiji, o budžetu. O najvažnijem zakonu. Mi imamo amandmane ovde, gde je ministar? Šta ima pametnije danas da radi, čime se bavi danas? Da li je danas neka štedionica na dnevnom redu, neka banka? Mnogo je važan, mnogo je pametan. Ili se sastaje sa Karićem. (Predsednik: Vreme.) Nije vreme. Završavam. Nije vreme za to, nego je vreme da dođe u Skupštinu, vreme je da se obrati narodnim poslanicima, da odgovara za svaki amandman zašto neće da ga prihvati, a ne da dobijamo glupa obrazloženja Vladinih službi, koja su jednaka za svaki amandman ili liče ko jaje jajetu. Pozivam vas i molim, uradite nešto da se ova situacija promeni. Nećete moći da zaustavite pad rejtinga Narodne skupštine. To nije dobro ni za nas ni za vas. To nema veze sa političkim strankama. To nije dobro ni za koga, zato što rušimo instituciju koja mora da bude najvažnija u Srbiji, važnija i od predsednika Republike i od predsednika Vlade i od svih drugih. Narodna skupština je predstavništvo svih građana Srbije. U onakvoj vrsti posredne demokratije kakvu imamo i kakva postoji svuda u svetu, ovo je najvažniji organ. Na šta ovo liči? Nikakav odgovor niste dali Periću, nego "mi smo dobili pohvale, pa je naš Poslovnik dobio pohvale". Strašno je dobio pohvale. Pitajte građane Srbije šta misle o tome, gospodine predsedniče, pa ćete da čujete drugačije pohvale. Samo gledajte da se od silnih psovki ne iznenadite. Nije problem da trpimo i psovke, političari to moraju da trpe, ali gledajte da ih ne bude toliko, gledajte da građani kažu - oni tamo nešto i rade, oni čitaju neke zakone, oni se za nešto bore, a ne - došli su tamo da pokupe dnevnice. Ima i takvih. Samo gledaju koliko će da napabirče sebi veće troškove, odakle putuju, pa da se pet njih potrpa u jedan auto, pa da onda sva petorica naplaćuju tolike troškove. Znamo mi svi da toga ima, ali nisu svi takvi i nije sve isto. Zato tražim da se promeni odnos u ovoj sali Narodne skupštine, da bi to ličilo na Narodnu skupštinu, jer tu odgovornost imate vi, gospodine predsedniče, a tamo nek vas hvale, neka vam prija to tamo gde god vam kažu da je mnogo lepo. Građani Srbije to tako ne misle danas, zato i hoće promene i hoće drugačiju Narodnu skupštinu.
Hvala vam, gospodine Vučiću. Predsednik Skupštine organizuje rad Narodne skupštine i mora da ga organizuje prema Poslovniku, ne prema onome kakav je utisak ili šta neko misli da je video. Sa stanovišta političkih stranaka, one koje su formirale izborne liste i onda su građani za njih glasali, svaka za sebe, ne snosim odgovornost ni za jednu političku stranku, odlučuje o načinu na koji će se, u skladu sa Poslovnikom i zakonom, predstaviti biračima ili uticati na zakon. To je njihovo pravo. Nemojte tražiti da predsednik Skupštine o tome odlučuje. Ako tražite da predsednik Skupštine možda više komunicira sa javnošću i dostavlja podatke, recimo, o tome koji je poslanik koliko vremena proveo u sali, to mogu da uradim kroz pet minuta i onda ćemo, ako želite, na osnovu toga moći da sofisticirano, kao što je uradio gospodin Perić malopre, uspostavimo odnos da li se neko ponaša prema Skupštini odgovorno, kao prema najvišem telu vlasti, ili se ponaša kao prema mesnoj zajednici. Nemojte očekivati da predsednik Skupštine radi suprotno onome našta je obavezan, dakle, suprotno Poslovniku. Gospodin Vučić, po Poslovniku.
Ne možete to da tražite, a sada ću vam reći zašto. Ne možete da dobijete istinu. Meni je kartica, recimo, kao opozicionom poslaniku skoro uvek izvađena, a građani Srbije mislim da su videli Tomu Nikolića, Natašu Jovanović, Vjericu Radetu i Zorana Krasića, možda Veroljuba Arsića i ne znam koga još, ali su svi iz SRS, za govornicom onoliko koliko mene. Vi ćete da imate da sam svaki dan po pola sekunde ovde. To je moje pravo kao opozicionog poslanika, a narod će to da vidi. Gospodine Markoviću, pošto sam sada saznao, znao sam da danas ima nešto mnogo važno, da pričamo o onome gde se danas nalaze oni koji bi trebalo da daju odgovore na amandmane narodnih poslanika. Eno ga jedan otišao da sluša, ima koncert Goce Tržan na otvaranju neke Robne kuće "Merkur" na Bežanijskoj kosi. Otišao na koncert Goce Tržan na otvaranju Robne kuće "Merukur", potpredsednik Vlade Miroljub Labus, a o budžetu se raspravlja, gospodine predsedniče Narodne skupštine Republike Srbije. Gospodine predsedniče Narodne skupštine Republike Srbije, zar je važnije otvaranje Robne kuće "Merkur" na Bežanijskoj kosi od Narodne skupštine Republike Srbije od toga kako treba da nam izgleda ekonomska politika za narednu godinu, kako treba da nam izgleda socijalna politika za narednu godinu, kako treba da se odgovori narodnim poslanicima u opoziciji koji imaju primedbe na budžet, na najvažniji akt koji Skupština usvaja u jednoj godini, zakon nad zakonima, najviši zakon posle Ustava. On sluša Gocu Tržan. Nemam ništa protiv, ali neka je sluša kada nema sednice Narodne skupštine. Da li imate odgovor na to, gospodine predsedniče? Zašto nema nikog iz Vlade? Prekinite sednicu, pozovite ih, naredite im. Recite im - dolazi bre u tu skupštinu, moraš da odgovaraš narodnim poslanicima, građanima Srbije. Recite im tako. Šta rade drugo? Da li imaju još neki važan koktel, sa dobrim kanapeima i ne znam čime? Koga to interesuje više? Kakvi su to odgovori? Neka se pojave ovde, neka se ponašaju odgovorno prema građanima Srbije, ako već ne poštuju nas koji smo njihovi politički protivnici. Time što ne poštuju Narodnu skupštinu oni ne poštuju birače u Srbiji, ne poštuju građane Srbije, a građani Srbije hoće da čuju odgovore kolike će im penzije biti, koliko će para da se otme malim privrednicima, koliko i na koji način će moći da dobijaju druge socijalne prinadležnosti invalidi, ratni veterani itd. To je ono što interesuje građane Srbije, a ne koktel u "Merkuru", peva Goca Tržan i igra Brus Li.
Dužan sam isključivo da, vodeći sednicu, po članu 27. Poslovnika dajem odgovore. Ne mogu da dajem političke odgovore, naročito ne sa ovog mesta i to izbegavam. Još jednom podsećam, predsednik Skupštine i stručne službe organizuju posao Skupštine. U odnosu na to predstavnici Vlade daju amandmane i obrazloženja, ne mogu da utičem na tačnost ili netačnost toga i važno je da su predstavnici Ministarstva prisutni. Ne postoji razlog da mi sada otvaramo političku diskusiju tog tipa. Dakle, ko je gde prisutan u ovom trenutku, svako bira način kako će se predstaviti građanima. Nemojte da donosim političke sudove o tome. Uostalom, malopre ste govorili, čini mi se, o različitim predstavnicima vlasti na nekom drugom nivou. Ne u ovom obraćanju već u onom prethodnom, koji su veliki dobrovoljci na rečima da prebacuju nekome neki posao da rade, umesto da rade svoj posao. Svako odgovara za svoj posao koji radi. Odgovaram za posao vođenja Narodne skupštine u skladu sa zakonom i Poslovnikom i stojim vam svima na raspolaganju za način na koji to radim. Neću o tome da sudim, vi ćete, ali nemojte da me dovodite u poziciju da treba da odgovaram na pitanja koja se ne tiču rukovođenja Skupštinom, jer to nije korektno sa mesta na kome sada sedim da radim. Mislim da je sasvim jasno. Izvolite, jednu rečenicu, naravno, samo vodite računa da i gospodin Obradović čeka.
Zamolio sam gospodina Obradovića za još vrlo malo strpljenja. Dakle, gospodine predsedniče Narodne skupštine, mislim da ste mi tri ili četiri puta dali opomenu u toku ovog mandata, bio sam kriv dva puta, a jedanput ste vi bili krivi kada ste mi to izmislili. Kao što vidite, kao častan čovek to sam priznao i rekao - da sam, iako sam govorio istinu, nisam ništa slagao, ali sam možda u načinu obraćanja preterao, pa rekao neku reč koja bi bila nešto teža od onoga što ovaj visoki dom dozvoljava i rekao da je u redu što ste me kaznili. Kao što jedanput niste bili u pravu, to ste uradili samo zato što ste bili nervozni. Rekao sam da sam krivlji nego vi. Moram da vam kažem nešto, gospodine predsedniče. Vi znate da pred Narodnom skupštinom ova divna gospođa, ova divna dama ne predstavlja ništa. Ona može da bude interni saradnik Mlađana Dinkića ili nekog drugog. To svi znate ljudi, zašto ne izađete i to kažete, svi to znate u Narodnoj skupštini. Ona može samo da sedi i to zahvaljujući našoj dobroj volji i ništa drugo. Ne može da kaže ništa, ne može da učini ništa. Za šta služi? Da šalje SMS onome - vidi te Merkure, ne znam da li si odgledao film Brus Lija ili koncert Goce Tržan, ali ovi te nisu mnogo napadali ili su te mnogo napadali. Ili - alo, ti nacionalni, tebi da kažem da su se ovi ostrvili na tebe tako i tako. O čemu je ovde reč? Nismo mi ovde svi idioti. Nemamo mnogo pameti, ali nismo svi idioti da možete da nam kažete, ne mislim da je iko, da možete da nam kažete - dobro je dok je tu predstavnik. Nije dobro jer nije predstavnik. Predstavnik Vlade je ministar. Ne jedan ministar, treba da ih bude pet kada je rasprava o budžetu, ako ne cela Vlada. Šta to imaju pametnije i važnije danas: "Merkur". Da ode neko iz opozicije, to mogu da razumem, ne snosi odgovornost, ne snosi teret, breme vlasti na svojim plećima, nego potpredsednik Vlade u vreme najžustrije rasprave o budžetu otvara "Merkur". Molim vas, gospodine predsedniče, znam da ste u teškoj situaciji, ne mislim zbog vašeg delovanja nego zbog neodgovornosti mnogih iz Vlade, ne morate vi da se perete, ne morate da mi odgovarate na to i ne morate da smišljate doskočice bilo kakve, znam da ste duhoviti i sposobni da smislite sve što je moguće u trenutku, što bi tačno rekao gospodin Perić, ali vas molim da ne potcenjujete inteligenciju narodnih poslanika. Dugo smo u Narodnoj skupštini, neki od nas su pravi veterani, znamo sve i svaki detalj, kako jeste i kako je bilo i pretpostavljamo kako će biti, ali vas molim da kada je rasprava o budžetu obezbedite prisustvo ministara. Nikada se nije dogodilo da ministri ne prisustvuju raspravi o budžetu. Mi smo napadali prethodnu Vladu Zorana Đinđića i Zorana Živkovića, ali oni dođu. Jedan ode, pa onda opet dođu, pa su neki sedeli po ceo dan. Mislim da je Živković sedeo ceo dan. Suština mog predloga vama je da lepo pozovete te ministre, da im kažete da jesu mnogo važni, jeste "Merkur" strašno važan, ali građani Srbije su neuporedivo važniji, Narodna skupština, narodni poslanici i rasprava o budžetu su sto puta važniji od "Merkura", od pevača, pevačica, bioskopa, pozorišta i svega drugog. To im je najvažniji posao koji imaju u godinu danas i neka se ne igraju sa tim, jer ovde ćete imati problem do kraja današnje rasprave, a vidim da ga imate čak i sa koalicionim partnerima. To je zarad ozbiljnosti i odgovornosti Narodne skupštine Republike Srbije, a ne zato što smo politički protivnici.
Nažalost, moram da kažem, isključivo ću raditi po Poslovniku, bez ikakvih političkih odgovora. Ne pada mi napamet da prozivam ljude koji sami biraju svoju odgovornost za svoju platu. Ne mogu da dozvolim da se prozivamo i gde je sada koji potpredsednik, i koja je razlika u odnosu na platu narodnog poslanika, i gde je koji član Vlade, i šta je zakazano. Ono što je ključno, mora da se radi po zakonu. Dok je bila načelna rasprava naravno da je bio prisutan i ministar sve vreme, a sada kada je rasprava o amandmanima prisutni su predstavnici Ministarstva. Učiniću sve u odnosu na sugestije koje sam čuo. Svakako da u nastavku i tokom rasprave o amandmanima budu prisutni ministri. Molim sve i vas, po Poslovniku, budite ljubazni, svakako ću to obezbediti, a vas molim da me ne dovodite u neprijatnu situaciju i da govorim stvari koje ne mogu sa ovog mesta. Vi pretpostavljate svi da sam veliki ljubitelj poslednje rečenice filma "Otac na službenom putu." Molim vas, dozvolite gospodinu Obradoviću, nije korektno prema drugim poslanicima. Znam tačno odredbu. Izvolite.
Izvinjavam se gospodinu Obradoviću, izvinjavam se svim narodnim poslanicima. Gospodine predsedniče Narodne skupštine, u Poslovniku imate obavezu, postoji obaveza prisustva predstavnika Vlade. Gde je predsednik Vlade, gde je potpredsednik Vlade? Na "Merkuru". Gde vam je ministar finansija, gde su ministri? To je po Poslovniku predsedniče Narodne skupštine Republike Srbije. Ova dama nije predstavnik Vlade Republike Srbije. To znaju svi u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Ne može ni da bude ovlašćena. Sve da hoćete, ne možeda bude ovlašćena. A i da može, ko će da odgovara, gospodine predsedniče, na to prihvata li ili ne prihvata amandman. Mi ovde izlazimo da zabavljamo građane Srbije, da li je to naša uloga? Da građani Srbije kažu, sviđa nam se ili nam se ne sviđa ovo što priča. Ko će da prihvati našu argumentaciju? Mislim da nam je bila izvanredna argumentacija vezana za ove amandmane koji se tiču Bojana Pajtića i lopovskih vlasti u Vojvodini. Zašto nije došao ministar da kaže da li on prihvata taj naš amandman ili ne. Ko će da nam kaže? Nema ni Odbora za finansije, nema ničega. (Predsednik: Molim vas...) Nemojte da me molite, nego mi odgovorite, zaštone postupate po Poslovniku, zašto ovde nema predstavnika Vlade, zašto ovde nema ministra, zašto nema potpredsednika Vlade. Neka otvore više taj "Merkur" i neka dolaze ovamo.
Dakle, još jednom, po Poslovniku, naravno, na amandmane postoji mišljenje Vlade, a izveštaj Odbora ste dobili. Naravno da predstavnik koji se nalazi ovde, ne kao ovlašćeni predstavnik u smislu ministra, ne može da daje odgovore i da prihvata, već upravo služi njegovo prisustvo tome da u odnosu na argumente koji su novi, eventualno, u odnosu na one zbog kojih je amandman odbijen ili prihvaćen od strane Vlade, promenu odluke sugeriše i amandman može da se prihvati. Tu ste potpuno u pravu, neophodno je prisustvo nadležnog ministra ovlašćenog za tu tačku u ime Vlade do završetka rasprave u pojedinostima. Dakle, ne do završetka rasprave o tom amandmanu, nego do završetka rasprave u pojedinostima. Možemo, naravno, da učinimo i nešto drugo, a to je da napravimo pauzu dok se stvore drugi uslovi za rad. To nije sporno. Prvo da čujemo gospodina Obradovića, pa ću doneti odluku, budite ozbiljni. Izvolite, gospodine Obradoviću.
Hvala, gospodine Markoviću. Smatrao sam za potrebno da u ime poslaničke grupe SPS izađem i da vam kažem nešto o istoj temi, a to je član 104 – dostojanstvo Narodne skupštine Republike Srbije. Naime, moj kolega Hranislav Perić ne traži ništa drugo od vas do da radite po Poslovniku. Poslanici SPS smatraju da se Poslovnik mora poštovati dok se ne promeni, a ovaj je očigledno zreo za promenu, makar u ovom delu. Čini mi se, gospodine Markoviću, nije sporno da je ovo najznačajnija, a ako hoćete, najotvorenija institucija u Republici Srbiji čiji se rad prati, da kažem od početka do kraja, od a) do š). Najizloženija je napadima medija, naravno, iz razloga što se kroz loš rad Narodne skupštine Republike Srbije žele stvoriti uslovi za pad Vlade i nove parlamentarne izbore. To nije sporno. O samoj Skupštini se piše dosta toga loše. Bez obzira što mi tvrdimo da možemo ili ne možemo da utičemo na to, slika koja odlazi odavde, kada sala nije pristojno popunjena, jeste loša po Skupštinu i jeste loša po poslanike. Mi ne tražimo od vas da ne poštujete Poslovnik. Naprotiv, poštujete Poslovnik, ali imate kao predsednik Narodne skupštine Republike Srbije ovlašćenje i da obavljate konsultacije sa šefovima poslaničkih grupa, pa da se obezbedi prisustvo poslanika. Ne ulazim sada u to gde se nalazi koji poslanik, pošto znam da rad poslanika nije samo u ovoj sali. Radi se i po poslaničkim grupama. Spremaju se zakoni, kontakti sa građanima i imaju različite druge vrste obaveza i sa ministrima itd. Neki najniži prag mora da postoji. Što se tiče prisustva poslanika u Skupštini Srbije i u kom broju, makar taj deo Poslovnika je zreo za promenu. Vi znate dobro da smo u pripremi usvajanja ovog sadašnjeg Poslovnika mi pristali da podržimo predlog, ali smo ukazali da ćemo imati ovakvu situaciju o kojoj govore gospodin Perić i gospodin Vučić. Znači, da ćemo imati ovakvu situaciju, jer samo da kažem, svi poslanici nemaju osećaj odgovornosti koji bi trebalo da imaju, a da nemate mehanizam kojim bi njih naterali da tu budu prisutni. Ima još jedna stvar, a mislim da je to potrebno reći, potrebno je da ministri budu ovde. Narodna skupština Republike Srbije radi u ovom sazivu, čini mi se, 18 meseci. U tih 18 meseci je usvojila veliki broj zakona i vidi se da je rad Skupštine iznad proseka, ako hoćete, u odnosu na neke druge institucije. U tih 18 meseci do sada smo imali, čini mi se, 100 i nešto zakona na dnevnom redu. Obaveza pojedinih ministara u tih 18 meseci je bila da možda dva ili tri puta budu prisutni ovde u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Ako pogledate prosek dva ili tri puta, to je po tri, četiri ili pet dana najviše. Nije korektno, upotrebljavam tu reč, nije korektno da ministar ne bude ovde. On, ako nije ovde, ko brani stavove Vlade, ko onda ima formalno-pravnu osnovu da izađe za ovu govornicu i da kaže, amandman vama nije dobar zbog toga i toga ili dobar je, ali ne možemo da ga prihvatimo zbog toga i toga, i sistemsko rešenje itd. To ipak nije korektno i to govori o Skupštini i o nama, jer mi smo, da kažem, ovu skupštinu, po meni podigli iz pepela i red je da je održimo na visokom nivou, kako ona to zaslužuje. U tome moramo da učestvujemo svi, i mi poslanici i vi kao predsednik, a i ministri koji treba ovde da budu. Moraju da budu, jer ovaj budžet je najvažniji zakon za svaku državu u toku godine, za Vladu. Sem zahteva za njenu smenu ne vidimvažnijeg zakona nego što je Predlog zakona o budžetu. Ako jedan resorni ministar ne može da bude, onda mora da bude drugi, treći, četvrti, peti, pa valjda ima u ovoj državi toliko ministara da mogu da budu prisutni na sednici Skupštine Srbije. Ovo je loša slika o Skupštini Srbije, bez obzira što to ne želimo, jer mi podržavamo Vladu. Ovo je loša slika o Skupštini Srbije i loša generalno o nama, kada ne mogu da dođu jedan, dva ili tri ministra da prisustvuju raspravi o zakonu o budžetu i da daju odgovore na pitanja koja poslanici postavljaju. Vaš zadatak je, poštujući Poslovnik, da pokušate da obezbedite i njihovo prisustvo, a da i stvorimo uslove da bude više poslanika u Skupštini. Hvala.
Hvala vama, gospodine Obradoviću. Svakako ću uvažiti, i o tome ću obavestiti već sada Skupštinu, i deo onoga za šta ste se vi založili i za šta se založio prethodni govornik gospodin Vučić. Prvo, da čujemo pre toga objašnjenje još gospodina Nikolića, a koji se javio po Poslovniku. Izvolite, gospodine Nikoliću.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovde je toliko povređeno dostojanstvo Narodne skupštine, da sam ministar za koga ste glasali, šutirao bih vas nogom. Toliko vas ti ministri cene, a što da vas cene kada vas deset sedi u sali, zašto bi jedan ministar prisustvovao sednici Narodne skupštine gde sedi deset poslanika, oni koji imaju šta da kažu o amandmanu i oni koji su slučajno zalutali u salu. Na šta ste sveli, gospodine predsedniče, raspravu o amandmanima? Malopre izjaviste da je to sve završeno, Vlada je dala svoj stav o amandmanima, Odbor se izjasnio, pa zašto vodimo raspravu u Skupštini o amandmanima? Da li se ta rasprava vodi da nekoga ubedimo da amandman treba prihvatiti? Promenite Poslovnik. Kažete, poslanici pišu amandmane, Vlada se izjasni o amandmanima, gotovo, šta je prihvatila, prihvatila, a šta nije, nije. Nema rasprave o amandmanima. Amandman je deo predloga zakona. Znači, nema rasprave o jednom velikom delu predloga zakona, jer to Vlada neće i dozvoljava joj to predsednik Skupštine. Koji je bizarni razlog što nam danas Vlada nije tu - ekonomska izdaja zemlje. Ekonomski izdajnici danas otvaraju "Merkur" u Beogradu i vi to dobro znate, "Merkur Gorenje" - i to dobro znate. Recite predsedniku Vlade Koštunici i potpredsedniku Labusu, ministru Dinkiću, rado ću da odobrim njihovo odsustvo kada bude srpska firma otvarala robnu kuću u Ljubljani. Onda ću reći, bravo, zaista ste na neki način pokazali da i našu državu cenite pomalo. Ovo što nam otvaraju Slovenci robne kuće po Beogradu, a ne fabrike, nego robne kuće, gde će sirotinja još poneki dinar da potroši, to što se naša politička elita tamo slika da pokaže kako Slovenci i dalje treba kod nas da prodaju svoju robu, i dalje da zabranjuju nama da njima prodajemo svoju robu, to je ekonomska izdaja zemlje, to se radi za pare i to neko od njih uzima novac. Ne vidim drugi razlog. Još bi bilo dobro da ih je ponizio Drnovšek, danas da je došao da i on tome prisustvuje da im usput kaže kako će Kosovo biti nezavisno, a vi lezite pod Slovencima, pretvarajte se u slovenačke robove, u goniče Srba za račun Slovenaca, zaboravite im da su oni prvi pobili našu decu, nenaoružanu, snajperima i iz lovačkih pušaka. Sve možete vi da zaboravite. Vi ste preuzeli tu obavezu. Vama stigne pismo iz inostranstva sa obavezama, vi tu obavezu preuzimate i svi se pretvarate u jednu istu masu, u masu preuzimača obaveza sa Zapada. Zato nemojte da se pitate kako to da vi gubite politički autoritet i zato recite Koštunici i Tadiću da ne traže više od Zapada da uništava SRS i da im to u januaru što pripremaju neće proći, u to sam ubeđen. Vama radikalima, samo nastavite da radite. Ovo neće još dugo da traje.
Hvala vam. U odgovoru na isti član, za uspostavljanje autoriteta jedne institucije presudno je samopoštovanje, te vas molim da o tome vodite računa. U odnosu na to, pauza do 14,00 časova, po Poslovniku. Obaveštenje o daljem učestvovanju u radu, radi prisustva na sednici, u nastavku ćemo razmatrati amandman na član 5. koji je podneo narodni poslanik Milorad Mirčić. Hvala vam. [[Posle pauze – 14,10]] Istovremeno vas obaveštavam da sam naložio nadležnom ministarstvu da hitno, svejedno što je petak i što je za sve vas ovo vanredni dan rada, da učestvuju u kontrolisanju i beleženju primedbi u odnosu na ono što je Vlada već odgovorila, da bi se do završetka rasprave u pojedinostima eventualno još neki dodatni amandmani usvojili. U međuvremenu, nastavićemo rad. Reč ima narodni poslanikVeroljub Arsić, po Poslovniku.
Dame i gospodo poslanici, činjenica jeste da ministar finansija nije u Beogradu. Valjda bi se pojavio ovde, očigledno da je imao važnija posla nego zasedanje Narodne skupštine Republike Srbije. Predsednik Narodne skupštine nije rekao gde je ministar, samo je rekao da je na terenu. Inače se ministar nalazio, dok je ova sednica trajala, u Golupcu, otvarao je neku sportsku halu. Sportsku halu je otvorio prvi put, tu istu, pre otprilike godinu dana bivši predsednik opštine Ljubiša Mišić, pre tri dana je otvorio poljski ambasador, a evo danas otvara ministar finansija. Čovek je otišao jednostavno da promoviše sebe i svoju političku stranku, umesto da bude ovde u Skupštini Srbije, kada se raspravlja o najvažnijem zakonu koji Skupština donosi posle Ustava, a to je zakon o budžetu. Verovatno razlog što je dobio pozivnicu od opštine Golubac jeste taj da je neka sredstva verovatno obezbedio. Ne verujem da su to neka velika sredstva, više simbolična za tu opštinu, pogotovo za završetak te sportske hale, mada je ona završena, ali trebalo je pre nego što odobri neka transferna sredstva opštini Golubac još neke stvari da sazna. To jeste mala opština, siromašna, nerazvijena, pored Dunava, ali ona je utrošila milion dinara da sečaka nekakvog prestolonaslednika. To je bilo u organizaciji DS. Stranka koja je član Socijalističke internacionale i predsednik opštine koji bi trebalo da svoje kolege naziva drugovi, zove u goste nekakvog prestolonaslednika i za to potroši još milion dinara. Onda Dinkić takvoj lopuži pusti još pare, da bi mu bilo omogućeno da se slika kada se hala, koja je već dva puta otvarana, treći put otvori za njegovo veličanstvo, sad imamo dva prestolonaslednika, Mlađana Dinkića.
Kao što ste konstatovali, nikada ne reklamiram gde je ko prisutan, ali svako bira hoće li to uraditi. Narodni poslanik Hranislav Perić po Poslovniku, pa potom narodni poslanik Vjerica Radeta po Poslovniku.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, do pauze pre vremena u 13,00 časova je došlo što nije bilo poslanika u sali. Ovoga puta u sali imate opet 29 poslanika od 250. Samo zbog javnosti, zbog građana koji su za nas glasali, izjavljujem i želim da kažem da Narodna skupština počinje i dalje da raspravlja o budžetu sa 29 poslanika od 250, koje je birao narod. Sledeće, nisam zadovoljan vašim odgovorom kada ste objasnili da ste dali zahtev da se Ministarstvo pojavi u Skupštini Srbije. To nikakvo opravdanje nije za ovu skupštinu. Ili će doći neko iz Ministarstva ovde da brani zakon i da prati amandmane ili neće. Samo to poznajem, ne poznajem nikakva objašnjenja, rekao sam im: dođite sutra. Prema tome, još jednom vas molim da obezbedite da ova skupština radi onako kako priliči. Vi sve kažete da nije bilo dobro ono što su radili socijalisti. Da uzmemo naš Poslovnik, koji su socijalisti imali, dva dana ne bi mogla da radi ova skupština. U svakom momentu kvorum je morao da bude 126, a sada ne možete trećinu, 60 poslanika da obezbedite u sali. Na šta to liči. Opet ponavljam, ovo nije mesna zajednica. Kada imam polovinu članova mesne zajednice, ne počinjem mesnu zajednicu, sramota me je, nemam kome da pričam. Na kraju, opet da ponovim, mi smo vas birali za predsednika Skupštine Srbije, nismo za predsednika saveta mesne zajednice.
Molim vas da vodimo računa o tačnosti informacija. Pauza je data prema poslovničkom pravu da predsedavajući ili predsednik Skupštine daje pauzu i to sam obrazložio u okviru uobičajenog radnog vremena od 10 do 18 časova. Takođe, vrlo dobro znate, jer ste dobili zvanične informacije o tome koliko je poslanika prisutno u Skupštini, a koliko ih je, to možete svakog časa da vidite na sednici. Nije posao predsednika Skupštine, već poslaničkih klubova i njihovog načina rada da dogovaraju gde će koji poslanik u skladu sa Poslovnikom da sedi i da radi. Isto tako, preneo sam korektno obaveštenje koje sam obavezan da dam. To je potpuno jasno i molim da se isključivo toga držimo. Nisam u mogućnosti i ne želim da vodim nikakvu političku diskusiju. Izvolite, gospođa Radeta, pa gospodin Dačić. (Ivica Dačić, sa mesta: Replika na izlaganje gospodina Vučića.)
Dame i gospodo, u 13,00 časova smo završili prepodnevno zasedanje Skupštine i nije to bilo tako davno da bi oni koji su ovde i oni koji su nas gledali znali zbog čega je to učinjeno. Vi, gospodine predsedniče, ceo dan pokušavate da nam kažete da nećete da iznosite političke stavove, ali morate da kažete ono što jeste tačno. Dva sata prepodnevnog dela zasedanja potrošena su na povrede Poslovnika, repliciranje na tu temu itd. Suština, barem onoga što je dolazilo iz redova SRS, jeste to da mi smatramo da je nedopustivo da Skupština raspravlja o zakonu o budžetu za 2006. godinu u pojedinostima u odsustvu predstavnika Vlade Republike Srbije. To je bio razlog zbog čega je data pauza u 13,00 časova, umesto uobičajeno, dakle, ne obavezno, nego uobičajeno, u 14,00 časova. Pitam: šta se to promenilo od 13,00 do 14,20 časova? I dalje nemamo predstavnike Vlade u parlamentu i dalje ćemo da govorimo o amandmanima. Imamo nekakvo nebulozno obrazloženje Vlade Republike Srbije, gde za tri-četiri amandmana imamo obrazloženje: amandman se ne prihvata kao onaj na član onaj, onaj na član onaj. Dakle, vrlo neozbiljan pristup Vlade Republike Srbije prema amandmanima, prema narodnim poslanicima, a u krajnjem slučaju prema građanima Srbije, koji su birali sve nas i doveli nas u ovaj parlament. Dakle, mi i dalje insistiramo da se predstavnici Vlade i Vlada Republike Srbije uzmu u pamet, da shvate da je ovo najvažniji posao, da danas raspravljamo o tome koliko para građanima Srbije se namerava uzeti iz džepova, na koji način i gde će te pare da se potroše, koliko će od toga iz džepova građana da dobije Narodna kancelarija Borisa Tadića i onaj tamo Đilas, koliko će da dobiju kojekakve nevladine organizacije, koliko ste predvideli, a niste, za razvoj proizvodnje, pokretanje proizvodnje. Pokušavamo da vas ubedimo da prihvatite neke amandmane, da bar nešto napravimo od ovog budžeta koji je predviđen. Sve to radimo ovde, u prisustvu vrlo malog broja poslanika. Još gore, bez prisustva predstavnika Vlade Republike Srbije. Čuli smo gde je ministar Dinkić, Labus. Ako nikoga nema, neka dođe Vojislav Koštunica, on je predsednik Vlade, on može da kaže, možda njega možemo da ubedimo, možda on još uvek ne učestvuje u toj ekonomskoj izdaji zemlje, poput Labusa i Dinkića, koji otvaraju Merkure po Srbiji itd. Dakle, gospodine predsedniče, uvažili ste pre podne zahteve poslanika da prekinete sednicu dok ne budu prisutni u sali predstavnici Vlade Republike Srbije. Molim vas, vodite računa o dostojanstvu Narodne skupštine, vodite računa o tome kakav utisak iz ove sale upućujemo građanima Srbije. Neozbiljno je da narodni poslanici pričaju o amandmanima, koga mi ubeđujemo ako nema predstavnika Vlade. Naš rad se svodi na "mlaćenje prazne slame". Mi srpski radikali smo suviše ozbiljni za takav rad, za takav vaš odnos prema parlamentu, prema građanima Srbije. Molim vas, ako niste u stanju da obezbedite prisustvo predstavnika Vlade, da se lepo raziđemo, pa kada Vlada bude imala vremena, kada se udostoji, neka dođu i da nastavimo da pričamo o budžetu Republike Srbije.
Hvala vam. Reč ima narodni poslanik Ivica Dačić, replika na izlaganje narodnog poslanika Aleksandra Vučića u prepodnevnom delu. Izvolite.
Javio sam se za repliku, mada gospodin Vučić trenutno nije ovde, mogao sam da sačekam i da dođe, ali nije ništa strašno da pročita stenogram. Moj uvaženi kolega Aleksandar Vučić je izrekao jednu rečenicu na koju sam morao da reagujem. Citiram: "Danas je očigledno da vlast u Srbiji, koju čine DSS, G17 plus, SPO-Nova Srbija, SDP i SPS, pokušava da ukrade jedan mandat SRS". Vi znate da je SPS apsolutno protiv krađe mandata. Vi znate da smo mi bili prva žrtva krađe mandata od strane Baneta Ivkovića. Takođe, znate, vaši ljudi to znaju, uostalom, Tomislav Nikolić je predsednik Administrativnog odbora, iznesite na dnevni red Administrativnog odbora pitanje vaših poslanika, ako imaju potpisane ostavke, pa čak i ako nemaju, smatraćemo da mandati pripadaju strankama, a ne poslanicima. To da mandati pripadaju poslanicima a ne strankama je izmislio DOS, prvo je oteo pet, pa onda sedam mandata SPS u vreme DOS, čuvenog Baneta Ivkovića, koji je potpomagao vladu Zorana Đinđića i vladu Zorana Živkovića. U svakom slučaju, ovo je apsolutno netačno da SPS ima bilo kakve veze sa otimanjem bilo kojih mandata ovde u Skupštini. Bili smo protiv toga i protiv smo principijelno za sve - da nema otimanja mandata. Onako kako je narod glasao na izborima, za koje političke stranke je glasao, tako bi trebalo da se reprezentuju posle toga u parlamentu. U tom smislu, nadam se da je ova konstatacija bila više u opisnom smislu, da kaže ko čini parlamentarnu većinu, a ne ko učestvuje u otimanju mandata. Ako imate bilo kakav plan da se borimo protiv otimanja mandata, mi smo tu. Nas ima 22 u poslaničkoj grupi. Dajmo da napravimo zakon u kome će se to sprečiti. Ali, promena zakona ne odgovara onima koji mogu da kradu mandate. Zašto bi neko menjao zakon kada može sa 100 hiljada evra, ili sa stanom, ili sa ponudom za posao za porodicu nekog poslanika, da prebaci određene poslanike na drugu poslaničku listu? Zašto bi neko menjao zakon kada tajkuni u Srbiji procenjuju da im je bolje da daju šestorici ili desetorici poslanika tri miliona evra, nego da izgube 200 miliona evra? Dame i gospodo, u tome je problem što nećemo da se borimo protiv otimanja mandata. To je suština svega. Mi moramo da zaštitimo izbornu volju građana. Ona se iskazuje jednom na izborima. Narod na izborima glasa za one koji će odlučivati u njihovo ime u narednom međuizbornom periodu. Za koga ovde narod glasa? Glasa za političke stranke ili koalicije? Šta se dešava posle izbora? Poslanici, odbornici još više, maltene su od prvog dana na berzi. Kakve ideje, kakve ideologije, kakve izdaje izvornih principa - izdaja Miloševića, Šešelja ili drugih? Ovde je reč o krađi i otimanju mandata. Prema tome, slažem se sa gospodinom Vučićem, ukoliko SRS želi da se borimo protiv otimanja mandata, mi ćemo dati apsolutnu podršku, samo vas molim da nas ne spominjete u tom kontekstu, naročito ove ljude koji se sada nalaze u rukovodstvu SPS, jer nikada nismo imali bilo kakve veze sa bilo čijim otimanjem mandata. Naprotiv, bili smo žrtva otimanja mandata. Takođe, zamolio bih gospodina Vučića da mi ne bira društvo u kojem ću se nalaziti na političkoj sceni Srbije. Siguran sam da i on i ja imamo istančan i politički i estetstveni ukus, da ćemo sami birati društvo sa kojim ćemo se družiti. Društvo, koje je ovde spomenuto, da bi moglo da mi bude društvo, naravno, ne bi mi palo nikada na pamet. Uostalom, pokazalo se i to, SPS nikada ne bi palo na pamet da bude u ovom društvu, a nekima drugima se ponekada izmaklo kontroli, pa su zajedno sa njima potpisivali određene sporazume protiv SPS, za vreme postojanja SPS u periodu od 15 godina. Prema tome, samo sam se javio da bih skrenuo pažnju na ova dva detalja. Što se tiče Glamočanina i Derete, da li sam u tome učestvovao ili bilo ko iz ove poslaničke grupe? (Predsednik: Vreme.) Znači, SRS je protiv otimanja, a i mi smo protiv otimanja i krađe mandata. Apsolutno se slažem da svako ko je u tome učestvovao treba da odgovara, dame i gospodo. Samo nemojte imati dvostruke aršine. Nemojte grliti SPS kada vam treba i kada vam trebaju glasovi onih koji vole ovoga ili onoga, Slobodana Miloševića ili ovih, a sada kada vam ne treba - vi ste lopovi, otimanje mandata itd.
Video sam gospodina Perića i vas da se javljate. Jedno pojašnjenje. Svi poslanici visoko cenimo odgovornost onih poslanika koji su u predstavljanju amandmana spremni i pokazali su u prethodnom periodu da ovde sede i rade i dan i noć, zbog važnosti i zbog svoje odgovornosti prema onome što zastupaju njihove stranke i prema onome za šta su ih građani birali. U odnosu na to smo takođe dogovorili da danas vanredno radimo. Naravno, amandmani su na redu, da bude svima jasno, mislim da to svi znaju. Raspravljali smo načelno o zakonu i odgovorni poslanici su učestvovali u tom radu zajedno sa nadležnim ministrom, mislim do više od devet sati uveče. Ni na jedan način niko ovde ne treba da proziva narodne poslanike. Takođe, prihvatam odgovornost. Pozvao sam nadležne iz Ministarstva. Trenutno je iz nadležnog ministarstva troje prisutnih. Svejedno kakvo je obrazloženje, dobro ili loše, sem Odbora, kada je moguće da predstavnik predlagača prihvati amandman i, zavisno od toga da li ga prihvata odbor i Zakonodavni odbor, on postaje sastavni deo ili ne, isto tako je moguće do završetka rasprave u pojedinostima neki amandman prihvatiti. Ali, to sigurno ne može nenadležni ministar. Dakle, da budemo korektni međusobno. Zbog toga je dodatno ovo pritisak na javnost i na birače, da im se predstavi amandman i zašto je neko radio. Poštujući striktno Poslovnik, daću sada pauzu od 15 minuta. Posle toga ćemo se dogovoriti, čućemo se za govornicom i dogovorićemo se da li ćemo nastaviti rad danas ili nećemo, procenjujući šta je dobro. [[Posle pauze – 14,50]] Dame i gospodo narodni poslanici, nastavićemo rad. Molim ministra da zauzme svoje mesto i predstavnike Ministarstva, kao i narodne poslanike. Na redu će biti amandman, kao što smo najavili na kraju prepodnevne velike pauze, na član 5. koji je podneo narodni poslanik Milorad Mirčić. Pre toga, po Poslovniku, Nataša Jovanović, pa potom Hranislav Perić.
Dame i gospodo narodni poslanici, danas se nisu stekli uslovi za nastavak rada po tački dnevnog reda kada razmatramo Predlog zakona u pojedinostima. U pokušaju svoje revnosti ministar Predrag Bubalo, koga očekuje Predlog zakona koji je na dnevnom redu posle razmatranja Predloga zakona o budžetu u pojedinostima, došao je u skupštinsko zdanje misleći da je njegov zakon uskoro na dnevnom redu, što doduše rade pojedini ministri iz redova vladajuće koalicije, ali mogu da se izbroje ili ne izbroje na prste jedne ruke. U takve ne spada Mlađan Dinkić i on pozivom vama – ili vam se ne odaziva na poziv ili niste u mogućnosti da stupite sa njim u kontakt i nedolaženjem na nastavak današnjeg zasedanja, odnosno na početak nastavka, već treći vaš pokušaj – jasno pokazuje da omalovažava Narodnu skupštinu, da u Golupcu otvara neku sportsku halu ili objekat koji je tri puta pre toga otvaran i zaista nam je dosta više njegovog bezobrazluka, a i građanima Srbije. Imamo izveštaj Vlade Republike Srbije štancovan za skoro svaki amandman SRS isti. Ako ne piše - odgovor je kao u amandmanu na član 2, onda piše da nisu razumeli amandman. Ne može to tako. Ne može ovako da se ponaša jedan ministar. Ministar Bubalo što je došao to je njegova obaveza za svaku sednicu i po svakom zakonu. Je l' tako, gospodine ministre? U stvari, vi ste pozvani da dođete na svaku sednicu. Gospodine Markoviću, sat i po vremena vam je trebalo da smislite šta ćete da nam kažete da bi se stekli uslovi za nastavak rada. Ako je sve to tako i ako vi sada mrtav hladan sedite i nastavljate dalje da razgovarate i da dajete nama reč po amandmanima, odnosno kolegi Mirčiću, šta ste onda razmišljali za tih sat i po vremena. Valjda je trebalo da nas obavestite do kakvih ste saznanja došli, zašto je to tako. Izašao je gospodin Vučić, nedvosmisleno vam je ukazao na to da se ministar i potpredsednik Vlade šegače sa nama i sa građanima Srbije. Kasnije je kolega Arsić, pošto je predsednik našeg okružnog odbora za Braničevski okrug, dobio na sve te svoje zahteve takođe kao ovlašćeni predstavnik informaciju da je ministar po Golupcu, ko zna gde i na šta ovo dalje liči. Zašto ste uopšte prekidali rad dva sata ako ćete sada nesmetano i normalno da nastavite zasedanje? Odakle vama uopšte to pravo? Vi ste jutros nešto pokušali, gospodine Markoviću, a najveći ste krivac vi, jer je vaš Poslovnik i predlog koji su oni usvojili, vaša skupštinska većina, obesmislio rad Skupštine. Pokušali ste nešto da kalkulišete sa minutažom poslanika. Ne ide to tako. Mi smo imali u prošlom DOS-ovskom sazivu jednog poslanika koji ništa drugo nije radio nego svakog jutra još u 9,30, čim ovi ljudi otključaju vrata, dođe, sedne, ubaci karticu. Taj nikada nije izašao za skupštinsku govornicu, naprave specijalnu emisiju DOS-ovci o njemu i kažu - ovaj je najvredniji poslanik jer sedi, kartica mu stoji sve vreme. A on, da li sluša ili ne sluša, piše neke svoje knjižice, hvata beleške. Mi nećemo tako da radimo. Ozbiljni smo ljudi, građani od nas očekuju da štitimo njihove interese, da se suočimo i da ministar na naše argumente da odgovor. Ako vi mislite i kazali ste nam - evo vam odgovor Vlade, da je to odgovor Vlade na amandman koji sam podnela da se potpuno izbalansira budžet, prihodna i rashodna strana za 2006. godinu, uz ceo sled koji posle ide po razdelima, takav da to nije moguće, zamislite vi tog genija iz Vlade, kaže da to nije moguće zato što je izbačen suficit. Šta će nam suficit od 40 milijardi dinara kada oni kojima je pomoć najpotrebnija to nemaju, a ministar se hvali da mu je budžet pun para. Ako vi imate iole morala i odgovornosti da i dalje na takav način predsedavate Skupštinom, neka vama služi na čast, ali da znate da to nije u redu i onda budite ljubazni, pošto ste prekršili ceo Poslovnik na takav način i ponašajući se u nastavcima isto. Sve mislim sat vremena, promeniće se bar Predrag Marković, pa će da kaže - zašto mene ovaj Dinkić i Labus da zavitlavaju i da mene diskredituju pred poslanicima i pred javnošću, da odložim zasedanje ili da tražim da hitno dođu. Niti vam se javljaju, niti imate odgovor gde su, ili znate a nećete da kažete, niti nam dajete nagoveštaj kada bi ministar mogao da dođe. Za 15 minuta popiste kaficu, vratili smo se ovde kao da ništa nije bilo. To neće moći.
Neće moći, kao što ni ja nisam mogao da popijem kaficu. Upravo zbog samopoštovanja i dostojanstva Skupštine, ali pošto je naša obaveza da štedimo novac građana, svakako onda prekidamo današnji rad, a nastavićemo raspravu u pojedinostima po završetku Šeste redovne sednice u ponedeljak. Na taj način će biti ostvarena ušteda. Zahvaljujem se svim odgovornim poslanicima, koji su uzeli učešće danas u raspravi i spremni su i ubuduće da nastave da rade.