Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Treće sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2016. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 120 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje kartice. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je u sali prisutno 113 narodnih poslanika i da imamo uslove za dalji rad. Da li neko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika želi da zatraži obaveštenje ili objašnjenje u skladu sa članom 287. Poslovnika? Reč ima narodni poslanik Enis Imamović.
Hvala, uvažena predsednice. Predsednik Vlade Aleksandar Vučić je u izjavi medijima, nakon sastanka u Litvaniji, rekao nekoliko veoma zabrinjavajućih stvari za građane Sandžaka, a u vezi puta Beograd – Bar. Ja želim da čestitam svima koji su juče dobili autoput. Zaista je taj Koridor od izuzetne važnosti za sve opštine i sve građane koji žive u tim opštinama. Taj Koridor je prema projektu, ali i prema obećanjima koji su davani građanima Sandžaka, trebao je da prođe kroz Sandžak, tačnije kroz Peštersku visoravan. Ovde se ne radi samo predizbornim obećanjima Aleksandra Vučića, već su sve dosadašnje Vlade, pa samim tim i vladajuće stranke, ovo obećanje davali građanima Sandžaka i uzimali glasove od građana Sandžaka upravo na ovoj temi. Međutim, Aleksandar Vučić je prvi koji je izašao javno sa izjavom da će uskoro, pa ću ga i citirati, „Ponovo dogovarati deonicu puta Požega – Preljina“, što je veoma značajno zbog puta ka Užicu i čitavom Zlatiborskom kraju, dodavši da se deonica Sandžaka, i opet citiram: „Zbog troškova, težine trase, nikome ne isplati da gradi“. Ovaj podatak koji je izneo premijer nije tačan. Godine 2008, Odlukom Republičke komisije za reviziju, usvojena je trasa autoputa koji od Požege ide prema Arilju, Ivanjici, pored Golije, izlazi na Pešter, preko Duge Poljane. Dok je SDA – Sandžaka bila deo Vlade ova trasa nikada nije bila dovođena u pitanje. Ova usvojena varijanta autoputa Koridora 11, kroz Sandžak, je najkraća varijanta, najlakša za izvođenje zbog povoljne konfiguracije terena, a čak 42 kilometara je kraća, sa manje mostova i manje tunela od ove alternativne koju sada najavljuje Aleksandar Vučić. S toga, moje pitanje upućujem predsedniku Vlade, i ono glasi - kojom trasom će se graditi Koridor 11 do granice sa Crnom Gorom? Isto pitanje, iste sadržine, upućujem potpredsedniku Vlade i ministru trgovine i turizma Rasimu LJajiću i neću prihvatiti obrazloženje da Ministarstvo trgovine i turizma nije nadležno za ovo pitanje zbog toga što građani Sandžaka, privrednici, proizvođači odeće, obuće, nameštaja iz Novog Pazara i svih gradova Sandžaka izuzetno velike nade polažu u ovaj autoput i on je izuzetno važan i za razvoj i privrede i turizma i trgovine u našem kraju. Isto pitanje upućujem i ministarski građevine Zorani Mihajlović koja je, prilikom svojih poseta i Novom Pazaru, Tutinu, Sjenici i svim opštinama u Sandžaku, najavljivala upravo da će se Koridor 11 graditi kroz Sandžak. Pitanje iste sadržine upućujem i državnom sekretaru u Ministarstvu građevine i saobraćaja Edinu Zećiroviću, koga je BDZ Sandžaka delegirala na to mesto. Očekujem da ove odgovore dobijem u zakonskom roku, a sve njih ću učiniti javnim. Ono što takođe dodatno zabrinjava nas u Sandžaku je odnos Vlade prema pitanjima od vitalnog značaja za opstanak Bošnjaka, a to se posebno primenjuje i primećuje u sadržaju manjinskog akcionog plana za Poglavlje 23. u pregovorima Srbije sa EU u koji nisu ugrađeni legitimni zahtevi predstavnika Bošnjaka. U prvom redu tu mislim na poslednje izjave Ane Brnabić koja je rekla da neće biti nikakve revizije manjinskog akcionog plana za Poglavlje 23. Svako ko imalo poznaje proces evropskih integracija zna da su svi akcioni planovi po svojoj prirodi skloni reviziji i, prema tome, takav slučaj je i sa onim manjinskim iz koga su izbačene sve obaveze države prema Bošnjacima. Zbog toga pitam premija i ministarku zaduženu za evropske integracije – da li je i na koji način ministarka državne uprave i lokalne samouprave ovlašćena da u ime Vlade govori o evropskim integracijama i dokumentima, da odlučuje o dokumentima koji su važni za evropske integracije? Pozivam premijera i ministarku Joksimović da podhitno pokrenu proces revizije manjinskog akcionog plana za Poglavlje 23, jer je on sa aspekta Bošnjaka nelegitiman. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Boško Obradović.
Poštovana predsedavajuća, poštovane kolege narodni poslanici, pomaže Bog svima i svima koji slave Mitrovdan – Srećna slava. Ja imam pitanje za predsednika Narodne skupštine Republike Srbije – kada će biti zakazane posebne sednice na aktuelne teme - bezbednosna, ekonomska i socijalna situacija u Srbiji u vezi sa migrantskom krizom i međunarodni pritisci na državne organe Republike Srbije u vezi sa situacijom na Kosovu i Metohiji koje su poslanici Dveri predložili još 6. oktobra 2016. godine? Po članu 209. Poslovnika Narodne skupštine, predsednik Narodne skupštine na predlog poslaničke grupe najmanje jedanput u toku meseca određuje dan kada će pojedini ministri u Vladi odgovarati na poslanička pitanja u vezi sa nekom aktuelnom temom. Prošao je čitav mesec oktobar. Prekršen je Poslovnik i nijednom nije bila ni jedna sednica na aktuelnu temu, a poslanici Dveri su predložili dve. Zatim sledi pitanje za REM – kada će se konačno pojaviti Izveštaj o nadzoru nad radom emitera tokom poslednje predizborne kampanje? Kada je poslednji put Aleksandar Vučić gostovao u nekoj televizijskoj emisiji sa bilo kojim predstavnikom opozicije? Da li je dozvoljeno mimo izbornog perioda na televizijama direktno prenositi medijski marketing SNS u vidu vanrednih konferencija za medije, skupova povodom godišnjica osnivanja stranke, masovnog dolaska građana stranačkim autobusima na razne državne skupove i slično? Da li opozicija ima pravo na direktne prenose svojih sličnih aktivnosti? Pod tri, pitanje za Anu Brnabić i Vladana Vukosavljevića – zašto lokalne vlasti u Kragujevcu već dve godine ne raspisuju konkurs za sufinansiranje medijskih projekata? Zašto se ne poštuju odredbe budžeta grada Kragujevca za 2015/16. godinu kojima su predviđena sredstva za sufinansiranje medijskih projekata u visini od 80 miliona dinara? Ko stoji iza sistemskog uništenja medija u Kragujevcu, četvrtom po veličini gradu u Srbiji i gradu u kome je nastalo srpsko novinarstvo gde su štampane prve novine u Srbiji 5. januara 1834. godine? Da li iza toga stoji Radomir Nikolić sin predsednika Republike koji je na jednoj zvaničnoj konferenciji za medije priznao da krši Zakon o javnom informisanju i medijima? Da li iza privatizacije lokalnih medija po Srbiji stoji izvesni kontroverzni biznismen Milojica Milosavljević ili zapravo stoji Bratislav Gašić i SNS, koje su lokalne medije iskoristili za predizbornu propagandu, a sada ne ispunjavajući preuzete obaveze iz kupoprodajnih ugovora gase medije, kao što je slučaj televizije „Požega“ ili radio-televizije „Kragujevac“ na kojoj radnici pet meseci nisu primali plate?Da li su ovo nove pljačkaške privatizacije u režiji ljudi bliskoj SNS? Za ministra prosvete Šarčevića – da li se najavom polaganja opšte i stručne mature školske 2018/19. godine menjaju uslovi školovanja učenika sadašnjeg prvog i drugog razreda srednje škole, jer su oni krenuli u srednju školu po jednim uslovima, a sada im se nameću drugi? Da li je organizovanje velike mature 2019. godine realan rok? Da li je po zakonu i strategiji nagovešteno da učenici koji polažu stručnu maturu mogu da upišu samo odgovarajući fakultet, npr. posle završetka srednje ekonomske škole, samo ekonomski fakultet? Kada ministar planira da o svim uslovima upisa fakulteta posle velike mature upozna učenike i roditelje? Pitanje za ministra vojnog, pod jedan – na koliko zajedničkih vojnih vežbi je Vojska Srbije učestvovala sa NATO paktom od kada je SNS na vlasti 2012. godine? Pod dva – da li je Ministarstvo odbrane izradilo pravilnik o izmenama i dopunama Pravilnika o platama profesionalnih pripadnika Vojske Srbije koji je nakon dobijanja saglasnosti Vlade Srbije dana 26. oktobra 2016. godine stupio na snagu? Da li ovim izmenama se zapravo smanjuju plate u Vojsci Srbije i da li će na ovaj način biti smanjena plata za više od 10% pripadnicima Vojske Srbije? Da li je uopšte konsultovan Vojni sindikat na ove teme kao jedini reprezentativni sindikat zaposlenih u sistemu odbrane, što bi bila zakonska obaveza? Za kraj, pitanja aktuelna za ministarku Zoranu Mihajlović. Šta je svrha postojanja Preduzeća Koridori Srbije kada već postoji preduzeće Putevi Srbije? Dokle se stiglo sa spajanje ta dva preduzeća? Koliko ima zaposlenih u Koridorima Srbije i ko su oni? Gde su radili pre zaposlenja u Koridorima Srbije? Kakve su reference imali u vezi sa građevinskim i infrastrukturnim radovima i kako su stekli licence za rad? Zašto dugo, do februara ove 2016. godine nije bilo nikakvog aktivnog nadzora na Koridoru 11 i da li iza toga stoje bilo kakve koruptivne radnje? Hvala.
Reč ima narodna poslanika Marinika Tepić.
Zahvaljujem predsednice. U ime LSV i zainteresovanih građana Pančeva prvo pitanje upućujem premijeru Vlade Republike Srbije Aleksandru Vučiću, koji je sinoć izjavio da ono što se događalo u pančevačkoj azotari je skandal. S tim u vezi, tražim da mi jasno odgovori na šta je mislio kada je događanja u pančevačkoj azotari definisao i prepoznao kao skandal? Kakvi su planovi u vezi potencijalne privatizacije Azotare u Pančevu koju je takođe sinoć gostujući na RTS izjavio? Sledeće pitanje upućujem Ministarstvu finansija Dušanu Vujoviću imajući u vidu da smo mi iz LSV stekli utisak da se radi o oprečnim izjavama ili neusaglašenim izjavama kako premijera koji je protekle nedelje ovde odgovarao na pitanja poslanika, tako i izjava koje su i premijer pokrajinske i republičke vlade dali nakon zajedničke sednice dveju vlada prošle nedelje. Naime, u više navrata smo čuli najave da će biti usvojen zakon o finansiranju Vojvodine, kao zaključak dveju vlada između ostalog, a onda smo protekle nedelje u odgovorima premijera ovde pred narodnim poslanicima čuli da Republika Srbija već ispunjava Ustavom garantovanih najmanje 7% kada je reč o sredstvima namenjenim AP Vojvodini i to iz rashodnog dela budžeta, a i da, kako je sam rekao ne vidi na koji način bi se drugačije opredeljivala sredstva za AP Vojvodinu, pitajući narodne poslanike od koga onda treba da uzme da bi dao Vojvodini? Stoga od ministra finansija želim odgovore da li će do kraja godine, odnosno do usvajanja Zakona o budžetskom sistemu Republike Srbije biti upućen u skupštinsku proceduru zakon o finansiranju AP Vojvodine, što znači da ćemo prema tome videti da li će finansiranje Vojvodine novim zakonom biti planirano u 2017. godini ili ne. Takođe, kada će u skladu sa ovom radnom agendom koju pretpostavljam da Ministarstvo finansija planira, otpočeti i javna rasprava za pretpostavljam nacrt ili prednacrt zakona o finansiranju Vojvodine? Treće pitanje upućujem MUP koje mi je odgovorilo na pređašnje pitanje koje se ticalo toga kako je moguće da glavni predstavnik organizacije „Obraz“ koja je inače rešenjem Ustavnog suda iz 2012. godine zabranjena, a u oceni tužilaštva prepoznata kao klerofašistička, dakle kako je ova organizacija, odnosno njen predstavnik Mladen Obradović mogao da se sa svojim saradnicima javno okuplja u sred Beograda na protestu povodom održavanja referenduma u Republici Srpskoj? Nisam zadovoljna odgovorom koji sam dobila od MUP gde je Mladen Obradović identifikovan inicijalima. To mi prvo nije jasno, zašto M.O. kada nije maloletno lice u pitanju. Sa druge strane odgovor je sadržao informaciju da je Mladen Obradović zakazao i najavio ovaj skup kao fizičko lice, a ne kao pravno lice ispred organizacije „Obraz“. S tim u vezi nezadovoljna odgovorom, tražim dodatne informacije od MUP – da li svako fizičko lice koje želi da zakaže javni skup prolazi bilo kakvu proveru? Odnosno, da li bilo ko kao fizičko lice može da zakaže skup, da donese npr. teško naoružanje, da dovede sve građane u rizik, a da prethodno nisu sprovedene od nadležnih organa određene provere kojim bi se procenio rizik, odnosno osobenosti lica koje zakazuje javni skup i samim tim bezbednost javnosti. Između ostalog i promovisanje ideje organizacije koja je, ponavljam rešenjem Ustavnog suda iz 2012. godine zabranjena. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Miroslav Aleksić.
Zahvaljujem predsedavajuća. Poštovane kolege narodni poslanici, s obzirom da nisam u redovnoj raspravi dobio odgovore od ministarke Mihajlović, iskoristiću priliku da joj postavim dva pitanja na koja je izbegla da da odgovore kada je bila u Skupštini. Prvo pitanje je vezano za ovo teatralno otvaranje velikih infrastrukturnih projekata koje je neko drugi ugovorio pre ove Vlade i šta je sa nekim projektima poput kanala Dunav-Morava-Vardar koji je najavljen kao najveći projekat od nastanka Srbije, koji će pokrenuti privredu Srbije, čak i više nego „Beograd na vodi“, o kome smo posle toga slušali? Taj projekat je najavljivan, studija je ocenjena kao pozitivno rešenje, međutim do dana današnjeg mi nemamo odgovor šta će biti sa tim milijardama koje će doći iz Kine i koje su pompezno najavljivali tadašnji ministar Bačević i predsednik Republike Tomislav Nikolić. Građani koji žive u dolini Morave se pitaju pošto nemaju autoputa, nema moravskog koridora, da li ćemo možda dobiti taj vodeni kanal, vodeni put kako bismo i mi mogli da dobijemo neku od velikih investicija u centralnom delu Srbije gde živi preko 500.000 stanovnika? Drugo pitanje na koje ministarka nije dala odgovor jeste – šta je Aerodromom „Morava“ u Kraljevu? Zašto Aerodrom „Morava“ u Lađevcima još uvek ne radi? Od 2012. godine ministri na čelu sa Aleksandrom Vučićem su se utrkivali ko će pre da najavi otvaranje Aerodroma u Lađevcima. Sam Vučić je 2012. godine rekao – mi ćemo uskoro da završimo, u interesu je i na korist građana Kraljeva i nećemo ga otvarati sedam ili 15 puta da bismo se slikali za televiziju i predstavljali sebe kao heroje. Iza toga tek kreću slikanja. Pa onda ministar Dačić 23. novembra, pa 7. avgusta 2013. godine ministar Ilić, pa ponovo ministar Ilić najavljuje da će Turci otvoriti tu investiciju, odnosno finansirati. Zatim, ponovo ministarka Mihajlović – letovi sa Morave do kraja 2015. godine. Zatim, 15. jula 2015. godine Vučić kaže – Lađevci u najskorijem roku, u najkraćem mogućem roku ćemo to da završimo, pa 6. novembar 2015. godine Mihajlović kaže – Lađevci do kraja 2015. godine postaju civilni aerodrom, odnosno vojno-civilni aerodrom. Zatim 29. jula 2015. godine ministarka Mihajlović kaže da taj aerodrom ima veliki potencijal i očekuje da će u prvoj polovni 2016. godine sa njega početi redovni letovi. Zatim, ponovo 2. marta 2016. godine opet su turski investitori zainteresovani za saradnju na razvoju Aerodroma „Morava“. Dakle, slušali smo u četiri godine razne najave za projekat koji je završio neko drugi, za investiciju koju je završio neko drugi, neka prethodna vlada, a od svih tih najava i danas od tog aerodroma nemamo ništa, a on i te kako da ima veliki značaj za centralni deo Srbije. Treće pitanje postavljam premijeru Vučiću i ministru spoljnih poslova vezano za najnovija dešavanja i pitanja bezbednosti premijera, a i svih građana Republike Srbije. Slušamo da su službe bezbednosti zakazale, da će neko snositi odgovornost, ali mi nismo uspeli da rešimo ni najelementarnije probleme o kojima je govoreno u prethodnom periodu, kao što je premijer Vučić još 2013. godine rekao da se usvaja novi pravilnik o korišćenju rotacionih svetala i blinkera u Srbiji i da sa tadašnjih 500, koliko ih je bilo, citiram njegove reči, će ostati svega desetak funkcionera koji će imati pravo da koriste rotaciona svetla. Putujem svake nedelje iz Trstenika za Beograd i ne desi se da ne sretnem usput minimum pet različitih automobila ili kamiona sa rotacionim svetlima. Pitam premijera – koliko danas funkcionera sadašnjih i bivših ima pravo na državno obezbeđenje, koliko funkcionera ima pravo na svetla sa rotacijama i da li se Pravilnik koji je usvojen 2013. godine primenjuje jer postoji jako veliki broj zloupotreba pre svega od bivših funkcionera koji danas i dalje koriste službene automobile, svetla sa rotacijama i idu da u svrhu svoje politike realizuju svoje dnevne aktivnosti? Hvala.
Reč ima narodni poslanik Vojislav Šešelj.
Dame i gospodo narodni poslanici, imam nekoliko pitanja za premijera Aleksandra Vučića. Sva su ta pitanja iz bezbednosne sfere države. Prvo je pitanje – zašto dozvoljava da Tomislav Nikolić licitara oko eventualnih smena u službama bezbednosti Republike Srbije i civilnim i vojnim kada to nije u njegovoj nadležnosti, kada je to isključivo u nadležnosti Vlade, pogotovo što imamo u vidu da je Tomislav Nikolić čim je preuzeo dužnost predsednika Republike napravio veliki skandal u javnosti iznevši tvrdnju da njega službe bezbednosti prisluškuju i prate? Vrlo brzo smo saznali da službe bezbednosti nisu njega ni prisluškivale ni pratile, nego su prisluškivale bezbednosno interesantna lica iz sfere kriminala i da su tako otkrili da on sa njima stupa u kontakt i umesto da se to istera do kraja, šta će predsednik Republike u kontaktu sa kriminalcima, sva odgovornost je bačena na službe bezbednosti. Nemam nameru da branim službe bezbednosti. Svestan sam koliko je tamo problema, koliko je tamo neprofesionalizma i koliko su te službe prouzrokovale probleme celoj državi. Međutim, treba te službe srediti po najvišim civilizacijskim standardima, a ne po željama moćnika. Imamo sada obaveštenja u medijima da te službe prate i špijuniraju ministre u Vladi Srbije, a kada sam se malo bolje raspitao saznao sam da nije reč o špijuniranju ministara, nego da su neki ministri održavali kontakte sa bezbednosno interesantnim licima, pa su tako uhvaćeni inflagrantno i umesto da oni odgovaraju zbog tih kontakata, umesto da Vlada zaseda možda i na tajnoj sednici i da raspravi sadržaj tih razgovora, krive su službe. Službe jesu krive za mnoge stvari, ali njihovu krivicu treba svesti na ono što su njihove dužnosti u sistemu, a ne zato što nisu po volji ministara ili po volji predsednika Republike. Pitam premijera Vučića – zašto Vlada Republike Srbije još nije usvojila pravilnik o proveri podobnosti bezbednosne za kandidate za ministre? Ovde Narodna skupština na predlog mandatara bira ministra, a posle saznajemo da ti ministri više časova svog radnog vremena provedu u zapadnim ambasadama, nego u zgradama Vlade. Zašto Vlada Srbije još uvek nije donela pravilnik o kontaktima ministara i drugih visokih državnih funkcionera sa strancima? To imaju sve vlade u civilizovanom svetu. To imaju Amerikanci i Rusi i svi ostali. Taj zakon je obično poverljive prirode. Znate da te mere poverljivosti u mom slučaju nikada ništa ne znače. Ja najlakše saznam ono što je sa najvišim stepenom poverljivosti pa znam da takav pravilnik ne postoji, a morao bi da postoji, pa kada se Zorana Mihajlović, ministar, sastaje sa stranim ambasadorima lepo da podnese izveštaj – sastala se, na čiju inicijativu, sastala se slučajno, koliko su sati razgovarali, o čemu su razgovarali, ona po četiri, pet sati sa njima razgovara i niko ne zna o čemu, a ovako se gone špijuni najnižeg ranga. Uopšte ne nipodaštavam opasnost od špijuna najnižeg ranga, ali najopasniji su špijuni najvišeg ranga, pogotovo špijuni u Vladi Srbije.
Reč ima narodni poslanik Predrag Jelenković.
Poštovani predsedavajući, poštovane koleginice i kolege, vojni kompleks Kasarna „Filip Kljajić“ u Nišu je nepokretnost koja nije baš neophodna za funkcionisanje Vojske Srbije prosto se vidi iz oglasa dnevnog lista „Politika“ od 1. oktobra 2016. godine. Naime, Republička direkcija za imovinu Republike Srbije je pokrenula postupak prodaje tog objekta. Ovaj kompleks bi dobio svoju funkcionalnu namenu korišćenjem za gradske ustanove koje se nalaze u postupku restitucije. Naime, ustanove kulture, Galerija savremene umetnosti i Narodni muzej u Nišu su ušli u postupak restitucije i očigledno sa manjkom para u budžetu grada Niš bi grad Niš izgubio jako važne objekte. Pitanje ministru kulture – da li je moguće da u budžetu za 2017. godinu predviđenim na stavci – nenamenski transferi za grad Niš budu uvećana sredstva barem u iznosu ili u približnom iznosu koji grad Novi Sad od 2014. godine ima? Obezbeđivanjem ovih transfera, odnosno nenamenskog transfera i iznosa grad Niš rešava situaciju da pribavi značajnu imovinu kojom bi se upravo podigla ta kulturna ponuda značajna za grad Niš i za funkcionisanje uopšte turističke ponude grada. Naročito je važno što bi se ta sredstva svakako kupovinom tog vojnog objekta od strane grada Niša vratila u budžet Republike Srbije, ali za drugačiju namenu. Drugo pitanje vezano za ministra prosvete, a to je – da li Vlada Republike Srbije i Ministarstvo prosvete kao nominalni vlasnik katastarske parcele planira i kada da materijalno podrži napore Filozofskog fakulteta Univerziteta u Nišu, kao i fakulteta, Prirodno-matematičkog fakulteta u Nišu izgradnjom, odnosno dogradnjom nove zgrade u dvorištu fakulteta koji su još pre osam godina obezbedili idejna i urbanistička rešenja tj. idejne i urbanističke dozvole. Za sufinansiranje troškova svoje interesovanje u međuvremenu za izgradnju te nove zgrade Filozofskog fakulteta izrazili su i predstavnici Nemačke, Francuske i Ruske ambasade, jer bi se njenom izgradnjom obezbedio upravo taj neophodan prostor za odvijanje brojnih kulturnih manifestacija, odnosno samih događaja u okviru postojećih departmana za francuski, ruski i uskoro nemački jezik. Obrazloženje je isto kao i za prethodno pitanje, da li je moguće da se u budžetu za 2017. godinu predvide dodatna sredstva kroz poziciju nenamenski transferi, u iznosu istom kao i za grad Novi Sad? Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Radoslav Milojičić. Izvolite.
Hvala, poštovan predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, imam uglavnom par pitanja za predsednika Vlade i predsednika SNS. Prvo pitanje je da li su građanima Srbije smanjene plate i penzije da bi šef odborničke grupe SNS u opštini Vračar, gospodin Uglješa Mrdić učestvovao na mirovnoj konferenciji u Londonu? Šta šef odborničke grupe bilo koje opštine u Srbiji traži na mirovnoj konferenciji u Londonu, a tema je kriza na Bliskom istoku i bezbednost u Severnoj Africi? Opština Vračar plaća dnevnice, opština Vračar plaća troškove oko vize i sve ostale troškove. Taj papir je ovde. Koliko to košta, pitam premijer Vlade, i da li je premijer zbog toga građanima Srbije smanjio plate, smanjio penzije, podigao cenu struje, podigao cenu potrošačke korpe? Da li je ovo ono za šta se SNS bori, da šef odborničke grupe u opštini Vračar putuje po Londonu i učestvuje na mirovnim konferencijama sa kojima on nema ama baš nikakve veze, a sve o trošku građana Republike Srbije i o trošku građana Vračara? Da li su zbog toga ukradeni odbornici DS sa svojim koalicionim partnerima na opštini Vračar? Dragi prijatelji, pošto čujemo da premijer želi da podigne spomenik pokojnom premijeru Zoranu Đinđiću, postavljamo drugo pitanje. Da li je makar nekoga iz SNS, a pre svega premijera sramota, jer je prošle nedelje u Ivanjici ukinuta ulica, glavna ulica koja je imala naziv Ulica dr Zorana Đinđića? Bez obzira na političke razlike, bez obzira na sve ono što mislimo jedni o drugima, Zoran Đinđić je bio premijer Vlade Republike Srbije koji je dao život za bolju Srbiju, a vidimo da je uzalud dao svoj život, jer vidimo kako mu danas ovi koji su na vlasti i protiv kojih se on celog svog života borio vraćaju na jedan nedostojan način. Molim vas da povodom ove odluke, odluke o ukidanju Ulice dr Zorana Đinđića u Ivanjici, nemamo političkih razlika i molim vas da shvatite kakvu ste grešku učinili i da apelujete na vaše partijske poslušnike koji rukovode opštinom Ivanjica da tu odluku promene, jer ta odluka ne može doneti nikome ništa dobro. Dame i gospodo narodni poslanici, postavljam takođe pitanje premijeru, zašto premijer Srbije već dve godine obavlja funkciju koordinatora službi bezbednosti, zašto krši Ustav i zakon, kada ni premijer, ni predsednik Republike ne mogu da obavljaju funkciju koordinatora službi bezbednosti, a to radi već dve i po godine? Po rečima ministra Stefanovića pokušan je atentat na premijer Srbije Aleksandra Vučića u Jajincima. Demokratska stranka kao državotvorna i ozbiljna i odgovorna stranka već 27 godina ne želi da politizuje tu temu, ne želi da se tom temom bavi kao što se tom temom bavio Tomislav Nikolić 2003. godine i govorio najodvratnije stvari za tadašnjeg premijer Zorana Đinđića, već DS želi odgovorno i državotvorno da pristupi tom problemu. Sramno je da moja malenkost kao član Odbora za kontrolu službi bezbednosti i svi članovi Odbora za kontrolu službi bezbednosti nismo imali sednicu već 10 dana, a zemlja nam se nalazi u bezbednosnom kolapsu. Sednica Odbora za kontrolu službi bezbednosti je zakazana, pa otkazana 10 dana posle tih događanja sa obrazloženjem da službe nemaju dovoljno podataka o bezbednosti premijera. Da li je to istina, da li službe 10 dana posle tog događaja, bez obzira da li je on politički ili nije, želimo ozbiljno da pristupimo tom problemu, da li je moguće da službe 10 dana posle tog događaja nemaju dovoljno podataka i da nije održana sednica Odbora za kontrolu službi bezbednosti? Poslednje pitanje za premijera, zašto nije, ne da li će, zašto Aleksandar Vulin nije smenjen sa mesta ministra u Vladi Republike Srbije, jer je na najgrublji način prekršio Ustav i zakon Republike Srbije i optužio američkog ambasadora da stoji iza pokušaja atentata na premijera? Nadam se da ste svi svesni težine koju jedan ministar izgovori i zahtevamo njegovu smenu.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, pitanje za Vladu Republike Srbije i premijera, da li imaju nameru da obrazuju komisiju koja će konačno ispitati političku pozadinu ubistva Zorana Đinđića? S tim u vezi, posebno da se ispita politička pozadina koja do sada, deo političke pozadine koji do sada nije ispitivan, da se ispita priča koja kruži u javnosti da se potpredsednik DS u to vreme kupao zajedno sa njegovim ubicama, koje su osuđene, da se kupao u Šilerovoj ulici br.2, da se ispita ko je i kako isključio kamere na dan ubistva ispred Vlade Republike Srbije, na dan ubistva Zorana Đinđića. Takođe, da se ispita, s obzirom da sam ja u to vreme bio poslanik, da sam glasao da Zoran Đinđić bude premijer, ovde su retki iz njegove stranke koji su za to glasali, ja jesam, da se ispita uloga potpredsednika, tadašnjeg, njihove stranke o puštanju njegovih ubica ili naručioca ubistva Zorana Đinđića iz zatvora, odnosno posete potpredsednika zatvoru i puštanju iz zatvora Spasojevića i Lukovića pod nadimcima Šiptar i Kum. Naime, u javnosti kruži priča da je potpredsednik tadašnje vlade, odnosno potpredsednik DS posećivao pomenuta lica u zatvoru i sve je to kuliminiralo određenim svađama, što je na kraju kao rezultat imalo smrt na demokratski način izabranog premijera. S tim u vezi, želeo bih da neko u Vladi, ukoliko postoji neki organ, da mi objasni kakve veze današnja družina ima sa politikom Zorana Đinđića, jer su razlike između te dve politike ogromne. Takođe bih želeo da mi Vlada Republike Srbije objasni šta će preduzeti organi, posebno MUP povodom slavnog takmičenja hajniken pivarske udarne brigade i takmičenja u ispijanju piva u Smederevskoj Palanci i o finansiranju opštine preko fudbalskog kluba. Takođe, povodom poslednjeg samita tzv. demokratske opozicije primetio sam da od sedam, osam, okupljenih biciklista među političkim strankama četiri uopšte nisu političke stranke. Dakle, radi se o udruženjima građana i ja pitam Ministarstvo za državnu upravu i Ministarstvo privrede šta će preduzeti povodom toga što se određena udruženja predstavljaju kao političke stranke? U parlamentu već imamo dva udruženja koja su registrovana, ne u Registru političkih stranaka nego u Privrednom registru, to pravnici kao gospođa Radeta znaju, i nastupaju u parlamentu kao političke stranke. Pitanje za Ministarstvo državne uprave, da li to znači da mi svi treba da pogasimo političke stranke i da nastupamo kao udruženja građana, zato što da bi osnovali političku stranku treba vam 10 hiljada izjava građana, ukoliko je ona manjinska 1000, a ukoliko se registrujete u Privrednom registru potrebno vam je tri potpisa? Vi se onda kamuflirate u političku stranku i tako nastupate. S tim u vezi moram i da kažem, da Ministarstvo za državnu upravu o ovome mora da povede računa, s obzirom da političke stranke podležu kontroli Agenciji za borbu protiv korupcije, a ova udruženja fantomske političke stranke koje koriste, a nevladina organizacija da sebe predstave kao velike političke stranke. Tu obavezu nemaju. Takođe, političke stranke moraju da vode evidenciju o prilozima, pravnih fizičkih lica, udruženja građana takvu vrstu obaveze prema Agenciji nemaju. Ono što je najbitnije nevladine organizacije koje su u ovom slučaju političke stranke, imaju pravo finansiranja iz inostranstva dok političke stranke to pravo nemaju i zato ta udruženja građana, svedoci smo ovih dana da se to i dešava, prerastaju ne u nevladine, već u svojevrsne antivladine organizacije, izigravaju zakon i s tim u vezi, čak neki od lidera navodih stranaka, u stvari, udruženja građana su i savetnici stranih ambasada. Jedan od lidera te nevladine organizacije koji sebe predstavlja kao lidera političke stranke je savetniku u Američkoj ambasadi. Jasno i glasno tražim od Ministarstvo za državnu upravu i Ministarstva privrede koji se prepliće, da li mi treba da pogasimo političke organizacije, izbegnemo sve obaveze koje zakon nalaže i da nastupamo kao oni ili će oni nešto preduzeti po ovom pitanju? Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Branka Stamenković.
Hvala. Pitanja za predsednicu Narodne skupštine, koleginicu Maju Gojković. Zašto je kolegi Martinoviću dozvoljeno da čak 28 puta zloupotrebi javljanje po Poslovniku da bi mimo dnevnog reda brutalno napadao druge poslanike, vređajući ih na mrtvo ime? Zašto je kolega Ćirić kažnjen, čim je prvi put pokušao da uradi isto što i kolega Martinović, nekažnjeno uradio čak 28 puta? Zašto je kolega Đurišić kažnjen, kada je sasvim opravdano protestovao zbog uskraćivanja prava na repliku? Zašto je kolegi Atlagiću dozvoljeno da sasvim mimo bilo kakvog dnevnog reda… Izvinjavam se, jel mogu možda kasnije, da stabilizujem grlo, pa ponovo, ili da pročita koleginica umesto mene?
Ne čujem vas koleginice. Hoćete kasnije da se javite. U redu. Reč ima narodni poslanik Stefana Miladinović. Izvolite.
Hvala predsedavajući. Uvažene koleginice i kolege, ja ću da nas tražiti obaveštenje od ministra unutrašnjih poslova i ministarke nadležne za poslove saobraćaja, budući da ovo o čemu želim da govorim tiče se oba resora. Godine 2009. Srbija je usvojila novi Zakon o bezbednosti saobraćaja na putevima čime su stvoreni uslovi za uspostavljanje jednog novog savremenog sistema upravljanja bezbednošću saobraćaja. Ovim zakonom definisane su i obaveze i odgovornosti postojećih institucija, jačanje njihovih kapaciteta, a zakon je predvideo i formiranje novih institucija. Svakako da novo rešenje i kaznene odredbe koje su predviđena ovim zakonom za sve subjekte bezbednosti saobraćaja, doprinele su da dođe do smanjenja svih posledica saobraćajnih nezgoda. O tome govori i 2010. godina, kao prelomna godina, odnosno prva godina primene ovog zakona kada je zabeleženo značajno smanjenje stradanja na našim putevima. Ovaj trend smanjenja nastavljen je u narednim godinama, ali ipak Srbija, kada je u pitanju Evropska statistika nije na zavidnom nivou. Najčešći uzroci saobraćajnih nezgoda kod nas su nepropisne i neprilagođena brzina, izvođenje nepropisnih radnji vozilom u saobraćaju, ne ustupanje prava prvenstvo prolaza, psihofizičko stanje vozača, pre svega pod dejstvom alkohola, ali nepropisno kretanje pešaka kolovozom. Prema zvaničnoj statistici u Srbiji, pa i u Evropi, česti izazivači saobraćajnih nezgoda jesu mladi vozači. To je kategorija građana od 18 do 25 godina sa svega do tri godine vozačkog iskustva, oni višestruko izazivaju saobraćajne nezgode u odnosu na iskusne vozače i nažalost ukupnom broju poginulih učesnika u saobraćaju na našim putevima, mladi vozači, učestvovali su sa oko 15%. Ovo ukazuje na potrebu za posebnim merama usmerenim ka ovoj kategoriji. Verujem da Radna grupa za brigu i čuvanje mladih vozača koja je formirana 2014. godine u okviru koordinacionog tela za bezbednost saobraćaja Vlade, jeste pripremila neka rešenja u pogledu pooštravanja i pravila i sankcija, kada su u pitanju ovi učesnici u saobraćaju i svakako verujem da su pripremljeni određeni programi, prevencije, edukacije, budući da je to jako važno. Od stupanja na snagu ovaj zakon je pretrpeo nekoliko izmena, a ove izmene su bile tehničke prirode, neke su se ticale usklađivanja sa našim drugim zakonima, ili pak propisima EU, ali sveobuhvatnih izmena i dopuna nije bilo. U ovom periodu doneta je Strategija bezbednosti saobraćaja za period 2015-2020 koja jeste definisala pravce daljeg unapređenja ovog sistema i svakako za njihovu realizaciju potrebna su i neka nova zakonska rešenja. Mi godinama u nazad slušamo najave izmena i dopuna ovog zakona. Nekoliko puta su se i nadležne institucije bavile ovim pitanjem. Formirane su različite radne grupe, pripremani nacrti zakona. Svakako da ovaj zakon jeste kao što sam rekla uspostavio novi sistem i činjenica je da je za primenu svih odredbi i ocenu kvaliteta novih rešenja potrebno vreme, ali verujem da bez obzira na kompleksnost ovog sistema šest godina od kada se ovaj zakon primenjuje sasvim dovoljno da se pripreme neke izmene koje smo zaključili da su neophodne. Javna rasprava održana je prošle godine i predviđa izmenu brojnih odredbi koje se pre svega odnose na vozače, odnosno učesnike u saobraćaju. Sama primena pokazala je potrebu i za izmenu i dopunu onih odredbi kojima se definišu i dužnosti i obaveze institucija, jer ovaj kompleksni sistem se i bazira na saradnji institucija iz najrazličitijih oblasti i zahteva stalno unapređenje i mera prevencija i propisa. Činjenica da je ZOBS doprineo i razvoju savremene saobraćajne infrastrukture propisujući i obaveze za upravljače puteva, propise u izgradnji putne infrastrukture i održavanja saobraćajnice i signalizacije. Verujem da će i jučerašnje otvaranje auto puta LJig-Preljina imati uticaj kada je u pitanju smanjenje saobraćajnih nezgoda, jer i ova deonica odgovara upravo savremenim bezbednosnim zahtevima u pogledu izgradnje, a svakako zamenjuje jednu od najtežih i najopterećenijih saobraćajnica u Srbiji, a to je Ibarska magistrala koja sa velikim brojem rizičnih tačaka unazad godinama odnosila živote. Moje konkretno pitanje danas jeste, kada će izmene i dopune Zakona doći u Narodnu skupštinu, šta one obuhvataju uz jedan predlog da se pre upućivanja konačnog predloga zakona održi javna rasprava u Narodnoj skupštini ili po ugledu na praksu iz prethodnih mandata, možda i zajednička sednica, nadležna dva odbora po ovom pitanju. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Branka Stamenković. Da li ste spremni sada.
Hvala kolega Arsiću. Izvinjavam se, ono je bio moj pokušaj da se nadvikujem sa velikom bukom u sali, pa je zbog toga grlo kolabiralo. Da nastavimo gde smo stali. Zašto je kolega Đurišić kažnjen kada je sasvim opravdano protestvovao zbog uskraćivanja prava na repliku? Zašto predsednica Skupštine iznova prekida replike kada joj to Poslovnik nijednim jedinim članom ne dozvoljava? Zašto je kolegi Atlagiću dozvoljeno da sasvim mimo bilo kakvog dnevnog reda iznova čita isti govor o Vučiću i proti Mateji, koji smo svi već naučili napamet? Da li su ovi dvostruki aršini posledica predsednicine lične preosetljivosti na kritiku ili je pak reč o pritisku da ispuni naloge koje joj telefonom stižu od premijera Vučića? Zašto predsednica Skupštine dosledno promoviše laž kao poželjan način rasprave u Skupštini, a kažnjava svakog poslanika koji se drzne da kaže istinu o načinu na koji ona vodi sednicu? Zašto je predsednicinom ljubimcu, kolegi Martinoviću, dozvoljeno da laže i brutalno vređa kolegu Radulovića nazivajući ga poznatim kriminalcem, lopužom i lažovčinom, a kolegi Živkoviću nije dozvoljeno da iznese sasvim istinitu kritičnu ocenu predsednicinog rada konstatujući da ona svojim ponašanjem od ovog hrama demokratije pravi javni wc i đubrište? Zašto je kolega Živković zbog izrečene istine zvanično kažnjen, a kolega Martinović za svoje laži nije? Zašto predsednica Skupštine stalno bezočno laže da je članovi naše….
Koleginice Stamenković, moram da vam kažem da pitanja koja postavljate moraju da budu u skladu sa Poslovnikom. Vi upravo vređate ceo parlament i ja to ne mogu da dozvolim dalje. Nazivate svoje kolege, koristeći formu poslaničkih pitanja, lažovima, kriminalcima i tako dalje. Ako hoćete da se bavite advokaturom nemam ništa protiv, upišite se u registar i pokrenite postupke. Izvolite.
Ja samo iznosim istinu. Istina boli. Zašto predsednica Skupštine stalno bezočno laže… [[Isključen mikrofon.]]
Reč ima narodni poslanik Marko Atlagić.
Uvaženi potpredsedniče Narodne skupštine, moje poslaničko pitanje biće postavljeno Ministarstvu pravde i unutrašnjih poslova u vezi medijskih napada na premijera Aleksandra Vučića. Svedoci smo svakodnevnih kontinuiranih, krajnje tendencioznih, zlonamernih i neistinitih medijskih napada na predsednika Vlade Republike Srbije gospodina Aleksandra Vučića. Ti brutalni medijski napadi delo su sprege mafijaško-tajkunskih i kriminalno-politikantskih grupa, kako domaće tako i inostrane provenijencije. Napadi medijski prevazilaze ne samo granice dobrog ukusa, već su duboko skliznule u oblast socijalne patologije i krivične odgovornosti. Medijski napadi na našeg premijera postali su veoma opasni i po ličnu bezbednost, jer pozivaju čak na ubistvo, što je nezabeleženo u političkoj kulturi demokratskih zemalja. Da se razumemo, Srbija je, dame i gospodo, demokratska zemlja u kojoj je kritika vlasti čak i poželjna, ali između kritike i medijskih napada postoji ogromna razlika. Medijska kritika zasniva se na istinitosti iznetih činjenica i upravo zato je društveno korisna za čitavo društvo. Međutim, određene ličnosti zaposlene u određenim tabloidima, ali i neki dežurno analitičko-stručno naučni šarlatani, totalnim neistinama o premijeru Vučiću i njegovoj porodici truju našu javnost do krajnjih granica. Setite se samo montiranih medijskih napada na njegovog sina Danila da je sudelovao u tuči na splavu, što je bila notorna laž. Nadalje, fizički napadi na njegovog brata Andreja u sred Beograda šokirali su građane Republike Srbije. Skandalozni članak ovih dana u jednom dnevnom listu, koji finansiraju neke zapadne zemlje, bez ikakvog dokaza Andreja Vučića povezuje sa brojnim izmišljenim aferama i spinovan je tako da kriminalizuje Andreja i prikazuje ga kao sumnjivo lice koje se bavi nelegalnim i nezakonitim radnjama. Neistiniti napadi na Andreja Vučića da je vlasnik firme „Franš“ i „Fin-Fin“ dovodi do toga da bi razlog za eventualni atentat na Andreja bili sumnjivi poslovi. Podsećam vas, dame i gospodo, na izmišljene medijske laži da su premijer Vučić i njegov brat Andrej odveli u podrum u Zemunu izvesnog Kornica i tražili od njega da lažno optuži Rodića i da mu da 150 evra. Medijskim napadima na premijera priključio se i BIRN, time što je lagao da je bilo manipulacije oko izbora firme koja je trebala biti zadužena za ispumpavanje vode na kopu Tamnava-Zapadno Polje, što je demantovala i Svetska banka. Ko je BIRN, da shvatite? To je nastavljač medijske organizacije poznate pod nazivom „Institut za istraživanje o ratu i miru“, a u Srbiji je poznat i po tome što je objavio tekst kraljevačkog novinara Filipovića, u kojem je optužio Vojsku Jugoslavije da je 1999. godine na KiM namerno pobila najmanje 800 albanske dece mlađe od pet godina, što je bila notorna laž, a novinar Filipović je osuđen na Vojnom sudu za klevetu i špijunažu, a pomilovali su ga petooktobarski prvoborci NATO prašinari. U medijskim napadima na premijera Vučića uključio se i NUNS povodom premijerova komentara na pisanje BIRN-a, tvrdeći da premijer vrši pritiske na slobodu medija, što nije tačno, jer je premijerovo reagovanje bilo korektno, pravično i pravedno. I, verovali ili ne, u medijskim napadima priključio se i bajni Jovo Bakić, docent sociologije na Filozofskom fakultetu, krajnje primitivno, necivilizacijski, a što bi moji Dalmatinci rekli, do tolike mere to ne dolikuje, citiram, ni magarcu, a kamoli docentu, završen citat. Trebalo bi da znate, gospodo iz NUNS-a, ili se pravite da ne znate, da Srbija garantuje slobodu izražavanja i kritiku, ali to važi i u obostranom smeru, to jeste da premijer i Vlada imaju pravo da argumentovano demantuju u laži. Arsenal oružja pronađen u sanducima u blizini porodične kuće premijera Vučića nije ostavljen da bi s njim mravi igrali, već da bi bilo upotrebljeno, iako smo čuli od nekih narodnih poslanika u ovom visokom Domu na račun toga najprizemnije reči koje idu na dno kace, a medijski napadi na premijerovu majku i oca su nezabeleženi u srpskoj istoriji. Na koncu, napad na Vučića i na njegovu porodicu je napad na Srbiju i na pokušaj Srbije da ustane iz pokajničkog kolena isključivog krivca…
Vreme.
… na koju je bacila politika bivšeg režima borbe za tuđe interese preko naših leđa.
Vreme.
Na koncu, postavljam poslaničko pitanje. [[Isključen mikrofon]]
Zahvaljujem. (Marko Atlagić, s mesta: Hoće li biti krivične odgovornosti povodom ovih napada?) Pošto se više niko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa ne javlja za reč, nastavljamo sa radom. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici: Gordana Čomić, Aleksandra Jerkov, Balša Božović, Zoran Bojanić, Dušan Pavlović, Aleksandra Čabraja, Miloš Bošković i Jasmina Nikolić. Nastavljamo rad i prelazimo na pretres u pojedinostima o 1. tački dnevnog reda – Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o plovidbi i lukama na unutrašnjim vodama. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da su pozvani da današnjoj sednici prisustvuju: prof. dr Zorana Mihajlović, potpredsednik Vlade i ministar građevinarstva, saobraćaja i infrastrukture, Miodrag Poledica, državni sekretar u Ministarstvu građevinarstva, saobraćaja i infrastrukture i Veljko Kovačević i Zoran Ilić, vršioci dužnosti pomoćnika ministra građevinarstva, saobraćaja i infrastrukture. Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Stefana Miladinović, Nenad Čanak, Marinika Tepić, Olena Papuga, Branislav Mihajlović, Zoran Živković, Katarina Rakić, Marko Đurišić, Miroslav Aleksić, Goran Bogdanović, Nenad Konstantinović, Zdravko Stanković, Goran Ješić, Goran Ćirić, Gordana Čomić, Balša Božović, mr Aleksandra Jerkov, Radoslav Milojičić, Maja Videnović, Dejan Nikolić, Veroljub Stevanović, Božidar Delić, Miroslava Stanković Đuričić, Zoran Krasić, Nikola Savić, Nataša Jovanović, Vjerica Radeta, Sreto Perić, Aleksandra Belačić, Nemanja Šarović, Milorad Mirčić, Boško Obradović, Ivan Kostić i Marija Janjušević, kao i Odbor za prostorno planiranje, saobraćaj, infrastrukturu i telekomunikacije. Primili ste izveštaje Odbora za prostorno planiranje, saobraćaj, infrastrukturu i telekomunikacije i Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo, kao i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Božidar Delić, Miroslava Stanković Đuričić i Zoran Krasić. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Mi smo ovim amandmanom intervenisali na član 1. tako što, da pojednostavim, nismo prihvatili ono što predlagač želi da promeni u članu 13. ovog zakona, osnovnog teksta, nego smo amandmanom predložili intervenciju u 8. stavu tog člana i mi tražimo da se iz tog stava izbriše tekst: „a državnih vodnih puteva na teritoriji autonomne pokrajine propisuje nadležni organ autonomne pokrajine“. O čemu se zapravo radi? Radi se o odredbi koja kaže da način tehničkog održavanja međunarodnih, međudržavnih i državnih vodnih puteva propisuje ministar, misli se na ministarstvo koje je nadležno za ovu oblast. Nema potrebe dalje da se ovo raščlanjuje i da se za državne vodne puteve uvodi nadležnost nadležnog organa AP Vojvodine, jer i do sada nadležni organ AP Vojvodine nije doneo podzakonski akt, ne postoji. Ako postoji, ja bih vas zamolio da mi kažete gde je objavljen. Ja nisam uspeo da ga pronađen u pokrajinskim propisima, ali zato postoji jedan sasvim solidan podzakonski akt ministarstva, koji u potpunosti zadovoljava sve kriterijume u pogledu tehničkog aspekta održavanja vodnih puteva. Tako da, nema potrebe da se prenosi AP Vojvodini, pogotovo ako se ima u vidu formulacija – državnih vodnih puteva. Nije formulacija – vodnih puteva autonomne pokrajine, jer tako nešto i ne postoji. Možda i glavni razlog zašto treba da se prihvati ovaj amandman, jeste – pa nema tu tehničke razlike, sve je to jedno isto, jer ovo je ipak tehnički podzakonski akt koji definiše na koji način, kojim tehničkim sredstvima se održavaju vodni putevi. Vodni putevi su gotovo identični, bez obzira da li po ovoj nomenklaturi oni mogu da budu međunarodni, međudržavni ili državni. Predlažem da Narodna skupština usvoji ovaj amandman, jer se samo precizira i poboljšava tekst i izbacuje ono što i ne postoji u praksi.
Zahvaljujem, kolega Krasiću. Na član 2. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su zajedno narodni poslanici Boško Obradović, Ivan Kostić i Marija Janušević, i zajedno narodni poslanici Goran Ješić, Goran Ćirić, Gordana Čomić, Balša Božović, Aleksandra Jerkov, Radoslav Milojičić, Maja Videnović, Dejan Nikolić i Veroljub Stevanović. Reč ima narodni poslanik Goran Ješić.
Hvala. Poštovani predsedavajući, poštovana ministarka, ja ću koristiti vreme i ovlašćenog predlagača. U načelu, kada smo razgovarali o ovom zakonu pre tri nedelje, rekli smo naše mišljenje o ovom zakonu, nekoliko ključnih stvari koje nisu prihvatljive za nas da glasamo za ovakav zakon, ali nismo čuli obrazloženje zašto ulazimo uopšte u ovakvu izmenu i dopunu zakona, a pogotovo zašto iz godine u godinu po nekoliko puta menjamo jedan te isti zakon. Član 2, gde se podrazumeva uvođenje privatnih operatera, odnosno privatnih kompanija koje će raditi posao direkcije u ovom slučaju, je stvar koja nam je objašnjena i koja je u obrazloženju ovog člana zakona koji se menja. Ključni argument je taj da ćemo uraditi više posla u budućnosti, zato što sada sredstva koja su kriminalno mala u ovom trenutku, a oko toga moramo svi da se složimo, za održavanje plovnih puteva i svih ostalih hidrotehničkih objekata koji se podrazumevaju održavanje su mala i ona se troše na sredstva, kao što su plate, tehničko održavanje, itd. Ja nisam dobio odgovor od ministarke - kako će to sada imati više para? Razumem da će Direkcija za plovne puteve da uradi nadzor i da učestvuje u pravljenju projektne dokumentacije, ali nisam razumeo u kom kontekstu se sada stvaraju nova sredstva koja ćemo alocirati privatnicima. Pored toga, na žalost, imali smo nesretan slučaj koji se desio pre nekoliko dana, a tiče se „Ivana Milutinovića“ i preduzeća koje je radilo ove poslove i koje radi ove poslove za Direkciju. Moji glavni argumenti protiv ovoga su ti da nemamo privatnike bilo gde, i to smo potvrdili i u Holandiji ni u Austriji, nemate privatnika na ovako važnim poslovima, a nismo sigurni, odnosno u budžetu ne postoji obaveza da ćemo obezbediti veću količinu novca za posao koji treba da se uradi. Takođe, mislimo da tako važni poslovi moraju ostati u rukama Republike Srbije ili AP Vojvodine, što se tiče odbrane od poplava. Na kraju, imamo jako loša iskustva sa privatizacijom takvih važnih poslova koje puštamo privatnicima u ruke. Nemam šta drugo da pomislim nego da privatizacijom „Ivana Milutinovića“ spremamo i otvaramo vrata za poznatog kupca koji će imati mogućnost kao privatnik da radi poslove koji su isključivo u nadležnosti Republike Srbije. To je jedna stvar. Druga stvar, dalje se obrazlaže da ćemo u narednih godinu dana spremiti pravilnike po kojima ćemo odabrati te privatne firme koje će raditi, ne znamo za koje pare, te poslove za koje sada Direkcija nije imala dovoljnu količinu novca. Nismo dobili odgovor šta će se desiti sa zaposlenima i onim ljudima koji su operateri na tehničkoj mehanizaciji sadašnjih plovnih objekata koje imamo. Ono što je jako važno, po nama, šta će se desiti narednih godinu dana? Da li će Ministarstvo vrlo brzo da usvoji pravilnike i da licencira one koji trebaju to da rade? Da li će važiti licence koje je izdavalo do sada Ministarstvo za hidrograđevinska preduzeća, pre svega mislim one na teritoriji AP Vojvodine i ove u Republici Srbiji, kao što su „Regulacije“, na primer, iz Sremske Mitrovice i šta će se desiti u tom među prostoru kada ne budemo imali pravilnik? Da li će taj posao da nastavi da radi Direkcija i kada će biti ti pravilnici usvojeni? Ovo je potpuno neprihvatljiva stvar, pogotovo ako imamo iskustva iz oblasti koja je vrlo bliska ovome, a naslanja se na ovu oblast, a to je oblast iz vodoprivrede koja je strašno važna za Republiku Srbiju i gde smo pretrpeli ogromne štete, ne poznajući posao od strane resornog ministarstva, do mogućnosti da privatizujemo neka preduzeća koja su, naročito u centralnoj Srbiji, potpuno nefunkcionalna za posao kojim treba da se bave. Na kraju, imamo uporedna iskustva, pre svega sa Mađarskom koja je privatizovala dominantno svoju vodoprivredu i rezultati njihovi su katastrofalni. S druge strane, imamo Republiku Hrvatsku koja ima, po meni, najbolji zakon o vodoprivredi, a to je analogija i na ovaj posao kojim treba da se bavi nova agencija, odnosno ustupiti privatnicima posao koji oni treba da rade. To je potpuno neprihvatljivo, jer su to poslovi od javnog interesa i strašno važnog značaja za Republiku Srbiju. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Vladimir Orlić.
Zahvaljujem. Dame i gospodo, pozivam da se ne prihvati. Zašto? Zato što smatram da postoji dobar razlog i dobra logika u otvaranju prostora za tržište kada je reč o aktivnostima na poslovima tehničkog održavanja. Govorilo se već u raspravu u načelu i hajde da u najkraćem podsetimo koji su potencijalni pozitivni efekti, ukoliko se usvoji predloženo rešenje, dakle, ukoliko se napravi neki prostor da akteri sa tržišta rade specijalističke poslove u domenu tehničkog održavanja. Samo pitanje fonda, odnosno novčanih sredstava ne mora da bude krucijalno. Ako se otvori prostor da tržište diktira uslove, pa samim tim i ishod u smislu ko će se baviti određenim poslom, dozvoljava se mogućnost konkurencije. Dakle, za isti opseg, za ista sredstva, postoji mogućnost da se dobiju jeftiniji, povoljniji uslovi. To je nešto što dolazi prirodno sa učešćem tržišta. To je prva stvar. Druga, pitanje efikasnosti poslova. Takođe, potencijalno dobar efekat, ukoliko postoji konkurencija. Treća stvar, obezbeđuje se dodatni prosto da sva sredstva dedikovana za ovu namenu budu upotrebljena za nju i u tom smislu se u obrazloženju pominju određene plate. Dakle, ono što je namenjeno za tehničke poslove, tehničko održavanje da bude namenjeno, iskorišćeno upravo u te svrhe. To su sve dobre stvari. Na sve ovo, još jedna napomena, kao gratis bonus za podnosioca amandmana od mene. Možda ne bi bilo loše razmisliti kada se pravi pismeno obrazloženje amandmana da to ubuduće ispred ovog predlagača radi neko drugi. Ovo što smo mi dobili je potpuno nesuvislo. Hoću da verujem da je ovo čista greška i, još jednom, da se ne usvoji. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Marković. Izvolite.
Zahvaljujem. Predsedavajući, predstavnici ministarstva, dame i gospodo narodni poslanici, pa ovaj amandman je zapravo paradigma situacije u kojoj smo se danas našli. Ovaj amandman glasi „briše se“ i nije jedini. Dolazi kao predlog jedne stranke koja je za ovaj zakon podnela više amandmana u istovetnom tekstu, a taj tekst glasi „briše se“. Kažem, upravo je to paradigma. Ono što ne čudi, ne čudi kada se politika jedne stranke, isključivo i jedino svodi na laž, onda zapravo i ne čudi što mi danas imamo gomilu ovakvih amandmana, što imamo ovakva bezlična obrazloženja i što imamo ovakvu diskusiju. Dakle, amandman „briše se“, obrazloženje još besmislenije, a o čemu je i kolega Orlić malopre govorio, a argumenti nikakvi, apsolutno nikakvi. Hajde da pogledamo i da analiziramo to obrazloženje. Kaže, uvođenje privatnika u tako važan sektor, kao što je održavanje hidrograđevinskih objekata u trenutku dok direkcija nema dovoljan broj stručnih kadrova smo videli šta donosi kao rezultat. Znači, sada su protiv privatnog sektora, sada su protiv uvođenja privatnih privrednih društava, sada smo ponovo za samoupravni socijalizam. U redu, samo to kandidujte na sledećim izborima i recite narodu da se zalažete za samoupravi socijalizam. Posle kaže, videli smo kako uspešno vrše obnovu nakon tog njihovog rezultata poplava iz 2014. godine. Samo vi nemojte da nas upozoravate i da nam spočitavate rezultate i priču oko poplava. Dakle, videli smo u Šapcu kako ste se vi pripremali za poplave. Šabac je najbolji primer i za vašu spremnost, tj. nespremnost, i za zainteresovanost za probleme vezane za poplave. Onda ide niz još nekoliko rečenica gde kaže na kraju – za godinu dana može mnogo toga da se uništi. Da, tu se slažem. Za godinu dana može mnogo toga da se uništi. Imate kolegu pored sebe, mislim da vam sedi sa leve strane, nije trenutno u sali, on je najbolji primer kako za godinu dana može mnogo toga da se uništi. Dakle, po pitanju Smederevske Palanke smo videli kako za kratko vreme može potpuno da se uništi i da se ojadi jedna opština. Samo još jedna rečenica, da iskoristim priliku kad sam se već javio. Kad smo već po pitanju laži. Jutros smo čuli jednu laž od vašeg kolege, ja moram, upravo mi je stiglo, dakle, zbog građana Srbije, da kažem da ovaj dopis predsedniku veća Gradske opštine Vračar – Povodom odluke veće Gradske opštine Vračar od 2. septembra kojom sam upućen na službeni put u London Velika Britanija, ovim putem vas obaveštavam da imajući u vidu da su mi svi troškovi puta, smeštaja, ishrane obezbeđeni od strane organizatora, odričem se prava na dnevnice i iste neću podizati, Uglješa Mrdić koga je vaš kolega malopre neosnovano i lažno optuživao za nešto. Predlažem da se odbije ovaj amandman i izvinite što sam malo izašao iz teme dnevnog reda. Zahvaljujem.
Po Poslovniku, narodni poslanik, Saša Radulović.
Predsedavajući, član 106, povreda Poslovnika, mora da se govori o temi. Ako budemo koristili ovu matricu, onda će sve poslaničke grupe koristiti svoje vreme za raspravu o amandmanima, znači 15 minuta, plus po poslaničkoj grupi, da govori i odgovaraju na sve optužbe koje dolaze iz pozicije. Znači, molim vas da se držimo dnevnog reda i da se ne ubacuju ovakve stvari. Svaki poslanik ima pravo, u vreme kada se postavljaju poslanička pitanja, da ih postavi. Onda Vlada i onaj kome su adresirani mora da odgovori. Ne ovako da se zloupotrebljava rasprava o amandmanima da bi vladajuća većina rekla šta god im padne na pamet. Hvala.
Smatram da je kolega Marković bio u temi, da je uputio nekoliko odgovora na pitanja koja su postavljena na ovoj sednici. Da li želite da se Skupština izjasni u danu za glasanje o povredi Poslovnika? (Da) U redu. Reč ima narodni poslanik Goran Ješić. Izvolite.
Hvala. Stvarno nisam znao da imam savet lingvista prekoputa u ovoj sali i da raspravljamo o pismenosti i nepismenosti akata. Da, naša namera kada napišemo „briše se“, a trebali ste pročitati zašto je ministarka odbila, i ministarstvo, ovo je potpuno razumno. Ona žena kaže da ako izbrišemo ovo što ona uvodi u ovaj zakon, to menja njenu intenciju promene ovog zakona, a mi brišemo stvari koje mislimo da nisu dobre. Molim vas, ja sam proveo dve godine kao komandant štaba odbrane AP Vojvodina po funkciji, u trenutku kada su se desile poplave u Republici Srbiji ni jedan objekat u AP Vojvodini nije stradao. Istine radi, što se tiče Šapca i molim vas da to znate i primite k znanju, gradonačelnik Šapca u to vreme, u ponedeljak je zvao mene kao komandanta u utorak je dobio 200 hiljada vreća, dobio bapove pumpe i poslali su mu nekoliko kamiona da reši problem otvorenog nasipa koji nije on ostavio otvoren nego Ministarstvo poljoprivrede, jer je raskinulo ugovor sa Svetskom bankom i šesto metara desne obale Save je bilo otvoreno u Šabcu. Nemojte da optužujete ljude, napravili ste tamo nešto što je neprimereno. Što se tiče amandmana, čvrsto verujem iz iskustva iz vodoprivrede da nije dobro da u ovako važnu delatnost uvodimo privatnika. Zato što je to loša praksa i nismo protiv privatnog biznisa, nego smo za to da određeni poslovi ostanu u rukama države. Ovo su važne stvari. Kao što sam se zalagao na mestu sekretara za poljoprivredu, zaduženog za resornu vodoprivredu u Vojvodini da vodoprivredna preduzeća ne budu privatizovana, vaša situacija koju ste pominjali kada su elementarne nepogode u pitanju i kada se pokazalo da su ona koja su privatizovana potpuno nefunkcionalna i ne mogu da odgovore zahtevu Republike Srbije i AP Vojvodine i svih onih kojima trebamo da odbranimo u tom trenutku, tako i ovde mislim da para ako nema dovoljno za direkciju, nema dovoljno ni za privatnike. Hvala.
Reč ima ministar dr Zorana Mihajlović.
Moram da reagujem zbog toga što i kada smo imali raspravu u načelu i sada, koliko god vam objašnjavali da postoji razlika između onoga što je vodoprivreda i između onoga što je plovni put, vi nikako da to razumete. To su te različite stvari. Potpuno dve različite stvari. Jedno je vodoprivreda, između ostalog u resoru Ministarstva poljoprivrede, ali da uopšte ne gledamo u čijem je resoru, tiče se uređenja obale i zaštite od poplave itd. Drugo je dubina plovnog puta i bezbednost tog plovnog puta. To su dve različite stvari. Vi sve vreme pričate o vodoprivredi, to možda svesno ili nesvesno radite, neću ni da ulazim koji je razlog i pri tome naravno dajete jako puno pogrešnih, da ne kažem netačnih informacija, počev od tih poplava koje pominjete u 2014. godini. Znači, samo malo da sednemo i da ako treba i ponovo da objašnjavamo, to su dve različite stvari. Tema ovog zakona nije vodoprivreda i nije obala i nije zaštita od poplava, nego dubina plovnog puta i bezbednost plovnog puta. Toliko.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Martinović.
Dame i gospodo narodni poslanici, što se tiče komandanta koji se maločas javio, on je bio ministar poljoprivrede i vodoprivrede, tj. Pokrajinski sekretar za poljoprivredu i vodoprivredu na teritoriji AP Vojvodine. Najveći budžet i najviše novca na raspolaganju od svih pokrajinskih sekretarijata imao je u to vreme upravo Pokrajinski sekretarijat za poljoprivredu i vodoprivredu. Najveći. Tu su se dešavale mahinacije neviđenih razmera. Prvo što se tiče kanala i kanalske mreže na teritoriji AP Vojvodine, ona je izgrađena najvećim svojim delom još u vreme kada je ovaj deo naše države bio u sastavu Austrije, odnosno u sastavu Austrougarske. Ta kanalska mreža je zaista dobro osmišljena, dobro projektovana i manje-više ravnomerno raspoređena na teritoriji celokupne Vojvodine. Šta je bio problem? Problem je bio što od 2000.-2016. godine, naravno računajući i period poplava 2014. godine, kanalska mreža apsolutno nije bila održavana na adekvatan način. U Vojvodini su ljudi imali problem ne samo sa Savom kao pored Dunava najveća plovna reka na teritoriji AP Vojvodine, u Vojvodini su ljudi imali problem i 2014. godine, ali ne samo 2014. godine. Moram da vas podsetim i na 2006. godinu, na Jašu Tomić, na mnoga druga mesta na teritoriji AP Vojvodine zbog neadekvatnog održavanja kanalske mreže, ljudi u Vojvodini i pojedina mesta u Vojvodini su bila poplavljena ne od Save i Dunava nego od lokalnih potoka, rečica, kanala, vodotokova koji su služili kao deponija otpada, kao deponija smeća, kao mesta u kome je odlagan otpad čak i životinjskog porekla, medicinski otpad itd. Što se tiče poplava, komandant koji se javio, nijednu opštinu i nijedan grad od tih poplava nije zaštitio, uključujući i Sremsku Mitrovicu pošto su ključnu ulogu u odbrani Sremske Mitrovice imali generali, MUP koji su zapravo koordinirali radnje na odbrani Sremske Mitrovice od poplava 2014. godine. Ako se ne varam, 2014. godine Šabac je od poplava pre svega odbranila Vlada Republike Srbije i odbranila je Vojska Srbije, jer je sve vreme u Šapcu bio načelnik Generalštaba Vojske Srbije, general Diković. Do te mere je lokalna samouprava u Šapcu bila nesposobna da Šabac odbrani od nabujale reke Save, da je Vlada Srbije, dakle država je morala da pošalje načelnika Generalštaba da sa vojskom brani Šabac od poplava. To je u Šapcu, dakle, najvećim delom odbranila Vojska. U Sremskoj Mitrovici pored Vojske veliki doprinos dalo je i Ministarstvo unutrašnjih poslova. Naravno, dali su i građani Šapca i građani Sremske Mitrovice, ali komandant koji se maločas javio sa odbranom Šapca i sa odbranom Sremske Mitrovice blage veze nije imao. Najviše vremena taj komandant i njegovi načelnici štabova su sedeli u „Moroviću“ u hotelu - jeli, pili o trošku AP Vojvodine. Savu, Sremsku Mitrovicu, Šabac možda su videli na televiziji, možda nisu, ali da su ih odbranili od poplava, u to sam sasvim siguran. Država je, dakle odbranila, država, preko Vojske, preko policije, dizanjem borbene gotovosti i dizanjem svesti građana i Sremske Mitrovice i Šapca od poplava. Da je voda ušla u hemijsku industriju „Zorka“ te 2014. godine, veliko je pitanje kakve sve havarije bi pretile i Šapcu, ali i celom vodotoku reke Save. U Sremskoj Mitrovici je bila nešto manja opasnost od takve vrste havarija, ali je voda praktično došla do onih poslednjih skoro džakova koji su bili postavljeni na obalama reke Save u Sremskoj Mitrovici. I Sremsku Mitrovicu i Šabac odbranila je država Srbija. Ja koristim ovu priliku da se zahvalim i Vladi Republike Srbije i resornim ministrima i Vojsci Srbije i policiji, zato što su učestvovali aktivno danonoćno u odbrani i Sremske Mitrovice i Šapca, a i drugih mesta u Srbiji, odnosno u Vojvodini od poplava te 2014. godine. (Tatjana Macura, s mesta: Poslovnik.)
Reč ima narodni poslanik Goran Ješić. Izvinjavam se kolega. Zatražite reč po Poslovniku. (Tatjana Macura, s mesta: Odustajem.) Hoćete po Poslovniku ili nećete? Odustajete. Reč ima narodni poslanik Goran Ješić po amandmanu.
Oduševljen sam neznanjem neko ko će da nas edukuje ovde sa diplomom pravnog fakulteta. Vi znate ko je po zakonu odgovoran. Nikakvi generali nisu odgovorni. Prosto, imate zakon koji definiše ko šta radi u takvim situacija. To je jedna stvar. Druga stvar, žao mi je što moram da vas obavestim mi smo bili u zgradi vodoprivrednog preduzeća sve vreme u Mitrovici, koja se nalazi na obali Save, a general Kuribak je bio smešten u „Moroviću“, koji je poslat onog trenutka kada je predsednik opštine iz SNS-a odbio naređenje da radi u skladu sa zakonom, pa je onda premijer reagovao i poslao generala tamo da rešava pitanje isključivo „Morovića“ po nalogu Vodoprivrede Vojvodine. Tačka. Da završimo tu stvar. Ko je šta radio dokazao je Obrenovac. Šabac je bio otvoren 600 metara zato što ste raskinuli tender Ministarstva poljoprivrede, Goran Knežević bio ministar, i zato što niste zatvorili 600 metara nasipa Save i moralo je da se to zatvori. Što se tiče amandmana, vratiću se na ozbiljne teme, ministarka, složićete se da čišćenje vodotokova na onom što jesu vodotokovi direktno utiče na nivo voda od kojih treba da se branimo. Nemojte da mi objašnjavate šta jeste, šta nije. Vi ste u obrazloženju napisali da će biti više para zato što nećete pare potrošiti na direkciju nego ćete raspisati tender pa dati privatnicima. Da obavestim, obično postoje direkcijske cene koje su uglavnom manje od tržišnih, pa po tom kubiku izmuljavanja i čišćenja rečnih vodotokova imate nižu cenu nego što će dati privatnik. Na kraju, živi bili pa videli. Vama će proći ovaj zakon ovakav kakav jeste, a mi ćemo postaviti pitanje – koje su vam danas cene, a koje će vam biti cene kada raspišete tender i dobijete privatnike za poslove za koje čvrsto verujemo da ne treba da radi privatnik. Hvala.
Pravo na repliku, narodni poslanik Aleksandar Martinović.
Javio sam se po amandmanu, ako mogu da kažem nešto.
Izvolite po amandmanu.
Zahvaljujem se gospodine Arsiću. Čudi me da postoji ovoliki strah od privatizacije zato što su sve poslove, gospodine Arsiću da vas obavestim, o tome imam i veoma obimnu dokumentaciju, na teritoriji AP Vojvodine kada je u pitanju čišćenje kanala i kanalske mreže i svi poslovi koji se odnose na izgradnju i uređenje tzv. atarskih puteva, a to je sve bilo u nadležnosti ovog komandanta, znate li kome su davani ti poslovi? Privatnicima. Ako mi kažete i navedete jednu državnu firmu koja je u Vojvodini očistila neki kanal ili mi kažete neku državnu firmu koja je Vojvodini izgradila neki atarski put, biću vam zahvalan na tom saznanju, ali koliko znam, tako nešto se nije dešavalo. Poslove su isključivo, ali isključivo dobijale firme i preduzeća koja su bila direktno povezana sa tadašnjom političkom nomenklaturom u Vojvodini, konkretno sa Bojanom Pajtićem i DS. Šta se desilo? Te firme su pare dobile. To uopšte nije sporno, ali posao nije urađen i zbog toga smo 2014. godine u Vojvodini imali problem sa izlivanjem malih vodotokova, sa izlivanjem kanala zato što su u kanalima umesto da budu očišćeni nalazile se uginule svinje, pokvarene veš mašine, traktorske gume, prikolice itd. To je sve postojalo u kanalskoj mreži Vojvodine, dok je komandant raspolagao sredstvima u Pokrajinskom sekretarijatu za poljoprivredu i vodoprivredu. Taj komandant je raspolagao i sredstvima za izgradnju atarskih puteva. Bar 50% atarskih puteva u Vojvodini nigde nije izgrađeno. Tu je moj kolega Marijan Rističević koji može da vam potvrdi. On se u to na kraju krajeva i bolje razume. Uopšte nisu napravljeni atarski putevi, nisu održavani, ali su pare date. Pare su u stvari opljačkane. O tome se radi. Grad Šabac je 2014. godine imao štab za vanredne situacije. To je tačno, ali taj štab za vanredne situacije apsolutno nije bio spreman za odbranu od Šapca od nadolazeće reke Save iako su bili blagovremeno upozoreni i od strane Republičkog hidrometeorološkog zavoda i od strane Javnog preduzeća „Srbijavode“ da nadolazi voda koja može da bude izuzetno opasna po grad Šabac i da Šapcu preti poplava ako se ne preduzmu odgovarajuće mere i radnje koje su zakonom propisane radi odbrane grada Šapca od poplava. To se međutim nije desilo. U maju 2014. godine grad Šabac i gradonačelnik Šapca verovatno su hteli da teraju politički inat sa Vladom Republike Srbije na štetu građana Šapca i u momentu kada je Sava nadošla. Čak i moj kolega Zoran Babić je, mislim, bio jednu noć komandant štaba za vanredne situacije u gradu Šapcu. Te noći kada je čovek došao u Šabac oni nisu imali ne spremne džakove sa peskom, lopate. Znači, lopata nije bilo u Šapcu. Kasnije su stigle i građevinske mašine, kasnije su stigli i džakovi sa peskom, stigla je vojska. General Diković je sve vreme boravio u Šapcu i pratio šta se dešava i zahvaljujući pre svega Vojsci Srbije Šabac tog maja 2014. godine nije poplavljen, a pored lokalne samouprave u Šapcu Šabac bi uveliko plivao. Kažem vam još jedanput, imajući u vidu da je postojala velika opasnost da Sava uđe u krug Fabrike „Zorka“ gde se nalazi Fabrika mineralnih đubriva, Fabrika boja, itd, postojala je velika opasnost od hemijskog akcidenta i od havarije neslućenih razmera. Samo zahvaljujući blagovremenoj reakciji držanih organa, ne pokrajinskih organa AP Vojvodine u to vreme, ne grada Šapca, nego državnih organa Republike Srbije, nije se desila nikakva nesreća i nikakva katastrofa ni u Šapcu, ni u Sremskoj Mitrovici. Što se tiče generala iz MUP-a koji su boravili u Sremskoj Mitrovici, oni su bili zaduženi da prate odbranu, ne samo Sremske Mitrovice, nego čitavog dela Srema, od mesta gde Sava iz Hrvatske utiče u Srbiju, pa do Sremske Mitrovice. I džakovi sa peskom, i građevinska operativa, sve je to manje više bilo dignuto na noge zahvaljujući blagovremenoj reakciji nadležnih republičkih ministarstava i ljudi iz republičkih ministarstava, ne samo iz MUP, su sve vreme bili na terenu. Mi smo imali jednu neverovatnu situaciju. Neverovatnu. Prosto, ne znam kako nekome može tako nešto da padne na pamet. Pre nekih godinu dana, kada je pala malo jača kiša i kada je Sava neznatno narasla, daleko niža je bila nego što je bila u maju 2014. godine, RTV je poštovani građani Srbije je objavila neverovatnu vest - Bojan Pajtić je hitno došao na nasip u Kleneku, između Šapca i opštine Ruma, sa informacijom da je nasip pukao i da je on došao da spasi građane od poplava. Naravno, ništa od toga se nije desilo, apsolutno ništa od toga se nije desilo, čovek je u svrhu predizborne kampanje prošetao nekoliko puta po onom nasipu u naseljenom mestu Klenek i vratio se za Novi Sad. Doneo na poklon neke dve polovne pumpe i vratio se za Novi Sad, niti je pukao nasip, niti se desila bilo kakva katastrofa. Ali, hoću da vam kažem šta su sve ti ljudi bili spremni da urade ne bili zaradili neki jeftin politički poen, a 2014. godine za odbranu Sremske Mitrovice, za odbranu Šapca, za odbranu Klenka, za odbranu Jamene, za odbranu svih mesta, opština, gradova i sela koji su bile uz reku Savu nisu apsolutno uradili ništa, sem što su do kraja ispraznili sve moguće fondove i sva moguća sredstva, koja su pre svega bila na računu pokrajinskog Sekretarijata za poljoprivredu i vodoprivredu. Uzgred budi rečeno, a mislim da to nije slučajno, najveći budžet, to ponavljam još jedanput, najveći budžet u Vojvodini u vreme Bojana Pajtića i DS je upravo bio u rukama pokrajinskog sekretara za poljoprivredu i vodoprivredu i zbog toga ste uvek u Vojvodini imali bukvalno rat između DS i LSV, ne oko toga ko će biti predsednik Skupštine Vojvodine, čak ne ni oko toga ko će biti predsednik pokrajinske Vlade. Nego, zamislite, ko će biti pokrajinski sekretar za poljoprivredu. Zašto? Zbog novca, zbog para, zbog navodnog održavanja kanala koji nisu održavani, zbog navodnog pravljenja atarskih puteva koji nisu pravljeni, a sredstva su otišla firmama koje su bile direktno pod kontrolom DS i ta sredstva su u stvari korišćena za finansiranje predizborne kampanje DS, i to pokazuje praksa svih pokrajinskih, lokalnih i republičkih izbora u Vojvodini od 2000. do 2016. godine.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Goran Ješić, kao podnosilac amandmana.
Hajde da stavimo na tačku na ovo. Gospodine Martinoviću, sramota je da se ne govori istina u parlamentu, a još veća je sramota da ljude koji su u vodoprivrednim preduzećima ceo svoj život proveli i koji kod Jaše Tomića, kada je pukao rumunski nasip, su proveli mesec dana i danonoćno rade, da ih omalovažavate, to je tačka. Nemojte to da radite, ti ljudi jedini imaju znanje i pamet. Vi ste pokazali kako branite Srbiju u Obrenovcu, tačka. Druga stvar, pitali ste me koji je to privatnik radio čišćenje kanala. Ni jedan, 22 vodoprivredna preduzeća su u sklopu „Voda Vojvodine“, nisu sva sa teritorije AP Vojvodine, kao što su Galovica i kao što je Vodoprivredno preduzeće „Sava“ iz Šapca, ali se finansiraju i isključivo po direkcijskim cenama su radile. Jedno je privatno, ono je privatizovano puno ranije u Bačkoj Topoli. Što se tiče atarskih puteva, ne znam kako ste spojili atarske puteve sa ovim, ali bih vas molio da pogledate budžet i shvatićete da od budžeta 2013. godine, a vi ste ekspert za atarske puteve bili u Rumu, to znam, a od 2013. godine kada sam ja pravio budžet, 2014. i 2015. godine nemate poziciju atarskih puteva, jer je to notorna budalaština za investiranje. Lepo molim vas, pogledajte budžete, imate na sajtu, da tada kada sam pravio budžet nisu postojali atarski putevi. Za kraj, gomila kvalitetnih ljudi je u vodoprivredi i, nažalost, će napustiti vodoprivredu, kao i kod ovog zakona, zato što pre svega ne ulažemo u vodoprivredu i zato što se ne bavimo niti vodoprivredom, niti pitanjem plovnih puteva, koje je usko vezano za ovo. Još jedna stvar, nije najveći budžet poljoprivrede u budžetu AP Vojvodine, već obrazovanja, to dobro znate, a poljopriveda je porasla onog trenutka i pre svega vodoprivreda, kada smo počeli da se bavimo naplatom prihoda da bi uložili u vodoprivredu, koja je dala rezultat 2014. godine.
Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević.
Gospodine predsedavajući, mislio sam da imam pravo i na repliku, ali dobro. Slažem se sa gospođom ministarkom da treba razdvojiti plovne puteve od vodoprivrede. Nije mi jasno kako to neko ko je komandovao poljoprivredom i vodoprivredom u Vojvodini to nije znao, ali ono što su oni znali to je da ubiraju taksu. Godine 2010. donet je Zakon o vodama, gde su naknade za odvodnjavanje proglašene javnim prihodom. To je najveća globa poljoprivrednika u Vojvodini koja je mogla da bude. Od tada nas je u Vojvodini pogodilo najmanje tri suše. Zamislite poljoprivrednike koji po hektaru moraju da plaćaju porez, jer su naknade za odvodnjavanje postale javni prihod, kada u sred suše, kada suša uzima letinu on mora da plati naknadu za odvodnjavanje. Suša ga ubija, treba mu voda, a on plaća naknadu za odvodnjavanje. To im nije bilo dosta, pa da bi zadovoljili onih 500 zaposlenih u „Vodama Vojvodine“, u onoj zgradi kada pređete preko mosta „Duga“, pa sa desne strane, nije imalo gde se sedne, pa su na smenu dolazili na posao, pa jedni sede na stolici od 8.00 do 11.00 časova, a onda drugi od 11.00 do 15.00 časova. Nema dovoljno mesta da stane 500 i nešto ljudi, koliko su zaposlili u „Vodama Vojvodine“, a to je sve bila stranačka infrastruktura stranke bivšeg režima. Zamislite poljoprivrednika koji mora da izdržava jednu stranku na svojim plećima i to u trenutku kada mu suša uzima i te kako velik danak. Što se atarskih puteva tiče, mi znamo koje to radio, radio je koalicioni partner. Atarske puteve su radili tako što doteraju jedan kamion rizle i malo bace po uratinama, tek toliko da se vidi da su nešto čeprkali i to naplate, čini mi se, dvadesetak miliona i na takav način popune neke svoje partijske rupe. Mi koji tamo živimo to i te kako dobro znamo. Znamo i kako se uređuju vodotokovi, za onu naknadu za odvodnjavanje koju poljoprivrednici plaćaju i koja je najveći prihod budžeta Vojvodine, odnosno najveći deo naknade za vode i odvodnjavanje plaćaju poljoprivrednici u Vojvodini, a nikakvu korist od toga nemaju. Niti se uređuju kanali, sekundarna mreža, dakle ono što je Dunav to uzmite jedno, znači jedno je rast, da se razumemo oko poplava, jedno je rast vodenog stuba i nivoa u rekama, a drugo su bujični vodotokovi. To je velika razlika, Vojvodina, manje više, osim Fruške Gore, nije brdovita i ona nije izložena bujičnim vodotokovima, kako je to u Srbiji – Tamnava, Kolubara, Crna Trava dole, Surdulica, šta je sve bilo ovih godina. Dakle, Srbija je daleko više izloženija bujičnim vodotokovima nego što je to Vojvodina, a u Vojvodini se desilo Jaša Tomić i ja mislim da je velika tuga i žalost, bez obzira gde pogodi poplava, bilo koje stanovništvo, bilo koje selo. Činjenica je da ovi u Vojvodini nisu radili ništa, činjenica je da je bilo velikih zloupotreba, činjenica je da je komandant pomešao vodotokove sa vodoprivredom i mislim da Zakon o vodama koji su oni doneli je najveća prepreka uređenju naših vodotokova, gde su jedan sistem koji je bio jedinstven razbili na tri preduzeća, to su „Srbijavode“, „Beograd vode“ i „Vojvodina vode“. Mislim da je to jedna velika prepreka, zato što teoretski možete da se takmičite da sa jedne strane napravite viši nasip, da poplavite Vojvodinu ili da napravite viši nasip na Savi, da poplavite Srbiju. Dakle, to je nešto što je u Šapcu došlo do izražaja. Dakle, moguće su razne zavrzlame, u zavisnosti koje političke strukture vladaju u Pokrajini Vojvodini, odnosno na celoj teritoriji Republike Srbije. Moje iznenađenje je veliko da jedan komandant to nije znao, ali šta ćete, naučiće. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Sonja Pavlović. Izvolite.
Pozdravljam sve prisutne, gospođu Zoranu Mihajlović i goste iz Ministarstva. Moram da izrazim svoje iznenađenje i razočaranje što u ovoj raspravi nisu učestvovali i zaposleni stručnjaci iz Direkcije za vode koji su u sastavu Ministarstva poljoprivrede, vodoprivrede i šumarstva. Prethodni govornik koji je predsednik Odbora za poljoprivredu, vodoprivredu i šumarstvo nam je održao predavanje o tome. Međutim, ja moram da kažem, jer sam zamenik člana u tom istom odboru, da do sada nijedan jedini put vodoprivreda nije pomenuta. Znači, na tom odboru mi pričamo samo o poljoprivredi, vidim i ovde pričamo samo o poljoprivredi, koju ne zanemarujem, međutim, vodoprivredu treba zaista tako shvatiti kako se i zove, kao privrednu granu. Zašto kažem da su ovde trebali da budu prisutni i stručnjaci Direkcije za vode iz Ministarstva poljoprivrede i šumarstva? Zato što je u poslednje dve godine po hitnom postupku doneto 79 zakona u ovoj oblasti, a sve iz razloga poplava koje su 2014. godine zadesile Srbiju. Znači, očekujem i očekivala sam da će ovde biti ljudi koji gazduju vodama, brinu se o vodama i „Srbijavoda“ na primer, koji su nam tada rekli, za vreme tih poplava, da nam može pomoći samo Bog. Da se to ne bi desilo, ja molim jedan ozbiljniji pristup. Znači, ovaj zakon o izmenama i dopunama Zakona o plovidbi i lukama na unutrašnjim vodama ne može da bude u raspravi bez ljudi koji gazduju vodama, jer to su stvari koje utiču jedne na druge. Mi ne možemo plovidbu da izdvojimo od priobalja, od luka, hidrotehničkih objekata koji se nalaze u koritu reke. Međutim, najvažnije od svega to je to lučko zemljište koje sam videla, u amandmanima se često pominje, pominje ga i gospodin Đurić u svom amandmanu. Amandmani su odbijeni, od 60 i nešto amandmana jedva je 10 prihvaćeno. Međutim, to lučko zemljište je najveći problem. Na to je skrenula svojevremeno i gospođa Verica Barać, u svom obraćanju Borisu Tadiću, da je velika šteta privatizacija lučkog zemljišta i da će ostaviti trajne posledice. To jeste greh prethodnih vlasti, međutim, šta je sprečilo sadašnje vlasti, znači od 2012, da isprave taj greh, nego su se naslonili na njega i nastavili dalje sa pljačkaškim privatizacijama. U perspektivi, to je Luka Novi Sad, koja je još jedina ostala neprivatizovana. Gospođo Mihajlović, vi ste svojevremeno, kada smo o ovom zakonu razgovarali u načelu, izjavili da ste sigurni da ćete se šetati „Beogradom na vodi“. Izjavili ste da možemo biti zadovoljni i srećni što je premijer Vučić napravio doprinos tome da reka Tisa postane međunarodni plovni put. Ja isto ću da pohvalim tu njegovu aktivnost. Međutim, tom prilikom niste rekli da Sava od tog trenutka otkako se „Beograd na vodi“ bude izveo, neki elementi tog projekta, više neće biti plovni put. Znači, mi ćemo dobiti Tisu kao plovni put, izgubićemo Savu kao plovni put. Upravo iz tog razloga sam smatrala da ovde treba da budu prisutni oni koji gazduju vodama i brinu o održavanju rečnih vodotokova. Izgradnjom pojedinih delova tog projekta biće bitno ugrožena reka Sava kao plovni put. Znači, ta kula usred rečnog korita o kojoj sad neću da govorim, ni o estetskom ni o funkcionalnosti tog objekta, već samo o faktoru ometanja plovidbe po reci Savi, biće veliki ometajući faktor za brodove, manevrisanje brodova, barži i odbrane od leda. Taj most koji je predviđen u tom projektu ne može da zadovolji tehničke karakteristike mosta na plovnim putevima. Tu se znaju tačno jasna pravila, neću ići sada u tehničke detalje, ali nama raspon između stubova mosta treba 120 metara da bude da bi se to desilo, da bi to bio međunarodni put nama su po 50-ak metara na tom projektu. Znači, možda ćete se vi gospođo Mihajlović šetati po „Beogradu na vodi“, Tisa će verovatno, ili kao što čujem već jeste, biti međunarodni vodni put, ali Sava više neće biti međunarodni vodni put. To su nedopustive stvari i zato smatram da ovakve zakone treba da donose sva ministarstva na koja se odnosi problematika. Znači, ne može saobraćajna infrastruktura po rečnim vodotocima i unutrašnjim vodama biti bez konsultacija i aktivnog prisustva Direkcije za vode i svih onih koji se bave Zakonom o vodama. Hvala lepo.
Pravo na repliku, ministar dr Zorana Mihajlović. Izvolite.
Prvo, kada sam slušala vas, poštovana poslanice, na kraju, prosto sam i zapisivala šta ste govorili, čovek prosto ne zna šta ste vi sve rekli. Znači, od toga da sve što ste mogli da izmešate izmešali, izvinjavam se, moram tako da kažem, do toga da mi se čak čini da uopšte zakon ovaj čije amandmane danas razmatramo niste ni pogledali, jer da ste pogledali i da ste prisustvovali raspravi ili bar čuli raspravu u načelu onda ste mogli takođe da čujete da mi se ne bavimo pljačkaškim privatizacijama, da ovim zakonom zemljište u lukama ne može da se privatizuje, zemljište i infrastruktura. Ne znam koliko puta sam rekla, ali ja sam spremna uvek da ponovim, i ovo što sada govorim govorim pre svega zbog ljudi koji nas možda gledaju, a misle kako smo mi neka Vlada koja se time bavi, što nije tačno, dakle, zemljište ne može da se privatizuje. Tačno je određeno. Drugo, rekli ste takođe maltene da ćemo na sredini plovnog puta da gradimo kulu i takve stvari. Znači, ja vas pozivam zajedno da se mi prošetamo kada sve to bude gotovo, a ja mislim da svi oni koji danas mogu da zamisle jedan plovni put, ako misle da će na sred plovnog puta da se gradi kula, mislim da se sada verovatno slatko smeju. Nego zbog vas, kao osobe koja je diplomirani inženjer arhitekture, zaista mislim da treba da poznajemo određene pojmove. Takođe ste pravili stalno istu priču oko vodoprivrede i oko poplava i oko onoga što se zove zaista dubina plovnog puta i uopšte sam plovni put i poslovi koje uopšte radi Direkcija za plovne puteve i odobrenja koja daje i koja se bavi od navigacije, gaza za brodove itd. Znači, ako treba ponovo da pričamo celom zakonu, hajde da pričamo, ali nemojte pred građane Srbije da iznosite stvari koje pre svega nisu tačne. Još jednom, izvinjavam se ali moram da iskoristim priliku, ja sam ovde čula takođe kako ćemo mi sada, kako je rekao prethodni poslanik pre vas, nama će zakon da prođe…
Privodite kraju.
Izvinjavam se, znači, nama će zakon da prođe. Nama zakoni ne prolaze. Mi zakone pravimo zajedno sa svim partnerima, dakle, sve direkcije koje su vezane u bilo kom smislu za ovaj zakon su učestvovale u pravljenju zakona. Nakon svih tih rasprava, znači, na sednici Vlade, parlamenta itd. i baš zbog toga što nam zakoni ne prolaze po nečijim privatnim i ličnim interesima nego u interesima države Srbije i građana Srbije, zato se ti zakoni zaista i primenjuju, za razliku od onih svih pre nas koji su zakone donosili očito za svoje džepove.
Zahvaljujem. Pravo na repliku narodni poslanik Marijan Rističević.
Dame i gospodo narodni poslanici, s obzirom da sam ja predsednik Odbora za poljoprivredu, šumarstvo i vodoprivredu dužan sam da odgovorim na prozivku jedne od koleginica. Dakle, mi na tom odboru nikada nismo raspravljali o nekakvim pljačkaškim privatizacijama. Teme sam se držao koliko i ona sama, ali već kad pričamo o pljačkaškim privatizacijama mogli bi da pričamo i o pljačkaškim stečajevima, recimo da pričamo o onih 14 stečajeva, da pričamo o kompaniji „Braća Karić“, o astronomskim honorarima, možemo da pričamo o „Beogradu novi put“, pa možemo da pričamo o „Stankomu“, „Delta legalu“. Pa, možemo da pričamo ko se u stečaju osladio u Šećerani „Dimitrije Tucović“, kako su varani radnici, kako su varani oni siroti ljudi koji su ostali bez stanova u „Delta legalu“ i „Stankomu“. Mogli smo o tim pljačkama da pričamo kad već koleginica kaže da se ja nisam držao dnevnog reda, a da ona jeste. Što se plovnih puteva na Savi tiče i „Beograda na vodi“, da će navodno „Beograd na vodi“ da zaustavi plovni put na Savi, ja u to ne verujem, ja verujem da stručnjaci daleko to bolje znaju nego što to mogu neki da uvračaju. Ne znam odakle to koleginici i da li je to videla u kartama, pasulju ili kugli, ali ja verujem da će Sava i dalje biti plovni put. Hvala.
Zahvaljujem. Po Poslovniku narodni poslanik Saša Radulović.
Hvala predsedavajući. Reklamiram član 107. i član 106. takođe. Jutros ste prekinuli poslanicu Branku Stamenković i kazali da vređanje nije dozvoljeno, a dopuštate ovako lično obraćanje. Primenjivanje različitih aršina na poslanike u ovoj sali zavisno od toga da li su u poziciji ili opoziciji, jednostavno nije u redu. Ovo niti je tema pričati o stvarima o kojima gospodin ništa ne zna. Naravno, ja sam ponosan na sve stvari koje sam radio u stečajevima, jer sam štitio ljude i štitio njihova prava. Znači, jednostavno ovo nije tema. Ne bi smeli da dozvolite da se o ovome uopšte govori. Ovo je vređanje narodnih poslanika. Vaš zadatak je da vodite računa o dostojanstvu Narodne skupštine i da takve stvari ne dozvolite i da uzmete reč isto onako ekspresno kao što ste uzeli reč poslanici Branki Stamenković. Molio bih vas da se držite toga. Ovakve stvari nisu dozvoljene. Zaista, ne razumem kako je moguće da je vladajuća većina toliko osetljiva da kada razgovaramo o temi, čak i ako je pogrešno ono što se tvrdi, o tome može da se govori, nego se odmah prelazi u vređanje, omalovažavanje, iznošenje neistina o ljudima. To ne biste smeli da dozvolite. Hvala vam.
E, sada gospodine Raduloviću, da naučite, jer izgleda mi ceo ovaj mandat ćete da učite. Treba da znate da je gospodin, kolega Rističević dobio pravo na repliku zato što se vaša koleginica, iz vaše poslaničke grupe na određen način, koji je on shvatio uvredljivim obratila njemu kao predsedniku Odbora za poljoprivredu. U tom svom odgovoru on je koristio istu onu argumentaciju koju je koristila vaša koleginica dok ga je napadala s jednom razlikom, sa jednom jako velikom razlikom, kolega Rističević je na to imao pravo na repliku, a koleginica nije imala pravo da se obrati predsedniku odbora a ja sam to dozvolio. Ako sam kršio prava nečija, ovde sam kršio prava vladajuće većine prema opoziciji i stavio poslanike koji ne podržavaju Vladu u povlašćeni položaj, i vama to smeta. (Saša Radulović, s mesta: Ne možete da kažete šta vam padne na pamet. Gospodine, pa postoje stenogrami. Ne možete tek tako da govorite, stenogrami postoje.) Gospodine Raduloviću niste dobili reč, prema tome dozvolite nam da nastavimo dalje da radimo. Po Poslovniku narodni poslanik Marijan Rističević. (Saša Radulović, s mesta: Kako po Poslovniku?) Isto kao i vi gospodine Raduloviću. (Saša Radulović, s mesta: Na čije izlaganje po Poslovniku, gospodine Arsiću?) Na vaše izlaganje. Molim vas da se vratite na svoje mesto, a svaki poslanik … (Saša Radulović, s mesta: Molim vas, objasnite mi po kom osnovu gospodin dobija reč po Poslovniku?) Na osnovu člana 103. Poslovnika. Molim vas, nemojte da mi dobacujete i pustite me da radim. (Saša Radulović, s mesta: Ne radite, u tome jeste stvar. Gospodin je govorio o sebi i sada reklamira Poslovnik.) Gospodine Raduloviću, u skladu sa članom 109. izričem vam opomenu. Reč ima kolega Rističević. Izvolite.
Reklamiram 103, 106, 108. i 109. Gospodine predsedavajući reklamiram povredu Poslovnika u delu 103. koji decidno kaže – kada neko zloupotrebi pravo po Poslovniku narodni poslanik ima pravo da reklamira tu povredu i zato ja reklamiram misleći da kolega Radulović to svoje pravo zloupotrebio i da je u skladu sa stavom 7. i 8. vi morate da odbijete vreme poslaničkoj grupi koje je on zloupotrebi. U vezi sa članom 106, mislim da je ometao mene da to iskažem. Vi ste mu u skladu sa Poslovnikom izrekli opomenu, ali moram da vas upozorim da na ovoj sednici on već ima dve opomene i mere oduzimanja reči i kada sledeći put povredi Poslovnik i kad mu date opomenu to iziskuje meru isključenja sa sednice. Ili povucite meru opomene, što ću ja radije prihvatiti ili zamolite kolegu da napusti salu s obzirom da remećenje posle oduzimanja reči, da remećenje rada Narodne skupštine iziskuje ukoliko vi izreknete novu meru, iziskuje udaljenje sa sednice. Ja za to nisam, iskreno vam govorim. Vreme je da građani vide ko je dotični gospodin, ali ili povucite opomenu i izrecite onu meru koju morate. Hvala.
Kolega Rističeviću, sada ću sa službom da proverim oko tih opomena, pošto je prošlo nekoliko dana, kako to izgleda. Jeste da ja gospodinu Raduloviću i njegovim poslanicima malo više gledam kroz prste zato što je njihov cilj da se predstave da su pismeniji, obrazovaniji, kulturniji od svih ostalih poslanika, što naravno nije tačno. Tako da imam mnogo veći stepen tolerancije da prikažem i ostalim poslanicima i građanima Srbije šta su oni zaista. Inače, kolega Rističeviću, sada ovo što mi je iz službe rečeno, ranije mere opomene važe samo za onaj dan kada su izrečen. Znači, sada idemo sa novim krugom, tako da će Administrativni odbor da ima puno posla. Reč ima narodni poslanik Nataša Jovanović.
Gospodine Arsiću, dame i gospodo narodni poslanici, mi smo gospodine Arsiću svedoci toga kao i mnoge kolege ovde koji su sada članovi SNS da je 2000. godine u političkom smislu na površinu isplivao sav talog i mulj koji se nazvao DOS. Isto tako, vi ste tada, gospođo Mihajlović, koliko mene moje političko iskustvo i pamćenje služi bili bleda senka Miroljuba Labusa, nosač torbe ili nešto slično. Što se tiče ovog zakona očekivala sam od vas gospođo Mihajlović, pošto se hvališete svuda i na svakom mestu da ste izuzetno kompetentni za resor koji vodite, da ne izađete samo sa nekim kozmetičkim izmenama ovog zakona, da se opet setite četvrti put za redom ili vama drugi put, nasledili ste od svojih prethodnika očigledno taj manir, da vršite određene kozmetičke promene. Smatram, gospodine Arsiću, da Narodna skupština treba da prihvati ovaj amandman koje su uputile kolege, a naročito zbog drugog stava člana 2. koji kaže da poslove tehničkog održavanja državnih vodnih puteva iz člana 13. ovog zakona vrši ovlašćeno pravno lice za tehničko održavanje državnog vodnog puta itd. Najpre, zbog činjenice da nijedan vodni put u Srbiji danas nije bezbedan, a ja ću da se osvrnem na problem Zapadne Morave, ne samo zbog činjenice da u selu odakle potiče moj otac, to je selo Katrga na obali Zapadne Morave, već celim tokom Zapadne Morave, kao i u Opštini Čačak, tako i u Trsteniku, meštani nailaze na veliki problem. Ogromna većina građana, gospođo ministre, je ostala bez svoje imovine, upravo zbog činjenice da posle 2000. godine „Srbijavode“ nisu strateški i tehnički opremljene da održavaju te vodne tokove. Zapadna Morava će, ako se ovako nastavi i takva nebriga, ja sam o tome govorila i kada je Velimir Ilić bio ministar, da ne bude zabune, pa kad sam mu skrenula pažnju na to da je ona već jednim svojim delom promenila tok, da ne samo da je nastala imovina koja je moje nasleđe i mojih predaka, već i ostalih meštana pomenutog sela Katrga i drugih sela u slivu toka reke. Sada ćemo imati situaciju, verujte mi, za dve godine, da može da se desi zbog takve erozije korita te reke, a verujem da slučaj sa mnogim drugima zbog upravo tog neodržavanja mulja i taloga i svega što se tu zadesi, a nemaju čime da rade, da će reka teći posred sela. Zašto se povereni i projektni poslovi poveravaju direkciji, a sada to želite da dajete određenim pravnim subjektima koji imaju licencu za to, a ne ulaže se strateški upravo u „Srbijavode“ koje su uništene posle 2000. godine kada je taj dosovski talog isplivao na površinu, početak njihovog uništavanja? Ja mislim da je krajnje vreme da Narodna skupština Republike Srbije donese strateški zakon koji će da se bavi ovim pitanjem, jer da sanjamo o tome da će Velika Morava, koju je jutros kolega Aleksić pomenuo, da ima svoj plodni tok na način da to bude korisno za državu, ne verujem, osim ako ne iskoristimo neko strateško buduće partnerstvo sa Narodnom Republikom Kinom, koja će možda uložiti u tako nešto, jer ona to nije već unazad nekoliko decenija, a bila je pre više od 100 godina. Pošto nemam više vremena, ja verujem da ćete u budućnosti da se pozabavite ovim pitanjem, ali više očekujem da će time da se bavi neka buduća vlast, jer ova očigledno i sa vama u tom ministarstvu nije za to sposobna. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Aleksandra Tomić.
Uvaženi predsedavajući, poštovana ministarko, kolege poslanici, pa, tražila sam još reč prilikom prethodnog predlagača kada je u pitanju bio amandman koji se odnosi na brisanje člana 2. koji govori da se briše Predlog zakona o plovidbi i lukama na unutrašnjim plovnim putevima. Znači, predlagači ovakvog amandmana su pokušali na jedan politikantski način da celu temu koja se odnosi na unutrašnje plovne puteve, na vodni saobraćaj,, zamene temom koja se odnosi na vodoprivredu i na deo koje je u nadležnosti Ministarstva poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede. Znači, tema koja se bavi plovnim putevima i vodnim saobraćajem i našim međunarodnim obavezama, pogotovo kada govorimo o plovnim putevima, o reci Dunavu ili Savi, menjamo za priču o priobalju, uređenju priobalja, odbranu od poplava. Znači, to je prvo jedno neznanje koje je poteklo od samog predlagača kada smo govorili o ovom amandmanu. Što se tiče uopšte plovnih puteva i vodnog saobraćaja, ovde treba reći da mi smo kao država jednostavno u ovoj oblasti jako puno zaostali za zemljama koje zaista izlaze na međunarodne reke i koje se bave jednostavno vodnim saobraćajem. Srbija je posle 2000. godine, kada je bila u situaciji da razvija uopšte vodni saobraćaj, jednostavno to nije uradila. Zatekla je situaciju da postoji Plov-put kao jedna savezna javna ustanova u to vreme kada je postojala savezna država, sa 250 brodova prosečne starosti od 30 do 50 godina i kao takva ustanova je trebalo da izdržava ne samo zaposlene i mornare koji su se na tim brodovima bavili održavanjem plovnog puta i obeležavanjem međunarodnog plovnog puta koji je naša međunarodna obaveza, odnosno prema Međunarodnoj konvenciji o Dunavskoj strategiji, koja je inače potpisana još 1948. godine, gde je Srbija i depozitar takve međunarodne konvencije. Treba reći da Srbija od tada do danas nije bila u situaciji ni ekonomski ni kadrovski da prati uopšte korak razvoja unutrašnjih plovnih puteva. Zašto? Zato što vi ako pogledate današnje luke kao što su Budimpešta i Beč, vidite čime se bave suštinski zemlje koje se bave razvojem unutrašnjih plovnih puteva, a da ne pričamo o tome da smo i jedna od potpisnica inicijativa na svim nivoima, počev od parlamentaraca, pa do izvršnih organa i institucija i predstavnici autonomne pokrajine tzv. Dunavske strategije, jedne naše međunarodne obaveze koja u budućnosti treba suštinski da nam omogući da se zaista bavimo vodnim saobraćajem na onaj način kako se bavi Mađarska, kako se bavi Austrija. Te obaveze govore o tome da plovni put morate da imate po određenim karakteristikama i gabaritima. To znači da unutrašnja morfologija mora da bude po određenim standardima da bi omogućila da brodovi koji plove unutrašnjim plovnim putevima Srbije mogu da bezbedno dođu do, recimo, Crnog mora preko Dunava. Samim tim, mi imamo obavezu da održavamo i da vršimo određene morfološke i hidrograđevinske objekte u tom plovnom putu i imamo obaveze da za to možemo kadrovski i tehničko-tehnološki da budemo spremni. Očito da to država nije spremna i nije spremna da staru mehanizaciju stavi u funkciju ovako nečega. Zbog toga postoje i određene kompanije i državne i poludruštvene, nekadašnja društvena preduzeća koja su sada firme koje rade i funkcionišu i ovakve poslove i mogu da se jave na određene vrste konkursa koje će raspisati ministarstvo i da je to jedan od načina da se na određeni način obavi posao koji nam je zadat, i to u međunarodnim okvirima, i s druge strane, da naše kompanije, koje zaista rade ovaj posao, a ne samo obeležavanje i sanaciju plovnog puta, već i deo koji se odnosi na funkcionisanje zimovnika kada je u pitanju uopšte vodni saobraćaj i naše obaveze u lukama, da to mogu da rade. Zbog toga je jedini način da sprovedete jednu utakmicu, a to je javni poziv, i da na toj utakmici i na tom takmičenju se jave svi oni koji mogu na određeni način da odrade ovaj posao. To je prevazilaženje jednostavno naših unutrašnjih problema funkcionisanja kadrova koji postoje i onoga što treba da uradimo i za čim treba da težimo da budemo države sa razvijenim unutrašnjim plovnim putevima. Zašto ovo govorimo? Ukoliko osposobimo naše plovne puteve za funkcionisanje međunarodnog saobraćaja, ukoliko povećamo veći broj brodova koji će ići našim međunarodnim rekama, mi prvo obezbeđujemo veći posao u lukama, obezbeđujemo prikupljanje taksi i naknada i samim tim, punimo budžet na bolji i efikasniji način. Da vam ne pričam o tome da određene razvijene evropske države svoje plovne puteve koriste kao jedan od najboljih vidova saobraćaja i najjeftinijih vidova saobraćaja i samim tim, mi moramo time da razvijemo i jedan od koridora koji se naziva Koridor 7, kada govorimo o plovnom putu Dunava. Dovodimo do toga da pored ovih koridora koji se odnose na drumski, železnički i vazdušni saobraćaj, dobijamo razvoj jednog multimodelnog saobraćaja. Samim tim, podizanjem privredne aktivnosti u lukama, mi podižemo uopšte i privredne aktivnosti same zemlje i taj rast koji se ogleda na tom krajnjem našem funkcionisanju svake godine kroz određene privredne aktivnosti, koji se meri inače po broju gotovih proizvoda i usluga koji su u odnosu na prošlu godinu, najbolje se ogleda praktično kroz funkcionisanje naših luka. Zašto sada ovo govorim? Zato što amandman, koji je predložen, da se ovaj predlog zakona uopšte briše govori o nepoznavanju uopšte stvari u društvu i nepoznavanju uopšte teme kada govorimo o vodnom saobraćaju i potrebi da se ovi zakoni menjaju, usavršavaju i postavljaju na jedan potpuno normalan i legitiman način, kako funkcioniše u razvijenim državama koje imaju tu mogućnost da kroz međunarodne reke, kao što je Srbija, koja ima i Dunav i Savu, može jednostavno da svoje privredne aktivnosti poveća. Zbog toga ovaj amandman zaista ne treba prihvatiti, pogotovo kada se govori o brisanju ovakvog zakonskog predloga. Kada govorimo o predlogu amandmana, kojima ne mogu određeni poslanici da prihvate činjenicu da postoji konkurencija na tržištu, kada je u pitanju posao izvođenja samih hidrotehničkih radova, onda treba reći da jednostavno takva vrsta posla nije u mogućnosti da bude isključivo u nadležnosti države kakva je postojala sada. Zbog tih nemogućnosti u tehničko-tehnološkom smislu same opreme sa kojima bi to radili, jednostavno dovodi do toga da ovakav amandman ne može da bude prihvatljiv, s jedne strane. S druge strane, ako se zalažemo za to da određena davanja iz budžeta koje nazivamo i državna pomoć za određen poslove kojima se daje monopol u određenoj sferi, kao što je u ovoj sferi bio do sada, jednostavno je u suprotnosti sa standardima EU i direktivama za koje se zalažemo do 2012. godine. Zbog toga postoji zaista realno opravdanje da ovakve amandmane ne treba prihvatiti. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Marković. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Koristiću vreme ovlašćenog predstavnika. Svašta smo čuli u proteklih nekoliko minuta u dosadašnjoj raspravi, samo nismo čuli ni jedan mogući argument zašto da obrišemo član 2. Niko nije ni pokušao da ponudi neko objašnjenje. Čula se priča o mostovima, čula se priča o „Beogradu na vodi“, o kulama, o prugama, koridorima, putevima, samo ne o onome što je tačka dnevnog reda i o onome što bi trebalo da bude predmet amandmana koji glasi, ponavljam zbog građana, „briše se“. Najgore od svega je to što smo to slušali od predstavnika jedne stranke koja je prva u tome, koja najviše reklamira povredu Poslovnika kada neki poslanik izađe iz teme dnevnog reda, a mi minutima od nje nismo čuli ništa. Sve, kako je i ministar rekla, i da smo u načelnoj raspravi, elementi koje je ona pobrojala i o čemu je pričala nisu obuhvaćeni ovim predlogom zakona. Dakle, ja bih samo zbog građana još jedanput podvukao ono što je najvažnije, a tiče se ovog amandmana, dakle amandmana na član 2. koji glasi „briše se“, ponavljam, vrlo kreativan amandman člana 2. koji menja postojeći, odnosno dosadašnji član 14. postojećeg zakona, a odnosi se na propisivanje mogućnosti da se određeni poslovi iz delokruga Direkcije za vodne puteve prepuste, odnosno povere privrednim društvima, privatnim privrednim društvima. U kom cilju? U cilju efikasnijeg obavljanja delatnosti, u cilju da napravimo benefit Direkciji za vodne puteve, u cilju da promenimo nešto nabolje. Ja mogu da se složim da dosadašnji rezultati možda nisu bili najbolji. Sada ovim izmenama pokušavamo da uradimo nešto dobro, a oni predlažu brisanje toga. Opet ne navode ni jedan jedini argument. Ja ne vidim ni jedan jedini razlog zašto bi obrisali ovaj član, odnosno zašto ne bi podržali zakonom već predložene izmene i predložena rešenja. Zato pozivam da usvojimo zakon u predloženom tekstu. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Stefana Miladinović.
Hvala, predsedavajući. Uvažena ministarka, osetila sam potrebu da se javim po ovom amandmanu. Zapravo, čekam na reč već punih sat vremena. Poslanička grupa SPS smatra da ovaj amandman treba odbiti. Pre svega, osloniću se i na diskusiju u raspravi u načelu. Jedna od ključnih izmena i dopuna upravo jeste član 14. koji predviđa da se u Srbiji uvede sistem uređenja plovnih puteva po ugledu na Rajnski sliv. Ja smatram da je ovo izuzetno dobro rešenje i treba pružiti priliku i Direkciji da u skladu sa svojim poslovanjem i planira i vrši nadzor nad poslovima koji se tiču održavanja plovnih puteva, s jedne strane, ali i pustiti Ministarstvo da vrši upravni nadzor kada je u pitanju ova oblast. Još 2010. godine ovaj zakon je usvojen. Smatram da i ove izmene i dopune zakona nisu kozmetičke prirode i one jesu u skladu sa našim daljim usklađivanjem pravnih propisa sa propisima EU, te stoga ne treba prihvatiti ovaj amandman. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Srbislav Filipović.
Hvala, predsedavajući. Gospođo ministar, predstavnici Ministarstva, dame i gospodo narodni poslanici, javio sam se da kažem da ću biti protiv ovog amandmana „briše se“, kao što sam i protiv politike onih kojima se svodi na ovakvu vrstu kreativnosti, oni koji ništa konkretno nisu imali da kažu, da dodaju na ovakav predlog zakona i oni koji su gotovo čitavu deceniju vodili Srbiju sa idejom uvođenja tržišne privrede u Srbiju, sa idejom privatizacije svega postojećeg u Srbiji, a danas su protiv su protiv privatnog sektora. Jedan od genijalac koji je govorio o ovom amandmanu, predlagač, je taj koji je privatni sektor podržavao samo onda ukoliko vidi svoj lični interes u njemu, pa mi je žao što sada nije u sali, pa da ga podsetim na „Milk repablik“, preduzeće u njegovom vlasništvu, sa 450 dinara osnivačkog kapitala koji je mlečnim proizvodima snabdevao Klinički centar u Novom Sadu, pa da ga podsetim na njegovog bivšeg predsednika stranke, jednog od bivših, koji je u toku poplava za vreme njihove vlasti jako brinuo za zdravlje kokošaka. To je bila centralna tema te političke grupacije tada, da brinu kako su kokoške, a ne kako su građani pogođeni poplavama. To je jedna lepa metafora na koji oni način brinu o građanima Srbije, interesu Srbije. Sa jedne strane „Milk repablik“, i tu je dobro da se na taj način privatni sektor uvodi u poslovanje u okviru javnog sektora, a sa druge strane, kada je ova tema na dnevnom redu, po njima tu privatni sektor nema šta da traži. Po meni je jako dobro da privatni sektor ulazi u ovu sferu i da imamo konkurenciju kada je ovo u pitanju. Zašto da ne? Lično sam protiv monopola države gde god je to moguće i zato ću i podržati ovaj predlog zakona. Dobro je da građani Srbije danas vide u Skupštini Republike Srbije u ovom prenosu razliku između naših politika, tačnije između nas i njih, između onih koji imaju politiku, između onih koji jedino umeju i znaju da kažu „briše se“, kako bi dobili nekoliko minuta da napadnu na potpuno besmislenim stvarima svoje političke protivnike. Vi možete koristiti vreme u Skupštini za različitu vrstu demagogije, za prazne priče, možete da govorite šta god hoćete, ali ne znači da ako govorite da ste rekli istinu. Toliko laži smo čuli danas u Skupštini Srbije, toliko laži čujemo i prethodnih dana i građani Srbije to lepo vide, i to znaju da ocene, i to ko je kako vladao u Vojvodini su građani Srbije 24. aprila ocenili tako što je 99% opština u Vojvodini dalo podršku Aleksandru Vučiću i SNS, i to je činjenica. Nažalost, neki od te istine ne mogu da pobegnu. Vidim da im je teško, muke su velike. Gde su to oni brinuli o tome kako Srbiju da zaštite od poplava? Dvanaest godina na vlasti su bili u Srbiji, 20 godina u Vojvodini i šta su to uradili da zaštite građane Srbije i Republiku Srbiju od poplava? Ništa. I sve ono što se kasnije dešavalo, jeste posledica njihovog nerada, jeste posledica toga što su oni mislili da nije strašno da se Srbija davi u poplavama, jer oni prave paralelu sa pivom. NJima nije strašno da se dave u pivu, pa onda, hajde i građani Srbije u poplavama. Još jedanput pozivam te velike stručnjake da probaju da budu kreativniji, da to briše se nekad zamene se sa nekom konkretnom idejom, konkretnim predlogom, jer je to jedini način da građani Srbije onda ocenjuju dve politike. Ovako imamo jednu politiku koju nudi SNS i Aleksandar Vučić i imamo drugu ideju ponovne pljačke i otimačine po Srbiji. Hvala vam.
Po Poslovniku narodni poslanik Branka Stamenković. Izvolite.
Hvala. (Nemanja Šarović, s mesta: Kako kada sam ja pre nje?) Molim vas kolega Arsiću, vreme teče.
Gospodine Šaroviću, pa niste od juče u parlamentu, pokažete Poslovnik. Izvolite, kolega Šaroviću po Poslovniku.
Izvinjavam se, ali zaista sam se javio pre vas, kao što ste videli. Dame i gospodo narodni poslanici, povređen je član 106. Poslovnika o radu Narodne skupštine koji kaže da govornik može da govori samo o tački dnevnog reda o kojoj se vodi pretres i vi biste gospodine Arsiću to trebali da znate. Vi znate da se ja inače ne bih javio, ali sam se javio zato što opet poslanici vladajuće koalicije krše Poslovnik. Vi stalno imate potrebu da nekom spočitavate nešto za bivši režim, a vi ste sami bili deo tog režima. Ja razumem da to kaže neko ko nije bio pre toga ni u jednoj stranci, ali oni koji su bili članovi DS, evo tu ljudi da potvrde, apsurdno je da nama koji stranke nismo menjali nešto tako spočitavaju. Druga stvar, argument da amandman briše se nije kreativan, potpuno je besmislen. Šta ćete konkretnije od briše se? Evo, pored vas je vaš stranački šef Aleksandar Martinović, niko u istoriji srpskog parlamentarizma nije podneo više amandmana koji glase – briše se. I vidite dokle je dogurao. Prema tome, vidite vremena se menjaju, malo sedite tamo, pa sedite tamo, trudite se da poštujete principe parlamentarne borbe. Amandman briše se je potpuno legitiman. Jel tako gospodine Arsiću? I vi ste često zajedno samnom u slavna radikalska vremena, potpisivali te amandmane, pa evo i vi doguraste do mesta potpredsednika Skupštine.
Da, ali sam imao obrazloženje.
Obrazloženje je odlično, kao što ste videli u našim amandmanima, uvek ga ima. Prema tome, potrudite se da ako ste već preuzeli vlast od žutih, da onda makar ne preuzimate sve njihove loše navike i njihovu argumentaciju koja ih je dovela do ovog jadnog položaja u kome se danas nalaze.
Zahvaljujem kolega Šaroviću. (Zoran Krasić, s mesta: I da se glasa.) Da se glasa, gospodine Krasiću, jel tako? Nije mi uobičajeno da poslanici SRS reklamiraju član 106. Poslovnika. Nije zaista uobičajeno. Ne razumem zašto vama smeta ovaj amandman briše se, ovo nije vaš amandman. Nije vaš amandman. Nemojte da me poredite sa njima. Po Poslovniku, narodni poslanik Branka Stamenković. Izvolite.
Hvala predsedavajući. Povreda Poslovnika, član 27. – predsednik Narodne skupštine predsedava sednicama i stara se o primeni ovog Poslovnika. Ne znam predsedavajući Arsiću šta vi radite, ali ne starate se, bar ne podjednako pod istim aršinima o primeni ovog Poslovnika. Da vas podsetim, meni ste oduzeli reč jutros zato što sam upotrebila reč laž. Kolega Filipović je dva puta u svom govoru rekao da članovi naše poslaničke grupe lažu. Da li ste vi to prespavali, niste se koncentrisali, niste čuli, ne znam, ali on svakako nije isti tretman kao i ja. On je član vaše poslaničke grupe i to je ono što je bila suština pitanja koje sam imala jutros – zašto postoje dvostruki aršini? Zašto predsednica i vi imate određene ljubimce kojima je sve dozvoljeno, dok opozicija i za najmanju stvar, kada izrekne istinu, pada pod rizik da bude kažnjena. Hvala i naravno želim da se glasa o ovome.
Ja vas molim koleginice Stamenković, nemojte da se predstavljate više da ste žrtve, niko vas ovde ne ugrožava. Niko vam nikakva prava ne oduzima, potpuno ste ravnopravni sa ostalim kolegama poslanicima. (Saša Radulović, s mesta: Da li je rekla laž?) Kolega Raduloviću, vi tražite i drugu opomenu, izgleda. (Saša Radulović, s mesta: Dobili ste pitanje.) Gospodine, ja sam dobio ukazivanje na povredu Poslovnika, moram da odgovorim. Šta vi čekate? (Saša Radulović, s mesta: Čekam odgovor na pitanje.) Nekim ljudima zaista ne mogu da pomognem. Prestanite da se ponašate kao da vam neko neka prava oduzima ili nekom veća prava daje. To zaista nije tako. Mogu da posvedoče i svi poslanici, a možemo i po stenogramu da vidimo da je više puta zloupotrebljavan institut poslaničkog pitanja da bi se neko nazvao lažovom, kriminalcem ili prevarantom zato je oduzeta reč. Nije oduzeta nego sam prekinuo govornika. Nije postavljao pitanje. U tome je problem. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Martinović.
Po Poslovniku. Član 107, a u vezi člana 27. gospodine Arsiću.
Samo 107. Već je koleginica Stamenković 27.
Bilo je ovde i 106. jedno tri puta, pa nikoga niste prekidali zbog toga, ali nema veze, evo po članu 107. Ovo je ne znam više koja p redu sednica na kojoj čovek za koga teško mogu da kažem baš da je uobičajen i da je u skladu sa nekim elementarnim principima građanske političke kulture, sebi daje za pravo da narodne poslanike iz SNS naziva lažovima i da jedino on ima monopol na istinu, odnosno njegovi poslanici. [[Poslanici DJB aplaudiraju.]] Upravo ovaj. Ne morate da zvonite gospodine Arsiću. Znate, vladika Nikolaj je jedanput rekao – svaka bolnica ukazuje prstom na Boga, nijedna tako kao duševna bolnica. Zbog toga ja itekako imam razumevanja za ono što Saša Radulović radi, jer on je navikao da krade. On je navikao da ostvaruje ogroman profit. Budući da čovek više ne može da krade i budući da mu je država uskratila… evo sad prilazi… (Saša Radulović, s mesta: Predsedavajući, šta je ovo?) Dakle, budući da je čovek navikao da krade, da otima od naroda, a da sada više nema mogućnost da krade, da više nema mogućnosti da manipuliše sa stečajevima, da svoje kumove postavlja za stečajne upravnike, da sam za sobom zaključuje ugovore o pružanju računovodstvenih usluga…
Privodite kraju.
… čovek je očigledno dobio napad jakih duševnih bolova i ja za to, gospodine Arsiću, imam potpuno razumevanje. Ono što biste vi trebali da uradite kao predsedavajući to je da primenite ovaj Poslovnik u punoj meri i da ne dozvolite jednom notornom kriminalcu da teroriše Narodnu skupštinu i da urušava njeno dostojanstvo. (Poslanik dobacuje: Poslovnik.)
Nećemo više po Poslovniku. U skladu sa članom 112. Poslovnika određujem pauzu u trajanju od pet minuta. [[Posle pauze]] Dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo sa radom. (Nemanja Šarović, s mesta: Poslovnik.) Nema po Poslovniku posle pauze zato što se povreda Poslovnika odnosi na neposredno učinjenu povredu. Pošto je bila pauza nema više neposredno učinjene povrede. (Nemanja Šarović, s mesta: Sada ste povredili Poslovnik.) Sad sam povredio? Ne mogu sad, još ni jednu pravnu radnju nisam uradio, kolega Šaroviću. Da li još neko želi reč po ovom amandmanu? (Ne.) (Nemanja Šarović, s mesta: Po Poslovniku.) Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Božidar Delić, Nikola Savić i Zoran Krasić. Reč ima narodni poslanik Nemanja Šarović po Poslovniku. Zatražite reč. Izvadite karticu pa vratite.
Gospodine Arsiću, vi ste upravo povredili Poslovnik. Vi niste od juče u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Ovo vam je valjda peti, šesti mandat i vi veoma dobro znate… (Poslanici dobacuju.) … član 27. pošto dobacuju gospoda iz SNS, član 27. Vi ste, gospodine Arsiću, dužni da mi date reč kada se javim po Poslovniku. Ne možete vi da procenjujete, da čitate misli, da bacate pasulj ili ne znam šta radite i da znate na taj način na šta ja mislim. Vi ste učinili povredu zato što mi niste dali reč, jer je povređen Poslovnik. Ja sam se odmah po učinjenoj povredi javio. To što ste vi dali pauzu od dva minuta ili tri minuta, to ne znači da ta pauza može obrisati sve što se desilo. Aleksandar Martinović je po ko zna koji put iznosio uvrede u Narodnoj skupštini. Ono što mene posebno zanima, ako gospodin Martinović tvrdi da je Radulović navikao da krade, zašto Aleksandar Vučić u Vladu predlaže ljude koji su navikli da kradu? On krao pre nego što je bio Vučićev ministar. Prošli put ste vi odgovorili da nije Vučićev, nego Dačićev, pa je izašao Radulović da kaže – Dačića ja nisam ni upoznao, predložio me je Aleksandar Vučić. Dajte, iznesite nam kompletnu priču. Zaista mislim da kao i narodne poslanike i javnost Srbije i članove vaše poslaničke grupe zanima koja je to tajna veza? Kako se to postaje ministar? Zašto je to Aleksandar Vučić predložio Radulovića, koji je navikao da krade, da postane ministar? Hajde da čujemo. Evo, sve zanima. Pogledajte kako pažljivo slušaju. Da čujemo kako je Radulović koji voli da krade postao Vučićev ministar?
Vreme. Da krenemo redom. Član 112. i postoji institut, baš zbog toga da bi se uspostavio red na sednici kada dođemo do ovakve situacije, da odredimo pauzu. Po članu 103. kaže se – i to neposredno po učinjenoj povredi. Nisam napravio ni jednu pravnu radnju posle pauze da bi mogao da učinim povredu. Treća stvar, što se tiče Aleksandara Vučića i gospodina Radulovića, bio sam svedok ovde, kao potpredsednik Narodne skupštine, da se čak i otimaju oko toga ko je bio najgore rešenje Aleksandra Vučića. Pazite, otimaju se oko toga, tako da ne znam tu fasciniranost Aleksandrom Vučićem, ali ja ne mogu tu da vam pomognem. Ako se i oko toga otimaju, zaista, to već postaje beznadežan slučaj. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Martinović, po amandmanu.
Nemanja Šarović je najbolje rešenje, kao što vidite, dakle, bolje rešenje Vojislav Šešelj nije mogao da nađe, ali me čudi da to najbolje rešenje ne zna Ustav i ne zna Zakon o Vladi. Dakle, ne predlaže potpredsednik Vlade ministre u Vladi, nego to čini predsednik Vlade. Da je Saša Radulović bio loš ministar govori činjenica da je već u decembru 2013. godine morao da napusti Ministarstvo, zato što je katastrofalno vodio taj resor i apsolutno ništa nije uradio da se reše nagomilani problemi u svim onim državnim preduzećima u kojima nam on, iz dana u dan, drži lekcije. To je što se tiče Saše Radulovića. Sad, ono što mene zanima, koja je tajna veza između Nemanje Šarovića, Saše Radulovića, Ješića, Kene, šta je to što spaja sve ove ljude i šta je to što gospodina Šarovića, skot, jel tako, Savin grad, šta ih spaja? Šta je to što spaja sve ove ljude, koji navodno pripadaju različitim ideološkim pravcima, jedni su nacionalisti, drugi su za Ruse, peti su za Amerikance? Ja jedino što vidim, to je da su oni protiv SNS i protiv Aleksandra Vučića. To je jedina tačka spajanja. Kakva crna Rusija, kakva Amerika, kakvi ODKB, NATO Pakti, itd. NJih to apsolutno ljude ne zanima. Niti se oni u to razumeju, niti njih zapad, niti istok, ozbiljno doživljavaju. NJih jedino što zanima, to je da gledaju na svaki mogući način ako negde mogu da udare po SNS, da udare po Aleksandru Vučiću. Kakva crna ideologija, kakvi politički programi, kakva doslednost ili bilo šta drugo. Dakle, voleo bih da mi Nemanja Šarović objasni tajnu vezu Saše Radulovića, Ješića, njega, Zorana Živkovića i svih ostalih koji pripadaju toj koaliciji protiv Aleksandra Vučića.
Reč ima narodni poslanik Nemanja Šarović, pravo na repliku.
Gospodine Martinoviću, vi mene zaista iznenađujete.
Molim vas, samo bez ličnog obraćanja. Preneću ja kolegi Martinoviću.
Ovo je replika. Imam pravo, gospodine Arsiću, vi ste to više puta izrazito lepo obrazložili. Vi kada se nađete u ćorsokaku gospodine Martinoviću, vi onda pokušavate da skrećete temu, ali vi niste ni približno dobar spin majstor kao što je Aleksandar Vučić. Prema tome, ako mislite da postoji neka tajna veza, izvolite, iznesite je. Vi ovde imate neograničeno vreme, možete šta god hoćete. Problem je u sledećem, vi ste predsednik Administrativnog odbora. Vi ste na čelu onih koji su predlagali, pre nekoliko dana, kazne narodnim poslanicima. Ja sam bio protiv toga. Stav SRS je da se parlamentarna demokratija ne može graditi kaznama. Da je mogla biti izgrađena na taj način pristojna Srbija, o kojoj vi pričate, pa to bi uradila još Gordana Čomić. Ona je stotine i stotine opomena izrekla poslanicima SRS, među kojima ste gospodine, u vaša slavna vremena, bili i vi. Prema tome, vi ste taj koji tvrdi za Radulovića da je lopov, da je navikao da krade. Nemojte vi pričati o Ustavu, pa kažete – zna se da predsednik Vlade predlaže. Ne, to je koaliciona vlada i u koalicionoj vladi svako ima određeni broj ministara koje predlaže. I u to mu se niko ne meša, niko. Da li je vama Dačić određivao ko će biti ministar iz SNS? Naravno da nije. Možda vi Dačiću jeste, ali on vama svakako nije. Prema tome, Radulović je možda formalno bio u Vladi Ivice Dačića, ali i u Vladi Ivice Dačića predsednik Vlade, neformalni, najmoćniji je bio Aleksandar Vučić. On je taj koji je predlagao i to smo čuli i to znamo. Izvolite, ako imate bilo šta da kažete o mojoj vezi sa bilo kim, jer nisam ja taj koji je pregurao nekoga posle izbora da dobije cenzus, ko mu je poklonio cenzus. To ste uradili vi. Vi iz SNS, zajedno sa Radulovićem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Martinović, pravo na repliku.
Nikako da dobijem odgovor na to kakva je tajna veza između Nemanje Šarovića, Saše Radulovića, poslanika DS. Očigledno da gospodin Šarović želi da nastavi da se bavi političkom advokaturom, kao što je to radio i na sednici Administrativnog odbora, jer su oni, dame i gospodo narodni poslanici, imali očigledno neki dogovor, da li koalicioni ili prećutni, da jedni druge brane. Bio sam u jednoj situaciji da protiv sebe imam ljude koji su za NATO i ljude koji su protiv NATO, ljude koji su za Rusiju i ljude koji su protiv Rusije, ali svi su ujedinjeni oko toga da ih veže politička mržnja prema SNS i prema Aleksandru Vučiću. Na toj sednici Administrativnog odbora jedna koleginica, koju je gospodin Šarović zdušno branio, je bar 50 puta rekla da ja lažem, da sam lažov, da se na sednici Narodne skupštine iznose laži, a da samo oni, iz te Poslaničke grupe Dosta je bilo, govore istinu i da u Narodnoj skupštini ne može da se govori istina, a onaj ko govori istinu, dobije opomenu. Mogu da dođem samo do jednog zaključka, da to u stvari nije politička partija, nego sekta, jer sekta misli da ima monopol na istinu i da niko drugi nema pravo da govori i da niko drugi nema pravo da iznese svoje mišljenje sem člana sekte koji kaže da je samo istina na njegovoj strani. To je problem. (Tatjana Macura, s mesta: Kako vas samo nije sramota?) Ne znam zašto se nerviraju, gospodine Arsiću, ovoliko, ima ih sasvim dovoljno. Evo, vidite, nadiru sa svih strana, malo rusofili, malo ovih što su za NATO, malo ovi, malo oni, ali, kao što vidite, svi udaraju na poslaničku grupu SNS. Tako da ne mora Nemanja Šarović da nam otkriva kakva je tajna veza. Veza je vrlo jednostavna. Mrzimo Aleksandra Vučića, mrzimo SNS, to je naša jedina politika. Druge politike nemamo. (Tatjana Macura, s mesta: Sram vas bilo.)
Prvo, molim kolege poslanike da pročitaju član 106. Poslovnika stav 3, to je u vezi dobacivanja, i neka kolege poslanici, pogotovo ovi novi, nove poslaničke grupe nauče da kada zadate udarac, očekujte da vam ga neko i vrati. Ne može bez toga, to se svaki dan dešava u Narodnoj skupštini. U skladu sa članom 112. određujem pauzu u trajanju od 5 minuta. [[Posle pauze]] Nastavljamo dalje sa radom. (Nemanja Šarović, s mesta: Po Poslovniku.) Po Poslovniku? Ja ću onda opet da odredim pauzu. Pitam podnosioce amandmana da li žele reč. Sačekajte da bar napravim jednu radnju, makar jednu. Pošto se niko ne javlja za reč po amandmanu, na član 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Goran Ješić, Goran Ćirić, Gordana Čomić, Balša Božović, magistar Aleksandra Jerkov, Radoslav Milojičić, Maja Videnović, Dejan Nikolić i Veroljub Stevanović. Po Poslovniku, Nemanja Šarović.
Gospodine Arsiću, povređen je član 27. u vezi sa članovima 111, 112, 113. Vi ste se prethodno pozvali na član 112. i rekli da on određuje da ako predsedavajući Narodne skupštine ne može da održi red na sednici, odrediće pauzu dok se ne uspostavi red. Ja se sa time slažem, to je vaše pravo, ali ovde nije bilo nikakvog nereda. Odvijala se potpuno normalna parlamentarna debata između predstavnika vlasti i predstavnika opozicije. Apsolutno nikakvog razloga nije bilo za određivanje pauze. Mi se nismo pohvatali za vratove. Mi se nismo tukli. Mi se nismo pesničili. Nismo bilo šta uradili što bi ukazalo na to da vi ne možete da održite red. Radi se o nečemu drugom. Vi ste pokušali da zaštitite Aleksandra Martinovića. Nije časno, nije viteški prekidati niz replika nakon onoga ko je izazvao replike i nakon onoga ko pripada vladajućoj koaliciji. Ako je on taj koji je sve započeo, ako je on taj koji optužuje, optužuje mene za nekakvu tajnu vezu sa američkim ambasadorom. To je zaista izuzetno zanimljivo i treba što češće to da radi, znate. Ja nemam ništa protiv toga, ali to je deo normalne parlamentarne borbe. Koji su to razlozi što vi pravite pauzu? Kada su između drugih poslaničkih grupa vi to ne radite. Ali, očigledno je da kada su u pitanju srpski radikali, a vi znate, mi smo uvek bili gospoda, bio je to i gospodin Martinović, onda nema ničega što bi moglo ukazivati na nered, nego je to najkulturnije moguće, najargumentovanije moguće i pustite da konačno dođemo do suštine. Ne živimo toliko. Ako treba, evo, odredite odmah da radimo posle 18 časova, sve će se kolege složiti, ali da jedanputa dođemo do suštine.
Samo, 111. i 113? Da li sam lepo čuo? (Nemanja Šarović, s mesta: Članovi 111, 112. i 113, u vezi sa članom 27.) Gospodine Šaroviću, 111. se odnosi na mere udaljenja sa sednice i održavanje reda na sednici. Član 108. – o redu na sednici Narodne skupštine stara se predsedavajući, odnosno predsednik Narodne skupštine. (Nemanja Šarović, s mesta: Je li bilo nereda?) E, sada, kolega Šaroviću, ja ako bih krenuo u vezi primene člana koji određuje da se narodnom poslaniku izriče opomena, to je 109, koji je prišao, koji govori pre nego što je zatražio reč, koji pored upozorenja predsednika Narodne skupštine govori o pitanju koje nije na dnevnom redu, ako prekida govornika koji se neposredno obraća, ako upotrebljava psovke, uvredljive izraze, ako iznosi činjenice, drugim postupcima narušava red. Onda imate primenu člana da je zabranjeno dobacivanje narodnom poslaniku dok izlaže, itd. Znači, ja sa ovim pauzama želim da sačuvam narodne poslanike, da krenemo sa izricanjem kazni. Ne kažem da su poslanici SRS ispunili uslov, nisu – naprotiv, ali neki drugi jesu. Neki drugi jesu. Vi kažete – ne treba ni njima. Ja sam, samo da vam kažem, tada niste bili poslanik, kao predsednik poslaničke grupe SNS, dobio opomenu. To je stvar predsedavajućeg. Nemojte ona prava predsedavajućeg da oduzimate. Po amandmanu ko se javlja? Sonja Pavlović, po Poslovniku.
Gospodine Arsiću, po članu 108, vi ste dužni da se bavite o redu na sednici Narodne skupštine. Ne znam kako ste dozvolili da tako beskrupulozno bude povređen član 107. stav 2, u kome stoji da nije dozvoljeno neposredno obraćanje narodnog poslanika drugom narodnom poslaniku, korišćenje uvredljivih izraza, kao ni iznošenje činjenica i ocena koje se odnose na privatni život drugih lica. Od predsednice Narodne skupštine Maje Gojković ja sam naučila, i to poštujem, da samo predsedavajući može da povredi Poslovnik. Zato se obraćam vama. Gospodin Martinović je izneo niz neistina, ali ja to njemu neću zameriti, to je njegova lična karta da tako vodi diskusiju. Neću zameriti ni gospodinu Rističeviću, kada sam se iza njega javljala za povredu Poslovnika, što je takođe izneo niz neistina, a meni nije dozvoljena replika, to je njegova lična karta. Ali, zaista moram da zamerim vama što dopuštate da to toliko dugo traje, što uporno kršite Poslovnik i ne prekidate nešto što nije primereno ovom visokom domu. Između ostalog, stalno se pozivate na to da smo novi poslanici, da smo neuki. Nemojte zaboraviti jednu stvar, mi smo možda neuki u poslanstvu i vrlo brzo ćemo te procedure naučiti, ali smo vrlo učeni u upoznavanju svih poslanika koje već pasivno posmatramo ovde 25 godina. Mi smo u prednosti u odnosu na vas. Isto tako nisam bila zadovoljna odgovorom ministarke Mihajlović koji mi je dala.
Privodite kraju.
Ali, vi mi niste dozvolili repliku, ni mogućnost traženja pojašnjenja. Možda bi ona to pojasnila do kraja, da meni to bude jasno. Vi mi niste dali mogućnost za to. Ja vas molim da ubuduće vodite ovu sednicu onako kako je primereno i da poštujete taj član 103, kao i sve ostale članove i da zaista onako kako to treba…
Zahvaljujem, razumeo sam na šta se to odnosi. Ali, ja već sat vremena pokušavam da sednicu vratim u tokove koji se odnose na raspravu u pojedinostima. Ako već reklamirate Poslovnik, upravo dajete doprinos da nastavimo dalje po starom, tj. da pričamo o Poslovniku, da se uvlačimo u krug replika itd. Više puta ste dobacili, recimo, da sam ja nekome oduzeo reč. Nisam. Daleko od toga, jer da bih nekom oduzeo reč, prvo moram da izreknem jednu opomenu, pa drugu opomenu, pa oduzimanje reči, pa udaljavanje sa sednice. Ja sam koleginicu koja se neprimereno ponašala u parlamentu prekinuo u njenom izlaganju, da ne bih primenjivao baš ove delove Poslovnika. Da bih sačuvao dostojanstvo, istovremeno sačuvao kolegu poslanika da ne uđe u taj deo koji se odnosi na oduzimanje reči. Tako da, evo, već od 12 sati, sada je 13 časova i 10 minuta, mi još pokušavamo da se izvučemo sa pauzama iz kruga replika i reklamiranja Poslovnika. Pošto vidim da je kolega Martinović već podigao Poslovnik, sada će dobiti reč, da bismo konačno nastavili da radimo o tački dnevnog reda, a ne o reklamacijama. Izvolite, kolega Martinoviću. Biće da je potrebno dve strane za saradnju.
Ukazujem na povredu člana 27. gospodine Arsiću. Ovde mi nije jasno samo da li ste i član 111. trebali da primenite, pa da me udaljite sa sednice ili član 113, pa da mi izreknete opomenu, ali nije bitno. Ja sam i to doživeo svojevremeno, tako da ne bi mi bilo prvi put. Hoću da kažem nešto drugo što je mnogo važnije, vezano za ono što je rekla uvažena koleginica iz Pokreta dosta je bilo. Da ne bi bilo da mi iz Srpske napredne stranke samo izmišljamo nešto o Saši Raduloviću. Septembra 23. 2011. godine, Agencija za licenciranje stečajnih upravnika, dakle, to je bilo 2011. godine, niti je Aleksandar Vučić bio na vlasti, niti je Srpska napredna stranka bila na vlasti, Agencija za licenciranje stečajnih upravnika je kaznila Sašu Radulovića iz Beograda, broj licence 155-0469, merom javne opomene i novčanom kaznom u iznosu od 100.000 dinara, zbog toga što je obavljajući dužnost stečajnog upravnika počinio težu povredu dužnosti. Između ostalog, gospodin koji aplaudira je bio suosnivač privrednog društva d.o.o. „E-biznis servis“ i sa tom firmom je zaključio ugovor kao stečajni upravnik u nekih 14, 15 firmi. Zaključio je ugovor sa svojom sopstvenom firmom gde je bio suosnivač, da bi izvlačio dobit iz preduzeća koja su bila u stečaju. On sada može da maše rukama, može da nam dobacuje, može sad ovde da prođe pored mene kao što je to uradio neki dan, da kaže – stoko, đubre, majmune, sve je to u redu, ali ja u rukama držim rešenja Agencije za licenciranje stečajnih upravnika i po tom rešenju je gospodin koji ovde aplaudira, izvodi performans i ja mu na tome čestitam, ide mu dobro to od ruke, kažnjen izricanjem javne opomene i novčanom kaznom od 100.000 dinara, jer je između ostalog sam sa sobom, dakle, sam sa sobom zaključivao ugovore. Svaka firma koja je bila u stečaju, a gde je on bio stečajni upravnik, morala je sa njegovom sopstvenom firmom da zaključi ugovor.
Zahvaljujem kolega Martinoviću. Smatram da ste zloupotrebili pravo u vezi povrede Poslovnika, tako da ovih dva minuta i 30 sekundi biće oduzeto od vremena poslaničke grupe. Sada vi po Poslovniku. Izvolite.
Gospodine Arsiću, povređen je član 107, koji kaže da je govornik na sednici dužan da poštuje dostojanstvo Narodne skupštine. Ja razumem…
Već je bilo kolega 107, neposredno.
Molim vas, dozvolite, razumem da je gospodin Martinović trenutno udarna toljaga režima, ali ne znam ko vama daje za pravo da vi abolirate gospodina Radulovića. Da li je on kriminalac? Da li je on lopov? Zašto vi to koristite u raspravi u dnevno-političke svrhe? Hajde, da ga gonimo u skladu sa zakonom. Hajde, da mu oduzmemo lepo imunitet. Kako vi koji ste režim govorite o nekome uporno da je lopov, a ne činite ništa da u skladu sa zakonom odgovara. To znači da režim kome vi pripadate, režim Aleksandra Vučića ne samo što lopove predlaže za ministre nego da ih naknadno abolira i da se zalaže protiv toga da oni odgovaraju. Da li je gospodin Radulović lopov ili ne, hajde da odluči nadležan državni organ. Niste vi ti koji ćete ga proglašavati. Ako već imate ta saznanja, dajte, iskoristite da ta proklamovana borba protiv korupcije zaživi na delu. Nikad veća borba protiv korupcije, a nijednog kriminalca, nijednog tajkuna, nijednog lopova u zatvoru. Pa, ko su ti sa kojima se vi borite. Dajte, jedanput konačno uradite nešto o čemu pričate. Ovo što radite je sramno. Ako se vi na ovaj način ponašate prema opoziciji, vi možete samo da očekujete da opozicija bude još gora i gora. Vi zapravo širite dimnu zavesu, nemate šta da prikažete, nemate o čemu da pričate, da imate ovde deset zakona na dnevni red da stavite, pa vi ne bi gubili vreme na ovo. Vama je to potrebno da potrošite vreme i da pokažete kako ste od nekoga ipak malo bolji.
Hvala kolega Šaroviću. Neću da izreknem opomenu, nema potrebe. Inače, ovo je isto bila jedna replika, ali nećemo primenjivati član 109. Po Poslovniku narodni poslanik Saša Radulović. Izvolite.
Reklamiram član 109. pošto opomenu niste izrekli. Inače, radi građana, moram da kažem, ovo čime maše Martinović je ukinuo sud pošto je donela korumpirana Agencija za stečajeve protiv koje sam se borio cele karijere. Ono što je najgore od svega to zna i Aleksandar Vučić koji daje instrukcije Martinoviću, a to zna i gospodin Martinović, međutim, bez obzira maše tim ukinutim papirom, da ponovim još jednom. Znači, najgrublje optužbe, najgrublje laži, neistine se ovde izgovaraju, vređaju se narodni poslanici, vi ne reagujete predsedavajući. Malopre je isti poslanik govorio, to su, od kriminalac preko lopuža, zaista, potpuno besmisleno, osam puta. Ne možete onda da kažete da imate iste aršine. Nemate iste aršine. Niko iz opozicije nijednu reč nije rekao, recimo, za poslanika Martinovića ili bilo kog drugog poslanika iz pozicije. Ovo ne biste smeli da dozvolite, pa valjda vam je toliko jasno. Ne možete da se krijete iza ovoga. Hvala.
Kolega Raduloviću, vi mora da se šalite. Nemam drugo obrazloženje, ovo smatram kao jednu šalu. Aleksandar Martinović, po Poslovniku.
Reklamiram član 107, gospodine Arsiću. Svako ima pravo na advokata i gospodin Saša Radulović boljeg advokata od Nemanje Šarovića verovatno nije mogao da nađe. Što se tiče toga ko se bori protiv kriminala, ko se ne bori itd, nadam se da je gospodin Šarović obavešten da je presuda Miroslavu Miškoviću izrečena, a to niko do sada u Srbiji nije smeo da uradi. Uradila je vlast koju predvodi SNS i mi smo na delu pokazali kako se bori protiv tajkuna i protiv kriminala. Što se tiče branjenika, sada smo advokata čuli, sada malo da vidimo šta je sa branjenikom. Branjenik kaže kako je sud poništio rešenje Agencije za licenciranje stečajnih upravnika. Evo, sada ću vam pročitati kako je sve to bilo. Agencija za licenciranje stečajnih upravnika je 2011. godine kaznila gospodina Radulovića, odnosno izrekla mu javnu opomenu i izrekla mu novčanu kaznu od 100.000 dinara, pa je onda Upravni sud, gospodine Raduloviću imam ja sve papire ništa se vi nemojte nervirati, Upravni sud je doneo presudu 12U11801/12 od 24. septembra 2012. godine, a onda je ponovo Agencija za licenciranje stečajnih upravnika 13. novembra 2012. godine donela sledeća rešenja: stečajnom upravniku Saši Raduloviću iz Beograda broj licence ta i ta izriču se mere javna opomena i novčana kazna u iznosu od 100.000 dinara zbog toga što je obavljajući dužnost stečajnog upravnika počinio težu povredu dužnosti. Novčana kazna u iznosu od 100.000 dinara koju je stečajni upravnik Saša Radulović platio 26. oktobra 2011. godine postupajući po rešenju disciplinskog veća Agencije za licenciranje stečajnih upravnika… (Zoran Krasić, s mesta: U kojoj luci? Na kom brodu?) Polako, gospodine Krasiću, nemojte ni vi da se nervirate, od 23. septembra 2011. godine smatra se izmirenjem novčane kazne. Kakve? Agencija za licenciranje stečajnih upravnika je dva puta postupajući po presudi Upravnog suda, izrekla javnu opomenu i novčanu kaznu Saši Raduloviću, između ostalog, ovo je dugačko rešenje ne mogu sve da čitam, između ostalog, zato što je suosnivač firme „E-biznis servis“ sam sa sobom kao stečajni upravnik zaključivao sporazume, odnosno ugovore o pružanju knjigovodstvenih usluga.
Hvala gospodine Martinoviću. Još jednom, dva minuta i 30 sekundi oduzimam vam od vremena poslaničke grupe. Sada određujem pauzu do 15,00 časova. [[Posle pauze]] Dame i gospodo, nastavljamo sa radom. Na član 3. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanik Branislav Mihajlović i zajedno narodni poslanici Nataša Jovanović, Miroslava Stanković Đuričić i Zoran Krasić. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić. Izvolite.
Ja bih da povežem ovo. Mi smo amandmanom tražili da se i u članu 3. Predloga zakona izbrišu stavovi 6. i 7. i dali smo vrlo precizno objašnjenje zašto tražimo da se ova dva stava izbrišu, jer ovo što je u stavu 7, to ovlašćenje već postoji u zakonu. Znači, u onom prvom tekstu zakona član 7. stav 6. isti tekst ima kao u ovom što ste predložili. Mislimo da to nije potrebno, tim pre što kod ovog člana vi praktično prvi put menjate Predlog zakona. Kod mnogih drugih članova ove su druge ili treće izmene. Tako da, radi konkretnosti, da se zna da se ovo odnosi na ovlašćenja koja se daju ministru da on nešto propisuje. Mi smatramo da, što se tiče ovog ovlašćenja u stavu 7. to već postoji u zakonu, nema potrebe da se sad to na drugom mestu ugrađuje, a što se tiče ovog ovlašćenja pod stavom 6, to po svojoj sadržini više odgovara ovlašćenju i dužnosti da Vlada nekim svojim podzakonskim aktom uredi. Odnosi se na kriterijume za korišćenje sredstava. E, sad, ja bih samo da napravim vezu između ovog člana i prethodnog amandmana. Možda i nema neke direktne veze, ali u prethodnom amandmanu, prethodnom članu, koji je bio predmet razmatranja, razvila se jedna diskusija, ja moram da kažem potpuno nepotrebna. Zašto nepotrebna? Pa, i postojeći propisi nisu zabranjivali Direkciji za vode da pojedine poslove održavanja vodnih puteva ustupa privrednim društvima da to rade. Ta mogućnost je postojala još od 2000. godine, kada je donet Zakon o javnim preduzećima i delatnostima od opšteg interesa. Naravno, takva neka mogućnost postoji i nekim skorijim zakonima koji su doneti, ali nisu oni predmet ovog interesovanja. O čemu se zapravo radi? Vrlo retko državni organi ili paradržavni organi mogu da se bave privrednom delatnošću, a tehnički posmatrano ti poslovi održavanja vodnih puteva, kao što reče jedan od poslanika iz DS, čišćenje, pravljenje odgovarajuće dubine vode radi nesmetanog obavljanja vodnog saobraćaja u tehničkom smislu jesu poslovi iz oblasti građevinarstva ili neke slične, ali takođe privredne delatnosti, i po pravilu nešto što je direkcija, upravna organizacija, ne bi ni smela po zakonu da se bavi privrednom delatnošću. I dobro je da se uvodi i konkurencija i dobro je da se uvodi i mogućnost da se ti poslovi poveravaju u zakonu propisanom postupku nekome ko u svojoj registraciji ima i to poslovno ovlašćenje. Međutim, ono što je nama smetalo u tom prethodnom članu jeste što smatramo da je potpuno neprihvatljivo da poslove nadzora, kako su ti poslovi urađeni, da se i ti poslovi ustupaju nekom drugom privrednom društvu. Mi smatramo da poslove nadzora treba zadržati u Direkciji za vodne puteve, jer u krajnjem slučaju direkcija i garantuje za kvalitet svega toga što bi moralo da se uradi. Znači, klasični poslovi nadzora moraju da ostanu u direkciji, jer ona treba da bude garant kvaliteta poslova koji su obavljeni. Predstavnik Vlade je s pravom malopre rekao da treba praviti razliku između vodoprivredne delatnosti i ovoga što reguliše ovaj zakon, a to je pre svega bezbednost plovidbe na rekama i tim vodnim putevima. I puno puta treba da se interveniše da se očisti vodni put, kako bi se nesmetano obavljao saobraćaj. I do sada je Direkcija za vodne puteve to radila, ako mogu tako da kažem, selektivno, neki put ako su oni u mogućnosti, neki put ako nisu u mogućnosti, oni povere nekome za odgovarajuću cenu da taj posao urade. Zato mislim da ona velika rasprava koja je vođena o tome šta, kako, da li tu postoji neka mogućnost zloupotrebe je nepraktična. Mogućnost zloupotrebe uvek postoji, to moram da vam kažem, neka vrsta monopola da država to radi treba da postoji, ali znate kako je sa monopolima, ili se podstiče konkurencija ili se monopol oktroiše. Jedan oktroisani monopol može da garantuje da će održavanje vodnih puteva da bude kvalitetno. Da bi ono bilo kvalitetno, neophodno je da nadzor bude u direkciji. Što se tiče ovog konkretnog amandmana na član 3, ja predlažem da se usvoji ovaj naš amandman. Ništa ne gubi na tekstu predloženi član, ništa ne gubi, tim pre što ovo što tražimo da se briše u stavu 7. već postoji u zakonu. Što se tiče ovog što je propisano u stavu 6, to bi po nekoj definiciji trebalo da pripadne pre svega Vladi Republike Srbije, ali nije nikakav problem da se to uredi i programom o kome se govori mnogo više u prethodnim stavovima ovog člana.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Danijela Stojadinović. Izvolite.
Hvala, predsedavajući. Poštovana ministarko Mihajlović, kolege poslanici, amandman na član 3. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o plovidbi i lukama na unutrašnjim vodama, koji glasi: „U članu 3. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o plovidbi i lukama na unutrašnjim vodama stavovi 6. i 7. brišu se“. Ovi stavovi u Predlogu zakona glase: „Dodelu sredstava za izgradnju i izvođenje radova na tehničkom održavanju međunarodnih i međudržavnih vodnih puteva vrši Direkcija za vodne puteve, na osnovu sprovedenog postupka javne nabavke u skladu sa zakonom kojim se uređuju javne nabavke. Dodelu sredstava za izgradnju i izvođenje radova na tehničkom održavanju državnih vodnih puteva vrši ovlašćeno pravno lice za tehničko održavanje tih državnih vodnih puteva na osnovu sprovedenog postupka javne nabavke, u skladu sa zakonom koji uređuje te javne nabavke“. Članom 3. propisuje se detaljnije uređenje načina finansiranja obavljanja poslova tehničkog održavanja i uslova koje moraju da ispunjavaju privredna društva kojima će se ovi poslovi poveravati u postupcima javnih nabavki. Smatramo da je upravo poverenje ovih poslova privatnim pravnim licima odgovoran odnos Vlade prema javnim resursima i javnom novcu. Ovim predlogom se upravo ukida svojevrsni monopolski položaj Direkcije za vodne puteve na obavljanje pojedinih poslova tehničkog održavanja međunarodnih i međudržavnih vodnih puteva. Iako će se navedeni poslovi poveravati privatnom sektoru, prevashodno na državnim plovnim putevima, oni će uvek biti pod stručnim nadzorom Direkcije, što je bitno. Smatram da je dvostruki efekat ovog rešenja. Prvo, oslobađaju se budžetska sredstva za druge namene, na primer, socijalne prirode ili neke druge i, drugo, poverava se privatnom sektoru da uz javnu kontrolu i nadzor privatnim kapitalom obavlja javne poslove, što je u skladu sa pregovaračkim postupkom o slobodi konkurencije. Iz navedenih razloga, smatramo da ovaj amandman na član 3. ne treba prihvatiti. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Branislav Mihajlović.
Zahvaljujem, predsedavajući. Moj amandman se odnosi na član 3. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o plovidbi rekama na unutrašnjim vodama i on treba da glasi ovako - u članu 3. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o plovidbi i lukama na unutrašnjim vodama st. 6. i 7. brišu se. Znači, moj amandman je sličan sa amandmanima koje su izložili moji prethodnici. Međutim, obrazloženje će biti malo drugačije. Suština obrazloženja je u tome da ministar nije kompetentno lice koje može da propiše uslove koje moraju da ispunjavaju privredna društva da bi obavljala poslove tehničkog održavanja vodnih puteva. U članu 3. su dodati čl. od 1. do 7. i čl. od 1. do 5. jasno određuju propozicije kako se vrši postupak javne nabavke za poslove održavanja vodnih puteva. Normalno je ta procedura, govorim o čl. od 1. do 5, Ministarstvo građevinarstva, saobraćaja i infrastrukture usvaja godišnji program tehničkog održavanja koji mora da bude detaljan, da izvrši analizu stanja plovnih puteva, objekata koji se nalaze na tim plovnim putevima i potpuno precizno da odredi predlog mera koje treba uraditi da bi se obezbedila odgovarajuća bezbednost tih plovnih puteva, dinamika rada i onako kako je predviđeno svim tim članovima. Na osnovu tako usvojenog, vrlo preciznog godišnjeg programa tehničkog održavanja vodnih puteva, onda Direkcija za vodne puteve trebalo bi da se stara o primeni takvog programa, odnosno realizaciju takvog programa. S tim u vezi ona organizuje postupak javne nabavke, koji normalno mora biti, što god je moguće više transparentan i usklađen sa Zakonom o javnim nabavkama. To je izuzetno važno, i to je dosta dobro obuhvaćeno članovima, odnosno st. od 1. do 5. Članovi 6. i 7. su potpuna kontradikcija u odnosu na ove čl. 1. do 5. Naime, precizno, stav 6. kaže - ministar propisuje bliže uslove i kriterijume za dodelu i korišćenje sredstva iz stava 1. ovog člana. Ministar ne može to da radi. To nije njegova kompetencija i zarad transparentnosti ne sme da bude njegova kompetencija. Stav 7. kaže – ministar propisuje uslove, opet ministar, koje moraju da ispunjavaju privredna društva za obavljanje poslova izvođenja radova u okviru obavljanja poslova tehničkog održavanja vodnih puteva. Ta dva stava su u potpunoj kontradikciji sa čl. od 1. do 5. Zato sam i predložio, odnosno naša poslanička grupa predlaže u ovom amandmanu da se ta dva stava brišu. Zašto? Zato što čl. 6. i 7. su u apsolutnoj suprotnosti sa principom transparentnosti rada, ne samo Vlade, ne samo ministarstava, nego uopšte. Potpuno jasno su precizirani stavovi Zakona o javnim nabavkama koja kažu kako treba da se izvode javni radovi, kako se sprovode tenderi, kako se određuje komisija, kako se obezbeđuje što god može veći stepen objektivnosti i transparentnosti rada na postupku javne nabavke i izboru privrednog društva koje će obavljati radove. Zašto mi ovo posebno naglašavamo? Zato što tamo gde nema transparentnosti otvaraju se vrata za korupciju. Mi ne možemo reći, prisutni smo i svesni smo da je u ovom našem društvu korupcija još uvek prisutna i mi bismo trebali svuda, a naročito u zakonima koji se usvajaju u ovom domu, da sprečimo bilo kakvu mogućnost da se ne otvaraju, nego da se otškrinu vrata, nego da se tresnu, da se zalupe vrata za bilo kakvu mogućnost korupcije. Prema tome, krajnje ozbiljno naglašavamo da st. 6. i 7. su, da ne kažem, vrlo opasni članovi koji jednostavno omogućuju neke stvari protiv kojih ovo društvo principijelno treba da se bori. Nisu u skladu ni sa čime, pogotovo, kažem, nikako ne bi smele da budu kompetencije jednog ministra. Ako se ministar bavi ovim što piše u čl. 6. i 7. onda on nije ministar, već je on nešto drugo, radi posao nekog drugog koji je možda dve, tri ili pet stepenica ispod njega u organizacionoj hijerarhiji ministarstva. To je otprilike ono najvažnije. Sada ću možda u odgovoru od ministarke dobiti odgovor da možda nisam u pravu ili da nisam shvatio najbolje, ali moram reći da dolazim iz RTB „Bor“ gde je upravo završen osmogodišnji ciklus, jedan veliki investicioni ciklus na jednom velikom državnom projektu koji je koštao 450 miliona evra i koji se krajnje neslavno završio što je i predsednik Vlade pre nedelju dana javno priznao. I dok je trajao investicioni ciklus, kleli smo se da je sve transparentno, da je sve jasno, da je sve kako treba, da sve ide u skladu sa zakonom i propisima i na kraju smo došli do toga da smo napravili najveći privredni promašaj u ovom delu Srbije. Prema tome, imajući to iskustvo pred sobom, ne samo iz Bora, nego verovatno i negde druge, ali ja situaciju sa Borom jako dobro poznajem, ja posebno želim da naglasim da, ne samo ovo što je napisano u čl. 6. i 7, nego uopšte, generalno, kada se u ovom domu, u ovom parlamentu pojavi bilo koji zakon koji čak može i da namiriše na eventualne propuste ili otvaranju vrata ili mogućnosti za korupciju, opet kažem koja je u značajnoj meri prisutna u ovom društvu, kompletan ovaj parlament mora da reaguje. Uopšte nije bitno ko sa koje strane sedi u parlamentu. Mislim da nam je u tom smislu podjednak zadatak. Ne smemo se dvostruko ponašati, ne smeju biti dupli aršini, ne smemo javno i u javnim nastupima proklamovati žestoku borbu protiv korupcije i žestoku borbu protiv mogućnosti za bilo koju korupciju i onda kada dođe zakon na usvajanje da onda provučemo neke stvari koje mogu da odškrinu vrata za tako nešto. Toliko za sada. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Sonja Vlahović. Izvolite.
Hvala. Poštovani predsedavajući, javljam se po amandmanu na član 3, koje su kolege podnele, da se st. 6. i 7. ovog člana brišu, znači, uz obrazloženje, ministar nije kompetentno lice koje može da propiše uslove koje moraju da ispunjavaju privredna društva da bi obavljala poslove tehničkog održavanje vodnih puteva. Prvo i osnovno, amandman nije tehnički ispravan. Znači, amandman je tehnički neispravan zato što poseduje jednu slovnu grešku u samom obrazloženju amandmana. Kaže - „dlja“i prosto ne znam koja je to reč. Ja nisam našla u srpskom rečniku šta znači ta reč, i to je tehnički neispravan . Poštovani predsedavajući, samo bih pitala ko je onda kompetentan, ako nije ministar? Lepo je čuti kritiku, uvek je lepo čuti kritiku, jer pored kritike dođeš do savršenstva. Volela bih da čujem kritiku i da nam kolege kada predlažu da se jedan član briše da nam daju predlog kako bi onda oni to rešili? Ko bi bio kompetentna ličnost da sve ovo uradi? Ovo je jedan u nizu štetnih amandmana, tako su sami predlagači amandmana nazvali svoje amandmane, štetni. Mi znamo da će biti najezda ovakvih amandmana, ali s obzirom da imamo sredstva i protiv biljnih i protiv životinjskih najezda štetočina, tako imamo isto sredstvo kako da uništimo najezdu ovakvih amandmana, a to je da u danu za glasanje ne glasamo za ovakve amandmane. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Krsto Janjušević.
Poštovani predsedavajući, poštovana potpredsednice Vlade, poštovana ministarko, dame i gospodo narodni poslanici vezano za ovaj amandman u kome podnosilac u obrazloženju kaže da ministar nije kompetentno lice koje može da propiše uslove koje moraju da ispunjavaju privredna društva da bi obavila poslove tehničkog održavanja vodnih puteva. Prilikom toga podnosilac vodi brigu o transparentnosti, a ne vidi da ovim amandmanom koji su podneli se time gubi pravna mogućnost ostvarivanja dodatnog nivoa transparentnosti u redovnom postupku. Vodi brigu o korupciji, a zaboravlja da mu je šef optužen za ozbiljnu korupciju. Pričaju o kompetentnosti, kompententni su za finansije, samo što im je šef za vreme ministrovanja u imovinskoj karti prijavio imovinu nula, a izjavio da živi od ušteđevine. To se ne meri kao kompetentnost, to se meri kao magija. Pričaju o kompetentnosti kada kažu da se držimo teme dnevnog reda, a iz njihovih redova smo čuli najveće udaljavanje o teme dnevnog reda ikada izrečene u ovoj Skupštini, a to je kada su nabrajali strane serije koje su zanimljive da gledamo. Bila ironija ili ne to smo čuli. Pričaju o kompetentnosti kada pozivaju na rad po Poslovniku i pričaju o miru u Narodnoj skupštini, a njihov šef obilazi poslanike koji govore svoje mišljenje i vređa ih. Kada ste videli poslanika SNS ili vladajuće koalicije da je otišao tamo na onu stranu da vređa nekog poslanika? Možda se njihovom šefu dopada ovde da sedi, možda će nekada ovde sedeti, ali onda kada vladajuća većina bude sedela sa one tamo strane. O kompetentnosti ministarka mogu da vide kada prođu novom deonicom puta LJig-Preljina. Reći ću vam za kraj jedan događaj koji se odigrao pre mnogo godina kada je jedan političar pomislio da je kompetentan, a njegov stil me podseća na stil onih koji su podnosioci ovog amandmana, otišao u jedno selo i pokušao da ubeđuje seljake i meštane kako Bog ne postoji, pa im kaže – jeli nekada neko od vas video Boga? Oni kažu – nije niko. On kaže – jel nekad neko od vas video njegovu ličnu kartu, njegova dokumenta? Oni kažu – nije niko. Pa eto, vidite, znači da ga nema. Jedan čiča ga mirno posmatra i pita ga – jesi li ti momak ikada video svoj mozak? On kaže – nisam. E pa znači da ga nemaš. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Saša Radulović, po Poslovniku.
Član 107. Ne znam kada ćete početi voditi računa o tome šta izgovaraju narodni poslanici. Ovde postoji jedna šema, ne znam da li je to klan vladajuće većine, kada god se neko javi i govori o nečemu krenu da vređaju. Ovo je postalo već komično, na komandu da reaguju. Možete i da uvedete zvonce za to. Zaista ovo moramo da prekinemo. Toliko toga ima, a na svako izlaganja ista priča. Za ime boga dajte da malo vodimo računa o tome šta se radi ovde. Hvala.
Ne znam gde ste se vi prepoznali gospodine Raduloviću. Poštujem vas kao poslanika, ali nemojte sebi da dajete toliko na značaju. Reč ima narodna poslanica Sonja Pavlović.
Mislim da smo pobrkali neke stvari. Mi ovde ne raspravljamo o kompetentnosti gospođe Mihajlović za njeno ministrovanje, niti raspravljamo o kompetentnosti gospođe Mihajlović da ona odluči ko su ti koji mogu da se bave tehničkim održavanjem vodnih puteva. Raspravljamo o tome da to ne može da bude ministar, ovaj ili neki budući, to stoji u zakonu. Znači, to ne može da bude jedno lice. Ja kao veliki poštovalac profesija smatram da mora da postoji stručna služba koja će da opredeli uslove, tehničke i sve ostale koji su potrebni, koji bi definisali ko je to ko može da bude taj koji će održavati vodne puteve. To ni u kom slučaju ne može biti ekskluzivno pravo jednog čoveka. Ako je u pitanju igra reči pa je umesto ministarstva iza kojeg stoji stručna služba napisano ministar, to je onda nešto drugo, ali ja to u ovom zakonu apsolutno ne vidim. Volela bih da mi se to malo pojasni ako može gospođa Mihajlović, šta se podrazumeva pod ministar da bude kompetentan, zapravo da ima ekskluzivno pravo ili smatrate da to podrazumeva da iza vas postoji stručna služba ministarstva koja će definisati uslove po ovom pitanju. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Stefana Miladinović.
Hvala predsedavajući. Što se tiče SPS amandman o kome raspravljamo sada nije dovoljno jasan. Sada je koleginica pokušala da argumentaciju predlagača promeni, verujem da će uvažena ministarka odgovoriti na ovo pitanje, a činjenica jeste da sve akte, podzakonske akte, ali i zakonska rešenja u svim ministarstvima pripremaju stručni timovi. Složićete se da akt ipak mora da potpiše jedno lice, a to ne može biti ministarstvo. Ministar je upravo taj koji je odgovorno lice i koje vodi ministarstvo, koje je odgovorno i nadležno, pa samim tim mora da potpiše i podzakonske akte. To mu je u nadležnosti. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodna poslanica Olivera Pešić.
Poštovani predsedavajući, uvažena ministarko sa saradnicima, poštovane kolege narodni poslanici, stavovi 6. i 7. člana 3. čije se brisanje traži predloženim amandmanom propisuju bliže uslove i kriterijume za dodelu i korišćenje sredstava dobijenih iz budžeta Republike Srbije za tehničko održavanje vodnih puteva, kao i uslove koje moraju da ispunjavaju privredna društva za obavljanje poslova tehničkog održavanja vodnih puteva. Cilj predloga ovog zakona je ubrzani razvoj vodnog saobraćaja. Ako bismo brisali članove šest i sedam, mi bismo došli u situaciju da prilikom sprovođenja javnih nabavki se prijavljuju privredna društva koja u stvari ne ispunjavaju uslove za poslove tehničkog održavanja vodnog saobraćaja, a to bi u stvari bilo u suprotnosti sa predlogom zakona, odnosno sa ciljem koji mi želimo da postignemo. Takođe, ako izbrišemo ovlašćenja za propisivanje bližih kriterijuma za dodelu i korišćenje sredstava koja će se koristiti za tehničko održavanje vodnih puteva, mi u stvari gubimo na transparentnosti u ovom postupku, što nije dobro ni za koga. Iz navedenih razloga, predlažem da ovaj amandman ne usvojimo. Hvala.
Da li još neko želi reč po ovom amandmanu? (Ne.) Na član 4. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Vjerica Radeta, Miroslav Stanković-Đuričić i Zoran Krasić. Reč ima narodna poslanica Vjerica Radeta.
Predložili smo brisanje člana 4. i pošto vi iz režima volite ovako radi javnosti da se ismevate sa amandmanima gde se članovi brišu, ja imam obavezu upravo radi javnosti da objasnim na ovom konkretnom primeru šta to znači kada poslanička grupa traži brisanje nekog člana Predloga zakona koji predlaže Vlada Republike Srbije. Kada mislimo da taj član ne treba da postoji uopšte u nekom zakonu, nemamo drugog poslovničkog načina nego da kažemo da taj stav mora da se briše i tako je i kada se predlaže da se svi članovi jednog Predloga zakona brišu od prvog do poslednjeg kada imamo stav da određeni zakon ne treba postoji u našem pravnom sistemu. Ovde to nije slučaj, ali jeste brisanje člana 4. Taj član 4. se zapravo odnosi na član 22. zakona čije izmene i dopune danas na predlog Vlade Republike Srbije raspravljamo. Taj član 22. govori o ispunjavanju uslova za zimovnike otvorene za zimovanje stranih i domaćih plovila. U zakonu koji nam je Vlada predložila da promenimo stajalo je da ove uslove propisuje Vlada Republike Srbije. Mi srpski radikali mislimo da to tako i mora da ostane. Zato smo brisali Predlog Vlade Republike Srbije da to umesto Vlade radi ministar. Ne postoji nijedan posao koji po našem mišljenju treba u okviru Vlade Republike Srbije poveriti na taj način jednom licu, jednom ministru, ma ko da je ministar, čak i da je u pitanju neko ko ne provodi vreme u američkoj ambasadi i da je u pitanju neko kome mi potpuno verujemo ne bismo ovakve vrste odgovornosti prenosili na jednog ministra već bi to bila odluka Vlade i naravno odgovornost Vlade Republike Srbije. Vi možete inače u ovom periodu da predlažete šta god vam padne na pamet iz prostog razloga što vi polako ali sigurno Srbiju uvodite u period kada nećemo moći ni Ustavnom sudu da se obratimo zbog eventualne neustavnosti, jer i ovo je neustavna odredba. Problem je u tome što negde otprilike od polovine decembra mi više nećemo imati ni Ustavni sud, zato što devetoro sudija Ustavnog suda tada ističe mandat. Vi ni teoretski ne možete da završite posao predlaganja onako kako Ustav predviđa, da sad ne koristim vreme da pričam o načinu kako Ustav predviđa da se predlažu i da se biraju sudije Ustavnog suda. I uzgred, niko se nije setio da je danas deset godina od kada smo usvojili Ustav Republike Srbije u ovom parlamentu i da se sve više priča o eventualnim izmenama toga Ustava po nalogu EU, ali naravno tome ćemo se najoštrije suprotstaviti kada dođe vreme za to. Vi ste, kada smo govorili u načelnoj raspravi o ovom zakonu, a evo vidim sada u obrazloženju Vlade zbog čega ne prihvata ovaj naš amandman, rekli da se amandman ne prihvata iz razloga što je brisanje celog člana Predloga zakona suprotno cilju zbog kojeg je predlog zakona predložen. Nas taj cilj brine. Pominjali smo u načelnoj raspravi, odgovor nismo dobili da li je cilj ovog zakona privatizacija Luke Novi Sad, da li to ima veze sa nemačkom kompanijom „Renus logistik“. Tada je gospođa ministar, imali smo nekoliko replika, ali kolega Arsić je zaustavio repliku naravno kao i uvek što to predsedavajući uvek rade kada dođu na red da predstavnik opozicije kaže nešto, i nisam bila u prilici da obrazložim, odnosno da podsetim gospođu ministarku koja rekla tada da ona ne zna šta je nameštanje kada je u pitanju eventualno neki posao, da to Vlada čiji je ona član ne radi i da se neće više vratiti neka mračna vremena, neka bivša vremena. E, sada gospođo ministar klimate glavom, nadam se da ćete sad da nam odgovorite - jesu li ta mračna vremena kada je Aleksandar Vučić bio ministar u Vladi Republike Srbije ili su to mračna vremena kada ste ovde dolazili noseći torbu Miroljuba Labusa ili su to skorašnja vremena kada je ministrima bilo moguće da sa kreditne kartice potroše po 100 hiljada dinara za kupovinu veša? Hvala.
Pravo na repliku. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Martinović.
Dame i gospodo narodni poslanici, javio sam se povodom amandmana. Pojedine poslaničke grupe imaju očigledno averziju prema gospođi Zorani Mihajlović i kad god se ona pojavi u Narodnoj skupštini oni imaju potrebu da su svoju političku žuč iskale na njoj. No, to je njihovo legitimno pravo. Ja doduše ne znam ko je kome nosio torbu, ko je u kom momentu bio u nekoj političkoj partiji, ali to za ovu raspravu nije ni bitno. Na kraju krajeva, to su insinuacije sa kojima se SNS manje više suočava svaki dan. Pre nekoliko dana takođe je ovde bila gospođa Zorana Mihajlović. Poslanici koji danas pokušavaju da svoj politički bes iskale na njoj tvrdili su da ne valjaju tuneli na deonici puta LJig-Preljina, da tu kamioni ne mogu da prođu, pa da je tu isto bilo nekih nameštanja, nekih, kako oni kažu, muljanja, grebanja asfalta, da bi neko uzeo pare. Juče je premijer seo u jedan od tih kamiona, prošao tim tunelom, ništa strašno se nije desilo, sem što smo omogućili građanima tog dela Srbije da imaju novih 40 kilometara autoputa. Sada kada bi hteli da odgovaramo na svaku insinuaciju, na svaku laž, na svaku uvredu i svaku klevetu koja dođe na račun Aleksandra Vučića ili nekog ministra u Vladi Republike Srbije, mi po ceo dan ništa drugo ne bismo trebali da radimo sem da na to odgovaramo – ko je šta objavio na svom Tviter profilu, na Fejsbuku, šta je izjavio u novinama, šta je objavio ovaj ili onaj medij. Prosto, za to SNS nema vremena. Što se tiče samog amandmana, nekoliko stvari. Prvo, obrazloženje amandmana je napisano tako da je jasno i onima koji su pravnici i onima koji nisu pravnici. Dakle, u obrazloženju zašto ne treba prihvatiti ovaj amandman, a inače to obrazloženje je identično sa obrazloženjem zašto ne treba prihvatiti amandman gospodina Branislava Mihajlovića, navedeni su upravo oni argumenti na kojima insistira i Vlada, a na kojima insistira i poslanička grupa SNS. Naime, u obrazloženju zašto ne treba prihvatiti ova dva amandmana koja su suštinski istovetna između ostalog stoji – izgubila bi se pravna mogućnost ostvarivanja dodatnog nivoa transparentnosti u navedenom postupku. Brisanjem ovlašćenja za propisivanjem uslova koje moraju da ispunjavaju privredna društva za obavljanje poslova izvođenja radova u okviru obavljanja poslova tehničkog održavanja vodnih puteva postojala bi mogućnost da se prilikom sprovođenja postupaka javnih nabavki prijavljuju kompanije koje uopšte nemaju flotu ili nemaju odgovarajuću flotu za obavljanje poslova tehničkog održavanja, što bi bilo suprotno cilju koji se želi postići Predlogom zakona. Dakle, Vlada Republike Srbije ovim Predlogom zakona upravo želi da otkloni bilo kakvu mogućnost sumnje u transparentnost javnih nabavki. Smeta vam zašto je to ovlašćenje po Predlogu zakona pripalo ministru. Prvo da rasčistimo jednu stvar. Sa stanovišta Zakona o državnoj upravi potpuno je svejedno reći – ministar ili ministarstvo zato što su sva ovlašćenja ministarstva skoncentrisana u rukama ministra i kada donosi pojedinačne pravne akte i kada donosi opšte pravne akte. I jedne i druge donosi i potpisuje ministar, eventualno, po njegovom ovlašćenju državni sekretar ili pomoćnik ministra. Ali, ministarstvo i ministar u srpskoj pravnoj terminologiji imaju potpuno identično značenje. Niko sem ministra ne može da donese upravni akt. Niko sem ministra ne može da naloži inspekcijski nadzor. Niko sem ministra ne može da donese opšti pravni akt. Sada, mi smo kod ovog amandmana, u stvari na terenu prava ministra da donosi opšte pravne akte. Nekima to smeta. Ne znam zašto im to smeta, zato što po Zakonu o državnoj upravi ministar može da donosi na osnovu zakona, dakle ne po svojoj sopstvenoj inicijativi, ne po svojoj želji, ne po kriterijumima koje on sam određuje, nego na osnovu zakona, tri vrste opštih pravnih akata - pravilnike, naredbe i uputstva. Zamislite situaciju da takve norme nema u Zakonu o državnoj upravi, naši zakoni bi imali po 1000, 2000, 3000 članova. Niko živi se u toj šumi članova jednog zakona ne bi mogao da snađe. Zakon reguliše.. (Nataša Jovanović, s mesta: Zašto mešate to?) Ne mešam, ja vam samo kažem, Ministarstvo i ministar to vam je jedno te isto, zato što su sva ovlašćenja ministarstva skoncentrisana u rukama ministra, naša ministarstva, pa čitali ste valjda Lazu Kostića, osnovni princip o uređenju državne uprave je monokratski princip, da li je tako? Da, čitao sam ga i ja. Dakle, administrativno pravo Kraljevine Jugoslavije. (Nemanja Šarović, s mesta: Kada si čitao?) Vi ga izgleda niste čitali, vi izgleda to mešate. Dakle, monokratski princip o uređenju ministarstava znači da je na čelu ministarstva jedan čovek i sva ovlašćenja ministarstva su skoncentrisana u njegovim rukama, i da donosi pojedinačne pravne akte i da donosi opšte pravne akte. Ovi opšti pravni akti na koje se odnosi ovaj član Predloga zakona su pravilnici, naredbe i uputstva i sasvim je logično da se ministru, ma ko to bio, ne znam zašto ste vi opterećeni ličnošću Zorane Mihajlović, Zorana Mihajlović je danas ministar, sutra možda neće biti ministar, mi smo danas narodni poslanici, možda sutra nećemo biti. Ovde se ne radi o ličnostima, ovde se ne radi o pojedincima, ovde se radi o institucijama. Institucije su trajnog karaktera, ličnosti su prolazne, u tome se, nadam se, slažemo, ali ne vidim šta je sporno da se ministru na osnovu zakona da ovlašćenje da shodno Zakonu o državnoj upravi bliže propisuje uslove u postupku javnih nabavki, da nam se upravo ne bi dešavale zloupotrebe. Pravilnici, naredbe i uputstvo, nisu nikakvi tajni akti. Oni se objavljuju u „Službenom glasniku Republike Srbije“ na isti način na koji se objavljuju i zakoni. Dakle, ne radi se o tome da mi sada izbegavamo da nešto regulišemo zakonom, pa dajemo ovlašćenje ministru da on to sam nešto propiše, a to što on propiše niko živi neće znati osim njega. To nije tačno. Ovo govorim zbog građana. Dakle, svi opšti akti koje donosi ministar, ne samo gospođa Zorana Mihajlović, bilo koji ministar u Vladi Republike Srbije, objavljuju se u „Službenom glasniku Republike Srbije“ i svako ko bude hteo da pročita koji su to bliži uslovi da u postupku javnih nabavki u ovom domenu, rečnog, odnosno vodnog saobraćaja, moći će na vrlo jednostavan način da se upozna. Uzme „Službeni glasnik“, pročita taj pravilnik i stvar je potpuno identična, pri čemu pravilnici, naredbe i uputstva takođe podležu oceni ustavnosti isto kao i zakoni. Ne razumem konstataciju da ćemo mi doći u situaciju da nećemo imati Ustavni sud. U svakom kolektivnom organu se dešava da nekome istekne mandat. Ističe i mandat narodnim poslanicima. Svi se mi biramo na neki mandatni period, neko na četiri, neko na pet godina, neko na duži vremenski period, ali se svi biramo na neki vremenski period. To što nekome ističe mandat ne znači da neće postojati institucija kojoj će neko ko smatra da je zakon ili Ustav povređen moći da se obrati. U tom smislu, nema potrebe da plašimo građane Srbije da neće postojati Ustavni sud u Republici Srbiji zato što određenom broju sudija ističe mandat. Oni koji su nadležni da sprovedu i pokrenu postupak izbora novih sudija Ustavnog suda, to će da urade i ničije pravo neće biti dovedeno u pitanje. Samo želim da kažem da nema potrebe da mistifikujemo stvari koje su, ja mislim, poznate svakome iole, iole solidnom obrazovanom pravniku. Dakle, ovde je stvar sa pravnog aspekta potpuno jasna. Sve je transparentno, sve je dostupno javnosti i izbegava se mogućnost bilo kakvih zloupotreba. Više bi zloupotreba bilo kada ova mogućnost ne bi postojala, kada biste imali neku opštu normu u zakonu, pa da vam onda tamo neki direktor propisuje uslove kakve on želi. Ne, pored zakona mi smo, ne samo ovlastili, nego i obavezali ministra da donese opšti pravni akt kojim će da propiše bliže uslove. Dakle, imate i zakonom propisane uslove i bliže definisane uslove opštim aktom ministra, odnosno ministarstva, koji se objavljuju u „Službenom glasniku Republike Srbije“. Ne vidim gde je tu mogućnost bilo kakve zloupotrebe ili ukidanje principa transparentnosti u sprovođenju postupka javnih nabavki u ovoj oblasti, vodnog, odnosno rečnog saobraćaja.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković. Replika? Čekajte. I vi ste se javili za repliku? Dobro. Pravo na repliku Vjerica Radeta.
Malopre smo imali priliku da čujemo jedno opširno predavanje, kakvo smo slušali od istog kolege Martinovića, ali pre četiri godine je u okviru ovakvog predavanja tvrdio ovo što mi danas iznosimo kroz amandman, da ovakve nadležnosti ne mogu da se daju ministrima, nego ministarstvu, odnosno Vladi Republike Srbije i gospodin Martinović je, možda nije namerno to rekao, da ne kažem nije svesno to izgovorio, rekao da oni poistovećuju ministra sa Vladom. Dakle, ministarstvo i ministar je jedna kategorija, Vlada je potpuno druga kategorija. Ministarstvo jeste deo Vlade Republike Srbije, ali nadležnosti po zakonu se apsolutno razlikuju, i to kolega Martinović odlično zna. Mi ovde ne plašimo javnost, mi ne pričamo nekakve priče reda radi. Gospodine Martinović, ako Ustavni sud ima 15 sudija, a ima, i vi to znate, i ako će polovinom decembra za devet sudija prestati mandat, onda mi nećemo imati Ustavni sud u funkciji. Niko nije rekao da mi nećemo imati Ustavni sud, zato što Ustavni sud postoji u Ustavu Republike Srbije, ali vašom nemarnošću imaćemo Ustavni sud koji će imati pet sudija, odnosno šest sudija i neće imati mogućnost da odlučuje po zahtevima koji se dostavljaju Ustavnom sudu. Dakle, pokušao je gospodin Martinović da okrene priču na nekakvo njegovo veliko pravničko znanje, ali nije uspeo u svakom slučaju.
Gospodine Šarović, po kom osnovu vi hoćete repliku? (Nemanja Šarović, s mesta: Replika.) Po kom osnovu? (Nemanja Šarović, s mesta: Rekao je da smo poslanička grupa fascinirana ličnošću ministarke.) Pa dobro, u redu, i? To nije osnov za repliku. Nije, nije. Nema osnova za repliku. Reč ima narodni poslanik Branislav Mihajlović, pravo na repliku.
Hvala, gospodine predsedavajući. Gospodin Martinović je pomenuo moje ime i mislim da je osnovni red da odgovorim. Odmah da kažem da već počinje mnogo da mi smeta što gospodin Martinović se već stavlja u ulogu tumača šta je ko mislio i šta je ko hteo da kaže. Ja ono što sam mislio, ja sam to i rekao, i vrlo mi smeta u životu, pogotovo ovde u parlamentu, kada neko izvrće ono što ja mislim i što kažem i on tumači to što sam ja hteo da kažem. Savetovao bih gospodinu Martinoviću da se okane tog manira, jer to deluje vrlo uvredljivo, pogotovo što smo mi kolege i po zvanju i po znanju i po naučnim zvanjima koje imamo i ne bih voleo da neko tako interpretira moje stavove. Drugo, ništa personalno nisam hteo da kažem, samo sam hteo da kažem da članovi 6. i 7. otvaraju vrata za korupciju, bilo koga sa imenom i prezimenom. Gospodin Vučić je na svom ekspozeu ovde u Skupštini rekao da korupcija predstavlja još jedan od gorućih problema ove zemlje. Pomenuo je milijardu evra koje negde ispare, u nekakvom zdravstvu. Ponovo tvrdim i tu je ministarka i dobro je što čuje, njoj na štetu ide ako se usvoje članovi 6. i 7. Zarad transparentnosti, ona bi trebalo da se odrekne toga i da kaže – ja se odričem članova 6. i 7, jer to otvara sumnju da može nešto da podlegne korupciji i ona bi tu zaradila velike poene, jer bi narod video da se i ona praktično bori protiv onoga zašta se svi mi ovde zalažemo. Hvala.
Po Poslovniku Nemanja Šarović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ne znam zašto gospodin Martinović misli da smo mi fascinirani ličnošću gospođe Mihajlović. Mislim da je potpuno legitimno kada kritikujete nekog ministra da govorite o prethodnom političkom angažmanu.
Koji član samo?
Član 106. Ona to nije prihvatila katastrofalno je. Ne znam zašto to onda boli gospodina Martinovića. Pretpostavljam zbog njegove nečiste savesti. Što se tiče nošenja torbe, pa i to nije ništa strašno. Evo, šta ako je gospođa Mihajlović nosila torbu gospodina Labusa, pa i vi ste nosili torbu gospođe Vjerice Radete, doduše, da budem potpuno precizan, ne torbu, nego laptop, doduše, da budem još precizniji, niste uvek, bila je mrtva trka između vas i Dragana Stevanovića, pa kad on ne stigne pre vas, onda ste.
Kolega Šaroviću, samo mi objasnite kakve to veze ima sa članom 106.
Ima veze zato što je gospodin Martinović o tome prethodno govorio, iako to nema apsolutno nikakve veze sa amandmanima.
I koleginica Radeta je u svom izlaganju nešto slično govorila.
Ja ne znam što vi pričate o Vjerici Radeti. Ja sam se javio po povredi Poslovnika povodom izlaganja Aleksandra Martinovića.
A vi ste se javili, znači, kada istu stvar uradi gospodin Martinović, to je kršenje Poslovnika, a kada uradi neko iz vaše poslaničke grupe, onda nije. Je li tako?
Gospodine Arsiću, da vam objasnim. Jeste, tako je. Ja se naravno neću, ali vi od mene očekujete da se javim da kritikujem nekoga iz naše poslaničke grupe. Ja sam uvek za zdravu i demokratsku raspravu i nikada, za razliku od nekih, nisam tražio da se kažnjavaju poslanici, bez obzira iz koje su poslaničke grupe. Smatram da ako to pravo date vladajućoj većini, pa onda makar malo više prava moramo imati mi koji smo opozicija. Sve ostalo se naziva tiranijom većine. Vi ste danas tri puta davali pauzu, iako mogu reći da na korektan način vodite sednicu, ali tri puta ste davali pauzu i svaki put nakon izlaganja poslanika vladajuće koalicije. Dozvolite da i mi iz opozicije ponešto kažemo, pa dozvolite i sad da malo produžimo ovo vreme, kao što gospodinu Martinoviću svaki put date negde do dva minuta i 30 sekundi, dva minuta i 35 sekundi, nije to ništa strašno. Ja sam uvek za taj parlamentarni princip i mnogo više cenim predsedavajućeg koji na taj način vodi.
Smatram da kršenja Poslovnika nije bilo. Ne mogu ja baš da ne budem fer prema svim poslanicima. Znači, ako je koleginica Radeta nešto rekla, nešto slično kolega Martinović ili bilo ko od poslanika, bez obzira iz koje poslaničke grupe dolazi, ja ću uvek isto da postupim. Pravo na repliku ima narodni poslanik Aleksandar Martinović.
Koristiću šest minuta, pošto me je troje poslanika napalo, rekli su da sam rekao nešto što nisam rekao, a u dve minute ne znam da li ću uspeti da sve to sažmem. Prvo, mislio sam da je gospodin Šarović malo napredovao, on je bio i ostao baba tračara i on dalje od toga izgleda ne može da ode.
Molim vas, gospodine Martinoviću.
Što se tiče samog amandmana, ne znam što ste dali reč gospodinu Branislavu Mihajloviću, zato što ja čoveka nisam pomenuo apsolutno u bilo kakvom negativnom kontekstu, sem što sam rekao da je amandman gospodina Mihajlovića identičan suštinski sa amandmanom gospođe Vjerice Radete. Ništa ružno čoveku nisam rekao, poštujem i njegove godine i njegovo zvanje, ali imam pravo da imam drugačije mišljenje od njega. Ovde je bilo reči o tome da li sam ja ovakav ili onakav pravnik. Loš sam pravnik, priznajem, i slabo se razumem u ovu oblast, ali sam ipak toliko dobar pravnik da znam da na primer Vladu Republike Srbije ne čine ministarstva, nego ministri. Ako Vladu čine ministri, kažite mi – koja je logika da ovlašćen za donošenje podzakonskih akata ne bude ministar nego da bude ministarstvo? Ja sam vam lepo rekao, ne znam što ste se tu našli prozvani i uvređeni, znači, samo da ste uzeli knjigu Laze Kostića „Administrativno pravo Kraljevnine Jugoslavije“, pa da pročitate da je osnovni princip u uređenju državne uprave birokratsko-monokratski princip, koji kaže da na čelu svakog organa državne uprave, pa i ministarstva stoji jedan čovek i da su sva ovlašćenja tog organa u stvari skoncentrisana u rukama tog ministra, i kada donosi pojedinačne pravne akte i kada donosi opšte pravne akte.
Privodite kraju, kolega.
Završavam, gospodine Arsiću. Mi propisivanjem i davanjem obaveze ministru da bliže propiše uslove za sprovođenje javne nabavke, uslove koji mogu da se pročitaju u „Službenom glasniku Republike Srbije“, otklanjamo bilo kakvu mogućnost zloupotrebe i bilo kakvu mogućnost korupcije.
Zahvaljujem. Pravo na repliku ima ministar dr Zorana Mihajlović. Izvolite.
Razumem neke frustracije poslanice koja je pričala o svom amandmanu. Ja sam tu pre svega da govorim o zakonu, ako treba neka pomoć ili objašnjenje oko zakona, vrlo rado. Čini mi se da možda niste imali priliku da vidite da postoji takođe i Pravilnik o jedinstvenoj metodologiji izrade svih podzakonskih akata, pod jedan, pod dva, da vašim predlogom amandmana ste dali prosto mogućnost da se pravi mnogo više podzakonskih akata, što mi mislimo da nije potrebno i to smo vam takođe u obrazloženju dali. Ono što mislim da možda prosto nije jasno od samog početka, to jeste pitanje privatizacije koju ste vi pominjali. Privatizacija Luke Novi Sad je pre svega i pregledna i transparentna, kako danas svi govore tim izrazom, tako da ništa ne može da se desi što bi bilo protivzakonito. Vi ćete imati priliku svaki korak koji se dešava unutar procesa privatizacije Luke Novi Sad da vidite i da naravno sa svim vašim komentarima, nadam se, naravno, korektnim komentarima, reagujete. Kada ste pominjali reč „nameštanje“ i neka mračna vremena, pa da, ja i dalje smatram da ta mračna vremena više ne mogu da se vrate. To su vremena u kojima ste vi ostali. Neki drugi su isplivali i uradili mnogo više za ovu zemlju nego u tim mračnim vremenima. Vrlo mi je drago zbog ljudi koji su vrlo kvalitetni, koji danas više nisu u toj politici mračnih vremena, a koja zaista jeste bila teška po sve građane Srbije. Ne znam da li je bila teška po vas ili po vašeg predsednika stranke koga nikada ne vidim ni na jednoj raspravi kada su zakoni u pitanju ili je to možda odnos prema određenom ministru ili ministarki. Žao mi je što je vas ostavio da branite zakon, a pre toga, naravno, nikad direktno napao opet člana Vlade, to jest mene. U svakom slučaju, verujem da se mračna vremena neće vratiti. Nadam se da ćemo zakon usvojiti. Nadam se da ćete imati prilike da vidite kako će biti privatizovana Luka Novi Sad.
Privodite kraju.
Nadam se da ćete, bez obzira na sve frustracije koje postoje, jednog trenutka ipak reći – ovo je urađeno, a ovo nije urađeno. Što se tiče političkih angažmana, moje biografije, ona je vrlo javna, ja sam njome zadovoljna. Nikada mi nije problem da nosim bilo kome torbu ko radi neke dobre stvari za sopstvenu zemlju. Hvala.
Zahvaljujem. Po Poslovniku, narodni poslanik Vjerica Radeta.
Po Poslovniku, i to po članu 116. koji obavezuje sve prisutne na sednici da se ponašaju u skladu sa ovim Poslovnikom, što Zorana Mihajlović malopre nije uradila. Dakle, ona je iznela ovde stav da sam ja frustrirana, ne znam zbog čega bih bila. Ona verovatno jeste, iz dva razloga. Jedan je što je Vučić neće predložiti za predsednika Republike, a ona bi to volela, a drugi je pominjanje predsednika SRS dr Vojislava Šešelja, koji će nesporno biti predsednik Republike posle narednih izbora.
Koleginica Radeta.)
Dozvolite, molim vas, samo u okviru člana 116.
Ovo je već replika.)
Govorim o članu 116.
Član 116, koleginice, kaže da svi imaju ista prava u parlamentu.
Jeste, ali i obaveze i prava. Dakle mora gospođa da se ponaša u skladu sa ovim Poslovnikom i ona ne može ovde da iznosi, kao ministar, svoj stav zašto neki poslanik ovde sedi ili ne sedi. Da li ona ima pravo gospodine Arsiću? Nema. Vojislav Šešelj, šta ona misli, nje se uplašio? Gospođo Zorana Mihajlović, Vojislav Šešelj nije iznosio nikakve, kako je rekla, napade na vas. On je samo izneo činjenično stanje da ste vi špijun u Vladi Republike Srbije. Hvala.
Koleginice Radeta, ja vas molim, ovde nema nikakvog govora da sam prekršio član 116. Poslovnika. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Martinović, po Poslovniku.
Kad se Saša Radulović zamori, onda nastupa Nemanja Šarović. Sada je izgleda njegovo vreme. Sada nas malo on zabavlja i pravi performanse u Narodnoj skupštini. Ja vas molim, gospodine Arsiću, dajte vi reč kome hoćete, ali nemojte da dozvolite da ministri u Vladi Republike Srbije budu vreća za udaranje kad kome padne napamet i da se ministri u Vladi Srbije, nazivaju stranim špijunima, da se ovde licitira sa predsedničkim izborima ko će da pobedi. Neka pobedi Vojislav Šešelj, gospođo Radeta, hiljadu puta, ako narod za to glasa, ali narod je glasao za Aleksandra Vučića i glasao je za SNS. Ja koliko vidim, a to su već primetili građani Srbije i o tome je i Aleksandar Vučić, više puta govorio. Vi ste izgleda svi pobedili na predsedničkim izborima. Vojislav Šešelj je pobedio, Šutanovac je već pobedio, Saša Janković je pobedio, Radulović je pobedio, Tadić je pobedio, svi ste pobedili. Super. Ja vam svima čestitam, hajde sačekajte samo da RIK prebroji glasove i da vam kaže da ste vi svi pobedili i da ponovo uvedemo institut kolektivnog predsedništva, jer ste vi svi pobedili, a može da bude samo jedan predsednik, pa ćemo imati predsedništvo kao u SFRJ, pa se menjajte na svakih godinu dana. Godinu dana neka bude Šešelj, drugu godinu Šutanovac, treću godinu Saša Radulović, sve je to moguće. Nemam ništa protiv toga, samo vas molim, gospodine Arsiću, da sednicu vodite onako kako je to propisano Poslovnikom, inače će se svi poslanici SNS javiti za reč, jer ovo što se sada radi je nedopustivo. To je kršenje dostojanstva Narodne skupštine. To da se vređa ministar u Vladi Republike Srbije, da se iznose insinuacije. Da li ćemo sada da pričamo ko je šta rekao oko tunela, te ne možete da prođete, ne može da prođe. Šta ćemo sada kada je prošao? Da li će neko da se izvini gospođi Zorani Mihajlović…
Privodite kraju.
… za sve one uvrede kako je bilo nameštanje tendera sa ovom, onom firmom, dovlačene mašine iz Rusije, ne znam ni ja šta. Šta je sada, prošao kamion i sad svi ćutite o tome? (Vjerica Radeta, s mesta: Ko je pominjao da ne može?) Ko je pominjao? Pominjali ste vi iz vaše poslaničke grupe.
Privodite kraju kolega Martinoviću.
Te ne može da prođe šleper, te Zorana namestila ovo, te Zorana namestila ono. Svi smo mi čuli šta je ko rekao i šta sad? Šta sada kada je kamion prošao? Sad puj pike ne važi.
Zahvaljujem, kolega Martinoviću. Kolega Martinoviću, čekajte da odgovorim, molim vas. Kolega Martinoviću, smatram da ni u jednom delu nisam prekršio Poslovnik i znam da će u narednom periodu da bude sve teže i teže voditi sednice Skupštine, zato što će poslanici pokušati da promovišu svoje kandidate za predsednika Republike Srbije, ovde u Narodnoj skupštini. Narod će o tome da odluči a ja molim kolege poslanike da, kad već kažu svoje političke poruke da to jednom završe da možemo da nastavimo dalje sa radom, jer ovo ne vodi nikuda. Ja ću sada da obrišem listu. Nema više pravo. Reč ima ministar i potpredsednik Vlade dr Zorana Mihajlović. Izvolite.
Dakle, da kažem jedan deo koji je vrlo važan, a vezan, još jedanput da ponovim, za pitanje privatizacije luke Novi Sad. Mi očekujemo da se taj proces završi do početka, odnosno do kraja prvog kvartala naredne godine. Mislim, da je takođe važno da znamo da je ovaj zakon zajedno sa setom zakona iz oblasti vodnog saobraćaja neophodan i važan da bismo mogli da dalje razvijamo i ulažemo pre svega u vodni saobraćaj. Ono što mislim da je takođe vrlo značajno pogotovo kada su u pitanju amandmani vaše stranke, jeste da jedno je pitanje nadzora za koje vi tražite da mora da bude isključivo u nadležnosti Direkcije, a druga je mogućnost koja je data u skladu sa zakonom, a to je da može i da ne mora. Nekako, nadam se da ćemo imati malo kvalitetniju raspravu po amandmanima. Meni je jako žao, ne želim da sekiram vašeg predsednika stranke, tako da ne bih više o tome komentarisala. A što se tiče bilo kakve vrste uvrede na vaš račun nije nijednog trenutka bila niti sam ja vaše ime pomenula i žao mi je ako ste se u tom smislu pronašli, ali zaista se nadam… (Vjerica Radeta, s mesta: Nisam se ja pronašla, nego si ti rekla poslanica.) Ne znam, možda ste vi navikli da uvek razgovarate u isto vreme sa nekim, ja ću uredno da sačekam da vi kažete. (Vjerica Radeta, s mesta: Valjda si koncentrisana.) Pa, ja sada imam reč, pa kad ja završim vi slobodno opletite. Dakle, nisam nijednog trenutka vas imenom pomenula, ako ste se vi našli u toj kategoriji frustriranih, opet mi je žao, ali dakle, zakon je zaista nešto što je važno za ovu zemlju, a najmanje je bitno vaše i moje stanje u tom smislu.
Reč ima narodni poslanik Zoran Živković. (Nemanja Šarović, s mesta: Po Poslovniku. Kako ne može po Poslovniku?) Nema više po Poslovniku, izmenjali ste jedni drugima šta ima da kažete sada nastavljamo sa radom. Čekajte bar amandman na član 5. pa nastavite dalje ovaj cirkus.
Imam veliko razumevanje i solidarnost prema vama što tražite povredu Poslovnika, ali očigledno da ga nećete dobiti tako da ja počnem da pričam, pa ću vam ja dati razloga se javite posle. Šalim se naravno. Znači, pet minuta onih na koje imam pravo. Sa velikim rizikom da se desi nešto vrlo neobično i loše kao što bi recimo bilo da padne nešto sa plafona ili tako nešto, ja ću reći da mislim da je rešenje koje je predloženo u zakonu, a tiče se odgovornosti ministra za donošenje ovih odluka dobro, uz sve poštovanje prema najboljim namerama u koje ne sumnjam da su ponukale poslanike koji su predlagači ovog amandmana. Naravno da je strah od korupcije veliki i potpuno opravdan i možemo mi da se igramo sa vremenom pre, posle, nakon, u ono vreme, u moje vreme, u tuđe vreme, ali korupcija je rak rana svakog društva i samo je pitanje koje organe napada sve taj rak i koliko je to smrtonosno. Mislim da Srbija nije nikakav izuzetak iz toga i da je korupcije bilo jeste i biće, samo je pitanje da li možemo da je svedemo na nivo koji je podnošljiv. Mislim, da je bolje rešenje da ministri budu odgovorni za sve što se dešava u njihovom resoru. Ovako da se krijemo iza nekih radnih grupa, stručnih komisija, agencija, nezavisnih tela. Nezavisna tela su jako dobra stvar, ali u društvu koje je spremno za takva tela. Naše društvo očigledno još uvek nije spremno na to i mi obično sa nezavisnim telima imamo više korupcije nego što bi bilo da se zna imenom i prezimenom odgovoran za nešto. Mislim da je ovo rešenje dobro. Da li će ono samo po sebi da spreči korupciju. Naravno, ne i tu nema nikakve sumnje i zato je neophodna javnost. Pre svega mi u parlamentu, a onda i javnost van parlamenta koji ima isto svoj deo odgovornosti da se spreči korupcija. Kad se zna imenom i prezimenom da je neki ministar za nešto odgovoran, onda imamo potpuno jasnu situaciju. To znači - za deficit u budžetu od 700 miliona evra, koji će biti na kraju godine, odgovoran je ministar finansija i predsednik Vlade. Za pad helikoptera, koji je bio pre 605 dana, kriv je ministar odbrane i predsednik Vlade. Za Savamalu … [[Isključen mikrofon.]]
Gospodine Živkoviću, jeste li vi sudija? (Zoran Živković, s mesta: Ne, niste me razumeli.) Jeste li vi sudija? Upravo izričete krivicu. Ja sam odlično razumeo. Ne možete vi da kažete - kriv je, možete da kažete vašu sumnju da je on odgovoran, ali ne možete da kažete da je kriv. (Zoran Živković, s mesta: To sam i rekao.) Ne, rekli ste – kriv je. (Zoran Živković, s mesta: Okej, evo, povlačim reč.) Izvolite.
Nije kriv, nego je odgovoran. Znači, odgovoran je za stanje u jednoj oblasti. Ako neko u Savamaloj ruši, pod okriljem noći, dan nakon izbora, neke zgrade, za to su krivi, odgovorni, komunalna policija, MUP Srbije, gradske vlasti, sam premijer je rekao da je to neka budala iz vrha gradske vlasti uradila. Ako se desi nešto što se tiče oružja, špijuna, oružja koje se nađe na nekom mestu gde ne sme da bude, za to je odgovoran ministar unutrašnjih poslova, nadležne službe i za to je odgovoran šef Biroa za kontrolu službi. Ja mislim da je to dobro rešenje. Kao što je za red u parlamentu odgovoran predsednik ili predsedavajući, kao što je za ponašanje poslanika odgovoran svaki poslanik pojedinačno, tako je jako dobro da u podeli vlasti, u zakonskoj definiciji ko je za šta odgovoran, bude jasno imenom i prezimenom. Ja mislim da je to, nadam se, da je to bila ideja predlagača zakona, da na taj način predstavi najbolju, potencijalno najbolju mogućnost da se borimo protiv korupcije. Ako nešto ne valja u plovnim putevima, ako nešto ne valja u bilo kom delu koji se tiče plovidbe rekama, za to će biti, usvajanjem ovog zakona i ovih članova bez promena, biće kriv ministar, ministarka ova sledeća, ko god da bude na toj poziciji. Mislim da je to dobro rešenje. Mislim da je dobro da se vratimo da se u raspravama bavimo suštinom teme koju danas imamo. Bilo je svega i svačega danas u raspravi. Ja bih pre završetka pitao samo nešto što nema mnogo veze sa ovim, ali samo jedno kratko pitanje pošto je ministar tu, ali nije ništa opasno, nemojte da se plašite. Pre dva meseca prisutna ministarka je rekla da će put Obrenovac-LJig biti otvoren sredinom 2017. godine. Danas je rekla da će to biti krajem 2017. godine. Šta je tačno? I druga stvar je – apelujem da, bez obzira na moje razumevanje te atmosfere i tih emocija, da porodična svađa između radikala i genetski … [[Isključen mikrofon.]]
Zahvaljujem. (Zoran Živković, s mesta: I genetski modifikovanih radikala bude prekinuta.) Po Poslovniku, reč ima Aleksandar Marković.
Zahvaljujem, predsedavajući. Reklamiram povredu člana 106. Poslovnika – govornik može da govori samo o tački dnevnog reda o kojoj se vodi pretres. Gospodine predsedavajući, malopređašnji govornik je najavio da će govoriti pet minuta. On ima po Poslovniku pravo na pet minuta, ali pet minuta jednu rečenicu o amandmanu i o temi dnevnog reda nije rekao. Ja imam razumevanja za vašu toleranciju. Uvideo sam da ste pokušali da ga opomenete, skrenuvši mu pažnju da nije sudija, ali moram da vam kažem, on očigledno jeste sudija, ili je bar navikao da bude i sudija, navikao je da bude i sudija i tužilac i policajac i da hapsi ljude u „Sablji“, da zatvara i ko zna šta radi. Ali, gospodine Živkoviću, nema više „Sablje“, nema više vanrednog stanja …
Bez ličnog obraćanja.
Zaboravite na to. (Zoran Živković, s mesta: To se samo ti nadaj!) I nikad se više neće ponoviti. (Zoran Živković, s mesta: To se samo ti nadaj! Sablja dva tačka nula, spremi se!)
Kolega Markoviću, da odgovorim kolegi. Pa, vi ste stvarno očekivali da ide po članu 106. kolega Živković da se pridržava? Po Poslovniku, reč ima narodni poslanik Igor Bečić.
Gospodine predsedavajući, dokle ćete da dozvoljavate, javljam se po članu 107, gde je govornik na sednici Narodne skupštine dužan da poštuje dostojanstvo Narodne skupštine. Mi imamo ceo dan da pojedini poslanici vređaju ministra, vređaju narodne poslanike, da neostvareni političari pojedini putem Tvitera, pojedini u sali, misle da su mnogo bitni, mnogo važni, ako pomenu predsednika Vlade i onda im je dan ostvaren, misle da imaju pet minuta slave ako skupe hrabrosti da pomenu predsednika Vlade, koji sav svoj trenutak radnog dana koristi za dobrobit građana, za podizanje kvaliteta života naših građana, a oni misle da su mnogo bitni ako ga bar nekoliko puta u toku dana pomenu. Dokle ćete da dozvoljavate da ovde jedna poslanička grupa i predsednik te poslaničke grupe, gde je u proteklom periodu pokazivao samo kako se mogu opljačkati građani Srbije, kako uništavati preduzeća… Vidite da se odmah prepoznaje. Ne moram dalje ni da govorim, kad vidimo da se taj predsednik poslaničke grupe odmah prepozna, da zna da je to taj koji je uništavao građane Srbije i preduzeća u Srbiji. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta, po Poslovniku. (Nemanja Šarović, s mesta: Kako će Vjerica Radeta kad sam se ja javio pre nje i kad sam zamenik šefa poslaničke grupe? Kako?)
Tako je. Najpre Nemanja, pa Nataša, pa ja. To je redosled prijavljivanja. Ne možeš da biraš.
Pa, ne mogu da biram.
Pa, ne možeš da biraš. Najpre Nemanja, pa Nataša, pa ja. To je redosled. Mi znamo kad smo se javili i znamo zbog čega, tačno ovim redosledom.
Tačno tim redosledom?
Tačno tim redosledom.
E, pa, kad ćemo tako, tim redosledom, ja ne mogu da biram. Gospodin Krasić je bio u sali kada ste se javili.
Auuu, Krasić otišao u Zrenjanin pre sat vremena. Ej, alo, Arsiću bre, uzmi Poslovnik malo, šta radiš to?
Pa, ja odlično znam Poslovnik.
Ne znaš. Sad ću ja da ti objasnim, kad ne znaš, kad dođem na red.
Čitao sam po onom redosledu kako ste se prijavili. Poslednji na listi za povredu Poslovnika je Nemanja Šarović.
Redosled je Nemanja Šarović, Nataša Jovanović, pa ja.
Ali, ja vidim u kom ovo pravcu ide, tako da, pošto očigledno da član 112. ne pomaže, a u članu 103. koji reguliše povredu Poslovnika stavovi 1, 2, 3, 4, 5, 6. i 7. predsednik Narodne skupštine je dužan da narodnom poslaniku koji se ne pridržava odredaba iz stavova 1, 2, 4. i 6. ovog člana ili na drugi način očigledan zloupotrebljava prava predviđena ovim članom, izrekne mere predviđene iz člana 108. i 111. Poslovnika. Znači, više da završimo povredu Poslovnika za političke govore. Izmenjali ste svi između sebe političke stavove, čak i uvrede, ali hajde da se vratimo na zakon.
Hajde, molim te, moramo da završimo ovaj Poslovnik, šta imamo da kažemo.
Nastavljamo sa radom. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. (Nemanja Šarović, s mesta: Kako ako si rekao da sam ja sledeći?)
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, postoji izreka koja glasi – onom ko je vladao nad drugima nesnosna je vlast drugih nad njim samim. Iz tih razloga mom kolegi poljoprivredniku treba oprostiti ono što je izrekao. Da li ministar ili ministarstvo treba da se stara o nekom zakonu, ja sam za personalnu odgovornost. Meni je naprosto bilo dirljivo kad je moj kolega poljoprivrednik govorio o korupciji. Dakle, neko ko je kad je prodao DIN i DIV za tri puta manju cenu, prodao ga je u privatizaciji koju je započeo za vreme „Sablje“, a bogami, kome je sablja tupa, vidim da mu je oštar jezik. Dakle, neko ko je to uradio za vreme „Sablje“ transparentno, kad su se hapsili ljudi, neko ko je to uradio za tri puta manju cenu je ovde govorio o korupciji. Neko ko je pored DIN i DIV prodao sve pušače, jer u tom ugovoru je stajalo da niko drugi ne može da proizvodi cigarete tri godine, taman da oni koji su uložili tri puta manju cenu od one koja je bila tržišna, taman da im se povrati investicija. Neko ko je prodao i pušače i cigarete pod vrlo sumnjivim okolnostima i fabrike za vreme „Sablje“ govori o korupciji. Za mene je to dirljivo. Neko ko često govori o, ne znam, devedesetim, neko ko se pozivao na ministra unutrašnjih poslova, ko je za vreme dok je bio ministar slavio nove godine u Kuli sa budućim ubicama premijera, on govori ovde o odgovornosti, on govori o ministru policije. Evo ga sa republičkim ministrom, pre ubistva nekoliko meseci, u Kuli. Da li ja izmišljam, da li fotografija govori dovoljno, neka presude vaši gledaoci. Dakle, neko ko se tamo nalazio…
Hajdemo malo o amandmanu, kolega Rističeviću.
Po amandmanu i govorim. Neko ko je tada bio ministar, bio je odgovoran i za korupciju, a bogami, po meni, i za kasniju likvidaciju premijera na čije je mesto uskočio i, gle čuda, istog ovog čoveka koji je sa njim bio republički ministar… (Zoran Živković, s mesta: Da li si sad gluv, Arsiću?) … ponovo predložio za republičkog ministra, evo i neartikulisanih krika koji govore o tome da je ovo istina.
Kolega Rističeviću, molim vas da se vratite na temu.
Dakle, neko ko je bio savezni ministar unutrašnjih dela, koji je zajedno u jedinici za specijalne operacije sa ministrom unutrašnjih poslova, republičkim, slavio u jedinici za specijalne operacije, kasnije tog istog republičkog ministra posle surove likvidacije premijera ponovo imenovao za ministra. Dirljivo je kad govorio o odgovornosti ministra. Ja se sa tim slažem. On je kao ministar i predsednik Vlade, dopustio da njegov potpredsednik, evo ga grli se sa Legijom, dakle, dopustio je da bude potpredsednik Vlade. Neko ko je kao ministar govorio o toliko paravojnim formacijama, koga evo sa vođama paravojnih formacija, ovo je, čini mi se, Željko Ražnatović Arkan. Dakle, neko ko toliko govori o zlim devedesetim, ko toliko govori loše i o radikalima, evo njegovog predsednika stranke koji je pravio saveze 1993. godine, koji je ušao u sedišta SRS. Još nešto, moj kolega poljoprivrednik je zaboravio da do promena 5. oktobra ne bi došlo da isti ti zli radikali, kako ih on zove, nisu potvrdili rezultat DOS-a i time doprineli da se i on dograbi vlasti, a bogami i slave. Na kraju, moram da zaključim. Bilo je veoma dirljivo, što naš narod kaže – dugačak jezik kaže što kratka pamet smisli, i moj kolega poljoprivrednik je najbolji dokaz za to. Hvala.
Izvolite, kolega Živkoviću.
Znači, povredili ste član 106. i 107, predsedavajući. (Nemanja Šarović dobacuje.) Slušajte mene sad kada vam pričam, pošto se o vama radi. Vi ste prekršili, prvo, dali ste da priča o nečemu što nema veze sa dnevnim redom, a drugo i da svojom diskusijom vređa ovaj visoki dom. Naravno da je to sijaset laži koje su skupljene i fotokopirane i u glavi i u rukama. Što se tiče duvanskih industrija, pitajte Malog. On je bio šef komisije za tendere za prodaju duvanskih industrija, pa pitajte njega da li je bilo? Ako je bilo on zna, ako nije isto, on zna. Što se tiče ove provale laži o tome ko je s kim igrao, pevao, to neću da komentarišem, i to nije uopšte tema. Tema je, predsedniče, odnosno, predsedavajući, što vi dopuštate da se govori potpuno van dnevnog reda. To nije pitanje da li neko mene može da uvredi ili ne. Na Dorćolu kad zgazite u tako nešto, obrišete cipelu, uzmete kesu i bacite… [[Isključen mikrofon.]]
Gospodine Šaroviću, vi? Po Poslovniku?
Gospodine Arsiću, ja kako sam vas pohvalio da vodite u demokratskom maniru ove sednice, vi meni narednih šest puta, kad sam se javio po Poslovniku ili za repliku, niste dali reč, iako ste na to bili obavezni. Povredili ste član 103. koji kaže da narodni poslanik ima pravo da usmeno ukaže na povredu u postupanju, itd. Vi ste morali reagovati onoga trenutka kada je gospođa Mihajlović rekla gospođi Vjerici Radeti da je frustrirana. Ona je komentarisala direktno njeno izlaganje, rekla „prethodni govornik“, i rekla - razumem njene frustracije. Ako mi, koji smo narodni poslanici, koji smo u svojoj kući, jer Narodna skupština je naš dom, u žaru borbe nekome i kažemo nešto što možda je više nego što bi trebalo, to može i da se istrpi, ali da ministar vređa narodne poslanike to je nedopustivo. Na šta bi ličilo kada bismo mi došli na sednicu Vlade pa vređali ministra? Ni na šta. Prema tome, ako već pričate o nekoj pristojnosti u kulturi, onda je i pokažite. Ne tako što ćete reći – ja sam fina, pristojna i kulturna, nego tako što nećete vređati narodne poslanike. Minimum pristojnosti, gospođo Mihajlović, nalaže da se izvinite gospođi Radeti, da kažete – poneo me je trenutak, nisam to mislila. Umesto toga vi ste i u drugom javljanju ponovo govorili o frustracijama u kojima se navodnom prepoznala Vjerica Radeta. To je za vas nedopustivo. Vi morate jedanput naučiti, vi koji dolazite iz Vlade, ministri, da ne postoji znak jednakosti između vas i nas. Ne postoji, pogotovo ne u ovoj sali. Ono što nama priliči vama ne priliči. Vi ste ti koji morate da se ponašate pristojno i ton svake rasprave određuje vladajuća koalicija.
Kolega Šaroviću, da vam odgovorim. (Zoran Živković, s mesta: Meni niste odgovorili.) Odgovoriću i vama kolega Živkoviću. Više puta sam govorio da svaka akcija mora da izazove reakciju, i vi to jako dobro znate. Ako očekujete uvažavanje od ministra, onda uvažavajte ministra kao nekog koga smo mi ovde u Narodnoj skupštini birali. Ako ne očekujete uvažavanje od ministra, onda ne očekujte obrnuto. Ako ministra u Vladi Republike Srbije nazivate stranim plaćenikom, ako ministra u Vladi Republike Srbije pitate šta je radio u američkoj ambasadi, da li je obavestio o tome premijera na sednici na kojoj je Zakon o plovidbi, onda ne možete da očekujte… (Nemanja Šarović, s mesta: Reakcija. Prvo je bila uvreda, a onda je došla reakcija.) Odlično se sećam, gospodine Šaroviću, kako je bilo. Posle toga se vi javljate za povredu Poslovnika i polovinu vremena iskoristite za repliku, a zaboravljate pri tome da se gospođa Mihajlović još jednom obratila Narodnoj skupštini i komentarisala svoje izjave iz prethodnog govora, koje su ublažile mnogo toga. Tako da ne mislim da sam povredio Poslovnik. Sada vas zaista molim da prekinete sa praksom zloupotrebe Poslovnika u smislu replika, da odgovarate jedni drugima. (Nemanja Šarović, s mesta: Ja se nikad nisam javio kada nisam bio u pravu.) Pošto vidim da već ima podignutih Poslovnika… (Zoran Živković, s mesta: Želim da se glasa.) Glasaćete o povredama Poslovnika. U skladu sa članom 112, određujem pauzu u trajanju od pet minuta. Sada ne može niko da kaže da sam prekinuo izlaganje dok su govorili o povredi Poslovnika poslanici koji podržavaju Vladu Republike Srbije. [[Posle pauze.]] PREDSEDAVAJUĆI (Veroljub Arsić:)Na član 5. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Božidar Delić, Sreto Perić, Zoran Krasić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 6. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Božidar Delić, Vjerica Radeta i Zoran Krasić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 7. amandmane su u istovetnom tekstu zajedno podneli narodni poslanici Božidar Delić, Nikola Savić i Zoran Krasić i zajedno narodni poslanici Goran Ješić, Goran Ćirić, Gordana Čomić, Balša Božović, mr Aleksandra Jerkov, Radoslav Milačić, Maja Videnović, Dejan Nikolić i Veroljub Stevanović. Reč ima narodni poslanik Božidar Delić.
Zahvaljujem. Gospođo ministar, dame i gospodo narodni poslanici, ovaj član 7. odnosi se na član 38. osnovnog zakona i naš predlog je da se ovaj član u celini briše. Smatramo da je rešenje koje je dato inače u osnovnom zakonu ispravnije. U obrazloženju se kaže – da se amandman ne prihvata iz razloga što je upotreba pojma „hidrotehnički objekat“ u stručnom smislu ispravniji, a preciziranje koje se vrši predloženom normom ima za cilj da se otklone problemi koji su se pojavljivali u praksi usled postojanja jasnog normativnog određenja, na koje se konkretne hidrotehničke objekte odredba navedenog zakona odnosi. Ovde u ovom zakonu, na kraju krajeva i u izmenama i u osnovnom tekstu iz 2010. godine u članu 4. precizirani su termini koji se koriste u odnosu na ostale zakone ovde ih je čak 73. Ni u osnovnom ni u izmenama nigde to nije pojašnjeno. Po prvi put se pojavljuju sada „hidrotehnički objekti“, a imajući u vidu jedinstvenu metodologiju ili metodološka pravila za izradu propisa posebno jezik, stil i način pisanja, gde se kaže – u članu 34. da odredbe propisa treba da sadrže norme pisane jasnim, sažetim stilom, bez suvišnih reči i na način koji isključuje svaku dvosmislenost. U članu 35. gde se kaže da propisu treba koristiti jedinstvenu terminologiju, odnosno termine sa već utvrđenim značenjem. Pa, ja ne znam koji su to stručnjaci koji su ovde pomogli Vladi da u svom obrazloženju kaže da je ispravnije koristiti „hidrotehnički objekat“, nego „hidrograđevinski objekat“, što je u svim dosadašnjim izmenama zakona figuriralo kao apsolutno ispravan termin. Stvarno je čudno da pored ovoliko izmena ovog zakona pored čak 73 stavke koje ima u članu 4, a koje služe za preciziranje izraza i termina koji se koriste u zakonu dozvoljeno je da se napravi takav propust, a da se ne precizira ili da se kaže hidrotehnički projekti su tu, a hidrograđevinski objekti su to. Po mom mišljenju možda je trebalo koristiti oba termina, jer termin „hidrograđevinski objekat“ praktično odgovara većini objekata koji su navedeni da se podrazumevaju sada pod „hidrotehničkim objektima“. Zato smo smatrali da je apsolutno ispravno da se ovaj član 7. u potpunosti briše i da ostane određenje koje je bilo u prečišćenom tekstu člana 38. osnovnog zakona.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 8. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Božidar Delić, Vjerica Radeta i Zoran Krasić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 9. amandmane su u istovetnom tekstu podneli zajedno narodni poslanici Božidar Delić, Aleksandar Belačić i Zoran Krasić i zajedno narodni poslanici Marko Đurišić, Miroslav Aleksić, Goran Bogdanović, Nenad Konstantinović i Zdravko Stanković. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Nenad Konstantinović.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predsedavajući, mi smo podneli amandman na član 9. i ovaj amandman je odbijen iz potpuno po meni neprihvatljivog, rekao bih besmislenog razloga. Mi smatramo da je taj član 9. menjan bez ikakvog razloga, potpuno je isti tekst taj koji je bio u starom, odnosno u postojećem zakonu, praktično identičan u jednom slovu jedne reči se pravi razlika, a onda se u obrazloženju zašto je odbijen amandman kaže – amandman se ne prihvata iz razloga što je ponavljanje navedenog člana sa nekoliko leksičkih ispravki, dakle, zakonodavac je svestan da ima neku leksičku ispravku i ništa više, bilo neophodno u nomotehničkom smislu kako bi se primena navedenog člana odložila do 1. decembra 2018. godine. Suštinski ništa se ne menja u tom članu u odnosu na sadašnji zakon. Potpuno se bez ikakvog razloga predlažu izmene i zato mi tražimo da se ovaj član zakona briše, a u stvari se iza toga krije, to nam otkriva predlagač zakona, iza toga se krije odlaganje primene do 1. decembra 2018. godine. Da bi svima bilo jasno, nešto što je trebalo da počne da se primenjuje 2017. godine, pošto nije Vlada stigla i očigledno ministarstvo nije stiglo da pripremi sve što je potrebno da se pripremi da bi počela primena zakona 2017. godine, zakona koji je donet 2015. godine, sada se odlaže ta primena za godinu dana. Dakle, nemojte da nam podmećete neke leksičke izmene nego kažite slobodno - nismo pripremili sve što je trebalo, nismo radili kako je trebalo protekle dve godine i zato moramo da odložimo primenu zakona koji smo sami doneli.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite.
Zakon o plovidbi i lukama na unutrašnjim vodama o kojem danas govorimo u pojedinostima menjao se četiri puta i ovo je peta izmena i neverovatno je da vi na ovaj način pokušavate da zapravo prikrijete od javnosti ono što je i suština i ovih izmena i ovog zakona i mi smo to govorili i kada smo govorili o zakonu u načelu, a evo, govorimo i sada. Član 9. Predloga ovog zakona predložili smo da se briše i zaista u samom obrazloženju smo rekli da je to neophodno jer se ovim vašim članom 9. navodno menja član 46a i zaista je to samo navodno da bi se eto učinilo da vi nešto u suštini radite, tako što ste uneli isti tekst kakav je tekst u članu 46a. Da li je to samo tehnička greška? To je teško proceniti, ali je činjenica da će ova odredba stupiti na snagu tek 1. decembra 2018. godine. Znači, vi nemate ni jedno opravdano, normalno objašnjenje i ni jedan opravdan razlog da lepo kažete narodnim poslanicima da zato što ste vi u ministarstvu nestručni, nesposobni, ne radite dobro, da li to nisu radili onih stotinu, koje ste gospođo Mihajlović oterali iz ministarstva, pa ovi novi još nisu naučili, ne znamo šta je u pitanju, ali pokušavate da prevarite narodne poslanike tako što kao nekakvu samo tehničku izmenu zakona predlažete isto ono što je već bilo u ovom članu 46a i onda još kažete, onako prilično drsko, u obrazloženju zbog čega ne prihvatate ovaj amandman, kažete – zato što je ponavljanje navedenog člana sa nekoliko leksičkih ispravki, pazite, bilo neophodno u nomotehničkom smislu kako bi se primena navedenog člana odložila do 1. decembra 2018. godine. Ovo je zaista smešno. Dakle, leksička ispravka je razlog ili neka leksička greška eventualno u osnovnom članu 46a je razlog da se primena ovog člana odlaže do 1. decembra 2018. godine. Gospođo ministar i gospodo iz ministarstva, morate da vodite računa sa kakvim predlozima izlazite pred narodne poslanike. Probajte da vam bar obrazloženja budu prihvatljiva zdravoj pameti. Ovo što ste uradili pokušavali ste da najgrublji mogući način zapravo uvredite inteligenciju narodnih poslanika, ali kao što vidite, nije vam uspelo. Uhvatili smo vas u zloj nameri.
Reč ima ministar dr Zorana Mihajlović. Izvolite.
Hvala lepo. Nekoliko objašnjenja. Prvo, potpuno ste u pravu. Član je isti osim što se menja vreme. Dakle, imamo odloženu primenu na 1.1.2018. godine. Razlog zašto je to tako jeste što se nije stiglo niti od strane „Elektroprivrede“, niti od „Toplana“ da se urede pristaništa za sopstvene potrebe u prethodnom periodu. Problemi su postojali kod tih preduzeća pre svega u odnosu na projektno-tehničku dokumentaciju itd. Mi nismo želeli da usvajanjem ovog zakona u novembru mesecu ostavimo rok 1. januar 2017. godine jer bi to dovelo do situacije da treba da prekinemo lanac snabdevanja i da imamo problem pre svega sa samim „Toplanama“. To je razlog zašto u ovom članu stoji odložena primena na 1. januar 2018. godine. Dakle, ništa se ne prikriva. Sve lepo stoji, sve lepo piše. To su razlozi koji jesu opravdani i mogu da se pokažu. Ne znam da li je to nekome normalno ili nije, ali je to činjenica. Drugo, da budem nekako potpuno iskrena, meni je mnogo draže da mogu da nasmejem kolege, odnosno koleginicu iz SRS nego da možda, ne daj Bože, bacim neku kletvu na mene iz vaše stranke ili da dođe do toga da se čupaju mikrofoni, tako da mi je drago ako vas je ovo nasmejalo, a biće mi još draže da 1.1.2018. godine sve pobrojane „Toplane“ i „Elektroprivreda Srbije“ imaju pristaništa za sopstvene potrebe i da tu nemamo više nikakvih problema.
Po Poslovniku Nataša Jovanović. Izvolite.
Gospodine Arsiću, reklamiram član 27. Poslovnika. Ja sam to pokušala pre sat i više vremena. Vi ste na najgrublji način zloupotrebili funkciju predsedavajućeg Narodne skupštine Republike Srbije i dužni ste bili da najpre kao potpredsednik koji predsedava, a vi ste samo jedan od šest potpredsednika, zaštitite ugled Narodne skupštine i gospođe narodnog poslanika i potpredsednika Narodne skupštine. Da kažem Zorani Mihajlović pošto ona to ne zna i ne poštuje Narodnu skupštinu, da je gospođa Radeta potpredsednik Narodne skupštine Republike Srbije, a vi ste ministar u Vladi na insistiranje određenih stranih sila, zapadnih agentura koje su vas ugurale u Vladu…
Koleginice Jovanović, molim vas, pa mi smo birali ministre.
…govorim veoma odgovorno i nemojte da me prekidate jer ste zloupotrebili funkciju na kojoj se nalazite.
Koleginice Jovanović, ja ništa nisam zloupotrebio. Još uvek u Narodnoj skupštini se biraju članovi Vlade i ovo je srpska Vlada. Nije ni američka, ni ruska, ni kineska, ni bilo koja i obraćate se srpskom ministru. Prema tome, kao članu Vlade koga smo mi birali, ja vas molim da se tako i ponašate. Vaše je pravo da glasate za, protiv, ili da uopšte ne glasate, ali izabran je ovde u ovom parlamentu.
Mogu li da nastavim? Gospodine Arsiću, vi ste bili dužni da upozorite Zoranu Mihajlović kada je na početku svog takvog neučtivog i nepristojnog i u suprotnosti sa ovim Poslovnikom obraćanja narodnim poslanicima govorila o početku rada ove sednice. Najpre, gospođo Mihajlović ovo nije nikakav novi sistemski zakon, već imamo izmene i dopune, tako da nemojte ni da očekujete da će najmlađi doktor nauka na prostorima bivše Jugoslavije, jer ste rekli da se naš predsednik ne obazire na ove zakone i da to njega ne zanima, pa zato i ne prisustvuje…
Ovo je sada već replika.
…da sa vama vodi neku ozbiljnu stručnu raspravu na ovako nešto što vi nazivate zakonom. Drugo, gospođo Mihajlović, vi ste danas pobegli, što je video gospodin Arsić, ali nije vas upozorio da govorite neistinu. Ušli ste u trenutku kada je govorio dr Vojislav Šešelj, a pobegli ste upravo zbog toga jer ste vi taj ministar zbog koga treba da se donese pravilnik o kontaktima sa stranim ambasadama…
Vreme koleginice. Tačno dva minuta i niste opet u pravu. Zamolio sam ministra Mihajlović, ministarku, kako god želite, da izađe napolje, odnosno obavestio je da ne mora da prisustvuje sednici dok su poslanička pitanja u sledećih 30 minuta. (Radoslav Milojičić, s mesta: Poslovnik.) Sada po Poslovniku vi? Prvo Vjerica Radeta po Poslovniku [[Vjerica Radeta, s mesta: Replika. Da li mogu repliku?]] Dao sam vam samo objašnjenje. Ništa više. (Nataša Sp. Jovanović, s mesta: Dobro. Kako god. Ja govorim samo istinu. Niste u situaciji da polemišete samnom sa tog mesta.) (Vjerica Radeta, s mesta: Sačekaću. Mogu posle.) Pošto se kolega Milojičić javio po Poslovniku, ne možete nikako. U redu.
Hvala, gospodine predsedavajući. Reklamiram član 108 - o redu na sednici stara se predsedavajući. Molim vas da prekinete ovu brakorazvodnu parnicu između SRS i nekadašnjeg SRS, a sadašnjeg SNS, jer mi iz DS to ne želimo da slušamo, jer ste vi, iz nekadašnjeg SNS, tj. SRS, upropastili zemlju devetedesetih, a ovi vaši rade danas.
Sad već više, pošto mogu da se složim sa članom 108. da se staram o redu, ali gospodine Milojičiću, pošto je u pitanju razvod braka, to nije više povreda Poslovnika, nego replika. Hoćete da me prisiljavate da primenim član 103. u vezi člana 108. i 111? (Radoslav Milojičić, s mesta: Mi smo demokrate, ni ne prisiljavamo nikoga.) Znam to odlično, osetio sam na svojoj koži, jako dobro. (Radoslav Milojičić, s mesta: Možda gospođa Mihajlović, kada je bila u našim redovima.) Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta.
Mogla sam i da se javim po Poslovniku, ali sam ipak izabrala pravo na repliku, zato što se gospođa ministar obraćala meni na zaista neprimeren način i neprimerenim rečnikom, ali ne može to mene ni na koji način da uvredi. Činjenica je da je ovaj zakon, to smo rekli i u načelnoj raspravi, loš zakon i ne može čak ni amandmanima da se ispravi. Ovo su zapravo samo izmene, kozmetičke izmene zakona, ponavljam ono što smo rekli na početku, da bi se namestio tender za novosadsku luku nekoj nemačkoj kompaniji. Što se tiče mišljenja gospođe Mihajlović, koje je iznela o meni, znamo mi, Srpski radikali, odlično šta o nama misli Haški tribunal, Serž Bramerc, Skot Devenport, Zorana Mihajlović i ostali i ponosni smo što nismo deo tog društva i što ta družina ima loše mišljenje o nama. Dokle god je tako, mi smo sigurni da smo pravi, iskreni srpski nacionalisti i da ovde sedimo u interesu svih građana Srbije. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Nenad Konstantinović, po amandmanu.
Replika je ovo na ono što je odgovorila ministarka.
Uredu, replika.
Ono što je ministarka odgovorila na amandman i moje obrazloženje za amandman, prosto, mislim da nije tačno. Bilo je pokušaja očigledno da se prikrije to da se nešto nije uradilo 2015. do 1. januara 2017. godine i da je u stvari to prava suština zašto se ovim članom menja jedno slovo u jednoj reči. Nema nikakve potreba to da radite. Možete da odložite primenu zakona, tako što promenite neki član kojim ste odredili kada će početi da se primenjuje određena odredba zakona i mogli ste u obrazloženju samog zakona da date ove argumente koje ste dali sada, a to je da prosto niste uspeli da ostvarite neophodne uslove da bi član 46a počeo da se primenjuje 1. januara 2017. godine, kako je to planirano izmenama Zakona iz 2015. godine, dakle za dve godine, već vam treba još godinu dana da to uradite. Dakle, mislim da ipak treba da uvažavate narodne poslanike i da raspravljamo ovde o onome što stvarno jeste suština, a ne da mi pronalazimo na koji način ste vi sakrili nešto u zakonu, podnoseći amandmane. Da niste dali ovakvo obrazloženje ni meni, ni kolegama iz drugih opozicionih stranaka, ne bi bilo uopšte jasno zašto vi predlažete da se promeni jedno slovo u jednoj reči. Hvala.
Na član 10. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Božidar Delić, Nataša Jovanović i Zoran Krasić. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Nataša Jovanović.
Gospodo narodni poslanici, sada se samo isključivo obraćam javnosti Srbije i vama, jer imamo nepristojnog ministra u sali. Dakle, podnela sam ovaj amandman, zajedno sa kolegama poslanicima SRS, jer mi smatramo da je najpre dodavanje ova dva nova stava, koja se odnose, za kolege koji možda u ovom trenutku ne prate i zbog naše javnosti, na prevoz lica jahtom, odnosnom plovilom za rekreaciju uvodi se novi stav koji ograničava da lica koja poseduju jahte, odnosno plovila za rekreaciju, sport, hajde, tako možemo da kažemo, mogu da budu samo ona pravna lica i fizička lica koja su registrovale tu delatnost na području naše zemlje, ali koji su u svojini domaćeg pravnog ili fizičkog lica. Mi smatramo da je ovo u suprotnosti sa Ustavom Republike Srbije i članom 17. koji reguliše položaj stranaca u našoj zemlji. Ovo najpre želim da govorim kao neko ko brine, za razliku od predlagača izmene ovog zakona, o nastupajućim momentima kada će sve veći broj onih lica koji su imućni, a turisti su iz stranih zemalja, zaželeti da upravo na našem području koriste svoje jahte, odnosno plovila za rekreaciju. Ustav Republike Srbije lepo kaže - da stranci u skladu sa međunarodnim ugovorima imaju u Republici Srbiji sva prva zajamčena Ustavom i zakonom, izuzev prava koja po Ustavu i zakonu imaju samo državljani Republike Srbije. Vi vrlo dobro znate koja su to prava koja možemo samo mi, kao državljani Republike Srbije, da imamo, a sada ćemo doći u situaciju da neko od, to je recimo neko pravno lice koje ima svoju ekspozituru koja posluje ovde, da uzmem na primer nekog ruskog turističkog operatera, želeti da iznajmljuje upravo kao pravno lice svoju jahtu, odnosno plovilo za rekreaciju, a sada će biti onemogućeno ili je tako napisano, ali lično smatram da je ovaj deo trebao kao jedna novina da se obradi u sasvim novom članu, da bude precizno i jasno i zbog toga se nadovezujem i na ovo što je malopre rekla gospođa Radeta, a i gospodin Krasić što je govorio već nekoliko dana, koliko traje i rasprava u načelu i pojedinostima, da je veoma, veoma loše napravljena ova izmena i dopuna zakona i da sistemski zakon koji reguliše ovako važnu oblast mora da bude apsolutno u skladu sa onim standardima koji se tiču države Republike Srbije. Ono što mi je zasmetalo, pre svega, gospodine Arsiću, pošto ste vi neko ko, kažete, da pomno prati sva dešavanja, pa mi navodno odstupamo od teme, videli ste da u obrazloženju za odbijanje ovog amandmana se pominju strane reči i izrazi, koje nama koji to poznajemo nisu strani, ali takve novotarije, koje verovatno opet dolaze iz ovih stranih ambasada, čiji je špijun Zorana Mihajlović, mi ne možemo da prihvatimo. Hvala.
Reč ima ministar dr Zorana Mihajlović.
Samo da vam pojasnim malo, malo sam se iznenadila, zato sam pomno slušala. Prvo smo se iznenadili predlogom vašeg amandmana i zaista smo dugo gledali, jer znam iz vaše biografije kao turističkog vodiča, znam da vi brinete o stranim turistima, ali sam se iznenadila u jednoj drugoj stvari, a to je da SRS se u stvari zalaže ovim amandmanom sledeće, da plastično objasnimo građanima Srbije. Dakle, da dođe ovde jedna strana firma, da plovi brodom pod, recimo, američkom zastavom, a da obavlja privrednu delatnost ovde. To se, srpski rečeno, zove izbegavanje poreza u našoj zemlji. Da, to smo onemogućili ovim zakonom, ne mogu da dođu, da imaju ovde brod sa američkom zastavom, a da obavljaju privrednu delatnost u Srbiji. Tako da sada, ne znam ko kako funkcioniše, možda vi imate neke druge tesne veze sa američkom ambasada, ja nemam i mislim da ovo nije u interesu građana Srbije i srpske države da ovakve stvari omogući, kao i vaš predlog da praktično, da opet znaju svi poslanici i građani Srbije, da od dva stava jednog člana taj član podelimo i napravimo dva člana po jedan stav, što smo mi smatrali, bez obzira koliko smo pomno čitali i gledali da li možemo da izađemo u susret SRS, shvatili da to ipak nije u interesu Republike Srbije.
Reč ima narodni poslanik Nataša Jovanović, po amandmanu.
Ne po amandmanu, nego replika, nemojte da mi trošite vreme.
Nemate prava na repliku, ni u jednom delu nije bilo uvredljivog izražavanja.
Dobro, koristiću onda vreme, meni je jedan minut zaista dovoljan. Najpre, nemojte time da se branite, da povezujete nešto što nema veze sa SRS, baš sam vam suprotan primer dala, a inače mogu da vam kažem, iz iskustva dugogodišnjeg koje imam u toj oblasti, da time uskraćujete prava onima koji bi to radili sa istaknutom i zastavom njihove zemlje i zastavom Srbije. Vi ste lepo ovde rekli u prvom, bilo nam je nejasno zašto ovo ubacujete u ovaj član: „strano plovilo na unutrašnjim vodama Republike Srbije dužno je da vije zastavu svoju države pripadnosti i zastavu Republike Srbije“. Je li to tačno? Je li to postojalo u ovom zakonu? A, onda dodajete drugi stav u kome kažete da „prevoz lica jahtom, odnosno plovilom za rekreaciju na unutrašnjim vodama, po osnovu iznajmljivanja uz naknadu jahte, odnosno plovila za rekreaciju, može da bude samo u svojini domaćeg fizičkog ili pravnog lica koje je registrovano za obavljanje delatnosti“. Time ste apsolutno sami sebi napravili papazjaniju u ovom članu zakona da se apsolutno ovaj 2. stav koji uvodite ne slaže i nije u komparaciji sa ovim 1. stavom člana 47. Osnovnog zakona.
Reč ima ministar dr Zorana Mihajlović.
Samo malo pojašnjenje. Znam da ima jako puno pravnika pored vas pa bi možda bilo dobro da ih pitate, dakle, i razumem da vi niste to najbolje razumeli. Stav 1. koji ste pročitali poslanicima i građanima Srbije odnosi se na brodove u međunarodnom prevozu, a ne na te jahte koje vi pominjete. Samo toliko.
Na član 10. amandman, sa ispravkom, zajedno su podneli narodni poslanici Nenad Čanak, Marinika Tepić, Olena Papuga i Nada Lazić. Vlada i Odbor za prostorno planiranje, saobraćaj, infrastrukturu i telekomunikacije prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? Ne. Na član 11. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nikola Savić, Miroslava Stanković Đuričić i Zoran Krasić. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta.
Amandmanom smo intervenisali na član 11. i to u stavu 5. Ovaj član 11. se odnosi na izvorni član 63. Zakona, odnosno izmena Zakona o kojem danas raspravljamo. Ovaj član 63. se isključivo odnosi na zaštitu životne sredine. Mi smo ovde intervenisali, kao i do sada, da ne može ministar da bude taj koji će donositi odluke, odnosno podzakonske akte, već to mora da radi Vlada Republike Srbije, pogotovo ovde kada je reč o ovom članu 11, gde i vi sami kažete da se zapravo radi o načinu postupanja u slučaju zagađivanja za plovila propisuje ministar, uz saglasnost ministra nadležnog za poslove zaštite životne sredine i ministra nadležnog za poslove vodoprivrede. Dakle, ovde se radi isključivo o zaštiti životne sredine. Prosto je neverovatno zašto su se svi ovi ministri ovde isprepleli, umesto da to budu podzakonski akti Vlade Republike Srbije. Vi kažete da se amandman ne prihvata iz razloga što će se navedenim podzakonskim aktom, odnosno pravilnikom samo bliže propisati pojedina pitanja koja su uređena zakonom, bez propisivanja inspekcijskog nadzora i prekršaja, imajući u vidu da su te odredbe odredbe već sadržane u zakonu. Pa ako su odredbe sadržane u zakonu, što će onda u podzakonskom aktu? Dakle, zakon je okvir, a podzakonski akt treba detaljno da reguliše ono što je zakon okvirno predvideo. Vi onda ovde u ovom članu 63. kroz ove izmene dajete ceo pasus gde potpuno precizno kažete u zakonu šta su sve nadležnosti ministra za zaštitu životne sredine, ministra zaduženog za vodoprivredu i uz ovaj ovakav član apsolutno je nepotreban bilo kakav drugi podzakonski akt. Činjenica jeste, i to jeste stav SRS, da je uvek dobro da se zakonom što je moguće preciznije definiše ono što je predmet zakona i da se što manje mogućnosti ostavlja Vladi da upravlja uredbama umesto zakonima, a pogotovo smo protiv toga da se takve mogućnosti ostavljaju ministrima, u ovom slučaju u pitanju su tri ministra. Vi ste kroz vaše obrazloženje rekli zapravo da mi jesmo u pravu, samo naravno vi to ne možete da priznate, pa ste onda pokušali da preokrenete na nešto što je vama prihvatljivo. Dakle, predložili smo da se ovaj deo člana 5. briše, da bi ovakav kako je predložen član imao smisla, inače nema.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Nikola Savić.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na član 11. ovog zakona. Moj amandman se odnosi na stav 5, o kome je govorila i moja koleginica gospođa Vjerica Radeta. Ovim mojim amandmanom tražio sam da se reči u stavu 5: „ministar uz saglasnost ministra nadležnog za poslove zaštite životne sredine i ministra nadležnog za poslove vodoprivrede“ zamene rečju „Vlada“. Zbog čega sam to tražio? Jednostavno, Vlada je ta koja pred ovu Skupštinu donosi sve zakone i nije neophodno da se u svakom zakonu navede određeni ministar, pogotovo ako znamo da se vlade u zadnje vreme smenjuju na godinu ili dve dana, pa imamo i situaciju da se vrši promena Zakona o Vladi i onda može da se desi da i jedan dobar zakon mora da se menja i da ide pred narodne poslanike samo iz razloga što je promenjen Zakon o Vladi i sad, kaže se „ministar nadležan za ovo ili ono“, a to ministarstvo sad može biti preimenovano ili promenjeno tako da je neki drugi ministar nadležan za te stvari. Jednostavno, reč „Vlada“ je sigurno reč koja više odgovara i nikad ne može da bude nekih problema. U vašem obrazloženju kaže se – to je obuhvaćeno podzakonskim aktom. Naravno da svaki zakon, bilo o kom zakonu da se radi, ima i svoje podzakonske akte gde se na precizniji i detaljniji način uređuju neke stvari, ali mislim da je Vlada trebalo da prihvati ovaj amandman, ne samo ovaj, nego sve amandmane ovog tipa koje je podnela SRS. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Martinović.
Dame i gospodo narodni poslanici, slažem se da ovaj amandman ne treba prihvatiti. Pre svega, ako bismo ovaj posao dodelili Vladi, onda zamislite sve moguće oblasti društvenog života u kojima bi Vlada morala putem uredbi ili putem drugih podzakonskih akata da interveniše u pravnom sistemu Republike Srbije. Praktično, Vlada ništa drugo ne bi mogla da radi, sem da donosi različite vrste podzakonskih akata. Mi hoćemo da rasteretimo Vladu, a istovremeno hoćemo da, primenjujući Zakon o državnoj upravi, omogućimo ministrima, i to kao što se kaže „ministru resornom uz saglasnost ministra nadležnog za poslove zaštite životne sredine i ministra nadležnog za poslove vodoprivrede“ da donose ovaj pravilnik. To je potpuno u skladu sa odredbama Zakona o državnoj upravi. Uporno pokušavam da skrenem pažnju kolegama koji kritikuju i koji su nezadovoljni radom gospođe Zorane Mihajlović da tema dnevnog reda nije Zorana Mihajlović i da tema dnevnog reda nije aktuelna ministarka. U pitanju su institucije. Mi govorimo o normativnom uređivanju institucija. Za mene je, a verujem i za moje kolege druge iz poslaničke grupe SNS, prilično neuverljiv argument da nije dobro da stoji reč „ministar“, pa „ministar nadležan za poslove zaštite životne sredine“, pa „ministar nadležan za poslove vodoprivrede“, zato što navodno može da se promeni naziv ministarstva. Može da se promeni naziv ministarstva, uopšte nije sporno, ali kako god da se ministarstvo zove, dakle, kakav god da je naziv ministarstva, u svakoj pravnoj, demokratskoj i civilizovanoj zemlji imate ministarstvo koje je nadležno za poslove zaštite životne sredine, tako i stoji u tekstu Predloga zakona. U svakoj zemlji, demokratskoj, pravnoj i civilizovanoj, imate ministra koji je nadležan za poslove vodoprivrede. Ne mora ministarstvo da se zove Ministarstvo za zaštitu životne sredine, ne mora u nazivu ministarstva da stoji uopšte termin vodoprivreda, ali postoji organ državne uprave koji se zove ministarstvo u čijem delokrugu rada je oblast zaštite životne sredine, odnosno oblast vodoprivrede. A pro po toga, moram da kažem kolegama koji se bave ne suštinom nego terminološkim nedoumicama, pa ne mora ni Vlada da se zove Vlada, nekada se Vlada u Srbiji zvala Ministarski savet. Šta to sad znači? Hoćemo li onda da izbrišemo reč Vlada zato što eventualno nekim zakonom može da se propiše da se organ izvršne vlasti ne zove Vlada nego se zove Ministarski savet. Ali, to nas ne bi nigde odvelo, ovde se radi o suštini. Ovde se radi o pravilnicima. Pravilnici se donose, gotovo mislim na dnevnom nivou, na nivou svakog ministarstva. Imate, na kraju krajeva, u pravnom sistemu Republike Srbije i svakom pravnom sistemu daleko više podzakonskih akata, nego zakona. Zakoni su najopštiji posle Ustava pravni akt i oni samo treba načelno da regulišu određena pitanja. Sva druga tehnička pitanja, pitanja koja olakšavaju primenu zakona u praksi se rešavaju podzakonskim aktima koje donose nadležni ministri. Tu apsolutno nije sporno. Uđite u bilo koji registar propisa. U Republici Srbiji ili u bilo kojoj drugoj zemlji videćete da pretežu podzakonski propisi u odnosu na zakonske. Inače biste imali kao u doba Hamurabija, kada je donošen Hamurabijev zakon, tada je Hamurabijev zakon bio sadržan u hiljadama i hiljadama članova. Mi danas smo savladali nomotehniku mnogo više nego pravnici iz tog doba. Mi danas putem opštih pravnih normi uređujemo vrlo precizno i na opšti način određene situacije koje u životu mogu da se dese, a ne kao u vreme Hamurabija. Ko ukrade kokošku kazniće se tom i tom kaznom. Ko ukrade kravu, ko ukrade tele, ko ukrade jaje, ko ukrade ovo ili ono. Zamislite kada bismo mi tako postupali onda bi ovi naši zakoni koji uređuju nadaleko, koji uređuju jednu mnogo delikatniju materiju, ove zakone ne samo pravnici nego ja mislim da pravni fakulteti, trust pravničkih mozgova ne bi mogao da protumači jer bismo imali zakone od hiljadu članova. Takvi zakoni bi bili nepraktični. Neprimenjivi u praksi. Zbog toga svaki zakon prati odgovarajući broj podzakonskih akata. Ako bismo ovo u nadležnost poverili Vladi, onda bi Vlada praktično svaki dan imala sednice, ne bi mogla da bude motor pre svega ekonomskog razvoja države, ne bi mogla da radi onaj posao koji je definisan Ustavom, a to je da vodi unutrašnju i spoljnu politiku Republike Srbije nego bi Vlada po ceo božiji dan morala da sedi i da donosi pravilnike iz najrazličitijih mogućih oblasti društvenog života. Onda se postavlja jedno drugo pitanje, ako to radi Vlada šta će nam ministarstvo? Šta će nam ministri? Šta će nam državni sekretari, šta će nam pomoćnici ministara i šta će nam kompletna organizaciona struktura državne uprave? Onda lepo da izaberemo Vladu i Vladi da poverimo sve poslove državne uprave. Da li je to moguće? Teorijski možda i jeste, ali u praksi nemoguće. U praksi ni jedna država tako ne funkcioniše i svi ovi amandmani uz svo dužno poštovanje njihovih podnosilaca, mislim da imaju samo jednu svrhu, a to je da se amandman podnese, uvek u istovetnom tekstu i da se dobije pravo da se diskutuje. Malo o temi dnevnog reda, malo van teme dnevnog reda, ali u svakom slučaju suština ovih amandmana je da oni i kad bi bili prihvaćeni, kada bi ih ministarka Mihajlović prihvatila … (Radoslav Milojičić, s mesta: Vreme.) Ko kaže vreme? Kena? Gde mi je onaj citat? Dakle, kada bi ovaj amandman bio prihvaćen on ne bi bio praktično moguć da se sprovede. A onaj što kaže vreme, gospodine Arsiću, evo da vam malo ulepšam dan, znam da vam nije bilo jednostavno, teško je izaći na kraj sa ljudima koji žele da vam zagorčaju život i da opstruišu rad parlamenta, ovaj što dobacuje vreme i što misli da je jako pametan i koji je sad maločas komentarisao nekakve brakorazvodne parnice, e taj genije je rekao sledeće. Ako mi kažete šta ovo znači, častiću vas ne pivom ali kafom. Kaže, genije ovako – ja sam dao predlog da se posete određene službe, ne bih sada ovde da istačinjem koje ali kaže SNS može da odbije, prosto, imaju većinu i da kažu da nema potrebe da se te službe posećuju. Drugo, odgovor na koji u vremenskom periodu za koji treba da dobijemo taj odgovor je 30 dana. Ko razume shvatiće i završava – to je izuzetno dug vremenski period što ostavlja prostor za raznim mahinacijama. Evo, to su genijalci koji su do juče vodili Srbiju. (Radoslav Milojičić, s mesta: Replika.)
Gospodine Milojičiću ako vam da pravo na repliku, jedini način koji vas povezuje jeste da je kolega Martinović rekao ovaj što dobacuje. (Radoslav Milojičić, s mesta: Ne, rekao je Kena.) Znači, ako vam dozvolim pravo na repliku pre toga moram da vam izreknem opomenu zato što ste dobacivali kolegi Martinoviću – vreme. Da li je tako bilo? Hoćete opomenu?
Poštovani gospodine Arsiću, cela Srbija zna da jedino što je prethodni govornik rekao, a to je da je SNS mafijaška i zločinačka organizacija i da on zbog toga ne želi … [[Isključen mikrofon.]]
Po Poslovniku, narodni poslanik Aleksandar Marković.
Zahvaljujem predsedavajući. Najgrublje je prekršen član 107. dostojanstvo prethodnog govornika, prethodnog govornika koji je poznat samo po jednoj stvari, a to je da je uništio Smederevsku Palanku. Moram zbog građana Srbije samo jednu rečenicu ministra za državnu upravu i lokalnu samoupravu koja je upravo u Smederevskoj Palanci danas, da je citiram, a to je Ana Brnabić. Dakle – jako teška finansijska situacija u Smederevskoj Palanci i prvo što mora da se pripremi je plan finansijske konsolidacije, sledi ozbiljna i hitna racionalizacija, reprogram dugova i rad na povećanju prihoda opštine. Pomoć Vlade Srbije je moguća, ali tek nakon pripreme plana sanacije na kome ćemo raditi zajedno sa opštinom. Dakle, uništio Smederevsku Palanku, zavio u crno, ostavio milionske dugove za pivo, uzgred budi rečeno.
Samo ako mi objasnite daću vam odgovor kakve to veze ima sa članom 107? (Radoslav Milojičić, s mesta: Replika, pronašao sam se.) Nemate pravo, bilo je povreda Poslovnika. Kolega, bila je povreda Poslovnika, a na povredu Poslovnika nemate pravo na repliku. Dobro, sada vi hoćete povredu Poslovnika.
Hvala gospodine predsedavajući. Reklamiram član 107. i nadam se da ćete biti parlamentarni.
Ne možete član 107, upravo je kolega Marković reklamirao, nađite neki drugi.
Reklamiram član 108 – o redu na sednici Narodne skupštine stara se predsednik Narodne skupštine i nadam se da ćete biti parlamentarni kao što ste bili i u vezi prethodnog govornika. Šef odborničke grupe SNS sa Vračara odakle je prethodni govornik, Uglješa Mrdić učestvuje na Mirovnoj konferenciji u Londonu, a tema je – Kriza na Bliskom Istoku i u Severnoj Africi. Pa, ako mogu eksperti sa Vračara da mi objasne kakve veze šef odborničke grupe jedne male opštine iz centra Beograda ima veze sa krizom na Bliskom Istoku i u Severnoj Africi, a sve to plaćaju građani kako Republike Srbije, tako i građani Vračara.
Gospodine Milojičiću, odmah ću da vam odgovorim po članu 108. staram se o redu a vi ste to pitanje postavili danas i u prepodnevnom zasedanju i u dobili ste odgovor. (Radoslav Milojičić, s mesta: Nisam.) Dobili ste odgovor samo sa druge adrese, ne sa one sa koje ste očekivali, da je taj šef odborničkog kluba sa opštine Vračar koja jeste mala i najgušće naseljena u Srbiji i ja ni jednu lokalnu opštinu i lokalnu samoupravu ne potcenjujem, da je troškove puta snosio organizator, a to nisu bili građani Srbije niti je to iko radio u njihovo ime. Dobili ste taj odgovor, pa vam ja sad to prosleđujem i da se pomenuti odbornik odrekao i naknada po osnovu dnevnice za službeni put. Dobili ste taj odgovor. Sada ja kao predsedavajući vam opet prosleđujem, a uskoro ćete ga dobiti i u pisanom obliku. Gospodine Markoviću po kom sada osnovu se javljate?
Grubo je zloupotrebljen član 103. važećeg Poslovnika. Prethodni govornik je pokušao da jednu lažnu optužbu na račun opštinske Gradske opštine Vračar iznese malopre. Ja moram samo zbog građana Srbije da pročitam zvaničan dopis, dakle, predsedniku Veća gradske opštine Vračar. Povodom odluke Veće gradske Opštine Vračar od 2. septembra 2016. godine, kojom sam upućen na službeni put u London - Ovim putem vas obaveštavam da imajući u vidu da su mi svi troškovi puta, smeštaja, ishrane obezbeđeni od strane organizatora, odričem se prava na dnevnice i iste neću podizati, Uglješa Mrdić 2. septembra. Dakle, to putovanje nije koštalo građane Vračara, nije kao što su neke bahanalije gospodine iz Smederevske Palanke koštale građane Smederevske Palanke.
Po Poslovniku, reč ima narodni poslanik Radoslav Milojičić.
Hvala predsedavajući. Reklamiram član 108. Ako želite da učestvujete u polemici morate da prepustite mesto predsedavajućeg nekome od svojih kolega. A ko je kako radio govori podatak da ste, gospodo naprednjaci, za četiri godine zadužili ovu zemlju za deset milijardi. Nema potrebe više da se govori … [[Isključen mikrofon.]]
Pa, gospodine Milojičiću, vi ne znate institut poslaničkog pitanja. Znači, odgovor se upućuje predsedniku Narodne skupštine koji ga prosleđuje odbornicima. E, sad, da vi ne biste duže živeli u zabludi i neznanju, ja sam požurio … (Radoslav Milojičić, s mesta: Ja sam pitao premijera, gospodine Arsiću. Nema potrebe vi da mi objašnjavate.) Ja vama ništa ne objašnjavam, nego vam objašnjavam proceduru i najobičnije kancelarijsko poslovanje. (Radoslav Milojičić, s mesta: To nije procedura.) Jeste procedura. (Radoslav Milojičić, s mesta: Nije.) Ako ćemo o proceduri, gospodine Milojičiću, treba da znate da premijer nema nikakve veze sa nadležnostima lokalne samouprave. Trebali ste da pitate predsednika opštine i predsednika skupštine opštine. Reč ima narodni poslanik Neđo Jovanović.
Zahvaljujem se, predsedavajući. Mogu li ja konačno o amandmanu? Imajući u vidu da se rasprava već 15 minuta vodi sa pozivanjem na Poslovnike, odnosno na pojedine odredbe Poslovnika, a nema nikakve veze sa tim pojedinim odredbama Poslovnika, ja bih se odredio prema amandmanima kolega koji su te iste amandmane podneli. Ovo je očigledan primer da se amandman ne kreće u granicama zakona. Da li je on prošao, sigurno jeste prošao Zakonodavni odbor i to nije sporno i jedan i drugi amandman. Međutim, ovde postoje dva ograničenja koja u svakom slučaju predstavljaju zakonsku prepreku da se amandman prihvati. Prvi je - jedinstvena metodološka pravila za izradu propisa. Nažalost, malo ko od poslanika u ovom parlamentu pribegava da se upozna sa jedinstvenim metodološkim pravilima za izradu propisa. Da smo ih na vreme identifikovali, odnosno proučili, ne bi imali ovakva pitanja i potrebe za ovakvim pitanjima. Drugo ograničenje koje takođe predstavlja razlog da se razmisli o amandmanu, iako ne sporim motivaciju, jer je motivacija krajnje dobronamerna, da se poboljša kvalitet zakona, jeste odredba člana 14. Zakona o Vladi. Po tom članu, ministar je odgovoran za sprovođenje programa i politike Vlade. Šta je predlaganje zakona nego sprovođenje programa Vlade i politike Vlade? Pa, i ovaj zakon o izmenama i dopunama postojećeg zakona je upravo u duhu sprovođenja programa i politike Vlade. Isto tako je i ministar po istom članu 14. Zakona o Vladi odgovoran za odluke i mere koje je doneo, ili eventualno propustio da ih donese. U tom smislu, treba prevashodno posmatrati odgovornost ministra za donošenje odgovarajućih akata, predlaganja, bez obzira da li su u pitanju zakonska akta ili su u pitanju odluke ili bilo šta drugo i u tom duhu posmatrati potrebu da se eventualno izmene odredbe na koje se amandman odnosi. Stoga, poslanička grupa SPS smatra da isključivo iz ovih i procesno i materijalno pravnih razloga amandmani ne mogu biti prihvaćeni. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 19. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Sreto Perić, Miroslava Stanković Đuričić i Zoran Krasić. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Sreto Perić.
Dame i gospodo narodni poslanici, evo još jednog amandmana u najezdi. Meni je poznato da može da bude najezda gusenica, buba i nekih drugih, uslovno rečeno, nepoželjnih insekata koji mogu da naprave manje ili više ozbiljne probleme. Amandmane narodni poslanici kao jedni od mogućih podnosilaca amandmana podnose na osnovu člana 161. Poslovnika Narodne skupštine. Može, naravno, i predlagač zakona, mogu i ovlašćeni odbori i rečeno je samo kad ne mogu da se podnose amandmani, odnosno jedan ovlašćeni podnosilac amandmana ne može više amandmana na isti član zakona, da li pojedinačno ili da nekim drugim. Kada bi, kolega Martinoviću, moglo ponovo da se radi po Hamurabijevom zakoniku, verovatno bi bila predviđena veoma, veoma stroga kazna za one koji su krali ili možda i danas kradu mandate narodnih poslanika ili odbornika. Ja ostavljam mogućnosti narodnim poslanicima da u danu za glasanje glasaju za amandman SRS koji smo mi podneli na član 19, a u vezi sa članom 171. Zakona o plovidbi i lukama na unutrašnjim vodama. Taj član je do sada imao tri stava. Vlada je intervenisala sa još dva. Mi smo predložili da se stav 2. briše. Zbog čega smo mi predložili da se taj stav briše, a i šta je on uopšte predvideo? Ministarstvo vrši ispitivanje plovidbenih nezgoda preko inspektora bezbednosti plovidbe. Mi predlažemo da se taj stav briše i u obrazloženju navodimo razloge zbog čega bi trebalo taj predlog izbrisati, a to je – u Zakonu o istraživanju nesreće u vazdušnom, železničkom i vodnom saobraćaju postoji organ koji je već ovlašćen za intervenciju u tim slučajevima. Stavom 3. koji je Vlada predložila, novim stavom 3. koji je Vlada predložila, ja ću ga pročitati, da bi razumeli o čemu se radi, da bi onda narodni poslanici u danu za glasanje mogli da glasaju za ovaj amandman. Kaže se: „Za organizaciju i sprovođenje bezbednosne istrage u cilju utvrđivanja okolnosti i uzroka ozbiljnih plovidbenih na unutrašnjim vodama, kao i plovidbenih nezgoda na unutrašnjim vodama i predlaganja mera radi izbegavanja ozbiljnih plovidbenih nezgoda na unutrašnjim vodama, kao i plovidbenih nezgoda na unutrašnjim vodama, kao i unapređenja bezbednosti plovidbe odgovoran je nadležni organ u skladu sa zakonom kojim se uređuje istraživanje nesreća u saobraćaju“. Upravo postoji zakon koji je donet 2015. godine, koji reguliše ovu oblast. Dakle, potpuno opravdano predlažemo brisanje ovog stava 2. Mislim da je gospođa Mihajlović pionir ekspertske mreže za pružanje pomoći građanima i njen kolega iz te organizacije je u jednom periodu predlagao da treba uništiti mnogo propisa, da imamo veliki broj propisa koji ne služe ničemu ili nikome. Zbog toga mi ovde moramo malo pravu nomotehniku iskoristiti na bolji način i mislim da ovaj stav 2. potpuno nepotreban i treba ga brisati, kao što smo i predložili. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 21. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Goran Ješić, Goran Ćirić, Gordana Čomić, Balša Božović, Aleksandra Jerkov, Radoslav Milojičić, Maja Videnović, Dejan Nikolić i Veroljub Stevanović. Da li neko želi reč? (Ne.) Reč ima narodni poslanik Aleksandar Marković. Izvolite.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, naravno da predlažem da se odbije član odnosno amandman na član 21. koji glasi – briše se, i ne bih čitao, iako sam potpuno saglasan sa mišljenjem koje je Vlada dostavila. Dakle, ono što želim zapravo da kažem, kada je reč o članu 21. i uopšte o amandmanu „briše se“, kao i svim ostalim amandmanima „briše se“, da je to bio zapravo danas pokušaj… (Nemanja Šarović dobacuje.) Nemojte, molim vas, gospodine Šaroviću. …pokušaj da se prikaže ili da se veštački napravi privid neke kritike, neke kritike bez realnih argumenata, ali ono što nismo čuli osim gomile neistina, osim gomile uvreda koje slušamo čitav dan. Dakle, ni jedan jedini razlog, ni jednu suštinsku zamerku. Ja sam pažljivo čitao obrazloženja, pogotovo onih amandmana koji imaju tekst „briše se“, i nigde nisam mogao u tom obrazloženju da pročitam ni jedan jedini suštinski argument zašto bi obrisali bilo koji član, u ovom slučaju član 21. Svi primećujemo, gospodine predsedavajući da je danas velika žuč iskazana u ovoj raspravi, dakle, i svi se pitamo zašto je to tako. Ja verujem da je gospodin Martinović zapravo dao odgovor na to u svojoj konstataciji da je danas u ovoj sali ujedinila i ove levo i ove desno jedna jedina stvar, a koja im je zajednička, a to je mržnja prema premijeru koju oni ispoljavaju danas prema prisutnoj ministarki. Ta mržnja polako, ali sigurno poprima karakter patologije. Zbog čega je ta mržnja? Premijer je juče gostovao na nacionalnoj televiziji gde smo čuli neke od dosadašnjih rezultata. Čuli smo i da je konačno uređeno stanje javnih finansija, čuli smo da konačno imamo pod kontrolom javne finansije, čuli smo da je deficit drastično manji, da nikada nije bio manji u poslednje vreme. To su fakti, to su činjenice. Mogu da vas bole te činjenice, ali to su fakti. Čuli smo i da je nivo stranih investicija u ovoj godini 1,38 milijardi evra. Čuli smo i da je naplata poreza nikada bolja, čak rekordna, možda. I, od toga ne možete da pobegnete. Oni koji politiku doživljavaju na način što gore za Srbiju, to bolje, naravno da im smeta ovakav razvoj situacije. Čuli smo i da je stopa nezaposlenosti spala između 16 i 15%. Čuli smo i za napredak na svetskoj Duing listi, za 44 mesta, i povećanje penzija i plata koje će uslediti i jednokratna isplata, i ono što je najvažnije, iz realnih osnova, iz realnih izvora, iz realnih sredstava. Dakle, to su konkretni rezultati. To je ono što njih boli, zato što oni, ponavljam, svoju politiku doživljavaju na način što gore za Srbiju, to bolje po njih, ali u praksi se ispostavlja da što je bolje Srbiji, to je njima gore. Zahvaljujem. (Radoslav Milojičić, s mesta: Poslovnik.)
Čekajte kolega, ima više kandidata za Poslovnik. Reč ima narodni poslanik Nemanja Šarović, po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, ja zaista ne znam šta je sa ovom vladajućom koalicijom. Ovo je četvrti mandat, četvrti skupštinski saziv u kome učestvujem i mislim da se zaista nije desilo da vladajuće stranke, odnosno poslanici vladajućih stranaka ovoliko insistiraju da se u Narodnoj skupštini vodi rasprava potpuno van teme. Vi ste danas četiri ili pet puta određivali pauzu. Konačno kada su se svi vratili po amandmanima, ničim izazvan javlja se predstavnik vladajuće koalicije i priča ono što priča. Lupa ko Maksim po diviziji. Ovo je bilo potpuno nepotrebno, potpuno van teme. Jedino što mogu kao pozitivno da ocenim jeste što je izlaganje bilo veoma kratko. Jedino. Ako već želite da kritikujete opozicione stranke i da kritikujete naše amandmane, pa kažete vi niste pronašli smisao u našim amandmanima, e, vaše izlaganje je prepuno smisla. Druga stvar, ta vrsta dodvoravanja Aleksandru Vučiću da svako od vas ko se javi priča o nekakvoj patološkoj mržnji, njega ovde niko nije ni pomenuo, osim vas. Ko ga je pomenuo? Niko. Niko. Prema tome, ako već ne znate šta da kažete, idite malo na internet, izguglajte nešto, pa da dođete na neku drugu ideju. Ta priča kako njega neko mrzi, mi smo svi bili u strahu kad ste rekli ovo danas liči, mi svi stadosmo, mislimo reći ćete na puč, nastavak, treći deo. Prema tome, nemojte izazivati opoziciju. Naša reakcija će uvek biti žešća od onoga što vi uradite ovde. Vi diktirate atmosferu i ponavljam vi insistirate na tome da se razvlači ovde rasprava, jer nemate zakone… [[Isključen mikrofon.]]
Kolega Šaroviću, vreme je isteklo davno. (Nemanja Šarović, s mesta: Kako, tek 15 sekundi?) Greška u elektronskom sistemu. Razumeo sam vašu povredu Poslovnika, odlično, samo još pod uslovom da ste mi rekli na koji član se odnosi. (Nemanja Šarović, s mesta: Član 106.) Od prvog do poslednjeg člana, svi. Da li je tako? Da biram? Dobro. Reč ima narodni poslanik Radoslav Milojičić, po Poslovniku.
Gospodine predsedavajući, reklamiram član 106. – govornik može da govori samo o tački dnevnog reda o kojoj se vodi pretres i ko je šta uništio ovde možemo videti u situaciji gde je Marko Mandić, odbornik DS, koga je otela SNS, ekspresno zaposlen u Privrednoj komori Srbije. Molim da mi kažete po kojim kvalifikacijama, kojim preporukama… [[Isključen mikrofon.]]
Kolega Milojičiću, ja zaista ne znam kakve veze ima odbornik sa članom 106. Trudim se, ali teško da mogu to da prepoznam. Reč ima narodni poslanik Goran Ješić, po amandmanu.
Poštovani predsedavajući, treća nedelja kako je ovaj zakon u parlamentu. Prvo, započeli smo raspravu. Ne znam šta se tačno desilo, ali ministarka je bila sprečena da dođe u parlament. Ono što je danas zabrinjavajuće, a to je da danas gubimo vreme na situacije kada pričamo o amandmanima, a onda imamo vređanje poslanika od strane vladajuće koalicije, pa se ljudi vređaju ovde, pa vi određujete pauzu, pa se vraćamo posle pauze, pa ne znamo gde smo stali, pa preskočimo jedan amandman, a preskočili smo ga, pa ne pričamo o onome što treba da pričamo večeras ovde. Ja pokušavam, ako ste primetili, isključivo da pričamo o onome što je bila tačka dnevnog reda. Za nas je potpuno neprihvatljiv ovaj zakon. Da skratimo tu agoniju koja traje već tri nedelje u vezi ovog zakona, mi smo podneli amandmane i ne može niko da nam osporava amandmane kada kažemo „briše se“. Ponavljamo vam to zato što su ministarka i njen tim obrazložili to da, ako se taj član obriše, mi imamo drugu intenciju zakona, što je potpuno prihvatljivo i normalno. Da li je tako, gospođo ministarka? Ne možete da nam branite to pravo i da neko tumači šta smo mi hteli sa tim da uradimo. Da, hteli smo, i tu se sistemski razlikujemo, da ne dozvolimo privatnim kompanijama da rade taj posao koji treba da rade. Protiv smo uvođenja FTO-a na brodove, jer to opterećuje taj biznis i protiv smo drugih stvari na koje smo podneli amandmane. Ja ne mogu da se otmem utisku da smo mi ovde već gotovo tri meseca, a da smo dobili dva krnja zakona da raspravljamo o njima. Ne mogu da se otmem utisku da namerno vladajuća većina oteže zato što nemamo pametnija posla da radimo. Pred svaku sednicu predstavnici opozicije predlažu zakone koje vi odbijate, a koji su vrlo zdravorazumski. Dajte, stavite da o njima diskutujemo, ako nemate predloge Vlade da diskutujemo o njima u ovom parlamentu. Ministarka, rekli ste, ja sam, pardon, rekao da će proći zakon. Da, tačno sam se tako izrazio, a vi ste rekli da pažljivo vodite računa o svakom aktu koji predlažete, pa i o ovom, da ste napravili konsenzus, napravili javnu raspravu sa zainteresovanima u vezi ovog zakona. Znam da ste imali sastanke sa predstavnicima luka i da su imali svoje mišljenje, da su nešto prihvatili, nešto niste prihvatili, ali dozvolićete mi, ako za treći put menjate zakon za tri godine, onda očigledno nismo pažljivo napravili zakon, odnosno niste pažljivo napravili zakon, niste toliko posvećeni ovom zakonskom aktu. Ovo je treća promena zakona u roku od tri godine. Da vas podsetim pre tri meseca, kada je prof. Dragoljub Mićunović, kao najstariji poslanik predsedavao ovim parlamentom i kada je napravio pauzu negde u pola noći sa petka za ponedeljak. Držali ste konferenciju za novinare i rekli da se sprema puč i državni udar u Srbiji, a mi danas tri nedelje raspravljamo o zakonu i danas imamo opstrukciju od strane vladajuće većine koja vređa poslanike. Ne možete nekom da izgovorite da je lopov, kriminalac. To ako hoćete, ako ste toliko hrabri izađite na govornicu i recite tamo da taj može da vas tuži. Svesni ste toga, pa to ne može da uradite ovde u parlamentu. Ja vas molim da razgovaramo o zakonima, ja se više neću javljati.
Ja vas molim da se vratite na amandman. Evo, četiri minuta, pustio sam vas četiri minuta političkog govora.
Imam vreme poslaničke grupe.
Koliko god imate vremena četiri minuta sam vas pustio da se bavite politikom. Hajde sada jedan minut o amandmanu.
Ja vas slušam ceo dan ovde. Ceo dan slušam pažljivo i slušao sam prošli put… (Aleksandar Marković, s mesta: On sluša, ali ne razume.) Uglavnom da vi razumete. Meni je drago da gospodin razume drugu stranu. U svakom slučaju, vi imate fenomenalno strpljenje gospodine predsedavajući. Neću se javljati više po ovim amandmanima. Jasno je da mi nećemo glasati za ovaj zakon i jasno je da zakon nije dobar. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Nenad Konstantinović.
Zahvaljujem predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, ja mogu da razumem da vlast nije smislila nikakve zakone i da mi nemamo šta da radimo u Skupštini Srbije i da zato ova rasprava traje danima i da vladajuća većina, odnosno SNS opstruira donošenje zakona koji su na dnevnom redu. Kolega poslanik iz SNS koji je govorio pre dva ili tri poslanika, apsolutno nije govorio ništa o temi, nije znao ništa šta će da kaže, niti govori o zakonu i priča stvari koje nemaju veze sa tačkom dnevnog reda. Ja sam se javio da govorim po amandmanu. Politički je stav kolega Arsiću, da ja smatram da ovaj amandman treba da se usvoji i da treba da se izbriše član 199, jer on kaže – brodar mora da organizuje sigurnosnu zaštitu ugovorom o angažovanju subjekata, licenciranih za obavljanje delatnosti privatnog obezbeđenja. Mi ne smatramo da brodovi moraju da budu obavezni, da privatna obezbeđenja uvode na svoj brod dok putuju rekama kroz Srbiju. Smatramo da strani brodovi to sigurno neće ni raditi, niti je moguće da se jedan ovakav član zakona primeni. Govorio sam u načelu koliko je to besmisleno, a dobili smo kao obrazloženje na amandman da je zakonom o privatnom obezbeđenju utvrđeno da moraju da se štite objekti od strateškog značaja za Republiku Srbiju ili koji su od interesa za odbranu zemlje. Ja ne smatram da su strani brodovi, teretni, koji prolaze kroz Srbiju od strateškog značaja i bitni za odbranu zemlje. To su strani brodovi, na njima se nalazi neka roba koja je u tranzitu kroz Srbiju i ne mora da se u ovom slučaju primenjuje Zakon o privatnom obezbeđenju, mislim da je to besmisleno i nakaradno tumačenje. Dakle, vi sada donosite propis koji će dodatno opteretiti brodare koji imaju ogromne troškove već sada u poslovanju i nemojte kao odgovor da pružate da ne moraju da uzmu fizičko obezbeđenje nego mogu samo zaštitu da sprovedu. O tome sam govorio u načelu, to znači da posada broda mora da nauči karate, aikido da bi se odbranila od pirata koji ih napadaju. Dakle, ovakav zakon mislim da nije moguće primeniti, mislim da je besmisleno da strani brod koji kreće iz jedne zemlje, kako ulazi u svaku zemlju treba da uzima neko privatno obezbeđenje, neće niko pustiti privatno obezbeđenje srpsko na brod i zato vas molim, molim vladajuću većinu da shvati argumente ove i da glasamo za ovaj amandman, bez obzira što Vlada nije prihvatila ovaj amandman i bez obzira što Vlada smatra da prosto moraju privatna obezbeđenja po brodovima, jer je to od interesa za obranu Republike Srbije. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima ministar.
Naravno da brodovi moraju da imaju obezbeđenje. To nije samo naše mišljenje, to je pre svega i preporuka Dunavske komisije, ne samo u našoj zemlji, nego kroz sve države koje se tiču samih preporuka Dunavske komisije. Da li je to dodatno opterećenje za brodare, delom se tu slažem. Rekla sam i kada je bila rasprava u načelu, ali pre svega je za dobrobit brodarskih kompanija. Niko ništa tu ne prikriva, stalno imate tu neku teoriju zavere, i kada ste se prethodno javili i sada. Ovaj zakon upravo treba da obezbedi veću sigurnost i sigurno bolju efikasnost. Pošto je bio još jedan poslanik iz DS koji je govorio o tome da se mi sistemski razlikujemo i da DS ne dozvoljava i ne slaže se sa tim da privatne firme dobijaju poslove, stvarno ne znam gde u zakonu stoji da će to biti privatne firme. Ono što je potpuno jasno, biće javni pozivi, tenderi, pregledni procesi i niko ne kaže da moraju da budu privatne firme, pretpostavljam da vi više znate nego mi. Kada kažete da se sistemski razlikujemo, meni je to potpuno jasno, itekako se sistemski razlikujemo, vama nije smetalo i ni jednog trenutka niste odreagovali na strašne, katastrofalne privatizacije luka koje su se dešavale pre svega za vreme vladavine DS, a sad nam govorite o tome da nećete da se privatne firme bave održavanjem plovnih puteva. To prosto nikako ni ide jedno sa drugim, ali svejedno. Srbija je mogla i naše luke su mogle, Srbija pre svega je mogla da bude logistički centar, da se nije to izdešavalo sa privatizacijom luka što se desilo. Zato ćemo vam na primeru privatizacije Luke Novi Sad pokazati kako stvari treba da funkcionišu i kako institucije rade i kako sistem postoji. Toliko.
Zahvaljujem. Poštovani narodni poslanici, podsećam vas da će u sredu 9. novembra, dakle sutra, sa početkom u 10.00 časova biti održana Treća posebna sednica Narodne skupštine u Jedanaestom sazivu, na kojoj će se narodnim poslanicima obratiti NJegova Ekselencija gospodin Rodžer Nkodo Dang, predsednik Panafričkog parlamenta. Molim šefove poslaničkih grupa da obezbede da posebnoj sednici Narodne skupštine prisustvuje što veći broj narodnih poslanika. Istovremeno, saglasno članu 90. stavu 2. i članu 101. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da će Treća sednica Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine u 2016. godini biti nastavljena po završetku posebne sednice, nastavkom pretresa u pojedinostima o Prvoj tački dnevnog reda, Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o plovidbi i lukama na unutrašnjim vodama. Ovim smo završili današnji rad. Dakle, sutra posebna sednica u 10.00 sati. Nastavak ove sednice odmah čim se završi posebna sednica.