Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Četvrte sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2013. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 123 narodna poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 85 narodnih poslanika, odnosno da su prisutna najmanje 84 narodna poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Na osnovu člana 27. određujem pauzu od sat vremena. Sa radom nastavljamo u 12,15 časova. Zahvaljujem.
Dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo sa radom. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici: Dijana Vukomanović, Stefana Miladinović, Miletić Mihajlović, Dubravka Filipovski, Čedomir Protić, Gordana Čomić, Olena Papuga. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da sam, pored predstavnika predlagača Nikole Selakovića, ministra pravde i državne uprave, pozvao da sednici prisustvuju i: dr Danilo Nikolić i Neđo Jovanović, državni sekretari u Ministarstvu pravde i državne uprave, Ljiljana Blagojević, Jovan Ćosić i Zlatko Petrović, pomoćnik ministra, šef Odseka i viši savetnik u Ministarstvu pravde i državne uprave. Nastavljamo rad i prelazimo na pretres u pojedinostima 1. tačke dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O SEDIŠTIMA I PODRUČJIMA SUDOVA I JAVNIH TUŽILAŠTAVA. Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Mujo Muković, Srđan Miković, Riza Halimi, Čedomir Protić, Stefan Zankov, Zoran Anđelković, Bojana Đorđević, prof. dr Snežana Bogosavljević Bošković, Slobodan Veličković, Slobodan Jeremić, Ljubica Milošević, prim. dr Ninoslav Girić, Bajro Gegić, Enis Imamović, Radoslav Komlenović, Mirna Kosanović, Biljana Hasanović Korać, Teodora Vlahović, Dragan Marković, Petar Petrović, Nevena Stojanović, Vojislav Vujić, Zoran Vasić, mr Đorđe Kosanić, Zlata Đerić, Aleksandar Senić, Dubravka Filipovski, Konstantin Arsenović, Miroslav Markićević, Velimir Stanojević, Miodrag Đidić, Milica Drobnjak, Srđan Spasojević, Zoltan Pek, Arpan Fremond, Laslo Varga, Balint Pastor, Elvira Kovač, Bojan Kostreš, Đorđe Stojšić, Olena Papuga, Karolj Čizik, Dragan Andrić, Mirko Čikiriz, Olgica Batić, Đorđe Milićević, Miroljub Stojčić, Milanka Karić, Dragomir J. Karić, prof. dr Janko Veselinović, Borislav Stefanović, Radoslav Milovanović, Srđan Milivojević, Dejan Nikolić, Nenad Konstantinović, Nebojša Zelenović, Branislav Krekić, Mladen Grujić, Snežana Paunović, Miletić Mihajlović, Slavoljub Vlajković, Milanka Jevtović Vukojičić, Tanja Radovanović, Milan Kovačević, Suzana Spasojević, Zvonimir Stević, Saša Dujović, Ivana Dinić, Mirjana Dragaš, Stefana Miladinović, Vesna Stepić, prof. dr Petar Škundrić, Vesna Kovač, Rajko Stevanović, Nikola Jovanović, mr Vladimir Ilić, Jelena Travar Miljević, Ana Novković, Branislav Mitrović, Nenad Kitanović, dr Aleksandar Radojević, Vesna Jovicki, Snežana Stojanović Plavšić, Aleksandar Pejčić, Živojin Stanković, prof. dr Miodrag Stojković, Milisav Petronijević, Zoran Kasalović, doc. dr Zoran Radovanović, Dejan Radenković, Dejan Mihajlov, Slobodan Samardžić, Milica Radović, Marko Milutinović, Miloš Aligrudić, Sanda Rašković Ivić, Petar Petković, Siniša Kovačević, Bojana Božanić, Gorica Gajić, Milica Vojić Marković, Milan Lapčević, Jovan Palalić, Dušica Morčev, Miroslav Petković, Donka Banović, Judita Popović, Radmila Gerov, Nataša Mićić, Kenan Hajdarević, SrđanDragojević i Slavica Saveljić, kao i amandmane Odbora za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu. Primili ste mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Kasalović. Vlada nije prihvatila amandman. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Bojan Kostreš, Đorđe Stojšić, Olena Papuga, Karolj Čizik i Dragan Andrić. Vlada nije prihvatila amandman. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Riza Halimi. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Riza Halimi. Izvolite.
Hvala vam, gospodine predsedniče. Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, vidim da i Vlada i odbori nisu prihvatili moje amandmane, čime se dovode u prilično težak položaj građani opštine Bujanovac, a naročito opštine Preševo. Ovim se nastavlja sa diskriminacijom Albanaca na ovom području,u Preševu, u Bujanovcu i u Medveđi. Opština Bujanovac je imala sud za prekršaje. Ona je sada postavljena u rangu već velikog broja opština koje imaju odeljenje prekršajnih sudova, a koje su manje od opštine Bujanovac čak do četiri puta. Ima opština sa 10-12 hiljada stanovnika, a u istom su rangu sa opštinom Bujanovac. Čak i prekršajne sudove, sudove za prekršaje imaju opštine koje su duplo manje. Na primer, opština Raška sa otprilike duplo manjem broja stanovnika od opštine Bujanovac. Uz to, opština Bujanovac je pogranična koja ima dva veoma prometna prelaza. Jedan je integrisani prelaz kod Končulja sa Kosovom, a drugi je granični prelaz sa Makedonijom kod Prohora Pčinjskog. Zatim, kroz Bujanovac prolazi Koridor 10 i sve su to faktori koji povećavaju priliv sudskih predmeta, a sve to nije uzeto u obzir. S druge strane, uopšte nije uzet u obzir specifičan faktor da je to multietnička opština sa većinskim albanskim stanovništvom i da i onako katastrofalno učešće Albanaca u pravosudni sistem i konkretno u sudu za prekršaje u Vranju, gde ima samo jednog sudije, nema prevodica, čak nema ni pripravnika i šta to govori?
Vreme, gospodine Halimi.
Mislim da imam vremena, onih pet minuta, pa jedan deo ću sada da iskoristim. Završiću sa ovim da ovakav način sa dosadašnjom, trogodišnjom praksom pokazuje da s jedne strane se pogoršava učešće Albanaca, i to drastično u sudskom pravosudnom sistemu, a s druge strane se ne preduzimaju nikakve aktivnosti da se poboljša ta situacija. Tako da ne govorimo o ustavnompravu da i Albanci imaju pravo da sudski predmeti budu na njihovom jeziku, od toga je samo slovo na papiru. O ovom amandmanu toliko. Hvala vam.
Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Konstantin Arsenović. Da li neko želi reč? Na član 2. amandman u istovetnom tekstu su podneli narodni poslanik Mujo Muković, zajedno, narodni poslanici Barjo Gegić i Enis Imamović, i narodni poslanik Srđan Dragojević. Da li neko želi reč? (Da.) Narodni poslanik Mujo Muković. Izvolite.
Gospodine predsedniče, uvaženi ministre, dame i gospodo narodni poslanici, ja sam u načelnoj raspravi rekao glavne razloge zbog čega sam podneo na ovaj predlog zakona dva amandmana. Prvi amandman se odnosi na vraćanje Prekršajnog suda opštini Tutin koji je ona imalado 1. januara 2010. godine, kada je neuspelom reformom pravosuđa za vreme bivše Vlade taj prekršajni sud pretvoren u odeljenje Prekršajnog suda sa sedištem u Novom Pazaru. Ima mnogo argumenata koji idu u prilog ovome amandmanu. Po meni najvažnije to što je opština Tutin velika po površini, po broju stanovnika. Oko 37 hiljada stanovnika pre ispunjava uslove od mnogih opština koje su ovim predlogom zakona dobile prekršajni sud. Zatim, što je pogranična opština i što, ako već predlagač ovog zakona nije predvideo povraćaj osnovnog suda u opštinu Tutin, čini mi se da je trebalo imati više senzibiliteta prema ovom kraju i vratiti makar prekršajni sud u opštinu Tutin, obzirom da na teritoriji opštine Tutin postoji i zvanični granični prelaz Špiljani, da je veliki broj prekršaja čiji su počinioci zapravo često i strani državljani i da je tu vrlo često potrebno hitno postupanje. Zatim, opština Tutin se graniči osim sa Crnom Gorom u dužini od nekih 60 kilometara, ima i administrativnu liniju i sa Autonomnom pokrajinom Kosovo i Metohija oko 40 kilometara, takođe su tu prisutni brojni prekršaji. Ako tome dodamo i zvanične podatke o broju nerešenih predmeta, prosečnom broju predmeta u radu po sudu, zatim činjenicu da postoji adekvatna sudska zgrada, itd. Ako opštinu Tutin uporedimo sa nekoliko opština koje su dobile po Predlogu zakona prekršajni sud, a po svim kriterijumima ne ispunjavaju uslove koje opština Tutin ispunjava, ja smatram da je ovaj amandman opravdan, i nadam se još uvek da može biti prihvaćen. Istina, treba reći da postoji nekih pedesetak opština koje po ovom Predlogu zakona nisu dobili ni sudsku jedinicu, moram da budem pošten i da to kažem, i nemaju ni odeljenje Prekršajnog suda, ali ipak apelujem na ministra i predlagača zakona još jednom razmotre mogućnost da prihvate ovaj amandman. Hvala vam.
Na član 2. amandman je zajedno podnela grupa od sedam narodnih poslanika poslaničke grupe Demokratske stranke Srbije. Reč ima narodni poslanik Miloš Aligrudić.
Ovo je priča o kojoj smo već razgovarali u načelnoj raspravi, ali konkretnih stvari. Dakle, mi smo ovim amandmanom tražili da se vrati prekršajni sud u Kosovskoj Mitrovici. Vi ste u Predlogu zakona izbacili iz ovog dela zakona sud u Kosovskoj Mitrovici i osnovni, i prekršajni itd. Šta ste vi uradi? Vi ste u prelaznim i završnim odredbama vašeg zakona koji ste predložili naveli da će ovi sudovi funkcionisati još do donošenja posebno zakona iz člana 12. Objasnili ste nam u načelnoj raspravi da ste time premostili jedan period, od momenta stupanja na snagu ovog zakona do donošenja posebnog zakona koji će regulisati način funkcionisanja sudova na teritoriji KiM. Ako se ne varam to je tako rečeno. Međutim, ozbiljan problem tog vašeg rešenjau tome što on sadrži ključnu neustavnost. Naime, u članu 182 Ustava Republike Srbije, u drugom stavu stoji – Republika Srbija ima AP Vojvodinu i AP KiM, suštinska autonomija AP KiM će se urediti posebnim zakonom koji se donosi po postupku predviđenim za promenu Ustava. U članu 183. Ustava Srbije stoje koje su nadležnosti autonomnih pokrajina. U nadležnostima autonomnih pokrajina se nigde ne vidi mogućnost uređivanja sudova ili određivanja mreže sudova. To je isključivo u nadležnosti Republike Srbije prema rešenju iz člana 183. Zašto je predviđeno rešenje o suštinskoj autonomiji u članu 182? Zbog toga da bi možda jednog dana nekada, mogla i da se derogiraju rešenja ostala iz Ustava Srbije. Ali ona nisu derogirana, ne postoji način da vi u zakonu koji danas predlažete, da se pozivate na buduću normu, pretpostavljenu normu koja će možda jednog dana biti usvojena u Narodnoj skupštini, pa da iz toga crpite mogućnost da uređujete drugačije materiju sudova nego što to Ustav predviđa. Dakle, ako smo se ovde razumeli, a mislim da je ovo kristalno jasno, potpuno je jasno da nemožete izbaciti iz navođenja sudova Prekršajni sud u Kosovskoj Mitrovici, jer ako vam je stvarno namera da čekate neki zakon, u ovom slučaju to mora biti zakon koji se donosi po proceduri za promenu Ustava, da bi se ova materija eventualno drugačije rešila, onda ne vidimo smetnje da svi pobrojani sudovi ostanu u sadašnjem zakonu. Ako vam je to namera. Jer, svejedno jednog dana, ako se bude donosio poseban zakon koji reguliše suštinsku autonomiju, svejedno tada tim zakonom mogu biti derogirane pojedine odredbe sadašnjeg Ustava, jer njegov smisao i jeste u tome da je specijalna norma. Ako se to ne dogodi i ako je to ne izvesna buduća okolnost, ne znamo ni kada će biti, ni u kom obimu, ni na koji način, ne možete unapred ovo činiti. Nas ste onda grdili kada ste govorili o tome da je u pitanju refleksija na Briselski sporazum i rekli ste – nisam nigde spominjao Briselski sporazum, ne znam zašto pominjete Briselski sporazum. Sada ću vam reči zbog čega pominjemo sporazum iako ga vi niste pominjali. Vi ga ministre niste pominjali zbog toga što vam to ne odgovara, a u tački 10. prvog Sporazuma o principima koji regulišu normalizaciju odnosa između Beograda i Prištine stoji sledeće – sudke vlasti biće integrisane i funkcionisaće u okviru pravnog sistema Kosova. Apelacioni sud u Prištini će uspostaviti veće koje će biti sastavljeno od većine sudija kosovskih Srba koje će biti nadležno za sve opštine u kojima su Srbi većinsko stanovništvo itd. Dakle, predviđa se integrisanje sudova u sistem Kosova. Vi ste, ne vi nego vlast SNS je izjavila i do sadašnja koalicija, a inače je Ivica Dačić kao premijer bio najotvoreniji do sada jer je rekao pred svima nama da je Kosovo izgubljeno i šta imamo oko toga da se bavimo, na određeni način. U diskusijama, o predlozima koje dajete ne dajete dovoljno jasna i prirodno logična obrazloženja za građane Srbije i za nas narodne poslanike zbog čega neka rešenja nalaze mesto ili ne nalaze mesto u ovom zakonu. Vi ste iz popisa sudova izbacili kosovske sudove u prethodnom delu zakona. Napravili ste kaučuk prelaznu normu zato što hoćete da budete prema Briselskom sporazumu koji je za vas očigledno veći od zakona i Ustava ove zemlje. To je ono na šta vam mi ukazujemo sve vreme i gde vi izvrćete činjenice i ono što govorimo za onom govornicom i u svom odgovoru, za koji mislite i imate prava po Poslovniku da ga beskrajno obrazlažete, pokušavate da zavrtite mozak onima koji su ušli u ovu raspravu i da prikažete kako mi pričamo nešto što nema veze. Ovo očigledno ima veze i očigledno je u pitanju protivustavnost na koju smo vam ukazali. Ako imate imalo političkog i profesionalnog poštenja ovo treba da sklonite.
Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Nikola Jovanović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Nenad Konstantinović. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Nenad Konstantinović.
Poštovani predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani ministre, podneo sam amandman kojim sam predložio da se ne ukinu sudske jedinice u Ražnju, Bačkoj, Bačkoj Palanci, Preševu, Osečini, Srbobranu, Plandištu, Boljevcu, Sečnju, Rejkovcu, Novoj Crnji, Batočini, Rači, Varvarinu, Blacu, Krupnju, Ljigu, Svrljigu, Bačkom Petrovcu, Beočinu, Žablju, Temerinu, Titelu, Alibunaru, Kovačici, Ćupriji, Babušnici, Beloj Palanci, Žabarima, Arilju, Kosjeriću, Novoj Varoši, Irigu, Pećincima, Adi, Kanjiži, Apatinu, Odžacima, Lajkovcu, Čajetini, Guči, Bogatiću, Vladimircima i Koceljevi. Nešto više od 40 sudskih jedinica Predlogom zakonom se ukida. Apsolutno mislim da to nije prihvatljivo za građane Srbije. Smatram da je bolje da putuju sudije a ne građani, jer su mnogo veći troškovi ako putuju građani, a ne ako putuju sudije. Sa druge strane, vaš argument vezan za troškove apsolutno ne stoji, jer ste povećali troškove i putovanja i troškove za sudski budžet, budžet Ministarstva pravde i budžet VSS za 2014. godinu za oko milijardu. Nema argumenata zašto se u ovim opštinama ukida. Isto kao što ste ukinuli bez argumenata nešto više od 40 sudskih jedinica, danas smo na Odboru za pravosuđe bez nekih značajnih argumenata ipak uspeli da usvojimo da se ne ukida sudska jedinica u Varvarinu, Kovačici, Ćupriji, Topoli, Bogatiću. Sada se naravno postavlja pitanje, pošto smo vratili sudsku jedinicu u Topolu, zašto smo vratili sudsku jedinicu u Topoli a nismo u Batočini? Sudska jedinica u Batočini je prošle godine imala 12.000 predmeta. Pokriva opštine Batočinu i Lapovo, sve od autoputa odakle je Batočina do Jagodine i ima više predmeta prema mojim informacijama nego Rača i Topola zajedno. Mi smo dali Topoli a nismo dali Batočini. Ponovo napad i ne znamo zašto. Zašto smo vratili, ne znam, u Kovačicu a nismo u Alibunar? Ne znam uopšte kome je palo na pamet da se ukida sudska jedinica u Ćupriji koja uopšte nije mala, a sada smo vratili Ćupriju. Mi smo 10% nepravdi ispravili danas na odboru, a 90% nepravde je ostalo i dalje i građani neće moći da ostvaruju svoja prava u tim opštinama. Bio je jedan argument da će biti manje posla kada prorade notari. Slažem se, ako bude manje posla u vanparnici kada prorade notari koje ste odložili na više od godinu dana, onda možemo da razgovaramo tamo gde nema potrebe i da sudske jedinice ne bude. Ovako, napamet određivanje smatram da nema nikakvog smisla i vidi se kada je nešto napamet da je isključivo politički motivisano. Politički je motivisano to da Šabac ide u Novi Sad u apelaciju, a ne u Beograd. Politički je motivisano da se ukine 19 sudskih jedinica u Vojvodini i politički je motivisano da imamo sud u Surdulici a ne u Vladičinom Hanu iako svi kriterijumi govore o tome da u Vladičinom Hanu ima mnogo više potrebe za sudom jer ima više predmeta, više sudija i svi racionalni argumenti govore u prilog Vladičinog Hana. Danas na Odboru sam imao priliku da čujem – biće sud u Surdulici, ali će biti odeljenje krivično pa će sva krivica biti u Vladičinom Hanu. Zašto je onda sud u Surdulici a nije u Vladičinom Hanu ako će se suditi u Vladičinom Hanu? Molim vas još jednom da razmislite. Imali smo polemiku i o opštinama Kanjiža i Ada. Nije odbor napravio nikakav amandman. Tehničke mogućnosti ne postoje više da se menjaju amandmani, da se rade ispravka niti da odbor podnosi amandmane, a mislim da bi trebalo da rešimo to da Ada ipak ima sudsku jedinicu i da Kanjiža ima sudsku jedinicu, jer postoji izuzetna potreba za tim.
Gospodin Miković po istom amandmanu.
Prvo koristim vreme ovlašćenog predstavnika. Smatram ono što je kolega Konstantinović uradio da je praktično pokušao da jedan veliki napor uobliči u amandman da bi se izbegle loše posledice Predloga zakona. Govorim iz pogleda Južnog Banata, jer odatle dolazim i tu dobro znam situaciju. Dobro je što je prihvaćena na odboru određena korekcija da Osnovni sud u Pančevu je za teritoriju opštine Alibunar, Kovačica i Opovo za grad Pančevo sa sudskom jedinicom u Kovačici. Međutim, tu je samo delimično ispravljena greška jer nemamo sudsku jedinicu u Alibunaru. Znamo da smo nekada imali i Osnovni sud u Alibunaru. Ima potrebe, naročito imajući u vidu sastav stanovništva i mislim da nije za držanu ništa teško da ima još jednu sudsku jedinicu. Koristim priliku da ukažem na određene stvari koje se tiču područja sudova. Kada smo gledali područje Južnog Banata, više područje Južnog Banata nije onakvo kakvo je bilo do sada opredeljeno. Još jednom ukazujem svima pošto raspravljamo o teritoriji, činjenica je da za područje Kovina prekršajni sudovi idu prema Pančevu, odnosno sudovanje u privrednim sporovima ide prema Pančevu, a sudovanje u osnovnim sudovima ide prema Smederevu. Smederevo je izgubilo Smederevsku Palanku i Veliku Planu, ali je dobilo Kovin. Mene samo interesuje kada se u ataru između Pančeva i Bavaništa desi krivično delo i izađe policajac koji treba da utvrdi da li se radi o krivičnom delu ili prekršaju, pa ukoliko je na granici kovinske opštine i pančevačke u ataru, tri metra na teritoriji Kovina onda će eventualno prekršajnu prijavu pisati prema Prekršajnom sudu u Pančevu, a krivičnu prijavu prema Osnovnom sudu u Smederevu i na lice mesto izlazi policajac iz Policijske uprave Pančevo, a ako se radi o krivičnom delu onda je potrebno da dođe tužilac iz Smedereva. Naročito je interesantno kod tužilačke istrage, gde je izuzetno podvučena potreba izuzetno dobre saradnje između tužioca i policijske uprave, jer sada nemamo istražnog sudiju, sada i to praktično pada na teret tih koji treba da odgovore izazovu. Mi smo do sada imali jasno razgraničen Južni Banat na polovini mosta, pa se zna gde je granica, a sada ćemo imati situaciju da se na samom terenu neće znati. Dalje, po pitanju samog tog područja, opet moram da kažem da, kada se prati izvršenje krivičnog dela, ukoliko dolazi na području samog grada Pančeva, Bavanište je prvo selu u pravcu Kovina, postaviće se pitanje nadležnosti. Znači, sve ovo što vam kažemo, što je gospodin Konstantinović vrlo sadržajno dao u svom amandmanu i što mi govorimo iz prakse, ozbiljno prihvatite, ozbiljno razmotrite. Jer, neverovatno je da 180 amandmana bude podneto i da do današnjeg odbora ne bude prihvaćen ni jedan amandman. Ovog trenutka nemamo čak ni potvrdu da će Vlada prihvatiti ni amandmane odbora. Nadam se da će prihvatiti, ali toliki broj poslanika se toliko trudio da popravi situaciju i od 180 amandmana ni jedan ne valja. Da li mi narodni poslanici nismo u pravu ili neko drugi nije u pravu kada nam daju ovakav predlog zakona? Sada ja vas pitam, narodne poslanike, i ukoliko hoćemo da prihvatimo takav predlog gde se praktično ni jedan vaš predlog ne prihvata, mislim da se na taj način devalvira ozbiljan rad narodnih poslanika na pokušaju popravljanja zakona. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Srđan Milivojević.
Poštovani predsedniče Narodne skupštine dr Stefanoviću, poštovani gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, sve što ova Vlada donese u ovo zdanje pred narodne poslanike, sve je u stvari samo kukavičije jaje. Nema tu ni želje, ni volje da se bilo šta reformiše. Slušao sam vas jutros, gospodine ministre, u jutarnjem programu RTS, novinarka vas pita za reformu pravosuđa, vi prvo čestitate građanima na uspešnim izborima u Kosovskoj Mitrovici, ne kažete pri tome da je taj najveći uspeh rezultirao nošenjem kutije u Kosovo Polje, jer OEBS nema poverenja da ste sposobni da izbrojite glasove. I onda suda u Kosovskoj Mitrovici više nema, ali nažalost nema ni sudskih jedinica tamo gde je trebalo da ih ima i gde ih je bilo. Bitno smanjujete pristup građana Republike Srbije sudskim jedinicama i sudovima, povećavate troškove suđenja, jer će advokati, porotnici, oni koji se sude u parničnom postupku morati da putuju u udaljena mesta, sudije će morati da putuju i to nikako ne približava institucije Republike Srbije građanima, naprotiv, čini im još otežanijim uslove da pristupe pravdi i da pravdu zadovolje. Nažalost, moram da govorim o nekoliko drastičnim primera. Izvinjavam se prijateljskoj zajednici Slovaka u Srbiji, svojim prijateljima, govorim u ime Pavela Marčoka, svog kolege narodnog poslanika koji je do prošle godine sedeo kraj mene, koji je sada predsednik opštine Bački Petrovac, Slovaci koji su dali nemerljiv doprinos razvoju Srbije, Slovaci koji su dali prva četiri direktora u Karlovačkoj gimnaziji, koji su i te kako mnogo zadužili Republiku Srbiju, ostaju bez sudske jedinice u Bačkom Petrovcu i moraće da putuju u udaljena mesta da bi zadovoljili pravdu. Izvinjavam se svojim prijateljima Slovacima, svim onim ljudima u Bačkom Petrovcu koji su me uvek prijateljski dočekali, što uprkos činjenici da je opština spremna da da i zgradu gde bi se održavala suđenja, nažalost nemamo razumevanje ove Vlade i to je kažnjavanje Bačkog Petrovca zato što nije podržao Tomislava Nikolića. To je kazna svim etničkim zajednicama… (Marko Atlagić sa mesta: Sram vas bilo.) … i sram vas bilo, a ne mene, jer ja im ne ukidam sud, nego vi, što mi dobacujete. Sram vas zbog toga bilo, prema toj etničkoj zajednici, koja je dala nemerljiv doprinos razvoju Srbije. Žao mi je što Guča neće imati sudsku jedinicu, što niste uvažili činjenicu da se mesta zajednica Guča nalazi u opštini Lučani i da oni, da bi otišli do Ivanjice, moraju da pređu nekoliko desetina kilometara, gde nema ni autobuske linije, gde nema ni mogućnosti da se iz Jelendola prebace drugačije, nego moraju da idu preko Požege, Arilja, pa tek onda za Ivanjicu, što je za neke ljude gubitak celog dana. Nažalost, naše pravosuđe ovako traljavom reformom pravosuđa od strane Vlade, najgore od dolaska južnih Slovena na Balkan, naše pravosuđe nije samo dotaklo dno, ovakvom traljavom reformom dotaklo je dno dna. Kada vi ovo dno dna proglašavate najvišim osvojenim vrhom i najvišim dometom ove instant Vlade, kada se vrhovne institucije srozavaju na ovakav način, kada vrh postaje dno, onda nam je dno još dublje i onda ponovo tonemo u onaj bezdan bez dna, gde ste nas gurnuli za prošlog mandata, tokom 90-ih godina, kada ste uništili svaku instituciju koje ste se dotakli, gde nije ostao kamen na kamenu posle vaše vlasti, gde smo muke imali samo grobove da prebrojimo, a kamoli pravdu da zadovoljimo. (Narodni poslanik SNS dobacuje s mesta: Šta ste vi uradili za period vaše vladavine?) Ako ne umete da govorite, probajte bar da naučite da ćutite, nije teško. Što bi rekao Aleksandar Vučić – ja vas nisam prekidao dok ste ćutali. Ja vas molim da prihvatite ove amandmane koje je imala DS, koje su imali poslanici vladajuće većine, da shvatite da pravosuđe nije vaša igračka, da Srbija nije vaša igračka, da ako niste imali igračke u detinjstvu, da se ne igrate sada sa institucijama ove zemlje, jer je to vrlo opasno i pogubno za budućnost ove zemlje. Zato vas molim da se uzmete u pamet, da još jedanput razmotrite amandmane DS i amandmane mnogih poslanika vladajuće većine, jer oni treba da se vrate u svoja mesta u kojima žive. Ja ću uvek ponosno da odem u Bački Petrovac i da im kažem – izvinite, kada DS ponovo preuzme odgovornost za upravljanje ovom zemljom, imaćete sudsku jedinicu. Ja ću uvek moći da se vratim u Guču, a vi vidite kako ćete pred te ljude. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Dušan Obradović.
Poštovani ministre, koleginice i kolege poslanici, kada smo već kod toga kako će ko kada se vraća u svoju sredinu, imamo jedno stalno pitanje, s obzirom da ja dolazim iz Šumadije – kako će predstavnici SNS u Šumadiju? Činjenica jeste da zahvaljujući inicijativi DS, ali i JS smo uspeli da dođemo do toga da ipak vratimo sud u Topolu. Ali, ono što je ostalo kao problem jeste veliki broj opština u Šumadiji. Imate opštinu Rača, opštinu Batočina koju je pominjao i moj kolega, ali u Batočini, na teritoriji od 216 kilometara kvadratnih, 13.000 stanovnika, postoji potreba makar za sudskom jedinicom. Postoje i uslovi, u smislu prostorija, ali pre svega treba znati, poznavati Srbiju i poznavati Šumadiju. Šumadija jeste prilično ugrožena, jedna opština u kojoj je 90% stanovništva seosko, koja je potpuno naslonjena na teritoriju Topole, normalno bi bilo da je okrenuta ka samoj opštini Topola, ne ka Kragujevcu. Do Kragujevca ide 40 kilometara puta, veoma lošeg puta nažalost, nismo na to naravno ponosni, ali veliki broj stanovnika Rače gravitira upravo u Topoli. Šta bi bio problem da se napravi jedna sudska jedinica koja bi bila izvedena iz tog suda? Zaboravili ste sud koji je osnovan još 1806. godine, za vreme Vožda Karađorđa u Topoli. Zahvaljujući kolegi Kosaniću iz JS, koji je lobirao za to da, kao i DS, budete svesni negde i nekih važnih stvari koje nisu uvek tako jasno vidljive u statistikama. Bitno je da budete svesni svih geografskih, ali i političkih uslova koji su preduslov za donošenje ovakvih zakona. Ako je to čista matematika, pa ste precrtali pola opština u Srbiji, onda je to nešto na šta mi skrećemo pažnju kao veoma loše. Opština Rača, kažem još jednom, nužno mora biti okrenuta ka Topoli. Opština Batočna koja ima veliki priliv, zahvaljujući pre svega DS, veliki priliv stranih investicija. Postoji ogromna potreba, pokazuje i broj predmeta, za postojanje jedne sudske jedinice. Zahvaljujem.
Ministar Selaković ima reč. Izvolite.
Hvala, uvaženi gospodine predsedniče. Dame i gospodo narodni poslanici, ovde bih zaista morao da intervenišem jer se već treći put pominje jedna neistina. Ko je zaboravio Topolu? Onda neko ne zna da čita. Jer, da zna da čita, onda bi pročitao Predlog zakona i video da je Predlogom zakona predviđeno da u Topoli postoji sudska jedinica. Nažalost, više u Topoli ne živi toliko ljudi da tu može da bude sud, ali u toj sudskoj jedinici će se suditi kao i u svakom drugom sudu. Dakle, ne više kao što je danas, da mogu da se sude samo parnični predmeti, već i krivični kada za tim postoji potreba. Zaista mogu da razumem sve, mogu da razumem da i neko iz lokalno-političkih, neko iz makro-političkih razloga zahteva nešto, ali budite do te mere korektni pa čitajte onako kako u zakonu piše. U zakonu piše – osnovni sud u Aranđelovcu sa sudskom jedinicom u Topoli. Ko je zaboravio Topolu? O čemu pričate? Sud u Topoli treba da postoji. Između ostalog, naveli ste posle i jedan od razloga zašto. Ako će se ta sudska jedinica, u kojoj će ako ovi zakoni budu usvojeni u ovakvom obliku, ako će se ta sudska jedinica u odnosu na sud razlikovati samo po tome što nema predsednika suda i nema svoje prateće administrativne službe, a u poslu koji rade sudije biće identična mestu u kome je sedište suda, ne vidim onda kako to onaj koji propagira makar i nominalno smanjenje troškova sada predlaže njihovo povećanje. Dakle, Predlogom zakona koji je ovde razmatran u načelu predviđeno je da se u Topoli nalazi sudska jedinica. Ono što je odbor svojim amandmanom izmenio jeste što je opštinu Rača doveo pod nadležnost osnovnog suda u Aranđelovcu i što će stanovnici opštine Rača moći da idu u Topolu. Zato što je Rača tradicionalno gravitirala Topoli i to je sve u redu. U redu je što ste rekli, ja to prihvatam i poštujem, ali ne mogu da poštujem da kažete da je Topola zaboravljena i da se ovim amandmanom navodno vraća sudska jedinica u Topolu. Ne, ona je u Predlogu zakona bila kao takva navedena. Zahvaljujem.
Hvala. Za repliku se javio narodni poslanik Dušan Obradović. Izvolite.
Moram da izjavim još jednom čuđenje, ali, s obzirom da ste verovatno najveći deo života proveli ipak u Beogradu, znam da sigurno niste bili svedok toga šta znači kada se neke opštine bore za institucije. Ja sve vreme govorim o sudu, a ne o sudskoj jedinici. Mi govorimo o tome da ste uspeli jednu stvar koja ima i duboku tradiciju i poštovanje… Ako je problem za državu Srbiju predsednik suda u Topoli, u materijalnom smislu, u smislu toga da će smanjenje troškova time što ćemo smanjiti jednu platu predsednika suda u Topoli napraviti jednu poruku građanima Topole, koji danas imaju strašan problem da se dovezu do Beograda… Vi ne znate ni koje probleme, maltene egzistencijalne prirode u 21. veku nadomak glavnog grada imaju građani ove opštine. Najlakše je reći – ne, ništa vam nismo oduzeli, ništa nismo promenili, biće vam pristupačan sud, biće sve to isto kao što je nekada bilo. To jednostavno nije istina niti za građane opštine Rača, ni opštine Batočina, a sigurno da danas nije lako ni građanima opštine Lapovo. Ukoliko imamo predsednika iz Šumadije i čoveka koji nastavlja da zapravo koordiniše i pomaže ovu Vladu koja je za Šumadiju za godinu i po dana uradila toliko malo, da mi danas nemamo nijednu jedinu investiciju u Šumadiji, da imamo gašenje svih institucija uz najrazličitija obrazloženja, to je nešto što je rezultat Vlade u kojoj ste i vi ministar. Očigledno ste samo upali u jedan sistem koji Šumadiju dovodi u situaciju da mora da povećava sve svoje troškove da bi obezbedila osnovnu egzistenciju.
Reč ima narodni poslanik Petar Petrović. Izvolite.
Gospodine predsedniče, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, osetio sam potrebu da kao predsednik Odbora za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu, a i u ime poslaničkog kluba Jedinstvena Srbija kažem nekoliko reči o amandmanima koji su do sada razmatrani, a i o amandmanima koji će biti u buduće razmatrani, jer uglavnom se svode na isto. Mi dolazimo iz različitih sredina, malih, srednjih i velikih opština i svi na svoj način želimo da opština iz koje dolazimo dobije, ako ne može sud, bar sudsku jedinicu. Međutim, ono što je Odbor imao u vidu kada je predložio ove amandmane, u kojima ima mnogo amandmana različitih poslaničkih grupa, odnosno poslanika pripadnika različitih poslaničkih grupa, pa su jednostavno obuhvaćeni ovim amandmanima koje je dao Odbor. Ovde se pominju neke opštine, a neke se izgleda zaboravljaju zato što nemaju poslanike ovde u Narodnoj skupštini. Recimo, pominje se opština Batočina, a niko neće da pomene opštinu Knić. Pominje se da treba Guča da dobije sudsku jedinicu. Pitam, po čemu je Guča značajnija od Gruže koja pripada opštini Knić, po broju stanovnika i po nekim značajnim istorijskim momentima itd? Prema tome, budimo realni. Do sada smo imali jednu mrežu sudova i javnih tužilaštava koja je pokazala u praksi da nije dala najbolje rezultate. Sa druge strane, hajde da se okrenemo nekim drugim stvarima, da sprečimo da nam se Srbija prazni, da neke ruralne opštine imaju malo više stanovnika pa će imati i veći broj sudskih sporova, odnosno mogućnosti da se tamo zapošljavaju sudije u tim sudovima, pa ćemo naknadno formirati i sudske jedinice i sudove, ako to bude potrebno. Nemojmo samo da gledamo ovaj Predlog zakona ovakav kakav je. On je sigurno bolji nego što je bio dosadašnji. Ne bih ulazio u ocenu da li je reforma od pre tri-četiri godine bila uspešna ili nije, to su najbolje pokazali građani koji su se mahom izjasnili da to što je bilo do sada nije bilo najbolje. O tome kako su radili neki organi u prethodnom periodu i kad su primenjivali Zakon o sudovima, o mreži sudova itd. videli smo. Tako da, mogao bih da prihvatim predlog i nekih poslanika – hajmo da svaka opština u Srbiji, kojih ima 150-160, ima ili osnovni sud ili sudsku jedinicu. Ali, samo da pitam – ko će to da plati? Kažu da pojedine lokalne samouprave prihvataju da snose troškove da u njihovim sredinama budu ili sudske jedinice ili sudovi. To će opet da plaćaju građani. Nije važno da li će se plaćati iz republičkog budžeta ili iz budžeta lokalne samouprave, jer opet građani moraju da odvoje pare da bi mogle da se izdržavaju te sudske jedinice, odnosno osnovni sudovi. Tako da, mislim da je ovo u ovom trenutku najbolje rešenje. Uvek ima boljeg rešenja, ali hajde da prihvatimo ovo ovakvo kakvo je. Recimo, ja po rođenju pripadam opštini Rekovac, koja ima negde 10.000 ili 11.000 stanovnika, ali tamo nema osnova da bude sudska jedinica jer nema dovoljno sporova, osim ostavinskih sporova, odnosno ostavinskih postupaka. Prema tome, nemojmo sada da bi smo skupili neki politički poen, zato što nas gledaju sa prenosa, da u toj opštini odakle dolazimo ili susedne opštine, sutra kada bude bilo glasanja – eto, mi smo se borili za tu opštinu itd. Da zaključim, kada smo govorili o prekršajnim sudovima, pa ništa nije promenjeno kada je u pitanju raspored prekršajnih sudova i sudskih jedinica, odnosno odeljenje prekršajnih sudova u odnosu na postojeći zakon. Isto tako bih mogao da pitam – zašto je prilikom prošle podele kada je Pomoravlje u pitanju prekršajni sud postojao samo u Paraćinu za opštinu Paraćin, a u Jagodini za pet opština? Nisam ja predlagao taj predlog. Mi smo ga usvojili, ja sam glasao i ne stidim se da sam glasao jer su me ubedili da je to tada bilo ispravno. Sada ništa nije menjano i hajde da vidimo da u nekom narednom periodu promenimo. Kada neko govori o tome da li je bilo dobro ili nije, samo ću dva primera da navedem. Ceo Sremski okrug je imao samo jedan osnovni sud. Da li je to bilo dobro? Nije. Ceo Šumadijski okrug je imao samo jedan osnovni sud. Da li je to bilo dobro? Nije. Neko pominje – zašto Rača itd.? Ako neko zna srpsku istoriju, a trebao bi da je zna ako je došao iz ove skupštinske klupe, Rača je istorijski, ekonomski, kako hoćete, vezana kao pupčanom vrpcom za Topolu. Više ljudi iz opštine Rača idu prema Topoli, nego što idu prema Kragujevcu. To je potpuno realno da Rača na neki način bude vezana za sudsku jedinicu u Topoli, odnosno za Osnovni sud u Aranđelovcu, a da se rastereti, na neki način, i osnovni sud u Gradu Kragujevcu. Prema tome, molio bih narodne poslanike da kada obrazlažu svoj neki predlog, odnosno svoj amandman, budu realni, da shvate da je Ministarstvo, a i Odbor za pravosuđe imao najbolju nameru kada je predlagao i ovaj zakon, odnosno kada je predlagao ove amandmane. Hvala lepo.
Nenad Konstantinović, replika. Izvolite.
Prosto moram da se javim posle ovog izlaganja predsednika Odbora za pravosuđe. Mislim da se mi ovde ne razumemo. Pričam o tome da je ova mreža rađena napamet. Prošli put, kada je rađena mreža sudova, bilo je nekada 130 i 5, 6, 7, 8 sudova u Srbiji. Kada je 2008. godine rađena reforma, u 24 grada u Srbiji su dati sudovi i još 10 velikih opština. Svi drugi su dobili sudsku jedinicu. Dakle, pored 34 suda bilo je 96 sudskih jedinica i tako je bilo zadovoljeno 130 opština. Svi su imali maltene sud, ili sudsku jedinicu, skoro svi oni koji su nekada imali sud. Sada se bez ikakvih kriterijuma, i vi kažete da li ima više u Gruži ili ima više ljudi u Guči. Ne znamo gde ima, jer nam niko nije dao nikakvu analizu. Ne znamo da li treba da bude sudska jedinica u Rači ili ne treba, jer niko nije dao analizu u kojoj bi pokazao - nema dovoljan broj predmeta, nema dovoljan broj sudija, tu treba da se ukine. Politički se određuje i ukida u zavisnosti od toga ko je na vlasti u kojoj opštini. Ne možemo da raspravljamo ozbiljno, ako nemamo nikakvu analizu i nemamo nikakve kriterijume. Šta je rezultat ovoga što se danas dešava? Rezultat je da će biti gore. Iz 40 opština ljudi će morati da putuju u neke druge opštine. Ljudi u tih 40 opština i ne znaju, toga u medijima nije bilo, oni i ne znaju da će se ukinuti sudska jedinica kod njih. Probajte da pitate građane Batočine, građane Blaca. Nisam ja ni iz Batočine, nisam ni iz Blaca, ja sam iz Beograda i zalažem se za to da budu sudske jedinice i u Batočini i u Blacu i u Kanjiži i u Adi, zato što za tim postoji potreba. Dakle, razmislite još jednom šta radite i moj predlog je da mi usvojimo ovaj amandman koji sam podneo, kada budemo glasali o amandmanima i da ispravimo veliku nepravdu koju trenutno vlast čini. Hvala.
Petar Petrović, replika. Izvolite.
Gospodine predsedniče, gospodine ministre, molio bih da date odgovor na jedno pitanje – da li će po ovom zakonu, kada ga budemo usvojili, biti sudećih dana u pojedinim opštinama, odnosno mestima, po programu koji će odrediti predsednik suda kome pripadaju te opštine, koje u ovom trenutku nemaju sudske jedinice? Nemojmo da se sad povezujemo sa sudskim jedinicama, molim vas. Što se mene tiče lično, voleo bih da svaka opština ima sudsku jedinicu, ali da li je realno da neki sudija, u nekoj sudskoj jedinici danas ima dva predmeta, a sutra nema ni jedan, pa prekosutra ima jedno suđenje, a recimo neki sudija ima danas 50 ili 20, ili već ne znam koliko rasprava. Ima mesta u Srbiji gde jednostavno nema posla za sudiju i zato će predsednik suda odrediti sudeći dan, kada će se jedan određen broj predmeta suditi u tom mestu i neće putovati stranke, nego će jednostavno putovati sudija i advokati. Uvažene kolege, vi zato što ćete putovati, dobijate pare od stranke, prema tome možete i da platite to što idete nekog da zastupate. Hvala lepo.
Po amandmanu reč ima narodni poslanik Ljubica Milošević.
Hvala, predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani ministre sa svojim saradnicima, dolazim iz Aranđelovca, inače sam poslanik otuda, a sud u Aranđelovcu je postojao još od 1868. godine. Lično smatram, da ovaj predlog Vlade je najbolji predlog, mnogo je bolji i od ovog predloga Odbora za pravosuđe, jer će imati sudsku jedinicu u Topoli koja će pripadati Aranđelovcu, a Topola je od Aranđelovca udaljena svega 15 kilometara. Tako da postoje mogućnosti da se održavaju sva veća suđenja, odnosno krivice i ostala suđenja koja ne budu mogla da se obavljaju u sudskoj jedinici. Sud u Aranđelovcu ima 2.200 kvadratnih metara, tako da zadovoljava potrebe za zaposlenjem. Ima kadrove u Aranđelovcu. Sada trenutno ima sedam sudija koji rade u Aranđelovcu, a ostali su bili raspoređeni u Kragujevac, u više sudove. Prekšajni sud se nalazi takođe u zgradi Osnovnog suda. Lično smatram, a i na zadovoljstvo svih građana Aranđelovca, zahvaljujem se predlagaču da Osnovni sud bude i dalje u Aranđelovcu. Hvala.
Po amandmanu Maja Gojković. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, gospodine ministre, za poslaničku grupu SNS ovaj amandman podnet na član 3 je potpuno neprihvatljiv. Moram da kažem da argumenti koji su ovde pojedini poslanici izneli, da je kvantitet nekakav kvalitet i da obim tog amandmana trebalo bi da nas ubede da je tu nešto kvalitativno i promenjeno u odnosu na Predlog zakona, apsolutno ne stoji. Ako detaljno pogledamo ne sumnjam da su kolege koje su se spremale za ovu tačku dnevnog reda se upoznale sa tekstom amandmana 3. videli bi u stvari suštinu da ako neko glasa za ovaj amandman u stvari u potpunosti dezavuiše Predlog zakona o mreži sudova i javnih tužilaštava jer se ovim predlogom amandmana u stvari pokušava da se zadrži status kvo. A da je mreža sudova koja je usvojena prethodnim zakonom iz 2008. godine, odnosno koja je stupila na snagu 2010. godine, za ove tri godine prošla proveru prakse, struke, pa i javnosti, ne bi došlo danas do rasprave o ovom zakonu i ne bi došlo do potrebe da menjamo mrežu sudova. Dakle, ne može niko da nas ubedi da je 34 suda nešto više od 66 sudova, niti može neko da priča o tome da li je bilo potrebno postojanje 111ili koliko, sudskih jedinica kada je i analiza njihovog rada kao što je radio Vrhovni kasacioni sud u ovom periodu, pa i analiza svih onih koji su učestvovali u javnim raspravama, a to su uglavnom bili ljudi iz struke, pravosuđa, privrede, advokati, pa i stranke, uvideli koliko je to bila jedna beskorisna mreža sudova. Čuli smo još ovde, što je potpuno ne prihvatljivo, kolega koji verovatno nikada nije bio Bačkom Petrovcu je ovde govorio i lamentirao nad sudbinom ljudi koji žive u Bačkom Petrovcu kako neće imati adekvatnu sudsku zaštitu. Eto, ja živim dva, tri kilometara od Bačkog Petrovca, u gradu Novom Sadu i znam da niko iz Bačkog Petrovca neće zameriti što sada to mesto gravitira sudu u Novom Sadu. Moram da kažem kolegi, da ne zna koliko ljudi uopšte živi u Bačkom Petrovcu. Da je Bački Petrovac potpuno jedna napuštena opština zato što se naslanja na grad Novi Sad. Ne zna koliko uopšte nije bilo predmeta u tom sudu. Koliko ima sudija. Kako je to do sada izgledalo. Kako izgleda sudska zgrada. Ne znam odakle mu ideja da neko želi da ustupi sudsku zgradu za potrebe suda. Ono što je najvažnije, mislim da od Bačkog Petrovca do Novog Sada ima samo nekoliko kuća razdaljine. Tako da zaista ne bi trebalo lajički ovde da se govori, niti da se uzbunjuje javnost koja u stvari u Bačkom Petrovcu i ne može da bude zbunjena jer oni žive pored Novog Sada i apsolutno su zadovoljni sa ovakvim rešenjem, pogotovo što je Nacionalni savet Slovaka učestvovao u javnim raspravama i dao svoje mišljenje na predložena rešenja iz Predloga zakona o kome raspravljamo. Što se tiče amandmana na član 3. koji je Odbor za pravosuđe predložio ovde, molim da autorsko pravo ne daje ni jedna ovde stranka, i ružno je što je jedna od stranaka rekla da, eto zahvaljujući njima, ne, evo, tu je predsednik koji može da posvedoči da smo jednoglasno usvojili te amandmane i da je to rad na poboljšanju ovog predloga zakona od strane svih političkih stranaka koje imaju svoje članove u Odboru za pravosuđe.
Po amandmanu, reč ima narodni poslanik Srđan Milivojević.
Poštovani gospodine predsedavajući, poštovani gospodine ministre. Hvala gospodu Bogu pa sam mnogo puta bio u Bačkom Petrovcu. Video sam da su ljudi divni domaćini. Mnoge od njih sam ugostio u Kruševcu, video sam da su i dobri gosti i voleo bih da svi oni koji kažu da Bački Petrovac ne treba da ima sudsku jedinicu, zato što se nalazi blizu Novog Sada, izađu pred građane Bačkog Petrovca i da to njima kažu u lice. Da organizuju skup i da kažu – evo, vi građani Bačkog Petrovca, vi imate autobusku stanicu ne treba vam još jedna, ali ne treba vam ni sud. Ne treba vam sudska jedinica. Vi lepo dođite u Bački Petrovac, na predizborni skup svoje stranke i kažite im – mi vama Slovacima smatramo da ne treba da imate pravo da imate sudsku jedinicu ovde u Bačkom Petrovcu, nego putujte do Novog Sada, to nema ni 30 kilometara, 10, 20 kilometara, i za one koji kažu da mi nešto radimo napamet. Mi smo ljudi koji smo vrlo temeljni, i vrlo se temeljno pripremamo za ove rasprave. Svako od vas narodnih poslanika ko je imao prilike da pročita ovaj materijal nigde nije mogao da pročita ni broj predmeta u Bačkom Petrovcu koliko ih je bilo, koliko ih nije bilo. Nigde nije mogao da nađe parametre na osnovu kojih Bački Petrovac ostaje bez sudske jedinice, nigde nije mogao da nađe čak ni broj stanovnika koliko je opao, koliko nije, koliko traju prosečni postupci u Bačkom Petrovcu, jer se ova stvar radi po političkom diktatu i napamet. Kada radite nešto napamet, onda morate da imate neko predznanje. S druge strane, kada govorimo o tome da se Srbija ravnomerno razvija, kao što je kazao predsednik Odbora, i da u Srbiji treba ljudi da ostanu, dobro je što je ostao Osnovni sud u Trsteniku. Ja to pozdravljam, zato što je u tom Osnovnom sudu predata krivična prijava protiv ministra Bačevića, zato što im pravi rudnik nikla u Trsteniku, pa će lepo da dođe u Trstenik i da objasni kako hoće da zatre poljoprivrednu proizvodnju pred Osnovnim sudom u Trsteniku. Ali, znate, kad neko nešto uradi napamet, kad neko nešto pokušava da sakrije, on onda uopšte, političke parole za dnevno političku upotrebu, uopšte floskule malo zadojen mržnjom, više ljubomorom, zato što ga grize savest, jer ne zna kako da stane pred lice međunarodnih organizacija i da im objasni zašto radi ovako traljavu reformu pravosuđa kada dobije mišljenje Venecijanske komisije koja kaže da je ovo tehničke prirode izmena, nego ko je svoju kapmanju gradio na navodno lošoj reformi pravosuđa. Sada suočen sa činjenicom da to baš i nije bilo tako loše radi ono za šta je nas optuživao, onemogućava pristup građanima Srbije sudskim jedinicama. Matematika je jedna imanentna nauka tu je dva i dva uvek bilo dva, ne može da kažete da je 96 manje od 66. Devedeset šest sudskih jedinica nikada broj 96 ne može da bude manji od broja 66. Ako dodate tome 22 osnovna suda to je zbir 88 sa 34 ne možete to nikako da sabirate i da oduzimate, jer jezik brojeva vas najbolje demantuje. Prema tome, u matematici je 96 uvek bilo veće o 66, možda će SNS doneti zakon gde je 96 manje od 66. Vi imate većinu koja može sve. Može u Beogradu da sastavi gradsko veće mimo zakona, možete da radite šta god hoćete, ali ne možete dokle hoćete.
Na član 3. amandman sa ispravkom podneo je narodni poslanik Miodrag Đidić. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili amandman sa ispravkom. Reč ima narodni poslanik Miodrag Đidić. Izvolite.
Uvaženi predsedavajući, gospodine ministre, uvažene kolege poslanici. Odavno se nije desilo da na jedan zakon bude podneto ovoliko amandmana i čini mi se da su amandmane podjednako podnosili i poslanici iz opozicionih klupa, ali i iz pozicionih klupa. Dakle, ogroman broj amandmana što govori odmah da zakon nije dobar, jer ako imate na jedan zakon 180 amandmana podnetih i sa jedne i sa druge strane, znači, čini mi se, da sa zakonom nešto nije u redu, i ovde se jasno pokazuje narodna volja. Pošto su narodni poslanici, predstavnici naroda, a svi se mi ovde vrlo često pozivamo na narod kada govorimo o zakonima i u ime naroda onda vam gospodine ministre, savetujem da ovaj zakon povučete, da ga još jednom dobro proučite i ovo što su poslanici kroz amandmane kazali i da donesete nov zakon o sedištu sudova i čini mi se da bi broj sedišta osnovnih sudova morao biti dupliran. Da umesto 66 sudova bude minimum 120 sudova i čini mi se da nam nisu potrebne sudske jedinice, jer sam i u materijalu pročitao da je to i vaša konstatacija da sudske jedince u prethodnom periodu nisu opravdale očekivanja koja smo svi mi imali. Dakle, ne trebaju nam sudske jedinice, treba nam veliki broj osnovnih sudova. Vi ste kada ste govorili u načelu rekli, da je to otprilike nemoguće i da sudija u Beogradu ima neuporedivo veći broj predmeta, nego neki sudija u nekom manjem mestu, što je naravno tačno. Ali, to sigurno može da se reši i da to nije problem. Po meni je problem druge prirode. Ukoliko se ovako nastavi mi vrlo brzo nećemo imati potrebu ni za sudskim jedinicama, ni za osnovnim sudovima u mnogim gradovima u Srbiji, jer će se svi ljudi preseliti severno od Save i Dunava, dakle Beograd-Vojvodina. Ljudi jednostavno nemaju mogućnosti da ostvare neka svoja prava, nemaju mogućnosti da rade i oni idu trbuhom za kruhom. Vi na ovaj način potpomažete tim ljudima da se iseljavaju iz svojih krajeva. Mi sada imamo već primer da u Srbiji nema mnogo sela, da jednostavno više sela koja su do pre nekoliko godina postojala, više ne postoje. Bojim se da će u budućnosti početi da govorimo ne o selima, nego o gradovima. Zato vas molim da još jednom ovo proučite, vratite osnovne sudove, pružite ljudima mogućnost da imaju pravdu blizu i pravdu dostižnu. Neko je ovde postavio pitanje, a ko će sve to da plaća? Plaćaće oni koji se zalažu za ovo da bude što više osnovnih sudova, to su građani Srbije. Dakle, nedvosmislena je volja građana Srbije izražena kroz narodne poslanike da žele da u skoro svakoj opštini imaju svoj sud, i mislim da mi nemamo pravo da u tu volju, u tu želju da se oglušimo. Omogućimo ljudima da imaju pravdu blizu i dostižnu. Hoću još sa jednog aspekta o ovome da govorim. U moje vreme, ja sam inače iz Kruševca, ljudi su dolazili u Beograd da studiraju i 80% tih ljudi se vraćalo u svoje gradove. Osamdeset posto nas koji smo upisali prava davnih 70-ih godina se vratilo u Kruševac, našli posao u gradu, neki u tužilaštvu, neki u sudu, neki u privredi. Na ovaj način vi mlade ljude koje dolaze iz opština kojima ukidate sudove bivaju destimulisani da se vraćaju u svoje gradove. U stvari ne mogu ni da se vrate, ne mogu naći svoj posao. Neće biti osnovnih sudova, neće biti tužilaštava, privreda je u katastrofalnom stanju, nema zapošljavanja pravnika. Dakle, mi zajedno svi potpomažemo da Srbija južno od Save i Dunava bude u velikim problemima, da se ljudi iseljavaju i da na kraju krajeva kažem neće biti ni potrebe za sudovima. Ja sam konkretno podneo amandman koji se odnosi na Osnovni sud u Aleksandrovcu i Osnovi sud u Varvarinu, prvi za područje teritorije opštine Aleksandrovac, a drugi za teritoriju dve opštine Ćićevac i Varvarin, i jedan i drugi sud bi otprilike pokrivali stanovništvo 30.000. I jedno i drugo mesto i Aleksandrovac i Varvarin imaju odlične zgrade u kojima može normalno da se odvija suđenje. Imaju tradiciju i ono što je po meni jako važno, imaju stručne kadrove koji mogu jako dobro da rade svoj posao i koji su taj posao obavljali jako dobro do reforme pravosuđa. Dakle, vratimo sudove tamo gde narod misli da treba da budu. Na naj način zaustavimo migracije prema severu. Pomozimo našem narodu da ostane tamo gde je rođen, jer oni žele tu da žive, ali država mora da im pruži uslove. Jedan od uslova jeste da imaju pravdu blizu, dostižnu, brzu i efikasnu.
Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Kasalović. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Reč ima narodni poslanik Zoran Kasalović.
Zahvaljujem poštovani predsedavajući, uvaženi gospodine ministre sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, ja sam ispred SPS poslaničkog kluba SPS podneo tri amandmana i da bi se razumeo jedan sled amandmana, a pre svega u kontekstu izmene ovog člana 3. Želim da kažem da smo mi podneli i amandman na izmene u članu 2. stav 1. tačka 1) gde smo predvideli da se Prekršajni sud u Apatinu za teritoriju opštine Apatin osniva, a takođe u istom članu da se postojeća tačka 38. menja i glasi – da Prekršajni sud u Somboru za teritoriju opštine Kula i Odžaci za Sombor sa odeljenjima suda u Kuli i Odžacima osniva. Kada je u pitanju, konkretno ovaj amandman, u članu 3. stav 1. posle tačke 1) dodaje se nova tačka 1) koja glasi – osnovni sud u Apadinu za teritoriju opštine Apatin, a u istom članu tačka 56) menja se i glasi – osnovni sud u Somboru za teritoriju opštine Odžaci i Sombor. Mislim da je ideja ovih amandmana potpuno u skladu sa značajem opštine Apatin, kao jedne podunavske, turističke, pogranične i vrlo važne privredne opštine za ovaj deo Republike, odnosno za APV i da situacija u kojoj opština Apatin ostaje i bez osnovnog suda i sudske jedinice, ove činjenice nisu najbolji mogući način vrednovani i zbog toga je opština Apatin, još 1956. godine imala svoj samostalan sud, sve do poslednje reforme prevosuđa. Naravno, nakon te reforme, celokupna krivična referada , istražne radnje prelaze u Osnovni sud u Somboru i pojavili su se i određeni problemi kada je u pitanju, pre svega uviđaj, koji se vrši u Somboru, prevoz svedoka, prevoz okrivljenih prema Somboru. To je ono što predstavlja neku vrstu vidljivih problema sa ovakvim predlogom i rešenjem. S druge strane evidentan je i po mojim informacija nedovoljan prostor u zgradi Osnovnog suda u Somboru, gde sada i sudije iz Apatina putuju, sa određenim troškovima. To u neku ruku može uticati na efikasnost i kvalitet rada. Nasuprot tome u opštini Apatin, odnosno u Apatinu, postoji jedna funkcionalna grada, od skoro 1.000 kvadrata, u kojoj bi se moglo vrlo efikasno i kvalitetno raditi i gde bi svaki sudija imao svoj kabinet. U prilog toj tezi, stoji činjenica da je 2006. godine Osnovni sud u Apatinu samo sa još dva suda iz Srbije učestvovao u jednom projektu modernizacije sudske uprave, bazirane na savremenoj informacionoj tehnologiji. U obrazloženju predlagača za odbijanje ovog amandmana stoji da je u Predlogu zakona celishodnije rešenje da Apatin ostane i bez osnovnog suda i bez sudske jedinice, i da je tom prilikom vršena analiza kada su u pitanju geografski faktori, broj stanovnika, privredni ambijent i drugo. Želim da kažem da opština Apatin ima više od 30.000 stanovnika, da se ona nalazi, kao što je poznato, na samoj granici sa Hrvatskom i da je to prva međunarodna luka na Dunavu i zbog toga svakako blizina granice može da opravdava postojanje osnovnog suda u Apatinu i da svi ti pogranični, da kažemo, pogranična pitanja i problemi bi mogli da budu u nadležnosti osnovnog suda u Apatinu i sva krivična dela koja se vrše u tom pojasu. S druge strane situacija je trenutno takva da se vrši utvrđivanje državne granice i da utvrđivanje zemljišta, odnosno zemljišnih knjiga, koje se vodilo u Republici Hrvatskoj, tačnije u Belom Manastiru, sada prelaze i prebacuju se u nadležnost našeg katastra, odnosno u Apatinu. Sve to govori o značaju opštine Apatin, o njenom geografskom položaju, o privrednom, o kulturnom i zbog toga cenimo da su sve to odlike, odnosno karakteristike zbog kojih bi trebalo prihvatiti predlog ovog našeg amandmana, jer bi se na ovaj način došlo do bržeg i efikasnijeg suđenja i pre svega do ponovnog uspostavljanja nadležnosti u oblasti krivične materije, naravno i do određenih ušteda kada su u pitanju troškovi, što bi bilo vrlo značajno i za budžet Republike Srbije. Mislimo da bi zakonodavac, odnosno resorni ministar i predlagač trebao da razmisli i da uvaži ovaj predlog za osnivanje osnovnog suda u opštini Apatin. Želim da kažem još, da se ne bi javljao po amandmanu i članu 9. u kome smo, takođe sledeći ovu ideju i predlog amandmana, predložili da se u članu 9. osnovno javno tužilaštvo osniva u opštini Apatin za područje osnovnog suda u Apatinu. Na taj način bi u potpunosti bili uvaženi ovi kriterijumi opštine Apatin. Zahvaljujem.
Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Dejan Nikolić. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Reč ima narodni poslanik Dejan Nikolić.
Poštovani predsedavajući, ministre, dame i gospodo narodni poslanici, teško je prihvatljivo obrazloženje kojim ste odbili amandman koji sam podneo, jer obrazloženje koje je ministarstvo napisalo demantuje realnost i stanje na terenu. Da budem potpuno iskren, čitajući ove amandmane, slušajući narodne poslanike, ne prepoznajem političku borbu za jeftine poene, prepoznajem ozbiljnu borbu za prava građana iz mesta iz kojih dolazimo. Takav amandman je i moj, kojim želim da vratimo Osnovni sud u Soko Banji. Naime, mrežom iz 2009. godine Soko Banja je dobila sudsku jedinicu u kojoj su građani ostvarivali svoja prava pred sudom i ta sudska jedinica je jedna od najefikasnijih sudskih jedinica u Srbiji. Nije predviđeno da se u toj sudskoj jedinici obavlja suđenje po krivičnoj materiji, već je to predviđeno da se radi u sedištu Osnovnog suda u Zaječaru, što je predvidelo određene probleme i proizvelo određene probleme koji ovaj predlog zakona neće da reši, a svakako hoće usvajanje amandmana koji sam ja podneo. Naime, put od 70 kilometara do sedišta osnovnog suda je proizvodio određene troškove, ne tako male, kako za građane koji su morali da putuju i da ostvare svoja prava u Zaječaru, tako i za državu jer su i sudije morale da putuju. To je jedna vrsta problema. Druga vrsta problema su te geografske specifičnosti opštine Soko Banja, jer je put do sedišta Zaječara vodio preko planine jedan, preko klisure drugi, pa je u zimskom periodu taj put ne samo bio teško prohodan, već često i neprohodan pa ostvarivanje prava građana pred sudom nije bilo samo otežano, već je bilo nedostupno. Ovaj predlog zakona taj problem neće rešiti, prebacivanje sedišta Osnovnog suda u Aleksincu, jer su problemi slični. Dakle, sa jedne strane imamo negativne efekte koji idu u prilog ovog amandmana, mislim na geografski specifikum opštine Soko Banja, mislim na troškove koji će i dalje ostati i sa druge strane, imamo veliki broj predmeta, sudsku jedinicu u Soko Banji, imamo povećanje broja građana, stanovnika opštine Soko Banja, jer je Soko Banja lider banjskog turizma u Srbiji, kao pozitivna faktografija sa druge strane i sve to ukazuje da Soko Banja treba da ima osnovni sud. To je bio moj stav i 2009. godine, to je moj stav na osnovu činjenica i 2013. godine. Isto onako kako je, recimo, Boljevcu potrebna makar sudska jedinica, tamo se i to ukida i oni neće imati ni sudsku jedinicu ni osnovni sud. Znam Boljevac i znam kako se privredno razvija. I ovo se shvata kao institucionalno propadanje jedne opštine koje možemo amandmanima da zaustavimo. Ministre, pozivam vas da imate sluha za amandmane koji dolaze od narodnih poslanika jer zapravo oni proizilaze iz prava građana i interesa građana, onog prava za jednakost i za dostupnost pravde koja je, uostalom, i Ustavom zagarantovana. Hvala lepo.
Reč ima ministar Selaković. Izvolite.
Hvala, uvaženi predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, trudio sam se da zaista pažljivo saslušam obrazloženje amandmana, iako je rečeno da je naše obrazloženje za odbijanje amandmana bilo teško prihvatljivo. Naime, upravo imajući u vidu činjenicu da je Soko Banja mesto koje je nakon Vrnjačke Banje jedno od najvažnijih banjskih središta u Srbiji i da razvoj banjskog turizma upravo u ovom mestu jeste perspektiva za čitav kraj, i sam sam imao prilike da nekoliko puta boravim u Soko Banji, još od detinjstva a i kasnije, i moram da kažem da amandman nije prihvaćen iz potpuno racionalnih i realnih razloga. Prvi razlog jeste činjenica da se populacija Soko Banje povećava. To je bio samo jedan od dodatnih argumenata da u Soko Banji bude uspostavljena sudska jedinica. Rečeno je da se neće rešiti problemi. Činjenice su da se više krivični predmeti nisu sudili u Soko Banji - rešiće se. Mislim da je vrlo jasno rečeno, čak i u predlogu izmena i dopuna Zakona o uređenju sudova za koje je neko rekao da su kozmetičke, a ne bih rekao da su kozmetičke, ako do 1. januara jedne godine ne mogu da se sude krivični predmeti u jednom mestu, kao što je Soko Banja, a od 1. januara naredne godine, ako ovaj set zakona bude usvojen, moći će da se sude.Ne vidim kako problem nije rešen. Takođe, napomenuću, recimo, podatak da je do 1975. godine Soko Banja, kao opština, bila u području suda u Nišu. Sada se vraća u područje Višeg suda u Nišu. Znatno je dostupnije građanima Soko Banje da idu u Aleksinac, ali neće imati više potrebe da idu u Aleksinac kada je u pitanju osnovni sud, zato što su za sve, ne nešto može, nešto ne može, do juče morali da idu u Zaječar, a delimično da ostvaruju u Soko Banji. Sada će sve moći da ostvaruju u Soko Banji, apsolutno sve. Ovo je jedna od retkih opština gde postoji tendencija porasta broja predmeta, ali nekada dođe do stečaja nekog preduzeća, pa potraživanja radnika, ali to je već materija privrednog, ali recimo neisplaćenih zarada, pa zahteva radnika da se te zarade isplate ili neke druge vrste radnih sporova, pa zbog toga u jednoj godini se poveća broj predmeta, a u narednoj ih već nema. Ne. Kao i mnoga druga mesta, a imajući u vidu lošu putnu infrastrukturu u Soko Banji će biti sudska jedinica. Voleo bih da napravimo razliku. Da li se zove isto sudska jedinica u ovom sistemu koji trenutno postoji i u ovom sistemu koji težimo da uspostavimo nakon usvajanja ovakvog zakona? Da, zove se isto sudska jedinica. Da li je ona suštinski isto? Nije, jer će u Soko Banji sudska jedinica moći da postupa kao sud. U svakom mestu gde je predviđeno da postoji sudska jedinica, gde može da se sudi i krivica i parnica, ona faktički u postupanju sudije jeste sud. To je vrlo bitna, kvalitativno bitna razlika. Dakle, sve ono što su narodni poslanici tražili da se osnuje osnovni sud u Soko Banji, a što se tiče građana, sve ono što dobijaju tim amandmanom, oni već imaju ovim predlogom koji je dat u zakonu. Jedina razlika jeste u tome što, da bi se zvalo sud, jer je razlika u tabli koju ćete eventualno promeniti, on mora da ima svoje prateće službe, da ima svom predsednika suda, a to povećava troškove. Jednostavno, za takvo mesto, mislimo da je mnogo bolje da sudska jedinica kao sudska jedinica funkcioniše u svom punom kapacitetu, bez dodatnih velikih troškova, a namnogo efikasniji, dostupniji i bolji način građanima. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Dejan Nikolić, replika.
Ministre, sve bi bilo jasnije da znamo koji su bili kriterijumi po kojima 40 ili ne znam koliko opština danas nema ni sudsku jedinicu, ko danas ima osnovni sud, a ko ima sudsku jedinicu. Mnogo lakše bi razgovarali da znamo koji su bili kriterijumi. Iz vašeg obrazloženja, koje sam dobio, Soko Banja, ne samo da ima pravo da ima osnovni sud, već treba razgovarati o tome da vratimo iz administrativnog centra iz Zaječara Prekršajni sud, Privredni, jer Soko Banja pripada administrativno Zaječaru, a danas je sud u Aleksincu, što je područje Niša. To stvara jednu institucionalnu konfuziju kod građana. Nemojte da osuđujete poslanike što se bore da institucionalno unaprede opštine iz kojih dolaze. To je moja borba danas, jer Soko Banja pored broja stanovnika ima velika broj građana koji imaju svoje nekretnine u Soko Banji, provode veći deo godine, ali se ne vode tamo, i to ste i vi potvrdili. Potvrdili ste i broj predmeta koji je ogroman, efikasnost sudske jedinice, ranije suda. Ovde navodite i tradiciju, pa od 1833. godine je tu sud, Osnovni sud. Zato nemojte da osuđujete poslanike što se prosto bore da institucionalno unaprede opštinu iz koje dolaze. To je naš posao. Hvala.
Reč ima ministar Selaković. Izvolite.
Uvaženi predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, zaista mi nije ni na kraj pameti da osuđujem bilo koga, a ponajmanje poslanike koji se trude da institucionalno, kako je rečeno, brane svoje opštine. Da nije u pitanju Soko Banja, uopšte govoreći, postavljeno je pitanje kriterijuma. Kriterijumi su u dobroj meri prilično jasni. Kriterijume je izradila radna grupa u kojoj je bilo najmanje ljudi iz ministarstva, najviše iz pravosuđa, advokature, iz pravničke struke, jednom rečju. To je prva stvar. Druga stvar, Soko Banja je zaista pravni nonsens u jednom pogledu. Ako sam dobro informisan od službi Ministarstva na čijem sam čelu, Soko Banja je naseljeno mesto u kojem je zgrada suda nelegalno izgrađen objekat, bez i jedne jedine dozvole. Toliko o institucionalnoj odbrani i institucionalnom jačanju. Ja mislim da je to potpuni nonsens. Zamislite sada Ministarstvo pravde i državne uprave koje jednoj državi treba da podnosi zahtev za legalizaciju zgrade suda. Ja verujem da to nigde nećete naći. Nelegalno sagrađen objekat. (Marijan Rističević, s mesta: Koje godine je izgrađena?) Ne znam koja je godina u pitanju, ali možemo se potruditi da saznamo. Zaista mislim da je ovo nedopustiva stvar. Kada je u pitanju broj predmeta, nemojte stvari da preuveličavamo. Postoji jasna statistika. Ta statistika je negde na granici. A da li Soko Banja ovim predlogom zakona dobija više u odnosu na stari, odnosno važeći zakon – dobija više. Rekli ste da se stvara neka vrsta institucionalne konfuzije. Ja ću vam reći da takvih primera ima dosta. Recimo, opština Sjenica. Ona je deo Zlatiborskog upravnog okruga, a u okviru je područja trenutno osnovnog suda u Novom Pazaru. Opština Ivanjica je deo Moravičkog upravnog okruga, a trenutno je u području Osnovnog suda u Požegi, a Požega je u Zlatiborskom okrugu, odnosno Višeg suda u Užicu, kao sedište Zlatiborskog okruga. Nešto ne znam da postoji kod tih građana neka vrsta insitucionalne konfuzije. Mi smo predvideli ovim predlogom zakona da područje opštine Ivanjica dođe u područje Višeg suda u Čačku. Mislim da je to dobro. Da li je građanima Sokobanje, ako im zaista nešto zatreba, da li im je lakše otići do Aleksinca ili do Zaječara, to oni sami najbolje znaju, jer mnogo više gravitiraju u samom Aleksincu. Da li će dobiti? Opet govorim, da, dobiće, dobiće ovim zakonom više. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Dejan Nikolić, replika.
Još jednom, nisam siguran kome je upućena kritika, kada govorite o legalizaciji. Godinu i po dana ste na vlasti u državi. Bili ste na vlasti u opštini, pa taj problem nije rešen. Očigledno je da tu postoje određeni problemi. Ne znam kome upućujete kritike, s jedne strane. S druge strane, ja govorim o tome da kažete koji su jasni kriterijumi. Vi kažete - u dobrom delu su jasni, što znači da u onom manjem delu nisu jasni kriterijumi za izbor mesta gde će biti sudovi, gde sudske jedinice. Pitamo vas – koji su to kriterijumi koji do sada nisu bili u toj manjoj meri jasni? Ja vraćam na amandman i na suštinu. Borba za institucionalno unapređenje jedne opštine je zapravo da umesto sudske jedinice dobije sud, osnovni sud, jer za to postoje kriterijumi u odnosu na ono što ste napisali u obrazloženju. To su moje teze. Hvala.
Reč ima ministar Selaković. Izvolite.
Uvaženi predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, mislim da se nismo najbolje razumeli. Dakle, šta smo mi za godinu dana uradili po pitanju činjenice da se sud nalazi u nelegalno izgrađenom objektu? Naravno, pokrenuli smo postupak njegove legalizacije. Ali, ovde se postavlja drugo pitanje – ko je mogao da mimo zakonske procedure podigne ili kupi objekat za sud koji je podignut bez jedne jedine građevinske dozvole? Ko je mogao da useli sud u takav objekat? Nemojte da menjamo teze. Šta smo mi uradili za godinu dana? Kada smo utvrdili da je nezakonito podignut objekat, pristupili smo svim zakonskim procedurama koje su potrebne da to bude privedeno zakonu. Koji su kriterijumi? Rekao sam da su kriterijumi vrlo jasni i da su u najvećem broju slučajeva primenjivani. Neko može da kaže da u nekom slučaju nisu primenjeni. Malopre se pričalo o Bujanovcu. Bujanovac je kilometarski izuzetno blizu Vranja. Bez problema, funkcionalno gledano, kadrovski gledano, u svakom pogledu, on nije morao da bude osnovni sud. Uvažavajući posebnost tog područja, uvažavajući činjenicu multietničke strukture stanovništva, predložili smo da tu bude osnovni sud. Da li je to odstupanje od kriterijuma koje je propisala radna grupa? Jeste, ali je predloženo da tu bude uspostavljen osnovni sud. Samo još jednom da napomenem, pokušaj zamene teza, gde reći – eto, šta ste uradili za godinu dana, nema veze što je sud u nelegalnom objektu. Nema veze što građanin kada ulazi u tu zgradu dolazi po pravdu i po svoje pravo zakonom zagarantovano, iako ta zgrada nema veze sa zakonom. To nije važno. Šta ste vi uradili za godinu dana? Kao prvo, utvrdili smo to, izneli smo tu informaciju, započeli sve zakonom propisane procedure da do legalizacije tog objekta i dođe. Zamislite jednu situaciju da, ne daj bože, u takvom objektu dođe do požara. Onda se postavlja pitanje – gde je upotrebna dozvola za taj objekat i ko će snositi odgovornost za sve posledice koje bi tu eventualno nastupile? Imamo slučaj mnogo većih i po poslu mnogo značajnijih objekata koji su u službi pravosuđa, a koji su useljavani, u kojima je započinjao rat pravosudnih organa bez ijedne jedine dozvole. Kako može da se plaća trošak održavanja takve zgrade ako objekat nije primljen? To je sve čitav niz pitanja. Opet sam sud, koji se nalazi u nelegalno izgrađenom objektu, treba da odlučuje o tome. Iz koje god političke stranke da potičemo, verujem da je to podatak pred kojim svako, a naročito diplomirani pravnici, ostaje zatečen. Naveo sam taj slučaj za Sokobanju, zato što je zaista neverovatan.
Hvala. (Dejan Nikolić, s mesta: Replika.) Više nema svrhe replike. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević, po amandmanu.
Zahvaljujem. Gospodine predsedavajući, poštovani ministre, dame i gospodo narodni poslanici, prisustvovao sam jednom neverovatnom primeru samokritike. Dolazim iz opštine Inđija. Imamo preko 50 hiljada stanovnika, imamo sudsku jedinicu. Sokobanja ima nešto više od 15 hiljada stanovnika, ima isto sudsku jedinicu. Sokobanja je imala sudsku jedinicu i do sada, ali ona pripadala Osnovnom sudu u Zaječaru, koliko sam razumeo i Višem sudu u Zaječaru, u zavisnosti od vrste predmeta. Krivica se vodila uvek u Zaječaru, a sudska jedinica je vodila samo parnice. To je bilo kada je bivši režim bio na vlasti. Danas ti isti, koji očigledno imaju dva stava, kažu da je manje dobro ili traže više prava, iako ovog puta imaju sudsku jedinicu koja ima pravo, sem parnica, da vodi i krivice i kojima je Aleksinac osnovni sud, koji im je bliži sud, a Viši sud u Nišu, koji im je takođe bliži sud. Dakle, mnogo bolje rešenje se kritikuje od onih koji su dok su bili na vlasti imali partijsko mišljenje, jedno mišljenje koje im je poslato, ali sad kao opozicija dobili su pravo na svoje mišljenje i zalažu se za osnovni sud, koji u stvari ima gotovo ista prava kao sudska jedinica koju su dobili. Mi u Inđiji nismo baš zadovoljni i srećni zato što smo na 50 i nešto hiljada dobili sudsku jedinicu, posebno advokati i sudije, jer je to pitanje prestiža, pre svega, ali mislim da spram nas Sokobanja i te kako može da bude zadovoljna. Verujem da Sokobanja ima puno predmeta. Reći ću vam i zašto. Po ovlašćenju Zorana Golubovića, koji ima 69 godina, on me je zamolio da iznesem spor koji u Sokobanji traje 52. godinu. On ima 69 godina, a kada je spor započet u tom sudu, on je imao 17 godina. Spor je započeo njegov deda, pa otac, a on misli da će ipak doživeti da se ovaj spor završi za njegovog života. Sada ima 69 godina i u poznoj je starosti. Radi se o parceli od 13 ari koja je oduzeta bez ikakve pisane odluke. Zato mislim da ovaj sud ima puno predmeta. Sada se pitam, posle izlaganja ministra, kako taj sud sudi povodom nelegalne gradnje. Zamislite kada dođe neki seljak koji je izgradio neku šupu ili štalu bez dozvole i oni kažu – to je krivično delo i sude sudije u zgradi koja je nelegalno podignuta. Gotovo je neverovatno, tragikomično. Zato veruje da je taj sud zatrpan tim predmetima. Nadam se da se ne radi o ovoj parceli od 1,3 ara, koja je oduzeta 1962. godine, bez pisane odluke, porodici Golubović. Dakle, ovo je neverovatno. Ovo je za Ginisov rekord. Baš se radi o tom sudu za koji se odjednom toliko zapelo da umesto sudske jedinice, sa svim pravima koje imaju i osnovni i sudovi, da imaju pravo da sem parnice vode i krivicu i da im sudovi u Aleksincu, odnosno Nišu, budu znatno bliži nego ranije u Zaječaru. Ovo je legalno i legitimno što kolege iz opozicije hoće, ali je to lep primer dvostrukih standarda, dvostrukih mišljenja, da u jednom džepu imam govor kada sam vlast, a u drugom džepu imam govor kada sam opozicija. Stoga, bez obzira što imam razumevanje za sve sudove i sve poslanike, jer kada bi usvojili sve ove amandmane, mislim da bi imali više sudova nego opština, da bi neke mesne zajednice dobile svoje osnovne sudove, a da bi neki zaseoci dobili najverovatnije sudske jedinice ukoliko bi sve ovo uradili. Već smo videli kakvo je bilo partijsko pravosuđe, gde su sudije izabrane po partijskoj osnovi, gde su sudovi nasilno izbrisani, gde je bilo tridesetak sudova, gde je bilo nedostupno sudstvo itd, sve smo to već imali, sve smo to videli, ali broj sudova i sudskih jedinica neće pomoći da građani ostvare pravo i pravdu sve dok ne prestanemo sa pravosuđem koje je zavisno od izvršne vlasti. Doduše, ovo pravosuđe i ovo tužilaštvo je nezavisno od sadašnje vlasti, ali od bivše nije, to ja vam garantujem. Hvala.
Pravo na repliku, narodni poslanik Dejan Nikolić. Izvolite.
Pre svega, zamerio bi vam Zoran. Nije Zoran Golubović, već Zoran M. Golubović. Kada vas bude pozvao verujem da ćete dobiti ozbiljnu kritiku. Nije moja namera da branim sudije ili advokate. Moja je namera da odbranim pravo građana da ostvare svoje pravo pred sudom. Zgrada suda je građana 1975. godine, pa pitajte ko je gradio sa dozvolama ili ne. Ne znam kome je pitanje upućeno? Nije zamena teza to što radim. Zamena teze je zapravo kada kažete da sudsku jedinicu hoćete da pretvorite u opštinski sud, a onda dobijete odgovor - zgrada je legalna ili nije legalna. To nije predmet ovog mog amandmana i zato ne želim da o tome govorim. Nadležni neka rade svoj posao, a na pitanje neka odgovore oni iz 1975. godine. Ja pitam koji su to kriterijumi po kojima Soko Banja nema pravo na osnovni sud? To je stvar i to je tema kojuja obrađujem u ovom amandmanu. Soko Banja ima veći broj građana nego što je imala do sada. Ovo je jedna od najefikasnijih sudskih jedinica onako kako je bio najefikasniji opštinski sud dok je bio 2009. godine. Moj stav se na tu temu nije promenio ni 2009. godine, ni 2013. godine. I tada i sada govorim da je Soko Banji potreban opštinski sud i za to se borim, ne za advokate, već za prava građana da ostvare svoje pravo pred sudom u Soko Banji. Hvala najlepše.
Pravo na repliku, narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Zahvaljujem. Samo hoću da kažem da ničim moji argumenti nisu poljuljani. Nismo mi sud u Soko Banji ukinuli. Nismo ga mi derogirali u sudsku jedinicu sa pravima da sudi samo parnice, već neko drugi. Nismo ga mi udaljili u Zaječar kao viši sud i kao osnovni sud u Zaječaru sa sudskom jedinicom u Soko Banji, koja je imala vrlo ograničeno ovlašćenje. Mi mu samo vraćamo deo autoriteta i integriteta, da ima pravo, sem parnica, da sudi i krivicu i da za njega viši sud bude u Nišu, a da osnovni sud bude u Aleksincu, da to bude znatno bliže građanima, nego što je to bilo do sada, odnosnou prošloj reformi ili deformi pravosuđa, sudstva i organizacije i mreže sudova. Dakle, ne vidim nikakvu argumentaciju što se tiče gospodina Golubovića, koji mi je dao ovlašćenje. Slažem se da on ima srednje slovo M i da se zove Zoran M. Golubović, ali niste mi ni jednog trenutka osporili da taj proces traje 52 godine, kao što je on naveo i kao što je štampa pisala. Što se tiče ove 1975. godine, verujem da je to građeno 1975. godine i da je to krivica tadašnje vlasti i tadašnjeg suda, međutim, ja se pitam šta je učinjeno do sada da se taj sud legalizuje, da bude zgrada legalna i da kada sude ovim jadnim seljacima koji su zidali šupe, svinjce i kokošinjce nelegalno, da mogu da sude makar u zgradi koja je legalno izgrađena. Zahvaljujem.
Na osnovu člana 157. stav 6. Poslovnika, Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu podneo je amandman na član 3. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima ministar Nikola Selaković. Izvolite.
Samo da kažem da se prihvata amandman.
Konstatujem da je ministar Selaković prihvatio ovaj amandman. Reč ima narodni poslanik Petar Petrović. Izvolite.
Samo radi javnosti bih pročitao o kom amandmanu se radi, jer, osim poslanika, javnost nije obaveštena o čemu se radi. Odbor je podneo amandman, koji je prihvaćen, za osnovni sud u Aranđelvcu, za teritoriju opštine Aranđelovac, Rača i Topola sa sudskom jedinicom u Topoli, osnovni sud u Kragujevcu za teritoriju opštine Batočina, Knić, Lapovo i za Grad Kragujevac, osnovni sud u Kruševcu za teritoriju opštine Varvarin i Ćićevac i za Grad Kruševac sa sudskom jedinicom u Varvarinu, osnovni sud u Pančevu za teritoriju opštine Alibunar, Kovačica i Opovo i za Grad Pančevo sa sudskom jedinicom u Kovačici, osnovni sud u Paraćinu za teritoruju opštine Paraćin i Ćuprija sa sudskom jedinicom u Ćupriji i osnovni sud u Šapcu za teritoriju opštine Bogatić, Vladimirci i Koceljeva i za Grada Šabac sa sudskom jedinicom u Bogatiću. Kad sam se već javio, mislim da diskusija oko toga kakvih ima legalnih i nelegalnih objekata, pa i sudskih zgrada u Srbiji, u mnogome može da odvede ovu diskusiju. Bilo je vreme, mi malo stariji pamtimo, kada se uopšte nisu tražile dozvole. Jednostavno, tada je bilo sve naše, društveno, pa niko nije ni tražio građevinske dozvole, nego su se pravile zgrade gde je neko upro prstom da treba da se napravi zgrada. Niko nije tražio ni da li treba upotrebna dozvola itd. Nažalost, dolazi vreme kada to sve mora da se ispravlja. U mnogim gradovima, kao što je Soko Banja, ima sličnih situacija. Nekada su u pitanju zgrade gde se nalaze sudovi, nego i mnoge druge zgrade i zato je to posao nekih drugih državnih republičkih organa koji treba taj posao da urade, da se jednostavno upišu u Katastar, da se vidi šta je sa građevinskim dozvolama, sa upotrebnim dozvolama itd. Ima mnogo značajnijih objekata u ovoj državi našoj koji, nažalost, nemaju ni građevinsku, ni upotrebnu dozvolu.
Samo da ponovim da je ministar prihvatio ovaj amandman i da je postao sastavni deo zakona. Reč ima narodni poslanik Milisav Petronijević. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, gospodine ministre sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, Poslanička grupa SPS će podržati ovaj amandman Odbora, odnosno u danu za glasanje će glasati za ovaj amandman. Smatramo ga značjanim jer uvodi četiri nove sudske jedinice – Varvarin, Kovačica, Ćuprija i Bogatić. Poslanička grupa SPS je imala predlog amandmana koji se odnosi na ove sudske jedinice, tako da sa te strane izražavamo zadovoljstvo što je to tako. Prva tačka koja se odnosi na promenu nadležnosti suda u Aranđelovcu i Kragujevcu, koji omogućuje da u sudskoj jedinici u Topoli, koja je inače već bila predviđena da postoji, ali približava je Rači, tako da Rača može da je koristi. Što se toga tiče, imate našu punu podršku. Koristeći vreme ovlašćenog predstavnika, želeo bih da se osvrnem i na nekoliko amandmana za koje mislim da su mogli da nađu mesto u ovom amandamnu Odbora. Što se toga tiče, imate našu punu podršku. Želim da se ovde, koristeći vreme ovlašćenog predstavnika, osvrnem i na nekoliko stvari za koje mislim, još nekoliko amandmana, za koje mislim da su mogli da nađu mestu u ovom amandmanu odbora. Držim se ovog obrazloženja koje kaže da, imajući u vidu opravdane razloge koji su izneti u većem broju amandmana narodnih poslanika, što znači da je skoro postojalaopšta saglasnost za ovaj amandman, za ove sudske jedinice, što nije sporno i za podršku. Isto tako, mislim da treba dobro obratiti pažnju i na one amandmane gde nisu baš sve poslaničke grupe uložile, a isto tako postoji jasna i jaka argumentacija. Gospodine ministre, na mnogo mesta u mišljenju Vlade dali ste sledeće obrazloženje – da se Predlog zakona zasniva na analizi rada osnovnih sudova, prosečnim godišnjim prilivom predmeta, kriterijuma geografske udaljenosti i razvijenosti putne mreže, broju stanovnika, tradiciji kao i realnim potrebama građana za sudskom zaštitom. Naravno, sve to imajući u vidu da treba obezbediti, odnosno, poštovanje prava na pravično suđenje i prava na suđenje u razumnom roku, bolju organizaciju rada i smanjenje troškova pravosuđa, ujednačavanje sudske praske i ostvarivanje ravnopravnosti građana kao i podizanja kvaliteta sudskih odluka. Veoma respektujem ovo obrazloženje i mislim da je logično da onaj ko uredi pravosudni sistem da ima ove kriterijume. Dakle, nijedan ne dovodim u pitanje, ali želim da vas, gospodine ministre, podsetim da ja kao građanin, kao laik, dakle iz ugla građana posmatram ovo, ne sme da se, kako bih rekao prenebretne najvažniji kriterijum - da li je sud dostupan građanima na najlakši mogući način.? Ovo vaše ne dovodim u pitanje, tačno je - košta, o tome treba voditi računa, potpuno sam saglasan. Prošli put sam u načelnoj raspravi rekao - najbolja je stvar kada bi svaka opština imala opštinski sud. To bi bila prava stvar. Naravno, vi ćete mi odmah reći - jeste ali ko će to da plati itd. Dakle, to imam u vidu, ali i vi uz ove kriterijume, mislim da treba da još jednom pogledate, za mene najvažniji kriterijum dostupnost suda građanima. Prošli put sam pomenuo još jedno pitanje za neke sredine, male sredine nije sud samo organ sudske vlasti, to je jedan poseban društveni fenomen koji okuplja obrazovane ljude, sudije, advokate i da ne nabrajam dalje. Odlaskom odatle, naravno, prazni se sredina a onda je pritisak na Beograd, Kragujevac, Niš itd. Dakle, uvažavam ove argumente, veoma ih poštujem, a iz ovog razloga o kome sam sad govorio i ponavljam meni kao građaninu najvažnije je koliko mi je dostupan sud, kako mogu do njega najpre, najlakše da stignem, da dođem, da bi ostvario ono vrhunsko pravo - pravo na sudsku zaštitu. Iz tih razloga ima dosta amandmana koje smo predložili, u smislu i podrške vašim strateškim kriterijuma, ali istovremeno da vas upozorimo da još jednom pogledate i to je bio povod da govorim, kada je u pitanju amandman Odbora, upravo da bi se ispoštovali ti kriterijumi. Predložili smo kao poslanička grupa, inače neću govoriti posle o svakom amandmanu, predložili smo Osnovni sud u Kladovu, Osnovni sud u Apatinu, Osnovni sud u Sopotu. Vaše obrazloženje na moje pitanje u načelnoj raspravi – kakva je razlika između suda sada, osnovnog i sudske jedinice je bio da nema osim administrativnog rukovođenja, osim pretećih službi itd. To je meni dovoljan argument da je građanima svejedno da li je sudska jedinica ili je osnovni sud. Govorim iz ugla građana. Kladovo ima sudsku jedinicu ok. Šteta je što na Odboru nije, recimo, izašao je predlog da Apatin ima sudsku jedinicu, za to ima uslove. Radi se o pograničnoj opštini, velikoj opštini, 30.000 stanovnika itd. Za Sopot i Barajevo, kada sam predložio osnovni sud, imao sam u vidu uz vašu pohvalu, baš prema vama, kada ste onaj famozni Drugi osnovni sud koji je obuhvatao 2.000 kvadratnih kilometara sa nekoliko stotina hiljada stanovnika podelili na tri, Lazarevac, Obrenovac, kao gradovi i Mladenovac, Osnovni sud u Mladenovcu koji pokriva Mladenovac, Sopot i Barajevo, apsolutna podrška. Zašto smo upozorili za osnovni sud? Zato što taj Osnovni sud Mladenovac, Sopot, Barajevoima preko 100.000 stanovnika. Ponovo će da bude glomazan. Ima oko 800 i nešto kvadratnih kilometara. To su bili razlozi. Inače, uz vaše obrazloženje da osnovni je sud i sudska jedinica da ne kažem potpuno isto, ne računajući način rukovođenja zadovoljava to, iako mislim da treba vratiti na onu jednu rečenicu iz vašeg izlaganja i mog podsećanja u načelnoj raspravi, treba pratiti ovu mrežu i odmah reagovati tamo gde je to glomazno, gde je veliko, da se i dalje smanjuje itd. Upravo iz tih razloga, uz ove koji su već prihvaćeni u amandmanu Odbora, dakle, geografske udaljenosti, razvijenosti putne mreže, itd. da ne ponavljam, zato smo smatrali i smatramo i sada da treba još jednom da pogledate i potrebu da Nova Varoš ima sudsku jedinicu, jer se radi o ogromnom prostranstvu, nerazvijenoj opštini, brdsko-planinskoj opštini. Iz ugla kako građanin da dođe do suda, Guča, Lučani, ne samo Guča nego Guča – Lučani, kao teritorija. U celini opet sa sličnom konfiguracijom. I da ne nabrajam one male sredine Boljevac, Svrljig, Ljig itd. o kome sam malopre govorio. Dakle, želim da ponovim da smo potpuno saglasni sa ovim amandmanom Odbra, ali da mislimo da ima prostora da još jednom bez obzira što nije postojala opšta saglasnost svih poslaničkih grupa, da još jednom pogledate svaki od ovih amandmana, sve sa osnovnim ciljem, ispoštovati kriterijume. Ali, dajte da još jednom vidimo da li smo učinili sve da taj sud bude dostupan građaninu, a ponavljam, to nam je najvažnije. Hvala.
Reč ima ministar Selaković.
Zahvaljujem uvaženi predsedavajući. Dami i gospodo narodni poslanici, daću jedan slikovit primer, u što kraćoj meri. Nažalost, u Srbiji već nekoliko decenija postoji tendencija opadanja broja stanovnika. Jedna od prvih stvari koja se oseća kao posledica tog opadanja broja i starenja stanovništva jeste gašenje škola. Kada pogledate i ozbiljno sagledate tu celu statistiku koju je radilo duži niz godina Ministarstvo prosvete, videćete da u velikom broju koji se meri stotinama naseljenih mesta u Srbiji, škole više ne rade. Iz godine u godinu se te škole gase. Možemo da složimo oko podatka da je škola kao jedna od temeljnih institucija izuzetno bitna za jedno mesto, ali takođe ćemo se složiti oko činjenice daako nema dovoljno korisnika njenih usluga u jednom mestu, da nema potrebe ni za školom. Dao sam ovo kratko poređenje da bih približio i poređenje vezano, nažalost i za pravosuđe i za sudsku mrežu. Hvala na pitanju koje ste postavili iz ugla običnog građanina, laika – da li će mu pravda ili sud biti dostupni? Hoće. Tamo gde nema dovoljno predmeta, dovoljno resursa da postoji sudska jedinica ili osnovni sud, biće organizovani sudijski dani.To je ono što je bitno da znaju i građani Lučana, odnosno Guče i građani Apatina i još nekih naseljenih mesta koja su ovde pomenuta. Ako da Bog pa u jednom trenutku oživi privreda tih mesta, uveren sam da će država smoći snage i resursa da osnuje sudsku jedinicu ili osnovni sud u tim mestima. Izvinjavam se na prekoračenom vremenu.
Hvala gospodine ministre. Reč ima narodni poslanik Srđan Miković.
Vidite, siguran sam da gospodin Petronijević i poslanička grupa SPS neće biti u prilici da glasa za amandman. Za ovaj amandman koji su podržali neće biti u prilici da glasaju zato što amandman je predložio odbor. Predstavnik Vlade je prihvatio to, a Odbor za ustavna pitanja se izjasnio da je u skladu sa ustavnim i pravnim sistemom i postao je sastavni deo Predloga zakona. Znači, celokupna diskusija u vezi toga je bespredmetna, kada se gleda iz tog ugla. Kada se gleda iz drugog ugla vidimo, a to ćemo videti i kada budemo razmatrali sledeći amandman koji je između ostalog podnela poslanička grupa JS, između ostalog i predsednik Odbora za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu, gde osim jedne tehničke greške koja se krila u tom amandmanu, a koja je ispravljana amandmanom odbora jer su zaboravili da poprave tačku koja se tiče Kragujevca i da izbace iz Kragujevca a da stave kod Aranđelovca, jedina druga intervencija je u pogledu sudske jedinice u Kovačici. Sve ostalo je praktično identičan amandman. Čudno je da od 60 amandmana na član 3. samo amandman koji je predložila poslanička grupa JS, gospodin Petrović je predsednik odbora, da upravo samo taj amandman bude usvojen. Apelujem da ipak do kraja današnje rasprave svi mi narodni poslanici još uvek porazmislimo, pročitamo i druge amandmane. Ima dobrih amandmana i u onim amandmanima koji trenutno nisu prihvaćeni od strane Vlade ili koji nisu prihvaćeni od strane odbora, ali postoji mogućnost da se ubedimo do trenutka glasanja da još neki dobar amandman prihvatimo. Mislim da to ne treba ni na koji način gledati loše. Svi mi želimo da bolje funkcioniše pravosuđe. Ovde sam pomenuo pitanje sudske jedinice kad već ne može da se sud u Kovinu osnuje, bar sudska jedinica. Mi ćemo biti i u nelogičnoj situaciji da kolege advokati iz Kovina, koji se trenutno upisuju u Advokatsku komoru Vojvodine, praktično se sude kod svog Osnovnog suda u Smederevu. Ne, nema nikakvih problema. Siguran sam da će i Osnovni sud u Smederevu kada bude postavljao branioce po služenoj dužnosti imati u vidu celokupno područje, pa će i advokate iz Advokatske komore Vojvodine, sa područja Kovina da isto postavljaju tu. Međutim, mislim da je veći problem onaj o kome sam pričao, a to je za boljim i efikasnijim radomi saradnjom policijske uprave, tužilaštva i svih onih koji imaju određene nadležnosti naročito i u pogledu uspešnog sprovođenja novog Zakonika o krivičnom postupku, pre svega govorim o Zakoniku o krivičnom postupku, a onda i svemu ostalom. Opet moram da kažem da smo donekle bili hendikepirani u radu Odbora za pravosuđe jer Odbor za pravosuđe je danas izašao sa jednim brojem amandmana. Nismo imali situaciju da Odbor za pravosuđe razmotri amandmane svih narodnih poslanika, da vidimo šta će Odbor za pravosuđe da uradi i da na vreme ukoliko je potrebno se popravi i doradi čak i amandman odbora, da se potrudimo da to učinimo na bolji način. Danas ćemo imati situaciju da se o sledećim amandmanima na čl. 4, 13, 14, 19. izjašnjavamo odmah ovako. Onaj ko eventualno nije bio na Odboru za pravosuđe ili ko nije član Odbora za pravosuđe neće biti u prilici da iznese svoj stav u pogledu tih amandmana, a imamo situaciju da npr. u članu 4. koji kada bude stigao na red neće biti mogućnosti ni ispravka da se podnese od strane odbora, da samo Viši sud u Beogradu je nadležan da sudi sporove o autorskim i srodnim pravima. Trenutno postoji mogućnost da se popravi, da se da ispravka dok ne stignemo dotle. Kada stignemo dotle neće biti mogućnosti da se da ispravka. Svi drugi viši sudovi, osim Višeg suda u Beogradu, ne mogu da sude autorska prava. Viši sud u Novom Sadu, Viši sud u Nišu, govorim o većim mestima gde je kadrovska osposobljenost nešto bolja, neće moći da sude. Ne samo to, nego u pogledu odlučivanja o zabrani rasturanja štampe i nekih drugih stvari. U tom smislu, imaćemo član 13. govorim na vreme da ne stignemo do toga da nam istekne vreme. Imamo u članu 13. predmete u kojima do dana početka primene ovog zakona nije doneta odluka o sudovima i da preuzimaju mesno nadležni sudovi. Ne govori se više o stvarno i mesno nadležnim sudovima kako je bilo u Predlogu zakona. Ili je greška bila u zakona pa je navođeno stvarno i mesno ili smo propustili stvarno i mesno ovde. Ima nekih stvari gde se menjaju i stvarne nadležnosti. Da li to treba ili ne treba? Ovog trenutka pokušavam da podvučem sve ono što je u predlogu amandmana odbora, da nam se ne desi da nismo videli i prošla greška jer to će se primenjivati od 01. januara, a u pogledu čl. 14. i 15. govoriću kada to stigne na red, jer tu nema principijelnosti u odnosu na čl. 14. i 15. Različiti su stavovi. To ne može.
Narodni poslanik Petrović, replika.
Poštovani gospodine predsedavajući, poštovani gospodine ministre, osećam potrebu da i kao predsednik odbora, a više kao zamenik predsednika poslaničke grupe JS odgovorim uvaženom kolegi Mikoviću, kada je rekao da su usvojeni amandmani poslaničkog kluba JS na član 3. zakona. Moram da kažem zbog javnosti da je odbor kada je dao ovaj amandman imao u vidu i mnoge amandmane drugih poslanika iz drugih poslaničkih grupa koji su pojedinačno stavljali amandmane kada je Rača u pitanju i Bogatić i Kovačica. Veliko mi je zadovoljstvo da pred javnošću kažem da je poslanički klub JS kada je predlagao ovaj amandman u ovakvom sadržaju imao u vidu celu Srbiju da nismo hteli da budemo lokal patriote pa da samo se sa amandmanima obraćamo ministarstvu i Narodnoj skupštini sa onih mesta odakle imamo poslanike. Jedinstvena Srbija odnosno poslanički klub nema poslanike ni iz opštine Rača, ni Bogatić, Kovačica itd. Čak ni iz opštine Ćuprija. Sagledavali smo po našem mišljenju šta je najbolje u ovoj reformi da damo naš doprinos. Drago nam je da je i odbor to prepoznao. Gospodin Miković kada kritikuje rad odbora kada su u pitanju drugi amandmani, imao je prilike da dođe jutros u devet sati iznese svoje mišljenje. Verovatno je bio zauzet nekim ranije preuzetim obavezama pa nije mogao da učestvuje u radu odbora, ali bili su tu drugi predstavnici njegove poslaničke grupe i koliko se sećam za ove amandmane su i neki glasali tako da su oni podržani od strane predstavnika poslaničke grupe DS. (Predsedavajući: Vreme.) Dakle, to je to što imate pred sobom. Mislim da ovaj doprinos ne samo JS nego i odbora da poboljšamo tekst zakona. Nadam se da će ministarstvo sagledavajući sve diskusije koje će doći i posle ove moje za druge predloge i amandmane naći opravdanje da još neke usvoji. (Predsedavajući: Vreme.) Znam da je bilo dilema da li će biti sudska jedinica u Kanjiži. Ostalo je da se razgovara na tu temu. Prekoračio sam vreme. Hvala lepo.
Replika, Srđan Miković. Izvolite.
Činjenica je da sam o amandmanima koje sam podneo govorio i ovde u plenarnom delu, plenarnom zasedanju, kada je bilo govora u raspravi u načelima. Sve je to nabrojano i ja sam očekivao - za muzikalnog je i komarac je muzika, a kada je bila rasprava na Odboru za pravosuđe, isto, čak načelna rasprava u vezi svih predloženih rešenja sam diskutovao i skrenuo pažnju šta bi trebalo učiniti. Ovde sam davao i konkretne primere, da treba ispraviti član 14, da se ne desi da gospodina Milenkovića, predsednika Apelacionog suda u Beogradu, biramo za veliki odmor, odnosno na nedelju dana. Dobro je što je praktično usvojen moj amandman, istina u drugom obliku i što neće doći do ponovnog izbora ljudi koji su izabrani, istina, drugačije se postupa u odnosu na tužioce koji su izabrani, odnosno ne prihvata se isti stav. Kada je moj amandman na član 14. odbijen, jedna argumentacija je bila, a na sednici Odbora, kada je usvojen amandman, data je argumentacija suprotna argumentaciji Vlade. Naime, Vlada je rekla – nije potrebno da se popravlja član 14. stav 4. jer, Bože moj, izvršen je izbor, znači stav 5. popravlja taj stav 4, a kasnije se utvrdilo na Odboru da treba da se popravi. Pa sad, ne može - pola riba, pola devojka. Ili treba ili ne treba da se popravi. (Predsedavajući: Vreme.) U svakom slučaju, ja smatram da sam bio u pravu ne samo kod tog amandmana, nego i kod mnogih drugih amandmana.
Poštovani narodni poslanici, saglasno članu 87. stav 2. i 3. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da će Narodna skupština danas raditi i posle 18 časova, imajući u vidu potrebu da Narodna skupština što pre donese akta iz dnevnog reda ove sednice. Reč ima narodni poslanik Maja Gojković. Izvolite. Po amandmanu?
Da, o amandmanu, vrlo kratko. Samo da se zahvalim Ministarstvu, tu smo izgubili u raspravi, gde su oni prihvatili amandman Odbora za pravosuđe i sada imamo post festum rasprave o tome što je Ministarstvo prihvatilo. Na tome smo im zahvalni i Odbor je, hoću samo da pomognem, jedinstveno to radio. Nije istina da je amandman usvojen na osnovu predloga samo jedne poslaničke grupe. Imam kao primer amandman na član 3. koji su podneli narodni poslanici Tanja Radovanović i Milan Kovačević. Taj amandman je takođe ugrađen u ovaj amandman koji je Odbor predložio i koji je usvojen. Ima takvih amandmana, različitih, političkih, ovde poslaničkih grupa, više poslanika, tako da, prosto zbog javnosti ponavljam da ovo nije istina što je izneto i ne vidim smisao rasprave post festum kada je Ministarstvo prihvatilo amandman.
Reč ima Mirko Čikiriz po amandmanu. Ne znam zašto vas je toliko provocirao ovaj amandman. Izvolite.
Hvala predsedavajući. Ja sam u ime naše poslaničke grupe, u raspravi u načelu rekao da smo mi pokušali zaista sa apsolutno objektivnog stanovišta da pogledamo teritoriju cele Srbije i amandman koji smo mi podneli ne tiče se uopšte opština, mesta ili gradova iz kojih smo mi, kao narodni predstavnici u parlamentu, zastupljeni. Očekivao sam u ovoj raspravi da proradi lokal patriotizam, da se svako zalaže isključivo za svoje mesto i da ne gleda kroz prizmu objektivnosti i dosadašnji ton diskusije uvaženih kolega je najčešće to i pokazivao. Ono što je dobro, to je da je Odbor za pravosuđe predložio ovakav amandman, da je ministar imao sluha i moram da kažem da je delimično ovim prihvaćen i amandman naše poslaničke grupe, jer smo mi smatrali da dosadašnji Opštinski sud u Varvarinu treba da ostane kao sudska jedinica za opštine Ćićevac i Varvarin i dali smo detaljno obrazloženje u predlogu amandmana i to je nešto što ohrabruje. U daljoj diskusiji, kada dođu naši amandmani na dnevni red, ja ću se izjasniti o njima i dati obrazloženje, s tim što bih zaista rekao, javnosti radi, da nije bio lak posao ni radne grupe ni Ministarstva. Ako bismo danas slušali narodne poslanike i analizirali ko se za šta zalaže, uopšte ne bismo mogli da nađemo i da dođemo do nekih jedinstvenih zaključaka, jer čini mi se da bi razlike bile veće nego u predlogu ove sudske mreže. Takođe, mislim da treba imati na umu i da će skoro početi rad sudskih notara, da će oni obavljati značajan deo poslova iz sadašnje sudske nadležnosti, da će postojati i sudski dani i to je nešto što će sigurno ove disproporcije i ovaj loš utisak kada neka opština ili mesto izgubi sud ili sudsku jedinicu, što će možda na neki način ublažiti. Zbog toga će naša poslanička grupa, kada budemo dalje obrazlagali naše amandmane, služiti se ne lokal patriotizmom i nećemo se obraćati samo biračima koje mi predstavljamo u Narodnoj skupštini, već ćemo zaista pokušati da sasvim objektivno pogledamo teritoriju cele Srbije i da hladne glave damo najbolje predloge. Hvala.
Srđan Miković, replika na izlaganje narodnog poslanika Maje Gojković. Izvolite.
Ono što sam govorio je apsolutna istina, možemo da se uverimo. Evo, da pročitamo – u amandmanu poslaničke grupe JS napadnute su tačke 2, 28, 43. i 65. Predloga zakona na identičan način kako je to predloženo amandmanom Odbora. Istina, zaboravljeno je da se izvrši intervencija u tački 26. zato što Osnovni sud u Kragujevcu ne može da bude i za teritoriju opštine Rača ukoliko to prelazi za Osnovni sud u Aranđelovcu. Jedina praktično intervencija u odnosu na taj amandman je uvođenje sudske jedinice u Kovačici, ništa drugo. Kad govorim, trudim se da nikad ne izgovorim neistinu. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Zlata Đerić.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani gospodine ministre, poštovani predsedavajući, pitali ste - zašto je ovaj amandman Odbora izazvao ovoliko rasprave? Zato što se verovatno mnogi od nas posle neće javljati po svojim amandmanima, kao što neću ni ja, jer je ovaj amandman Odbora upravo uspeo da objedini jedan znatan broj amandmana koje smo podneli i da izađe u susret građanima i potrebi građana da ostvare pravo na pravdu i pravosuđe i sve ono što ih u toj oblasti muči, na najbolji način. Nije bilo lako naći najadekvatnija rešenja, ali pozdravljamo ovu pozitivnu nameru i zahvaljujemo se, ja pre svega u ime građana opštine Bogatić, jer je na ovaj način i moj amandman, po kom se kasnije neću javljati više da ga obrazlažem, upravo usvojen i postao sastavni deo zakona. Hvala lepo.
Reč ima narodni poslanik Nenad Konstantinović.
Svi na Odboru za pravosuđe su glasali za ovaj amandman. Ovaj amandman jeste dobar. Rekao sam, ranije kada sam govorio o amandmanima – dobro je to što smo neke četiri sudske jedinice, koje su postojale do današnjeg dana, uspeli da očuvamo i da se izborimo da one postoje i dalje. Ono što ne valja, to je što 40 sudskih jedinica se ipak ukida. Ne mogu da budem zadovoljan do kraja amandmanom Odbora, jer amandman Odbora rešava pitanje Ćuprije, Kovačice, Varvarina, Bogatića, ali ne rešava pitanje 40 opština u kojima se ukidaju sudske jedinice. Da li je ovaj amandman donet na ovaj ili onaj način, to mi narodni poslanici dobro znamo, mi koji smo bili na Odboru i mi koji učestvujemo u skupštinskom radu godinama. Kolega Petar Petrović, koji je predsednik Odbora, i poslanička grupa Jedinstvene Srbije, koja je praktično podnela skoro identičan amandman ili sličan amandman, je uspela da izlobira kod Vlade da ovaj amandman bude prihvaćen. Zato je takav amandman bio prihvaćen i na Odboru. Da je na Odboru bilo mogućnosti ono što je tražila opozicija da budu i druge opštine uvršćene, u smislu da im se daju sudske jedinice, da je vladajuća većina htela, bilo bi i to prihvaćeno, ali to prosto nije htela i to nije bilo prihvaćeno. Kakve su mogućnosti Jedinstvene Srbije da ona jedina baš izdejstvuje kod Vlade da se tako nešto desi, to ostaje svakome od nas da tumačimo. Ali, fakat jeste da su sve ove sudske jedinice koje se uvode baš nabrojane i u amandmanu Jedinstvene Srbije koji je Jedinstvena Srbija podnela kada i ostali narodni poslanici drugih 60 amandmana. Dakle, na ovaj član ima 60 amandmana, praktično ovo je prihvaćeno, a drugo nije prihvaćeno i nadam se da ćemo neki idući put uspeti i mi na neki način da ubedimo Vladu da prihvati naše stavove. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Srđan Šajn. Izvolite.
Poštovane dame i gospodo, hteo bih samo radi javnosti da ukažem na nekoliko stvari, istine radi, da vidimo o čemu se radi. Istina jeste da je amandman poslaničke grupe Jedinstvena Srbija tražio da se reši pitanje Aranđelovca, Kruševca, Paraćina i Šapca. Međutim, uopšte se u tom amandmanu ne govori o Kovačici, a amandmanom Odbora je rešeno i pitanje Kovačice. Time su i Odbor i Vlada pokazali jedan jasan odnos prema jednoj sredina koja je više nacionalna, gde vi imate da je Kovačica tipičan primer, da je Kovačica u stvari Vojvodina u malom ili Srbija u malom, gde žive različiti pripadnici nacionalnih zajednica. Vi imate jedno mesto u kome glavnom govore Mađari, u jednom govore uglavnom Rumuni, a ima dosta i Roma i drugih nacionalnih zajednica. Ovaj amandman jeste odgovornost prema različitostima u Srbiji i prema realnim potrebama Republike Srbije. Neću da se javljam kasnije po drugim amandmanima, ali sam hteo da iskoristim priliku da kažem još jednu stvar. Kada su u pitanju sudovi za prekršaje, takođe je učinjen predlog, jedan korak unapred u tom pravcu i na taj način sam dužan prema građanima Kovačice i građanima gde jesu koncentrisane manjine da ovo iznesem kao jedan argument koji je suprotan tome da su usvojeni samo amandmani Jedinstvene Srbije. Dakle, amandman je mnogo širi i sagledava stvari u jednom sasvim drugačijem kontekstu. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Dragan Šormaz.
Dame i gospodo narodni poslanici, i ja ću podržati, naravno, ovaj amandman. Bio sam prisutan i na Odboru i slušao sam raspravu koja je bila konstruktivna i dobra. Vidim i ovde kako ide rasprava i želim samo da iznesem par svojih zapažanja. Ne slažem se sa tim da ako postoji sudska jedinica ili osnovni sud u nekoj maloj opštini da će se onda tu sačuvati život, ostati ljudi da žive jer ostaju neki intelektualci itd. Kao da svi ne znamo šta se dešavalo poslednjih 50 godina u Srbiji. Kao da ne znamo kakve su bile migracije. Kao da ne znamo zašto se narod iseljavao iz tih mesta i zašto nešto što je nekada bila tradicija postojanja, recimo, nekog suda, škole ili ambulante, bolnice, danas više nema potrebe za postojanje, nažalost, tih institucija države u tim mestima, jer one postaju opterećenje i preskupe su za državu. Zbog toga uostalom i radimo ovu reformu pravosuđa, jer Srbija nije danas ista kao što je bila pre 20, 30 ili 50 godina. Bez privrede i privrednih aktivnosti neće biti naroda u tim mestima i dalje. Pre nekoliko meseci, ako se sećate, u jednoj raspravi sam izneo podatke Srpske akademije nauka i umetnosti o situaciji u našim selima. Samo ću reći jedan podatak. Nekoliko stotina hiljada, dvesta ili trista hiljada, tada sam imao tačan podatak, imam ga negde, nisam znao da će ovako ići rasprava pa da ga donesem ponovo, ali mi imamo u srpskim selima oko trista hiljada momaka koji su stariji od 50 godina. Znači, momaka koji su stariji od 50 godina, koji se nisu oženili i koji nikada nisu uspeli da naprave porodicu. To je stanje u srpskim selima, u srpskim opštinama. Selo Osipaonica u Smederevu je najveće selo u gradu Smederevu. Do pre 20 godina je imalo pet odeljenja osnovne škole, a sada jedva skupi za jedno odeljenje, a i dalje je najveće selo u opštini i jedno od najvećih u Srbiji. Ako niste znali, sigurno je u 20 najvećih sela u Srbiji. To je situacija u Srbiji. Mi sada ovde politikanski – dajte da ovde bude jedinica, samo iz nekih razloga da nas vide građani u našim mestima da govorimo o tome. Meni niko ne može da objasni da je Pančevcima lakše da idu u Novi Sad nego u Beograd ili da je Kovincima lakše da idu u Pančevo nego u Smederevo da traže pravdu na sudu. Znate li koliko Kovinaca radi u Smederevu, u privrednim društvima u Smederevu? Jedno pola stanovništva sigurno. I to čak u nekim selima koja su dalja od Smedereva nego što je samo mesto Kovin. Nekoliko hiljada ih sigurno radi trenutno u firmama u Smederevu. Siguran sam da je stanovnicima Mirijeva teže da dođu do osnovnog suda koji je nadležan za njih, nego Kovincima u Smederevo. Sigurno im je teže i sigurno im je potrebno više vremena i novca da dođu do toga. Ono što je po meni problem u našem pravosuđu, i to sam rekao kada sam govorio o ovom setu zakona, to je efikasnost. Građani očekuju da ti sudovi budu efikasniji, da im pravda bude dostupna, brža i da se brže rešavaju predmeti. Dajte da završimo ovaj posao dalje. Čeka nas otvaranje poglavlja 2324 što se tiče reforme pravosuđa i posle toga pristup Srbije EU i da već jednom krenemo sa tom reformom pravosuđa na pravi način, jer svi znamo kako je bilo prethodnih godina i koliko smo problema sa tim imali. Ovo je prvi korak, ali posle toga je mnogo važnije, i apelovao bih na ministra i na sve u Ministarstvu da i o tome, kao i mi narodni poslanici, počnu da vode računa, kako ti isti sudovi rade, koliko su brzi, efikasni i koliko brzo rešavaju probleme naših građana. Zahvaljujem se.
Zahvaljujem se. Reč ima Judita Popović. Izvolite.
Hvala vam, gospodine potpredsedniče. Gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, bila sam na tom Odboru za pravosuđe i naravno da sam glasala za ovaj amandman, s obzirom da je i deo amandmana poslanika LDP na taj način usvojen sa ovim amandmanom Odbora za pravosuđe, i to konkretno kada se govori o sudskoj jedinici u Kovačici. Međutim, ovaj amandman u stvari govori kako se teška rovovska borba vodila oko svih ovih osnovnih sudova i sudskih jedinica koji se sada ovim novim predlogom zakona stvaraju. Htela bih samo da podsetim, 2008. godine, kada se započelo sa reformom pravosuđa, Srbija je imala 34 sudije na 100.000 stanovnika, što je otprilike bilo duplo više od evropskog standarda. Što se geografske lokacije sudova tiče, Srbija je i tu u suštini imala otprilike dva puta više sudova nego što to evropski standard nalaže. I tada je tom reformom pravosuđa predviđeno i u stvari osnovano 34 osnovna suda i 102 sudske jedinice. To znači otprilike to da se umesto 138 opštinskih sudova pojavilo 34 osnovnih sudova i 102 sudske jedinice. Dakle, otprilike brojno stanje mesta gde su građani ove države imali prilike da stignu do neke vrste borbe za svoja prava pred sudovima sačuvala. Međutim, ovim novim predlogom zakona, dešava se to da vi u stvari povećate broj osnovnih sudova sa 34 na 66, faktički udvostručujete, a pri tom smanjujete broj sudskih jedinica sa 45 sudskih jedinica manje je predviđeno ovim predlogom zakona. Faktički vi sada imate manje sudskih jedinica i kada sve to saberemo, otprilike imamo tu negde 92 geografske lokacije šta osnovnih sudova, šta sudskih jedinica. Dakle, to je interesantno iz tog razloga, jer ste vi u međuvremenu ostavili, odnosno vi forsirate broj sudija, kao što je to bilo zatečeno stanje 2008. godine. To znači, da se vi vraćate na one pozicije pre početka reforme pravosuđa i to znači da se, u nekim delovima, dakle i ovog predloga zakona kosite i suprotstavljate tim evropskim standardima. Vi faktički sada imate onaj broj sudija koje ste imali 2008, 2009. godine, a pri tom imate manji broj osnovnih sudova i imate manji broj sudskih jedinica. Tu postoji jedan problem, da li hoćemo ili nećemo te evropske standarde ili ćemo do kraja te standarde da poštujemo i da se zalažemo za njih, ili ne. Zaista se slažem sa tim da time što će neka opština ili grad u Srbiji dobiti osnovni sud ili sudsku jedinicu, time oni ne dobijaju šansu za neki prosperitet ekonomski ili kulturni, ili šta god. To nije dovoljno. Dakle, nije dovoljno samo da postoji neki sud ili sudska jedinica. Međutim, problem je u tome, kada vi se zalažete za smanjenje troškova, pozivate se na neracionalno trošenje sredstava zbog svih tih sudskih jedinica, vi smanjujete broj sudskih jedinica, povećavate broj osnovnih sudova, pri tom, povećate broj sudija. Tu prosto postoji neka neravnoteža i jedna kategorija sa drugom dolazi u neku vrstu kolizije. Interesantno je i to recimo, da od 45 sudskih jedinica koje ukidate, faktički 19 sudskih jedinica ukidate na teritoriji Vojvodine. Sada vraćate jednu sudsku jedinicu, to je Kovačica. To bi bilo u redu, bar eto nešto vraćate. Međutim, u čemu je tu problem? Problem je u tome što recimo, vi sada kada pogledate ovaj član 3, vi više nećete imati sudsku jedinicu u Bačui u Bačkoj Palanci, nećete imati recimo u Plandištu, u Novoj Crnji, u Čoki, u Bačkom Petrovcu, u Beočinu, Žablju, Sremskim Karlovcima, Temerinu, Titelu, nećete imati u Adi, Kanjiži, u Bačkoj Topoli. Dakle, od 45 sudskih jedinica koje se ukidaju, 19 je, odnosno sada već 18 na teritoriji Vojvodine. To govori o nekim čudnim kriterijumima kada se misli na utvrđivanje potrebe neke opštine, nekog grada za sudskom jedinicom, odnosno za osnovnim sudom. Da li je upravu Vojvodina ta koja je najveći problem oko tih opština, odnosno gradova koji na ovaj način će na neki način ostati uskraćeni za sudskom jedinicom, odnosno osnovnim sudom? Mi nemamo problem oko podržavanja ideje da se teritorijalna geografska lokacija sudova uskladi sa evropskim standardima. To zaista ne možemo da mimoiđemo. Međutim, problem je kada se ta reforma negde zaustavi, samo recimo na ovom delu, kao što je smanjivanje broja sudskih jedinica. Problem je i sa ovom reformom koja nastavlja započetu iz 2008. i 2009. godine, što nekako ne pojašnjava kriterijume i u kontinuitetu nastavlja neka loša rešenja, a da pri tom previđa dobra rešenja na kojima bi mogla da gradi i jednu jasniju reformu, što se tiče pravosuđa. Mi jesmo podneli amandman, u pogledu sudske jedinice koja je sada na Odboru za pravosuđe uvrštena, u geografske lokacije sudova, a na Odboru za pravosuđe je, u stvari predloženo, a vi ste to prihvatili kao sastavni deo zakona. Dobro je što bar ponekad se slušaju poslanici, i Odboru za pravosuđe i ovde u parlamentu na plenarnoj sednici, i dobro je što ponekad pronalazite razlog da i usvojite neki, bar deo amandmana. U svakom slučaju ostaje nejasno zašto ste upravo odlučili za ova mesta, da ih nagradite sa tim sudskim jedinicama, jer bukvalno se, u stvari te sudske jedinice sada tretiraju kao neka vrsta nagrade, odnosno neka vrsta političkih poena za one koji su se borili da te sudske jedinice se formiraju u nekim mestima koja su politički bitna za određene stranke, odnosno određene poslanike. Mi se uvek protivimo toj vrsti, takvoj vrsti pisanja zakona, izmena zakona i uopšte donošenja zakona, jer u tom slučaju se ne radi o nekoj kvalitetnoj izmeni, nego se radi o nekim političkim interesima i prostoj nagodbi.
Zahvaljujem se. Reč ima ministar Nikola Selaković. Izvolite.
Zahvaljujem uvaženi predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, zaista je rečeno dosta toga, na šta bih se osvrnu, pa ću se potruditi poštujući vreme, kažem ono što je najbitnije. Vrlo je upitno u ovoj oblasti šta znači evropski standard. Mogu da se složim sa onim što je ovde izrečeno, da 34 sudija na 100.000 stanovnika jeste više od nekog zapadno-evropskog standarda. Napomenuću, da je recimo u Hrvatskoj ta brojka 38, u Sloveniji 41 sudija na 100.000 stanovnika. Da li se oni, koje su države članice EU ne uklapaju u evropske standarde? Ne. Jednostavno je razlika u tome šta je sudija u Srbiji, Hrvatskoj ili Sloveniji, a šta recimo u Španiji. Jer, jednog sudiju u Španiji prati 10 sudijskih pomoćnika i administrativnih radnika, kod nas jedva troje. Dakle, oni imaju manje sudija, ali više administrativaca. To je razlika koja postoji između ta dva sistema. Nije slučajno što sam uzeo ove tri države, Sloveniju, Hrvatsku i Srbiju, zato što su izašle iz jednog pravnog, jednog pravosudnog sistema pre deceniju i po, pre dve decenije. Tu nam se koncept razlikuje. Slovenija, koja je gotovo deceniju članica Unije, tu proporciju ne menja, tako da se ovde i te kako neka vrsta standarda uspostavljena, odnosno koja je u kontinuitetu postoji u ovom delu Evrope, ona se poštuje. Evropa to prihvata. Ne možete sve da svedete na brojku. Rečeno je, pretpostavljam da je više nepažnjom, da ostaje recimo Bačka Palanka bez sudske jedinice, ali ona dobija sud. Daću vrlo kratko jedan pregled, ako nisam ograničen vremenom. (Predsedavajući: Niste.) Dakle, navedene su neke opštine i statistika kaže, odnosno Predlog zakona kaže da se u njima više neće nalaziti sudska jedinica, a sa druge strane statistika to o te kako opravdava. Negde se statistika ne slaže sa tim, ali će ipak postojati sudska jedinica iz nekog drugog razloga. Osvrnuću se na nekoliko opština u kojima je rečeno da se gasi sudska jedinica, a da će doći do organizovanja sudijskih dana. Recimo, opština Sečanj. Ako imate u parnici, odnosno negde se računa da je sudiji potrebno da ima priliv ravan svojoj normi koja mu se postavlja, ako je norma bila ranije u nekom uređenijem periodu 25 predmeta mesečni priliv po sudiji, ja ću dati samo neke podatke koji govore sasvim suprotno. Opština Sečanj, u kojoj postoji sudska jedinica a predviđeno je da se ugasi i da se organizuju sudijski dani, ima 4,08 predmeta mesečni priliv. Opština Nova Crnja – 3,67 predmeta mesečni priliv. Govorim o klasičnoj parnici. Opština Bač – 3,92 predmeta mesečni priliv. Opština Bački Petrovac – 2,61 predmet mesečni priliv. Beočin, nešto više – 5,92. Srbobran – 5,5; Titel – 3,17; Plandište – 3; Irig – 3,75; Pećinci – 1,93 predmeta mesečno priliv. Hajde da budemo malo racionalni. Da li se mnogo više isplati u takvom jednom mestu organizovati sudijske dane? I te kako. Statistika je svima dostupna. Zahvaljujem i shvatio sam diskusiju krajnje dobronamerno i konstruktivno.
Hvala. Reč ima gospođa Maja Gojković. Izvolite.
Javila sam se pre ministra, zato što provejava neistina u nekim stvarima u odnosu na formiranje osnovnih sudova i sudskih jedinica na teritoriji AP Vojvodine. Koliko god puta da iščitavam ovaj zakon, ja ne mogu da vidim i da shvatim o čemu se tu radi, pogotovo pošto sam prisustvovala i današnjoj sednici Odbora za pravosuđe, a mnogi koji nisu daju sebi za pravo da kažu kako se tamo vodila rovovska borba. Nije. Mi smo se usaglasili oko ovog amandmana i u skladu sa tim odlučili da Kovačica dobije sudsku jedinicu. Za to postoje vrlo važni razlozi. Ne vidim da li je tu kolega koji je pokušava da svađa dva naroda koja žive u Vojvodini, ali, to je nemoguće. Uvaženi su i njihovi razlozi gde ima brojčano najviše Slovaka u Kovačici, da je Kovačica dva puta veća od Bačkog Petrovca i da ona, za razliku od Bačkog Petrovca, ima odličnu sudsku zgradu i da je to, zašto ne reći, zaštićen spomenik kulture. Što se tiče namere da javnosti uđe u uši da je Vojvodina nešto kažnjena, ne, Vojvodina je kažnjena onim cunamijem iz 2008. godine, onom katastrofom od reforme pravosuđa, zbog čega je čitava Evropa skočila na nas. Dan danas ispravljamo te greške, a tek ćemo videti kada budemo dobijali pravosnažne presude od sudija koje su zbog toga izgubili posao i kada budemo dobijali pravosnažne presude u kojima ćemo videti koliko moramo da isplatimo za tu fantastičnu reformu pravosuđa koju smo imali prilike da gledamo, neko profesionalno, a neko ne. Nije mi jasno kako je Vojvodina sada kažnjena, ako je po onoj reformi pravosuđa, po još uvek važećem zakonu imala osam osnovnih sudova, a po ovom zakonu dobija još sedam novih i sada ima 15 osnovnih sudova. Znači, građani Vojvodine mogu apsolutno da budu zadovoljni da li postoji idealno ili ne postoji idealno, pogotovo kada morate da popravljate katastrofu koju ste imali pre toga i nejasno je kome se šalje poruka da je Vojvodina nešto kažnjena. Nismo imali sud u Bačkoj Palanci po ovom predlogu zakona. U članu 3. o kome sada pričamo, postoji predlog da osnovni sud u Bačkoj Palanci postoji za teritoriju opštine Bač i Bačka Palanka. Nismo imali osnovni sud u Bečeju, a sada ćemo ga imati. Nismo imali osnovni sud u Vrbasu, a sada ćemo ga imati, da ne kažem u Sremu. Ne znam šta je to katastrofalno kada smo imali jedan osnovni sud, a sada ćemo imati i osnovni sud u Rumi i osnovni sud u Staroj Pazovi i osnovni sud u Šidu, uz postojeći jedini u Sremskoj Mitrovici, pa ćemo imati osnovni sud u Senti. Dakle, 15 osnovnih sudova u AP Vojvodini, a mogu samo da nam zavide ostali delovi teritorije Srbije koliko je poboljšano stanje i koliko je sada bliža pravda i koliko je sada moguće i efikasnije i ekonomičnije voditi postupak u cilju interesa građana AP Vojvodine. Prema tome, meni nije jasno, kako slovo zakona se razlikuje od onoga što pojedinci ovde iznose za govornicom. To jednostavno nije istina.
Hvala lepo. Reč je tražila gospođa Judita Popović, kao replika, pretpostavljam?
Gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, radi se o tome da 19 sudskih jedinica, n a teritoriji Vojvodine se ukida, a sedam novih osnovnih sudova, Vojvodina dobija i to je u redu. I dalje, vi imate 12 opština ili gradova naseljenih mesta koji neće imati ni te sudske jedinice. Ako ste pažljivo pratili o čemu sam ja govorila, suština je ta da se mi zalažemo da se napokon pojasne stvari oko toga koliko nama je potrebno sudova, geografskih lokacija sudova, koliko nam je potrebno osnovnih sudova i koliko nam je potrebno sudskih jedinica , kao i koliko nam je potrebno sudija. Dakle, tu je onaj osnovni problem oko kojeg se mi stalno raspravljamo i tako kada se o sedištima i područjima razgovaralo 2009. godine, iako je tada povećan broj sudskih jedinica, i faktički svi oni sudovi koji su nekada bili opštinski, osim onih 34, jednostavno su se pretvorile u sudske jedinice, tada je bila ona velika gužva oko toga šta ćemo raditi ukoliko nestanu opštinski sudovi po opštinama i gradovima Srbije. I sada ustvari se dešava to da vi faktički smanjujete broj tih geografskih lokacija, ali pritom ostavljate broj sudija. Ja mislim da ćemo se mi složiti oko toga gospodine ministre, da imamo zajednički interes u tome da se reformiše srpsko pravosuđe. Očigledno, da imamo neki problem oko toga kako ta reforma da se sprovede, a bilo bi dobro da reforma nikada više ne krene od nule i da ne mislim da samo mi možemo da krenemo, nego prosto mora da se nadogradi na ono što je bilo dobro. Suština je u tome, ne to što sada neka pojedina mesta u Vojvodini nisu dobila sudsku jedinicu, nego da pojačamo mogućnost pristupapravdi i građanima Vojvodine. Dakle, poenta je u tome, a ne u sudskoj zgradi i jedinici. Hvala.
Hvala lepo. Za reč se javio Miloš Aligrudić. Izvolite.
Lepo je to što je Odbor za pravosuđe napravio amandman kojim su svi zadovoljni za pet slučajeva navedenih tamo, uključujući i slučaj Varvarin za koji sam ja podneo amandman i koji će se raspravljati kasnije. Svakako mogu da se zahvalim kolegama što su imali razumevanja za to što su uvideli da su svi kriterijumi ispunjeni da Varvarin ima sud, a kamo li sudsku jedinicu, ali je sudska jedinica zahtevana i vraćena. Drago mi je da je to prihvaćeno. Samo ne mogu da shvatim jednu stvar, zbog čega mi koji podnosimo amandman koji ima unutrašnju logiku koji ima svo opravdanje ne bude prihvaćen i zbog čega je potrebna ovolika opsežna akcija svih da bi se nešto što je razumno prihvatilo. Gde je tu osnov parlamentarizma?
Za reč se javio dr Janko Veselinović. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi ministre, slušali smo malopre obrazloženja i ministra i pojedinih poslanika SNS, zbog čega značajan broj opština u Vojvodini neće imati mesto za suđenje. To su da podsetim, opštine Bač, Srbobran, Plandište, Sečanj, Nova Crnja, Bački Petrovac, Beočin, Žabalj, Temerin, Titel, Alibunar, Irig, Pećinci, Ada, Kanjiža, Apatin, Odžaci, 18 od 47 opština. Sada smo slušali obrazloženje da neke opštine neće imati sud zato što neka druga mesta imaju bolje zgrade i zgrade su im čak pod zaštitom države. Da, čuli smo to od poslanika SNS. Da li je to kriterijum kojim se vodio ministar, ili je kriterijum trenutno stanje ko je u tim opštinama na vlasti, jer vidimo da nijedna opština u kojoj SNS nije u vlasti, nije dobila po ovoj novoj mreži sudove ni po podnetim amandmanima? Ne možemo, gospodine ministre, da prihvatimo ovakve činjenice koje se tiču Bačkog Petrovca i drugih opština u Vojvodini. To ipak znači da ste štedeli na čemu ne treba da štedite. To znači da stanovnici, građani opštine Bački Petrovac, i drugih opština, ali posebno Bački Petrovac koji je malopre pomenut, će imati problem sa ostvarivanjem upotrebe jezika i pisma, biće ugrožena tradicija sudovanja u toj opštini koja se nije prekidala stotinama godina. Vi ste to učinili sa ovim, izmeštajući, odnosno ukidajući i sudsku jedinicu u Bačkom Petrovcu. Nije razlog ovoj odluci verovatno, u činjenici što je, kako rekoše, čitava EU skočila na Srbiju zbog toga što je napravila reformu pravosuđa kakva je u prethodnom mandatu učinjena. Da li ste vi ministre, možda trebali da reagujete na to? U kojoj meri ste vi kroz ove zakone napravili promene koje bi bile drastične izmene tog zakonodavstva koje je bilo usvojeno u prethodnom mandatu? Mi smo konstatovali da su te izmene više kozmetičke, osim kod mreže sudova koja je, pre svega, rađena po nekim kriterijumima koji su nama teško objašnjivi. Naravno, zbog Kosovske Mitrovice znamo da je taj zakon trebalo doneti. Čujemo da će i glasanje o ovim zakonima biti pre svih ostalih zakona, ne znamo možda imamo krivu informaciju. Ali, u svakom slučaju, nisu uzeti kriterijumi koji se mogu braniti i sve što na neki način i vi i poslanici vladajuće koalicije, pre svega SNS, pokušavate da kažete u odbranu ovog predloga mreže sudova, ne ide vam u prilog i vrlo je teško objasniti građanima ovih opština koje sam pomenuo. Dakle, više od 40% opština u Vojvodini neće imati ni osnovni sud ni sudsku jedinicu. Možete vi govoriti o restrikcijama, štednjama i svemu ostalom, ali kažite nam ministre, evo vi ste rekli da ste bili u Vrbasu pred izbornu kampanju, da li je tako, pred izbore u Vrbasu, rekli ste da ste posetili sud u Vrbasu, verujem u okviru redovnih aktivnosti, da li je moguće objasniti da su 5700 kilometara napravile vaše kolege na relaciji Beograd – Vrbas, da bi obišle Vrbas baš pred izbornu kampanju i da li se možda sa tim novcem mogao čuvati neki sud u Vojvodini? Usput, nije prikazana kilometraža ni prvog potpredsednika Vlade, ni premijera, pa ni vaše kilometraže nema u izveštaju koji sam dobio od nadležnog republičkog organa. Moguće da je vaše putovanje bilo van termina za koji sam ja zahtevao izveštaj od 1. do 13. novembra. U svakom slučaju, gospodine ministre, slažem se da treba štedeti, mislim da ovo nije način da se štedi na ovaj način, da se na taj način ugrožava i mogućnost opstanka i života na tim područjima i mogućnost upotrebe jezika i pisma. Hvala.
Zahvaljujem se. Reč ima ministar Nikola Selaković. Izvolite.
Zahvaljujem uvaženi predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, zaista mi nije poznato, dat je jedan neobičan i slikovit primer da su moje kolege pa i ja lično prešle preko pet hiljada kilometara u toku predizborne kampanje, pa da li je tim novcem nešto moglo da se učini za grad, odnosno opštinu u kojoj je bila predizborna kampanja, pa i u oblasti pravosuđa, malo mi čudno zvuči da se partijskim novcem finansira pravosuđe jer kampanju vode političke stranke, ali verovatno, svako negde to posmatra iz svog ugla. Izrečena je jedna stvar za koju smatram da je neistina i to pre nekoliko minuta. Citiram – da veliki broj opština neće imati mesto za suđenje. Verujem da svaka opština u Srbiji ima mesto za suđenje, nema svaka sudsku jedinicu ili osnovni sud, ali mesto za suđenje ima i to će ostati tako i u budućnosti dokle god opština postoji. Takođe je izrečena neistina da je planirano vraćanje, odnosno uspostavljanje osnovnih sudova ili sudskih jedinica samo u mestima u kojima je SNS, ispred koje sam predložen za ministra i izabran ovde u Narodnoj skupštini, da je predviđeno samo za opštine u kojima je SNS u vlasti. Želim da verujem da je ova greška izrečena potpunom nepažnjom ili možda neinformisanošću. Imate grad u kome je ukinut osnovno odnosno opštinski sud pre četiri godine, kao što je recimo Ruma, a koliko mi je poznato SNS tamo nije u vlasti ili ako jeste, može to neko i da mi kaže. Predviđeno je da se uspostavi osnovni sud u Senti, nije mi poznato da li je SNS u vlasti u Senti, ali opet mi slim da je u pitanju previd, da ne ređam zaista gradove i opštine gde to nije slučaj i zato sam rekao da verujem da je ovo napravljena jedna greška u čistoj nepažnji ali nikako se niko nije rukovodio tim principom. Šta više, uspostavljanje osnovnog suda u Vrbasu predviđeno je predlogom zakona koji je Vlada prosledila još u aprilu mesecu Narodnoj skupštini. Tada je u Vrbasu na vlasti bila neka druga vladajuća koalicija. Znači, u to vreme kada je Vlada zvanično predložila novi zakon, odnosno novi Predlog zakona o sedištima i područjima sudova i javnih tužilaštava Narodnoj skupštini, u tome se nije promenio. Prema tome, uveren sam da iza ovoga nije stajala nikakva namera, ali činjenice govore upravo ovako kako sam to izneo. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik dr Janko Veselinović, replika.
Dobro, ministre, možemo da teramo mak na konac i da kažemo o kome zakonu sada raspravljamo, da li onome zakonu koji je povučen iz procedure ili onom zakonu koji je stavljen opet pred narodne poslanike. U tom smislu bi mogli da se vezujemo za dva različita zakona. Dakle, one zakone koje ste povukli iz procedure nisu više u proceduri. Da li je tako? S druge strane, kada sam govorio o opštinama koje neće imati mesta za suđenje, naravno da sam mislio da neće moći da odlaze u sud u svojoj opštini. Pre svega, sam na to mislio. Moguće da nisam bio dovoljno precizan. Evo, sada sam precizan. Dakle, 18 opština u Vojvodini neće imati sud, ni Osnovni sud, ni sudsku jedinicu na teritoriji svoje opštine. Biću veoma precizan kada je u pitanju odlazak u Vrbas i odlazak u kampanju. Dakle, ovo je dokument Vlade Republike Srbije, 5.720 kilometara su prešla službena vozila. Ovde nisu trošene pare SNS, nego pare iz budžeta Republike Srbije u stranačke svrhe. Smatram da bi Agencija za borbu protiv korupcije, uvaženi ministre, trebala da se ovim bavi. Tražili smo hitnu sednicu Odbora za finansije. Jednu kopiju ovog dokumenta ću vam, kao ministru koji je nadležan za pravosuđe, predati čim ga iskopiram, pa da vidite o čemu se radi. Dakle, 5.720 kilometara, na bazi postojeće evidencije, su prešla vozila Vlade Republike Srbije da bi njeni ministri išli u kampanju u Vrbas od 1. do 13. novembra ove godine.
Izvinjavam se. Kolega Veselinoviću, hajde da se držimo teme. Ne kažem da nije važno to što govorite, ali govorimo o mreži sudova, a isteklo vam je i vreme.
Slažem se, predsedavajući. Ovo govorim samo u kontekstu činjenice da je ministar u prethodnoj raspravi u načelu rekao sa ponosom da je obišao sud u Vrbasu. Ne zameram mu na tome, ali šta su radile njegove kolege u Vrbasu? Šta su radila dva vozila Kancelarije za Kosovo i Metohiju u Vrbasu? To vas pitam. Da li su i one posećivale sud u Vrbasu?
Reč ima narodni poslanik Ana Novković.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi gospodine ministre, kada pogledamo ovaj amandman, drago mi je da će Kovačica dobiti sudsku jedinicu, jer sam to tražila mojim amandmanom. Međutim, nisam zadovoljna jer će mnoge opštine ostati bez sudske jedinice. U raspravi u načelu sam rekla da 18 opština u Vojvodini neće imati ni sudsku jedinicu i na taj način je oko 350.000 građana Vojvodine dovedeno u težak položaj kada je u pitanju dostupnost pravde. Oni će svi morati da putuju po više desetina kilometara kako bi, na primer, ostvarili pravo na alimentaciju, majke dobile starateljstvom nad detetom, ostvarili pravo na neisplaćene zarade od strane poslodavca ili ostvarili svoje pravo ako su dobili nezakonito otkaz. Moraće da putuju građani, u nekim slučajevima sudije, a moraće da putuju i advokati. Imam utisak da će najteže proći građani i da će se sav teret donošenja ovog zakona bukvalno svaliti na građane. To je jedan aspekt, a drugi aspekt je da će to dovesti do institucionalnog propadanja opština. Svi mi rado govorimo o decentralizaciji, o ravnomernom regionalnom razvoju, ali očigledno samo o tome rado govori, a malo na tome radi. Mislim da ovaj zakon ne doprinosi ravnomernom razvoju Srbije. Naprotiv, samo na neki način pospešuje odlazak ljudi iz mesta u kojima su rođeni. Slažem se, o tome je bilo govora, da je nemanje posla najveći razlog za iseljavanje iz nekog grada ili opštine. Međutim, kada razgovarate sa ljudima, videćete da njima to nije jedini razlog za odlazak iz svojih sredina u velike gradove, već je i to što nemaju adekvatan pristup institucijama, obrazovanju, zdravstvu i pravdi. Vi na neki način stičete utisak da vas je država zaboravila. Država je ta koja treba da stvara uslove da se ne prazne pojedini delovi Srbije. Država je za to najviše odgovorna. Imam utisak da će građani koji žive u ovim opštinama u kojima neće biti sudskih jedinica imati gorak ukus da ih je država negde ostavila na cedilu. Bilo je reči o sudećim danima, ali nigde nisam videla da će biti obaveza da sudećih dana bude u mestima gde nema sudskih jedinica. Imam utisak da je to po sistemu može da bude, a i ne mora.
Reč ima ministar Nikola Selaković.
Zahvaljujem, uvaženi predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, krenuo bih od ovog poslednjeg što je izrečeno. Organizacija sudećih dana ne propisuje se zakonom, već sudskim poslovnikom. To i jeste namera da se u sudskom poslovniku, tamo gde postoji potreba, dakle razlozi celishodnosti i racionalnosti, gde ne postoji sudska jedinica, odnosno osnovni sud, bude organizovano suđenje sudećim danima. Prema tome, činjenica je da će pravda ostati dostupna čak i onim manjim mestima u kojima nije predviđeno da opstanu sudske jedinice ili u kojima nema osnovnog suda, tako da će potrebe građana za ostvarivanjem prava na alimentaciju, na neisplaćene zarade, na dodeljivanje starateljstva nad decom, i te kako biti zadovoljene. Država je ta koja treba da vodi računa o svakom delu svoje teritorije, o svim svojim građanima, a u skladu sa svojim mogućnostima. Nažalost, bili smo svedoci situacije u kojima država u nekim periodima nije vodila računa o gradovima koji imaju i 70, 80, pa i više od 100.000 stanovnika. Čemu je onda mogla da se nada neka manja opština? Pored pravosuđa, školstva, zdravstva, kulture i saobraćaj je, složićemo se svi, nešto što je i te kako bitno, saobraćajna infrastruktura. Verujem da bi građanin svake opštine u Srbiji poželeo da na teritoriji njegove opštine postoji, recimo, aerodrom. Stvar je potpuno nerealna. Zahtev je takav. Jednostavno moramo da stanemo pred neko ogledalo, da spoznamo Srbiju onakvu kakva ona jeste, da prestanemo da živimo u nekom prošlom vremenu u kome je ona bila ekonomski, industrijski, pa ako hoćemo, kulturno, prosvetno, zdravstveno mnogo jača zemljanego što je to danas, da ne bismo izgubili ono što je mnogo veće, brojnije i značajnije zarad nečega što je manje, a i sam sam neko ko je došao u Beograd iz jedne male opštine. Moramo da budemo maksimalno racionalni. Poštujem svaki zahtev, ali još jednom da pomenem, tamo gde posla za sudije bude, a gde nema ni sudske jedinice ni osnovnog suda, suđenja će biti organizovana, a kroz izmenu sudskog poslovnika, koje je u nadležnosti ministarstva, odnosno ministra, takvu obavezujuću normu ćemo propisati.
Reč ima narodni poslanik Ana Novković, replika.
Gospodine ministre, ja se sa vama apsolutno slažem da svako mesto ne može da ima aerodrom, ali ja kao neko ko dolazi iz unutrašnjosti i tamo živi, zaista ću se svim snagama boriti za te ljude koji tamo žive. Za mene je nedopustivo da 350.000 građana Vojvodine neće imati adekvatan pristup pravdi. Znam da nemaju aerodrom, ali mislim da moraju da imaju bar sudsku jedinicu, jer vi znate da se najveći broj građana upravo obraća osnovnim sudovima za zaštitu svojih osnovnih prava. Znam dobro i kakvi su putevi i u Srbiji i Vojvodini i baš zato mi je žao jer ti građani, em će morati da putuju po više desetina kilometara, em će to sve morati da plaćaju. Nisu u pitanju male opštine. Opština Odžaci ima oko 30.000 stanovnika i udaljena je 37 kilometara od Sombora, Beočin, koji ima 25-26 hiljada stanovnika. Zar su to male opštine? Verujte mi, ja ću se boriti i za onu čak i najmanju opštinu i smatram da je država ta koja treba da doprinese da svi mi koji živimo u unutrašnjosti imamo približno jednake uslove za život kao i oni u većim gradovima. Hvala.
Zahvaljujem se. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predsedavajući, poštovani ministre, pažljivo sam slušao obrazloženje mojih prethodnika i stekao se utisak iz njihovog izlaganja, posebno iz redova opozicije, da smo oštetili Vojvodinu, odnosno da smo mi u Vojvodini oštećeni. S tim u vezi, moram da kažem da je Vojvodina do sada imala osam osnovnih sudova, a sada ih ima 15. Dakle, taj argument jednostavno ne stoji i ja kao neko ko se zalagao za posebnost Vojvodine i kada su se drugi, koji sada tako žarko brane građane i građanke, kako oni kažu Vojvodine, kad su se drugi zalagali za potpuno derogiranje autonomije Vojvodine, dakle, kao neko ko se principijelno zalagao za prava Vojvodine i ljudi koji tamo žive, moram da kažem da Vojvodina ničim nije ovim predlogom oštećena. Do sada je imala osam sudova od 34 u Srbiji, a sada ima 15 od 66. Dakle, proporcija je ostala ista, jednostavno taj argument ne stoji. Ovde se takođe kukalo kako je ukinuta sudska jedinica u Bačkoj Palanci. Nisam doktor prava, nisam ni profesor na Pravnom fakultetu, ali ako se nekome dodeli Osnovni sud u Bačkoj Palanci, svakako da mu prestaje sudska jedinica. Ona mora da nestane da bi nastao osnovni sud. Ne znam šta su hteli time da kažu, da li Bačka Palanka ne treba da ima sud da bi ostala sudska jedinica ili misle da treba da bude i sud i sudska jedinica? Ja ponovo kažem, nisam profesor prava, nisam ni doktorirao, ali mislim da je gotovo nemoguće imati sudsku jedinicu i osnovni sud. Tu je ministar, pa neka me on demantuje ako nešto nisam u pravu. Što se ostalog tiče, mislim da ovo nije kraj i da ukoliko dođe do promena, sve je promenljivo, menja se situacija, menja se broj stanovnika, menja se demografija itd, parlament u Srbiji će i dalje postojati. Ukoliko je došlo do neke greške po broju predmeta, po demografiji, geografiji itd, ukoliko nastanu neke nove okolnosti, a one su moguće, ne verujem da mi nismo sposobni da napravimo izmene i dopune ovog zakona i da ustanovimo neku novu sudsku jedinicu, neki novi sud ukoliko nastanu razlozi po statistici, demografiji, geografiji, tako da to može da se desi u Vojvodini i Srbiji i pri tome, ja koji živim u Vojvodini od rođenja, nemam nikakav utisak da se nešto ogrešilo u položaju Vojvodine. Bojim se da je ovde reč o sledećem, a to je – ja ne priznajem sud, samo svoje partije sud priznajem, sve ostale sudove ne priznajem, pa makar bili i nezavisni. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Vučeta Tošković.
Gospodine predsedavajući, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, da su prethodnici znali šta je racionalizacija ne bismo došli do ovoga i u stanju pravosuđa, i u ekonomiji i u bilo čemu drugom. Svaka grana privrede mora da zna šta znači racionalizacija, da se racionalno ponaša i da tako sprovodi neki plan. Gospodine ministre, nisu baš ovi naivni, kada nešto slažu i ne govore istinu, ima tu malo demagogije, ali o tom-potom. Ne mogu da shvatim one koji kritikuju da je u Pokrajini bili za njihove vladavine osam osnovnih sudova. Danas ima 15. Kako je broj osam veći od 15? To ne mogu da shvatim. U centralnoj Srbiji je 26 bilo, a sada ima 58 osnovnih sudova. Kako možete da govorite nešto, ako u svakoj opštini ima sudska jedinica, da ima sudski dan, da će biti u opštini, da će građani u svojoj opštini na sudskom danu, kada bude, dolaze da rešavaju svoje probleme? Ne mogu da shvatim da vi koji ste napravili zlo u pravosuđu, da govorite sad da ovo ne valja što je sada racionalno i što je poboljšano i što se ide ka nekim evropskim vrednostima. Hvala
Zahvaljujem. Pošto nema više prijavljenih, onda prelazimo na sledeći deo rasprave. Na član 3. amandman sa ispravkom zajedno su podneli narodni poslanici Dragan Marković, Petar Petrović, Nevena Stojanović, Vojislav Vujić, Zoran Vasić i mr Đorđe Kosanić. Vlada i Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistem Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Petar Petrović.
Gospodine predsedavajući, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, javio sam se samo da bih pojasnio da je poslanička grupa JS ovaj amandman podnela, a sticajem okolnosti, većina onoga što je ona predložila prihvaćeno je kao amandman odbora, sa amandmanima drugih poslaničkih grupa. Ovde je bilo govora, pa je čak upotrebljen jedan izraz – lobiranje, da je poslanička grupa JS lobirala ministarstvo da prihvati deo amandmana poslaničke grupe, što apsolutno nije tačno, jer niko od poslanika poslaničke grupe JS apsolutno nije razgovarao ni sa kim iz ministarstva, čak smo dobili i posle podnošenja amandmana pohvalu da smo prepoznali određene probleme, što znači da smo vrlo temeljno prišli proučavanju i sagledavanju Predloga zakona o sedištima osnovnih sudova i javnih tužilaštava. Drago nam je da smo uboli problem u sredinu i da je većina naših predloga prihvaćena. Međutim, ono što me pomalo čudi u diskusiji nekih uvaženih koleginica i kolega jeste kada govore o tome zašto u pojedinim opštinama nema sudskih jedinica, kao da nisu čuli šta je gospodin ministar pričao kada je izlagao i izašao sa statističkim podacima koliko ima predmeta u pojedinim opštinama, odnosno sadašnjim sudskim jedinicama. Ako se u nekim sadašnjim sudskim jedinicama priliv parničnih predmetakreće, ako sam dobro zapamtio, od 1,9 do 5,5 predmeta mesečno, postavlja se pitanje – šta su te sudije u tim sudskim jedinicama uradile, a imaju toliko mali broj predmeta? Govorim vam iz iskustva da u nekim manjim mestima, nažalost, posle 12,00 časova, posle pola jedan, jedan, ne možete nikoga da nađete u sudskoj jedinici, a to sve država plaća. Iz tog razloga smo morali da idemo kao država sa ovim predlogom. Nema Srbija para da plaća nerad. Ne može sudija u Beogradu koji ima 100 predmeta mesečno da radi za 100.000 dinara i sudija u nekom malom mestu, koji ima pet ili deset predmeta mesečno za isti novac, a i njemu se plaća i daktilograf i činovnik i grejanje i telefon i sve. To država više ne može da izdrži. Zato se moralo prići racionalizaciji. Molim uvažene koleginice i kolege iz Vojvodine, nemojte samo da pričate o tome da nema sudskih jedinica dovoljno u Vojvodini. Srbija postoji od Dunava i zapadno i južno i istočno. I tamo nema u svim opštinama sudskih jedinica. Molim vas, pa ministar da je hteo da bude ličan, on je mogao da stavi u svojoj rođenoj opštini Nova Varoš sudsku jedinicu ili osnovni sud i da kaže – evo, ja sam zadovoljio tamo svoje građane, svoje komšije, svoje rođake. Ja sam mogao, da sam hteo, da lobiram i da kažem ministru – dajte u mom Rekovcu da imamo sudsku jedinicu ili sud, ali nije to urađeno, nisam hteo i zato mislim da je ovaj predlog dobar, da jeposlanički klub Jedinstvena Srbija dobro prepoznao problem i ja se nadam da će u toku rasprave i Ministarstvo. Apelujem da prihvati još neki od amandmana koji budu dobro obrazloženi, koji su temeljni na statističkim podacima i na nekim drugim podacima i da i tamo bude ako ne osnovni sud, bar sudska jedinica i da koliko toliko popravimo nešto što se loše uradilo pre četiri godine. Hvala.
Zahvaljujem se. Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Na član 3. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici Aleksandar Senić i Mladen Grujić. Vlada i Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li se neko javlja za reč? (Ne.) Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Arpad Fremond. Vlada i Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li se neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Arpad Fremond. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovani ministre, saradnici, dame i gospodo narodni poslanici, suština podnetog amandmana SVM je vraćanje više osnovnih sudova i sudskih jedinica u Severno-bačkom okrugu. Prvenstveno želim da govorim o vraćanju osnovnog suda u Bačkoj Topoli za teritoriju Bačke Topole i Mali Iđoš. Predloženim rešenjem u zakonu nije predviđeno preosnivanje osnovnog suda u Bačkoj Topoli, nasuprot činjenici da opština Bačka Topola u većoj meri ispunjava osnovne i dopunske kriterijume na osnovu kojih je izrađen Predlog zakona. Pre reforme pravosuđa 2008. i 2009. godine u opštinskom sudu u Bačkoj Topoli je bilo sistematizovano sedam sudijskim mesta. Bačka Topola ima 33.300 stanovnika, a zajedno sa opštinom Mali Iđoš, područje osnovnog suda u Bačkoj Topoli bi obuhvatilo područje sa 45.350 stanovnika. Pored toga, Predlogom zakona, nažalost, zanemarena je 150 godina duga tradicija suda u Bačkoj Topoli, kao i činjenica da su opštine Bačka Topola i Mali Iđoš višejezične sredine kroz koje prolazi putni Koridor 10. Naravno, sa ovim amandmanom ne želimo da rušimo koncepciju ovog zakona. Želimo da očuvamo one sudove čije je opstajanje racionalno, štaviše neophodno. Tim rešenjem ne bi došao u pitanje ceo koncept reforme pravosuđa, koji je, uistinu, neophodan, već bismo sačuvali one sudove čiji opstanak ima istorijsku i geografsku opravdanost. Mi, poslanici SVM, smatramo da narodni poslanici, pre svega, treba da zastupaju interese građana i birača onih opština, gradova i regije zahvaljujući kojima imaju priliku da budu u Narodnoj skupštini. Pošto ja dolazim iz Pačira, iz opštine Bačke Topole, pre svega, još jednom apelujem na vas, gospodine ministre, da nama, građanima opštine Bačke Topole, izađete u susret i da usvojite ovaj amandman kroz koji tražimo da u Bačkoj Topoli ne bude samo sudske jedinice, nego da se vrati osnovni sud. Hvala.
Zahvaljujem se, gospodine Fremond. Reč ima narodni poslanik Laslo Varga. Izvolite.
Gospodine potpredsedniče, gospodine ministre, kolege narodni poslanici, ovo je prvi u nizu amandmana SVM. Podneli smo ih ukupno devet, od kojih su pet suštinski, a ostali amandmani prate ove suštinske. Ono što je naš osećaj je, ovako nekoliko sati nakon početka rasprave u pojedinostima, da postoji jedan značajan kontinuitet i jedan značajan diskontinuitet u odnosu na raspravu iz 2008. godine. Sada ću pokušati da objasnim na šta mislim. S jedne strane, ukoliko uporedimo današnju raspravu sa raspravom od pre pet godina, o tome je bilo dosta reči, možemo samo konstatovati da se nastavlja tendencija smanjenja broja pravosudnih institucija u opštinama, odnosno u gradovima Srbije. Dakle, 2008. godine je degradiran jedan značajan broj opštinskih sudova na sudske jedinice, a danas se jedan značajan broj sudskih jedinica ukida, uz to se jedan značajan broj osnovnih sudova reosniva. Ali, ako gledamo zbir osnovnih sudova, odnosno sudskih jedinica koji se ukidaju, onda možemo doći samo da zaključka da 43 opština neće imati pravosudne institucije. To mislim da nije sporno i to je jedna činjenica. S druge strane, što je isto kontinuitet u odnosu na 2008. godinu, ni jedan amandman SVM u ovom trenutku nije prihvaćen. Naravno, ne mogu reći da nas to čini zadovoljnim, budući da mi nismo podneli ni jedan amandman kojim smo tražili nešto što je u potpunosti ne realno. Nismo tražili osnivanje sudova ili sudskih jedinica u opštinama sa desetak hiljada stanovnika. Nismo se pozivali ili žalili na oštećenost ili neoštećenost Vojvodine. Mi smo pokušavali da sa argumentima u nekoliko opština pokušamo ili da se reosnuje sud ili da opstane sudska jedinica. Ono što je svakako diskontinuitet u odnosu na pre pet godina jeste da su dve naše važne inicijative u odnosuna opštinu Bečej i u odnosu na opštinu Senta prihvaćene još prilikom izrade predloga zakona, da u Bečeju i u Senti budu osnovni sudovi reosnivani. S druge strane, ono što je isto diskontinuitet i što nam daje neku nadu da možda neki naš amandman bude prihvaćen jeste činjenica da je putem Odbora za pravosuđe nekoliko opština uspelo da se izbori za sudske jedinice. Dakle, u ovom trenutku to je neki naš stav. Što se tiče generalno cele reforme ili koncepcije nove mreže sudova, ključno pitanje će biti da li će ova reforma biti uspešnija ili će biti manje uspešna u odnosu na onu iz 2008. godine. Mislim da će biti izuzetno dragoceno kada se na kraju ove godine napravi presek situacije, da se utvrdi 1. januara broj nerešenih predmeta i to po svim osnovnim sudovima, da bismo bili u prilici da za tri ili četiri godine sve to izanaliziramo i da i mi naše kolege narodni poslanici budu u situaciji da vide da li su bili u pravu kada su predlagali osnivanje novih osnovnih sudova ili sudskih jedinica. Ono što je činjenica to je da u ovoj raspravi u pojedinostima, u ovom procesu koji je prethodio ovoj raspravi, nije prihvaćen ni jedan amandman koji se odnosi na osnivanje nekog novog osnovnog suda. To je činjenica. Dakle, ostaje onoliki broj osnovnih sudova koliko je stajalo u predlogu zakona. Moram reći da nije neko veliko iznenađenje, ali da je svakako razočarenje. Nije iznenađenje zato što je pre nekoliko meseci na sednici Odbora za pravosuđe, to je bilo 21. marta 2013. godine. Gospođa Mirjana Ivić, zamenik predsednika Vrhovnog saveta sudstva, pre nego što je nacrt zakona o sedištima i područjima sudova izašao u javnost, je na sednici odbora sa jedne strane rekla da je Vrhovni savet sudstva analizirao broj i strukturu vraćenih sudija, a sa druge strane da će biti 67 osnovnih sudova. To je ona 21. marta ovde u Skupštini rekla. Na kraju se tako i desilo. Doduše, biće jedan osnovni sud manje zbog specifične situacije u Kosovskoj Mitrovici. To mislim da je jedna važna činjenica. S druge strane, važna je i okolnost da su ipak neki amandmani u odnosu na sudske jedinice prihvaćeni. Dakle, biće četiri novih sudskih jedinica u odnosu na predlog zakona. Ono što je iznenađenje i razočarenje za nas je obrazloženje zbog kojih je najveći deo amandmana odbijen. Naime, moram priznati narodnim poslanicima da nije lak zadatak sa vama, gospodine ministre, tu u parlamentu polemisati, zato što uglavnom sve ono što kažete, zasnivate na argumentima i sve vaše diskusije su izuzetno argumentovane. Ako čovek pročita obrazloženje zbog kojih su neki amandmani odbijeni, mislim da tu nedostaje dosta argumenata. Dosta argumenata u smislu nekih cifara, nekih tačnih podataka. Ukoliko se amandmani ne prihvate zato što Ministarstvo ili Vlada smatra da je predloženo rešenje svrsishodnije, mislim da je to dosta tanko obrazloženje u odnosu na komplikovanost cele ove oblasti o kojoj se radi u ovoj raspravi. Tu bih iskoristio mogućnost da sa jedne strane skrenem pažnju npr. pitanje sudske jedinice u Temerinu. Mi smo podneli taj amandman i obrazložili smo potrebu da ta sudska jedinica opstane zato što su u Temerinu međunacionalni odnosi izuzetno osetljivi. Mogu prihvatiti da ste odbili amandman, ali ukoliko ste odbili amandman, onda ste trebali odbiti amandman na način da ste naše argumente sa nekim vašim argumentima stavili van snage, a ne da ste se pozivali na troškove. Jer, ukoliko je neracionalno funkcionisanje sudske jedinice u Temerinu zbog troškova, mislim da najmanje tolike troškove za ovu državu predstavljaju međunacionalni incidenti, odnosno posledice kada se ti međunacionalni incidenti dešavaju. To je primer Temerina i primer zašto nismo zadovoljni sa načinom na koji su naši amandmani odbijani. Kolega Fremond je detaljno govorio o Bačkoj Topoli, o našem predlogu da se ponovo osnuje osnovni sud u Bačkoj Topoli. U raspravi u načelu govorio sam o nekim podacima i upoređivao Bačku Topolu sa Malim Iđošem, zajedno sa npr. Dimitrovgradom, Raškom, Ubom, Lebanima, u kojima će postojati osnovni sudovi. Ako čovek pogleda kriterijume, pogleda udaljenost drugog osnovnog suda, broj stanovnika itd, onda u svim ovim slučajevima ima manje argumenata za postojanje osnovnog suda, ili isto toliko, recimo, koliko u odnosu na Bačku Topolu. Na kraju, time bih i zaključio, ali tu ću verovatno u daljoj raspravi i da nastavim, ono što sam u raspravi u načelu rekao ključne naše zamerke se odnose na gornje Potisje, na opštine Adu, Kanjižu, Sentu, Čoku i Novi Kneževac. Tu smo predložili nekoliko alternativa, naših amandmana i mislim da je najminimalnija ta alternativa u kojoj predlažemo dalje postojanje sudske jedinice u Kanjiži. Detaljno sam na Odboru za pravosuđe o tome govorio. Vaš državni sekretar mi je tada obećao da će pogledati i još jednom analizirati pokazatelje. Tamo su kolege glasale o ovom našem amandmanu i sedam poslanika je bilo uzdržano. Praktično, niko nije bio protiv daljeg funkcionisanja sudske jedinice u Kanjiži, i sa apelom da ako u odnosu na druge niste spremni da ponovo razmotrite vaš stav, barem u odnosu na sudsku jedinicu u Kanjiži uradite. Hvala.
Zahvaljujem se. Moram da kažem, poštovani narodni poslanici, pauzu ćemo napraviti od 16,00 do 17,00 časova. Pitam narodnog poslanika Janka Veselinovića, ima još tri minuta, da li želi da uzme reč? Ako hoće, dajem vam. Izvolite, gospodine Veselinoviću.
Hvala, predsedavajući. Obzirom da se naši amandmani poklapaju sa amandmanima koje je podneo SVM, a odnose se na pojedine sudove u kojima mađarska nacionalna manjina ima značajnu zastupljenost u tim opštinama, želim da izrazim naš stav, stav DS, da gašenje sudova u mestima u kojima žive nacionalne manjine ima posebnu težinu i da ona, naravno, nije samo pitanje opstanka i života na tom području, nego i primene celog korpusa manjinskih prava, a to svakako znači i upotreba jezika i pisma i to ne bilo gde. Dakle, nije sporno da će njima biti pod određenim uslovima omogućena upotreba jezika i pisma i onima koji, recimo, iz Kovačice idu u Beograd ili onima kojima je ukinuta sudska jedinica u nekom mestu gde se pre svega govori mađarski jezik, nego da to znači gašenje nekih institucija koje za te opštine znači život, a vi ste o tome ministre govorili pre nego što ste došli na tu poziciju, da ukidanje sudova znači ukidanje, na neki način, života u tim opštinama. Zbog toga i mi podržavamo amandmane koji su malopre obrazloženi i smatram da biste morali imati više sluha kada su u pitanju mesta u kojima većinu stanovnika čine pripadnici nacionalnih manjina. Na kraju, pošto su nas neki upozoravali da ne govorimo samo o sudovima u Vojvodini, već i sudovima van Vojvodine, jednostavno su ovi amandmani se ticali sudova u Vojvodini, pa smo pretežno govorili o njima i da vam prenesem poruku, uvaženi ministre, zaposlenih u sudovima u Novom Sadu smeštenih u jednoj zgradi i advokata koji kažu da nemaju mogućnosti da rade efikasno, imajući u vidu da jedan aparat koji proverava da li neko ko ulazi u zgradu kod sebe ima metala ili nema metala, ne radi već gotovo godinu dana. U poslednjih godinu dana, gotovo svake dve nedelje imaju dojavu postavljene bombe, prazne se sudovi, odlažu se ročišta za dva, tri meseca. Da li je moguće da nema sredstava, da li je i tu problem javna nabavka ili nešto drugo? Pitam vas, gospodine ministre, ako je moguće posle pauze da dobijem odgovor na to. Ne znam da li znate za tu činjenicu. To je najveći sud na području Vojvodine, odnosno drugi sud u Srbiji. Hvala.
Hvala. Hoćete li vi gospodine Šajn? Izvolite.
Hteo bih samo jednu rečenicu, dame i gospodo. Po predloženom zakonu ljudi iz Kovačice nemaju potrebe da idu u Beograd. Oni imaju ili sudsku jedinicu u Kovačici, ili za određene stvari trebaju da putuju do Pančeva. Verovatno se omakla situacija kolegi koji je pre mene govorio. Čisto bih zbog javnosti da razjasnimo tu stvar. Zamolio bih i ministra, možda to da podupre jednim jasnim obrazloženjem. Građani Kovačice nemaju potrebe da idu za Beograd u tom smislu. Druga stvar jeste zašto je dobro što je vezano Pančevo i Kovačica, jer imate u opštini Pančevo, u tom okrugu, pripadnike različitih nacionalnih zajednica. Imate, recimo, u Dolovu pripadnike koji govore rumunski jezik, imate pripadnike u blizini Pančeva koji govore slovački isto kao i u Kovačici i Padini, i onda je vrlo racionalno da se taj deo teritorije na taj način organizuje da Kovačica dobije sudsku jedinicu, kao što je u amandmanu koji je predložen, kada su u pitanju prekršaji, da zaista na toj teritoriji obezbedimo određenu racionalnost. Ono sa čime mogu da se složim sa vama, to jeste i na čemu moramo svi da poradimo zajedno, to je na razvijanju kapaciteta sudova i uopšte uprave kada su u pitanju suđenja na jezicima nacionalnih manjina. Mi smo imali situaciju u Pančevu da u prošloj vlasti nije mogla jedna istraga da se sprovede zato što nije mogao da se obezbedi sudski tumač. U tom smislu to je posebno pitanje i tu se slažem da treba određene stvari uraditi. Ja bih tu zamolio ministra da nam da posle odgovor, koliko ja razumem Kovačica je vezana za Pančevo i tu nema potrebe da se ide za Beograd. Hvala.
Ne bih hteo da oduzmem nikome reč, a ne posebno narodnom poslaniku iz Pančeva, ali vreme je isteklo. Nastavićemo ovaj razgovor u 17,00 časova. Hvala lepo.
Dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo sa radom. Da li ima još neko želi reč po amandmanu na član 3. koji je podneo narodni poslanik Arpad Fremond? Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Andrić. Vlada i odbor nisu prihvatili. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Zlata Đerić. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Nebojša Zelenović. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Riza Halimi. Da li neko želi reč? (Da.) Reči ima narodni poslanik Riza Halimi. Izvolite
Hvala gospodine predsedavajući. Gospodine ministre, u obrazloženju kojim se odbija moj amandman na član 3. pored ostalog se kaže da ponuđeno rešenje omogućava ekonomičnost i manje troškove pravosuđa. Sada postavljam pitanje – kako je moguće da ima racionalnosti ili uopšte da će se štedeti ili da će to biti ekonomičnije, ako svi učesnici sudskog postupka, su dosad putovali 45 do 60 kilometara do Vranja, a sad treba da otputuju od 30 do 45 kilometara do Bujanovca? Gde sad tu ima ekonomičnosti? Drugi kriterijum kaže – zbog ravnopravnosti građana. Gde vidite ravnopravnost građana ako opština sa najmanje 35.000 građana ne može da dobije ne osnovi sud koga je imao 50 godina, nego ne može da ima ni jedinicu, a jedinicu, onih 23 koliko sam ja izbrojao, samo Smederevska Palanka je bila veća, sve ostale su sa čak i po četiri puta sa manjim brojem stanovnika... Deset osnovnih sudova zapravo je u opštinama sa manjim brojem stanovništva od Preševa. Kod putovanja ako to uzmete. Uzmite primer Pirota i Dimitrovgrada 22 kilometra. Preševo-Bujanovac daleko su 30 kilometara. Uzmite Rašku i Novi Pazar. Koliko su udaljeni? Manje nego Bujanovac i Preševo. Nema ni jednog kriterijuma ovde i nema ravnopravnosti, a ako uzimamo u obzir da se ovim nastavlja ono što je već degradacijom iz opštinskog suda u jedinicu, koje smo imali pre tri, zapravo pre pet godina, ali se sprovodi tri godine, šta smo zapravo dobili tu? Da se smanjio broj albanskih sudija, sudija albanske nacionalnosti drastično. Sad imamo samo jednog iz Preševa. Pre jedno 30 godina imali smo pet sudija u Preševu četiri albanskih sudija. Sada smo se sveli samo na jednog, jer u ove tri godine funkcionisanja Osnovnog suda u Vranju ni jedan pripravnik Albanac nije primljen, i gde to vodi? Gde tu ima ravnopravnosti? Ustav je predvideo, zakon je predvideo da pored srpskog sudski postupci treba da se vode i na jeziku manjina, u ovom slučaju albanskom. Kako može pod ovakvim uslovima? Već sam spomenuo da tamo nema ni prevodioca kad je u pitanju ova jedinica, odeljenje suda u Bujanovcu. Isto imate situaciju da nema ni prevodioca kod ovih drugih institucija u Vranju. Apsolutno niti se primaju, onemogućava se da stručni ljudi koji znaju bar albanski jezik, da ne kažem Albanci, budu angažovani i onda nema ni zastupljenosti. Daleko smo od proporcionalne zastupljenosti, nego da bude bar u nivou koji smo imali pre 30 ili 40 godina. Zašto se sada udaljavamo i to poprilično udaljavamo? Postavljam pitanje, počeli su razgovori sa predsednikom Vlade. Ovim se obezvređuju se. Gubi se smisao daljih razgovora ako ovako na startu se zatvaraju vrata prozori. Gubi se smisao. Čak apsolutno pod ovakvim uslovima ne vidim šta i ja dalje tražim u ovoj Skupštini ako se ovako nastavlja degradacija građana tog područja i ako se dalje nastavlja diskriminacija Albanaca. Ne vidim svrhu pričanja a bez ikakvih efekata u ovoj Skupštini. Hvala.
Hvala i vama. Ima reč ministar Selaković.
Zahvaljujem uvaženi predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, imam obavezu prema sveukupnoj javnosti u Republici Srbiji, naročito onom delu koji prati televizijske prenose skupštinskog zasedanja da kažem da je upravo danas, a na poziv Koordinacionog tela za Preševo, Bujanovac i Medveđu, da je državni sekretar iz Ministarstva pravde i državne uprave na terenu, da se sreo sa predsednicima opština, sa predstavnicima relevantnih snaga na području naročito Bujanovca i Preševa i da taj dijalog i dalje postoji. Dobra je stvar da postoji i svaki predlog koji je dat i kroz ovaj predlog zakona itekako obrazložen i utemeljen i ima svoj razlog, itekako ima i kriterijuma i najveće moguće u granicama mogućnosti državne ravnopravnosti. Kako je bilo u prošlosti. Ako bismo o tome pričali mogli bismo da potrošimo i dane i sate i nedelje i bilo bi malo da opišemo kako je nešto funkcionisalo. Na našu žalost neke stvari koje su bile u tom periodu dobre više ne funkcionišu, a naše treba da budeda vidimo kako te stvari da poboljšamo. Već sam govorio da kilometarska udaljenost između Bujanovca i Vranja je takva da da smo se rukovodili isključivo razlogom racionalnosti i ničim više Bujaovac ne bi imao sud. Ni u ovom predlogu zakona nije bez razloga predloženo da postoji jedan osnovni sud za područje opština Bujanovac i Preševo, jer onda to može da bude sud koji će u respektabilnom kapacitetu da funkcioniše. Jedno bez drugog ne bi ostvarilo svoju svrhu. Malopre je navedeno – makar da ima i sudske jedinice u Preševu. Onaj koji to kaže nije podneo amandman koji bi predložio eventualno sudsku jedinicu u Preševu, već poseban sud. Ne samo što nema osnova da se uspostavi osnovni sud na području Preševa, već i da ima osnova nama kao državi, državi Srbiji zajedno sa albanskom zajednicom koja živi na tom području Jugoistočne Srbije predstoji jedan dug put da osposobimo i ljudske kapacitete, da tu jednog dana ako se ostvare uslovi da postoji sud, da se uspostavi jedna zadovoljavajuća zastupljenost pripadnika i albanske nacionalne zajednice. Već u raspravi u načeli sam rekao da sam zadovoljan činjenicom da među polaznicima Pravosudne akademije imamo one koji dolaze iz reda albanske nacionalne zajednice i to je dobro. To je dobar pokazatelj da se neke stvari menjaju. Ako zakon u ovom obliku bude usvojen od strane Narodne skupštine i uspostavi se od 01. januara Osnovni sud u Bujanovcu koji će pokrivati područje dve opštine i to Bujanovac i Preševo, a poznato vam je da je bilo zaustavljeno prijem pripravnika, ne samo u Vranju, već na području čitave Srbije, otvoriće se i mogućnost da oni koji ispunjavaju zakonom propisane uslove konkurišu i budu primljeni u taj status. Ne znam zašto bi to bio problem. Ako ne postoje sve one prateće profesije, da li su to tumači, prevodioci, dajte da poradimo na tome. Da li će, kako je ovde navedeno, formiranje jednog osnovnog suda za Bujanovac, drugog osnovnog suda za Preševo pomoći da imamo više tumača za albanski jezik? Ne verujem, jer nisu sudovi ti koji diktiraju da li će tumača biti ili ne, već narod koji na nekom području živi. Imajući u vidu i činjenicu da se pripremamo i za izmene zakonskih odredaba koje se tiču tumača, kao pravosudne profesije s jedne strane, imajući u vidu nešto o čemu smo razgovarali i usvojili u skladu sa amandmanima kolega iz SVM kada smo donosili Strategiju reforme pravosuđa, koja se tiče službene upotrebe jezika i pisma, imajući u vidu i činjenicu da je ministarstvo na korak do dovršetka gotovog nacrta o izmenama i dopunama Zakona o nacionalnim savetima nacionalnih manjina, što nema veze sa pravosuđem, ali ima veze sa resorom na čijem sam čelu, ja pozivam da mi, kao što je to danas trajalo upravo u Bujanovcu i u Preševu, nastavimo taj dijalog i da vidimo kako možemo na terenu stvari da promenimo. Kada se ti uslovi ispune i ako bude postojalo dovoljno sudskih predmeta da na tom području deluje sud, takva izmena ili dopuna zakona će se najlakše sprovesti. Ne verujem da će bilo ko u ovoj sali biti protiv toga da, kada su neki uslovi ispunjeni, podigne svoju ruku ili pritisne taster i glasa za uspostavljanje ili sudske jedinice ili suda na tom području. U ovom trenutku ti uslovi nisu ispunjeni i to, za razliku od mnogih drugih delova Srbije, sa više strana nisu ispunjeni. Ja mislim da mi to treba da radimo zajedno i u tom smislu zaista bih pohvalio to što je, naročito u poslednjem periodu, koordinaciono telo radilo, u dijalogu koji je uspostavljen i taj dijalog treba da traje, a mi treba da tražimo životna rešenja za životne probleme stanovnika koji žive u tom delu Srbije. Zahvaljujem.
Reč ima Riza Halimi, izvolite.
Današnji razgovor, gospodine ministre, bio bi umesan da se vodio bar pre jedno dve, tri nedelje i da smo ovu raspravu sa argumentima na vreme obavili. Sada kada ste sve doveli pred svršen čin, koji je smisao današnjeg razgovora u Bujanovcu preko koordinacionog tela? Vi kažete – ne ispunjava se nijedan od kriterijuma koje ste koristili. Ja sad postavljam pitanje – ako je i Preševo i Bujanovac pogranično područje, a mi znamo problematiku, pogotovo ovu aktuelnu, sa ilegalnim prelascima granica, imate u dve opštine, veoma prometne, Preševo sa najprometnijim graničnim prelazom. Jedino ovo gore u Subotici ili Kanjiži može biti prometnije ili je isto prometno. I Koridor 10 je tu. Ja jedino ovde navodim da predmeti koji se procesuiraju, koji se dešavaju u Preševu, do sada su procesuirani u Vranju. To je suština. Opet navodim da svi učesnici sudskih postupaka veoma skupo idu do Vranja. Do sada su išli do Vranja, sada će do Bujanovca. Sve to košta i tu nema racionalnosti. Kao kada bi neko rekao da je racionalnije nastavu obaviti u Vranju, a ne u Preševu, u bilo kojoj školi. Nema logike tu. Sa druge strane, otkud vaša konstatacija da ni Bujanovac ne bi imao. Preševo i Bujanovac imaju najmanje 80.000 stanovnika, a osnovni sudovi su dodeljeni i na 10.000 stanovnika. Od Dimitrovgrada do Pirota ima 22 kilometra… (Predsedavajući: Hvala gospodine. Vreme.) … Raška ima 24 kilometra do Novog Pazara. Tamo ima racionalnosti, a kada su Preševo i Bujanovac u pitanju, nema racionalnosti. Ne vidim logiku ovde.
Reč ima narodni poslanik Srđan Šajn.
Dame i gospodo, poštovani ministre, mogu da razumem vaš odgovor gospodinu Rizi Halimiju, kao narodnom poslaniku i predstavniku albanske zajednice, međutim, ne mogu to da razumem kao odgovor građanima Srbije, a naročito građanima koji žive u Bujanovcu. Pretpostavljam da ste vi odgovor fokusirali u tom pravcu, pošto ga je postavio kolega Riza Halimi. Međutim, mi ne možemo da zaboravimo da upravo u Bujanovcu i okolini živi preko 5.000 Roma koji su dole i da mi moramo da govorimo o integrisanju i te nacionalne zajednice u sve državne organe. Pretpostavljam da ste vi o tome takođe imali predstavu. Zamolio bih samo zbog korektnosti, pošto ste vi rekli da se obraćamo javnosti, zbog toga da bi građani Srbije imali zaista pravi odnos i odnos u Vladi, odnos većine koja će da glasa, da oko te stvari budemo vrlo jasni, jer upravo Bujanovac, upravo Vranje o kome je govorio kolega Riza Halimi, jesu prostori na kojima živi veliki broj Roma i to jedan broj Roma koji ima izbeglički status i takođe mislim da treba to uključiti kasnije, kada govorimo o kadrovskoj politici i o uređivanju suda itd. Hvala.
Reč ima ministar Selaković, izvolite.
Uvaženi predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, da ne bismo došli u situaciju da moje reči budu netačno protumačene, upravo sam govorio, čak sam pomenuo i druge nacionalne zajednice, ne isključivo i samo albansku nacionalnu zajednicu, dakle, i druge nacionalne zajednice koje žive u drugim delovima Srbije, ne samo u Pčinjskom okrugu, da nam jeste cilj da dođe do uključivanja svih pripadnika. I ono što nam je mnogo bitnije, da se i pripadnicima nacionalnih manjina vraća poverenje u pravosudni sistem i organe države Srbije. Jedna stvar je malopre zaboravljena, ako pričamo o ilegalnom prelasku granice koji može da se kvalifikuje kao prekršaj, u Preševu postoji Prekršajni sud, bitan granični prelaz, mnogi carinski prekršaji. U Preševu postoji, po zakonu, Prekršajni sud. Ono što se dešava u tom delu Srbije, što nikako nije ni za pohvalu ni za primer državi Srbiji, jesu mnogobrojni slučajevi, presretnuti slučajevi trgovine ljudima, što potpada pod krivična dela organizovanog kriminala, za koje je nadležno posebno odeljenje Višeg suda u Beogradu i Specijalno tužilaštvo za organizovani kriminal. O tome je reč. Šta mislim da treba da nam bude cilj i na čemu treba zajednički da radimo? Da li treba da zainteresujemo i motivišemo mlade i zrelije ljude, pripadnike drugih nacionalnih zajednica da se uključuju u rad pravosuđa? Na nama je da stvorimo uslov za to. Rekli ste – nisu primani pripravnici. Stvorićemo uslov da budu primani pripravnici i o tome možemo da sednemo i da se dogovorimo, da to uradimo. Mislim da je to veoma važno i da to treba uraditi. Ali, ne možemo da dođemo u situaciju, zamislite da postoje uslovi da se formira osnovni sud u Preševu, recimo, i treba izvršiti izbor ili premeštaj sudija iz Vranja i nemate dovoljno sudija Albanaca i onda izaberete dole, odnosno premestite sudije Srbe. Verujem da bi to izazvalo veliko negodovanje od strane samih Preševljana. Sigurno da bi. Dajte da stvorimo uslove, da obrazujemo mlade ljude, da ih zainteresujemo da rade u pravosuđu i kad ispune uslov za izbor u zvanje sudije ili zamenika javnog tužioca, da tada zaista do toga izbora i dođe. I ja sam za to. Ne sad, znate da kažete paušalno – to se ne radi, neko sprovodi ne znam šta. Znate, 2012. godine sam bio prvi ministar pravde Srbije koji je ikada otišao u Albaniju zvanično. U Albaniji živi srpska nacionalna zajednica koja nije imala pravo ni na sopstveno ime, ni na prezime, ni na jezik, ni na ništa, sve vreme komunističke strahovlade u toj zemlji. Predložio sam svojim albanskim kolegama – mi u Srbiji imamo albansku nacionalnu zajednicu, kako u centralnoj, tako i na Kosovu i Metohiji, u Albaniji postoji srpska nacionalna zajednica, pa dajte da rešavamo na recipročnim osnovama probleme koji postoje. Da li je to oblast obrazovanja, da li je to oblast zdravstva, da li je to oblast kulture, da li je to oblast pravosuđa, vrlo rado. Nije bilo nekih zvaničnih reakcija na to, ali je eto dobre prilike da i o tome razgovaramo. Sa strane države Srbije postoji apsolutna volja i spremnost da na rešavanju ovih problema radimo. Hvala.
Za repliku se javio narodni poslanik Riza Halimi.
Gospodine ministre, prvo o ovom poslednjem. Mislim da je poslanik Čotrić bio u Albaniji i u povratku sa delegacijom Skupštine hvalio se da su u jednom selu kod opštine Fijeri posetili školu gde se vijorila srpska zastava zajedno sa albanskom i da su odneli priličan broj knjiga toj školi. Tada sam postavljao pitanje – zašto taj reciprocitet, neka bude samo sa jednom tom seoskom školom, se ovde ne ostvaruje? Ovde treba godinu ili dve procedure da se obavljaju da bi se jedan udžbenik odobrio. Opet govorim o temi. Govorili ste da nije bilo nijednog prijema. Bilo ga je. Prošle godine je primljeno šestoro pripravnika u Osnovnom sudu u Vranju, a nijedan Albanac. Doduše, dve godine je trajala ta procedura. Ali, u području gde najmanje 25% čine Albanci nijedan pripravnik nije primljen. Nije uopšte bilo sluha da je potrebno da Albance treba uključiti u pravosudne institucije. Vi ste rekli – prelasci su prekršaj. U redu, ali dosta imate incidenata koji se kvalifikuju u okviru krivičnih dela kod graničnih prelaza, a ja rekoh da je Preševo verovatno najopterećeniji i najprometniji granični prelaz i prema Makedoniji, a imamo i prelaz integrisani sa Kosovom, kao što ga ima i Bujanovac. Baš kad ste prekršaje spomenuli, pa ja sam maločas govorio o tome da treba Bujanovac da ima prekršajni sud, jer stvarno ima dosta tih predmeta ove prirode. Tako da, mislim da apsolutno prilikom sačinjenja ovog predloga nije bilo spremnosti da se sagleda ta specifičnost na ovom području i ja je doživljavam kao diskriminaciju prema albanskom stanovništvu. Hvala vam.
Reč ima ministar Selaković. Izvolite.
Hvala na onoj informaciji koja je malo pre izdata. Pre sigurno više od godinu i po dana moguće da je bio neki prijem. Proveriću, pa ću i da potvrdim da li je bilo ili nije. U svakom slučaju, otkako sam ja na ovoj funkciji koju obavljam već 16 mesec za redom, znam da tog prijema nije bilo. S druge strane, hvala zaista jer je ovo izvanredan uvod u ono što mi predlažemo izmenama i dopunama Zakona o uređenju sudova. Kako drugačije regulisati, odnosno definisati mogućnost prijema ako postoji potreba za prijemom pripravnika ili saradnika koji je pripadnik nekog manjinskog naroda ili manjinske zajednice, ako vam je osnovni kriterijum isključivo prosečna ocena studija? Dakle, ono što smo mi predvideli izmenom i dopunom Zakona o uređenju sudova i Zakona o javnom tužilaštvu upravo ide u prilog da se omogući ovo o čemu govorimo obojica. Mislim da je to dobro. To što pre godinu i po ili dve godine do toga nije došlo, eto dobrog primera loše posledice loše greške koja je načinjena i dajte da uradimo da se to više ne ponavlja. Ali, kada se pokušava nešto da se brani, nezgodno je malo jednu stvar braniti jednim, a drugu drugim kriterijumom. Valjda je postignut neki balans upravo time što će u Preševu i dalje nastaviti da postoji prekršajni sud, a u Bujanovcu biti uspostavljen osnovni sud, u Bujanovcu u kome postoji odeljenje prekršajnog suda. Da čisto podvučemo, gde ne postoji razlika između sedište prekršajnog suda i odeljenja šta će se gde suditi. Nema razlike u materijama. To je upravo negde ono što se čini sada sa sudskom jedinicom, jer će se u njoj moći da sudi i krivični i parnični predmeti. Mislim da sa ovim rešenjem koje smo predložili uspostavlja jedan dobar balans. Da li je to rešenje zbog koga će svi biti srećni, zadovoljni? Ne. Ovaj zakon i jeste rezultat jedne vrste kompromisa gde mi kao društvo i država u mnogim njegovim segmentima više nemamo izbora, jer nam treba sistem koji će dobro da funkcioniše, onoliko koliko možemo da ga izdržavamo. Mislim da ovaj Predlog zakona o sedištima i područjima sudova i javnih tužilaštava upravo pruža tu mogućnost, a na nama je da radimo na uključivanju svih nacionalnih zajednica širom Srbije što više u javni politički život u svim njegovim segmentima, u javnom životu od obrazovanja, zdravstva i kulture, pa do učešća u radu državnih institucija. Zahvaljujem.
Gospodine Riza, mislim da smo problem učinili jasnim, tako da nema svrhe više da se javljate. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani ministre, da je gospodin Riza predložio viši sud, ja bih za to glasao. Dakle, da je predložio da viši sud bude, recimo, sa sedištem u Velikom Trnovcu, to bih veoma rado prihvatio, s obzirom na broj krivičnih dela i na vrstu krivičnih dela koji se vrše u pograničnom mestu. Javna je tajna da je trgovina narkoticima posebno izražena u tom delu Srbije. Zato kažem, da je predložio da imamo viši sud, ili da imamo viši sud za organizovani kriminal, ili odeljenje višeg suda, ili pola odeljenja višeg suda za organizovani kriminal u Velikom Trnovcu, to bih veoma rado prihvatio zato što se radi o trgovini ljudima, zato što se radi o trgovini narkoticima, zato što se radi o trgovini oružjem. Nije tajna da je svojevremeno prilikom predaje oružja nađeno nekoliko kamiona pušaka. Hoću da verujem da je to sve od oružja što je tamo nelegalno bilo i da je sve prodato i da ništa nije skriveno i prikriveno. Bilo kako bilo, da je predloženo da bude taj viši sud koji se bavi kriminalom koji sam označio i koji je najopasnija vrsta kriminala, ne samo u Srbiji, već koji se progoni širom sveta, odnosno širom Evrope, verujem da ne samo da bih ja podržao takvu vrstu amandmana, već verujem da bi imali podršku i EU i međunarodne zajednice, s obzirom da je svima u interesu da se ti lanci preseku. Neću da kažem da je izvor u Preševu. Verujem da je izvor na Bliskom Istoku itd, ali da putevi vode preko Preševa i Bujanovca, odnosno preko te osetljive zone. Takođe, hoću da verujem da se ona zastava vije i da ta škola nije žute boje u Albaniji. Bilo kako bilo, mi treba da se ugledamo na sebe i da damo uvek više prava nacionalnim manjinama nego što to rade drugi, jer to je u interesu stabilnosti države. Ne možemo se ugledati na najgore, već na najbolje. Što se tumača tiče, nemam ništa protiv da se uvede. S obzirom na vrstu kriminala, treba nam tamo i za arapski i za iranski i za još kojekakve vrste jezika, i za svahili i za romski i za albanski, ali se bojim da će nam uskoro tamo trebati tumač i za srpski jezik. To je ono čega se ja pribojavam. Hvala vam.
Za repliku se javio narodni poslanik Riza Halimi. Izvolite.
Ja sam zapravo tražio viši sud i pošto su Bujanovac i Trnovac spojeni, nije uopšte problem da to bude i u Trnovcu. Ja bih se složio. Ali, ona priča o kamionima oružja ista vam je, iste prirode kao o tonama droge koja je pre jedno dve, tri nedelje bila u štampi. To su senzacionalističke novine koje radi prođe i prodaje izdaju sve i svašta, ali u parlamentu bi ipak trebali da budemo ozbiljniji kada iznosimo podatke. Iskoristio bih repliku da iznesem, da je sigurno za vreme aktuelnog ministra primljeno šestoro pripravnika u Osnovnom sudu u Vranju, a konkurs je obavljen pre toga, jedno dve godine ranije. Još da dovršim ono što sam malo čas hteo da kažem, da nije problem, gospodine ministre, Albanci su navikli da budu širokogrudi i da nemaju, nikakav problem nisu pravili kada u prekršajnom sudu trenutno ima jedan Albanac i jedan Srbin. Ali, kada su ranije bila tri Srbina i jedan Albanac, niko nije pravio problem. Ako nema stručnog kadra, nema. Ali, to nije razlog da građani ispaštaju i da putuju, do Vranja ima 60 km. Zapravo, svi učesnici, svedoci, direktni akteri, policija, svi oni su trebali da putuju do Vranja, a sada će i za Bujanovac. A to košta. Građani ispaštaju zbog toga. Oni zaslužuju veću pažnju i od ove Vlade i od ministarstva. Hvala vam.
Replika, Marijan Rističević ima reč.
Da ne bih bio neshvaćen, ja nisam govorio negativno o oružju. Govorio sam da je to oružje predato prilikom saniranja krize u kopnenoj zoni bezbednosti. Barem je tako saopšteno. Takođe, nije tajna da je tamo podignut spomenik nekim borcima. Imamo sada dve stvari: ili je prilikom saniranja krize oružje predato, kao što sam ja rekao, ili nije. Ja hoću da verujem da su prilikom saniranja krize i Albanci koji dole žive predali svo oružje, kao što su i rekli. Ili je ta vojska imala oružje pa ga predala, ili su ratovali možda sa četkama i metlama. Hvala.
Reč ima Riza Halimi, mada mislim da ovo nije tema današnjeg dnevnog reda. Mada, s obzirom na osetljivost pitanja, daću vam reč. Izvolite.
Kolega je ušao u 13 godina prošlosti i dobro me je podsetio. Ja računam da je na te oružane sukobe iz tog vremena stavljena tačka, ali, podsetio bih da program dveju vlada, i savezne i republičke, koji je u februaru 2001. godine – do sada nije ostvaren. Tu je veliki problem koji potenciramo čitavo vreme. Kada je 2009. godine trebalo da se rekonstruiše koordinaciono telo, a nije se to obavilo, i sada, ove godine, kada smo počeli ponovo razgovore sa Vladom, da se rešavaju najozbiljniji životni problemi na tom području, a jedna od tih sedam oblasti je pravosuđe, za koje insistiramo čitavo vreme da imamo ozbiljniji pristup nego do sada i da se konačno krene da obaveze koje su preuzete još 2001. godine konačno počnu ozbiljnije da se ostvaruju i da i tamo počne da se živi normalnije. Jer, to zaslužuju ti građani. Hvala.
Na član 3. amandman u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanici Borislav Stefanović i zajedno narodni poslanici Suzana Spasojević i Zvonimir Stepić. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Reč ima narodni poslanik dr Janko Veselinović. Izvolite.
Poštovani ministre, uvaženi narodni poslanici, poslanici DS, odnosno gospodin Stefanović, podneli su amandman koji se tiče činjenice da po sadašnjem predlogu Vlade, Osnovni sud u Velikoj Plani je za teritoriju opštine Velika Plana i Smederevska Palanka. Predlog gospodina Stefanovića jeste da osnovni sud bude i Smederevska Palanka. Svakako da ovim dokazujemo da nam je briga cela Srbija, a ne kako su nam pre toga neki prebacivali. Smatramo da Smederevska Palanka i zbog veličine opštine i zbog tradicije, kada su u pitanju postojanja suda, zaslužuje da ima osnovni sud i smatram da je Vlada trebala prihvatiti ovaj amandman. Međutim, imajući u vidu činjenicu da Vlada, odnosno ministar nije prihvatio nijedan od amandmana koje su podneli uglavnom predstavnici opozicionih stranaka, ni ova činjenica nas ne iznenađuje. Ali, mi pozivamo još jednom ministra da dok traje ova rasprava u pojedinostima prihvati neke od amandmana. Nadam se da je dobio dovoljno argumenata od predlagača amandmana za takvu činjenicu. Hvala.
Reč ima ministar Selaković. Izvolite.
Hvala uvaženi predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, mislim da je dobro što ću ponoviti jednu rečenicu koju sam dao već nekoliko puta do sada. Dakle, predviđeno je da postoji Osnovni sud u Velikoj Plani sa sudskom jedinicom u Smederevskoj Palanci. S obzirom na činjenicu da će se u sudskim jedinicama postupati i u krivičnoj i u parničnoj materiji, s obzirom na kilometarsku udaljenost ova dva mesta, s obzirom na činjenicu da oba mesta imaju gotovo identičan broj stanovnika, da imaju gotovo identičan priliv predmeta i da imaju dobru prateću pravosudnu infrastrukturu, jedan od razloga kada je radna grupa odlučivala o osnivanju ovog suda, da ne bude zabune, želeli smo i mi da stavimo jedan Osnovni sud u Smederevsku Palanku, jedan u Velikoj Plani, ali, jednostavno, nijedna od te dve opštine ponaosob nema argumenata da obe budu sudovi. Znači, jedan osnovni sud. Da, imaće zajedničke sve prateće službe, imaće sudije koje će sedeti u Velikoj Plani, sudije koje će sedeti u Smederevskoj Palanci. Građani apsolutno neće osetiti razliku u tome što će u Smederevskoj Palanci na tabli stajati Osnovni sud u Velikoj Plani. Razlika će biti u tome što će predsednik suda sedeti tamo. Zgrada u Velikoj Plani, konkretno znam, jeste zgrada koja je za koji stepen bolje opremljena, u boljem stanju nego što je to zgrada u Smederevskoj Palanci. Naravno, to ne znači da će ova ostati u lošem stanju. U skladu sa mogućnostima koje pruža budžet, mi ćemo voditi podjednaku brigu o celokupnoj pravosudnoj mreži, a u ovom slučaju, kao što sam rekao, građanin iz Smederevske Palanke neće osetiti apsolutno nikakvu razliku zašto se to zove sud u Velikoj Plani, jer će u njegovoj sudskoj jedinici biti postupano i u krivičnoj i parničnoj materiji.
Reč ima narodni poslanik Suzana Spasojević.
Zahvaljujem i ne bih da se ponavljam, već je kolega iz DS govorio o ovom istom amandmanu i vi ste dali obrazloženje, ali prosto dolazim iz tog okruga i imam obavezu da prenesem ono što stanovnici Smederevske Palanke smatraju da je potrebno. Vi sigurno znate da sud u Smederevskoj Palanci postoji više od dvesta godina i da Smederevska Palanka ima 55.000 stanovnika, da nikada nijedan opravdan razlog nije bio takav da dovede u pitanje kvalitet rada suda i sudija u tom sudu. Reformom iz 2009. godine Osnovni sud u Smederevskoj Palanci je ukinut i da su ove četiri godine građani Smederevske Palanke očekivali da će se Osnovni sud vratiti, a zaista ne postoji nijedan opravdan razlog da tako ne bude. Vi ste naveli da Smederevska Palanka i Velika Plana iako su teritorijalno blizu da su zgrade suda skoro u istom stupnju opremljenosti, da tako kažem, čuli smo u vašoj diskusiji u načelu, da ste rekli da je zgrada u Velikoj Plani bolje opremljena, da ne cenimo to, skoro sam bila u sudu u Smederevskoj Palanci i ispunjava sve funkcionalne i tehničke uslove u smislu opremljenosti. S obzirom da se ovaj zakon donosimo da bi pravosuđe bilo efikasnije i dostupnije, smatram da bi možda trebalo ipak razmisliti da li Smederevska Palanka treba da ima osnovni sud i da li ta sudska jedinica zadovoljava onoliki broj, priliv predmeta je u znatnom broju u godinu dve dobio na obimu u Smederevskoj Palanci, tako da ne znam da li će sudska jedinica zadovoljiti te potrebe, i da li je zaista potrebno da građani Smederevske Palanke odlaze u Veliku Planu.
Reč ministar Selaković. Izvolite.
Hvala, još jednom na prilici da ponovim ono što sam malopre rekao. Izuzev sudske uprave koja će u ovom slučaju sedeti u Velikoj Plani, između Velike Plane i Smederevske Palanke zaista neće biti nikakve razlike. Koristim ovu priliku da napomenem da gotovo da su nepostojeći nažalost gradovi u Srbiji koji imaju tako opremljenu zgradu kao što je zgrada sa sada sudske jedinice, a nadam se uskoro suda u Velikoj Plani. Verujte da može da se uporedi po unutrašnjoj opremljenosti, sređenosti, stanju u kome se nalazi može da se uporedi i sa nekim muzejskim prostorima u Srbiji. Prava je šteta bila što tako nešto država Srbija nije u prethodnih četiri godine koristila. Predlažem, koga interesuje, odlaziću u obilazak tih sada sudskih jedinica, nadam se od skora za neka od tih mesta i sedišta osnovnih sudova, i da se u to i uverimo. Još jednom ću napomenuti, imate jednu situaciju lakše je otići iz Smederevske Palanke u Veliku Planu, nego doći iz Kaluđerice do Palate pravde, neuporedivo lakše, a da tek ne pričam iz Grocke, razdaljina koja se meri sa gotovo neko bi reko 10, neko bi reko manje od 10 kilometara. Hajte da budemo racionalni, da kažemo – ovo je dobro, ima šansu da dobro profunkcioniše, i ja mislim da je ovo rešenje dobro. Postoji ideja da u Velikoj Plani bude smešteno krivično odeljenje suda sa javnim tužilaštvom, građansko odeljenje celo u Smederevskoj Palanci i to je jedna od ideja, ali ako imamo sudsku jedinicu kojom može ravnopravno da se postupa u svim materijama, ja verujem da to neće stvarati nikakve velike probleme, pogotovo u ovakvim slučajevima, Vrbasa, Kule, Smederevske Palanke, Velike Plane, Bečeja, Novog Bečeja. Mislim da je to dobar model kome treba pomoći da dobro funkcioniše, a da građani ne osete nikakve posledice toga, već da osećaju dobre efekte.
Gospodine Veselinoviću, po kom osnovu? Dobro, imate pravo po amandmanu, pošto se niko drugi nije javio po ovom amandmanu, onda možete vi.
Da, znam gospodine predsedavajući da moram posebno obrazloženje da dam da bih se javio za reč, ali ni to nije problem. Poštovani gospodine ministre, više puta ste upotrebili kao argument to da neko mesto, odnosno grad ili opština imaju osnovni sud, činjenicu u kakvom se stanju nalazi zgrada, pa ste sada u poslednjem obraćanju rekli da zgrada u Velikoj Plani, izgleda kao muzej. Ovom prilikom bih vam želeo uputiti pitanje – da li vi želite da predmeti koji se nalaze u tim sudovima, postanu muzejski eksponati ili da se po njima postupa? U ovom setu zakona, odnosno izmena postojećih zakona, ne vidimo kako će ti sudski predmeti biti rešeni, a da ne postanu sudski eksponati, ili ćemo ceo sud u Velioj Plani pretvoriti u veliki muzej sa eksponatima predmeta iz prethodnog veka, a verujem da u tom sudu ima i predmeta iz prethodnog veka, kao i u sudovima širom Srbije, ali nažalost, ti predmeti se ne rešavaju brže zbog toga što ste vratili iz ovih ili onih razloga, odluke Ustavnog suda i 600 sudija na svoja prethodna radna mesta. Šta ćete učiniti da predmeti ne postanu i ostanu muzejski eksponati, gospodine ministre?
Reč ima ministar Selaković.
Uvaženi predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, zaista nekada sa punim uživanjem slušam tok rasprave. Malopre pre pauze rečeno je da nisam pominjao stanje u kojem se zgrade nalaze, već da je to činio neko iz poslaničke grupe SNS, a sada odjednom negiranje samog sebe, pa se kaže da sam ja to više puta govorio. Ne, ovo je prvi put da govorim i govorim u tačno obrazloženom slučaju, u kome postoji gotovo identična situacija u dve opštine. Ako imate identičnu situaciju u Smederevu, Smederevskoj Palanci i Velikoj Plani, kada je u pitanju pravosudna infrastruktura, a imate u Velikoj Plani znatno reprezentativniji objekat, da li je to bio kriterijum? Ne. Kriterijum je osnovni bio – broj predmeta. Ako imate reprezentativniju zgradu, a složićemo se svi da sudska zgrada treba da bude i oličenje države i suda, što nažalost u Srbiji nije slučaj, u velikom broju opština i gradova, onda je i normalno i bolje i racionalnije, tamo gde je to stanje bolje, predvideti da tu bude sedište suda. Ako neko ima nešto protiv toga, neka kaže, jer kako beše ono – kozmetičke promene. Ne znam da li uvođenje onog zahteva na povredu prava na suđenje u razumnom roku, da li je kozmetička promena ili je to jedan od načina kako će sudovi više instance, izvršiti stručni, profesionalni pritisak zakonit, sudije na sudije, da neku stvar presuđuju u razumnom roku i na takav način ne izvrgnu ruglu dostupnost pravde građanima gde će građani u razumnom roku dobijati presudu u sporu u kojem su, jedna od strana. Moguće je da je to za nekoga kozmetika, moguće je da neko površno čita zakone, pa ne pročita od početka do kraja neke stvari, za koje mislimo da nisu loše, šta više, da su zaista dobra šansa da se stanje u pravosuđu sredi. Za onoga ko želi da govori otvoreno, iskreno i da priča jezikom struke, pa pogleda statistiku od 2010. godine do danas, videće da je i pre vraćanja sudija neizabranih sudija po odlukama Ustavnog suda i posle njihovog vraćanja, da statistika rešavanja, odnosno presuđivanja nije ni u čemu popravljena u odnosu na period pre 2010. godine, što ja mislim da je loše. Mislim da pokazuje da sistem ne daje one rezultate, koji su 2009. godine zacrtani. Ako uporedite broj presuđenih predmeta u 2011. sa 2012. godinom, ili pogledate desetomesečni izveštaj iz 2012. godine i iz 2013. godine, vi ćete videti da je presuđeno 1,13% predmeta više. Mislim da je to izuzetno loše. Ako pogledate poređenje 2011. sa 2012. nemojte me držati za reč da li je 2011. sa 2012. ili 2010. sa 2011. presuđeni broj je manji od ovoga, šta više povećao se broj nepresuđenih predmeta. Postoje različiti uzroci zašto je to tako. Jedan jeste manjak zadovoljavajućeg nivoa procesne discipline, i to procesne discipline nekada i na strani samih sudija što je opet problem bio u funkcionisanju sudija, jer sudovi nemaju svoje predsednike, a predsednik je onaj koji je odgovoran za organizaciju rada samog suda i predlaganje godišnjeg rasporeda rada. Daleko od toga da neko priča da je stanje sjajno. Uveren sam da se određenim predlozima izmena i dopuna ovih zakona koji su pred vama može doći do boljih rezultata i za to se svim srcem i svim svojim delanjem zalažem.
Replika, Janko Veselinović. Izvolite.
Ministre, nije jednostavno tačno da vi niste pominjali stanje zgrada kao jedan od prednosti koja opredeljuje da li će mesto imati sud ili ne, ne danas, ali u načelnoj raspravi. Nemojte, pominjali ste i Soko Banju i pominjali ste sudove u kojim prokišnjavaju krovovi trenutno se ne sećam mesta, ali vi ćete mi pomoći i reći ćete koje je to mesto bilo kada ste došli obišli sud, videli da prokišnjava zgrada itd. Dakle, pominjali ste to. Međutim, ne želim da se na tome zadržavam, upravo je ovo suština o čemu ste vi sada pričali, o činjenici da sudovi nisu efikasni. Dakle, godinu i po dana imamo novu Vladu godinu i po dana ste ministar, godinu i po stanje u sudstvu se nije promenilo bez obzira što imamo i novih šest stotina sudija vraćenih i bilo bi za očekivati da je broj rešenih predmeta veći. Broj rešenih predmeta kao što i sami kažete nije veći, on je gotovo isti, imamo predmete koji zastarevaju. Ne optužujem lično vas ministre za činjenicu da je zastareo predmet „Jugoskandik“, da je zastareo predmet pre neki dan drugi, treći koji se tiče „NIS gas“ itd, ali u svakom slučaju sistem ne funkcioniše i ne daju nam nadu ove izmene i dopune zakona da će to biti bolje. Nešto u sistemu mora da se menja. Nešto u sistemu mora da se menja, ali čini mi se ministre da ovih godinu i po dana nije iskorišćeno u tom smislu da se pripreme mere koje će učiniti boljitak, doneti do boljitka u srpskom pravosuđu. Jednostavno, imamo takav utisak i smatram da ovi zakoni neće tome doprineti.
Reč ima ministar Selaković.
Hvala uvaženi predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, kada nešto ne znam, ja to obično i pitam ili se raspitam, pa tako i kada su u pitanju rezultati nečijeg rada. Još jednom ponavljam, mi ne možemo da kažemo da je stanje u našem pravosuđu sjajno, nažalost, daleko je od toga, ali koga interesovalo i ko je dobro čitao štampu, pratio sredstva javnog informisanja, on može recimo da vidi da je prvi put posle više od 20 godina Vrhovni kasacioni sud sproveo delegaciju nadležnosti, da su mnogi drugostepeni parnični predmeti koji su čekali na presuđenje 15,16,17 do 20 godina počeli da se rešavaju upravo tom delegacijom nadležnosti iz Višeg suda Beogradu, raspoređivanjem određenog broja predmeta u druge više sudove u Republici Srbiji koji su bili manje opterećeni. Iz informacije koju sam dobio od predsednika Vrhovnog kasacionog suda, ako se ne varam, negde oko 3.000 takvih predmeta je već rešeno, a čekali su skoro dve decenije na presuđenje. Koliko mi je poznato iz razgovora sa vršiocem funkcije predsednika Apelacionog suda u Novom Sadu, takva delegacija se predviđa i za Viši sud u Novom Sadu koji je takođe preopterećen tom vrstom predmeta. U planu je da se na takav način u narednih nekoliko meseci reše predmeti koji su, kažem, neki i više od dve decenije čekali na presuđenje, da se reše zaključno sa krajem proleća naredne godine. Mislim da je to veliki pomak, dobra organizacija rada, dobro rukovođenje jednim sudom republičkog nivoa, pokazuje da i te kako dobro može da se radi. Uveren sam da će takav recept dobre organizacije posla biti primenjen i u budućnosti. Prošli put sam u raspravi u načelu pročitao rezultate rada Apelacionog suda u Nišu, upoređivanje devetomesečnih izveštaja za 2010, 2011, 2012. i 2013. godinu. U 2010. godini rešeno je oko 4.000 predmeta, u 2013. godini u prvih devet meseci rešeno je 11.107 predmeta. Možemo da čitamo i po nekim materijama gde je bilo rešeno 2010. četiri predmeta, a danas oko 560. Apelacioni sud u Nišu je dobio svog predsednika, taj predsednik je dobro organizovao rad sudija i ostvario zaista zavidne rezultate i ja se ponosim što je to učinjeno. Da li je to primer izvanrednog stanja? Opet ponavljam stanje nije izvanredno, ali onaj koga zanima i te kako može da se upozna sa činjenicom da se u samim sudovima neka pozitivna promena dešava, da ne pričam o problemima, recimo, koji su zatečeni u Osnovnom i u Višem sudu u Pančevu, katastrofalni primeri. Imate primer sudije koji u Pančevu u nekom prethodnom periodu nijedan dan nije došao na posao pre 11,00 sati prepodne. Prethodni vršilac funkcije predsednika suda, apsolutno mu nije padalo na pamet da bilo šta promeni. Dakle, sudija koji ne zakazuje nijedno ročište pre 11,00 časova. Imate užasavajućih primera, neke stvari su, kao što rekoh, počele da se menjaju. Da li možemo da kažemo da nešto od toga treba da se radi brže, da se radi bolje? Znate, kada sam stupio na funkciju, svaki vršilac funkcije predsednika Apelacionog suda žalio se na nepopunjeni broj sudija prema odluci o broju sudija. Nedavno su Apelacioni sudovi dobili i taj nedostajući broj sudija. Uveren sam da poput primera Apelacionog suda u Nišu koji je pokazao da i sa osam sudija manje može da utrostruči rezultate svog rada, da će sada sa punim brojem sudija ti rezultati rada biti još bolji. Želim da verujem u to jer sam video da neko i sa manje sredstava, sa manje stručnih i kadrovskih kapaciteta može da iznese jedan težak posao, imam razlog da u budućnosti verujem da će to raditi još bolje, a vreme kao što vidimo i sami pokazuje. Hvala.
Replika, Srđan Miković. Izvolite.
Vidite, ja se slažem sa mogućnošću da se u raspravi o određenom amandmanu ode i malo šire i da se objasni situacija. Smatram da je neprimereno od strane predstavnika izvršne vlasti, koji je ujedno i član VSS, da se izvlači pojedinačni slučaj i da se daje slika, na primer, celog jednog suda. Znači, ukoliko postoji pojedinačni slučaj lošeg sudije, sudije koji ne shvata svoje obaveze, mislim da nema pozvanije institucije u zemlji od VSS da pokrene to pitanje, samo pitanje razrešenja. Inače, davati sliku o inače dobrom sudu i Višem sudu i Osnovnom sudu u Pančevu gde ima dosta dobrih sudija, ne treba da se generalizuje bilo koja stvar i upravo ovde ja moram da kažem baš u odbranu ljudi koji savesno rade svoj posao, možemo da razgovaramo o broju ko jeste ko nije, ali ne treba davati sliku u odnosu na celu instituciju. Dalje, pomenuli ste da Viši sud u Beogradu nije mogao da obavi svoj posao u određenim predmetima i da je došlo do delegacije nadležnosti, a istovremeno imamo sada situaciju da Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu predlaže, a ja očekujem da vidim izjašnjenje Vlade u pogledu amandmana, da samo Viši sud u Beogradu radi određene stvari, znači po pitanju odlučivanja o zabrani rasturanja štampe ili za sporove o autorskim i srodnim pravima, bez obzira što je na primer, prihvaćen od strane Vlade, dobar amandman mog kolege Konstantinovića, da Viši sud sudi u sporovima o autorskim i srodnim pravima ako nije nadležan drugi sud. (Predsednik: Vreme.) Znači, s jedne strane ulazi se u tu priču…
Oduzeću vam od vremena ovlašćenog predstavnika.
Znači, s jedne strane kažete da Viši sud ne može da obavi svoje zadatke a sa druge strane Višem sudu tovarimo još jednu obavezu i ne dozvoljavamo da drugi viši sudovi sude u takvim predmetima, bez obzira što je Vlada se izjasnila i prihvatila amandman gospodina Konstantinovića. Sledeća stvar. Ovi zakonski predlozi su povezani, sama mreža sudova i uređenje sudova. Ali, vidite, vi dajete predlog da predmete u kojima do dana početka primene ovog zakona nije doneta odluka od sudova i javnih tužilaštava osnovanih zakonom preuzimaju mesto nadležni sudovi i javno tužilaštvo što su osnovani ovim zakonom i Zakonom o uređenju sudova. Prevedeno na srpski – sve što sada sudi Viši sud u Pančevu, na primer, krivice određene, a gde je sa područja Kovina, svi ti predmeti će biti prekinuti i ustupljeni Višem sudu u Smederevu. Da li to ima logike ili nema logike? Ukoliko je nešto stiglo sa izvedenim dokazima i u određenu fazu postupka, da li ima opravdanja prekidati takvu stvar i suditi praktično od početka, jer ukoliko drugo sudsko veće preuzme od početka, znamo koje su obaveze. Znači, u tom smislu shvatite ovu diskusiju kao dobronamernu i pokušaj da se ukaže na određene stvari koje je još uvek moguće popraviti. Hvala.
Replika, Dragan Šormaz. (Dragan Šormaz, s mesta: Javio sam se po amandmanu.) Izvinjavam se, ministar Selaković se javio.
Hvala. Uvaženi gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, svakako da diskusiju shvatam kao dobronamernu od samog početka i shvatam i kao priliku da razjasnim neke stvari za koje mislim da su različito shvaćene od onoga što je bila intencija zakonopisca. Možemo pričamo o svemu uopšteno, ja nikoga nisam imenovao, govorio sam na osnovu podataka koji su mi dostavljeni od strane vršilaca funkcija predsednika sudova i daleko od toga da sam ja ceo sud proglasio lošim. Jednostavno sam naveo ekstreman primer za koji ne verujem da bi bilo ko u svojoj privatnoj firmi tolerisao, a zamislite tek u državnoj službi da imate nekoga ko radi jedan ugledan posao, veoma važan posao kao što je sudijski posao, koji je u uslovima naših ekonomskih prilika, možemo reći dobro plaćen, a da ne dolazi na posao na vreme i da svoje radne obaveze ne izvršava onako kako je to zakonom propisano. Prenosio sam saznanje koje mi je predočeno od strane rukovodilaca nekog pravosudnog organa. Mislim da je bitno reći jednu stvar iako nije predmet ovog amandmana, ali je načeta, pa treba odgovoriti. Dakle, ako je Viši sud u Beogradu bio preopterećen, zašto mu sada dodeljivati isključivu nadležnost za jednu materiju za područje cele Republike Srbije? Razloga je nekoliko. Prvi razlog, kada sam rekao da je bio preopterećen i da je vršena delegacija nadležnosti, vršena je delegacija predmeta o kojima se odlučivalo po žalbi. Dakle, drugi stepen parnice. Druga stvar, o koncentraciji nadležnosti kada govorimo, govorimo o prvom stepenu povrede autorskih i srodnih prava, prava intelektualne svojine. Treći razlog, odnosno treća stvar a razlog dodatni, zašto je predviđeno da dođe do koncentracije nadležnosti, jeste i izričit i isključiv zahtev EU, jer je to tendencija ne samo u pravosuđu Srbije, ko što se sada stavlja u izgled. Mnoga veća, neka od njih i bolje organizovana pravosuđa, po pitanju recimo međunarodnog privatnog prava koje je specifična materija, gde ne možete reći da veliki broj sudija zna da postupa u toj materiji, po pitanju autorskih i srodnih prava, prava slobode štampe, odnosno izdržavanja, tzv. medijskih sporova, vrši koncentraciju nadležnosti da bi se prevazišao jedan veliki problem. Zbog specifičnosti materije, to je problem neujednačene sudske prakse. Vi danas imate probleme slučajeva medijskog prava, gde se u istoj stvari dijametralno različito presuđuje u Višem sudu u Beogradu i u Višem sudu u Novom Sadu. Ne možemo ni za jedan od ta dva suda da kažemo da je to sud lošijeg kvaliteta, jedan od drugog. Mislim da su to dva možda najjača suda kadrovski, stručno u celoj Srbiji. Ali, javlja se problem različitog presuđenja u istoj pravnoj situaciji, u jednoj materiji gde je potrebno da dođe do neke vrste specijalizacije sudstva. Specijalizacija u smislu osnovanja posebnog specijalnog suda za tako nešto. Postoje različita mišljenja, neko kaže da je dobra, neko kaže da je manje dobra, ali ono što imamo prilike da uradimo, imamo prilike da koncentrišemo tu nadležnost na jednom mestu. Da li je to centralizacija, možemo da vodimo raspravu. Moje je mišljenje da na neki srednji rok, kada pokažemo da je koncentracija nadležnosti moguća, kada obučimo dobar kadar da se nosi sa takvim pitanjima i postupa u toj materiji, da bi trebalo na dva mesta, ili ako je to ikako moguće, makar na četiri mesta, u sedištima apelacija, u višim sudovima u Novom Sadu, Beogradu, Nišu i Kragujevcu, da imamo odeljenja koja će se baviti isključivo postupanjem u ovoj materiji. Zahvaljujem.
Po Poslovniku, Marijan Rističević.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine predsedavajući, reklamiram član 104. st. 1, 2. i 3. U stavu 3. vi imate diskreciono pravo da u slučajevima iz stava 1. i 2. odlučite o tome kome ćete dati repliku. Stav 1. kaže – ako se narodni poslanik u svom izlaganju na sednici Narodne skupštine uvredljivo izrazi o narodnom poslaniku koji nije član iste poslaničke grupe, navodeći njegovo ime, prezime i funkciju, odnosno pogrešno protumači njegovo izlaganje, narodni poslanik na koga se izlaganje odnosi ima pravo na repliku. Ako se uvredljivi izrazi – stav 2. – odnose na poslaničku grupu, predsednik poslaničke grupe ima pravo na repliku. Vi ste prethodnom govorniku iz Pančeva dali pravo na repliku samo zato što je spomenut sud u Pančevu. Nije spomenut ni poslanik ni poslanička grupa. Dakle, ovde je ministar govorio o običajima jednog sudije da dolazi u 11.00 časova na radno mesto u sud u Pančevu. Pošto on nije bio prethodni govornik i ministar nije odgovorio njemu, javio se kolega, reklamirao pravo na repliku, vi ste mu to pravo dali i mislim da ste povredili Poslovnik. Ali, s obzirom da je to u korist opozicije, s obzirom da vam dajem za pravo da budete popustljivi i tolerantni, posebno prema opoziciji koja je veoma osetljiva, a to smo imali pre neko veče pravo i da vidimo, ja neću tražiti da se o tome glasa, ali vas molim da ubuduće vodite računa, makar da se replika odnosi na poslanika koji je prethodno nastupao, jer je ovo bila slobodna tema, slobodni strelac, ne znam po kom osnovu ste uopšte dali pravo na repliku. Ali, ne zameram vam, s obzirom da sam nekad bio opozicija, pa kad i to dozvolite, neka to bude da častite opoziciju. Ne tražim da se o tome glasa, ali ćete malo povesti računa da to ne ode u neku krajnost. Hvala.
Ne znam šta da vam kažem. To izlaganje se desilo u periodu izmene predsedavajućeg. U konsultacijama prethodni predsedavajući i ja, razmenili smo informacije po kojima nam se učinilo da postoji osnov. Međutim, u pravu ste da treba da povedemo uvek računa da li postoji osnov ili nema. Hvala vam na razumevanju za ovaj pojedinačni slučaj. Po amandmanu, gospodin Šormaz.
Da se vratimo na amandman koji se tiče Smederevske Palanke i Velike Plane. Da bih podržao sve ono što je rekao ministar, želim da do kraja ovu priču pokušam da demistifikujem na neki način. To je Podunavski okrug, znam svaki sokak znam, ako ne i svaki njivski put i znam o čemu se ovde radi i ovde govori. Naime, amandman su podnele stranke koje su na vlasti u lokalu u Smederevskoj Palanci. Konkretno, predsednik opštine iz DS. Ovde se vidi, na ovom primeru, da se u stvari radi samo o politici i on je to spremio tako. Imate selo Saraorci. To je poslednje selo prema Velikoj Plani koje ima 3.000 birača. Znači, nije malo selo u opštini Smederevo. Njima je duplo dalje da dođu do Smedereva po pravdu i da dođu do Smedereva u osnovni sud da obavljaju sve što im je potrebno kao građanima, nego građanima iz Smederevske Palanke do Velike Plane. Duplo im je dalje, a da ne kažem da im je bliže da dođu do Velike Plane, nego do Smedereva. Ima nekoliko takvih primera. To što se ovde govori je potpuno bilo samo pitanje politike i ništa više, zato što je predsednik opštine iz DS, on je tražio od svojih poslanika da tako nastupaju. U Velikoj Planu je predsednik opštine iz DSS, jedan od retkih ali jeste predsednik opštine iz DSS, nasleđe stare snage. Ovde se vidi da nema nekog interesa kod SNS ili ministra da se optuži da je u pitanju politika, nego sve ono što je ministar govorio da je zaista prednost da tamo bude sedište osnovnog suda, nego u Smederevskoj Palanci. Na taj način dolazimo na poslednje što je uvaženi kolega Veselinović rekao. Sistem ne funkcioniše. Pa, da, ne funkcioniše sistem zato što je ovo sistem koji je uspostavljen u prethodnoj reformi koja je bila politička i koja se radila na ovaj način kao što su i ovi amandmani, a ovim promenama zakona sad se taj loš sistem u stvari resetuje i pravi na zdravim osnovama za ono što je građanima potrebno, a to je, ponavljam, ne politički sudovi, ne sudovi koji će biti po volji nekih predsednika opština, gradonačelnika ili partija, nego nezavisni od izvršne vlasti, pa naravno i od lokalne vlasti, ali efikasniji. To je ono što građane interesuje. Ne interesuje ih gde će ići u sud, odgovorno tvrdim, nego ih interesuje koliko će brzo taj sud uraditi svoj posao. Zahvaljujem.
Replika, gospodin Veselinović. Da li je tako?
Hvala, predsedniče Narodne skupštine Republike Srbije. Zaista su ovo neosnovane optužbe da su poslanici DS podnosili amandmane za opštine u kojima su na vlasti kadrovi DS. To, pre svega nije tačno, zatošto smo mi podneli amandmane i za opštine u kojima su na vlasti predstavnici SNS ili nekih drugih opcija, tako da to uopšte nije tačno. Sada ja tek imam sumnju, ono što sam pre podne rekao kada smo govorili o mreži sudova, odnosno pre pauze, kada smo rekli da nam se čini da su pojedina rešenja prouzrokovana činjenicom ko je na vlasti u toj opštini. Ali, nismo mi ti koji smo mogli o tome da odlučujemo. O tome je odlučivao pre svega ministar kada je predlagao ovu mrežu sudova, odnosno ovaj zakon. Mi možemo kroz amandmane da utičemo i kroz naše predloge se vidi da mi nismo išli po političkoj liniji, već pre svega prema činjenici da li smatramo da neko mesto, odnosno opština, treba da ima sud ili ne. Danas je simbolički to bio Bački Petrovac o kome smo najviše pričali i da mi nismo u Bačkom Petrovcu na vlasti, mi bi smatrali da to mesto treba da ima sud, zbog svega onoga što smo pričali, kao što i Smederevska Palanka. Na kraju i sam ministar se složio da je to bila dilema koju je bilo teško rešiti, da li sud treba da bude u Smederevskom Palanci, ili Velikoj Plani? Ja se nadam da nije odlučila činjenica da je tamo na vlasti DSS, nisam ni znao, zaista, a ne DS. Hvala.
Gospodin Šormaz, replika.
Samo kratko. Mislim da se razumeju golubići u Kninu, kao i ovde šta govorim kada govorim. To sam i rekao, da nije odlučivala politika nego ono što kaže neko ko je na lokalu vlasti, što je rekao ministar. To je odlučivalo. Tačno je da je bila teška dilema jer se radi o skoro identične dve opštine i po veličini i po broju stanovnika, po svemu. Skoro da su identične opštine. Naravno da je bio teško. Ovde se vidi da je bila odluka u interesu pravosuđa Srbije i sudova u tom kraju, a vaš je predlog samo zato što vam je predsednik opštine i Smederevske Palanke to poslao. Znam čoveka i znam da je to sigurno tačno. Naravno vi možete da kažete da nije tačno i da se niste zalagali za ono za šta se zalaže vaš predsednik opštine. To ne sporim.
Narodni poslanik Marko Atlagić.
Poštovani predsedniče Skupštine, gospodine ministre, normalno da neću podržati ovaj amandman iz više razloga. Dozvolite da kažem da je mreža sudova u bivšem režimu bila jako loša. Vrlo dobro znate, a i mi narodni poslanici, da je pravosuđe u celini bilo ocenjeno kao najgore u Evropi, a u sklopu toga i mreža sudova. Zato je dobro što je Vrhovni kasacioni sud detaljno analizirao rad svih sudova u 2012. godini. Šta je ta analiza pokazala? Dobro bi bilo da danas oni koji kritikuju godinu i nešto rada ove Vlade da su pogledali šta ta analiza pokazuje i šta je to što je bilo loše što je ova mreža ispravila. Prvo, pokazala je da još u osnovnim sudovima ima određenih problema. U prvom redu opterećenost sudija velikim brojem predmeta, da mreža sudova je neracionalna je bila, neefikasna, neekonomična i kao takva nije odgovarala interesima građana. Zato ova sadašnja mreža po meni je efikasnija mreža sudova, ekonomičnija, više odgovara interesima građana, a sve sa jednim ciljem, a to je pravično suđenje, poštovanje prava suđenja u razumnom roku i s tim što je bio veliki broj sudskih jedinica koje su bile na neki način neracionalne. Nije tačno da ova mreža nije rešila neke probleme. Moram da napomenem da je EU, odnosno Evropska komisija dala vrlo lošu ocenu bivšoj mreži pa i pravosuđu a da je sada najnovija ipak pozitivnija. Na koncu rečeno je da ide u prvom smeru. Gospodine ministre Selakoviću, koliko ste vi posvećeni radu pravosuđa govori da ste više od svih ministara boravili u ovoj Skupštini. Moja statistika govori da ste bili 27 puta sa današnjim danom. Nije tačno da se nije nešto učinilo, neke sudije su ranije umirale od nepravde, moram da kažem, 14 po izjavi predsednika Privredne komore sudija Srbije. Dalje, moram da napomenem da bivši režim nije imao sudove u pograničnim mestima. Ako sada mrežu sudova uporedite sa bivšom videćete da je to ispravljeno. Da li je to u 100% ispravljeno? Neću reći da jeste, ali u velikoj većini jeste. Pravda nije bila dostupna građanima Srbije. Sada sa tim ispravkama biće dostupnija. Nadalje smanjio se broj osnovnih sudova i to je tačno, jer ih je ranije bilo više. Ono što je vrlo bitno, o čemu je ovde danas bilo reči, bivši režim nije imao sudove u mestima naseljenim manjinskim zajednicama. Da li je ta nepravda ispravljena? Dabome da jeste. Da li je u 100% slučajeva? Neću reći da jeste, ali je ipak i ispravljena. Moram reći isto tako da je smanjen broj sudija u ranijem periodu, i to najiskusnijih, udaljeni su neki sa radnih mesta. Danas je ta nepravda ispravljena itd. Moram reći da je bivši režim slizao, da tako kažemo, Ministarstvo pravde sa Vrhovnim sudstvom pravosuđa. Dozvolite, na kraju, da kažem da je čudno što u prethodnom periodu, u toku današnjeg dana, većina opozicionih poslanika ne razlikuje osnovni sud od sudske jedinice. Čudi me to, pa makar to bili univerzitetski profesori koji izvode nastavu na fakultetima. U tom smislu dobio sam tri sms poruke studenata sa dva pravna fakulteta, dva univerzitetska mesta, jednog poljoprivrednog fakulteta. Citiram: „Stidimo se kao studenti prava da naši profesori ne prave razliku između osnovnog suda i sudske jedinice“, završen citat. Dozvolite da kažem da sam protiv ovih amandmana i mislim da Vlada, odnosno ministarstvo na pravom putu zahvaljujući u prvom redu, gospodine ministre, vašim znanjem, sposobnošću i željom da se ovo pravosuđe, na neki način, dovede tamo gde mu je mesto. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Vučeta Tošković.
Poštovani predsedniče, poštovani ministre, dame i gospodo narodni poslanici, u ovih 250 narodnih poslanika ima nas koji pamtimo bar jedno 15, 20, pamtimo neke sreske sudove u ono vreme, ali davno, a znam da su ovi pravnici, koji su predlagači ovih amandmana, učili iz knjige šta znači sreski sud. Posle se sećam da je sedamdesetih godina svaka opština imala sud, iz nekih drugih razloga da se centar moći svede na jednu opštinu i da se odatle diktira. Došli smo do nekog drugog vremena kada smo opet sveli neke sudove u opštinama odakle može da se diktira. Sad je došlo vreme da i racionalno razmišljamo i da rasporedimo te sudove i tužilaštva tamo gde su neophodna i gde su svrsishodna da tamo rade. Stekao sam utisak da pojedini predlagači iz svih opozicionih stranaka, pa čak i iz vlasti, da su ministri pravde da bi oni u svojoj opštini, u svom okrugu smestili kompletno sudstvo, tužilaštvo kako na drugim stranama ne bi bilo nigde suda. Zato prihvatam što odbor i Vlada nisu prihvatili ovakve amandmane, jer bi onda došlo do sunovrata, kakvi su nam predlagači amandmana iz nekih službi, pravnika. Voleo bih da se dijalog vodi između pravnika, ali na zdravoj osnovi, a ne emotivno ili lično da se posmatra. Prema tome, dajte da shvatimo da ovaj predlog zakona je jedan od najboljih do sada Predloga zakona i da ga prihvatimo ovakvog kakav jeste.
Reč ima narodni poslanik Srđan Miković.
Očigledno je da ni gospodin ministar ne može da sluša ove diskusije.
Ministar je izašao samo na trenutak. Reč ima narodni poslanik Nenad Konstantinović.
Mislim da u izlaganju, povodom ovog amandmana, kolege Atlagića on nešto nije razumeo. Prvo, niste razumeli da ne postoji nikakva analiza. Nema analize Vrhovnog kasacionog suda. Poslanici nisu dobili nikakvu analizu i ceo dan govorimo o tome da se ovaj zakon donosi napamet, bez ikakve analize i dali smo vam jasne primere gde su ukinute sudske jedinice, a ima predmeta ili ima više predmeta nego tamo gde su ostavljene sudske jedinice ili uvedeni sudovi. Ne znam šta je to efikasnije i kako je to dostupnija pravda kada u 40 opština nema više sudskih jedinica. Kako može da bude dostupnija pravda ako morate da idete u drugu opštinu, u drugi grad u sud? Niti je dostupnije, niti je efikasnije. Baš suprotno, biće manje dostupno, jer građani moraju da putuju, moraju da idu u druga mesta. Nisu vraćeni sudovi svuda gde su bili, kao što je to bilo pre 2008. godine. Ne, imali smo situaciju gde su sudovi bili u najvećim gradovima u Srbiji, a sudske jedinice u svim opštinama. Sada nema sudskih jedinica više u svim opštinama, a sudovi postoje u onim gradovima ili onim opštinama gde je neko napamet smatrao da treba sudovi da budu. Dakle, napamet je rađeno, politički je rađeno. Šta je efikasno u tome što Šabac ide u apelaciju u Novi Sad? Šta ste tu pronašli kao efikasnu i dostupniju pravdu, tako što građani Šapca idu u apelaciju u Novi Sad? Od kad postoji država Srbija Šabac je gravitirao Beogradu, a ne Novom Sadu. Šta ima efikasno i dostupno u tome kada ukinite u 40 opština sudsku jedinicu? Zašto ste ukinuli? Zašto oni ne mogu vanparnične postupke, zašto ne mogu ostavinu, zašto ne mogu parnicu u svom mestu da vode? Svuda postoji zgrada, sve je obezbeđeno od infrastrukture u svim tim mestima. Kako su postojale do sada, ako to nije obezbeđeno? Ovde smo čuli argumente – nelegalna je zgrada. U redu je što može da bude sudska jedinica u nelegalnoj zgradi, a ne može da bude sud u nelegalnoj zgradi i obrnuto. Dakle, molim vas, ako govorimo o ovoj temi, hajde da pričamo argumentovano. Većina ovih predloga je politička. Surdulica je morala da dobije sud, a Vladičin Han nije mogao da dobije sud. Zašto? Zato što je to neko tražio politički, a onda ćete krivicu da vodite u Vladičinom Hanu, a ne u Surdulici, a dajete ime suda u Surdulici. Onda ovde vodite rasprave kako je ovo divno, kako je ovo sjajno, kako nikad bolje nije bilo. Suštinski se nije promenilo ništa, osim što 40 opština nema sudske jedinice. Jedina promena, jedina reforma ovim zakonima je da u 40 opština u Srbiji nema više sudske jedinice. Sve drugo je isto. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Marko Atlagić, replika.
Zaista ne želim voditi polemiku sa prethodnim govornikom, ali da je analiza izvršena ili ne, objavljena je u jednom časopisu. Preporučujem, nadam se da mi narodni poslanici pratimo časopise, da ne kažemo koji broj, pa neka se kolega potrudi, pa će videti da je Vrhovni kasacioni sud izvršio analizu rada sudova, čak i u 2012. godini, ali o tom potom. Da li je mreža sudova bolja? Uveren sam da prethodni govornik, mislim da je pravne struke, misli da jeste. Neće valjda negirati da u pograničnim mestima nisu ravnomernije sudovi raspoređeni, za razliku od ranijeg je ova analiza izvršena. Neće valjda negirati i reći da nije, s obzirom na stanje nacionalnih zajednica u pograničnim mestima, da li je ona idealna. Nije, ali u odnosu na prethodnu mrežu, sigurno je bolja. Da li su sudije umirale od nepravde? Izjava predsednice sudija Srbije. Čak je izabran mrtvi sudija na izbornoj listi. Kada su videli, sudije su bile šokirane. Ne kažem da je idealno, ali je znatno bolje i tu nema dileme. Čudi me da još uvek pojedini pravnici u ovoj Skupštini zaista ne prave razliku između osnovnog suda i sudske jedinice i kompentencije koje su date sudskoj jedinici.
Reč ima narodni poslanik Snežana Stojanović Plavšić, po Poslovniku.
Reklamiram povredu člana 27. Pozivam vas, gospodine predsedniče, da pratite raspravu i podsećam vas da je na dnevnom redu amandman na član 3. u kome se govori o Velikoj Plani i Smederevskoj Palanci, a ne o zakonu u načelu. Možda niste dobro pratili, ali poslednja tri, četiri govornika sve vreme govore o zakonu u načelu. Molila bih vas da se u cilju efikasnosti rada Skupštine vratimo na amandman koji je trenutno na dnevnom redu.
Moram da vas upoznam da su poslednje dve rasprave bile replike. Dakle, kada dozvolim nekome repliku omogućim mu da kaže ono što želi da kaže. Tako će i biti dok sam ja predsednik Narodne skupštine. Naravno, u Danu za glasanje možemo da se izjasnimo o vašem predlogu za povredu Poslovnika. Reč ima narodni poslanik Vučeta Tošković, replika. Izvolite.
Polako Milivojeviću. Imam repliku na Mikovićevo opažanje, možda sam tu čak trebao da se poslužim i Poslovnikom, kada je rekao da koliko u mojoj diskusiji ministar vidi nešto značajno da je izašao. Ovog momenta ću da izađem odavde da ne bih vas slušao šta govorite. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Janko Veselinović. Izvolite.
Po amandmanu, u ime poslaničke grupe ću trošiti vreme. Predsedavajući, nisam hteo da se javim po Poslovniku, ali zaista neke diskusije su unižavale Narodnu skupštinu Republike Srbije. Nemam ništa protiv da Srpsku naprednu stranku po ovom zakonu zastupaju vrhunski stručnjaci, kakve smo malo pre čuli od gospodina koji je izašao iz sale, ali najduže štivo što su oni u životu pročitali su SMS poruke. S druge strane…
Nemojte vređati narodne poslanike. Vas niko nije vređao i to što radite sada je zaista brutalno kršenje Poslovnika. Jer, ako se mi kao kolege jedni o drugima tako budemo izjašnjavali, šta će ljudi misliti? Onda naravno to ne da ne doprinosi dostojanstvu Narodne skupštine, nego mnogo govori o svima nama kao ljudima. Zaista mislim da mi, pre svega kao narodni poslanici, treba da pokušamo da međusobno pokažemo maskimum poštovanja. Šta mislimo o zakonu, šta mislimo o Vladi, o ministrima je jedna stvar, ali da iznosimo jedni o drugima tako teške kvalifikacije… Zato vas molim da vodite računa šta govorite.
Gospodine predsedavajući, niste slušali sve govornike iz poslaničke grupe Srpske napredne stranke. Da ste slušali, narodni poslanik koji trenutno nije u sali se obraćao poslaničkoj grupi Demokratske stranke, čitajući navodno SMS poruke. Čovek koji je doktorirao u Blacu, u kome čak nije predviđena ni sudska jedinica, a predaje u Kosovskoj Mitrovici, u kojoj nije predviđen osnovni sud.
Reč ima narodni poslanik Zoran Babić, po Poslovniku.
Citiraću, gospodine predsedniče, ako niste čuli možda s početka zbog galame, prvu rečenicu uvaženog kolege koji je govorio pre mene. „Koristiću vreme poslaničke grupe da bih govorio o amandmanu“. To je jedino što je rekao o amandmanu. Sve ostalo je bilo o Srpskoj naprednoj stranci, analizirajući kolege ko je gde, kako i šta doktorirao ili šta je uradio. Ako ćemo da napravimo takav manir i ako ćemo skupštinsku govornicu da koristimo u takve svrhe, ako ćemo se javljati po amandmanu, a govoriti i insinuirati nešto, a niko od kolega iz Srpske napredne stranke nije eksplicitno pomenuo ime nijedne poslaničke grupe, a to što se neko nalazi povređen, uvređen, to što se neko nalazi prozvan u katastrofalnoj reformi pravosuđa, i to katastrofalnoj ne samo zato što je Srpska napredna stranka ocenila da je katastrofalna, već zato što je međunarodna zajednica ocenila da je katastrofalna i to imate u svakom izveštaju… (Predsednik: Samo vas molim da se prilikom povrede Poslovnika ne bavimo replikom.) Zbog toga, molim vas da ovu raspravu uvedemo u normalne tokove i da raspravljamo o sudovima, odnosno o mreži sudova. Hvala vam.
Potpuno se slažem. Reč ima narodni poslanik Vučeta Tošković, po Poslovniku.
Povređen je član 107. stav 1. i 2. Niko nema pravo nikoga da ovde vređa, pogotovo vrsni intelektualci koji su bili na svim funkcijama u poslednjih 10 godina i znamo kakvi su rezultati tog rada. Dakle, predsedniče, skrenuli ste mu pažnju, ali to je trebalo i opomenuti. Ne može se u Narodnoj skupštini, u ovom zdanju niko vređati, bez obzira na bilo kakve stvari. Mislim da gospodin koji je tako nešto izjavio zaslužuje opomenu. Hvala.
Na član 3. amandman u istovetnom tekstu podneli su zajedno narodni poslanici Slobodan Veličković, Ljubica Milošević i prim. dr Ninoslav Girić i zajedno narodni poslanici Snežana Stojanović Plavšić, Aleksandar Pejčić, Živojin Stanković i prof. dr Miodrag Stojković. Prvi za reč je prijavljen narodni poslanik Aleksandar Pejčić.
Zahvaljujem gospodine predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, ministre Selakoviću i predstavnici Vlade. Amandman o kome ću danas govoriti su podneli poslanici opozicije. Isti ovakav amandman su podneli i poslanici iz vladajuće strukture, što govori da imamo jedan politički konzenzus. O čemu govori naš zajednički, da tako kažem, amandman? Tražimo od vas gospodine da sudsku jedinicu u Vlasotincu imenujete za osnovni sud u Vlasotincu. Postoje mnogi razlozi, navešću jedan od razloga. Na primer, sadašnja sudska jedinica u Vlasotincu na dan 1. januara 2013. godine je imala u radu oko 4.000 nerešenih predmeta, od čega 416 u krivičnoj materiji, preko 1.000 u parničnoj, 2.372 predmeta izvršenja i ostale vanparnične materije. Očekivani godišnji priliv predmeta je između 250 i 300, u krivičnoj materiji između 800 i 1.000 predmeta, u parnici oko 2.000 izvršnih predmeta i ostalih vanparničnih predmeta. Sudska jedinica u Vlasotincu ima ukupno sedam sudija, od čega četiri u parničnoj i izvršnoj materiji, dva u krivičnoj materiji i jednog u vanparničnoj materiji. Kada je reč o ovom zakonu, podržavamo vašu odluku što ste osnovali Osnovni sud u Lebanu, ali kada spomenemo pokazatelje i kada je reč o predmetu, broju stanovnika, videćete da su ekvivalentni. Predlažemo da Opštinski osnovni sud u Vlasotincu bude zadužen za opštinu Crnu Travu i za Vlasotince. Tu imate negde oko 39 hiljada stanovnika. Osnovni sud u Lebanima takođe pokriva negde oko 40 hiljada stanovnika. Dakle, kada upoređujete sudije, u opštinskom sudu u Vlasotincu i broj sudija u opštinskom sudu u Lebanima, videćete da je isti. Iz tih razloga tražimo da se u Vlasotincu osnuje osnovni sud. Mislim da su čvrsti ovi pokazatelje i argumenti o kojima sam malopre pričao. O tome će verovatno govoriti i moje uvažene kolege. Imamo ovde jedan politički konsenzus i amandmanski smo reagovali da prihvatite ovaj naš amandman i da se osnuje osnovni sud u Vlasotincu. Hvala.
Reč ima narodna poslanica Ljubica Milošević.
Hvala gospodine predsedniče. Kolege i koleginice poslanici, poštovani predstavnici Vlade, poslanička grupa PUPS je podnela amandman na član 3. stav 1. Predložili smo da se posle tačke 13) doda nova tačka 13a koja glasi – Osnovni sud u Vlasotincu za teritoriju opština Vlasotinca i Crna Trava. Tačka 32) menja se i glasi – Osnovni sud u Leskovcu za teritoriju grada Leskovca. To smo obrazložili navedenom odredbom Predloga zakona. Predviđeno je da za područje grada Leskovca i opština Vlasotince i Crna Trava mesno bude nadležan Osnovni sud u Leskovcu sa sudskom jedinicom u Vlasotincu. Smatramo da ovakvo rešenje ne odražava pravu slika stanja na terenu, te da potrebe stanovništva navedenog područja, broj predmeta u radu, broj sudija, ekonomske prilike i konfiguracija terena i te kako opravdavaju osnivanje tj. vraćanje Osnovnog suda u Vlasotincu. Prema publikaciji Republičkog zavoda za statistiku, opštine i regioni u brojkama za 2012. godinu u Opštini Vlasotince bilo je 5.045 zaposlenih, u Opštini Crna Trava 710, ukupno 5.755. Sa druge strane, Opština Medveđa 1.225 i Opština Bojnik 1.081, što je ukupno 2.306 zaposlenih lica, što je mnogo manje, odnosno 50% manje od broja zaposlenih samo u Opštini Vlasotince. Ukupne investicije u opštini Vlasotince u 2011. godini iznosile su 77.209.000 dinara. Vlasotince je u 2011. godini imalo 1.514 noćenja turista. U Vlasotincu posluje više industrijskih preduzeća stranih ulagača iz Nemačke, Slovenije i Italije. Medveđa i Crna Trava industriju gotovo i da nemaju. Teritoriju koju bi obuhvatio osnovni sud u Vlasotincu prostire se na 615 m2, na kojima živi 35,969 stanovnika. Vlasotince je gradsko naselje koje po popisu iz 2011. godine ima 15.835 stanovnika. Od auto-puta E75 Koridor 10 udaljen je oko 8 km. Crna Trava je od Vlasotinca udaljena 45 km i predstavlja pograničnu zonu. Zahvata deo državne granice sa Bugarskom u dužini od 9 km. U toj zoni nalazi se granični prelaz koji je od Vlasotinca udaljen oko 60 km. Sa stanovišta geografske prilike radi se o brdsko-planinskom području sa dosta razruđenim naseljima. Pojedina naseljena mesta nalaze se na nadmorskoj visini od preko 1.600 m, gde hladni period počinje polovinom oktobra, a završava se početkom maja. Putevi koji povezuju ta naselja sa sedištima u opštinama Vlasotince i Crna Trava u zimskom periodu su gotovo neprohodni. Ujedno, sudije sadašnje sudske jedinice u Vlasotincu, na dan 1. januara 2013. godine, imali su u radu oko 4.000 nerešenih predmeta, od čega 416 u krivičnoj, preko 1.000 u parničnoj i 2.372 predmeta izvršenja i ostalo u vanparničnoj materiji. Očekivani godišnji priliv predmeta je između 250 i 300 u krivičnoj materiji i između 800 i 1.000 predmeta parnice, oko 2.000 izvršnih predmeta i ostalo vanparničnih predmeta. Sudska jedinica u Vlasotincu ima ukupno sedam sudija, od čega četiri u parničnoj i izvršnoj materiji, dva u krivičnoj materiji i jednog u vanparničnoj. Ovakvim merilima za određivanje broja sudija u sudovima opšte nadležnosti i posebnim sudovima predviđeno je da se osnovni sud može obrazovati ukoliko u njemu radi najmanje sedam sudija, te je stoga taj uslov ispunjen. Sudska jedinica raspolaže sudskom zgradom koja je adekvatno uređena, ima osam sudnica i optimalni broj kancelarija, arhivu i solidnu materijalno-tehničku opremljenost. Hvala.
Reč ima gospodin Ninoslav Girić. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani predsedniče, poštovani ministre, članovi ministarstva, koleginice i kolege, moje kolege predlagači takođe ovog amandmana su uglavnom rekli sve podatke koji se apsolutno slažu sa mojim podacima, od broja sudija, preko parničnih, vanparničnih i krivičnih postupaka, tako da ne bih ponavljao, osim ovog drugog dela. Mislim da je tu onaj osnovni kriterijum, mada vaš stav, ministre, znam dobro po ovom pitanju. Ovi dopunski kriterijumi, što se tiče putne mreže, treba reći da je to praktično 73 naseljena mesta, od čega je dosta mesta u brdsko-planinskom području. Neka su i iznad 1.600 m nadmorske visine. Koleginica je rekla – s obzirom da hladni period počinje od oktobra, a završava tamo krajem, odnosno početkom maja meseca, a to je negde oko 60 km udaljenosti od opštine Vlasotince, govorim o Crnoj Travi. Pored toga, u Vlasotincu postoji konstantan broj registrovanih veštaka ekonomsko-finansijske struke, građevinske, poljoprivredne struke. Zatim, postoji adaptirana i renovirana sudska zgrada sa osam sudnica i optimalnim brojem kancelarija i arhivom sa solidnom materijalno-tehničkom opremljenošću. Treba napomenuti da je u Vlasotincu dosta razvijena privredna aktivnost. Postoje tri inostrana privredna društva: ELRAD iz Slovenije, „Gruner“ iz Nemačke i „Grupa Fjorentino“ iz Italije, koje zapošljavaju oko 1.000 radnika. Pored toga vrlo je živa privredna aktivnost. Iz ovih razloga i uz ovo obrazloženje i mojih kolega i mene, još jednom bih vas zamolio, ministre, da razmotrite i prihvatite ovaj amandman. Zahvaljujem.
Reč ima ministar Selaković. Izvolite.
Hvala, uvaženi gospodine predsedniče. Dame i gospodo narodni poslanici, da nisam čuo par stvari koje mi se prilično sumnjivim čine, ne bih se javio za reč i ne bih reagovao. Naime, u identičnim podacima koje je nekoliko uvaženih kolega narodnih poslanika čitalo pominju se sudije koje postupaju u krivičnoj i istražnoj materiji. U sudskoj jedinici u Vlasotincu ne postoji nijedna sudska jedinica u Srbiji u kojoj se postupa u krivičnoj materiji. To je prva stvar. Druga stvar, navođeno je nešto što, dozvolite mi, znam po dva izvora da je reč o naseljenim mestima na visini od preko 1.600 metara nadmorske visine. Možda se nešto u međuvremenu promenilo. Ako se sećamo, u Srbiji i u Crnoj Gori najviše naseljeno mesto, stalno naseljeno mesto je bio Žabljak, a u Srbiji to je selo Jasenovo na 1.194 m nadmorske visine, na obroncima Zlatibora. Dakle, reč je o stalno naseljenom mestu. Moguće je da postoje neka bačišta ili katuni, ali stalno naseljenih mesta, barem tako geografija uSrbiji kaže, iznad visine od 1.194 m nema. Zbog toga i kažem da mi se podaci koji su ovde izneti čine sumnjivim, ali dozvolite da iz zvanične sudske statistike do sutra dobijem te podatke i podelim ih sa vama, jer mi se neki koje sam ovde čuo čine i te kako nelogičnim. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Nenad Konstantinović. Izvolite.
U ime kolege Miodraga Stojkovića i Živojina Stankovića i poslanika DS koji su takođe podneli ovaj amandman hoću da kažem da DS podržava ovaj amandman. Koliko vidim, ako podržava i poslanička grupa SNS, PUPS, DSS i URS, apsolutno bi mogli ovaj amandman i da izglasamo, ukoliko se ne predomisle neke kolege do trenutka glasanja. Molim vas da prosto i ministar uvaži da sve poslaničke grupe predlažu jedan amandman. Ipak je Skupština ta koja bi trebala da donosi zakone, tako da vas molim da još jednom razmislite i da vi prihvatite u toku rasprave. Ako vi ne prihvatite, apelujem na kolege da glasamo da Vlasotince ipak dobije sud, jer očigledno po kriterijumima koje smo čuli ispunjava uslove za sud. Hvala.
Reč ima Snežana Stojanović Plavšić. Izvolite.
Zahvaljujem. Takođe sam jedan od podnosilaca ovih amandmana, pošto su to dva amandmana, jedan su podneli poslanici opozicije, a jedan poslanici pozicije, što u suštini nije ni važno. Gospodine ministre, ono što sam želela da vam kažem, to je da ovo nije amandman nas poslanika, ovo je amandman građana Vlasotinca. To vam je valjda jasno. Zato se i obrazloženje koje su sve kolege dale u stvari zasniva na tim istim podacima za koje tvrdite da nisu tačni. Kolege su mi oduzele tu mogućnost, a i vi, pa se neću na te podatke pozivati. Ono što želim da vam kažem, to je da ovo jeste amandman praktično građana Vlasotinca, lokalne uprave Vlasotince, sudija, ljudi koji koriste te usluge u Vlasotincu, a mi smo ovde samo da prenesemo šta su oni od nas tražili i ono što jeste njihov zahtev. Zato ćete nam oprostiti na tome što, recimo ja lično niti sam pravnik, niti sam stručnjak, niti imam bilo kakvih iskustava u životu sa sudom, ali mislim da građani Vlasotinca, obzirom da nemaju svoj poslanika u Skupštini Srbije, zaslužuju da ih mi poslanici iz Leskovca ovako jednoglasno zastupamo. Mislim da je to dobro. Takođe mislim da je dobro što Lebane dobija osnovni sud i verujem da je to jedan od načina da se, između ostalih stvari koje će doneti dostupnost pravde građanima tog kraja, da to jeste na neki način njima satisfakcija da se i dalje ovaj kraj razvija, obzirom da se, kako su neke kolege rekle, radi o izrazito nerazvijenom području. Što se tiče Vlasotinca, Vlasotince jeste mnogo življa sredina. Vlasotince je grad koji je uvek imao svoj duh, u kome se uvek nešto dešavalo. To je grad u kome se, moram da vam kažem, za razliku od drugih delova južne Srbije koji se prazne, mladi rado vraćaju, koji vole svoj grad, koji vole taj specifičan duh Vlasotinca. Mislim da to jeste jedan od razloga što se Vlasotince malo intenzivnije razvija od drugih krajeva i zbog toga, odnosno zahvaljujući posebnim podsticajima koje su investitori dobili, oni su i ulagali u Vlasotince i u Vlasotincu zahvaljujući tome sada radi 1.000 ili 1.500 ljudi u firmama koje su strani investitori otvorili upravo u Vlasotincu. Ja mislim da sve to može biti razlog da, uz ove formalne kriterijume koji su ispunjeni, donesete odluku da promenite ovaj deo zakona i Vlasotince ipak dobije pravo na svoj osnovni sud, nezavisno od toga da li je naseljeno mesto na visini od 1.100 ili 1.600 metara. Ono što mogu da vam posvedočim kao neko ko živi u ovom kraju i često putuje u te krajeve, Crnu Travu, Vlasinsko jezero itd, jeste da su ti putevi često zavejani, da su tamo veoma ćudljive vremenske prilike preko zime. Ne znam tačno kolika je nadmorska visina, ali je fakat da su ti putevi često zavejani i često čak i ljudi iz Crne Trave teško mogu da dođu do Vlasotinca ili do Leskovca. Na kraju, želim da naglasim i ono što je rekao kolega Konstantinović i to želim da kažem ne samo vama da o tome razmišljate, nego želim to da kažem i građanima Vlasotinca, a to je da svi poslanici iz Leskovca, nezavisno kojoj poslaničkoj grupi i kojoj strani parlamenta, opozicionoj ili pozicionoj, pripadaju, su podneli amandman koji su oni od nas tražili da podnesemo. Ali, nije dovoljno podneti amandman i nije dovoljno o njemu govoriti, amandman treba suštinski podržati u Danu za glasanje. I ne samo poslanici koji su amandman podneli, nego čitave njihove poslaničke grupe u znak podrške onome što oni rade za svoj kraj. U tom smislu, mi već imamo jasnu situaciju da će neke poslaničke grupe u potpunosti podržati Vlasotince, građane Vlasotinca i njihovu priliku da dobiju opštinski sud. Ja pozivam sve kolege koje su podnele amandmane da ne samo oni glasaju nego i čitave njihove poslaničke grupe i u tom slučaju Vlasotince će imati opštinski sud i imaće zadovoljstvo i priliku da se uvere da poslanici jedinstveno rade u njihovom interesu. Hvala vam.
Reč ima Mirko Čikiriz. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, ja se neću javljati po našem amandmanu. Iskoristiću ovo vreme da, kao što sam i obećao, u ime naše poslaničke grupe, u raspravi u načelu, podržim sve ono što po nama ima smisla. Kažem, pošto sam kragujevački poslanik, nemam tu nekih posebnih primedbi što se tiče građana koje zastupam, mislim da je ovo dobar primer kako poslanici po jednom pitanju jedinstveno nastupaju i ja bih apsolutno ovaj amandman podržao. Razlozi koji su dati u prilog usvajanja ovog amandmana mislim da su u potpunosti smisleni. Drugo, mi smo i prethodnu mrežu sudova podržali, upravo zbog svih prethodnih analiza koje su ukazivale da je postojeće stanje što se tiče mreže sudova, posebno opterećenosti sudija po predmetima, u velikoj disproporciji i u velikom disbalansu. Mi smo kao poslanička grupa u potpunosti svesni da su postojala brojna ograničenja oko opravdanosti broja postojanja sudova na određenoj teritoriji, kao i broja sudskih jedinica. Sa tom činjenicom se suočila ova Vlada i ovo ministarstvo, kao što je i prethodna Vlada u velikoj meri imala vezane ruke u pogledu broja osnovnih sudova i sudskih jedinica, što je ključ, čini nam se, i osnova oko koje se bazira diskusija svih narodnih poslanika. Hteo sam da zamolim i ministra i njegov tim da još jednom razmisle oko našeg amandmana koji ima neko slično obrazloženje, a tiče se ostajanja sudske jedinice u Guči. Budući da u raznoraznoj materiji ima negde blizu 6.000 predmeta, da je tu postupalo sedam sudija u parničnoj, vanparničnoj i izvršnoj materiji, da je i postojeća sudska jedinica onemogućavala u velikoj meri dostupnost građanima tog područja jer su najudaljenija područja bila 35 km, sada, sa premeštanjem sudske jedinice u osnovni sud u Ivanjici, ta će udaljenost biti 70 km. Radi se o brdsko-planinskom području koje ima posebno otežane saobraćajne veze u zimskom periodu i mislim da će to bitno onemogućiti rad i onih koji direktno rade u pravosuđu i svih učesnika u postupku. Dragačevo sa 21.500 stanovnika i sa 36 naseljenih mesta, sa istorijskim razlozima jer sud u Guči postoji kao sreski sud od 1947. godine, kao opštinski sud kasnije do 2010. godine i kao sudska jedinica od 2010. godine, tako da je to nešto što uz postojeći prekšajni sud, uz zgradu koja je u potpunosti rekonstruisana 2003. godine državnim novcem, troškovi za održavanje zgrade, sudske straže, pomoćno osoblje i sve ostalo postoje, pa postoje. Mislim da treba još jednom razmisliti o ostanku sudske jedinice u Guči. Još jedan naš predlog je, opet kažem, sa veoma sličnom argumentacijom, a tiče se ukidanja sudske jedinice u Babušnici. Vidimo da u ovom predlogu postoji Osnovni sud u Pirotu i Osnovni sud u Dimitrovgradu. Po nama je, čini nam se, imalo prostora i valjane argumentacije da Pirot naravno ima svoj osnovni sud, ali da eventualno Dimitrovgrad ima sudsku jedinicu, a da ostane sudska jedinica u Babušnici i da bude vezana što se tiče nadležnosti za Opštinski sud u Pirotu. Radi se o jednoj prilično velikoj teritoriji, takođe brdsko-planinskom području. Nije tu veliki broj stanovnika, to je nešto preko 12.000 stanovnika ali su 53 seoska naselja. Opština Babušnica ima 532 kilometara kvadratne površine, pogranična je opština, 30 kilometara se graniči sa granicom prema Bugarskoj, jedna petina je i građana bugarske nacionalnosti, što je bio takođe jedan od kriterijuma radne grupe. Čini nam se da će svaki građanin sa tih teritorija koje se demografski dosta prazne, da će mu bukvalno biti potreban ceo jedan radni dan da obavi neke najtrivijalnije poslove u sudu u Pirotu. Ovu priliku sam hteo da iskoristim i da se još jednom zahvalim i Ministarstvu pravde i predsedniku Odbora za pravosuđe i upravu što su imali puno sluha za našu argumentaciju da ostane sudska jedinica u opštini Varvarin koja bi bila nadležna, koja bi bila sudska jedinica opštinskog suda Kruševac, ali bi bila nadležna i za opštinu Varvarin i Ćićevac. Ne bih ponavljao obrazloženje, mislim da je Ministarstvo u ovom delu imalo sluha. Verujem da ima još vremena da se ovi amandmani grupe poslanika iz jablaničkog kraja, koje je podržao i poslanik vladajuće većine iz SNS-a, da se o njima razmisli. Ja ih u potpunosti razumem i podržavam. Kažem, mislim da su apsolutno smisleni i opravdani.
Po Poslovniku narodni poslanik Ana Novaković. Izvolite.
Povreda Poslovnika, reklamiram član 27. Predsedniče, zaista vas molim da se starate o redu na sednici i da ne dozvoljavate ovakav tok sednice. Uz svo uvažavanje kolege, on se javio po amandmanu koji se odnosi na Vlasotince, a ispričao je o svim svojim amandmanima. Mislim da to nije u redu i da bi trebalo da se starate o redu na sednici jer bi sada svako od nas mogao da priča o svojim amandmanima ako eventualno žuri kući ili ne znam šta. Molim da uvažite svakog poslanika i da rasprava ide o onom amandmanu koji je na dnevnom redu. Hvala.
Naravno, podržavam ovo, ali mislim da je gospodin Čikiriz hteo samo da dovede u vezu zbog čega je predložio ovaj amandman zato što je on u korelaciji sa ovim prethodnim amandmanom. To sam tako doživeo, ali dozvoljavam i da nisam u pravu. Svakako očekujem da se svi narodni poslanici drže dnevnog reda, pričamo o amandmanu. Reč ima narodni poslanik Ninoslav Girić. Izvolite.
Zahvaljujem predsedniče. Ja sam hteo samo jednu rečenicu da kažem ministru, da evo ovaj podatak ima, da se samo Vlasinsko jezero nalazi na 1230 metara nadmorske visine, a da su naseljena mesta ili tzv. mahale, sa stalno naseljenim ljudima znatno iznad te visine Vlasinskog jezera, samog Vlasinskog jezera. To je podatak u koji ste vi sumnjali, to možete proveriti, to je tačan podatak. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Pejčić. Izvolite.
Gospodine ministre, pošto vidim da se dvoumite da prihvatite ovaj amandman, još jedna teza u prilog da prihvatite. Dakle, kad uporedite Jablanički i Pčinjski okrug o kome smo malopre pričali, oni su iste veličine, isti broj stanovnika. Ovim zakonom predviđa da tri osnovna suda u Pčinjskom okrugu sa samo dva u Jablaničkom okrugu. Dakle, ja samo u prilog ovoj mojoj tezi, da potkrepim sve diskusije mojih kolega poslanika iz Jablaničkog okruga, da iz tog razloga treba da prihvatite ovaj naš amandman. Druga stvar, dva osnovna suda u jablaničkom okrugu su raspodeljeni na 240 hiljada stanovnika. Dakle osnovni sud u Leskovcu i sudska jedinica u Vlasotincu imali bi negde oko 200 hiljada građana koje bi opsluživali, a osnovni sud u Lebanu imao bi negde oko 40 hiljada građana koje bi opsluživali. Osnovni su u Leskovcu sa sudskom jedinicom u Vlasotincu imali bi oko 24 hiljade predmeta, i to je razlog zbog čega bi trebali da prihvatite ovaj naš amandman. Zahvaljujem.
Na član 3. amandman sa ispravkom podneo je narodni poslanik Srđan Milivojević. Da li neko želi reč? (Da.)
Poštovani predsedniče Narodne skupštine, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, takođe imam molbu da i zahtev da moju diskusiju shvatite takođe dobronamerno. Zaista imam dobru nameru da srušim ovu Vladu, najgoru od dolaska Južnih Slovena, što je u apsolutnom interesu građana Srbije. Imam nameru da ovim amandmanima oplemenim ovu katastrofalni predlog mreže sudova. Prvo ću početi od ovog zahteva da se u Bačkom Petrovcu otvori sudska jedinica. Mislim da je to veoma značajan amandman. Podnosim ga u ime svog prijatelja Pavela Marčoka s kojim sam sedeo u poslaničkim klupama, koji je sada predsednik opštine Bački Petrovac. Uvažavajući značaj koji je slovačka zajednica dala razvoju Srbije u svakom segmentu, u oblasti obrazovanja, kulture, slikarstva. Jutros govori prva četiri direktora Karlovačke gimnazije bili su Slovaci iz Bačkog Petrovca, i važno je da poštujemo naše nacionalne manjine i etničke zajednice i to poštovanje možemo da iskažemo tako što ćemo tim ljudima dozvoliti da imaju sudsku jedinicu, bez obzira što će biti kolega koji će kazati da je Bački Petrovac blizu Novog Sada, bez obzira na sva druga uveravanja, ja sam apsolutno istrajan u zahtevu da Bački Petrovac dobije sudsku jedinicu. Drugi moj zahtev jeste da Guča nastavi da ima sudsku jedinicu, Guča pokriva jednu veliku teritoriju, jer vidim da je nadmorska visina veoma bitna za amandmane. Kablar je mesto, planina iznad Guče 985 metara nadmorske visine, i značajna je Guča, ne samo zbog Sabora trubača, već i zbog toga što ima tu 36 naseljenih mesta, ne zato što sam ja rodom iz sela Planinci, iz Dučalovića, herojski kraj, ali trebalo bi gospodine ministre da razmišljate kada pođete u Novu Varoš, proći ćete tamo kroz Ovčar banju, pored Kablara, kroz Ovčarsko-Kablarsku klisuru i pitaće vas narod što mi nemamo više sudsku jedinicu, trebalo bi o tome da se vodi računa. Mislim da je to dobar amandman, smislen amandman. Naravno, neću govoriti o onome što sam jutros govorio da je vaš svaki zakon kukavičje jaje, ovde se u stvari radi o ukidanju suda u Kosovskoj Mitrovici. Kada sam već kod suda u Kosovskoj Mitrovici, bio sam apsolutno uveren, pošto su tamo održani izbori, da će prvi potpredsednik Vlade zatražiti da na 45 minuta naši čuvari kutija, uđu u Kosovsku Mitrovicu, izbroje glasove, da neki džak sa kradenim listićima iznesu ispred suda u Kosovskoj Mitrovici, dok još postoji i da rešimo dilemu, da li je to onaj Pantić od sinoć isti sa ovim Pantićem od večeras i da li su ti izbori konačno validni ili nisu. Naravno, zapanjen sam jer sam i ja dobio SMS od studenata iz Kosovske Mitrovice koji kažu da im je neshvatljivo da profesori koji predaju u Kosovskoj Mitrovici, olako prelaze preko ukidanja suda, a znaju kao profesori istorije šta jedan sud znači za jedan narod na KiM. Prosto im je neshvatljivo da njihovi profesori će sutradan doći da predaju na Univerzitet u Kosovskoj Mitrovici, a glasaće za ukidanje tog suda. Naravno, ti ljudi znaju kakve to posledice ostavlja, jer će sutradan isto glasati za ukidanje Univerziteta. Na kraju, ne shvatam zašto nema suda u Arilju i sudske jedinice u Kosjeriću, u Ljigu? Verovatno tamo sudske zgrade imaju tvrde zidove, pa kada dođe savetnik predsednika da ukuca sliku predsednika, ostaće ona rupa iznad slike, jer ne ide da iznad slike ide rupa, iznad slike predsednika, da se iz tri puta buši zid. Apsolutno sam siguran da ćete vi uskoro doneti amandman i da će svaki sud morati da ima sliku predsednika, samo da utvrdimo ko će da kači slike. Neću da vam stajem na muku, da citiram one istorijske reči zbog čega stoji slika predsednika ispod one rupe kao da je krampom kopana, a ne čekićem da je kucana i verovatno vam drhte ruke dok kucate i ruke su vam nemirne, ne samo savest. Da završim, ne možete da me ubedite da ovim činite uslugu građanima Srbije i da će pravda biti dostupnija. Nije tačno, vi ukidate 96 sudskih jedinica, moraće ljudi iz Guče, iz Dučalovića, iz Jelen Dola, da idu prvo u Požegu pa iz Požege do Arilja, pa iz Arilja u Ivanjicu. Znate kakve su zime u tom kraju kada padne sneg, teško će im biti da dođu do suda i svedoci i ostali i mislim da je ovo dovoljno što sam vam ukazao zbog čega bi makar deo ovog mog amandmana trebalo da je prihvaćen, a nažalost ne može samo da se prihvati samo deo amandmana, može ceo amandman, ali mi je žao što Guča ostaje bez sudske jedinice, žao mi je što Bački Petrovac ostaje bez sudske jedinice. Na nekoj novoj Vladi će biti da to popravi, jer kada se vrhovne institucije srozavaju na ovakav način, kada vrh postaje dno, i to dno dna, onda vam je to dno još dublje i ponovo ulazimo u onaj bezdan u koji ste uveli Srbiju devedesetih godina, što je loše i za vas i za Srbiju.
Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Branislav Krekić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Srđan Miković. Izvolite.
Gospodin Branislav Krekić je dao predlog amandmana da se osnuje osnovni sud u Vladimircima za teritoriju opština Vladimirci i Koceljeva i dao je argumentaciju za to. Opštinu Vladimirci čini 29 naseljenih mesta, neću pričati o istoriji, o ranijem Sreskom sudu u Vladimircima, čak i posle Drugog svetskog rata, ali je činjenica da se samo ta opština prostire na površini oko 338 kvadratnih kilometara i da ta opština ima 23,5 hiljada stanovnika. Priliv predmeta po evidenciji koju je gospodin Krekić imao je oko 3000 predmeta godišnje, a činjenica da je u toku 1994. i 1995. godine, stara zgrada površine od oko 370 metara kvadratnih renovirana i dograđen novi deo u površini od oko 300 kvadratnih metara. To je sada lepo opremljena zgrada sa uređenim sudnicama, kabinetima i drugim potrebnim prostorom. U toj zgradi smešteni su i ostali pravosudni organi, javno tužilaštvo i opštinski organ za prekršaje. Inače, činjenica je da je Šabac udaljen od krajnje istočne tačke opštine, od mesta Beljin preko 55 kilometara. To su razlozi zbog čega je gospodin Branislav Krekić dao predlog da se osnuje osnovni sud u Vladimircima. Hvala.
Na član 3. amandman je podnela narodni poslanik Vesna Jovicki. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 3. amandman je podnela narodni poslanik Olena Papuga. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 3. amandman je podnela narodni poslanik Ana Novković. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Ana Novković.
Ja sam svojim amandmanom tražila da se Kovinu vrati osnovni sud, odnosno da Kovin više ne bude sudska jedinica, nego da ima svoj sud. Videli smo i u toku današnje rasprave da su mnogi poslanici govorili i iz pozicije i iz opozicije da će građani opštine Kovin imati velike probleme. Pričalo se i o tome da li je lakše ili teže da putuju do Pančeva, ili Smedereva i baš iz tog razloga mislim da bi gospodin ministar trebalo da prihvati moj amandman i da razrešimo ovu dilemu i da Kovin dobije osnovni sud. Naravno, osim toga, postoje i argumenti zašto Kovin treba da ima sud, a to je da je opština sa oko 40.000 stanovnika, gde je višenacionalna sredina, da sud ima svoju tradiciju da je osnovan 1872. godine i da je nekada, odnosno da je Kovin imao sud čak kada ga i Pančevo nije imalo, da postoji zgrada koja ispunjava sve prostorne i tehničke uslove i ono što je meni posebno važno jeste da je ovim zakonom predviđeno da Kovin bude sudska jedinca Osnovnog u Smederevu, a znamo, kada je u pitanju Ministarstvo unutrašnjih poslova da Kovin potpada pod nadležnost Pančeva. O tome je govorio i kolega Srđan Miković i mislim da će tu biti problema, kada se na teritoriji opštine Kovin dogodi neko krivično delo gde će iz Pančeva, odnosno Kovina trebati da reaguje inspektor a tužilac će morati da dolazi iz Pančeva. Mislim da će ovo negativno uticati na bezbednost i sigurnost građana opštine Kovin. Drugi deo mog amandmana odnosi se na to da se opštinama Alibunar, Plandište i Kovačica dodele sudske jedinice. Videli smo da je predlogom odbora rečeno da će Kovačica imati sudsku jedinicu, što je u redu, ali smatram da i Alibunar i Plandište treba da dobiju svoje sudske jedinice. Alibunar je na primer 38 kilometara udaljen od Pančeva. Tu živi oko 20.000 građana i svi će oni morati da putuju u Pančevo da bi ostvarili svoja osnovna prava ili interese. Vi ste mi, gospodine ministre, još negde u načelnoj raspravi ostali dužni odgovora – da li je urađena detaljna analiza troškova i uštede ovakve mreže i kolika će ušteda da bude? Konkretno sam pitala za sud u Alibunaru koliko tamo radi sudija, da li te sudije žive u Alibunaru i da li to sada znači da će oni zajedno sa svim ovim građanima morati da putuju na posao u Pančevo i da li će država plaćati, naravno te putne troškove kao i šta je sa zapisničarima, upisničarima, da li će i oni svi putovati u Pančevo i koliki će to troškovi biti, jer ispada da ovde i država ima troškove a i naravno građani koji, em će morati da putuju, em će taj put morati da plaćaju, koji nije ni malo danas jeftin? Ovde vidimo, kroz ove amandmane koje sam predložila da će prosto donošenjem ovog zakona negde građani biti najveći gubitnici, a i ono što je nama iz URS posebno važno jeste da se ljudima koji žive u unutrašnjosti omoguće uslovi da oni mogu tamo i da ostanu. Jedan od osnovnih preduslova da bi ljudi ostali u mestima u kojima žive jeste da imaju dostupnost institucija, državnim institucijama. U ovom slučaju čini mi se da se njima to pravo negde narušava i da im se šalje loša poruka jer oni neće ostati u svojim mestima zbog lepih obećanja. Složićete se i vi, najskuplje je kada se gradovi prazne i kada nam ostaju bukvalno prazne teritorije bez ljudi. Hvala.
Na član 3. amandman je podnela narodna poslanica Gorica Gajić. Reč ima Gorica Gajić. Izvolite.
Gospodine predsedniče, poštovani gospodine ministre, podnela sam amandman na član 3. tačka 18. Predloga zakona i predlažem da tačka 18. glasi – Osnovni sud u Svilajncu za teritoriju opština Svilajnac i Despotovac sa sudskom jedinicom u Despotovcu. Opština Svilajnac je 2010. godine reformom pravosuđa ostala bez opštinskog suda iako je tradicija postojanja sudstva u opštini Svilajnac, od 1825. godine, kada je osnovan tadašnji magistrat okružni sud za teritoriju, odnosno okrug Resavski, gde geografski oduvek opština Svilajnac i sam grad Svilajnac čine sedište tog Resavskog okruga. Ovim predlogom zakona Svilajncu se ne vraća osnovni sud već se vraća Despotovcu, a Svilajncu ostaje samo sudska jedinica. Ako pođemo od kriterijuma kao što su tradicija, postojanje suda, kao što je geografski položaj Svilajnca u odnosu na autoput, na Beograd, Kragujevac, Jagodinu, da će gradove Smedereva, Požarevac, koji je znatno povoljniji u odnosu na Despotovac, ako pođemo od toga da je grad Svilajnac infrastrukturno znatno opremljeniji od opštine Despotovac, ako pođemo od toga da zgrada u opštini Svilajanac postoji i građena je isključivo za poslove pravosuđa, ako pođemo od kvaliteta rada i od broja predmeta suda u Svilajncu i Despotovcu, možda mogu da se mere po broju predmeta, ali Svilajnac je do 2010. godine imao osam stalnih sudija a jedno vreme i deset stalnih sudija i 5.000 predmeta godišnje. Ako, znači, uzmemo ove kriterijume u obzir sigurno je, a vi ste se na njih uglavnom i pozivali kada ste određivali sedišta osnovnih sudova, očito da kada uporedimo Svilajnac i Despotovac, ja ne mogu da se složim da su bili ovi kriterijumi presudni. Pre bih rekla da je upravo ovde između Despotovca i Svilajnca presudila politička pripadnost lokalne koalicije, jer u Despotovcu su na vlasti SNS i SPS u koaliciji, dve ključne stranke, a u Svilajncu DSS i SPS. Pitam vas samo – da li bi da je situacija drugačija, da je u Svilajncu na vlasti SNS i SPS, a u Despotovcu DS i SPS, da li bi tada bila ovakva situacija? Slobodna sam zato da kažem da ste ovom prilikom, kada ste određivali sedište suda između Svilajnca i Despotovca, rukovodili se političkim motivima i da je zato Svilajnac izgubio osnovni sud a Despotovac dobio. Hvala najlepše.
Na član 3. amandman u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanici Radmila Gerov i Rajko Stefanović. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 3. amandman u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanici Stefan Zankov i narodni poslanik Slavoljub Lajković, sa ispravkom. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Stefan Zankov.
Hvala vam, gospodine predsedniče. Gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman kojim predlažem da u okviru Osnovnog suda u Zaječaru ostane i sudska jedinica u Boljevcu, pre svega zbog drugačijeg formata sudskih jedinica koje će zaživeti nakon usvajanja ovog seta pravosudnih zakona. Mislim naravno na suđenje i krivice i parnice u sudskim jedinicama. Što se tiče ostalih razloga, a konkretno su vezani za opštinu Boljevac, to je jedna od najrazuđenijih opština u Srbiji, prostire se na 827 kilometara kvadratnih sa preko 14 hiljada stanovnika. Demografska slika Boljevca je loša sa pretežno staračkim domaćinstvima, te bi odlazak po pravdu u Zaječar, koji je od centra opštine udaljen četrdesetak kilometara,a od najudaljenijih sela Krivi vir, Rujište i Bačevica recimo i preko 60 kilometara, a ne radi se samo o magistralnim pravcima, predstavljao atak na ionako tešku socijalnu i materijalnu situaciju i praktično bio gotovo nemoguć za najveći broj građana opštine Boljevac, naročito u zimskim uslovima. Broj predmeta u radu sudske jedinice u Boljevcu opravdava postojanje te sudske jedinice, naglašavam ako vodimo računa i o troškovima građana, a ne samo države. U slučaju ukidanja sudske jedinice troškovi prevoza za sudije, osoblje i sudske jedinice u Boljevcu za putavanje do Zaječara iznosili bi znatno više od sadašnjih mesečnih tekućih troškova za komunalne usluge za zgradu sudske jedinice. Te troškove u celini danas plaća Osnovni sud u Zaječaru i ako deo zgrade sudske jedinice koristi Prekršajni sud u Zaječaru, odeljenje u Boljevcu koje ostaje prema predlogu zakona, pa ni ovi materijalno-tehnički razlozi ne idu u prilog ukidanja sudske jedinice u Boljevcu. Neću sada da govorim o tradiciji suda u Boljevcu koja datira iz 1848. godine, hoću samo na kraju da kažem da podržavam Predlog zakona o sedištima i područjima sudova i javnih tužilaštava u načelu, ali vas molim gospodine ministre da zbog jasnih specifičnosti o kojima sam govorio još jednom sagledate podatke i razmislite o ovom predlogu iz amandmana čijim prihvatanjem neće biti ugroženi osnovni ciljevi koji se trebaju postići, a to su efikasna i ekonomična mreža sudova, kako bi se obezbedilo poštovanje prava na pravično suđenje u razumnom roku i ostvarivanje ravnopravnosti građana u svakom pogledu. Naprotiv, veći broj građana će prepoznati rešenost države da im pomogne u lakšem ostvarivanju njihovih ustavnih i zakonskih prava i to su osnovni argumenti i razlozi zbog kojih sam predložio ovaj amandman. Hvala.
Narodni poslanik Slavoljub Vlajković.
Poštovani ministre, Predlogom zakona o sedištima i područjima sudova i javnih tužilaštava ukida se sudska jedinica u Vojcu, o kome je kolega već govorio, koji po sadašnjem zakonu funkcioniše u sastavu Osnovnog suda u Zaječaru. Ukidanje ovakve sudske jedinice imalo bi višestruko negativne posledice na dostupnost pravde i ostvarivanje ostalih prava pred sudom građana opštine Boljevac. Opština Boljevac je geografski veoma razuđena sa stanovišta koje po svom socijalnom profilu spada u starije stanovništvo, sa veoma izraženom migracijom mladih. Geografski veoma nepristupačan teren, loše saobraćajne veze i surova zimska klima koja ovu teritoriju čine još izolovanijom i odsečenijom i time put do pravde, za većinu stanovništva opštine Boljevac, čini otežanim, pogotovo nedostupnim, jer u zimskim mesecima za meštane mnogih sela, pa i samog opštinskog mesta, odlazak po pravdu predstavlja nemoguću misiju. Opstanak sudske jedinice značilo bi usporavanje i propadanje ove sredine iz koje bi, sa odlaskom sudske vlasti, otišle i sudije, advokati i drugi mladi intelektualci. Sredina koja nema sud osuđena je na odumiranje, jer postaju besvesni svi ostali pokušaji da se zaustavi odseljenje i stvore bolji uslovi za život onih građana koji su se opredelili da žive u ovakvim nepristupačnim i nerazvijenim sredinama, kakva je teritorija opštine Boljevac. Verujem da bi zadržavanjem sudske jedinice u Boljevcu umnogome usporilo te negativne procese. Samo bih dodao još da to isto važi i za sud u Svrljigu. Ovde, malopre, je kolega govorio i za ostale sudove. Smatram da druge kolege koje su govorile ovde, 90% se govorilo o Vojvodini i o Beogradu. Smatram da su jug Srbije i jugoistok Srbije vrlo specifična sredina, gde nema ni privrede više. Malopre ste vi govorili da ni školstvo više nemamo, ni đaka, tako da bar pokušamo sa sudovima i sudskim jedinicama. Ili ono rešenje koje ste vi, dali da će biti sudskih dana. Možda je to neko rešenje, ali da ti sudski dani ne budu jednom godišnje nego da budu bar jednom nedeljno. Socijalistička partija će podržati sve amandmane i ovaj zakon u danu za glasanje. Hvala.
Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Jelena Travar Miljević. Reč ima narodni poslanik Ana Novković. Izvolite.
Ovim amandmanom smo tražili da u Sečnju, Novoj Crnji i Bačkom Petrovcu i Titelu ostanu sudske jedinice. Bojim se da smo predlaganjem ovog zakona i građane ovih opština odvojili od pravde. Samo ne znam kako mislite da ispunite ovaj cilj, koji ste naveli u Predlogu zakona, da se očekuje ostvarivanje prava na jednak i jednostavan pristup sudu? Na primer, opština Nova Crnja udaljena je nekih 30-ak kilometara od Kikinde i iz Nove Crnje uopšte ne postoji direktna autobuska linija za Kikindu. Titel je od Novog Sada udaljen 47 kilometara. Zamislite jednu majku koja treba da ostvari pravo na alimentaciju, koliko ona puta iz Titela mora da ide u Novi Sad da bi to pravo ostvarila. Umesto da imamo čak i takav zakon da država u njeno ime tuži i ostvari joj pravo na alimentaciju, mi sad, na primer, takve majke teramo da putuju po 50 kilometara u jednom pravcu, da bi to svoje pravo ostvarili. Ili, jedan radnik, kome poslodavac nije isplatio zarade i doprinose, takođe mora da putuje tih 50 kilometara u jednom pravcu i, naravno, da plati kartu koja sigurno nije jeftina. Zato vas ministre molim da još jednom razmislite i usvojite amandman koji su predložili URS da se Sečnju, Novoj Crnji, Bačkom Petrovcu i Titelu ostave sudske jedinice. Hvala.
Na član 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Mirko Čikiriz i Olgica Batić. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 3. amandman u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanici Čedomir Protić, Snežana Bogosavljević Bošković, Aleksandar Radojević i Miroslav Petković. Reč ima narodni poslanik Miroslav Petković.
Gospodine ministre, DSS nije podržala mrežu sudova koju je predložila vaša prethodnica, zato što su pojedina rešenja u njoj bila po nama skandalozna i neopravdana. Iskren da budem, u ovom predlogu zakona ispravili ste određene, čak i istorijske, nepravde i uvažili predlog DSS da Gornji Milanovac ponovo ima sud, uvažili ste naš zahtev da Ivanjica, koja je opština u okviru Moravičkog okruga, konačno bude okrenuta prema Čačku, a ne prema Užicu. Zajedno sa poslanicima iz još sedam poslaničkih grupa u ovom parlamentu podneo amandman, kojim tražim da se u Guči zadrži sudska jedinica. To možete nazvati lokalpatriotizmom ili na neki drugi način pokušati da obrazložite, ali smatram da za jednu opštinu, kakva jeste opština Lučani, koja ima površinu od preko 500 km kvadratnih, gde živi skoro 22 hiljade stanovnika, koja ima potpuno opremljenu zgradu suda, renoviranu pre nekih 10-ak godina, koja još uvek funkcioniše, u kojoj će i nadalje raditi odeljenje Prekršajnog suda iz Čačka, ni na koji način se ne povećavaju troškovi tog suda, te zgrade. Tu imamo kvalifikovane sudije koje rade svoj posao i smatramo da je za građane Guče izuzetno važno da imaju tu jedinicu. Ovo govorim zato što poznajem taj narod. Lučani i Guča jesu u okviru iste opštine, ali verujte mi da su to dva centra podeljena i po broju stanovnika, čak u Guči živi više ljudi nego u Lučanima, i mislim da će za te građane, koji žive u Guči, gubitak sudske jedinice biti veliki problem. Onaj ko ne poznaje konfiguraciju terena, onaj koji ide samo na Dragačevski sabor, koji se održava u avgustu mesecu, misli da su putevi prema Guči uvek tako prohodni, verujte mi da je u zimskim uslovima prava lutrija da siđete iz Guče do Ivanjice u koju će građani ovog kraja morati da idu da bi im pristup pravdi bio omogućen. Zbog toga vas još jednom molim da razmotrite ovaj amandman. Kažem još jednom, sedam poslaničkih grupa stoji iza ovoga. Mislim da to neće biti veliki problem za Ministarstvo i za vas da prihvatite, obzirom da se troškovi ni na koji način ne uvećavaju, a ta sudska jedinica građanima Guče zaista jeste od životnog značaja. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Radojević.
Poštovani predsedniče, gospodine ministre, pridružio bih se mom prethodnom kolegi i hteo bih da podržim ovo što je kroz amandman predloženo, a to je da Guča dobije tu sudsku jedinicu. Obzirom na to da je sve rečeno već više puta, o Guči, o Lučanima, da je to jedna razuđena teritorija, ministar to zna, od Požege do Kraljeva i od Ivanjice do Čačka, da je to jedna planinska visoravan. Sam grad je podeljen na dva dela – na Lučane i na Guču, još su tu Kotraža i neka manja mesta. Mislim da u sklopu ovog zakona o mreži, o reorganizaciji sudova ne bi bio veliki problem da još i Guča, koja ne bi koštala previše ni državu, ni budžet, dobije svoju makar malenu sudsku jedinicu. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Milisav Petronijević.
Samo kratko, pošto je naša koleginica Snežana Bogosavljević, takođe, podnela istovetan amandman. Mi to podržavamo i ja sam to već govorio danas kada sam govorio o amandmanu odbora. Radi se o istom amandmanu i podrška tome. Hvala.
Na član 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Miroslav Markićević i Velimir Stanojević. Reč ima narodni poslanik Srđan Spasojević.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine predsedniče Skupštine, gospodine ministre, poslanički klub NS, tačnije moje kolege Miroslav Markićević i Velimir Stanojević podneli su amandman gde se u članu 3. stav 1. tačka 22) menja i glasi: „Osnovni sud u Ivanjici, za teritoriju opštine Ivanjica i Lučane, sa sudskom jedinicom u Guči, za teritoriju opštine Lučani.“ Kao što su sve moje prethodne kolege više puta istakle, smatram da bi ovaj amandman NS trebalo prihvatiti, kao i ostalih kolega, koji su u istovetnom tekstu podneli ovaj amandman. Želim da u nekoliko rečenica obrazložim zbog čega to mislim. Naime, sudska jedinica u Guči do kraja septembra 2013. godine ima ukupno u radu oko 6.000 predmeta sa daljom tendencijom rasta broja predmeta, posebno u odnosu na period od pre 2010. godine, kada je ista i osnovana kao sudska jedinica. Samo ovaj numerički podatak ukazuje na činjenicu da ova sudska jedinica u potpunosti ispunjava uslove za svoje dalje postojanje i funkcionisanje. U sudskoj jedinici u Guči u prethodnom periodu od 1. januara 2010. godine pa do danas postupalo je osam sudija i to u parničnoj, ostavinskoj i izvršnoj materiji. Sudska jedinica u Guči je ustrojena po odredbama još uvek aktuelnog zakona kao organizacioni deo Osnovnog suda u Čačku, potpuno je dostupna građanima opštine Lučani, jer se najudaljenije naseljeno mesto u opštini Lučani nalazi na oko 35 kilometara od sedišta sudske jedinice u Guči, dok do sedišta Osnovnog suda u Ivanjici, čija je nadležnost ustanovljena u skladu sa rešenjem u novom Predlogu zakona, ova udaljenost iznosi 70 kilometara. Još nekoliko agrumenata zbog čega mislim da ovaj amandman treba prihvatiti, jeste da trenutno istu zgradu u Guči koristi Odeljenje prekršajnog suda u Čačku, za koji je u Predlogu novog zakona predviđeno da i dalje postoji. Ekonomski razlozi su isto tako bitni. Naime, struktura privrede Opštine Lučani takođe u potpunosti opravdava postojanje sudske jedinice u Guči, naročito zbog radnih sporova, jer preduzeća, privredna društva i preduzetnici zapošljavaju veliki broj radnika. Istorijski razlozi zašto treba prihvatiti ovaj amandman jesu da nesumnjivo govore u prilog postojanja sudske jedinice u Guči, jer od kraja maja meseca od 1947. godine u Guči je postojao sreski sud za područje administrativnog sreza Dragačevskog, a nakon toga opštinskog suda u Guči za područje opštine Lučani, i to kontinuirano sve do 1. januara 2010. godine. Dakle, svi napred navedeni razlozi kao i potrebe da se građanima opštine Lučani učini dostupnim sudska vlast, a samim tim je i efikasnija zaštita i ostvarivanje prava koja su predviđena zakonom Republike Srbije i garantovana Ustavom opravdavaju postojanje sudske jedinice u Guči, kao sastavnog dela Osnovnog suda u Ivanjici. Gospodina ministra bih još jedanput zamolio da pored mnogih praktičnih prihvaćenih rešenja koje smo ponudili kao poslanici, napravi još jedan izuzetak kada je u pitanju Guča, kao jedan od gradova za koji je mnogo ljudi u svetu čulo. Guča je jedan poseban brend Srbije i svi ovi istorijski, ekonomski, komercijalni i ostali razlozi ukazuju na to da amandman poslanika Nove Srbije, Miroslava Markićevića i Velimira Stanojevića, dakle, poslaničke grupe Nove Srbije treba prihvatiti, ali naravno ukoliko tako ne bude mi ćemo podržati ostala rešenja, naravno i ovo, ali još jedanput molimo ministra da napravi izuzetak i da dodeli ovo što smo tražili amandmanom Nove Srbije. Hvala vam.
Hvala. Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Milica Dronjak. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Zoltan Pek. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Karolj Čizik. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Elvira Kovač. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 3. amandman u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanici Konstantin Arsenović i zajedno narodni poslanici dr Zoran Radovanović i Dejan Radenković. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 3. amandman u istovetnom tekstu podnele su Snežana Paunović i Slavica Saveljić. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodna poslanica Slavica Saveljić.
Zahvaljujem. Gospodine ministre, detaljno ste obrazlagali zakone, pre svega zakone dok smo govorili u načelu. Mi poslanici smo podneli veliki broj amandmana, mislim preko 400 na čitav ovaj paket pravosudnih zakona, sve u nameri, naravno da ove zakone zajedno dodatno popravimo. Nažalost, najveći deo amandmana niste prihvatili te nam je ovo poslednja šansa da vas snagom argumenata ubedimo kako biste neke od amandmana možda i prihvatili. Amandman koji sam podnela iako je zvanično podnet u ime poslaničke grupe URS, zapravo predstavlja zaključak lokalnog parlamenta u Batočini, zaključak kojim vas oni obavezuju da ostavite sudsku jedinicu u Batočini. To je bio zaključak oko koga su se usaglasile sve odborničke grupe bez obzira sa koje strane dolaze, da li iz opozicije ili iz vlasti, tim pre moram da podvučem da su za ovaj zaključak glasali i odbornici vaše političke partije. S obzirom da su zaključak prosledili Ministarstvu pravde, mislim da ste imali priliku da se sa njihovim argumentima upoznate, a oni su se pozivali na različitu argumentaciju i na sudsku tradiciju koja je duža od 40 godina i na činjenicu da od 2010. godine u Batočini postoji sudska jedinica i na broj predmeta, na kadrovsku osposobljenost, na prostornu opremljenost, ali i na činjenicu da je sam sud u Kragujevcu gde treba sada da pređe sudska jedinica iz Batočine, zapravo prebukiran. Vaši argumenti kojima ste odbili ovaj argument, naravno sa kojima ste i ispred nas sve vreme diskutovali su bili različiti i pre svega su se odnosili na racionalizaciju troškova sa čime možemo da se složimo, ali između ostalog govorili ste i o tome da Srbija nažalost odumire, da u mnogim sredinama je sve manje dece, sve manje mladih, da se gase škole, da se gase zdravstvene institucije, pa da shodno tome nema mnogo razloga da postoje ni sudske jedinice. U Batočini koja je na 30-ak kilometara odKragujevca ima i dece i mladih, ima i škola i to i osnovnih i srednjih, ima i domove zdravlja, crkve i dom kulture, obdaništa, a u blizini su autoput sa izvanrednom lokacijom, sa solidnom infrastrukturom. Dakle, imaju sve ono o čemu ste govorili da drugima nedostaje i da se upravo zbog toga gasi život u tim sredinama. Takođe ima i sasvim solidnih uslova za rad sudske jedinice i dovoljno kadra i predmeta. Mi kao stranka koja se izvorno zalaže za decentralizaciju Srbije, smatramo da je mestima kao što je Batočina centralizovana Srbija podjednako i ona koja život i institucije grupiše u Beogradu, ali isto tako i u drugim većim mestima, bez obzira da li se radi o Kragujevcu, Nišu ili Novom Sadu. Mi u ovih nekoliko dana nismo ni čuli argumente, a možda ste ih rekli, izvinjavam se ako nisam čula, šta će biti sa prostorom koji se inače u ovom trenutku koristi ili kao zgrada suda ili kao sudska jedinica. Dakle, ukoliko će ti prostori i dalje ostati u funkciji pravosudnih organa ili drugih budžetskih korisnika, onda zaista ne vidim kako ćemo napraviti racionalizaciju i uštede. Ako će ti prostori ostati godinama prazni, onda je to nešto što je najskuplji račun koji svi plaćamo. Ako će se opet povremeno koristiti u tzv. obaveznim sudijskim danima, onda pitam – ko će plaćati račune u ostalom vremenu kada te zgrade nisu u svojoj funkciji? Iz svih ovih razloga vas još jednom pozivamo da razmislite i da pokušamo da zadržimo sudsku jedinicu u Batočini, jer zaista smatramo da na ovaj način nećemo dobiti na kvalitetu, da nećemo napraviti bitne uštede i da će samo građani Srbije biti na gubitku. Na član 3. amandman u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanici Radoslav Komlenović, Vesna Kovač i Miloš Aligrudić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima ministar Selaković.
S obzirom da je ovaj amandman podnet u istovetnom tekstu kao deo amandmana koji je podneo Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu i u tom delu koji se tiče područja Osnovnog suda u Kruševcu, na kome je predviđeno osnivanje sudske jedinice u Varvarinu, mislim da je korektno i sa moje strane da se prihvati ovaj amandman.
Na član 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Anđelković i Bojana Đorđević. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Milisav Petronijević.
Samo da se zna o čemu se radi. Potpuno je isti amandman za Varvarin i Sićevac, da se dobije sudska jedinica. Prihvaćeno je, samo da se zna o čemu se radi.
Na član 3. amandman su zajedno podnele narodni poslanici Mirjana Dragaš i Stefana Miladinović. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 3. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici Dubravka Filipovski i Đorđe Milićević. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 3. amandman je podnela narodni poslanik Milica Vojić Marković. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Milisav Petronijević. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 3. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su zajedno narodni poslanici Saša Dujović, Ivana Dinić i narodni poslanik Nenad Kitanović. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Milan Lapčević. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 3. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanik Mujo Muković, zajedno narodni poslanici Bajro Gegić i Enis Imamović i narodni poslanik Srđan Dragojević. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Kenan Hajdarević. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik dr Janko Veselinović. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Janko Veselinović. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, uvaženi ministre, o ovom amandmanu, na ovaj ili onaj način, danas se govorilo više puta. Radi se o činjenici da se ovim predlogom izmena i dopuna zakona ukida sud, odnosno sudska jedinica u Bačkom Petrovcu. Obrazlagali smo zbog čega smatramo da Bački Petrovac treba da ima sud. To je iz razloga što u Bačkom Petrovcu živi većinski, preko 70%, slovačko stanovništvo. To je zbog činjenice da ovaj sud ima tradiciju. Generalno Bački Petrovac ima tradiciju u mnogim oblastima. Nešto što je vezano za istoriju Vojvodine i Srbije se nalazi u Bačkom Petrovcu. Recimo, prva zadruga u današnjoj Srbiji osnovana je u Bačkom Petrovcu. Sud ima neprekidnu tradiciju. Da ne govorimo o drugim aspektima koji bi mogli da potvrde ovu moju tezu, od toga da postoji zgrada, da postoje sudije, da postoje ljudi koji poznaju slovački jezik. Mi ćemo sada, prema ovom predlogu, i u Bačkom Petrovcu izgubiti sudsku jedinicu. Da li je to, ministre, zbog racionalizacije? Vi ste govorili o tome koliko u tom sudu ima predmeta. Međutim, to ne bi smeo biti kriterijum za ovakve opštine u kojima živi manjinsko stanovništvo i u kojima je na ovaj način ugroženo postojanje i opstanak na tom području. To je isto kao kada ste govorili o Sjenici, a sećam se toga, kada ste rekli da je to područje izolovano, da zimi padaju snegovi, da ne mogu da dođu u drugo mesto, ili je Tutin bio u pitanju. Je li tako? Ista situacija je sa Bačkim Petrovcem. Zaista ne vidim zbog čega ste toliko uporni, da ne upotrebim neku težu reč, kada je u pitanju Bački Petrovac. Činilo mi se, makar kada sam razgovarao sa vašim saradnicima pre početka načelne rasprave po ovom pitanju, da ćete imati razumevanje za ovaj naš predlog. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Maja Gojković. Izvolite.
Zahvaljujem. Iz istih razloga se javljam povodom ovog amandmana kao i jutros. Više puta smo raspravljali o potrebi postojanja sudske jedinice u Bačkom Petrovcu. Ono što mi najviše smeta u tendenciji predlagača je da ne iznosi razloge koji stvarno stoje, nego pokušava da napravi nekakav razdor između dva naroda koji žive u Bačkom Petrovcu. Tamo postoji i srpski narod koji niko ovde predlažući amandmane nije ni spomenuo, naravno, kao i pripadnici nacionalne manjine. Stalno se ističe to kako se ugrožavaju neka osnovna prava nacionalne manjine u Bačkom Petrovcu, što apsolutno ne stoji. Vrlo je čudna ta teza, ako se vidi da sa druge strane postoji osnovna jedinica u Kovačici. Danas smo izneli razloge i da je to mnogo veće mesto, dva puta veće nego Bački Petrovac. Takođe, ima mnogo više brojčano pripadnika slovačke nacionalne manjine u odnosu na Bački Petrovac. Ako ćemo da poredimo i ako je to jedan od kriterijuma, a jeste bio, kakve su zgrade sudova u jednom i u drugom mestu, naravno da sud u Kovačici ima prioritet. Više puta, nekoliko puta, i kada smo pričali u načelnoj raspravi i sada u pojedinostima, vidimo da nekako prosto ne dopire razlika između poznavanja jezika, kako to neko kaže, i upotrebe službenog jezika nacionalnih manjina. To je neka potpuno druga stvar, druga materija regulisana posebnim zakonom. To su vam skretali ovde pažnju i pripadnici nacionalnih manjina koji su poslanici u ovom parlamentu, da ne brkate ta dva pojma i da ne budete veći od njih. Znači, broj stanovnika u Bačkom Petrovcu, koliko njih je iseljeno i prešlo da živi i da radi u Novom Sadu, koliki je broj predmeta, to bi isto volela da čujem od vas, kada se toliko zalažete da postoji sudska jedinica u Bačkom Petrovcu, a blizina između ta dva mesta uopšte ne treba. Barem poslanici iz Novog Sada da komentarišu i stanovnici Bačkog Petrovca, zaista onoliko malo koliko imaju potrebe za dostupnost pravde dolaze vrlo rado u Novi Sad, kao što i svako jutro dolaze da rade u Novom Sadu i kao što svako jutro dolaze da bi tražili zdravstvene usluge ili da bi se obrazovali. Sve to ne postoji u Bačkom Petrovcu i oni dolaze u Novi Sad zbog toga. Prema tome, razumem vas, „Repeticio est mater studiorum“, da treba ponavljati, ponavljati, ponavljati tri dana na ovoj sednici kako su nečija prava ugrožena. Međutim, stvarnost će vas demantovati kada ova nova mreža sudova zaživi u praksi. Hvala vam.
Za repliku se javio narodni poslanik Janko Veselinović. Izvolite.
Moja koleginica Maja Gojković nadam se da nema loše namere kada pokuša da brani ono što je neodbranjivo. Mene ovo podseća na onu tezu da će u komunizmu svi građani Srbije živeti u Beogradu. Nije cilj da građani Bačkom Petrovca između ostalog i zato što nemaju sud žive u Novom Sadu ili da putuju svako jutro ozareni u Novi Sad. Oni bi najviše voleli ukoliko bi mogli da osnovne svoje potrebe zadovolje u Bačkom Petrovcu, kao i svi ovi stanovnici gradova i opština o kojima smo govorili. Ko je govorio o razdoru među narodima? Naprotiv, ja sam možda iz dobre namere da ne politizujem ovu temu izostavio da kažem da je Slovačka jedna od zemalja koja nije priznala Kosovo, da je Slovačka zemlja koja je priznala srpsku nacionalnu manjinu iako za to nije bilo tehničkih i pravnik uslova u tom momentu. Stvorene su pravne pretpostavke da bi se u Slovačkoj priznala srpska nacionalna manjina. Sada bih ja vas mogao pitati – da li znate koliko Srba živi u Slovačkoj? To je jedna od retkih zemalja u EU koja je Srbiji zaista uvek bila prijatelj bez fige u džepu. U tom smislu, ne bih želeo da trošim reči da dokazujem prijateljstvo između srpskog i slovačkog naroda. To valjda nikome nije sporno. Kakav razdor? Upravo smatram da iz tih razloga, istorijskih, kulturoloških i svih drugih, Bački Petrovac treba da ima svoju sudsku jedinicu, barem sudsku jedinicu, ako ne može imati osnovni sud.
Reč ima ministar. Izvolite.
Zahvaljujem, uvaženi gospodine predsedniče. Dame i gospodo narodni poslanici, zaista molim da budemo korektni i da neke stvari koje ne treba mešati, a pogotovo ne kada to vodi u neki drugi neželjeni smer, uključujemo u ovu raspravu. Pazite, Republika Srbija je, zahvaljujući političkoj volji svih relevantnih političkih subjekata na njenoj sceni jedina država u Evropi koja poseduje sistem nacionalnih saveta nacionalnih manjina. To nema ni jedna druga država u Evropi. Ni jedna druga. Što ukazuje na mogućnost zaštite, zaštite ljudskih i manjinskih prava na najvišem nivou. Neki od narodnih poslanika su upravo o tome i govorili. Dakle, da li je ovo predlog zakona koji će zadovoljiti sve i svakog? Nije. Da je predviđeno da se vrati osnovni sud u svaku opštinu gde je postojao opštinski sud, onda bi većina onih koji danas žale što tu nema sudske jedinice ili osnovnog suda skočila da kaže ovo je neracionalno, ko će ovo da plaća. Danas kad je dato rešenje, za koje smatramo da je racionalno i da je jedino, jedno od retkih mogućih u ovom trenutku, danas ne valja ni to. Hajte, budite iskreni i recite da čak i često, kada se nešto ponovi po četiri, pet ili 15 puta, što je svakom razumnom sasvim dovoljno. Normalno da se iskoristi skupštinska govornica da se obratimo svojim biračima na lokalu i da im ukažemo, eto kako se mi tobož borimo za njihove interese. Kada je reč o Slovačkoj nacionalnoj manjini, već je rečeno. Istina je. Kada pogledate procentualno u Bačkom Petrovcu živi oko 70% pripadnika Slovačke nacionalne manjine, ako se ne varam po poslednjem popisu 72%. Ali, brojčano to je dvostruko manje u odnosu na broj Slovaka koliko ih živi u Kovačici. Iako je u Kovačici njihov procenat nešto manji od 50%, procentualno gledano, njih je brojčano u Kovačici znatno više. Rukovodeći se upravo tim razlogom, da jednu zaista nacionalnu manjinu koja je oduvek pokazivala jednu veliku lojalnost prema Republici Srbiji kao svojoj državi, da ne oštetimo u tom smislu. Rukovodeći se time da je Bački Petrovac bliži Novom Sadu, nego što je Kovačica bliža Pančevu, rukovodeći se brojem predmeta, prilivom predmeta koji postoji. Već sam malo pre pomenuo, ako pričamo o klasičnoj parnici, mesečni priliv u Bačkom Petrovcu je 2,61 predmet, dakle deset puta manji nego što bi trebalo da bude norma sudije. Deset puta manji. Mislim da je razlog apsolutno racionalan. Slovaci su jedan divan narod. Bački Petrovac za njih ima nešto što niko nije rekao u današnjoj raspravi, evo reći ću ja jer nemam razloga da krijem. Bački Petrovac za njih ima jedan poseban istorijski značaj koji nema veze ni sa pravosuđem, ni sa čim, ni sa privredom, ni sa čim drugim. To je neka vrsta prestonice Slovaka u Srbiji zato što su Slovaci, kada su u vreme Habzburške monarhije doseljavani na područje današnje Vojvodine, prvo naseljeni u Bački Petrovac. Da li to ima veze sa opstankom ili osnivanjem sudske jedinice u tom gradu, koja ni samim Slovacima neće služiti onoliko koliko bi služila, opet istim tim Slovacima u Kovačici, da je tamo nema? Opet kažem, zakon je pravljen po nekim merilima naših mogućnosti kao države. Smatram, da je ovo rešenje racionalnije. Naravno, da ima onih, koji se iz reda Slovačkog naroda, ali i drugih koji žive na tom prostoru, koji bi se zalagali da u svakom mestu koje pomenemo bude sudska jedinica, ili osnovni sud, pogotovo danas kada je sudska jedinica u potpunosti gotovo izjednačena sa sudom. Mešanje međunacionalnih odnosa sa ovim zaista, nema mesta. Ono što sam pomenuo na početku ovog repliciranja, odnosno izlaganja, evo da kažem i sada. Republika Srbija je jedina država koja ima koncept nacionalnih saveta nacionalnih manjina. Naravno, da budem krajnje politički korektan, taj koncept je usvojen za vreme mandata prošle Vlade. Počeo je da funkcioniše. Samo jednom su sprovedeni izbori za nacionalne savete nacionalnih manjina. Da zaključim time da smo kao nadležno ministarstvo priveli kraj radu na pisanju izmena tog zakona, jer već koliko naredne godine, koja je izborna godina za nacionalne savete nacionalnih manjina, treba sprovesti opet izbore, a neke manjkavosti koje je taj zakon pokazao u praksi, a ima ih, i zaista su od suštinske važnosti treba ispraviti. Zahvaljujem.
Replika, gospodine Veselinoviću.
Ministre, vi ste gotovo rekli većinu stvari koje sam i ja tvrdio. Istina rekli ste i činjenicu koju ja nisam rekao, da je Republika Srbija usvojila zakonodavstvo kojim se maksimalno štite nacionalne manjine. To ste vi sada rekli. Niste rekli radi političke korektnosti, da vi kao opoziciona stranka u tom periodu niste glasali za taj zakon. To nije nebitna činjenica. S druge strane, senzibilitet za nacionalne manjine nije nebitan ni za položaj našeg naroda koji živi van granica Srbije. Znate da samo u regionu živi oko dva miliona Srba. Svaka lestvica koju podižemo u tom smislu, znači naše pravo da tražimo slična prava u Hrvatskoj, u Federaciji, u Makedoniji, Sloveniji i da ne nabrajam sve zemlje u regionu, kako ih prepoznaj Zakon o Srbima u regionu i Srbima u dijaspori. U tom smislu, nije nebitno kada se neka prava, makar i na ovaj način dovode u pitanje. Ne kažem da Slovaci neće imati pravo da ostvaruju sudsku zaštitu, odnosno upotrebu svog jezika u Novom Sadu. Međutim, i sami ste rekli. Bački Petrovac je glavni grad Slovaka u Srbiji. Taj glavni grad neće imati sudsku jedinicu. Da li je toliko novaca, rekli ste 2,5 predmeta mesečno. Hajte molim vas, recite mi koji je sud kao sudska jedinica dobio taj status i koja je granica bila? Da li je to pet predmeta mesečno, tri, dva, jedan, pa je Bački Petrovac po tome izgubio kriterijum? Da li je to bio jedini kriterijum?
Narodni poslanik Marijan Rističević.
Dame i gospodo narodni poslanici, ne slažem se sa predlagačem amandmana. Mislim da bih primerenije shvatio da je predložio da se sudska jedinica u stavi u Titelu ili u Žablju, s obzirom na udaljenost Titela i Žablja od Novog Sada. Bački Petrovac je negde na dvadesetak kilometara od Novog Sada, i veća je udaljenog nekih prigradskih opština u Novom Sadu i Beogradu, od Bačkog Petrovca do suda. Dakle, postoje i veći razlozi da neko dobije sudsku jedinicu. Hoću da kažem nešto sledeće. Da smo svi mi ovde predložili amandmane uglavnom zbog prestiža, zbog okoline i advokatskih kancelarija koje deluju u našim gradovima. Ja nisam predložio amandman. Bez obzira, što recimo Stara Pazova kao grad ima 18.645 stanovnika i dobila je sud. Inđija ima 26.000 stanovnika i 0,25, ali je dobila sudsku jedinicu. Ali, sam razumeo da sudska jedinica, sem parnica može da sudi, odnosno sudiće i krivice, tako da se jedno zove sud, a drugo se zove sudska jedinica. U Staroj Pazovi živi 6.000 Slovaka. U Inđiji je taj broj u gradu daleko manji. Jedan od razloga zašto je Stara Pazova dobila sud, a Inđija nije, odnosno dobila je samo sudsku jedinicu je i taj razlog što je u Staroj Pazovi određeni broj Slovaka i nacionalne manjine su imale odgovarajuću prednost i pozitivnu diskriminaciju. To sam cenio. Takođe sam cenio i činjenicu da će Inđija sudskom jedinicom zatvoriti svoje potrebe, tim pre što su za vreme bivšeg režima ceo Srem i svi ovi Slovaci iz Stare Pazove putovali 70-80 km do osnovnog suda u Sremskoj Mitrovici, da bi zadovoljili neke svoje sudske potrebe. Ovo kažem kao čovek koji je odrastao sa Slovacima, koji žive na osam kilometara od mene, koji su živeli i u mojoj ulici. Ali značajna grupa, njih oko 6.000, živi u Staroj Pazovi. Dakle, kao neko ko je odrastao sa Slovacima, radi se o izuzetno čestitoj, poštenoj i nadasve radnoj nacionalnoj grupaciji. Ne želeći da budem veći Slovak od Slovaka, želim samo da kažem da kriterijum kad se odlučivalo da li neko da dobije sud ili sudsku jedinicu, poštovalo se to što je nacionalna grupacija izražena u Staroj Pazovi u znatnoj meri i taj neki kriterijum da i oni negde imaju osnovni sud je ispoštovan u Staroj Pazovi. E, sad, ja mislim da bi bilo mnogo da se to uradilo i u Bačkom Petrovcu. Znači, ja ne želim da ulazim u neke sporove, ali mislim da ovde neko želi da kaže da su neke nacionalne manjine, pre svega u Vojvodini i sama Vojvodina, oštećeni ovim predlogom, što apsolutno ne stoji. U poslednjih 12-13 godina, od kada je jedan režim na vlasti u Vojvodini, Vojvodina poodavno nije na moru ali tone li tone. Hvala.
Narodni poslanik Zoran Babić ima reč.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, slažem se sa vama da je opasno kao političko oružje se služiti i svađati na ovakvim primerima državu Srbiju sa nacionalnim manjima, ali i sa suverenim državama. Svi moramo pre nego što se latimo takvih stvari da se zapitamo šta nam je bitnije – politički poen, dnevni, mali, sićušan ili država? Stranka ili država? Srpska napredna stranka se uvek zalagala i uvek će se zalagati za državu, ma koliko nas to koštalo, ma kako trnovit put bio. Opasno je svađati državu Srbiju sa bilo kojom nacionalnom manjinom, a gospodin ministar je lepo opisao i nacionalne savete nacionalnih manjina i sve mogućnosti. Vreme je spone, vreme je za suživot, vreme je za život u Srbiji, a ne za svađanje. Kome je do svađe da bi zaradio neki mali, sićušan poen koji će se već za pola sata zaboraviti, imaće veliki teret i balast i u svojoj političkoj karijeri i u svemu što radi. Dupli aršini ili dupli standardi su opasni kada se koriste i u politici, ali i kada se koriste u životu. Zbog tih duplih standarda SNS neće glasati za ovaj amandman. I zašto kažem dupli standardi? Bački Petrovac je gotovo spojen sa Novim Sadom, 15 do 20 km razdaljine je, verujem mojim kolegama koji ceo život žive na tom području, i sada to smeta i sada hajde da posvađamo predlagača zakona sa nacionalnom manjinom, pa ćemo reći – da, mi smo bili u pravu, mi bi to bolje. A onda kada su mogli bolje, kada su mogli više, pre četiri godine, gradske opštine u Beogradu su imale mnogo veću razdaljinu i građani tih opština, Beograđani su imali mnogo veću razdaljinu, ceo Beograd je imao dva osnovna suda. Da li predlagač ovog amandmana zna koja je razdaljina između Barajeva i Drugog osnovnog suda tada i sada? Ne zna. Znači, dupli standardi. Sada su argumenti – decentralizacija. Plašimo se centralizacije. Sada, po ovom predlogu zakona, Beograd ima tri osnovna suda i veći broj sudskih jedinica. Po bivšem predlogu zakona, 34 osnovna suda, sada 66. Gde je tu decentralizacija? Dupli aršini. Kada je trebalo u ruke staviti bivšem gradonačelniku Beograda svu moć ovoga grada, prestonog grada Srbije, nije bio problem. (Predsednik: Samo vas molim da se držimo vremena.) S jedne strane se brinemo za decentralizaciju, a sa druge strane, tamo gde su imali mogućnosti da decentralizuju, obezvlastili su sve beogradske opštine i prikupio je kompletnu vlast samo za sebe. Nemojte se nadati u kratku pamet građana i Beograda i Srbije. Zbog duplih aršina, SNS neće podržati ovaj amandman.
Narodni poslanik Janko Veselinović ima reč.
Velika je stvar kada pojedine političke opcije od politike jednog ili dva sendviča nacionalnim manjinama nude nacionalna prava. Međutim, nismo dobili odgovor zbog čega u momentu kada je Zakon o nacionalnim savetima bio na dnevnom redu, niste podržali taj zakon? Zbog čega niste podržali Zakon o nacionalnim savetima? S druge strane, nemojte se služiti stvarima koje nisu tačne. Danas ovde rastu planine, jel tako, sa 1.100 na 1.500 metara, a sada ste smanjili udaljenost Bačkog Petrovca i Novog Sada za 10 km. Udaljenost između Novog Sada i Bačkog Petrovca je 24 km i 500 metara, a ne 15 km, gospodine Babiću. Vi bi trebali da poznajete celu Srbiju, niste vi šef poslaničke grupe samo za deo u kome vi živite. Trebali bi da ne vređate građane Vojvodine koji žive na toj teritoriji. Nije moguće da se Srbija i Vojvodina zimi smanjuje a leti proširuje. Kako možete 10 km prenebregnuti? Dakle, između Novog Sada i Bačkog Petrovca ima 25 km. To jeste glavni grad Slovaka i pitam vas zbog čega niste glasali za Zakon o nacionalnim savetima? Recite zbog čega niste glasali?
Ministar Selaković ima reč.
Zahvaljujem. Uvaženi gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, hajte zaista da budemo korektni. Zašto stranka kojoj imam čast i zadovoljstvo da pripadam nije glasala za taj zakon? Sigurno ne zato što je protiv prava nacionalnih manjina. Kada ulazite u nešto što je potpuno jedinstveno i nigde još uvek ni provereno ni uvedeno u svetu, onda izražavate visoki stepen sumnje u to. Ako se neko od vas zalaže za ukidanje toga, može da izađe sa tim predmetom, odnosno sa tim predlogom, ali podsetiću toga ko bi se za to založio da direktno radi suprotno Ustavu Republike Srbije koji propisuje da dostignuti nivo ljudskih i manjinskih prava ne može biti snižavan odnosno smanjivan. To je vrlo živopisno poređenje. Kao, recimo, kada bih ja rekao da stranke koje u ovoj Skupštini nisu glasale za Nacionalnu strategiju borbe protiv korupcije se zalažu za cvetanje korupcije. Ali, ja to neću da kažem i nisam to rekao jer to smatram krajnje politički nekorektnim. Mi možemo da se razlikujemo u vidovima kako vidimo mogući put sprovođenja nekih stvari. Pokazalo se u nekim veoma bitnim stvarima da je Zakon o nacionalnim savetima nacionalnih manjina zakon koji u sebi sadrži brojne manjkavosti. Te manjkavosti će biti promenjene. Ali, verujte mi, to bi upravo bilo tako – nisi hteo da glasaš za strategiju borbe protiv korupcije u narednih pet godina, znači, buniš se protiv borbe protiv korupcije u narednih pet godina. Na šta to liči? Ne znam da li će iko u Srbiji poverovati u to? Zahvaljujem.
Reč ima Zoran Babić. Izvolite.
Zahvaljujem vam se, gospodine ministre. Sličnu argumentaciju sam hteo i ja da iskoristim, ali, ono što je najbitnije – SNS taj zakon poštuje. Možemo da se ne slažemo sa nekim rešenjima, ali poštujemo, gospodine Veselinoviću. Mi poštujemo, a vas tek treba da vidimo kako ćete se opredeliti u budućnosti o borbi protiv korupcije, pošto se u prošlosti stvarno niste pokazali kao dosledni. S druge strane, razdaljina od jednog mesta do drugog mesta može da se meri od centra do centra, od početka do kraja, pa može biti i 16-17, a može biti i 24 km. Gospodine Veselinoviću, 38 milijardi dinara, koliko je prometovala firma vašeg predsednika stranke, e to ne može da se smanji. To ne može da se opere, to ne može, to je tako kako jeste u dinar i u APR tačno piše kako i šta je. Kada smo kod geografije, ja bih voleo zaista da pokažete razdaljine između gradskih opština Beograda, pa da kažete kako je to svemirski bolje rešenje bilo da više od dva miliona stanovnika Beograda ima dva osnovna suda, kolike su razdaljine između Obrenovca i osnovnih sudova, za razliku od sada kada ima tri osnovna suda i više sudskih jedinica. Šta je to spektakularno u tome kada je po prethodnom rešenju postojala 34 osnovna suda, a sada 66, i gde je tu centralizacija, onda kada je broj osnovnih sudova manji ili kada je veći? Morate da saberete neke stvari na pravi način.
Janko Veselinović, replika.
Gledajte, ja sam već jednom rekao naša poslanička grupa se toga pridržava, mislim da vi predsedavajući morate da vodite računa da ovo nije skupština grada Beograda, nego Narodna skupština Republike Srbije. Da ne otvaramo ovde teme koje se tiču Beograda, Novog Sada, gradova u kojima je SNS na vlasti. Da se vratimo na ovu temu, ministre Selakoviću. Ja i vi smo kolege, koliko znam, jel tako? Hajde da se vratimo na lekciju izvora prava. Kaže se da je izvor prava Ustav, zakon, podzakonski akti, sudska praksa itd, autonomni izvori prava. Nigde nema strategije. Strategija nije izvor prava. Strategija je strategija. Politički akt kojim bi trebalo da se ravna izvršna vlast, ali ako je strategija naročito pamflet, a nema iza sebe suštinu kakva je vaša borba protiv korupcije, selektivna, politički obojena, onda je to već druga stvar. Mi smo strategiju koju ste vi predložili ovom domu tako gledali. Nažalost, pokazalo se da smo bili u pravu. Zbog toga nemojte porediti strategiju bilo koju strategiju sa Zakonom o nacionalnim savetima, ili sa bilo kojim zakonom.
Reč ima ministar Selaković. Izvolite.
Zahvaljujem. Uvaženi predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, ja sam sada postao mnogo svesniji nekih stvari koje su se dešavale u prošlosti kada je ovaj uvaženi dom u nekom drugom sastavu donosio određene strateške akte, i nije se prema njima ponašao kao prema zakonskim aktima, jer se strategija donosi po proceduri za donošenje zakona. Možete da kažete da nije tačno, možete sada da kažete jeste, nema rasprave u načelu i u pojedinostima, pa nema ni kod ratifikacije međunarodnih ugovora. Onda je lepo, naročito kada je neko dama, da ne dobacuje kada neko drugi govori. Ja vas molim gospodine predsedniče da intervenišete, jer sa te strane baš često dolaze identične reakcije. Narodna skupština Republike Srbije donosi veoma mali broj strateških akata, veoma mali broj. Sticajem okolnosti, ministarstvo na čijem sam čelu je Vladi predložilo dva takva akta, dve strategije, Nacionalnu strategiju za borbu protiv korupcije za period do 2018. godine i Nacionalnu strategiju reforme pravosuđa. Normalna i uobičajena stvar u svakoj parlamentarnoj praksi, da se opozicione partije opredeljuju da li će za neki predlog glasati ili neće i to je sasvim legitimno, ali ja nisam izvlačio na osnovu toga zaključak da li je neko protiv svrhe donošenja nekog strateškog akta, kao što mislim da je krajnje nekorektno tvrditi da ako neko nije glasao za Zakon o nacionalnim savetima nacionalnih manjina, da je protiv prava nacionalnih manjina. Dakle, upravo je to bila poenta moje intervencije i moga poređenja. Treba napraviti razliku, tako je, postoje strategije koje donosi Vlada kao što je recimo, uveren sam da će uskoro doći na dnevni red, Strategija Vlade reforme javne uprave za period do 2018. godine, ali postoje i dve strategije koje je ovaj uvaženi dom doneo u toku ove godine, jedan posvećena reformisanju pravosuđa, druga posvećena borbi protiv korupcije. Te dve teme su na tako visokom nivou značaja određenih društvenih tema za državu Srbiju, da je trebalo da budu donete po zakonom predviđenoj proceduri kao za donošenje zakona, između ostalog zato što je nivo obaveznosti, njihov nivo promenljivosti znatno drugačiji od svih ostalih. Nije reč ni o kakvom političkom pamfletu, reč je naime o nečemu što su i nezavisni stručnjaci, kako i domaći, tako i strani stručnjaci ocenili kao izuzetno dobre tekstove. Naravno, možemo da kažemo tekst je jedno, sprovođenje je drugo, ali s obzirom da se krenulo sa sprovođenjem obe strategije, dajte da vidimo kako će to sprovođenje teći. Ono što ja uvek mogu da kažem jeste da u onom domenu koliko to zavisi od Ministarstva pravde i državne uprave, mi ćemo svim svojim snagama, umećem i voljom se truditi da ispunimo ono što je Narodna skupština Republike Srbije usvojila kao strateški akt po zakonom predviđenoj proceduri kao da je reč o zakonu. Zahvaljuje.
Reč ima narodni poslanik Zoran Babić. Izvolite.
Gospodine ministre, koliko je meni u znanju, u Srbiji su do sada usvojene dve strategije u borbi protiv korupcije, jedna za period između 2005. i 2010. godine, i druga za period između 2013. i 2018. godine. Takođe mi je u znanju da ne postoji pisani trag efekata prve strategije između 2005. i 2010 godine, osim što postoje merljivi dokazi da smo po korupciji nažalost postali prva zemlja u Evropi, a sa druge strane, ukoliko je toliko bitna za bivši režim bila borba protiv korupcije, pokazuje i podatak do 2010. godine, niti ko želeo, niti je ko usvajao, niti je ko pisao, niti je ko radio na borbi protiv korupcije, niti na toj strategiji, pa ste na taj način i pokazali kakav je bio odnos bivšeg režima i bivše Vlade prema i tom dokumentu, ali i prema borbi protiv korupcije. Ne znam koliko dokaza i šta sve treba SNS, kako da dokumentuje borbu protiv korupcije? Malo vam je bio i izveštaj Specijalnog suda o 180 podignutih i potvrđenih optužnica, i to svi vide. Vidi međunarodna zajednica, vide građani Republike Srbije, samo vi nećete i ne želite da vidite. S jedne strane, ne donosite ni jedan akt u borbi protiv korupcije, sa druge strane ne želite da vidite ovo što ova Vlada Republike Srbije radi. Šta želite? Kakav odnos? Šta da radimo? Da budemo kao vi? Ne, nećemo biti kao vi.
Replika, Janko Veselinović.
Neću se više javljati za repliku. Gospodine Babiću, odnosno predsedavajući, da se ne obraćam mom uvaženom kolegi Babiću, ne treba ništa da dokumentujete, stvarnost najbolje pokazuje koliko je efikasna ta vaša borba i načelno zalaganje protiv kriminala. U svim oblastima kriminal je u porastu. Vaša opšta amnestija je dovela do činjenice da danas imamo ljude koji su osuđeni na smrt, posle vaše amnestije vrše krivična dela, da ne govorim o nasilju na sportskim terenima, da ne govorimo o krivičnim delima koja se tiču organizovanog kriminala i rasturanja narkotika, da ne govorimo o drugim krivičnim delima. Baš je prethodna Vlada povela ozbiljnu akciju u borbi organizovanog kriminala. Oduzela na desetke miliona imovine kriminalcima koji su do tada slobodno vršili krivična dela i uhvatila se u koštac, nije završila taj posao. Ovoj Vladi je taj posao ostavljen, ali nemojte govoriti da svet počinje od vas, da ste vi uradili nešto što je prethodna Vlada dozvolila da prođe bez aktivne državne politike. Naravno, uslovi su bili takvi kakvi su bili u prethodnom periodu. Vi imate sada i nož i pogaču. Međutim, nažalost, ne koristite vaša sredstva, jer prikupljate jeftine političke poene. Ja bih baš da danas razgovaramo o mreži sudova koja je na dnevnom redu, ne da se uvek vraćamo na temu koju vi ponavljate tako uhodano, a koja već običnim građanima ne znači ništa, jer nažalost shvataju da se iza njih ne kriju dela.
Reč ima narodni poslanik Zoran Babić, replika.
Još jednu ću rečenicu. Ukoliko je ova amnestija i Zakon o amnestiji, koji je usvojen prošle godine, naš, čiji je Zakon o amnestiji iz februara meseca 2001. godine? Čiji? Čiji je Zakon o amnestiji iz februara meseca 2001. godine? Fljore Brovine koja je puštena, Dreničke grupe, koga? Čiji je Zakon o amnestiji? Ko ga je usvojio? Ko ga je doneo? Ko ga je primenio? Šta je to? Tada nisu izlazili kriminalci, tada su izlazili akademici. Šta je tada bilo? Vi ste ga onda uveli. Vi ste uveli amnestiju na ovaj prostor. Vi ste uveli amnestiju u ovu državu. Prema tome, prestanite jednom, vaša amnestija, vi ste pustili, vi ste to prvi izmislili i napravili 2001. godine.
Reč ima ministar Selaković.
Uvaženi gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, evo opet jednog politikantskog i neumesnog poređenja. Kao što je malopre bilo upravo ono gde – e niste glasili za to, znači vi ste bili protiv toga, tako i sada ovde – doneli ste amnestiju a onda je naglo povećan stepen kriminala u Srbiji. To bi bilo isto kao kada bih ja sada rekao – 2001. godine ste doneli amnestiju a onda je 2004. došlo do martovskog pogroma, jer ste tom amnestijom pustili sve one koji su do tada bili u zatvoru, a oni počeli opet da ubijaju i da progone ljude. Opet kažem, koliko smo puta razgovarali o tome, ni jednom nisam iskoristio priliku da dam tako neumesno i ružno poređenje. Kao što i vi znate da ne postoji veza između ovoga što ste rekli, jer vrlo jasno je u Zakonu o amnestiji rečeno da se na povratnike amnestija ne odnosi, a ko je bio dovoljno strpljiv i pismen da pročita zakon, to je mogao da vidi, tako isto ne može da se napravi zaključak – pustili ste 2001. godine amnestijom ljude, a onda su oni marta 2004. počeli opet da progone i da ubijaju. Mogu da se donose razno-razni zaključci, ali dajte da budemo korektni. Dali je ovde cilj da jedni druge blatimo ili da donesemo neki zakon koji će omogućiti bolju primenu prava i veći nivo vladavine prava u Srbiji? Drago mi je što je rasprava tekla u jednom zadovoljavajućem i boljem nivou, boljem u svakom slučaju, nego što je tekla po Zakonu o sedištima i područjima sudova i javnih tužilaštava 2008. godine. Treba svi da budemo ponosni na to. Ja sam ponosan kad, kao građanin Srbije, vidim da se u Narodnoj skupštini Republike Srbije vode takve rasprave. Zahvaljujem.
Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Balint Pastor. Da li neko želi reč? Na član 3. amandman u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanici Srđan Miković i Đorđe Stojšić. Reč ima narodni poslanik Srđan Miković.
Neću govoriti o amnestiji, neću govoriti ni o slučaju pomilovanja o čemu bi moglo da se govori, ukoliko bi šetali van teme, nego ću se vratiti na temu člana 3. Predloga zakona. Naime, u mom amandmanu, praktično, sam predložio da svi oni koji su iz Kovina budu u prilici da se sude u sudskoj jedinici u Kovinu, ali da ta sudska jedinica bude pri Osnovnom sudu u Pančevu, a ne pri osnovnom sudu u Smederevu. Moram da ukažem da članom 13. stav 2. Predloga zakona je definisano da predmete u kojima do dana početka primene ovog zakona nije doneta odluka, i to od strane sudova ili od strane javnih tužilaštava, da preuzimaju mesto nadležni sudovi i javna tužilaštva osnovani ovim zakonom i Zakonom o uređenju sudova. To je još jedan od razloga zašto treba debelo porazmisliti da li sve ono što je do ovog trenutka suđeno, na primer, pred Višim sudom u Pančevu, a radi se o, na primer, krivičnim delima počinjenim ili ukoliko su izvršioci sa teritorije Kovina, od 1. januara ne može da se završi, ako se ne završi do 1. januara ne može da se završi predmet, predmet se ustupa sudu u Smederevu. Da li to ima smisla? Koliko je takvih predmeta? Ovde ne govorim samo o predmetima iz nadležnosti Osnovnog suda, gde je sudska jedinica da li ovamo ili onamo, ovde govorim i o predmetima Višeg suda. Smatram da u situaciji kada smo u prilici, ovu knjigu stalno nosim sa sobom, i dan danas učim, kako primenjivati novi Zakonik o krivičnom postupku po pitanju potrebe da tužilačka istraga odgovori zadatku koji je pred nju postavljen. Imaćemo situaciju da, na primer, ukoliko kolima krenemo od Pančeva do Bele Crkve, preko teritorije Kovina, u zavisnosti gde se eventualno učini krivično delo, ne daj bože neka saobraćajka, biće nadležno tužilaštvo u Pančevu, u Smederevu, pa na primer, bilo Pančevu, bilo Vršcu. Postupanje, znači ukoliko se radi o takvom delu, teškom delu, izuzetno teškom delu, na primer, krivičnom delu, gde je nadležnost, na primer, višeg suda, doći ćemo u situaciju da na lice mesta izlazi policajac iz policijske uprava sa sedištem u Pančevu, koje pokriva Pančevo, maltene od Beograda, do rumunske granice, a izlaziće ukoliko se radi o teritorije kovinske opštine tužilac iz Smedereva. Druga stvar, imamo situaciju koja je granična, bilo da se radi o prekršaju odgovornosti ili da se radi o krivičnom delu, policajac će krivičnu prijavu davati tužilaštvu u Smederevu, a ukoliko se radi o prekršaju odgovornosti, biće nadležni prekršajni sudovi sa centrom u Pančevu. Znači, sudovanje sa teritorije opštine Kovin u prekršajnim postupcima ići će prema Pančevu, u postupcima privrednih sporova prema Pančevu, osnovni sudovi i viši sudovi prema Smederevu. Još jednu stvar da vam kažem, mnogo je lakše za kontrolu teritorije od strane policijske uprave i svega toga da na ataru nemamo izvučene granice, jer do sada je policijska uprava bila nadležna za ceo južni Banat. Znači, do polovine mosta kada se od Kovina ide ka Smederevu. U tom smislu, još jednom pozivam, da razmislimo da ne napravimo, naročito u ovoj situaciji kada postoji potreba adekvatne primene Zakonika o krivičnom postupku, da se ne igramo sa time, ukoliko stvarno bude ocena da bi to trebalo da ide sa Smederevom. Ima vremena, ako treba da se novelira zakon u tom delu, ali smatram da ovog trenutka to ne bi trebalo raditi, naročito imajući u vidu sve predmete koji su trenutno u toku, a gde će doći, praktično, do zastajanja i svako će gledati, hajde da preteramo predmet u Novu godinu, a onda neka radi neko drugi. Nemojte to da radite.
Na član 3. amandman je podnela narodna poslanica Judita Popović. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Biljana Hasanović Korać i Teodora Vlahović. Reč ima narodna poslanica Biljana Hasanović Korać.
Hvala, gospodine predsedniče, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, koleginica Vlahović i ja smo podnele vrlo sličan amandman prethodnom i suština tog amandmana se sastoji u sledećem. Sudska jedinica u Kovinu se do sada nalazila u okviru Osnovnog suda u Pančevu. Ovim predlogom zakona predviđa se da ona pripadne Osnovnom sudu u Smederevu. Mi amandmanom predlažemo da se izmeni Predlog zakona tako da sudska jedinica u Kovinu i dalje pripada Osnovnom sudu u Pančevu. Pored razloga koje je izneo kolega Miković, podsetiću da je Vojvodina višenacionalna sredina, višejezična i višekulturalna. U južnom Banatu, koji obuhvata opštine, između ostalog i opštinu Kovin, Pančevo, Kovačicu, Alibunar, Vršac, žive Mađari, Rumuni, Slovaci, Česi i pripadnici još nekih naroda i narodnosti. Ministar se pre izvesnog vremena i sam pozivao na Ustav, pa ću i ja da podsetim da Ustav Republike Srbije, pored čitavog niza ljudskih i manjinskih prava i sloboda, garantuje zabranu svih vrsta diskriminacije, zaštitu ljudskih i manjinskih prava i sloboda, pravo na jednaku zaštitu prava i na pravno sredstvo, podsticanje uvažavanja razlika i u okviru prava pripadnika nacionalnih manjina zabranjuje diskriminaciju nacionalnih manjina, garantuje ravnopravnost u vođenju javnih poslova, pravo na očuvanje posebnosti i drugo. U okviru svega ovoga podrazumeva se i pravo pripadnika nacionalnih manjina na vođenje sudskog postupka, na njihovom jeziku. Upravo bi se ovo omogućilo kada bi se zadržala postojeća organizacija sudova, jer sudovi na teritoriji južnog Banata su tako organizovani da imaju sudije, sudske tumače, prevodioce, pa i veštake koji su osposobljeni da vode postupke na jezicima koji su u skladu sa zakonom, u službenoj upotrebi na tom području. Kao potvrda ispravnosti navedenog stava i ovakve podele je i to što su po ovom principu organizovani i prekršajni i privredni sudovi na ovoj teritoriji. U prilog tome govori i to da na teritoriji opštine Kovin rade advokati koji su upisani u imenik Advokatske komore Vojvodine, što je Policijska uprava koja radi na tom području, sa sedištem u Pančevu. Sve to ukazuje na potrebu da Kovin ostane u okviru južnog Banata i pod ingerencijom Osnovnog suda u Pančevu. Ono što je u obrazloženju odbijanja amandmana navedeno, ne može da se prihvati kao opravdano. Ni jednom rečju se ne poziva na obrazloženje koje smo mi dali uz amandman, već govori o tome kako su troškovi održavanja sudskih jedinica veliki, tu je održavanje zagrada, troškovi komunalija, plate zaposlenih i kako bi održanje sudske jedinice Kovin znatno povećalo troškove Osnovnog suda u Pančevu. Ali, ne vidim razlog za ovakvo obrazloženje i ne mislim da je ono opravdano, jer se sudska jedinica u Kovinu ne gasi, pa da bi se stvorila neka ušteda na ovim troškovima koji su pobrojani ovde. Ona ostaje, samo se premešta. Ne pripada više jednom sudu, nego drugom sudu. Takođe ne stoji ni ovaj deo obrazloženja gde kaže da su iz Osnovnog suda u Smederevu izašli Velika Plana i Smederevska Palanka i ostao je samo Osnovni sud Smederevo, pa da bi se povećao obim njegovog delovanja pripaja se sudska jedinica iz Kovina. Ne možemo zato što se neko izdvojio da kaznimo drugog i da ga spojimo tamo gde po prirodi stvari ne pripada. Ako se pozivate na to da građanima treba da bude bliže, da koriste potrebe koje zadovoljavaju u sudu, da dođu do prava i pravde, mislim da to što je Smederevo nešto bliže od Pančeva nije dovoljan razlog, jer iz celog južnog Banata, celog Banata i cele Vojvodine mnoga prava ostvarujemo u Novom Sadu i nije problem da odemo do Novog Sada. Nije problem kada treba da dobijemo uput za neki specijalistički pregled. Ne dobijamo za Beograd zato što nam je bliže, nego dobijamo za Novi Sad ako se iste usluge vrše i u Beogradu i u Novom Sadu. Tako da takva obrazloženja zaista ne bi mogli da prihvatimo, pa predlažemo da još jednom razmislite i da prihvatite predloženi amandman. Hvala.
Reč ima ministar Selaković.
Hvala uvaženi gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, zaista moram da se osvrnem na nešto što je izrečeno, a što ne verujem da iko racionalan u Srbiji može da podrži. Da li smatrate da je racionalno da se iz Pančeva koje je 17 kilometara od Beograda ide u Klinički centar u Novi Sad? Nije racionalno. To je veoma, veoma loše. Čovek u sanitetu od Pančeva do Novog Sada može deset puta da umre. Zato što je neko smislio da je to uredu. Govorim o mreži sudova, negde sa racionalizacijom treba da se počne. Iako nije moj resor, ali nešto što je, verujte mi kao ministar pravde dobio sam šest ili sedam pritužbi, veliki broj naših penzionera koji u toku prolećnih, jesenjih i letnjih meseci odlaze iz gradova gde žive tokom zime, ne mogu da podignu lekove zato što nisu overeni u domu zdravlja u kojem su osiguranici. Tako i ova priča, ostvaruju se prava u Novom Sadu, nekome ko živi u Beloj Crkvi i onda on treba da ide iz Vršca, Bele Crkve ili iz Kovina i Pančeva u Novi Sad, a nikako u Beograd koji mu je mnogo bliži. Koliko sam protivnik beogradizacije, a veliki sam protivnik beogradizacije, toliko sam i protivnik novosadizacije. Šta to znači? Zato što neko ne može da ostvari svoje pravo na zdravstvenu zaštitu, neko ko je iz Kovina ne može da je ostvari u Beogradu ili Smederevu, on treba da ide u Nosi Sad. Mislim da je to izuzetno loše rešenje. Izuzetno loše rešenje, ako što mislim da je loše da neko treba da ide po ovom sadašnjem rešenju iz Sokobanje za Beograd, umesto za Niš. Neke stvari treba da budu okrenute građaninu i životu. Ako postoji loša navika iz prošlosti, onda treba u budućnosti da je menjamo. Kao neko ko je radio na univerzitetu, znam da 99% studenata koji su Pančevci, studiraju u Beogradu, a ne u Novom Sadu. Zato što im je bliže. Zato što im je mnogo lakše da dođu do Beograda. Ponavljam još jednom 17 kilometara. Zar nešto što je u vreme Kraljevine Jugoslavije bilo prepoznato kao racionalno kada su van banovinskog sistema bili Beograd, Zemun i Pančevo, ne možemo mi danas 80-85 godina nakon toga da prepoznamo? Država treba da bude servis građana, kao servis građana da bude okrenuta njihovim potrebama i tamo gde postoji ekonomska mogućnost za ostvarivanje te uloge servisa građana da to zaista i bude. Zaista mislim da je ovaj zakon upravo u tom smislu jedan korak napred i jedan dobar pomak. Kovin je od Smedereva udaljen osam kilometara, neka je i 15, zaista nije sporno, ali zato što neko mora da ide, nemam ovlašćenja da to predlažem, ali kao racionalan čovek mislim da i to što neko treba da ide iz Pančeva za Novi Sad u bolnicu, a ne u Beograd, i to treba da se menja. Što da se ne promeni? Zato što građani inače dolaze ovde. Onda će doći u Beograd da plati privatnog lekara, jer mu je daleko da ode u državnu bolnicu u Novi Sad. Jednostavno mislim da to nije argument koji govori protivno ovim predloženim zakonskim rešenjima.
Reč ima narodni poslanik Teodora Vlahović. Izvolite.
Uvaženi predsedniče, uvažene kolege narodni poslanici, uvaženi ministre, mislim da gde god je osetljiva tema, prava ostvarivanja jezika i pisma nacionalnih manjina, to jeste osetljivo pitanje, vi počinjete da nam brojite kilometre. Zapravo, ostvarivanje ljudskih prava nikada nije jeftino. To košta, to je tačno, ali ne mogu se zameniti samo racionalnošću. Kada govorimo o ovom slučaju, govorimo zapravo o upotrebi jezika i pisama pred sudskim organima. Smatramo da što se više odvlače sedišta sudova od teritorija na kojoj žive pripadnici nacionalnih manjina imaće sve manje mogućnosti da koriste u postupku svoj jezik i pismo. To što mi tražimo nije van Ustava i prosto ne mogu da se ne osetim veoma neprijatno danas kada razgovaramo, s obzirom da sam ja pripadnik nacionalne manjine, ne mogu da verujem da jedno pitanje razgovora o upotrebi i o korišćenju prava kada se govori o pripadnicima Slovačke, ja ću govoriti u jednom delu oko Alibunara, o pravu koju koristi rumunska nacionalna manjina, da nam se izvrću i pričaju neke političke priče. Ovo je nešto konkretno i ne mislimo ako tražimo ono što nacionalnim manjinama pripada po Ustavu i zakonu da tražimo nešto što je nemoguće, nešto što nije racionalno. Radi se o ljudskim pravima. Znači, ona lakoća kojom ste vi nas ubeđivali u delu kada je bilo razgovora o zakonu u načelu - naravno da će to biti omogućeno u Beogradu, naravno da će biti omogućeno u Smederevu, to nam prosto nije dalo ubeđenje da će tako biti, zato što znamo kao prvo da su sudski budžeti veoma tanki. Ono što predsedniku suda u Beogradu, a i ono što predsedniku suda u Smederevu najmanje će biti kao stavka, biće ona stavka koja treba da obezbedi da se može koristiti jezik i pismo nacionalnih manjina. Ono što je najgora poruka za pripadnike nacionalne manjine, kada se izvuku ti sudovi i toliko udalje od njih u sredini u kojoj oni ne žive, jeste da zapravo oni ni ne traže to, jer se boje da je neće ostvariti, odnosno da će im to jako odužiti postupak u kome učestvuju. To je najveća suština svih naših amandmana koje smo koleginica Biljana i ja predložile. To je jedan od četiri amandmana, a svi su upravo vezani za ostvarivanje Ustavom i zakonom zagarantovanih prava, a to je službena upotreba jezika i pisma nacionalnih manjina. Rekla bih samo nekoliko reči. U odnosu na ono što smo mi predložili amandmanom ništa više razlika, posebno sa amandmanom Odbora koji je predložio sudsku jedinicu u Kovačici, je sudska jedinica u Alibunaru. Činjenica jeste da Vršac ima svoj sud i to jeste sedište koje se po svemu vodi kao kulturno sedište Rumuna. Ali, opština Alibunar ima najveći broj, praktično najveći procenat rumunskog življa i sud koji je ranije bio u Novom Sadu, pa i sudska jedinica odnegovala je zapravo i najveći broj kadrova koji govore, što se tiče sudija, a i ostalog sudskog osoblja, rumunski jezik. Znači, oni su dvojezični. Ono što bi mi bilo drago da sam od vas čula, kao što ste rekli da kada neko ide da sudi van mesta da će biti posebno nagrađen, bilo bi mi jako drago, i to bi mi dalo mnogo više uverenja da će tako biti, ako bi rekli da će se pri ocenjivanju sudija voditi računa i o tome koji sudija može da koristi više jezika. Ne nužno da on bude pripadnik nacionalne manjine, ali da govori više jezika i da može da koristi jezike nacionalnih manjina koji se govore u Vojvodini. Zahvaljujem.
Reč ima ministar Selaković. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine predsedniče. Dame i gospodo narodni poslanici, mislim da je ovo već dvocifreni put kako ću nešto ponoviti, a to je nešto što su naše uvažene kolege koji su predstavnici jedne od najvećih nacionalnih manjina u Srbiji… Nekako ta reč manjine i nije toliko prikladna. Neko je malopre rekao reč narodnost. Ako se jezički govori, možda je to bilo i korektnije nekada upotrebljavati tu reč, nego manjine, ali dobro. Kod nas se uvrežila i reč nacionalne zajednice. Dakle, upravo jedan od predstavnika manjinskih stranaka je tokom rasprave u načelu izjavio da pitanje suđenja, odnosno vođenja postupka na jeziku nacionalne manjine nije pitanje koje se uređuje ovim zakonom. Postoji Zakon o službenoj upotrebi jezika i pisma. To je zakon koji je planiran da se donese, pošto je važeći zakon u dobroj meri prevaziđen. To je zakon koji smo po amandmanu SVM uvrstili u tekst Nacionalne strategije reforme pravosuđa i uveli ga kao jednu obaveznu meru koja mora da bude ostvarena u skladu sa akcionim planom te strategije. Mislim da je zaista potrebno da se to i uradi. Prava nacionalnih manjina na službenu upotrebnu jezika i pisma su stečena prava u koje niko ne može da zadire. Nažalost, na našu veliku žalost, a pošto ste pričali o Osnovnom sudu u Vršcu, pričalo se o Osnovnom sudu u Vršcu, o tome da je odškolovan dobar kadar, preneću podatak koji mi je dao vršilac funkcije predsednika Osnovnog suda u Vršcu, kojim ne možemo da se pohvalimo, a to je da čak i sudije i prateće administrativno osoblje koji su rumunske nacionalne pripadnosti nisu osposobljeni da vode sudski postupak na rumunskom jeziku, jer, nažalost, prilikom izučavanja pozitivno pravnih predmeta na našim univerzitetima, reč je o Univerzitetu u Novom Sadu, stručna terminologija, pravna terminologija se ne izučava na manjinskom jeziku. To stvara velike probleme u primeni tog jezika u toku sudskoj postupka. To je nešto što je jedna loša realnost i sadašnjica, nezavisno od ovog, onog, nekog prošlog ili budućeg Zakona o sedištima i područjima sudova i javnih tužilaštava. Upravo je to razlog zašto smo i razgovarali na nivou ministarstva sa predstavnicima Pravosudne akademije, da je potrebno organizovati kurseve stručne pravne terminologije za manjinske jezike koji su u službenoj upotrebi u Republici Srbiji. Rečeno je da se traži nešto što manjinama u Srbiji po Ustavu i zakonu pripada, ako mislite da je nešto uskraćeno, a da pripada, ja pozivam sve koji tako misle da to otvoreno, glasno i jasno kažu, jer je to onda protivustavno i protivzakonito delovanje. Ali je naš veliki problem upravo ovo što sam rekao. Jedno je šta imate na papiru, šta imate u realnosti. Naša realnost je takva da izuzetno mali broj lica traži vođenje postupka na maternjem jeziku, a kada ga traži čak i kada je sudija i tužilac pripadnik iste nacionalne zajednice oni sami iz jednostavnog razloga što dugi niz godina rade na srpskom jeziku, a ne poznaju na dobrom nivou, na zadovoljavajućem nivou stručnu terminologiju, imaju problem da postupak vode. Ako ostaje, kao što smo rekli, sudska jedinica u Kovinu sa novim kvalitetom, novom prirodom sudske jedinice u kojoj će se postupati jednako u svim materijama, to znači da će troškovi postupka koji su bili potrebni za vođenje postupka na nekom drugom jeziku u službenoj upotrebi i dalje ostati na tom razdelu kao troškovi. Preći će sa jednog suda na drugi, ali će ostati u budžetu. A da to zavisi od dobre volje ili procene finansijske sposobnosti suda od strane predsednika suda, mislim da je to nedopustivo. U kom god gradu da se o tome radi, to je nedopustivo. Da li je reč o Pančevu, da li je reč o Smederevu, da li je reč o Alibunaru ili o Kovinu. Onaj primer koji sam dao i koji mi je izneo vršilac funkcije predsednika Osnovnog suda u Vršcu, mestu gde je najbrojnija rumunska nacionalna zajednica, nominalno najbrojnija, po broju ljudi koji tu žive. Mislim, da je to jedan primer koji treba popraviti, ali da je to samo pokazatelj. Voleo bih da to nije pokazatelj opšteg stanja. Ako je tako u Vršcu gde je nominalna rumunska zajednica najbrojnija kako može bitiu nekom drugom manjem mestu. To je ono na čemu kao država moramo mnogo više i bolje da radimo. Svakako da je svaki pripadnik nacionalne manjine, gde god živeo u Srbiji ima pravo na službenu upotrebu svog jezika i svog pisma u skladu sa ustavnim i zakonskim rešenjima. U poziciji smo da moramo takva rešenja ili da održavamo na istom nivou ili da unapređujemo, a da ih degradiramo i snižavamo nikako. Zahvaljujem.
Replika, Teodora Vlahović.
Zahvaljujem se. Ja sam inače u ona tri minuta što sam imala za razgovor u načelu upravo govorila o problemu koji ima kadar u pravosuđu u upravi oko korišćenja jezika nacionalnih manjina i o potrebi da se organizuje edukacija. Ta edukacija povremeno organizuje pokrajinski sekretarijat za propise upravu. Ona nije dovoljna. Organizuje se normalno, najviše na mađarskom jeziku s obzirom na zato što najviše i kadrova ima i potrebe, a na ostalim jezicima se ređe organizuje, to nije dovoljno. Govorila sam i dodala bih u prilog onome što ste vi rekli da je veoma bitno bar po neki propis ili sve propise procesne i poneke od bitnih propisa materijalnih bi trebalo prevesti na ove jezike. Jer, prosto, sama koristim dva jezika i znam koliko je teško, s obzirom da nisu sistemi istovetni. Znači, da uzmete i rečnike rumunskog jezika i koristiti terminologiju iz pravosuđa, vi to prosto ne možete primeniti. Neka terminologija je različita, drugačiji su neki instituti. Tako da ne možemo očekivati od sudije da sam taj deo posla uradi, bez obzira koliko tečno poznavao svoj maternji jezik. Zahvaljujem.
Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Radoslav Milovanović. Narodni poslanik Radoslav Milovanović ima reč. Izvolite.
Poštovani predsedniče Narodne skupštine, uvaženi gospodine ministre, potrudiću se da vas ubedim da prihvatite ovaj amandman iz više razloga. Amandman se odnosi na sudsku jedinicu u Žabarima, Braničevski okrug. Žabari su po veličini slični Žagubici, imaju 14 sela. Udaljenost pojedinih sela od Požarevca je 50 kilometara. Na vlasti u Žabarima nije Demokratska stranka. Ukidanjem sudske jedinice u Žabarima, kako je to dato u Predlogu zakona, koje sada dobro funkcioniše, u dobro opremljenoj zgradi, sa kompletnom opremom potrebnom za rad, ne bi se postigla ušteda u budžetu, jer za 15 zaposlenih koji sada rade u ovoj sudskoj jedinici, samo za karte za prevoz do Požarevca bi se mesečno izdvajalo iz budžeta po 180.000 dinara mesečno. Lokalna samouprava je obavestila predsednika Osnovnog suda Požarevac da je spremna da plaća troškove održavanja zgrade. Pošto ste vi naveli u razlozima za odbijanje amandmana upravo tu stavku – troškovi održavanja zgrade, sudske jedinice Žabari, u kojoj radi i radi će odeljenje Prekršajnog suda koji ostaje i dalje kao i katastar. Tako da funkcionisanje sudske jedinice ne bi dodatno opteretilo budžet gde bi se ostvarile već bi se ostvarile godišnje milionske uštede u budžetu Republike Srbije. Izbegli bi se troškovi i za građane jer građani nemaju dobro organizovani javni prevoz do Požarevca. Javni prevoz do Požarevca funkcioniše samo za prevoz đaka i samo u vreme kada to odgovara đacima. Sudska jedinica je dobro kadrovski opremljena. Struktura i broj predmeta opravdava opstanak ove sudske jedinice, a ukidanje bi znatno otežalo ostvarivanje prava građana pred sudom. Mene isto tako zanima, gospodine ministre, razlozi za opredeljivanje za osnovne sudove u Velikom Gradištu i Petrovcu na Mlavi, a da to pravo nisu ostvarili meštani u opštini Kučevo. Mogu vam samo još nešto na kraju reći. Postoji samo jedan prekršajni sudu u Požarevcu. Nadam se da ćete u budućoj nekoj mreži prekršajnih sudova naći mesta da Kučevo dobije osnovni sud. Hvala.
Na član 3. amandman u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanici Srđan Spasojević, profesor dr Petar Škundrić, Milanka Jevtović Vukojičić i Branislav Mitrović. Reč ima narodi poslanik Branislav Mitrović. Izvolite.
Uvaženi gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, mi iz URS a na zahtev i predlog meštana građana Nove Varoši podneli smo amandman na član 3. stav 1. tačka 49 i predlažemo da on sada glasi – Osnovni sud u Prijepolju za teritoriju opština Nova Varoš i Prijepolje, sa sudskom jedinicom u Novoj Varoši. Znači, građani Nove Varoši očekuje da im i dalje ostane kao i do sada sudska jedinica u Novoj Varoši i smatraju da opština sa skoro 17.000 stanovnika ima valjane razloge da ima bar sudsku jedinicu. Koji su to razlozi? Počev od onih tradicionalnih još od 1932. godine. Nažalost, 2009. godine do tadašnje opštinski sud nije prerastao u osnovni sud i tada je sa egzistiranjem započela sudska jedinica. Četiri godine posle 2009. godine ovim zakonom se predlaže ukidanje i sudske jedinice, čemu se građani Nove Varoši protive. Udaljenost kao jedan od kriterijuma, udaljenost za ostvarivanje pravde jeste takođe ide na ruke ovom zahtevu. Znači, udaljenost od Prijepolja gde bi građani Nove Varoši u narednom periodu trebali da idu po svoju pravdu jeste značajna od nekih najudaljenijih mesta. U opštini Nova Varoš ta udaljenost je i do 60 kilometara. Veoma loši vremenski uslovi, veoma teška konfiguracija. Sve to govori u prilog da bi trebalo ispoštovati njihov predlog. Takođe, 2009. godine opština Nova Varoš je dodelila, opredelila oko 300 kvadratnih metara kancelarijskog prostora i u potpunosti zajedno sa Republike Srbije detaljno rekonstruisala taj prostor. Tako da i ovaj razlog ide u prilog ovoj njihovoj tvrdnji i zahtevu. Međutim, ono što građane Nove Varoši i većinu malih opština širom Srbije plaši, od svih ovih razloga, jeste činjenica da kada iz neke opštine odlazi neka državna institucija javlja se određena bojazan i strah za njihovu budućnost. Te 2009. godine kada je umesto osnovnog suda Nova Varoš dobila sudsku jedinicu, svih pet sudija je napustilo Novu Varoš i otišlo put Užica, Novog Pazara, Beograda, Prijepolja i nekih drugih većih centara, zajedno sa njima i neki drugi ljudi koji su bili vezani za pravosuđe. To je jedna loša poruka. Dosta je ovih dana pričano o toj tezi, koliko se naše opštine koje se nalaze po rubu naše zemlje, te najpre nerazvijene opštine suočavaju sa tim problemom. Podsetiću da Nova Varoš spada u četvrtu kategoriju najnerazvijenijih opština, sa preko 50% nezaposlenih u svojoj opštini. Znam gospodine ministre, vi odlično poznajete probleme Nove Varoši i bolje od svih nas, s obzirom da ste iz Nove Varoši. Međutim, znam za visok stepen vaše doslednosti i principijelnosti i mislim da možda upravo u tome treba tražiti razlog zašto do sada niste predložili da Nova Varoš dobije svoju, bar sudsku jedinicu. Zbog toga mi iz URS, a siguran sam i predstavnici ostalih političkih partija, siguran sam da će to uraditi i naše kolege iz DSS i iz SNS, jer vidim da su zajedno sa mnom predložili ovaj amandman. Želimo da vas ohrabrimo. Prosto ima valjanih razloga da Nova Varoš dobije bar sudsku jedinicu. Nisu oni sadržani samo u ovim kriterijumima kojih ste se vi pridržavali. To je jedna, rekao bih dugoročna državna strateška odluka, koja će ispoštovati sve one posebnosti koje opština Nova Varoš ima isto onako kao što ste uzimali u obzir te posebnosti opština poput Bujanovca, ne znam Kovačice ili nekih drugih. Neće biti okrnjena vaša doslednost i principijelnost. Ohrabrujemo vas. Ima puno razloga. To je jedna veoma bitna dugoročna, rekao bih državna odluka da opštine poput Nove Varoši dobiju bar sudsku jedinicu. Ja se iskreno nadam da ćete vi prihvatiti ovo naše ohrabrenja. Hvala.
Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Bojana Božanić.
Zahvaljujem, poštovani predsedniče, poštovani ministre, koleginice i kolege narodni poslanici. Ispred poslaničkog kluba DSS podnela sam amandman da se zadrži sudska jedinica u Novoj Varoši, za područje Osnovnog suda u Prijepolju i da se zadrži sudska jedinica u Čajetini, za područje Osnovnog suda u Užicu. Obzirom da je kolega Mitrović govorio o Novoj Varoši, a ministar to vrlo dobro zna, neću ponavljati. Podržaću taj amandman u svakom slučaju, dakle koji je isti u prvoj polovini kao i amandman DSS. Što se tiče same racionalnosti postojanja, o tome smo pričali danas ceo dan, ovih sudskih jedinica npr. u Čajetini i Novoj Varoši. Za Čajetinu mogu da kažem da zgrada u kojoj se nalazi sud, tu se nalazi opštinska uprava i nalaze se još neke druge institucije. Opštinska uprava, dakle lokalna samouprava plaća određen deo troškova, tako da tu nema nešto sporno što se tiče održavanja same zgrade. Što se tiče sredstava, takođe moram da vam kažem, isto sigurno što znate, ali javnosti radi, ako nemamo sada prenos, ali verovatno će neko biti u mogućnosti da čuje, da se najviše overa ugovora radi u samoj Čajetini, dakle u toj sudskoj jedinici. U 2011. godini od 1.820, 1.200 je bilo u Čajetini, a 620 zajedno Užice i Bajina Bašta, 2012. godine 1.240 Čajetina, 585 Užice i Bajina Bašta, 2013. godine, dakle do sada, do trenutka kada sam ja prikupljala ove podatke 1.320 u Čajetini, 410 zajedno Užice i Bajina Bašta. Kao što znate, taksa za overu nepokretnosti se kreće od 25.000 do 39.000 dinara po jednoj overi. Naravno to sve zavisi od vrednosti te nepokretnosti. Što se tiče nepokretnosti koje su overavaju u opštini Čajetina, obzirom da pokriva Zlatibor kao jedno veliko turističko mesto, uglavnom su sve za ove takse od 39.000 dinara. Čak, mogu da vam kažem pre par godina jedan investitor je čak overio 171 ugovor za tu najvišu taksu. Što se tiče racionalnosti, o tome govorimo. Dakle, velika sredstva se prelivaju upravo iz opštine Čajetina od ovih taksi u državni budžet. Tako da morate i o tome malo da razmislite. Što se tiče ostalih elemenata i ostalih parnica, vanparničnih postupaka itd, molim vas da još jednom razmislite. Poznato je kakva je situacija, što se tiče konfiguracije terena. Kako će ti ljudi iz Semegnjeva, iz Labjanice, iz Stubla ili Ljubiša da idu u Užice, da rešavaju svoje ostavinske sporove ili da rešavaju sporove po pitanju imovinsko-pravnih odnosa, da li je nečija međa prešla. Toga zaista ima puno. Ili kako će ljudi iz Draglice, Negbine ili Sjeništa da idu u Prijepolje. Kako i na koji način zimi. Da li ima prevoza ili nema. To vi opet bolje znate i ljudi koji tamo žive. Tako, kada ste vi pričali, ranije na početku mandata, da će sada mnogo da bude bolje i kako će situacija, što se tiče mreže sudova, da se promeni. Građani Čajetine i Nove Varoši nisu znali da će to vaše bolje, njima da budu gore, naravno i meni, zato što tamo živim. Meni je zaista drago što su Topola, Bogatić, Varavrin dobili sudsku jedinicu nakon prihvatanja ovih amandmana, Odbora za pravosuđe. Zaista mislim da to zaslužuju i Čajetina i Nova Varoš. Vi ste, sećam se u načelnoj raspravi, vrlo zdušno branili ukidanje ovih sudskih jedinica, pa i u Topoli i Bogatiću, Varvarinu i svuda ostalo, i u Čajetini i u Novoj Varoši itd, ali ste na kraju ipak prihvatili. Zato, ne vidim razlog zbog čega ne bi prihvatili amandmane koji dolaze iz nekih drugih lokalnih samouprava i da ostanu sudske jedinice npr, u Čajetini i u Novoj Varoši. Mi iz lokalne samouprave u opštini Čajetina ćemo prihvatiti da potpuno snosimo troškove održavanja čitave zgrade, ako je to potrebno i ako je to jedini problem. U poslednjih nekoliko godina gase se škole. Znači državna je politika da se iseljavaju ljudi iz seoskih sredina, jer nema dovoljan broj ljudi. Iseljavanjem iz suda, dakle, ne samo kada se radi o ne znam školama, obrazovnom sistemu, o prosvetu, o zdravstvenom sistemu, mi sada ukidamo i ovu sudsku vlast u potpunosti. Znam da će tu ostati, u jednom delu te prijemne kancelarije, ali svakako postojanje sudske jedinice će se vršiti bar jednom nedeljno, određeni poslovi koji se tiču tih suđenja. Mislim da bi bilo vrlo važno da se to uradi. Mislim da je ovo katastrofa, koja je snašla Srbiju, i da ovo svakako neće izaći na dobro ukoliko ostane ovako. Hvala.
Ministar Selaković.
Uvaženi gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, prvo će osvrnuti na ono što je rečeno, jer da jeste jedna velika katastrofa jeste. Ne znam gde ima u Evropi da vas plaćaju čitavog meseca zato što četiri puta u toku meseca imate šta da radite. Ne znam da li mnogo bogatije zemlje i mnogo platežno sposobnije i ekonomski jače države od Srbije tako nešto priušte sebi, a Srbija tako nešto sebi priuštava već duži niz godina i došla je tu gde jeste. Rečeno je nekoliko stvari na koje moram da se osvrnem zato što zaista jesu istinite i zašto ne ostaju bez rešenja, a sa druge strane i te kako motivišu kvalitetni pravnike, verujem da takvih ima i u Zlatiborskom okrugu, da prionu na posao, da se prijave na konkurs za polaganje ispita za javne beležnike i uđu u krug 123 kandidata koji su zaključno sa četvrtkom prošle nedelje, dakle 14. novembrom ove godine položili javno-beležnički ispit i ispunili osnovne uslove da budu imenovani za javne beležnike. Ako je navedeno da je 2011. godine na području opštine Čajetina bilo 1.200, 2012. godine 1.500, a do novembra 2013. godine 1.320 overa, imajući u vidu da će te overe nastaviti da se vrše u prijemnoj kancelariji u samoj Čajetini, ali da su i te kako primamljiva brojka za eventualnog kandidata za javnog beležnika, koji bi iz Čajetine polagao javno-beležnički ispit i ispunio uslove da bude imenovan za javnog beležnika. Imajući u vidu ono što sam rekao da su pripremljene izmene i dopune Zakona o vanparničnom postupku, da su poslate na ekspertizu Evropskoj komisiji, da čekamo da dođu i da će se onda naći u Narodnoj skupštini, pred narodnim poslanicima čime će biti ostvaren jedan od glavnih preduslova za osposobljavanje javnih beležnika za rad. Onda je ovaj podatak i te kako bitan i važan. Ono što mogu da navedem kao primer za neka od mesta koja su ovde navedena i pominjana u raspravi. Daću podatak za najveće selo iz jedne od te dve opštine. Neću imenovati koje opštine, jer su približno jednake po broju stanovnika, po teritoriji koju zauzimaju, po broju naseljenih mesta. Najveća seoska osmogodišnja škola u jednoj od te dve opštine je u septembru ove godine primila iz tri sela svega tri đaka. Ono što je veliki problem jeste što u dugom nizu godina unazad i u vreme kada su postojali opštinski sudovi i sada kada postoje sudske jedinice, ostavinske rasprave i ostavinski postupci ne sprovode se do kraja. Tu smo kao država, a to je samo primer kako to funkcioniše inače u Srbiji, tu smo kao država potpuno nefunkcionalni. Kada bi neko poželeo da kupi neko parče zemlje u ruralnoj seoskoj sredini, onda shvati da dve ili tri generacije u nazad nije održana dobra ostavinska rasprava, da nije došlo do fizičke deobe zaostavštine, a da su se ostaviočevi naslednici rasuli po svetu, po različitim kontinentima, da nemate šanse da ih okupite i da jednostavno ljudi tome ne pribegavaju. Ono što je bitno reći i zato se zahvaljujem na onome što je ovde rečeno, ako ima posla da se minimum jednom nedeljno zakazuju i odražavaju ročišta, onda je stvar više nego jasna. Jednom nedeljno će, a po proceni predsednika suda biti organizovani sudeći dani i moći će građani, odnosno meštani iz Semegnjeva, Jablanice, Ljubiša, Rožanstva, Ravni, iz drugih sela iz tog kraja da dođu u Čajetinu da prisustvuju ročištu u predmetu u kojem su jedna od zainteresovanih strana i ne vidim da će nešto osetiti, ali će tog jednog dana kada sudija iz Užica dođe imati posla celog radnog dana za vreme radnog vremena. Ovo što je navedeno da je zaista visok broj overa, na prvom mestu kupoprodajnih ugovora, pošto kada poredite Čajetinu sa jedne i Novu Varoš sa druge strane, Čajetina je imala prilike iz razno-raznih razloga da se kao opština za razliku od Nove Varoši koja je nekad bila mnogo razvijenija od Čajetine, Čajetina je u poslednje vreme imala prilike da se razvije i sama činjenica ovolikog broja overa ugovora govori dovoljno u prilog tome. Uvek kažem, ako Čajetinac neki koji je završio pravni fakultet i ispunio uslove da polaže ispit za javnog beležnika i položi taj ispit, ali ako se ne prijavi za to, pronaći će se neko iz Užica ko ima iste te uslove, prijaviće prebivalište u Čajetini i doći će on, otvoriće notarsku kancelariju. Ne mora da bude iz Užica, može da bude iz Beograd i to je sasvim legitimno, ali to je poziv svakoj manjoj opštini, naročito turističkim centrima poput Zlatibora, poput Soko banje, poput Vrnjačke banje, da motivišu svoje pravnike da pristupe tako nečemu. Nažalost, mi na tom primeru vidimo koliko su opštine u Srbiji na našu veliku žalost kadrovski izuzetno slabe. Često se dešava u nekim mestima da kada se formira lokalna vlast, ne možete da nađete adekvatnu osobu da obavlja funkciju načelnika opštinske uprave ili sekretara opštine, gde se traži završen pravni fakultet. Takvih ljudi je nažalost u tim sredinama sve manje i manje. Ono što je bitno i zaista da zaključim sa ovim svojim dogovorom na ova pitanja, trudim se da budem neko ko će mnogo više razmišljati glavom, a manje srcem u ovakvim stvarima, neće sud ni sudska jedinica ni u jednom mestu zaustaviti ljude koji su počeli odatle da odlaze. Čajetina o kojoj ste pričali spada u red razvijenijih opština danas, pa opet iz te i takve opštine ljudi odlaze, pa opet u Jablanici koju ste malopre pomenuli u je najveći broj neženja u Srbiji, iako imaju čak i asfaltni put malte-ne do svih kuća, ali ljudi odlaze i odatle. Ne zaobilazi Srbiju ono što je uhvatilo sve zemlje ovog regiona, a kroz zemlje zapadne Evrope neke od njih prošlo još odavno i da li će nekoga u Jablanici sudska jedinica u Čajetini zadržati da ostane tu da živi? Teško. Teško pogotovo u situacijama kad su iz nekih opština, kao što neko od prethodnika reče, otišle mnoge institucije, ali otišle su između ostalog zato što se populacija tih opština prepolovila. Nova Varoš danas ima nešto manje od 17 hiljada stanovnika, makar po popisu. Godine 1991. imala je preko 24 hiljade stanovnika, Tada je imala skoro pet hiljada radnika koji su radili u proizvodnji, danas ih nema ni 140. Svako od nas ko je racionalan, ko je razuman, ko želi dobro svojoj državi i svome kraju, svome zavičaju čini i daje maksimum svojih napora da pomogne ljudima koji se nalaze na čelima takvih lokalnih samouprava, ne da zadrže sud ako taj sud neće imati šta da radi, odnosno sudska jedinica, već da im pomognu da se ostvare uslovi za ulaganje u te opštine, za iskorišćenje njihovih privrednih potencijala, jer kad tu ponovo profunkcioniše privreda, lako ćemo mi da seokupimo ovde i izglasamo uvođenje sudske jedinice u neko od takvih mesta ili uspostavljanje osnovnog suda. To je ono što bi valjda svima trebalo da nam bude cilj. Napravljene su nekad u prošlosti neke greške, napravljeni su negde i neki dobri potezi. Neretko se dešavalo da ti dobri potezi padaju u senku onih grešaka i loših stvari koje su učinjene, ali ako će biti organizovani sudijski dani u takvim opštinama, a ja opet kažem kao član VSS to ću tražiti od celog VSS i u svom domenu u nadležnosti onoga ko donosi Sudski Poslovnik, uvešćemo to kao obaveznu kategoriju naravno tamo gde za to ima osnova i gde posla ima. Čajetina ima tu dobru stranu da ona ne može da se žali da joj ide kao opštini loše, ali opet kada pogledate u svih 10 opština, odnosno devet opština i Grad Užice u celom Zlatiborskom okrugu koji je jedini krug pored Grada Beograda i Južnobačkog okruga koji beleži pozitivan saldo u platnom bilansu sa inostranstvom, Čajetina spada u jednu od najsiromašnijih opština po životnom standardu ljudi koji u njoj žive, po nivou primanja iako opština prihoduje dobro, tako da ja razumem i moje zemljake i zemljake onih koji se ovde zdušno bore za svoj kraj da u njemu čak i onda kada sami shvate da eventualno sudska jedinica ili osnovni sud u nekom mestu, iako traži da se uspostavi, neće baš imati da radi toliko koliko se ovde predstavlja da se radi. Čajetina je opština u kojoj, za razliku od Nove Varoši, ako gledate čistu statistiku, po broju zaprimljenih predmeta, po prilivu predmeta, Čajetina ima mnogo manje osnova od Nove Varoši da ima i sudsku jedinicu. Čak, rekao bih, negde skoro tri puta manji osnov. Ali, ja ne verujem da će sudska jedinica u takvom jednom mestu zadržati ljude od procesa urbanizacije koji se u Srbiji manje-više završava. Zato mislim da je naročito za ovakva mesta, i time zaključujem, i te kako važno da u njima profunkcioniše javno-beležnički sistem. Postavljeno je jedno pitanje i mislim da je ovo veoma važno – šta će se dogoditi sa zgradama u kojima su danas smeštene sudske jedinice, a u kojima više sudskih jedinica po ovom predlogu zakona neće biti? Ja sam pristalica jedne ideje i videćemo da je pravno dobro uobličimo, da u takvim mestima, s obzirom da za njih ne postoji toliko interesovanje kandidata za javne beležnike, a interes je države da javni beležnik postoji i u Čajetini, i u Novoj Varoši, i u Kosjeriću, i u Bajinoj Bašti, i u Arilju, u takvim opštinama država će izaći sa ponudom da onome koji bude imenovan za javnog beležnika, na određeni vremenski period, da li je to pet, šest, sedam, više ili manje godina, ustupimo taj prostor na korišćenje bez naknade. Time ćemo uraditi nešto što mislim da je izuzetno bitno i dobro, imajući loša iskustva naših suseda koji su uveli javno beležnički sistem, loša iskustva u manjim mestima. Ovim bismo dali jednu i te kako veliku podršku onima koji su zainteresovani da javno beležnički sistem profunkcioniše. Izvinite, ako sam previše vremena oduzeo, mislim da je ovo što sam rekao izuzetno važno. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Bojana Božanić, replika.
Hvala na odgovoru, ministre. Nisam pravnik, dakle ja sam samo običan građanin koji, između ostalog, može da vidi, radeći u lokalnoj samoupravi, sa kakvim se problemima susreću naši građani. Što se tiče tih nekih činjenica koje ste izneli, da sa nekim mogu da se složim, sa nekim i ne. Mi možda stvari percepiramo, nekome je čaša puna, nekome je do pola prazna, sve zavisi kako ko percepira određene stvari. Jedino što mene ovde brine pored svih tih stvari, jer ja nemam vremena koliko vi imate da govorim, već samo dva minuta. Htela bih da kažem da, što se tiče notara, odnosno javnih beležnika koji bi trebalo da počnu da rade ove poslove koje bi radile te sudske jedinice, odnosno po usvajanju ovog zakona, prijemne kancelarije, za njih treba opet nekoliko godina radnog iskustva da bi oni počeli da rade. Sve one sudije koje su bile u sudu, odnosno prethodno u sudu, pa sada koji su se zaposlili su se već snašli, znači rade nešto, ne verujem da će neko od njih da to radi, a ovi koji dolaze mladi, oni nemaju radnog iskustva, ne mogu nigde da se zaposle, ne mogu ni da volontiraju, da ne pričam o pripravnicima itd. Što se tiče tih rubnih delova, da kažem, opada i broj stanovnika, Čajetina nije ništa drugačija od cele Srbije, nema veze što ima jedan od najvećih budžeta po glavi stanovnika u Republici Srbiji, što je jedna od razvijenih opština, to nema nikakve veze, građani odlaze. U poslednjih nekoliko godina malo ih se više vraća, upravo zbog takve situacije i nemogućnosti da se održe u Beogradu, Novom Sadu, Kragujevcu itd, pa bolje da se vrate na svoja imanja nešto da rade. Interesuje me da li to znači da ako se već svi iseljavaju i odlaze, mi onda treba da u potpunosti zatvorimo sve. Dakle, ako nešto odlazi onda sve institucije treba da odu i da zatvorimo te lokalne samouprave, da one odu u stečaj, da ih svedemo na nivoe mesnih zajednica, da žive samo Beograd, Novi Sad i još par većih gradova. Stvarno ne razumem.
Reč ima ministar Selaković. Izvolite.
Zahvaljujem uvaženi gospodine predsedniče. Dame i gospodo narodni poslanici, evo odgovoriću na pitanje koje mi je postavljeno. Naravno da ne. Ako hoćete daću vam primer koji je i potpuno ličan. Od 1987. godine u mom selu na Zlatiboru ne radi škola. Nažalost to nije usamljen primer, i u susednom selu u kome postoji škola, ove godine iz tog sela niko nije upisao prvi razred. Znam da u Zlatiborskom okrugu koji može još da se podiči da ima više stanovništva na selu od, recimo Borskog ili Zaječarskog okruga, gde možete dan i po ili dva dana da idete seoskom sredinom i da ne sretnete ni jednog čoveka. Da ne pričam tek o, recimo, jugoistočnoj Srbiji ili nekim drugim krajevima. Samo mi nije jasno kojom logikom, ako uzmemo i otvorimo tu školu koja od 1987. godine, dakle 26 godina ne radi, da li ćemo nekoga tu zadržati? To je ono što je naš najveći problem. Da li, ako ostavimo školu i plaćamo učitelja da svakoga dana ulazi u praznu učionicu, ćemo zadržati nekoga da tu ostane da živi? Mislim da nećemo. Možemo i fakultet da otvorimo tamo, opet se ništa neće promeniti. Ovo su stvari koje se ne dopadaju ni meni ni vama ni nikome razumnom ko ovom zemljom hoda, ali su to stvari koje su ne jednu, ne tri godine, već nažalost, to smo počeli da merimo decenijama, realnost u Srbiji, na našu veliku žalost. Da li ćemo time što ćemo ostaviti zgradu u kojoj je nekada bio opštinski sud da u nju dolaze sudije, koje će dolaziti svakog radnog dana, a imati posla da rade jednog radnog dana u nedelji, nešto promeniti? Čak i da imamo basnoslovno bogatstvo, mislim da nećemo. Ovo što kroz ovaj zakon, između ostalog, sprovodimo sada u Srbiji, dakle jednu realnu racionalizaciju sistema, je nešto što je, recimo, sprovedeno u jednoj Nemačkoj. Mnogo bogatijoj, mnogo ekonomski jačoj od Srbije sprovedena je reforma u kojoj svako mesto koje ima 15 hiljada stanovnika i manje i određeni broj predmeta je mesto u kome je ukinut svaki oblik suda, a oni su imali takvo sudsko uređenje u kojem je mogao da postoji sud u kome radi samo jedan sudija. To se trenutno sprovodi i u Austriji. Ne bih da nabrajam sve zemlje. Mnogo ekonomski i u svakom drugom pogledu stabilnijim i razvijenim zemljama od naše. Jednostavno, to je problem. Ljudi odlaze. U ta sela žene neće da dođu da žive. Naše žene bi po statistici bile najsrećnije da mogu da rode pola deteta, a ne jedno. Sada dolazimo u situaciju da se suočavamo sa tom surovom realnošću kroz funkcionisanje sistema na ovom primeru. Jeste li za ovo krivi vi? Da li sam kriv ja? Da li je kriv bilo kod od nas ko sedi ovde? Nije. Moramo da vidimo da ono gde je racionalno da nešto postoji da ga ojačamo, da pomognemo da postoji u punom kapacitetu. Nemojte da narod zavaravamo pričom, ako nam ode sudska jedinica, neće nam ostati niko. Svako ko to priča, vrlo dobro je svestan da to nije tačno. Ovim predlogom zakona je predviđeno da se vaspostave osnovni sudovi i da se promeni priroda sudske jedinice i da ona faktički bude sud u mestima gde u ovom trenutku… Zato postoji razlog. Ako to ne bismo uradili danas, svi pokazatelji govore da za pet godina, u mnogim od tih mesta u kojima danas možemo da sačuvamo sudsku jedinicu i sud ne bismo imali ništa. Dakle, dajte da spasemo šta se spasti može, da napravimo jednu racionalnu organizaciju pravosudnog sistema u Srbiji. To sa sobom nosi mnogo teškoća, mnogo prepreka, ali mislim da vredi raditi na tome. Kada smo pričali o kandidatima za javne beležnike, zakonom su propisani prilično ozbiljni kriterijumi. Uveren sam da ima ljudi koji ispunjavajući te kriterijume će pokazati interes da dođu na ta mesta. Opet kažem, zašto bi bilo teško sutra nekom kandidatu koji je iz Beograd, koji je položio javno beležnički ispit, koji ima svoju vikendicu ili kuću na Zlatiboru, da ode gore da prijavi prebivalište i da bude imenovan za javnog beležnika tamo. To će se sigurno dogoditi posle ovih podataka koji su ovde izneti. Samo kad su overe u pitanju, ničim drugim da se ne bavi, on može da živi odlično od toga. Ako to ne bude uradio neko iz Čajetine, iz Užica, uradiće neko iz Beograd i otići će gore. Zato je mnogo važno da u svim sredinama kandidati budu svesni toga. Valjda je bolje da radim u sredini gde me svi znaju, nego tamo gde me niko ne zna.
Reč ima narodna poslanica Bojana Božanić.
Zahvaljujem predsedniče i poštovani ministre. Kao građanin, svakako očekujem da država stane u nekim slučajevima iza mene kao građanina, odnosno iza svih svojih građana i da pomogne. Ne možemo da pustimo da se situacija odvija tako kako se odvija, da ljudi odlaze. Ne bih se složila da neće dati rezultat ako se potrudimo da se otvori škola, ili dečji vrtić u nekoj sredini, naravno ukoliko tu ima dece ili mladih bračnih parova. Ponosna sam na ono što opština Čajetina radi kako bi zadržala mlade ljude na selu. Imamo uspeha i uspeli smo ne da zaustavimo, već svakako da usporimo odlazak tih mladih ljudi sa sela. Neće sudska jedinica da ih zadrži, dobro ste rekli, ali očekujem da ćemo se mi u nekom narednom periodu svakako ovde ponovo videti i možda oceniti situaciju, da li će biti bolja ili lošija. Samo mislim da treba gledati sliku celokupno, ne pojedinačno. Vi ste možda malo, ako smem da kažem, iskarikirali da će sudskom jedinicom neko nekoga ostaviti u određenom mestu itd. Mislim da to sigurno neće biti slučaj, ali celokupna slika i vi kao predstavnik, deo Vlade, deo države, deo vlasti, u vlasti je nož i pogača, treba da se potrudite da zajedno sa vašim kolegama uradite nešto. Mi to svakako kao opozicija ne možemo. Možemo samo da vam sugerišemo, a vaše je da poslušate ili ne.
Reč ima narodni poslanik Branislav Mitrović.
Gospodine ministre, uvek ću podržati racionalnost, kao što ste rekli, neću nikad podržati da neko u nekom državnom organu ne zaradi svoj posao. To je moj lični stav i stav moje partije. Međutim, kada su u pitanju državni strateški interesi, država mora da nađe model i da nekada odstupi od te surove racionalnosti. Rekli ste – škola u nekom selu na Zlataru ima tri učenika. Da, sledeće godine neće imati ni jednog, ali ako ovako nastavimo sa Novom Varoši, ili sa nekim mestom na Homolju ili u Borskoj opštini, Borskom okrugu, nećemo imati ni u samoj Novoj Varoši učenika, pa će sutra nekom pasti na pamet da pored ukidanja sudske jedinice, ukine i inspekcijske službe, jer će reći – nema potrebe da inspektori iz Upravnog okruga zlatiborskog sede u Novoj Varoši zato što nemaju dovoljno posla. Dolaziće inspektori iz Užica. Onda će nekom pasti na pamet da ukine i školu, pa će reći to je neracionalno, pa će onda neko reći – ne treba u Novoj Varoši ni sedište EPS. Zašto, kada ima u Užicu. Isto kao što su nama iz Užica premestili sedište u Kraljevo. Opet iz razloga racionalnosti. Tu dolazimo do one tužne, surove istine, da država u jednom trenutku mora da stane i da kaže šta je to državni strateški interes? Država Srbija je prethodnih decenija, pa i u prethodnom veku činila surove greške u korist svoje štete i danas mi te sve greške plaćamo. Znamo mi da neće samo jedna sudska jedinica u Novoj Varoši zadržati neke ljude, ali ako obrazovani ljudi, intelektualci, koji su radili u sudovima, koji sutra rade u inspekcijskim službama, koji rade u nekim državnim institucijama odu iz Nove Varoši, pa sa pravom kažete - nema ko da vodi tu Novu Varoš, nemaju gde da se vrate mladi ljudi i tako ćemo se provlačiti prema Beogradu. (Predsednik: Vreme.) Naše rubne teritorije će ostati prazne. E, tu dolazimo do strateškog interesa države. Možda vi niste, da kažem, ni ovaj zakon, toliko je eklatantan da se bavi tim strateškim interesima, ali pojedinačno, kao kockice, mi dolazimo do surove istine da se mi povlačimo ka Beogradu sa svojih granica. I to je surova istina.
Reč ima ministar Selaković.
Zahvaljujem, uvaženi gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, upravo ovaj zakon konstatuje tu tešku realnost koju on nema šanse da ispravi. Imate nešto što je takođe surova realnost. Nema prava niti potrebe za pravom bez subjekata prava, a subjekti prava jesu fizička i pravna lica, ljudi i organi i organizacije, ustanove, privredna društva. Ako toga nema, nema potrebe za bilo kakvim pravnim regulisanjem bilo čega. Bilo kakvim. Ova mala mesta su došla u problem onoga trenutka kada su u njima ugašena porodilišta. To je bio prvi alarm za sve ljude koji su živeli u tim mestima. To je bilo prvo zvono na uzbunu države koja je tada bila mnogo organizovanija, mnogo ekonomski sposobnija, mnogo efikasnija. Države nije bilo da reaguje u tom trenutku. U kojoj smo sada poziciji? Sada smo u poziciji da stanemo pred tu tužnu sliku i da kažemo – tu jeste tužna, u nekom mestu bi mogla da bude uskoro, dajte da sprečimo tamo. Jer, kada pogledate starosnu strukturu stanovništva, opet nažalost shvatite da ljudi od 50-60 godina koji čine pretežan deo tog stanovništva, nažalost više nisu reproduktivno sposobni i ne mogu da rađaju decu. Ako je izlaz u tome da vraćamo ljude da tu žive, dajte da vidimo kako ekonomski da ih privučemo. Mislim da ćemo se oko toga svi složiti, da je to ključna stvar. Onog trenutka kada ekonomija tu opet ojača do te mere da se preduzetniku, privredniku, zaposlenom ne isplati da ide samo jednom nedeljno na ročište, već je broj ročišta povećan pa je potrebno umesto jednom, tri puta nedeljno da se održavaju, tada možemo da razmišljamo o uspostavljanju sudske jedinice ili suda. U ovoj situaciji zaista teško, pogotovo tamo gde realno, racionalno gledano nema osnova. Naravno da je mnogo bitno definisati šta je to strateški državni interes. Jedan sam od onih koji se zalažu, a to i neki od donedavnih koalicionih partnera dobro znaju da država Srbija treba da donese jedan akt koji po Ustavu još uvek nije donela, a reč je o strateškom planu razvoja Republike Srbije za period od 10 do 20 godina. Ono čime se čitav lanac, niz prethodnih vlada Republike Srbije bavio jeste gašenje požara, rešavanje tekućih problema i retko kada ili gotovo nikad pravljenje nečega što je vizionarska investicija u budućnosti. Baveći se svim tim tekućim problemima, svakodnevnim bilo da su oni pravne, ekonomske, političke prirode, potpuno zaboravimo na to od čega treba ljudi da žive u budućnosti i dolazimo u ovu situaciju da konstatujemo da nas je sve manje i manje. Tu se postavlja pitanje šta nam je u ovom trenutku prioritetan državni interes? Prioritetan državni interes je da biološki opstanemo. Kada biološki opstanemo onda ćemo mnogo drugačije i lakše u budućnosti gledati na plansko i strateško rešavanje nekih problema. U suprotnom i za slučaj da se osnuje sudske jedinice za opštine o kojima smo govorili, bojim se da će narednih nekoliko godina pretežan deo njihovih aktivnosti biti u ostavinskim raspravama, u sačinjavanju zaveštanja i ugovora o doživotnom izdržavanju, a i to će preuzeti javni beležnici.
Reč ima narodni poslanik Srđan Miković, po Poslovniku.
Gospodine predsedniče, predlažem da ipak u smislu člana 27. i 106. na određen način skrenete pažnju svim govornicima, s obzirom da je Odbor krenuo danas u 9,00 časova pre podne. Sada je blizu 22,00 časova, da probamo da se držimo strogo dnevnog reda i strogo amandmana. Ukoliko raspravljamo postoji mogućnost deskripcije i široke priče. Imajući u vidu da ovde ima dosta ljudi koji očekuju da još govore o svojim amandmanima, ukoliko ne prekidamo raspravu, da se bar skoncentrišemo u pogledu samog amandmana, da ukoliko je moguće samo o tome govorimo, a da potrebu za širim objašnjenjem ostavimo eventualno za sutra ili za neko drugo vreme. Hvala.
Čitate mi misli, gospodine Mikoviću. Reč ima narodni poslanik Branislav Mitrović. Izvolite.
Samo ću kratko i neću se više javljati. Misli nam se takođe poklapaju i ja se pridružujem, treba da skratimo. Slažem se, gospodine ministre, samo bih još jednom ponovio - i pored velike ekonomske krize i pored svega onoga što nas je ophrvalo i svakog dana nas steže, ipak državni interes Srbije mora ipak biti na prvom mestu. To je jedna dugoročna priča. Da smo imali jasno definisan interes u zadnjih 100 godina, ne bi došli i situaciju u kojoj smo danas. Samo apelujem da se o tome vodi računa. Jedno kratko pitanje i molio bih vas da mi kratko odgovorite. Što se tiče javnih beležnika, da li mislite da će njihove usluge, s obzirom na sva ona iskustva iz okruženja, biti dostupna korisnicima njihovih usluga i da li će to biti skuplje nego da u tom mestu postoji sudska jedinica? Eto, samo kratko, ako to možete da mi odgovorite. Znam da Ministarstvo propisuje tarifnike. (Nikola Selaković, s mesta: Upravo to. Nema potrebe.)
Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Laslo Varga. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 3. amandman je podnela narodna poslanica Mirna Kosanović. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodna poslanica Mirna Kosanović. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovani ministre, predstavnici Ministarstva, poštovane kolege poslanici, amandman je podnet na član 3. Predloga zakona o sedištima i područjima sudova, s tim što smo predložili da se tačka 58. menja tako da glasi da Osnovni sud u Staroj Pazovi ostane za teritoriju opštine Stara Pazova, a da se doda tačka 58a koja glasi da Osnovni sud u Inđiji bude za teritoriju opštine Inđija. Takođe smo predložili da se tačka 63. menja tako da glasi da Osnovni sud u Užicu za teritoriju opštine Čajetina i za grad Užice bude, a da se posle člana, odnosno tačke 63. doda nova tačka 63a koja glasi – Osnovni sud u Bajinoj Bašti za teritoriju opštine Bajina Bašta. Ovim amandmanom predložila sam osnivanje osnovnih sudova u Inđiji i Bajinoj Bašti. U Predlogu zakona za Inđiju Osnovni sud je u Staroj Pazovi sa sudskom jedinicom u Inđiji, a za Bajinu Baštu Osnovni sud je u Užicu sa sudskom jedinicom u Bajinoj Bašti. Razlozi za Osnivanje osnovnog suda u Inđiji su sledeći. U 2009. godini, a pre izvršene reforme, Opštinski sud u Inđiji je u krivičnoj materiji imao ukupno 3.060 predmeta, u parničnoj 1.558 predmeta, u vanparnici 924, u izvršnoj 1.147, kao i 7.276 izvršnih predmeta. U periodu od 2010. do 2013. godine priliv predmeta je povećan. Sudska jedinica u Inđiji ima sedam sudija i 30 zaposlenih. Inače, Opštinski sud u Inđiji je osnovan 1956. godine. Zgrada je sazidana 1965. godine i ima ukupno površinu od 1.250 metara i dva sprata u samom centru Inđije. Opština Inđija ima teritoriju od 384 kilometra, ima 49.000 stanovnika različite nacionalnosti koji su raspoređeni u 11 naselja. Postoji nekoliko udruženja lica sa invaliditetom i sa posebnim potrebama. Stanovnici 10 naseljenih mesta morali bi do Stare Pazove da koriste dva prevoza, odnosno da presedaju u Inđiji, što je, sigurno ćete se složiti, vrlo neracionalno i za njih je to vrlo otežan pristup pravdi. Što se tiče osnivanja Osnovnog suda u Bajinoj Bašti, činjenica je da je reč o osnovnim kriterijumima i desetogodišnjem proseku potrebnog broja sudija u Bajinoj Bašti, koji prelazi svakako broj od sedam sudija. Sudećih predmeta u 2008. godini, pre reforme, bilo je oko 2.500, a isti trend predmeta zadržan je i u 2010. do 2013. godine, mada se iz baze automatskog uvođenja podataka u Užicu ne može dobiti tačan podatak, s obzirom da ovu bazu Užice nije vodilo. Kada je reč o dopunskim kriterijumima, Bajina Bašta zahvata površinu od 673 kilometra, ima 36 naselja, granična je opština sa Bosnom i Hercegovinom, a dužina granice je preko 100 kilometara. Ima 30.000 stanovnika. Poseduje odličnu funkcionalnu zgradu suda. Vrlo je važno da se kaže da su Osnovni sud u Užicu uz drugi Osnovni sud u Beogradu sudovi sa najvećim prosečnim prilivom. Nažalost, takva situacija je uticala na ažurnost u velikom broju predmeta u Osnovnom sudu u Užicu zbog čega Bajina Bašta trpi, odnosno građani Bajine Bašte trpe. Smatra se da bi podatke koje je dostavio opštinski sud u Užicu trebalo proveriti, a oni su vezani za ukupan broj, odnosno priliv predmeta u Bajinoj Bašti. S obzirom da je u Predlogu zakona predviđeno osnivanje osnovnih sudova u Aleksincu, Brusu, Gradištu, Dimitrovgradu, Knjaževcu, Kuršumliji, Lebanu, Surdulici, Sjenici i Priboju, smatramo da su ovakva rešenja pozitivna. Smatramo da su građani ovih mesta svakako zadovoljni ovim predlogom, ali želela bih da istaknemo da Bajina Bašta ima u odnosu na njih veći priliv predmeta. U materijalnom smislu, ukoliko se osnuje osnovni sud u Bajinoj Bašti, sud u Užicu bi bio rasterećen, odnosno imao bi manje troškove za broj sudija koji bi bili u Bajinoj Bašti. Stoga, molimo ministra pravde da proveri tačnost podataka, posebno podatke o prilivu predmeta, te da uvaži ove razloge koje smatramo da su osnovani da bi se sud u Inđiji i sud u Bajinoj Bašti osnovali kao osnovni sudovi. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević.
Dame i gospodo narodni poslanici, ja bih trebao da podržim pola amandmana, s obzirom da dolazim iz Inđije. Slažem se da Inđija treba da ima osnovni sud. Međutim, kada se setim da je predlagač za vreme vlasti bivšeg režima prihvatio da Inđija nema sud, nije ova vlast ukinula sud u Inđiji, već prethodna. Dakle, Inđija je od Stare Pazove osam kilometara. Osnovni sud je u Staroj Pazovi, a sudska jedinica u Inđiji koja će po planu, koliko znam, Ministarstva pravde imati više posla nego Osnovni sud u Pazovi, zato što ima više prostora i zato što će mnogi od predmeta biti rešavani u Inđiji umesto u Staroj Pazovi. Do sada nismo imali ni sud, a ni sudsku jedincu koja se bavila krivicom. Slažem se da je nezgodno putovati osam kilometara, ali za vreme bivšeg režima do Sremske Mitrovice smo putovali 50. Sada zavisi iz kog dela opštine Inđije idete, ako ste išli iz Starog Slankamena mogli ste da idete i 70 kilometara do suda. Takav predlog je bio podržan između ostalog i od ove partije koja sada predlaže sa pravom da Inđija ima sud. Međutim, između ničega što smo imali do sada i sudske jedinice koja sudi i krivicu i parnicu, dakle, ima svu ulogu koju ima i Osnovni sud u Staroj Pazovi, ja sam se složio da Inđija ima sudsku jedinicu, s obzirom da bi bilo mnogo da postoje dva osnovna suda na samo osam kilometara. Dakle, to bi bilo samo u Beogradu i desilo bi se u Sremu. U celom Sremu sedam opština, gotovo ceo jedan region je imao samo jedan Osnovni sud u Sremskoj Mitrovici, a sada ima četiri suda, jednu sudsku jedinicu i dve manje opštine su ostale sa sudskim danom, dakle, nisu pokriveni sudskim jedinicama. U odnosu na ono što smo imali sad smo kao region izvukli premiju. Dakle, kada bi mogao da glasam za pola amandmana, naravno da bih dao glas da Inđija dobije sud. Međutim, između ova dva predloga koja smo imali od Ministarstva pravde niko nije reagovao, a u prvom predlogu čak Inđija nije imala ni sudsku jedinicu, pa je posle reakcije određenih advokata, sudija, na moju molbu i na moj zahtev, Ministarstvo više nego opravdano odredilo da Inđija ima sudsku jedinicu, da osnovni sud bude u Staroj Pazovi, da se tako zove, da tužilaštvo bude Osnovno tužilaštvo Stara Pazova, s tim da ukoliko prostor bolje obezbedi Inđija, onda bi tu tužilaštvo bilo smešteno. Imajući u vidu da postoji samo osam kilometara, imajući u vidu dosadašnju praksu da se putovalo i do 70 kilometra, mislim da će građanima Inđije ipak pasti manje teško da putuju osam do 20 ili 25 kilometara od dosadašnjeg putovanja od 50 do 70 pa i 75 kilometara. Toliko. Dakle, kada bih mogao da glasam za da Inđija dobije sud, za pola amandmana, ja bih glasao. S obzirom, da bi ovim znatno bili uvećani troškovi itd, ja ne mogu prihvatiti ovaj drugi deo amandmana zato što se u Bajinu Baštu baš puno ne razumem, ne znam koliko je opravdano da Bajina Bašta dobije osnovni sud. Dakle, ja ću podržati da Inđija ima osnovni sud, ali sam zadovoljnom sudskom jedinicom, obzirom da do sada nismo imali ništa i da smo zbog krivice putovali u Sremsku Mitrovicu i po 70 kilometara, tako da će nam manje teško pasti da putujemo osam kilometara. Ukoliko sam nešto pogrešio tu je ministar da me ispravi. Hvala.
Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Siniša Kovačević. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Slobodan Jeremić. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Slobodan Jeremić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsedniče, uvaženi ministre, članovi Ministarstva, dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na sudsku jedinicu da se upiše u okviru Osnovnog suda Užica da se upiše Čajetina. O Čajetini smo dosta čuli, ali nismo čuli o specifičnostima i kontradiktornostima koje se dešavaju u Čajetini. Čajetina je po prostoru jedna od većih, da ne kažem najvećih, opština – 647 kvadratnih kilometara. Po broju stanovnika spada u red manjih opština, oko 16.000. Međutim, u Opštini Čajetina, na Zlatiboru tačnije, najviše, u toku godine boravi od 15.000 do 30.000 ljudi. To su ljudi koji tamo imaju svoje probleme. Kad to saberemo na stanovnike dobijamo neku cifru otprilike oko 40.000, koliko je jedan prosečan grad koji bi trebao da ima svoju sudsku jedinicu. Šta je ovde još jedna specifičnost? Opština Čajetina u svom budžetu ima 1.650.000.000 sa rebalansom za 2013. godinu. Ponoviću još jedanput 1.650.000.000 dinara. To je izuzetno veliki budžet za toliki broj stanovnika. Samo da dam uporednu vrednost. Recimo, Opština Merošina, koja je slična Čajetini ima svoj budžet 330.000.000 za 2013. godinu. To je već prva kontradiktornost. Vrlo je bitno tamo gde su velike pare, tamo su i potrebne, dešavaju se ovi procesi: prenos prava svojine, prodaja, kupovina i sve ostalo, potrebno je da imaju sudsku jedinicu. Opština Čajetina je još po jednoj stvari, koju ću ovde izneti, vrlo karakteristična. Zlatibor i Čajetina, koji čine otprilike polovinu stanovništva, drugu polovinu čine seoske sredine, je povezana sa Užicem magistralom i ima svoj red vožnje i moguće je ići dole na te procese. Međutim, rubna sela nemaju ni kombi prevoz, nemaju nikakve putokaze, nemaju nikakve planove kad koji kombi dolazi ili odlazi i da li dolazi i odlazi, kad će poći i kad će doći. Suprotno tome, Opština Čajetina planira velike investicije kao što su gondola, kao što je Zlatni grad. Pitam se samo kako će ti jadni ljudi sa sela doći do osnovne sudske jedinice. Nemaju sa čime da dođu. Potrebno je i po 35 kilometara preći sada, od toga sigurno 20 kilometara peške ili na konju, pogotovo u zimsko vreme, a znate da je Opština Čajetina većinom iznad hiljadu metara naselja. Na kraju da kažem, ako je Varvarin, Ćuprija, Bogatić i Kovačica, po predlogu Odbora za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu, gospodine ministre, ako ste njih prihvatili, bilo bi redno da njih prihvatite bar i Čajetinu, Guču ili Novu Varoš. Ovaj deo prostora Srbije je zapostavljen, moramo da vam kažemo, zapostavljen sa svih strana. Čini mi se doživljavamo da to i vi isto zapostavljate. Ne razumete ili nećete da shvatite da je to stvarna potreba. Mislim, da još jednom razmisliti, pogotovo o Čajetini, za sudsku jedinicu. Hvala.
Na član 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milanka Karić i Dragomir J. Karić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 3. amandman je podnela narodni poslanikVesna Stepić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Tanja Radovanović i Milan Kovačević. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima ministar Selaković. Izvolite.
Kao što smo malo pre imali slučaj kod Varvarina gde je narodni poslanik Aligrudić podneo amandman koji je u svojoj sadržini identičan delu amandmana koji je podneo Odbor, a koji sam prihvatio, tako i ovde izjavljujem da prihvatam ovaj amandman.
Na član 3. amandman je podnela narodni poslanik Dušica Morčev. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Slobodan Samardžić, Milica Radović, Marko Milutinović, Sadna Rašković Ivić, Petar Petković. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Milica Radović.
Dame i gospodo narodni poslanici, malobrojni koji su ostali u deset sati da slušaju, raspravljaju o ovom vrlo važnom zakonu, odnosno prvom setu zakona o kome danas raspravljamo, morate da uvažite činjenicu da smo mi danas ovde od devet sati, da je Odbor za pravosuđe počeo u devet sati i da zaista nije korektno da ovoliko dugo raspravljamo. Da je koncentracija opala i da mnogi podnosioci amandmana koji su to uradili danas nisu u sali i zbog toga mislim da je bilo mnogo korektniji da ovu raspravu prekinete u neko normalno doba noći. Ali, s obzirom da to niste uradili i da naravno nema prenosa, i da ga nema još od osam sati koliko smo imali priliku da čujemo, mislim da su to dovoljni argumenti koji govore u prilog ovoga što sada iznosim. Ovaj amandman, o kome danas i sada raspravljamo to je jedan u nizu amandmana koji smo podneli na ovaj predlog zakona, a on se odnosi na vraćanje sudova na teritoriju Kosova i Metohije. Mislimo da konkretno, ovde se radi o vraćanju osnovnog suda u Kosovskoj Mitrovici sa sudskim jedinicama u Goraždevcu, Gračanici, Ranilugu i Štrpcu. Jasno je da celim ovim predlogom zakona koji ste predložili vi faktički iz jedinstvenog sistema Srbije izdvajate sudski sistem na teritoriji Kosova i Metohije i na taj način direktno podrivate pravni poredak Republike Srbije. Sa druge strane time nastavljate, ne vi, nego kao predstavnik Vlade da uništavate i ukidate sve institucije Republike Srbije koje postoje na Kosovu i Metohiji. Nije bilo dovoljno što je Vlada raspustila skupštine na severu Kosova, što je smenila demokratski izabrane gradonačelnike, sada treba još i da ukidamo sudove, da ukidamo tužilaštva, sutra ćemo verovatno da ukidamo i bolnice, da ukidamo i škole, institucije kulture i sve ono što spada u sistem Republike Srbije. Mislim da se sve to radi, a vi to jako dobro znate da biste jedan sporazum koji u pravnom prometu uopšte ne postoji, koji u krajnjem slučaju nije nigde ni objavljen, da bi tom sporazumu prilagodili i podredili celokupan pravni sistem Republike Srbije, da bi tom sporazumu koji je nepostojeći, jer nije objavljen. Da stvar bude još gora on je predmet ocene ustavnosti pred Ustavnim sudom Srbije. Da biste njemu podredili sve važeće zakone i u krajnjem slučaju Ustav Republike Srbije. Naravno znam, to ste i u načelnoj raspravi rekli, da vi ne volite da govorite o Briselskom sporazumu, ali upravo ovaj zakon se između ostalog i donosi zbog toga što ste taj Briselski sporazum usvojili. U tački 10. tog Briselskog sporazuma se kaže da su sudovi integrisani u sudski sistem koji funkcioniše u okviru pravnog sistema Kosova. Znači, podrazumeva se da će ti sudovi biti u nadležnosti tzv. lažne države Kosovo, tzv. države Hašima Tačija, i vi svesno radite na tome. Ako biste samo na trenutak pogledali Ustav Republike Srbije i ukoliko biste samo na trenutak pogledali ovaj član 142. onda biste videli da je sudska vlast jedinstvena na teritoriji Republike Srbije i da sve ovo što radite sa ukidanjem sudova i tužilaštava na teritoriji Kosova i Metohije radite protivno Ustavu i radite na krajnje nedopušten način. Za sada toliko. Hvala.
Gospođo Radović, vi znate da uvek reagujem na vaše predloge i primedbe. Evo, ja sada okončavam sednicu Narodne skupštine. Nastavljamo sa radom sutra u 10,00 časova.