Uvaženi predsedavajući, narodne poslanice i narodni poslanici, po oglasu objavljenom u Službenom glasniku broj 17/21 objavljenog 26.2.2021. godine, Visoki savet sudstva je na sednici, održanoj dana 3.6.2021. godine za predsednika Apelacionog suda u Kragujevcu, predložio dosadašnjeg vršioca funkcije predsednika suda Aleksandra Blanušu, za predsednika Višeg suda u Pančevu, dosadašnjeg vršioca dužnosti predsednika suda Milicu Gavrančić i za predsednika Privrednog suda u Beogradu, dosadašnjeg vršioca funkcije Jovana Jovanovića. Visoki savet sudstva je izvršio uvid u programe rada sva tri kandidata, u njihove lične i radne biografije, obavio je razgovore sa kandidatima, izvršio je uvid u rezultate o vrednovanju rada sudija i mišljenje kandidata i utvrdio da su sva tri kandidata ocenjena sa ocenama „naročito se ističe“. Programi rada su ocenjeni sa ocenom pet (5). Utisak na intervjuu je bio pet (5). Mi vam predlažemo da kandidate izaberete za predsednike sudova, jer utisak koji su oni ostavili i njihove lične i radne biografije koju su vam date u prilogu, koje vam stoga ja neću čitati, ukazuju Visokom savetu sudstva da će oni savesno i odgovorno vršiti funkcije i da će se starati da se programi koji su predložili, realizuju. Hvala.
Zahvaljujem. Da li reč želi izvestilac nadležnog Odbora? Reč ima Đorđe Dabić. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavjući. Poštovani narodni poslanici, dame i gospodo, uvaženi članovi Visokog saveta sudstva, Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu prihvatio je Izveštaj i mi ćemo u danu za glasanje podržati obe tačke koje su danas na dnevnom redu. Uskoro neće više Narodna skupština odlučivati o izboru sudija na prvi mandat. To smo definisali ustavnim reformama koje su bile pred nama i koje su dobile podršku Narodne skupštine, tako da očekujemo da se uskoro dođe i do te konkretizacije rešenja da vidimo šta tačno podrazumeva i šta će tačno biti ustavni amandmani koji će se svakako naći pred građanima Republike Srbije. Građani će imati pravo na referendumu da daju svoj stav konačno o tome da li su za ustavne reforme ovakve kakve predlaže Vlada Republike Srbije. Siguran sam da ćemo dobiti veliku podršku građana Srbije, zato što smo se rukovodili njihovim interesima. Šest javnih slušanja je bilo, kada je reč o ustavnim reformama, u organizaciji Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo. Apsolutno su uvaženi svi sektori koji su ovde u ovom trenutku najvažniji. Konstatovali smo, dakle, da postoji potreba da se menja Ustav u delu koji se tiče pravosuđa. Do sada je situacija bila da su odredbe o pravosuđu onako, što se kaže, razbacane po celom Ustavu, sada će to biti sistematizovano na jednom mestu. Svakako ćemo se potruditi da tim reformama damo, odnosno amandmanima damo još veću nezavisnost našim sudijama. Tako da, što se toga tiče Vlada Republike Srbije je definisala i Strategiju razvoja našeg pravosuđa do 2025. godine, odnosno od 2020. do 2025. godine i tu smo definisali potrebu da menjamo Ustav, a Venecijanska komisija je dala svoj pozitivan stav na sve ovo što smo mi u razgovoru sa njima imali priliku da razgovaramo. Mislim da moramo da povedemo računa da kada budemo izneli taj pravni okvir pred građane kojim predviđamo promene Ustava da jasno odredimo ulogu parlamenta u načinu izbora članova Visokog saveta sudstva. Siguran sam da ćemo, iako nećemo više neposredno birati sudiji ovde, morati da nađemo jedan mehanizam da na posredan način ipak parlament ima svoju ulogu koja je Ustavom definisana, prosto, i koja je po svim evropskim standardima. Dakle, parlament u svakoj evropskoj državi ima jako veliku ulogu pri načinu izbora sudija i sudskih tela. Opasnost postoji ukoliko u potpunosti prepustimo da sudije biraju sami sebe da napravimo sudokratiju u Srbiji i da napravimo problem koji nikad više nećemo moći da ispravimo. Naravno da moramo da povedemo računa da prosto, iako parlament jeste izraz političke volje građana Srbije, dakle moramo da napravimo okvir koji će dovesti do toga da sudije moraju ipak polagati pravo narodu koji ih je i birao. Prosto, sude u ime naroda i naravno da narod mora preko svojih izabranih predstavnika imati određene mehanizme da utiče na kontrolu svih tih odluka. Moramo reći da ne možemo da dozvolimo da propustimo nekome sa strane da se ovde pita, a znamo i sami da određene sudije koje sude u Srbiji, pre odlaska na posao, prvo odu do strane ambasade, po mišljenje pa onda idu na radno mesto. To ne smemo dozvoliti da se dogodi, i siguran sam da ćemo i tim amandmanima, koji će biti pred nama definisati način na koji ćemo kontrolisati takve pojave. Ako u Francuskoj gde predsednik države postavlja sudije, nije poltički pritisak, ako u Nemačkoj gde se sudije biraju iz reda poverništava, u kojima sede predstavnici političkih partija, to nije pritisak na pravosuđe. U Americi gde senat ima ulogu u načinu izboru sudija ili u Švajcarskoj, gde direktno političke partije predlažu sudije, nemojte ni nas da terate da budemo veći katolici od Pape i da mi ovde radimo neka rešenja koja apsolutno u svetu danas se ne primenjuju. Ne moramo tako daleko da idemo. Imamo priliku da vidimo, to moram da naglasim, kako je prošla Severna Makedonija kada je prepustila javno tužilaštvo potpuno u ruke stranaca. Tada su im obećavali da će to da bude jedno tužilaštvo, sećamo se 2015. godine, kada je formirano, koje će potpuno da iskoreni korupciju u Makedoniji, pa šta smo doživeli? Videli ste kako je upravo najveći izvor korupcije bio je skoncentrisan u tom Javnom tužilaštvu i to upravo, kažem, od strane raznih međunarodnih faktora koji su na taj način, preko tog tužilaštva uspeli da, na kraju krajeva, i promene vlast u Makedoniji. Mi, naravno, se ne plašimo nikakvih istraga. Danas pravosuđe u Srbiji radi apsolutno po slobodnoj volji. Vi vidite da danas je normalno da i predsednik države izgubi parnicu na sudu. Mi se ponosimo što smo doveli do takvih uslova u Srbiji. Dakle, apsolutno nema govora o nikakvoj kontroli, niti našoj želji da mi kontrolišemo pravosuđe, ali ne smemo dozvoliti da prosto dođemo u situaciju da nam sa strane neko drugi kontroliše naše pravosuđe, naše sudije, jer je očigledno da se država nalazi u teškom trenutku i da moramo ipak imati u vidu sve te okolnosti ne dozvoljavaju da mi u potpunosti prepustimo jednu granu vlasti samoj sebi. Dakle, siguran sam da će ustavnim reformama, koje su pred nama, sve to dobro biti sročeno, da će Vlada Republike Srbije izaći sa jednim pravim rešenjem koje će biti, pre svega, u interesu građana Republike Srbije. Hvala.
Zahvaljujem predstavniku Odbora. Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? (Da.) Reč ima Jahja Fehratović. Izvolite.
Zahvaljujem, uvaženi predsedavajući. Poštovani narodni poslanici, poštovani predstavnici predlagača, sudstvo je jedan od stubova države. Od kvaliteta sudova, sudija, ovisi i kvalitet ukupnih prava svih građana države Srbije. Zato je jako važno da gledamo koga biramo za nosioce tako odgovornih funkcija. Sudije moraju imati, pored neprikosnovenog poznavanja zakonskih odredaba i nešto što se zove savest, nešto što se zove čestitost i nešto što predstavlja karakter koji je neosporan i koji kao takav treba biti poseban u društvu u svakom smislu. Naravno da su ovo kriteriji prema kojima se vodilo, kako smo čuli od predstavnika predlagača, i ovo telo kada je predložilo za nosioce odgovornosti sudije koji su dati u predlogu u poslanici Stranke pravde i pomirenja će podržati ove predloge. Međutim, moramo se osvrnuti na sudstvo u trenutku u kome živimo, jer, nažalost, mi živimo posledice nekih loših rešenja iz prethodnih perioda, gde baš svi ovi kriteriji koje sam spomenuo nisu do kraja bili ispoštovani i u tom smislu imamo situacije kada je nažalost zbog određenih delova sudstva i tužilaštva ohrabren kriminal, posebno organizirani kriminal i kada on slobodno dejstvuje, posebno u onim područjima gde je pozornost državnih organa u tom smislu malo drukčija u odnosu na onu pozornost kakva se ukazuje u centru države, odnosno prestonici. Ovde, pre svega, govorim o kraju iz koga dolazim, o Novom Pazaru i okolnim mestima, iz razloga što smo mi tu temu ovde puno puta elaborirali, puno puta smo govorili o sprezi između pojedinih delova sudstva, tužilaštva i organiziranog kriminala. Nažalost, i ono što se kvalitetno odradi od strane pripadnika unutrašnjih poslova bude obezvređeno određenim dogovorima pojedinih korumpiranih tužilaca i sudija sa pripadnicima organizovanog kriminala i to kasnije ohrabruje same počinioce i višestruke povratnike u činjenju kriminala da i dalje nastave raditi sa svojim životom to što ugrožavaju živote svojih sugrađana, baviti se različitim krivičnim delima i naravno niko iz sudstva, iz tužilaštva nikada nije odgovarao za tu spregu, što je pogubno i što šalje jednu strašnu poruku svima, da prosto onaj ko ima svoga sudiju, onaj ko ima svoga tužioca, može se ponašati kako hoće i on je iznad zakona. Njemu se ne sudi za bilo šta što uradi u svom kriminalnom životom i onaj ko poštuje zakon, koji se trudi da svoj život usmeri prema načelima moralnosti, prema načelima poštovanja zakona i Ustava itd. na kraju ispašta. Iz razloga što smo jako puno govorili ovde, mi smo i dobijali vrlo često poruke i potvrde od ljudi koji su preživeli takvu vrstu događaja sa određenim tužiocima, sudijama i meni je telefon, kao i svim drugim našim narodnim poslanicima, pun takvih primera gde postoje konkretni dokazi o sprezi određenih pripadnika tužilaštava, određenih sudija sa određenim ljudima iz kriminalnog miljea. Da bih to dokazao, ja ću ovde samo spomenuti jedan primer iz 2018. godine, kada su višestruki povratnici u činjenju krivičnih dela nasrnuli na lice koje je u tom trenutku bilo u automobilu sa petoro dece. nakon kraće saobraćajne rasprave su nožem udarili na njega i naneli mu po život teške povrede da bi to javni tužilalc okarakterisao nakon prvog … ubistva u pokušaju, kasnije u sprezi sa ljudima iz tog kriminalnog miljea kao nasilničko ponašanje, pa se tu dovede jedan celi splet različitih učesnika u tom procesu koji to pokušavaju dokazati, pa se tako za veštaka sudskog umesto hirurga dovodi dečiji hirurg koji tamo nema nikakve potrebe da bude iz razloga što je u komšijskim i prijateljskim odnosima sa tim izvršiocima krivičnih dela, pa se nakon trogodišnje igre tužioca da to delo prebacuje sa osnovnog na viši sud uključuje i apelacioni sud u Kragujevcu, koji naređuje tom tužiocu da to vrati na viši sud, a on se oglušuje o tu odredbu apelacionog suda, pa opet to vraća na osnovni sud da bi umesto višegodišnje kazne ti ljudi bili osuđeni na minorne kazne od četiri ili deset meseci zatvora i opet Apelacioni sud iz Kragujevca ne prihvata takvu odluku i taj proces i dalje traje. Dakle, ovo je samo jedan primer sprege između ljudi koji se bave kriminalom nosioca odgovornih funkcija u sudstvu i tužilaštvu, a da pri tome u tom osuđujućem procesu nije uzimano u obzir da su ljudi koji su počinili to krivično delo u tom trenutku bili pod uslovnom kaznom zatvora. Građani se svakodnevno suočavaju sa ovakvim stvarima i zato je krajnje vreme da na ove odgovorne funkcije zaista biramo ljudi koji imaju čast, koji imaju čestitost i koji pored poznavanja zakonskih okvira poseduju karakter i savest da te uloge koje im dodeljuje ovo društvo, a mi kao narodni poslanici, predstavnici građana to verificiramo, ponašaju u duhu onoga što je zamišljeno prema zakonu, a ne da traže različite vrste propusta zakonskih rešenja kako bi olakšavali tim izvršiocima krivičnih dela da jednostavno budu manje kažnjeni ili da ne budu uopšte procesuirani i kažnjeni za ono što su uradili. Vrlo nam je važan Apelacioni sud u Kragujevcu zato što je on nadležan za mnoge slučajeve ove vrste koji dolaze iz područja Sandžaka i koji kao takav ima neku ulogu medijatorsku i pokušava izbalansirati sve ono što jeste loše urađeno po pitanju različitih procesa i po pitanju onoga kako su ti tužioci, kako su te sudije odradile vrlo često u sprezi sa nosiocima kriminalnih radnji da bi im umanjili kazne za ona dela koja su zakonom garantirana kao višestruko kažnjiva i sa zatvorskom kaznom od više godina pritvora i zatvora. Dakle, ovo šalje strašne poruke posebno mladim ljudima, posebno generacijama koje dolaze, ali i onima koji se trude da svoj život i život svoje dece usmere u pravcu poštovanja zakona, zakonskih odredaba, u pravcu poštovanja sudija i sudstva kao nekoga ko je ozbiljan sudionik uspostave vladavini prava. I ako mi ne budemo imali dovoljno obazrivosti da na ove pozicije postavljamo isključivo ljude koji su besprekorne biografije, koji su besprekornoga moralnog kredibiliteta, nastaviće se takva praksa i ljudi iz kriminalnog miljea će vladati našim društvima. Naravno da to nije uvek tako i da je ovde reč isključivo o pojedinim organima i delovima tužilaštva i sudstva, dokaz su i mnoge velike afere koje se događaju na nivou države, recimo, koje su pokazale da niko nije jači od države, da niko nije jači od organa javnoga reda i mira i da sudstvo i tužilaštvo, kada dođe u prave ruke kod sudija koji sa dostojanstvom časno i čestito obnašaju svoje funkcije, zna da donese onu odluku koja je u skladu sa zakonom i koja će takve izvršioce krivičnih dela odvesti u izolaciju od ostatka društva na jako dug period. Ovo nam je potrebno da zaživi na prostoru cele države. Ovo nam je potrebno da zaživi u svakome organu državne uprave i da bismo jednostavno mogli da bilo gde osećamo tu sigurnost koju, nažalost, danas u pojedinim delovima ove države ne možemo osetiti. Zašto? Zato što se ti kriminalci osećaju zaštićeni od tužilaštva i sudstva i onda se ponašaju jako bahato. Onda znaju da zaustave i čoveka koji u tom trenutku ima u automobilu petoro dece, da mu nanesu teške povrede, da ga pokušaju ubiti i da prođu sa blagom kaznom od četiri do osam meseci zatvora, iako su višestruki povratnici u činjenju krivičnih dela i da tako nastave da žive i dalje i da ulivaju strah u kosti svakome ko ne pripada tom svetu i takvoj vrsti načina življenja. Sa druge strane, ono što kao predstavnici manjinskih naroda takođe često insistiramo i što i ovoga puta trebamo i želimo podvući jeste da i u organima sudstva i organima tužilaštva moraju se poštovati ustavne odredbe o recipročnoj zaposlenosti po procentualnoj zastupljenosti pripadnika nacionalnih zajednica i manjina u ovim organima, na svim nivoima u Republici Srbiji i da se mora poštovati pravo na upotrebu zvaničnog jezika i pisma. Imali smo slučajeva, recimo, u nekim sudovima, o tome smo takođe govorili, da sudije samoinicijativno, bahato odbijaju da ispoštuju ustavno pravo građana da im se proces vodi na njihovom maternjem jeziku, kao što je, recimo, slučaj sa sudovima u Sjenici, gde sudije ne dozvoljavaju ili su pokušali da ne dozvole klijentima, odnosno onima koji su u procesu nekom da koriste pravo na maternji jezik i time krše Ustav Republike Srbije, time krše i mnoge druge zakonske odredbe, pokušavajući da stave do znanja da su oni ti koji su uzeli apsolutnu vlast u svojim rukama i da mogu da rade šta hoće, kako hoće i da zato neće nikada morati odgovarati ni pred kojim organom. E, to je nešto što se mora zaustaviti, što se mora preseći i mora se staviti jasno do znanja da niko ne sme biti iznad Ustava, niko ne sme biti iznad zakonskih odredaba i da sudije i tužioci i oni i svi ostali koji su zadužili ove jako odgovorne funkcije u ovome društvu, takođe moraju biti odgovorni u tom smislu da tu svoju funkciju obnašaju u skladu isključivo sa ustavnim rešenjima, u skladu sa zakonskim odredbama i da na kraju, ukoliko to ne rade tako kako bi morali da rade, moraju snositi određene posledice. Tih posledica, nažalost, do sada nije bilo i zato se i ti tužioci i te sudije koje su u sprezi sa kriminalcima tako i ponašaju, tako se i ophode, jer jednostavno, osećaju se zaštićenim. Do sada nismo imali ozbiljne slučajeve da je neko od sudija, iako postoje dokazi za to i od tužilaca, razrešen takvih funkcija baš zbog te sprege sa određenim delovima kriminala ili da je snosio određene disciplinske ili druge mere. Zato se oni tako i ponašaju i zato je danas u očima običnog građanina tužilac ili sudija taj koji simbolizira onu tamnu stranu ovoga našeg društva, pa i tu superiornu moć, jer su previše sebi dali za pravo da budu iznad zakona, da budu iznad odgovornosti i da tu svoju funkciju, koju je ovo telo njima poverilo, zapravo obnašaju na taj način da sebe predstavljaju apsolutnim nosiocima onog suvereniteta koji im ne pripada. Vrlo je važno da u budućem periodu ne ostavljamo iza sebe ovakve posledice drugim generacijama koje dolaze, već da se mi kao odgovorna zajednica, kao odgovorni ljudi suočimo sa ovim činjenicama i da jednostavno iza sebe ostavimo mnogo povoljniju sliku kada je u pitanju tužilaštvo, kada je u pitanju sudstvo, da oni ljudi koje mi biramo budu primer časti, dostojanstva, čestitosti i savesnog rada, da ne moramo ni za 10 godina iznova govoriti ili da neko drugi u nas upire prstom, govoreći da smo mi te ljude izabrali na ove funkcije i da delom snosimo odgovornost i krivicu za svako njihovo nečinjenje po zakonu, odnosno za svaku njihovu zloupotrebu ustavnih i zakonskih odredaba. S tim u vezi, na kraju ću još reći da takođe smo zainteresovani da sve ovo što smo govorili, ukoliko predstavnici ovih tela nemaju ove podatke, ja znam da imaju, dostavimo, dakle, ono što nama prosleđuju ovi ljudi koji su direktno oštećeni od strane tužilaca, od strane sudija, kako bi na koncu pokrenuli neke zaista konkretne poteze da svi ti ljudi koji su u sprezi sa kriminalcima odu sa ovih baznih funkcija i da vladavina prava zagospodari ovim prostorom i da ona bude jednaka za sve i svakoga ko uživa takva prava kao građani Republike Srbije. Hvala.
Zahvaljujem. Poštovani narodni poslanici, saglasno članu 27. i 87. st. 2. i 3. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da ćemo danas raditi i posle 18.00 časova zbog potrebe da Narodna skupština što pre donese akte iz dnevnog reda ove sednice. Orijentaciono oko 18.00 časova očekujemo i glasanje. Reč ima ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe Sanja Jefić Branković.
Poštovani predsedavajući, uvažena zamenice predsednika Visokog saveta sudstva sa saradnicom, koleginice i kolege, ja ću se danas baviti isključivo temom dnevnog reda, jer mislim da jedino na taj način možemo danas razviti jednu raspravu koja je konstruktivna i koja je svrsishodna, a samim tim i daje odgovarajuće odgovore na pitanja. Visoki savet sudstva dostavio je Predlog odluke o izboru predsednika Apelacionog suda u Kragujevcu, Višeg suda u Pančevu i Privrednog suda u Beogradu. Dakle, danas razmatramo odluku o izboru predsednika sudova različitog ranga i nadležnosti, ali svi oni imaju jedan zajednički cilj, a to je da na najbolji mogući način, u skladu sa svojim znanjem i iskustvom, pokažu jednu nepristrasnost, inovativnost i kreativnost, kako bi sudovi na čijem će čelu biti zaista i dobro funkcionisati. Uloga sudova i sudija od strane građana se vrlo često percipira na jedan potpuno jednostavan način, u najužem mogućem smislu. To znači da sudija rukovodi suđenjem, usmenom i javnom raspravom, u prisustvu stranaka, svedoka, punomoćnika i nakon rasprave donosi određenu odluku kojom odlučuje o nekom pitanju. Donošenje presude jeste kruna svakog sudijskog posla, ali to nije jedini posao kojim se sudije svakodnevno bave, a pogotovo ne predsednici sudova koji ispred sebe u svom jednom radnom danu imaju zaista veliki broj obaveza, ali i odgovornosti koje pred njima stoje. Kada stupe na dužnost svakom sudiji se najpre raspoređuju određeni predmeti po kojima će postupati, odnosno pravna oblast u kojoj će postupati, kao i vrsta sudijskog posla kojim će se baviti, zadužuju se određenim brojem predmeta, i to tako da se na najbolji mogući način ostvari, onoliko koliko je to moguće, ravnomerna raspoređenost predmeta među sudijama. Osim toga, u toku jedne godine nije redak slučaj, pogotovo ne u malim sudovima, da jedan sudija bude zadužen predmetima određene vrste, a da se u toku godine ti predmeti prošire i na, recimo, parničnu, krivičnu i mnoge druge oblasti, što dodatno opterećuje svakog sudiju, ako zanemarimo činjenicu da pored svega toga ima i predmete kojima se već bavi i koja su njegova specijalnost. Osim toga, sudije dežuraju ili se vrlo često nalaze u pripravnosti i u danima kada sudovi ne rade, a pojedine sudije imaju dodatna zaduženja koja se odnose na koordinaciju, dostavljanja na pisarnicu, arhivu, vrše obuku i kontrolišu rad sudijskih pomoćnika, kontaktiraju sa javnošću itd. Znači, radi se o jednom širokom spektru poslova kojima se i sudija, ali i predsednici sudova bave i u tom smislu mislim da je važno da razumemo šta je ono što oni obavljaju, kako bismo razumeli i rezultate njihovog rada, odnosno odsustvo istog. Bez obzira na sve ove navedene parametre, sudije ispred sebe imaju jedan glavni i osnovni cilj u svom postupanju, a to je da imaju jednu zakonsku i etičku obavezu da sa istom marljivošću postupaju u svim onim predmetima koji su im dodeljeni i za koje su zaduženi. To jeste jedna, da kažem, odgovornost više koja stoji svakom sudiji u opisu posla. U kakvoj su vezi priča sa mog prethodnog, odnosno uvodnog izlaganja sa ovim o čemu mi danas govorimo? Ja bih počela od toga da stručna javnost, mogu reći, poslednju deceniju vrlo često upozorava na neravnomernu opterećenost sudova u Srbiji, iako ta nejednaka opterećenost sudova nije problem samo u beogradskim sudovima. Mi ne smemo zanemariti činjenicu da sudovi u Beogradu rešavaju između 60% ili 70% svih predmeta u srpskom pravosuđu. Složićete se sa mnom da to nije nešto čime se moramo pohvaliti, posebno ako uzmemo u obzir da jedan sudija, parničar u radu ima oko 600 predmeta, recimo u Prvom osnovnom sudu u Beogradu, a čak preko 1.600 u Trećem osnovnom sudu u Beogradu. Znači, samo pomenuta dva beogradska osnovna suda rešavaju preko 36% predmeta svih osnovnih sudova u Srbiji, a ima ih 66. Nesporno je da sudije ne mogu uticati na broj tužbi koje će građani podneti, odnosno stranke podneti. Međutim, sudija na kraju uvek odgovara za ono što uradi, a ne za ono što nije bilo moguće uraditi. Ukoliko tako postavimo stvari, u toliko će nam biti i jasnije zašto je važno da ne samo kvantitet, već kvalitet sudijskih odluka jeste zapravo suština njihovog posla. Kao i svi ostali građani, a to takođe često zanemarujemo i sudije i predsednici sudova imaju pravo i na osmočasovni radni dan, na nedeljni, dnevni odmor, bolovanje i oni vode decu u vrtić, u školu, kuvaju ručak, vode računa o svojim starim roditeljima, imaju svoje hobije. Dakle, vrlo često posmatramo sudije i predsednike sudova kao neko ko odlučuje isključivo i samo o ljudskim sudbinama, zanemarujući da i oni imaju svoje privatne živote i da treba razumeti način na koji oni funkcionišu. Posao sudije ne prestaje ni onda kada se završi radni dan, ali isto kao što niko ne očekuje od lekara da pregleda i operiše što brže, ne bi trebalo da očekujemo ni od sudova i sudija da rešavaju predmete velikom brzinom, a da pri tom zanemare kvalitet donošenja samih odluka. Upravo, iz tog razloga, naspram pomenutog prava svake stranke stoji i obaveza države da svoj pravosudni sistem uredi tako da svakom građaninu omogući jednak pristup sudu i pravo na pravično suđenje u razumnom roku, a to opet znači da sudije u svakom sudu, u svakom gradu treba da imaju približno jednake uslove rada, što u ovom slučaju nije praksa u Srbiji. Polazeći od želje za uspostavljanjem mehanizama za praćenje stanja u pravosuđu od strane civilnog sektora, sačinjen je polazni Izveštaj o praćenju stanja u pravosuđu za 2020. godinu i opšte stanje. Analizirajući ovaj izveštaj, jeste zadovoljavajuće. Ocenom od jedan do pet data je ocena tri, odnosno preovlađuje ocena tri u velikom delu oblasti kojima se ovaj izveštaj bavi, i to zaista nije loša stvar. Aktivnosti, praćenja, analize podataka u ovom izveštaju ostvarili su se u okviru projekta „Otvorena vrata pravosuđa“, a on je podržan od strane američke agencije za razvojnu pomoć. Za kraj ću posebno istaći to da je neophodno da sudije doprinose očuvanju ugleda i dostojanstava, a sve kroz promociju rada sudova. Stičem utisak da prilikom svakog svog izlaganja vezanog za sudije insistiram na tome da sudije moraju biti te koje će voditi računa o očuvanju ugleda i dostojanstva samih institucija u kojima rade. Sudijski posao jeste javan, ali vrlo često se sudovi doživljavaju kao institucija koja je zatvorena za javnost. Sa jedne strane, svedoci smo činjenice da javne ličnosti vrlo često u sredstvima javnog informisanja komentarišu slučajeve koji još uvek nisu dobili svoje epilog na sudu, a sa druge strane sudije očekuju da će svoje mišljenje o tom predmetu zapravo istaći u obrazloženju odluke koja nije dovoljna da bi se taj slučaj u potpunosti dovoljno jasno objasnio široj javnosti. Mislim da treba postaviti pitanje – da li bi otvoreniji stav sudstva zaista doprineo većem poverenju i poštovanju sudija? Ja mislim da bi. Unapređenje transparentnosti nije strana tema o kojoj ja danas govorim. Iz tog razloga usvojena je, koliko je meni poznato, Komunikaciona strategija za period 2018-2022. godine. Znači, ona je i dalje na snazi. Mislim da će njenom primenom zaista biti ostvarena bolja komunikacija sa građanima, ali i razumevanje od strane istih za sve probleme sa kojima se sudovi i sudije suočavaju. Sve dok sudije kvalitetom svoje ličnosti, svojim ponašanjem van suda, poštovanjem, ophođenjem prema građanima, strankama i ličnim primerom stiču autoritet i poštovanje, dotle će institucija koju oni predstavljaju zaista imati svoj integritet. Složićete se sa mnom, na kraju, da sudije nisu oličenje sudova, ali jesu njegovo ogledalo. Socijaldemokratska partija Srbije će podržati vaše predloge za izbore predsednika ovih sudova, imajući u vidu to da će oni zaista uložiti sav svoj trud i napor da poboljšaju ugled, integritet i poverenje ustanove čiji će predsednici biti. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SPS, Toma Fila.
Gospodine predsedavajući, koleginice i kolege poslanici, mi imamo na dnevnom redu tri izbora za predsednika i odlazak predsednice Prekršajnog suda u Zrenjaninu zbog penzionisanja. Ja mislim da joj u ime cele Skupštine zaželimo srećne dane u penziji, jer je zaslužili da to dobije. Mislim da time treba da završimo bavljenje budućom penzionerkom. Što se tiče tri predsednika, drago mi je da više neće biti u v.d. statusu, jer ovaj status smeta i meni i mnogima u zemlji Srbiji, čak i Evropi smeta. Predugo se drže ti statusi v.d. Jedino bi bilo rešenje da mi donesemo neki propis u tom smislu da onaj ko bude određeno vreme u statusu v.d. da mu se to vreme uračunava u ove četiri godine što će biti predsednik, pa plus još četiri godine, što može. Vidim da su dvoje od januara i već su pola godine predsednici. Plus četiri, što znači da oni mogu i posle toga da budu v.d. i tako da je to izigravanje propisa. Umesto da neko bude dva puta po četiri godine, on bude i deset godina. Zato smatram da to treba uračunati u mandat. Mislim da je dobro da se svi mi kada pričamo o predsednicima sudova podsetimo šta tačno piše u zakonu, šta su obaveze predsednika suda po članu 52. Zakona o uređenju sudova, šta je dužnost predsednika suda. Dakle, predsednik suda obezbeđuje zakonitost, rad, red i tačnost u sudu, nalaže otklanjanje nepravilnosti i sprečava odugovlačenje u radu, ovo pominjem i zbog velikog broja predmeta, određuje branioce po službenoj dužnosti po azbučnom redu sa liste advokata koje dostavlja Advokatska komora, stara se o održavanju nezavisnosti sudija i ugledu suda i vrši druge poslove određene zakonom i sudskim poslovnikom koje su manje važne. Kao što vidite, nigde ne stoji da predsednik sme da utiče na nezavisnost sudija u suđenju, u donošenju odluka, a to smo bili često svedoci da su pojedine sudije menjane zato što su sudile na ovaj ili onaj način. To ne sme više da se radi, jer to ruši ugled suda. Sada nešto što će biti zanimljivo, zbog mog stava ličnog. Veoma je važno da se zna da je Skupština mesto gde se donose zakon, a sud je mesto gde se oni tumače. To je pravilo na kome smo učili, Pravni fakultet i tako postupamo godinama. Tako je bio i tako i treba da ostane. Mi donesemo zakon, sudovi ga tumače. To je pravna država. To je onda ne mešanje u sudsku vlast, a to je ono zbog čega smo sproveli Ustavne promene, jer je to početak i biće završen u toku mandata ove Skupštine. Cilj te promene, da se garantuje nezavisnost sudstva od izvršne vlasti i donekle i od zakonodavne, mada ja ostajem pri tome da treba sudije da se biraju ovde, prvi put, ne posle. Nadam se da je ovo poslednji put da biramo predsednika. Ova Skupština ima pravo da daje autentična tumačenja. Dakle, to nije pravo, ne mislim ja da ograničim, niti da ukinem. Ali, kada to ima pravo da radi? Skupština ima pravo na autentična tumačenja, zakona koje je ova Skupština donela. To je moje mišljenje i ne kažem da je to stav SPS-a, nego je to lično mišljenje Tome File. Po mom mišljenju, zakoni koji su doneti u SFRJ ne mogu, i koji su doneti po određenoj proceduri, gde je Veće naroda bilo itd, kako mi da tumačimo volju onih koji su doneli zakon pre 20 i nešto godina? Pričam o Zakonu u obligacionim odnosima. Ali, pravo da ima Skupština pravo na autentično mišljenje, to stoji i po mom mišljenju treba vrlo retko da se koristi, jer inače ćemo doći u poziciju da sudije sude po Ustavu, zakonu i autentičnom mišljenju Skupštine. Ne može autentična mišljenja da menjaju zakon i da budu izvor prava. Retko mora. Jednom je kolega Martinović predložio autentično tumačenje. Mi smo ga prihvatili. Ja sam glasao za njega, jer je bilo dobro. Ovo drugo nije bilo dobro. Mi možemo da se pravimo da nismo svesni šta se dešava zadnja tri dana. Tri dana ja čitam pljuvanje po advokaturi. Od svih koji su mogli da nešto kažu, od Čadeža itd. Hoću nešto da vam kažem, da moramo razmotriti problem koji je nastao sa Odborom za ustavna pitanja čiji sam član i ja. Ponosan sam što nas vodi koleginica iz Niša, Jelena, ali oni predlozi koji su dati, šest predloga, ne mislim da je to dobro, zato sam stao na stranu Advokatske komore i uradili smo šta smo uradili. Tri dana se raspravlja kroz medije i na sve načine o tome. Ne kažem ja da sam u pravu, pogotovu nemam nameru da kao manjinski partner solim pamet ovde. Dakle, ne mislim da je neko govorio u ime bankarskog lobija. To bi bilo nedostojno bilo kog od nas. Mišljenje je bilo i dato je u pokušaju da se reši to pitanje sukoba između građana i bankara. Ovo je jedan pokušaj koji nije bio dobar, ali je pokušaj pošten i u tom sam siguran. Nije to bila ni naredba MMF-a, kao što su neki pisali da smo morali tako da uradimo, jer nam je MMF naredio. Ni to nije tačno. Ali, postavlja se pitanje – koji je onda pravi put? Mislim da o tome treba ozbiljno da razgovarao, jer je sukob banaka i građana, mnogo hiljada tužbi je doneto. To je nemoguće. Jedan od pokušaja koji je dobar jeste da se nadležnost vrati, da po mestu onoga ko podnosi tužbu, tako da se rastereti Beograd od količine ovih tužbi koje ne mogu da izađu na kraj sa tim. To je jedan od predloga koji je dobar, po meni. Mi moramo ozbiljno da se raspravljamo ozbiljno i da nađemo rešenje tog pitanja, zato smo u Skupštini. Da li je to neki leks specijalis, da li ćemo predložiti i inicirati pregovore građana i banaka, ali o tome moramo razgovarati. Na tom putu nije vređanje advokature pravi put. Danas sam gledao dva članka u politici. U oba pljuju advokaturu, te prete Čadežu, ne znam ovi, sve su to moji prijatelji inače. Ne mogu to da prihvatim zato što jednostavno je advokatura javna služba i deo pravosuđa. Ne mogu da prihvatim ni to da se advokatura sa pravosuđem dogovara o vrsti presude. Ni to nije tačno. Hoću da vam kažem nešto. Volter je rekao – da nije književnik, bio bi advokat, jer je to najlepša profesija na svetu. Ja sam volterijanac u tom pogledu. On je rekao i da ljudska prava se završavaju vrhom nosa, a odande počinju drugog čoveka prava. Advokatura nikada nije bila cveće, niti će ikad biti. Pogledajte šta narod misli o fiškalima, advokatima. Srećan sam bio što sam i na zapadu video da je identično mišljenje o advokatima. Ali, ne smatram da su, evo ovde ima desetak advokata, nije nečasan ni jedan. Mi imamo kukolj. Kukolj se mora rešiti tako što će Advokatska komora da očisti te advokate koji zloupotrebljavaju situaciju u kojoj se nalaze građani, pa tako pišu 12 tužbi umesto jedne. Mi moramo da nađemo rešenje za to. U Komori da se kazne, a ovamo da se zakonski to onemogući, ali kako ne znam. Da znam, rekao bih, ali ne znam. Za to im možda treba MUP, da se pozabavi tim pitanjem, jer je to zloupotreba prava. Kao što kad bi se tvrdilo da advokatura sa pravosuđem se dogovara o vrsti presuda, to je krivično delo. Ti ljudi moraju da idu u zatvor, i jedni i drugi. Advokatura nikada nije uspela, i bio sam ja i predsednik komore, nikada nismo uspeli da se čistimo. U vreme komunizma kod nas je bila navala penzionera i službenika državne bezbednosti koji su uhvaćeni u premlaćivanju ljudi, hapšenju nezakonitom itd, i onda je donet zakon u onoj komunističkoj Skupštini, u ovoj istoj zgradi, da se priznaje njima pravosudni ispit i hajde svi u advokaturu. Nismo mi dobijali uvek kadrove sa fakulteta. Ja sam ponosan, oko 70 pripravnika je bilo kod mene i u mojoj kancelariji. Nemam nameru da koristim 20 minuta, suviše je. Stoga ja predlažem da institucije sistema moraju da reše ovo pitanje zloupotrebe advokata. Ali nije rešenje odnosa građanin-banka time što ću vam ja advokaturu optužiti da je ona kriva, da nisu advokati štrajkovali zbog građana nego zbog sebe. Pa nisu advokati predložili ta tumačenja, da bi onda bili odgovorni. Mogu da razumem da je to veliki problem i to je ogroman problem, mnogo veći problem nego da raspravljamo o penzionisanju sudije za prekršaj u Zrenjaninu, jer je to, po meni, u budućem valjda zakonu će to biti izmišljeno, da mi to konstatujemo uopšte. Ali nemojte da dozvolimo da advokatura bude mesto za potkusurivanje, da kada niko nema šta, onda se očeše o kamen o koji se i svinja češe. E, ne možemo da budemo mi advokati kamen, da se svako o nas očeše, zato to i ne dam. Ali ponavljam, ima loših ljudi među nama, ima nečasnih ljudi, ima ih svuda, ali nije rešenje tako što ćemo mi optužiti sve, celu advokaturu. Ja se ne osećam nečasno, ne osećam se lošim zato što sam advokat, nego sam ponosan što sam pola veka radio taj svoj posao i nikada nisam imao problema ni sa kim u životu, niti mi trebaju zaštite, ni obezbeđenja, ni bilo šta drugo, niti sam pročitao u novinama da sam lopov ili da sam prevarant, a branio sam, znate koga sam sve branio. Prema tome, ne može advokatura da bude sredstvo za potkusurivanje, jer je očigledno da je sukob građana i banaka i hajde da mi zajedno nađemo, jer mnogi su pametniji, ja sam mator, postoji mnogo mladih mozgova koji će da smisle način i rešenje. Ne prepucavanje po novinama, ne vređanje advokature. Postoji interes. Pa, notari su uzeli polovinu prihoda advokata, pogotovo malih advokata po manjim mestima. Ali mi se nismo bunili, to je tako. Jednostavno, takva je civilizacija i tako mora da bude. Ponavljam, mi moramo jednom da sednemo i da nađemo rešenje građanin-banka, ne advokatura, ne sud, ne pravosuđe, nego da se nađe odnos, da li da sednu da razgovaraju, da donesemo zakon, na primer, da vrate samo one pare koje su neovlašćeno uzeli ili, kako sam ja shvatio presudu Vrhovnog kasacionog suda – ti imaš kamatu, u tu kamatu uračunaj sve svoje troškove. Jer ja sam rekao, i sada ponavljam, ne mogu ja da primim stranku i da mu kažem – daj mi 100 evra za tužbu, a onda mu tražim još 100 evra, kafu koju sam popio, amortizaciju stolice na kojoj sam sedeo, kompjuter koliko košta itd. Onda mi je to skriveno i uzmem 200 evra, umesto 100. To je ono što rade banke. Ne treba zaštita ovde advokature, nego treba zaštita od banaka koje daju lažnu nisku kamatu, a želja im je da opljačkaju ljude. Zato je odluka Vrhovnog kasacionog suda ispravna. U kamatu upišite sve troškove i kraj priče. Evo, to je moj predlog. Hvala lepo. Skratio sam, nadam se, bar malo. Prijatno.
Reč ima dr Aleksandar Martinović. Izvolite.
Zahvaljujem se, gospodine Orliću. Dame i gospodo narodni poslanici, kao predsednik poslaničke grupe osećam potrebu da na neki način zaštitim moje kolege iz poslaničke grupe „Aleksandar Vučić – Za našu decu“ Jelenu Žarić Kovačević, Dejana Kesara i Veroljuba Arsića zato što su već nekoliko dana ljudi stavljeni na stub srama od strane pojedinih medija, uglavnom Đilasovih, od strane pojedinih advokata, od strane pojedinih sudijskih i tužilačkih udruženja, kao da su najveći zlikovci na svetu zato što su podneli tri predloga za autentično tumačenje. Jedan se odnosi na tumačenje Zakona o obligacionim odnosima, drugi se odnosi na Zakon o pravima korisnika finansijskih usluga i treći se odnosi na Zakon o zaštiti prava potrošača. I već danima traje hajka protiv pre svega tih poslanika, onda traje hajka protiv cele poslaničke grupe SNS i na kraju, naravno, ne može a da se ne završi sa predsednikom Republike Aleksandrom Vučićem, koji je bio izložen brutalnim napadima od predsednika Advokatske komore Srbije gospodina Gostiljca. Sada želim javno da pitam sve one koji napadaju poslanike SNS – a šta smo mi to tako loše uradili i kome smo mi naneli štetu time što smo podneli, po Ustavu, po zakonu, po Poslovniku Narodne skupštine, tri predloga za autentično tumačenje zakona? To je legitimno pravo narodnog poslanika da uradi, kao što je njegovo legitimno pravo da iz procedure povuče, ako smatra da je to potrebno, predloge koje je podneo, i mi smo to tako i uradili. Dakle, ovde se postavlja čitav niz pitanja. Prvo, ko daje za pravo pojedinim sudijama, pojedinim tužiocima, pojedinim advokatima da napadaju narodne poslanike zato što se koriste svojim pravima koje im pripada i po Ustavu, zakonu i Poslovniku? Ko daje za pravo predsedniku Advokatske komore Srbije da najbrutalnije vređa poslanike SNS i predsednika Republike? Da li se u Srbiji vraća na neki način samoupravljanje, u smislu da se ukida suvereno pravo Narodne skupštine da donosi zakone, a autentično tumačenje ima snagu zakona, dakle, ima snagu zakona? Zašto kažem – da se vraća samoupravljanje? Pa da li to znači da sada narodni poslanici neće smeti da donesu nijedan zakon iz bilo koje oblasti ako se sa predlogom zakona ne slože ili sudije, ili tužioci, ili advokati, ili lekari, ili pekari, mesari? Pitaj boga na koga se sve zakon može da odnosi. Mi se polako vraćamo, ja se plašim toga, mi smo jedna demokratska država, višepartijska, sa tržišnom ekonomijom, mi se, čini mi se, polako, puzećim koracima, vraćamo u sistem samoupravljanja gde ćemo morati da pitamo strukovna udruženja, inače, između njih traje rat, pa ratuje jedan deo Advokatske komore protiv drugog, pa ratuju sudije i tužioci jedni protiv drugih, ali krivi su narodni poslanici. I sada ćemo mi morati da pitamo sve njih da li mi smemo nešto da uradimo kao narodni poslanici ili ne. Ovde se kaže – svako se očeše o Advokatsku komoru ili o advokate. Ne, ja mislim da se ovde svako očeše o poslaničku grupu SNS – malo sudijska udruženja, malo tužioci, malo Đilasovi mediji, malo poslanici koji su ni tamo ni vamo, malo su poslanici, malo su advokati, pa su malo neobavešteni, pa pitaj boga šta sve ne. Ovo je prešlo svaku meru. Kaže se da postoji, ja ne branim nikoga, nije ovo za aplauz. Ne branim ja nikoga, postoji kažu bankarski lobi, slažem se, ali isto tako postoji sudijski lobi i tužilački lobi, postoji i advokatski lobi, i nemojte mi reći da ti lobiji ne postoje. Ja sad javno pitam, pošto se stalno poziva na taj stav Vrhovnog kasacionog suda vezano za odnos banke i klijenta, kako je moguće da se stav Vrhovnog kasacionog suda da se primenjuje od strane redovnih sudova, mislim sudova koji sude klasične parnice, a ne primenjuje se od strane privrednih sudova? Kako je to moguće? Kako je moguće da u jednom istom predmetu suštinski u pravnom smisli, o jednom istom predmetu, suštinski u pravnom smislu, jednom istom predmetu Apelacioni sud, recimo u Beogradu postupi na jedan način, Apelacioni sud u Novom Sadu na drugi način, Apelacioni sud u Nišu na treći način? Gde je tu pravna sigurnost građana? Nije stvar tako jednostavna kao što sad neki pokušavaju da predstave da su tamo neki zli pokvareni poslanici SNS Arsić, Jelena Žarić Kovačević i Dejan Kesar u službi banaka hteli da naštete građanima. Nemojte molim vas. To je jedna priča koja je krajnje bezobrazna, koja je krajnje neutemeljena, koja vređa dostojanstvo Narodne skupštine. Za čega ovde poslanici SNS služe? Kao puka glasačka mašinerija, kao ljudi bez mozga koji nemaju pravo da se koriste svojim pravima i na koje svako može da pljune, jedan dan sudija, drugi dan neki tužilac, treći dan tamo neki advokat, četvrti dan neko iz bankarskog sektora, itd. Ovo je Narodna skupština, mi smo najviši državni organ u Republici Srbiji. Ispalo je da smo, što bi rekli ovi mladi recycle bin, kanta za smeće, ko god nema gde da izruči svoje smeće, on izruči na glavu poslanika i to isključivo poslanika SNS. Ja danima čitam, ne mogu sebi da dođem, od hajke koja se protiv nas vodi, te smo ovakvi, te smo onakvi, hajde malo da izmerimo tu našu imovinu, pa da vidimo ko je bogatiji, da li narodni poslanici ili recimo advokati. Hajde malo da vidimo vozni park advokata, a malo vozni park narodnih poslanika. Ja nisam video ni jednog advokata koji se vozi u stojadinu i u jugu i u audio starom 20 godina. Pustite vi to, ako ćemo da postavimo pitanje da li advokati od svojih klijenata naplaćuju usluge isključivo po advokatskoj tarifi ili po nekoj svojoj tarifi. Jel ima toga u Advokatskoj komori Srbije? Da je jedno propisano ceno usluga, a da se po pojedinim, posebno velikim kancelarijama, usluge naplaćuju po tri većim cenama i na kraju stvar se svodi na to, kriva su tri poslanika SNS i predsednica Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo, koja se zamislite usudila da pošalje u skupštinsku proceduru tri predloga autentičnih tumačenja. Kome smo mi napravili štetu? Kome? Ovde se SNS, i to želim da kažem, predsedniku Vučiću, poslanicima koji su predložili ova autentična tumačenja, izvinjavam se zbog prekoračenja vremena, odbijte to od vremena poslaničke grupe, nama se spočitava da mi branimo bankarski lobi i da branimo interese stranih banaka. Ja sad pitam - jel Aleksandar Vučić ukinuo sve domaće banke i naš bankarski sistem i doveo strane banke u Srbiju ili je to uradio neko drugi? Zašto se ćutalo unazad 20 i 30 godina kada su uništavane domaće banke i kada su dovođene strane banke? Niko nije rekao ni jednu jedinu reč. I, sad ko je kriv? Kriva tri poslanika SNS. Kriv je Aleksandar Vučić. Pa, to nije tako. To je jedna laž. To je jedna besmislica. Kao što, uz svo uvažavanje koje imam prema gospodinu Fili, ali vi gospodine Fila morate da se opredelite ili ste poslanik SPS-a ili ste poslanik Advokatske komore i da li vi ovde zastupate političke stavove SPS ili zastupate stavove Advokatske komore Srbije ili Advokatske komore Beograda ili već ne ne znam ni ja čije stavove iz advokature. Ja zastupam političke stavove SNS i teško mi pada kada se napadaju poslanici SNS bez ikakvog razloga i bez ikakvog obrazloženja. I kome god padne na pamet on nas ćušne po ušima i po glavi, kao – ma, šta vi tamo, ko je vama dao za pravo da vi tumačite. Ne znam kakvo je ti sad objašnjenje da Skupština Srbije, ova sad, odnosno aktuelni saziv Skupštine Srbije može da tumači samo zakone koje je ona donela. Pa, Zakon o obligacionim odnosima je, gospodine Fila done 1978. godine. Šta ja treba da uradim? Da vaskrsnem Josipa Broza Tita koji je u to vreme bio živ, da li je tako, pa da on tumači Zakon o obligacionim odnosima, pošto je zakon donese 1978. godine. (Toma Fila: Sud da tumači.) Sud da tumači, pa što onda ne tumači? Pa, ja vas pitam – što ne tumači? Što vi advokati ne tumačite advokatsku tarifu svi na isti način, nego je tužba kod jednog advokata sto evra, kod drugog je 500 evra, kod onog tamo je hiljadu evra. Da li postoji bankarski lobi? Postoji. Da li postoji advokatski lobi? Da li postoji sudijski lobi? Da li postoji tužilački lobi? Pa, kako to da se ovejani kriminalci, evo, sad ja, možda će me kritikovati moja stranka, kako to da se ovejani kriminalci, ljudi koji su optuženi za ubistvo puštaju iz pritvora, a recimo jedan predsednik opštine, možda je kriv, možda nije kriv, a evo možda i da je kriv za ono što mu se stavlja na teret, mislim na bivšeg predsednika opštine Palilula Aleksandra Jovičića, drži se čovek u pritvoru iako su saslušani svi svedoci, nema nikakve opasnosti da će da vrši pritisak na bilo koga, čovek je u pritvoru samo zato što je član SNS. A da li se sećate slučaja onoga Kosmajca? Kad smo mi, mislim mi, kada je država dala sve moguće dokaze protiv njega i ko ga je pustio? Pustili su ga neki tužioci, neke sudije koje su rekle da nema dovoljno dokaza protiv njega, a dokaza je bilo brdo, brdo dokaza. Tako da hoću da vam kažem, nemojte da suviše uprošćavamo stvari i da ih banalizujemo i sada je ovde ispalo da su tri poslanika SNS na strani bankarskog lobija i da smo mi u službi banaka koji treba da gule kožu narodu i da je naša funkcija da budemo njihovi glasnogovornici u Narodnoj skupštini. Nije tako, u našem pravnom sistemu, a deo pravnog sistema su i banke, i advokati, i sudije, i tužioci, pa i mi narodni poslanici, koji kroz Ustav i zakone kreiramo pravni sistem, imam mnogo problema, ali ja imam utisak da neko želi da sve probleme stavi pod tepih i da kaže – e, najveći problem su poslanici koji su podneli tri predloga autentičnog tumačenja. Nije, kamo sreće da je to naš najveći problem, ovde bi svi problemi bili rešeni. Evo, povukli smo ta tri predloga i više problema nema. A problema ima, ima ih mnogo i u sudovima, i u tužilaštvima, i u advokaturi, kao što ih ima i u bankama. Nije tačno da su ovi ljudi koji su podneli ova autentična tumačenja zlikovci koji bi hteli da gule kožu narodu. Tako da, gospodine Orliću, evo ja sam imao potrebu da intervenišem i intervenisaću svaki put kada se bez osnova i nepravedno napadaju poslanici SNS. Mi imamo svoj integritet. Smatramo da smo vrlo korektni u saradnji ovde u parlamentu. Isto tako mislim da su korektni naši ministri u Vladi Srbije, ali nije korektno da se nama stavlja na teret nešto što apsolutno ne stoji i što nema apsolutno bilo kakve veze sa realnošću i sa zdravim razumom.
Zahvaljujem, kolega Martinoviću. Dakle, od ovih trinaest i po minuta, dva minuta su pravo na repliku, a ostalo je vreme poslaničke grupe. Gospodine Fila vi želite repliku? Izvolite.
Samo da kažem nešto, ja svoju diskusiju nisam prepoznao u ovome, niti sam uputio reči kritike na račun SNS. Ja sam poslanik SPS i kao takav delim ovu sudbinu, ove koalicije i uvek glasam kako što i treba, kao član koalicije. Nikada nisam rekao ništa ružno o predlagačima rezolucije, ovaj zahteve za stav, samo sam smatrao da je to pogrešan potez. Mislim da mi svi možemo da pričamo o tome. Rekao sam izričito da nije tačno da je bankarski lobi radi kroz Odbor za ustavna pitanja jer bih ja to znao jer sam tamo. Veoma cenim i predsednicu i kolegu koji je to rekao, samo ja se nisam složio i mislim da to nije pravi put, nego da je pravi put da sednemo da vidimo građani i banke kako da to pitanje rešimo. To je pravi put, po meni. To jedino. Drugo, od mene ne treba da branite poslanike SNS, to sigurno ne. Eto, to je jedino što sam mogao da vam kažem. Hvala.
Dobro, da li još neko od ovlašćenih predstavnika želi reč? Ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe Aleksandar Vučić – Za našu decu, Jelena Žarić Kovačević.
Hvala vam predsedavajući. Uvaženi predstavnici Visokog saveta sudstva, dame i gospodo narodni poslanici, ja sam se gospodine Orliću najpre javila za repliku, pošto sam dva puta pomenuta po imenu i prezimenu pa ću na početku iskoristiti da odgovorim na neke navode. Naime, za repliku sam se javila zato što sam pomenuta da bih ćutala a nikada se kada budem pomenuta da ćutim, ne ćutim, već još jače kažem stavove, pre svega stavove SNS, koja se ovoliko napada proteklih dana. Želim da kažem ono što se desilo na Odboru za ustavna pitanja i zakonodavstvo zbog građana Srbije, zbog javnosti. Želim da kažem i zbog sebe i zbog mojih kolega i zbog svih koji su podneli autentično tumačenje ali i zbog svih kolega koji sede ovde i dele sudbinu poslaničke grupe Aleksandar Vučić – Za našu decu. Na Odboru za ustavna pitanja i zakonodavstvo se desila zloupotreba, kada je kolega koji je mene malopre pomenuo izneo dokumentaciju sa Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo i dao je predsedniku Advokatske komore Srbije, posle čega su usledile i pljuvačine i pretnje i na račun mojih kolega koji su podneli autentična tumačenja i mene, i na račun SNS i na račun Aleksandra Vučića, koji je na kraju krajeva rekao da su autentična tumačenja povučena i da je to stavljeno ad akta. Znam čiji sam predstavnik ovde, ja sam predstavnik građana Srbije, mene je ovde delegirala SNS, mene je ovde delegirao Aleksandar Vučić, kao i sve nas koji sedimo ovde u poslaničkoj grupi Aleksandar Vučić – Za našu decu. Mene nije delegirala Advokatska komora Niša, niti Advokatska komora Srbije, a i da me je delegirala, verovatno bih se sa drugim kolegama advokatima svađala kao što oni to rade u svim radnim grupama, pa nikako da konačno advokati daju predlog za neko zakonsko rešenje. Jer, sa jedne strane, advokati koji žele da preuzmu te advokatske komore moraju da znaju da to neće moći da rade pritiskom na narodne poslanike, a sa druge strane, advokati koji tako čvrsto drže svoje fotelje moraju da znaju da su oni u tim foteljama, da bi im ta funkcija dala mogućnost da se bore za interese advokata a ne da se bore da i dalje ostanu u tim foteljama. U tome je, dame i gospodo, ovde problem, što nikako da se advokati konačno među sobom dogovore šta i kako da rade. Sada mogu da pređem na ono o čemu sam danas želela da govorim. Mi danas na dnevnom redu imamo Predlog odluke o izboru predsednika sudova koji je podneo Visoki savet sudstva i Predlog odluke o prestanku funkcije predsednika Prekršajnog suda u Zrenjaninu koji je podneo Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu. Ono čime sam ja želela da započnem svoje izlaganje danas, a svakako nisam želela da započnem onako kako sam osećala potrebu da to uradim, jeste da sa sigurnošću mogu da kažem da je Srbija danas drugačija zemlja, drugačija nego 2012, svakako naprednija nego 2014. i 2016. godine. Danas smo napredniji i razvijeniji nego što smo juče bili, jer svakoga dana možemo da kažemo da vidimo rad i rezultate tog rada. Svakog dana se pregovara sa investitorima, svakog dana se radi na popravljanju životnog standarda građana, jačanju privrede i ekonomije, jačanju političkog položaja Srbije. Svakog dana se radi na jačanju, na snaženju Srbije, pre svega kao lidera u regionu, ali mi naravno želimo da budemo i lider u razvoju svih oblasti u Evropi, pa i u svetu. Za fundamentalnu promenu naše zemlje, pre svega, bila je potrebna volja, bila je potrebna vizija i odlučnost, smelost i ljubav prema Srbiji koju je uvek imao i prvi pokazao Aleksandar Vučić, naročito posle 2014. godine, kada je postao predsednik Vlade i preuzeo odgovornost da vodi nezaustavljivo napred. Tada je jasno stavio do znanja da će uvek interese i građana Srbije staviti, pre svega i tako je ostalo i do danas. Počeli smo da radimo, počeli smo da svi uživamo u rezultatima rada, u novim putevima, bolnicama, školama, boljem obrazovanju i pravosudnom sistemu i uslugama koje nam pružaju državni organi. Sve smo to uspeli zajedno sa građanima, koji su nam na izborima na različitim nivoima davali podršku i legitimitet da se borimo za sutra. Juče smo u plenumu govorili o direktnim stranim investicijama, zapravo o porastu direktnih stranih investicija za 19% u prvih šest meseci, o rastu BDP, o izgradnji autoputeva, gasovoda, o završetku mnogih velikih projekata, o otvaranju fabrika i radnih mesta. Ravnomerni i regionalni razvoj je ono što je Aleksandar Vučić obećao i obećanje koje je ispunio vide svi građani koji se nalaze i malo dalje i malo više od Beograda i koji imaju potrebu za atarskim putevima i za potrebu stvaranja nekih drugih uslova kako bi oni mogli da žive u manjim opštinama, u mestima ili selima. Mi možemo da kažemo da se primećuju ozbiljni pomaci u razvoju svih delova naše zemlje. Ako se podsetimo kako je izgledala Srbija kada je vlast preuzela SNS, možemo na žalost da se setimo da smo bili na ivici bankrota sa rastućim javnim dugom, sa enormnim deficitom u budžetu. Bez domaćih ili stranih investicija, bez kapitalnih projekata, sa visokom inflacijom i nestabilnim dinarom i sa stopom nezaposlenosti od oko 26%, sa oslabljenom vojskom i policijom, sa nestabilnim zdravstvenim sistemom, bez otvorenih poglavlja, bez pregovaračkih poglavlja sa EU, sa nestabilnim platama i penzijama, sa gašenjima radnih mesta, a o vladavini prava da i ne govorim, o smenama advokata iz čuvene reforme pravosuđa 2009. godine, o smenama sudija sa čuvenom reformom pravosuđa iz 2009. godine, da ne govorim. Izgleda da su advokati to zaboravili kako su pomagali svojim prijateljima i sudijama da pakuju kutije i iznose ih iz svojih sudnica u kojima su do juče radili, jer je DS tako rekla. Ono što je Aleksandar Vuči prvo uradio kada je postao predsednik Vlade 2014. godine, bilo je postavljenje ciljeva, čije je ispunjenje podrazumevalo veliki rad, odricanja i građana i članova Vlade i ogromnu odgovornost, koju su članovi Vlade i Aleksandar Vučić, nosili na svojim leđima, znajući da sprovode mere koje nisu popularne u narodu, ali su bile jedine moguće i dobre, za građane Srbije, da se otvaraju nova radna mesta, da se stopa nezaposlenosti smanji ispod 10%, da se stope uslovi za privlačenje investicija, da se sprovedu reforme u svim oblastima i da se stvore temelji na kojima će se graditi naša zemlja. Ono što bih ja ocenila kao dobro jeste činjenica da smo svakako imali kontinuitet odnosno Vlade kontinuiteta, odnosno da smo iz godine u godinu završavali započeto i istovremeno započinjali nove projekte i izgradnju infrastrukture i suočavali se sa problemima i rešavali ih, pokazali na taj način, kakve sve benefite će moći građani Srbije da vide i osete u bliskoj ili daljoj budućnosti i nastavljali smo ekonomski i politički kontinuitet, vodili računa o stabilnosti finansija i borili se za brži ekonomski rast. Govorila sam ranije o šest ciljeva koji su kao prioritet stavljeni pred sve nas - briga o zdravlju građana, jačanje zdravstva, borba protiv korona virusa, briga o interesima našeg naroda na KiM, borba protiv organizovanog kriminala i korupcije, očuvanje nezavisnosti i samostalnosti Srbije, vladavina prava i sprovođenje reformi koje će značiti da će te reforme dati rezultate u Srbiji da bi naše sudstvo bilo nezavisnije, samostalnije, efikasnije, ali će značiti i da će Srbija zbog toga možda brže postati punopravni član EU i, svakako, dalje ekonomsko jačanje Srbije. Ono što smo do sada pokazali jeste da svakako imamo kapacitete, da smo sposobni da radimo istovremeno na ostvarivanju svih šest ciljeva koje smo postavili ispred sebe, naravno uz dobru organizaciju svako u svojoj oblasti i u okviru nadležnosti kojima svima pripadaju. Želim da se osvrnem i na oblast vladavine prava koja je od fundamentalnog značaja za funkcionisanje naše zemlje, za uspostavljanje visokih standarda na kojima će se zasnivati naš pravosudni sistem, kao i reforme koje će, kažem, doprineti bržem članstvu Srbije u EU. Punopravno članstvo Srbije u EU je naš cilj, naš spoljnopolitički prioritet, odnosno ne samo u smislu civilizacijskog, kulturnog ili ekonomskog pripadanja toj zajednici, odnosno napretka, već i formalno članstvo u evropskoj zajednici, a spremni smo da stanemo već sada rame uz rame sa mnogim najrazvijenijim zemljama Evrope. Razlozi za takvu težnju nalaze se u dostizanju razvijenijeg, pravednijeg, sigurnijeg društva, izgradnja moderne i savremene države koja će svojim građanima ponuditi ili bolje uslove za život. Reforme koje sprovodimo u oblasti pravosuđa godinama unazad i trud koji ulažemo u kreiranje efikasnog, nezavisnost i samostalnog sudstva pokazuju našu spremnost da stanje u pravosuđu popravimo i da podignemo na viši nivo, ali i spremnost da izvršimo obaveze koje smo kao država preuzeli na sebe u procesu pristupanja EU. Iz predloga zakona koji nam stižu od strane vlade, iz svih predloga na kojima konstantno radimo, što na skupštinskim odborima, kao i u plenumu, možemo da vidimo da smo na dobrom putu pristupanja Srbije EU i da, osim što smo potpisali određene međunarodne ugovore i na taj način preuzeli određene obaveze na sebe, radimo i u Narodnoj skupštini, zajedno sa Vladom Srbije, na donošenju određenih dokumenata koje ili donosimo nove ili usaglašavamo sa pravilima koja važe u EU. Svakako, od velikog značaja je Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju, čime je Srbija dobila status države pridružene EU. Tada je potvrđeno da je velika važnost usklađivanja našeg zakonodavstva sa zakonodavstvom EU i da ćemo pre svega se usredsrediti na osnove elemente pravnih tekovina o pravosuđu. Kao prioritetne oblasti postavljene su vladavina prava i jačanje institucija, jačanje nezavisnosti sudstva i popravljanje njegove efikasnosti. U skladu sa tim, rade se i izmene Ustava Republike Srbije koje smo započeli u ovom mandatu Narodne skupštine pre nekoliko meseci, ali koje su zapravo započete jako davno, jer su samo pregovori između Ministarstva pravde i Venecijanske komisije, odnosno ti konsultativni sastanci trajali 14 meseci, posle čega je Venecijanska komisija dala saglasnost, odnosno pozitivno mišljenje na tzv. amandmane kojima bi trebalo promeniti Ustav. Sada na tome radimo ne samo da bismo postali punopravan član EU i ne samo da bismo zadovoljili zahteve Venecijanske komisije za određenim suštinskim, ali i nekim promenama organizacione prirode ili tehničke prirode, već da bismo pokazali da smo spremni da idemo korak dalje, da bismo pokazali da smo zemlja koja će biti na početku kolone svih tih zemalja koje čine EU, da bismo pokazali da možemo da sa jedne strane istrpimo pritiske, ali sa druge strane da odgovorimo svim zahtevima, da odgovorimo svim potrebama naših građana, ali i potrebama EU. Akcioni plan za Poglavlje 23 iz 2016. godine, koji je revidiran 2020. godine, predviđa konkretne poteze u skladu sa preporukama Evropske komisije iz izveštaja o skriningu za pregovaračko Poglavlje 23. Dakle, trebalo bi najpre analizirati postojeće odredbe Ustava, predložiti izmene shodno našim potrebama, ali i shodno evropskim standardima i predlozima Venecijanske komisije. Mi ćemo uskoro imati, pošto smo formirali Radnu grupu na Odboru za ustavna pitanja i zakonodavstvo, i onlajn miting, ja se nadam, sa predstavnicima Venecijanske komisije, kojima ćemo predstaviti dokle smo stigli i šta smo sve uradili, ali sa kojima ćemo i razgovarati i nadam se uvažiti neka njihova mišljenja i neke stavove kako bismo mogli na najbolji mogući način da završimo te ustavne promene. Svesni smo činjenice da ovaj proces zahteva suštinske i temeljite promene u pravosudnom sistemu, kao i u oblastima borbe protiv korupcije i zaštite osnovnih prava i to kako na nekom normativnom planu, tako i na planu kasnije implementacije. U tom smislu, prilikom kreiranja reformskih koraka u okviru Poglavlja 23 rukovodili smo se prvenstveno pravnim tekovinama EU. Vlada Srbije radi svakodnevno na jačanju demokratskog društva u kome svi građani imaju jednaka prava i mogućnosti za učešće u svim segmentima političkog, ekonomskog, kulturnog i društvenog života uopšte. U tom smislu se i borimo protiv diskriminacije, protiv predrasuda i trudimo se da i kao pojedinci, ali i institucionalno jačamo zaštitu ljudskih i manjinskih prava. Iz svega što sam navela vidi se da pokazujemo spremnost i doslednost u izvršavanju obaveza koje smo preuzeli u procesu koji će za Srbiju značiti punopravno članstvo u EU, ali i mnogo bolji pravosudni sistem koji će za državu i građane značiti, pre svega, pravnu sigurnost, ali i efikasnost u radu pravosudnih organa. Borba protiv korupcije i svih oblika kriminala svakako je jedan od prioriteta Vlade. Sećamo se da je Aleksandar Vučić bio prvi koji je na nedvosmislen način otvoreno krenuo u borbu protiv kriminala i mafije i pozvao nadležne državne organe da postupaju u skladu sa zakonom kako bi kriminalce priveli pravdi. Moramo da budemo svesni da organizovane kriminalne grupe žele da prodru u ekonomiju, sport, politiku, medije, pravosuđe. Žele da novac kojim raspolažu ulože kako bi sebi napravili još više novca, kako bi napravili protivpravnu imovinsku korist, vršeći krivična dela, ali na taj način ugrožavajući život građana. Aleksandar Vučić je ustao protiv mafije i zbog toga doživeo kriminalizaciju sebe, svoje porodice. Niko nije mogao da očekuje da će to toliko daleko da ode, da se čak i preko medija i kroz razne političke partije koje pripadaju tzv. opoziciji, plasiraju laži i dezinformacije o predsedniku Republike i njegovoj porodici, a onda su prešli na pretnje koje su upućivali direktno deci sa najgnusnijim uvredama i na društvenim mrežama i u medijima kako bi uticali na javnost, kako bi pokušali da oslabe poziciju Aleksandra Vučića i njegovu želju da se dalje bori za Srbiju. Kreiranje afera je trebalo da poljulja poverenje građana u nosioce najviših državnih funkcija i u samu državu, kako bi kriminalci mogli bez problema da se bave svojim kriminalnim radnjama. Međutim, država je reagovala, pravovremeno otkrila krivična dela, počinioce, klanove, mafijaške grupe i svaki put im zadala udarce koji pokazuju da kriminal nije, niti će ikada biti jači od države, niti je Aleksandar Vučić taj koji će pokleći pod pritiscima koji se svakodnevno njemu upućuju. Jedan od ključnih uslova za poštovanje vladavine prava je funkcionalno pravosuđe koje sledi osnovne principe i vrednosti, kao što su pravna sigurnost, ravnopravnost sa ostalim granama vlasti i na taj način ćemo pomoći i ekonomskom napretku, zaštićenost od uticaja drugih grana vlasti ili privatnih interesa, kao i stručnost sudija i tužilaca koji će odluke donositi u skladu sa zakonom. Predstavnici pravosuđa bi trebali da znaju da su sa predsednikom države, sa predsednicom Vlade i članovima Vlade, sa svima nama ovde, narodnim poslanicima, na zajedničkom zadatku, a to je najpre borba protiv kriminala i korupcije, kako bismo znali da ćemo uspeti da sačuvamo ovo društvo od propadanja. Dok se mi trudimo da sledimo Aleksandra Vučića u borbi protiv kriminala i mafije, moramo istovremeno da budemo svedoci najstrašnije kampanje koja se vodi protiv njega, na najprljaviji način, preko dece, koja se vodi protiv svih nas. Dok se mi trudimo da postulate demokratije dovedemo na visok nivo, kako i treba da bude, trpimo napade sa svih strana. Pri tom se očekuje da niko iz SNS nema pravo da se brani ili da bilo ko iz SNS ima pravo da bar iznese svoje mišljenje, onako tiho, da ga ne bi odmah kritikovali i razapeli u raznim tajkunskim medijima, u raznim saopštenjima nazovi političkih partija, nazovi opozicija koja je oličena i u Draganu Đilasu i u Vuku Jeremiću i u svim ostalim političarima koji zapravo samo možda mogu po stažu da se nazovu političarima, ali po onome što su uradili za građane Srbije svakako ne. Granica pristojnosti u političkoj borbi svakako je pređena, a sa druge strane imamo i one koji nisu trebalo da budu u politici, koji se bave nekim svojim poslovima ili vrše neke nezavisne funkcije, a koriste političku borbu za sticanje neke lične ili profesionalne statisfakcije. Sve je to laž, dame i gospodo. Ono što nije laž, to su novi putevi kojim se vozimo dok prolazimo pored novih bolnica, kliničkih centara, pored renoviranih škola. Nisu laž ni nova radna mesta, ni veće plate i penzije, ni investicije i razvoj privrede. Prihvatljivo je da to boli, jer drugi nisu to dovoljno želeli da bi uspeli, a ta bol od političkog neuspeha ne opravdava prljava sredstva borbe protiv onih koji žele, koji umeju i mogu, a to smo mi, Srpska napredna stranka, na čelu sa Aleksandrom Vučićem. Živela Srbija.
Hvala. Da li se još neko od ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa javlja za reč? Ukoliko se ne javlja, prelazimo na spisak prijavljenih poslanika. Prvi je Milija Miletić. Izvolite.
Zahvaljujem se, dr Orliću. Uvaženi predstavnici Visokog saveta sudstva, građani Srbije, kolege poslanici, ja sam Milija Miletić, dolazim iz Svrljiga, najlepše opštine u Srbiji, koja se nalazi pored grada Niša, koji je najlepši grad u Srbiji. Inače sam izabran sa liste "Aleksandar Vučić - Za našu decu" i ovde u Skupštini predstavljam Ujedinjenu seljačku stranku. Kao čovek i kao pravoslavac, iskoristio bih priliku da čestitam slavu Sveti Jovan ili Ivanjdan, kako se kaže kod nas, svim građanima i da im poželim puno zdravlja, sreće i uspeha, da im ova godina bude rodna i blagorodna, kako na njivi, tako i kući, počela je žetva. Iskoristio bih priliku da građanima Prijepolja i mom kolegi Samiru i svim građanima Prijepolja čestitam Dan opštine Prijepolje, da opština ide napred, da bude bolje i kod njih, a i svugde u Srbiji. Kao što sam malo pre rekao kada sam počinjao, ja sam kao poslanik i predsednik Ujedinjene seljačke stranke na listi SNS - Aleksandar Vučić, zato što u svemu podržavam našeg predsednika Srbije Aleksandra Vučića, gde se pokazalo i sada, kako on kao čovek koji vodi ovu zemlju, razmišlja o svakom građaninu, živeo on u Svrljigu, Beloj Palanci, Prijepolju, Subotici. Predsednik Vučić je sada zamolio i povučen je ovaj predlog zakona autentičnog tumačenja, što je dobro i zbog toga ću uvek podržavati našeg predsednika Aleksandra Vučića, zato što stvarno misli o svim ljudima i građanima u Srbiji. Što se tiče današnjeg zasedanja, mislim da ovi predlozi jesu na mestu. Jedna od bitnih stvari jeste, što se tiče tih malih sredina, o tome sam uvek govorio a i sada ću govoriti, a vi vidite, ukoliko imate mogućnost, da neke stvari promenimo za građane koji žive u malim sredinama, koji nemaju svoje sudove, a imali smo svoje sudove, gde nemamo sudske jedinice a imali smo sudske jedinice, gde sada nemamo ni sudeće dane a imali smo sudeće dane. Građani koji dolaze iz tih malih sredina kao što je Svrljig, kao što je Bela Palanka, kao što je Gadžin Han, kao što je Babušnica, kao što je Boljevac i veliki broj takvih opština u Srbiji, nemaju mogućnost da ostvaruju svoja prava i da, ukoliko ima nekih problema pred zakonom ili imaju neki problem da reše, oni sve to moraju da rešavaju u većim centrima. Tu prave trošak, tu prave sebi probleme, a kada dođu do tih većih mesta, taj se predmet odloži, pa dolaze ponovo i tako sve iz početka. Bilo bi potrebno, i to sam uvek govorio a i govoriću dok sam tu, da se u malim sredinama obezbede isti uslovi da svi građani, bilo da žive u Svrljigu ili Beloj Palanci, da li žive u Gadžinom Hanu ili Boljevcu ili Merošini ili u bilo kom delu naše opštine gde nemaju sud, da mogu, da se to njima obezbedi da oni sutra mogu da ostvaruju svoja prava. Još jednom, ja ću kao poslanik i predsednik USS podržati sve ove predloge. Još jednom potenciram, ukoliko imate mogućnost, zajedno sa nadležnom ministarkom, da se obezbede uslovi da se i u malim sredinama obezbede makar sudeći dani, da ti naši građani ne prave troškove i da mogu da ostvare sva svoja prava koja im slede po Ustavu i po zakonu.
Zahvaljujem. Malo smo se iznenadili, Milija, što ste ostavili vremena. Niste iskoristili svo vreme. Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik dr Muamer Bačevac. Izvolite.
Uvažene koleginice i kolege narodne poslanice i narodni poslanici, uvaženi gosti, VSS dostavio je Predlog odluke o izboru predsednika Apelacionog suda u Kragujevcu, Višeg suda u Pančevu i Privrednog suda u Beogradu. Mi danas razmatramo odluku o izboru predsednika sudova različitog ranga i nadležnosti, ali sa jednim zajedničkim ciljem. Želim da ponovim ono što je bio siže govora moje prethodnice iz moje poslaničke grupe, gospođe Jefić, zaista od integriteta, od sposobnosti i od aktivnosti predsednika sudova zavisi imidž jednog suda. Ja se uvek, kao i moja poslanička grupa, radujem kada imamo šansu da predložimo na ovakve pozicije ljude koji su i dostojni i profesionalni. Jer, predsednik jednog suda ima zaista veliku odgovornost. Pre svega, on pravi programe, raspodeljuje predmete, vrši komunikaciju i sa vansudskim elementima i, još jednom ponavljam, od njegovog kvaliteta i kvaliteta njegovog rada zavisi i kvalitet rada i imidž jednog suda. Mi od kako je ova vlast, a mislim na našu koaliciju SPDS, SNS i pridruženih drugih stranaka, zaista smo zatekli jedno stanje koje je bilo, mogu da kažem, izuzetno loše u svim oblastima. Ne mogu da prihvatim kritike na naš račun. Naravno, ja jesam samokritičan i svi smo mi samokritični i naravno da može mnogo bolje, ali moramo da se složimo da smo učinili mnogo na svim poljima da povratimo integritet i poštovanje naših institucija, državnih institucija i da to činimo i dalje. Naravno da bi mi želeli da to ide mnogo bolje, ali smo naišli, zaista, na veliki broj problema. Želim samo da podsetim još jednu stvar, da SDPS učestvuje aktivno u međustranačkom dijalogu i da želimo na svaki način da podignemo značaj i respekt svih naših institucija. U ovom slučaju govorimo o sudstvu i našem pravosuđu. Ali, mislim da centralno mesto ima podizanje integriteta i poštovanja upravo ovo mesto ovde, poštovanje prema parlamentu Republike Srbije, jer mi živimo u sistemu koji zovemo parlamentarna demokratija i mesto parlamenta nije da bude obična pričaonica, nego da ozbiljno kreira politike i da vrši ne samo zakonodavnu, odnosno da delegira zakone, nego da vrši i nadzornu ulogu. Parlament u parlamentarnoj demokratiji ima centralno mesto. Stoga je, vi znate, prema važećem zakonu danas da se izbor narodnih poslanika, građani praktično i ne znaju, znaju samo za stranke koje glasaju, ne znaju za pojedinačne kandidate, mogu da znaju za neke ili da pretpostavljaju da znaju neke, ali ne znaju direktno za koga glasaju, jer su stranke te koje delegiraju ko će ući u samu Skupštinu. Videli ste da je naš predlog jako korektan, da su ga pisali stručnjaci sa političkih nauka, asistenti i profesori i da je to jedno zaista dobro rešenje. Nadamo se da će se imati sluha za takav sistem. Današnji izborni sistem je proporcionalni, sa zatvorenim listama. Mi se, takođe, zalažemo za proporcionalni način izbora, ali sa delimično otvorenim listama da jednostavno birači odrede 70% kandidata sa liste, po svom mišljenju, po svom nahođenju, po rezultatima koje su oni učinili, koji će ih zastupati u samoj Skupštini. To je jako korektno. Ostavlja se 30% da same stranke delegiraju, na taj način da alarmiraju svoje članstvo, da motivišu svoje članstvo, da motivišu mlade ljude koji nisu imali šansu da se prikažu, da motivišu i da uspostave i onaj stepen rodne ravnopravnosti od 40% zastupljenosti manje zastupljenog pola itd. Ovo je centar našeg predloga i mislim da je to jako kvalitetan predlog koji će pre svega, naravno, uz stepenasti predlog cenzusa i još nekakve druge predloge koje imamo u našem generalnom predlogu za izmenu izbornog sistema zaista doprineti da u Skupštini imamo autentične predstavnike birača i da, naravno, podignemo naš integritet. Dosta je bilo više u javnosti priče o parlamentu kad se priča o cenama u Skupštini. To niti ima smisla, niti ima bilo kakvu vrednost. Ako podrijemo instituciju parlamenta i njegov značaj u ovoj državi, mi ćemo podrijeti sve institucije u ovoj državi. Znači, o čemu ćemo onda da pričamo? Naravno, kažem da smo mi apsolutno otvoreni za bilo koje sugestije, ali mislimo da razmišljanje u ovom pravcu u kom ide naš predlog je izuzetno korisno za našu državu i naš politički sistem u kom trenutno živimo. U svakom slučaju, mi se radujemo što ćemo imenovati predsednike sudova i podržaćemo ovaj vaš predlog u danu za glasanje.
Zahvaljujem se narodnom poslaniku dr Muameru Bačevcu. Reč ima narodna poslanica Dubravka Kralj. Izvolite.
Zahvaljujem, uvažena potpredsednice. Dame i gospodo narodni poslanici, uvažena gospođo Delibašić, predstavnice Visokog saveta sudstva, najpre bih da kažem da smatram da je raznovrsnost mišljenja i čitava lepeza stavova neophodna za iznalaženje najboljih rešenja i zato smatram da je diskusija koju je inicirao kolega Fila bila izuzetno konstruktivna i smatram da će biti podsticajna za rešenje problema koji postoji na relaciji velikog broja sporova između banaka i građana. Neophodni posrednici su tu advokati, ali svakako da oni nisu niti ključni činilac, niti treba da budu dominantan faktor u iznalaženju tog rešenja. Onako sa svog stanovišta, nemam ni najmanju sumnju da će zajedno SNS i SPS, odnosno dva predsednika dve najveće partije, predsednik Republike Srbije Aleksandar Vučić i predsednik Narodne skupštine Republike Srbije Ivica Dačić, iznaći rešenja koja će biti na opštu korist svih građana Srbije, što svakako jeste imperativ naravno i ovde nas u Narodnoj skupštini. Na početku svog izlaganja najpre bih izrazila poštovanje prema sudijama, jer negde smatram da im je u raspodeli državne vlasti dodeljena najosetljivija uloga. Naime, mi ovde u Narodnoj skupštini, onako apstraktno i generalno, donosimo opšte propise, a od sudova očekujemo da ih konkretno primene na pojedinačne slučajeve, što u ne tako malom broju slučajeva znači da će opredeliti ljudsku sudbinu. Zbog toga su nosioci pravosudnih funkcija neretko u žiži interesovanja javnosti, posebno što građani veoma često ne percipiraju da su pravo i pravda isto, odnosno vide određeni nesklad i zbog toga smatram da je neophodno da jačamo poverenje građana u naše pravosuđe. Mislim da vrlo važnu ulogu u tom zadatku može da ima stručan, posvećen, nezavistan, nepristrastan, dostojan i dostojanstven predsednik suda i zbog toga smatram da su današnje tačke dnevnog reda važne, ali ipak negde sada u kontekstu ustavnih promena koje su već danas pomenute, procedura je pokrenuta, ipak sam na stanovištu da Skupština ne bi trebala da bira predsednike sudova, ne zato što njihova funkcija nije važna. Naprotiv, smatram da jeste, kao što sam i rekla i obrazložiću dalje. Smatram da same kolege sa kojima su sudije radile bolje poznaju njihove sposobnosti, sklonosti, njihove afinitete i, ako hoćete, ambicije i da bi bolje mogli da ocene ko je najadekvatniji kandidat za predsednika suda. U tom smislu, verujem da će poslanička grupa SPS podržati kandidate koje ste vi predloži, uopšte ne izražavajući ni najmanju sumnju u preporuke koje ste izneli. Juče ste na Odboru za pravosuđe rekli vaše impresije sa razgovora sa kandidatima. Upoznali ste nas sa činjenicom da su svi kandidati ostvarili najviše ocene i tokom vrednovanja, obavljanja sudijske funkcije i da je sam intervju sa kandidatima ocenjen kao izuzetan. U tom smislu, ponoviću, poslanička grupa SPS će podržati izbor predsednika sudova. Slažem se sa gospodinom Filom u delu u kom je rekao da je dobro što će ovi kandidati danas, koji su do sada bili vršioci dužnosti, konačno i zvanično stupiti na funkciju predsednika suda, jer smatram da je to, zarad pravne sigurnosti, u interesu funkcionisanja suda, da prosto imaju nekoga za koga će se pouzdano znati da će tu biti najmanje četiri godine. Sada bih istakla i ono što je negde moja osnovna poruka za kandidate, koje ne bih personalno komentarisala, budući da kandidate ne poznajem, ali bih im dala poruku i ono što svakako jeste osnovna poruka za svakog predsednika suda, nezavisno od ovih konkretnih predloga, jeste da ni u kom slučaju ne budu deo kanala kojim se vrši uticaj na sud pri donošenju odluka, već naprotiv da budu brana, da budu podrška svakom sudiji svog suda u odbrani od svakog nedozvoljenog uticaja ili pritiska. U tome vidim najvažniji zadatak predsednika suda. Naravno, važan zadatak koji predsednicima sudova dat i Zakonikom o krivičnom i Zakonom o parničnom postupku jeste da odlučuje o izuzeću, a verujem da će takve odluke donositi objektivno i da će na nepristrasan način obezbediti nepristrasno suđenje, što svakako jeste pravo građana. Ono što je takođe odgovornost predsednika suda jeste staranje, odnosno obezbeđivanje blagovremenog rada suda, što nije nimalo, složićemo se, lak zadatak u uslovima ovakvog opterećenja pravosuđa, posebno kada je reč o beogradskim sudovima. Negde nam je svima poznato da pred pojedinim sudovima danas podnesete tužbu, a pripremno ročište vam zakažu sledeće godine, što je onako prilično demotivišuće za građane kada čuju koliko sudski postupku traju, nekada odustaju i od osnovanih tužbenih zahteva da ne bi toliko dugo vremena bili opterećeni činjenicom da su deo nekog sudskog procesa. To je problem na kome se mora raditi, na kome se vrlo posvećeno mora tražiti rešenje, ne samo zato što prekoračenje razumnog roka košta državu, već zato što onemogućava građane da blagovremeno ostvare svoja prava. U tom smislu, svakako je poruka za predsednike sudova da podstiču svoje kolege da koriste procesna ovlašćenja koja su im data u pogledu obezbeđivanja procesne discipline, jer negde smo svi svesni sa činjenicom da neretko stranke namerno odugovlače postupak, naravno u cilju izbegavanja odgovornosti. Tome se mora stati na kraj isto kao i drugim učesnicima u postupku koji opstruišu postupak u cilju njegovog dužeg trajanja, ili u cilju nastupanja zastarelosti. Istakla bih jednu obavezu predsednika sudova koja im je, je li, stavljena u nadležnost sudskim poslovnikom, a to je komuniciranje sa javnošću, odnosno obaveštavanje javnosti o toku sudskih postupaka i njihovom ishodu. Negde, opet jedna poruka da predsednici sudova prosto, ne beže od te dužnosti, od te uloge. Smatram da je važno da javnost bude adekvatno obaveštena o radu sudova. Na samom početku sam istakla koliko je važno da građani imaju poverenje u svoje pravosuđe. U tom smislu, tom cilju bi bilo korisno da se unapredi komunikacija između predsednika suda, ili lica ovlašćenog, lica koje bi predsednik ovlastio, a koje bi bilo nadležno da daje zvanične podatke o sudskim postupcima, naravno, ne ugrožavajući privatnost učesnika. Ali, proto mislim, tj. ne dopada mi se kada mediji, onako, na bazi nekih tračeva izveštavaju o sudskim postupcima. Negde, mislim da bi bilo bolje građanima dati zvanične informacije od strane zvaničnika. Ne bih danas, mnogo dužila, u svakom slučaju očekivanja od pravosuđa su zaista velika, i građani, često upiru oči u nosioce pravosudnih funkcija. Negde, i činjenica je da su sudovi, u stvari, najvažnija karika pravne države, odnosno da imaju najjaču ulogu u izgradnji pravne države. Ponoviću, tu ulogu treba da imaju i predsednici sudova, koji se nadama se, da će danas biti izabrani. Kao mlada koleginica im želim uspeha u obavljanju te funkcije i naravno, bez ikakve sumnje da će to tako i biti. Što se tiče predsednice Prekršajnog suda u Zrenjaninu, koja odlazi u penziju, samo bih joj na kraju čestitala na navršenju radnog veka, i kao njena sugrađanka iz Zrenjanina bih joj poželela da ona lepo provede dane u odmogu. To bi bilo sve od mene. Hvala vam.
Zahvaljujem se narodnoj poslanici Dubravki Kralj. Reč ima narodna poslanica Milica Nikolić.
Hvala, uvažena predsedavajuća. Uvažene kolege narodni poslanici, uvaženi predstavnici Visokog saveta sudstva, poštovani građani Republike Srbije, na današnjem dnevnom redu nalaze se i dva predloga odluka, Predlog odluke o izboru predsednika sudova i Predlog odluke o prestanku funkcija predsednika Prekršajnog suda u Zrenjaninu. U članu 52. Zakona o izboru sudija, navodi se i da predsednik suda predstavlja sud, da rukovodi sudskom upravom, da se stara o blagovremenom i pravilnom radu suda. Zatim, u istom članu ovog zakona navodi se i da predsednik suda je dužan da održava zakonitost, da se stara o otklanjanju nepravilnosti, ali i da sprečava odugovlačenje u radu. Takođe, ono što je možda i najznačajnije je da dužnost predsednika suda da se stara o održavanju nezavisnosti sudija, ali i ugleda suda. Kada je u pitanje o održavanju nezavisnosti sudija, mislim da je i to naš zadatak ovde, pre svega zbog građana koje mi predstavljamo. Od dolaska SNS na vlasti insistira se na promenama koje će ojačati nezavisnost pravosuđa, ali ispuniti obaveze u procesu pristupanja EU. U prilog tome mislim na Predlog o izmeni Ustava u delu koji se odnosi na pravosuđe, ali i u nizu zakona koji su doneti prethodnih godina, gde država pokazuje da temeljno pristupa osnaživanju pravosudnog sistema. Ne mogu da ne pomenem značajna ulaganja u pravosudnu infrastrukturu u prethodnim godinama više od 6000 metara kvadratnih je novoizgrađenih objekata. Više od 80.000 metara kvadratnih je rekonstruisano, a više od 100.000 metara kvadratnih saniranih i adaptiranih objekata. U savremenu IT opremu uloženo je više od milijardu dinara. Taj elektronski sistem pravosuđa je značajno olakšao građanima, stvorio uštede i zamenio odlaske na šaltere više državnih organa. Ovakva značajna ulaganja u infrastrukturu nisu samo u pravosudnom sistemu, ovakva značajna ulaganja su u svaki segment koji je do 2012. godine bio najbrutalnije zapostavljen. To su škole, to su bolnice, putevi, ekologija, itd. S obzirom da dolazim iz Požege, zaista ne mogu a da ne pomenem auto-put Miloš Veliki. Autoput Miloš Veliki će od Požege i okolnih opština stvoriti mesto za nove investicije, koje će otvoriti nova radna mesta. Osnažiće turistički potencijal i Požege i okolnih opština, ali i povezaće ove opštine sa ostalim krajevima. Izgradnjom auto-puta od Požege do Crne Gore i do Kotromana, povezaće Srbiju i s regionom. Ono što takođe, ne mogu a da ne pomenem je i izgradnja obilaznice oko Požege ka Kosjeriću, za koji se sada radi projektno-tehnička dokumentacija čija vrednost se procenjuje oko četiri miliona evra. Ali, ono što moram da naglasim je, da se jako mnogo čekalo na izgradnju i obilaznice i ovog auto-puta. U prilog tome moram da pomenem još jedan projekat, to je izgradnja brane i akumulacije u Svračkovu, čija vrednost se procenjuje sa izvođenjem radova na 100 miliona evra. Stvoriće se jezero koje će vodosnabdevati i Požegu i Arilje i Lučane i Čačak i Gornji Milanovac. Takođe, ovaj projekat će imati značaj i u odbrani od poplava. Ovo napominjem zato što se i za ovaj projekat čekalo oko pola veka. To je samo pokazatelj da se danas završavaju projekti koji su bili neophodni da se završe ranije, ali nijedna vlast za to nije imala sluha ni osećaja. Najmanje sluha i osećaja i dužnosti i odgovornosti prema građanima imala je vlast do 2012. godine. Ona je nekako najviše sluha i osećaja imala za punjenje svojih džepova. Nije nju zanimala nezavisnost pravosuđa. Vlast do 2012. godine je zanimalo kako što više fabrika da zatvori u zemlji, a kako što više bankarskih računa da otvori u inostranstvu. Onda se jedna od njih oglasi i kaže kako Vučić otvara fabrike zbog birača. Vučić otvara fabrike da ljudi imaju gde da rade i da država ide napred. Kamo sreće da su oni otvorili jednu fabriku, iz bilo kog razloga. Verujem da će naša država nastaviti da radi u cilju jačanja pravosudnog sistema u smislu i nezavisnosti i efikasnosti, a ja ću sa svojim kolegama iz Poslaničke grupe Aleksandar Vučić – Za našu decu u danu za glasanje prihvatiti predložene odluke. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodna poslanica Milanka Jevtović Vukojičić. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajuća. Uvaženi predstavnici Visokog saveta sudstva, kolege poslanici i poslanice, poštovani građani Republike Srbije, pred nama su danas na dnevnom redu dve odluke i to odluke koje se odnose na predsednike sudova, kao i jedna odluka koja se odnosi na razrešenje sa funkcije sudije zbog odlaska u penziju. Najpre želim da kažem da kod sudija koje ova Narodna skupština bude imenovala za predsednike sudova, očekujemo da u skladu sa zakonom, u skladu sa Ustavom obavljaju svoje dužnosti i interese da sudove u kojima oni budu predsednici učine brzim, efikasnim i kvalitetnim, a sve u interesu građana Republike Srbije, privrede Republike Srbije koji takođe zadovoljenje nekih svojih zahteva koji se tiču pravde i prava, traže pred nadležnim sudovima. Takođe očekujemo da predsednici sudova u saradnji sa Visokim savetom sudstva i sa drugim višim sudskim instancama rade na ujednačavanju sudske prakse kako se ne bi dešavalo da u jednom istom predmetu, odnosno u jednoj istoj pravnoj stvari sudovi različite nadležnosti ili sudovi iste nadležnosti iz različitih gradova donose različite sudske presude. To svakako ne utiče na sigurnost naših građana i to svakako ne utiče na vladavinu prava onakvu kakvu je zacrtala SNS od dolaska na vlast 2012. godine, a predvođena Aleksandrom Vučićem. Želim da istaknem da je vladavina prava temelj svake uređene demokratske države, a Republika Srbija svakako teži da vladavina prava bude jedan od njenih temelja i svakako jeste i teži tome da bude uređena demokratska zemlja. U skladu sa tim strateško opredeljenje Republike Srbije jeste članstvo u EU, jeste usaglašavanje našeg zakonodavstva sa zakonodavstvom EU, ali ne samo zbog EU, već pre svega zbog naših građana, zbog naše privrede kako bi sudstvo bilo efikasno, kako bi sudstvo na brži i kvalitetniji način donosilo svoje presude i kako bi suđenje, ono što građane i privredu ponekad i najviše boli, bilo završeno u razumnom roku, odnosno kako bi građani u razumnom roku došli do sudskih presuda. Takođe, želim da istaknem da vladavina, moram da napravim poređenje do 2012. godine i od 2012. godine kada je SNS došla na vlast, a tiče se upravo vladavine prava. Ono što moram da istaknem da je do 2012. godine po rečima i po izveštajima EU, ali i po izveštajima Agencije za borbu protiv korupcije, odnosno izveštajima Verice Barać, korupcija u Srbiji bila sistemska i podsticana od strane vladajuće garniture odnosno žutog tajkunskog preduzeća Dragana Đilasa, Vuka Jeremića, Borisa Tadića. Oni ne da ništa nisu uradili da se korupciji stane na put, nego su svojim nečinjenjem i podsticali da do toga dođe. Moram da istaknem da su do 2012. godine zakoni donošeni ne po meri građana, nego su žuti tajkuni zakone donosili po meri tajkuna. Takođe, MMF je označio Republiku Srbiju kao zemlju ogrezlu u korupciji, kao zemlju što se korupcije tiče, koja predstavlja crnu tačku Evrope, i MMF je glavom bez obzira otišao 2011. godine u Srbiju da bi se vratili naravno preuzimanjem od 2012. godine kada je SNS preuzela vlast i odgovornost za vođenje politike, odnosno za vođenje Republike Srbije. Ono što takođe moram da istaknem da je do 2012. godine žuto tajkunsko preduzeće što se tiče reforme pravosuđa izvelo jednu reformu pravosuđa koja se tiče masakra sudija i tužilaca, svih onih koji nisu odgovarali i nisu bili simpatizeri, niti članovi žutog tajkunskog preduzeća, odnosno članovi Demokratske stranke. Moram da istaknem da su u jednom danu hiljade sudija i tužilaca u vreme vlasti Dragana Đilasa, Vuka Jeremića, Borisa Tadića ostali bez posla sa rešenjem koje gotovo nije imalo nikakvo obrazloženje, koje je direktno vređalo njihovu dostojnost, njihovu sudijsku dostojnost, njihov moral. Obrazloženja tih rešenja kopirana su - kopi-pejst, bila su jednolična i to je dovelo do toga da samo u jednom danu hiljadu ljudi ostane bez posla. Naravno, ovakvo protivustavno ponašanje žutog tajkunskog preduzeća Ustavni sud je stavio van snage, ali ono što je važno napomenuti da su za sve to vreme sudije i tužioci pretrpeli veliku materijalnu, ali i nematerijalnu štetu i naravno država Srbija je morala da nadoknadi te troškove i negde oko 11 milijardi dinara nadoknađeni su troškovi sudijama i tužiocima koji su bez ikakvog obrazloženja, samo zato što nisu podržavali politiku žutog tajkunskog preduzeća, bili izabrani za sudije ponovo vraćeni uz naravno isplatu odštete od strane države Srbije. Takođe, sem masakra sudije i tužilaca, inače moram da napomenem da su oni sem za sudije i tužioce, sem simpatizera svoje Demokratske stranke, postavljali u Požegi na primer, postavili su mrtvog sudiju za sudiju iako su znali da taj sudija nije među živima, a prosto morali su da znaju zato što su čoveku povodom smrti, odnosno porodici isplaćeni pogrebni troškovi. Naravno da nisu imali nikakve kriterijume kada su sudije i tužioce ostavljali bez posla. Jedini kriterijum bila je politička pripadnost, simpatije prema žutom tajkunskom preduzeću i naravno poslušnost prema toj stranci koja je tada vladala, odnosno prema Borisu Tadiću, Vuku Jeremiću, Draganu Đilasu. Takođe moram da istaknem da je odlučna borba protiv kriminala i korupcije otpočela tek sa dolaskom Aleksandra Vučića, najpre na mesto premijera a zatim i kao predsednika Republike. Moram da istaknem da je žuto tajkunsko preduzeće u vreme svoje vlasti od 138 osnovnih sudova, koji su se nalazili na području Republike Srbije, te sudove svelo na 34. Šta je to značilo? To je značilo da sudije iz jednog mesta moraju na posao da idu u drugo mesto koje je najčešće bilo udaljeno najmanje 40 kilometara. Ali, sem što su sudije i tužioci odlazili u druga mesta, ono što je možda još gore od toga, to je da je na taj način građanima onemogućena brza i efikasna dostupnost pravdi, jer su sudovi u nekim situacijama bili udaljeni i po 120 kilometara. Primer je, na primer, sud koji je ukinut, odnosno izmešten iz Priboja u Prijepolje. Građani da bi otišli u Prijepolje na sudsko ročište morali su da u oba pravca, to putovanje je bilo 60 kilometara, a da bi otišli na suđenje u Užice to putovanje bilo je 160 kilometara. Prema tome, žuto tajkunsko preduzeće i kada je u pitanju mreža sudova ništa nisu uradili što je bilo u interesu ni nosilaca pravosudnih funkcija, a naravno i ništa što je u interesu građana. Naravno da smo dolaskom na vlast mrežu sudova ispravili, formirali veći broj osnovnih sudova i na taj način dostupnost pravde građanima učinili bržom i efikasnijom, i naravno rad i uslove rada sudijama učinili mnogo prigodnijim i mnogo efikasnijim. Takođe, moram da istaknem da u akciji „Sablja“, koju je žuto tajkunsko preduzeće sprovelo nakon stradanja, odnosno pogibije premijera, da su u toj akciji „Sablja“ uhapsili i priveli preko 10.000 građana. Privodili su kako im je padalo na pamet. S obzirom da su privodili kako im je padalo na pamet, veliki broj tih građana zbog protivpravnog i nezakonitog zadržavanja u zatvoru tražio je kasnije odštete. Odštete od koga? Od države Srbije. Naravno, pošto se to nije ticalo džepova ni Dragana Đilasa, ni žutih drugih tajkuna i te žute hobotnice, njih ni to savršeno nije zanimalo, ali je država Srbija morala da plati milionske odštete zbog nezakonitog držanja u pritvoru lica koja su tokom akcije „Sablja“ privedena. Naravno, od 2012. godine vraćena je mreža sudova, vraćene su sudije, tužioci, na svoja radna mesta, onako kako je to Ustavni sud i naložio. Takođe, išlo se sa daljom strategijom borbe protiv kriminala i korupcije, jer kriminal i korupcija kao rak razjeda svako društvo i to je pokazala vlast do 2012. godine, vlast žutog tajkunskog preduzeća u kome je korupcija cvetala. Moram da istaknem da je Narodna skupština donela i veliki broj antikoruptivnih zakona. Jedan od zadnjih je, na primer, Zakon o poreklu imovine, gde je data mogućnost nadležnim državnim organima da svi oni kod kojih se utvrdi nesrazmera između stečenih prihoda i imovine koju su stekli moraće da dokazuju poreklo te imovine. Nadam se da će nadležni državni organi, u skladu sa Zakonom o poreklu imovine, raditi i da će ispitati kako je Dragan Đilas, u vreme vršenja svoje vlasti, uspeo da stekne nesrazmerno bogatstvo svojim prihodima, koje samo u stanovima iznosi oko 35 stanova i ti stanovi ne mere se u metrima kvadratnim, nego u hektarima. Takođe, očekujemo od nadležnih državnih organa da ispitaju kako je moguće da neko za vreme vršenja političke vlasti stekne prihod od 619 miliona evra i kako je moguće da neko u vreme vršenja vlasti ima milionske račune, kao što je Dragan Đilas, u raznoraznim belosvetskim destinacijama širom sveta. Moram da istaknem da u borbi protiv kriminala i korupcije donet je i zakon, formirane su udarne grupe za borbu protiv korupcije, kriminala i terorizma pri višim javnim tužilaštvima. Te grupe rade u punom kapacitetu, imaju jedan multidisciplinarni pristup, odnosno povezana je policija, povezano je tužilaštvo, povezani su sudovi. Ono što je značajno reći, to je da nema zaštićenih, nema privilegovanih, ni u odnosu na funkciju, ni u odnosu na bogatstvo, svi su pred zakonom sada jednaki. Moram da istaknem da je jedan od planova programa „Srbija 2020-2025“ odlučna borba protiv mafije i kriminala. Time je pokazano da je Republika Srbija rešena da pokaže da niko nije jači od države i da u Republici Srbiji nema mesta ni za mafijaše, ni za kriminalce, ni za one koji dilujući drogom ubijaju našu decu. Svi oni moraju biti izvedeni pred lice pravde i, naravno, u skladu sa zakonom sankcionisani. Ono što je značajno za SNS i poslaničku grupu Aleksandar Vučić, to je, ponovo ponavljam, da su svi građani podjednako jednaki pred zakonom i da nikoga partijska knjižica ili partijska pripadnost neće i ne može da štiti. Mi podstičemo sve državne organe, a tu svakako spada i pravosudni sistem, da u skladu sa zakonom, i samo u skladu sa zakonom, sprovode svoje postupke, a da svoje presude donose samo i isključivo u ime naroda. Pravosudni sistem, da, jedan je od stubova svake države. Njegova efikasnost znači i bolji kvalitet života i veću pravnu sigurnost svakog građanina Republike Srbije, ali takođe i veću pravnu sigurnost za privredu u Srbiji, jer smo svedoci da od dolaska na vlast SNS i velikog danonoćnog angažovanja predsednika Republike Aleksandra Vučića da u Srbiju dođu nove investicije, novi investitori, takođe zahtevaju pravnu sigurnost, bilo da su oni strani ili domaći. U tom smislu, Srbija je na putu, i da kada je u pitanju pravosuđe, da ono postane potpuno nezavisno, u tom smislu su rađene i ustavne promene. Znači, ustavne promene se odnose isključivo na oblast pravosuđa, nikako ne dodiruju preambulu Ustava i nikako se ne tiču statusa AP Kosova i Metohije. To je ono što je važno da znaju građani Republike Srbije, jer Aleksandar Vučić je garant mira, garant stabilnosti, garant teritorijalnog integriteta i celovitosti Republike Srbije. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Dejan Kesar. Izvolite.
Hvala, predsedavajuća. Poštovana predsedavajuća, poštovani predstavnici Visokog saveta sudstva, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Srbije, pred nama je danas Predlog odluke Visokog saveta sudstva o izboru predsednika sudova, i to Apelacionog suda u Kragujevcu, Višeg suda u Pančevu, kao i Privrednog suda u Beogradu. Visoki savet sudstva je u zakonom utvrđenom postupku utvrdio da su predloženi kandidati pre svega stručni, osposobljeni, dostojni za obavljanje ovako odgovorne funkcije. Drago mi je što mi kao narodni poslanici i što parlament, kao najviše zakonodavno telo, nastavljamo sa vođenjem dobre prakse, a to je da na jedan vrlo odgovoran i transparentan način biramo nosioce i sudijskih funkcija, kao i predsednike sudova. Isto tako mi je drago što opet mi narodni poslanici nismo ovaj parlament pretvorili u tzv. protočni bojler, kao što je to bilo pre 2009. godine, kada su predstavnici tadašnjeg vladajućeg režima samo aminovali ono što su im slali predstavnici Visokog saveta sudstva i što danas o svakom predlogu koji nam uputi Visoki savet sudstva mi debatujemo, raspravljamo i iznosimo naše predloge, iznosimo naše zamerke, što će rezultirati najboljim rešenjima. U prilog tome ide i činjenica da smo pre nekoliko sednica čak i odbili predlog za izbor skoro 20 sudija, čime jasno pokazujemo nameru parlamenta, kao najvišeg zakonodavnog tela, da biramo najbolje, najsposobnije i najčestitije. I kada se vratimo na početak mog izlaganja, Visoki savet sudstva je u tom postupku koji je on vodio, u skladu sa Zakonom o sudijama i u skladu sa Zakonom o Visokom savetu sudstva, utvrdio da su predloženi kandidati pre svega stručni, osposobljeni i dostojni. Taj termin "dostojnost" je bio vrlo često upotrebljavan na jedan vrlo negativan način krajem 2009. i početkom 2010. godine. Znate, vi kao predstavnici Visokog saveta sudstva i danas, posle deset godina, imate veoma veliko breme na sebi, a to veliko breme se odnosi na to da morate da pokažete javnosti da niste kao predstavnici Visokog saveta sudstva iz 2009. i 2010. godine i nosite veoma veliku odgovornost, svaki član Visokog saveta sudstva, počevši od ministarke, pa do svakog pojedinačno člana Visokog saveta sudstva. Znate, kada nekog oglasite nedostojnim, nije to samo poraz njegove profesionalne karijere, to je poraz i njega kao čoveka u jednoj društvenoj zajednici. Moja koleginica Milanka Vukojičić je rekla da smo 2009. godine i celokupna javnost to zna, da smo se susreli sa jednom od najdiskutabilnijih reformi pravosuđa u modernoj istoriji Srbije. Nikada do tada nismo videli takav pelcer reforme pravosuđa, ali ta reforma pravosuđa nije rezultirala problemima koje smo imali 2009. i 2010. godine. Ti problemi su počeli već 2005. godine, kada smo bili u obavezi da donesemo novi Ustav Republike Srbije. Znate, imate određena strukovna udruženja, imate civilne i necivilni sektor koji dolazi na javna slušanja i daje svoje primedbe kako bi trebalo pravosuđe da nastavi sa svojim radom i kako bi ono trebalo u budućnosti da se reformiše na najbolji način, da štiti interese građana. Vi ste tada, prilikom donošenja novog Ustava imali određene primedbe, civilnog i necivilnog sektora, kako da se unapredi pravosuđe. Neke od primedbi su inkorporirane, ali neke primedbe nisu inkorporirane, a nisu inkorporirane one najznačajnije, koje se odnose na Visoki savet sudstva, koji se odnosi na Državno veće tužilaca, koje se odnosi na sam postupak izbora sudija. Već, 2006. godine nam Venecijanska komisija, znate, izvinjavam se, vratiću se. Vrlo je sramotno da vi ugrožavate zbog svojih ličnih i partijskih interesa, interes Republike Srbije i ugled Republike Srbije u međunarodnim institucijama. Venecijanska komisija, već 2006. godine kaže da izražava ozbiljnu sumnju u nezavisnost pravosuđa, izražava ozbiljnu zabrinutost zbog mogućeg uticaja zakonodavne izvršne vlasti prilikom izbora nosilaca sudijskih funkcija. Godine 2006. posle tih komentara donosi se Strategija razvoja pravosuđa u narednim godinama i niko se ne obazire u tom trenutku na probleme sa kojima se suočava, zbog kritika Venecijanske komisije naše pravosuđe i nastavlja se da se radi na tome. To ide po onom sistemu, odlažemo problem za nekada, nećemo mi rešavati te probleme, rešavaće neko posle nas i dolazimo do 2009. godine. Imate tada u potpunosti u državi jedno potpuno rasulo. Zdravstvo nam je na poslednjem mestu u oblasti pružanja zdravstvene zaštite, 500 hiljada građana jednim delom, zbog neažurnosti sudova ostaje na ulici, upravni postupci, radni sporovi se vode po dve, tri, četiri, pet godina, ljudi ne mogu da se vrate na posao, ne mogu da prehrane svoju decu. Vide tu predstavnici bivšeg režima da im se klima stolica i znaju oni vrlo dobro šta su radili, i ne samo 2009. i 2010. godine, već od 2000. godine. Znaju da postoje tu neke sporne privatizacije, znaju da postoje neka prebacivanja novca na inostrane račune, pa hajde da uradimo ovako, da bismo sprečili da mi za to odgovaramo, hajte da reformišemo pravosuđe onako kako nama odgovara. Ne možemo nešto da radimo kako nama odgovara. Srpska napredna stranka danas da želi da radi ono što samo njoj odgovara, pa mi bismo birali sve sudije koje Visoki savet sudstva nama predloži. Mi to tako ne radimo. Mi dobijemo predlog, pročitamo biografije vrlo detaljno. Ja sam i danas pročitao predloge, odnosno biografije predloženih kandidata. Nismo protočni bojler i nećemo nikada biti protočni bojler i radimo sve stvari samo u interesu građana Republike Srbije. Moje kolege i ja smo prethodnih tri dana, prebacivani kroz medije, crtana nam je meta na čelu, zato što smo želeli da uradimo nešto što je u interesu građana Republike Srbije, zato što smo podneli zahtev za autentična tumačenja. A šta je to, kakva je to kazna za nas, da se tri dana provlačimo kroz medije. Zahvaljujem se ovom prilikom, gospodinu Martinoviću što je objasnio o čemu se radilo. Vi imate danas Advokatsku komoru, koja je moje kolege i mene svih tri dana neosnovano napadala. Znate šta, niko nije postavio pitanje – ljudi, ajte da sačekamo ponedeljak ili utorak, dajte da pročitamo to što su oni napisali. E, tako je rađeno i 2009. godine, zato što je ova Skupština usvajala ono što su joj slali iz Krunske ulice. Oni su tada podnosili zahteve za autentično tumačenje, kako bi mogli da odnesu milione van zemlje. Šta smo krivi moje kolege i ja ovde? Šta smo krivi, kome smo krivi? Krivi smo zato što smo u poslaničkoj grupi Aleksandar Vučić – Za našu decu. Kako to da Advokatska komora se nikad nije uzbunila 2009. godine, da kaže – naših hiljadu kolega je ostalo na ulici? Kako to danas da se Advokatska komora nije oglasila što je naša koleginica Biljana Pantić Pilja na naslovnoj strani medija koji se štampa u Hrvatskoj? Ne, nego samo kada su ugroženi njihovi interesi. Pa, što ne popričaju između sebe da vide, odnosno kojim će putem da idu i da reformišu tu Advokatsku komoru. Trpeli ste Vladimira Gajića, čoveka koji je hapšen u aferi Geneks. Trpeli ste Gajića koji je i hapšen u aferi Geneks i koji se lažno predstavljao za predsednika Advokatske komore. Što tada 2009. godine niste izašli na ulice i rekli – 1600 naših kolega je ostalo na ulici. Pa, niste, zato što to tada nije bilo, a ja sa ove govornice, branim te iste advokate i kažem da su oni bili u nezavidnoj situaciji 2010. godine zato što nisu mogli da rade svoj posao zbog blokade pravosuđa godinu dana. Da nastavim sada. Nadam se da će moje kolege iz Advokatske komore se drugačije ponašati u narednom periodu zato što, znate, jedno od najviših načela jeste pretpostavka nevinosti. Nećemo mi ovde govoriti o pretpostavci nevinosti, zato što mi nismo ništa loše ovde uradili, ali pretpostavka nevinosti mora da postoji i u medijima. Niko se nije, dragi predstavnici Visokog saveta sudstva, niko nije hteo da kaže – hajte da ostavimo ponedeljak ili utorak, pa da pročitamo njihova predložena rešenja. Ali, kao što je rekao predsednik Aleksandar Vučić, mi smo tu temu stavili ad akta i nadam se da više nećemo prolaziti kroz ono što su prolazile moje kolege i ja u ova tri dana. Kada se vratimo na reformu pravosuđa, imamo jednu stvar, a prvo ću vam izneti moja zapažanja vezano za sam postupak reforme pravosuđa, a onda i mreže sudova. Znate, vi ste 2009. godine zato što ste znali da nemate političku podršku hteli da reformišete pravosuđe i postavite svoje sudije. A znate zašto kažem, da postavite svoje sudije? Zato što nisu korišćeni oni podaci koje su uprave sudova dostavljale, koje bi trebalo da dostavljaju Visokom savetu sudstva kako bi mogli na jedan transparentan način da vide koliko sudija ima ukinutih odluka, koliko ne potvrđenih odluka, koliko ima ožalbenih odluka, koliko ima potvrđenih u roku od 30, 60 dana i tako dalje, nego su korišćeni podaci i falsifikovani podaci koji su njima tada odgovarali. Vi oglašavate, tada ministarka Snežana Malović, Nata Mesarović, Homen, Dejan Đirić, ne idu u Ministarstvo da pričaju o reformi pravosuđa nego idu u Krunsku ulicu. Da, i Dušan Petrović. Oni idu u Krunsku ulicu. Da li je Krunska ulica institucija? Predstavništvo DS i dogovaraju ovako i kažu – sad ćemo mi da dobijemo spiskove sudija od naših opštinskih odbora, pa ćemo da vidimo šta opštinski odbori kažu, ali ćemo negde da vidimo i tamo gde nam odgovara da pročitamo njihove podatke. Onda kažu, za jednog sudiju kažu dobar čovek, ali nije blizak DS. Za drugog kažu, stručan, voli da popije, ali ne donosi odluke u korist DS. I to tako ide, DS tada na vrhuncu vlasti, oni imaju svuda opštinski odbor u svakom mestu, sad ga nemaju, jer nemaju ni podršku i ekipa se njihova skupi u Krunskoj ulici na prvom spratu i kažu, da vidimo šta smo dobili. Dobili smo sve podatke i sad ćemo mi da brišemo listu. E, pa ne može tako. Vi ćete da brišete listu, a ko ste vi da brišete liste sudija. Vi ćete nečije biografije da obrišete posle 20 godina. Vi imate tada pet opštinskih sudova. Evo, uzećemo Peti opštinski sud, na primer. Hajdemo da uzmemo Peti opštinski sud, ja se nadam da vi znate kako je funkcionisao Peti opštinski sud. Teritorija Voždovaca. Kome je postojala potreba da napravi dva osnovna suda, tad jedan osnovni sud 2009. godine i da zatrpa sa tri miliona ukupno nerešenih predmeta, da zatrpa tadašnje pravosuđe? Kome je to odgovaralo? Zašto je tada, na primer, Peti opštinski sud ili Četvrti, ili Treći opštinski sud trebao da bude kazna za reformu pravosuđa i onda sve sudije postavite u jedan osnovni sud kako biste centralizovano vršili uticaj na njih da se donose presude onako kako vam odgovara? I tada ti isti ljudi, koji su tada advokati danas nas napadaju mene i moje kolege, pa nemojte, napadate nas što smo hteli da rešimo jedan problem, u koji su uključeni svi relevantni činioci, a niko od vas neće da izađe ni u jedan medije, kaže ljudi pogrešili smo što smo tako reformisali pravosuđe. Pa, ljudi zbog vas su ljudi umirali, zbog vas nisu mogli da izađu na ulicu, jer su rekli da ste nedostojni kada kažete nekom da je nedostojan, to znači da je neko ukrao, da je neko ubio, da je neko nekoga oštetio. Šta to znači? Vaš jedan od nepisanih pravila jeste bio da, ukoliko imate dva nosioca studenske funkcije u istoj kući da moraju da razvedu brak da ne bi morali, odnosno da bi dalje obavljali svoju funkciju i imate te primere, imate iz Beogradskog pravosuđa, imate i sudije Apelacionog suda. Zamislite, ta monstruoznost da vi razvodite, da idete ka tome da razvedete brak dva čoveka, da bi neko obavljao sudijsku funkciju, pa neko je možda od tih 800 sudija, ja znam većinu od tih 800 sudija, pa ljudi su davali po 40 godina robije u skladu sa zakonom, naravno, i onda im dođe neko, ko nije kročio u sud, Snežana Malović posle toga kaže mi ćemo u radne sporove da završavamo u roku od šest meseci, parnično u roku od godinu dana. Pa, evo, vi nam recite, vi predstavnici Visokog saveta sudstva koliki je rok za rešavanje predmeta, nije ni blizu toga, i neće ni biti blizu toga. Četrdesetčetiri miliona evra nas košta ta reforma, košta i mene, košta i gospodina Martinovića i vas, i predstavnike Visokog saveta sudstva, to je naš novac, zato što smo trebali da isplaćujemo sudijama po osnovu materijalne i nematerijalne štete 44 miliona evra zato što je neko hteo da pravosuđe formira u skladu sa svojim potrebama. Pa, zar im nije bilo dosta u parlamentu što su imali većinu, imali većinu u Nemanjinoj među ministrima, hteli ljudi svoje pravosuđe da tako formiraju i svaki dan u medijima, oni konstantno vode hajku protiv nas narodnih poslanika 10 godina kasnije kad mi pričamo o pravosuđu, vodi protiv mene, vodi protiv Bilje Pantić Pilje, vodi protiv gospodina Martinovića, protiv svih nas. Šta smo mi krivi? Mi koji smo sada pokrenuli inicijativu ovde u ovom domu, za promenu Ustava u delu pravosuđa, kako bismo jasno pokazali nameru i volju da ne ćemo da dozvolimo uticaj zakonodavne i izvršne vlasti, prilikom izbora sudija. E, onda pošto im i to ne odgovara, onda izmisle da mi diramo preambulu. Koju preambulu mi diramo? Ne diramo ništa što ima veze sa bilo kojim delom Ustava, sem u delu pravosuđa. Da ja ne bih oduzimao vreme mojim kolegama, u daljoj debati, nadam se da će VSS otkloniti vreme koje javnost smatra da ono ima na svojim plećima, zbog ljudi koji su tada činili prvi i drugi VSS. Moram isto da vam kažem, izvinjavam se, zaboravio sam ovo. Vi imate prvi saziv VSS u kojem su Dejan Ćirić, Snežana Malović i Nata Mesarović, i onda su uplašeni kada su shvatili šta su uradili, onda brže bolje menjaju taj, formiraju drugi VSS koji obavlja razgovore sa sudijama, samo da bi oprali svoju savest i ne donesu nikakvu odluku i onda Ustavni sud 2012. godine kada se oslobodio političkog balasta, donese odluku da se ti ljudi vrate na svoj posao. Njihovo, zakonom zagarantovano i Ustavom, pravo, to je pravo na rad i onda ti stručnjaci koji u svojoj biografiji nemaju dva ulaska u jedan sud, koji nemaju nijednu presudu i nijednu žalbu, onda oni pričaju o tome kako su te sudije vraćene zato što su članovi SNS. Ja bih više pitao, koliko ima među sudijama koji su ostali, ima člansku kartu DS, imali su svoje bliske porodične prijatelje i rođake koji su tada bili u DS. Znači, vi nastavljate i dan danas anatemisanje tih istih ljudi, pod izgovorom da oni imaju članske karte SNS. Za kraj ću vam reći, SNS je stranka koja, pre svega poštuje i voli svoj narod. Poštuje i voli svakog pojedinca i radi isključivo u interesu građana, a nadam se da ćemo ovakvim i sličnim odlukama nastaviti da radimo za bolju, lepšu i sigurniju Srbiju. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Uglješa Mrdić.
Zahvaljujem predsedavajuća. Uvažena gospođo Kovač, uvaženi predstavnici VSS, želim prvo na početku svog današnjeg izlaganja da kažem da se apsolutno slažem sa svim što je danas rekao na sednici predsednik poslaničke grupe dr Aleksandar Martinović i slažem se sa svim što je rekla i naša draga koleginica, predsednik Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo, gospođa Jelena Žarić Kovačević i sa svim onim što je rekao moj dragi kolega Dejan Kesar. Zašto se slažem sa njima? Zato što mi iz SNS, za razliku od DS i bivšeg režima se zalažemo za to da Srbija bude ono što danas jeste, zemlja vladavine prava. Danas je Srbija ozbiljna moderna, demokratska država, uređena koja jača iz godine u godinu, zahvaljujući odličnoj politici koju vodi Aleksandar Vučić. Aleksandar Vučić, pored toga što je predsednik Srbije, koju odlično vodi, on je i predsednik SNS, koja je, što su i pokazali izbori, najjača politička stranka, ne samo u Srbiji, nego i na Balkanu. Zato ne mogu da dozvolim da kome god padne na pamet, kada mu god nešto nije jasno, kada je god kritika neke situacije u Srbiji, da napadne predsednika Aleksandra Vučića i narodne poslanike. Dr Aleksandar Martinović je lepo objasnio danas šta je Skupština Srbije. To je zakonodavno telo, to je najviši državni organ u Republici Srbiji. Mi ovde narodni poslanici, kao oni, moje kolege pravnici treba prvenstveno da poštujemo Ustav, ali opet se dogodilo to da deo sudija, deo tužioca, deo advokata i raznih lobija, kako advokatskog, sudijskog, tužilačkog i raznih lobija, bankarskog i tako dalje, kada im god nešto nije jasno, koga da napadnu? Udri po narodnim poslanicima. Nismo mi narodni poslanici SNS vreće da može da nas udara ko god stigne. Naravno, ovde mislim na deo sudija i na deo tužilaca i deo advokata, dobar deo sudija, tužilaca i advokata, čestito i profesionalno rade svoj posao u skladu sa Ustavom, ali deo njih putem Đilasovih medija i putem saradnje sa pojedinim političkim organizacijama sa Draganom Đilasom i Jeremićem, koriste svaku priliku da napadnu. Kako ih nije sramota da napadaju gospođu Žarić Kovačević? Eto, to su ti advokati iz Đilasove i Jeremićeve opcije, to su ti junaci, ne smeju da napadnu nekog muškarca, nego uhvate da se iživljavaju nad jednoj ženi, advokatici, mojoj koleginici i poslanici Jeleni Žarić Kovačević. Dva dana ja slušam po medijima i čitam po raznim blogovima i po sajtovima, ostrašćene monstruozne napade na poslanicu SNS. Zašto je kriva? Kriva je, isto što i Dejan Kesar, Veroljub Arsić i Biljana Pantić Pilja. Zato što su narodni poslanici SNS. Ne napadaju oni nas zbog autentičnih tumačenja, oni samo koriste povod, mi smo ta tumačenja dobili, ja sam isto član Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo, to je trebalo da bude na sednici, utvrđeno je posle analize da to u određenim segmentima nije dobro, povučeno iz procedure i bože moj. Idemo dalje. Čekamo da dobijemo to izmenjeno, bolje, sređeno, u interesu svih građana Srbije. Onda uhvati deo opozicije, deo advokata, sudija i tužilaca da se iživljava nad narodnim poslanicima, zato što su članovi Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo i što su se usudili da pročitaju materijal. Zato oni nas napadaju. Mi smo pokazali, a što se nije moglo dogoditi za vreme bivšeg režima i vladavine DS i njenih satelita, da povuku nešto posle reakcije javnosti. Mi smo bez bilo kakve sujete to povukli. Pa šta, to se dešava. Ko radi, taj i greši. Da li je to razlog da se deo opozicije i Đilasovih medija iživljava nad narodnim poslanicima? Kakvo je to nepoštovanje prema narodnih poslanicima? Ja bih voleo da čujem i strukovna udruženja i sudija i tužilaca i advokata. Reagujte. Kada god neko napadne nekog sudiju, tužioca i advokata, mi prvi, narodni poslanici SNS, stanemo u odbranu ustavnog poretka i pravosudnog sistema Republike Srbije. Ako neko popreko pogleda nekog sudiju, mi ga branimo, ali kad krene iživljavanje nad poslanicima SNS - to je dozvoljeno, to su Vučićevi poslanici, to je SNS, udri po njima, udri po njima gotovo u svim medijima. Mi to ne dozvoljavamo zato što smo mi ponositi i zato što mi svaki dan se trudimo da uradimo nešto za Republiku Srbiju. Čestito i pošteno radimo svoj posao. Svi poslanici iz poslaničke grupe Aleksandar Vučić – Za našu decu i ja kao narodni poslanik i član SNS ne dozvoljavam takvo iživljavanje i uvek ću stati u odbranu svojih kolega, bez obzira na posledice i bez obzira na eventualne reakcije, pretnje, napade. Pa, šta? Baš me briga, neka udare. Neka udare po meni, a neka ne diraju Jelenu ako su toliki junaci. Drugo, što se tiče bankarskog sektora, ko je doveo te strane banke u Srbiju? Ko je za vreme i posle 5. oktobra uništavao državne banke? Ko? Demokratska opozicija Srbije. Upadali su sa mašinkama u Narodnu banku, u „Beobanku“, u „Jugobanku“. Ne mogu više ni da se setim svih banaka koje su uništili. (Aleksandar Martinović: U Narodnu banku, Uprava carina.) Upali u Narodnu banku, upali u carinu, upadali sa automatskim naoružanjem, kao da je to njihov plen. Nagledali se američkih filmova, „Kum“ itd, o kriminalu, i onda hajde da to primenimo na političkoj sceni. Ko je za to odgovarao? Niko. Ko je spasio bankarski sektor? Spasila je vlast Aleksandra Vučića. Kada je dinar najstabilniji? Najstabilniji je od 2012. godine, pa do danas. Mi devet godina imamo stabilan dinar. Gospođa Jorgovanka Tabaković je odličan guverner Narodne banke Srbije, da i to treba javno reći i uvek ću da pohvalim onog funkcionera SNS koji dobro radi svoj posao. Mi danas imamo ne najbolju finansijsku politiku u istoriji Srbije, nego i najbolju finansijsko-ekonomsku politiku u celoj Evropi. Da, u celoj Evropi, to odgovorno tvrdim i to se sada vidi u vremenu ove teške borbe protiv korona virusa. Ko je uništavao banke? Demokratska opozicija Srbije, DS, bivši režim. Uništavali su do 2012. godine. Ostala je čini mi se, od državnih banaka, „Poštanska štedionica“, „Srpska banka“ i mislim nijedna više. Kada su najbolji kredit za građane, pošto mi iz SNS i svi poslanici se borimo za interese građana Srbije? Najbolji krediti u novijoj srpskoj istoriji, najpovoljniji krediti koje je omogućila država Srbija po dogovoru sa bankama i tim bankarskim sektorom je danas. Pogledajte koliko mladih ljudi, pogledajte koliko ljudi srednjih mojih godina uzima kredite? Maltene nema porodice da nije uzela nijedan kredit. A ko štiti tog građanina kad uzme kredit? Štiti država, zato što je Srbija danas država, država je država. Država stoji iza svakog svog građanina. Kada nešto nije jasno nekom građaninu, da li je poljoprivrednik, da li je advokat, da li je sudija, da li je građevinski radnik ili moler, država stane iza njega, ali kada su napadi narodne poslanike, većina medija, deo opozicije, deo advokata, sudija i tužilaca krene sa iživljavanjem. U pravu je dr Aleksandar Martinović kada kaže neke stvari vezano za pojedine advokate iz raznih strukovnih advokatskih udruženja – nemojte nas narodne poslanike da uvlačite u vaše ratove. Vi između sebe ne možete da se dogovorite. Imamo nekoliko struja u Advokatskoj komori Srbije i Advokatskoj komori Beograda i ko zna još koliko struja u drugim advokatskim komorama. Drugo, šta je jako bitno da bi građani videli da mogu da se oslone na državu, da mogu da se oslone na vas sudije? Moraju sudovi da budu ujednačeni što se tiče određenih odluka, o čemu danas govorimo. Nemojte da jedan sud donese jednu vrstu odluke, drugi sud drugu vrstu odluke, treći sud, to je sudsko veće i sudija je tumači na jedan treći način i tu nastane haos i onda se građani zbune i onda građani anagažuju advokate - ovo mi nije jasno, mom komšiji su na jedan način presudili, nama na drugi način. E, kada se to desi, tu nije kriv ni narodni poslanik, ni SNS, ni Aleksandar Vučić, tu su odgovorni oni koji su tako tumačili te odluke. Kao što mi narodni poslanici, Srpska napredna stranka predvođena Aleksandrom Vučićem, stojimo iza svojih odluka i iza svoga rada i odgovaramo za sve dobro i loše što uradimo, tako bi trebao i svaki sudija u Republici Srbiji da stoji iza svoje odluke i da je tumači onako kako treba, u skladu sa Ustavom i zakonom, a da ne govorim o nekoj drugoj temi, o čemu je opet odlično govorio dr Aleksandar Martinović. Ne hvalim ga zato što je naš predsednik poslaničke grupe, nego zato što je odlično govorio. U pitanju je profesor prava, moj kolega pravnik, koji je stao, kao što treba svaki šef poslaničke grupe da stane iza svojih poslanika, a tiče se pojedinih odluka i nadležnih tužioca i nadležnih sudova kada je u pitanju organizovani kriminal. Mi smo u Srbiji imali situaciju prethodnih godina da se neko tereti za najteža krivična dela, za ubistva, za otmice, šverc narkotika, bude pušten da se brani sa slobode, bez opasnosti da može da utiče na svedoke. Ne samo da može da utiče na svedoke, nego može da likvidira svedoke, ali to pojedine sudije i tužioci kažu - došao je advokat, a da ne govorim o odnosima pojedinih advokata, pojedinih sudija i pojedinih tužilaca i te vrste lobija interesnog, polukriminalnog, ali opet moram da kažem da većina sudija, tužioca i advokata pošteno i čestito radi svoj posao, i sam sam pravnik, ali ne može se onda dogoditi situacija da kada se uhapsi neki, ko god da je, član SNS, koju god funkciju obavljao sada ili obavljao ranije, da se drži u pritvoru dugo samo zato što je član SNS. One sudije koje su izabrane na predlog pojedinih opštinskih i okružnih odbora DS su puštale da se brani sa slobode oni ministri iz DS koji su krali od građana do 2012. godine i koji su bili hapšeni posle toga. Mali je broj njih. Ne mali zato što je većina njih nevina, nego zato što sudski tužilački organi i deo policije nisu odradili svoj posao valjano. Prema tome, na kraju imam nekoliko apela. Prvi apel je da se poštuje ova institucija, da se poštuje Skupština Republike Srbije i da se poštuje svaki narodni poslanik, a naročito da budemo složni i jedinstveni kada krenu ostrašćeni i bolesni napadi na pripadnice lepšeg pola, na naše drage koleginice. Kako kada je u pitanju Jelena Žarić Kovačević, tako sutra i ako bude neko vas napao, gospođo Elvira Kovač ili bilo koju drugu poslanicu iz bilo koje političke organizacije u Skupštini Srbije, mi poslanici moramo da budemo solidarni zato što u Srbiji mora da se poštuje Skupština Srbije i moramo imati, na kraju krajeva, i taj jedan moralni kodeks, da ne dozvoljavamo napade na dame, bez obzira na političku, stranačku, versku ili nacionalnu pripadnost. Drugi moj apel je da one sudije koje će biti izabrane za predsednike sudova, da rade profesionalno svoj posao. Nije to nikakva fraza, nego to je suština. Radite profesionalno svoj posao i osudite kriminalce. Ne puštajte kriminalce iz pritvora ako imate dovoljno elemenata da ih zadržite u pritvoru, ali isto s druge strane nemojte neosnovano držati ljude do iživljavanja u pritvoru. Zna se šta je pritvor i zna se šta je zatvor. Zna se šta je kada je neko osumnjičen, zna se kada je optužen, a šta je kada je osuđen. Moj treći apel je na sve pravosudne institucije da u ovom teškom vremenu i borbe protiv korona virusa i borbe protiv mafije da pokažemo jedinstvo i punu podršku svim onim institucijama i svim onim čestitim policajcima, naročito iz kriminalističke policije i podrška tužiocima, sudovima da rade profesionalno svoj posao i da budu partner države Srbije, Vlade Srbije i Skupštine Srbije u borbi protiv mafije, jer nema nama rezultata ni što se tiče ekonomije, ni što se tiče pravosuđa, ni što se tiče borbe protiv mafije ako tu nismo jedinstveni. Prema tome, naravno da ću uvek pružati podršku mojim kolegama i još jednom želim na kraju da kažem da Srbija je danas stabilna i jaka, jača sve iz godine u godinu samo zahvaljujući odličnoj politici našeg predsednika Aleksandra Vučića. Živela Srbija!
Zahvaljujem se narodnom poslaniku Uglješi Mrdiću. Reč ima narodna poslanica Ljiljana Malušić. Izvolite.
Hvala, predsedavajuća. Uvažene predstavnice Visokog saveta sudstva, danas govorimo o Predlogu odluke o izboru predsednika sudova, naravno, na predlog Visokog saveta sudstva. Ja to uvek naglašavam da je to predlog Visokog saveta sudstva, da građani Republike Srbije znaju da mi kao parlament, kao Narodna skupština Republike Srbije ne predlažemo, nego predlaže kandidate Visoki savet sudstva. Vrlo važno, zato što često imamo kritike na naš račun, ničim izazvane. Evo, upravo smo čuli da se vodila hajka i da se još uvek vodi hajka na poslanike SNS, samo zato što su poslanici SNS, pri tome su to vrsni pravnici, advokati, gospodin Martinović, predsednik poslaničke grupe SNS, doktor nauka. Znači, ako on nešto kaže, to treba slušati, to treba uvažiti, zato što je najbolji. Dosta je bilo više napada samo zato što smo predstavnici SNS. Pa, to je, ljudi, iluzorno, to je bolesno. Argumenti, da, ali ako nema argumenata, zašto to radite? Verovatno zato što nemate program. Napravite program, pa se bavite sobom, evo, ići će izbori sledeće godine, pa pokažite šta znate. Ostavite više nas iz SNS. Ako nešto loše uradimo, da, naravno, kritika, ja sam uvek za konstruktivnu kritiku, jer tako društvo ide napred. Ali ne blatite nešto što nema veze s mozgom. Setite se samo šta su radili našem predsedniku gospodinu Aleksandru Vučiću, kao karikatura, snajper na grudi. Maltretiraju, pljuju njegovu porodicu, decu. Dokle i zašto? Eto, to bi trebalo da se oglase svi, da vidimo zašto. Idemo redom. Predsednica Vlade Srbije Ana Brnabić izjavila je u Skupštini Srbije da je tema vladavine prava izuzetno važna za Vladu i da je zato odlučna da sprovede promenu Ustava kako bi pravosuđe bilo nezavisno, odgovornije i efikasnije. Pravosuđe jeste nezavisno i 95% sudija časno radi svoj posao. Međutim, uvek se nađe poneko ko, eto, rovari, ko je stranački opredeljen. To ne sme da se desi. Zakon važi za sve. Ja se izvinjavam ovim divnim damama, prosto, to nema veze sa vama, ja pričam generalno, 95% ljudi i sudija i tužioca radi dobro svoj posao, ali uvek ima kukolja. To treba eliminisati. Jer, ljudi, kad dođu izbori, građani Republike Srbije to i pokažu. Zato SNS, mi sami smo imali na pojedinim opštinama i 78% glasača. Imaćemo i dalje, jer mi čistimo sve što iz naših redova ne valja. O tome kako je radila Demokratska stranka Srbije najbolje govori primer 2008. godine kada je 1.000 sudija ostalo bez posla, zamislite, molim vas, samo zato što nisu trenutno odgovarali vlasti. Hiljadu profesionalaca, pa to ne sme više nikada da se dogodi. Naravno, 2012. godine, kada je SNS došla na vlast, kasnije, za godinu, dve dana, mi smo morali da refundiramo troškove, te gubitke tim ljudima. Bila je reforma koja je pogibeljna. Znači, 40 miliona evra je Vlada Republike Srbije tada izdvojila da plati ovim ljudima to što su bili izopšteni. Kako neko može da da, na osnovu čega, kako? Da li je napravio neki prekršaj, da li nije dobro radio posao? Ma, ne, pa svi znamo, samo zato što nisu odgovarali tadašnjoj vlasti. To se ne radi. Zato ja apelujem da kad se bira predsednik suda, to mora da bude častan čovek, jer od njega zavisi kako će funkcionisati čitav sud. Od njega zavisi kako će raditi i njegove sudije. Moramo da ojačamo vladavinu prava u Srbiji, pre svega zbog plata i penzija, između ostalog. Kako to mi radimo, najbolje govori primer 2012. godine prosečna plata je iznosila 320 evra, danas je 700 evra u Beogradu, 550 evra u Srbiji. Prosečna penzija – 29.400 danas, iznosiće 2025. godine, u programu „Srbija 2020-2025“ 440 evra. Prosečna plata će biti 900 evra. E, tome teži SNS, a ne revanšizmu. Tako se radi. Naša premijerka gospođa Brnabić smatra da članska karta nikada nikome ne može da služi kao pokriće, i svi mi ovde. E, zato je uhapšena i privedena predsednica Prekršajnog suda u Kraljevu, znači da niko nije pošteđen, takođe, predsednik opštine, ne samo jedan, nego više njih, bez obzira na političku pripadnost, niko neće biti zaštićen. Mi imamo nultu toleranciju prema korupciji i kriminalu. Gospođa Brnabić je rekla takođe da promene oko Ustava su vođene i da je bila široka javna rasprava, a potom prešla na kritike nekadašnje vlasti i reforme pravosuđa, o kojima sam ja malopre govorila. Znači, niko ne sme da bude zaštićen. Niko ne sme da bude otpušten. Zato su tu dame, zato je tu VSS, kad nekog birate, neka bude najbolji. Nikad ne treba biti surevnjiv nekom. Ako je neko bolji od mene, treba da bude ispred mene. Ja moram da naučim to, šta je to dobro od njega, a ne ja sam možda eto doktor nauka ili neko ko ima mnogo znanja, ko ima reputaciju, ali se nekom ne dopada, radiću pravilno. Pa, naravno, pravilno treba da se radi, zarad građana Republike Srbije, svi radimo zbog njih. Moj primer, sudim se od 2007. godine. Sudovi su bili toliko spori da sam se ja sudila 20 godina. Pa jel to to? Ne to nije to. Zbog imovinsko-pravnih odnosa. Godine 2012. potpuno drugačija priča. Sudovi su umreženi, mnogo se brže radi. Hvala Bogu, ja sam i dobila tu presudu, i ne samo ja. Ljudi su mnogo zadovoljniji. Međutim, još uvek ima kukolja. Mora se mnogo toga odraditi na mnogo bolji način. O tome kako su radili, žuto preduzeće, i šta su sve loše uradili, govori ta neka 2008. godina, kada je otpušteno hiljadu sudija, ali i 400.000 ljudi. Toliko o njihovoj brizi o građanima Republike Srbije. Ma nisu brinuli o građanima Republike Srbije, jer je bilo 27% nezaposlenih, nego o punjenju svojih džepova. Pa tako imamo glavnog tajkuna, zna se na koga se misli, koji danas ima 619 miliona, 35 računa po čitavom svetu i ko zna koliko, 35 nekretnina, a ovi ljudi su ostali bez posla. I oni danas nama kažu – Srbija se prazni. Pa, ne prazni se danas. Danas se u Srbiju vratilo 90.000 mladih, jer smo odvojili 500 miliona evra za projekte zapošljavanja. Zato su se vratili. Ali su otišli 2008, 2009. i 2010. godine. To nije samo 400.000 ljudi, to je milion i 200 ljudi. Neka svako ima po dva člana porodice, pa izračunajte. Tako se ne radi. Što se nas tiče, juče je otvorena fabrika, pa svaki dan se otvori po neka fabrika. Juče je otvorena fabrika „MTU“ u Novoj Pazovi, nemačka korporacija otvorila tu fabriku, kamen temeljac je stavljen. Otvoriće se fabrika, zaposliće se 500 ljudi, a u drugoj fazi još 2.000 ljudi, što znači da će Nova Pazova imati 2% nezaposlenih. To je poenta ove priče i vladavine prava. Da se vratim na nešto što me tišti već odavno i kad god mogu, ja pričam o tome. To je presuda Apelacionog suda, kršenje prava Romske nacionalne manjine. Naime, Kancelarija za inkluziju Roma reagovala je na oslobađajuću presudu muškarca koji je obljubio devojčicu od 13 godina. Znamo koji je sudija Apelacionog suda, nećemo mu više izricati ime, neću da mu dam na popularnosti, jer nije zaslužio, naravno, negativna konotacija. Odluku sudije da je u drugostepenom postupku da se oslobodi lice koje je bilo osuđeno za obljubu trinaestogodišnje devojčice, jer kako je on obrazlažući presudu istakao, to je uobičajeno ponašanje pripadnika romske nacionalnosti. Molim vas, silovanje, obljuba nije folklor. Sram ga bilo, i njega i svakog ko tako misli! Na sudijinu oslobađajuću presudu i skandalozno objašnjenje oglasio se i Miloš Nikolić, direktor Kancelarije za inkluziju Roma, institucija koja se bavi pitanjima romske zajednice na teritoriji AP Vojvodine. I ne samo on, nego masa nevladinih organizacija, jer to je skaredno da neko kaže da je folklor silovati trinaestogodišnju devojčicu. Užas! Šta to beše Krivični zakonik? Sramotnom presudom Apelacionog suda oslobođen je muškarac koji je obljubio devojčicu od 13 godina, jer je to, kako je sudija naveo, u njegovoj etničkoj zajednici normalno. Nije normalno, nego je sudija, ne bih da kažem kakvo je njegovo stanje psihičko. Ovo teško krivično delo je ocenjeno od strane sudskog veštaka kao normalna pojava kod pripadnika romske zajednice i u jednom delu sudske presude se kaže – u sklopu sociološko-kulturoloških osobenosti romske zajednice, u pogledu obrasca bračnih i porodičnih odnosa koje se, između ostalog, odnose na rano stupanje u polne odnose i rano zasnivanje zajednice života, pa tako dalje, na osnovu toga se stiče utisak da okrivljeni ne zna da je samim stupanjem u seksualne odnose sa oštećenom učinio krivično delo i da se okrivljeni kulturološki ponašao, kao i većina pripadnika njegove zajednice. Kada neko ima 13 godina, to je dete, nije završen psiho-socijalni razvoj, fizički razvoj, nije znao neko od 24 godine. Ono što je u romskoj tradiciji prepoznatljivo jeste poštovanje različitosti i tolerancije. To je jedan divan narod koji je vrlo tolerantan prema svim ostalim nacijama, nacionalnostima, veseo, drag. Nemoguće da neko ko ima 24 godine nije znao šta radi, a nemoguće je da sudija koji to, nažalost, nije osudio kako treba ne zna za tako nešto. Postavlja se pitanje po čemu je romska zajednica prepoznatljiva. Podsetimo - prepoznatljivi su po vedrom duhu, po neverovatnom talentu za muziku i ples, po ogromnoj toleranciji prema svakom i svačemu. Baš zato treba ih zaštititi, a ne uradi nešto kontra. Prema ovakvim ispadima nadležnih, onih koji trebaju da vode brigu o građanima bez ikakvih predrasuda, ne možemo biti tolerantni i nećemo prećutati kao svaki put do sada. Doživeli smo veliku uvredu, kažu predstavnici Roma. Ja bih ovde završila. Kad neko ima dete od 13 godina i onda mu neko kaže da je to normalno, pa taj verovatno treba da ide da se poleči u nekoj od naših ustanova. Kancelarija za inkluziju Roma se nada da će nadležne institucije, prvenstveno Visoki savet sudstva, Ministarstvo pravde, Republičko javno tužilaštvo, Poverenica za zaštitu ravnopravnosti, Zaštitnik građana, reagovati. To je bilo i ne ponovilo se. Takođe, nadamo se da će Republičko javno tužilaštvo podneti zahtev za zaštitu zakonitosti, kao i da će Ministarstvo pravde doneti nov Zakon o sudskim veštacima kojim će se omogućiti pokretanje disciplinskih postupaka protiv veštaka zbog kršenja zakona, diskriminatornog ponašanja prema romskoj zajednici i da će biti izbrisani sa liste veštaka. Ja se slažem sa ovim. Kao zaključak, još jednom molim sve ove ljude koji nemaju svoj program, pa se onda ostreme, navale kao orlušine na SNS, da se posvete svom programu, idu izbori, ja im želim da izađu na izbore, da ne bude opet da neće, jer im ne valja ono. Sve uslove koje su tražili smo ispunili tako da gledaju svoja posla, a da nas puste da radimo za dobrobit građana Republike Srbije ono što najbolje znamo, a to su: da gradimo, radimo vredno i da građani Republike Srbije procene ko i kako, da li će neko ostati ili će otići tamo gde mu je mesto. Zahvaljujem.
Zahvaljujem se narodnoj poslanici Ljiljani Malušić. Reč ima narodni poslanik Ilija Matejić.
Hvala poštovana predsedavajuća. Poštovane, pre svega, dame, a zatim i gospodo narodni poslanici, predstavnici Visokog saveta sudstva i ono što je meni uvek najbitnije narode Republike Srbije, danas je pred Narodnom skupštinom Republike Srbije jedan zadatak koji mi kao Narodna skupština uskoro više nećemo obavljati, a to je izbor sudija, odnosno u ovom slučaju izbor predsednika sudova u Kragujevcu, Beogradu i Pančevu. Pre svega, par reči o kandidatima. Sva tri predložena kandidata su veoma dobra, sva tri kandidata su završila državni fakultet, što svakako pozdravljam, i nedugo zatim su položili pravosudni ispit, što je jedna od najvećih muka za svakog ko želi da se bavi ovim poslom tj. da bude u pravu. Sva tri kandidata imaju veoma veliko iskustvo u pravosuđu, do sada su veoma savesno i stručno obavljala svoje funkcije, te uopšte ne sumnjam da će i ovu funkciju predsednika sudova obavljati savršeno i želim im puno sreće u daljem radu, pogotovo sudiji Milici Gavrančić koja će biti predsednik Višeg suda u Pančevu koji je najbliži meni lično. Uvek kada govorimo o našem pravosuđu moramo reći da postoji veliko nezadovoljstvo građana zbog dugog trajanja predmeta, ali građani donekle moraju da razumeju da postoji zakrčenost naših sudova koja je neverovatna, jer naši sudovi sada imaju tri puta više predmeta nego, recimo, pre samo 10 godina. I sam sam ove godine poslao jednu tužbu Trećem osnovnom sudu u Beogradu. Poslao sam je 20. februara. Dakle, samo 50-ak dana od kada smo ušli u novu godinu. Nisam dobijao nikakav poziv za ročište, zvao sam, pitao pisarnicu šta se događa i dobio sam informaciju da je pre moje tužbe za samo 50 dana stiglo preko 23,5 hiljade tužbi u Treći osnovni sud u Beogradu. Koji to sud, ne u Srbiji, nego u svetu, može da reši 23 hiljade tužbi za 50 dana? Tako da je ta zakrčenost sudova nešto na šta svakako moramo obratiti pažnju ubuduće u našem radu. Voleo bih da vidim neke izmene Zakona o parničnom postupku po tom pitanju, ali bih voleo da vidim i neke izmene Krivičnog zakonika, pogotovo u pitanju samoodbrane. Naime, sada kada biste, ne daj Bože, došli u situaciju da vam neki lopov upadne u kuću ili nešto ukrade, ispada maltene, nije baš tako, ali maltene da ne smete ni da ga opsujete da vas lopov ne bi tužio za uvredu, a kamoli da ga napadnete, povredite, jer se smatra da su njegovo telo i život vredniji od te materijalne stvari koju on želi da vam ukrade, što je potpuna besmislica i trebamo zaštiti naše građane i u tom pogledu. Što se tiče ovih autentičnih tumačenja zakona, pre svega želim da pružim jaku podršku mojim kolegama koji su neosnovano bili napadani od strane raznih medija prethodnih dana, a svako ko se i malo razume u politiku zna da se su oni neosnovano bili napadani, ali ipak mi je i drago što su ta autentična tumačenja povučena iz skupštinske procedure. Mi moramo nastaviti da štitimo onaj najsiromašniji sloj građana kojima su banke zaista neosnovano naplaćivale i troškove obrade kredita, i praćenja kredita, i osiguranje kredita itd. Svestan sam da postoji zakrčenje sudova i zbog toga, apsolutno sam svestan, ali moramo naći neko drugo rešenje, moramo se boriti. Meni lično nije jasno zašto banke jednostavno ne priznaju tužbeni zahtev, zašto ne sklope vansudsko poravnanje ili sudsko poravnanje i sve se lepo završi na jednom ročištu. Time bismo i smanjili broj predmeta u sudovima, bili bi zadovoljni i advokati, bili bi zadovoljni i građani i banke bi sebi smanjile troškove. Ostavljam njima na ocenu zašto to ne rade. Dakle, spomenuo sam da je ovo jedan od poslednjih puta da mi biramo sudije. Mi smo kao Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo održali seriju javnih slušanja na kojima je mogao svako da nam se obrati. Dakle, i ko se slaže sa tim, i ko se ne slaže, čuli smo i kritike, čuli smo i sugestije, čuli smo i pohvale, i to nam je kao Odboru u mnogome olakšalo dalji posao. Uvek kada govorimo o Ustavu Republike Srbije ja volim da spomenem Sretenjski ustav iz 1835. godine koji je napisao Dimitrije Davidović, naš učeni Srbin iz Austrije. Zašto? Poštovani narode, kada vam neko kaže da su Srbi zaostali narod ili da Srbi nisu moderan narod, samo im recite da su Srbi upravo imali jedan od prvih demokratskih Ustava na tlu Evrope, koji je još pre 185 godina proklamovao načelo podele vlasti, a što je utkano u sve današnje moderne ustave. Dakle, cilj ovih ustavnih promena jeste depolitizacija sudstva. Moram da kažem svoj lični stav, a to je da odbijam da poverujem da su srpske sudije politizovane samo zato što ih bira Narodna skupština i da nisu objektivne u svom radu, mada u svakom žitu ima kukolja, ne mogu to govoriti za svakog pojedinačnog sudiju. Ali, koliko je srpsko sudstvo nezavisno i objektivno nam govori jedna činjenica koju su svi već sada zaboravili, a to je da je ove godine doneta presuda, ni manje ni više nego protiv predsednika Republike Srbije. Ja nisam čuo ni za jednu zemlju u svetu, a kamoli u Evropi, da je donela presudu protiv svog predsednika, što govori kolika je zapravo nezavisnost sudstva u Republici Srbiji. Kada govorimo o promeni Ustava, uvek moramo napomenuti da nema promene preambule Ustava RS da će KiM ostati sastavni deo Republike Srbije, te da naš narod na celoj našoj teritoriji, pogotovo na KiM, ne mora da brine. Uostalom, naš narod i zna ko se i koliko bori za njih i zato i glasaju za SNS preko 85%. Kada govorimo o promeni Ustava, takođe moramo reći uvek da nećemo napraviti novu, katastrofalnu reformu pravosuđa, kao što smo imali 2009. godine. Moje kolege su do sada puno toga rekle o reformi pravosuđa i ja tu ne znam šta bih dodao, ali bih ispričao jednu situaciju gde sam se ja sukobio sa tom reformom pravosuđa dok sam još bio student na fakultetu. Dakle, imali smo jedan ispit gde smo mogli da izaberemo da li želimo da pričamo o reformi pravosuđa ili da izaberemo neku drugu temu i ja sam izabrao reformu. Odgovarali smo pred većem od tri profesora. Ja naučim to solidno, izađem da odgovaram. Nisam znao za 10, ali znao sam veoma dobro, a ovo veće, kao - da mu damo 6 ili 7, što ja nisam prihvatio jer nisam želeo da dam da me neko ponižava. Sledeći put naučim od "a" do "š" sve, izađem pred isto veće, sve im ispričam, a oni - hajde da mu damo 6, možda 7, na kraju je to bila valjda neka 8 i ja sam video da se borim sa vetrenjačama, prihvatio tu 8, izašao i nije mi bilo jasno zašto mi profesori daju 8 ako sve znam? Sve do prošle godine, kada sam video te iste profesore kako potpisuju neku peticiju protiv SNS, protiv Vučića i tada sam shvatio da su me zapravo demokrate ispitivale o grešci DS i da sami nisu mogli da prihvate kakva je to greška bila i napadali su čak i studente zbog toga. Tada sam takođe shvatio nešto što me i dan-danas navodi da se borim protiv njih, a to je da nije problem sa našim prijateljima demokratama to što oni ne znaju da nisu u pravu, a žele da dođu vlast, problem je sa njima što oni znaju da nisu u pravu a žele da dođu na vlast, ne bi li nastavili da pljačkaju i da kradu. Ali, to im neće biti dozvoljeno ne od strane SNS, već od naroda ove lepe zemlje. Živela Srbija!
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ja se pridružujem poslanicima i kolegi Martinoviću koji su izneli problem u kome advokati i sudije žele da disciplinuju Narodnu skupštinu. Ta težnja je očigledna. Sudije, čast izuzecima, 80%, 20% sudija koji misle da su nezavisni samo od ove vlasti ali ne i od one bivše, da mogu da rade sadašnjoj zakonodavnoj i izvršnoj vlasti ono što god požele. Tih 20% sudija je naviklo da advokati koji sa njima sarađuju naruče presudu, koja se nekada brže isporuči nego kad naručite picu. Naime, 20% sudija su dokaz da ustavne promene koje slede neće baš biti od koristi za pravdu i za sprovođenje te pravde za utvrđivanje istine na sudu. Gospodine Martinoviću, ja se bojim da onim što ste vi tvrdili potvrđujete moju tezu da ćemo kad ustavne promene stupe na snagu u 20% slučajeva dobiti umesto pravosudnih organa sudova, da ćemo dobiti STR - samostalne trgovinske radnje. A bojim se da će ovaj CEPRIS koji vodi sudija Majić biti tržni centar za sve samostalne trgovinske radnje odnosno pravosuđe, u onom delu u kome je nezavisno od ove vlasti ali zavisno od one bivše i da će progon poslanika u Narodnoj skupštini, progon izvršne i zakonodavne vlasti, biti od strane tih 20%, a verujem da ih ima i više, biti opšti. Zato ja govorim, pazite dobro da promenama Ustava ne dobijemo samostalne trgovinske radnje u sudovima a da CEPRIS i ovaj Majić ne postanu nešto što će sve to okupiti, pa to biti neki tržni centar sastavljen od više samostalnih trgovinskih radnji koji će trgovati pravdom, a zajedničko će im biti napad na sadašnju vladajuću koaliciju u Narodnoj skupštini i napad na izvršnu vlast, a posebno na deo izvršne vlasti koju nosi predsednik Republike. To će biti jedan opšti orkestrirani napad i nemoj da se čudite čudnim presudama koje će uslediti. Zamislite CEPRIS, sudija Majić, zbir advokata, tužilaca i sudija, a to je samostalna trgovinska radnja, ukrštena, gde su svi zajedno. I mogu i te kako, već sada, da utiču na presude koje budu donošene. Često su u tom CEPRIS-u tužilac i advokat i sudija iz istog predmeta, često se poklapaju. I sada vas ja pitam - gde je tu nezavisno pravosuđe? Onog trenutka kad sudija uđe u političku emisiju, Olje Bećković ili neku drugu, bez dozvole starešine suda, u političku emisiju, tog trenutka je on pljunuo i uneredio nezavisnost pravosuđa. Ne može da bude nezavisno pravosuđe ako se sudija bavi politikom. Ako sudija Majić i njemu slični kritikuju rad narodnih poslanika u pripremi zakona, u predlogu, i traže odgovarajuća rešenja, oni žele da naruče zakon, kao što kod njih neki advokati kroz CEPRIS naručuju presude, a to često može da izgleda, kažem - može da izgleda, koliko stavite na tas boginje pravde, toliko vam na tu stranu vagne pravde ili nepravde, u zavisnosti šta se traži. Ja imam tog sudiju, a vi niste pomenuli, kada sam ja predložio zakon o izmenama i dopunama Zakona o elektronskim medijima, to je ocenjeno kao nova demonstracija bahatosti u Skupštini. Kaže - jednim udarcem ugasite N1 i Novu S i disciplinovati sve u Savetu REM-a. Pazite, to kaže sudija Majić i još se poziva na neke svoje radnike u CEPRIS-u ili ne znam da li su sudije, advokati itd. Znači, narodnom poslaniku je osporeno da predloži zakon, nikom od nas nije osporeno da sudija donese presudu. Još nisam našao sudiju koji je rekao da za vreme ove nove vlasti i vladajuće koalicije da je bilo ko od političara, a gospodine Martinoviću, iznosio sam koliko i same sudije, smatrao da svega 5% ministara utiče na pravosuđe, nisu rekli dokaze, ali još nisam našao da se neki sudija žalio na političara koji je naručio presudu, ali evo intencije da sudija Majić, koji je oslobodio pedofila, 11 terorista, evo njegove intencije da naruči zakon. On kaže da je bahatost to što sam predložio zakon. Ja još nisam čuo da je bahatost da je sudija recimo doneo presudu. Ne smatram da je to bahatost. Mislim da je to u skladu sa njegovim ovlašćenjima. Da li je presuda naručena ili nije, to je nešto drugo. Da li je izlobirana ili nije, to je nešto treće, ali još nisam video da je neko optužio sud na način na koji on optužuje Narodnu skupštinu. Ako ne mogu da predlažem zakone, ako ne mogu da ih branim, tumačim, podnosim amandmane, onda ne vršim svoju funkciju koja mi je Ustavom dodeljena. Kaže – postoji opasnost da zakon bude usvojen. Pazite, opasnost da zakon bude usvojen. Predložio ga je narodni poslanik u Narodnoj skupštini, bez velike pompe sam to predložio, ali on kaže da je to veoma opasno, velika opasnost da bude usvojen. Pri tome, pošto sam ja to podneo, da se prate zloupotrebe oko navodnog reemitovanja, da „Junajted medija“ sa tridesetak kanala tvrdi da emituje program u Luksemburgu koji se ovde reemituje, istovremeno preuzima. Šta kaže Konvencija o prekograničnoj televiziji, imam ovde, mogu da čitam? Konvencija kaže da je to istovremeno preuzimanje neizmenjenih medijskih usluga. Znači, kao revakcinacija. Bez vakcinacije nema revakcinacije. Bez emitovanja u Luksemburgu ovde nema reemitovanja. Oni tvrde da reemituju to iz Luksemburga i ovde ne plaćaju ništa. U Luksemburgu ne emituju program, ni tamo ne plaćaju ništa. Oni su virtualni, piratski programi koji se tolerišu zbog njihove buke iz dva ova informativna kanala, a najveći prihodi su iz sporta, iz zabave. Tu imaju „Grand“, 13 „Sport klubova“, itd, tu im je najveći prihod. A i ovi megafoni koji se žale na slobodu medija su političke prirode i time oni žele da prikriju da program uopšte ne reemituju. To su piratski kanali, zvanični. Luksemburški regulator kaže da oni tamo ne emituju program, a ovde tvrde da ga reemituju iz Luksemburga. Zamislite njihovu tvrdnju kada kažu, a pravosuđe bi trebalo da deluje zato što je to povreda zakona, zloupotreba službenog položaja članova REM-a koji to dopuštaju, zato što REM treba to da reguliše, oni su u onoj pobuni opozicije tražili da dobiju pet članova REM-a da bi mogli da nastave protivzakonito da rade, zamislite kad kažu – Nikola Radišić, dopisnik jedne televizije, ne govorim ime, ove najglasnije, dopisnik iz Luksemburga. Kažu –dopisnik iz Luksemburga televizije, da ne spominje „Junajted medije“ koja ovde u stvari emituje program, a ne reemituje ga. Kako je dopisnik u Luksemburgu novinar luksemburške televizije? Oni sami priznaju da nas kradu i da program ne reemituju i time ne plaćaju ništa SOKOJ-u, REM-u, RATEL-u, sve obaveze su izbegli i pri tome novac od pretplatnika plaćaju za fiktivnu uslugu reemitovanja koja ne postoji. Plaćaju po dva evra, do tri evra za svakog korisnika u Srbiji. Plaćaju tim televizijama za navodno reemitovanje koje ne postoji. Gospođo iz pravosuđa, ako bilo ko od nas plati fiktivnu uslugu inostranstvu koja nije izvršena, izbaci novac, to se zove poreski prekršaj i pranje novca. Očigledno da naše pravosuđe zahvaljujući ovakvom Majiću koji odmah kaže da mi želimo da uništimo, gle čuda, baš te televizije, da je on tamo rado viđen politički gost. Ako sam ja to napisao da se spreče zloupotrebe prekograničnih televizija koje reemituju program, onda se to odnosi i na „CNN“, na „Skaj“, na „BBS“, na ruske televizije, italijanske televizije, „RAI Uno“. To su prekogranične televizije, klasične koje ovde reemituju program, izvorni program onakav kakav tamo jeste. Kako se oni ne bune? Kako se sudija Majić prepoznao baš na ovim kanalima, a samo sam tražio da REM prati da li se taj program stvarno reemituje, da li se radi o reemitovanju ili se radi o prevari koja se skupo plaća, pare od pretplatnika i pare od reklama koje se otimaju domaćim medijima? Član 27. Zakona o oglašavanju kaže da televizije koje reemituju program ne mogu da emituju reklame, sem onih koje su deo izvornog programa koji se emituje u inostranstvu, a oni emituju, to ste svedoci, emituju brdo reklama, emituju 200.000 sekundi dnevno. Tako uzimaju deo reklamnog tržišta i hleb domaćim kanalima koji plaćaju sve. Plaćaju sve doprinose, plaćaju sve poreze, ovi ne plaćaju ništa i pri tome, zato što reemituju program, ne smeju da pružaju reklame da ne bi uzeli hleb onim domaćim kanalima koji posluju u skladu sa zakonom. To se dešava, 200.000 sekundi samo po dva evra, a pogledajte kolika je na „sport klubovima“ cena reklame, pa ćemo pasti svi u komu kada saznamo tu cenu. Neka je samo po dva evra, to je 400.000 dnevno, puta 365 dana, koliko je to novca? To je 150 miliona evra. Oni su počeli da prekrajaju preko „Cas medije“ koja je takođe članica „Junajted medija“, počeli su da prekrajaju i stvarne prekogranične kanale, a pravosuđe ćuti, tužilaštvo ćuti. Uzmite „Foks muvi“. U jednom filmu od 900 do 1.000 sekundi reklama, a imaju preko 10 filmova od popodne do uveče. Koliko je to novca? Oni na američkom kanalu prekrajaju reklame, ubacuju srpske. Nemoj neko da mi kaže da u Americi ide reklama „Jelen piva“, pa je ovde reemitovanjem došla takva reklama ili „Dijamanta“, itd. To je jedna laž, prevara, gde se ogroman novac sliva u džepove Dragana Šolaka, Dragana Đilasa koji tim novcem, telom tim novcem zapošljavaju političke protivnike ove vlasti, što nemam ništa protiv, zapošljavaju tobož za stranački rad. Mi nemamo problem sa opozicijom, mi imamo problem sa Šolakovim biznisom i Đilasovim preduzećem. Oni se finansiraju od ovog novca. Oni se finansiraju od ovog novca. Oni će finansirati sve aktivnosti, ne samo protiv vlasti, već protiv države Srbije da bi se oborila jedna patriotska vlast koja ne da Kosovo, da bi se doveo neki Vuk Jeremić itd, koji će potpisati nezavisnost Kosova. Za to je potrebno prethodno oboriti ovu vlast i oboriti ovu opoziciju koja je sada u Skupštini, oboriti njih bez obzira koliko ih je, da bi se postigao cilj međunarodne zajednice čiji je deo bombardovao ovu Srbiju i želi da neko prizna Kosovo i da se time opravda njihova navodna humanitarna intervencija bombardovanjem, uništavanjem civilnih ciljeva. NATO nije vodio rat protiv Vojske Srbije, Vojske SRJ, vodio je samo prvih nekoliko dana. Taj rat je prerastao u rat protiv civila prethodno u Republici Srpskoj, a posle 1999. godine u Republici Srbiji. Nemoj neko da mi kaže da neka vojska, koja po meni je bila zločinačka, da nije bila, koja bi vojska gađala mostove, vozove, autobuse, civilno Aleksinac, Niš, itd? Koja bi vojska gađala trafo stanice? Koja vojska bi gađala mostove u Novom Sadu? Ukoliko nije bila namera da se naškodi civilima i da se pobije određeni broj civila da bi vlast u Srbiji popustila. Zato im je cilj i ovaj novac na određen način pretplatnici televizijskog programa, pretplatnici, finansiraju kroz finansiranje "Junajted medije", "SBB", "Totala", "Eona", finansiraju aktivnosti protiv ove države Srbije zato što se novac preko "Cas medija" i plaćanja navodnog reemitovanja programa ispumpava negde u Luksemburg i odande se upućuje prema raznim političkim navodno predstavnicima koji su, gle čuda, svi zaposleni u Đilasovom preduzeću. Zato govorim, nemamo problem mi sa opozicijom koja je delimično ovde prisutna, delimično sam i ja opozicionar, ni sa vlašću, nemamo mi problem ni sa neposlušnim vladajućim, ni sa opozicionim poslanicima. Mi imamo problem kao država sa Šolakovim biznisom i Đilasovim preduzećem. To ne govorim sad, to kolega Martinoviću govorim tri godine, i uporno nastupam. Tužilaštvo koje sve ovo čuje, pravosudni organi koji sve ovo čuju ne postupaju i ne provere da li stvarno taj REM, a sećate se pre godinu i po dana bila je opšta povika - dajte nam REM. Kada su dobili pet novih i one koje su imali, odjednom više opozicija ne traži REM. Očigledno da Šolak ima dovoljno članova u REM-u koji treba da kontroliše ponašanje elektronskih medija. Skupština o tome može da diskutuje, Vlada može o tome da diskutuje, ali REM, Regulatorno telo za elektronske medije, upravlja i gleda da li se poštuje Zakon o elektronskim medijima i Konvencija o prekograničnim televizijama. Sudija Majić me optužuje zato što hoću da sprečim zloupotrebe, odnosno da se utvrdi koji kanali stvarno reemituju program, a koji to fingiraju i koji varaju. Šta je to protiv države Srbije? Šta je to bahatost u Narodnoj skupštini? To sudija Majić, ovo već drugi put pričam, nije našao da mi odgovori. Zato tvrdim da će određeni delovi sudstva, posle ustavnih promena, biti bukvalno samostalne trgovinske radnje gde će se naručivati presude, ali još gore, naručivaće se u tom delu aktivnosti protiv države Srbije, tobož, kroz aktivnosti protiv političkih predstavnika koji iz patriotskih razloga ne žele da potpišu i otpišu deo svoje teritorije. Pri tome će nas još ti mediji baš zbog nepopuštanja zvati izdajnicima, koji eto imaju nameru da jednom to učine, samo sa ciljem. Zamislite onog Đilasovog kuma i njegovog suvlasnika u tom preduzeću, on ide Srbijom i on priča o izdaji. On je bio savetnik predsednika Tadića u vreme kada je proglašena nezavisnost Kosova i Metohije od strane kosovskih Albanaca, gde su se oni dogovorili da se to učini tek posle drugog kruga, kada Tadić bude izabran za predsednika Republike Srbije, što se i desilo. Dana 14. februara 2008. godine Tadić daje zakletvu i time postaje predsednik Republike Srbije drugi put, nažalost, a Albanci 17-og, tri dana kasnije, poštujući američku ambasadu i zahteve DS, Borisa Tadića, Borka Stefanovića i Vuka Jeremića, tri dana kasnije Albanci proglašavaju nezavisnost. Svi se prave mrtvi i Vuk Jeremić traži neobavezujuće kao mišljenje, da učvrsti tu nezavisnost, a pri tome prstom nisu mrdnuli. Savetnik Mlađan Đorđević, on je u to vreme bio savetnik za Kosovo i Metohiju, on priča kako on nema veze, sad je neka izdaja, a zaboravio je da je počinio akt izdaje tog 17-og kada nisu reagovali jer su bežali u Rumuniju, a Albanci su proglasili nezavisnost. Da je ova vlast tada bila, nikada Albanci, nikada Albanci ne bi smeli da proglase nezavisnost i kad bi pokušali, to bi bilo sprečeno. Još nešto da kažem, da je ova vlast bila Crna Gora se nikad ne bi odvojila od Srbije. U vreme kad su je odvajali, Boris Tadić je bio predsednik Srbije, predsednik zajednice je bio Marović, Crnogorac, predsednik Crne Gore nije bio Srbin iz Srbije, nego je bio Đukanović. Znači, njih trojica vode dve države i zajednicu i oni se odvajaju sami od sebe. Zato što su se tako dogovorili. Zato, da bi naškodili Srbima i Rusima, po nalogu spolja, oni odvajaju Crnu Goru, da se spreči mogući izlazak nekad Rusa, koji su izašli na more, zato što su oligarsi kupovali tamo neku imovinu, ali da se, eto, spreči, da se izađe, da Srbija ima kao neki izlaz na more itd. Da ne govorim o Crnoj Gori, koja je Boku kotorsku, koja se 1918. godine priključila ne Kraljevini Crnoj Gori, ne Kraljevini Srba, Hrvata i Slovenaca, ne pre toga državi Srba, Hrvata i Slovenaca u Zagrebu, nego se priključila, odlukom svih tih nacionalnih veća u Grblju je, konačno, posle svega, proglasila da se ujedinjuje sa Kraljevinom Srbijom, i ta obala je bila od Sutomora do Herceg Novog. To je ta obala koja se priključila bila Kraljevini Srbiji. I Crnogorci kažu – ne priznaju, ne priznaju Podgoričku skupštinu. Ako ne priznaju, vraća se sve na staro, onda je njihova obala od Ulcilja do Sutomora, a ostalo je trebalo da pripadne Srbiji kad je došlo do razlaza, zato što su se oni, kao Srem i Velika skupština Baranja, Banat, Bačka, pripojili svojom odlukom, prvo srpska košulja, pa jugoslovenski kaput, pripojili su se Srbiji. Mi u Srbiji, zbog kao te neke bratske ljubavi, poštujemo odluku Blaža Jovanovića iz aprila 1945. godine u Kotoru, kada je tema bila snabdevanje građana prehrambenim namirnicama. Druga tačka je bila Razno. Pod tačkom Razno, kožnim mantilom i pištoljem je komunista Blažo Jovanović priključio Boku, navodno pravosnažno, Crnoj Gori. Mi smo to priznali. I oni danas kažu da smo mi okupirali Crnu Goru, koju su prethodno bili okupirali Austrougari. Onda smo je mi reokupirali. Mi smo je okupirali tako što smo im doneli, Jadransku obalu od Sutomora produžili do Herceg Novog. Zato nas optužuju. To je ta politika. Što se Majića tiče, on je živi dokaz u šta će se pretvoriti naš deo pravosuđa posle ustavnih promena i koliko će politički pritisak na našu zemlju porasti, a novac će stizati iz ovih nelegalnih poslova, nezakonitih poslova Šolakovog biznisa i Đilasovog preduzeća. Kad smo već kod toga, sinoć ste, neki od vas, i ja, gledali polufinale Evropskog prvenstva. Je li tako? Oni koji su to gledali, gledali su na televiziji koja pripada Šolaku i Đilasu. Je li tako? Da li je to zakonito? Hajde da vidimo da li je zakonito. Postoji Zakon o elektronskim medijima. Član 64. kaže da najvažnije događaje od interesa za sve građane Srbije mogu da prenose isključivo pružaoci medijskih usluga, to su televizije koje pokrivaju celu teritoriju Srbije i imaju slobodan pristup. To znači da sem kabla možete na antenu, da svi građani, tako piše ovde, od interesa za sve građane, to mogu da gledaju. Listu najvažnijih događaja sastavlja REM. E sada da vidimo kako su oni to sastavili. Tek toliko da tužilaštvo može da reaguje, ukoliko bude, naravno, želelo i ako bude volje pravosuđa da to uradi. Listu najvažnijih događaja sastavio je REM i u tu listu je uvrstio finale i polufinale Evropskog prvenstva, verovali ili ne. U listu najvažnijih događaja iz člana 64. REM je uvrstio i 2018. i 2021. godine seniorske reprezentacije u polufinalu i finalu Evropskog prvenstva. Sinoć ste imali polufinalnu utakmicu Italija-Španija. Prenos tog događaja je od interesa za sve građane. Isključivo pravo na prenos imaju pružaoci medijskih usluga koji to prenose za celu teritoriju Srbije i imaju slobodan pristup. To se nije desilo. Koliko su reklame na poluvremenu i pre utakmice donele, ja to ne mogu znati, ali znam da je prekršen Zakon o elektronskim medijima, član 64, i lista najvažnijih događaja koju je sastavio sam REM. Regulatorno telo za elektronske medije ništa nije učinilo, danas nisam video nikakvu vest, povodom toga što se ne poštuje zakon i lista koju su oni sami sastavili, što znači, gospodine Martinoviću, da su članovi Saveta REM-a i funkcioneri REM-a, tamo neki sekretari i izvršni direktori, počinili krivično delo zloupotrebe položaja. Da li će nego od tužilaštva mrdnuti malim prstom? Po onome što sam video da je sudija Majić ovde napisao, verujem da niko neće mrdnuti malim prstom u tužilaštvu, zato što sudija Majić postaje vođa svih tih 20-ak sigurno posto sudija koji krše zakone nemilice, a koliko vidim, sudija Majić je posebno zainteresovan za medije „Junajted grupe“, gde je rado viđen gost u političkim emisijama, što je još jedno kršenje nezavisnosti sudstva. Ono što ja želim da sudije urade i ovi predsednici sudova je da utvrde istinu i da sprovode pravdu, a ne nepravdu, da svi pravni subjekti i sva fizička lica budu jednaki pred zakonom, da se više ne događa da štite krive, a da kažnjavaju nevine. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine Rističeviću. Radio-televizija Srbije nas je obavestila da smo u prenosu još nekoliko minuta, do 14.00 časova, a nakon toga se prenosi teniski meč na turniru u Vimbldonu. Reč ima Snežana Paunović. Izvolite.
Zahvaljujem, potpredsedniče Orliću. Uvaženi predstavnici Visokog sudstva, poštovane kolege, građani Srbije, da iskoristim tih par minuta, koliko smo u prenosu. Šalim se, naravno, nije to primarni motiv. Danas biramo predsednike određenih sudova i to je uvek važno. Ja o tome uglavnom govorim sa jedne pozicije i iz jednog ugla posmatrajući važnost izbora tih ljudi. Upravo ću se nadovezati u dobroj meri na ono što je rekao kolega Rističević. Šta je zapravo rekao i na šta je ukazao? Na štetu koju trpimo kao sistem onog trena kada dođe do izbora neodgovornih ljudi ili ljudi koji nemaju svest o tome za šta im je ukazano poverenje. Ja se potpuno slažem da niko od nas nije ni svemoćan, ni preterano sveznajući da bi mogao da predvidi u kom bi smeru svaki čovek krenuo pod okolnostima da je čovek nažalost kvarljiva roba. Međutim, ono što nas opominje vreme iza nas u današnjem danu, nekako rekla bih posebno, to je upravo šta se dogodi kada možda čak i donesemo presude, a onda sa pozicije u konkretnom slučaju politike zarad nekog trulog kompromisa odlučimo da osuđene teroriste pustimo na slobodu. Nisam neko ko bi mogao ni da pokuša, a kamoli da uspe da ubedi bilo koga da treba verovati ili ne verovati u šargarepu na štapu, ali šta je recidiv oslobađanja jednog Aljbina Kurtija danas, donošenje rezolucije o genocidu u Srebrenici u tzv. skupštini tzv. Kosova. Ima jedan deo zbog kog me jedna ovakva budalaština koja se danas dogodila u Prištini veseli, a to je zato što se desila neposredno i par dan nakon donošenja iste nekakve rezolucije u Podgorici. Paradoks jeste u činjenici da bratska država Crna Gora, isključujem iz ove moje diskusije kompletno narod Crne Gore i govorim o predstavnicima, koji sebi nereteko daju za pravo da i lični stav, lični dug, lični interes prezentuju u parlamentu kao nešto što je opšte dobro. To nije zabranjeno, ali ume da donese veliku štetu i nije da je parlament Srbije ili bilo koji parlament na svetu imun na jednu takvu situaciju, svuda se to događa. Ima narodnih poslanika koji nemaju svest o tome da nose istorijsku odgovornost. Ima narodnih poslanika koji nemaju svest o tome da zdanja poput narodnih skupština pamte svaku reč koja se ovde izgovori. Ima narodnih poslanika koji još uvek nisu shvatili da smo zahvaljujući nekim stenogramima i nekim spisima imali precizan uvid i kako se glasalo 1974. godine o promeni Ustava koje je za Srbiju bilo jako loše. Ima i narodnih poslanika koji imaju svest da svaka izgovorena reč ovde ima težinu i da ostavi mogućnost da za deset godina budemo zbog toga kritikovani ili hvaljeni bez razlike da li ćemo to dočekati ili će se stideti nas ili na nas biti ponosna naša pokolenja. Zašto kažem da se ne vodi računa? Zato što smo izloženi činjenici da, i opet se delom naslanjam na onu diskusiju koju je imao kolega Rističević, da bratska Crna Gora iskorači na način koji će pokazati uprkos činjenici da je rekla bih jedan većinski procenat stanovnika Crne Gore precizno rekao – ne, jednoj politici koja je bila podanička, jednoj politici koja je bila u dobroj meri poslušna, očekujući da dozvole sebi luksuz da imaju pravo da razmišljaju i svojom glavom, a ne glavom koja će sedeti svejedno je da li negde u Evropi ili negde u Americi ili na koncu ako hoćete negde u Rusiji, probali su da sebi vrate pravo da misle. Nažalost nemaju više to pravo, imali su pravo da misle glavama određenih ljudi koji su sebi dozvolili luksuz donošenja rezolucije o genocidu u Srebrenici i danas overu svoje gluposti, dobili ni manje ni više nego iz Prištine. E, to je onaj deo koji me sa pozicije narodnog poslanika čije je poreklo iz severne Crne Gore danas veseli, zato što je napravilo jasnu granicu između onoga što su ljudi, predstavnici naroda, narodni poslanici i onoga što su poslušnici koji zarad starih dugova ili nekih budućih obećanja ili obećanih funkcija umeju da ne naprave razliku između onoga što se hoće i može. Sada zvučim kao da sam ko zna kako daleko otišla od teme, ali nisam, upravo zbog toga što je premijer te tzv. države Kosovo neko koga smo političkom odlukom ne sudskom, i to moram naglasiti, pustili iz srpskih zatvora i napravili najveću grešku. Kada mi ovde raspravljamo a čak smo i danas imali diskusiju u prvom delu ili u satima kada smo počinjali o tome šta ko od nas misli,, sigurno da se razlikujemo. Sigurno da svako od nas, pre svega, u oblasti svojoj stručnoj ima neka viđenja koja se uglavnom ne poklapaju sa ljudima koji su iz drugih oblasti. Sigurno da moj stav i stav bilo kog od lekara u ovoj sali ne bi bio ni blizu, a kamoli isti, jer ja ne mogu da razmišljam na način na koji oni to rade zato što su školovani. Tako da smo u tom smislu došli i do jedne diskusije koja možda delovala kao napad, delovala kao atak, a ja znam da su teške reči rečene oko autentičnog tumačenja. Ja se osećam pre svega sa svakim predstavnikom ovog naroda u ovom parlamentu koji je samo zbog činjenice da je javna ličnost izložen linču bez bilo kakvog argumenta na temu. Čvrsto verujem da su i kolege koji su podnele autentično tumačenje izložene i imala sam priliku na koncu, da čujem koje kakvim uvredama, koje zaista nisu pre svega, niti bi smele da budu, javni diskurs Srbije, ali šansu da javni diskurs Srbije popravimo smo čini mi se, davno izgubili pa smo kao takvi svi pomalo žrtve. Sa druge strane, potpuno razumem i uvaženog kolegu Filu koji je probao da objasni kako to vidi iz ugla advokata. Pri tom, moram da naglasim i zaista je to moj respekt pre svega ne zato što on pripada socijalistima, nego zato što je u pitanju ime Tome File da se radi o advokatu parekselans, pa je s toga možda malo pogrešno i shvaćen. Ne pokušavam ja ovde da protumačim Tomu Filu, niti mislim da ga sada treba niti braniti, niti definisati, ja sasvim verujem da su kolege razumele šta je bila njegova težnja i na šta je želeo da ukaže, ali se svesno vraćam na to da ne bismo iz ovoga izvukli kao pre svega ljudi koji imaju zlu nameru, nekakvu ambiciju koja pre svega i uglavnom ne stoji. Dakle, moramo obratiti pažnju i shvatiti ko su ljudi kojima ćemo u ovoj fazi ukazivati poverenje mi, a o nekoj budućoj fazi opet vi, jer jedan procenat vas iz Visokog saveta sudstva, zato što sudbina naših građana zavisi od odluke tih ljudi. Ja ne mislim da je ona uvek ne podložna nekom uticaju, pa na koncu i ako hoćete onom ljudskom. Svako ima pravo da nekada iako kažu da valjda sudije nemaju pravo ni na emotivnu reakciju, ali ume da se potkrade greška. Male greške nisu kobne za sistem, ali velike greške umeju zaista da budu nepremostiva greška koja ostavlja posledice za buduće generacije. Zato čvrsto verujem da sve ono što budemo uradili, pre svega u ovom sazivu kao odgovorni ljudi, poznavajući sada već u dobroj meri sve ljude koji sede u ovoj sali, nećemo imati razlog kao što ga nemamo do sada, da se eventualno postidimo neke svoje odluke. Sasvim smo rešeni da na ovom putu koji je Srbija izabrala, a to je put pre svega ka boljem životu za građane Republike Srbije bez razlike kojoj veri, nacionalnosti, narodu pripadaju, da taj put olakšamo, da donesemo akte koji će biti u prilog svemu tome, a da na tom putu čak i ako dođemo do nekih sitnih nesuglasica, one su konstruktivne, one nikako nisu bilo čija tendencija da eventualno uruši ono što bi bilo bolje sutra za sve nas. Hvala vam.
Zahvaljujem. Sada određujem redovnu pauzu. Nastavljamo u 15.05 časova. Prvi na spisku je narodni poslanik Bratislav Jugović.
Dame i gospodo narodni poslanici, pošto su se stekli uslovi, predlažem da konstatujemo potvrđivanje mandata, narodnom poslaniku u Narodnoj skupštini za upražnjeno poslaničko mesto, kako bismo omogućili njegovu učešće u radu. Uručena vam je odluka Republičke izborne komisije, o dodeli mandata narodnog poslanika, radi popune upražnjenog poslaničkog mesta u Narodnoj skupštini. Takođe, uručen vam je izveštaj Odbora za administrativno-budžetska i mandatno-imunitetska pitanja Narodne skupštine, koji je utvrdio da su se stekli uslovi za potvrđivanje mandata narodnom poslaniku, sa predlogom da Narodna skupština, shodno članu 27. stav 5. Zakona o izboru narodnih poslanika, konstatuje potvrđivanje mandata narodnom poslaniku Dušanu Mariću, izabranom sa izborne liste Aleksandar Vučić – „Za našu decu“. Na osnovu odluke RIK i izveštaja i predloga Odbora za administrativno-budžetska i mandatno-imunitetska pitanja Narodne skupštine, a shodno članu 27. stav 5. Zakona o izboru narodnih poslanika, konstatujem potvrđivanje mandata narodnom poslaniku Dušanu Mariću. Čestitam narodnom poslaniku na izboru i molim da se pripremi za polaganje zakletve. Poštovani narodni poslaniče, molim vas da saglasno članu 17. Zakona o Narodnoj skupštini, pristupimo polaganju zakletve. (Predsedavajuća čita tekst zakletve, a narodni poslanik ponavlja.) "ZAKLINjEM SE DA ĆU DUŽNOST NARODNOG POSLANIKA OBAVLjATI PREDANO, POŠTENO, SAVESNO I VERNO USTAVU, BRANITI LjUDSKA I MANjINSKA PRAVA I GRAĐANSKE SLOBODE I PO NAJBOLjEM ZNANjU I UMEĆU SLUŽITI GRAĐANIMA SRBIJE, ISTINI I PRAVDI". Molim narodnog poslanika da potpiše tekst zakletve. Dozvolite mi da vam u ime Narodne skupštine i u svoje ime, čestitam na izboru za narodnog poslanika i poželim uspešan zajednički rad, u tekućem mandatnom periodu. Nastavljamo rad. Reč ima narodni poslanik Bratislav Jugović.
Poštovani predsedavajući, poštovani predstavnici VSS, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Republike Srbije. Naša lista se zove Aleksandar Vučić – Za našu decu, pa ću i ja ovo svoje kratko izlaganje da krenem od svog deteta. Još dok je moje dete, odnosno moja kćerka bila u vrtiću, pitala me je, šta su to tata levičari, a šta su to desničari? Pošto je dete bilo u vrtiću, previše malo, morao sam taj odgovor da uprostim, pa sam joj rekao, levičari su oni političari koji se zalažu da učitelji, doktori imaju bolje plate, da budu bolji i lepši vrtići, a desničari su oni političari koji se trude da imamo veću i snažniju vojsku i da imamo brojniju policiju. Tako u tim uprošćenim objašnjenjima, u našem društvu, imamo svih tih segmenata koja lako možemo da prezentujemo deci, ali nemamo reč „pravda“. Pravda, ne postoji, ni u jednom tom objašnjenju, a ona je neprocenljiva i ona se podrazumeva. Podrazumeva se da i svako domaćinstvo ima vodu, i zaista bi bilo skandalozno da u 21. veku imamo domaćinstvo koje nema vodu, a kao što se podrazumeva da svaki građanin Republike Srbije može da konzumira pravdu. Činjenica je da u 21. veku ne konzumira svaki građanin Srbije, pravdu. Kada sam već kod ovih banalnih objašnjenja o levičarima i desničarima, evo moj uvaženi kolega Marijan Rističević, da se našao u društvu moje kćerke i mene, on bi rekao mojoj kćerki, levičari su, sine ovi koji se krste levom rukom, ali i ako se meni objašnjenje gospodina Rističevića ne bi dopalo, on ima pravo da konzumira pravdu. On, kao narodni poslanik koji bira ovde sudije, nije konzumirao pravdu. Zašto mi ne možemo da konzumiramo pravdu? To više nije pitanje za decu u vrtiću, to je pitanje za sve nas ovde. Zato što je sudija jeftin. Zato što sudija prima platu od hiljadu evra. Pravda je neprocenljiva, a sudija ima malu platu. Pravda je neprocenljiva, a delilac pravde ima malu platu. Delilac pravde, na Vračaru, ne može da kupi pristojan stan na Vračaru, taman da tu svoju platu odvaja ceo svoj radni vek. Pošto je cena kvadrata preko dve hiljade evra, dakle on jedan kvadrat može da kupi za dva meseca ili ti šest kvadrata za godinu dana. Dakle, on bi negde odprilike, 15 godina trebalo da odvaja celu platu, pa da ne plaća ni onu vodu o kojoj smo malo pre govorili, da bi otplatio taj stan, da bi imao pristojan život. Dalje sam se udubio u ovu temu, pa sam radio jednu analizu. Razgovarao sam sa deset uglednih advokata, imao sam dva kriterijuma. Prvi je kriterijum, da pola od tih deset advokata ne podržava ovu vlast i da druga polovina podržava ovu vlast. I drugi, veoma važan kriterijum je, da na godišnjem novu zarađuju više od 30 hiljada evra, dakle da imaju dobra primanja. Postavio sam im pitanje, da li bi pristali da budu sudije? Svi do jednog su rekli ne. Išao sam dalje u analizu, pitao sam ih, a zašto ne, sudija, pa to je vlast, to je ugled, delilac pravde, valjda svaki student pravnog fakulteta poželi da sutra bude sudija, a oni kažu, pa sudija ima malu platu. Sada, ja treba da glasam za vaš predlog, ja ću i da glasam za vaš predlog, zato što želim da verujem da su to najbolja moguća rešenja, a to ne znači da vam baš apsolutno verujem. Samo želim da vam verujem. Zašto želim da vam verujem? Pa, dakle, ako su ti ljudi, koje vi danas predlažete, pristali da za ovu platu obavljaju jednu tako važnu funkciju, da podsetim građane, ta plata jeste sjajna za običnog građanina, ali ovde se radi o nekome ko obavlja veoma važnu ulogu u društvu, dakle on deli nešto što je neprocenljivo i što svi treba da konzumiramo, bez izuzetka. Nikada nisam čuo, ni vas iz VSS, ni vašu branšu da ste se pobunili, što znači da je nekima i dobro sa tom platom, a onda dolazimo do zaključka, možda su sudije i korumpirane. Ja opet želim da verujem da nisu, ali dovoljno da ih je 5% ili 10% korumpiranih, pa onda već imamo problem, imamo tu rak ranu u pravosuđu. Kada sam već kod ovih advokata, postoji jedan čovek u pravosuđu, Mladen Nenadić, u kojeg se danas svi mi kunemo, kada govorimo o borbi protiv kriminala i korupcije, on je Čačanin, moj Čačanin i radi u tužilaštvu. I proteran je iz tužilaštva, zato što je časno i pošteno radio svoj posao. Otišao je u advokaturu, gde je zarađivao ove novce o kojima sam ja govorio da ugledni i dobri advokati zarađuju. Vratio se u tužilaštvo, ne zbog novca, nego iz ljubavi prema Srbiji, iz potrebe da od Srbije napravimo uređenu zemlju, zemlju u kojoj ne cveta kriminal i korupcija. Ja, sa ove govornice želim da se zahvalim na dosadašnjim rezultatima protiv kriminala i protiv kriminalnih klanova, koji haraju Balkanom, odnosno su harali Balkanom, ne haraju više, pa koji čak imaju i u pojedinim medijima svoje uporište. Da budem precizan, u medijima bliskim tajkunu Draganu Đilasu i tajkunu Draganu Šolaku, nekako taj kriminal uvek ide i uz tajkune i izgleda da samo oni su u nekim vremenima imali pravo da konzumiraju pravdu. Dakle, nemojte dozvoliti da se advokatura bori za standard sudije, nego i vi sudije prvi treba u tome da učestvujete. Nemojte dozvoliti da profesor fizičkog vaspitanja, a ja sam profesor fizičkog vaspitanja, se bori za status sudije, jer ako nemamo pravo da konzumiramo pravdu, iako smo žedni pravde u 21. veku, onda ja neću znati svom detetu kada malo poraste, mogao sam da uprostim svoja objašnjenja, da objasnim podelu uloga u društvu. Živela Srbija.
Hvala. Reč ima Veroljub Arsić.
Dame i gospodo narodni poslanici, danas raspravljamo o izboru nekoliko predsednika sudova, jedna jako bitna funkcija za sistem pravosuđa, pre svega predsednici sudova brinu o unutrašnjem radu sudova, brinu o radu sudske uprave, brinu o tome u kojim rokovima pojedine sudije u tom sudu rešavaju po određenim parnicama i sporovima, odlučuje izuzeću predsednika sudskog veća i da ne nabrajam sve nadležnosti predsednika sudova. Svakako da je, pre svega, potrebno za predsednika suda, osim ovih kvalifikacionih znanja kao pravnika, kao sudije, onih moralnih, da je pre svega pošten, potreban je i određeni integritet koji svaki sudija treba da ima, a posebno predsednik suda i svakako da to jeste bitno. Mene je iznenadilo nešto što se desilo u ponedeljak, pre svega ovaj štrajk advokata u Beogradu. Pogledao sam u Saziv Narodne skupštine za sednicu koja je počela juče, mislio sam da je u pitanju možda i Zakon o advokaturi, i video sam da takvog zakona u agendi Narodne skupštine nema. Sećam se jednog zakona o advokaturi koji su predložili tada, jeste bila Vlada, ali to je bilo formalno, Zakon o advokaturi koji su predložili Boško Ristić, tada narodni poslanik Demokratske stranke bivšeg režima, narodni poslanik Nenad Konstantinović, čini mi se da je bio predsednik Administrativnog odbora, Slobodan Homen, koji je bio tada državni sekretar ili pomoćnik ministra u Ministarstvu pravde i mogu da kažem da je to bio jedan zakon koji je privatno pisan, Zakon o advokaturi. Po tom privatnom zakonu morali ste da budete specijalizovani advokat, a to je značilo sledeće: ako ste parničar, mogli ste samo parnične postupke da vodite, nikako krivicu, nikako upravni postupak, a ako ste krivičar niste mogli parnicu, ako ste upravni advokat, niste mogli ova druga dva i tako dalje, da ne nabrajam sve to. Cilj je bio da se ona samostalna advokatska praksa potpuno ukine, da može da se radi samo preko advokatskih kancelarija, gde bi ta trojica mangupa bili vlasnici tih advokatskih kancelarija. Drugi advokati bi radili za njih po ovoj podeli, a oni bi naravno, samo brojali novac i baš su se poslanici SNS tada, opozicione stranke izborili da te sulude odredbe u zakonu ne postoje. Bilo mi je žao tada što mi kao narodni poslanici koji zastupamo, pre svega, interese svih građana Republike Srbije, pa i advokata, od te iste advokatske komore tada nismo imali podršku. Nije bilo ni „š“ od štrajka. Bili smo prepušteni sami sebi u ovoj sali. Ili, recimo, pomislio sam se možda menja Zakon o parničnom postupku, gde su opet ta trojica mangupa napravili zakon po kome samo Advokatska kancelarija može da zastupa građane. To nisu mogli čak ni pravnici koji su radili u preduzećima, koji su imali položen pravosudni ispit, odnosno ispunjavali su sve uslove da budu advokati opet da bi ta trojica mangupa zarađivali novac, a advokati radili za njih. I tada je izostala podrška tih istih advokata prema svojim kolegama koji su radili u preduzećima isti posao. Pomislio sam da nije Zakon o fiskalizaciji na dnevnom redu zato što po Zakonu o fiskalizaciji advokati su skoro jedini u fiskalnom sistemu Republike Srbije koji ne podležu obračunu poreza na dodatu vrednost, skoro jedini. Da nije u pitanju neki registar, baza podataka koje bi vodilo Ministarstvo pravde, a u korist Republičke poreske uprava, da se utvrde stvarni prihodi i da svaki advokat u skladu sa svojim znanjem, svojim prihodima plaća porez, a ne da onaj ko dolazi iz neke male sredine plaća isto kao i neko ko radi u prestonici, gde su sporovi i broj sporova mnogo veći. Nije bilo ni tu pitanja. Pomislio sam da nije možda u pitanju to što je u ranijoj prošlosti, recimo poslovne banke su mogle da daju kredite po jednom kursu građanima Republike Srbije i privredi, po drugom kursu su građani i privreda tim istim poslovnim bankama vraćali kredite. Niko se iz advokatske prakse se nije protiv toga bunio. To je bilo za vreme vlasti bivšeg režima koji jeste zaista radio u korist banaka. Nije postojala zakonska regulativa, nisu postojali protesti, nisu postojale obustave rada, pa postavljam pitanje da li je to bilo onda za vreme vlasti Dragana Đilasa, Borisa Tadića, Homena, Boška Ristića ili sada i niko se tada nije bunio i zastupao interese građana. Da li je to danas moguće? Nije. Kredit se vraća samo po onom kursu po kome je i dat. Nema više ekstra profita, menjački posao na deviznom kreditu uz valutnu klauzulu, pa jedan kurs računate kada plasirate kredit, a obračunavate drugi kada treba da vam se vrati. Da li je u pitanju promenljiva kamatna stopa koju su imale poslovne banke za vreme bivšeg režima? Znate, to je odredba u ugovoru koja glasi sledeće: u trenutku zaključenja ovog ugovora kamatna stopa je 20% na godišnjem nivou, a može se menjati u skladu sa poslovnom politikom banke. Ko je tada radio u interesu banaka? Opet taj bivši režim. Banke su zbog saradnje sa bivšim režimom imale ekstra i profit prvo zbog visokih kamata, drugo zbog promenljive kamate, treće zbog kursnih razlika, drugačijeg obračuna. Šta smo imali kao posledicu? Pa, posledicu smo imali da su oni taj ekstra profit iznosili iz zemlje, kupovali devize i urušavali dinar u odnosu na evro i niko se nije bunio, osim tadašnje opozicije u kojoj je bila SNS, prevashodno SNS, gde smo pokušavali amandmanima, pre svega, da odbranimo i odbranili smo interes advokata, da ne postoje advokatske kancelarije i da mogu da se advokati bave i parnicama i krivicom i upravnim postupkom i porodičnim odnosima, što im ovi mangupi iz bivšeg režima nisu dali. Idemo dalje. Neko od poslanika, meni je žao što sam to čuo, kaže da Narodna skupština ne sme da daje autentično tumačenje ukoliko je ono u suprotnosti sa stavom sudova. Prvo, to nije tačno. Ni jedno, ni drugo nije tačno, pogotovo što Narodna skupština ne sme da daje autentično tumačenje za zakon koji je donet pre 30, 40 ili 50 godina. Hajde onda da ne primenjujemo taj zakon, ako nema ko da da, osim advokata valjda, autentično tumačenje, da ne primenjujemo taj zakon, ili samo oni imaju to pravo. Druga stvar, druga neistina koja je ovde rečena jeste da je i Vrhovni kasacioni sud zauzeo stav po ovom pitanju i da je nezakonito obračunavanje troškova obrade kredita. Prvo, to nije tačno. Vrhovni kasacioni sud je zauzeo svoj stav, ali suprotan od onoga što je ovde rečeno i suprotno od onoga što Advokatska komora priča građanima Srbije. Pročitaću od a do š. Banka ima pravo, pazite, stav Vrhovnog kasacionog suda, ne moj privatan stav ili lično mišljenje, banka ima pravo na naplatu troškova i naknada bankarskih usluga po odobrenom ugovoru o kreditu u kojim se korisnik kredita obavezuje da banci plati troškove kredita nije ništavan ukoliko je ponuda banke sadržala jasne nedvosmislene podatke o troškovima kredita. Dalje se kaže - troškovi obrade kredita i puštanje kredita u tečaj, kao i drugi troškovi koje banka obračunava korisniku prilikom odobravanja kredita ili koji su poznati na dan obračuna i koje banka obračunava korisniku u toku realizacije ugovora o kreditu, mogu bi iskazani u procentualnom iznosu i naplaćuju se samo kroz obračun efektivne kamatne stope. To je stav Vrhovnog kasacionog suda. Šta je problem sa ovim stavom? Što ga ne primenjuju niži sudovi i sudovi opšte nadležnosti. I tu dolazimo do onog dela o kome priča moj kolega Martinović, da postoji advokatski lobi, da postoji pravosudni lobi, da postoji tužilački lobi. I u čemu on ogleda? Ogleda se u sledećem. Prilikom ugovaranja jednog kredita primenjuju se tri zakona - Zakon o obligacionim odnosima, Zakon o zaštiti potrošača i Zakon o zaštiti korisnika finansijskih usluga. Ja nikome ne sporim pravo da pred sudom zatraži zaštitu u skladu sa ovim zakonima, ali znate kako ćete uraditi jedan manji broj advokata u Srbiji. Sva sreća, velika većina su pošteni advokati, savesni i odgovorni ljudi, ali jedna manjina koja je bučna tužiće tri puta po jednom istom ugovoru, za Zakon o obligacionim odnosima ići će jedna tužba, Zakon o zaštiti potrošača ići će druga tužba i Zakon o zaštiti korisnika finansijskih usluga ići će treća tužba. Šta imamo kao posledicu? Kao posledicu imamo da će ta manjina advokatska tri puta da naplati pisanje tužbe, tri puta. To je stvar o kojoj predsednici sudova moraju malo da vode računa i sudovi, jer ako je po istom pravnom aktu nastala tužba, onda bi sud trebao da združi spisak, da vodi kao jedan postupak i sud je taj koji određuje troškove postupka, kako advokatske, tako i republičke administrativne takse i da mu stave do znanja - imaš u jednom istom ugovoru tri tužbe, jedno pisanje ti priznajemo i to jedno će da ti plati strana koja izgubi spor, a ne tri puta. Druga posledica koju imamo. Pre samo 20, 25 dana, Prvi osnovni sud u Beogradu je dobio 10.000 parničnih postupaka po tri tužbe po ugovoru. Pazite, ko dobije spor, dobiće u postupku par hiljada dinara, ne više. Ja ne sporim to pravo, ukoliko sud oceni da ga ostvari, ali 10.000 postupaka. U tom sudu se vode sudske parnice i sudski postupci gde su ljudi potražili zaštitu zakona pred sudom zato što hoće da reše neka životno važna pitanja i ne mogu od mangupa u manjini advokata. Ne mogu da dođu na red. Ne može da im se dostavi pismeno. Ne može da im se dostavi žalba, odgovor na žalbu, ne može ništa, jer je pisarnica zatrpana, od jedne manjine pokvarenih advokata. Zašto sudovi ne združuju spise? Tu dolazimo do tog problema i dolazimo do problema u kome su zaista naši građani ozbiljno ugroženi. To povučeno autentično tumačenje nije se uopšte razlikovalo od stava Vrhovnog kasacionog suda, ni u jednom slovu i nije bilo u korist banaka. Doduše, nije bilo ni u korist nepoštene manjine među advokatima i nepoštenih sudija, koji u dogovoru sa njima donose presude. Imaćemo postupak koji će da se okonča nekom prvostepenom presudom koja je u suprotnosti sa stavom Vrhovnog kasacionog suda. Imaćemo drugostepenu presudu, koja će takođe da se okonča sa stavom koji je suprotan stavu Vrhovnog kasacionog suda. Šta se dešava? Stranka koja je tužila dobija svojih dve, tri hiljade dinara za koliko je tužila. Platiće banka neke administrativne troškove, u smislu takse republičke itd. Isplatiće banka u tom trenutku i advokata, i to preko računa tužioca, znači građanina. Građanin će da plati advokatu njegovu naknadu. Jel misli neko da će banka da oprosti nešto? Neće. Budite sigurni da neće, za svaki dinar za koji smatraju da je njihov, jer to je u njihovoj duši i srži. Pokrenuće vanredne pravne lekove i tražiće od Vrhovnog kasacionog suda da poštuje svoj stav, poništava drugostepene presude i vraća prvostepenim sudovima sa meritumom kako treba da se donese presuda. Mislite da će Vrhovni kasacioni sud da odstupi od svog stava koji je objavio? To se skoro pa nikad ne dešava. Neće. Sad imamo obrnut proces. Banka neće da čeka ishod drugog postupka, nego ono što je platila onom drugostepenom presudom koja više nije u pravnom sistemu, hoće da vrati. Naplatiće od onog tužioca, onog građanina koga valjda svi zastupamo i svi branimo, sudske takse. Vratiće novac za koji su mislili da je šteta koju je banka pretrpela i moraće da plati advokatsku tarifu koju je već isplatio tom advokatu, moraće da vrati banci. Tu je Dara prevršila meru. Dovode građane u zabludu da će da ostvare neko pravo za dve, tri hiljade dinara, a u krajnjem ishodu mogu građani da se zaduže još par stotina hiljada dinara zato što ih neki pokvareni advokat vuče, kaže manjina, vuče za rukav – tuži banku, tuži banku. Pa će posle kod te iste banke da podiže nov kredit da plati advokata. Tako to izgleda kada imamo i sudije i tužioce koje je bivši režim, jer to oni rade, imenovao u onoj čuvenoj reformi pravosuđa, jer ovo je moglo da se reši još 2010. godine. Zašto Vrhovni kasacioni sud sa Natom Mesarević to nije rešavao tada? Nisu smeli, nisu bili nezavisni, nisu bili samostalni. Tad je bila prava diktatura. Jedino malo demokratije je bilo ovde u ovoj sali, ali malo. Sećam se kad su čitave poslaničke grupe izbacivane odavde, da su izbacivani poslanici koji nisu ni bili tog dana na sednici i jedino je taj pritisak, tih desetak, petnaestak ljudi koji su napadali tadašnji režim, pritiskalo njih da preko javnosti, barem od straha onih političkih postupaka, bar malo urade nešto u korist tih građana. Čak i one sudije koje su bile poštene i dobre i preživele reformu, poučeni iskustvom svojih kolega koji nisu reizabrani, nisu smeli ni da pisnu, kamoli da sude po zakonu. Isto je i sa tužiocima. I sad će neko da kaže kako SNS i Aleksandar Vučić rade protiv građana Srbije. Da li je u njihovo vreme bio promenljiv kurs kad su se vraćali krediti? Jeste. Da li je u njihovo vreme dinar gubio vrednost? Jeste. Da li je u njihovo vreme bila promenljiva kamatna stopa? Znači, kako vam banka odreže, bez obzira šta ste potpisali? Jeste. Da li je neko tad tužio te banke? Nije. I ako je tužio, nije mogao da dobije, jer nije bilo samostalnosti i nezavisnosti sudova i sad ćemo da blokiramo čitav pravosudni sistem. Baš me briga što me psuju mediji Đilasovi i za advokate koji nisu pošteni. Imam jako lepo mišljenje o njima, ali je problem što će da blokiraju pravosudni sistem i da oni koji zaista treba zaista sudska zaštita tu sudsku zaštitu ne mogu da ostvare. Tako da nije lak zadatak koji sada predsednici sudova imaju, ni one koji će budući predsednici sudova da imaju, jer sudovi kao sudovi dele sudbinu svog naroda i od njih se očekuje da sude i presuđuju u korist građana, zakona, pre svega, da svaki građanin ima istu sudsku zaštitu u srpskom pravosudnom sistemu, da ne može da se desi da apelacije u Beogradu drugačije misle od apelacije u Novom Sadu, da apelacije u Novom Sadu drugačije misle od apelacije u Kragujevcu, da apelacije u Nišu misli različito od svih njih, pa zato postoji Narodna skupština. Svi imaju pravo na istu pravnu zaštitu, svi su jednaki pred zakonima i treba sudije i advokate koji to pravilo ne primenjuju da bude sramota, jer nose javna ovlašćenja i advokatura je ustavna kategorija i oni su nosioci javnih ovlašćenja. Ono što ih pravi nemoralnim jeste to da pogrešnim informacijama uvlače građane u sudske postupke za koje nisu sigurni kakav će krajnji ishod da bude, a jedina im je želja da pored one dve, tri hiljade, koliko će da dobije njihova stranka koju zastupaju, zarade od 500 do 800 evra u samom tom postupku, pa i ako stranka na kraju izgubi spor to će opet platiti stranka, a nikad taj nepošteni advokat koji ga je uvukao u tu priču.
Hvala, gospodine Arsiću. Reč ima Biljana Pantić Pilja.
Zahvaljujem, predsedavajući. Poštovane kolege narodni poslanici, građani Republike Srbije, poštovani predstavnici Visokog saveta sudstva, podržaću Predlog odluke kao što smo to i rekli na Odboru za pravosuđe zato što smatram da vi najbolje znate ko će dobro da rukovodi sudom. Osvrnuću se na nešto što očekujem da treba građani da znaju zarad istine, zarad građana Republike Srbije i očekivala sam možda i da predsednik nekog suda reaguje, predsednik Advokatske komore da reaguje, ali nije došlo do toga, pa ću morati ja da reagujem. Postoji jedno glasilo Dragana Đilasa, hrvatske jedne novine, koje izlaze u Srbiji, nemam primerak, zaista ne želim da punim džepove Dragana Đilasa, mislim da ih je dovoljno napunio i prepunio dok je bio na vlasti, pa ih ni ne kupujem, ali imala sam prilike da pročitam danas jedan tekst koji je nastao tako što je tzv. novinarka vodila razgovor sa jednim od advokata, gde se spominje da advokat ne može da bude i narodni poslanik, da ima duplu platu i gde se spominje da na taj način advokat utiče na rešavanje sudskih sporova. Iz tog razloga sam očekivala da će da reaguje nadležan sud, da kaže da to ne može da se desi, da su sudije nezavisne, da na njih ne može niko da utiče. Ostali smo uskraćeni za to. Meni je bilo čudno da neko ko je advokat vodi takav razgovor sa novinarkom, tzv. novinarkom, čudno mi je bilo da ne prepoznaje materiju, da ne zna zakon i da ne zna da narodni poslanik može da bude advokat. Neke kolege su ovde spominjale da smo imali advokate 2010. godine na čelu predsednika Odbora za pravosuđe, imamo i sada advokate poslanike i onda mi je postalo jasno zato što je taj kolega advokat, kada je to pročitao, napisao zahtev za odgovor, ne znam da li će te tajkunske Đilasove novine, koje se štampaju u Hrvatskoj, da objave, ali ja ću vam pročitati, gde kaže da su netačno i nepotpuno objavljene informacije za koje se u tekstu navodi da predstavljaju njegovu izjavu, traži da se hitno objavi njegov odgovor sledeće sadržine: „Nikada nisam dao izjavu za štampano izdanje medija „Nova“, pa tako ni izjavu koja je preneta u štampanom izdanju ovog medija od 7. jula 2021. godine. Sa autorkom teksta sam na ovu temu obavio kratak razgovor u decembru prošle godine gde uopšte nisam pominjao mogućnost da poslanik i zastupnik vlasti direktno može da utiče na sporove, niti sam se izjašnjavao o eventualnom sukobu interesa, nego sam autorku uputio na Agenciju za borbu protiv korupcije koja je za ta pitanja nadležna“, pečat i potpis. Nadam se da će oni to objaviti, mada ne verujem. Znate kako, razumljivo je da je onaj ko je na platnom spisku Dragana Đilasa laže zato što ga za to Đilas plaća. Nisam čula te tzv. novinare da su postavili pitanje Mariniki Tepić kolika joj je plata kod Dragana Đilasa, da li je istina koliko je para dobila od narko-dilera, nisam čula te novinare u velikom intervjuu broja tih tajkunskih novina da postavljaju pitanje Mariniki Tepić zašto misli da su Srbi genocidan narod ili koliko para je proneverila kao pokrajinska ministarka. Pročitala sam gomilu laži danas i videla da postoje ljudi koji će izdati saopštenje i tražiti da se ovako nešto objavi, pa ćemo videti da li će to objaviti, a ja i dalje pozivam iste te medije da pišu o meni i da pišu o SNS, jer to onda znači da samo radimo dobro posao. Hvala.
Hvala vama. Reč ima predstavnik predlagača Đorđe Dabić.
Zahvaljujem, predsedavajući. Danas su kolege narodni poslanici dosta govorili o ovoj temi i, pre svega, predsednik poslaničke grupe dr Martinović je apsolutno obrazložio sve ovo o čemu govorimo poslednjih dana, a tiče se jedne neopravdane hajke koja se vodi protiv tri naša narodna poslanika. Ja ovom prilikom ispred Odbora za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu i u svoje lično ime želim da pružim apsolutnu podršku Jeleni Žarić Kovačević, Dejanu Kesaru i gospodinu Veroljubu Arsiću koji su predmet brutalne satanizacije samo zato što su radili ono što je Ustavom predviđeno da rade, a to je da kao narodni poslanici traže određena tumačenja kada postoji određeni problem u samim predmetima koji se nalaze ispred sudova. Doktor Martinović je o tome govorio. Predstavnici Visokog saveta sudstva dobro znaju da često apelacioni sudovi donose potpuno kontradiktorne presude o istim stvarima i, naravno, u tim slučajevima Narodna skupština kao najviši zakonodavni organ, iako mnogi zaboravljaju, dakle, ulogu Narodne skupštine često svode, znate i sami, degradiraju je u javnosti poslednjih godina i meseci, apsolutno je neophodno da Narodna skupština vrši ono što je naše izvorno ovlašćenje, a to je da tumačimo zakone koje usvajamo i da na taj način dajemo jedan dobar primer i sudovima na koji način treba da prosto obrate pažnju na određene stvari, stvari koje se javljaju u samim sporovima. Ono što hoću da posebno naglasim jeste da danas se oglasio i Dušan Nikezić, savetnik Mirka Cvetkovića, državni sekretar koji nas danas uči kako to, napada direktno naravno predsednika Aleksandra Vučića, što je najnormalnije da danas opozicija kada nema šta drugo da kaže i kao što je i predsednik poslaničke grupe rekao, krene sA napadima personalno na poslanike, pa onda na poslaničku grupu, na kraju, naravno, za sve je kriv u ovoj državi, to svi znamo, Aleksandar Vučić, koji kaže da je Vučić lobista stranih banaka. Pazite, to vam govori čovek čiji je otac hapšen upravo u vreme dok je on bio na vlasti, dok je Dušan Nikezić obavljao šest funkcija i to, pazite, predsednik Nadzornog odbora EPS-a, za vreme dok je bio državni sekretar, predsednik Nadzornog odbora EPS-a, predsedniku Upravnog odbora Energoprojekta, član Skupštine akcionara privrednog društva Direkcija KS, član Radne grupe Telekoma Srbije, član Komisije za javnu nabavku usluga menadžmentskog konsaltinga i ovde dolazimo do suštine. Za vreme dok je on bio, dakle, član te grupe za javne nabavke njegov otac je vodio, bio vlasnik konsultantske kuće „CES Mekon“ koja je glavna kuća koja je radila privatizacije kada je, znamo i sami, Srbija brutalno pljačkana od strane istih tih ljudi koji danas plebiraju da se vrate na vlast. Mi kad govorimo o tim stvarima, ne možemo a da ne odgovorimo tim ljudima, dakle, i da to nam je, prosto, i uloga i zadatak da ljudima predočimo ko su ljudi koji danas žele da se vrate na vlast. Čovek koji je obavljao šest funkcija za vreme dok je bio državni sekretar, nama danas govori kako je bolje stanje bilo 2012. i govori nam o nekim brojkama koje su samo njemu poznate, kako je tada 2012. godine kada smo preuzeli vlast, sve bilo odlično u Srbiji, kako je cvetalo, med i mleko, kako je danas Srbija, kažu, prezadužena. Pazite, kad govorite o realnim brojkama, ne možete da ne vidite da ljudi apsolutno ne govore istinu, da obmanjuju javnost. Javni dug je bio 79%, odnosno učešće u BDP, tada kada smo preuzeli vlast. Danas je ispod 60%, u nivou mastrihta. Tada ste imali pad BDP od 3%, danas u ovom drugom kvartalu, predsednik je izneo podatak, imamo 15% rast BDP. Dakle, ljudi govorimo o apsolutnim lažovima koji se na svaki način trude da obesmisle i Narodnu skupštinu i naše napore koje ovde dajemo da se određeni problemi reše. Moramo da reagujemo na brutalne neistine i laži koje se svakodnevno iznose. Naravno da će poslanici da traže autentično tumačenje zakona kada postoje određeni problemi. Znate da danas imate, a to su govore i moje kolege, advokati, imate neverovatan pritisak na same sudove. Mora negde da se menja parnični postupak, moramo da menjamo Zakon o parničnim postupkom. Ne možemo da imamo situaciju da građanin kada dođe u Treći osnovni sud, zakažete mu ročište 2023. godine, to nema apsolutno nikakvog smisla. Ministarka Maja Popović je o tome govorila. Imamo mnogo novca koji dajemo upravo tu kada građani tuže za neosnovano dugo vođenje sudskih postupaka i moramo da nađemo način i modalitet da smanjimo te troškove, jer će se na kraju krajeva sve odraziti na rast BDP koji je u ovom trenutku dobar, odličan. To je suština, da podržimo Vladu Republike Srbije u naporima da dalje razvija zemlju. Kada imate rast BDP imate mogućnost da gradite puteve, da gradite bolnice, da dižemo plate i penzije. Dakle, u suštini sve se svodi na to da mi danas moramo da kao odgovorna vlast tražimo načine da smanjimo troškove za državu, kako bismo mogli da nastavimo sa ovako velikim rastom. Upravo to smeta ljudima koji danas planiraju da dođu na vlast. Kažem, isti oni i Marinika Tepić, koja danas objavljuje negde kandidaturu upravo u tim novinama koje se štampaju u Hrvatskoj, najavljuje kandidaturu za predsednicu Srbije. Ne znam da li ona može da bude kandidat neke političke partije, osim eventualne „Multikom“ grupe, obzirom da je zaposlena u „Multikom“ grupi i da je ona predsednički kandidat „Multikom“ grupe za predsednicu Srbije. Danas ti isti ljudi koji su pljačkali državu, koji su ojadili kao što je Dušan Nikezić, kao što je Marinika Tepić, kao što je Vuk Jeremić i mnogi drugi, pokušavaju da se vrate na vlast i zato moramo u svakom trenutku da građanima Srbije predočimo šta je to danas što je važno, da uputimo građane Srbije da i te kako razmišljaju o tome kada budu došli izbori, za koga će dati poverenje zato što nikad ne smemo dozvoliti da Srbija bude na kolenima kao što je bila 2012. godine. Hvala.
Hvala. Nastavljamo sa listom prijavljenih za reč. Reč ima prof. dr Ljubiša Stojmirović.
Poštovane koleginice i kolege, bezbroj puta sam rekao u ovoj sali da se ne razumem u pravo, da mi pravo nikad nije bilo jasno i da ne mogu da shvatim da nešto može i ovako i onako. Danas kada imamo izbor pojedinih sudija, red bi bio da tim ljudima čestitamo na dostignuću koja će danas ostvariti i ja kao jedan običan mali profesor, kao građanin ove zemlje razmišljam šta je to što je toliko veliki problem u sudstvu, tužilaštvu i uopšte u toj pravnoj struci gde se govori o tim advokatima koji su zli, ne znam ni ja šta da kažem, u jednoj grupi manjoj ili većoj. Nije ni važno. Kao običan čovek, dao bih svim tim pravnicima, sudijama i ostalima jedan savet besplatan. Mislim da bi njihov posao bio mnogo lepši, bolji, kvalitetniji ako bi sudili po onoj narodnoj – ni po babu, ni po stričevima, već po pravdi boga jedinoga, ako bi sudili pošteno i po zakonima. E sada, kakav je problem suditi tako? Ne znam. Oni moraju u svojoj struci to da reše. Oko ovog problema, vezanih za građane, za banke i za sva ta čuda koja nam se događaju, a kada spomenuh građane, onda mi ponovo po ko zna koji put dođe na pamet tekst te zakletve koju mi poslanici polažemo ovde u Skupštini. Danas je kolega to polagao i rekao je pred svima nama da će postupati po najboljem umeću, služiti građanima Srbije, istini i pravdi. Šta je problem onda da i sve drugo u Srbiji bude ispravno i dobro, ako i mi tako radimo? Ne vidim razloga da ne bude tako. Međutim, ne možemo da budemo iskreni, a da kažemo da su te banke dobre, kvalitetne, da one žele dobro Srbiji i građanima Srbije. Daleko su od toga. Ako bih trebao da ih okarakterišem, rekao bih da su to pljačkaške banke. Oni gledaju na svaki mogući način da građanima, komitentima oderu kožu i onda vam dođu i ispostave vam taj izveštaj, ili ne znam šta i kaže – 300, 500, 800 dinara, nije važno koliko, održavanje računa. Šta oni održavaju? Da li mu šteluju ventile, da li mu menjaju ulje, dihtung, šta rade? Znači, nađu bilo koji način kako bi vam što više para uzeli. Nemamo službu društvenog knjigovodstva koja je zbilja bila jedna fenomenalna organizacija koja je izuzetno dobro i kvalitetno kontrolisala sve to. Pa smo prepustili taj platni promet bankama, a banke sve rade u interesu da se uništi naša privreda. Nema razvoja, nemamo razvojnu banku, nemamo nekog ko će zbilja te naše preduzetnike, ta naša preduzeća pratiti novčano, finansijski, nego se trude da na sve moguće načine unište ovu Srbiju i našu privredu. Gledaju da nam saseku korenje, da nas satru, ali oni greše misleći da nam je korenje u zemlji. Mi smo naopako nasađeni, nama je korenje na nebu ovo su reči igumana manastira Jovanja arhimandrita Mihaila Bikovića. Mislim da je potpuno u pravu. Kompletan evropski, zapadni sistem se trudi da na sve moguće načine uspori, uništi našu privredu, razvoj Srbije i bez obzira koliko god se trudimo mi da tu Srbiju stavimo na noge, uvek se nađu oponenti. Šta je najžalosnije? Najžalosnije je što na toj strani se pojave i neki naši, da ne kažem neki izraz bez veze, građani Srbije, neki koji se prave da su intelektualci, a misle da su intelektualci samo zato što su homoseksualci. Ne, nisu u pravu. Intelektualac je prvo onaj koji voli i poštuje svoju zemlju. Da je sreće da svi budemo jedinstveni, da svi budemo na jednoj frontu u odbrani Srbije. Mi se svađamo i raspravljamo i samo činimo štetu Srbiji. Dokle će to da ide, ne znam, ali pozivam sve da budu dobronamerni, da se potrude da toj Srbiji, našoj otadžbini, našoj zemlji pomognu da bude ono što jeste, jedna čestita, poštena, prosperitetna zemlja. Mi smo narod koji ništa nije dobio na poklon, mi smo sve što smo ostvarili, ostvarili u krvi i znoju svojih predaka i tako moramo da se ponašamo i da postupamo i dalje. Ne smemo da dozvolimo da nama drugi kroje sudbinu i da ta sudbina bude loša po nas i po naš narod. Nadam se da će od danas, pa u buduće i sudovi i tužilaštva i mi ovde u Skupštini, da će sve institucije raditi onako kako sam rekao na početku, u najboljem interesu i umeću i u interes i korist građana Srbije. Da ne gledamo, ružno je kada neko kaže, ja imam puno prijatelja koji su pravnici, koji su sudije, koji su advokati, profesori, lekari, ružno je kada čujete za nekog da je lopov, da je korumpiran, da je ovakav i onakav, a mi smo svi istog drveta plod, svi smo mi deca Srbije. Dajte da se urazumimo i da jedanput zbilja Srbija bude normalna, čestita i poštena zemlja kakva u suštini jeste. Izvinite ako sam bio opširan i dosadan. Hvala na pažnji.
Zahvaljujem. Preostalo vreme poslaničke grupe je 58 minuta. Reč ima prof. dr Vladimir Marinković. Izvolite.
Hvala, uvaženi potpredsedniče Orliću. Uvaženi gosti, dame i gospodo narodni poslanici, mislim da su danas poslanici SNS predvođeni dr Aleksandrom Martinovićem upravo odgovorili na sve ono što predstavljaju insinuacije i sve ono što se piše u tajkunskim medijima ovih dana, a vezano za posebnu aktivnost tri narodna poslanika naše stranke u prethodnih nekoliko dana i predložena autentična tumačenja. Znate, vrlo je teško boriti se protiv dezinformacija i protiv lažnih vesti. Mislim da su moje kolege iz SNS pokazale i kako se bori protiv toga, dakle bori se znanjem, bori se istinom i bori se činjenicama koje su oni tokom ove sednice prikazali u naravno više navrata. Naravno, koristim priliku da podržim i Jelenu Žarić Kovačević i Veroljuba Arsića i Biljanu Pantić Pilju po pitanju njihovog prava koje im daje Ustav ove države da predlažu sve ono što smatraju da je u korist građana i u korist Republike Srbije čiji su oni predstavnici u ovom visokom i cenjenom Domu, dakle u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Smatram da kada su u pitanju ova autentična tumačenja da treba da jednostavno kažemo građanima Republike Srbije o čemu se tu radi i u stvari šta su kolege htele da postignu kroz ove predloge autentičnih tumačenja, s obzirom da prvenstveno želim da raščistimo jednu stvar, a to je da je Srbija jedna kapitalistička zemlja, zemlja otvorene tržišne ekonomije. Sve ono što smo postigli u prethodnih nekoliko godina, a vezano je za političke, geopolitičke rezultate i uspehe, uspehe na planu socijalne politike, unapređenja kulturne politike i svega onoga što predstavlja Srbija danas to jeste rezultat uspešno sprovedenih ekonomskih reformi i uspešno napravljene i stvorene tržišne ekonomije zahvaljujući predsedniku Aleksandru Vučiću, koji je naravno sve ovo vreme promovisao politiku konkurencije, promovisao politiku koju je zdušno podržala SNS i naša većina u parlamentu da obezbedimo takav ambijent koji bi podrazumevao jednake šanse za sve one koji učestvuju na jednom slobodnom tržištu koje smo mi tokom ovih nekoliko godina uspeli da napravimo. Ne bih i ne želim da pripadam delu posebno one manjine, onih ljudi koji nemaju nikakvu političku ideju, koji nemaju nikakvu političku inicijativu. Moj kolega Dabić je govorio i pomenuo je ovog Dušana Nikezića. Mislim da običan čovek, niti mi ovde u sali nismo mogli da zapamtimo broj njegovih funkcija i svega onoga što je on radio ili nije radio tokom njegovog mandata u Vladi Republike Srbije. On je danas došao da SNS drži predavanje o tome da je SNS, a posebno naš predsednik nekakav lobista banaka ili bilo kojih drugih institucija, što naravno apsolutno nije tačno. Aleksandar Vučić i SNS su isključivo lobisti građana Republike Srbije i lobisti Republike Srbije i radimo direktno u interesu naših građana i ove zemlje. Da li imamo nešto protiv banaka? Znate kako, najlakše je reći – banke su loše, njihove nameru su loše, one nisu dobre za građane Republike Srbije i naravno mada bi bilo dobro da budemo demagozi, kao što je to radio žuti režim u periodu od 2000. do 2012. godine, ali ne. Mi smo realpolitičari i mi zasnivamo svoju politiku na, u stvari najbitnijim aspektima današnje moderne tržišne privrede koja podrazumeva jednake šanse za sve koji se nalaze u toj tržišnoj utakmici. Kako za obične građane, tako i za privredna društva i za sve one koji žele da investiraju i da rade na tržištu Republike Srbije. Ono što jeste najveći rezultat politike Aleksandra Vučića u tom domenu je da svi imaju jednaku šansu, da li dolaze iz inostranstva, da li su to domaći privrednici, da li su to strane ili domaće banke apsolutno nije bitno. Bitno je da svi oni imaju jednake šanse i imaju jednaka prava na ovom tržištu. Apsolutno ne pripadam onom delu ljudi koji će unapred da osudi neku lošu ili zlu nameru bilo kog privrednog društva ili bilo kog privrednog subjekta, pa i banaka. Zašto? Zato što su nam banke potrebne naravno. Zato što banke definitivno predstavljaju krvotok finansijskog sistema jedne države i definitivno da bez njih i podrške kako domaćih, stranih, ali i međunarodnih institucija i banaka, i međunarodnog finansijskog sistema Srbija danas ne bi bilo ovoliko finansijski i ekonomski snažna koliko je to danas. Ali, za očekivati je, dame i gospodo narodni poslanici, da dobijamo ovako nesuvisle kritike i ovakve optužbe kada danas možemo da kažemo, recimo, da je aerodrom „Nikola Tesla“ aerodrom koji se najbrže, koji se najbrže povratio u stanje pre Kovida 19 u celoj Evropi. Danas govorimo o Srbiji za koju je Svetska banka projektovala rast BDP preko 6%. Dakle, Srbija je u mnogim aspektima danas prva u Evropi i jasno je da oni koji žele da uruše ugled Srbije, da oni koji ne žele dobro Srbiji, naravno da pokušavaju da uruše upravo taj ugled koji smo sticali prethodnih nekoliko godina ulažući zajedno sa našim predsednikom Aleksandrom Vučićem ogromnu energiju, ogromno znanje i ogromno vreme kako bi Srbija danas mogla da bude jedna nezavisna država, kako bi Srbija bila ono što jeste danas, a to jeste ekonomski lider ovog regiona, ekonomski hab ovog regiona u koji svi, sa bilo koje strane sveta, žele da investiraju. Kolega Veroljub Arsić je rekao jednu vrlo interesantnu rečenicu kada je čuo da dolazi određenih previranja i određenog pokušaja da se ova autentična tumačenja od strane strukovnih udruženja, posebno advokatskih udruženja, označe kao ona koja su uperena protiv građana Republike Srbije. On je tu rekao, ja sam mislio da se radi možda o Zakonu o fiskalizaciji. Mi se kao partija i mi se kao ljudi koji ozbiljno vode politiku i ozbiljno vode ovu državu, određujemo prema svima koji investiraju u ovoj zemlji, koji rade u ovoj zemlji prema tome koliko poreza plaćaju ovoj zemlji, prema tome da li su sposobni i da li su spremni da plaćaju ovoj zemlji porez i da plaćaju obaveze prema ovoj državi. To je nešto prema čemu se određujemo kao najvećoj vrednosti, zbog toga što to u najvećem delu i najvećem procentu utiče na to kako će naši građani živeti. To treba da im je jasno, to treba da im objašnjavamo ovde u Narodnoj skupštini Republike Srbije, jer od toga koliko poreza plaćaju privredni subjekti, privredna društva, da li su to banke, da li su to fabrike, da li su to proizvodni pogoni, da li su to kompanije iz IT sektora, automobilske industrije apsolutno nije bitno. Ali, treba reći da svi oni zajedno učestvuju u tome i u tom rezultatu da mi danas možemo da gradimo autoputeve, da smo mi danas sposobni da gradimo železnicu, da smo mi danas sposobni da imamo tri aerodroma u našoj zemlji i da smo sposobni da budemo samim tim jedna moderna evropska država, ali država koja je spremna i moguće je da uradi to, i to je predsednik Vučić pokazao, da očuva svoj integritet i da očuva svoje vitalne i naravno nacionalne interese. Srbija za vreme tih koji danas optužuju Vučića da je nečiji lobista je bila jedan najobičniji prelat. To je država koja je bila pred ekonomskim kolapsom. To je država u kojoj su kredite za vreme tih ljudi dobijali samo oni koji su bili bliski vlasti, dobijali bez bilo kakve garancije, bez bilo kakve potvrde o plaćanju poreza. Oni su danas došli da drže predavanje Vučiću, koji danas ima privredni rast od 6%, koji ima 3,5 milijarde evra stranih direktnih investicija, koji je obezbedio da ovde dolaze investitori od Japana, Južne Koreje, preko Emirata, Saudijske Arabije, zemalja Evropske unije. Oni su došli da nam drže predavanje o tome kako se vodi država i pritom nas optužuju da smo lobisti nekog poslovnog kartela ili nekog strukovnog udruženja ili određenog dela naše privrede. Ti ljudi su samo i isključivo privredu i privredni sistem ove zemlje gledali kroz to kako će da napune svoje džepove. Njihove gazde, umesto da privlače investicije, oni su osnivali opštinske odbore svoje partije po egzotičnim destinacijama u celom svetu i otvarali račune u državama za koje 90% našeg stanovništva ne bi znalo ni gde se nalaze. I oni su došli da drže predavanje o tome kako razumno, mudro i pošteno voditi ovu državu. E, to je pravi primer kako se oni ponašaju, kako su strukturirani i kakva je njihova organizacija, pokazuje šta znači jedan kartel i kako je organizovan jedan kartel. Tajkun na čelu političke stranke, to je presedan u političkoj istoriji, mislim, gospodine Martinoviću, cele Evrope, u kojoj celo rukovodstvo jedne stranke radi za istog tajkuna i dobija platu od tog istog tajkuna. Zar oni misle da su građani Srbije nepismeni, da građani Srbije ne mogu da razaznaju šta je njihov glavni interes i da je njihov glavni interes isključivo partikularni, da se domognu kase, da se domognu budžeta Republike Srbije i da ponovo rade ono što su radili od 2000. do 2012. godine, kada su nas i uvukli u ovaj problem koji imamo sa Kosovom i Metohijom, kada su nas uvukli u mnoge probleme. To je rezultat njihove vladavine, 300.000 izgubljenih radnih mesta, i to većinom u privatnom sektoru. To je rezultat, to je njihov semafor i to je ono šta oni pokušavaju sada da ubede građane Republike Srbije da oni to zaborave, da se presvuku u nova odela, u njihova fensi odela, u njihove fensi automobile i da kažu – e, pa, znate šta, puj, pike ne važi, sada je Vučić lobista nekih banaka, ili bilo koga drugog. To su apsolutne neistine. Narod i građani Republike Srbije su to i te kako prepoznali i zato daju ogromnu podršku Aleksandru Vučiću i SNS, a mi ćemo se ovde kao naprednjaci zalagati da svako od narodnih poslanika, svako, bez obzira da li je član naše stranke ili nije, ima pravo da podnese autentično tumačenje. Ima pravo da podnese nešto i da zatraži da se diskutuje o nekoj temi za koju misli da je važna i od opšteg društvenog, političkog, ekonomskog ili bilo kog drugog značaja. Zato što smo demokratska partija i zato što smo od ove zemlje napravili jednu modernu državu u kojoj ima vladavine prava, u kojoj ćemo podržavati da sve državne institucije budu ojačane, da svi ljudi koji rade u državnoj upravi imaju dovoljno kapaciteta i dovoljno znanja da rukovode državom i budu dobri, dobre sluge i građanima i privredi. Tu nećemo demagoški da odvajamo građane i privredu. Važna nam je privreda. Privrednici su naši heroji. Oni plaćaju porez ovoj državi. Od njihovog poreza se ti auto-putevi grade, od njihovog poreza se ova država izgradila i podigla i izdigla svoju glavu u proteklih nekoliko godina. Zahvaljujući njima, da li dolaze iz inostranstva ili su ovde domaći privrednici, naš narod, naši građani imaju prosečnu platu danas od 630 evra. U Beogradu je prosečna plata 702 evra. Minimalnu zaradu smo povećali za 100% u samo proteklih nekoliko godina. E, to je patriotizam, to je Srbija, i niko nas neće zaustaviti u tom procesu privlačenja investicija, razvoja privrede, stvaranja još boljeg i još povoljnijeg ambijenta, zato što mi volimo ovaj narod i volimo ovu državu i u tome ćemo zdušno podržavati našeg predsednika Aleksandra Vučića i slediti politiku SNS. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima Đorđe Milićević.
Zahvaljujem, uvaženi predsedavajući gospodine Orliću. Poštovani predstavnici Visokog saveta sudstva, danas su na dnevnom redu dve tačke. Predlog odluke o izboru predsednika sudova, ja ću odmah reći da poslanička grupa SPS, naravno, u danu za glasanje hoće podržati ovaj predlog, jer smatramo da je Visoki savet sudstva merodavan da donese adekvatnu i pravu odluku i da izabere one koji su najbolji da obavljaju ovu odgovornu i ozbiljnu funkciju, da je obavljaju pre svega posvećeno i u najboljem interesu građana Srbije. Druga odluka je Predlog odluke o prestanku funkcije predsednika Prekršajnog suda u Zrenjaninu, koji je podneo Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu. Znate kako, poslanička grupa SPS je deo vladajuće koalicije, dakle, delimo vrednosti i odgovornosti. Ako je Odbor doneo odluku, podrazumeva se da će tu odluku podržati i poslanička grupa SPS, kao deo vladajuće koalicije, ponavljam, kao neko ko deli vrednosti i odgovornosti u radu vladajuće koalicije. Svoje današnje izlaganje ću iskoristiti, jer prosto nemamo drugu priliku da govorimo o toj temi, a smatram da je važna i vezana je za pravosuđe. Vezana je za nešto što se vrlo često spočitava Srbiji na putu evropskih integracija, što je vrlo često sadržano uglavnom u negativnom kontekstu na putu evropskih integracija Srbiji, mada stvari ne stoje i nisu takve, a to je vladavina prava. Mi prosto nemamo drugi prostor i način da pričamo o vladavini prava, osim kada ste prisutni vi tu kao merodavni, kao predstavnici Visokog saveta sudstva ili kada govorimo o temama koje su iz oblasti pravosuđa. Ono što najpre želim da kažem jeste da pravosudni sistem i vladavina prava svakako jesu temelji svake pravno uređene demokratske države, kakva Srbija danas i jeste. Srbija ozbiljno radi na vladavini prava. Ostvarili smo zapažene rezultate u oblasti vladavine prava, po pitanju rodne ravnopravnosti, slobode medija, nasilja u porodici i svim vrstama i svim oblicima diskriminacije. Nijedna zemlja nije uradila više od Srbije u oblasti vladavine prava u poslednjih nekoliko meseci, u to samo potpuno ubeđen. Kada kažem nijedna zemlje, mislim na države i na zemlje koje pretenduju da budu članovi Evropske unije, da postanu punopravni članovi Evropske unije. Doneli smo zakone, kao što sam rekao, o rodnoj ravnopravnosti, usvojen je Zakon o zabrani diskriminacije, takođe usvojen je i Predlog Vlade o promeni Ustava. Dakle, strateški interes i glavni spoljnopolitički cilj Srbije jeste punopravno članstvo Srbije u Evropskoj uniji. Srbija pokazuje, Vlada Republike Srbije pokazuje i Narodna skupština Republike Srbije, predsednik države, dakle, svi zajedno pokazujemo odlučnost i opredeljenost na putu evropskih integracija. Međutim, ovo je obostrani proces. Znate, to kada će Srbija i da li će Srbija postati punopravan član Evropske unije ne zavisi samo od Srbije i ne zavisi od toga šta će institucije u Srbiji uraditi konkretno i kada govorimo o vladavini prava, već zavisi od Brisela, zavisi od ostalih država-članica Evropske unije. Pored toga, moram da kažem da smo svedoci i svakodnevnih napada. Samo u 2020. godini evidentirana su, recimo, 63 etnički motivisana napada na Srbe, primetan je veliki broj pljački, sada govorim o Kosovu i Metohiji, uništavanje imovine, napada na kulturnoistorijske spomenike, verske objekte, verske zvaničnike, čak i na srpska groblja. Zašto ovo govorim? Pre nekoliko dana sam rekao i to ću da ponovim i danas, čini mi se da nekako još od 1389. godine pa nadalje, sve su nekako stvari bile usmerene ka Srbiji, navodno od strane onih kojih su ih usmeravali ka Srbiji nisu bile zlonamerne, a Srbija je bila kriva za sve. Srbija je bila kriva i te 1389. godine što je umesto ovozemaljskog života izabrala nebesko carstvo. Srbija je bila kriva i za Prvi Balkanski rat. Srbija je kriva izgleda i za Prvi svetski rat, Drugi svetski rat. Srbija je izgleda kriva po oceni Haškog suda o čemu ću nešto kasnije reći i za sve ono što se dešavalo, unapred bila kriva, za sve ono što se dešavalo na prostorima bivše SFRJ. Srbija je kriva za etničko čišćenje i za to što je sa prostora KiM proterano preko 250 hiljada Srba i nealbanskog stanovništva što je od 437 mesta u kojima su živeli Srbi etnički potpuno očišćeno 312. Ja želim da vas podsetim da je u Prizrenu koji je bio srednjovekovna srpska prestonica u kojoj je 1991. godine živelo 10 hiljada Srba da ih danas ima jedva 23, da je u Prištini bilo oko 40 hiljada Srba, a da ih danas nema ni stotinak. Srbija je kriva i za Žutu kuću koja izgleda nikada nije ni postojala, jer se ni pominje ni u jednoj optužnici Haškog tribunala. Krivi smo i za Oluju, krivi smo i za to što je u Hrvatskoj bilo nekada 380 hiljada Srba danas ih ima 360 hiljada. Krivi smo i za Jasenovac izgleda, za monstruozne zločine koji su počinjeni u Jasenovcu protiv Srba, protiv Roma, protiv Jevreja, što je Jasenovac bio jedini logor u kojem su mučili i decu. Krivi smo i za to što je u Sarajevu nekada živelo 150 hiljada Srba, a danas ih živi jedva mislim negde oko 10 hiljada. Krivi smo i za to što je 15 tona osiromašenog uranijuma bačeno na Srbiju, što ne znamo ni šta doručkujemo, ni šta ručamo, ni šta večeramo i koliko u tome svemu ima osiromašenog uranijuma. Nadam se da će komisija koju smo formirali dati relevantne podatke, dati relevantne činjenice, jer zaista verujemo da će na pravi način odraditi odgovorno, ozbiljno i posvećeno svoj deo posla. Krivi smo i za to što godinama unazad, kao država i kao neko ko se i danas zalaže posebno i predsednik države, Vlada Republike Srbije, a i mi svi zajedno ovde u Narodnoj skupštini Republike Srbije zalažemo se za mir i stabilnost jer smatramo da je lako govoriti ratno huškačkom retorikom. Lako je nešto razgraditi, ali teško je sačuvati mir i stabilnost. Zašto ovo kažem? Pa, krivi smo što nikada nismo prebrojavali naše srpske nacionalne žrtve počev od balkanskih ratova, pa do danas. Zašto to nismo radili? Pa, da ne bi povredili nacionalne emocije drugih država u regionu i da ne bi zaoštravali sukobe i da ne bi produbljivali sukobe. A da li su drugi bili toliko korektni prema nama? Da li su drugi bili toliko pošteni prema nama? E, sve ovo sam konstatovano ponovo samo da bih postavio pitanje – da li je to vladavina prava? Da li je to vladavina prava o kojoj govori izveštaj Evropske komisije? Prosto mi se čini da od 1878. godine i od kongresa 1878. godine nekome jednostavno ne odgovara jaka Srbija. Maločas sam govorio o provokacijama od strane Prištine. To sam pomenuo pre svega da bih govorio i dao sebi prostora i mogućnost da kažem nešto o Briselskom sporazumu, o dijalogu Beograda i Prištine i da u tom kontekstu poistovetim vladavinu prava. Dakle, Beograd je posvećen dijalogu. Beograd i Srbija i predsednik je to rekao i tokom podnošenja izveštaja u Narodnoj skupštini Republike Srbije vrlo jasno, jedini način da dođemo do kompromisnog i do pravičnog rešenja jeste putem dijaloga. Srbija ne radi ništa, apsolutno ništa, a ispoštovala je sve ono što je definisano Briselskih sporazumom i poštuje i Briselski sporazum i poštuje i Vašingtonski sporazum. Jedino na čemu insistira je da se formira zajednica srpskih opština i jedino na čemu insistira su nestala lica. Ima li u svemu tome reakcije međunarodnih organizacija? Evropskih organizacija? EU? Nema. Pa, da li je to vladavina prava? Znam da je vama teško da odgovorite na ova pitanja i ne očekujem da mi odgovorite, ali prosto nemamo drugu priliku da govorimo o ovim temama u kontekstu vladavine prava, a vrlo često nam spočitavaju da smo neko ko ne radi na pravi način na tom Poglavlju 23 kada je reč o vladavini prava, a ja opet ponavljam Srbija je dosta uradila na polju 23 i reći ću konkretno, reći ću konkretno u nastavku šta. Danas imate jednu od izjava koja kaže, navodni premijer privremenih institucija u Prištini Aljbin Kurti rekao je danas, da na politički vrh u Srbiji treba vršiti pritisak da prizna zločine. Na političko rukovodstvo Srbije mora se vršiti nezaustavljiv pritisak sa svih strana dok ne prepozna i prizna da je počinila zločine u Bosni, na Kosovu, i u Hrvatskoj, da traži oproštaj i započne proces kažnjavanja zločinaca. Rekao je Kurti povodom usvajanja rezolucije o Srebrenici, prenose Kosovo onlajn. Samo još jedna vrsta pritiska na Srbiji. Ovo je jedna osmišljena strategija pritisaka na Srbiju koja otprilike treba da ide u četiri pravca. Prvi pravac jeste preko država, odnosno da se izvrši pritisak na države koje do sada nisu prihvatile i nisu priznale jednostranu proglašenu nezavisnost Kosova i Metohije. Drugi pravac, jeste da se na svaki način kriminalizuje porodica predsednika države, kao nekoga ko je faktor političke stabilnosti, nekog ko je ujedinio region. Treći pravac, jeste da upravo na ovakav način i upravo ovakvim rezolucijama Srbiju proglase za genocidnu državu, a da mi svi budemo genocidan narod i neće ovo biti ni druga ni poslednja rezolucija sličnog tipa koja će biti usvojena u parlamentima regiona poput one prve koja je bila britanska. Sve će biti identične videćete. Četvrta vrsta pritiska je ona unutrašnji, koji smo mi doživeli ovde nažalost u Narodnoj skupštini Republike Srbije, da naše uvažene kolege, koje sede zajedno ovde sa nama, koji su položili zakletvu, koji su potpisali tu zakletvu, da će poštovati Ustav Republike Srbije, zajedno kao svih nas 250, ja nemam ništa protiv njihovog identiteta, ali imam protiv njihovog delovanja koje je protivno nacionalnih i državnim interesima Srbije i Ustavu Republike Srbije, jer je sraman predlog rezolucije koje su podneli. To je, dame i gospodo, ta četvrta po redu vrsta pritiska koja će u narednom vremenskom periodu biti sprovođena nad Srbijom. Naravno, očekujemo mi bar da će predsednik države biti taj koji će po njihovom mišljenju biti odgovoran za sve. Evo, Španija je već kao i Grčka, to je su bolne i teške teme za nas, jer Španije i Grčka jesu na neki način uspostavile direktne komunikacije sa Prištinom. Ne želimo da kažemo da su podlegle pritisku, ali prosto to jeste na žalost činjenično stanje. Kao što sam rekao, dakle, punopravno članstvo u EU jeste naš strateški cilj i na tom putu pravosuđe je jedan od prioriteta Srbije. Prateći primedbe, pa i kritike Evropske komisije, koja se iskazuje u godišnjem izveštaju o napretku Srbije, Vlada Srbije je usvojila novu nacionalnu Strategiju za razvoj pravosuđa za period od 2020. do 2025. godine, a revidiran je i Akcioni plan za pregovaračko Poglavlje 23. Nova strategija je izgrađena upravo u skladu sa potrebama daljeg jačanja državne uprave, boljoj dostupnosti pravde i većoj pravoj sigurnosti, istovremeno ona je i dokaz da je Srbija spremna da dalje implementira evropsko zakonodavstvo u naše zakonodavstvo. Dakle, harmonizacija evropskog zakonodavstva, srpskog zakonodavstva sa evropskih zakonodavstvom. Takođe prošlog meseca smo usvojili Predlog Vlade Republike Srbije za promenu Ustava Republike Srbije za promenu Ustava Republike Srbije kojim će se unaprediti i ojačati nezavisnost srpskog pravosuđa. Da ponovim još jednom za rad javnosti, nije suština promene Ustava u preambuli niti je preambula tema, tema je kako da ojačamo nezavisnost srpskog pravosuđa i da imamo još efikasniji pravosudni sistem Srbije. Sada kad već govorimo o vladavini prava, gospodine Orliću, da li sam prekoračio vreme, izvinite ja možda nisam, evo ako dozvoljavate smo još par rečenica i završavam. Kada govorimo o vladavini prava, osvrnuću se na nešto što za nas jeste najbolnija tema, a to je taj famozni haški tribunal. Mi, prosto smatramo da Haški tribunal nije ispunio očekivanja, zbog kojih je i formiran, od strane Saveta bezbednosti UN, jer koliko mene pamćenje služi, njegov zadatak je bio pomirenje. Pa, da li je on doprineo pomirenje u regionu? Ne da nije doprineo pomirenju, on je još više razgradio odnose, produbio sukobe i zaoštrio odnose u regionu. I u svemu tome, najgore su prošli Srbi i kada govorimo o godinama na koliko su godina osuđeni oni koji su bili zatočeni u Haškom tribunalu, i kada govorimo, nažalost o onima koji su preminuli, a nisu sačekali da se procesi završe. Dakle, pravo i pravda nisu nešto čime se Haški tribunal rukovodio. Međunarodna pravo, opet gledam u gospodina Martinovića, jer poštujem njegovo pravničko znanje, Međunarodno pravo, gospodine Martinoviću ispravite me ako grešim, ne može da bude selektivno i ne može da bude za nekoga manje, a za nekoga više. Ovde imamo situaciju da je unapred Srbija bila okarakterisana i definisana, kao neko ko je odgovoran za sve ono loše što se desilo na prostoru SFRJ. Da skratim, nije slučajno ni to, što je baš 8. novembra, na dan kada je zakazana sednica Saveta bezbednosti UN, zakazano i izricanje presude Ratku Mladiću, jer je se pretpostavljalo da će upravo tog dana, neko od onih, koji žele da Haški tribunal opstane, jer on nema više šta da radi, on nema više posla, on je svoj posao završio, da uloži žalbe, jer navodno Srbija ne sarađuje sa Haškim tribunalom, jer navodno, nije isporučila dvoje građana, a Viši sud u Beogradu je vrlo jasno rekao, shodno našim zakonima, shodno zakonima Republike Srbije, da nisu ispunjeni uslovi, da te osobe budu isporučene Haškom tribunalu. I tu ima jedno suštinsko pitanje, zašto nikada do sada, ni u jednoj optužnici Haškog tribunala, sastavni deo optužnice Haškog tribunala, nije bila žuta kuća? Pa, da li je postojala „žuta kuća“ ili nije postojala „žuta kuća“? Pa, da li imamo jasne i vidljive dokaze Dika Martija ili nemamo? Ne, nego će sada nekakav advokat Gašić, iz Prištine da podnese prijavu protiv Dika Martija, kako je nelegalno boravio na nekom prostoru, čovek nije ni bio na tom prostoru, čemu svedoči izjava gospodina Vukčevića, nekadašnjeg tužioca za ratne zločine, koji jasno kaže, da Dik Marti nikada nije bio na tom prostoru, a da lično njemu nije dozvoljeno bilo da pogleda taj prostor, gde se sumnjalo da postoje žrtve. Zašto nikada „žuta kuća“ nije bila deo optužnice, nekoga iz Prištine, nekog pripadnika OVK-a, UČK-a, kada je reč o Haškom tribunalu? Dakle, Srbija je pokazala spremnost za saradnju, ali Srbija očekuje smo jedno, a to je istina i pravda i ništa drugo. U kontekstu toga, postavljam pitanje, da li je sve to, ako posmatramo Srbiju korektno, zapravo da li je to u pravom smislu reči vladavina prava? Zahvaljujem i izvinjavam se gospodine Orliću.
Hvala vama. Reč ima Aleksandra Tomić.
Uvaženi predsedavajući, poštovani predstavnici VSS, kolege poslanici. Današnji izbor sudija i predsednika sudova, nikada nije bilo problem u ovom parlamentu, zato što poslanici SNS imaju poverenja u institucije, na kraju krajeva, i u sam proces predlaganja sudija, koji su ovde predmet našeg dijaloga. To je ono na čemu mislim da danas smo svi zajedničkog stava, da ćemo podržati izbor i ono što je predlog i vaš i na kraju krajeva Odbora za pravosuđe, ali danas smo imali prilike da otvorimo mnoge teme o kojima mi svi ovde imamo različita sagledavanja i to je ono što za nas predstavlja ustvari današnju temu kao najznačajniju zato što želimo da građanima Srbije obrazložimo šta se dešavalo cele ove nedelje, a mislim i da i vi kao predstavnici VSS, imate sigurno svoje mišljenje i ono što je samo tumačenje Kasacionog suda, koje se odnosi uopšte na temu naplate troškova za obradu kredita, kod građana kojih je dobilo svoj sudski epilog, a ima ih 200 hiljada, negde su tema i politizacija, mnogih političkih subjekata u društvu, koji ne mogu da dobiju podršku građana u političkom životu, pa su zbog toga posegli za preuzimanjem određenih tema u fokusu da brane jednu ili drugu stranu, pozivajući se upravo na interese građana. Zašto ovo govorim? Zato što naplata, kada govorimo uopšte o naplatama obrade troškova kredita do 2012. godine, dok je vladao gospodin Đilas, nije moglo da bude predmet uopšte bilo kog sudskog spora. Znači, nisu ni pokretani ovakvi sudski sporovi, a kamoli da sudije dođu u situaciju da razgovaraju o tome. Od trenutka, kada pričaju advokati sa sudijama da to jednostavno nije moguće, do trenutka kada su banke podržavale isključivo izvođače radova koji su radili, most na Adi, koji su radili rekonstrukciju Bulevara Kralja Aleksandra, koje su podržavali 27 firmi gde je suvlasnik bio Dragan Đilas. Znači pričamo o periodu do 2012. godine, kada ovo uopšte nije bila tema na sudovima, kada nisu postojali sudski postupci, i govorimo o tome da niste uopšte mogli da pričate sa bankama na ovaj način kako građani danas pričaju. Oni pričaju jednostavno na način na koji se presavije tabak i traži se pravo i pravda na sudu. Advokati su ti koji zastupaju vaše pravo i nakon toga dolazi do ročišta, koje sada treba da zaštiti prava građana da može da naplati određene troškove od banke koje do sada nisu nikada mogle da urade to. To su činjenice i to su fakti i problem naplate obrade troškova kredita, nije nešto što mi o tome nismo do sada govorili. Na Odboru za finansije imali smo prilike da razgovaramo i sa NBS i kao narodni poslanici o tome da banka jednostavno naplaćuje određene troškove, ali prvi put nakon dolaska i preuzimanja odgovornosti za vršenje vlasti SNS, je guverner NBS, uspeo sa bankama da izađe na kraj da vi na kraju svake godine, kao komitent određene banke, dobijate napismeno koliko vam banka naplaćuje svaku uslugu, koliko naplaćuje za bilo kakvu, obradu, ne samo kredita, nego usluga onih koji se zovu transakcije, za onaj deo koji se zove naplata troškova, marže, i deo koji se naziva naknada. Posebno, nezavisno od naknada su naplate troškova kredita. Ono što svaki građanin i svako privredno društvo, u kontaktu sa bankom kod povlačenja kredita ima ugovor. U ugovoru se tačno navodi koji su to troškovi i koliko će vas određeni kredit koštati. Svaki građanin ima posebnu i ličnu odgovornost zašto uzima taj kredit i svako pravno lice ima pravnu odgovornost zašto uzima određeni kredit. Kod tog uzimanja kredita, znači vi tačno znate koliko će vas šta koštati i svesno ulazite u taj aranžman, a sa druge strane, problem samih kredita u tome koliko će vas koštati, naravno je u trajanju tog kredita i naravno je u ambijentu poslovnom koji imate kada uzimate taj kredit. Ja ću vas podsetiti kada su određeni građani uzimali kredite u švajcarcima, su plaćali kredite koji su koštali basnoslovno i da su njihove rate od 2005. godine do 2019. godine, gotovo se duplirali i došli su do cifre u samim evrima u duplom iznosu. Šta se desilo? Trebalo je da dođe jedan Aleksandar Vučić da rešava probleme zaostale iz 2005. godine, kada je taj gospodin Nikezić vedrio i oblačio na finansijskom tržištu Srbije, kada nije smeo niko banci da kaže „A“, kada su u pitanju krediti i kada je u pitanju promena valutne klauzule ili promena kamatne stope, gde ste jednostavno ušli u taj aranžman sa bankom i ušli u jedan začarani krug gde su mnogi ljudi ostajali bez svog zdravlja i bez života, zbog toga što su uzimali takve kredite. Nemojte da zaboravite da je država iz budžeta aprila meseca 2019. godine izdvojila preko 100 miliona evra da reši problem 16.800 ljudi koji su želeli da, jednostavno, promene samo švajcarce u evre i nastavili da plaćaju stambene kredite. Ja ću vas podsetiti da su tada svi građani preuzeli na sebe obavezu da rešavaju pitanja koja su ovi koji danas brinu o takozvanim građanima zbog naplate troškova kredita, plaćali obradu troškova kredita 5%. Znači, onaj ko je uzeo kredit od 100.000 evra je platio 5.000 evra banci troškove obrade kredita. Prema tome, nemojte nama danas da spočitavate ni, gospodine Đilas, ni gospodo dela advokatske komore, koja želi jednostavno da se dodvori ekipi Đilas, Jeremić, Marinika Tepić, da govorite o tome kako mi ne branimo interese građana Srbije. Mi branimo interese građana onog trenutka kada govorimo o tome da banke moraju da definišu šta su troškovi obrade kredita, ali i da kažemo da ti krediti, odnosno troškovi koji su dobijeni preko suda koje banka treba da plati ne iznose 100 miliona evra, nego iznose 50 miliona. Onih drugih 50% naplaćuju advokati i naplaćuju sudovi kao svoje troškove. Prema tome, treba biti realan u tome. Banke, kao što vidite, u zadnje dve nedelje jednostavno se spajaju zato što je mala kamatna stopa na tržištu kapitala. Nema tolike zarade banaka kao što je bila pre. Oni svoje poslovanje mora da redefinišu na tržištu kapitala. Spajaju se zato što ne mogu same da funkcionišu. Drugo, žale se Narodnoj banci Srbije da depozit koji daju, koje su obavezni za rad, od 10 miliona evra njima pada. Samim tim, one dovode u opasnost da njihovo poslovanje, jednostavno, biva ugroženo ovde na tržištu u Srbiji. Šta se dešava? Onda kada padne taj depozit između obaveznog osiguranja koje daje kada počinje da radi može da dovede u opasnost da te banke prestanu da rade, a onda sve ove kredite koji građani imaju bi država bila dužna da preuzme. Pa, jel hoćemo da svi građani Srbije plaćaju troškove i advokatima i, jednostavno, kredite građana koji su se zadužili kod banaka? Naravno da nećemo. Naravno da želimo stabilan sistem, naravno da želimo da jednostavno i banke i sudovi sednu za sto i građani sednu za sto i zajedno pokušaju da reše ovaj problem, a ne da svoje probleme lične prelivaju na budžet građana Srbije i ugroze makroekonomsku stabilnost. To nije samo slučaj kod nas, da vam kažem. To se dešavalo i u Italiji. Setićete se da su tri vlade padale zbog problema banaka, jer banke se uvek naplate.U bilo kom slučaju, da li u ovom ili u nekom drugom potezanju sudskih sporova od strane banaka da bi naplatili svoje troškove, one jednostavno uvek nalaze načina da naplate svoja potraživanja. Prema tome, mi moramo da budemo mudri u ovom slučaju. Mi smo ovde kao država zaštitili i predsednik Vučić interese građana Srbije, onih 200 hiljada koji su dobili sudske postupke, ali jednostavno moramo i advokatskoj komori da kažemo da ovaj motiv koji su oni imali, a to je isključivo njihova lična zarada, u ovom trenutku mora da stanu u interesu građana Srbije. Autentično tumačenje troje kolega naših ovde je bio pokušaj da se jednostavno na određeni način podrži Kasacioni sud u svojoj odluci, a da pokušaju da se zaustave novi sudski sporovi koji bi doneli zaradu advokatima isključivo, a ugrozili jednostavno ne samo građane Srbije u tom delu naplate svojih troškova kredita, već da se preliju problemi u potencijalne probleme za budžet Republike Srbije i to je bio motiv mojih kolega koji su želeli jednostavno da pokušaju da reše ovaj problem. Naravno da rešavanje ovog problema mislim da bi i sudije sada trebale da jednostavno uzmu svoju odgovornost u tom delu kada su u pitanju pokretanja ovih postupaka, odnosno suđenje prema ovim postupcima zato što neblagovremeno jednostavno donošenje određenih odluka, kao što smo videli, donosi i probleme koji mogu da nama svima zapečate sudbinu u tom finansijskom smislu, a ovaj politički deo koji su pokušali, Dragan Đilas, da politizuju ovu temu, pa da napadaju ne samo naše poslanike, nego u krajnjoj distanci njihov cilj je u stvari da se napadne Aleksandar Vučić, za to da ne mislimo na građane Srbije i ja sada postavljam pitanje – zašto je trajao štrajk advokata 2014. do 22015. godine pet meseci? Zato što je ova skupština htela da uvede da jednostavno advokati koji su paušalni poreznici budu na određeni način jednaki sa svim ovim privrednim društvima, a to je da uđu u sistem PDV-a za one koji prekorače određeni limit od osam miliona dinara prometa, da budu i oni koji će koristiti fiskalne kase. U krajnjem slučaju, da daju izveštaju APR-u svake godine o tome koliko je para prošlo. Nemojte da zaboravite da je ostalo do dana današnjeg da su advokati oni koji plaćaju isto porez prema paušalnom rešenju, kao što plaćaju frizeri, kao što plaćaju pekari, kao što plaćaju obućari, a kao što vidite ovde, po njihovom načinu funkcionisanja rada, oni očito daleko više prihoduju i daleko više donose problema kada su u pitanju zaštita interesa građana Srbije u mnogim slučajevima, zato što koriste mnoge tzv. pravne praznine ili bi neko rekao rupe u zakonu da bi jednostavno zarađivali mnogo više nego što im pripada. Ja ću vam reći da postoji još jedan zakon u kome oni koriste te praznine. To je, recimo, Zakon o zaštiti informacija od javnog značaja, gde oni, recimo, zastupaju određene građane, koji traže informacije od nekih javnih funkcionera – koliko su, na primer, potrošili za telefon koji je u službenom vlasništvu, pa na primer određeni funkcioneri koji te informacije ne daju u roku koji je naveden moraju da plate određene takse koje iznose od 50.000 do 100.000 i onda naplaćuju kroz to, i tu su poznati neki advokati iz Novog Sada, troškove i advokatima i sudovima koji iznose tri puta više nego što treba da plate, odnosno da daju tu informaciju. Znači, postoje mnoge praznine koje se zloupotrebljavaju i politizuju da bi se napadali ne samo poslanici SNS, već uopšte ljudi koji žele da u ovoj državi pokrenu mnoge postupke koji se odnose na ekonomski rast i razvoj u društvu i samim tim oni pokušavaju da ljuljaju određene institucije, čime bi želeli u ovom društvu da simuliraju u tome kako postoji neko opšte nezadovoljstvo. Nezadovoljstvo je njihovo zato što oni nisu u poziciji da, jednostavno, vladaju ovom državom na način na koji su vladali do 2012. godine uz pomoć određenih tajkuna i ostali su samo restlovi u vlasti koji sada žele da se prikažu kako su oni ti koji sa svojim institucijama, kao što je advokatska komora, vladaju jednostavno kao jedna branša bez koje ovaj sistem ne može da funkcioniše i zbog toga žele jednostavno da građane Srbije stave na svoju stranu kao neke nezadovoljne zastupnike. Reći ću vam, 200 hiljada ljudi koje je dobilo sudski epilog i dobilo rešenja o vraćanju troškova koje je banka naplatila od njih neka se zapitaju da li su dobili sav novac ili su većinu tog novca uzeli advokati i da li je tu interes građana onda u zaštiti ovog parlamenta i Aleksandra Vučića, koji je decidno rekao da građani Srbije treba da budu zaštićeni u ovim postupcima ili su to advokati želeli da zajedno sa određenim tajkunima politizuju i stave na svoju stranu zarad novih nekih štrajkova koje najavljuju. Mislim da u tome svemu sudije imaju veliku ulogu u tome da objasne i građanima i na kraju tim advokatskim kancelarijama, da je zaista interes građana zaštićen sa odlukama koje oni donose, a i da banke na određeni način će definisati tačno koji su to troškovi koje naplaćuju i neće imati zbog toga problema i mislim da je taj konsenzus u društvu nama svima potreban. Zbog toga ova tri poslanika koji su podneli autentično tumačenje ne treba da završe na stubu srama, jer su želeli samo da pokažu građanima da zaista žele da zaštite ne banke, nego one građane koji su jednostavno oštećeni i od strane samih tih advokata. Zahvaljujem se i mislim da sam bila dovoljno jasna kada je u pitanju uloga svakog od nas u ovom procesu. Hvala.
Hvala. Reč ima Aleksandar Mirković.
Poštovani predsedavajući, poštovani predstavnici Visokog saveta sudstva, poštovane koleginice narodne poslanice i kolege narodni poslanici, ja na samom početku svog izlaganja želim da istaknem da mislim da je šarenolikost izlaganja kolega narodnih poslanika danas bila potpuna. Mislim da ste bili u prilici da čujete sa kog stanovišta koji poslanik posmatra sve ovo danas o čemu smo diskutovali, ali isto tako, morate da znate i da razumete da svi ovi ljudi danas koji su diskutovali, ali isto tako i oni koji nisu danas stigli da diskutuju, predstavljaju građane i da sve ono što ste danas čuli jesu problemi ili nešto što muči građane, a sa čim smo mi u neposrednom kontaktu. Verujte da jako često se desi da za neke primere ili neke stvari čujemo u direktnoj komunikaciji sa građanima i da te stvari iznosimo ovde u parlamentu u plenumu, jer mi ipak predstavljamo njih i oni, zahvaljujući njima mi se danas ovde nalazimo. Pravosuđe i sve ono što ste danas mogli da čujete je jako osetljiva stvar. Ne trebam to posebno vama da naglašavam koji se bavite time, ali mislim da kada govorimo o nekim jako bitnim stvarima, ali i kada se govori o nekim manje bitnim, neophodno je uvek se osvrnuti na nešto što je bilo u prethodnom periodu ili na nešto što je ostavilo dubokog traga, najčešće negativnog. Danas je neko od kolega narodnih poslanika diskutovao i pomenuo tu reformu pravosuđa koja se ponavlja često u izlaganjima, ali iz mog ugla ne dovoljno. To što je urađeno te 2009. godine, ostaje presedan, ne samo u Evropi, već u celom svetu, u velikoj meri posledice toga se i danas osećaju. Znate, te 2009. godine je blizu 1.000 ljudi izbrisalo gumicom. Dakle, jednim potezom je skoro 1.000 ljudi ostalo na ulici, bez bilo kakvog obrazloženja ili, ako je već i postojalo neko obrazloženje, nije bilo adekvatno. Ono što je jezivo jeste činjenica da su se ti ljudi, ispravićete me ako grešim, ali mislim da je bio baš 18. decembar, pojavili na posao i shvatili da na tom poslu neće više raditi. Dakle, 16. decembar, mala greška, ali suština je ista. Dakle, samo su došli na posao i shvatili da od danas više ne rade. Tako nešto je nepojmljivo i mislim da se tako nešto nikada, uveren sam, nikada ranije nije desilo, ali sam još sigurniji da se nikada više nigde neće ni desiti i to što se desilo u našoj zemlji tada, ljudi koji su vodili Srbiju u tom periodu, nevešto su pokušali da odbrane, jer nije bilo zdravog razuma koji je to mogao da prihvati, a i šteta koja je načinjena kasnije, koja se procenjuje do evra izračunata je 44.484.839 evra, dakle, na kontu obeštećenja plate i svega onoga što je moralo da se plati. Ovakvu štetu su napravili ljudi koji su samo želeli da neko drugi njima podoban dođe na mesto koji će odlučivati ili koje je bitno. Ti isti ljudi danas, koje predstavljaju, pre svega, Dragan Đilas, Vuk Jeremić, Boris Tadić, su najoštriji kritičari svega što se desi ili izgovori u ovom plenumu. Predsednik naše poslaničke grupe Aleksandar Martinović u svom izlaganju je najbolje to definisao. Dakle, narodni poslanik ovde bukvalno, kako bi oni to želeli, nema pravo da se izjasni o bilo čemu, pokušavajući to da sakriju pod nekakav obračun sa političkim neistomišljenicima. Apsolutno se ne radi o tome ni jedne jedine sekunde, niti to ima bilo kakve veze sa tim. Narodni poslanik ima pravo da diskutuje o svemu onome što se tiče građana Srbije, pa isto tako i o pravosuđu. Ovih dana smo bili u prilici da čujemo kako, eto, sve što se dešava u Narodnoj skupštini nije legitimno, pa će oni to tobože jednog dana kada dođu na vlast, sve ove zakone i odluke da ponište. I to je vrlo zabrinjavajuće, jer shvatate da imate posla sa ljudima koji dok su bili na vlasti su se isto tako ponašali, u prevodu, sve ono što je njima odgovaralo, bilo je u skladu sa zakonom, a sve ono što njima nije odgovaralo, gledali su da pronađu neku rupu u zakonu ili ga izmene tako da njima odgovara. Ovde su se pominjali konkretni neki primeri. Mene uvek pravosuđe asocira i zabrinjava u tom delu što pravda nije jednaka za sve, a najčešće tu nepravdu osećamo mi koji pripadamo SNS. Ovde sedi i kolega Rističević, koji je, igrom slučaja danas sam video priveske njegovog automobila, kada je napadnut ispred ovog doma, dakle, od statusa oštećenog i žrtve napravila se atmosfera da je tobože on nekog napao. Deset ljudi je pokušalo da ga linčuje. Iskoristili su snimak koji je izvučen, gde je držao priveske od ključeva, samo ih je držao u ruci, ne bi li od njega napravili napadača, prokomentarisali su da je to nož. I danima se vodila hajka. To je ovaj privezak. Imate situaciju da neko ko je bio predmet pokušaja linča zbog držanja ključeva postane napadač. Nažalost, on je o tome pričao, ali ne želi naširoko da diskutuje o tome kolega Rističević. Imate priliku i da u tim procesima, ispostavlja se kao da je on nekog napao. Onda se pitate da li čovek koji podržava politiku predsednika Aleksandra Vučića apsolutno ima neka prava? Kada govorim o ovome, žao mi je što sam bio u pravu kada sam govorio pre nekog izvesnog perioda da će biti normalno da nasilje i pretnje koje preživljavaju ljudi koji su deo SNS ili samo podržavaju politiku predsednika Aleksandra Vučića biti normalno. Danas je diskutovalo sigurno preko 30 narodnih poslanika. Niko, ali bukvalno niko od narodnih poslanika se nije setio da je prošle godine na današnji dan ispred Doma Narodne skupštine počeo festival nasilja, dakle, u julu mesecu prošle godine ovde su se dešavali protesti, nasilne nekakve demonstracije određene ekstremne grupe koje je motivisao i predvodio Dragan Đilas, Vuk Jeremić, koji su ovde ispred ovog doma, u pokušaju da ga zapale, povredili više od 100 policajaca, desetina od njih je imalo teške telesne povrede. Danima su pokušavali to da predstave kao nekakve demonstrante koji nemaju više strpljenja, ali ne znam za šta. Jedan policajac je preživeo prelom obe noge. Na njih su bacane kamenice koje su težile i preko pet kilograma. Pokušavali su to da predstave kao remećenje javnog reda i mira. Ako bacite na nekog kamen koji teži više od pet kilograma, zar to nije pokušaj ubistva? Prošlo je godinu dana. Ne znam da li je ko i kakvu kaznu dobio za to što je radio? Vidim da danas neki ljudi koji su učestvovali u tim demonstracijama, zamislite to licemerstvo, žale se i kukaju što se protiv njih 30 vode neki procesi. Pa, čekajte, da li stvarno smatrate da je normalno da policajcima lomite noge, razbijate glave, da ih gađate kamenicama, bakljama, flašama i da se sutra pitate zašto neko vodi bilo kakav proces protiv vas? Interesantno je i da danas se pojavila vest, opet licemerno, u jednom delu medija koji su pod direktnom kontrolom Dragana Đilasa, koji od čoveka, od dokazanog nasilnika koji je već jednom bio osuđivan na zatvorsku kaznu, doduše, tada za proneveru, a tiče se Bulevara Evropa u Novom Sadu, radi se o Bori Novakoviću, čovek kuka što je, ne znam ni ja šta sad, osuđen ili šta se desilo, za sve krivi Aleksandra Vučića. Naime, na Tviteru, na svom tviter nalogu on je objavio, prva - Aleksandar Vučić odmazda za odlazak u predsedništvo je stigla, osuđen na šest meseci zatvora, dve godine uslovno zbog sprečavanja služenog lica u vršenju službene radnje, Vučić mora pasti do pobede. Poštovani građani Srbije, narodni poslanici, ja samo želim da vas podsetim da je pre tri godine u pokušaju da odbrani nekakvu svoju baštu, nekog kafića, jer je tada u opštini Vrbas postojalo rešenje, jer dažbine nisu plaćane 11 meseci, dugovi su dostigli vrednost od 135 hiljada dinara, zakupnina nije plaćena 11 meseci, postojalo je rešenje gde je ta bašta trebalo da se ukloni. Policija koja je asistirala tu je bila izložena napadu koji je trajao više od pola sata. Predvodio ga je čovek koji se predstavljao i bahatio tamo kao funkcioner Narodne stranke, taj isti Bora Novaković i sada, nakon tri godine, kaže stigla je odmazda zato što je upao u predsedništvo Srbije. Da ne postavljamo to pitanje šta bi se desilo u nekoj drugoj zemlji da tako upadnete u predsedništvo. Ovo nije zabrinjavajuće, ovakve su pretnje od njega očekivane i dešavaju se u nazad već jako dugo. Međutim, ono što mene posebno interesuje i brine, a ovo je i pitanje za sve nas, pa i za vas koji ste u pravosuđu, da li će neko da reaguje i da li će neko uzeti u obzir ovo što je izjavio Vuk Jeremić predsednik te njegove stranke – kukavice hoćete da strpate u zatvor potpredsednika Narodne stranke, može, ali onda ćete morati nas sve zajedno da odvedete, baš me zanima kako ćete to da uradite. Evo, ja vas pitam sada sve prisutne - šta ovo treba da znači, kako ovo može da se protumači? Kako ova otvorena pretnja može da se protumači i kakva se poruka šalje ljudima koji sude sudijama tužiocima? Dakle, da li sada Vuku Jeremiću, Draganu Đilasu, bilo kome od te ekipe koja predstavlja bivši režim DS, koji danas pretenduje da se vrati na vlast, iko sme više da ukaže da greše ili u još goroj situaciji da li se ovim šalje poruka da ćete, ukoliko nekog od njih osudite zato što je prekršio zakon, odmah dobiti nekakav revanšizam, lustraciju ili ćete biti proganjani? Mesecima i godinama unazad slušamo kako tobože Aleksandar Vučić, narodni poslanici, ministri, bilo koji predstavnik SNS vrši pritisak na sudije, pravosuđe ili kako god. Ja vas samo pitam - šta bi se desilo da je bilo koji funkcioner SNS fizički napao policajce u vršenju službene dužnosti? Krivični zakonik, mislim, 323. Šta bi se desilo da je to neko uradio od funkcionera SNS? Ne mora čak ni da bude funkcioner, aktivista, a da ne govorimo o tome da je predsednik naše stranke ili bilo koji član visoki, istaknuti funkcioner, član predsedništva izjavio i pretio sudijama ili onim koji tu kaznu trebaju da sprovedu. Ja vam na ovo ukazujem iz prostog razloga što predugo se stvara atmosfera da možete da učinite šta god želite samo ako ste protiv SNS i predsednika Aleksandra Vučića i da za to nećete snositi posledice i možete da pretite, možete da napadate, možete da nazivate najgorim imenima, možete da ugrozite i život na taj način, ali ispada da je to legitimno samo zato što ste protiv Aleksandra Vučića. Ja mislim da to nije dobro i svakako, sa time završavam, ne tražim da se prema suprotnoj strani ili političkim neistomišljenicima postupa isto tako, već da zakon bude jednak za sve i da zakon važi jednako za sve i da se prema zakonu jednako postupa prema svima, ali samo iz ovih primera ste mogli da vidite koliko najčešće ljudi koji predstavljaju SNS su oštećena strana i za nas nekako uvek nema pravde. Nemojte da smatrate ovo da bilo ko kuka ili se žali. Ne, neće to nas ni destabilizovati niti ubiti naš moral da se borimo još jače i još bolje za našu Srbiju. Samo vam sugerišem, ali pre svega građanima Srbije, da vide u suštini i praksi kako zapravo stvari stoje i za sam kraj jedino što imam da poručim jeste da sam uveren da će sudije nastaviti da čuvaju našu zemlju, da čuvaju zakon i da ga sprovode, ali isto tako ih molim da nikada ne podlegnu bilo kakvom pritisku koji vrši i Đilas i Jeremić i Tadić i svi oni ljudi koji opet žele da se dočepaju vlasti zarad ličnog interesa, jer takvih pritisaka će bitu u narednom periodu još više. Samo ih molim da uvek postupaju po zakonu, po pravdi, jer mi rezervnu otadžbinu nemamo, Srbija je nama jedina kuća, jedini dom i zato svi zajedno moramo da radimo na očuvanju istih. Hvala vam i živela Srbija!
Hvala. Reč ima Zoran Tomić.
Zahvaljujem, uvaženi predsedavajući, gospodine Orliću. Poštovane koleginice i kolege narodni poslanici, građani Republike Srbije, imali ste upravo priliku danas da čujete otvorenu diskusiju mojih kolega narodnih poslanika koji su pravi predstavnici građana i ovo je pravi primer za šta služi plenum, a to je da se upravo problematika sa kojima se građani Republike Srbije susreću otvoreno iznosi, da se o njoj diskutuje i da ovde radimo na rešavanju tih problema. Takvu diskusiju niste imali priliku da čujete pre 2012. godine zato što tadašnji žuti režim apsolutno građani Srbije nisu ni interesovali. Ono što njih interesuje jeste da napune svoje duboke džepove, da sopstveni interes zadovolje, oni su smatrali da su sami sebi dovoljni, a da su građani Republike Srbije samo ovce za šišanje koje treba da služe da na izbore izađu i da prosto zaokruže ponovo njih i da im daju nove četiri godine kako bi nastavili svoju pljačku. Godine 2012. građani Srbije su jasno rekli – ne pljački i uništavanju Srbije i dali poverenje politici SNS i Aleksandru Vučiću koji to poverenje iz godine u godinu i svakog dana potvrđuju radom, time što otvaraju nove fabrike, time što rade na reformama koje daju rezultate, a jasno možemo videti razliku i kada pogledamo i makroekonomske pokazatelje i kada pogledaju građani Republike Srbije u svojim novčanicima da su, za razliku od period 2012. godine kada su bili prazni, danas puni i svakog dana plate i penzije sve više rastu. Kao što i plan Srbija 2025 kaže, do 2025. godine prosečna zarada u Srbiji biće 900 evra, prosečna penzija biće 440 evra, a sa statistikom koju pratimo jasno vidimo da taj trend pokazuje odličan pravac i da smo uzeli zamah u tome da to ispunimo. Nas ništa ne čudi što opozicija maksimalno koristi kako društvene medije tako i svoje da napada sve ono što je dobro u Srbiji. Jasno možete da vidite da ni na koji način se ne trude da rezultate i uspehe koje država ima na međunarodnom i domaćem planu prikažu i onom malom broju ljudi koji te njihove medije prati, a verujte iz dana u dan sve ih je manje i manje, bez obzira što oni u svom vlasništvu imaju možda najvećeg kablovskog operatera, koji nameće svoje kanale i svoje programe, da budu na prvom mestu sve manje ih prati. Tako da nas ništa ne čude ni napadi koje su imali i na uvaženu koleginicu, poslanicu Pilju. To je nešto što iz dana u dan oni rade, recikliraju, pa samo menjaju imena uvaženih kolega narodnih poslanika gde pokušavaju na taj način da kažu da ako oni nisu narodni poslanici da svako drugi koji je u ovoj skupštini poslanik to i nije, ne radi posao, da samo oni znaju da rade posao narodnog poslanika. Zapravo ne znaju. Kao što rekoh, do 2012. godine pokazali su da ih građani Srbije nisu interesovali, nakon toga kada su prešli u redove opozicije ponovo su pokazali da ih građani Republike Srbije ne interesuje ni njihovi birači, a i to danas pokazuju kada su vanparlamentarna opozicija. Umesto da su stavili prst na čelo i da su se pitali zašto su vanparlamentarna opozicija, oni to čak ne rade, nego se trude da bez izbora, bez podrške građana ponovo zasednu u klupe, da ponovo vode ovu državu, a zapravo bi samo nastavili svoju pljačku i da novac koji nisu uspeli da pokradu, pokradu i stave na svoje privatne račune. Kao što smo videli danas, koleginica Pilja je jasno pokazala da se industrija Dragana Đilasa nije zaustavila, ona se zapravo tek zahuktava i da odlično manipulišu i sagovornicima koje pozivaju, da tobož navodni profesionalni novinari pitaju i odgovore na pitanja ne predstavljaju na način na koji žele, nego na način na koji oni hoće i na način na koji to njima odgovara. Tako da, videćemo tu njihovu profesionalnost da li će ovo pismo koje je upućeno od strane njihovog sagovornika biti objavljeno ili ne, a građani Republike Srbije su danas imali jasno dokaz da vide, zapravo, kako se njihovi mediji bave tim novinarstvom i šta oni rade. Ono što je posebno interesantno jeste da uporno Dragan Đilas, da uporno Vuk Jeremić i drugi ti njihovi mikro-lideri izbegavaju da sebe testiraju, pa čak i u svojim nekim istraživanjima da sebe kandiduju za određene funkcije i onda se služe nekakvim manipulacijama, pokušavaju da sabiraju babe i žabe da pokažu kako, tobož, imaju, ne znam, veću podršku nego što ima predsednik Aleksandar Vučić, kako, eto, njihovo vreme dolazi, vreme Aleksandra Vučića se završava, ali ne uspevaju u tome. Onda u svojim medijima čak ne uspevaju ni sebe da kandiduju kao nosioce liste ili za odgovorne funkcije, nego stavljaju svoje poslušnike, svoje upošljenike, konkretno ovde govorim o Mariniki Tepić koja je, svima je nama jasno, zaposlena kod Dragana Đilasa u njegovom „Multikomu“, gde se nikako ne trude da pokažu njihovu imovinsku kartu, ali zato odlično znaju imovinsku kartu svakog od nas narodnih poslanika, a ta imovinska karta je, verovali ili ne, ono što imamo puta 10, puta 100, u zavisnosti kako žele da čitaocima prikažu. Onda je ispalo da je ta Marinika Tepić ne samo da je najbolje od svih funkcionera, od svih upošljenika Dragana Đilasa, u ovoj njegovoj firmi za nosioca liste, već je bolja i od samog Dragana Đilasa, jer po onome što smo ovde mogli da pročitamo i ono što imaju od podrške, podržavaju upravo za sve funkcije koje ova država može da ima, od nosioca parlamentarne liste, od mesta narodnog poslanika, pa do predsednika Republike, pa na kraju čak i do gradonačelnice grada Beograda. Sad kad govorimo o sudovima, ono što sam i od svojih uvaženih kolega pravnika mogao da čujem, a to je naravno ona procedura kada dođete pred sudiju da se vi legitimišete da, zapravo, dokažete da ste to vi, pa, eto, bilo bi lepo da Marinika Tepić pokaže i svoj pasoš i da pokaže svoju ličnu kartu kako bismo utvrdili da li ispunjava uslove za sve ove funkcije koje može da obavlja. Da li ima samo srpsko državljanstvo ili možda i rumunsko? Da li ona ima mesto boravka u Pančevu, Novom Sadu ili možda čak i u Beogradu, pošto, eto, nismo znali da ima uslove, da može i u Beogradu da se kandiduje za mesto gradonačelnika. Ono na šta bi ona trebalo verovatno da obrati pažnju, a u mnogo slučajeva smo mogli da vidimo, to je velika sujeta koja postoji kod tih mikro-lidera, evo, čuli smo od kolege Aleksandra kakva je ta sujeta kod Vuka Jeremića koji, naravno, sve ono što mu ne odgovara i kada god se skrene pažnja na ono što greši, preti se nekim revanšizmom, preti se time da će izvršiti lustraciju, ne znam ni ja šta već neće da mu padne na pamet, pa se bojim, bogami, da će Marinika Tepić nadrljati kod svog gazda Đilasa, jer ono što je njihov plan za dan posle, o čemu ne pričaju otvoreno, a svi to znamo, jeste da je Dragan Đilas ovako njima rekao – Beograd je moj plen, nemojte slučajno da ste mi dirali Beograd, a ostatak Srbije dogovorićemo se. A znate kako će Srbiju podeliti? Tako što će kao kokoškama i ćurkama na farmi da im baca one mrvice, ako budu ponovo došli na vlast, da njima baca mrvice da ih hrani, a sve ostalo on će uzeti za sebe. Dobro, s ozbirom da se Mariniki često priviđaju umesto kokoški droge i dileri, ne čudi me, zapravo i ophođenje gazda Đilasa prema njoj, ali ni prema njegovim saradnicima na ovaj način. Ovo je Srbija koju svakako mi ne želimo. Mi ne želimo da se vratimo u onu Srbiju kada su načinili tu sramnu i užasnu reformu pravosudnog sistema gde su jasno hteli da i tu granu vlasti stave pod svoju kontrolu, gde se jasno znalo ko može da dođe do pravde a ko ne. Opet kažem, nije se ništa radilo u interesu građana, i, kao što je uvaženi kolega rekao, doživeli smo situaciju da i ljudi u pravosuđu sutradan se probude i samo vide, zapravo, da više nisu zapošljeni, da više ne rade svoj posao za šta su se i školovali i usavršavali. To nije, nažalost, bila praksa samo u pravosuđu, to je bila praksa svuda u celokupnoj privredi, jer ono što njih interesuje jeste sopstveni kapital, punjenje sopstvenih džepova, a ne građana Srbije, tako da smo imali situacije i prizore gde smo videli preko pola miliona građana koji su isto tako preko noći ostali bez posla, gde njihove firme koje su decenijama unazad uspešno poslovale i za šta su se oni borili i trudili su bile zakatančene i ostale bez perspektive. Dolaskom SNS i Aleksandra Vučića ta perspektiva se menja, danas imamo nikad manju stopu nezaposlenosti, danas imamo nikad veće plate i penzije. Ono što je za ponos jeste da se mladi ljudi vraćaju u državu Srbiju, u njoj vide perspektivu. Gradimo fabrike, gradimo i unapređujemo obrazovni sistem, gradimo naučno-tehnološke parkove. Opet kažem, ponosan sam što će u Kruševcu biti izgrađen i industrijsko-tehnološki park koji će biti odlična perspektiva za celokupan kraj. Podižemo infrastrukturu, podižemo uslove za dovođenje stranih investitora, a upravo pripadnici te Stranke slobode i pravde, gde od pravde nema ni P, govore kako, eto, tobož, investitori ne žele da dođu u Srbiju jer nije ništa unapređeno. Sve je unapređeno i pravosudni sistem je unapređen, jer je pravosuđe jako bitno za privlačenje investitora, a statistika i broj investicija, njihova vrednost ovde jasno govori da poverenje i u pravosudni sistem, kako naših građana, tako i privrednika sve više raste, zato što nastavljamo te reforme, nastavljamo u onom pravcu u kome i treba da idemo, a to je da život za građane Republike Srbije bude sve bolji i bolji. Tako da, u svakom slučaju mi prvi nećemo pokleknuti, nećemo dozvoliti da nas oni zastraše, da nas uplaše, mi ćemo i dalje biti glas naroda. Trudićemo se da ono što nam građani saopšte kao probleme ovde iznesemo da zajedno radimo na njihovom rešavanju. U danu za glasanje ćemo podržati predloge predsednika sudija koje će imati svakako težak zadatak pred sobom, da nastave uspešno da sprovode ovu reformu. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Nebojša Bakarec.
Poštovani predsedavajući, poštovane dame i gospodo, poslanice i poslanici, poštovane naše gošće iz VSS, gospođo Delibašić i gospođo Pavlović, poštovani građani, povodom ovih pravosudnih tačaka, ja bih prvo ukazao vama dvema na određene sugestije i predloge i to ću u svom govoru potkrepiti i činjenicama. Rekao bih da sudstvo i tužilaštvo slabo sarađuju međusobno i sa MUP-om, međutim, MUP nije prepreka toj saradnji. Sudstvo i tužilaštvo slabo sarađuju takođe i sa antikorupcijskim regulatornim telia i svi su se oni ušemčili negde u svojim restriktivno shvaćenim nadležnostima. Mislim da tu o nekoj aktivnoj saradnji u borbi protiv korupcije nema reči. Predlažem aktivnu, direktnu saradnju svih pojedinaca i organa, dakle, svi ovi pojedinci u svim ovim organima moraju da daju svoj lični doprinos, da se lično angažuju, a ne samo da restriktivno shvate svoj posao, kao ja sam samo sudija, nisam nadležan za ovo, a ja sam samo tužilac i ja ne mogu, ja sam samo član poreske uprave, pa ne mogu i onda svi ne sarađuju. To tako ne ide. Kolega Mirković je ukazao, naravno mi smo nezavisno pisali svoje govore, ukazao je na jednu značajnu stvar i mislim da je to bitno, da podsetim i vas dve gospođe, da je tačno pre godinu dana pokušan državni udar u ovoj zemlji, da je napadnuta Skupština i da je taj napad trajao sedam dana, a da su nalogodavci i organizatori Đilas, Nogo, Mlađan Đorđević i takođe i inostrani faktor. Podsetio bih da je povređeno 140 policajaca, naneta je velika materijalna šteta i da podsetim da je i pre godinu dana i danas pravosuđe ćutalo o ovim zločinima. Ćuti i danas. Oglašavao se jedino MUP tada. Međutim, ono što je frapantno je da za ovaj napad na Skupštinu i ovo su zaista zločini, do dana današnjeg nije odgovarao niko i zato govorim o tome, jer treba da biramo recimo tri predsednika suda. Zato je bitno ovo što sam rekao i nemo je na sledeće kriminalne pojave. Opozicione stranke, dve, pre svega Narodna stranka Vuka Jeremića i SSP Đilasa, kao važan deo svog programa i bilo bi zanimljivo da li će se pravosuđe ikada oglasiti o ovome, neki tužilac slučajno da kažu da li je to protivzakoniti, tvrdim da jeste. Znači, kao deo svog programa ove stranke navode otvoreno revanšizam i lustraciju protiv pripadnika sadašnje vlasti i funkcionera SNS predsednika Vučića i članova njegove porodice. Kada se pogledaju izjave Đilasa, Marinike Zhivcu Cijobanu, poznate kao Tepić i Jeremića vidi se da oni pod revanšizmom i lustracijom podrazumevaju osvetu, otvorenu osvetu i odmazdu i o tome jasno govore. Recimo „Dojče Vele“ je koji je sto posto naklonjen Đilasovcima, Jeremićevcima, evo 23.6. imate tekst na „Dojče Vele“ koji kaže – osuđuje ovo i kaže – insistiranje na takvoj retorici revanšizma i lustracije, ima puno negativnih konotacija i taj termin više zvuči kao pretnja osvetom nego kao deo legitimne političke borbe, to kaže „Dojče Vele“. A o toj krvožednosti i želji za odmazdom svedoče i sledeće izjave da ne mislite da pričam prazne priče. Predsednik Narodne stranke Jeremić 25.4. o revanšizmu je rekao „Promena sistema nije moguća bez revanšizma koji mora biti sproveden, pazite, nemilosrdno. Ako se Narodna stranka bude pitala 6. oktobar će se dogoditi, a najava 6. oktobra, to odmah da vam kažem je najava krvi i nasilja, jer to je predviđao onaj nedosanjani 6. oktobar 2000. godine. Nastavljam, kaže Jeremić – ne bude li revanšizma, banditi na javnoj sceni, bitange iz Skupštine, to je uputio nama, će opstati i nastaviti da zagađuju javni prostor, to ne sme da se dogodi“ kraj citata. I u tom kontekstu Jeremić je otvoreno pominjao i novu OZNU i kožne mantile i teror, citiram ga „Odmazdu nad svima koji drugačije misle, linč rulju i neselektivnu osvetu“. Jeremić je takođe 19.6. rekao „Revanšizam znači da će do promene vlasti biti trajno posle promene vlasti, biti trajno zabranjen rad SPS i svim derivatima SRS, uključujući i SNS. Revanšizam kaže Jeremić je i trajna zabrana televizije „Pink“, revanšizam je da budu zatvoreni Ana Brnabić i Aleksandar Vulin“, kraj citata. To je sve rekao Jeremić. Kovačević Siniša je to isto govorio. On je čak eksplicitno pominjao, revanšima će, kaže Kovačević Siniša, biti ne samo prema sadašnjem predsedniku Srbije i SNS Aleksandru Vučiću, nego prema svim ljudima koji su ukaljali obraz. A sada ko će to da oceni, verovatno samo Siniša Kovačević. Na tom tragu je i tajkun Đilas, 26.5. je izrekao sledeće pretnje na TV „Nova S“. Na pitanje voditeljke koja je učinila jasnim njegov odgovor, pitala ga je lepo voditeljka – kažete lustracija, iz Narodne stranke to zovu revanšizmom, kako se to radi i ko to procenjuju ko su ti ljudi koje treba lustrirati? Oligarh Đilas otvoreno lepo kaže kome će se svetiti – lustriraćemo ljude koji su se bavili nekom javnom delatnošću pre svega, što znači da se odnosi na političare, ali i ljude koji su koristili medije da šire mržnju. U sklopu cele te priče to će se odnositi na sve ljude poput Dragana Vučićevića, ali i na ljude koji danas rade na „Pinku“ i na „Hepiju“, evo uzeću primer gospodina Bakareca, to su ljudi koji napadaju druge, poslanici su. Ta mržnja koju oni šire, te napade koje prave, pa neko mora za to da odgovara, kaže Đilas. Znači, odgovaraće svi, neko mora da stavi tačku na te političare. Dakle, Đilas hoće da stavi tačku na sve nas. Moje pitanje je, kako će tu tačku da nam napravi? Da li će da nam napravi tu tačku metkom u čelo? To da pitamo Đilasa. Na tom tragu je i Marinica, tako se njeno ime u originalu izgovara, Zhivcu Cijobanu, ona je 5. jula, to je pre neki dan, u ponedeljak, je dala skandalozan intervju za Đilasove i Šolakove tajkunske medije „Nova S“. Ona je opet prizivala nasilje i kako ona planira da nasilno preuzme vlast, lepo je rekla, kaže Marinika Zhivcu Cijobanu – ne znam šta podrazumeva mirna predaja vlasti, to ne dolazi u obzir. Moja generacija je ostala dužna da završi ono što je započeto petog, a nije završeno 6. oktobra. Opet priziva krv. Da još jednom razjasnim. Marinica Cijobanu ovde ništa ne insinuira, ništa ne govori indirektno, ona lepo kaže da mirna primopredaja vlasti ne dolazi u obzir, već samo nasilno otimanje vlasti u krvi. To govori Đilasova kandidatkinja za predsednicu Srbije i njena osnovna tačka programa je nasilna promena vlasti u krvi i ništa drugo, kaže ona, ne dolazi u obzir. Pazite, ova izjava bi diskvalifikovala svakog drugog kandidata, a ja lepo kažem – gospodo tužioci probudite se. Svi ovi ljudi koje sam nabrojao, uključujući i druge funkcionere Narodne stranke i SSP su počinili ovim više krivičnih dela. Prvo prete urednicima medija, prete svim novinarima i prete svim zaposlenima na „Pinku“ i „Hepiju“, prete vlastima, prete svim političarima neistomišljenicima, prete poslanicima. Čime prete? Prete revanšizmom, lustracijom, u stvari odmazdom, prete da će oduzimati nacionalne frekvencije, prete da će zabranjivati političke stranke gospodo. Da li znate kako se to zvalo u četvrtoj deceniji prošlog veka? To se zvalo nacizam i fašizam. Sve to što sada najavljuju Đilas, Jeremić, Marinica Cijobanu Zhivcu, Kovačević, Gajić i drugi, to sve su radili nacisti u Nemačkoj, fašisti u Italiji onda kada sam naveo. A Marinika Cijobanu srpski narod, pored ovoga svega, proglašava genocidnim i predlaže rezolucije o genocidu o Srebrenici, a jedna njena rezolucija je danas usvojena u parlamentu lažne države Kosovo u Prištini. Vrlo rado su uzeli njen tekst pa ga tamo usvojili, kao što su ga usvojili u Crnoj Gori. Marinika Tepić Cijobanu, potpredsednica Đilasovog SSP, kao pripadnica rumunske manjine, i svaka čast Rumunima, ona nikada nije osudila zločine nad Srbima u ratovima 1990-tih, nikada nije osudila genocid nad Srbima, Jevrejima i Romima koji se dogodio u ustaškoj NDH, nikada nije osudila zločine nacističke Rumunije u Drugom svetskom ratu, u samoj Rumuniji kada je ubijeno preko 400 hiljada Jevreja i Roma i Marinika nikad nije osudila zločine rumunskih nacista, a bilo ih je u Srbiji. Šta Đilas, Jeremić sledeći, on otvoreno kao što vidimo zastupa revanšizam i odmazdu, a sa Đilasom ga povezuje samo jedna stvar, a to je pljačkaški profil ličnosti. Podsetiću vas, Jeremić je od kriminalaca iz inostranstva do 17 godine dobio sedam i po miliona dolara navodnih donacija, a dok je bio ministar osumnjičen je da je oštetio državu za šest miliona evra, a Đilas sa druge strane, da on zaista želi odmazdu ovde u formi lustracije, svedoči i njegov nasilnički i pljačkaški psihološki profil. Setimo se njegovih pretnji da će policajci, direktno im je pretio više puta, ostati bez posla. Setimo se njegovog javnog psovanja i vređanja. Setimo se njegovog napada za govornicom u Skupštini Grada, na našeg sadašnjeg poslanika Aleksandra Mirkovića. Setimo se Đilasovih pretnji predsedniku Republike 3. maja 2020. godine, rekao je – kukavice jedna bolesna, platićeš kad tad. Setimo se Đilasovog porodičnog nasilja u produženom trajanju gde je upućivao pretnje smrti bivšoj supruzi kada su žrtve bili njeni roditelji penzioneri. Setimo se onog kapitalnog koliko je gramziv tajkun Đilas tokom 10 godina na tri političke funkcije opljačkao je 619 miliona evra putem zloupotrebe službenog položaja i trgovinom uticaja. Ali, navodno, prepoštena Marinika nije pelcovana, znate, protiv pljačke i nasilja. Navešću vam sledeće. Ona je vlasnica niza nekretnina u Novom Sadu i Pančevu za koje ne može da pruži suvislo objašnjenje o poreklu. Te nekretnine je stekla dok je bila pokrajinska sekretarka za omladinu i sport, prvo stan u Novom Sadu od 123 kvadrata u strogom centru, koji vredi preko 250 hiljada evra. Kako je skromna sekretarka mogla to da stekne? Onda imamo stan u Novom Sadu u Balzakovoj ulici, pa stan u Novom Sadu u ulici Boška Buhe, pa stanovi u Pančevu. Što se tiče nasilja? Ta prepoštena Marinika je čitavu deceniju sarađivala sa kriminalcem i finansirala je tog kriminalca, svog prijatelja Novaka Filipovića, od koga je istovremeno tražila, po ugledu na naciste, da Filipović nasilno iseli iz Pančeva novinara Milakova. Setimo se, drage gospođe, iz Vrhovnog saveta sudstva, da se tri godine priprema teren za atentat na predsednika Vučića i da ništa nije preduzeto po ovom pitanju osim što je nezavisno od toga pohapšen mafijaški klan Belivuk. Setimo se svedočenja uhapšenog plaćenog ubiće Čabedera da mu je nuđeno da ubije predsednika Vučića. Setimo se oružja pronađenog u Jajincima. Setimo se pokušaja ubistva predsednika Vučića u Srebrenici. Setimo se snajper naslovnica. Setimo se targetiranja predsednika u đilasovskim medijima. Setimo se višegodišnje dehumanizacije i pretnji smrću svim članovima porodice predsednika Vučića. Setimo se da Đilas i bratija pripremaju teren za uklanjanje Vučića od početka 2018. godine. Setimo se pretnji đilasovaca, javnih ličnosti, tzv. lažne elite, tokom ove tri godine koji su prizivali nasilnu promenu vlasti u krvi, na ulici, a ključni dokazi za sve ovo su isplivali posle hapšenja mafijaškog klana Belivuk. U njihovim skrovištima je pronađen ogroman arsenal oružja pogodan upravo za vršenje terorizma i atentata. Stimo se da je načelnik UKP, Bogdan Pušić, u kontekstu hapšenja mafijaškog klana Belivuk izjavio da je na dan otkrivanja spomenika Stefanu Nemanji bilo predviđeno izvršenje atentata na predsednika Srbije. Poštovane gospođe iz Vrhovnog saveta sudstva, sasvim je barem meni jasna veza između oružanog i političkog krila mafije i terora. Jasno je da su Đilas i Jeremić šefovi političkog krila mafije terora, a da su SSP i Narodna stranka političko krilo mafije. Da je to tako, setimo se samo veza Đilasa i Marinike Tepić Cijobanu Zhivcu sa kriminalcima, Vladom Japancem, Novakom Filipović, Milutinom Bakićem, Milanom Dabovićem. Setimo se kriminala Đilasa, Jeremića, Gajića, Novakovića, Aleksića koji su počinili dok su bili na vlasti. Setimo se i Jeremićevih veza sa međunarodnom kriminalcima, Hoom, Gađijom, Đijanmingom i Lozojom koji su mu donirali, pomenuo sam već, sedam i po milina evra dolara. Zbog čega? I đilasovci i jeremićevci su tri godine pripremali teren za atentat koji je trebalo da izvrši mafijaški klan Belivuk, oružano krilo političkog krila. Za kraj, da parafraziram velikog pesnika Disa, koji baš kao da je o Đilasu i Jeremiću govorio i pisao u kultnoj pesmi „Naši dani“. Kaže – pokrali su sve hramove i ćivote, ismejali sve vrline i poštenje, ponizili su sve grobove i živote, uprljali i opelo i krštenje, pokrali su sve hramove i ćivote. U doba vlasti Đilasa i Jeremića sve je bilo na ponižavajućem nivou, a u ponižavanju institucija Đilas, Jeremić i Tadić su najdalje odmakli upravo prilikom ponižavanja pravosuđa. O tome su nešto moje kolege rekle. Njihov režim je ponižavao sve građana Srbije. Srbija u to doba nije bila pristojno društvo, sada jeste. Pristojno društvo je ono čije ustanove ne ponižavaju ljude, a civilizovano društvo je ono čiji članovi ne ponižavaju jedni druge, a svako pristojno i civilizovano društvo je i pravedno društvo. Srbija je sada i pristojno i civilizovano i pravedno društvo. Živela Srbija! Hvala vam.
Hvala, gospodine Bakarec. Ovim smo iscrpeli vreme za raspravu. Pre zaključenja pitam – da li želi da iskoristi svoje pravo neko ko to nije učinio, u skladu sa članom 96. Poslovnika? Da li možda predstavnik predlagača želi da se obrati na samom kraju? Izvolite.
Hvala, želim. Uvaženi predsedavajući, narodne poslanice i narodni poslanici, pažljivo sam slušala vašu diskusiju i raduje me što mogu četiri stvari dobre za pravosuđe da primetim. Prva stvar je da ste uočili da je pravosuđe u velikom problemu, da je preopterećeno sporovima, da se taj problem hitno mora rešiti da bi se beogradsko pravosuđe odgušilo. Zahvaljujem se kolegi koji trenutno nije prisutan u sali, evo, ulazi, upravo ovaj gospodin narodni poslanik, zahvaljujem mu se što je skrenuo pažnju na materijalni položaj pravosuđa, da referenti i daktilografi rade u pravosuđu za 300 evra, da sudijski pomoćnici koji su diplomirani pravnici sa položenim pravosudnim ispitom i desetogodišnjim radnim iskustvom rade za 600 evra, a da najveći broj sudija radi za platu od 1.000 evra, koja je daleko niža od plate u nekim drugim državnim organima, ne računam zakonodavnu i izvršnu vlast. Želim da vam se zahvalim i da na tome što ste ukazali da se odluke Vrhovnog kasacionog suda, čiji sam sudija, moraju poštovati radi jednakog prava na jednako suđenje i ostvarenje prava na pristup pravdi i pravičnosti. Na kraju želim da vam se zahvalim što sam ovde u ovom domu čula, što su čuli i građani Srbije, da je između 80 i 95 posto sudija stručno, dostojno i savesno i da pošteno obavlja svoju funkciju. Hvala vam na gostoprimstvu.
Hvala vama na učešću u radu. Saglasno članu 98. stav 4. Poslovnika, zaključujem zajednički jedinstveni pretres o predlozima odluka iz tačaka 10. i 11. dnevnog reda. Saglasno članu 87. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine, određujem sredu, 7. jul 2021. godine, sa početkom u 18.00 časova, kao Dan za glasanje o tačkama dnevnog reda sednice Sedmog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u Dvanaestom sazivu. Hvala svima.
Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, pre nego što pređemo na odlučivanje o tačkama dnevnog reda, potrebno je da utvrdimo kvorum. Saglasno članu 88. stav 5. Poslovnika kvorum za rad Narodne skupštine u danu za glasanje postoji ako je na sednici Narodne skupštine prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika. Molim poslanike da ubace kartice u poslaničke jedinice. Zahvaljujem. Konstatujem da je primeno elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno u ovom trenutku 166 narodnih poslanika, odnosno da je prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika i da prema tome postoje uslovi za odlučivanje. Prelazimo na odlučivanje. Pre prelaska na odlučivanje podsećam vas da iz dnevnog reda ove sednice povučena prva tačka – Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o zaštiti prirode. Pošto sada prelazimo na odlučivanje o predlozima zakona o potvrđivanju međunarodnih ugovora, odnosno sporazuma (tačke od 2. do 9. dnevnog reda), podsećam vas da na osnovu člana 105. stav 3. tačka 4. i 6. Ustava Srbije, Narodna skupština odlučuje o zakonima kojima se uređuje javno zaduživanje i zaključivanje i potvrđivanje međunarodnih ugovora, većinom glasova svih narodnih poslanika. Imajući to u vidu, prelazimo na odlučivanje. Druga tačka dnevnog reda – Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o partnerstvu, trgovini i saradnji između Vlade Republike Srbije i Vlade Ujedinjenog Kraljevstva Velike Britanije i Severne Irske, Zajedničke deklaracije u vezi sa trilateralnim pristupom, pravilima o poreklu i zajedničke deklaracije o vezi između Protokola o Irskoj, Severnoj Irskoj i Sporazuma o partnerstvu, trgovini i saradnji, u celini. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje: ukupno – 170, za – 169, nije glasao jedan. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog zakona. Treća tačka dnevnog reda - Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Ugovora o kreditu br. CRS 1020 01 Y između Francuske Agencije za razvoj i Republike Srbije za realizaciju Programa urbane sredine otporne na klimatske promene, u celini. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje: ukupno – 170, za – 169, nije glasao jedan. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog zakona. Četvrta tačka dnevnog reda – stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Ugovora o kreditu br. CRS 1015 02 D između Francuske agencije za razvoj i Republike Srbije za Projekat modernizacije železničkog sektora u Srbiji Faza 1, u celini. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster na poslaničkoj jedinici. Zaustavljam glasanje: ukupno – 170, za – 169, nije glasao jedan. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog zakona. Peta tačka dnevnog reda – Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o zajmu (Programski zajam za razvojne politike za efikasnost javnog sektora i zeleni oporavak) između Republike Srbije i Međunarodne banke za obnovu i razvoj, u celini. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje: ukupno – 170, za – 168, nije glasao dvoje. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog zakona. Šesta tačka dnevnog reda - Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o zajmu (Projekat integrisanog razvoja koridora reke Save i Drine primenom višefaznog programskog pristupa) između Republike Srbije i Međunarodne banke za obnovu i razvoj, u celini. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje: ukupno – 170, za – 169, nije glasao jedan. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog zakona. Sedma tačka dnevnog reda – Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o zajmu (Projekat modernizacije železničkog sektora u Srbiji primenom višefaznog programskog pristupa) između Republike Srbije i Međunarodne banke za obnovu i razvoj, u celini. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje: ukupno – 170, za – 169, nije glasao jedan. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog zakona. Osma tačka dnevnog reda - Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Finansijskog ugovora Gasni interkonektor Niš - Dimitrovgrad - Bugarska (granica) između Republike Srbije i Evropske investicione banke, u celini. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje: ukupno 170, za – 169, nije glasao jedan. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog zakona. Deveta tačka – Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Ugovora o kreditnom aranžmanu br. 0020008959 koji se odnosi na neobezbeđeni zajam do iznosa od 431.685.732,79 evra uz garanciju UKEF u cilju finansiranja određenih građevinskih usluga od strane Bechtel Enka UK Limited, koji posluje u Srbiji preko Bechtel Enka UK Limited Ogranak Beograd za potrebe privrednog društva „Koridori Srbije“ d.o.o. Beograd u vezi sa izgradnjom infrastrukturnog koridora autoputa E-761 deonice Pojate-Preljina (Moravski koridor) između Republike Srbije koju zastupa Vlada Republike Srbije, postupajući preko Ministarstva finansija kao Zajmoprimca i J.P. MORGAN AG kao Agenta i JPMORGAN CHASE BANK, N.A., LONDON BRANCH kao Aranžera i JPMORGAN CHASE BANK, N.A., LONDON BRANCH kao Prvobitnog zajmodavca, u celini. Ova tačka dnevnog reda se odnosi na Moravski koridor. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje: ukupno 170, za – 168, nije glasalo dvoje. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog zakona. Pošto je Narodna skupština obavila zajednički jedinstveni pretres, a pre prelaska na odlučivanje, podsećam vas da prema članu 105. stav 2. tačka 12. Ustava Republike Srbije, Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika, bira predsednike sudova i odlučuje o prestanku njihove funkcije. Imajući to u vidu, prelazimo na odlučivanje. Deseta tačka dnevnog reda – Stavljam na glasanje Predlog odluke o izboru predsednika sudova, u celini. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje: ukupno 170, za – 169, nije glasao jedan. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog odluke. Dozvolite mi da u ime narodnih poslanika i u svoje ime, čestitam izabranim nosiocima funkcija na izboru i da im poželim puno uspeha u radu. Jedanaesta tačka dnevnog reda – Stavljam na glasanje Predlog odluke o prestanku funkcije predsednika Prekršajnog suda u Zrenjaninu. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje: ukupno 170, za – 169, nije glasao jedan. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog odluke. Pre nego što zaključim sednicu, želim samo da vas obavestim da ste dobili dnevni red za Osmo vanredno zasedanje, koje sam sazvao za 13. juli, sa sedam tačaka dnevnog reda. Prva tačka je izmena i dopuna Zakona o zaštiti prirode, zatim izmene i dopune Zakona o vodama, nekoliko međunarodnih sporazuma i zamena članova odbora. Pošto je Narodna skupština obavila razmatranje svih tačaka dnevnog reda ove sednice i odlučivanje o njima, saglasno članu 102. Poslovnika Narodne skupštine, zaključujem sednicu Sedmog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u Dvanaestom sazivu. Hvala vam.