Poštovana predsednice, radno predsedništvo, poštovana ministarko, predstavnici Vlade, poštovani narodni poslanici, poslanička grupa Partije ujedinjenih penzionera Srbije po prvi put reaguje na povredu Poslovnika od strane predsednika Narodne skupštine. U ime poslaničke grupe reklamiram povredu Poslovnika člana 93. stav 4, i člana 104. stav 1. U vezi sa tim želim da obrazložim sledeće. Ja sam se u skladu sa Poslovnikom javio za reč po članu 93, koji omogućuje obraćanje Narodnoj skupštini u vremenu od 10 minuta. Uredno sam se prijavio sekretaru Narodne skupštine i predsedniku Narodne skupštine. Reč nisam dobio. U skladu sa članom 104. posle izlaganja ministarke ja sam se, takođe, javio za povredu Poslovnika i nisam dobio reč. U tom smislu reklamiram povredu Poslovnika člana 104. Tražili smo reč iz sledećih razloga – hteli smo da ukažemo na izjave gospođe ministarke u vezi sa dugom penzionera.
Molila bih narodne poslanike da omoguće da čujemo. Molim vas da budete tiši.
Zašto je poslanička grupa reagovala na to? Da iznesemo svoje stavove u vezi sa podrškom budžetu i da obrazložimo razloge zašto to činimo. Posle ovoga što se sinoć desilo naša poslanička grupa će svoj stav saopštiti do dana za glasanje. Poslanička grupa Partije ujedinjenih penzionera Srbije želi da se sa svim poslaničkim grupama ponaša u skladu sa Poslovnikom i da štiti dostojanstvo ovog parlamenta. Predsednik skupštine je sinoć saopštila da su se dogovorili oko nekih poslova sa predsednicima poslaničkih grupa. Mi u tome nismo učestvovali takođe. Očekivali smo poziv u toku sinoćne večeri i današnjeg dana da dobijemo objašnjenje u vezi sa kršenjem Poslovnika. Mi to do danas nismo dobili. Želeli smo da ukažemo na sledeće. Da odgovorimo na ona pitanja koja su ostala neobjašnjena u vezi sa budžetom, koja se odnose posebno na penzijski fond, isplatu penzija, povećanje itd., o čemu je ovde bilo reči. Hteli smo da objasnimo da mi ne tražimo da se od drugih korisnika budžeta preliva ili kako se to kaže i kako je gospođa ministarka kazala – ''daje penzionerima''. Mi smo želeli samo da ukažemo na nedopustivo ponašanje pojedinih ministarstava, a to će se videti iz sledećih tačaka dnevnog reda, da svoj posao ne odrađuju i da je problem u tim naplatama poreza i doprinosa, a ne u tome da nema novaca za povećanje penzija. Želeli smo da ukažemo da obećanja PUPS-a nisu mrtvo slovo na papiru, da su penzije povećane za 10% i to je stvarnost. Želeli smo da kažemo da je ulaganje u mlade, u radnike i penzionere, razvojna funkcija, ne samo potrošnja. Takođe, hteli smo da ukažemo na potrebu veće brige Vlade i svih drugih o socijalnim dimenzijama države, pravne, demokratske, da se taj princip socijalne pravde u državi ostvaruje. Ako sam prekoračio vreme, ja ću u drugom delu govoriti u vezi sa izlaganjem gospođe ministarke.
Gospodin Aligrudić, po Poslovniku.
Član 225. stav 1, u vezi člana 226. Dakle, juče smo imali u sredstvima informisanja priliku da čujemo konačno ono što smo danima čekali, izjavu ministra Krkobabića kako se penzije neće povećati do željenog procenta od 70% do 2010. godine, što smo mi znali u samom startu, što smo znali onog trenutka kada ste to obećali, ali posebno iritira kada nakon takve izjave ministra Krkobabića ovde vidimo gospodina Čolakovića, Perića i ostale koji se nešto napinju da objasne što nikom živom nije jasno. Ne znam šta je vama, ljudi, i kako vas nije sramota. Bez obzira na vaše godine, vi ste isti oni koji ste bili deo onog sistema koji je upropastio penzione fondove i danas nalazite za shodno da ucenjujete vaše koalicione partnere. I danas nalazite za shodno da ucenjujete vaše koalicione partnere sa idiotskim obećanjima koji se ne mogu ispuniti, što i ptice na grani znaju, a i mala deca, da pravite cirkus od ove države. To vas nije sramota da izgovarate, da reagujete na predsedavanje predsednice Parlamenta, na koju mi imamo hiljade primedbi, pa ste vi našli sada razlog da izađete kako biste vi rekli neku vašu poentu. Reći ćemo mi vama danas šta je poenta u ovom slučaju i kako to izgleda magarčiti građane, što vi radite decenijama, a danas ste se vratili ponovo preko tzv. PUPS-a da biste upropašćavali ovu državu i dalje. Šta vi mislite, odakle se javljaju ti resursi za vaša obećanja? Hoćete li ih vi stvoriti čarobnim štapićem? Na koji način mislite to da uradite? Jednako tako kao što je i cela ostala Vlada nesposobna, juče smo ministarku čuli da kaže sledeće ( citiram iz stenograma): "Ovo što danas vi radite ovde je borba i isto tako je borba i unutar Vlade. Prema tome, borba je sastavni deo života i nešto što je normalno. Neko u toj borbi prođe lošije, neko bolje, a to je odluka, to je kompromis i konsenzus i mislim da u tome nema ništa sporno". Dakle, ministarka je juče rekla, na jedan vrlo posredan, ali za mene vrlo otvoren način, da se radi o tome da Vlada nema nikakav koherentan stav o ključnim pitanjima, nego se valjda tamo borite, preglasavate, natežete da biste došli do nekakve ideje o tome šta da radite. Najbolji vam je primer to što 20 dana čekate, nakon inicijative, što je ministarka juče priznala, da se osigura suma depozita i poveća iznos osigurane sume. Trebalo vam je 20 dana da smislite da je to 50.000 evra, pa kada ste smislili da je to 50.000 evra, onda ste se setili da kažete, kao što to i ministarka ovde kaže, da je to nešto što se zove efekat ogledanja. Znači, vidimo kako je to u EU, pa ćemo mi udariti 50.000 evra, a onda kaže da postoji dvostruko osigurana suma. Ona jeste dvostruko osigurana, to ništa nije sporno, draga gospođo, ali je problem što u vašoj konstrukciji fali 500 miliona evra za pokriće. Da li s tim izlazite pred građane, jednako onako kao što ste izašli pred građane sa idejom u izbornoj kampanji, koja se nikada neće realizovati,o besplatni akcijama za javna preduzeća, jednako tako kao što ste izašli pred građane sa ovom neverovatnom pričom o 70% penzija, koja se nikada neće realizovati, barem ne dok vi tu sedite. [[Aplauz.]]
Narodni poslanik Čolaković, po Poslovniku.
Gospodine Aligrudiću, lično vas pozivam da štitite dostojanstvo Skupštine i da birate reči koje izgovarate za ovom govornicom. [[Aplauz.]] Mi smo ponosni na svoje godine i na svoje delo, a vi vidite kako ćete biti ponosni. Nije vredno komentara ovo što je gospodin Aligrudić ovde izrekao. U vezi sa drugim delom izlaganja gospođe ministarke na jučerašnjem zasedanju, želim samo na dve stvari da upozorim. Prva je da penzije u januaru mesecu nisu porasle za 11,7%. To je isplata duga iz 2007. godine i to ne može tako da se govori. Prema tome, nisu penzije povećane za 35%, kako je ovde rečeno. Vanredno usklađivanje penzija u januaru mesecu za 11,7% je bila isplata duga iz 2007. godine. To je zakon koji je ovaj parlament doneo, a nije poštovan i danas se ne poštuje. Samo ću da upozorim, vanredno usklađivanje penzija u januaru je samo pokrilo zakon u odnosu na zakonsku obavezu do 60% samo za januar i februar, da su penzije do sada pale ponovo na 53%, a zakon koji je ova Skupština usvojila kaže da ne može ispod 60%. Drugu stvar da kažem, ovde je rečeno da se isplaćuje stari dug penzionerima. Da, mi to ne negiramo, ali, molim vas, od 2000. godine do danas penzionerima je uskraćeno 200 milijardi dinara na raznorazne načine, donošenjem zakona 2001, 2003. i 2005. godine. Iz tih sredstava se isplaćuje dug, a ne to što kažu pojedini ministri iz Vlade, da to ''daju penzionerima''. Penzioneri hoće dostojanstveno da žive i zahtevaju da se poštuje njihov radni vek, njihova dela, sva privredna, kulturna, ekonomska i druga dobra koja su poslednjih 40 godina svoga rada ostvarili.
Narodni poslanik gospođa Milica Vojić-Marković.
Poštovana gospođo predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, javljam se po članu 104. jer je gospodin Čolaković svojim izlaganjem, i prvi i drugi put, zaista uvredio dostojanstvo Skupštine, jer nam je govorio stvari koje potpuno ne stoje u realnosti, dakle nisu istinite. Hoću da kažem da je danas potpuno jasno da Vlada uopšte nema jedinstvenu politiku. To se u ovih 100 dana videlo po mnogim pitanjima. Pomenuću samo, recimo, energetski sporazum sa Rusijom. Sinoć i u toku jučerašnjeg dana videli smo da nemaju jedinstvenu politiku ni kada su u pitanju penzije. Videli smo da postoji u Vladi jedna grupa ministara koja je protiv povećanja penzija, druga grupa koja je za povećanje penzija, a pojavili su se i neki koji su za kompromis. Ono što smo takođe videli i čuli sinoć, gospođa ministar je sinoć u svom obraćanju rekla da je to pitanje borbe, da je sve u životu borba i da će se u borbi mišljenja iskristalisati nešto što će imati reperkusije na jedan veliki broj građana, tačnije, milion i 600 hiljada. Šta hoću da kažem? Hoću da kažem da je nama rečeno da je Vlada u startu, kada je napravljena, imala jedinstven stav o pitanju povećanja penzija. Danas, 100 i nešto dana kasnije, vidimo da je to nemoguće. Naročito je zanimljivo kako potpredsednik Vlade Krkobabić opravdava odlaganje. Pazite, kako on kaže "odlaganje" do 2010. godine, "sada je u pitanju svetska kriza" i on neće da ruši Vladu koja je interes Srbije. Šta mislite, dragi građani i drage moje kolege poslanici, da li je interes Srbije da ima Vladu u kojoj je povećanje cena: "gasa 60%, telefona 195%, mesa 22%, suhomesnatih proizvoda 99,9%, šećera 9,5%, duvana 9,5%", da ne nabrajam, jer ovde je apsolutno sve poskupelo i u najavi je od januara sledeće godine da će ne samo poskupeti pretplata, koja je već poskupela, nego i impuls sto posto, tako da je potpuno jasno da Srbiji nije interes da ima Vladu koja priča jedno, a radi drugo, koja prodaje Kosovo, koja neće penzionerima da isplati penzije koje imaju. Šta još hoću da kažem? Čiji je interes da Srbija ima ovu Vladu? Pa, Vladin i ove vladajuće većine, koja od toga i te kako ima svoje interese, pre svega, lične. Sada kada gospodin Krkobabić kaže da je recesija, da je kriza, da je ekonomska kriza, moram da pitam – zašto se ovde, kada opozicija u Skupštini nekoliko dana govori o tome da je nadolazeća kriza, da moramo zaista da budemo oprezni, da moramo da vodimo računa kakav nam je budžet, da moramo da vodimo računa o rebalansu budžeta, da štedimo, nama kaže da pravimo nepotrebnu paniku, kaže nam se – "gospodo, vi morate da vodite računa o tome da mi pravimo tim koji posmatra". (Predsednik: Vreme.) Ministar Dinkić kaže – "mi ćemo profitirati od te krize". Danas se čuje da je na čelo PIO fonda postavljen kadar SPS. To je direktno trn u oku svim građanima ove Srbije, jer je SPS bio deo one poluge vlasti koja je taj isti penzioni sistem potpuno razorio. Vlada je tim koji gubi sve bitke i to je potpuno jasno!
Narodni poslanik Konstantin Arsenović, a zatim Miroslav Petković.
Poštovano predsedništvo, poštovani poslanici, reklamiram povredu Poslovnika, član 104. Želim da kažem da se neću služiti rečnikom gospodina Aligrudića. Neću vređati, iako bih, možda, po godinama imao pravo da vređam vas mlađe, ali neću se tim služiti. Hoću nešto drugo da kažem. Prethodna vlada, čiji je predsednik bio iz vaše partije, nije poštovala ni osnovne zakonske odredbe koje su se odnosile na penzionere i druge kategorije socijalno ugroženih građana. Niste poštovali ni Zakon o penzionom sistemu, niste poštovali ni zakone koji su se odnosili na penzije i plate u Vojsci, niste poštovali ni sopstvene uredbe koje ste donosili, niste isplaćivali ni prinadležnosti koje je trebalo i sada se vi čudite zbog čega se penzioneri zalažu i bore za svoja prava. Vi ste sada tačno potvrdili ovu činjenicu da vas penzioneri ne interesuju. Pitam vas, ako je takav vaš stav, onda, ovde, jasno i glasno recite šta vi želite od penzionera. Šta sa njima treba uraditi? Neću to da komentarišem, mislim da je sasvim dovoljan nagoveštaj. Vi želite da ceo teret tranzicije premostite preko leđa penzionera, ne vodeći računa o mogućim posledicama po tu kategoriju građana. Hvala. [[Aplauz.]]
Reč ima narodni poslanik Miroslav Petković, pa Željko Tomić.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, reklamiran povredu Poslovnika, član 104. Ne razumem uopšte gospodina Čolakovića koji je ovde izneo primedbe da je povređeno dostojanstvo Narodne skupštine izlaganjem gospodina Aligrudića. Gospodine Čolakoviću, ne znam zašto se vi čudite što vas niko ne konsultuje prilikom dogovora o radu Parlamenta ovde. To nije prvi put. Rekli ste, izjasnićete se do glasanja. Izađite za govornicu i izjasnite se danas da li ćete podržati ovo ili nećete, a ne da čekate par dana, pa da se u međuvremenu nagodite sa vladajućom koalicijom. Nije čudo što vas ne konsultuju kada i potpredsednici Vlade, očigledno, ne govore međusobno. Jovan Krkobabić priča jedno, Mlađan Dinkić drugo, Božidar Đelić treće, ne mogu da se usaglase i onda imamo saopštenje koje smo juče čuli od potpredsednika Vlade gospodina Krkobabića da predizborno obećanje neće biti ispunjeno do 2010. godine. DSS je odavno rekla, nikada neće biti opozicija građanima već Vladi Republike Srbije. Samo da vam kažem još jedno, nemam kod kuće babune, nego oca i majku, koji su takođe penzioneri i oni žele da im povećanje penzija bude veće. Mi smo, naravno, za povećanje penzija, ali nećemo nikada lagati građane Srbije da je moguće nešto što je nemoguće sprovesti.
Reč ima narodni poslanik Željko Tomić, a zatim Gordana Pop-Lazić.
Poštovana predsednice, poštovane kolege narodni poslanici, reagujem, takođe, po članu 104. na izlaganje gospodina Čolakovića i gospodina Konstantina Arsenovića. Vi nemate pravo ni da pomislite da nas vređate zato što ste stariji. Osnujte omladinsku organizaciju, pa ih pošaljite da nas vređaju da budemo na ravnopravnim osnovama, ako već nismo kako sami kažete. Ono što mora da se kaže, a to je, zašto vas niko ne konsultuje. Zašto niste u stanju da do 2010. godine ispunite ono što ste pričali? Do 2010. ćete sedeti i vi ovde u Skupštini i vaš gospodin Krkobabić u Vladi Srbije. Sedećete i vama će biti lično dobro. Šta će biti sa našim majkama, očevima, babama i dedama? Šta će biti sa njima? Ko će u njihovo ime da govori? Dužan sam da vam prenesem stav Penzionerske organizacije, gospodine Čolakoviću, našeg i vašeg Novog Sada, iz Mesne zajednice ''Gavrilo Princip'' i Mesne zajednice ''Bistrica'', da nemate pravo da držite monopol na pravima penzionera i na penzionerskim pitanjima. To pravo vi nemate i nemojte da zloupotrebljavate. Godine 2010. izađite za ovu govornicu i kažite šta ste uradili za nekoliko godina, osim što ste nalazili krivudave puteve da opravdate vaše bivstvovanje ovde i u Vladi Srbije. Vi, vas nekoliko, a šta je sa svim penzionerima u Srbiji. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Gordana Pop-Lazić.
Poštovane kolege narodni poslanici, dozvolite mi da u ime SRS dam samo jedan osvrt na sve ovo vezano za penzije što smo mogli da čujemo juče i od gospođe ministra, a i od predstavnika PUPS. Želela bih da kažem predstavnicima PUPS-a ovde u Parlamentu da su, očigledno, izabrali pogrešnog koalicionog partnera, onog koji je propustio da obnovi penzioni fond, a mogao je da bude obnovljen. Sve pare od privatizacije su gurnuli u potrošnju, u budžet koji je prvo ima suficit, pa sada ima deficit, pa će Vlada iduće godine da objavi bankrot. Oni koji su sproveli pljačkašku privatizaciju, sa kojima ste vi sada u koaliciji, krivi su što penzioneri ovako loše žive. Mi se zalažemo za povećanje penzija. Dozvolite, u ovakvom rasponu penzija nemoguće je linearno povećanje penzija. Ako imamo ovoliko para, ovoliki broj penzionera, moramo, s obzirom na to da je penzija socijalna kategorija, da obezbedimo svakom penzioneru da živi životom dostojnog čoveka. [[Aplauz.]] Kao što svaki penzioner ima pravo na takav život, tako svaki čovek ima pravo na rad, a to mu ova vlada ne omogućava, tako svaki čovek koji radi očekuje da od svog rada može normalno da živi, a, nažalost, ne može. Dakle, mnogo je ugroženih kategorija u ovom društvu, ugroženo je čitavo društvo. Pogrešna je politika koju ova vlada vodi, a vi ste sastavni deo te vlade. Zato, iznutra morate da utičete na Vladu da vodi upravo ovakvu politiku kakvu sam vam, evo, ja u ime SRS predočila. Ne zaboravite, penzije su ipak socijalna kategorija. Neki su imali privilegiju da rade u dobrim preduzećima, da dobiju dobre penzije na kraju, neki sa istom stručnom spremom, sa istim zalaganjem, možda još stručniji, sa još više rada imali su na kraju mnogo manju penziju. Zašto je to tako? Svi imaju iste potrebe kada dođu u neke godine i kada odu u penziju. To je ono što mi želimo da sprovedemo, naravno, onda kada, nakon sledećih izbora, SRS dođe na vlast.
Reč ima narodni poslanik Velimir Ilić, zatim gospodin Čolaković, pa vi, gospodine Aligrudiću, pa gospodin Buha, pa gospodin Batić.
Poštovana predsednice, poštovani narodni poslanici, izašao sam da ovde narodnim poslanicima iznesem jednu istinu koja se dogodila kada se pregovaralo oko buduće vlade, oko koalicije koja je trebalo da se napravi posle izbora. Prvi sastanak koji je održan, učestvovali su SPS, PUPS i JS, na jednoj strani, a na drugoj strani smo bili tadašnji premijer Koštunica i ja. Penzioneri su došli sa zahtevom, kategorični – naši zahtevi se moraju ispuniti, drugi su nam obećali. Možete - ne možete? Predsednik tadašnje Vlade Koštunica i ja smo rekli da ne možemo; nije realno, nema nikakve šanse, to je bajka. Gospodin Krkobabić je tada saopštio – gospodo, Boris Tadić je spreman da potpiše sa mnom dogovor, od 1. januara 2009. godine ide drugo povećanje, dolazimo na 70% od prosečnog dohotka. Mi smo rekli – gospodine Krkobabiću, izvolite, idite tamo, ali od toga nema ništa. I tako se naš razgovor završio. Sada, gospodo narodni poslanici, voleo bih da vidim ovde gospodina Krkobabića. I ponavljam, sram vas bilo, Krkobabiću, varate nesrećne penzionere! Udomili ste svoju familiju i treba da se stidite pred Srbijom, sram vas bilo, sram vas bilo od vaših godina! Doveli ste familiju, doveli ste sina, hajde i unuče dovedite i kuče dovedite, može da čuva Vladu! Kako vas nije sramota?! Da li se stidite danas kada oni nesrećni nemaju hleba da jedu, umiru, ne mogu da kupe lek za pritisak, a vi, ovde, koliku platu imate, kolike penzije imate, sram vas bilo?! [[Aplauz.]] Ne stidim se to da vam kažem. Zašto? Nesrećni penzioneri su naseli. Seljaci, penzioneri, kolike penzije imaju? Kako vas nije sramota da lažete Srbiju?! Kako nije sramota drugog potpredsednika da deli akcije kojih nema? I ponavljam, stidite se i ne lažite ovaj narod! Budite korektni. Mož - ne može? Rekli smo – ne može, to nije moguće, onaj ko vas laže da je moguće, idite sa njim. Sada pomerate za dve godine, hajde doživotno da ne menjamo ništa, a vi ostanite i preživite i pričajte ovde bajke da brinete o penzionerima! Jadna Srbija sa vama! Vi ste uništili penzione fondove. Ko je sedeo tamo? Ja nisam. Mi smo se stalno borili za socijalu, borićemo se i dalje. Borićemo se da ne budu linearna povećanja i da se oni koji imaju ispod 15.000 podignu na taj prag da mogu pristojno da žive, da pristojno provedu svoje poslednje godine i poslednje dane, da mogu da prežive, da se ne brukaju pod stare dane. (Predsednik: Vreme.) Prema tome, gospodo penzioneri, glavu gore! Ovi što vas predstavljaju pričaju bajke, nisu pravi vaši predstavnici i to ćemo pokazati na narednim izborima. Nemojmo lagati ovaj narod, budimo iskreni, kad nešto ne može, ne može i tačka. Nije sramota reći – nije realno, ne može, ovoliko može. A mi smo tako i rekli. Ponosan sam što smo bili kategorični ... (Predsednik: Molim vas, privedite kraju.) ... što nismo hteli da varamo narod, što smo rekli – ne može. Za akcije smo rekli da je bajka – podeliti pet milijardi evra kao akcije, pet miliona građana Srbije. Rekli smo Dinkiću na Vladi da od toga nema ništa, a on je rekao – sto posto. (Predsednik: Vreme, gospodine Iliću.) Izađi sada pa saopšti narodu šta je bilo. Hvala vam puno.
Momo Čolaković ima reč.
Poštovana ministarko, poštovani narodni poslanici, poštovani penzioneri Srbije, evo, videli ste izlaganje dosadašnjeg ministra – a verujte meni ili njemu. Ovo što sada imamo to je delo ministra koji je malopre govorio, ostrašćeno, i zato smo mi u takvoj situaciji. Zato ima 402.000 penzionera koji imaju penziju ispod 10.000, a 900.000 ispod 19.000 i tako dalje. A da ne govorimo o društvenom statusu penzionera. Gde su penzioneri? U kom organu, u kojoj skupštini, u kom parlamentu, u kom upravnom odboru, šta su do sada radili? Na deponiji su bili! Mi sada imamo preko 1.500 članova organa upravljanja i drugih organa. To je istina o penzionerima do sada. Sada se ipak pomera nabolje. Uveravam penzionere da će biti bolje. Povećane su penzije 10%, biće penzije i veće, budite ubeđeni u to! U vezi sa izlaganjem gospodina Tomića, samo ga pozivam da zajedno odemo u Udruženje penzionera grada Novog Sada i da razjasnimo stavove, ništa više [[Dobacivanje iz sale: A Gordana?]] Sa Gordanom se slažem. Hoću na kraju samo da kažem jedino u čemu se ne slažemo, a to je da penzije nisu socijalna kategorija. Nisu socijalna kategorija, to su zarađene penzije. Onaj koji je ulagao više, taj dobija više. Mi sada preduzimamo mere. Uzmite primer Beograda, primer Jagodine, svaki penzioner kvartalno dobija, oni koji imaju najniže penzije dobijaju određenu pomoć. Molim vas, pozivam vas da čuvamo dostojanstvo i da se manemo ostrašćenosti u vezi sa izjavama oko penzionera. Zahvaljujem.
Gospodin Aligrudić, najpre.
Imam pravo na repliku istovremeno. Gospodine Čolakoviću, vi ste na moje izlaganje reagovali tako što ste tvrdili da ste uvređeni i što ste rekli da je moje izlaganje uvredilo vaše dostojanstvo ili ne znam čije dostojanstvo. Da li ste vi svesni da ste vi sa Socijalističkom partijom Srbije, čiji ste neraskidivi deo bili, taj PUPS i ta čitava priča je šarena laža, da ste vi upropašćavali ovu Srbiju godinama i da ono što ste vi sa ovom zemljom radili od 1990. godine pa nadalje, zapravo, i jeste pravo vređanje svih nas? Za razliku od nekih drugih koji danas sa vama vode ljubav, rukuju se, potpisuju ''deklaracije o pomirenjima'', mi smo sa Socijalističkom partijom Srbije u jednom trenutku napravili politički dogovor o podršci manjinskoj vladi, jer je to bilo potrebno u tom trenutku i nijedan pedalj više od toga. Produkt vaše ljubavi, produkt onoga što vi radite su samo, i isključivo, laži. Laž je vaše dete, laž je produkt vaše ljubavi, jer sve što ste do sada izgovorili u predizbornoj kampanji i dan-danas nije ništa drugo nego gomila laži. Kakve penzije, kakvo povećanje penzija do nivoa od 70% do kraja godine? Pa, malom detetu je bilo jasno da to nije moguće. A vi onda hoćete da kažete da su drugi nezainteresovani za rešenje vašeg problema. Pa, gospodine Čolakoviću, moja majka ima 72 godine i jako je zainteresovana za rešenje ovog problema. Samo se pitam šta vas četvorica, petorica, tu radite. Kolike su vaše penzije? Da li vi primate platu u ovoj Narodnoj skupštini? (Predsednik: Molim vas, omogućite da čujemo gospodina Aligrudića.) Još nešto što se tiče vređanja. Ako penzije nisu socijalna kategorija, postoje građani ove države koji su u stanju socijalne potrebe, i to mnogo takvih i onih koji ne mogu da zaštite sami sebe, kao što su deca bez roditeljskog staranja, kao što su punoletna lica koja nemaju sredstava za održavanje, a nisu sposobna za rad. Postoji puno lica koja su u stanju socijalne potrebe u ovoj državi, o kojima vi nijednog trenutka niste razmišljali jer vas je za to baš briga. Da bi se vodila ozbiljna politika, i socijalna politika i penziona politika države, mora da postoji ozbiljan politički stav i mora da postoji sveobuhvatno shvatanje politike od strane političkih aktera, što vi svakako niste. Vi ste deo onog sistema, vi ste oni koji su povredili sve nas koji smo mlađi od vas i povredili ste nas za decenije koje dolaze. I vi tvrdite da mi vas ovde nečim vređamo. Pa, ni jednu jedinu uvredljivu reč vam nisam izrekao, sem ovoga što ću vam sada reći, što je i maločas bilo rečeno, sram vas bilo!
Gospodin Milorad Buha, zatim Velja Ilić.
Dame i gospodo narodni poslanici, svima nam je dobro poznata zakonska odredba Zakona o penzijskom i invalidskom osiguranju, koja je jasna u smislu visine penzije koja se utvrđuje na temelju prosečne plate. Gospoda iz PUPS-a učestvuju u vlasti i jako dobro znaju tu odredbu – 60% od prosečne plate. Žalite se ovde da je zadnja isplata bila 53%. I ranije isplate su se kretale od 50 pa do 55-56%. Samo na temelju ovoga, penzioneri izgube jednu platu. Vi ste vlast. Vi od ove vlasti u kojoj učestvujete morate tražiti isplatu najmanje 60%, ono što je odredba zakona. A zašto to ne tražite? Nadalje, inflacija u našem društvu je velika, sedmi mesec prošle godine – sedmi mesec ove godine, 10,5%. Tu izgubimo ovo povećanje od 10%. Rekli ste povećanje, nema povećanja. Objektivno, realno, ono što se isplati pojede inflacija, ovo povećanje, ali samo za poslednji kvartal naša inflacija je 10,5%. Stvarni troškovi života, porast cena na malo je preko 25%. Cene hrane su otišle 25%, 30-35%. Evo, odmah ću vam nabrojati: roba široke potrošnje je otišla 25%, meso, određene kategorije mesa 35%, u rasponu od 25% do 35%, ulje 25%, a brašno i proizvodi od brašna 35%, gas 60%, telekomunikacione usluge itd. Zato mi kažemo, ovo je socijalno neodgovorna Vlada, a vi, gospodo iz PUPS-a, dobro razmislite, da li možete nositi na svojim plećima ovaj teret koji ste preuzeli. Ozbiljni ste ljudi, u ozbiljnim ste godinama, kada razgovarate o ovim stvarima onda razmišljajte o ukupnosti penzionog sistema. Ne učestvujete u kreiranju najvitalnijih odluka, ne donosite vi te odluke, povucite se. Ili, primenjujete zakonsku odredbu, koja vam je ovoga trenutka, onakva kakva jeste, najmanje 60%. Dozvoljavate svaku isplatu penzije ispod 60%. Zašto? To morate penzionerima da objasnite i da kažete narodu zašto ste ušli u vlast, zašto ste prevarili svoje birače. Ovo je prevara birača. Hvala.
Reč ima gospodin Velimir Ilić.
Narodni poslanici, želeo sam da repliciram gospodinu koji je ovde rekao neke neistine. Mi brinemo o penzionerima i zato se ovako i ponašamo, jer smo odgovorni ljudi. Ne pravi se Vlada na prevaru, Vlada mora da se pravi na zdravim temeljima. Ljudi koji uđu u Vladu, a posebno na najodgovornije funkcije, biti potpredsednik Vlade danas je velika stvar. Dati reč i sada ne ispuniti, do pre dva dana govoriti – to mora da se ispuni inače nema Vlade, a sada podviti repić i reći – može, evo, ja i moj dečko ćemo da budemo zadovoljni, a vi ćete sigurno biti zadovoljni. Prema tome, to je sramota, to je bruka, to nikad ova Vlada ne sme da dozvoli. Zbog toga pozivam gospodina Krkobabića, inače mog dobrog prijatelja, koga znam godinama, i koji je meni sto puta rekao – ispuniće, ispuniće. E, moj Krkobabiću, rekao sam ti da od toga nema ništa, rekao sam ti u startu, kada smo pregovarali oko Vlade, da od toga nema ništa, rekao sam ti da su to tvoje lepe želje i tvoga dečka koji sedi u vladi grada Beograda – nemojte pričati bajke, izađite i budite realni, recite narodu istinu. A oni jadni i nesrećni penzioneri koji ne mogu da prežive, vidite kako žive u Lebanu, u Kuršumliji, kako žive u Medveđi, na jugu Srbije, od čega preživljavaju, kolike su im penzije, pogledajte u Loznici, u ''Viskozi'', u Zvorniku, Prijepolju. Vodite ih na ekskurzije, iz Vrnjačke banje, najvećeg turističkog centra, da im pokažete zoološki vrt, dajete im da popiju pivo i sendvič. To je sramota! Penzioneru treba penzija a ne treba mu vaš lanč-paket i da ga jedan dan prošetate malo autobusom da vidi Srbiju. Znaju oni to mnogo dobro, njima su potrebne penzije da mogu svojim unučićima da kupe nešto, da prirede pristojan život; da plate struju, da plate gas, koji je poskupeo 60%. Čuli ste šta je sve poskupelo ovde a povećane su penzije, ni pola poskupljenja ne mogu da pokriju. Molim vas, budite ozbiljni. Ne želim sa vama, hoću da repliciram. Vas troje-četvoro koji ovde sedite, imate ogromna primanja. Vi ne znate šta je muka, nesreća i sirotinja. Vi ne znate seljaci kako žive, penzioneri, kolike su im penzije. Oni ne mogu za penziju ni džak đubriva da kupe. To je istina. Prema tome, pazite šta pričate jer narod to dobro sluša i pamti.
Reč ima gospodin Batić, a sledeći je gospodin Maraš.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovde su mnogi želeli da budu u koaliciji sa SPS i PUPS. Kad se to nije obistinilo, sad ne vredi galamiti. Ko gubi, ima pravo da se ljuti! A ko sa đavolom tikve sadi, o glavu mu se lupaju! S druge strane, činjenica je da ova vlada ne ispunjava obećanja. Uvažene kolege iz PUPS-a, gospodin Krkobabić je dao neka obećanja penzionerima. Ta obećanja nisu ispunjena. U savremenim demokratijama važna su samo dva principa: odgovornost i smenjivost. Kad ne ispunite obećanje, vi odlazite i vreme je da gospodin Krkobabić podnese ostavku jer nije ispunio obećanje. Navodno su penzije povećane 10%, a da li su stvarno povećane 10%? Dinar je već devalvirao preko 10%. Znači, nema ništa. Recite, koliko hiljada penzionera ili desetina hiljada penzionera žive kao građani drugog reda, onako očekuju lapot, ostavljeni negde da umru, preturaju po kontejnerima, tumaraju po narodnim kuhinjama, a onda lažna obećanja. Ovde je laž predmet koji je obavezan 50 ili 60 godina. Onda, imate drugog potpredsednika Vlade, Dinkića, koji odavno treba da ode. Obećao je, to je već sto puta ponovljeno, za pet miliona građana akcije od po 1.000 evra. Sad su i on i Krkobabić jedva dočekali svetsku finansijsku krizu da odlože svoja obećanja – ''ne lipši magarče, do zelene trave''! Sa druge strane, kažu da će ta svetska finansijska kriza pozitivno delovati na Srbiju. Čekajte, ko koga ovde pravi ludim? Ili, treći potpredsednik, gospodin Đelić je obećao do kraja godine da ćemo biti na beloj šengenskoj listi.
Gospodo poslanici, ometate govornika. Molim vas, počeću da izričem mere.
Da li je obećao gospodin Đelić da ćemo biti na beloj šengenskoj listi? Da li je obećao da ćemo do kraja godine biti kandidati za članstvo u EU? Jeste. Da li je to obećanje ispunjeno? Nije. Dačić tumara po obilaznicama, ali ne ode po pozivu suda, to su sve primeri neodgovornosti. To su primeri jedne neodgovorne vlasti. Svi potpredsednici, da je ovo država u kojoj se poštuje odgovornost i smenjivost, morali bi da odu, da podnesu ostavke, a pre svih gospodin Krkobabić, koji je prevario penzionere. Neću nikoga da sramim, ali je obmanuo penzionere. Njegovo obećanje nije ispunjeno. Sad ne vredi pričati zašto obećanje nije ispunjeno, žao mi je, postoji objektivna odgovornost, čak i da nema nikakve subjektivne odgovornosti, i onda se kaže – hvala, do viđenja.
Reč ima gospodin Slobodan Maraš. Izvolite.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, gospođo ministarka, gospodo iz PUPS, niste jedini koji zastupaju interese penzionera, odnosno i druge partije u svojim programima, u svojim nastojanjima žele da omoguće bolji život penzionerima, kao što smo juče pričali o tome. Međutim, ono što je gospodin Čolaković malopre rekao, dozvoljavam da sam pogrešno razumeo, ali koliko sam shvatio, napomenuli ste da se stvari menjaju i da danas imamo penzionere po upravnim odborima i na određenim istaknutim funkcijama, javnim funkcijama. Samim tim ste pokazali da je sve ono što vi pričate suprotno od toga. Juče sam napomenuo, da ste imali dobru nameru da pomognete penzionerima, morali ste prvo da vodite računa o onima koji su najugroženiji, koji imaju minimalnu penziju. Sada ste spomenuli da je 1.500 ljudi zbrinuto. Šta je sa ostalih milion i 400 hiljada koje ste spominjali? Šta je sa njima? Oni nisu zbrinuti. Njima neće biti bolje. Mislim da se u celoj ovoj priči izbegava suštinsko pitanje –zašto su penzioni fondovi bili prazni i ko je odgovoran za to? I o tome smo juče pričali. Vlast 90-ih godina je dovela do toga. Sve partije dele obećanja pred izbore. Opozicija nije u prilici da ta obećanja ispuni iz prostog razloga što nije u prilici da učestvuje u izvršnoj vlasti, ali oni koji učestvuju u izvršnoj vlasti, to ste vi, morate svoja obećanja da ispunite inače ste neodgovorni. Postoji rešenje za to. Mislim da nije neophodno dizati ovde jako tenzije. Postoji rešenje. Imamo rebalans budžeta. Nemojte ga podržati. Pokažite da ovih 10% nije ništa. Nemojte podržati rebalans budžeta. Mislim da se ovde radi o tome – ili su vas prevarili pa neće biti povećanje 70%, ili ste vi izneverili birače. Jedino časno rešenje i izlazak iz toga jeste – nemojte podržati rebalans budžeta, a pogotovo nemojte glasati za budžet za 2009. godinu, jer neće biti povećanja koje je suštinski deo vašeg programa. Tako pokažite da ste odgovorni, tako pokažite da brinete o interesima penzionera, a ne samo o interesima onih 1.500 ljudi koje ste spomenuli, koji su sebe uhlebili, a za ostale koji imaju minimalne penzije ili malo veće od toga, pokazali ste da nemate mnogo razumevanja. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Miletić Mihajlović.
Poštovana predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, javljam se po Poslovniku član 104. stav 2. koji kaže: "Narodni poslanici dužni su da se jedni drugima obraćaju sa uvažavanjem". Ovde, sa govornice smo čuli preoštre reči koje nisu primerene ovom domu i ovoj poziciji, odakle se emituju poruke i političke prirode, ali i poruke kulture. Da li se poslanici uvažavaju ako sa ove govornice izgovaraju jedni drugima reči – sram vas bilo; kako se ne stidite; treba da vas je sramota itd. Naravno, poneki put se čuju i mnogo teže reči. Sigurno da postoje i mnoge druge reči u srpskom jeziku kojima se oblikuje i kojima se definiše istina. Nije potrebno na jedan takav način da se obraćamo jedni drugima, a to je i normativno ovde regulisano, dužni smo da vodimo računa o tome. SPS se trudi da bude korektan partner u svim poslovima koje obavljamo u politici. To se pokazalo i u prošlosti i mislim da će se pokazati i ovom prilikom. Pominjanje SPS u negativnom kontekstu sa najgorim kvalifikacijama samo govori o onima koji te reči izgovaraju. Podsetio bih političke stranke koje su se oslanjale na SPS u prošlosti da je SPS i te kako bila dobar partner i dobra politička stranka, uz čiju pomoć je formirana manjinska vlada u prošlosti. Nema potrebe da se onda na takav način kvalifikuje SPS, jer takve reči ne govore o njoj već govore o onima koji ih izgovaraju. U vezi sa tim, naravno, onima sa kojima smo radili, sa kojima smo bili prijatelji, sa kojima smo bili u ljubavi u prošlosti, govorimo lepe reči i gledamo lepšu stranu života i onoga što je bilo. O bivšim ljubavima ne govorimo na ružan način. Što se tiče nekih političkih stranaka koje ovde na ovakav način reaguju, čini mi se da uzimaju pelcer od SRS. Ne mislim da ružim SRS, daleko od toga, ali, jednostavno, po intonaciji, po načinu nastupa, po logici, to je znak jednakosti.
Reč ima narodni poslanik Milan Dimitrijević. Izvolite.
Gospođo predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, reklamiram član 104. Poslovnika. Pre toga, gospodine Miletiću, zašto je istina uvreda? Istina boli, pa se onda tumači kao uvreda? Gospodine Čolakoviću, vrlo dobro pamtim, za razliku od nekih, i 1992. i 1993. godinu i 1994. i 1995. godinu, ko je bio jedan od čelnika sistema penzionog osiguranja? Pamtim to vreme jer sam kao lekar specijalista imao platu tadašnjih 25 maraka, a moja majka, inače penzionerka, tada je imala platu tri marke. Dok dobije platu i dok stigne da to podigne, to više nisu bile ni tri marke, nego jedna i po ili pola marke. Vi govorite o povećanju 10%. Ne govorite o povećanju troškova života. Mi polako putujemo u tom pravcu. Govorite o socijalno odgovornoj Vladi i boli vas kad vam neko kaže da treba da se stidite tog vremena, a treba da se stidite. Šta ste obećali vi u prethodnoj kampanji? Mi to nismo obećali. Bili smo potpuno realni i svesni kompletnog stanja. Dakle, sa onima kojima ste obećavali toliko povećanje penzija, sa njima se sada dogovarajte i izađite i recite za ovom govornicom, ovog trenutka, da li ste za ovakav rebalans budžeta. Izjasnite se o tome. Ali, tako je, kada je politika Vlade da se iz budžeta Vlade kupuju žirafe i foke – tada nema para za penzije. To je ta politika socijalno odgovorne Vlade. Vi niste sa nama u sporu, mi nismo protiv povećanja penzija i potpuno razumemo u kakvom stanju su danas naši penzioneri, ali vaš potpredsednik Vlade je rekao da od toga nema ništa u naredne dve-tri godine. Pa, kada će to biti, 2015, 2020. godine?! A do tada, gospodin Krkobabić će biti potpredsednik Vlade, a njegov sin, kao porodična manufaktura, zamenik gradonačelnika grada Beograda. E, to je ta politika koju će voditi PUPS, odnosno nekolicina funkcionera PUPS-a.
Momo Čolaković, a zatim Žika Gojković.
Poštovana predsednice, radno predsedništvo, poštovana ministarko, poštovani narodni poslanici, u ime Poslaničke grupe mi ćemo prestati da reklamiramo repliku i povredu Poslovnika, zbog toga što su pojedini poslanici smogli snage da povrede naše dostojanstvo i dostojanstvo ove skupštine. Protestujemo na ta izlaganja i odbijamo sve insinuacije koje su ovde izneli, posebno na naše dostojanstvo i naš moral. A bivši ministri, nećemo to da komentarišemo, koji su osam godina bili ovde u Vladi, upravo su i doveli penzionere u situaciju u kojoj se sada nalaze. Zakoni su doneti 2003. i 2005. godine, a posebno Zakon 2005. godine i o čemu mi sada ovde pričamo i govorimo? Penzije jesu povećane, a šta bi bilo da nisu i tih 10%? Bilo bi 4,3%. Sačekajmo novi zakon koji se priprema u Vladi, pa ćemo onda razgovarati da li je to drugo obećanje PUPS-a ispunjeno? Onda nam pomozite da to ostvarimo, jer se svi zalažete za bolji život penzionera, bez obzira u kojoj opciji bili ili ne. Niko od nas nije bio u vlasti od 1990. godine naovamo, a svi ovde koji su govorili, posebno ministri, bili su u vlasti. U vezi sa Fondom, niko od nas nikada nije bio u Fondu. Niko nije učestvovao u donošenju zakona. Urušavanje sistema jeste, ja se slažem sa gospodinom Dimitrijevićem, počelo 1992. godine, ali je katastrofalno nastavljeno 2000, 2001, 2003. i 2005. godine. Mi moramo to ispraviti i moramo sa sadašnjim koalicionim partnerom doprineti da se to popravi. U tome jeste suština, oni koji nisu hteli imaju svoje opcije, svoja opredeljenja i to je druga stvar. Posebno moram da podvučem da bivši ministar ne bi trebalo da govori o svom prijatelju, kako se ovde izjasnio. Zahvaljujem i neću se više javljati za reč.
Gospodin Žika Gojković, a zatim gospođa Nada Kolundžija.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo poslanici, reklamiram, kao i većina mojih prethodnika, povredu Poslovnika, član 104, povređeno je dostojanstvo ove skupštine u nekoliko navrata. Gotovo svaki drugi poslanik koji je danas izlazio za ovu govornicu povredio je dostojanstvo ove Skupštine, ali ono što je mnogo važnije, nekoliko puta je povređeno dostojanstvo svih naših građana, svih onih koji trpe ovih 20 godina raznorazne torture, preživljavaju dan za danom gledajući da li će njihove porodice moći da prežive mesec ili nedelju, da li će plate koje su primili biti dovoljne da prehrane svoje porodice. U kontekstu toga smo čuli danas svašta za ovom govornicom, najviše demagogije koja se ponavlja iz godine u godinu, iz sednice u sednicu, pa i u ovom novom sazivu. Suština svega je i istina najveća, da su svi koji sede ovde imali priliku da se bore za penzionere i za socijalno ugrožene. Svi su bili u vlasti i građani vrlo jasno vide koliko je ko uradio i koliko ko želi da uradi. Vrlo je neukusno kada neko ko je do juče bio vlast izađe za ovu govornicu i ospe drvlje i kamenje na nekoga ko je sada preuzeo odgovornost i želi da učini nešto konkretno. Rečeno je da smo se borili za socijalu. Kako? Važno je već jednom jasno reći ljudima – tako što smo kraduckali pomalo, tako što smo kupovali lokomotive preko butika prijatelja, tako što su raznorazne pljačke napravljene na naplatnim rampama, a od popravki puteva ni traga ni glasa. Vrlo je lepo kada vidimo ozbiljnije i starije ljude koji govore sa strašću za ovom govornicom, ali govoreći ostrašćeno može biti problem i za zdravlje. Mogu reći samo jedno, a to je ono što se tiče SPO i opcije koju ja predstavljam, podržaćemo svaki pametan i korektan predlog koji se tiče poboljšanja stanja penzionera i koji se tiče poboljšanja svih socijalno ugroženih građana. Hvala.
Zahvaljujem. Gospođa Nada Kolundžija.
Gospođo predsednice, uvaženo predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, javljam se po čl. 101. i 104. Poslovnika Narodne skupštine, jer su za ovom govornicom izrečene reči koje su uvredljive ne samo za neke narodne poslanike, već su uvredljive i za čitave poslaničke grupe, i ono što je još gore od svega toga, uvredljive su za čitave kategorije naših građana. Dakle, sa ove govornice uvređeni su svi penzioneri na najgrublji mogući način, pri tom zaboravljajući da među njima ima penzionisanih doktora nauka, profesora, učitelja, inženjera, ljudi koji su gradili ovu zemlju i ne mogu da snose kolektivnu odgovornost ili krivicu za politike koje su možda bile pogrešne i čiju cenu možda oni danas najskuplje plaćaju. Molim vas, gospođo predsednice, usmerite one govornike koji svoj očaj što nisu više u vlasti ispoljavaju tako što vređaju druge, da ih upozoravate na to da je nedopustivo da sa ove govornice vređaju kolege u ovoj skupštini, ali i građane Srbije. Mislim da je potpuno suvišno komentarisati ono što govori neko ko je do pre tri meseca bio u Vladi, punih pet godina, i kada plače za ovom govornicom nad teškom sudbinom penzionera, postavlja se samo jedno logično pitanje – šta ste uradili pet godina, da to ne bude tako? Za tri meseca mi to nismo mogli ispraviti, ali sigurni smo da će u godinama koje dolaze uraditi sve da popravimo ono što su bile posledice loših politika u prošlosti. Još nešto, svi su već do sada mogli videti da mi nikada ne branimo Vladu, da mi kada se Vladi izriču razumne, argumentovane kritike smatramo da naš posao nije da ulazimo u polemiku sa poslanicima koji takvu kritiku upućuju. Smatramo da je dobro da Vlada čuje ono što ljudi misle ili ono što misle drugačije, makar, iako nisu u pravu, ali kada se napadaju i kada se na ovako nedopustivo uvredljiv nivo obraćaju narodnim poslanicima i građanima onda ćemo, zaista, uvek reagovati i tražiti od vas, gospođo predsednice, da i vi, koristeći Poslovnik, reagujete na to. Hvala vam.
Gospođo Kolundžija, narodni poslanici imaju onaj vokabular koji su imali, a mnogi od njih sede dosta dugo ili u Parlamentu ili u Vladi, i u prethodnom periodu. Zaista vas molim, na način kako ste i vi to učinili, da poštujemo dostojanstvo pre svega građana Srbije, naše Vlade, predsednika države, nas samih ovde, a sasvim je dozvoljeno da biranim rečima upućujemo i kritike i sugestije. Htela bih da kažem da postoji poslovnička mogućnost da izričem mere za slučaj nekorektne vaše verbalizacije. Međutim, vaša verbalizacija je stil vašeg političkog života i bojim se da oni koji to čine, zaista, jako loše čine po ugled sopstvene poslaničke grupe i partije. [[Aplauz.]] Gospodin Milan Lapčević.
Gospođo predsedavajuća, slažem se da je ovde više puta prekršen Poslovnik član 104. i da je više puta narušeno dostojanstvo i narodnih poslanik, a i Narodne skupštine, ali i građana Srbije. Gospođo Kolundžija, tu mogu sa vama da se potpuno složim. Samo vas pitam, da li je dostojanstvo i građana Srbije i narodnih poslanika narušeno i kada izreknete laž? Ne mislim na vas konkretno, nego na onog ko da obećanja, pa onda posle dva ili tri meseca kaže – žao mi je, nećemo moći, sistem je neodrživ, videćemo, u narednim godinama ćemo učiniti sve. Pa onda kažete sledeću stvar – jako je žalosno kada neko ovde plače, a bio je do juče u Vladi. Gospođo Kolundžija, a gde ste bili vi, odnosno vaša poslanička grupa i stranka koju predstavljate, koliko je ona godina bila u vlasti? Da li ste vi bili u vlasti do ovih izbora? Šta ste vi učinili? Nije reč o tome, reč je o tome da se celokupna priča prethodnih dva-tri sata svodila na PUPS. Oni su, ljudi, verovatno, sa pravom tražili da se poboljša standard penzionera. To je sasvim u redu i ne postoji nijedna poslanička grupa koja te stavove ne podržava. Vi ste ih obmanuli prihvatanjem onoga što je nemoguće. Sistem je neodrživ. Nemoguće je povećati toliko deficit u budžetu, koji je već eklatantno 45 milijardi, za naredno povećanje penzija, uz ovakvu zaposlenost, uz propale fondove, nemoguće je dodatno to uraditi, a da ne dođe do sloma države ili do dodatnog zaduživanja ili, eventualno, ono, što pretpostavljam pripremate povećanjem cena ''Telekoma'', prodaje ''Telekoma'', pa da onda nadomestite taj manjak u budžetu. Prosto, sistem to ne može da izdrži. Privreda Srbije i oni koji stvaraju dohodak to ne mogu da izdrže. Ne mogu da plaćaju. Imamo milion nezaposlenih, milion i po penzionera, 500.000 ljudi, a stalno povećavate, zaposlenih u državnoj administraciji, koji su trošak. Dakle, neko mora da stvori taj novac da bi oni bili plaćeni, a to ne može da se izdrži. Milion i po ljudi koji se još uvek vode da rade u privredi ne mogu toliko da zarade da pokriju sve prohteve države, i onih koji ne rade, i zaposlenih u javnoj administraciji, i penzionera. Penzionerima treba da se poboljša njihov položaj, ali pre svega onim najugroženijim kojih ima preko 400.000, koji imaju mesečna primanja ispod 10.000. Da li sa tim može da se živi? Ne može! Ali, zašto povećavate linearno svima? Ima 100.000 ili 200.000 onih koji primaju preko 80.000, pa će oni primiti još 10.000 na tih svojih 80 hiljada, a, recimo, moj otac ima 8.000 penziju, on će primiti 800 dinara; njegova pretplata za telefon je 250 i 300 dinara, toliko je trošio impulsa do sada, biće mu 600 dinara, znači, kompletno će mu pojesti povećanje, tih 800 dinara, samo povećanje usluge ''Telekoma''.
Narodni poslanik Milorad Buha, zatim Miroslav Markićević.
Dame i gospodo narodni poslanici, čuli smo ovde od predstavnika PUPS-a da se kreće u reformu penzionog osiguranja. Pre nego što krenete u reformu vi imate jako dobre zakonske pozicije i zakon koji vam sada, trenutno, omogućava redovnu isplatu od 60% od prosečne plate. Nijedna isplata u toku ove godine i prethodnih godina nije bila 60%. Zašto ne insistirate na tome? To je osnovno pitanje. Vi ne smete se obratiti svojim koalicionim partnerima, u tome je problem. Imate zakonski osnov, insistirajte na tom zakonskom osnovu! Ovo povećanje od 10% se istopilo, to sam i rekao, zato što je inflacija u periodu od osmog meseca prošle godine, osmi mesec ove godine preko 10%. Sve ono što ide oko usklađivanja je premalo da bi namirilo porast cena života. Penzioneri žive u realnom životu, cene u realnom životu su daleko veće od zvanične inflacije. Ona je daleko veća nego što je realno prikazujete. Znači, penzioneri izgube jednu penziju samo zbog toga što se ne isplaćuje zakonski osnov. Jednu penziju pojede inflacija i realno, ono što penzioneri dobijaju svake godine, to je desetak, petnaest, a možda i više posto, manje od onoga što bi realno trebali da dobiju. O tome vi mora da otvorite priču. Reformu o kojoj vi pričate, to je vreme pred nama, ali ono što realno, imate pred sobom, jeste zakonski osnov, insistirajte na tome i pomoći ćete penzionerima.
Gospodin Markićević.
Poštovana predsednice, kolege poslanici, građani Srbije, i ja, takođe, mislim da je povređeno dostojanstvo Skupštine, ali zbog toga što su neke naše koleginice i kolege pokušavale da ovde zamagle suštinu i istinu. Samo da ne zaboravimo oko čega smo počeli i kako je počelo. Gospodin Čolaković je izašao i rekao da njega, kao šefa Poslaničke grupe, po ne znam koji put već niko ništa ne konsultuje i da on nema veze sa nekim dnevnim redom i nekim temama koje su ovde. Onda građani mogu da zamisle šta se dešava sa poslaničkim grupama koje pripadaju opoziciji. I ja sam, gospodine Čolakoviću, prisustvovao na nekoliko konsultacija gde ste vi izražavali neke vaše pritužbe na prostorije i ja to sve podržavam. Prema tome, trebalo je da insistirate da prvo od predsednice dobijete odgovor na to pitanje. Što se tiče penzija, pošto svi mi imamo i majke i očeve i rođake i prijatelje, treba pošteno reći ovde. Tačno je da vi kao Poslanička grupa, odnosno kao partija, zastupate penzionere i to radite vrlo iskreno, ali vi zastupate 10% onog sloja penzionera koji imaju mnogo velike penzije. O tome se radi ovde. Mi pokušavamo da na to ukažemo, ali onda izađe gospođa Kolundžija koja kaže da joj se ne sviđavokabular nekih, a u stvari ne priča o suštini, o čemu se ovde radi. Tačno je da oni koji su imali veće plate i više ulagali u penzione fondove da treba da imaju i veće penzije. To je normalno, ali vi ste rekli da pripadate socijalno-odgovornoj i pravednoj Vladi. Nije pravedno, gospodine, da onaj ko ima 8.000 dobije 800 dinara. Njemu je penzija prethodnih mesec dana već smanjena kroz ova poskupljenja koja su navodili ovde ljudi. Kako će oni da žive? Znate, ko ima penziju 70.000 on dobije još jednu penziju, koliko imaju ovi mučenici, a vi dobro znate da ih ima skoro 500.000. Dakle, vi ne zastupate njih, to treba jasno reći građanima. Vi zastupate one koji imaju već velike penzije. I to je vaše pravo, i zakonsko i legalno i političko, ali nemojte da se ljutite ako mi ukazujemo na to, jer za DSS i Novu Srbiju je glasalo mnogo penzionera. Kada bismo mi zaista preneli rečnik koji oni upotrebljavaju ovih dana videli biste da je ovo što ste čuli za govornicom mnogo blago i vaspitano. Mogu da vam kažem to u jednoj rečenici. Kažu vam: ''Nemojte više da nas branite. Otkad ste vi počeli da nas branite još nam je gore!'' A vi, gospođo Kolundžija, na ovo što ste ukazali, imali ste divnu priliku prošle sedmice, čudi me da ste je propustili, da reagujete u tom stilu kada je prisutna ministrica ovde, gospođa Dragutinović, sporeći procenat siromašnih ljudi u Srbiji, rekla – da je tako, 35% bi ih bilo na Novom groblju! To je neverovatna izjava i to nisam čuo od 2001. godine, od kada sam ovde u Skupštini. (Predsednik: Vreme.) Tada ste propustili priliku da budete principijelni, da izađete i da kažete da je to gaf, da je to nepotrebna izjava, da je to trenutna emotivna izjava i da vam onda verujemo da i danas govorite iskreno. Inače, ovo što ste rekli ovde smatramo običnim politiziranjem.
Da li predstavnici predlagača žele reč? (Ne.) Da li izvestioci nadležnih odbora žele reč? (Ne.) Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? Samo jedno obaveštenje: gospodin Maraš je predstavnik poslaničke grupe LDP, gospodin Krasić – SRS. Gospođa Elvira Kovač, pa gospodin Maraš.
Gospođo Đukić-Dejanović, džabe ste vi nas napadali danima. Na dnevnom redu se nalaze, u objedinjenoj raspravi u načelu, dva zakona i predstavnik Vlade ne želi da kaže nijednu reč o tim zakonima. To javnost mora da zna. Zašto predstavnik Vlade ne želi da priča o ovim zakonima? Nema šta da kaže, jer svaka reč koju bi predstavnik Vlade upotrebio za ove predloge zakona bilo bi pridruživanje Srpskoj radikalnoj stranci u optužbama protiv Vlade Republike Srbije i bilo bi optuživanje svega onoga što je urađeno od 25. januara 2001. godine, kada je formirana "prva demokratska vlada". Dragi građani Srbije, vi ste žrtve jedne "male". To se u žargonu kaže "stradao sam od jedne male", a misli se na jednu malu rakijicu, ali obično muškarci kažu "od jedne male", a misli se na ženu. Vi, penzioneri, stradali ste 2003. godine, kada je, jedna "mala", Gordana Matković došla i izmislila novu rupu na saksiji. Tada je krenuo sunovrat penzijskog sistema. To što vi kažete "oho-ho", samo je dokaz da ništa ne znate. [[Aplauz.]] To je opštepoznata stvar, nemojte da se ljutite. To što sam vam rekao, to pričaju svi u Srbiji i u inostranstvu. Apsolutno ništa ne znate! Po nalogu MMF uništen je naš ceo socijalni sistem. Uništen je zbog toga što je rečeno da sve to treba da se finansira iz realnih izvora – pa je onda došlo i do prilagođavanja one druge strane, ne samo one strane gde su prava iz oblasti penzijsko-invalidskog i zdravstvenog osiguranja, a ova dva zakona tretiraju to, doduše, ovaj jedan tretira i kamate na neplaćene poreze i to sve želite da zamrznete sa 31.12.2007. godine i, vi ste, praktično, nama ubacili u dnevni red nešto što je pogrešno. Zbog čega? Glasali "za", glasali "protiv", situacija je potpuno ista. Ako ova dva zakona ne budu na dnevnom redu, situacije će biti potpuno ista. Zašto? Vi nećete moći da završite nešto što je nemoguće. Ako se ova dva zakona izglasaju, ništa dobro neće da se desi. Zašto? To je dokaz da vam je pao ceo sistem, fiskalna politika vam je pala, totalno. Samo da vas podsetim, nema onog drekavca što je skakao i 2001. godine i naovamo. Oni treba da dođu ovde, i Đelić i Dinkić, Vlahović je pobegao, Cvetković je tada vodio privatizaciju, na čelu sa Borisom Tadićem, da objasne kako je to moguće da neko ne može da overi zdravstvenu knjižicu, a nalazi se u radnom odnosu? Kako je moguće da firma po evropskim standardima posluje od 2001. godine, pa, evo, i danas pa, i sutra, a da ne plaća doprinose za zdravstveno osiguranje? Kako je moguće da neko izvrši obračun poreza na dobit preduzeća i da ne plati porez, pa mu idu kamate, pa sada treba da se oslobodimo od kamata? Još se dosetio Dinkić i kaže da će sva ta oslobađanja da budu ako se krene sa plaćanjem ovih tekućih obaveza, pa ukoliko neko ne plaća tekuće obaveze, e, onda, ovo što se zamrzava sa 31.12, ne važi mu to pravo. Kako je to moguće? Kako je moguće da čovek radi u policiji, treba da ode u penziju i mora da čeka šest meseci na rešenje o penziji. Zato, što država nije platila doprinose za penzijsko-invalidsko osiguranje? Ako država ne plaća penzijsko-invalidsko osiguranje za zaposlene u državnoj administraciji, šire posmatrano, nije to samo 20 i nešto hiljada, to je čitavih 260 hiljada, što u državnim, što u paradržavnim organima, tu su i svi prosvetni radnici, tu je i kompletno zdravstvo, sve ono što ste u tački dnevnog reda, o kojoj smo juče pričali, stavili u obrazloženju i rekli da je to skoro 260 hiljada zaposlenih, ako za jednog od njih država ne plati doprinos za penzijsko-invalidsko osiguranje mesec za mesec, bez obzira da li na osnovicu ili iz osnovice, kako ga delite, onda država nema prava da juri frizera, automehaničara ili bilo koga drugoga ko nije izvršio plaćanje doprinosa. Nemate prava. Kako onaj ko krši zakon može da juri one druge?! Nemoguće je. Ali to je sunovrat vašeg shvatanja života, vašeg shvatanja politike, vašeg shvatanja da EU predstavlja jedno drvo, a vi samo treba da stanete ispod drveta, da tresnete jednom granom i sve će da se napuni. Još čeka na granici šest i po milijardi, ljudi, niste uneli, ili ste pokrali, šta je bilo?! Rekli ste med i mleko, samo mi demokrate da dođemo na vlast, nas Evropa voli, nas svet voli, oni vas tretiraju kao partnere, a ne kao protivnike. Kmečao je ovde Drašković i rekao: "Mir! UN će da vode računa o Srbima na KiM. Sve će biti u najboljem redu, samo da prodamo ova preduzeća". Prodali ste preduzeća, nemate šta da prodajete više. I pao je sistem. Kako je moguće da neko ne plaća u vašem demokratskom sistemu poreze, kako je moguće da ne plaća doprinose za PIO i kako je moguće da ne plaća doprinose za zdravstveno osiguranje, zbog čega ljudi ne mogu da overe knjižicu? Ima i druga strana – džabe što je on overio knjižicu, on opet mora sve da plati. Znači, vi ste nastavili, pa ste još i produbili taj sistem da čovek može da radi 35 godina u nekoj firmi, bez obzira na svojinsku strukturu te firme, može da bude u pitanju i da je sada stranac vlasnik firme, i da ne može da overi zdravstvenu knjižicu. Ide redovno na posao, dobija neku crkavicu, ali nema zdravstvenu zaštitu. Kako je to moguće u demokratiji? Kako je moguće to u vašim snovima? Tu realnost ne mogu da pokriju "Danas", ''B92'', ''Studio B'', RTS, "Blic", "Glas" i svi mediji pod kontrolom Amerike, Engleske i drugih država, koje nikada neće biti proleterske. Kako je to moguće? Kako se to omaklo vama? Kako se to desilo? Sada ćemo da pričamo o brojkama. Vi ste napisali u ovom zakonu, koji se odnosi na doprinose za zdravstveno osiguranje, da ukupna dugovanja po osnovu dospelih a neplaćenih doprinosa za obavezno zdravstveno osiguranje iznosi 42 milijarde dinara. Da imate 42 milijarde, da li bi nešto bilo bolje? Ne bi. Zašto? Zato što je na čelu tog ministarstva Tomica – ''Torbica'', G17 plus. Ako hoćeš da radiš u zdravstvu moraš da budeš član G17 plus. Kraj priče. Moraš da upadaš u ''dil'' za lekove, moraš da nađeš sponzora da ideš na savetovanje, ako si neki stručnjak iz oblasti zdravstva, da bi pratio novu tehnologiju, mora da se ugrađuje u nabavku skenera i da ne ređam dalje. A, gde je osiguranik? Nema ga. Juče smo čuli, sedam puta skuplje plaćamo lekove u Srbiji koji se prave u Srbiji. Kakav je taj vaš sistem? Gde na kugli zemaljskoj postoji takav sistem koji ste vi napravili, a koji reklamiraju Amerikanci preko svojih ambasadora, Englezi preko svojih ambasadora, preko ''Bilda'', RTS, ''B92'', ''Danas'', ''Blic'', i terajte redom sve, i kolumnista daje svoj doprinos tome. Gde? Građani Srbije, pratite sednice Narodne skupštine, jer ćete ovde čuti surovu istinu o životu u Srbiji, a taj život kreira Boris Tadić. Boris Tadić je glavni kreator. Pobedili ste na izborima, on je ispunio obećanje, ono što je potpisao, potpisao je. Da li će da se ostvari? Neće da se ostvari.Potpisao je sa penzionerima. Sve je u redu. Sve ste vi lepo uradili. Ne možete nikoga da ubedite u to. Sada će, recimo, u Vrnjačkoj Banji jedna stranka da potroši milione dinara da bi prevarila građane, pa pokušaće i u Knjaževcu, pa će pokušati i u Rumi, pa će pokušati i u Prijepolju. Svuda ćete vi da prevarite ljude, jer živite od laži. Ko laže taj i krade, ko krade ide u zatvor, a ko ide u zatvor ima buve. To je naš problem. ''Buve'' vode državu! MMF daje malo kredite, pa onda kaže – ne može iz budžeta da se dotira, socijala, ne, to mora da bude iz realnih izvora. A onda dođu dva predloga zakona u kojima jasno stoji, sve smo promašili. Nismo napravili jedan konzistentan sistem koji može da radi. Pa jedne godine imamo suficit, a druge godine imamo deficit. Deficit, deficit. A, vi pobeđujete. Za čas naručite kod gospođe Sonje Liht ili preko muža istraživanje mnjenja – tri puta jači, četiri puta jači. Sila! Gde je ta sila? Sila zahvaljujući tome što je gurnula ruku u tuđi džep. Malo krade ove iz inostranstva, a najviše krade građane Srbije. Kako je moguće da se ne plaćaju porezi, objasnite mi, molim vas. Mora da se obračuna kamata, pa po osnovu kamate vi ste rekli da postoji 15 milijardi duga. Niste čitali obrazloženje? Ja sam ga čitao, eto, vidite. Za ovaj ste rekli 42 milijarde, 42 milijarde i 15 to je 57. Koliko je naš budžetski deficit?Rekli ste 45. Vaš sistem ne postoji! Molim vas, to samo kod nas postoji i nigde na kugli Zemaljskoj; dođe čovek iz inostranstva i kaže – želeo bih da napravim jednu fabriku na livadi (kako vi to kažete na engleskom, zeleno). Onda se pojavi jedan ministar i kaže – sve ćete da dobijete po bagatelnim uslovima, čak ćemo da vam damo i za svakog budućeg zaposlenog toliko i toliko para. Gde to ima? Objasnite mi? Gde postoji fikus od dva miliona dinara, kašičica od 800 dinara, gde postoji? Postoji u Vladi koju vodi DS. To nije uvreda, gospodine Mićunoviću, to su brojke, to su činjenice. To su činjenice. Imamo mi penzionere. I Olja Bećković je invalidski penzioner. Ona nije u položaju kao roditelj nekog od ovih ovde. Nije. I Neda Arnerić je bila penzionerka, ona je penzionisana tokom novembra 2000. godine, pa lečila se posle u Bodrumu itd. Sve ste unakazili. Čitav sistem. Kako je moguće da neko ne plati porez pored onako oštrog, britke sablje, Dinkića, kako je to moguće? Vi sada, gospođo, vodite taj resor, mislim, šire posmatrano, kako je moguće da se ne plaća porez u ovoj demokratskoj državi? A šta će da se desi ako neko od ovih koji je dužan treba da plati doprinose, poreze, doprinose za zdravstveno, doprinose za PIO ili plati ovu kamatu koju ste izračunali? Verovatno je zatvoren, jer on ne plaća, jer nema sredstava. A kakav je taj ekonomski ambijent u kome on treba da ostvari sredstva? Ovo su sve troškovi sa gledišta firme. Da li on može da pokrije taj trošak? Ne može. Zašto ne može? Zato što je tržište monopolisano i zato što iz inostranstva ulazi sve i svašta i to ste lepo priznali. U Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o budžetu Republike Srbije za 2008. godinu vi ste rekli da ćete po osnovu PDV da naberete tri puta više za robu koja dolazi iz inostranstva, nego koja se proizvodi na našem tržištu. Vi stimulišete uvoz. Kada se ne stimuliše uvoz, kada se pravi veliki budžet, deficit u platnom prometu sa inostranstvom, to u prevodu znači, vi ste ovo tržište stavili na tacnu. Kome? Inostranstvu. Ili, da budem precizniji, stavili ste na tacnu predstavnicima nekih firmi iz inostranstva koji su u Srbiji. Tu vam je Đilas, tu vam je onaj vaš Šafer, on prodaje te bombone, čokolade, kao i ovi drugi tajkuni. I koga vi zastupate? Tajkune! Da biste očuvali to, zaboravio sam sada ovu sliku, Boris Tadić je posetio na Goču Tomislava Nikolića, pa mu dao pare, videli ste i sami slike koliku je latifundiju napravio. Sada ste napravili svoju stranku, gospođo Đukić-Dejanović, Borisovim parama, američkim parama, engleskim parama napravili ste svoju stranku koja treba da spreči ovo da se čuje, ko uništava ovu državu, ovaj narod i vitalne interese. I onda će opet neko da zakmeči ovde – pobedili smo! Slažem se, a to znači u prevari, to znači prevarili ste. Samo ste uspeli da prevarite. Zašto? Svi mediji su pod kontrolom Amerike, Engleske i svih dokazanih neprijatelja srpskog naroda. Sada je Havijer Solana dobar, sada je Oli Ren dobar, sada su svi Amerikanci dobri, sada ćete da isporučujete naše građane tamo. Sada ste pukli toliko, morate da plaćate i troškove svedocima koji idu u Hag, svedocima tužilaštva plaćate.I vama je stalo da se završi ta priča, da zaokružite priču ''prljav posao protiv srpskog naroda''. Usvajajući ove predloge zakona ili glasajući protiv ovih predloga zakona, ništa se neće pozitivno desiti u našoj zemlji. Ako se ne glasa, nastaviće se i dalje proces da ova vlast ne samo što nema snage nego nema ni teoretske mogućnosti da naplati te kamate i da nekoga natera da plaća. A napravili ste tako zakon o zdravstvenoj zaštiti i zdravstvenom osiguranju da ste od zdravstvene knjižice napravili izvodom matične knjige rođenih. Objasnite ljudima, 30 i nešto godina čovek uplaćuje za zdravstveno osiguranje, gde su te pare? Čovek uplaćuje 30, 40 godina za PIO. Gde su te pare?! Ako nema tih para, šta je sa njegovim pravima? Vi ne priznajete. Mene uopšte ne bi iznenadilo da Dinkić za koji dan izađe i da kaže, penzija, trošak! Za šta? Trošak i za fond, trošak i za državu. Šta da radimo? Da ukinemo penzije, jer više nema penzija. Onda će Boris Tadić da kaže - imamo dodatak. Koji? Ko zgazi penzionera dobija jednokratnu pomoć od dve hiljada evra! To ste vi spremni da uradite. [[Aplauz.]] Vas uopšte ne interesuju građani Republike Srbije. Vas interesuju fokus grupe. Popularnost, da li je talijansku pastuv, da li je Roki Marćano, da li je Roki ovaj, vile na Dedinju, vile na Senjaku, kuće ovamo. To vas interesuje da zgrnete, da pokradete ovaj narod i još malo što ima da se pokrade. To je Boris Tadić dao Tomi Nikoliću. I vi njega čuvate zbog toga, molim vas! Na kraju, nešto, da iskoristim priliku, gospođo Đukić-Dejanović. Juče je bio 28.10.2008. godine, u 18,05 časova je ušao Tomislav Nikolić u ovu salu i poslao mi je poruku: "Čujem da pričaš svuda i naglas da sam džukela koju si isterao sa sednice. Zaustavi se!" Ovo ne tumačim kao pretnju. Nema on kome da preti. Jasno vam je kada vidite ove slike da je i njemu jasno da nema šta da traži ovde. Na Paliluli nam se vraćaju odbornici, svuda se ljudi vraćaju, sve ih je prevario, još ih samo drži Boris Tadić. Zašto? Da bi po američkom nalogu završio prljav posao sa Srbijom i srpskim narodom, kako bi uneo što veću zabunu i kako bi se stvorili uslovi da ovi pomognu ubistvu Vojislava Šešelja u Haškom tribunalu. Ne prozivam ja njih, prozivam Borisa Tadića i prozivam vas koji sve to znate i uporno ćutite. [[Aplauz.]]
Povreda Poslovnika, najpre gospodin Dimitrijević, pa gospođa Janković.
Zahvaljujem, gospođo predsednice, ja sam juče u popodnevnim časovima otvorio jednu temu, a sada vam postavljam kao poslaničko pitanje i molim da mi nadležne institucije odgovore na to pitanje. Pitam: 1) Da li je tačna informacija da pojedine farmaceutske kuće u Srbiji lekove prodaju po cenama koje su do sedam puta veće nego u susednoj Crnoj Gori? 2) Da li je tačno da Republički zavod za zdravstveno osiguranje ne raspisuje tender za kupovinu lekova? Ako je tačno, zbog čega je to tako? 3) U kom su poslovnom odnosu Republički zavod za zdravstveno osiguranje, veledrogerije i apoteke? Zahvaljujem.
Znate, strogo gledano, to su bila poslanička pitanja koja nisu uvremenjena, ali može se shvatiti i kao potreba da se informišete da biste dalje mogli da pratite. U redu, ali je trebalo u toj formi da bude plasirano. Gospođa Janković, izvolite, po Poslovniku.
Član 225. i 226. Dolazim iz Palate pravde, gde sam se srela sa porodicom i prijateljima našeg mladog košarkaša Miladina Kovačevića, koji je zbog navodnog napada na američkog državljanina Brajana Štajnhauera bio uhapšen i odveden u američki zatvor u noći između 4. i 5. juna ove godine. Ovaj momak, koji je bio uzoran sportista i student političkih nauka u Americi, mesec dana je boravio u jednom od najzloglasnijih američkih zatvora, sa okorelim kriminalcima i ubicama, kao u najgorim američkim filmovima "ce produkcije", u kojima je sve toliko odvratno da gotovo niko ne veruje da je realno. Pred sud je izveden s lancima na nogama, a određena je kaucija od 100.000 dolara, dok su druga dva osumnjičena puštena sa kaucijom od 5.000 i 10.000 dolara i, naravno, privedena tek posle 25 dana. Njegov život i život njegove porodice su bili ozbiljno ugroženi. Američki mediji su mladog Kovačevića prikazivali kao psihopatu koji puši tompus i nosi kalašnjikov. Da li bi to stvarno bilo moguće u studentskom kampu u Americi? Nazivali su ga ''srpskim đubretom'', a porodicu sistematski zlostavljali, povezujući je sa ''balkanskim kasapinom Miloševićem'' i ''crvenim beretkama'', jer su oni, bože moj, iz Kule. Porodica je i psihološki i fizički i finansijski jako ruinirana jer je morala da kuću stavi pod hipoteku da bi platila i prikupila ovaj novac za kauciju. Majka Miladina Kovačevića, Branka, inače je neuropsihijatar i sudski veštak, pokušavala je da dobije podatke o zdravstvenom stanju navodne žrtve Brajana Štajnhauera, ali i njoj, a i drugim stručnjacima našeg porekla, bilo je onemogućeno da saznaju kakva je realna situacija. Realno, zbog ozbiljne toksikacije usled zloupotrebe droga i alkohola, dotični mladi Amerikanac je doveden u stanje indukovane kome iz koje je izašao i te kako funkcionalan. Nemam nameru da se mešam u istražni postupak, ali je neophodno reći u kakvoj poziciji životne ugroženosti se našao naš državljanin, koji se 10. juna vratio u Srbiju, državu koja jedino može da mu obezbedi Ustavom zagarantovana prava. Od tada, pa sve do juče, kada je u ranim jutarnjim časovima priveden i odvezen, opet kao opasan kriminalac, u stanicu policije u ulici 29. novembra, Miladin Kovačević je bio dostupan našim vlastima i istražnim organima, javno ispoljavajući svoju spremnost da se u njegovoj matičnoj državi pokrene postupak u kojoj bi mogao da dokaže svoju nevinost. To što je fizički snažan, ovaj mladić nije nikako zloupotrebio, čak se nije radilo ni o samoodbrani, već odbrani druga dva učesnika u ovoj tuči. Juče, kasno uveče, Miladinu Kovačeviću i konzulu Nenadoviću određen je pritvor do 30 dana. S tim u vezi, imam pitanja za Ministarstvo spoljnih poslova i Ministarstvo pravde. Prvo, zašto se čekalo da započne suđenje u Srbiji i kako to da se baš sada Ministarstvu inostranih poslova dostavi predmet Miladina Kovačevića, kada je on bio na raspolaganju i policiji i pravosudnim organima države Srbije od 10. juna, kada se vratio iz Amerike? Drugo, da li je ovo trenutak koji je rezultat diktata našem pravosuđu, a da nije udovoljeno želji našeg građanina da se pokrene postupak u kome bi on imao šansu da dokaže svoju nevinost? Da li se američki sud ovde predstavlja kao nadnacionalni u odnosu na naš pravosudni sistem i da li čekaju da vide da li će kazna biti dovoljno drakonska, pa da oni ponovo preuzmu slučaju? (Predsednik: Vreme.) Po međunarodnim standardima, ne može istovremeno da se vodi postupak u dve države. Da li se postupa po zamolnici Amerike da se ovde izvedu svi dokazi, pa da se ti isti dokazi vrate u nadležnost američkog pravosuđa? Ko će i kojim mehanizmima obezbediti ... (Predsednik: Hoćete li, molim vas, da privedete kraju?) ... dobro, onda ću da nastavim u sledećoj povredi Poslovnika.
Gospođa ministar ima reč, izvolite.
Dakle, ja bih ipak nekoliko reči rekla o zakonima koji su na dnevnom redu današnje sednice Parlamenta. Poštovana gospođo predsednice, poštovani narodni poslanici, ipak imam šta da kažem o ova dva zakona. Prvi zakon jeste Predlog zakona o otpisu kamate na dospele obaveze po osnovu određenih poreza i poreza za obavezno socijalno osiguranje, a drugi zakon odnosi se na mirovanje i otpis duga po osnovu doprinosa za zdravstveno osiguranje. O čemu se zapravo radi? Htela bih da podsetim ovaj parlament da se radi, pre svega, o starim dugovima. Znači, 90% duga o kojim se ovde govori, 45 plus 15 milijardi, odnosi se bukvalno na stare dugove. To su dugovi koji su nastali tokom 90-ih godina, a onda su samo prepisivane kamate. Naravno da ovi zakoni imaju u osnovi jedan cilj, a to je da oslobodimo kompanije koje su u prošlosti napravile dug tog balasta i da sada mogu redovno da izmiruju svoje tekuće poreske obaveze. Pri tome, ne oslobađamo ih duga, oslobađamo ih kamate. To je kada se radi o 10 poreskih oblasti. Dug jeste stari, veličina duga je rezultat kamata koje su prepisivane u čitavom ovom periodu, tako da je otprilike, kamate su 50%, osnovni dug je 50%. Dakle, dug jeste star, ne oslobađaju se duga, oslobađaju se kamate. Znači, uslov je da sve svoje obaveze redovno izvršavaju. Što se tiče doprinosa za zdravstveno osiguranje, to je drugi zakon, rešenje je nešto drugačije, s obzirom na to i da je sam doprinos za zdravstveno osiguranje nešto drugačiji po svojoj prirodi od ostalih poreskih oblika. Ovde je predlog zakona kojim želimo da praktično omogućimo privremeno mirovanje duga koji je konstatovan na 31.12.2007. godine, dakle privremeno zamrzavamo, privremeno on ne plaća kamatu, ali samo ukoliko u periodu od naredne četiri godine redovno plaća doprinose. Dakle, rezultati ova dva zakona biće sigurno povećana fiskalna disciplina u smislu redovnog otplaćivanja poreza, doprinosa i starih dugova bez kamate, samo toliko.
Reč ima narodni poslanik Dragan Todorović, želi da govori o povredi Poslovnika.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo ministar, vi ne govorite punu istinu. Pokušavate da na neki način dezavuišete izlaganje gospodina Zorana Krasića, koji je ispred SRS stavio osnovne primedbe na predlog ova dva zakona. Vi kažete da se dug u najvećoj meri odnosi na dug koji je stvoren devedesetih godina. Da li je taj dug 100% ili ima i onoga duga koji je od 2000. godine i koliki je taj dug? Onda se postavlja pitanje, kada ste došli 2000. godine tvrdili ste da sve ono što je bilo do tada ne valja, da ćete vi popraviti i da nećete doći nikada u ovu situaciju. Niste vi ništa novo izmislili. Bilo je toga i to dosta ranije kada, takođe, neki građani nisu mogli da overavaju zdravstvene knjižice, to su bili privatnici, samostalne delatnosti. Niste nikako mogli da odete kod doktora ako nemate overenu zdravstvenu legitimaciju, a da bi overili zdravstvenu legitimaciju morali ste da isplatite sve poreze i doprinose. Ovo što vi radite, vi ste samo preuzeli iz nekih ranijih vremena kada su se građani delili na one građene koji su mogli da imaju zdravstveno osiguranje bez obzira što njihove firme, društvene firme, nisu uplatili te doprinose i privatnike koji to nisu mogli zato što su bili privatnici. Ovo sad što govorite, vas optužujem, odnosno vi koji ste na vlasti, kako ste vi uopšte mogli da dođete u situaciju da ne možete da izmirujete doprinose za zdravstveno osiguranje? Kako je to moguće? Sistem koji je pravljen po ugledu na evropski, po savetima Svetske banke MMF, kako je uopšte moguće da dođete u ovu poziciju? Hajde da uzmemo taj deo koji je bio devedesetih godina, ali šta ćete sa ovim doprinosima koji se ne izmiruju od 2000. godine? To je jedna stvar. Druga stvar, koliko ste vi prodali do sada društvenih firmi? Gde su te pare? Gospodin Krasić vam postavlja jednostavno pitanje. Čovek 30 godina uplaćuje doprinose za zdravstveno osiguranje, ne može sada da se leči. Znate kako može? Nema overenu zdravstvenu knjižicu, mora da plati. Kakva ste vi to onda država? Hoćete da budete socijalno pravedna država, hoćete da vodite računa o građanima? Trideset godina je plaćao zdravstveno ili je njegova firma bila u obavezi da plaća, a on kada dođe kod doktora ukoliko ne položi pare, neće ljude da puste iz bolnice ukoliko ne plate. O tome vas mi pitamo a ne o tehnici, kako ćete vi otpisati kamate, kako ćete regulisati plaćanje duga itd.
Narodni poslanik Zoran Krasić želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Ja sam stvarno zaprepašćen. Gospođo, da ste izašli i da ste bilo šta drugo rekli donekle bih mogao da prihvatim, ali ovo što ste sad rekli, malopre, to je stvarno neprihvatljivo. Vi prosto ne poštujete elementarnu logiku. Molim vas, ovde postoji nekoliko propisa koji regulišu ovu oblast. Postoji set poreskih propisa, porez na dohodak građana, porez na dobit preduzeća itd. i postoji Zakon o plaćanju doprinosa. Sad ću da vam pročitam šta piše u tom vašem zakonu, ''dosmanlijskom'', meni je to sasvim svejedno, od 25. januara 2001. godine do danas ko god da je sedeo tamo, to je ''dosmanlija'', u svim varijantama. Molim vas, Zakon koji reguliše plaćanje doprinosa za obavezno osiguranje, član 65. kaže – u pogledu utvrđivanja naplate i povraćaja doprinosa, pravnih lekova, kamate, kaznenih odredbi i drugih pitanja koja nisu uređena ovim zakonom i za odredbe koje se odnose na poreska oslobađanja, olakšice i otpis, primenjuju se odgovarajuće odredbe zakona koje uređuju porez na dohodak građana. Molim vas, ova materija je regulisana. Uvek se u Srbiji nastrada kada demokrate žele da učine nešto dobro. Kad god ste vi rekli nešto dobro hoćemo da uradimo građanima, kraj, tu više trava ne niče. Zašto ove propise ne primenjujete za postojeću situaciju? Zašto niste napravili analizu? Možda je stopa velika, treba da se smanji. Šta je u poslovnom ambijentu opasno pa ovi troškovi poslovanja ne mogu da se isplaćuju? Zašto niste uzeli nešto drugo? Ne, vi ste uzeli ovo da bi opet prevarili neke. Ne kažem, vi biste prividno da stvorite neki utisak da ste nešto uradili, ali šta će da se desi ako za tri meseca ovaj ko je dobio neku olakšicu, oslobađanje, ne može da servisira tekuće obaveze? Onda, sve ovo što mu priznajete ovim zakonom ne važi. Opet prevara. Prevara je prevara, da li je demokratska, da li je ova ili ona, ali je prevara. Kad je demokratska, ona je bolna. Molim vas, prekinite više, obavestite Tadića pa neka šalje ovde predstavnike koji to adekvatno znaju da objasne. Vi kao ministar finansija ne znate da nam objasnite ove stvari. Ne želite da se uključite u raspravu. Sinoć ste našli da napadate poslanike koji nisu u sali, a izbegavate diskusiju sa onima koji su u sali. Đelića i ove, pa to niko živi ne može više da utera u Skupštinu. Oni su prosto zaprepašćeni da su na slobodi. Prosto su zaprepašćeni – zar je moguće da smo mi još na slobodi?
Narodni poslanik se pozvao na povredu člana 104, da kažem, samo zbog stenograma. Reč ima narodna poslanica Elvira Kovač, ovlašćena predstavnica Poslaničke grupe manjine.
Poštovana gospođo potpredsednice, dame i gospodo narodni poslanici, poslanice, predlozi zakona koji se nalaze pred nama, odnosno Predlog zakona o otpisu kamate na dospele obaveze po osnovu određenih poreza i doprinosa na obavezno socijalno osiguranje, kao i drugi Predlog zakona o mirovanju i otpisu duga po osnovu doprinosa za obavezno zdravstveno osiguranje, nude mogućnost otpisa obračunate a neplaćene kamate, prvi zakon, na obaveze po osnovu određenih javnih prihoda, odnosno drugi Predlog zakona, nudi mogućnost da mirovanja obaveze plaćanja dospelih a neplaćenih doprinosa za obavezno zdravstveno osiguranje, kao i, druga mogućnost je otpis duga za obavezno zdravstveno osiguranje. Stranka kojoj pripadam, Savez vojvođanskih Mađara, i svi poslanici Poslaničkog kluba manjina će podržati ove predloge zakona koji se trenutno nalaze na dnevnom redu, pošto se oni generalno odnose na fiskalno rasterećenje određenih postojećih subjekata i njihovom primenom bi se onim osiguranicima za koje poslodavci nisu uplaćivali doprinose za zdravstveno osiguranje, njima bi se stvorila mogućnost ostvarivanja prava iz obaveznog zdravstvenog osiguranja. Međutim, ipak moramo postaviti nekoliko moralnih pitanja. Da li Predlogom zakona o otpisu kamate na dospele obaveze po osnovu određenih poreza i doprinosa za obavezno socijalno osiguranje mi nagrađujemo one koji nisu ostvarivali svoje obaveze, dok sa druge strane kažnjavamo, odnosno da budem blaža, ničim ne stavljamo u neki povoljniji i bolji položaj one koji jesu izmirivali svoje obaveze? Drugo pitanje, takođe, moralno – volela bih da znam, interesantno bi bilo videti, koja je struktura uplatioca poreza i doprinosa po raznim teritorijama naše zemlje? Nekako imam utisak da su naši Vojvođani, oni koji su redovno izmirivali svoje obaveze, pa bi nama iz SVM bilo veoma žao da oni na indirektan način budu stavljeni na neki nepovoljniji položaj, zapravo kažnjeni. Treća nedoumica, treće pitanje se, takođe, odnosi na prvi Predlog zakona – među javne prihode na koje će se ovaj zakon odnositi treba uvrstiti nešto što je porez na registrovana oružja, kada znamo da to predstavlja luksuz? Predlogom zakona o otpisu kamate na dospele obaveze po osnovu određenih poreza i doprinosa za obavezno socijalno osiguranje se omogućava, kao što sam spomenula, rasterećenje pravnih i fizičkih lica u odnosu na neplaćenu kamatu, na svoje obaveze. Predlog je da se na ovaj način stvori mogućnost efikasnijeg izmirivanja trenutnih tekućih obaveza. Kao što svi znamo, plan je da se ovim omogući oživljavanje i razvoj privrede i preduzetništva, što je, naravno, pored poboljšanja položaja pripadnika nacionalnih manjina i decentralizacije, jedan od prioritetnih zadataka SVM. Videli smo da bi efekat otpisa kamate primenom ovog zakona, njegovim usvajanjem i kasnije njegovom primenom, bio oko 15 milijardi dinara. Složićemo se da je veoma stimulativan za fiskalno rasterećenje. Sada bih malo o drugom predlogu zakona. Prema trenutno važećem Zakonu o zdravstvenom osiguranju propisana je obaveza ostvarivanja prava iz obaveznog zdravstvenog osiguranja samo na osnovu overene zdravstvene knjižice. Overa te zdravstvene knjižice moguća je jedino kada su uplaćeni doprinosi za zdravstveno osiguranje. Nažalost, trenutno za veliki broj osiguranika nije moguće overiti zdravstvenu knjižicu baš zbog toga što im nisu plaćeni doprinosi za zdravstveno osiguranje, nisu izmirene njihove obaveze, a razlog svemu tome su višegodišnja velika dugovanja. Pročitali smo da su ukupna dugovanja po dospelim a neplaćenim doprinosima za obavezno zdravstveno osiguranje, znači, kada saberemo sve osiguranike, poljoprivrednike, preduzetnike i za sve druge, oni iznose oko 42 milijarde dinara, što je ogroman novac, a veoma otežavajuća okolnost jeste, kako stvari trenutno stoje, nemoguće je da se započne izmirivanje tih obaveza iz prethodnog perioda. Stoga je potpuno nerealno očekivati, zbog finansijskih mogućnosti, kako fizičkih tako i nekih pravnih lica, da se stara dugovanja izmire u nekom kraćem roku. Međutim, usvajanjem Predloga zakona koji je pred nama, Predlog zakona o mirovanju i otpisu duga po osnovu doprinosa za obavezno zdravstveno osiguranje, stvorile bi se mogućnosti da uplatioci doprinosa zapravo krenu sa uplatom svojih tekućih obaveza kako bi, zahvaljujući tome, izmirivanju tih obaveza, odmah mogli overiti zdravstvene knjižice. Rešenje koje se predlaže ovim predlogom zakona i koje, još jednom naglašavam, SVM i svi poslanici Poslaničkog kluba manjina pozdravljaju, jeste da se obavezniku doprinosa obezbedi mirovanje obavezne uplate doprinosa i ukoliko taj obveznik u periodu mirovanja, kao što je gospođa ministarka spomenula, redovno bude izmirivao svoje obaveze, onda će mu se u celini otpisati prethodni dug. Smatramo da bi se primenom ovog zakona stimulisali obveznici na uredno izvršavanje propisanih obaveza. SVM će glasati za Predlog zakona i smatra ih vrlo bitnim. Složićemo se da je svima nama jasno da je neophodno uređivanje pitanja ostvarivanje prava iz obaveznog zdravstvenog osiguranja, na prvom mestu za one osiguranike koji sami nisu imali uticaja na to, nisu platili doprinos zato što njihovi poslodavci nisu uplaćivali njihove doprinose i za njih nisu stvoreni uslovi za overavanje zdravstvene knjižice koja im je neophodna. Treba, međutim, još jednom naglasiti da su određeni slojevi stanovništva koji su veoma savesno ispunjavali sve svoje obaveze prema državi ovim zakonima, nažalost, zaboravljeni, odnosno nikako nisu stavljeni u povoljniji položaj, nisu nagrađeni. Ne zaboravimo, poljoprivredni proizvođači su oni koji sami za sebe uplaćuju svoje doprinose, odnosno oni su bili, naravno, ako su imali mogućnost, pred izborom da li da plaćaju doprinose ili ne, dok oni radnici u velikim preduzećima nisu imali mogućnosti da utiču na svoje poslodavce, pa zbog njih ovaj drugi Predlog zakona treba podržati. Donošenjem ova dva zakona će se svakako stvoriti pozitivni efekti kako za građane tako i za privredu, a posebno za mala i srednja preduzeća. Stvorili bi se uslovi za dalji privredni razvoj. Jedan od prioritetnih ciljeva SVM je poboljšanje položaja privrednih subjekata, pa i mi želimo da ih stimulišemo na redovno izvršavanje svojih obaveza. Hvala na pažnji.
Reč ima narodni poslanik Slobodan Maraš, ovlašćeni predstavnik Poslaničke grupe LDP.
Gospođo potpredsednice, dame i gospodo narodni poslanici, gospođo ministarka, prvo moram da iskažem svoje nezadovoljstvo sa dve činjenice. Prva činjenica jeste ta da je juče na Odboru za finansije, a oni svi koji su bili znaju, da je svega, otprilike, tri rečenice izgovoreno povodom ova dva predloga zakona. Drugo, vaš odnos sa početka ove tačke dnevnog reda, kada ste bili isprovocirani onim što je rekao ovlašćeni predstavnik SRS, onda ste tek našli za shodno da izađete za govornicu, zbog čega smatram da to nije u redu. U redu, odnos prema Skupštini, navikli smo mi i na gore stvari od Vlade. Vi ste jedan od boljih primera, ali prenebregli biste onda neke stvari koje su se čule da ste tada vi izašli i rekli – da, postoji dug, dug postoji još od devedesetih godina, taj dug je užasno veliki i tako dalje. To ste morali, po meni, uraditi na početku današnje priče o ovoj tački dnevnog reda. Vidim da je vama uvek smešno kada nešto pričam i drago mi je da se lepo zabavljate, ali nije to korektan odnos prema Skupštini, u krajnjoj liniji prema ovim predlozima zakona. Ono što je najvažnije, po meni, jeste (ne treba puno trošiti reči, neki od mojih prethodnika su rekli dosta toga) da vidimo zašto je nastao dug. Zašto je nastao taj dug devedesetih godina, zašto je nastao taj dug posle 2000. godine? U jednom od obrazloženja ova dva zakona, tačnije Zakonu o otpisu kamata u obrazloženju je rečeno da se, između ostalog, omogućava, s jedne strane, privredi i preduzetnicima, odnosno fizičkim licima da se rasterete i da izmirenjem glavnog duga i tako dalje svoj teret koji imaju na osnovu kamate usmere u dalju proizvodnju ili već čime se bave, što je super. Svi verovatno znamo veliki broj preduzetnika, i tako dalje, koji su pod velikim poreskim opterećenjima, koji su pod velikim opterećenjima kada su u pitanju ovi doprinosi, ali osnovno i ključno pitanje je da li su ti doprinosi užasno veliki, da li su osnovna poreska davanja užasno velika. Zaista je veliki broj poreskih obveznika koji su u situaciji da imaju veliki dug. Pored vas sedi vaša saradnica koja je jedno vreme, takođe, radila u poreskoj upravi, sigurno će se složiti sa mnom da su u Vojvodini najveće platiše. Vi, na ovaj način, neću da kažem da ih kažnjavate, ali kakvu im poruku šaljete? Potpuno razumem aspekt da treba omogućiti onima koji su iz davnih vremena stvorili veliki dug, odnosno postoji veliki dug kod onih koji su sad pod teškim poreskim opterećenjem i otpisati im, u slučaju da budu redovno sada izmirivali obaveze, njihove prethodno nastale obaveze. Međutim, kakvu poruku šaljete onim poreskim obveznicima koji redovno izmiruju svoje obaveze? Da je mnogo bolje ne plaćati, neka se nakarikaju kamate do neba i tako dalje i onda će neko ko bude hteo da kupi neki glas itd, ne kažem da je to u ovom slučaju primer, ali može se desiti da opet tako neko dođe, da će otpisati dugove koji su nastali, da će otpisati kamate itd. Mislim da je to nekorektno, veoma dobro znamo da najbolje platiše, one koji redovno izmiruju svoje obaveze, da ih najviše kontrolišu, najveći pritisak se vrši na njih. Ljudi isplaćuju, poslednji dinar daju da odgovore kada je vreme da plate PDV, da plate doprinose i onda dođu u situaciju da sve to što su poštovali ovu državu, što su poštovali svoje obaveze, neko jednom samo gumicom precrta i da onima koji nisu bili u mogućnostima da to urade ili nisu hteli. Tragično je, ali postoje državni organi, čak i državni organ na čelu čijeg ministarstva se vi nalazite, znamo da u poreskoj upravi 90-ih godina nisu izmirivane obaveze na osnovu poreza i doprinosa. Postoji odgovornost, sve ovo što mi pričamo ovih dana nikako ne možemo da dođemo do nekoga ko je odgovoran za nešto. Tragično je da sva pitanja koja se otvore ovde i na drugim mestima završavaju tako što se otvori neka nova tema, što se kroz neke medije plasira nešto što će zaokupirati javnost i nikako ne dolazimo do nekoga ko je odgovoran. Postoje oni koji su odgovorni zbog čega nisu izmirivane ove obaveze, pretpostavljam i da je neko odgovoran zato što su veoma visoke dažbine koje preduzetnici moraju da snose. Verovatno ne mogu da izdrže, kakva je to klima? Vi ste ipak ministar finansija, pričali smo ovde o rebalansu budžeta, pričali smo šta su vaše želje i zaključci, kako bi trebalo da se razvija i sve je to okej, ali očito nešto ne štima ako veliki broj poreskih obveznika ne može da odgovori ovim obavezama. I malopre je rečeno, ne znam ko je rekao od mojih prethodnika, ali mislim da je potpuno u pravu, šta će se desiti ako zbog ovog silnog opterećenja poreski obveznici ne budu mogli dospele obaveze, odnosno aktuelne obaveze da regulišu? Bojim se da ćemo opet doći na isto. Razmislite malo o visokim poreskim opterećenjima koje imaju građani, odnosno poreski obveznici. Mislim da tu leži jedan od načina kako da se utiče da ne dolazimo u veliki dug, odnosno poreski obveznici da ne dolaze u veliki dug. Slažem se da je jedan od načina ovaj koji ste vi predložili, odnosno onaj koji je pisao zakon. Da li je to najbolji način, to će vreme pokazati. Bojim se da ćemo opet doći u situaciju da za godinu, dve, tri otpisujemo dug koji je nastao 2008. ili 2009. godine, iz prostog razloga što ovo nije sistemsko rešenje, ovo je samo trenutno rešenje koje će dati baj-pas određenim poreskim obveznicima, odnosno određenim građanima kojima treba zdravstvena knjižica, koji treba da prežive prilikom odlaskom kod lekara. Ovo nije sistemsko rešenje i dok god ne budemo imali sistemska rešenja, dok kod ne budemo imali sistemske zakone koji će zaista nešto da promene, pa trenutno zaboli jako, nećemo moći da se oslobodimo šanse da za dve godine imamo jedan ovakav predlog zakona. Hvala vam.
Narodni poslanik Nebojša Ranđelović, želi da govori o povredi Poslovnika, i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Poštovana gospođo predsedavajuća, uvaženi predstavnici Vlade, poštovane koleginice i kolege narodni poslanici, ne pozivam se na povredu Poslovnika, jer smatram da kapaciteti čl. 225. i 226. sublimiraju informaciju koju želim da dam, apropo izlaganja kolege Maraša, pa sam se shodno tome i javio. Gospođo predsedavajuća, da li dozvoljavate da nastavim svoje izlaganje? Zahvaljujem. Naime, kolega Maraš je govorio o socijalnim atributima ovog zakona. Naravno, svaki zakon koji ima socijalne atribute vuče sa sobom i određene nepravde, apropo toga bih iskoristio da kažem i par reči, jer se uklapa sve ono o čemu je govorio kolega Maraš, o inicijativi odborničke grupe LDP iz Niša. Radi se o tome da kada već dajemo mogućnosti ovakvim zakonima da širi krug korisnika zdravstvenog osiguranja dobije takve mogućnosti mimo određenih principa i mimo sistemskih rešenja, o kojima je govorio kolega Maraš, red je da se korisnicima zdravstvenog osiguranja omogući i pristup sekundarnim oblicima zdravstvene zaštite. Radi se o inicijativi odbornika LDP iz Niša, da se konačno reši pitanje opšte bolnice, odnosno Kliničko-bolničkog centra u Nišu, kako bi se rasteretili kapaciteti Univerzitetsko-kliničkog centra. Kolege lekari i profesori Medicinskog fakulteta u Nišu, koje vidim ovde među poslanicima, apsolutno razumeju o čemu se radi. Želim da izrazim i zadovoljstvo što je dobar deo poslanika iz Niša, nevezano za stranačku pripadnost, obećao podršku ovoj inicijativi i shodno tome izražavam zadovoljstvo da ovakva socijalna tema ima nadstranački karakter, te da će se, nadam se, realizovati na zadovoljstvo zdravstvenih osiguranika u Nišu. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Milan Dimitrijević, ovlašćeni predstavnik DSS.
Gospođo predsedavajuća, gospođo ministarko, gospođo pomoćnice ministra zdravlja, kada je na početku krenula rasprava o dnevnom redu uplašio sam se da povodom ova dva predloga zakona ministarstva nemaju šta da kažu. Kako drugačije to objasniti, jer, kada je predsedavajući postavio pitanje da li predstavnici predlagača žele reč, nijedan od predstavnika predlagača se nije javio. To se pogotovo odnosi na predstavnika Ministarstva zdravlja. Mislim da to nije u redu i da je nekorektno prema Narodnoj skupštini. Kasnije se javila ministarka finansija koja je objasnila neke stvari, dala kao što je u obrazloženju ova dva zakona. Kada govorim o Zakonu o mirovanju i otpisu duga po osnovu doprinosa za obavezno zdravstveno osiguranje prva stvar koju želim da kažem jeste da je već jednom došlo do odlaganja rasprave o ovom zakonu, jer je ovaj zakon bio i na prošlom vanrednom zasedanju Skupštine. Meni je to bilo potpuno neobjašnjivo. Neobjašnjivo sa aspekta obrazloženja zakona gde se govori o tome da ko zna koliko ljudi zbog neizmirenih obaveza prema osnovnom zdravstvenom osiguranju nije u mogućnosti da overi zdravstvene knjižice. Dakle, ako imamo jedno takvo stanje, onda se postavlja pitanje gde ti ljudi mogu da se leče. Mogu da se leče samo tako što će iz svog džepa izdvojiti dinar i otići na pregled i otići da kupe lekove. To je još jedan atak na ionako tanak budžet naših građana. To pitanje sam postavio na prošlom zasedanju Skupštine Republike Srbije. Posle mesec dana, pojavio se taj zakon u istoj formi i ovaj zakon govori, u stvari, o jednom neskladu u radu državnih organa. Radi se o Ministarstvu finansija i Republičkom zavodu za zdravstveno osiguranje. Imali smo neke nedoumice vezano za ovaj zakon, čini mi se da je ministarka finansija to otklonila, odnosno pitanje o kojem sam ja razmišljao, a to je, od kada se ovaj dug računa, a ministarka je rekla od 90-ih godina. Vidite, da napravimo digresiju, ono o čemu smo govorili po Poslovniku na početku ove rasprave, stvar je u načinu vođenja države i ponašanju pojedinih ljudi koji su tada bili na rukovodećem položaju, to je taj problem koji sada isplivava. Druga stvar, učestvujući u radu Odbora za zdravlje i porodicu, pre 15-ak dana, direktorka Republičkog zavoda za zdravstveno osiguranje je rekla da su svi dugovi izmireni i da, maltene, nema zaostalih potraživanja, dakle, što se tiče Republičkog zavoda za zdravstveno osiguranje, maltene, duga nema. Onda, kako je moguće sada da se pojavljuje dug za osiguranike poljoprivrednike od 22 milijarde 506 miliona? Za osiguranike koji imaju samostalnu delatnost 9 milijardi 778 miliona i 10 milijardi od ostalih uplatioca obaveznog doprinosa? Ta informacija koju je nama direktorka Zavoda predočila tada na Odboru, jednostavno, nije tačna. Dug se pojavio. S druge strane, kada se posmatra obrazloženje ovog zakona, trebalo je da narodni poslanici, bar oni koji se bave ovom vrstom problematike, da dobijemo nekoliko stvari, da vidimo šta je to struktura naših osiguranika, kolika je brojnost te populacije, koliko koja struktura učestvuje u ukupnoj masi sredstava koja se sliva u Republički zavod za zdravstveno osiguranje.Ono što može da se zaključi i da se pročita u rebalansu budžeta, a u tom rebalansu budžeta postoji i rebalans Zavoda za zdravstveno osiguranje, vidi se da je to potpuno netransparentno. Tu se ne vidi kolika su sredstva potrošena, gde su potrošena, a ja ću vas podsetiti na samo jednu činjenicu. U Strategiji zdravstvene zaštite mi se javno deklarišemo i govorimo da je gro naših aktivnosti usmerena ka primarnoj zdravstvenoj zaštiti, a u praksi je potpuno drugačije. To govorim zbog toga, jer kada se vidi koja su opredeljena sredstava iz Republičkog zavoda za zdravstveno osiguranje, vidi se da jedna trećina tih sredstava ide na primarni nivo, a dve trećine na sekundarni nivo. Ne možemo tako. Ili mi menjamo zdravstvenu politiku, ili mi govorimo javnosti nešto što nije istina. Zakon pokušava da reguliše nešto što jeste problem. Zakon pokušava da reguliše, da omogući ljudima da overe zdravstvene knjižice. Zakon u članu 14. ima jednu stvar koja mislim da potpuno nije u redu. Ja ću pročitati ovaj član 14. da bi bilo jasno o čemu se radi: ''Ako u periodu mirovanja duga, odnosno pre 31. decembra 2011. godine, osiguraniku prestane svojstvo osiguranika po jednom osnovu i stekne svojstvo osiguranika po drugom osnovu, u skladu sa zakonom kojim se uređuje zdravstveno osiguranje, dug po osnovu doprinosa iz člana 3. stava 2. ovog zakona, otpisuje se, odnosno naplaćuje se u skladu sa odredbama čl. 6. i 7. ovog zakona.'' Zašto se otpisuje? Ako je on stekao osnov osiguranika po drugom osnovu, znači da je on u stanju da plati taj doprinos i zaostali dug. Kome se otpisuje? Kojim društvenim preduzećima, kojim privatnim preduzećima? Otvara mogućnost da se to radi selektivno, stvara sumnju. Zašto to nije precizirano koje su to ustanove, odnosno koji su to osiguranici, čiji osiguranici se oslobađaju da plate? Ja sam napisao amandman da umesto reči "otpisuje se" i ''odnosno'', stoji da se "naplaćuje", ako stekne pravo po drugom osnovu. Što se tiče drugog zakona i otpisa kamate i dospele obaveze po osnovu utvrđenih poreza na doprinos na obavezno socijalno osiguranje, član 1, tačka 2. porez na dobit preduzeća – koja su to preduzeća? Mi ne znamo koja su to preduzeća i čija su preduzeća. To možda otvara mogućnost da mi posumnjamo da će neka preduzeća koja su u nečijem vlasništvu, a da ne govorim čijem, biti oslobođena kamate, a neka neće, zato što nisu vlasnici bliski ovoj političkoj grupaciji. O čemu se radi? Zašto je ovako neprecizno? Gde je odgovor na to pitanje? U tački 6) oslobađa se kamate porez na registrovano oružje, sportsko, lovačko oružje oslobađa se poreza, a ono oružje koje se drži u kući, na njega se plaća porez. Po kom osnovu vi hoćete da oslobodite poreza i kamate one ljude koji drže oružje, a ne koriste ga, a drže u kući? U kojoj to zemlji postoji? Odakle uopšte takva ideja da se takvi ljudi oslobode poreza? Sve u svemu, prvi zakon pokušava da reši jedan problem, ali na jedan netransparentan način. Drugi zakon, prosto, ima dve stavke koje su neprihvatljive. Nadam se da će amandmani koje su uložili poslanici DSS, a za koje pretpostavljam da ih vi nećete prihvatiti, jer to je praksa da se nijedan amandman opozicije ne prihvata, mada se nadam da ćete ove amandmane prihvatiti, i da će ovi amandmani poboljšati ove zakone.
Reč ima narodni poslanik Miletić Mihajlović, ovlašćeni predstavnik Poslaničke grupe SPS-JS.
Poštovana potpredsednice, poštovana ministarko, dame i gospodo narodni poslanici, dakle, pred nama su dva zakona, Zakon o otpisu kamate na dospele obaveze po osnovu određenih poreza i doprinosa za obavezno socijalno osiguranje i Predlog zakona o mirovanju i otpisu duga po osnovu doprinosa za zdravstveno osiguranje. SPS-JS će svakako podržati donošenje ova dva zakona. Iz mnogo razloga država je, odnosno ceo sistem je zapao u blokadu, a sa druge strane, građani, znači, fizička lica, pravna lica, zaglibili su u velike dugove koji su nepremostivi i sve to blokira normalno funkcionisanje sfere socijalne zaštite i zdravstvene zaštite. Gotovo da je takva pozicija da je nemoguće dalje ići u ovom pravcu bez preduzimanja nekih mera, jer punjenje ovih fondova dolazi pod znak pitanja. To uzima maha, a sa druge strane obesmišljava se bilo koji način naplate ovog duga i dospelih kamata. Prosto je nemoguće to izvesti. Dakle, ovim prvim zakonom o otpisu kamate na dospele obaveze po osnovu javnih prihoda, podrazumeva se oslobađanje kamate na poreze, i to, njih osam i na dva doprinosa. Donošenjem ovog zakona o oslobađanju kamate stvara se pravni osnov i mogućnost otpisa obračunate, a neplaćene kamate na obaveze po osnovu određenih javnih prihoda. Ovim se stvara uslov za oživljavanje privrede i preduzetništva, rasterećenjem privrede, preduzetnika i fizičkih lica, što će doprineti novom zamahu njihove delatnosti, a sa druge strane, ostvarivanje prava na otpis kamate uslovljava se izmirivanjem duga, što će svakako doprineti i dati mogućnost punjenju ovih fondova za svoje svrhe. Prilikom prijavljivanja za ostvarivanje prava za otpis kamate, kao i u ovom drugom zakonu o mirovanju i otpisu duga po osnovu doprinosa za zdravstveno osiguranje, zakonom je predviđeno da se priloži određena dokumentacija kojom su obveznici u obavezi da dokumentuju da li ostvaruju prava koja proizilaze iz zakona. Tu se kaže da sadržinu i obrazac zahteva bliže uređuje ministar nadležan za poslove finansija. Mislim da bi trebalo sadržinu takvog obrasca upotpuniti onom dokumentacijom i onim podacima iz kojih će se videti da li je dolazilo do zloupotrebe određenih subjekata, odnosno obveznika doprinosa ili poreza, znači, mogli su da plate svoje obaveze, ali im je veća korist bila da to ne čine. Sada dolazimo do onog moralnog pitanja u odnosu na one koji su to redovno činili. Znači, morao bi da se iznađe mehanizam bar za buduće vreme, da ne dođe do zloupotreba, odnosno do načina kontrolisanja ovih obveznika doprinosa i poreza u odnosu na ono što treba da čine. Kada je reč o Predlogu zakona o mirovanju i otpisu duga po osnovu doprinosa za obavezno zdravstveno osiguranje, treba naglasiti da je donošenje ovog zakona svakako nužno i neophodno. Mi na terenu imamo mnogo ljudi, mnogo građana, njihovih porodica, članova porodica koji ne mogu da koriste osnovnu zdravstvenu zaštitu, ne mogu da overe knjižice, a ne postoji nikakav izgled da izađu iz jednog takvog problema i da to ubuduće reše bez donošenja ovog zakona. Neplaćanjem doprinosa za obavezno zdravstveno osiguranje, od strane obveznika doprinosa, onemogućena je zdravstvena zaštita, a sa druge strane fondovi se ne pune. Veliki dugovi su nastali i do 31. decembra 2006. godine, kada su doprinosi za obavezno zdravstveno osiguranje i za PIO plaćeni vezano, zajedno, tako da su oni koji su želeli da uplaćuju za zdravstvenu zaštitu bili onemogućeni, jer su bili u obavezi da plaćaju i doprinose za PIO. U svakom slučaju, od 1. januara 2007. godine, kada su ove obaveze odvojene, pokazalo se da je to mnogo bolje rešenje. Mislim da bi trebalo razmišljati o izmenama i dopunama, recimo, Zakona o zdravstvenom osiguranju, jer ovaj koji je donet decembra 2005. godine pokazuje mnoge manjkavosti koje neće doprineti rešavanju nastalih problema, a koje mi sada pokušavamo da rešimo donošenjem ovog predloženog zakona. Primenom Zakona o zdravstvenom osiguranju, zaduženja za plaćanje doprinosa vrše se na porodicu, a recimo, u Zakonu o penzijskom i invalidskom osiguranju imamo kategoriju domaćinstva. Jedno domaćinstvo, po važećim odredbama Zakona o zdravstvenom osiguranju, može imati po nekoliko porodica, tri ili četiri i da svaka dobije zaduženje u visini od 22.246,32 dinara. Kao kriterijum za raščlanjavanje domaćinstva u porodice uzete su godine starosti članova domaćinstva, odnosno porodica, a ne platežna, odnosno ekonomska moć, tako da imamo situaciju da jedno višečlano domaćinstvo, a koje po normama može da bude jedna porodica koja je ekonomski dobrostojeća, da ne kažem bogato, plaća jedno zaduženje, a ono koje ima više punoletne dece, po tri-četiri zaduženja, iako je reč o porodici koja je materijalno jako lošeg statusa i stanja. Takođe, nije iskristalisana pozicija nezaposlenih lica koja su bez posla, a žive na selu i plaćaju osiguranje kao nosioci porodice. Na primer, roditelji imaju nešto malo zemlje, plaćaju jedno zaduženje, a njihova ćerka je lekar, živi na selu, bez posla je i ona dobija drugo zaduženje kao poljoprivrednik. Valjalo bi razmišljati da se zaduženja, ako bi došlo do izmene, a mislim da to treba analizirati i sagledati, koliko je realno moguće da funkcioniše jedan postojeći zakon sa ovim rešenjima, ali bi valjalo razmišljati da se zaduženje u okviru porodice vrši po članu domaćinstva i da se odredi mera, da li 2.000, 3.000, 4.000, nisam u stanju da licitiram, niti da predlažem cifre, to je stručna stvar, stvar jedne analize. U svakom slučaju, takvo rešenje bi omogućilo realniji zahvat ovih obaveza i veći obuhvat onih ljudi koji žele da se osiguraju, odnosno koji treba da budu osigurani. Ovakav postojeći način dovodi do blokade. Imamo jedno nepravedno zaduživanje i onda neminovno dolazimo do nefunkcionisanja čitavog sistema. Ima slučajeva da se članovi porodice silom prilika nalaze na različitim adresama stanovanja, te da ih zakon tretira kao dve porodice. A da ne govorim o tome da u poreskim upravama, gde još nije završen proces razvrstavanja porodica i definisanja koje su to porodice u okviru jednog domaćinstva, tu su mnogi problemi. Primena čak i ovog zakona koji je sada na dnevnom redu, odnosno ovih zakona neće biti u mogućnosti da se otpočne zbog nepripremljenosti onih koji to treba da sprovedu. Takođe, treba skrenuti pažnju na to da osnovnom zdravstvenom zaštitom nisu pokrivene sve kategorije stanovništva, na primer, diplomirani studenti, postdiplomci ili nezaposleni koji ne primaju naknadu sa tržišta rada, a to je veliki broj porodica koje čak imaju i decu, mnogi od njih, tako da ni deca nemaju zdravstveno osiguranje. Imamo velikih problema, a jedan od tih je i da poslodavci kao obveznici plaćanja doprinosa ne vrše to ili vrše čak obustave u nekim slučajevima, a ne uplaćuju doprinose za zdravstveno osiguranje. Zato mora da se ustanovi jedna kontrola u smislu izvršavanja svojih obaveza. Veliki broj građana je prepušten sam sebi, na milost i nemilost shvatanju pojedinaca, odnosno poslodavaca koji to olako odbacuju ili na jedan pogrešan način tretiraju ono što je njihova obaveza. Trebalo bi kao humano društvo svakako da utvrdimo da je zdravlje ljudi prioritet i da je to osnovna kategorija koja pretpostavlja sve ono što nadalje dolazi i iz toga proizilazi. Uočeni problemi su i previsoke participacije koje proizvode izuzetno lošu zdravstvenu zaštitu stanovništva, jer mnogi građani nisu u stanju da plaćaju lekove, preglede, čak i deca nemaju besplatne lekove, plaćaju se mnogi antibiotici. Visoke su participacije za lekove, za aparate za astmu, takođe, naplaćuju se usluge stomatologa, ni zubne proteze nisu besplatne za decu itd. Dakle, to su sve problemi koji su sada u jednoj drugoj sferi o kojoj bi valjalo razmišljati i, naravno, rešenja koja su zakonski regulisana. Taj zakon i takva rešenja su doneta ovde u Narodnoj skupštini i ja nikoga ne okrivljujem zbog toga. To je rešenje neke ranije Skupštine. Međutim, moramo da menjamo te zakone. Praksa i život su pokazali mnoge manjkavosti ovih rešenja. Mislim da će se nerešavanjem ovih problema vrlo brzo obesmisliti donošenje ovakva dva zakona koja su pred nama. Jer, oni jesu, na prvi pogled, ova dva zakona, prihvatljivi, jeste da obećavaju rešavanje nastalih problema, rešavaju probleme građana, rešavaju probleme sistema, ali neće imati dugoročni uticaj ako iz osnova ne promenimo neka zakonska rešenja koja se tiču sfere zdravstvene zaštite, PIO, socijalne zaštite itd. Trebalo bi razmisliti i izvršiti opet stručnu analizu o pomeranju rokova datih u Predlogu zakona. Dakle, ovo kada govorim i kada uzimam u razmatranje kao mogućnost, ne tvrdim decidno da je to tako, ali da li će veći efekat i veća korist u smislu ostvarivanja onoga što je namera zakona, što se traži i očekuje, da te rokove pomerimo, recimo, kada je reč o zakonu o mirovanju duga i otpisu duga po osnovu doprinosa za zdravstveno osiguranje, i da to ne bude period od 1. januara 2008. godine do 1. januara 2011. godine... Molim? Zapravo, izvinjavam se, hvala vam, poštovana ministarka. Znači, reč je o dugu od ranije, da ne bude 31. decembar 2007. godine već da bude 31.12.2008. godine i da to mirovanje bude do 31. decembra 2012. godine. Zašto razmišljamo mi iz SPS o tome? Zbog toga što u međuvremenu, evo, već ističe ova godina, već je ova godina dala svoj efekat u smislu zaduženja obveznika doprinosa, u velikoj meri, a pogotovo je to sporno u onim kategorijama fizičkih lica, npr. pre svega poljoprivrednika ili samostalnih delatnosti itd. Dakle, pitanje je samo da li država tu gubi. Korisnije je za državu, uslovno, tako da kažem, hoću reći za fondove, da to ostane kako je stavljeno u Predlogu zakona ili je ipak korisnije i za fondove ali, pre svega, za građane, odnosno za obveznike doprinosa da ove rokove pomerimo. Dakle, SPS, u svakom slučaju, podržaće ova dva zakona. Mislimo da su neophodnost i da imaju svoj smisao i da će dati svoj efekat na dve strane, i u onome što je interes građana i što je interes sistema koji reguliše ovu materiju. Ovi zakoni će svakako biti kratkog daha ako ne regulišemo i ne doteramo zakone koji regulišu ova pitanja, a to je, pre svega, Zakon o zdravstvenom osiguranju, Zakon o socijalnoj zaštiti, o PIO osiguranju. Zahvaljujem.
Reč ima narodna poslanica Jorgovanka Tabaković, ovlašćena predstavnica Poslaničke grupe Napred, Srbijo. (Poslanici SRS lupaju o klupe.)
Poštovani građani Srbije, pred nama su dva zakona koji tretiraju problematiku mirovanja duga i otpisa kamate na obaveze prema budžetu Republike Srbije. Moram, pre svega, da iznesem stav Srpske napredne stranke po kojoj nam Vlada nije omogućila da glasamo za ovaj zakon. Nije nam omogućeno da damo podršku ovom zakonu zato što iznosi i kvantifikacija efekata nije data onako kako se to očekuje od jedne ozbiljne i odgovorne Vlade. Ako nam je u Predlogu zakona o otpisu kamate na dospele obaveze, po osnovu određenih poreza i doprinosa za obavezno socijalno osiguranje, dato da će efekat primene ovog zakona biti oko 15 milijardi dinara, to znači da će u budžetu doći manje 15 milijardi dinara, dakle, po osnovu poreza na dohodak građana, znači, obaveza dospelih kao kamate na taj osnovni dug koji nije plaćen na vreme po osnovu poreza na dohodak građana, poreza na dobit preduzeća, ali mi nemamo informaciju kojih preduzeća. Koja to preduzeća prikazuju da ostvaruju dobit, ali ne uplate porez na dobit na vreme, pa dođu u ovu zakonsku obavezu? Da li ta preduzeća iz određenih razloga prikažu dobit da bi imala neku povlašćenu poziciju na berzi, na tržištu akcija, da bi se nekome prikazala uspešnijim nego što jesu? Mi to iz ovog obrazloženja i podnetog zakona ne vidimo. Tu su i kamate na dospele, a na vreme neplaćene obaveze po osnovu poreza na nasleđe i poklon, poreza na promet, poreza na registrovano oružje, što je, zaista, besmisleno, da nekome opraštamo kamatu, a nije platio porez na oružje, ali mislim da je još veći problem da otpisujemo kamatu onome ko nije platio porez na dobit. Znači, neko ko u ovom društvu radi dobro, jer mu je to omogućeno, bilo iz kog razloga, ali država snosi neki deo svojih zasluga za stvoren ambijent za uspešno poslovanje. Mi toj državi uskraćujemo u zbiru 15 milijardi dinara u budžetu iz čega bi moglo da se finansira omladina, pomoć porodici ili bi, makar, mogao da deficit bude manji. Prema tome, da ova obaveza pritiče u državnu kasu kako treba, nama bi deficit bio 30 milijardi, a ne 45. Ili, to Vlada nama kaže da će za minus 15 milijardi dinara napraviti neke uštede, jer je ovaj zakon i u januaru mesecu bio na dnevnom redu, ali zbog izbornih kampanja nije bio usvojen u ovoj skupštini. Postavljam pitanje Vladi i svima onima koji znaju, da li vam je poznato da kada hoćete kod banke da povećate dozvoljeni minus (možda to nije zakonito, možda to ne znaju svi u Vladi) ali građani koji moraju da povećavaju svoje minuse da bi preživeli susreću se sa praksom da im banke traže potvrdu o izmirenju poreskih obaveza – da li poreska uprava daje potvrdu pre donošenja ovog zakona i posle? Zanima me razlika. Da li su te obaveze izmirene na vreme ili nisu? Dakle, građani uopšte, oni koji su obveznici poreza na dohodak građana, pa recimo, treba da povećaju minus ili da putuju u inostranstvo, da dobiju vizu i u tom slučaju im se traži dokaz da su svoju obavezu izmirili na vreme, šta za njih znači ovaj zakon?Znači, da postoji jasno kvantifikovan i definisan iznos sredstava po svakom porezu ili po grupi obveznika po ovom porezu SNS bi mogla da se opredeljuje. Ovako, mogu da mislim da iza ove odluke postoji pozadina o kojoj ja i mi poslanici ne znamo dovoljno i čak mogu da sumnjam da činim dobro nekome izgovarajući se zdravstvenim knjižicama poljoprivrednika u ovom drugom zakonu ili, ovde, time što je kamata prevazišla osnovni dug i građanima omogućujemo da ga plaća redovno. Nije nepoznata praksa da se u dužničko-poverilačkim odnosima pogađaju, dogovaraju, onaj ko potražuje i onaj ko duguje, pogotovo kada su u pitanju kamate i mirovanje. Ali, ako država zakonom ustanovljava nešto što može da ima prizvuk podsticanja na poresku nedisciplinu, postavlja se pitanje, da li pravim i onima koje ste nam ovde ukazali činimo ustupke ili, u januaru mesecu kada je o ovom zakonu bilo reči, bilo je čak govora u skupštinskim kuloarima, da je ovo jedan od zahteva stranih kupaca, na primer u "Želvozu", koji je ispunjenje svojih ugovornih obaveza uslovljavao donošenjem jednog ovakvog zakona. U neko vreme, a ja sam poslanik u Skupštini Srbije od izbora 1992. godine, i u vremenskom periodu od 2000. do 2006. godine nisam bila, dakle, u ono vreme kada nije bilo dovoljno savremenih sredstava za obračun, nije bilo softvera, toliko računara, uz svaki zakon je stajala precizna procena ekonomskih efekata svakog zakona. Šta to znači za budžet, koliko je uskraćen? Ko će od zakona, i to se operacionim istraživanjima i preciznim matematičkim metodama utvrđivalo, imati koristi, a ko štete? Mi smo danas sa toliko savremenih sredstava komunikacije došli u situaciju da vi nama iznesete jednu jedinu rečenicu, da će efekti zakona biti oko 15 milijardi dinara. Ja nisam pristalica onoga da u prošlim sistemima treba rušiti sve da bi gradili istoriju od početka. Da nije u tom procesu uništeno jedno od najboljih dostignuća onog ranijeg sistema, a to je Služba društvenog knjigovodstva, mi ne bismo imali praksu da nemamo plaćen porez na fond zarada, da nemamo plaćene doprinose, a da imamo isplaćene plate. Jer, imate i ovde u tekstu da vam čak i poslodavci duguju 10 milijardi dinara na neplaćene poreze i doprinose. Ja sam do 1999. godine živela u Prištini. Radila sam u banci i Službu društvenog knjigovodstva, smatram nekom opštom zaslugom svih nas koji smo redovno završavali fakultete i ponosili se svojim ekonomskim znanjem, i za rad Službe društvenog knjigovodstva u kojoj, tvrdim vam za Prištinu u kojoj sam živela, nije postojalo ime ni telefon sa kojeg je mogao doći nalog da se isplati plata, a da se ne plate porezi i doprinosi, odnosno obaveze prema državi. Da li upravo iz tih razloga mi danas nemamo precizan uvid u ukupne tokove finansijskog sistema, šta su to porezi, koliko se dnevno priliva po osnovu kog poreza, ko to pere novac ili kako se u našim bankama ulivaju po određenim osnovama određena sredstva, nego imamo Zakon o sprečavanju pranja novca, po kojem je, ipak, gospodin Đelić mogao da uplati 9,99 procenata svog udela u firmi "Sopar SAS", a ne 10%, jer bi sa 10 morao i svoju fotografiju da prikaže da je on osnivač te firme. Da je to raniji SDK radio i bez ovog zakona se ne bi mogao desiti taj i mnogi slučajevi, o kojima ćemo tek slušati. A sada, pored toga što postoji nebrojeno institucija, agencija, zakona, saveta, u stvari, imamo situaciju u kojoj oni koji zloupotrebljavaju vašu dobru nameru i želju da ovoj privredi i građanima pomognemo postanu toliko bogati, i kao da kažu – donosite zakone kakve hoćete, formirajte agencije kakve hoćete, na primer, taj Đelić, ja ću u jednom trenutku biti toliko bogat da ću kupiti svaki vaš organ koji treba o meni da odlučuje ili koji treba meni da sudi. Da sam u pravu kad ovo govorim, govori i činjenica da vi u budžetu, to je moja posebna molba vama, kao ministru, date razložene stavke namenjenih sredstava ministarstvima. Na primer, u Ministarstvu pravde – razdeo 13, nema posebno kvantifikovanog iznosa šta se daje za stručno osposobljavanje sudija i ostalog kadra u pravosuđu, ali u obrazloženju zakona o izmenama i dopunama Zakona o budžetu stoji da Ministarstvo radi i taj deo posla, znači i prima sredstva i daje ga u svrhu obučavanja sudija. Mi to po budžetu niti vidimo koliko, niti možemo da kontrolišemo i to je idealan uslov za korupciju, idealne okolnosti. Zašto sam uzela samo taj primer? Ako želimo da se kao ozbiljna država kvalifikujemo za saradnju sa svetom ne treba nama kontrola drugih, ni štap Monetarnog fonda ni njihovo rendgensko svetlo, naša odluka da živimo mnogo bolje, da imamo nove kriterijume koji se zovu rad, čast, poštenje, odgovornost za javnu funkciju, odgovornost za javnu reč, znači da sami radimo na poboljšanju pravosudnog sistema, gde nećemo sudijama pretiti reizborom, kao Damoklovim mačem, već ćemo omogućavati da kroz obuku, ovu masu zakona koju donosimo, prouče, sagledaju tuđa iskustva i da mogu da pomognu svima nama da živimo bolje. Kad kažem da sam uzela taj primer, to je samo jedan od mnogih u kojima nam se na svakom od tih novih načina za prihodovanje u budžetu onemogućava kontrola, pa i vama kao ministru od koga ćemo mi tražiti odgovornost, onemogućava precizan uvid u način trošenja. Upravo je to suština primedbi na ovaj zakon. Vi imate zakon u kojem kažemo da ćemo osloboditi muke sve poljoprivrednike time što će oni sada moći da overe svoje zdravstvene knjižice i to treba uraditi. Moram da podsetim građane i kolege, kada smo ovde usvajali Zakon o budžetu za 2007. godinu, imali smo situaciju, od preuzimanja kormila na čelu Ministarstva finansija, od gospodina Dinkića, da gospodin Cvetković krene to da radi, da se suficit gospodina Dinkića pretvorio u deficit gospodina Cvetkovića. Kako je to moguće? Upravo, neprikazanim obavezama za Zavod za zdravstveno osiguranje. Po priznanju ministra Cvetkovića za ovom govornicom, o čemu postoje stenogrami, nije prikazano 23 milijarde dinara u Dinkićevoj varijanti budžeta obaveza prema Zavodu za zdravstveno osiguranje. Da li ste u ovom trenutku dobro odmerili da li je trebalo ovaj Zavod lišiti 42 milijarde dinara priliva ili samo za ono što su osigurani poljoprivrednici sa 22 milijarde, ali svakako manje 10 milijardi dinara za poslodavce koji nisu svoju obavezu izmirili? Za toliko oštećujete budžet. Za toliko će u budžetu nekome biti manje, jer ja nisam sigurana da ste vi spremni, ne vi lično nego Vlada, da napravite uštede na osnovu kojih bismo mi mogli ovo da pokrijemo. Iz iznetih razloga, uz molbe da shvatite ozbiljno nas koji o ovome želimo da razgovaramo, a ne da se bavimo lupanjem, svaki vaš sledeći predlog, zaista, očekujem da ima makar ekonomske efekte zakona sa jednim širim obrazloženjem, jer to treba i nama ovde i građanima u čije ime mi postavljamo pitanja. Hvala na pažnji. (Sve vreme trajanja govora narodnog poslanika Jorgovanke Tabaković, poslanici SRS su lupali o klupe.)
Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić, želi da govori o povredi Poslovnika na osnovu člana 100.
Gospođo Čomić, ne znam, nešto nije u redu sa članom 27. našeg Poslovnika i stičem utisak da morate pod hitno da obavestite ovu radnu grupu koja se bavi izradom novog poslovnika da nešto promeni u tom članu ili da se dopiše neki novi član jer se ovde grubo, pre svega, krši dostojanstvo građana Republike Srbije, ali se i remeti skladan rad u Narodnoj skupštini. Uvek u onom trenutku kada SRS snagom argumenata pokaže kakva je Vlada i kakav je Boris Tadić, a evo da budete informisani šta radi Boris Tadić (pokazao fotografiju), to je nešto što on pomaže nekima, samo da, navodno, prave cirkus ovde po Skupštini, lažno se predstavljajući da su neko i nešto. Moram da vam skrenem pažnju da je danas Četvrto opštinsko javno tužilaštvo pokazalo napokon to interesovanje za uništavanje i činjenje nedostupnim službenih isprava i verovatno će uslediti i krivični postupak, ali da ne prejudiciram stvari, za mene je bitno da, ako treba, i neka odbace krivičnu prijavu da bismo mi nastupili kao supsidijarni tužioci. Ovde postoje ljudi koji prekrajaju izbornu volju građana Republike Srbije. Znate, kada neko ukrade mandat, nije to neki veliki problem, ali je problem kada struktura u Skupštini podržava lopovluk, e, to je već veliki problem. Upozoravam vas, kažite gospođi Đukić-Dejanović, ona je uspela za ovih nekoliko meseci kao predsednik Narodne skupštine da napravi svoju stranku, jer imamo u Skupštini nešto što nije učestvovalo na izborima, niko ne zna ko su ti. Oni, praktično, sa parama Borisa Tadića i ovih tajkuna, Caneta-Žapca itd, sada prave maglu kako se ne bi videlo da ova Vlada srlja u propast. Hajde što ona pravi propast, nego što građanima Srbije pravi veliku propast. Zamolio bih vas da ubuduće ovi sporedni elementi koji služe da dezavuišu raspravu, koji omogućavaju da nekoga lažno predstavite da je nešto ovde, da se to prekine. Evo, ljudi koji su bili naši odbornici na opštini Palilula, bili su prevareni, vratili se, pričaju kakve su prevare u opštinama gde se vraćaju naši odbornički mandati koji su pokradeni. Jedino u Narodnoj skupštini u kontinuitetu ide saučesništvo u izvršenju krivičnog dela. Šta je pozadina? Da li Amerikanci, da li Englezi, da li Boris Tadić? Verovatno Boris Tadić. Da nije, on bi se ogradio od toga, gospođo Nado. On se ne ograđuje, on ćuti. (Nada Kolundžija, sa mesta: Ja se ograđujem i u njegovo ime.) Šta vredi, nije on vas ovlastio da se vi u njegovo ime ogradite. Dajte da rešimo to. Sve se može konstatovati jer je sve opštepoznato. Molim vas, celoj Srbiji je sve opštepoznato, ali vama su oni potrebni da budu ovo kamenče. Nisu kamenče više, to smo izbacili, sad su veliki teret koji će samo da omogući da što pre potone ova Vlada. Molim vas, vodite računa o Poslovniku i vodite računa o dostojanstvu. Građani Srbije sve znaju, gospođo Čomić. Pričam vam ovo u ime građana Srbije, jer ja imam neki legitimitet. Nemojte odmah bez legitimiteta da dajete reč, jer onda stvarate ovu situaciju gde ne može ni normalno da se radi pošto otvoreni prozor klepeće, a preko prozora dobijamo emisiju "Glas Amerike".
Nije bilo povrede člana 27. ni u jednom od stavova. Reč je tražila i dobila na osnovu toka sednice i pravila Poslovnika ovlašćena predstavnica poslaničke grupe Napred, Srbijo, narodna poslanica Jorgovanka Tabaković, a ja sam shodno Poslovniku obezbedila da se u miru i tišini, poštujući sve odredbe Poslovnika Narodne skupštine, narodna poslanica sasluša i iznese svoje stavove kako nama narodnim poslanicima tako i onima koji u direktnom prenosu gledaju ovu sednicu. Znači, povrede člana 27. nije bilo. Reč po povredi Poslovnika ima narodni poslanik Milan Dimitrijević, pa Gordana Pop-Lazić.
Gospođo predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, reklamiram član Poslovnika 104. a u vezi člana 200. Da bih objasnio vezu između ova dva člana moraću da citiram ove članove. Član 200: ''Na usmeno postavljeno poslaničko pitanje, Vlada, odnosno ministar, moraju odmah usmeno odgovoriti. Ako je za davanje odgovora potrebna određena priprema, oni to moraju odmah obrazložiti, a odgovor narodnom poslaniku dostaviti u pismenom obliku, u roku od osam dana od dana kada je pitanje postavljeno.'' Član 104: ''Nije dozvoljeno korišćenje uvredljivih izraza, kao ni iznošenje činjenica i ocena koje se odnose na privatni život drugih lica.'' Pažljivom analizom stenografskih beležaka sa sinoćnog izlaganja gospođe ministarke, moram da citiram kako je to ministarka odgovorila na jedno postavljeno pitanje u vezi mog poslaničkog pitanja i traženja uzroka zbog čega su cene lekova pojedinih farmaceutskih kuća u Srbiji sedam puta veće nego u Crnoj Gori. "Inače, poznajem tržište Crne Gore i moram da priznam da sam bila prilično iznenađena činjenicom da su u Crnoj Gori cene daleko niže nego u Srbiji. Mogu da kažem, definitivno znam, sigurno, voda je tamo daleko skuplja, skoro kao mleko, a kilovat struje je daleko skuplji, lekove, srećom, nisam kupovala tako da ne mogu ništa da kažem. Pijaca je nešto skuplja u Crnoj Gori, to ne znam, ali na osnovu provedenog godišnjeg odmora u poslednjih 20 godina u Crnoj Gori znam da Crna Gora definitivno nije jeftina država". Ovo je skandalozno! Gospođo ministarka, ne vodimo mi privatni razgovor pa da nama vi objašnjavate kako vi letujete 20 godina u Crnoj Gori i kako vama lekovi nisu bili potrebni. Postavljam pitanje – zbog čega građani Srbije lekove pojedinih srpskih fabrika plaćaju sedam puta skuplje? A vi nama odgovarate kako vi letujete u Crnoj Gori, kako idete na pijacu. Na šta to liči?! Kakav je to odgovor? Vi vređate dostojanstvo Narodne skupštine. Mi vam postavljamo ozbiljno pitanje. Ovo je ozbiljan atak na budžet građana Republike Srbije, a vi nama govorite o pijacama u Crnoj Gori. Ovo je sramota. Ko vam je dao pravo da tako odgovarate narodnim poslanicima?
Narodni poslaniče, nema povrede člana 200. jer član 200. ne može da bude primenjen na ovoj sednici. Niste mogli, stenograma radi, da postavite poslaničko pitanje i nijedno poslaničko pitanje nije postavljeno tokom sednice koja je u toku. Molim vas da pažljivije konsultujete članove Poslovnika Narodne skupštine, da ne dovodite u zabludu ni sebe ni one kojima se obraćate. Poslanička pitanja se postavljaju na posebnoj sednici koju predsednica Skupštine zakazuje na zahtev poslaničke grupe ili nakon što se iscrpe sve tačke dnevnog reda. Dakle, nijedno poslaničko pitanje nije postavljeno tokom ove sednice, te ne može da bude povrede člana koji ne može da bude u primeni tokom sednice koja je u toku. Što se tiče člana 104, takođe, nema povrede Poslovnika, jer u izlaganju ministarke Diane Dragutinović nije bilo omalovažavanja Skupštine niti je bilo povrede bilo kojih od članova, a koje smo obavezni da poštujemo tokom komunikacije i sednice u sali Narodne skupštine. Želi da govori o povredi Poslovnika narodna poslanica Gordana Pop-Lazić i dobija reč, na osnovu člana 100. stav 1.
Poštovani narodni poslanici, gospođo predsedavajuća, građanka koja je bila za ovom govornicom, a ističem povredu Poslovnika vezanu za član 104, dostojanstvo Narodne skupštine, možda jeste nečija poslanica, možda poslanica Borisa Tadića, možda ambasadora Velike Britanije, možda ambasadora SAD, ali nikako ne može da bude poslanik u Narodnoj skupštini Republike Srbije, jer kao takva nije imenom i prezimenom, a ni kao član neke političke partije, nije izašla na izbore. Dakle, agonija koja se produžava u ovom parlamentu, vezana za priznavanje mandata nekih ljudi koji ovde na neki volšeban način još uvek sede, verovatno će se nastaviti još neko vreme, ali će imati svoj epilog. To govori o moralu tih ljudi, naročito o toj gospođi koja se našla za ovom govornicom. Gospođa je dva puta izdala sebe i izdala je onoga koji joj je dao sve što u životu ima, Vojislava Šešelja. Jednom, na dva dana pre nego što će on krenuti u Hag, kada je vratila svoju poslaničku legitimaciju, rekavši da je nezadovoljna što tada nije poslanik, a onda, nakon što smo joj omogućili da se vrati u političku partiju i da se ponovo angažuje, jer je Vojislav bio bolećiv pa je rekao – eto, neka, možda je imala nekih zdravstvenih problema, možda je imala neki razlog da se povuče, da bude nezadovoljna, neka je, neka radi, treba joj pružiti mogućnost da se dokaže, sada, ponovo, kada mu je opet najteže, okreće mu leđa, zabija mu nož u leđa i odlazi iz političke partije koja joj je omogućila da ima sve što ima. Ali, to joj je bilo malo, treba joj još jedan stan u Beogradu pored stana u Novom Sadu, i to baš u Ulici dr Zorana Đinđića. Dakle, njeni lični interesi, dragi građani, da znate, uvek su ti koji nju motivišu da bilo šta u životu radi, njeno bogatstvo, a ne interesi bilo koga od vas.
Nema povrede člana 104. Poslovnika Narodne skupštine. Reč je tražila na osnovu Poslovnika i u toku ove sednice dobila ovlašćena predstavnica Poslaničke grupe Napred, Srbijo, narodna poslanica Jorgovanka Tabaković. Molim da u svojim političkim stavovima koristimo, upotrebljavamo i zloupotrebljavamo Poslovnik Narodne skupštine do mere do koje to ne stvara osnov za izricanje kaznenih mera. Svi poslanici u Narodnoj skupštini imaju status narodnog poslanika i sva prava i dužnosti i obaveze koje iz tog statusa koja proističu, pa tako i narodna poslanica Jorgovanka Tabaković, ovlašćena predstavnica poslaničke grupe Napred, Srbijo, kao što svi poštujemo sve druge članove koji se odnose na međusobno uvažavanje, uvažavanje dostojanstva Narodne skupštine i govornika tokom sednice. Da li još neko od ovlašćenih predstavnika ili predsednika želi reč? (Ne.) Tražite reč po povredi Poslovnika? Reč ima narodni poslanik Dobrislav Prelić, želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1. Narodni poslanik Sulejman Spaho dobacuje da moram da se staram o redu u Narodnoj skupštini. Četiri poslanika su imali pokušaj ometanja prethodnog govornika i moram po Poslovniku da pribeležim da ima pokušaja ometanja poslanika tokom sednice Narodne skupštine. Da vam odgovorim, jeste, imam obavezu da narodnom poslaniku koji zna da je došlo do povrede Poslovnika traži reč i dobija reč. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi građani Srbije, prvi potpredsedniče Narodne skupštine, prekršili ste član 104. stav 1: "Narodni poslanici dužni su da poštuju dostojanstvo Narodne skupštine". Naime, gospođa Čomić je danas prilikom izlaganja građanke Jorgovanke Tabaković, a i juče prilikom izlaganja Mašić Zorana, nijednom niste našli za shodno, a vrlo dobro poznajete Poslovnik, da ih upozorite, jer za govornicom kada pričaju iznose stavove i naglašavaju da su to stavovi Srpske napredne stranke. Pitam vas – da li je Srpska napredna stranka učestvovala na izborima 11. maja? Svi ti poslanici koji su pobegli iz SRS, na čelu sa Tomislavom Nikolićem, i ukrali mandate, pre neki dan su osnovali svoju političku partiju. O tome, da li je neko napredan i koliko je napredan, pokazaće vreme i pokazaće sledeći izbori. Do tada, molim vas, ne podržavajte ovako nešto, vratite mandate SRS, sva predsednička mesta u odborima, jer ono što je juče rekao Zoran Mašić ovde da je dobro zapoljoprivredu, to je daleko dobro za poljoprivredu, to je način dodvoravanja njihovoj vladajućoj većini i ministrima. To nije korektno prema glasačima koji su dali poverenje i na osnovu tog poverenja je SRS dobila mandate. Očigledno je da vi podržavate lopovluk i to je dobro što se vidi. Siguran sam da će to građani znati da ocene i da će o tome, svoje mišljenje i sud dati na sledećim izborima. Ova vlada nema perspektivu, jer podržava, pre svega, lopovluk. Molim vas, da vratite mandate SRS, da ne dozvoljavate da se ova govornica zloupotrebljava, jer sva predsednička mesta u odborima pripadaju SRS. Oni su na izborima bili na listi SRS - dr Vojislav Šešelj. Sprečite ovo i vratite, pokažite bar malo dostojanstva, a u srpskom narodu ima jako puno poslovica koje mogu da pošalju jasnu poruku, pre svega, mi ćemo odavde poslati jasnu poruku građanima. Jedna od tih je da i neko ima ''pečene oči'', a ''obraz kao opanak''. Zato vas molim da to sprečite i da vratite mandate SRS. Hvala.
Narodni poslaniče, nije bilo povrede člana 104, reč su tražili i dobili u današnjem toku sednice, tokom rasprave u načelu, ovlašćena predstavnica Poslaničke grupe Napred, Srbijo, narodna poslanica Jorgovanka Tabaković, a juče u raspravi u načelu o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o budžetu, narodni poslanik Zoran Mašić i narodni poslanik Zoran Antić. Molim vas, da zloupotrebljavajući Poslovnik Narodne skupštine ne prilazimo granicu koja podrazumeva naš prećutni dogovor o tome da se reč po povredi Poslovnika dobija i kada za to striktno nema potrebe. Za vaš zahtev, ako ste se meni obraćali, govoreći o tome da ja ne sprovodim Poslovnik, ne primenjujem u članu 104, o vraćanju mandata, podsetiću vas, da je prestanak mandata na ovlašćenom potpisniku izbornih lista koji objašnjava razloge prestanka mandata nekom od narodnih poslanika. Šalje svoj zahtev Administrativnom odboru i RIK-u, koja o tome sačinjava izveštaj koji konstatuje Narodna skupština na svojoj sednici i tada potpisnik, ovlašćeni, izborne liste daje RIK-u i Administrativnom odboru ime i prezime drugog narodnog poslanika ili narodne poslanice, odnosno onih za koje traži da im se mandat konstatuje. To je procedura i to je moj odgovor, ako mislite da sam ja tokom primene člana 104. u bilo kakvoj mogućnosti da razgovaram o mandatima. Mogu samo da vas uputim na odredbe propisa kojima se reguliše stupanje u mandat. Narodna skupština ima 250 narodnih poslanika sa svim pravima i dužnostima, jednakim pravima i dužnostima koja iz tog statusa proističu. Ako se niko više od ovlašćenih predstavnika ili predstavnica ne javlja za reč, obaveštavam vas da su, saglasno članu 93. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine, do otvaranja zajedničkog načelnog pretresa, prijave za reč, u pisanom obliku, sa redosledom narodnih poslanika podnele sledeće poslaničke grupe – SRS, ZES, SPS-JS, G17 plus. Dajem reč prvom na listi prijavljenih za raspravu o zajedničkom načelnom pretresu o predlozima zakona iz tačaka 2. i 3. dnevnog reda. Narodni poslanik Milan J. Nikolić, posle njega narodna poslanica Dušanka Plećević.
Poštovano predsedništvo, uvažena gospođo ministre, dame i gospodo narodni poslanici, verujem da ćete se složiti sa mnom da u savremenoj istoriji privrede ne postoji primer problema sa kojima se suočavala nacionalna ekonomija jedne zemlje. Raspad jugoslovenskog tržišta pokidao je tehnološke i ekonomske veze, paralelno sa raspadom jugoslovenskog tržišta išao je i raspad sovjetskog tržišta, gde je bilo bitno učešće privrede Srbije, a nakon toga sankcije, ratovi, bombardovanja i dosta, rekao bih, rigoroznih procesa tranzicije, doveli su, pre svega, prerađivačku industriju Srbije u položaj da nestane sa privredne karte Srbije, a oni koji su preživeli imaju teške ožiljke vremena koja su iza njih, posluju sa zastarelom tehnologijom, sa niskom produktivnošću rada u odnosu na zemlje u okruženju i čine ogromne napore da kakvo-takvo bitisanje održe. Mislim da su novi izazovi pred takvom privredom koja nije preživela te probleme i koja još uvek živi na kreditima itd. Upravo talas finansijske krize koji se ozbiljno, hteli mi to da priznamo ili ne, već oseća kod privrednika, više nema nabavke materijala na odloženo plaćanje iz inostranstva, više nema kreditne prodaje, uglavnom se materijali isporučuju avansno i uglavnom secene materijala podižu, što dovodi, pre svega, rekao bih, prerađivačku industriju u fazu, zbog kupovne moći našeg stanovništva, da ne može da računa na neko ozbiljno povećanje cena i da održi proizvodnju. Radim u jednoj od industrija, mi u Srbiji ne proizvodimo čipove i složene tehnologije, radim u industriji nameštaja i sve su prilike da se dugo neće moći izdržati ovako dodatni input efekata finansijske krize, a da ne dođe do nekog ozbiljnog pomeranja u cenama, jer mi imamo prednost jeftine radne snage. Ta prednost ne može da zameni visoku tehnologiju za koju nema sredstava da može da se zanovi. Mislim da posebno preti opasnost da u ovim vremenima izgubimo tržišnu utakmicu u izvozu. Izvinjavam se što ponovo pominjem moju firmu koja izvozi oko 40 miliona eura, preti opasnost da to izgubi, jer neće moći da se izbori sa nekim vancarinskim zaštitama koje neke zemlje preduzimaju da bi svoju nacionalnu ekonomiju zaštitile. Mislim da je jedan od početnih dobrih načina ovo što Vlada Republike Srbije čini, da makar nešto pomogne privrednicima i privredi Srbije, da kroz određena olakšanja stvori uslove, u ovom slučaju kroz dva zakona, od oko 57 milijardi, kako neko pomenu, dolaze kao olakšanje, koje mogu da se ulože u nabavku materijala, pre svega, da se ne nabavljaju skupi krediti ili još više uz zanavljanje tehnologije kako bismo mogli da u ovim teškim vremenim opstanemo kao tržišno konkurentni, bar na tržištima gde smo već pozicionirani i gde imamo šansu da možemo da preživimo. Mislim da je to interes građana Republike Srbije, da je interes privrede i subjekata i mislim da je najveći interes države, jer stvara klimu, da se relaksacijom nekih davanja koje privredni subjekti ne mogu da izvrše sada stvaraju mogućnosti da se mogu tekuće obaveze u potpunosti izmiriti. Neki od zakona stvaraju uslove, mnogo je o tome bilo reči sada, da mogu da se građani Republike Srbije leče, jer to do sada nisu mogli, jer su morale isplate tih obaveza ili davanja, pre svega, za zdravstveno osiguranje, da idu mesec za mesecom, a onog meseca kada se to ne uplati, zdravstvene knjižice se nisu overavale i dolazilo je do problema. Ja ću samo ukratko da pretrčim preko nekih predloga zakona. Recimo, Predlog zakona o otpisu kamate na dospele obaveze po osnovu određenih poreza i doprinosa za obavezno socijalno osiguranje predviđa da se otpis svih kamata i obaveza koje su dospele za plaćanje do 31. 12. otpišu i to: porez na dohodak građana, porez na dobit preduzeća, porez na prenos apsolutnih prava, porez na nasleđeni poklon, porez na promet, porez na fond zarada, porez na finansijske transakcije, na obavezno penzijsko i invalidsko osiguranje i doprinos za obavezno osiguranje za slučaj nezaposlenosti, kao i porez na registrovano oružje. Mislim da je procedura podnošenja zahteva i odobravanja dosta pojednostavljena. Stvaraju se stimulativne mere da ako se tek dospele obaveze plate do kraja godine, onda se stvara mogućnost da se sto posto otpišu kamate, ako do kraja marta meseca, onda je to 75% i do kraja šestog meseca kamata bi se otpisala u iznosu od 50%. Mi bismo, privrednici, bili srećni, ako bi se na određeni način to imalo u vidu, da svi otpisi krenu od 1. januara 2009. godine ili da sve obaveze koje dođu do 31.12.2008. godine da potpadnu pod ovakve kriterijume i to bi bilo nešto više od 15 milijardi relaksacije, a u isto vreme bila bi prava pomoć privrednicima, jer na određen način te obaveze moraju biti uvećane i za obaveze iz 2008. godine. Predlogom zakona o mirovanju i otpisu duga po osnovu doprinosa za obavezno zdravstveno osiguranje uređuje se mirovanje obaveza plaćanja dospelih a neplaćenih doprinosa za obavezno zdravstveno osiguranje, kao i otpis duga po osnovu dospelih, a neplaćenih doprinosa za obavezno zdravstveno osiguranje. Zakonom se predviđa mirovanje duga, koji je dospeo do 31.12.2007. godine, do 31.12.2011. godine, uz uslov da se obaveze počev od 1.1.2008. godine do 31.12. redovno izmiruju, a nakon takvih izmirenja dolazi do potpunog otpusta duga, kamata i perioda mirovanja na koji se ne zaračunavaju kamate, što je primamljivo. Bilo bi mnogo povoljnije, a efekat za državu bi bio daleko veći, jer bi privreda ipak smogla snage da obaveze od 1.1.2009. godine ili nadalje u potpunosti izmiruje, a da ovaj zakon važi sa primenom otpisa obaveza zaključno sa 31.12.2008. godine. Procedura podnošenja zahteva lokalnim poreskim upravama ili za velike sisteme u sedištu te filijale za velike sisteme, dosta je pojednostavljena. Slažem se sa konstatacijama, takođe, da uslovi privređivanja, iako makroekonomski postavljeni, važe za sve, za određene vrste proizvodnje i za određene teškoće u kojima se neke firme nalaze nisu isti i mislim da bi nekim podzakonskim aktom, uredbom Vlade ili nekim drugim instrumentom, trebalo ove uslove regulisati. Tamo ko je ostvarivao visoke profite, a danas mu otpisivati neke obaveze koje iz ko zna kojih razloga nije platio, ne bi bilo pravedno u odnosu na one koji u ovome vide spas da prežive, da zadrže zaposlenost, da ne dođu u fazu likvidacije, a da posle toga stvaramo armiju nezaposlenih, i ogromne naknadne pare dajemo za neki novi grinfild, koje neće tako brzo doći, jer sada u uslovima kada niko od investitora u ovim teškim vremenima ne razmišlja da tako sa krupnim investicionim zahvatima krene bilo gde, pa i u zemlju Srbiju, jer niko, bar je to praksa, ne gradi iz para koje je zaradio za sebe, nego iz kredita, krediti su ovoga puta dosta skuplji. Efekti koji se mogu pobrojati – osiguranici, uplatioci doprinosa stiču mogućnost da iskoriste pravo na obavezno zdravstveno osiguranje. Zdravstvene knjižice se mogu overavati, iako nije izvršena uplata doprinosa. Stvaraju se uslovi da se obezbedi redovna uplata tekućih obaveza, rasterećuju se osiguranici obaveza u iznosu od 42 milijarde plus ovih 15, rekosmo 57. Rešiće se problem u vezi nemogućnosti overe zdravstvenih knjižica, jer je Zakon o obaveznom socijalnom osiguranju predvideo redovnu uplatu, ali na način da su sve prethodne uplate bile namirene, što se kod neredovnih platiša stvara kao veliki problem u postizanju rokova, skoro ih je nemoguće postići.
Reč ima narodni poslanik Dušanka Plećević, a posle nje narodni poslanik Jovan Nešović.
Dame i gospodo narodni poslanici, suština Predloga zakona o mirovanju i otpisu duga po osnovu doprinosa za obavezno zdravstveno osiguranje jeste da se obvezniku ako uredno plaća doprinos tokom perioda mirovanja duga, a to je od 1. januara ove godine do 31.12.2011. godine, otpisuje dug, a ako ne postupi po Predlogu zakona pokrenuće se postupak naplate duga po osnovu svih dospelih, a neplaćenih doprinosa sa kamatom, shodno članu 7. ovog predloga zakona. Iz obrazloženja se vidi da višegodišnja dugovanja po osnovu ovog doprinosa, obveznika, poslodavaca i ostalih uplatilaca, iznose oko 42 milijarde dinara. Prema važećem zakonu ne može se započeti uplata tekućih obaveza za zdravstveno osiguranje pre nego što se izvrši plaćanje obaveza iz prethodnog perioda. Namera predlagača je očigledno da se otkloni ova prepreka i da se počne sa redovnom uplatom svih obveznika. Sa humane strane posmatrajući mogao bi se podržati ovaj predlog, jer veliki broj građana u Srbiji nema zdravstveno osiguranje, iako bi ova socijalno-odgovorna vlada, kako sebe naziva, trebalo da obezbedi osnovnu zdravstvenu zaštitu svim građanima Srbije, bez obzira na predlog ovog zakona. S druge strane, vlast gazi sopstvene zakone i pokazuje nemoć da iste i sprovede. Zašto, pitam, eksperti iz poreske uprave nisu na vreme preduzeli mere prinudne naplate doprinosa iz imovine obveznika? Odgovor je jednostavan. Zakon se primenjivao selektivno, pa su, neke, narodski rečeno, ojadile, dok su drugi bili nedodirljivi i sada imamo ovaj predlog zakona, koji više liči na aboliciju od neke, eventualno, buduće vlasti, nego na rešenje problema. Postavlja se pitanje – zašto bi se neplatiše i sada ponašale zakonito, jer možda će opet biti reprogramirani, možda će neki novi ekspertski rebalans budžeta namiriti njihova dugovanja, dok će oni zadržati prihod. Kažnjavaju se mali preduzetnici, koji su inače uvek redovne platiše i uvek prve na udaru. Ovo se ne događa prvi put. Dugovi po raznim osnovama otpisivani su uglavnom firmama koje su budzašto prodavane na raznim nameštenim tenderima, umesto da se dugovanja po osnovu doprinosa za zdravstveno osiguranje namire iz privatizacione mase. Ranije se to radilo uredbama i odlukama ministra finansija, ali za 42 milijarde dinara duga bilo je potrebno sačekati da prođu svi izbori i da se zaborave sva obećanja. Predlažem sledeće rešenje – da pokažemo solidarnost i da svojim besplatnim akcijama u vrednosti od najmanje 1.000, Dinkićevih, evra, koje smo dobili proletos u vreme izbora, namirimo sporni dug i tako izbegnemo da ova skupština, tzv. crna rupa po Đeliću, izglasa još jedan iznuđeni zakon koji će nas usporiti na putu u evropski zagrljaj. Tih obećanih pet milijardi evra, po najnovijem Jelašićevom kursu od 85,00 dinara, pokrili bi celokupan dug od 42 milijarde i još bi ostalo za izgradnju jedne manje klinike. Ima li logičnijeg i prirodnijeg rešenja od ovoga, jer je zdravlje ipak najpreče?
Reč ima narodni poslanik Jovan Nešović, a posle njega narodni poslanik Dušan Marić.
Poštovana predsedavajuća, poštovana gospođo ministre, koleginice i kolege narodni poslanici, pred nama se danas nalaze dva, čini mi se, veoma važna zakona, jedan zakon je o otpisu kamata dospelih po obavezi poreza za socijalno osiguranje i drugi je zakon o mirovanju i otpisu duga po osnovu doprinosa za obavezno zdravstveno osiguranje. Ova dva zakona su važna, kako za privredne subjekte koji posluju na teritoriji države Srbije, tako i za veliku populaciju naših građana, a to je, otprilike, nekoliko desetina hiljada naših građana. Što se tiče prvog zakona, a to je otpis kamata na osnovu doprinosa za obavezno socijalno osiguranje, osnovni razlog za donošenje ovog zakona jeste u potrebi stvaranja pravnog osnova da se privrednim subjektima koji posluju na teritoriji države Srbije omogući otpisivanje ili otpuštanje kamata dospelih na dug sa datumom 31.12.2007. godine. U članu 2. stav 6. ovog zakona data je mogućnost privrednim subjektima da im se otpiše taj dug koji je zaračunat sa tim datumom, ali imaju i dve obaveze. Prva obaveza je da glavnicu do tog datuma plate, a, takođe, da plate i doprinose koji su dospeli zaključno sa danom podnošenja ovog zahteva za otpust tih kamata. Dakle, ovim zakonom je predviđeno da taj zahtev može da bude do 31.07.2009. godine. Oni moraju od 1. januara 2008. godine, pa do tog datuma, takođe, da izmiruju tekući dug koji dolazi po osnovama za socijalno osiguranje. Ono što je, takođe, važno reći, čini mi se, najveći deo ovog duga je nastao devedesetih godina, kada je i ekonomska kriza u državi Srbiji bila najveća. Prema tome, to su stari dugovi i čini mi se da je veoma korektno i pošteno prema tim subjektima da velike kamate koje su nastale od devedesetih godina, na neki način se otpišu, da se ti subjekti rasterete i da mogu dalje da posluju. To znači da će se na ovaj način pomoći privrednim subjektima, a to znači razvoju privrede i preduzetništva u državi Srbiji. Sa druge strane, država će imati tekuće prihode koji će biti stimulans privrednicima da ih uplaćuju, jer samo redovnom uplatom tekućih prihoda po osnovu poreza za socijalno osiguranje oni će moći da ublaže ta dugovanja koja su vezana za kamate. Čini mi se da je to jedna dobra stvar što može da se očekuje u budžetu za 2009. godine. Čini mi se da je dobar predlog koji je dalo resorno ministarstvo, da se da stimulans onim preduzećima i privrednim subjektima koji što pre izmire ta osnovna dugovanja i rečeno je, ako se izmire ta dugovanja do 31.12.2008. godine sto posto se otpisuje kamata, a ako se izmire do 31.3.2009. godine, taj procenat se umanjuje na 75% i ako bude do kraja juna, onda je taj procenat 50%. Mislim da je to još jedna dobra mera da privredni subjekti što pre izmire taj osnovni dug. Što se tiče drugog zakona, isto je posledica nečega što je bio u ranijem periodu, a to znači za vreme duboke ekonomske krize koja je potresala ovu državu nastali su dugovi koji su vezani za doprinose za obavezno zdravstveno osiguranje. Mi sada imamo problem da ona preduzeća i preduzetnici koji plaćaju tekuće prihode, jednostavno, ljudi koji su zaposleni kod njih imaju problem da overe zdravstvene knjižice, zato što moraju prvo da se reše oni dugovi koji su ranije nastali i njima je teško da imaju tekuće poslovanje. Jeste ovo velika cifra koja iznosi 42 milijarde, ali čini mi se da je predlagač zakona veoma dobro vodio računa kada je predlagao ovaj zakon, jer je u nekoliko navrata, a to ću kasnije reći, zaštitio interes države u ovom trenutku. Ovi doprinosi za obavezno zdravstveno osiguranje spadaju u grupu javnih prihoda i oni se uređuju Zakonom o poreskom postupku i poreskoj administraciji, i da bi se, na kraju krajeva, mogao da dovede u status mirovanja ovaj dug, a kasnije, ako se ispune određeni uslovi, i otpust tog duga, onda je potrebno doneti novi zakon. Zato je i ovaj zakon važan, da bi se pravno to moglo uobličiti. Ono što je važno, donošenje ovog zakona omogućiće sprovođenje pravilnika o ispravama u zdravstvenom osiguranju, jer znamo da do 31.12. ove godine važe stare zdravstvene knjižice, a od 31.12. svi moraju da imaju nove zdravstvene knjižice. Da bi ljudi mogli da koriste prava iz obavezne zdravstvene zaštite, moraju da imaju i overene knjižice. Ako budu imali i dug odranije, koji nije uplaćen, onda ljudi ne mogu da overe zdravstvene knjižice, a samim tim ne mogu koristiti prava iz obavezne zdravstvene zaštite. Mislim da je to sa humanitarnog aspekta veoma važno i doneti jedan ovakav zakon. Ono što definiše ovaj zakon, u članu 3. glasi da sva dugovanja dospela do 31.12.2007. godine miruju u periodu od 1. januara 2008. godine do 31. decembra 2011. godine, a kada se kaže ''mirovanje'', misli se na osnovni dug i na kamate koje su vezane za obavezno zdravstveno osiguranje. Takođe, članom 4. definisano je da u ovom periodu mirovanja nema nikakvih zaračunavanja kamata i na dug i kamate koje su do tada stvorene. Važna stvar jeste da je data mogućnost, da, ako se u periodu od 01. januara 2008. godine do 31. decembra 2011. godine redovno izmiruju obaveze po zdravstvenom osiguranju, onda se tek 31. decembra 2011. godine stvara uslov da se otpusti taj dug. Moramo priznati, to su tri-četiri godine gde će Ministarstvo finansija i država, na neki način, naterati preduzetnike i privrednike da uplaćuju te doprinose, a samim tim su to sigurni izvori prihoda u budžetu i čini mi se da je sa te strane ovaj zakon veoma značajan. Druga stvar koja je važna jeste da će oni koji podnesu zahtev, a ne izvrše svoje obaveze imati kaznene norme. To znači da će morati da plate onaj dug za koji su tražili mirovanje i otpust do 31.12.2007. godine kao i zaračunatu kamatu u tom periodu od nekoliko godina, što mislim da je veoma značajno, znači, država neće u tom trenutku ništa ni izgubiti. Jednostavna je procedura za podnošenje zahteva za ovo. Zaista se daje mogućnost da svaki privredni subjekt na teritoriji države Srbije ovu mogućnost koju mu daje država treba da iskoristi, može da iskoristi. Čini mi se da je to vrlo lako rešivo. Ono što ovim zakonima treba da pozitivan efekat da odnosi se na nekoliko stvari. Prva stvar jeste, da se sprovede Zakon o zdravstvenoj zaštiti. Druga stvar jeste, da se osiguranicima koji nisu redovno uplaćivali doprinose za zdravstveno osiguranje da mogućnost da mogu da overe zdravstvenu knjižicu i da koriste ona prava koja im daje Zakon o osnovnoj zdravstvenoj zaštiti. Daje se mogućnost, takođe, da se dugovima stavi moratorijum, odnosno da ima pravo da dugovi miruju do 31.12.2011. godine, a to znači rasterećenje privrede u ovom periodu. Treća stvar, daje se državi mogućnost da daje stimulans privrednicima da uplaćuju tekuće doprinose, a to znači sigurno finansiranje budžeta. Ono što se često postavlja kao pitanje, to je, da li je ovo fer i potpuno korektno prema drugima koji su do sada redovno izmirivali ove obaveze. Samo da budemo otvoreni, nije korektno, ali kada pogledate sve one pozitivne crte ovog zakona, koje sam malopre rekao, da je to pomoć stanovništvu, da je, sa druge strane, nadolazeća ekonomska kriza koja dolazi, jednostavno, mi moramo da rasteretimo privredu i moramo na neki način da olakšamo privređivanje našim subjektima. Oni vuku neke stvari koje su se desile možda čak i pre 10 godina, onda zaista i sa te strane moramo reći da je ovo dobra stvar. Na kraju krajeva, ako hoćemo da građani mogu da koriste prava iz obavezne zdravstvene zaštite, onda moramo doneti ovaj zakon. Zbog toga G17 plus i Poslanička grupa G17 plus u danu za glasanje će podržati ova dva zakona. Molim i ostale poslanike, u interesu privrede i građana, da ih podrže u danu za glasanje. Hvala.
Dame i gospodo narodni poslanici, završavamo rad u prepodnevnom delu. Određujem pauzu do 15 časova, kada počinje popodnevni deo sednice nastavkom po prijavama za reč narodnih poslanika. Prvi će reč imati narodni poslanik Dušan Marić, a posle njega narodni poslanik Đura Mučenski. Hvala. [[Posle pauze –15,10]] Dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad sednice u popodnevnom delu, nastavkom rasprave prema prijavama za reč u zajedničkom načelnom pretresu, o predlozima zakona iz tačaka 2. i 3. dnevnog reda. Prvi reč ima narodni poslanik Dušan Marić, a posle njega narodni poslanik Đura Mučenski.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Srbije, govoriću o Predlogu zakona o otpisu kamate na dospele obaveze po osnovu određenih poreza i doprinosa za obavezno socijalno osiguranje. Teško pročitati, a kamoli sprovesti. Po mom mišljenju, ovaj predlog zakona predstavlja jedan u nizu primera pravne diskriminacije, diskriminacije iza koje stoji država, onih građana i pravnih lica koji svoje obaveze prema državi izvršavaju redovno i na vreme. U zemljama Evropske unije i Zapada, na čije vrednosti se najčešće poziva vladajuća koalicija u Srbiji, građani, pravna lica koja izmiruju svoje obaveze prema državi, posebno kad je u pitanju porez, uživaju jedan povlašćeni status. Oni su tamo građani i subjekti prvog reda. U Srbiji je situacija potpuno drugačija, nije sjajna bila ni pre 2000. godine, pre 5. oktobra, ali posle 5. oktobra je potpuno suprotna od prakse koja postoji u Evropskoj uniji. U Srbiji oni koji redovno plaćaju porez, nalaze se u podređenom položaju u odnosu na one koji to ne čine, ovaj predlog zakona je najbolji dokaz da je to tako. Imamo sad situaciju da su, recimo, određeni građani izmirili svoje poreske obaveze pre dve godine, pre tri godine, četiri godine, za to su izdvojili određena novčana sredstva. Oni koji to nisu uradili, nesavesni građani, recimo, pretpostavljamo da će oni to uraditi u toku sledeće godine. Plaćaće se isti novčani iznos, neće pretrpeti nikakve materijalne i finansijske posledice zbog toga što svoje obaveze nisu izvršili na vreme, međutim, taj novčani iznos nema više istu vrednost, 1.000 dinara danas i 1.000 dinara pre pet godina ima drastično različitu vrednost. Isti je slučaj i sa građanima Srbije koji redovno izmiruju svoje obaveze, recimo, po pitanju računa, po pitanju električne energije. Oni građani koji redovno plaćaju svoje račune redovno su u podređenom položaju u odnosu na one koji to ne čine, zato što uvek ''Elektrodistribucija'' osmisli nekakav program, reprogram dugova, pa se dogodi isto ovo što se dogodilo u slučaju poreza, da gore prođu oni koji su redovno plaćali račune. Da izađem sad iz ove finansijsko-ekonomske sfere u jednu drugu društvenu oblast. Isti je slučaj, recimo, sa građanima Srbije koji pristaju da redovno odsluže vojni rok. Oni se nalaze u podređenom položaju u odnosu na one koji to odbijaju iz razloga što ovi posle toga redovnu bivaju amnestirani. Najdrastičniji slučaj diskriminacije građana događa se u vreme ratnih mobilizacija. Nažalost, mi imamo i takve primere od 1991. do 1999. godine. Imate 1.000 građana koji su se odazvali vojnom pozivu, prihvatili da brane otadžbinu, 1.000 njih je izgubilo život, više od 10.000 građana Srbije je ranjeno i osakaćeno, desetine hiljada su iz tih ratova poneli teške psihološke traume zbog kojih trpe i oni i njihove porodice. Oni koji su odbili da ispune najvišu dužnost, da brane svoju porodicu, svoju otadžbinu, one koji su dezertirali, država je amnestirala od bilo kakve odgovornosti. U Razlozima za donošenje zakona, između ostalog, stoji i ovo: ''Donošenje zakona je najbolji način za rešavanje problema, iz razloga što se radi o zakonskoj materiji.'' Ovo objašnjenje bi imalo smisla da mi nemamo zakone koji regulišu ovu oblast. Mi te zakone imamo, međutim, problem je u tome što se ti postojeći zakoni ne poštuju, što nadležni državni organi ne obezbeđuju njihovo sprovođenje. Dalje se kaže: ''Uređivanjem ove materije Zakonom daje sedoprinos pravnoj sigurnosti i obezbeđuje se transparentnost u vođenju poreske politike.'' Ovde uopšte nije problem u transparentnosti ili netransparentnosti, kao što sam rekao, problem je u tome da li se zakonske odredbe poštuju i sprovode ili ne poštuju. Zatim se kaže:: ''Zakon je opšti pravni akt koji se objavljuje i koji stvara jednaka prava i obaveze za sve subjekte koji se nađu u istoj poresko-pravnoj situaciji...'' Ovo, takođe, nije tačno. Ovim predlogom zakona narušavaju se ta jednaka prava, kao što sam rekao i naveo sam nekoliko primera, dovode se u povlašćen položaj nesavesni građani, nesavesni privredni subjekti, nesavesna pravna lica. U Objašnjenju pojedinačnih rešenja stoji ovo: ''Predlaže se da pravo na otpis kamate ostvaruje na osnovu zahteva koji se podnosi po ispunjenju propisanih uslova najkasnije do 31. jula 2009. godine, sa dokumentacijom iz koje proizilazi...'' itd. Šta ovo praktično znači? Ovo praktično znači da se nesavesnim građanima i pravnim licima koji svoje obaveze nisu izmirivali godinama ostavlja još jedan dodatni rok od deset meseci, može biti i duže, može biti i do kraja 2009. godine, ukupno 18 meseci. Napravimo jedno poređenje, recimo, jedan savesni građanin je platio porez po ovom osnovu socijalnog osiguranja u decembru 2007. godine. U to vreme evro je iznosio 79 dinara, a danas je ta vrednost 85 dinara, u julu mesecu 2000. godine, kada je ovaj poslednji rok, recimo, može da bude 88 dinara, može da bude kako je krenulo i 188, ali hajde, da uzmemo da će biti 88 dinara, da će vrednost dinara oslabiti za 10%, šta to praktično znači? To praktično znači da će nesavesni građani po istoj pravnoj stvari, po istoj poreskoj obavezi izdvojiti 10% manje sredstava nego što će to uraditi savesni građanin i savesna pravna lica. U Razlozima za donošenje zakona po hitnom postupku, između ostalog se kaže, da se: ''Na ovaj način omogućuje otklanjanje štetnih posledica po rezidente obveznike, privredu, preduzetnike i fizička lica, koje bi proizvela prinudna naplata tih neplaćenih javnih prihoda.'' Ovo je samo još jedna potvrda ove tvrdnje, dakle, da imamo građane i pravna lica prvog i građane i pravna lica drugog reda. Što se tiče hitnosti, ako je ovo hitna stvar, a jeste hitna stvar, ako je ovo dobro rešenje kao što tvrdi predlagač zakona, onda se nameće jedno pitanje – zašto se ovaj predlog zakona u skupštinskoj proceduri nije našao, recimo, 2001, 2003. i 2007. godine, nego se čekalo sa 2009. godinom? Na osnovu podataka poreske uprave, efekat otpisa kamate primenom zakona bio bi oko 15 milijardi dinara, to je, čini mi, se 200 miliona evra. To niko živ ne može znati koja će cifra biti u pitanju. Mi možemo samo da nagađamo da li će jedan od ovih obveznika, nesavesnih, uplatiti novac ili neće, to je stvar nagađanja. Ono što nije stvar nagađanja, što očigledno jeste da su nesavesnim radom državni organi, pre svega, poreski organi, organi Ministarstva finansija državu Srbiju, praktično, oštetili za 15 milijardi dinara. Ako tome dodamo i ovih 45 milijardi koji se pominju po osnovu obaveza za zdravstveno osiguranje dobijemo 60 milijardi dinara, odnosno dobijemo ovaj budžetski deficit koji se sada pojavljuje u Srbiji. Znači, da su državni organi, samo ovi organi koji se bave naplatom poreza, svoj posao radili savesno, mi ne bismo danas imali budžetski deficit i ne bi postojala potreba za rebalansom budžeta. Predlagač zakona kaže da će zakon imati pozitivan uticaj na: ''1) podnosioce zahteva za otpis kamate na osnovu određenih javnih prihoda, jer se stvara pravni osnov da neizmirene obaveze izmire pod povoljnijim uslovima; 2) podsticaj u razvoju preduzetništva i privrede, jer se stvaraju uslovi da se fiskalnim rasterećenjem po osnovu dospele neplaćene kamate, sredstva potrebna za te namene usmere na razvoj tih delatnosti.'' Ovi koji nisu izvršavali svoje obaveze, oni su ta sredstva već iskoristili. Umesto da sredstva uplate u budžet 1998, ovde se pominje da se neka sredstva vuku iz devedesetih godina, 2004, 2005, oni su ta sredstva koristili kao obrtna sredstva. Znate, ovde se tvrdi kako će ljudi koji su izbegavali svoje obaveze posle donošenja ovog zakona prestati da ih izbegavaju. Mi nemamo nikakve garancije, ali postoji i jedna druga opasnost, da ovi koji su svoje poreske obaveze, i građani i pravna lica, izmirivali na vreme, poučeni ovim primerom, ovom praksom da se izvrdavanje zakonskih obaveza isplati na kraju, mogu i oni da se povedu za praksom ovih prvih pa da i oni prestanu da svoje obaveze izvršavaju na vreme. Smatram da ovaj predlog zakona na neki način doprinosi urušavanju i diskreditaciji poreskog sistema i stvara dodatnu konfuziju u ovoj oblasti. Na kraju se kaže kako će ovaj zakon konačno rešiti postojeće probleme itd. Ja mislim da ovaj zakon sam po sebi neće rešiti ništa kao ni jedan drugi zakon. Ovaj zakon može da pomogne u prevazilaženju ovih problema ako se bude primenjivao. Dakle, suština problema je primena zakona. Ako mi sve zakone koji regulišu poresku oblast budemo primenjivali, neće se javljati ovi problemi, iako se jave nije sporno onda usvojiti zakon sa određenim izmenama i dopunama. Ali, u svakom slučaju, ne treba da se dogodi ovo što se dogodilo sada da imamo predlog zakona koji je, praktično, u funkciji nesavesnih građana i nesavesnih pravnih lica. Kao poslanik iz Velike Plane, želim da iskoristim ovu priliku da još jednom podsetim na problem o kojem sam govorio ovde pre deset dana. Naime, u Velikoj Plani 20% stanovništva, jedna petina stanovništva, to je 10.000 ljudi, nije zdravstveno osigurano, po podacima koje sam dobio od rukovodstva opštine Velika Plana. Ti ljudi ne mogu da odu kod doktora, ne mogu da se leče, ne mogu da kupe lekove ako ne plate. Većina njih nije u situaciji da plati iz razloga što je u Velikoj Plani u samo jednom mahu privatizacije i tranzicije koja je sprovedena pod rukovodećom ulogom DS i dosovskih stranaka 6.000 ljudi sa njihovih radnih mesta j izbačeno na ulicu i većina od tih ljudi i dan-danas nigde ne radi. Navešću samo jedan primer na kraju. Uzmite jednog radnika građevinskog preduzeća "Sveta Mladenović" koji je, recimo, 35 godina radio, firma mu je redovno uplaćivala zdravstveno osiguranje. Ni po jednoj računici taj iznos ne bi trebalo da bude manji od 10 do 15 hiljadaevra. Imate slučajeva da taj radnik možda nikada nije otišao kod doktora, ili otišao možda dva ili tri puta. Imate i takvih radnika, savesnih građana. Međutim, sada je došao u situaciju da mu je ne daj bože ta lekarska pomoć neophodna, neophodno mu je da plati doktora, neophodno je da plati da kupi lekove, a nema ni jedno ni drugo, a 35 godina je preduzeće izdvajalo sredstva upravo za tu namenu. Mislim da zakon na neki način, i ovaj zakon i ovaj drugi zakon koji mi usvajamo ovde u Skupštini, treba da budu u funkciji ljudi, u funkciji rešavanja tih problema, a ne samo mrtvo slovo na papiru. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Đura Mučenski, a posle njega narodni poslanik Milorad Buha.
Poštovana predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani ministre, pred nama su dva zakonska predloga, ponoviću još jedanput, nije zgoreg da se ponovi i da se upamti o čemu smo danas pričali, to je Predlog zakona o otpisu kamate na dospele obaveze po osnovu određenih poreza i doprinosa za obavezno socijalno osiguranje i drugi je Predlog zakona o mirovanju i otpisu duga po osnovu doprinosa za obavezno zdravstveno osiguranje. To su dva važna zakona koja treba da regulišu i da nam pomognu da se reši jedan problem koji se godinama ne rešava i da se nađe način da se u pravnom osnovu regulišu dugovanja koja postoje po ova dva poreza i doprinosa, i da se sa povećanjem naknade i naplativosti dospelih obaveza poveća efikasnost i likvidnost zdravstvenog sistema kod nas. Zakonom je regulisano na koji način se naplaćuju doprinosi za obavezno zdravstveno i socijalno osiguranje. U proteklom periodu koji je iza nas svesni smo da je bilo različitih nivoa finansijske discipline, ali smo, takođe, svesni i da ta finansijska disciplina jača, da se uvodi u red i da postoji bolja naplata i doprinosa i poreza koji su dužni da se plaćaju po zakonu. Takođe, svesni smo da imamo i dugovanja koja su ostala neizmirena po ovom osnovu, da se ona protežu iz godine u godinu, da se ne rešavaju i da predstavljaju teret kako za državu, tako i za obveznika doprinosa. Na osnovu podataka kojima raspolažem, a tiču se plaćanja doprinosa, može se izvući zaključak da je predloženo zakonsko rešenje najprihvatljivije rešenje. Nisam upotrebio termin najbolje, jer svi znamo ovde da je najbolje rešenje ukoliko naplatimo sve te doprinose, ali moramo biti svesni realnosti stanja našeg društva. Jedini način da se reši ovaj problem jeste da se ponudi neko drugo rešenje koje će omogućiti funkcionisanje svih sistema, pa, između ostalog, i sistema zdravstvene zaštite, a da se ne preopterete pojedine kategorije stanovništva i pojedini delovi našeg društva koji nisu u stanju u ovom momentu da iznesu ovaj problem. Zbog toga sam i rekao da je ovo najprihvatljivije rešenje. Dug po osnovu doprinosa za zdravstveno osiguranje u ovom momentu iznosu ukupno oko 42 milijarde dinara, zaključno sa 31.12.2007. godine. Na to treba sigurno dodati i dug koji se u toku ove godine pojavio i koji će se znati na kraju ove kalendarske godine. Struktura tog duga jeste ono što je na neki način i put zašto se krenulo na rešavanje ovakvim zakonskim rešenjem. Naime, 22,5 milijarde dinara duguju osiguranici poljoprivrednici, 9,7 milijardi dinara duguju osiguranici samostalnih delatnosti i oko 10 milijardi dinara duguju poslodavci, odnosno osiguranici po drugim osnovama. Vidimo da je najveći dug koji se proteže od poljoprivrede. Moramo da uporedimo veličinu te cifre, dakle, ukupan dug od 42 milijarde. Prihod Fonda za zdravstveno osiguranje Republike Srbije za 2008. godinu, u materijalu koji smo dobili, iznosi 172 milijarde, znači, da se četvrtina sredstava nalazi kao dugovanje osiguranika i da je to jedna ogromna cifra. Ovo iznosim samo kao neki parametar gde možemo da uporedimo dve cifre. Druga stvar koja je ovde bitna, na osnovu podataka koje sam ja dobio, jeste da se ovde radi o jednom velikom broju osiguranika. Naime, dugovanja po osnovu poljoprivrede, broj osiguranika koji duguju po tom osnovu iznosi oko 320.000 nosioca osiguranja, s tim što mi moramo da računamo da su to nosioci osiguranja, kao i članovi njihove porodice, i da se povećava broj ljudi koji imaju obavezno zdravstveno osiguranje po ovom vidu. Iz druge oblasti, iz oblasti samostalnih osiguranika je oko 87.000 osiguranika. Ovo što stoji kao činjenica, nije realno očekivati da će ovi ljudi moći u jednom realnom i kratkom vremenskom roku izmiriti svoje obaveze jer se radi o relativno velikom iznosu. Druga stvar, radi se o velikom broju osiguranika koji su pogođeni ovim dugovanjem ukoliko se budu dosledno primenjivale postojeće zakonske odredbe, pogotovo što se tiče zdravstvenog osiguranja a nisu u mogućnosti u ovom momentu da uplate i ako bi im se pružila mogućnost, a to se ovim zakonskim rešenjem nudi, postoji mogućnost da oni svoje dugovanje na ovaj način regulišu. Moramo da konstatujemo da je poljoprivreda i da su poljoprivrednici izneli najveći teret socijalnog mira svih ovih godina i to je deo društva u kome se odrađuju i dešavaju jedne od reformi ovog tranzicionog perioda, a da taj sloj i ta grana delatnosti nije postigla zadovoljavajući ekonomski rad da bi mogla redovno da izmiruje svoje obaveze. Zato je naša obaveza kao odgovornih političara da pomognemo tim ljudima. Predloženim zakonskim rešenjima definiše se pravni osnov za regulisanje dugovanja koja postoje po obavezi plaćanja doprinosa za obavezno zdravstveno i socijalno osiguranje. Nakratko bih se osvrnuo na Predlog zakona o mirovanju i otpisu duga po osnovu doprinosa za obavezno zdravstveno osiguranje. Ovim zakonom se definiše pod kojim uslovima miruju obaveze plaćanja dospelih a neplaćenih doprinosa za obavezno zdravstveno osiguranje, kao i otpis duga po tom osnovu. U samom tekstu zakona definisane su vremenske granice na koje se dug odnosi, u kome vremenskom intervalu je potrebno izmirivati redovne obaveze, kao i koji je to vremenski interval posle koga će doći do otpisivanja duga. Smatram da treba prihvatiti podnete amandmane koji će regulisati ovaj zakon aktuelnom kalendaru. Uplatilac doprinosa mora podneti pismeni zahtev Ministarstvu finansija, poreskoj upravi u roku od 90 dana od dana stupanja na snagu ovog zakona. U tom pismenom zahtevu on mora da navede podatke o iznosu obračunatog a neplaćenog doprinosa koji je dospeo do 31.12.2007. godine, ukoliko se ne promeni amandmanom taj datum. Ukoliko podnosilac zahteva ima zaposlene dužan je, takođe, da uz taj spisak dostavi i spisak osiguranika na koje se odnosi neplaćeni doprinos. Poreska uprava je dužna da proveri podatke i da donese rešenje kojim će se utvrditi ukupan iznos duga i kojim će se rešiti mirovanje duga. Podnosilac zahteva kome je rešenjem odobreno mirovanje duga po osnovu ovih neplaćenih doprinosa dužan je da redovno izmiruje svoje tekuće obaveze. Samo ukoliko redovno izmiruje svoje tekuće obaveze stiče uslov da mu se taj dug posle 31.12.2011. godine otpiše. Takođe, u samom zakonu su definisani uslovi pod kojima se pokreće postupak prinudne naplate ukoliko uplatilac, odnosno podnosilac zahteva ne izmiruje svoje redovne obaveze. Sama svrha donošenja ovog zakona jeste sledeća: da poboljša naplatu i likvidnost Republičkog zavoda za zdravstveno osiguranje i da na taj način indirektno poboljša zdravstvenu zaštitu, a isto tako da omogući zdravstvenu zaštitu jednom značajnom delu populacije, pre svega, poljoprivrednicima, kao i privatnim preduzetnicima. Kada se uzme u obzir da se radi o iznosu od 42 milijarde dinara, da se radi u najvećem delu o poljoprivrednicima, oko 320 hiljada, nameće se zaključak da nije realno očekivati da oni mogu da reše svoj dug u nekom prihvatljivom roku ukoliko bi došlo do drugačijeg načina regulisanja njihovog duga. Zato je važno pokazati solidarnost, socijalnu odgovornost i omogućiti tim ljudima pravo na zdravstvenu zaštitu, ali stvoriti im uslove da redovno plaćaju svoje obaveze. Na taj način pokazujemo da nismo zaboravili solidarnost, ali i da smo odgovorni za funkcionisanje zdravstvenog i pravnog sistema ove države i smatramo to kao vođenje socijalno odgovorne politike. Zato će Poslanička grupa Za evropsku Srbiju glasati za ovaj zakon, odnosno za ova dva zakona. Takođe, pozivam i ostale poslaničke grupe, koje su u ovom parlamentu, da podrže ove zakone, jer se ovde ne radi o politici nego o solidarnosti. To bi trebalo da nas spoji, a ne da nas razdvoji. Poslednja rečenica koju sam izgovorio jeste na mom maternjem jeziku i ona u prevodu glasi – to bi trebalo da nas spaja, a ne da nas razdvaja. Nekada ne moramo da govorimo istim jezikom a da se razumemo, solidarnost. Hvala lepo.
Reč ima narodni poslanik Milorad Buha.
Hvala vam. Dame i gospodo narodni poslanici, pred nama su dva zakonska projekta za koje predlagač kaže da predstavljaju pravnu osnovu za čišćenje poreskog i finansijskog bilansa, a i fondovskog bilansa, s obzirom na to da ulazi u materiju koja se tiče i određenih fondova. Prvi zakon je Predlog zakona o otpisu kamata na dospele obaveze po osnovu određenih poreza i doprinosa za obavezno socijalno osiguranje, drugi je Predlog zakona o mirovanju i otpisu duga po osnovu doprinosa za obavezno zdravstveno osiguranje. Opšta konstatacija je da se i u jednom i u drugom slučaju radi o zakonskim projektima koji imaju realnu osnovu. Realna osnova jeste u neizmirenju određenih državnih obaveza, poreza i doprinosa. Predlagač reče da se radi o obavezama koje su nastale još devedesetih godina, a prosto čudi kako se u poreskoj administraciji moglo trpeti ovakvo stanje? Kako se u poreskim bilansima, a i fondovskim bilansima, i u ukupnosti u bilansiranju prihoda na poreze i doprinose, toliko dug vremenski period moglo trpeti ovakvo stanje da se ne ide na određene zakonske projekte kao što je ovaj? Međutim, SRS ima primedbe na ovako postavljene zakonske projekte. Zašto? Zato što nemamo suštinu. Znamo da se radi o određenim dubiozama, neizmirenim obavezama, finansijskoj nedisciplini, ali ne znamo po kom osnovu su one nastale. Ne znamo ko su ti korisnici. U Predlogu zakonu o mirovanju i otpisu duga po osnovu doprinosa za obavezno zdravstveno osiguranje vidimo da se obaveze koje nisu izmirene odnose na osigurane iznose poljoprivrednika u iznosu od 22 milijarde 506 miliona dinara, kod samostalnih delatnosti, preduzetnika, devet milijardi 778 i kod poslodavaca deset milijardi, ukupno 42 milijarde. Ovi iznosi su nastali u različitom periodu. Kod poljoprivrednika sasvim razumljivo, ali se radi o finansijskoj nedisciplini. Neko je uredno izmirivao, neko to nije. Obaveza je države, a imamo Zakon o porezu, Zakon o javnim prihodima i rashodima, Zakon o poreskom postupku i poreskoj administraciji, Zakon o opštem upravnom postupku i brojne druge zakonske projekte koji nam ostavljaju dovoljno prostora da to razrešimo, da ne idemo na ove zakonske projekte. Bilo je sigurno pravnog uporišta da se ovi problemi koji su se javljali u naplati razreše otpisivanjem, kao što ćemo i sada otpisati ili prinudnom naplatom, koja je predviđena zakonskim projektima. Nismo ni jedno ni drugo napravili i onda smo došli u ovu poziciju da sada opraštamo sve kroz ova dva zakonska projekta. Šta je primedba SRS? U praksi smo imali, a posebno je to tipično za period privatizacije kada smo pojedina privatizovana preduzeća oslobađali plaćanja određenih već fakturisanih, već dospelih obaveza, a koje se odnose na gorivo, utrošenu električnu energiju, na kredite itd. Jako vam je poznato kada vam kažem da se radi o šećeranama i "MK komercu", kada je Vlada svojom odlukom učinila to, da je oslobodila kupca šećerana i na taj način izazvala štetu u budžetu, jer je oslobodila ono preduzeće koje je moralo na kontu kupoprodajnog ugovora da izvrši, između ostalog i te dospele i prispele obaveze. Sećam se situacije kod "Sartida", milionske svote, milijarda je u pitanju, ono što su bile kreditne obaveze "Sartida", koje su bile dospele i sa prispelim kamatama itd, sve je to izbrisano iz bilansa. Kupac je oslobođen plaćanja obaveza. Država je tu imala snage, samo zato što se radi o politici, samo zato što se radi o zloupotrebama, samo zato što se radi o političkim potezima u kojima su učestvovali ''neodgovorni pojedinci'', da ne idem grublje. Tada se to rešavalo vrlo brzo, odluka Vlade pa oslobodimo. Sada mi trpimo ovaj teret koji u bilansima stoji 15, 18, 12, 5 godina, trpimo i tek smo sada našli snage da učinimo kroz ovaj zakonski projekat. Kada govorimo o određenim beneficijama koje dajemo fizičkim i pravnim licima, moramo reći u kojoj situaciji mi to otpisujemo. Otpisujemo u trenutku kada imamo deficit i u budžetu, deficit i u Fondu PIO, i deficit i u Fondu zdravstvenog osiguranja. Da li smo dobro sagledali?Da li je pravi trenutak i da li smo to morali kroz ovaj skupštinski projekat ili smo to mogli kroz ovlašćenja koja nam daje zakon? Spomenuo sam nekoliko zakona koji nam sigurno daju pravna uporišta za neoslobađanje, nego vođenje upravnog postupka i oslobađanja onoga što nam nalaže postojeća zakonska regulativa. Primedba SRS ide od pravnog osnova za sve ovo, u zakonskim projektima koje ste doneli pred poslanike nigde niste u obrazloženjima jasno naveli – koja je to osnovica o kojoj govorimo, efekat koji ćemo proizvesti je 15 milijardi evra, zašto to nismo elaborirali? Imamo brojne zakonske projekte, čak, kaže kod zakona o porezu na dobit preduzeća, neko je u nekom vremenskom periodu ostvario dobit kao preduzeće, poreska administracija nije uspela to da naplati, a sada je došlo u teškoće i mi ćemo ga sada osloboditi kroz ovaj vid oslobođenja. Da smo imali uredniju poresku administraciju, da smo primenili sve prinudne mere koje predviđaju zakonski projekti onda bismo to sa lakoćom naplatili. Da ne govorim dalje o drugim zakonima i zakonskim projektima koji se odnose na Zakon o porezu na nasleđe i poklone kod prenosa apsolutnih prava itd, finansijskih transakcija, nismo na vreme odreagovali. Ovde moramo spomenuti i kritički se osvrnuti na aktuelnu vlast i aktuelne vlasti, a posebno od 2000. godine, koje nisu dovoljno poklanjale pažnje. Puna usta su nam bila priče o tome kako imamo finansijsku disciplinu, kako imamo monetarnu disciplinu, a ovo upravo ukazuje na to da nemamo poresku disciplinu, ni fiskalnu disciplinu. Šta je predlog SRS? Ova dva predloga zakona mora da se dopune sa adekvatnim obrazloženjima, koja se odnose na tačno neevidentirane poreske obaveze i obaveze po osnovi doprinosa po godinama, po korisnicima, tačno izvedenu, ne sintetički iskazanu veličinu, nego analitički iskazanu po svim korisnicima sa tačno utvrđenim glavnicama i tačno utvrđenim kamatama, koje su dolazile po godini i onda izvedeno sistematički stanje za svaku godinu, pa onda imamo uredniji pregled. Ovako, SRS ova dva predloga zakona ne može prihvatiti. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Đorđe Milićević, posle njega narodni poslanik Milan M. Nikolić. Vreme na raspolaganju poslaničkoj grupi je osam minuta.
Uvažena gospođo predsedavajuća, poštovani predstavnici ministarstva, gospođo Dragutinović, ministre finansija, dame i gospodo narodni poslanici, Poslanički klub SPS-JS podržaće ova dva predloga zakona, jer smatramo da su razlozi koji su navedeni za njihovo donošenje opravdani, a, sa druge strane, ciljevi koji se žele ostvariti prihvatanjem ova dva predloga svakako se mogu postići. Smatramo vrlo hrabrim i trezvenim potez da se predloži Zakon o otpisu kamate na dospele obaveze po osnovu određenih poreza i doprinosa za obavezno socijalno osiguranje i to u trenutku kada je predložen rebalans budžeta, u kome se povećava budžetski deficit. Prema podacima poreske uprave efekat otpisa kamate u iznosu oko 15 milijardi dinara predstavlja trećinu budžetskog deficita, međutim, sigurno je napravljena dobra procena da će gubitak u javnim prihodima u ovom trenutku imati pozitivan efekat i stimulativno uticati u naplati javnih prihoda u narednom vremenskom periodu. Kod mene lično prisutne su određene dileme i to, pre svega, čini mi se, kažnjavamo poreske obveznike koji uredno izmiruju svoje obaveze po osnovu poreza i doprinosa. Neprecizno je propisano šta se dešava sa obveznicima kojima je poreska uprava prinudno naplatila sve obaveze, pa i kamatu, što ih dovodi u jedan neravnopravan položaj sa poreskim dužnicima kojima te obaveze nisu naplaćene. Predložene odredbe nisu baš u skladu sa zalaganjem za tržišnu privredu i utakmicu, ali smatram da i onima koji trenutno imaju probleme ova Vlada daje poslednju šansu, a onaj ko ovu pogodnost ne realizuje nije sposoban da privređuje. Predlažem da se rokovi za podnošenje zahteva usklade u oba predloga zakona, jer u Zakonu o otpisu kamate je rok 31. jul 2009. godine, čini mi se, a kod doprinosa 90 dana od dana stupanja zakona na snagu. Ovo je, međutim, kratkoročna mera i mi smo ubeđeni da će Vlada u narednom vremenskom periodu napraviti jednu dublju analizu i posvetiti veću pažnju ovom problemu, kako bi dobili odgovor na pitanje – zašto se preduzeća nalaze u ovakvoj situaciji, da zakonom predviđene obaveze ne mogu da izvršavaju? Da li je reč o nedisciplini ili su razlozi vezani za ekonomsku politiku? Predlog koji danas imamo je, zapravo, samo intervencija države.Zakon o mirovanju i otpisu duga po osnovu doprinosa za obavezno zdravstveno osiguranje je po našem mišljenju daleko značajnije. Efekti, odnosno dugovanja po osnovu neplaćenih doprinosa za obavezno zdravstveno osiguranje iznose na dan 31.12.2007. godine oko 42 milijarde dinara, skoro polovinu duga oko 22,5 milijardi čine obaveze poljoprivrednika, a svi znamo kakvo nam je stanje u poljoprivredi, selu i staračkim domaćinstvima. Razgovarajući sa našim domaćinima, moram reći, niko se nije žalio na iznose poreza, uglavnom su ukazivali na socijalno osiguranje i doprinose za penzije. U to sam se uverio pošto prihodi gradskog budžeta, iz grada iz kojeg dolazim, Valjeva, za 2008. godinu po osnovu poreza od poljoprivrede iznose manje od 1% ukupnih poreskih prihoda. Takođe, sve mere po osnovu otpisa poreza domaćinima po osnovu elementarnih nepogoda koje su mnogo zadesile ovaj kraj, nije u mnogome pomoglo našim domaćinima. S obzirom na to da je agrar jedan od prioriteta Vlade Republike Srbije, vreme je za nešto drugačija rešenja. Današnja agrarna politika, današnja ekonomska snaga seljaka onemogućavaju ga da nosi i reguliše svoje zakonske obaveze. Potrebna su nam nova rešenja kroz novu agrarnu, ali i socijalnu politiku. Moramo da pokušamo da na jedan način, moram reći, valorizujemo celokupan doprinos srpskog seljaka. Ubeđeni smo da će Vlada Republike Srbije na ovoj liniji pronaći sistemsko rešenje. Usled toga, smatram da je predložena mera mirovanja i otpis duga po osnovu doprinosa za obavezno zdravstveno osiguranje, mnogo relevantnija, samo me zanima da li Fond ili vi, ministre, raspolažete sa podatkom na koliko će obveznika da se odnosi, odnosno koliko članova porodica, građana Srbije u prošloj godini nije moglo da ostvari svoja prava. SPS i JS podržavaju predlog izmene zakona da građani ostvare svoja prava po osnovu obaveznog zdravstvenog osiguranja, odnosno da građani mogu da overe zdravstvenu knjižicu, iako uplatioci doprinosa nisu redovno uplaćivali doprinose za obavezno zdravstveno osiguranje. Gledajući politički, naš programski cilj jeste besplatna zdravstvena zaštita za sve građane, a ne samo privilegija bogatih. Moram reći i to da, nikada doprinos za zdravstveno osiguranje poljoprivrednika nije podmirivao troškove njihove zdravstvene zaštite i članova njihovih porodica, ali su imali obaveznu zdravstvenu zaštitu. Praksa u prethodnih nekoliko godina da filijale Republičkog zavoda za zdravstveno osiguranje overavaju zdravstvene knjižice osiguranika, imala je dosta negativnih efekata. Sa ovim izmenama eliminisali bi subjektivne procene pojedinaca iz filijala i sprečili zloupotrebe. Obveznicima koji nisu bili u mogućnosti da uredno plaćaju dospele obaveze, dug se stalno uvećavao, pošto se prvo podmiruje kamata za neblagovremeno izvršavanje uplate, a glavnica duga se i dalje uvećava. Pored toga, uplata obaveza za tekuću godinu je prioritetno usmeravana na otplatu duga iz prethodnog perioda, tako da obveznici nikako nisu mogli da ostvare svoja prava u tekućoj godini. Ovaj zakon im pruža mogućnost da izmirivanjem obaveze u tekućoj godini, ukoliko podnesu zahtev za reprogram duga iz prethodnog perioda, ostvare za sebe i svoje članove prava po osnovu zdravstvene zaštite.
Reč ima narodni poslanik Milan M. Nikolić, a posle njega narodni poslanik Dragan Vujadinović.
Poštovani narodni poslanici, predstavnici Vlade, poštovani građani, razmatramo ova dva predloga zakona, zakon o otpisivanju potraživanja vezano za zdravstveno osiguranje, kao i jedan način otpisivanja kamata na poreze, u obrazloženju stoji da je u toku 1990. godine do današnjeg dana došlo do nagomilavanja ovih potraživanja. Navodi se u obrazloženju da se analizom stanja došlo do saznanja da građani, kao i privredni subjekti, nisu u stanju da brzo i efikasno izvrše uplatu obaveza, tako da se pristupilo jednom rešenju donošenja zakona koji bi pomogao da se to reši. Ovo nije prvi put da se zakonskim aktom rešavaju neki problemi. Imali smo to i ranije kada smo povezivali radni staž u onim firmama gde nije bio, da bi radnici mogli da odu penziju. Kada se pominje period od 1990. do 2007. godine, ipak bih to razdvojio na ovaj period od 2000. godine. U tom periodu znamo šta je sve bilo: raspad bivše države, ratovi, sankcije. Znamo kako se radilo pod sankcijama, da je na taj način došlo do prelivanja imovine iz društvenih preduzeća u privatne ruke. Znamo šta je bilo 1999. godine – bombardovanje, bombardovanje od onih zemalja kojima vi sada težite, da što pre uđete u njihov zagrljaj. Procena je da je šteta od NATO bombardovanja bila oko 30 milijardi evra. To su velike pare. Imali smo juče budžet, to je oko pet godišnjih budžeta. To je sigurno moralo da se odrazi i na privredno stanje. Šta posle revolucije od 5. oktobra 2000. godine? Došli su na vlast oni koji su obećavali da će se sve promeniti, da će biti blagostanje. Imamo privatizacije, možemo na prste da nabrojimo efekat privatizacija koje su odrađene. Malo je onih firmi koje su posle privatizacije nastavile da rade, da se bave proizvodnjom, a samim tim i da ima ekonomskog boljitka. Ovde se pominju tri kategorije: poljoprivrednici, samostalna delatnost i drugi preduzetnici. Za poljoprivrednike je rečeno da je to kategorija koja je najviše podnela u proteklom periodu. Kod samostalnih delatnosti mislim da ima i onih koji su mogli platiti, ali verovatno naučeni iz prethodnog perioda, svesno to nisu plaćali. Ova treća kategorija, gde se pominje nekih 10 milijardi dinara, to su ostali preduzetnici, a većina u toj grupi su velike firme koje nisu privatizovane, a koje su pod okriljem Vlade. Prema tome, oslobađanjem i tog dela obaveza prilikom privatizacije, onaj ko kupuje dobija na poklon. Dolazim iz firme koja je uredno izmirivala svoje obaveze, pa se postavlja pitanje, ne samo za moju firmu nego za sve one poštene i čestite privrednike i pojedince koji su svoje obaveze izmirivali, vi znate da u nekim situacijama, ako se učestvuje na tenderima, da je obaveza da se priloži dokaz da su sve obaveze prema državi izmirene. Ove prethodno pomenute velike firme, one su čak imale obećanje u nekim slučajevima, ako dostave ugovor da su sklopile posao, da će im Vlada pomoći, tako da su i oni učestvovali na tenderima, ali su išli sa damping cenama, da bi sigurno dobili taj posao, a samim tim da dobiju i sredstva Vlade. Bilo je korektno ovde da za one firme koje su redovno u poslednjem periodu, u ovom periodu za koji se predviđa oslobađanje, isplaćivale, da u narednih četiri godine ne plaćaju, da se izjednače sa ovima koji se sada oslobađaju. Koji je efekat? Prvo, efekat je da će ljudi moći da overavaju zdravstvene knjižice, a drugi efekat, kaže se u obrazloženju, što će podstaći privredne subjekte da se bave proizvodnjom, da ožive, a samim tim biće i punjenja kase. To je neka vrsta beskamatnog kreditiranja ili, pak, davanje kredita bez povratka. Smatram da ovaj zakon, uvažavajući svu problematiku vezanu za stanje u našem društvu, a to je oličenje i u vladajućoj većini, nije korektan u odnosu na subjekte koji su to redovno izmirivali. Treba u narednom periodu imati u vidu da se takvim subjektima pomogne, jer su oni na ovaj način, bukvalno rečeno, prevareni.
Narodna poslanica Elena Božić-Talijan želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Član 225. i član 226, pitanje za nadležne organe, kakve će mere preduzeti u cilju zaštite slobode informisanja i bezbednosti novinara kada je u pitanju slučaj koji ću izložiti, a koji je povezan sa slučajem Stanka Subotića-Caneta? Znate da se Subotić pred našim organima tereti za šverc cigareta, koji je oštetio državu za 20 miliona evra, da je u bekstvu, da živi na relaciji Švajcarska-Moskva. Subotić je, takođe, u Hrvatskoj jedna od glavnih osumnjičenih za likvidaciju urednika i vlasnika hrvatskog nedeljnika "Nacional" Ive Pukanića i njegovog saradnika Nike Franića, jer je ''Nacional'' godinama pisao o Subotićevim moćnim političkim zaštitnicima, o Subotićevom švercu cigareta. To je bio razlog što je Subotić završio na međunarodnoj Interpolovoj poternici. Nedavno je protiv Subotića u Italiji podignuta optužnica zbog šverca cigareta, a Pukanić je bio jedan od važnijih svedoka u tom postupku. Ministar policije Ivica Dačić najavio je da je spreman da pomogne Hrvatskoj u traganju za ubicama Ive Pukanića. Ta izjava sigurno nije data slučajno. Priča o Stanku Subotiću nas zanima zbog Subotićevih moćnih saradnika i političkih zaštitnika u našoj zemlji i zbog njihove spremnosti da likvidiraju one koji stoje na putu njihovih poslovnih interesa. Već smo govorili da su Aleksandar Vučić i Tomislav Nikolić krenuli u otvorenu hajku na poznatu novinarku TV ''Palma'' gospođu Miletović samo zato što je u emisiji dopustila svom gostu, a našem poslaniku Jadranku Vukoviću, da iznese činjenice o Nikolićevim i Vučićevim vezama sa tajkunima i činjenice o uzimanju enormnih količina para. Nakon ubistva Ive Pukanića, na vratima stana gospođe Miletović je zalepljen broj 2, kao opomena da je ona sledeća na listi za likvidaciju. Pouzdano znamo da se Aleksandar Vučić sastajao sa Stankom Subotićem-Canetom više puta, a jedan od tih sastanaka je bio i u Moskvi. Pouzdano znamo da je Vučić od Subotića dobio milion evra. Mi ozbiljno strahujemo za život gospođe Miletović. Mislimo da je njen život u opasnosti i iznosimo činjenice koje znamo u javnost i tražimo od nadležnih organa da utvrde da li iza ovih pretnji gospođi Miletović stoji Aleksandar Vučić sa svojim moćnim vezama, konkretno Stankom Subotićem. Nadležni organi treba da ispitaju koliko se puta Vučić sastajao sa Stankom Subotićem-Canetom, zašto i koliko je novca uzeo. Danas u Srbiji vladaju teror i diktatura i svako ko iznese mišljenje koje je suprotno mišljenjima određenih moćnih struktura, a to su američki, i britanski interesi, i interesi tajkuna, svako ko to pokuša da uradi život mu je u opasnosti. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Dragan Vujadinović, a posle njega narodna poslanica Donka Banović.
Poštovane dame i gospodo, poštovana ministarko, poštovana gospodo iz ministarstava, najpre ću uzeti nekoliko minuta da arbitriram, ali nepristrasno, oko pitanja u vezi penzija, koje su inače jedna od referentnih tačaka u spojenoj raspravi po ova dva zakona. Naravno, koristiću i toplo preporučujem svima da koriste svoj metod – cifre ispred politike. Dakle, evo šta kaže knjiga o penzijama. Ona kaže da je 2000. godine prosečna zarada iznosila 57 evra, a prosečna penzija 46,5 evra i da je odnos bio 81,5%. Da ne licitiram po godinama, karakteristične su godine 2004, 2005, kada je prosečna zarada u 2004. godini bila 193,1 evro, a penzija 126,7 evra, odnos 65,6. To je značajno pomeranje odnosa između prosečne penzije i plate. Godine 2005, plata je bila 209,9 evra, a 137,9 evra penzija, odnos 65,7. U 2006. godini, a znate svi dobro zbog čega, zbog povećanja javne potrošnje, zarade u javnoj potrošnji, taj odnos se drastično pogoršao, 2006. godina, prosečna zarada je iznosila neto 274,8 evra, prosečna penzija 146 evra, odnos 53,1%. Tu je došlo do najvećeg pogoršanja, ne zbog pada penzija, to moramo zapamtiti, nego zbog nerealnog, u tom momentu, munjevitog rasta zarada, pre svega, u javnom sektoru. Godine 2007. se došlo do održanja stanja, prosečna zarada je iznosila 347,1 evro, a prosečna penzija 187,5 evra, odnos 54%. Godina 2008. realna projekcija, 400 evra zarada i oko 240 penzija, a to iznosi od 58 do 60%. U ovoj godini, to moramo svi znati, to piše u ovoj našoj knjizi koja se zove rebalans, vanredno usklađivanje 1.1.2008. godine 11,5% penzija, u aprilu redovno usklađivanje sa troškovima života i po metodologiji 4,3%, u desetom mesecu novo redovno usklađivanje 3,25% i vanredno usklađivanje u jedanaestom za 10.mesec je 10%. To je kada se primeni geometrijska stopa 1,32% povećanje nominalno od početka godine. Ako uzmemo da će inflacija biti projektovana 10,5 realno povećanje penzija 19,5%. Ako uzmemo da će, po onim pesimističkim prognozama, stopa inflacije biti 12% i to stavimo u odnos sa nominalnim povećanjem imamo realno povećanje 17,9%. Moramo znati, kolege, i leva i desna strana, da smo po nivou penzija, a i plata, mi daleko iznad u odnosu na referentno okruženje, koje čine, ponavljam, Makedonija, BiH, Bugarska, Rumunija i Crna Gora, čak i iznad zemalja EU, daleko iznad 30% po prosečnim platama i po prosečnim penzijama. U tom smislu mislim neutralno, bez obzira što imamo kategorije stanovništva koje teško preživljavaju, mi se ne možemo porediti sa Mađarskom, Slovenijom, Hrvatskom, treba još pet godina da radimo da bismo se poredili sa tim zemljama. Moramo i možemo sa zemljama iz bliskog okruženja koje su na sličnom ekonomskom nivou. Umesto toga što kažemo ''sram vas bilo'', mi treba da kažemo – čestitamo, gospodine Krkobabiću! Jer, on je svoju referentnu grupu postavio u bolji položaj nego njegove kolege iz okruženja. To je, zaista, tako. Ne može se niko boriti drugim argumentima, jer su to jedini argumenti, to su cifre. Nema drugih cifara. Ono što, lično, mislim da je pogrešio gospodin Krkobabić i cela Vlada i što treba da popravi, a to je, što nije primenjen metod obrnuto proporcionalnog povećanja: za niže penzije veće povećanje procentualno, a za više penzije obrnuto, manje povećanje ili nikakvo povećanje. Međutim, imamo 2009. godinu da se to ispravi, da se osnovice penzija povećaju sa jednim vanrednim povećanjem, odnosno da se restrukturira osnovica penzija u Srbiji. U drugom delu ću govoriti o zakonu. Izvinjavam se za ovaj izlet, ali mislim osećao sam potrebnim da eventualno arbitriram. Pretpostavljam, nepristrasno. Prvi zakon, otpis kamata za deset poreza, praktično on se radi u skladu sa MRS i MSFI, odnosno međunarodnim računovodstvenim standardima i međunarodnim standardima finansijskog izveštavanja koji kažu – nemojte držati, ne smete držati u bilansima nerealna potraživanja. Oni to zahtevaju, čak. Državna revizorska kuća bi verovatno rekla – stavite na stranu ta potraživanja koja potiču pre 2000. godine, ne možete ih naplatiti. To je trebalo odavno da uradimo i da stavimo model: poverilac, država, normalno, ne treba da otpiše beskonačno i jednokratno. Država je rekla – otpisaću vam kamate pod uslovom da mi otplatite glavni dug u tim i tim rokovima, 100% ćemo otpisati kamate ako otplatite do kraja 2008, u prvom kvartalu, ako 75%, i do kraja drugog kvartala 50%. Možda će doći vreme, mislim da će doći, da se otpiše u potpunosti, i veliki broj tih dužnika za poreze i doprinose, možda su u potpuno lošem položaju, stečaju, likvidaciji, možda će morati da se otpisuje i silom prilika. Ovo je jedan regularan ekonomski pokušaj. Radi se, u prvom zakonu, o ekonomsko bilansnom metodu, koji je potpuno regularan i samo je trebalo ranije da bude, mislim da je bio na početku prošle godine ali su naša dešavanja i politički problemi i događanja uslovila da ovaj zakon čeka kraj 2008. godine. Mislim da tu nema nikakvih neravnomernosti, jer mi ne možemo da naplatimo, a opet, s druge strane, u tekućem periodu država mora da proba svim mogućim instrumentima da obezbedi tekuću naplatu, posebno kod tzv. ''proboja pravne ličnosti'', gde pojedini naši poznati tajkuni, mi ih znamo iz medija, oni čak prebacuju obaveze sa jednog pravnog lica na drugo pravno lice i time izbegavaju poreske obaveze za poreze i doprinose, kao i za porez na dobit i sva ostala davanja. To je taj tzv. ''proboj pravne ličnosti''. Mislim da će ova dva poslednja zakona koja smo doneli, Zakon o oduzimanju imovine od pojedinaca i Zakon o krivičnoj odgovornosti pravnih lica, pozitivno doprineti u tom smislu, da se ljudi u tekućem periodu ne igraju sa državom. Kolege su govorile da mi stavljamo u neravnopravan položaj ljude, u vezi dugovanja, iz perioda pre 2000. godine. Ma, to nije tačno! Mi treba da se borimo da u ovom tekućem periodu svim instrumentima pravne države pokušamo da naplatimo apsolutno sve poreze i doprinose, bilo na zarade, bilo poreze na dobit, PDV i sve ostale poreske obaveze. Drugi zakon, Zakon o mirovanju i otpisu duga po osnovu obaveznog zdravstvenog osiguranja koji iznosi 6,15% na teret zaposlenog i 6,15% na teret poslodavca. Tu se ne radi o ekonomskoj kategoriji, gospodo, tu se radi o čisto humanitarnoj kategoriji. Zbog toga mislim da nije preporučljivo nikome, mislim da nije politički preporučljivo da mi protestujemo – da imamo neke zamerke protiv ovog zakona. Jer, ko su ovi obveznici koji nisu platili – seljaci, gospodo, seljaci. Mi činimo seljacima jer oni ne mogu da plate, jer su njihova primanja još uvek takva da ne mogu da konkurišu čak ni zaposlenima iz realnog sektora, niti iz javnog sektora. U tom smislu, zaista se radi o dobrodošlom zakonu, koji je malo zakasnio, ali po onoj narodnoj – bolje ikad nego nikad, ne smemo više čekati. Zato je nužno usvojiti ovaj zakon, jer njegova glavna tačka jeste – ako ste platili tekuće obaveze u periodu mirovanja od tri ili četiri godine otpisuje vam se sve do tada. To je za seljake spas, ljudi. Svi ste išli po terenu. To je za seljake spas. Ako on, počev od 1. januara 2009. godine bude mesečno uplaćivao ili godišnje onih 18.000 za zdravstveno osiguranje, pa sve to bude redovno, overavao knjižicu, imao zdravstvenu zaštitu, i to sve radio do 2011. godine, on će steći uslove da mu se otpiše sve ovo što pet-šest godina nije uplaćivao. Pa šta hoćemo više? Mi nemamo bolji moto i mislim da treba da podržimo. Na kraju bih predložio, mi smo, odnosno poslanici u ovoj Narodnoj skupštini su za ruski naftno-gasni Sporazum glasali sa 214 –za, mislim da za ova dva zakona treba da bude 224 – za, jer time nemamo zašto hoćemo, zašto nećemo ono što je bolje da podržimo svi. Hvala vam.
Reč ima narodna poslanica Donka Banović. Posle nje narodni poslanik Radoslav Milovanović.
Poštovano predsedništvo, kolege narodni poslanici, želim da se osvrnem na Predlog zakona o otpisu kamate na dospele obaveze po osnovu poreza i doprinosa za obavezno socijalno osiguranje. Cilj Predloga zakona je da se sva pravna lica, preduzetnici i fizička lica koja godinama ne izmiruju svoje obaveze po osnovu nekih poreza i doprinosa oslobode, ne nastalog duga, već, kamate na ukupan dug. Dakle, dužnici će morati da plate dug, ali ne i kamatu, što jeste veliko rasterećenje. Šteta je što ministar finansija, gospođa Dragutinović, nije pre početka rasprave u načelu u ovom predlogu zakona objasnila narodnim poslanicima, ali i javnosti, kolika je i kakva korist od ovog zakona, ali isto tako, da li postoje i neki troškovi. Jer u obrazloženju Predloga zakona piše da primena zakona ne bi trebalo da stvori dodatne troškove građanima i privredi. Reči "ne bi trebalo" otvaraju prostor za sumnju, a onda u istom obrazloženju se nalazi i jedna populistička rečenica koja kaže – iako ovakva mera znači gubitak u javnim prihodima, ona će rasteretiti dužnike i stvoriće se uslovi za razvoj privrede i preduzetništva, jer će, navodno, vlasnici preduzeća ta sredstva uložiti u razvoj preduzeća i u otvaranje novih radnih mesta. Ovo malo podseća na ono predizborno obećanje o tome da će se otvoriti 200.000 novih radnih mesta. Iskreno se nadam da ova vlada ima i neke druge planove i programe o tome kako će ostvariti to obećanje, jer na ovaj način sigurno neće. U obrazloženju, takođe, stoji, a na osnovu podataka poreske uprave, da će efekat od otpisa kamate biti oko 15 milijardi dinara. Međutim, potpredsednik Vlade, gospodin Jovan Krkobabić, dao je intervju za jedan naš časopis, i to najnoviji broj, gde, između ostalog, govori i o otpisu dugova. Naime, on kaže da je javna tajna da ima dosta preduzeća koja godinama duguju državi za neplaćene poreze i doprinose. Ko su najveći dužnici i da li će ih država naterati da plate svoje dugove? Dalje kaže gospodin Krkobabić – ima na hiljade preduzeća, ne mogu se sva nabrojati, privatna i državna duguju 34 milijarde dinara, to im je osnovni dug. Pre neki dan, kaže, Vlada je odlučila da otpiše kamate od 53 milijarde dinara onima koji plate osnovni dug. Pa da su hteli da ga plate, ne bi čekali kazne i kamate. Mnogi dužnici više i ne postoje, a nekima se dug otpisuje zbog privatizacije. Završiću tako što ću postaviti dva pitanja, mislim da su to pitanja za poresku upravu. 1) Koja su to sve preduzeća koja će biti oslobođena plaćanja enormnih kamata zbog toga što nisu na vreme izmirivali svoje obaveze? 2) Koliki je to stvarno iznos, da li je to 15 milijardi, kao što stoji u obrazloženju Predloga zakona ili je to 54 milijarde, kako kaže potpredsednik Vlade? Nema razloga da i njemu ne verujemo na tom podatku. I, koliko će manje biti u budžetu? Hvala.
Reč ima narodni poslanik Radoslav Milovanović. Posle njega narodna poslanica Gordana Paunović.
Poštovana potpredsednice, uvažena ministarko, poštovane koleginice i kolege, osvrnuću se na Predlog zakona o mirovanju i otpisu duga po osnovu doprinosa za obavezno zdravstveno osiguranje. Mislim da se radi o jako dobrom zakonu koji će u prvom redu koristiti razvoju privatnog preduzetništva, u područjima koja su nerazvijena, koja su marginalna i u kraju odakle ja dolazim. Ovim predlogom zakona stvorili bi se uslovi za primenu i sprovođenje Zakona o zdravstvenom osiguranju, da se osiguranicima za koje uplatioci doprinosa nisu redovno uplaćivali doprinose za obavezno zdravstveno osiguranje stvore uslovi za overavanje zdravstvene knjižice, odnosno posebne isprave o korišćenju zdravstvene zaštite, kao i to da poslodavci započnu redovnu uplatu tekućih obaveza po osnovu doprinosa za obavezno zdravstveno osiguranje. Sa ispunjenjem napred navedenog došlo bi do uvećanja tekućih prihoda Republičkog zavoda za zdravstveno osiguranje, a po osnovu redovne uplate tekućih obaveza obveznika o uplati doprinosa. Znamo da se pravo na zdravstvenu zaštitu, pravo na naknadu zarade za vreme privremene sprečenosti za rad, pravo na naknadu troškova prevoza u vezi sa korišćenjem zdravstvene zaštite može ostvariti samo na osnovu overene zdravstvene knjižice, odnosno posebne isprave, a da bi knjižica bila overena mora biti uplaćen dospeli doprinos za obavezno zdravstveno osiguranje. Postoji izuzetak u slučaju hitne zdravstvene zaštite. Postoji i veliki broj poreskih obveznika koji nisu izmirili višegodišnja dugovanja po osnovu doprinosa za obavezno zdravstveno osiguranje. Ovo, pre svega, pogađa naše poljoprivredne proizvođače a i ove male, sitne, privatne preduzetnike koji rade u područjima kao što su istočna Srbija, jugoistočna Srbija, koji nisu u ravnopravnom položaju kao privatni preduzetnici u velikim gradovima. Ono što je dobro i što ovu vladu čini socijalno odgovornom to je upravo ovaj deo da će kroz ovo mirovanje ako se sve obaveze počnu isplaćivati sa zakonom predviđenim rokom praktično anulirati u narednom periodu. S time se, kada se sve ovo završi, stiču uslovi da i ovi privatni preduzetnici u nerazvijenim područjima steknu ravnopravan odnos, imaju ravnopravno učešće da mogu učestvovati najpre u konkursima za kredite preko Fonda za razvoj, u čemu sam im ja posebno pomagao vezano za moj kraj, za opštinu Kučevo odakle dolazim. Naša poslanička grupa će podržati ovaj zakon, a ja očekujem da to učine i sve poslaničke grupe u ovoj skupštini. Hvala.
Reč ima narodna poslanica Gordana Paunović-Milosavljević a posle nje narodni poslanik Zoran Kasalović. Poslanička grupa SRS ima na raspolaganju 37 minuta.
Pred nama su dva zakona, ali ja ću pokušati i svoju pažnju a i pažnju ovde prisutnih da usmerim na Predlog zakona o mirovanju i otpisu duga po osnovu doprinosa za obavezno zdravstveno osiguranje, koji je Vlada, odnosno Ministarstvo zdravlja, po hitnom postupku predložila Narodnoj skupštini Republike Srbije. Dužnicima za obavezno socijalno osiguranje sva dospela a nenaplaćena dugovanja na dan 31. decembar 2007. godine po Predlogu zakona mirovaće, i to, počev od 1. januara 2008. do 31. decembra 2011. godine. Mirovanje dugovanja omogućilo bi onima koji nisu uplaćivali doprinose da overe zdravstvenu knjižicu, odnosno da mogu da se leče. Zakonom o zdravstvenom osiguranju je propisano da zdravstvene knjižice overava Republički fond za zdravstveno osiguranje, ali samo na osnovu dokaza o uplaćenom doprinosu za zdravstveno osiguranje. Osiguranik ne može da overi zdravstvenu knjižicu ako postoje dugovi, a takvih je mnogo. Prema trenutnoj evidenciji građani duguju 24 milijarde dinara za obavezno socijalno osiguranje. Među preduzećima koja duguju su i veliki giganti kao što je npr. RTB Bor, Industrija motora i traktora Rakovica, Rudnik Rembas u Resavici itd, kao što smo čuli od prethodnih govornika. Vladinim predlogom o mirovanju dugovanja ovaj problem bi bio rešen tako što bi dužnicima stari dug mirovao, oni bi mogli i morali da izmiruju tekuće obaveze, a osiguranici bi mogli da overavaju zdravstvene knjižice i da se leče. Ukoliko bi dužnici u periodu mirovanja uredno izmirivali tekuće obaveze sve do 2011. godine, prema Vladinom predlogu, dospeli a nenaplaćeni dugovi do 31. marta 2007. godine bili bi otpisani. Ne znam da li je još direktorka Republičkog fonda za zdravstveno osiguranje, ali pre neki dan, gospođa Svetlana Vukajlović je izjavila – neće moći da overavaju zdravstvene knjižice, odnosno neće moći da se leče oni koji nemaju overene zdravstvene knjižice. SRS ne razume zašto se opraštaju dugovi od 2000. pa do kraja 2007. godine? Kako je moguće da neko ko radi ne može da overi zdravstvenu knjižicu i ne može da se leči? Kako je moguće da država od 2000. godine nije plaćala doprinose za socijalno, zdravstveno i penzijsko osiguranje? Ovde su prisutna tri ministra, jedan nedostaje, ministar zdravlja, pa molim odgovor na ovo pitanje. Demokratske vlade su 2000. godine mogle da izađu u susret svojim osiguranicima kako bi mogli da se leče, jer nemaju mogućnost da se leče zbog toga što nemaju overene zdravstvene knjižice. Ja, kao lekar, ne mogu da ne postavim pitanje i da se ne osvrnem na drugi deo ovog zakona koji se odnosi na ljude koji nemaju overene zdravstvene knjižice, znači, lekari ne smeju ni da pokušaju da pruže zdravstvenu pomoć ljudima koji nemaju overene zdravstvene knjižice. Šta to znači? Ako im pruže pomoć, oni će biti optuženi, a možda i osuđeni za pružanje mita ili korupcije. Ovaj zakon je u potpunosti u suprotnosti sa Hipokratovim kodeksom etičkog ponašanja lekara. Predstavnika Ministarstva zdravlja, ministra Tomicu Milosavljevića, a i gospođu ministarku finansija, pitam – kako će lekari kojima dođe u zdravstvenu ustanovu, u zdravstveni centar ili u urgentni centar osoba koja je vitalno ugrožena, da ne nabrajam od kojih bolesti sve može da bude ugrožena, koja se nalazi u stanju kome, koja je doživela saobraćajnu nesreću, koja ima preteći infarkt, ima krvarenje, da li ti lekari osobi koja nema overenu zdravstvenu knjižicu neće pružiti lekarsku pomoć ili ukoliko je budu pružili, oni će biti, ne nagrađeni nego suprotno, optuženi? Da li lekari, postupajući po ovom zakonu, treba da puste čoveka da umre ili da se ubije? Znamo da ima dosta suicidnih, koji su svakodnevno naši pacijenti. Ovaj zakon je po meni neprihvatljiv za sve građane Srbije, a takođe, i za lekare zdravstvenih ustanova. Zakon je pun rupa pa je tako moguća i zloupotreba i korupcija. Zakon je nepravedan prema građanima Srbije koji su uredno plaćali doprinose za socijalno osiguranje a, takođe, i poruka da ne treba redovno plaćati jer će država zbog svoje nesposobnosti i nemoći svakih par dana davati mogućnost da se dugovi oproste – pa ne samo za zdravstveno osiguranje, može i za gas i za komunalije i za stanarine itd. Dragi građani Srbije, znajte da predlaganjem ovog zakona vladajuća koalicija još jednom pokušava i ima cilj da lažnim srbovanjem i lažnim humanizmom obmane srpski narod kako bi se Vlada Srbije predstavila kao socijalna, demokratska i humana. Nemojte da dozvolite da vas još jednom, kao u predizbornoj kampanji, prevare, isto tako kao i penzionere. Dragi građani Srbije, znajte da ste žrtve sunovrata penzijskog i socijalnog i zdravstvenog osiguranja. Hvala.
Reč ima narodna poslanica Gordana Pop-Lazić, želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Poštovane kolege narodni poslanici, koristim svoje pravo iz Poslovnika, član 226. da postavim pitanje ne samo nadležnim državnim organima koji su po zakonu ovlašćeni da o našoj bezbednosti brinu, nego da postavim pitanje i vama, narodnim poslanicima, odnosno Narodnoj skupštini. Da li je moguće da možete da ostanete nemi na izlaganje koleginice Elene Božić-Talijan, da se niko ne solidariše sa tom izjavom i ne izađe za ovu govornicu i iznese svoj stav po tom pitanju? Dakle, svedoci smo šta se dogodilo Pukaniću u Hrvatskoj, svedoci smo, pre nekoliko dana smo vas o tome izvestili, šta se dogodilo gospodinu Eriću, glavnom i odgovornom uredniku „Geopolitike“, a evo i pretnje gospođi Oliveri Miletović, pa vas ja pitam – da li vi tu pronalazite nešto što vezuje, recimo, gospodina Erića i gospođu Miletović? Ako ste pratili njihov rad, ako čitate ''Geopolitiku'', a pretpostavljam da kao političari morate da čitate takvu literaturu, trebalo bi da znate da je to list koji i te kako vodi računa i nacionalnim interesima, dakle, nacionalno i patriotski orijentisan. Gospođa Miletović, kao jedan od retkih novinara koja je ostala svoja i samosvesna, takođe, tako radi svoj posao i zbog toga je očigledno nepoželjna. Da li mi tim ljudima treba da pružimo podršku ili treba da dozvolimo da ih čereči kako ko stigne. Jutros je jedan narodni poslanik izašao za ovu govornicu i rekao vam kakvu je poruku dobio i kakvu pretnju od gospodina Nikolića. I na to ste ostali nemi. Da li je moguće da se mi sa takvim stvarima mirimo i da baš niko nema nijednu reč osude. Šta smo mi, srpski radikali, zaduženi ovde kao ''Kalimero'' da vičemo – nepravda, nepravda?! Ne, mi izlazimo da vas upozorimo na te negativne pojave i da ove ljude, koliko smo mi u mogućnosti, na neki način zaštitimo time što obaveštavamo javnost da njihovu bezbednost neko ugrožava. Dajte, molim vas, pokažite malo političke zrelosti, malo tog osećaja za pravdu. Zaštitite i vi te ljude. Jedino tako mogu da prihvatim da se nalazimo u nekoj instituciji koja vodi računa o tome, jer sve što je danas nacionalno, sve što ima prefiks patriotsko, u ovom društvu je osuđeno na propast, proganjanje, na razne pretnje. Neki misle da je moguće sve kupiti i te novinare ili urednike tih novina, a koje ne mogu da kupe, na ovaj način, proganjaju. Nije u ovoj državi sve na prodaju, nešto može da se kupi, nešto ne može, ali ko su ti ljudi koji prete. Mislim da smo vam dovoljno ovih dana o njima govorili i zašto i kako. Vreme će pokazati. I vi malo otvorite oči,osećam potrebu zbog gospodina Erića i gospođe Olivere Miletović da podržim ovo što je pre mene govorila gospođa Elena Božić-Talijan. Bila bih veoma srećna kada bi još neko iz neke poslaničke grupe skrenuo pažnju nadležnim organima, a i onima koji imaju veze sa tajkunima, pre svega, onima koje su oni prozivali, a to su Nikolić i Vučić, ovi iz ove političke partije ''uzmi sve što ti život pruža''.
Reč ima narodna poslanica Elena Božić-Talijan. Želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Član 225. i član 226. Dame i gospodo narodni poslanici, pitanje za nadležne organe – u kojoj meri se u politički život u Srbiji mešaju inostrani ambasadori i inostrane obaveštajne službe? U sferi medija situacija je sledeća. Većina je medija, i oni režimski, pod apsolutnom kontrolom Amerike i Britanije. Svi koji su nacionalno orijentisani i koji štite nacionalne interese su pod medijskom blokadom. To vrlo jasno oseća na svojim leđima SRS, ali pretpostavljam da većina građana ne zna, zbog te medijske blokade, da se svakoga dana u sedamnaest časova na Trgu Republike održavaju antirežimski protesti u organizaciji patriotskih nevladinih organizacija koji su započeli posle sramnog hapšenja Radovana Karadžića. Danas se obeležava 100 dana antirežimskih protesta, takođe, u sedamnaest časova na Trgu Republike. Zahtevi sa protesta biće predati Vladi Republike Srbije. Zahtevi su: 1) izmena Zakona o saradnji sa Haškim tribunalom u cilju prekida svih izručenja ovom tribunalu, 2) optuženima za ratne zločine suditi isključivo u Srbiji, 3) pomoći odbranu zatočenima u Hagu, 4) prekinuti pregovore o ulasku Srbije u Evropsku uniju, zbog slanja okupacione misije Euleks na Kosovo i Metohiju mimo odluke Ujedinjenih nacija i Republike Srbije, kao i priznanja nezavisnosti južne srpske pokrajine od strane većine zemalja Evropske unije, 5) zatvoriti Vladinu kancelariju za evropske integracije, i (poslednji zahtev) 6) po hitnom postupku prekinuti katastrofalnu reformu Vojske Srbije pod kontrolom NATO-a, Kancelariju NATO-a izmestiti iz Ministarstva odbrane i svake državne ustanove ubuduće, prekinuti odmah sve procese usmerene ka integraciji Vojske Srbije u NATO. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Zoran Kasalović. Na raspolaganju Poslaničkoj grupi SPS-JS su još dva minuta.
Poštovano predsedništvo, uvažena gospođo ministarko, dame i gospodo narodni poslanici, u teoriji o porezima poznat je tzv. princip ''stabilnosti poreskog sistema'' koji nalaže da bez velike potrebe ne treba pribegavati čestim poreskim reformama, jer poslovni svet želi stabilnost režima poreza u smislu planiranja svojih poslovnih poteza, otuda i čuvena maksima – stari porezi su bolji od novih. Predlogom ova dva zakona, koja su predmet rasprave, predlažu se parcijalne mere u smislu olakšica, a sa stanovišta dužine trajanja tih olakšica one su privremene, idu u pravcu pružanja finansijskih olakšica u uslovima nepovoljnih okolnosti određenog broja obveznika doprinosa za obavezno zdravstveno osiguranje, kao i kamata na dospele obaveze po osnovu određenih poreza i doprinosa za obavezno socijalno osiguranje do 31.12.2007. godine. Potpuno je opravdano zakonskom regulativom omogućiti, a da se stabilnost poreskog sistema ne naruši, da se osiguranicima koji nisu redovno uplaćivali doprinose za obavezno zdravstveno osiguranje stvore uslovi za ostvarivanje prava iz obaveznog zdravstvenog osiguranja, da se stvore uslovi da osiguranici, odnosno poslodavci, započnu sa uplatom tekućih obaveza po osnovu doprinosa za obavezno zdravstveno osiguranje, odnosno ukoliko ispune zakonom propisane uslove otpis duga u celini, odnosno kamate u određenom procentualnom iznosu, da se privredni subjekti na taj način rasterete određenih obaveza iz prethodnog perioda i stvore uslovi za bolju privrednu aktivnost istih. Dakle, predložena zakonska rešenja su dobra i opravdana, sa jasno i precizno određenim ciljevima i, po mom mišljenju, pošto se radi o parcijalnim i privremenim rešenjima, teško je ili, blago rečeno, neprecizno, tvrditi da se u neravnopravan položaj dovode određeni privredni subjekti, odnosno obveznici koji su izmirili svoje obaveze, dakle, koji su bili u mogućnosti da izmire svoje obaveze, jer na kraju krajeva oni su i po tom osnovu koristili svoja prava, imali overene zdravstvene knjižice i koristili prava, za razliku od onih ostalih koji su i ciljna grupa ovog zakona, koji nisu bili iz raznoraznih mogućnosti u prilici da plate svoje obaveze, pa na osnovu toga nisu mogli ni da koriste određena prava. S obzirom na ograničenost vremena još samo dve sugestije. To se, pre svega, odnosi na poljoprivredne osiguranike. Nadam se da će rasprava u pojedinostima pokazati da bi za te osiguranike, po mom mišljenju, trebalo omogućiti pokretanje postupka za otpis duga po osnovu doprinosa za obavezno zdravstveno osiguranje po službenoj dužnosti od strane poreske uprave, jer se radi o populaciji koja pretežno živi u seoskim sredinama, često su nedovoljno i nepotpuno informisani o postojećim zakonskim rešenjima vezanim za njih. U suprotnom, ubeđen sam da se ne bi postigao pravi efekat što se tiče ovih osiguranika, a imali bi značajno dodatne troškove izazvane ostvarivanjem predloženih prava. Još samo jedna sugestija. Želeo bih i nadam se da resorno ministarstvo ''Vodama Vojvodine'', po uzoru na ovaj zakon, dakle, o otpisu kamate, može preporučiti da se enormno visoke kamate na naknade za odvodnjavanje, takođe, reše i otpišu po ovom sličnom osnovu, jer poljoprivrednici plaćaju velike obaveze po ovom osnovu i za njih bi bila to značajna olakšica. Uz ove dve sugestije smatram da su ovo dobra zakonska rešenja i treba ih usvojiti. Zahvaljujem. [[Aplauz.]]
Reč ima narodni poslanik Radiša Ilić.
Dame i gospodo narodni poslanici, očekivali smo da nam ministar danas prvi nešto kaže u vezi ova dva zakona, ali ostali smo za to uskraćeni. U nedoumici smo da li se i ministar, gospođa Dragutinović, borila u Vladi, ovih dana, oko ovih zakona, jer juče reče da se u Vladi vodi borba za sve i svašta, za svaku uredbu i za svaki zakon. SRS je ukazivala još od donošenja zakona koji su se bavili ovom temom i to 2001. godine do čega će da dovedu pojedine odredbe zakona. Vlada Srbije je trenutno došla u ćorsokak upravo zahvaljujući svom slepom jurišanju sa zakonima prepisanim od zemalja članica Evropske unije. Sada se pitamo, ako toliko naših građana nema zdravstveno osiguranje, jer firme i pojedinci ne plaćaju doprinose, ako toliko ljudi nema penziono i socijalno osiguranje, da li je nama mesto možda u Africi, a ne u Evropskoj uniji? Pitanje je kako država može da funkcioniše, ako je jedan tako veliki broj građana ostavila, na neki način, u ilegali? Ova dva predloga zakona nam pokazuju i jednu drugu skrivenu potrebu, da država želi da iscedi svaki dinar od građana Srbije, od preduzeća, ne bi li na taj način namirila nerealne zahteve svojih koalicionih partnera u Vladi Republike Srbije. Već smo čuli onu priču o povećanju penzija, ali na odloženo vreme, na tri godine, odnosno dok im ne prođe mandat. Vlada je smislila način kako da to uradi, odnosno tamo gde ima najviše obveznika, a to je, pre svega, zdravstveno osiguranje i to su doprinosi za obavezno penzijsko i socijalno osiguranje. Tačno je da su kamate dovele do ogromnog duga obveznike, koje oni nikako ne mogu da plate. Ovde, pre svega, mislim na poljoprivrednike na lica koja nisu u radnom odnosu i čija dugovanja premašuju više stotina hiljada dinara. Ovo se odnosi na PIO poljoprivrednika. Godinama se taj dug uvećavao, što zbog prispelih godišnjih obaveza, što zbog kamate, tako da su građani, odnosno oni koji sebe smatraju poljoprivrednicima, koji žive na selu, koji se bave poljoprivredom taj dug doživljavali kao omču oko vrata. Govorim upravo o ovoj kategoriji obveznika koji su najviše ugroženi. SRS je često pokušavala da amandmanima interveniše kod donošenja određenih poreskih zakona, da se taj dug otpiše, ali bez uspeha. Nije prijatno kada nekom seoskom domaćinstvu stignu rešenja o pomenutim obavezama za dva ili tra člana porodice, koji pojedinačno iznose čak i preko 200.000 dinara za godinu. I sada treba taj seljak da razmišlja kako i čime da zaseje njive, kako da obradi zemljište ili kako da školuje decu, ali i kako da plati taj ogromni dug. Otpis kamata bi donekle smanjio pomenuti dug, ali bi ostao mnogo veći deo koji se ipak neće moći platiti. Danas se teško živi, besparica je apsolutno svuda prisutna. Pola Srbije je prazno, sela umiru, čitavi prostori ostaju nenaseljeni, a u selima gde nekog ima uglavnom su tu starci preko 70 godina života. Pravi potez Vlade bi bio otpis celokupnog dugovanja, pogotovo poljoprivrednicima koji ostvaruju kakvu-takvu proizvodnju, da ne kažem za svoje potrebe i koji čuvaju naš životni prostor samim tim što ostaju na svojim ognjištima. Posle toga bi trebalo doneti zakon čiji bi osnovni princip bio na bazi dobrovoljnosti kada je u pitanju PIO poljoprivrednika. To do sada nije bio slučaj, već su ljude upisivali kao obveznike samo na osnovu toga ako nisu u radnom odnosu. Neko je, čini mi se, juče pitao gospođu ministra da li nekad uspe da prošeta Srbijom? Da li zna kako narod teško živi? Da li zna da armija nezaposlenih sa svojim porodicama jedva preživljava? Sama pomisao na ogromne obaveze koje duguju državi dovoljno govori o beznadežnosti njihovog položaja. Da li gospoda iz Ministarstva zna koliko seljaku treba da bi kupio veštačko đubrivo ukoliko želi da poseje pšenicu na pet hektara zemlje? Verovali ili ne, čak 100.000 dinara. Odakle? A još znamo da treba kupiti i semenski materijal, gorivo, hemijska sredstva za zaštitu, zatim, troškovi oko poljoprivredne mehanizacije itd. Na kraju, Vlada zbog neke imaginarne vizije ulaska u Evropsku uniju, tamo neke 2100. godine – otvori granice i uveze poljoprivredne proizvode, a naši seljaci ne mogu sa cenama svojih proizvoda da pokriju ni troškove proizvodnje, a kamoli da plaćaju doprinose. Što se tiče ovog drugog Predloga zakona koji se odnosi na otpis duga po osnovu doprinosa za obavezno zdravstveno osiguranje stiče se utisak da je Vlada pronašla način kako da ubere određena sredstva od poslodavca i osiguranika koji do sada nisu izmirivali svoje tekuće zakonske obaveze. Poznato je da mnoga preduzeća, i društvena i privatna, zbog opšte poznate ekonomske situacije nisu mogla da izmiruju svoje obaveze prema zaposlenima, odnosno nisu bila u stanju da im uplaćuju doprinose. Ne verujem da se u međuvremenu nešto popravilo, čak se i pogoršalo, pogotovo što je sada ekonomska kriza zahvatila ceo svet. Mnoga preduzeća su, zaslugom Vlade, posle sumnjive privatizacije završila u rukama vlasnika koji nisu izmirivali svoje obaveze, o kojima je ovde reč. Mnoga preduzeća su ugašena. Mnoga su pred bankrotom i sumnjam da će im nešto značiti ova izmena zakona. Bilo bi dobro da to funkcioniše, ali kada su maltene svima kase prazne, kada su računi u blokadi, kada se firme bore sa kamatama koje bankama moraju da plaćaju zbog pozajmljenih sredstava, teško da će se veliki minus od 42 milijarde dinara premostiti redovnim uplatama obveznika za naredne četiri godine. Pravo pitanje je šta su državni organi, odnosno poreski organi radili do sada? Sada imamo razloge za sumnju da su pojedini obveznici znali da će ovakav predlog zakona biti usvojen i svesno nisu ispunjavali svoju zakonsku obavezu, za razliku od ostalih koji su morali da se dovijaju na različite načine, da uplate doprinose. Sada i jedni i drugi kreću od nule. Zašto, na neki način, ne nagradite one koji su revnosno ispunjavali svoje zakonske obaveze? Ovako ispada da su na kažnjeni. Zahvaljujem. [[Aplauz.]]
Reč ima narodni poslanik Mirko Čikiriz.
Dame i gospodo, poslanici SPO sa liste ZES će glasati za ova dva zakona, koja su po mnogo čemu specifična. Specifična su zbog ograničenog roka trajanja i specifična su što na poseban način intervencijom države regulišu jednu vrlo osetljivu oblast. Svaka od političkih stranaka ima iskrenu želju da u našoj zemlji stvori privredni ambijent i da putem pružanja niza olakšica našim preduzetnicima postigne željeni ekonomski efekat za našu zemlju. Poznato je da su, recimo, od 2000. godine dugovanja, bez obzira po kom osnovu, udesetostručena što se tiče kamata. Ovo je jedan veliki stimulans za naše privrednike, u uslovima kada je naša fiskalna i poreska politika reformisana i kada su stvari uvedene u legalne tokove, svako onaj ko želi da posluje na zakonit način, mislim da odricanjem države od javnih prihoda ima najbolji mogući stimulans. Mislim da je posebno interesantan zakon o mirovanju i otpisu duga po osnovu doprinosa za obavezno zdravstveno osiguranje zbog činjenica da se, pre svega, tiče dugovanja fizičkih lica, a posebno poljoprivrednika. U poslednjoj kampanji mi smo obišli, većina od nas, celu Srbiju i suočavali smo se svuda sa istim pitanjem poljoprivrednika: ''Kako da overim zdravstvenu knjižicu i šta da uradim sa dugovima koje da odužim, zaista, ne mogu?'' Niko od nas nije znao pravi odgovor na ta pitanja, a svi dobro znamo kakav je položaj naših poljoprivrednika. On je daleko od položaja poljoprivrednika u zemljama Evropske unije, ne postoji stabilnost cena. Fabrika je pod vedrim nebom, poljoprivredna gazdinstva i zasadi najčešće nisu osigurani. Poljoprivrednik ima ograničen izvor prihoda. Za SPO naši poljoprivrednici su uvek bili ''i hranilac i branilac Srbije''. Sa druge strane, svedoci smo činjenice da su naše zdravstvene ustanove mnogo poboljšale uslove za rad od 2000. godine. Do pre neku godinu, a i sada mnoge uticajne zdravstvene ustanove još uvek nemaju osnovne aparate potrebne za dijagnostiku, poput, skenera, magnetne rezonance, rendgen aparata itd. Naravno da je želja svih nas, vodeći računa da budemo socijalno odgovorna Vlada, tu ću da repliciram mojim prijateljima sa leve strane evropskog puta, da su socijalno odgovorne i desničarske vlade i da su današnje zemlje EU, koje su po obliku vladavine monarhije, izuzetno socijalno odgovorne vlade. Mislim da će svaki poljoprivrednik, koji, zaista, želi, a sa teškom mukom može da odvoji novac za obavezno zdravstveno osiguranje, ovim zakonskim rešenjem dobiti pravu šansu. Naravno da je onaj period koji smo mi nekada imali u našem društvu, kada se institucije sistema nisu poštovale, kada se obaveze prema državi nisu poštovale, ostao iza nas, i da ubuduće treba da postoji svest kod svih građana Srbije, bez obzira što i mi iz SPO nismo zadovoljni što je na godišnjem nivou izdvajanje za zdravstveno osiguranje toliko koliko je. Mislim da je iskrena namera svih poslanika i svih političkih stranaka da izdvajanja budu manja, ali zbog opštih prilika koje vladaju u našoj zemlji, izgleda da je to sada neminovnost. Ovih dana, kada sam pričao sa Šumadincima, sa Dragačevcima, sa ljudima iz zapadne Srbije o ovom zakonu, verujte da su ova zakonska rešenja naišla na veoma pozitivan odjek, tako da će SPO podržati sva rešenja koja će uticati na to da poboljšamo položaj i naših privrednika i naših građana i naših poljoprivrednika na našem putu ka modernoj i bogatoj Srbiji. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Sreto Perić, a posle njega narodni poslanik Paja Momčilov.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo ministre, vi ste danas napravili jedan presedan koji pre vas niko nije uradio, ima ovde kolega narodnih poslanika koji su duži vremenski period poslanici, da predstavnik Vlade ne komentariše ono što je na dnevnom redu. Vaša komunikacija sa narodnim poslanicima je loša. Verujem kolegi Vujadinoviću da ste vi dobar profesor javnih finansija i neću da kažem da vam je tamo mesto, ali mi ovde vas posmatramo kao predstavnika Vlade, a vi narodne poslanike posmatrate kao predstavnike građana i ništa mimo toga. Vi ste juče pokušali da kažete da su nasleđene obaveze i dugovi znatno pre 2000. Moguće je, u to ne mogu da ulazim, nisam analitički proučio, kao što to vi volite da uradite, ali morate da znate da su "Robne kuće", i mnogi drugi privredni subjekti koji su prodati, tekovine i ovih ljudi koji ovde zastupaju PUPS i svih nas koji smo ovde. Ne treba to zaboraviti, već treba tu imati u vidu jedan balans. Vi kažete da su i obaveze iz neplaćenih doprinosa za obavezno zdravstveno osiguranje nastale iz perioda devedesetih godina. Tu sam spreman da vam suprotstavim svoje mišljenje – to nije tačno. Velika preduzeća koja su imala tada izvesnih problema zbog ukupnog ambijenta u kojem se država Srbija nalazila, već su privatizovana ili su pod stečajem, i obaveze su iz nekog kasnijeg perioda, biće da je sve, otprilike, od 2000. godine pa naovamo. Kada je u pitanju ovaj prvi zakon koji govori o otpisu kamata na dospele obaveze po osnovu određenih poreza i doprinosa za obavezno socijalno osiguranje, vi ste ovde napravili jednu dinamiku i jednu aktivnost koju treba da provedu poreski obveznici i da prijave do 31. jula 2009. godine, ali nema nikakve struktura ko su obveznici po ovom osnovu. Pretpostavljam da je veoma mali broj i samostalnih trgovinskih radnji i drugih privrednih subjekata, a da je ostao veliki broj onih preduzeća koja su još uvek u društvenoj strukturi vlasništva i da vi verovatno, ne mislim direktno na vas, naravno, pravite planove ko bi mogao da otkupi ta preduzeća, pa da se njima izađe u susret. Učinak ove vlade do današnjeg dana, moglo bi se reći, po mišljenju građana Srbije, ne onih poslanika koji podržavaju sve šta se uradilo, ravan je skoro nuli. Kad nemate neka rešenja, vi onda, pokušavate da obuhvatite što veći broj građana, kao što je ovde kolega Vujadinović govorio, pa dajte da se izađe u susret seljacima, odnosno poljoprivrednim proizvođačima. Nema onog poslanika i nema građanina u Srbiji koji ne želi da im se pomogne. Njihove obaveze, u odnosu na obaveze velikih privrednih sistema koji će biti sada privatizovani, zanemarljive su, Jer, ako ponekad prošetate Srbijom, a ne samo Crnom Gorom, videćete da su najsiromašniji najredovnije i najbolje platiše. Oni vole svoju državu, cene je i ispunjavanjem svojih obaveza pokušavaju da iskažu svoju lojalnost, dok to oni drugi najčešće ne čine. Vi ste ovde rekli da će se svrstati veliki poreski obveznici, kada je u pitanju oprost kamata, ali mi uopšte nemamo pregled ni ko su ti, ni koliko ih ima, a lično mislim da "u tom grmu leži zec". U članu 3. Predloga zakona lepo ste izdiferencirali, i to: 1) ako se uplati do 31.12.2008. godine, kamate se priznaju u ukupnom iznosu od 100%; 2) ako to učine do 31. marta 2009. godine,75% ; 3) ako učine do 30. juna 2009. godine 50%; Znači, razlika je šest meseci, a razlika u njihovim obavezama je 50%. Ako ste već hteli da izađete u susret, da li vam se ne čini da je to previše? Dakle, to možemo tretirati nekom vrstom kamate. Ona je mnogo velika. Sredstva po osnovu kamata su 15 milijardi. Pridružujem se diskusiji koju je izneo narodni poslanik gospodin Marić, da je poreska administracija trebalo da bude mnogo efikasnija, jer, još jednom ponavljam, oni koji najmanje imaju, oni najredovnije izmiruju svoje obaveze. Da vas podsetim, prosečna otvorenost samostalnih trgovinskih ili zanatskih radnji u Srbiji je bila sedam meseci, a sada je devet meseci. Toliko u proseku mogu da izdrže, upravo zbog velikih obaveza, a onda moraju da je zatvore. A, oni koji kupuju firme, ima slučajeva po 20, 30, 40, oni gledaju ne samo kako da prevare državu nego i zaposlene u tim firmama. Zato kasnije nastaju veliki problemi, a niko iz Vlade nije spreman da pomogne u rešavanju problema zaposlenih u tim firmama. U obrazloženju ovog zakona kažete da se ovo reguliše zakonom, na koji drugačiji način ste mislili, koji stvara jednaka prava i obaveze za sve subjekte. Upravo ovaj zakon ne stvara jednaka prava i obaveze. Vi ćete ovim zakonima stimulisati neke, da li građane, da li privredne subjekte, da razmišljaju kako u narednom periodu da ne plaćaju svoje obaveze, jer nije ovo prvi put da država nešto pokuša da učini, ali to bude na štetu onih redovnih platiša. Treba pratiti sprovođenje fiskalne politike. Recimo, u Nemačkoj, prilikom procene kršenja odredaba krivičnog zakonika, ako se primeti da se neka odredba krši više od 10%, njima je to dobar signal da treba menjati zakon, a ne menjati građane. Znači, nije prava mera utvrđena, a i vrlo često nije bilo prave mere u fiskalnoj politici kod zaduženja građana Srbije. Da kažem nešto ukratko o ovom zakonu o mirovanju i otpisa duga po osnovu doprinosa za obavezno zdravstveno osiguranje Ovde bih se pridružio sugestiji kolege iz SPS, ovo bi trebalo ex officio za poljoprivredne proizvođače za njihova zaduženja. To su ljudi koji žive daleko od sedišta gde se nalaze poreske uprave, možda imaju lošije informativne komunikacije i njima bi trebalo po službenoj dužnosti da se otpišu ova potraživanja koja oni imaju. Molim vas, pitam, potrebno mi je zbog pitanja građana Srbije – šta je sa obavezama obveznika koji su prestali da postoje, čiji su privredni subjekti prestali da postoje sa danom stupanja na snagu ovog zakona? Vi ste predvideli u ovom predlogu zakona da ukoliko se u narednom periodu redovno izmiruju obaveze do 2011. godine da će im onda biti otpisane sve njihove obaveze, i kamate i doprinosi po osnovu obaveznog zdravstvenog osiguranja. To je pod uslovom da je privredni subjekat aktivan. Ali, ukoliko je on prestao da postoji sa danom stupanja na snagu ovog zakona, kakva će njegova sudbina biti, jer on nema više dalje redovnu obavezu. Da li se njegova obaveza sastoji u ukupnom dugu koji ima na današnji dan, odnosno na dan stupanja na snagu ovog zakona, da li će njegova obaveza ostati samo ono što je po osnovu zdravstvenog osiguranja ili kamata ili će moći da izmiri svoju obavezu do 31.12.2011. godine i smatraće se da su ove obaveze prestale da postoje? Naravno, dobio sam veliki broj pitanja od građana Srbije, i danas, koji kažu da nastaju problemi kada ispune uslove za odlazak u penziju. Imam jedan konkretan slučaj (on je, doduše, i poslednji pozvao) kada je pre dve godine stekao uslove za odlazak u penziju, sve je završeno. Već dve godine nije dobio rešenje o odlasku u penziju. Postavljam vam pitanje – kako, na koji način i od čega će taj građanin, koji je odradio 40 godina penzijskog staža, da živi, dok ne stigne rešenje o penzionisanju? Zahvaljujem se.
Reč ima narodni poslanik Srboljub Živanović, želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Dame i gospodo poslanici, slušajući koalicione partnere, koji čine vlast, vidim koliko su solidarni što se tiče ovog zakona i otpisa ovih dugova. Pitam vas, da li ovo nije vaša lažna solidarnost. Znate zbog čega? Zato što vi dobro znate od koga i na koji način da naplatite te dugove. Ako uđete u staračka domaćinstva poljoprivrednih proizvođača ili radnika ili ove naše srpske sirotinje, kako i na koji način da mu uzmete ono što on ima u kući kada dobro znate da ima frižider koji je star preko 20 godina, televizor, takođe, a da ne govorim o bilo čemu što on ima kao svoje dobro što ga čuva u kući. Dobro znate da vi to ne možete da naplatite i onda se sada pojavljujete kao dobročinitelji – ajde, da vidimo kako će vam ova Vlada otpisati dugove i kako mi mislimo o vama, odnosno ono što smo vam obećali u predizbornoj kampanji da ćemo misliti o vama. Eto, na takav način ova vlast misli. Pitam, kako će i na koji način mnogi bolesnici koji se danas nalaze u bolnicama koji nemaju nikakva druga primanja da plate taj bolnički dan, dan koji su proveli u bolnici? Dobro znate da određene lekove mogu da dobiju u bolnici, a mnoge lekove oni sami moraju da kupe –kako i na koji način i ko će da im kupi te lekove kada dobro znate da preko 60, 70% stanovništva Srbije više ne može, takoreći, da sastavi mesec sa mesecom, odnosno ne može ove dažbine u toku meseca da otplati državi? To je moje pitanje koje postavljam. Nemojte se lažno solidarisati i nemojte predstavljati jednu solidarnu, lažnu, vladu. Vi predstavljate vladu koja hoće, i krenula je tim putem, da uništi srpstvo, da uništi srpskog seljaka, da uništi srpskog radnika. Molim vas, nemojte vaše to lažno predstavljanje ovde – pojedinci koje čitav dan slušam, koji izlaze za ovu govornicu i kažu da se slažu sa ovim zakonom. Dobro je govorio ovaj mali Đorđe, iz SPS,koga podržavam, a i gospodin Sreta – o problemima sela i seljaka. Šta o njemu dalje pričati? Nema šta da govorimo. Ogoleo ... (Predsedavajuća: Prošlo je tri minuta. Koji član Poslovnika mislite da je povređen?) Završavam, došao do prosjačkog štapa i vi mislite.... (Predsedavajuća: Narodni poslaniče, koji član Poslovnika smatrate da je povređen?) Rekao sam, čl. 225. i 226.
Niste rekli. Uvidom u stenogram ni član 225. ni 226. a informaciju niste postavili. Imate vremena u okviru vaše Poslaničke grupe, narodni poslaniče, ako želite, ima još devet minuta, da podelite sa narodnim poslanikom Pajom Momčilovim. Nema potrebe za zloupotrebom Poslovnika. Reč ima narodni poslanik Paja Momčilov, devet minuta ima Poslanička grupa SRS.
Dame i gospodo narodni poslanici, gde se dadoše još tri minuta, ne znam, gospođo predsedavajuća, ali nije ni važno. Imamo dva zakona ovde i objedinjenu raspravu, otpis kamata na osnovu poreza i socijalnog osiguranja i drugi koji je dosta sličan, o mirovanju i otpisu duga po osnovu doprinosa za obavezno zdravstveno osiguranje. Gospodin Krasić je potpuno jasno rekao stav SRS, a on se može svesti na jednu rečenicu – doneli mi ove zakone ili ne, građani nikakve koristi od toga imati neće. To je suština koju neko može da prihvati, neko ne, trudiću se i da dokažem. Gospođa ministarka, sada je nema, vidimo, branila je zakon ćutanjem, a što je najbolje kada nemaš šta da kažeš. Hteo sam, eto, da kažem da možda ima jedna olakšavajuća okolnost. To su zakoni koje je prethodna Vlada uputila prema Parlamentu. Verovatno, pošto se ona ne smatra autorom toga, nije mogla ni da brani ove zakone. Pitam, prvo – kakvi su ovo zakoni? Ovo su smešni zakoni, tipični dosovski, to su zakoni zakrpe, to su zakoni koji treba da gase požar, tj. da ispravljaju nebuloze prethodnih dosovskih zakona. Niz je takvih zakona, kao što je Zakon o krivičnom postupku koji ćemo morati tek u idućoj godini da sprovodimo, Zakon koji je 2006. godine donet, pa je viđeno da nije prihvatljiv. Sada o nečemu iz oblasti zdravstva i nešto što reguliše i ovaj zakon o mirovanju i otpisu dugova. Vidite, u Analizi efekata kaže se – ''Naime, Zakonom o zdravstvenom osiguranju propisana je obaveza ostvarivanja prava iz obaveznog zdravstvenog osiguranja samo na osnovu overene zdravstvene knjižice, s tim da overu zdravstvene knjižice vrši matična filijala Republičkog zavoda za zdravstveno osiguranje a na osnovu dokaza...'' itd. Pazite, oni sada nama pričaju bajku, uopšte se ne overavaju knjižice u Republičkom zavodu. Overavaju firme i preduzeća. Pazite, kakva rašomonijada, kada već gledate objašnjenja u firmama, svojim, i vi u vašoj firmi, u Skupštini, morate da overite ako ste stalno zaposleni, tu se overava vaša knjižica, postoji čitav niz pitanja koja su ovde postavljena u obrazloženju, interpunkcija je potpuno zaboravljena, izbačen je znak pitanja, nema ni kod jednog pitanja tog znaka interpunkcije, a to nije ni važno,hajde da vidimo kako ćete ovo razumeti: Koje će mere biti preduzete da bi se ostvarili razlozi donošenja zakona? Neće valjda da se ostvaruje razlog zakona, on postoji, pa se onda donosi zakon. To neko napiše, a to ovde časni ministri brane i kažu da je uredu. Neću sada vama da čitam šta bi trebalo da bude. Šta mislite kada vam se u obrazloženjima postavi pitanje: Zašto je donošenje zakona najbolji način za rešavanje problema? Donošenje zakona je najbolji način za rešavanje problema iz razloga što se radi o zakonskoj materiji. Aferim! Za koga je ovo? Da čitam drugi deo, još je strašniji, neću, to nema veze sa logikom, recimo: Koje će se mere tokom primene zakona preduzeti da bi se ostvarilo ono što se donošenjem zakona namerava? Koje mere? Kaže da je Ministarstvo finansija – Poreska uprava nadležna za sprovođenje zakona i za njegovu ujednačenu primenu na teritoriji Republike Srbije. Ovo je stupidno. Koje mere? Ne, ovde je napisano ko će sprovoditi, a u naslovu je– koje će se mere tokom primene zakona preduzeti da bi se ostvarilo. Onda vi, evo, neko je klimnuo glavom da je to uredu, ako je vama u redu, nemam ništa protiv. Pitanje je koliko građana i firmi izvršava ove obaveze, to je trebalo da čujemo. Koja je to kategorija građana, da vidimo socijalnu strukturu, da smo to dobili mi bismo kazali da imamo priču ozbiljnih ljudi. Ili, što je još važnije, zašto građani ne izmiruju ove obaveze, da li je neko pokušao da do toga dođe. Jasno je, 42 milijarde nedostaje Republičkom fondu, a on ima budžet od 143 milijarde, je l' tako? Ko je kriv?Poreska uprava, Dinkićeva poreska uprava. Ono što je još strašnije, Republički fond ne dobija ni ono što je budžet dužan da transferiše, dobio je 2% umesto 15% sredstava koja su neophodna za neosigurana lica, a koja opet taj naš zakon predviđa. To je opet kršenje zakona. Znate u kakvoj su teškoj situaciji poljoprivrednici – i normalno da niko ne može biti protiv da se njima eventualno i pomogne, pa, i ovakvim zakonima, zakrpama, smešnim zakonima. Čuli smo ministarku, da su u rebalansu budžeta imali subvencije poljoprivrednicima koje su povukle ovaj deficit koji smo imali, jednim delom, pa smo onda videli njenu priču da verovatno u budućnosti toga neće biti, a vi znate da smo potpisali Sporazum o pridruživanju i da će početi da se primenjuju trgovinski sporazumi koji će i te kako dodatno dovesti u težak položaj naše poljoprivrednike. Kada su u pitanju samostalni preduzetnici, zanatlije, male radnje, kakva je situacija? Otprilike, prema njima se odnose državni organi kao dahije. Evo zašto. Akontacioni porez, oni imaju i njima se to određuje od opštine do opštine u različitoj veličini. Kako to izgleda? Kaže, plata ti je, recimo, 40.000 – e, sad ćeš ti još plaćati za ono što zaradiš toliko, pa ako ne ostvariš to, onda iduće godine nikad ti neće biti ni umanjeno ni spušteno naniže, nego uvek ćeš dobiti veći iznos da platiš, i ti moraš to plaćati. A onda ide kamata na kamatu, ako ne platiš, pa izmisle taksu za isticanje firme 38.000, pa kažu, nećete za prošlu godinu plaćati, a za 15 dana stigne ponovo nalog da platite 38.000. Pa, onda, kad su uveli fiskalne kase, uhvate onog špijuna i kažu da je obavezno da se kupi od 150 evra i kažu mi ćemo vam to vratiti, nikad vratili nisu, 300.000 je takvih plaćeno, košta realno 15 evra, a 45 miliona Dinkić je lepo prigrabio od ovih ljudi. Bitno je kako se ponašaju inspekcije. Kod ovih malih banu kako hoće, a dogovaraju se sa velikima, idu po dogovoru. Isto tako, ispada da veliki restorani plaćaju iste poreze kao i oni što imaju najniže mogućnosti da plate, zanatlije sa radnjama. Zna se i koji je to mehanizam. Ono što je, takođe, važno da kažemo, narod je, nažalost, sve bolesniji, u ovoj našoj zemlji stopa mortaliteta u poslednjih pet godina je u stalnom porastu, Zdravstveni statistički godišnjak Republike Srbije 2006. godine, to je o onim grobljima, opet jedna priča, mi iz SRS mislimo (a više nemamo dovoljno vremena) da je loša zdravstvena politika uzrok i lošeg zdravstvenog stanja građana i nemogućnosti da obave svoje obaveze. Menjajte uslove poslovanja tih građana, omogućite tim poljoprivrednicima da normalno posluju i rade, pa ćete onda imati rešenja, a nikako ovakvim zakonskim rešenjima. Zapostavljena je primarna zdravstvena zaštita, neintegrisan je privatni sektor, sistem finansiranja ne obezbeđuje da ljudi mogu da plate, i to se sad jasno vidi. Ova država Srbija mora da definiše osnovni paket usluga i mora se najverovatnije razmotriti predlog SRS da se pređe na sistem nacionalnog finansiranja, gde svakom građaninu mora biti obezbeđen taj osnovni paket ustanova, pa da onda idemo dalje. A danas ove kategorije, koje nisu navedene i pobrojane taksativno, i ugrožene kategorije, izbeglice i Romi, imaju i te kako velike probleme – nemaju overenu zdravstvenu knjižicu i ne mogu da ostvare svoja zdravstvena prava, a njihovo zdravlje je ugroženo. Naravno, završavam, biće bitka u Ministarstvu oko narednog budžeta, moramo podržati Ministarstvo zdravlja koje ne sme da dozvoli da se ide na niže stope izdvajanja od bruto nacionalnog dohotka i ne sme ići na nižu stopu izdvajanja od 12% ličnih dohodaka, upravo da bismo bili Evropa, jer investiranje u zdravlje je investiranje u održiv razvoj. A vi koji idete u Evropu, ovoj ministarki ću dati da pročita šta EU kaže o svemu tome. Hvala. To je ono što sam imao da kažem. Naravno, besmisleni zakoni i ništa građani od toga dobiti neće. [[Aplauz.]]
Narodni poslanik Petar Jojić želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč po osnovu člana 100. stav 1. Zatim, narodna poslanica Aleksandra Janković.
Hvala, gospođo predsedavajuća. Koristim retko priliku i tražim obaveštenje od gospodina ministra, da kaže, zašto je loše organizovano zdravstvo u Pančevu, jer Pančevo zaslužuje da mu se posveti veća pažnja nego što se to do sada činilo i što se sada čini? Pančevci traže, gospodine ministre, da date objašnjenje. Meni se obratio građanin dr Vladimir Dejanović-Dendi iz Pančeva, koji je sa velikim brojem građana u kontaktu, a i veliki broj građana mi se neposredno obraća godinama, ali, eto, vidite ništa se, takoreći, ozbiljno ne preduzima. Vi znate kakva je situacija u Pančevu, da je Pančevo opasano svim mogućim otrovima, mogu da ih izjednačim sa bojnim otrovima. Bojni otrovi imaju vremensko ograničenje, ali otrovi koji truju Pančevce nemaju ograničenje, jer ni Vlada, a ni nadležni u toj industriji ne preduzimaju odgovarajuće mere da zaštite zdravlje građana Pančeva. Tražim objašnjenje i obaveštenje od vas, gospodine ministre, zašto Pančevci, i to najteži bolesnici, moraju da idu iz Pančeva u Novi Sad na preglede i na zračenja, a radi se o najtežim bolesnicima, obolelih od karcinoma, kojih ima oko 3.000. Idu pod nenormalnim uslovima, leti i na 35-40 stepeni, a zimi na minusu od 20 i 30 stepeni. Oni su prinuđeni da putuju, a radi se, dakle,o najtežim bolesnicima. U Pančevu je obolelo oko 3.000 dece od plućnih bolesti. U Pančevu je obolelo oko 10.000 građana od šećerne bolesti. Interno odeljenje bolnice je u katastrofalnom stanju. Ne mogu da ga poredim sa drugim institucijama koje su daleko, daleko ispred bolnice u Pančevu. Što se ne izdvajaju sredstva iz budžeta, kada Pančevačka privreda puni budžet Republike Srbije oko 25%? Samo "Petrohemija" je u prošloj godini izvezla oko 280 miliona evra svojih proizvoda. Što Vlada nešto ne ostavi građanima Pančeva? Neka se organizuju, neka zaštite svoje zdravlje, da se uredi infrastruktura i obezbede uslovi za normalan život. Da odete u Pančevačku bolnicu, da je obiđete, naći ćete vojničke krevete iz 1914. godine, gvozdene vojničke kreveteod pre rata... (Predsedavajuća: Tri minuta i 30 sekundi.) ... mislim da je izuzetno teška situacija u Pančevu. Određena naselja, evo, Štirkera nema... izvinjavam se gospođo predsedavajuća, završiću, s obzirom na ozbiljnost teme, koristim izuzetnu priliku da postavim pitanje ministru, gospodinu Milosavljeviću, verujem da će shvatiti i razumeti Pančevce, da se nešto preduzme u tom pravcu: 1) Zašto je po kazni premeštena dosadašnja direktorka zdravstva iz Pančeva, gospođa Barašević, da putuje iz Starčeva, preko Pančeva, u Kovin, 38 kilometara, i nazad, a da iz Zemuna bude novi direktor, koga će svakog jutra auto iz Zemuna da vozi u Pančevo i da ga vraća nazad u Zemun? Zahvaljujem se i očekujem da će gospodin ministar razumeti Pančevce koji traže zaštitu, a ja verujem da je ministar odgovoran čovek. Hvala. [[Aplauz.]]
Reč ima narodna poslanica Aleksandra Janković, želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100, stav 1.
Član 225. i član 226. Ako sam ja plavuša i događa mi se da ne znam o čemu se radi ili ne znam odgovore na neka pitanja koji su očigledni, građani Srbije očigledno to nisu, te je ovo prilika da vama prosledim informaciju koju su nama prosledili građani. Znači, pitanje je upućeno premijeru, ministru finansija, ministru privrede, a posebno Mlađanu Dinkiću i tiče se, naravno, famoznog ugovora sa ''Fijatom'', o kome se ovde raspravljalo a odgovora nikako nema. Mi iz Nove Srbije se zalažemo da najvažniji elementi ovog ugovora moraju biti objavljeni na sajtu Vlade, jer se radi o jednom od najrizičnijih ugovora koji je ova Vlada mogla da sklopi sa strateškim partnerom. Ekonomski tim Nove Srbije je ustanovio vrlo čudne činjenice. Ako se pažljivo pogleda navedeni ugovor i uporedi sa onim što čujemo od pojedinih ministara, čovek ne može a da se ne zapita da li je reč o istim ugovorima. Ministri tvrde da vrednost ugovora iznosi blizu 950 miliona evra sa početnom investicijom ''Fijata'' od 700 miliona evra. Govori se o planu proizvodnje od 200 hiljada vozila godišnje, izvozu od milijardu evra do 2011. i 2.400 novih radnih mesta. Od svega navedenog u ugovoru se navodi samo obaveza novog preduzeća da do 2012. zaposli 2.433 radnika, ali obratite pažnju, bez obaveze da ti radnici budu regrutovani iz sadašnjeg broja od 3.800 zaposlenih, kao i to da novo preduzeće uloži više od 700 miliona evra investicija, ali ne ''Fijat'' nego zajedničko preduzeće. Cifra od 200 hiljada automobila godišnje se nigde ne pominje, kao što se ne pominje ni dinamika ulaganja, bankarska garancija se ne pojavljuje ni u tragovima. Najskandaloznije u svemu tome je što je Vlada potpisala ugovor sa ''Fijatom'' a da, pri tom, italijanski proizvođač nije podneo ni investicioni plan, ni garanciju, ni hipoteku. Od ulaganja su jasno definisane samo obaveze Srbije od 250 miliona evra i 25 miliona evra za otpremnine viška zaposlenih, što se vidi u rebalansu budžeta, što će reći da ''Fijat'' nije na sebe preuzeo ni realizaciju socijalnog programa. Taj trošak je, naravno, na sebe preuzela Srbija, ali je propustila da taj trošak uključi u svoj udeo u novoosnovanom preduzeću. Samo za proteklih osam godina Vlada Srbije je u ''Zastavu'' uložila preko 500 miliona evra, samo za otpremnine i subvencije zaposlenih, što, takođe, nije uzeto u obzir prilikom procene vrednosti posla. Navedeno je da će ''Fijat'' svojih 200 miliona evra uložiti tek kada se ispune svi preduslovi za to, a takvih preduslova ima 12, pri čemu se 10 odnosi na obaveze Srbije, a samo dva na obaveze ''Fijata''. Još jedan propust samoproklamovane socijalno odgovorne Vlade odnosi se na kolektivni ugovor zaposlenih gde ni jednom jedinom reči nije pomenuta visina plate zaposlenih, što znači da sa sadašnjih 300 evra ona može i da padne. Nigde u Evropi nijedan investitor nije dobio podsticaj u visini od preko 25% ukupne vrednosti investicije, a ovde Srbija daje 273 miliona evra, besplatnog korišćenja 60 hektara zemlje i dobijanja statusa bescarinske zone. Da bi se shvatilo o čemu se zapravo radi, navešću samo primer ''Folksvagena'' u Slovačkoj, koji je za 16 godina poslovanja i dve milijarde evra ulaganja dobio poreske olakšice u iznosu od 400 miliona evra. Prošle godine je ''Folksvagen'' u Slovačkoj ostvario prihod od šest i po milijardi evra, s tim što je po ugovoru sa slovačkom vladom 90% proizvodnje mora biti za izvoz, dok naša Vlada ni tu klauzulu nije predvidela. Da li se ravnopravnim može nazvati odnos u kome Srbija za najmanje trećinu ulaganja, s tim da ne računa prethodne investicije, od sedam članova Upravnog odbora ima samo dva? Ovo me podseća na onaj vic o slonu i mišu koji idu preko mosta pa miš kaže – ala tutnjimo. Kakve direktne koristi Srbija može očekivati od ovakvog ugovora? (Predsedavajuća: Četiri minuta i 30 sekundi.) Gde je naša korist, kad se uzme u obzir da smo na sve ovo ''Fijat'' oslobodili gotovo svih izdvajanja za državu? Pitanje koje se logično nameće je – šta sa preduzećima čija privatizacija tek dolazi na red? Da li smo spremni na ovakve podsticaje, da ih dajemo kad su u pitanju JAT, ''Prva petoletka'', ''Elektronska industrija Niš", ili je ovo ekskluzivitet koji se odnosi samo na preduzeća koja su bila deo predizbornog programa vladajuće koalicije?
Narodni poslanik Paja Momčilov želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Radi se o članu 225. Poštovani narodni poslanici i predsedavajuća, koristim retku priliku da postavim gospodinu ministru samo dva pitanja. Prvo pitanje smo mi već postavljali, a odgovor nismo dobili. Ono je već i hronično pitanje. Kada ćemo moći na sajtu Ministarstva zdravlja da vidimo projekte u pravom svetlu, a ne samo ovako predstavlja? Ovo je skinuto danas sa sajta Ministarstva zdravlja. Ovako izgledaju sadašnji projekti i bivši. Mi se stvarno zabrinemo kad vidimo – tehnička pomoć u reorganizaciji, izgradnji kapaciteta Republičkog zavoda za zdravstveno osiguranje i tri miliona evra. Na šta to ide? Ko to troši i zašto? Znači, nevidljivi su, netransparentni su svi ovi projekti. Hoće li doći dan u zemlji Srbiji da možemo da vidimo kako se troši ovaj dinar koji dobrim delom ide iz budžeta, ide iz kredita, a nažalost, više iz donacija, izgleda, i ne ide? Zašto ja to pitam? Naravno, mi često govorimo, drugi govore o nama, o korupciji i u zdravstvu, jer se smatra da su projekti jedan od izvora, da tu možda i stranci zajednički troše pare poreskih obveznika i kada su bile donacije iz inostranstva, a sada troše pare građana Srbije, koji otplaćuju te kredite, i iz budžeta se sredstva daju. Ima još jedna stvar koja je akutna, novo pitanje, na Odboru je bilo reči kako je moguće da ''Hemofarmu'' plaćamo sedam puta skuplje lekove nego što plaća Crna Gora. To nas mediji bombarduju već danima. Jutros sam, evo, po deseti put, pokušao da izbegnem da dajem takvu izjavu i rekao sam da nemam podataka, da ne znam, ne mogu da kažem ni da je tačno ni da nije, rekao sam da se obrate nadležnom ministarstvu. Da li su se oni vama obratili, ne znam, bilo bi dobro. Ovde, za ovom govornicom, već se o tome pričalo, vi nađite načina da odete do ''Hemofarma'', na kraju krajeva, imali ste i dobru poslovnu saradnju. Eto, ja bih samo ova dva pitanja uputio gospodinu ministru. Šta je sa cenama tih lekova, da li je to istina? Ovde je u toku dva dana ponavljano više puta od drugih poslanika ovo pitanje, mediji nas to pitaju, pa, hajde, odgovorite na to. Odgovorite, hoćete li ovo konačno otvoriti, da vidimo izvršioce, da vidimo koliko je ko dobio para, koliko je potrošio i evalvaciju. Znamo za ''transfuziju'', kako vam je neslavno prošao projekat, samo je smanjeno davalaštvo. Da ne govorim o drugim HIV zaraženim pacijentima, nije to ništa novo. Vi u ovom godišnjaku vidite kako su zarazne bolesti skočile od 2005. do 2006, a bogami, od 1.200 na 2.600 u 2006. godini. Dakle, ima tu dosta problema... A, gospodina ministara, zašto kažem da je to retka prilika, evo, mi smo imali dva odbora, na jednom smo raspravljali o finansiranju zdravstva a na drugom smo raspravljali o strategiji... (Predsedavajuća: Vreme, govorite tri minuta 30 sekundi.) Završavam, borbe protiv hroničnih i nezaraznih bolesti, i nismo imali čast da ga vidimo. A, jako smo voleli da čujemo i njega. [[Aplauz.]]
Ministar nekoliko puta pokušava da dobije reč ali se narodni poslanici javljaju želeći da govore o povredi Poslovnika i zbog toga čeka kao i ministarka Diana Dragutinović, na početku rasprave, da poslanici prvo dobiju reč. Narodni poslanik Srboljub Živanović želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Dame i gospodo narodni poslanici, govoriću o čl. 225. i 226. Postavljam ministru pitanje – interesuje me, da li se uopšte vodi evidencija o broju samoubistava u Srbiji? Interesuje me da li postoji podatak šta je razlog – psihičko ili socijalno stanje građana Srbije? Takođe, da li uopšte ima podatak o broju ubistava? Naročito se povećao broj ubistava u porodicama. Da li je u pitanju socijalno, psihičko ili zdravstveno stanje u porodicama? Zbog čega sam izneo taj podatak? Moram vam reći, u petak sam imao slučaj kada je jedna žena, inače težak bolesnik, u Šapcu, kasnije sam iskreno sa njom razgovarao, i dobro je bilo što sam se u petak uveče kasno vratio sa Skupštine, htela da izvrši samoubistvo, da skoči sa savskog mosta. Kasnije u razgovoru sa njom, evo izneo sam njeno ime i prezime, operisana je od karcinoma, 42 godine starosti, svesna je da joj je blizu kraj, mesec-dva dana, ali niko joj nije pritekao u pomoć, ni država, ni socijalne strukture, da reši to teško materijalno stanje. Ona nije više u stanju da može da privređuje, da može da kupuje sebi lekove i plaća dažbine, jer je bez posla. Sama je, ne može sebe da izdržava. Shvatite još jednom koliki je broj građana danas u Srbiji u nemogućnosti da sve ove obaveze prema sebi izvrši, odnosno da vrlo lako ponekad, u najgorem slučaju, pribegnu izvršenju ovog najtežeg, a to je, nažalost, samoubistvo ili ubistvo u porodicama. Na kraju, moram reći da je analizom utvrđena prisutnost tuberkuloze u Mačvi, u bogatoj Mačvi, pa se sad dobro i duboko zamislite zbog čega je to. Hvala vam. [[Aplauz.]]
Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, a pre zaključivanja zajedničkog načelnog pretresa, pitam, da li želi reč neko ko još nije iskoristio svoje pravo iz člana 93. Poslovnika? Reč ima gospodin Tomica Milosavljević, ministar zdravlja u Vladi Republike Srbije. Izvolite.
Uvažena predsedavajuća, poštovane dame i gospodo narodni poslanici, počeću od nečega u čemu smo potpuno saglasni. Investiranje u zdravlje je investiranje u održivi ekonomski razvoj. To je odgovornost svakog od vas koji predstavljate građane Srbije ovde i svakog od nas koji smo ovde izabrani vašim glasovima da budemo izvršna vlast. Nadam se da će to sve vreme da bude glavni moto poslaničkog rada i načina razmišljanja, kad god se govori o zdravlju građana Srbije, a verujem, bez obzira šta ko izgovori sa ove govornice, da je svakome u interesu očuvanje i unapređenje zdravlja građana Srbije i da svako ima stalno na umu da su načela našeg zdravstvenog osiguranja obaveznost, solidarnost i uzajamnost. Kada govorimo o konkretnom zakonu, dozvolite mi da kažem da uređivanje u oblasti doprinosa za obavezno zdravstveno osiguranje koje ima načelo obaveznosti, solidarnosti i uzajamnosti, da je to materija koja uvek mora da bude predmet zakonske regulative i zbog toga danas, između ostalog, pričamo o ovome zato što to mora da bude zakonska materija, kao što je mnogo stvari koje smo nasledili kao teške probleme koji nekada stvarno izgledaju nepremostivi. Ogroman su problem godine u kojima je neplaćanje zdravstvenog doprinosa stvorilo prepreke koje izgledaju nepremostive. Ovo je najmanje loš način da se ovaj problem reši. Mirovanje tih dugova je uslov da neko shvati da redovnost i disciplina uplate zdravstvenog doprinosa jeste preduslov da bismo uopšte imali održiv zdravstveni sistem, a jedva smo ga stvorili. Dugovali smo jedni drugima, što unutra, što spolja, preko 100 miliona evra, u našoj maloj sirotoj zemlji u kojoj se za zdravlje i za zdravstvo izdvaja više od Albanije, od Atlantika do Kavkaza, i to treba uvek svako od nas da ima na umu. Posle tog kratkog uvoda ne bih želeo da polemišem sa različitim mišljenjima jer poštujem pravo na različito mišljenje. Ponekad razumem i razloge zbog kojih se takvo mišljenje ističe i kad jeste i kad nije vreme i kad ima i kad nema argumenata. Pokušaću da konkretno odgovorim, kao što u životu uvek pokušavam da radim, na vaša pitanja. Bilo bi najbolje da ih postavite pismeno kao poslanici. Nema nijednog pitanja na koje Ministarstvo zdravlja nije odgovorilo brzo, efikasno, čisto, jasno i glasno, kad god je bilo postavljeno. Dakle, ako nekog interesuje nešto detaljnije, što ne može da sazna na bilo koji drugi način, a mislim da ima mnogo načina, onda može pismeno da pita, biće mu pismeno odgovoreno. Bili su pomenuti radnici koji su izgubili posao pa nemaju zdravstveno osiguranje i zbog toga ne mogu da se leče. U Srbiji po članu 22. Zakona o zdravstvenom osiguranju onaj ko nema posao, ko nema sopstveni prihod, on je zdravstveno osiguran tako što za njega plaća budžet Republike Srbije. Prema tome, nema nijedne osobe koja je ostala bez posla koja ne može da ostvari pravo iz zdravstvenog osiguranja na ovaj način kako sam pomenuo. Bilo je pomenuto teško stanje, životna opasnost, a ne mogu da se leče. Po zakonu ove zemlje koji ste vi imali čast da usvajate, neki od vas u mandatu koji je usvojio sistemski zakon iz oblasti zdravstvene zaštite, svaki čovek odakle god da došao, ko god bio, ko ima hitan medicinski razlog, u bilo kojoj zdravstvenoj ustanovi Srbije se zbrine. Račun za plaćanje se ispostavlja Ministarstvu zdravlja i budžet ga plaća, i za onoga ko je došao iz Zanzibara, iz bilo koje države na ovoj planeti, i ima hitan razlog, dok se našao u Srbiji, da bude lečen. Prema tome, netačno je da u hitnom stanju neko može da ne dobije uslugu zato što nije regulisao svoje obaveze iz oblasti zdravstvenog osiguranja. Onaj ko nema nikakvo primanje, on ne plaća ništa u oblasti zdravstvene zaštite, dakle, onaj ko nema primanje, velika je neistina sa ove govornice izgovoriti suprotno, a bojim se da je bilo povremeno izgovorena takva tvrdnja. Građani koji imaju primanje ispod nivoa socijalnog minimuma, za koji se zna tačno kako se određuje u Ministarstvu za rad i socijalna pitanja, oslobođeni su plaćanja bilo kakve participacije. Bilo je reči o izbeglim, o privremeno raseljenim licima, o Romima. Oni su najosetljivije grupe u ovom društvu i one takvu zaštitu, posebnu, imaju, koja je zagarantovana zakonom i koja se sprovodi. Bilo je reči o nemogućnosti kupovanja leka. Ovde je bilo diskutanata koji su malo zaboravili da je iz godina o kojima govore lista brojala 400 lekova, a danas ih ima 1.500. Ne postoji ni jedna jedina bolest za koju ne postoji lek koji je na A listi, koji se za ove kategorija ne plaća. Prema tome, nije tačno da neko ne može da se leči zbog toga što ne može da kupi lek. Ne mora uopšte da kupi lek. Za esencijalne grupe lekova, za svaku bolest u Srbiji ima dovoljno lekova na listi A. Bilo je reči o različitim cenama i pomenuta je Crna Gora. Moram da vam kažem da je 2004. godine u ovoj skupštini usvojen Zakon o lekovima i medicinskim sredstvima. Tom prilikom je odlučivanje o lekovima zakonom garantovano i određeno onako kako treba zaista da bude, a to znači, da bude povereno struci, a ne politici. I od tog trenutka pa nadalje ništa nije registrovano u nekom kabinetu nego u Agenciji za lekove, koja se pri tom trudi da iz godine u godinu postane što bolja i bolja i da što više liči na svoje blizance u Evropskoj uniji. Tom prilikom pošto država kontroliše tržište lekova, zato što je 15 godina bilo potpuno zatvoreno, sa nerazumno niskom cenovnom politikom i sa mnogo objektivnih razloga postavio se veliki problem – kako kontrolisati tržište, a da lekova bude dovoljno? Onda je zakonom garantovan mehanizam, inodomicijalne analize za određivanje srednje cene leka na tržištu Srbije. Odabrane su posle pažljive analize zemlje koje su, Hrvatska, Slovenija i Italija, njihova prosečna cena se analizira u toku godine između Ministarstva trgovine i Ministarstva zdravlja, ako je lek originalni on može da bude do 95% te cene i ako je lek generika do 80%, i u ovom trenutku na tržištu Srbije svi su lekovi jeftiniji od Hrvatske, Slovenije za skoro 50%. Šta se desi ako neko ko je proizvođač lekova u Srbiji ode na tržište druge zemlje i tamo ostvari cenu koja je manja nego što je ovde, isto što se desi proizvođaču iz Slovenije i Hrvatske koji dođe u Srbiju pa ostvari nižu cenu. To se u privredi verovatno zove damping da bi se ulazilo na tržište, ali ja nemam razloga da uopšte objašnjavam zbog čega na tržištu koje je deset puta manje, u zemlji koja nema domaću proizvodnju, na taj način, ovaj ili onaj proizvođač postigne ovakvu ili onakvu cenu. Meni je važno da cena koja se na tržištu zajedno sa Ministarstvom trgovine odredi kao razumna, da se pri tom ima u vidu da hiljade radnika rade u farmaceutskoj industriji Srbije i da sve vreme, ovih godina, nema nestašica. Da se sve vreme polako ispravljaju dispariteti, a da se, pri tom, ne utiče negativno na inflaciju, da posle ostvarivanja te cene na tržištu Fond u direktnom pregovaranju, Republički zavod za zdravstveno osiguranje, sa proizvođačima dobija još nižu cenu za pozitivnu listu koja se nalazi na tržištu Srbije. Prema tome, to što je takva cena u Podgorici, to nije realna cena. Cena Crne Gore nije za inodomicilnu analizu i za upoređivanje, razumećete već sam objasnio zbog čega, a uopšte nemam nameru da objašnjavam zašto je neki proizvođač ovako ili onako uradio. Što se tiče liste lekova, već sam pomenuo da ih ima 1.500, a da ih je bilo 400. Pomenuto je Pančevo. Pančevačka bolnica je jedna od 20 bolnica u Srbiji koja je bila na spisku onih zdravstvenih ustanova koje zahtevaju hitnu intervenciju. To, ''hitno'' znači da je 2002. i 2003. godine snimljena situacija u zdravstvenim ustanovama, u bolnicama kojih ima nekoliko desetina, preko 60 specijalnih i opštih, i od nula do sto na toj skali sve su bile ispod 50. Izuzev, recimo, pirotske koja je u tom trenutku imala 80 koeficijent, 20, od toga četvrtina u Vojvodini, Subotica, Sombor, Pančevo, Kikinda, posle toga Zrenjanin, zajedno sa Valjevom, Kraljevom i Vranjem. Trudili smo se da to uvek bude od severa do juga, od istoka do zapada, nacionalni projekat, jer je to zajam od Evropske investicione banke od 50 miliona i svaka od tih bolnica dobija nešto što je za nju hitno, tako i pančevačka. Počinjemo od toga što je to znak da u Ministarstvu zdravlja i u Vladi Srbije nikada nismo zaboravili našu sopstvenu odgovornost za čitavu zemlju. Međutim, dozvolićete da decentralizacija jeste prirodan proces u Srbiji, za zdravstvene ustanove ovog nivoa u Vojvodini odgovorna je pokrajinska vlast, pre svega. Ako danas govorimo o tome da li su uslovi ovakvi ili onakvi, ja zaista imam vrlo visoku odgovornost da brinem o uslovima na svakoj tački u Srbiji i trudim se da to bude u granicama zakonske odgovornosti. Ali, se takođe, trudim da poštujem zakone koji mi kažu da je osnivačko pravo nad domom zdravlja opštine i opštinske skupštine. I, ako građani u nekoj opštinskoj skupštini izaberu odbornike jedne političke stranke u većini onda je to izraz političke volje građana i onda će ta opštinska skupština izabrati većinu u upravnom odboru i uticati na vođenje ustanove, ali će, takođe, ta opštinska skupština primiti na sebe veliku odgovornost za očuvanje i za ulaganje. Kad god je bilo moguće sa nacionalnog nivoa ulagati svuda to je i činjeno. Danas, izvinite, nema zakonskog načina da budžet Republike Srbije, na primer, odvoji novac za ulaganje u bolnicu u Pančevu. To mora da uradi pokrajinski budžet Vojvodine. Republički budžet mora da ulaže onu razliku koja nedostaje nerazvijenim područjima. Kada govorimo o tome da je Pančevcu, koji živi na 17 km od Beograda, jednostavnije da dođe u Beograd kada mu treba, na primer, zračna terapija, nego da ode u Kamenicu, onda se moramo setiti jedne činjenice da je zračna terapija bila mrtva tačka. Ona nije postojala, radila je na deset posto svojih kapaciteta 2002. i 2003. godine i onda je kupljena oprema za Kamenicu, za Beograd, za Kladovo, za Kragujevac i za Niš. Analizirana je potrošnja za lekove. Treba da znate da je u strukturi potrošnje, pogledajte kada bude finansijski plan Republičkog zavoda za osiguranje pred vama, da je potrošnja za lekove od tih 15-16% uporediva sa svim drugim mnogo bogatijim evropskim zemljama po procentu potrošnje. Samo je naš kolač mnogo manji. Dakle, mi smo bili u situaciji ne da politički presecamo, nego da pozovemo struku. Pozvao sam struku i rekao – hajde da ovo što imamo utrošimo na najbolji mogući način, da koristi građanima u svim delovima Srbije. I onda su rekli –neophodna je regionalizacija skupe terapije. Centar u Kamenici je dovoljan da pokrije potrebe svih građana Vojvodine. Nije dobro da se i sredstva i ljudi odlivaju i da opterećuju druge centre, nego je dobar raspored posla. I onda, naravno, uvek kada imate granicu okruga ili granicu odgovornosti neke regionalizacije nastaje problem. Međutim, normalni živi ljudi i odgovorni sednu i taj problem reše onako kako je moguće da se reši. Dakle, jedanput sam sa ove govornice veće o tome govorio. Ne želim da koristim bilo kakvu demagogiju i da ovde lažno obećam – jeste, mogu svi sve. Ne. Mora da postoje pravila i red. Srećom, ne putuje se 500 km. Srećom, ima i u Kamenici, ima i u Beogradu, ima i u Kladovu, ima i u Nišu, ima i u Kragujevcu. Pitanje koje sada dolazi na dnevni red i zbog toga što mi, dozvolite mi da kažem, ulazimo u drugu fazu razvoja sistema zdravstva u Srbiji, koji podrazumeva da što manje-više bude priče o kanalizaciji, vodovodima, ciglama, crepovima, zidanju i mašinama, a što više priče o kvalitetu, o ulaganju u zdravlje kao ulaganju u ekonomski održivi razvoj, o licencama, o akreditaciji ustanova. I ja sam siguran da negde u tom prostoru između leži rešenje za ovo pitanje. Između pokrajinskih vlasti, republičkih, filijala osiguranja i tu narodni poslanici iz koje god političke stranke dolazili imaju veliku ulogu da stanovništvu Pančeva, zajedno sa zdravstvenim radnicima, pomognu da se dođe do najboljeg rešenja. Niti da se obećava ovakvo rešenje, jer je ono nemoguće, niti da se obmanjuju da rešenja nema. Niko nije ostao bez terapije. Bilo je pitanje kada mogu da se vide projekti? Uvek i u svako doba, samo ko neće da ih vidi on ih neće nikada ni videti. Ne mogu, zaista, da nateram ljude da gledaju ono što treba da vide. Poslaničko pitanje u pismenoj formi, odgovor Ministarstva, podnosimo izveštaje na svaki mogući način. Mislim da je najbolje u obrazlaganju budžeta potražiti, na primer, u budžetu za 2009. godinu, kada bude došao na dnevni red, i podsetiti se da Ministarstvo zdravlja već tri godine ima, praktično, programsko budžetiranje. To znači da zajedno sa pet drugih ministarstava prošle godine, a sada bogami sa više, prednjači u smislu da budžet sve više jeste programskog karaktera, što u budućnosti treba da bude za sva ministarstva i uvek. Mislim da je zakonsko rešenje o kome danas govorimo najmanje zlo u situaciji koja je nasleđena. Ministar zdravlja koji sada pred vama govori bi bio najsrećniji ministar na svetu kada bi mogao da govori o jednom kontinuitetu u kome postoji disciplina plaćanja doprinosa, u kome se zna da overa knjižica nije lupanje pečata po knjižici, nego garancija da postoji održivi sistem finansiranja zdravstvene zaštite u Srbiji. Treba da znamo da mi govorimo o zemlji u kojoj je pre šest godina urađeno u jednoj godini pet hiljada snimaka na magnetu, a ove godine 37 hiljada, da govorimo o tome da postoje liste čekanja, ali su one višestruko manje. Nije loše uporediti se malo i sa Nemačkom, i sa Holandijom, i sa Hrvatskom i sa Slovenijom, pri tom uporediti finansije, zaista biti pošten prema tim podacima i onda ćete naći razlog zbog koga treba za ovaj zakon da glasate svi, bez obzira šta politički mislite. Zašto? Jer on rešava jedan zatečeni problem koji je težak – višegodišnje nagomilavanje dugova. Ako neko hoće da počne da plaća osiguranje od danas, on to ne može da uradi, nego sve što plati, plaćanje je najstarijeg duga po Zakonu o knjigovodstvu i on nikada neće moći tekuće da plaća zdravstveno osiguranje, što za budućnost ovog sistema nikako nije dobro. Zbog toga smatram da je mnogo više argumenata na strani ovakvog rešenja koje je pragmatično, praktično, dobro, jer mirovanje dugova daje priliku da se za tri godine pokažu privrednici i svi drugi, koliko će biti disciplinovani u uplatama. Ovo rešenje najviše na ruku ide zemljoradnicima, zapravo, jer ih oslobađa jednog nagomilanog duga po minimalnoj kvoti, ukoliko, zaista, shvate da je građanska odgovornost neophodna. Jedino to može da bude osnova za obaveznost, solidarnost i uzajamnost. Još jednom, zahvaljujem jednom od prethodnika, sa kojim, naravno, nisam saglasan u mnogo čemu, ali u toj rečenici da je investiranje u zdravlje investiranje u državni i ekonomski razvoj, gde je on, u stvari, citirao mene, potpuno sam saglasan.
Zaključujem zajednički načelni pretres o Predlogu zakona o otpisu kamate na dospele obaveze po osnovu određenih poreza i doprinosa za obavezno socijalno osiguranje i Predlogu zakona o mirovanju i otpisu duga po osnovu doprinosa za obavezno zdravstveno osiguranje. Završavamo rad za danas. Sednicu nastavljamo sutra u 10 časova.