Hvala lijepa gospodine predsjedniče, štovane dame i gospodo zastupnici. Pred vama je Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o humanitarnom razminiranju. Naime, ovaj zakon je već bio u drugom čitanju pa, ga je Vlada povukla zbog potrebe određenih promjena za kojima se ukazala potreba nakon upućivanja u saborsku proceduru u drugo čitanje. Ja ću samo ukratko ponovo ponoviti koji su bili razlozi odnosno koje je promijene u zakonu Vlada predložila odnosno na postojeći zakon i promjene do kojih je došlo nakon povlačenja iz drugog čitanja u saborskoj proceduri. Prva promjena je da se ovim zakonom predlaže da umjesto tvrtki i obrtnika završnu geodetsku izmjeru osigurava Hrvatski centar za razminiranje što se smatra racionalnijim i jeftinijim rješenjem. Naime, izvođači razminiranja odnosno tvrtke i obrtnici su nakon završetka poslova razminiranja trošili dosta vremena i na geodetsku izmjeru pa smatramo, da je puno racionalnije i da će to osloboditi kapacitete tvrtki za obavljanje primarnog posla razminiranja, a da poslove geodetske izmjere radi Hrvatski centar za razminiranje. Zatim druga izmjena je da je brisana odredba koja propisuje da ovlaštena pravna osoba i obrtnik smije izvoditi poslove pretraživanja i razminiranja samo s kapacitetima prijavljenim u ponudbenoj dokumentaciji zbog toga što se često pojavi potreba u toku izvođenja poslova da se angažiraju dodatni kapaciteti i smatramo da ovom odredbom ćemo omogućiti također da izvoditelji poslova razminiranja mogu poslove obavljati brže i efikasnije. Također se predlaže da se pirotehničarima MORH-a nakon prestanka djelatne vojne osobe službe omogući obavljanje poslova humanitarnog razminiranja. Naime, u MORH-u postoji jedan broj obučenih i to visoko obučenih pirotehničara i mislimo da je racionalno da se njima omogući nakon izlaska iz aktivne djelatne vojne službe, omogući i uključivanje u poslove razminiranja, zbog toga što osobe koje su osposobljene za poslove razminiranja već sada u Hrvatskoj nedostaje. Zatim se uređuje izobrazba osoba koje su osposobljene za obavljanje poslova razminiranja prema stranim propisima. Strani državljani u slučaju potrebe, angažiranja stranih državljana na poslovima razminiranja treba propisati i postupak provjere njihovog znanja odnosno usklađenosti načina obavljanja poslova sa hrvatskim propisima. Zatim se predlaže ublažiti uvjete za izdavanje ovlasti za voditelje radilišta, pirotehničare i pomoćnog djelatnika na način da smo kaznena djela koja se progone po službenoj dužnosti budu zapreka za izdavanje ovlasti dok neka druga kaznena djela neznatne društvene opasnosti ne bi više trebala predstavljati zapreku za obavljanje poslova razminiranja. Ublažena je i zaštitna mjera obavljanja djelatnosti sa neograničenog vremenskog razdoblja na ograničeno vremensko razdoblje na jednu godinu uz povećanje novčane kazne do 300 tisuća kuna. Djelomično su i izmijenjene odredbe kojima se uređuje prekršajne sankcije za pirotehničare, voditelje radilišta, pomoćne djelatnike, pirotehničke nadzornike i nadglednike i to na način da se u slučaju ponovljenog prekršaja ne izriče zaštitna mjera zabrane obavljanja djelatnosti na određeno vremensko razdoblje već Ministarstvo unutarnjih poslova u takvim slučajevima oduzima ovlast na određeno vremensko razdoblje i to odmah po počinjenom prekršaju odnosno po slučaju kršenja zakona. I ovim se zakonom produžava rok koji je propisan za usklađivanje poslovanja Hrvatskog centra za razminiranje, ovlaštenih pravnih osoba i obrtnika do 1. rujna 2007. godine, s obzirom da se u praktičnoj primjeni Zakona o humanitarnom razminiranju ovaj rok pokazao prekratak. I promjene do kojih je došlo u ovom prijedlogu u odnosu na prijedlog koji je bio u drugom čitanju su da se postupanje policijskih službenika za protueksplozijsku zaštitu MUP-a koji sudjeluju u kontroli izjednači sa pravima djelatnika koji sudjeluju u razminiranju. Naime, i ti inspektori MUP-a mogu isto tako stradati, te se ovim novim predloženim promjenama predlaže da policijski službenici budu izjednačeni po pitanjima ostvarenja prava na koja imaju pirotehničari s osnove invalidnosti i smrti, tako da i ti policijski inspektori imaju sigurnost za slučaj stradavanja regulirano na način kako to imaju i pirotehničari i druge osobe koje sudjeluju u razminiranju. I druga novost je, dodana je odredba da su djelatnici na poslovima humanitarnog razminiranja dužni kod sebe na radilištu imati iskaznicu humanitarnog razminiranja a ujedno su propisani uvjeti kada će ministarstvo spomenutu iskaznicu moći oduzeti. Dakle, ovo su sve predložene promjene za koje Ministarstvo unutarnjih poslova i Vlada vjeruju da trebaju pridonijeti povećanju efikasnosti i racionalnosti ovog neobično važnog posla razminiranja dijelova Hrvatske koja su još minirana ili minsko sumnjiva. Sigurni smo da ukoliko se zakon bude usvojio u ovako predloženom obliku će sigurno ti poslovi razminiranja odnosno sudionicima koji sudjeluju u tim poslovima će biti omogućeno efikasnije, brže, jednostavnije ali i sigurnije obavljanje ovoga posla od posebnog društvenog interesa. Hvala lijepa.
Hvala. Odbor za zakonodavstvo? Odbor za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost? Predsjednik odbora poštovani zastupnik Ivan Jarnjak. Izvolite!
Poštovani gospodine predsjedniče! Odbor je na svojoj 97. sjednici održanoj 24. svibnja raspravljao o Prijedlogu zakona o izmjenama i dopunama Zakona o humanitarnom razminiranju s konačnim prijedlogom zakona. Nakon rasprave odbor je podržao iznijeto stajalište predsjednika Vlade te se ne protivi prijedlogu donošenja ovog zakona po hitnom postupku, ocjenjujući kako je od interesa za Republiku Hrvatsku. Odbor je mišljenja da će se provedbom ovog zakona steći uvjeti za učinkovitije djelovanje postojećeg sustava razminiranja na području Republike Hrvatske. Stoga je većinom glasova odlučio Hrvatskom saboru predložiti donošenje Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o humanitarnom razminiranju u tekstu kako je predloženo od predlagatelja zakona. Hvala lijepa.
Hvala. Otvaram raspravu. Klub zastupnika HDZ-a poštovani zastupnik Vladimir Štengl. Izvolite!
Hvala. Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Klub Hrvatske demokratske zajednice podržava donošenje Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o humanitarnom razminiranju. Minsko sumnjivih prostora kao posljedica rata u Republici Hrvatskoj ima u dvanaest županija. Već ovaj podatak bez navođenja površina pod sumnjom ili drugih podataka u minski sumnjivim prostorima dovoljno govori o kakovom i kolikom problemu je riječ. Radi se o više od tisuću kvadratnih kilometara i koliko odgovornom, osjetljivom i svakako izuzetno opasnom poslu je riječ kada je u pitanju razminiranje. Upravo zato svaka izmjena i dopuna Zakona o humanitarnom razminiranju je dobro došla, nužna je ako je između ostalog rezultat uočenih problema praktične naravi koje je potrebito otkloniti bez obzira na okolnost što je važeći zakon stupio na snagu prije otprilike šesnaest mjeseci. Dobro došla je svaka promjena koja će ubrzati rješavanje tog svakako velikog, ogromnog problema za Republiku Hrvatsku, ubrzati ga ali ne žuriti pod svaku cijenu jer se pogreške izazvane brzinom previše skupo plaćaju. Sigurnost onih koji taj posao obavljaju mora biti neupitna. Naravno, neupitna mora biti njihova stručnost i odgovorno obavljanje posla i samo to i takvo obavljanje toga posla može jamčiti sigurnost recimo krajnjih korisnika što je u konačnici i imperativ cijelog problema. Kada su u pitanju minsko sumnjivi prostori mora se naglasiti još nešto. Nalaze se od gorskih vrleti, kamenjara i krša, gustih šuma do širokih plodnih ravnica, naročito u istočnoj Slavoniji i Srijemu pa i močvara Kopačkog rita. I te oranice, nekada plodne oranice više nisu oranice. To su šikare, nerijetko i šume a o problemu Kopačkog rita da se i ne govori gdje je jedan od uvjeta za obavljano razminiranje je i vodostaj, dakle nešto na što se uopće ne može utjecati. A čvrstih podataka gdje se točno nalaze malo je ili gotovo ih nema. Zato je apel onima koji se vraćaju u Republiku Hrvatsku moguće su sudjelovali u postavljanju mina da se pokušaju prisjetiti što su i gdje činili. Sigurno je da bi bilo od pomoći. Apel treba uputiti i onima koji obavljaju poslove razminiranja za međusobni korektni odnos bez kojekakovih podmetanja. Praksa naime govori da je i to nažalost prisutno. Jeste da sankcije to rješavaju no bolje spriječiti nego liječiti. Što ovaj prijedlog izmjena i dopuna zakona donosi? Poslovi hitnih intervencija policijskih službenika Ministarstva unutarnjih poslova za protueksplozivnu zaštitu smatraju se poslovima humanitarnog razminiranja. Briše se ograničavajuća odredba da ovlaštene pravne osobe i obrtnik smije izvoditi poslove pretraživanja i razminiranja samo s prijavljenim kapacitetima u ponudbenoj dokumentaciji. Isti se, pravne osobe i obrtnici, oslobađaju obveze prilaganja elaborata završne geodetske premjere što je do sada produživalo rok izvođenja radova, te se obvezuje Hrvatski centar za razminiranje da osigura elaborat završne geodetske premjere. Pirotehničari, voditelji radilišta i pomoćni djelatnici na radilištu moraju imati iskaznicu humanitarnog razminiranja te da su je, dakle iskaznicu dužni imati na radilištu i pirotehnički nadglednik i pirotehnički nadzornik. Pirotehničari Ministarstva obrane nakon prestanka djelatne vojne službe mogu obavljati poslove humanitarnog razminiranja u Republici Hrvatskoj. Za pirotehničare osposobljene prema stranim propisima treba utvrditi je li njihova osposobljenost odgovarajuća. Ublažuje se uvjet za izdavanje ovlasti a u svezi eventualnog počinjenja kaznenih djela. Brišu se odredbe o pravu članovima obitelji smrtno stradalih pirotehničara na upis u obrazovne ustanove slijedom odluke Ustavnog suda o identičnim odredbama Zakona o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji. Prijedlogom izmjena i dopuna ovoga zakona usklađuju se i kaznene odredbe te se uređuju prekršajne sankcije za pirotehničare, voditelje radilišta, pomoćne djelatnike, pirotehničke nadglednike i nadzornike. Produžuje se rok Hrvatskom centru za razminiranje kao i ovlaštenim pravnim osobama i obrtnicima za usklađivanje poslovanja sa odredbama zakona o humanitarnom razminiranju do 1. rujna 2007. godine. U uvjerenju da će predložene izmjene i dopune ovog zakona značiti pomak u razminiranju, znači ubrzavanje cijelog postupka, ponovo naglašavam ubrzavanje cijelog postupka, jamčiti sigurnost na razminiranim prostorima klub Hrvatske demokratske zajednice će podržati donošenje ovoga zakona. Hvala.
Hvala. Klub zastupnika HSP-a poštovani zastupnik Pero Kovačević. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, kolegice i kolege, državni tajniče. Pa kad govorimo o humanitarnom razminiranju podsjetimo se prvo sadašnjeg stanja s kojim svakako ne možemo i ne smijemo biti zadovoljni. Naime, u ožujku ove godine imali smo izvješće o razminiranju za 2006. godinu. Nažalost, još je u Hrvatskoj pod minama tisuću 147 kilometara kvadratnih. I sami znamo da dinamika razminiranja nije dobra. Prošle godine je razminirano jedva nešto manje od 26 kilometara kvadratnih, bilo je planirano 30. Znači, ukoliko nastavimo sa ovakvom dinamikom razminiranja ovaj zakon će vrijediti još najmanje 38 odnosno 46 godina. Znači, ako bi se razminiralo po sadašnjoj dinamici nešto manje od 26 kilometara četvornih godišnje, to znači da bi Hrvatska bila bez mina tek 2053. godine odnosno ako bi se razminiralo po dinamici planiranoj a to je 30 kilometara kvadratnih Hrvatska bez mina bi bila tek 2045. godine. Znamo da je do sada poginulo od mina i neeksplodiranih ubojnih sredstava za razdoblje 1998.-2006. godine, znači stradalo je, poginulo je 173 osobe su poginule a stradalo je 272 osobe. Ako se uzme i razdoblje od 1993. to je negdje preko 550 stradalih osoba. Znači, za provedbu razminiranja nama treba nešto manje od 11 milijardi kuna. Prema tome, nažalost ako ovako se bude radilo sporo ovaj zakon će još vrijediti najmanje od 38 do 46 godina. Zadnji puta kad smo imali izvješće o razminiranju bio je i prijedlog ovoga zakona, obavili smo raspravu i onda se dogodilo to da je Vlada povukla taj prijedlog zakona. Mi u Klubu Hrvatske stranke prava očekivali smo da će taj zakon biti daleko precizniji i točniji. Nažalost popravci su napravljeni ali nisu napravljeni takve naravi da bi mogli podržati ovaj zakon za, donošenje ovoga zakona po hitnom postupku. I zbog toga predlažemo da se zakon uputi u drugo čitanje u redovitu proceduru. Uzmite samo primjer recimo članka 72.a pa ćete vidjeti koliko su neprecizne vrlo bitne i važne odredbe, a to je dikcija recimo stavka 1. kaže: «Ako se» veli «nakon obavljenih poslova pirotehničara pronađu minsko-eksplozivna sredstva, neeksplodirana ubojna sredstva ili njihovi dijelovi Ministarstvo će mu rješenjem oduzeti ovlasti na vrijeme od 30 dana do jedne godine.» Znači proistječe da će se sama minsko-eksplozivna sredstva pronaći. Pa ne mogu se ona sama pronaći valjda minsko-eksplozivna sredstva nego će ih pronaći ili nadzornik ili ovlaštena osoba koja to treba raditi. E sad niste pravno regulirali situaciju. Postoje dvije pravne situacije. To je znači mogućnost prije izdavanja certifikata da je to područje razminirano i poslije izdavanje certifikata. Uopće niste te dvije pravne situacije razlučili. I kako i na koji način ćete onda primjenjivati stavak 1. ovoga članka kad nemate ni podrobnije bar podzakonski propis kad će se ići od 30 dana, kad do jedne godine. Znači neodređena, neodrediva odredba bez subjekta, bez predikata, bez gdje je pronađeno? Znači da li prije certifikata izdavanje certifikata ili poslije izdavanje certifikata. I ne znam kako to uopće mislite u praksi primjenivati i provoditi. Ovo je totalno znači neprecizna odredba ali je vrlo bitna odredba i zanimljiva je pravna situacija da se opet ovdje brkaju dvije stvari. Da li to radi Ministarstvo ili radi inspektor. Jer je bitna razlika. Inspektor kao pojedinac znači ima ovlasti i on ima pravo donositi rješenje, privremene zabrane izdavati. A Ministarstvo je to koje se javlja ukoliko se ne obavlja inspekcijski nadzor nego se obavlja upravni nadzor. Evo to je samo primjer kako se rade te odredbe da nisu totalno ... [[Govornik se ne razumije.]] a moglo se vrlo jednostavno isimulirati znači … [[Govornik se ne razumije.]] što smo već nažalost imali u praksi te dvije pravne situacije. Prva je pravna situacija kad je tvrtka dobila posao za razminiranje. I prije izdavanja certifikata se provjerava da li je posao obavljen onako kako treba biti obavljen. Znači to je prva pravna situacija. Znači druga pravna situacija je ta kad je nažalost loše obavljen i ovaj posao nadzora i nakon toga se utvrdilo ali onda se utvrđuje u varijanti da je netko stradao, da je pronađeno neeksplodirano ubojno sredstvo ili minsko eksplozivno sredstvo. Prema tome očito da morate ovaj članak 72.a popraviti ukoliko hoćete da on ima primjenu i da ne bude dvojbi kako i na koji način će se primjenjivati. E sad kad smo već kod ovih situacija zanimljivo je zašto se u takvim situacijama ne, i firma odnosno tvrtka koja obavlja ove poslove zašto se i njoj ne daje zabrana ili ove mjere koje su predviđene jer posao je dat tvrtci. Nije dat pirotehničaru. Prema tome nije dobro ići samo na pojedinca nego i tvrtka kao takva treba snositi odgovornost. To je posebno bitna situacija što ste trebali i dalje zakonom razraditi, a to je i pitanje naknade štete. Nažalost događale su se i ranije i može se nažalost dogoditi situacija da netko strada na onome području za koje je već izdat certifikat da je razminiranje provedeno. I u takvim situacijama tko god strada znači posljedice i naknada štete treba ići na teret one tvrtke koja je obavljala te ili slične poslove. I također kad smo kod ovoga djela nikako da reguliramo onu situaciju vezano za obilježavanje područja koje je pod minama. Jer nažalost događaju se stradavanja da je područje minirano ali su te oznake kao takve skinute. Prema tome tu treba ići, isto ići s pravnim, s dvije pravne situacije. Prva pravna situacija rigorozne prekršajne za skidanje znači oznaka da je određeno područje minirano. I druga pravna situacija i nadzor i kontrola Hrvatskog centra za razminiranje koji ima, mora voditi obvezu oko toga da su oznake postavljene da ne bi se događale situacije koje se nažalost stalno događaju. Netko oznaku skine. Uđe čovjek … [[Govornik se ne razumije.]] Evo to su te vidite situacije koje kao takve ukazuju da ovaj zakon još nije dorađen na način na koji je trebao biti dorađen tako da sve ono što smo imali, što nažalost imamo, što se događa da pravno reguliramo kako bi to uspjeli svesti na najmanju moguću mjeru. E sad mi opet nije jasno zašto ovdje uvodite znamo kakva je situacija. S ovim se dijelom slažemo da vojne osobe koje evo takve su podučene, obučene za obavljanje poslova humanitarnog razminiranja mogu dobiti u odgovarajućem postupku u Ministarstvu obrane certifikat za obavljanje tih poslova. Zašto uvodite strance? Jer znamo i sami kakva je situacija na tržištu. Imali smo situaciju i vezano i za «Mungos» i za druge tvrtke koje se bave i pirotehničare s obzirom i na cijenu i na sve ostalo. Nije nam tu jasna situacija. Da li tu namjeravate sad stvarno dinamiku povećati? Recimo ukoliko bi se išlo na povećanje dinamike o kojoj govori predsjednik odnosno ravnatelj Hrvatskog centra za raminiranje. Pazite on da, neki dan je dao izjavu da će za 10 godina Hrvatska biti razminirana. Ne znam kako će biti razminirana kad imamo podatke koliko se prošle godine obavilo, koliko se pretprošle godine i koliko nam je ostalo pod minama. A situacija s novcima nije bolja nego uvijek je tu negdje iznos od 300 milijuna kuna godišnje. Prema tome vidite koliko tu ima tih pravnih situacija koje nisu do kraja pravno definirane. Koje će stvarati probleme u primjeni i provedbi i zbog toga mi u Klubu Hrvatske stranke prava predlažemo da se ovaj zakon uputi u drugo čitanje, a i kažem i osobno ćemo vam pomoći u smislu da ove odredbe budu precizne, provedive a ne da stvaraju dodatnu dvojbu. Evo toliko za sada. Malo ću šire … [[Govornik se ne razumije.]] Hvala lijepa.
Hvala. Klub HNS-a. Poštovani zastupnik Željko Kurtov. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, gospodo iz Ministarstva, kolegice i kolege. Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o humanitarnom razminiranju s Konačnim prijedlogom zakona, mislim da je njegova intencija i više-manje išlo se k tome da se olakša rad na terenu i da se u tome uveliko i uspjelo. Međutim, nije mi jasno u prošlom izlaganju. Ja sam predložio dva amandmana zbog poboljšanja ovog zakona. Neke izmjene su tu i napravljene u smislu lakšeg rada i da ne bi dolazilo na terenu do opstrukcije i zaustavljanja radova bezrazložnih. Međutim, nije mi jasno amandman koji sam ja priložio, tj. dva amandmana zašto oni nisu prihvaćeni kad je to išlo u prilog sigurnosti rada ljudi koji rade na razminiranju i onih ljudi koji trebaju živjeti poslije na tom terenu koji se razminira. Mislim da opetovanje grešaka, ostavljanja mina na terenu koji je pod minama da bi ti ljudi koji su više puta napravili pogrešku trebali ići ponovo na obuku. Ja ne znam zašto se išlo samo s tim da se kazni novčano te ljude, a ne i da im se da nalog da moraju proći ponovno školovanje i obuku, jer znamo da to nije neka velika nauka, da tu treba najviše hrabrosti i bijede da ljudi koji imaju novaca sigurno neće ići razminirati. Zato mislim da što se tiče ovog dijela ne vidim razlog osim ako nije to kod nas otežano. Nemamo institucije koje bi to odradile, a takve informacije imam. Razgovarao sam s ljudima koji na terenu rade s minama i njima bi to dodatno zakompliciralo život pa ste vjerojatno se rukovodili s tim da ne bi došlo do izbacivanja ljudi iz stroja bez neke veće potrebe. Ali mislim da bi na tom trebalo poraditi i da bi se trebalo omogućiti ljudima koji više puta griješe da ih se ne kazni samo novčano ili ne znam kako već godinu dana oduzima licence, nego da im se da obveza ponovnog polaganja ispita za minera. Što se tiče obrazloženja brisana je odredba kojom se propisuje da ovlaštena pravna osoba i obrtnik smiju izvoditi poslove pretraživanja i razminiranja samo s kapacitetima prijavljenima u ponuđenoj dokumentaciji, te onim metodama rada i opremom koja se utvrđena ovjerom SOPA. Mislim da je to dobro što ste to izbacili, da je to bila jedna glupa odredba koja nikome nikome nije u korist, a ako se firme koje razminiraju dodatno osposobe, prikupe ljudstvo, kupe strojeve da im treba omogućiti i veći rad i znamo da brzina kojom ide razminiranje Hrvatske nitko nije zadovoljan i da će vjerojatno ako ne ova Vlada bilo koja druga koja dođe morati malo više uložiti i novaca i sredstava i ljudskih resursa da se riješi što prije. Znamo da uz neke gradove i mjesta je opasno, ne samo rad u polju nego i oko samih škola imamo opasnost gdje djeca imaju opasnost ako pođu po loptu da stradaju. Što se tiče članak 3. propisuje se obveza Hrvatskom centru za razminiranje da osigura elaborat završne geodetske premjere ako se smatra racionalnim rješenjem bez utjecaja na produženje roka i izvođenje radova. Mislim da je i tu isto se išlo na efikasnost i brzinu i da to je isto za pohvaliti i mislim da inače ova intencija ovog zakona je da se poboljša, ubrza rad na terenu i u tom pogledu u svakom slučaju ja ispred kluba Hrvatske narodne stranke podržavam te promjene. Jedino političkim rječnikom rečeno brzina razminiranja, način kako to sad funkcionira nismo zadovoljni ali eto. Ovo nije predmet rasprave pa o tom neću ni govoriti. U svakom slučaju Hrvatska narodna stranka ove promjene će podržati i mislim da su one i pisane s razlogom da se olakša na terenu rad, ubrza rad samog razminirana i u tom pogledu ćemo mi i gledati i u tom smislu ih i podržati. Hvala lijepo.
Hvala. Ispravak netočnog navoda poštovani zastupnik Josip Đakić. Izvolite.
Gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, ispravit ću samo jedan netočan navod kolege Kurtova, je navod da ne postoji mogućnost upućivanja na ponovnu izobrazbu i osiguravanje za obavljanje poslova humanitarnog razminiranja. Naime, u članku 72a. u zadnjem pasosu jasno piše uz odredbe oduzimanja ovlasti na vrijeme od 30 dana do 6 mjeseci obavezno se upućuje na ponovnu izobrazbu i osiguravanje za obavljanje poslova humanitarnog razminiranja.
Hvala. Klub zastupnika HSS-a poštovani zastupnik Željko Ledinski. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, državni tajnici, kolegice i kolege. Evo dozvolite u ime Kluba zastupnika HSS-a nekoliko riječi o Prijedlogu zakona o izmjenama i dopunama Zakona o humanitarnom razminiranju sa konačnim prijedlogom zakona. Klub HSS-a će prije svega podržati prijedlog ovih izmjena i smatramo da će one pripomoći u što bržem i kvalitetnijem radu na razminiranju, a kada govorimo o razminiranju onda treba reći da smo nezadovoljni sa tempom sa kojim se to razminiranje vrši. Kako je već rečeno u raspravi od nekih kolega vidljivo je ako ovim tempom nastavimo da će nam trebati pedesetak godina da razminiramo sve površine. Mene to posebno zabrinjava kao čovjeka koji radi cijeli život u šumarstvu, jer sada po listi prioriteta dolaze šume i poljoprivredne površine dok smo kuće, stanove, prometnice razminirali prije. A vidljivo je da svake godine Hrvatske šume sve veći dio sredstava izdvajaju iz svog posla za razminiranje. Ove godine je to već blizu tridesetak milijuna, a iduće godine će se vjerojatno tražiti još više. To su značajna sredstva, a mislim da je cilj države bi trebao i svih nas biti da svi ravnomjerno ulažemo, a ne samo neka poduzeća. Ja znam da i druga poduzeća i HEP, i INA i ostali izdvajaju, ali me smeta što sve više moraju šume kao državno poduzeće izdvajati, pogotovo što znam da su nekoliko mojih kolega već i nastradalo u minskim poljima, a jedan dobar dio njih je srećom prošao bez ozljeda kada su naišli na minska eksplozivna sredstva. I sa takvim načinom i sporošću mi ćemo trebati puno vremena da razminirano svaki kutak naše domovine. Evo tu je i državni tajnik iz zaštite okoliša, a ta tema je iduća pa onda bih povezao sa ovom. Vidite, sada je negdje blizu 8% površina koje možemo reći da su isto zaštićene jer se do njih ne može doći, znate, jer su minirane. A čujte, na jedan način su zaštićene. Samo je pitanje kakva je ta zaštita, jel. Jer očito nama nije u interesu da takva zaštita tih površina stoji. I u tom dijelu ne vidim brzoga napretka te količine koje se sada razminiraju zadnjih nekoliko godina su jako male. Očito da nedostaje dobar dio sredstava koji bi trebao doći iz nekakvih vanjskih sredstava kojih je prije bilo više, a sada sve dalje bit će izgleda sve manje. I osuđeni smo na ona proračunska sredstva koja mi donosimo ovdje. Zato je moj apel ako ćemo imati prilike još, vjerojatno ćemo imati onaj prvi kvartalni dio proračuna ovdje donositi u ovom mandatu da pokušamo što više tih sredstava i našim kolegama koji će sutra doći, apeliram i na njih, da što je moguće više sredstava proračunskih se ostavi za razminiranje, jer je to jedini način da dođemo do određenog brzog poboljšanja te situacije. Kada pogledate koliko je ljudi direktno nastradalo u razminiranju koji se tim opasnim poslom bave sada u mirnodopsko vrijeme to je jako puno, to je negdje jedna bojna za ovo vrijeme. Kada smo nedavno govorili o posljedicama rata vidjeli smo da imamo otprilike oko stotinjak ljudi godišnje počine suicid, to je jedna satnija otprilike, da kažemo. Prema tome to su tako velike štete koje nastaju ako ih možemo tako reći, štete, to je jer je svaki ljudski život je neizmjerno vrijedan. I zato je potrebno izdvojiti što više sredstava da se i poboljšati jasno zakonske procese, da se omogući što jednostavnije i brže razminiranje. Kada ovim ovdje izmjenama koje predlažete bilo bi dobro da se te izmjene onda u nekakvoj široj raspravi naprave, a da moramo svake godine dopunjavati, mijenjati. Ja mislim da ljudi koji se bave razminiranjem znaju što treba napraviti. Mislim da ni mi zastupnici ovdje nismo nikada priječili da se poboljšaju određene stvari. Ali onda mi je čudno da moramo svake godine, evo prošle godine smo, odnosno 2006., ovaj zakon sada opet i stalno dopunjavamo. Pa ne mogu vjerovati da ljudi koji se tim poslom bave ne znaju što i na koji način im se treba omogućiti da jednostavnije rade. A onda još kad vidite da ima i nekih nedorečenosti o kojima je već bilo riječi, to me pomalo smeta i zbog toga mislim da je dobro ako ima određenih još nesuglasica između centra i poduzeća koji rade te poslove neka ministarstvo ih uskladi onda i neka nekakvim izmjenama dođe do kvalitetnijeg prijedloga. Kažem, klub HSS-a će podržati svaki prijedlog koji će omogućiti što brže, kvalitetnije razminiranje svih površina koje su još ostale. Kažem, trebat će nam još puno godina i zato još jednom apeliram da pokušamo što više sredstava iznaći sa svim mogućim pozicijama. Jer ovih 280, 300 milijuna nije dovoljno i nije dobar tempo sa kojim se treba vršiti razminiranje u Hrvatskoj. Toliko, hvala.
Hvala. Pojedinačna rasprava. Poštovana zastupnica Ingrid Antičević Marinović. Izvolite. Ingrid Antičević Marinović. Izvolite. Odustaje. Poštovani zastupnik Mato Gavran. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Naravno neću odustati. Pa svako poboljšanje postojećih zakonskih rješenja je dobrodošlo pa tako i ovo. No kao što su rekli i predstavnici klubova i ja sam mišljenja da ovo poboljšanje zakona neće riješiti u konačnosti onaj problem sa kojima smo svi suočeni. To je još uvijek veliki broj površina koje su u minsko sumnjivim područjima, dakle veliki područja koje su pod minama. Pa slobodno mogu reći da ovaj zakon samo djelomično rješava problem. Poboljšava ljudske resurse, poboljšava mogućnosti da kvalitetnije se obave ovi vrlo zahtjevni radovi na deminiranju. Ali ono što je Vlada postavila u, kao cilj, očito da ovaj zakon ne rješava u cijelosti. Naime, u obrazloženju za donošenje zakona po hitnom postupku Vlada kaže citiram da: "Vlada Republike Hrvatske, Ministarstvo unutarnjih poslova, kao nužnu pretpostavku za obnovu i izgradnju Hrvatske, te sigurnost svih svojih građana u prvi je plan postavila zadaću potpunog i sustavnog razminiranja cjelokupnog ratom zahvaćenog područja. Na taj način stvaraju se pretpostavke za gospodarski razvoj pojedinih područja koja su stagnirala iz razloga što su uvedena kao minski sumnjiva područja.", dakle utvrđena kao minski sumnjiva područja. Ovdje je izostao onaj gorući problem na koji svo vrijeme upozoravamo, a to je potreba da i ova Vlada i svaka buduća Vlada osigura znatno veća financijska sredstva kako bi uz postojeće ljudske resurse, uz poboljšanja koja ovaj zakon dobro nudi omogućimo da ono to je doista komparativna prednost Hrvatske, a to su oranične površine, dakle zemlja, šume i vode, što prije dođu u funkciju. 40-ak i više godina koliko je po ovoj dinamici potrebno za očišćenje ili čišćenje cjelokupnog hrvatskog prostora je nedopustivo dug vremenski period. I bez obzira koliko uvodili novih ljudi, koliko omogućavali kao što je i ovim zakonom se predlaže, a ja sam siguran da će ga, da ćemo ga i usvojiti, jer osobno ga podupirem, dakle da se omogućava djelatnicima Ministarstva unutarnjih poslova da nakon obavljena ili završetka svog profesionalnog dijela, naročito iz Ministarstva obrane da mogu profesionalno nastaviti raditi i ovaj dio posla, da je to dobro. Ali ukoliko ne riješimo kažem gorući problem, ne osiguramo dostatno financijskih sredstava i dalje ćemo imati situaciju da pred školama, naročito na područjima od posebne državne skrbi, ja ću reći samo jedan, a mogao bih navesti niz primjera. U općini Dragalić ili u Staroj Gradišci maltene iz školskog dvorišta izlazite u površine koje su označene kao minski sumnjive. Ja i kroz ovu svoju raspravu naprosto želim još jednom apelirati da učinimo sve da omogućimo kvalitetniji život i na tim područjima, prije svega sigurniji život svih onih koji tamo žive jer je nedopustivo da imamo doista dvije Hrvatske. Pored one jedne bogate i siromašne ovdje imamo onu još uvijek velikim brojem mina zagađenu i onu drugu Hrvatsku koja na sreću nije takova. Pitanje solidarnosti i pitanje odgovornosti i pitanje naprosto potrebe da zajednički iznalazimo mogućnosti kako što prije riješiti ovu drugu Hrvatsku da stvorimo Hrvatsku bez mina kako bi zadovoljstvo svih, a naročito onih koji žive na tom području bilo veće. I bez obzira što je zadovoljstvo relativna stvar, slušali smo kolegu Ledinskog koji govori o šumama, i sve šume i sve ostalo naravno treba doći u poziciju i šumari, da mogu sigurno eksploatirati rudna bogatstva, odnosno bogatstva šuma, ali i sve one koji će uživati u krajobrazima u bogatstvu svih naših prostora. Pa podržavajući ovaj zakon ja još jednom apeliram da svi skupa učinimo maksimum kako bismo prije svega osiguranjem financijskih sredstava omogućili da kvalitetnije i bolje živimo bez minski sumnjivih površina. Hvala.
Hvala. Poštovani zastupnik Pero Kovačević. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Znači govorimo o dosta bitnome zakonu i dobro je kada govorimo o tome zakonu to nema nikakvih političkih razlika jer svi smo mi ipak za to da Hrvatska bude što prije zemlja bez mina, ali na žalost dinamika razminiranja dosadašnja u Hrvatskoj nije dobra, loša je i trebamo progovoriti o tome da se ovaj proces ubrza. Znači još je tisuću 147 kilometara četvornih u Hrvatskoj pod minama. Dinamika razminiranja nije dobra jer se godišnje razminira od 25, odnosno 26 nepunih kilometara kvadratnih do 30 u najboljim godinama i prema toj dinamici znači Hrvatska će bez mina biti ili 2045. ako se bude razminiralo po sadašnjoj planiranoj dinamici 30 kilometara kvadratnih ili 2053. ako se bude provodila dinamika razminiranja 25 kilometara kvadratnih. Prema tome prvo trebamo govoriti o tome što smo mi napravili u biti kad smo obnovili porušene kuće u ratu posebno na područjima posebne državne skrbi, ljude pozvali, ljudi se vratili natrag, on dan danas ne može ući u svoje polje, on dan danas ima u svome dvorištu maltene nalazi se područje koje je minski sumnjivo jer je područje minirano. Uzmite područje Banovine, uzmite područje Slavonije, uzmite područje Dalmacije, turističko vidjeli smo stradavanje bilo je prije mjesec dana na području oko Vodica. I sada zbog toga i predlažemo da se ovaj zakon uputi u drugo čitanje tako da zakonom uspijemo pravno regulirati sva ona pitanja koja se kao takva trebaju regulirati, a prvo je ovo bitno pitanje označavanje miniranog područja, odnosno područja koje je sumnjivo ili od … ubojnih sredstava ili minsko eksplozivnih sredstava. Vidjeli smo da nam tu situacija šteka. Hrvatski centar za razminiranje on kaže eto ljudi skidaju te oznake, ovo-ono, ali zadaća toga Hrvatskog centra za razminiranje da osigura te oznake, a zadaća je i da se spriječi preventivno i to dosta rigoroznim prekršajnim kaznama, skidanje takvih oznaka. Znači ajmo sa te dvije mjere napraviti taj dio, jer poglavito nemojmo da nam turistički konkurenti tu situaciju da je Hrvatska pod minama, da je pod minama i na području hrvatskoga Jadrana, da nam to koriste protiv hrvatskog turizma za svoje potrebe. Zbog toga znači ajmo regulirati te dvije najbitnije situacije da bar taj dio preventivno osiguramo, a svakako da svakako pojačavamo dinamiku razminiranja. I sad kad smo već kod one odredbe članka 72a. koja je stvarno dosta neprecizno napravljena, pravno je teško provediva, ajmo i nju popraviti jer imamo, mogu postojati dvije pravne situacije kada će se pronaći neeksplodirana ubojna sredstva ili minsko eksplozivna sredstva. Prva je situacija znači prije izdavanja certifikata da je određeno područje razminirano i to je i pravno i svakako lakša situacija jer možemo napraviti da neće nitko stradati, da će se ta neeksplodirana minska sredstva ili ubojna sredstva znači na vrijeme će se pronaći i treba normalno kazniti i tvrtku i pojedinca koji eto da nije bilo nadzornika, odnosno da nije bilo ove stručne osobe koja je ipak utvrdila nije posao obavljen kako treba, pronašli smo neeksplodirana ubojna sredstva ili minsko eksplozivna sredstva. I tu je sada i pravna situacija u smislu kažnjavanja i tvrtke i pojedinca kao pirotehničara ili odgovorne osobe jednostavnije i ajmo to propisati da onda tu može biti raspon oduzimanja mu ovlasti znači za obavljanje tih poslova recimo od jedan do tri mjeseca. Ali je druga pravna situacija kada i nadzornik, odnosno stručna osoba predvidi i nakon izdavanja certifikata da je područje razminirano, onda dolazi teža pravna situacija i svakako, jer čovjek, kako ćemo to otkriti, na žalost u većini slučajeva da će netko stradati. Netko će onda stradati i to je teža pravna situacija i zbog toga u takvoj pravnoj situaciji treba se ići sa rigoroznijim mjerama i ovo oduzimanje ovlasti i tvrtci licence i pojedincu do godinu dana, možemo čak ići i na razdoblje dulje. Ali opet se upada u ovu pravnu zamku, kaže ministarstvo će rješenjem oduzeti ovlasti. Ako inspektor utvrdi, znači tu se miješa pojam upravnoga i inspekcijskog nadzora. Ali na kraju toga nije ni rečeno prema Ustavu mora se osigurati načelo dvostupnosti. Ako hoćete da je ovdje rješenje ministarstva konačno, znači tu trebate staviti. Znači rješenje ministarstva iz stavka 1. je konačno i protiv njega se jedino može pokrenuti upravni spor. Ali se svakako u takvim situacijama pokreće i podnosi se i prekršajna prijava. Znači to su te situacije gdje stvarno trebamo dodatno sve razraditi kako se ne bi događale situacije da će. Pazite ovakva dikcija ako vam ostane recimo stavak 1., govori se, veli ako se nakon obavljenih poslova pirotehničara pronađu minsko-eksplozivna sredstva, neeksplodirana … [[Govornik se ne razumije.]] sredstva i njihovi dijelovi ministarstvo će mu rješenjem oduzeti ovlasti na vrijeme od 30 dana do jedne godine, znači fali i subjekt, fali i predikat i fali ove dvije situacije koje jesu u praksi, znači situacija prije izdavanja certifikata i poslije izdavanja certifikata, jer ovako se može odnositi na ona područja kako je napisana i gdje nije razminiranje ni provedeno niti se još planira provoditi. I što je na kraju još značajno kazati, znači treba riješiti i pitanje u poglavito ovima slučajevima stradavanja odgovornosti države, a i same tvrtke ako čovjek strada na području za koje je izdat certifikat da je obavljeno razminiranje i ne možemo dopuštati te pravne situacije da te obitelji nemaju nikakva prava, da moraju voditi dugotrajne sporove i što se dogodilo? Država je tu kriva, odnosno Hrvatski centar za razminiranje te ona tvrtka koja je te poslove obavljala, pa napravimo da država kao takva taj dio plaća, ali se refundira regresno od onoga, od one tvrtke koja je te poslove obavljala. Znači podržavam ovo rješenje vezano za pripadnike oružanih snaga Republike Hrvatske koje su kao takvi osposobljeni i obučeni u okviru oružanih snaga da se mogu baviti ovima poslovima razminiranja. Ali nam nije jasno zašto se uvode stranci kad i sami znamo kakav je problem vezano na tržištu, da ima pirotehničara nezaposlenih, da ima problema sa njihovim plaćama, sa svim onim što im pripada i kakva je situacija bila dok nismo uspjeli zajedno svi napraviti da se ovaj sada važeći zakon znači donese, bilo je, sjećate se da je tu bilo i prosvjeda i svega ostaloga, ali smo ga ipak i zahvaljujući predsjedniku Šeksu donijeli u prosincu 2005. godine. Prema tome, dajmo riješimo i ove druge situacije koje trebamo riješiti tako da ćemo imati zakon koji će biti primjenjiv, koji će preventivno štititi u smislu mogućnosti stradavanja civila, turista i to tamo gdje je područje na žalost pod minama, pod … [[Govornik se ne razumije.]] sredstvima, ali netko skinuo te oznake. I druga situacija da se uvede puni red. I na kraju nam nije jasno zašto se kažem ti stranci uvode. Da li to znači, evo državni tajniče da ćete vi dinamiku pojačati? Da li to znači recimo, što bih mogao prihvatiti da sad mi krećemo s današnjeg dana, da ćemo recimo godišnje ići na 100 kilometara kvadratnih za razminiranje pa nedostaje pirotehničara da bi se to obavilo, ali na žalost znamo da je zbilja sasvim drukčija, da je tu svake godine neki iznos od nekih nešto manje od 300 milijona kuna, a treba nam nešto manje od 11 milijardi kuna novca da bi se znači imali novca za razminiranje svega ovoga, a to znači tisuću 147 kilometara kvadratnih i da li ćemo opet gledati u tome da je recimo, do sad nam je od '98. do 2006. 173 osobe su poginule, 272 su stradale, ako se uzme i razdoblje od '93. to vam je preko 50, 550 osoba je stradalo, a jedan broj je stradao u područjima gdje je izdan certifikat da je razminiranje obavljeno, na žalost nitko u Hrvatskoj nije odgovarao, nego mnogi od tih su dan danas na visokim mjestima. Hvala lijepa.
Hvala. Replika, poštovani zastupnik Miljenko Dorić.
Hvala gospodine predsjedniče. Naime, ja se kolega Kovačeviću slažem s vama u većini onog što ste rekli. Međutim, ja se nadam da se i vi slažete samnom da ćemo kroz izmjene i dopune zakona samo regulirati pravni aspekt problema u razminiranju. Problem razminiranja je primarno financijski problem, prema tome moja je zamolba prema svima vama kolege svatko od nas može unutar raznih nevladinih organizacija, međunarodnih institucija, moramo angažirati naša diplomatska tijela itd., zašto ne pokušati se izboriti recimo da na razini Vijeća Europe proglasimo sljedeću godinu međunarodnom godinom zaštite od mina i iskoristiti recimo tu godinu da upravo pokušamo animirati međunarodnu zajednicu da Hrvatska još uvijek ima tisuću i 100 i više kilometara nerazminiranog područja, pokušati jasno kroz aktivnosti tih organizacija, pa i humanitarnih organizacija, Vladinih organizacija pokušati jasno skupiti što više novaca da se taj posao što brže obavi. Pričom i zakonskom regulativom se može obaviti vrlo malo toga, primarno … [[Govornik se ne razumije.]] da je to financijski problem i angažirajmo se da to učinimo svi zajedno. Hvala lijepo.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Pero Kovačević.
Poštovani gospodine predsjedniče, pa suglasan sam s ovim. Kolega upravo sam ja i govorio o dva aspekta, govorio sam o pravnome aspektu u smislu zaštite od stradavanja na onima područjima gdje razminiranje kao takvo nije još napravljeno i gdje je napravljeno, ali na žalost nije napravljeno na način da, znači ostala su neka … [[Govornik se ne razumije.]] I govorio sam i ovome dijelu u smislu i financijskome koliko novca treba, negdje nešto manje od 11 milijardi kuna i znači trebamo se izboriti da se osiguravaju daleko veća sredstva, ne taj iznos od 300 milijona, jer taj iznos od 300 milijona, odnosno manje od 300 milijona znači da će Hrvatska bez mina biti tek za 46, odnosno za 38 godina. Dajmo osigurajmo na ovaj način … [[Govornik se ne razumije.]] godišnje milijardu, pa onda možemo govoriti da će biti za 10 godina razminirana, ali na žalost mi to govorimo vi, ja i mnogi ovdje godinama, ali je dinamika je sve lošija. Umjesto da bude bolja, bila je 30 kilometara kvadratnih razminirano je 2005., prošle godine palo na ispod 26, a recimo ravnatelj Hrvatskog centra za razminiranje i dalje priča svoje priče. A gdje on živi?
Druga replika, poštovani zastupnik Vladimir Štengl. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Poštovani kolega Kovačević, vjerujem da ćete se složiti samnom da se ne mogu kritike upućivati samo Hrvatskom centru za razminiranje, a vezano za skidanje ploča. Oni su postavili desetine tisuća, na žalost tisuće tih ploča su nestale. Situacija može biti da je noćas netko skinuo ploču, o tima koji skidaju ploče bolje ne razgovarati, odnosno nema riječi za te postupke i u to si je netko krenuo kupiti puževe i na žalost otišao Bogu na račun. To je, kažem problem je u svijesti onih koji te ploče skidaju. Te su ploče postavljene i treba ih uvažavati. Hvala.
Da svijesti, to su lopovi. Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Pero Kovačević.
Pa u pravu je predsjednik Šeks. Ja sam govorio sa dva stajališta. Govorio sam sa stajališta da pojačamo prekršajne i rigorozne kazne za skidanje tih oznaka. I druga situacija, Hrvatski centar za razminiranje je taj koji postupa po ovlasti države i da osigurava postavljanje tih oznaka da ljudi ne bi nastradali, a prema tome ne može on bježati od odgovornosti, svaki put kažu eto mi smo postavili, ali netko skinuo. Pa jeste li provjeravali? Jeste li šta poduzimali? Znači imamo dvije, ići prekršajnim sankcijama, rigoroznim za skidanje takvih oznaka kao preventivnu mjeru i obvezati Hrvatski centar za razminiranje, jer država je ta koja odgovara ukoliko čovjek uđe na područje koje je minsko sumnjivo. Nemojmo se igrati države kad nam paše, a kad nam ne paše onda se, čujte, nije to moguće. Moguće je ali trebamo napraviti sustav koji će funkcionirati.
Poštovani zastupnik Slaven Letica. Izvolite!
Evo, ja sam se javio da bi također simbolički podržao ideju o kojoj je tu govorio kolega Dorić. Ideju da razminiranje Hrvatske nije normativni problem, nego je masovno psihološki, financijski i međunarodno diplomatski problem. Mislim da bi Hrvatska trebala od ovih folklornih, lako glazbenih, lako notnih pristupa problemu miniranosti Hrvatske kad se organiziraju različite godišnje akcije u kojima sudjeluje Severina i predsjednik Sabora, neke godine i ja i različiti športaši, što ostavlja krivi dojam u javnosti da je to neki gotovo zabavan posao, tome pristupiti na način kako je pristupila izgradnji auto-puteva. Znači, da se od ovih dosta apokaliptičkih projekcija o kojima je govorio i kolega Pero Kovačević, o tome da će Hrvatska biti razminirana ne znam u 20, 30, ne daj Bože 50 godina, da se odluči da je dan ulaska Hrvatske u Europsku uniju dan kada će Hrvatska biti bez mina. Naime, nemamo na tom području ozbiljnijih cost benefit analiza uopće koliko je isplativo čak čisto ekonomistički promatrano razminiranje. Ja osobno mislim da je ono isplativo i dobro je da se ova tema miniranosti Hrvatske raspravlja u ovom Visokom domu uoči velike rasprave o možda najboljim dosada pripremljenim materijalima koje su došle nama u ruke, to su materijali o stanju prirodne sredine i okoliša u Hrvatskoj. Taj element miniranosti je bitni element. Čak i element o kojima se tu kritički govorilo i sa stajališta nekakve nadzorničke uloge skidanja ploča, iza toga često stoje vrlo opipljivi, racionalni razlozi. Ne radi se tu o nikakvim kleptomanima ili lopovima kako pretpostavlja naš uvaženi predsjednik i vođa Vladimir Šeks, nego se radi o tome da čovjek iznajmljuje apartman a iza kuće mu pišu mine. I tamo dođe debeli Nijemac i kaže, šta je ovo? Mine, razumiju čak i Nijemci. I zbog toga noću taj čovjek to skine. Prema tome, mislim da bi trebalo da ovlasti nadzora pa i postavljanja oznaka se izuzme iz Centra za razminiranje i da to postane obveza resornog ministarstva kojeg vodi jedna ozbiljna ministrica. Ja sam naime, analizirajući fiziološki razvoj naših ministara primijetio da one koje nisu dobile kilažu su one koji rade 16 sati. Znači, ministrica Matulović-Dropulić, Ana Lovrin i druge. A ovi koji malo više papaju, oni su dobili po deset, petnaest kilograma. Prema tome, mislim da u tom smislu treba naravno ne debljaju i ovi iz Ministarstva znanosti i obrazovanja i još neki ministri. Prema tome, slažem se sa kolegom Dorićem i preuzimam obvezu u ime hrvatskog izaslanstva u Vijeću Europe da sa kolegom Dorićem poduzmemo neke konkretne akcije da senzibiliziramo europsku javnost kako je Hrvatska zemlja u kojoj rat nije prestao. Okolnost da je poginulo 170.-tak ljudi, da je ranjeno 270 ljudi, da sam ja jutros dobio poziv od jednog pirotehničara koji radi na nekom minskom polju, a razmišlja da li bi njegova žena mogla dobiti u jednoj od banaka na području Varaždinske županije posao jer on danima ne može sanjati i spavati, znači mi moramo tome pristupiti znatno ozbiljnije. I konačno nešto o strancima. Ja bi bio najsretniji da Hrvatsku razminiraju Srbi i Crnogorci. Znači, da oni to postave tu. Pogotovo ovih dana kad su praktički ljudi koji su branili i oslobodili Hrvatsku tretirani kao ratni zločinci od strane Haškoga tužiteljstva, Haškoga tribunala. I naš uzoriti premijer se prema tome odnosi dosta lagodno. On kaže to je samo mišljenje tužiteljstva, ali okolnost je i činjenica je da su ljudi koji su personificirali hrvatsku državu danas potencijalni i vjerojatno osuđeni ratni zločinci, a ljudi koji su posijali po Hrvatskoj mine, danas su naši strateški partneri s kojima i hvala Bogu, normalno poslujemo, ali ja mislim da u tom području treba nešto napraviti. I konačno što se nas tiče, ja ću predložiti i bit će mi drago da prođem kroz jedan tečaj razminiranja i rado bi se uključio u akciju da se stvori jedna simbolična ekipa ljudi u ovome hrvatskome Domu koja bi simbolički uz vlastiti rizik, uz prethodno obrazovanje barem simbolički razminirala ajde da kažemo jedan kvadratni metar, umjesto da se javljamo na one telefone i da ispada da je to zabavan posao. Hvala vam lijepa.
Hvala. Poštovani zastupnik Josip Đakić. Izvolite!
Gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora! Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o humanitarnom razminiranju donosi nova poboljšanja i usklađenja kako bi sigurnost građana a i odgovornost pirotehničara, pirotehničkih nadzornika i svih onih koji učestvuju u nadzoru, evidentiranju, omeđivanju minsko onečišćenog prostora zasigurno bila veća i kako bi kvalitetnije se odradio taj posao humanitarnog razminiranja koje je još pred nama u narednim godinama. Zasigurno je da ovim zakonom i njegovim izmjenama i dopunama te člancima koji govore o tome što je potrebno učiniti da se olakšaju i ubrzaju postupci humanitarnog razminiranja, pa tako i stoji, da geodetska izmjera sada pada na teret Hrvatskog centra za razminiranje, da to više nije obaveza pravnih osoba ili obrtnika koji su dobili posao razminiranja. Isto tako želim u ovoj svojoj raspravi naglasiti da je definirano i to da se u tim poslovima razminiranja i u slučajevima inspekcijskog nadzora utvrdi da pirotehnički nadzornik, pirotehnički nadglednik, voditelj radilišta, pirotehničar i pomoćni djelatnik obavljaju poslove protivno ovom zakonu, da će im biti po Ministarstvu unutrašnjih poslova rješenjem oduzete ovlasti na određeno vrijeme bez obzira na provođenje prekršajnog postupka o čemu je kolega Kovačević nešto govorio. Znači, bez obzira na daljnje provođenje postupka ova sankcija koja je propisana člankom 72.a sigurno će ih uputiti na to da moraju trideset dana tj. od mjesec dana do šest mjeseci biti bez mogućnosti obavljanja poslova i ići a edukaciju kako bi stekli dodatna znanja koja nisu upotrijebili ili nemarnost koju su učinili prilikom svog obavljanja svojih poslova. Naime, ovim zakonskim promjenama sigurno ćemo doprinijeti i tome da neće biti po pet puta razminirano isto područje ili nadgledano isto područje što je bio sigurno u prijašnjim godinama postupak i mislim da pravo kažem da je bjelovarska barutana pet puta razminirana i ponovo se nalaze minsko-eksplozivna sredstva i neeksplodirana eksplozivna sredstva. I mislim da odgovornost stvarno mora biti maksimalna od svih učesnika. Isto tako, u svojoj raspravi želim naglasiti ono što nije rečeno a kolega Letica je počeo spominjati da bi najbolje bilo da Crnogorci i Srbi razminiraju. Ja sam u prijašnjim raspravama govorio nešto o tome, no međutim ovim zakonskim člankom 72. propisane su novčane kazne i za one osobe koje posjeduju i raspolažu podacima o onečišćenosti nekog područja ili građevine … [[Govornik se ne razumije.]] a odbiju ih dati tijelu iz članka 6. ovog zakona, bit će sankcionirane i prekršajno kažnjene novčanim kaznama od 2 do 10 tisuća kuna za taj isti prekršaj. Stoga mislim da je regulirano zakonski i ovo područje koje govori. A isto tako kad se govori o oznakama koje omeđuju prostor koji je identificiran kao zagađen minama govori se da i te osobe će biti koje skidaju ili uništavaju oznake miniranosti područja ili građevine ili neovlaštenog ulaza na označeno minsko polje ili minski sumnjiva područja isto će biti sankcionirane ovakvim prekršajima i prekršajnim kaznama koje su definirane u ovom zakonu. Mislim da i sama edukacija koja je propisana kroz ovaj zakon jasno govori o tome da Ministarstvo unutrašnjih poslova kao i Ministarstvo obrane u zajedništvu na Policijskoj akademiji će provoditi ispite za nadzornike, nadglednike, operativce i djelatnike koji vrše razminiranje te na osnovu takvih provjera i testova davati im iskaznice koje će morati nositi na terenu prilikom razminiranja i tako se identificirati da ne bi bilo svakakve radne snage koja nije educirana i koja nije stručno osposobljena za ove poslove nego mora biti dokaz nošenje iskaznice o osposobljenosti za razminiranje. U ovom zakonu i izmjenama i dopunama briše se odrednica kojom su pravo na prioritetno upisivanje u ustanove imala i djeca smrtno stradalih pirotehničara što zapravo je Ustavni sud donio takvu odredbu. No Ustavni sud, ja ću reći i ponoviti iako sam par puta rekao, nije brisao takvu odrednicu i za one koje propisuje Zakon o zaštiti vojnih i civilnih invalida rata u kojem se dijelu najviše odnos na partizanske borce i borce drugog svjetskog rata. Tu odrednicu nije uzeo u obzir ali vjerojatno će netko podnijeti tužbu i protiv takve odrednice pa će i ta biti brisana iz zakona kao što su i za ovu populaciju. Vidimo da u ovim zakonskim odrednicama stvarno se želi poboljšati rad pirotehničara, firmi itd. i da je brisana ona odrednica koja je govorila, koja sada ostaje da samo za kaznena djela koja se gone po službenoj dužnosti mogu biti zapreka u daljnjem radu određenih tvrtki, pojedinaca i onih koji su stručno osposobljeni. Za ona djela koja su lakše prirode ne bi bila teškoća u daljnjem njihovom radu. Isto tako, zakon predviđa da ovlaštene pravne osobe i obrtnici koji ne usklade svoje poslovanje u roku iz stavka 1. ovog članka ministarstvo će ukinuti odobrenje za obavljanje poslova humanitarnog razminiranja i mislim da je to sasvim u redu, da zakonske odrednice moraju biti usklađene sa svime. Isto tako, brisana je odrednica kojim moraju biti točno navedena sredstva koja će biti upotrijebljena u razminiranju. I stoga u kompletu želim reći da sve ono što je donijeto ovim zakonskim odrednicama je samo pozitivna namjera kako bi što kvalitetnije, što bolje i što sigurnije se odrađivali ovi odgovorni poslovi za koje stvarno moraju biti odgovorni i stručno educirani i osposobljeni ljudi te da taj posao koji je vrlo bitan za gospodarski oporavak Republike Hrvatske bude i što prije odrađen. Toliko. Hvala.
Hvala. Replika poštovani zastupnik Pero Kovačević.
Poštovani gospodine predsjedniče, uvažene kolegice i kolege. Suglasan sam sa ovim djelom vezano za odgovornost o kojoj je govorio i gospodin Đakić. Iznio je i onaj slučaj barutane gdje je pet puta izdavan certifikat da je razminirano pa na kraju se utvrdilo da nije. Vjerojatno gospodin Đakić i ja ne znam ali pretpostavljam da možda državni tajnik zna. Koliko je osoba u Hrvatskoj za ovakve ili slične situacije kad je izdan certifikat a nakon toga osoba nastradala ili razminiranje nije provedeno kako je trebalo ili se moralo ponovo obavljati? Koliko je odgovaralo osoba u Hrvatskoj do sada, koliko je pokrenuto kaznenih postupaka, jer to bi isto bilo zanimljivo čuti. Jer svatko od nas zna nekakve slučajeve takve naravi. Od '95. bilo je takvih slučajeva da su ljudi čak bili i stradavali i dalje. I dan danas se nažalost to događa. Toliko. Hvala.
U 10,41 isteklo je vrijeme za prijavu rasprave u trajanju od 10 minuta. Poštovani zastupnik Petar Mlinarić. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Zakon o humanitarnom razminiranju stupio je na snagu 5. siječnja 2006. godine. U njegovoj primjeni uočeni su određeni problemi praktične naravi koje je potrebno otkloniti. Brisana je odredba koja propisuje da ovlaštena pravna osoba i obrtnik smiju izvoditi poslove pretraživanja i razminiranja samo s kapacitetima prijavljenima u ponudbenoj dokumentaciji te onim metodama rada i opremom koja je utvrđena u ovjerenom SOP-u s obzirom da će se način uvođenja eventualnih dodatnih kapaciteta propisati za svaki projekt u dokumentaciji, za javno nadmetanje. Dodana je odredba kojom se propisuje da su djelatnici na poslovima humanitarnog razminiranja dužni kod sebe imati iskaznicu humanitarnog razminiranja. Da se propisuje kada će Ministarstvo unutarnjih poslova iskaznicu oduzeti. Nadalje ovim Prijedlogom zakona omogućava se pirotehničarima Ministarstva obrane da nakon prestanka djelatne vojne službe mogu obavljati poslove humanitarnog razminiranja u Republici Hrvatskoj. Također uređuje se problematika izobrazbe osoba koje su osposobljene za obavljanje poslova razminiranja prema stranim propisima. Nadalje predlaže se ublažiti uvjet za izdavanje ovlasti za voditelja radilišta, pirotehničara i pomoćnog djelatnika. Tako je i izmijenjen članak 34., stavak 2., podstavak 3. Zakona o humanitarnom razminiranju na način da su samo kaznena djela koja se progone po službenoj dužnosti zapreka za izdavanje ovlasti. Isto tako ovim zakonom predlaže se izmijeniti postojeća zakonska odredba koja propisuje da se zaštitna mjera zabrane obavlja na djelatnosti može izreći neovisno u kojem vremenskom razdoblju je prekršaj ponovljen. Na način da se isto ograniči na vremensko razdoblje od jedne godine a isto tako prepisuje se i novčana kazna. Članak 33. Izobrazbu i osposobljavanje osoba za obavljanje poslova humanitarnog razminiranja provodi ministarstvo ili policijska akademija tj. program izobrazbe i osposobljavanja mora … [[Govornik se ne razumije.]] Ministarstvo znanosti, obrazovanja i sporta. Nakon završene izobrazbe i osposobljavanja polaže se stručni ispit pred ispitnim povjerenstvom koje imenuje ministar unutarnjih poslova. Ispitno povjerenstvo za provedbu stručnog ispita osoba koje obavljaju razminiranje vojnih objekata imenuje zajednički ministar unutrašnjih poslova i ministar obrane. Nakon položenog stručnog ispita izdaje se uvjerenje o položenom stručnom ispitu. Dopust po izobrazbi i polaganju ispita dužni su pristupiti pirotehničari koji ne obavljaju poslove razminiranja u neprekidnom trajanju od dvije godine. Člankom 33. povećana je sigurnosna mjera dodatnim osposobljavanjem kadrova. Ovaj zakon donosi mjere kojima se sprečava da se na jednoj te istoj parceli od 3 do 5 puta vrši razminiranje, a takvih je primjera bilo kod nas u Vukovaru dosta. Da je ovaj zakon ranije izmijenjen za novac koji je utrošen za razminiranje ja mislim da bi mogli uskoro reći minama zbogom. Hvala lijepa.
Hvala. Poštovani zastupnik Ivica Klem. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Svakako da ću kao zastupnik u Hrvatskom saboru podržati ovaj Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o humanitarnom razminiranju i s obzirom da dolazim iz područja koje je još uvijek u velikoj mjeri prekriveno minama i različitim eksplozivnim sredstvima dužan sam i ovom prigodom iskazati poseban interes za brže razminiranje ne području kako moje općine tako i Vukovarsko-Srijemske županije. Kolege su govorile o jednom dijelu problema koji su vezani za humanitarno razminiranje. Prije svega za onaj dio koji se odnosi za čestice koje su po nekoliko puta pregledavane od minsko-eksplozivnih sredstava a da nisu iste evidentirane u Hrvatskom centru za razminiranje. Izmjenama zakona i taj problem se rješava i Hrvatski centar za razminiranje će biti dužan i obvezan ucrtati sve površine koje su razminirane po natječaju i nadam se da više takvih problema neće biti. Imamo također i jedan dio poljoprivrednih površina koje su razminirali sami poljoprivrednici. To je jedan poseban problem na koji ovom prilikom želim ukazati i zamoliti i Ministarstvo unutarnjih poslova a posebno Hrvatski centar za razminiranje da taj problem riješimo ponovnim tehničkim izvidom i konstatiranjem da na tim poljoprivrednim površinama uistinu više nema opasnosti od minsko-eksplozivnih sredstava. Ovo govorim iz razloga što dobar dio tih poljoprivrednih površina još uvijek je ucrtan kao minski sumnjiva površina a mahom se radi o zemljištu u državnom vlasništvu što jedinicama lokalne samouprave otežava program raspolaganja zemljištem u vlasništvu države u provedbi. Jednostavno te čestice se rade već 5, 6 ili 10 godina i ukoliko se već jedan duži vremenski period obrađuju logično je da bi jednim tehničkim izvidom bilo dobro te površine ucrtati i brisati iz minskih sumnjivih površina. U ovome dijelu apeliram na što je moguće kvalitetniju suradnju Hrvatskog centra za razminiranje sa jedinicama područne odnosno regionalne samouprave i sa jedinicama lokalne samouprave. Svaka županija koja je od ovih 12 ima u sklopu svoje infrastrukture i osobe koje su zadužene za praćenje i provedbu razminiranja područja zagađenog minsko-eksplozivnim sredstvima ali je isto tako i jako nužna dobra koordinacija i sa jedinicama lokalne samouprave, da gradovima i općinama na tim županijama da jednostavno izbjegnemo svaku, svaki mogući spor oko prostora o kojima su kolege prije govorili da je već razminiran pa se ponovo raspisuje natječaj za istu površinu i ponovo se razminira jedna te ista površina. To se ne bi smjelo u budućnosti ni u kom slučaju događati. A uz takvu jednu suradnju koja je, koju je moguće prakticirati riješit ćemo i problem cjelovitih površina. Ako na primjer imamo negdje površinu poljoprivrednu površinu od 15 tisuća hektara onda moramo riješiti svih tih 15 hektara a ne riješiti 13 i po hektara pa 1 i po hektar ostaje neriješenoga područja i nakon toga ne znamo šta ćemo i na koji način napraviti sa tom površinom. Znači predlažem da u svakom slučaju u budućem vremenu se gledaju kad su u pitanju poljoprivredne površine i određene cjeline. Problem šumskom područja je svakako poseban i svakako da će trebati dugi niz godina da se na području i Vukovarsko-Srijemske županije i općine Nijemci iz koje dolazim riješi svaki kvadratni metar minski sumnjivog prostora. Ovdje je dakako da podržavamo i uvođenje ove odredbe jer jednostavno svi moramo znati tko su te osobe koje dolaze razminirati na naš prostor. Često puta se događa da tvrtke koje su ili iz Dalmacije ili iz zapadnog dijela Hrvatske, sjevernog dijela Hrvatske dobiju posao razminiranja na području istočnog dijela Hrvatske. Jednostavno preko noći vidite da su došli nekakvi ljudi, šeću se po ataru, a ne znate jednostavno kome pripadaju ni što rade. I upravo zbog toga ukoliko budu imali kod sebe evidentiranu iskaznicu koja će ukazati da oni razminiraju određeni prostor svakako da će i građani, a pogotovo lokalna vlast biti daleko bolje upoznati sa prostorom na kojemu se radi razminiranje. Zalažem se također da pokušamo i u budućem vremenu maksimalno se založiti svi kao zastupnici u Hrvatskom saboru, ali i sve javne osobe koje mogu potaknuti širu javnost na osiguranje potrebitih sredstava da bi se proces razminiranja maksimalno ubrzao. O procesu razminiranja ovisi i oporavak gospodarstva pogotovo na području istočnog dijela Hrvatske. Ovisi daljnje ulaganje u kapitalnu infrastrukturu, ovisi dakako i zaštita okoliša koja nije zanemariva jer ukoliko imate na tisuće hektara prostora koje nije pregledano od minsko-eksplozivnih sredstava sigurno je da je zaštita okoliša ili da cijeli okoliš je na neki način nagrđen jer jednostavno se u taj prostor ne može ulaziti. Svakako da je potrebno senzibilizirati i hrvatsku, ali i međunarodnu javnost i svakako da je potrebno o problemu prostora koji je minski-eksplozivno sumnjiv govoriti u Hrvatskom saboru, ali i na svim drugim razinama. I na kraju podržavam ove izmjene i dopune Zakona o humanitarnom razminiranju i svakako apeliram na sve odgovorne da što je moguće više ubrzaju procese razminiranja jer će to sigurno značiti i brži oporavak gospodarstva u Hrvatskoj. Hvala lijepa.
Hvala. Replika. Poštovani zastupnik Mato Gavran. Izvolite. Joj, je, je, je! Ispričavam se poštovana zastupnica Ljubica Lalić prva replika.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Pa kolega ja uistinu vjerujem u vašu zainteresiranost za ovu tematiku jer dolazimo iz prostora koje je to uistinu veliki problem. Isto kao i vi i ja podržavam izmjene zakona uvijek kad je to potrebice, pa i ovaj puta. Međutim, razmišljam o tome, a vjerujem da i vi tako mislite da same izmjene zakona neće dovesti do razminiranja. Za razminiranje je potreban novac. Novca ima, ali je to pitanje prioriteta. Dakle, ono što državna vlast ocijeni što je prioritet. Zagađenost minama s jedne strane i potreba upotrebe onoga što je pod minama dovodi do samo razminiravanja. Samo razminiravanje ima za posljedice kako smrtne tako i tjelesna oštećenja i to teška tjelesna oštećenja između ostalog i kod vas u vašoj županiji. A ako nastavimo ovom dinamikom onda nam je potrebno 46 godina za razminiranje. Kod mene u mojoj županiji danas je pod minama 18 kvadratnih kilometara, 18 kvadratnih kilometara. Prošle godine je razminirano pola kilometra i to je ono što me boli, jer na taj način tom dinamikom, znači narednih 36 godina plodnih poljoprivrednih površina i šumskih površina pogodnih za lovni turizam ostaje pod minama. To nas zaustavlja u gospodarskom razvoju i mi iz Slavonije možemo samo željeti brži gospodarski razvoj Slavonije koji je nužno potreban. Međutim, jedna od osnovnih prepreka tog razvoja je upravo ova neodgovarajuća, za nas neodgovarajuća dinamika čišćenja od mina i to je ono što mi želimo ukazati. Dajmo, stavimo prioritet za to. Ako želimo razvijati tu regiju stavimo prioritet na razminiranje.
Hvala. Odgovor na repliku poštovani zastupnik Ivica Klem
Naravno da mi je drago da podržavate i ovaj Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o humanitarnom razminiranju i cijela moja rasprava je išla upravo u tom pravcu da trebamo senzibilizirati i hrvatsku javnost, ali poglavito sve nas ovdje u Hrvatskom saboru jer mi odlučujemo o proračunu i mi odlučujemo o tome koliko ćemo sredstava izdvojiti za humanitarno razminiranje u narednim godinama. Dvjesto metara od moje kuće, a imam dijete i ja i susjedi, Bogu hvala, je tabla “pazi mine“. Dvjesto metara od moje kuće i naravno da sam zainteresiran da se taj proces razminiranja ubrza što je moguće prije. Ali isto tako sam i svjestan da su ograničena i sredstva kojima može raspolagati Hrvatski centar za razminiranje što naravno nas ne obvezuje, što nas obvezuje da budemo jasniji u slijedećim godinama kada budemo donosili odluku o sredstvima koje ćemo izdvojiti za razminiranje. Hvala.
Hvala. Poštovani zastupnik Mato Gavran. Replika.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Slažem se sa vašim stavovima i načinom promišljanja. Ovaj zakon samo poboljšava postojeća zakonska rješenja. No, on u suštini kao što je i ovdje gotovo od svih prethodnika rečeno ne rješava suštinu stvari. Ne rješava problem kod minsko-eksplozivnim sredstvima bez znatno većih financijskih sredstava. Nije realno očekivati da će vaša djeca i mnoga druga djeca koja se nalaze u tom okruženju živjeti sretnije, kvalitetnije, a napose prosperitetnije. No, mi smo ovdje svo vrijeme samo apelirali, nastojali senzibilizirati i javnost, nastojali privoliti Vladu da znatno više sredstava izdvoji jer očito donacije kako domaće tako i ino sve više izostaju. Mi se moramo okrenuti sebi i vrlo jasno reći što mi ustvari želimo. Hoćemo li ono što nazivamo našim komparativnim prednostima što prije staviti u funkciju, pored ove psihološke dakle doze sigurnosti ili ćemo naprosto pustiti da djeca koja se sada rode otprilike kad budu imali godina koliko mi sada budu oslobođena tog velikog problema, problema mina. Dakle nije dovoljno samo apel. Ja se pridružujem i apelu, ali i očekujem kao i vi da hrvatska Vlada i svaka buduća Vlada znatno više sredstava izdvoji kako bismo riješili ovaj veliki problem.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Ivica Klem. Izvolite.
Ovdje ne donosimo danas državni proračun i ne osiguravamo sredstva. Jer bi sigurno u tom dijelu vodili raspravu malo drugačije naravi. Ovdje donosimo nekoliko izmjena i dopuna Zakona o humanitarnog razminiranju. Ali isto tako upravo zbog te činjenice je jako važno izreći ono što je velika većina zastupnika ovdje danas izrekla da postoji opasnost od minsko eksplozivnih naprava na području Republike Hrvatske, da postoji na određenim područjima, da je tu obuhvaćeno 12 županije koje još uvijek imaju taj problem. Iznimno je važno u Hrvatskom saboru govoriti o tom problemu i iznimno je važno senzibilizirati javnost i apelirati na odgovorne. To smatram kao obvezu nas zastupnika. I posebno mi je drago, i evo zahvaljujem vam na replici što ste i vi pobornici toga da ubrzamo postupak razminiranja i da što prije imamo Hrvatsku bez mina. Hvala lijepo.
Petminutna rasprava, poštovani zastupnik Damir Kajin u ime kluba IDS-a. Izvolite.
Poštovani predsjedniče, gospodo državni tajnici, uvažena gospodo zastupnici. Pa ovaj zakon govori da prije svega da ovi policijski službenici za protueksplozivnu zaštitu mogu ulaziti u minsko sumnjivo područje radi obavljanja hitnih intervencija. I nadalje ovim prijedlogom zakona omogućava se pirotehničarima Ministarstva obrane da nakon prestanke djelatne vojne službe mogu obavljati poslove humanitarnog razminiravanja. Ma svi se mi slažemo da to razminiravanja bi trebalo ići što je moguće brže da se što je moguće više treba ljudi na tom poslu angažirati. I zasigurno trebamo tim ljudima priznati da obavljaju ili rade jedan od najnezahvalnijih poslova koji je uopće moguće zamisliti. I zato državne tvrtke koje upošljavaju te ljude moraju ih držati kao malo vode na dlanu. Tu ne smije dolaziti u pitanje ni plaća ni benificirani staž ni invalidnine. Po nesreći tih ljudi neko mora preuzeti brigu o njihovim obiteljima. Tu ne smije biti upitna mirovina. Jer de facto kao što je netko rekao ti ljudi ostaju u ratu i nakon rata. Znači upravo tako, ti ljudi ratuju i danas. Da nije bilo rata razumljivo da ne bi bilo niti mina. Stoga današnje posljedice ranjavanje, stradavanja od mina treba tretirati na neki način kao posljedice rata i utoliko te ljude unesrećene treba izjednačiti sa stradalima u Domovinskom ratu. Zašto? da bi se ti ljudi kada odlaze na taj nezahvalniji posao mogli osjećati sigurno da iza sebe ako stradaju barem ostavljaju zbrinutu obitelj. U Hrvatskoj svi mi znamo još godinama će se ginuti od zaostalih mina. Ljudi koji žive uz ta minirana područja toga su svjesni, daleko svjesniji od nas u ovome Saboru. Hrvatska će se morati još desetljećima razminiravati. Pa bilo da je riječ o toj dinamici sadašnjoj 25 do 30 kilometara za što bi nam trebalo još 40 ili 50 godina. I, jer ako to se ne dogodi, ako se ne razminiraju ti prostori jednostavno tamo nema, pod navodnicima, "života". I neka dođu i stranci. Neka i stranci u tome svemu sudjeluju. Jasno da pod istim uvjetima prednost moraju imati domaći državljani ili domaće fizičke odnosno pravne osobe. Ne možemo mi ići kao što je ovdje netko ovdje predlagao tražiti od Vijeća Europe ili ne znam koje europske institucije, Amerike, itd. određena sredstva za razminiravanja i onda reći e stranci sada neće u tom poslu sudjelovati. E tako gospodo jednostavno ne ide. Pitanje kada ćemo smoći snage da možemo reći da su ova područja sigurna, za koliko će to godina biti. Slažemo se da ta razminiravanja idu presporo. Treba osigurati veća sredstva u proračunu, angažirati više ljudi. A da bi do toga moglo doći potrebni su nam i dobri zakoni. Gospodin Kovačević je rekao da ovom zakonu fale neki predikati, subjekti, dobro, ajde to ćemo lako ispraviti. Gospodin Dorić kaže da fali novac. Ali fali i volje, možda želje, možda više brige o stradalima. Svaki pa i najmanji napredak na tom području valja pozdraviti. A ove izmjene su na neki način mali korak u tom pravcu i zato je zakon prihvatljiv. Hrvatska, svi su to spominjali, još uvijek ima hiljadu 149 kvadratnih kilometara zagađenih minama. To je otprilike veličina 1/3 Istre i to govori o problemu. Do sada imamo 272 stradale osobe, 171 poginulog, a nažalost biti će još žrtvi i stoga to razminiravanje treba biti jedan od nacionalnih prioriteta. Ja sam se između ostalog javio da bi jednostavno uputio kritiku tom Hrvatskom centru za razminiravanje zbog nepotrebnih akcija koje ponekad provodi. Npr. kada su nam pred godinu ili dvije dana cijelu Istru izlijepili, "Pazi mine. Uništimo mine.", ne znam, "Razminirajmo Hrvatsku. Protiv mina." ,kako su već ti plakati glasili. I to je jedna od antireklama ma ne samo hrvatskog turizma, to je najgore što se pojavljuje u 6., 7., 8. mjesecu. Nego to je jedna antireklama ja bih rekao i samome razumu. Umjesto da se na takve akcije troši novac koje su po meni apsolutno nepotrebne bilo bi daleko bolje da se ta sredstva izdvoje pa da se razminira u županiji gospođe Lalić ne samo pola hektara te godine nego da se sa tim sredstvima razminira hektar, dva ili tri sredstva, hektar ili dva.
Hvala. Završni osvrt, državni tajnik Ministarstva unutarnjih poslova Ivica Buconjić. Izvolite.
Hvala lijepa. Ja prije svega zahvaljujem svima koji sudjeluju u raspravi zbog toga što je zaista vidljivo da ovo pitanje razminiranja minskih sumnjivih i zagađenih područja Republike Hrvatske zaista interes svih stranaka, svih zastupnika i cijele Hrvatske. Ono što je možda rekao gospodin Gavran možda je bit svega toga, ja bih samo rekao da je Hrvatska u Domovinskom ratu nastala na velikoj, ogromnoj solidarnosti gdje su dijelovi Hrvatske koji nisu trpili direktna ratna razaranja pokazali ogromnu solidarnost prema dijelovima Hrvatske koji su bili u ratu, koji su trpjeli velike štete, egzodus stanovništva i mislim da je sada isto vrlo bitno i ovdje pokazati takvu veliku solidarnost prema ovim područjima koja imaju problem sa minski zagađenim područjima zbog toga što ta miniranost koči mnoge segmente života počevši od sigurnosti ljudi, stanovnika, prije svega djece počevši od blokiranih kapaciteta u gospodarstvu od poljoprivrednog zemljišta, od pojedinih objekata, počevši od interesa investitora za ulaganje u ta područja kojega sigurno neće biti dok ta područja ne budu do kraja razminirana i sigurna tako da kažem ja očekujem da će ponovo cijela Hrvatska pokazati onu veliku solidarnost bez koje se ovaj probleme neće riješiti u rokovima koji su razumni i u kojima mi svi skupa očekujemo, a naročito ljudi koji žive na tim područjima da će se ovaj problem riješiti. Ovaj zakon to je jasno i to ste svi vi skupa shvatili, je samo jedan mali korak dalje u povećanju efikasnosti obavljanja ovoga posla koji prije svega intervenira u one organizacijske poslove koji intervenira prema pirotehničarima i Hrvatskom centru za razminiranje da se u ovim postojećim uvjetima i okolnostima ipak taj posao razminiranja učini efikasnijim i da se malo ubrza, da se malo pojednostavi, ali ne na uštrb i ne na račun sigurnosti obavljanja poslova zbog toga što sigurno je bilo i propusta u obavljanju ovih poslova od strane onih koji su ga obavljali. Ja nemam sada kod sebe podatak ovo što je pitao gospodin Kovačević koliko je bilo sudionika u razminiranju sankcionirano zbog propusta u obavljanju toga posla, ali vam to mogu provjeriti i dostaviti taj podatak. Sigurno da se pojavljuju problemi u ovom izuzetno osjetljivom i delikatnom poslu razminiranja i kada su u pitanju najneposredniji sudionici, odnosno pirotehničari. Sve je manji interes za obavljanje ovih poslova i premda je MUP donio pravilnik o njihovom osposobljavanju, ne postoji više interes za obavljanje ovoga posla zbog toga što svima nam je jasno, jer to je izuzetno opasan, odgovoran, zahtjevan posao i ljudi nakon par godina se jednostavno istroše i oni više ne mogu obavljati ni jedan drugi posao. Nama sada pokazuju to i rezultati da mi imamo veliki broj sada angažiranih pirotehničara na bolovanju i jednostavno će vrlo brzo ja se bojim, doći u pitanje da li Hrvatska sa ovim kapacitetima može nastaviti obavljati poslove razminiranja čak i u slučaju da se osiguraju i znatno veća sredstva. Zbog toga jesmo predvidjeli ovu mogućnost da te poslove razminiranja mogu obavljati i stranci naravno čije se znanje i čija se izobrazba bude potvrdila kroz provjere od strane MUP-a, odnosno drugih nadležnih tijela zbog toga što su i cijene tih usluga koje nude strane kompanije ili strani pirotehničari niže od naših i ja se isto slažem sa onim zastupnicima koji su rekli neka razminiraju stranci, neka po nižim cijenama naprave ovaj posao zbog toga što ne bi bilo dobro da hrvatski građani još dodatno stradavaju u obavljanju ovoga posla koji je izuzetno složen i koji je izuzetno odgovoran. Ja se nadam da će već ove godine i hrvatska Vlada osigurati, postoje naznake, dodatna sredstva za obavljanje ovoga posla razminiranja. Neću licitirati koji su iznosi u pitanju, ali kao član Vijeća Hrvatskog centra za razminiranje, Savjeta centra za razminiranje očekujem zaista da će biti osigurana dodatna sredstva i sadašnji kapaciteti će moći potrošiti i ta sredstva ukoliko budu osigurana. Međutim, trebamo se pripremiti i za situaciju, ja se toplo nadam da ćemo ju dočekati, da budu osigurana veća sredstva i da imamo kapacitete koji će ta sredstva moći iskoristiti kako bi se Hrvatska razminirala u onim rokovima koji su zaista razumni i koje ti ljudi koji žive uz mine i zaslužuju. Hvala još jedanputa na razumijevanju za ovaj zakon zbog toga što je vidljivo da ste svi prepoznali da je namjera ovoga zakona napraviti jedan mali dodatni korak ka poboljšanju ovoga sustava, a cijeli postupak razminiranja će se moći sigurno obavljati jedino i u slučaju kada se budu osigurala znatno veća financijska sredstva, a siguran sam da će i ova promjena zakona osigurati da se onda ta sredstva mogu koristiti na dobar efikasan način, da taj postupak razminiranja ide puno bržim tempom, da se odvija kvalitetno i da na kraju u jednom razumnom roku svi skupa dočekamo Hrvatsku razminiranu. Hvala vam lijepa.
Hvala. Zaključujem raspravu. Idemo na glasovanje sljedećeg zakona. Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o humanitarnom razminiranju. Amandmane je podnio Odbor za zakonodavstvo. Državni tajnik Ivica Buconjić. Izvolite!
Amandman se prihvaća.
Amandman 1 na članak 6?
Se prihvaća.
Postaje sastavni dio. 2. amandman.
Na članak 13. prihvaća se.
Sastavni. 3. amandman na članak 16.
Na članak 16. prihvaća se.
Postaje sastavni dio zakona. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. A koji je zakon? Rezultat? Sa 98 glasova za i jednim suzdržanim prihvaćen predloženi zakon, zajedno sa prihvaćenim amandmanima. Gospođe i gospodo zastupnici, sada imamo dvije točke. Jedan je Prijedlog zakona o zaštiti okoliša koji je u prvom čitanju, a druga je Izvješće o stanju okoliša za razdoblje od 1997. do 2005. Nekako je prirodno da to bude zajedno, a prirodno je da onda ako se vi slažete da se to objedini rasprava, s tim da onda i … … [[Upadica se ne čuje.]] Nema druge, osim Zakona o oružju recimo. Pa da to bude zajedno, ali s time da predlagatelj onda uvodno iznese prvo da počne sa izvješćem. Je li se poštovane zastupnice i zastupnici slažu? Slažu se. Jesmo suglasni za to? Ima li prigovora na taj prijedlog? Dobro. Ajmo onda, nema prigovora onda idemo na posao. - Prijedlog zakona o zaštiti okoliša, prvo čitanje, P.Z.E. br. 680 - Izvješće o stanju okoliša u Republici Hrvatskoj za razdoblje od 1997. do 2005. godine Državni tajnik Ministarstva za zaštitu okoliša, prostornog uređenja i graditeljstva Nikola Ružinski će dodatno obrazložiti i izvješće i prijedlog zakona. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Uvažene gospođe i gospodo zastupnici. Dakle izvješće prvo?
Pa da, logično je nekako.
Ove dvije točke su zaista povezane, govore o istim stvarima na različite načine i jedna podržava drugu. Dakle ja ću reći nekoliko riječi, uvodnih riječi oko Izvješća o stanju okoliša. Prvo bi htio reći da je ovo izvješće za stanje okoliša za period od 1997. do završno sa 31.12.2005. godine. Zbog toga što se u izvješću mogu naći neki podaci za koje je već danas jasno da su oni promijenjeni, međutim prema statističkim podacima, prema metodologiji izrade koja je korištena kod ovog izvješća, dakle prema prikupljanju podataka od strane različitih institucija situacija je takva da mora završiti onom godinom za koji postoje, za punu godinu za koju postoje izvješća. Dakle, u ovom izvješću su prikupljeni podaci od 6 ministarstava, niza državnih zavoda, 18 institucija, fakulteta, znanstvenih instituta, stručnih zavoda, specijaliziranih tvrtki i ostalih. Nacrt ovog izvješća je prošao kroz dosta široki krug konzultacija i uključivo na koncu je bio i Savez za zaštitu okoliša koji je dao svoje mišljenje jer nakon toga je taj, to izvješće napravljeno. Izvješće sadrži osim uvoda, sadrži jedan prošireni sažetak i 5 cjelina. To su sektorski pristupci, sastavnice okoliša, opća pitanja zaštite okoliša, zaključak i priloge sa 22 poglavlja, odnosno 198 različitih pokazatelja. U sektorskom dijelu daje se procjena i opterećenje okoliša kao posjetnice pritisaka pojedinih sektora. Obrađene su 9 sektora. To su prostor i stanovništvo, energetika, industrija, poljoprivreda, šumarstvo, ribarstvo i aqua kultura, promet, turizam i kemikalije. U drugom dijelu obrađuje se stanje, opterećenje i trendovi za pojedinačne sastavnice kao što su zrak, voda, more, tlo, biološka raznolikost, … [[Govornik se ne razumije.]] i teme koje su vezane u okoliš i zdravlje. Opća pitanja zaštite okoliša obuhvaćaju pored općeg i institucionalnog okvira za provedbu politike zaštite okoliša daju i međunarodne obveze zakonodavno i institucionalno jačanje, edukaciju i interes javnosti. U zaključnom dijelu izvještaja prikazuju se ključne značajke stanja po sektorima i sastavnicima okoliša i upozorava se na pojedine probleme. Vezano za zaključke mogu se izdvojiti sljedeći naglasci. U zakonodavstvu i institucionalno jačanje znatan je napredak u izvještajnom razdoblju, dakle od '98., '97. do danas. Uočena je posljednja promjena opće društvene klime i ono što je prepoznato da postoji u zaštiti okoliša i poslovne mogućnosti, porast broja institucija koje se bave okolišem. Uz efikasnost funkcioniranja sustava može se reći da još uvijek postoje određena netransparentnost pojedinih obaveza i odgovornosti kao i određena rascjepkanost u nadležnosti i nedostatak financija što je izuzetno važno. Kad gledamo stanje pojedinih sastavnica možemo vidjeti iz ovog izvješća da je postignut znatan napredak u odnosu na prošlo izvještajno razdoblje, dakle samo primjer zraka uočeno je bitno smanjenje emisija SO2 i olova što je vezano i uz promjene u vrsti goriva, u prometu i energetici. U nekim dijelovima kao što je gospodarenje otpadom koje je izrazito kritično u području zaštite okoliša započet je niz aktivnosti o kojima je ovdje već bilo više puta govora, dakle počela je sanacija odlagališta, počele su primjena novih planova gospodarenja otpadom. U nekim područjima kao što je tlo aktivnosti su tek započele. U posebnim tabličnim prikazima dani su stanje o pojedinom sektoru i sastavnicima. I kao preduvjeti poboljšanja stanja u okolišu u izvješću se daju određene preporuke, prijedloge, među njima je jedno od osnovnih uvođenja i nacionalnih standarda u skladu sa EU normama, učinkovitija organiziranog sustava u državi posebice na lokalnoj razini i uključivanje ciljeva zahtjeva potreba zaštite okoliša u planske i razvojne dokumente. I na kraju možda nekoliko riječi o važnosti izvješća. On je, ovo izvješće predstavlja jedan važan doprinos praćenju i učinkovitosti zaštite okoliša i to iz nekoliko razloga. To je prvi cjeloviti dokument koji na jednom mjestu daje ocjenu stanja, ali i trendove u zaštiti okoliša. On predstavlja osnovicu i učinkoviti alat za praćenje stanja u okolišu i bitno je da su ocjene stanja temeljene na tzv. indikatorima čime se omogućava sustavno i sljedivost u praćenju stanja i to na nacionalnoj, ali i na međunarodnoj razini čime se osigurava usporedivost naših podataka sa podacima zemalja europske zajednice. I kao zaključak, rekao bih da po prvi puta ocjene iznesene u izvješću direktno se vezuju na ciljeve definirane nacionalnom strategijom zaštite okoliša te mjerama zacrtanim za pojedine sektore u nacionalnom planu zaštite djelovanja na okoliš koje predstavljaju dva ključna dokumenta koje je prihvatio ovaj Sabor. Gospodine predsjedniče, to je nekoliko riječi uvodnih što se tiče izvješća o stanju okoliša. Ako mi dopustite, ja bih rekao nekoliko riječi oko zakona. Ovdje pred vama je danas Prijedlog Zakona o zaštiti okoliša. Radi se o krovnom zakonu, prvom krovnom zakonu koji kao zaštitu okoliša obuhvaća zaštitu zraka, voda, tla, zaštitu prirode, kemikalije, buku, gospodarenje otpadom, gospodarenje vodama, monitoring, izvješćivanje o okolišu, održivi razvoj, zaštitu klime itd. Ovo je Zakon iz kojega izlaze svi drugi sektorski zakoni i dakle zakoni o zaštitu prirode, o vodama, Zakon o otpadu, zaštiti zraka itd. Vlada Republike Hrvatske je bez obzira što se nalazi radi o zaista jednom europskom zakonu, dakle zakonu koji moramo uskladiti sa direktivama odlučili smo da ide, Vlada je odlučila da zakon ide u dva čitanja. Nacrt Zakona ovoga nalazi se na web stranicama ministarstava tako da osim saborskih zastupnika i sva zainteresirana javnost strukovne udruge, nevladine organizacije, svi oni mogu dati svoje primjedbe i prijedloge koje ćemo mi razmotriti jer zaista želimo da ovaj Zakon predstavlja pravi krovni Zakon za zaštitu okoliša. Doduše Hrvatska je već svojim zakonom iz '94. godine uvela osnove modernog pristupa zaštiti okoliša, međutim danas posljednjih 10-tak godina se događaju velike stvari u sustavu zaštite okoliša u svijetu, donosi se niz direktiva i pravilnika doneseno u Europi. Mi smo u području screeninga, za vrijeme screeninga u procesu približavanja Europskoj uniji morali obraditi i sustav europski zakon obuhvaća u zaštiti okoliša, Aquis obuhvaća preko 200 direktiva i uredbi, dakle jedno od izuzetno opširnih područja. Današnja politika, osnovica politike Europske unije pod predsjedanjem Njemačke je energija i okoliš, zaštita klime, sve se nalazi u fokusu ne samo europskih nego i svjetskih sustava. U Hrvatskoj se u posljednje dvije godine snažnim iskorakom u konkretne projekte zaštite okoliša, naročito nakon osnivanja Fonda za zaštitu okoliša i energetsku učinkovitost napravljeno izuzetno puno. Doneseni su Zakoni o zaštiti zraka i Zakoni o otpadu. Donesen je niz pravilnika, uredbi koji omogućuju unapređenju odnosa prema okolišu. Svima vama je poznat najpoznatiji pravilnik, to je Pravilnik o ambalaži i ambalažnom otpadu, gdje smo napravili zaista jedan iskorak, uveli jedan specifični model koji je baziran na nekim modelima europskih država ali koji je kao specifičan model kod nas napravio izuzetno veliki uspjeh odnosno efekt tog pravilnika je pokazan u nekoliko navrata i o tome smo puno pričali. Osim toga Hrvatska ima danas kao kandidat za članstvo u Europskoj uniji, ima obvezu usklađivanja zakona a Europska komisija je u svim našim dijalozima nekoliko puta iskazala potrebu snažnije koordinacije svih sastavnica okoliša, dakle vode, zraka, otpada, prirode, kemikalija koje su danas u nadležnosti posebnih ministarstava i to je jedan od razloga zbog čega donosimo ovaj krovni zakon koji daje nadogradnju i usklađenje Zakona o području zaštite okoliša u potpunosti i stvara zajedničku osnovnicu za sastavnice okoliša bez obzira u kojem ministarstvu je njihova nadležnost. I nekoliko riječi o tome što je bitno u ovom zakonu, bitno novo. Dakle, ovim zakonom ostvaruju se temelji za prenošenje više dokumenata Europske unije i jedan od, ono što bih htio istaknuti prva stvar je sustav procjene utjecaja na okoliš. Ovim zakonom se uvodi instrument strateške procjene utjecaja na okoliša za sve planove i programe uključujući i planove i programe, prostorne planove do razine županije. Isto tako unosi se, prenosi se direktiva o integrarnom sprečavanju i kontroli onečišćenja tzv. IPPS-i direktiva kojom se uvode objedinjeni uvjeti zaštite okoliša. To znači da će se uvesti posebna odgovornost za velike proizvodne i energetske sustave koji će dobiti te objedinjene uvjete zaštite okoliša u procesu dobivanja uporabne dozvole. I ukoliko se ne budu pridržavali uvjeta koji su dani u ovim objedinjenim uvjetima o zaštiti okoliša može se dogoditi da nakon pet godina rada ostanu bez dozvole i uporabna dozvola za objekt im neće omogućiti dalji rad, na koji način ćemo zapravo omogućiti jaču kontrolu i veću odgovornost pojedinih tih velikih proizvodnih i energetskih sustava. Posebni dio ovog zakona posvećen je pristupu javnosti informacijama o okolišu i sudjelovanje javnosti u izradi određenih planova i programa. Dakle, princip sudjelovanja javnosti, Arhuška konvencija koju je ovaj Sabor ratificirao pred nekoliko mjeseci ovdje, ovim zakonom dovodi do jednog bitnog poboljšanja odnosno definiranja odnosa sa javnošću i odnosa prava zainteresirane javnosti za sudjelovanje u procesu donošenja planova i programa. Uvodi se ovaj zakon i pitanje odgovornosti onečišćivača za štetu što je isto jedan novi segment. I ono što je možda važno i što je vezano uz ovo prethodno izvješće. Ovim novim Zakonom o zaštiti okoliša se uvodi sustav modernizacije, predviđa se sustav modernizacije praćenja stanja u okolišu i informacijski sustav zaštite okoliša dobiva izuzetan značaj. Ovim zakonom je određeno da se sve informacije koje su nužne, koje su obveznici, sudionici i sastavnice i kroz određene pritiske, da svi moraju davati izvješća u određenoj formi prema Agenciji za zaštitu okoliša koja je i izradila ovaj izvještaj o stanju okoliša. I izvješće o stanju okoliša koje možemo očekivati 2010. godine će biti rađeno na noviji način sa vjerojatno još više podataka nego što ih imamo danas. I kao konačno ja bih htio istaknuti da ovaj zakon daje posebnu odgovornost stručnim osobama koje su ovlaštene u poslovima zaštite okoliša gdje se preuzimaju njihove odgovornosti. To je veza i sa Zakonom o prostornom planiranju i građenju koje ćete imati vjerojatno sutra na raspravi, tamo ćete čuti poveznicu ova dva zakona. Tako da je odgovornost tih stručnih osoba prava ali je i njihova odgovornost je posebno istaknuta u ovom zakonu. Uvažene gospođe i gospodo zastupnici, gospodine predsjedniče ja sam ovim završio … [[Govornik se ne razumije.]]
Hvala lijepa. Odbor za prostorno uređenje i zaštitu okoliša? Poštovani potpredsjednik? Tko će?
Gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine državni tajniče, kolege i kolegice zastupnici! Odbor za prostorno uređenje i zaštitu okoliša na temelju svoje nadležnosti iz članka 83. Poslovnika Hrvatskog sabora raspravio je Izvješće o stanju okoliša u Republici Hrvatskoj za razdoblje od 1997. do 2005. kao matično radno tijelo. U raspravi na odboru istaknuto je da navedeno izvješće predstavlja kvalitetni prikaz ocjene stanja te trendova za različita područja okoliša. Pozitivnim je ocijenjeno korištenje iskustava i metodologije Europske unije prvenstveno indikatorskog prikaza. Naznačeno je da je posljednje službeno Izvješće o stanju okoliša podneseno 1998. godine te je ovom izvješću trebalo prethoditi izvješće za četverogodišnje razdoblje. U tom smislu istaknuto je da u narednom razdoblju nužno poštivati zakonski rok podnošenja izvješća o stanju okoliša. Predloženo je da se prije objave izvješća u "Narodnim novinama" izvrši redakcija teksta u dijelu u kojem je obrađen sektor poljoprivrede tj. u poglavlju 4.2. ostvarenje ciljeva strategije zaštite okoliša i Nacionalnog plana djelovanja za okoliš u kojem je kao dokument po kom se provodi poljoprivredna politika naveden Nacionalni program za poljoprivredu i seoska područja iz 2003. godine, koji nije donesen. Nakon provedene rasprave odbor je jednoglasno odlučio predložiti Hrvatskom saboru donošenje sljedećeg zaključka. Prihvaća se Izvješće o stanju okoliša u Republici Hrvatskoj za razdoblje od 1997. do 2005. godine. Gospodine predsjedniče, ako mi dozvolite ja bi odmah i za zakon? Odbor za prostorno uređenje i zaštitu okoliša na temelju svoje nadležnost iz članka 83. Poslovnika Hrvatskoga sabora raspravio je i Prijedlog zakona o zaštiti okoliša kao matično radno tijelo. U raspravi na odboru istaknuto je da je riječ o kvalitetnom prijedlogu zakona koji donosi niz novina te su iznesene slijedeće primjedbe, prijedlozi i mišljenje. U članku 31. stavku 1. treba ga preformulirati sukladno nadležnostima Hrvatskoga sabora kao nositelja zakonodavne vlasti, preispitati stavak 5. članka 44. kojim je definirano da Hrvatski sabor prihvaća izvješće o stanju okoliša koji se odnosi na provedbu strategije održivog razvitka Republike Hrvatske i provedbu plana zaštite okoliša Republike Hrvatske. Navedenom formulacijom prejudicira se zaključak Hrvatskoga sabora te bi u tom smislu bilo prihvatljivije definirati da navedeno izvješće Vlada Republike Hrvatske podnosi Hrvatskom saboru. Vezano uz članak 42. potrebno je razmotriti mogućnost uvođenja predmnijevane uzročnosti tako da se teret dokazivanja prebaci na operatora. Time bi se operator koji obavlja djelatnost koja se smatra opasnom za okoliš trebao dokazati da nastala šteta ne potječe od njegove djelatnosti slično kao što Zakon o obaveznim odnosima u članku 1063. regulira štetu od opasne djelatnosti. Vezano uz stavak 4. članka 147. kojim je definirano da se zahtjev za naknadu štete nanesene okolišu ne može odnositi na štetu nastalu na privatnom vlasništvu istaknuto je da navedeni članak treba upotpuniti upučujučom normom na odredbe Zakona o obaveznim odnosima. Ujedno treba istaknuti da u pitanjima naknade štete za fizičke osobe Zakon o zaštiti okoliša nije "lex specialis" u odnosu na Zakon o obaveznim odnosima. Ukazano je na članke u kojima je potrebno nomotehnički doraditi izričaj, na primjer članak 89. stavak 2., članak 114. stavak 3., članak 185. stavak 1., članak 189. stavak 2. i stavak 5., članak 101. stavak 1. itd. Navedene primjedbe upućene su predlagatelju. U pojedinačnoj raspravi zatraženo je pojašnjenje u kojoj će se mjeri ovaj Zakon o zaštiti okoliša kao krovni zakon utjecati na već donesene zakone iz pojedinih segmenata zaštite okoliša kao i pojašnjenje odredbi članka 36., 127. i članka 136. Predstavnici zelene akcije u raspravi na odboru iznijeli su prijedloge da Ministarstvo zaštite okoliša, prostornog uređenja i graditeljstva produži rok za davanje primjedbi, prijedloga i mišljenja na navedeni Prijedlog zakona o zaštiti okoliša koji je objavio na svojoj web stranici 19. travnja 2007. godine. Ujedno su istakli prijedlog da se u Savez za zaštitu okoliša i održivi razvitak definiran člankom 33. prijedloga zakona uključi i predstavnik navedenih udruga iz područja zaštite okoliša. Nakon provedene rasprave odbor je jednoglasno odlučio predložiti Hrvatskom saboru donošenje slijedećeg zaključka: Prihvaća se Prijedlog o zaštiti okoliša. I drugo, sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja izneseni u raspravi uputit će se predlagatelju radi prirede konačnog prijedloga zakona. Hvala lijepo.
Hvala. Odbor za europske integracije? Odbor za lokalnu i područnu (regionalnu) samoupravu? Otvaram raspravu. Klub zastupnika IDS-a poštovani zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, cijenjeni državni tajniče, uvažena gospodo zastupnici. Evo, imamo jedno izvješće o stanju okoliša u Republici Hrvatskoj za razdoblje 97./2005. i Prijedlog zakona o zaštiti okoliša brat bratu ova dva materijala imaju gotovo jedan kilogram. Međutim, dobro je da su se oni u takvom obliku pojavili. Prvo ću par riječi reći o ovom stanju okoliša. Ovo izvješće na neki način oslikava ja bih se usudio reći aktualni trenutak i u socijalnom i u gospodarskom i u društvenom ali i u razvojnom pogledu ove države. Nijedna zemlja, mislim da se s time moramo složiti, ne može živjeti pod staklenim zvonom. Nažalost, živimo pod efektom staklenika ali za razvoj a onda to znači za blagostanje, za opstanak, za radna mjesta, za napredak, za lakši, za bolji život treba jasno svakoj zemlji i industrija, i trgovina, i poljoprivreda i to ne samo ekološka i turizam, i izvori energije, i prometnice, i graditeljstvo a sve to onda nužno mijenja prostor o kojem je danas ovdje riječ i sve to onda utječe i na stanje u prostoru. Ono što je bit u ovome izvješću u stanju okoliša u Republici Hrvatskoj za razdoblje 97. do 2005. na neki način je izraženo na strani 55 odnosno na stranama 103 do 106 ovoga gotovo pola kile teškoga materijala. I ovdje se između ostalog konstatira, doslovce od riječi do riječi citiram, da prerađivačka proizvodnja još uvijek nije dostigla predratnu proizvodnju, znači onu iz 1990. godine. Zato Hrvatska danas a znamo da se tehnološki nisu bitno promijenile industrije u našim gradovima odnosno nisu tehnološki osuvremenjeni ti zagađivači. Ima recimo dvije trećine manje štetnih emisija sumpornog dioksida o čemu govori strana 103, znači sa 180 tisuća tona godišnje došli smo na 60 tisuća tona i to je svakako dobro ali nije dobro kada znamo da je u pozadini tog gubitka 500 tisuća radnih mjesta koliko ih Hrvatska danas ima manje no što ih je imala 1990. Mislim da u ovoj zemlji jedino Istra ima više zaposlenih danas 2007. nego 90. Drugo što isto tako to govori kada govorimo o tom sumpornom dioksidu ono što na neki način jasno nas iz VIII. izborne jedinice i najviše pogađa ogleda se u tome da je ta izborna jedinica i najpogođenija u Republici Hrvatskoj. Prije svega mislim na Rijeku zbog njene rafinerije plus termoelektrane. I samo grad Rijeka, taj jedan mali usko bazen u ukupnom tom "doprinosu" sumpornom dioksidu u Hrvatskoj sudjeluje sa 18%. Zatim slijedi Sisak sa 16,3% pa zbog Plomina sa 7,8% Županija istarska. To neminovno zahtijeva da se sprovedu rekonstrukcije tih zastarjelih otpisanih poslovnih subjekata bilo da je riječ o rafineriji u Sisku, u Rijeci jer broj vidimo prema ovim istraživanjima u zadnjih nekoliko dana oboljelih od karcinoma također nešto govori. Eto danas sam uzeo jedan komentar može li Europska unija smanjiti broj karcinoma u Sisku? Pa se između ostalog navodi eto tablica broja oboljelih od raka na 100 tisuća stanovnika pa ću ih ja ovako citirati 10 županija koje imaju najviše jasno kod muškaraca. Onda na 1. mjestu je Varaždinska, pa onda je slijedi Sisačko-Moslavačka pa Primorsko-Goranska pa Osječko-Baranjska pa Brodsko-Posavska pa Splitsko-Dalmatinska pa Virovitičko-Podravska, Zadarska, Međimurska i tako dalje i tako dalje. Jednako tako treba apelirati da onaj «Plominj 1» prestane sa radom i da ga se što je moguće prije prenamijeni na plin. Interesantne su s druge strane bez obzira što izgleda živimo na najčišćem prostoru kugle zemaljske i trajanje života. Pa onda vidimo da muškarci u Hrvatsko u prosjeku žive 72 godine, žene 79 godina. Ali da je to manje 6 godina za muškarce no u Italiji, a 5 godina za žene manje u Hrvatskoj no u Italiji. 5 godina žive muškarci u Hrvatskoj manje nego u Španjolskoj, Francuskoj. Žene također 5 godina manje u Hrvatskoj nego u Španjolskoj i Francuskoj. U Crnoj Gori žive manje no u Hrvatskoj i jedni i drugi. U Bosni također. U Srbiji također pa izgleda da mi koji se hranimo sirom i vrhnjem živimo kraće od onih, pod navodnicima koji su na GMO-u. Dobro, pustimo taj cinizam. Ali idemo isto tako dalje. To je jedna primjedba iz klupe mi je jučer rečena pa, jutros rečena pa sam rekao da ću je iskoristiti. Jednako tako vidimo na ovoj strani 103, 104 da je emisija dušičnih oksida za 20% manja. Najveći zagađivač po tom osnovu je nažalost Plomin prema ovim tablicama. Manja je, manje je amonijaka u zraku u odnosu na devedesete. Teški metali smanjili su se za 90% i tako dalje. E sad kako uskladiti razvoj, ali jasno da se vratimo, ali da vratimo nešto od onih 500 tisuća izgubljenih radnih mjesta. Jer mi danas nemamo milijun i 500 tisuća radnih mjesta ali s druge strane imamo 1 milijun i 80 tisuća umirovljenika. I to na neki način postaje pitanje opstanka. Ja želim samo naglasiti, ne treba se bojati industrije. Treba jasno poticati i ako nas relevantni kapital zaobilazi investicije u tom polju ili na tom polju, a hvale vrijedna je stvar recimo pokušaj da se spasi jedan «TLM», Željezara u Sisku, u Splitu i tako dalje. Istru s druge strane koju svi participiraju kao isključivo turističku destinaciju u njoj je, ili percipiraju ili kako si rekao? Percipiraju. U njoj je turizam tek 3. možda u ovom trenutku 4. grana iza industrije koja u bruto proizvodu sudjeluje sa 34%. Hrvatska je imala 30 i nešto posto devedesete godine. Danas je pala na 20% što se tiče industrijske proizvodnje. Trgovina je na 2. mjestu. Građevinarstvo vjerojatno premašuje prihode od turizma i turizam sa 10% koji ostvaruje sedam puta veću dobit nego cjelokupni preostali hrvatski turizam zajedno je tek na 3. ili 4. mjestu. Ali zato rekoh ima više radnih mjesta u Istri 2007. no što ih je bilo devedesete. I manja je nezaposlenost 2007. nego devedesete. Izvoz jedno 3, 4 puta veći nego devedesete i tamo su dana su gradnji ili su se izgradile tri najveće hrvatske investicije bilo da je riječ o turizmu znači «kempinski» u kanfanaru TDR za što bi predsjednik Mesić rekao ne u Zadru, ako se ne varam: «Pušite Hrvatska, Hrvatsku, Hrvatsko» pardon. Kad im je država već dopustila da imaju monopol «rokulu» … [[Govornik se ne razumije.]] Jasno, to ne znači da ako netko tamo ima dvije ili tri tisuće kuna plaće ili je nezaposlen ili živi od penzije od 1500 kuna. Živi bolje nego što se živi u jednome Splitu, Slavonskom Brodu ili Vukovaru. Dakako usuđujem se reći često i lošije. Drugo što treba isto tako prihvatiti činjenicu ako između čega upućuje između redaka i ovo izvješće je da mi naprosto jedemo supstancu. Rasprodajemo se. I doći ćemo do toga da ćemo jednoga dana morati valjda reći: «Dosta». A to će se dogoditi onda kada se privatizira HEP. Evo o tome između ostalog govori i ovo izvješće na, ne znam, nekih 276 strana. Ono što je sigurno potrebno potrebno je u ovoj zemlji jedan konsenzus pa kao recimo oko auto-cesta ako ni zbog čega drugog a onda oko proizvođača energije. Možemo mi licitirati sa «Družbom Adriom», sa «Roculom», sa «LNG terminalima», ne znam hidroplinskih i tako dalje tih elektrana ali da li Hrvatska može bez proizvođača energije? Može, ali onda moramo izvoziti. Ali šta ćemo izvoziti kad nam je deficit 1:2. 10 milijardi dolara izvoza, 20 milijardi uvoza. A to onda vodi dužničkom ropstvu jer već sad imamo 37, 38 milijardi dolara vanjskoga duga a uskoro će ta cifra premašiti 40 milijardi dolara. I pitam se dokle ćemo sve to moći servisirati? I to je pitanje svih pitanja. Poput izjednačavanja starih i novih umirovljenika. A i to će se pretvoriti doista u prvorazredno pitanje jer će o tome sve ovisiti i zato prestanimo politizirati oko svake značajnije investicije u hrvatskom, u hrvatski, hrvatsku industriju. U hrvatski turizam, u cestogradnju. Ne znam, u akumulacije i tako dalje. Neke nevladine udruge postale su na neki način politički mehanizam. Da ne govorim koliko su proračuni njih ili koliko su proračuni pojedinih političkih stranaka. Svi smo apsolutno za zaštitu okoliša. Svi smo za najveće moguće standarde zaštite okoliša. Svi smo protiv zagađivača i ako takvi ugrožavaju zdravlje njih treba trenutno zatvoriti i tu ne može biti nikakvog kompromisa ali isto tako moramo shvatiti da se od čistoga zraka samo ne može živjeti. Isto tako zanimljive su ove opaske oko turizma. Da jasno, ni ovdje nije sve idealno. Na kraju … [[Govornik se ne razumije.]] postaje najveći zagađivač između ostalog Hrvatske u prostoru. Zašto? Jer do 1960. bilo je izgrađeno 120 do 150 km obale, a sada je izgrađeno 837 km obale. Postavlja se pitanje da li će se sa time stati? Znamo što se gradi, a s druge strane u zadnjih 17 godina gospodo nije sagrađeno pet, šest novih hotela. Jasno ovdje ne računam na rekonstrukciju ne znam hotela u Dubrovniku, jednog Milleniuma u Opatiji, onih u Istri itd. itd. Drugo isto tako, zašto je već 15 minuta? Što nije 20? Isto tako evo par riječi samo oko ovoga Zakona o zaštiti okoliša. Ovaj zakon rekoh malo prije također izgleda impozantno. 175 stranica, 234 članaka i ono čemu se treba nadati da je u ovu materiju sublimirano sve ono što je dosad razbacano u pedesetak zakona. Ono čemu se isto tako treba nadati da su ovim tekstovima obuhvaćene i sve međunarodne konvencije koje se bave okolišom. Ono čemu se treba nadati da će ovaj zakon biti postojaniji od dosadašnjih, da će nadživjeti ma ne samo ovu Vladu već i onu budući i onu koja će uslijediti i nakon one kojoj će prestati mandat za četiri godine. Ono čemu se treba nadati jasno je da će ovaj zakon isto tako uvesti daleko više reda u prostor no što ga je sad. Što je i čime se ovaj zakon zapravo bavi nekako je rečeno u ovim osnovnim pitanjima na samome početku jasno naglaskom na zaštitu okoliša, u donošenju odluka gdje je objedinjeno sprječavanje i kontrole onečišćenja zraka, tla, vode od strane velikih industrijskih postrojenja i uspostava objedinjenog prostora zaštite okoliša u tom smislu, praćenjem i poticanjem uporabe novih najnovijih tehnologija, sprječavanje velikih nesreća koja uključuje itd. itd. što ovdje stoji. Prije sam malo govorio o tome kako je eto zbog te industrijalizacije u Hrvatskoj došlo do zatvaranja 500 000 radnih mjesta u tih 17 godina. Rat je također između toga tome kumovao, pretvorbe i tome slično i zato možemo eto konstatirati da su neki štetni parametri neusporedivo manji danas no što su bili pred 17 godina jer rekoh Hrvatska još uvijek nije dostigla industrijsku proizvodnju iz devedesete. Utoliko jasno treba ovu zemlju još jedanput reindustrijalizirati. Za mene je Zakon o zaštiti okoliša, za mene je bit ovog zakona između ostalog u članku 14. evo sada ću vam reći gospodine zastupniče da javnost ima pravo pristupa informacijama u okolišu kojima raspolažu tijela javne vlasti, pravne osobe itd. itd. To je apsolutno u redu. Predlažem da se međutim ugradi i odredba da se te informacije u trošku tih javnih vlasti objavljuju, a predlažem da i investitori tih većih, složenijih objekta moraju obznaniti studije utjecaja na okoliš. Da, zatim članak 39. također dokumenti od državnog razvitka su itd. Možda bi država trebala ispustiti kada već daje nove obveze lokalnoj samoupravi i određena sredstva iz svog proračuna za te namjene. Određeni rokovi od 6 mjeseci jednostavno se ne mogu ispuniti jer i to bi trebalo znači produžiti. Članak 98. govori o nekom domino efektu. Taj izraz valja napustiti. To me podsjeća na neku igru. Članak 102. do 107. obavijest gdje bi se trebalo obavijestiti druge države o prekograničnom utjecaju također treba pozdraviti. Članak 112. praćenje stanja okoliša. To je u redu, ali o tome jasno treba obavijestiti javnost itd. itd. Znači, za kraj. Zakon nam je potreban. Ova studija okoliša nam je potrebna. Još nam je potrebnija stvarna zaštita okoliša. Potreban nam je i razvoj i to na svim područjima bilo da je riječ o industriji, poljoprivredi, turizmu, ne znam cestogradnji i slično. Onaj koji gradi ne znam hotel, tvornicu zapošljava građevinsku tvrtku, kupuje se materijal, kupuju se strojevi, plaća se PDV, porezi, od toga imamo i mi plaću i umirovljenici mirovine i zdravstvo normalno prihode i nevladine udruge dotacije i država od toga ima koristi itd. Rekoh prije, ponovit ću, meni je drago da u ovom času, trenutku tri najveće hrvatske investicije se dešavaju dolje u Istri od čega će država u proračunu od tih 500 milijuna eura imati 100 milijuna eura za svoje potrebe i jasno zaštitimo prostor. Ne politizirajmo, ne ugrožavajmo sami sebi svoj razvoj, ne blokirajmo investicije i čuvajmo prostor, a jasno zagađivače koji štete zdravlju ljudi treba trenutno zatvoriti. Hvala.
Odmah iz zatvoriti! Klub zastupnika HDZ-a poštovani zastupnik Marko Širac. Izvolite. Je točno je! Ispričavam se. Ispravak netočnog navoda poštovani zastupnik Andrija Hebrang.
Hvala lijepo. Štovani kolega Kajin je u svom vrlo nadahnutom govoru ipak iznio jedan podatak koji nije točan, pa ga treba ispraviti. Naime, on je rekao u očekivanom trajanju života živimo kraće mi koji jedemo sir i vrhnje od onih koji jedu GMO hranu, dakle genetski modificiranu hranu što naravno nije istina. Mi ne živimo kraće zato što bi naše živežne namirnice bile neispravne jer naša sanitarna inspekcija uzorkuje godišnje 30000 namirnica i ispod 4% su zagađene što je apsolutno europska razina. Što se tiče hidričnih epidemija iliti epidemija uzrokovanih vodom. Njih ima u prosjeku jedna godišnje što je također na europskoj razini. Međutim, očekivano trajanje života je palo zbog Domovinskog rata u kojem je očekivano trajanje života muškaraca se smanjilo za deset godina u odnosu na žene, a to nema veze sa okolišem, nego sa srpskom agresijom. Hvala.
Poštovani zastupnik Marko Širac klub HDZ-a.
Gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine državni tajniče, kolege i kolegice. Najprije ću o Izvješću o stanju okoliša Republike Hrvatske za razdoblje 1997. do 2005. godine izložiti stajališta kluba Hrvatske, zastupnika Hrvatske demokratske zajednice. Iako postoji zakonska obveza izrade izvješća svake 4 godine koalicijska Vlada Republike Hrvatske kojoj je predsjedao gospodin Račan u vremenu od 2000. do 2003. nije izradila Izvješće o stanju zaštite okoliša. Stoga ovo Izvješće obuhvaća razdoblje od 1997. do 2005. I s obzirom na to da je ovo Izvješće o stanju okoliša temeljno na odabranim pokazateljima i odgovarajućem pristupu ono predstavlja nulto stanje na osnovu kojeg će se u sljedećem razdoblju pratiti i ocjenjivati napredak u ovome području. Izvješće na temelju dostupnih i procijenjenih podataka daje ocjenu trenutnog stanja okoliša u Republici Hrvatskoj. Ono opisuje stanje pojedinih sastavnica okoliša kao što su zrak, voda, tlo i drugi, ali obrađuje i sektore koji najviše utječu na kakvoću okoliša kao što su industrija, promet, turizam, poljoprivreda, stanovništva, sa ciljem da se ocijeni njihovo ukupno djelovanje na okoliš. Ocjena stanja temeljna je na odabranim pokazateljima, što omogućava praćenje učinkovitosti pojedinih primijenjenih mjera politike zaštite okoliša. Istodobno takav prikaz stanja omogućuje usporedbu pojedinih pokazatelja sa njihovim vrijednostima u drugim državama Europske unije. Izvješće sadržava 5 cjelina sa ukupno 22 poglavlja. Za sektore koji najviše utječu na okoliš i sastavnice okoliša dana je ocjena stanja prikazana temeljem odabranih pokazatelja te završna ocjena ostvarenja ciljeva postavljenih Strategijom zaštite okoliša i Nacionalnim planom djelovanja na okoliš. U 4. cjelini Izvješća koje nosi naslov "Zaključak" dana je ocjena stanja u okolišu Republike Hrvatske iz koje ja želim istaknuti samo najbitnije. Prvo, o zakonodavstvu i ustroju institucija na području zaštita okoliša. Ovo Izvješće temelji se naravno na Zakonu o zaštiti okoliša koji je donijet 1994. i naravno podzakonskim aktima koji su donijeti radi njegovog provođenja. Većina tih propisa već sada je usaglašena sa odgovarajućim propisima Europske unije. Pored toga, radi procesa približavanja i usaglašavanja hrvatskog zakonodavstva sa zakonodavstvom Europske unije jasno je i potreba je da se promijeni ova zakonska regulativa provedbenim, i da se dopuni provedbenim i kontrolnim mehanizmima. Drugo, promjena opće društvene klime prema pitanjima zaštite okoliša. Razina političke svijesti o potrebi sustavnijeg pristupa problematici okoliša uvelike se promijenila. U porastu je nevladinih udruga koje se bave zaštitom okoliša. Sve češće se u dnevnom tisku i drugim medijima obrađuje tema iz područja zaštite okoliša. U porastu je uvođenje pojedinih tema iz zaštite okoliša u nastavne programe osnovnih i srednjih škola, ali ipak još u sustav obaveznog obrazovanja zaštita nije zastupljena u potrebnoj mjeri. U porastu je broj institucija, organizacija i tvrtki koji se bave jednim od segmenata zaštite okoliša. Unatoč uspjehu u pojedinim područjima Republika Hrvatska se susreće sa izazovima glede ispunjavanja zacrtanih ciljeva u zaštitu okoliša. Zapreke … [[Govornik se ne razumije.]] provedbi zacrtanog su sljedeće: nedostatak, neusklađenost podzakonskih akata, ali i nedovoljno učinkovit nadzor nad provedbenim propisima te odgovarajuće sankcije. Još uvijek imamo premali broj inspektora u ovoj ovlasti. Nedovoljna je suradnja među raznim inspekcijskim tijelima. A jedinice lokalne i područne samouprave još nisu učinile kvalitetan pomak u osiguranju ljudskih, financijskih resursa za poslove zaštite okoliša. Sada bi samo kratko izložio moju ocjenu prema Izvješću o stanju u pojedinim sastavnicama okoliša. U cjelini nije loše u odnosu na prošlo promatrano razdoblje. U nekim segmentima postignut je veliki napredak koji se očituje na primjer u zaštita zraka došlo je do bitnog smanjenja emisije SO2 i ustrojena sustavna praćenja. Kod gospodarenja otpadom započet je niz aktivnosti na unapređenju stanja čiji će se rezultati i dosezi moći procijeniti tek u narednom vremenu. Kod nekih sastavnica okoliša kao što je tlo aktivnosti su tek u začetku i napredak ili poboljšanje stanje nije moguće ocijeniti. Kod zaštite voda povećan je udio stanovništva priključen na javnu odvodnju. Danas to iznosi 45% ali nedostaje veći broj uređaja za pročišćavanje otpadnih voda, naročito u industriji. Kod zaštite mora hrvatski dio Jadrana visoke je kakvoće, ali je povećan promet opasnog tereta i uplovljavanje brodova iz stranih luka gotovo 4 puta. Kod biološke raznolikosti dio ugroženih vrsta je zaštićen, poduzete su mjere za zaštitu krških osobitosti, uočen je porast širenja invazionih svojti. Za pojedine sektore i područja iznijet ću samo najznačajnije ocjene. Kod prostora i stanovništva nažalost koncentracija stanovništva oko urbanih cjelina nastavlja se. Kod energetike, emisija je u zrak iz stacionarnih izvora su smanjenje. Rast domaće proizvodnje plina i ubrzana plinifikacija utjecat će na smanjenje ugljičnog dioksida. Korištenje energije iz obnovljenih izvora tek je u začetku. Rast naše industrije i obujma njenog industrijske proizvodnje nije ograničen Kyotskim protokolom u pogledu emisije stakleničkih plinova. Za poljoprivredu već sam naveo da kemijska i fizička degradacija zemljišta nije zaustavljena, a … [[Govornik se ne razumije.]] šuma raste zbog prekograničnog onečišćenja zraka. Kod prometa znatno je povećan cestovni promet, i to za 11 puta, a i porastao je broj vozila na našim saobraćajnicama gotovo 40%. Kod turizma poseban problem predstavlja turistička sezona kad je turista jako puno … [[Govornik se ne razumije.]] i to stvara dodatne probleme. Za zdravlje i okoliš može se utvrditi da raspoloživi podaci upućuju na to da veći utjecaj okoliša na zdravlje uz izuzetak specifičnih slučajeva radnog okoliša u Republici Hrvatskoj ne postoji. Nedostaju ciljana istraživanja u slučaju specifičnih onečišćenja radnog i životnog okoliša. Preduvjet za poboljšanje stanja u okolišu kako je to navedeno u ovome izvješću kojega mi također prihvaćamo je sustavno pribavljanje podataka, izrada metodologije prikupljanja i obrada podataka koja treba biti usaglašena sa europskim normama, bolja organiziranost institucija i uključivanje ciljeva zaštite okoliša na nacionalnoj razini uz strateške planove i dokumente … [[Govornik se ne razumije.]] sektora osigurat će se dugoročna zaštita na državnoj razini. I na kraju bih naglasio da je u dodatku kao zasebnom dijelu izvješća dat pregled prioriteta ciljeva i mjera, strategije zaštite okoliša i nacionalnog plana djelovanja na okoliš kojim su obrađena, koji su dobra osnova za sveobuhvatnu zaštitu okoliša u Republici Hrvatskoj. Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice podržati će usvajanje ovoga izvješća. Gospodine predsjedniče, sad bih nekoliko riječi o zakonu. Temeljem moderne zaštite okoliša u Republici Hrvatskoj postavljene su Zakonom o zaštiti okoliša iz 1994., a koji je … [[Govornik se ne razumije.]] 1999. Odredbama tog Zakona uzređena su temeljna načela zaštite okoliša u čijoj su izradi korištene određene tadašnje direktive Europske unije i odredbe iz međunarodnih ugovora. U provedbi tog Zakona i njegovih provedbenih propisa utvrđena je provedba dopune postojećih, uvođenje novih zakonskih rješenja. Obzirom da Republika Hrvatska ima status zemlje kandidata za članstvo u EU i obavezu usklađivanja svog zakonodavstva sa pravnom stečevinom Europske unije, a pri tome uzimajući u obzir činjenicu da su na razini Europske unije donijeti novi pravni instrumenti Klub zastupnika podržava prijedlog Vlade da se donese novi Zakon o zaštiti okoliša koji će biti na primjeren način ugrađene odredbe 8 direktiva Vijeća Europe koje uređuju pitanja zaštite okoliša. Tim novim Zakonom o zaštiti okoliša koji se predlaže uređuju se pitanja koja će osigurati cjelovito očuvanje kakvoće okoliša, očuvanje biološke i krajovozne raznolikosti, racionalno korištenje prirodnih dobara i energije na najpovoljniji način za okoliš kao osnovni uvjet zdravog života i održivog razvitka. Donošenjem ovog Zakona postići ćemo sljedeće. Da bi skratio ovo svoje izlaganje mogu reći da je jedan veliki dio odredbi toga zakona, u taj Zakon iz postojećeg zakona koje su novelirane i usaglašene sa novim rješenjima koja ovaj Zakon treba osigurati u odnosu na odredbe koje tu problematiku reguliraju u Europskoj uniji i naravno direktive Vijeća Europske unije. Zato ću samo nekoliko riječi reći o novim institutima koji su važni za razvitak i djelovanje novih instrumenata zaštite okoliša kao što su standardi kakvoće okoliša i tehnički standardi zaštite okoliša vezano za postrojenja proizvodnje i proizvode. Vrlo važna je strateška procjena utjecaja planova i programa i odgovarajućeg strateškog dokumenta na okoliš. To je zaistinu jedna novina koja nije u dosadašnjem zakonodavstvu bila obrađena na ovakav način. Procjena utjecaja zahvata na okoliš, utvrđivanje … [[Govornik se ne razumije.]] uvjeta zaštite okoliša za postrojenja u izgradnji i u radu gdje će tim uvjetima biti uređene uvjeti zaštite okoliša za sve sastavnice okoliša, prekogranični utjecaj planskih dokumenata, zahvata i postrojenja na okoliš. Vrlo je važno da tu odredbu ugradimo u naš Zakon, ja ću samo napomenuti nekoliko objekata koji se u susjednim državama planiraju graditi, bar se vodi takva rasprava u stručnim krugovima kao što je proširenje nuklearne elektrane Krško na tisuću megavata, zahvati na nuklearnoj elektrani Pakš u Mađarskoj, izgradnja hidrocentrala uzvodno od naše granice na Savi, uzvodno od naše granice na Muri, zahvatanje površinskih voda neretvanskog sliva do te mjere da bi u Neretvi protok spao na minimum. Dakle, evo jedna ovakva, ovakvo novo rješenje u zakonu sigurno će nam pružiti mogućnost da zakonski se može od strane našeg ministarstva i Vlade reagirati i tražiti razjašnjenja i pojašnjenja i naravno onemogućiti ono što će nama štetiti. Tim novim instrumentima zaštite okoliša nositeljima zahvata utvrđuju se okviri djelovanja i daje mogućnost uključivanja bitnih elemenata zaštite okoliša u donošenje odluka, omogućava se objedinjeno sprečavanje i kontrola onečišćenja zraka, tla, vode od strane velikih zagađivača, potiče se vlasnike industrijskih postrojenja na uporabu novih najboljih tehnologija i sprečavanje velikih nesreća koje uključuje opasne tvari, obvezuje se onečišćače da osiguraju sredstva i naknade štetu učinjene okolišu. Pored toga zakonom će se stvoriti pravni temelji za uključivanje pravnih i fizičkih osoba u sustav Europske unije za ekološko upravljanje tvrtkama, uspostavit će se monitoring cjelovito praćenje stanje okoliša sa određenim obavezama za onečišćivače, nastavit će se razvoj modernog informacijskog sustava okoliša, omogućit će se široj javnosti učešće u rješavanju pitanja i donošenje planova i programa iz oblasti okoliša te će se omogućiti javnosti pristup informacijama okolišu. Utvrđuje se odgovornost za štetu i obaveza operatora da otkloni prijeteću opasnost od štete u okolišu, a ako ona nastane da sanira štetu, tj. da je nadoknadi. Uspostavit će se upravni inspekcijski nadzor a posebno koordinirani nadzor nad postrojenjima za kojeg je propisana obaveza provedbe praćenja utjecaja na okoliš odnosno pribavljanje objedinjenih uvjeta zaštite u sustavu upravljanja upravne dozvole nad postrojenjem sa opasnim stvarima koje mogu uzrokovati nesreće većih razmjera. Za provedbu ovoga zakona nije posebno potrebno osigurati sredstva, ali se ovim zakonom propisuju izvori za financiranje zaštite okoliša po kojima će se pored proračunskih sredstava države i jedinica lokalne samouprave moći upotrebljavati i sredstva i osigurati iz privatnih izvora sustav koncesija javnog privatnog partnerstva iz donacija, kredita i međunarodne pomoći. Što se tiče odredbi zakona mišljenja smo da pojedine odredbe treba dopuniti, iznijeti i izričajno urediti i to: U članku 2. stavak 1. iza riječi "zdravog" treba dodati riječ "života". U članku 5. gdje se objašnjavaju pojmovi imamo dosta primjedbi, na točku 15., pa na točku 14., pa na točku 43., na točku 45. gdje smatramo u točki 45. da treba dodati novu alineju koja glasi: "Šume, a koja ima bitan negativan utjecaj na šumski eko sustav u skladu s posebnim propisima." Dodati točku 56. tom istom članku kojim će se objasniti značenja riječi "domino efekt" upotrijebljen u naslovu članka 98. zakona. U članku 34. koji ima 6 stavaka pa ih treba tako i pobrojiti. A u stavku 6. rečenicu "Nacionalna lista pokazatelja iz stavka 1." treba da glasi: "Nacionalna lista pokazatelja iz stavka 2. točka 9." itd. Imamo primjedbe na članak 51., na članak 75. U članku 80. stavku 2. na kraju rečenice treba brisati točku i dodati riječi: "Sukladno odgovarajućim propisima koji se odnose na sastavnice okoliša." U članku 86. u točki 2. poslije riječi "emisija" treba staviti zarez i dodati riječi "a bez nametanja troškova", te brisati jer će tu odredbu točke 2. u praksi biti gotovo nemoguće provesti. U članku 87. stavku 1. iz dijela rečenice: "Na prijedlog inspektora zaštite okoliša" treba staviti riječi: "Ili inspektora nadležnog za po posebnim propisima za pojedine sastavnice okoliša." Po našem sudu ministarstvo treba pokrenuti postupak prestanka važenja upravne dozvole i na prijedlog pojedinog inspektora nadležnog za sastavnicu okoliša. U članku 99. stavku 2. iza riječi "vanjski" treba staviti riječi "sigurnosni" radi pojašnjenja o kojima se planovima radi. U glavi 13. nadzora, nadzor poslije naslova inspekcijski nadzor treba dodati novi članak koji glasi: " Inspekcijski nadzor nad provedbom ovog zakona i propisa donesenim na temelju njega i pojedinih akata uvjeta i načina rada nadziranih pravnih osoba i mjera zaštite okoliša, ovim zakonom provodi inspektor zaštite okoliša i drugi inspektori nadležni za sastavnice okoliša svaki u svoju nadležnost." Evo, bit ću vrlo brzo gotov. U članku 171.
Da, bit ćete stvarno vrlo brzo gotovi.
U stavku 1., 2., 3. i 4. a popisu diplomiranih inženjera koji se mogu rasporediti na radno mjesto glavnog inspektora zaštite okoliša i inspektora i nadzornika svakako treba uvrstiti diplomiranog inženjera građevinarstva smjer hidrotehnika, diplomirani inženjer kemije koji je završio Prirodoslovni…
A ostali dio se prijaviti za raspravu u pojedinačnoj raspravi.
Dobro gospodine predsjedniče. Zahvaljujem, možda samo jednu rečenicu…
E, nemojte više…
Da će Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice podržati … [[Govornik se ne razumije.]]
Dobro. Hvala. Klub SDP-a poštovani zastupnik Ivica Pančić. Izvolite!
Gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine državni tajniče, dame i gospodo! Klub SDP-a pozdravlja što uopće imamo prigodu raspravljati o ovom izuzetno važnom zakonu jer prilično dugo vremena je bilo potrebno da bi ga ministarstvo izradilo i stavilo u proceduru. Ali o tome propuštenom vremenu ne treba više raspravljati. Složite ćemo se da je sada važnije da donesemo kvalitetniji Zakon o zaštiti okoliša koji će doprinijeti popravljanju ni malo dobrog stanja koje u Hrvatskoj danas vlada. Da bi to ostvarili sam prijedlog zakona treba biti kvalitetan. Nažalost, prema reakcijama struke i ekoloških udruga ne može se donijeti jednoznačan zaključak, da se radi o dobrom prijedlogu zakona i uistinu svi zajedno ćemo se morati potruditi da do drugog čitanja dođemo do nečega što će biti dobra osnova da počnemo stvarati djelotvorni sustav zaštite okoliša s ciljem spašavanja najvrjednijeg što Hrvatska još posjeduje, naših prirodnih bogatstava, šuma, voda, zemljišta te na taj način osiguranja kvalitetnog života našim građanima te opstanka i budućih generacija na ovim prostorima. Prije nego što nešto kažem o konkretnim primjedbama na ovaj prijedlog zakona želim naglasiti da je sada sa klimatskim promjenama na koje je postalo neupitno i utjecao u velikoj mjeri čovjek sam, zaštita prirode i okoliša postaje jedno od ključnih političkih pitanja. Tako je u svijetu, tako je u Europi, nema razloga da tako ne bude i u Hrvatskoj. Ekonomska dogma o neograničenom rastu pokazala se kao i svaka dogma netočnom i besmislenom. Zbog toga u situaciji smo da spašavamo ono što se spasiti još dade, radi opstanka same civilizacije i čovjeka kao vrste. Mi Hrvati kao relativno malobrojni narod posebno moramo biti oprezni u našem odnosu prema okolišu. Zato smatramo da je zaštita okoliša značajno političko pitanje koje će vremenom postajati još važnijim. Kao što sam rekao na početku, stanje zaštite okoliša u Hrvatskoj nije dobro i to nije od jučer, da netko ne bi mislio da je to krenulo sa 2004. ili 2000. Okoliš se štiti više na riječima nego na djelu. Veliki zahvati u prostoru rade se bez objektivnih studija utjecaja na okoliš i javnih rasprava o projektima zaštite okoliša. Neadekvatno se postupa sa otpadom i otpadnim vodama. Izvori financiranja projekata zaštite prirode su nedostatni a o potrebitim ulaganjima u projekte zaštite okoliša u industriji, energetici i komunalnoj mreži bolje je i ne govoriti zbog velikih financijskih iznosa kojih danas nemamo. Čak ne postoji ni objektivna ocjena stanja prirode i okoliša. I na posljetku na djelu je devastacija prostora u sprezi politike i krupnog kapitala koja je posebno na djelu u posljednje vrijeme. Od dijela stručnjaka možemo čuti informaciju o betonizaciji novih 700 kilometara obale, znači ono što su više nego što su sve generacije Hrvata do sada izgradile na jadranskoj obali. I na posljetku kada se dogode incidenti kao oni u Karlovcu i Sisku postaje razvidno da nismo daleko od istine kada kažemo da cjeloviti i funkcionalni sustav zaštite okoliša u Hrvatskoj ne postoji. I zbog toga Hrvatskoj je potrebna odgovorna, moderna, proaktivna europska politika zaštite okoliša koja će počivati na konceptu održivoga razvoja. Mnogi će naravno reći da je sam koncept održivoga razvoja neodrživ i u tome ima istine, ali budući je to instrument koji nam je danas na raspolaganju moramo ga i koristiti. I upravo sa održivim razvojem i počinjem primjedbe na ovaj zakon, predloženi Prijedlog zakona o okolišu. Da je ovaj zakon djelom pisan na jedan birokratski način čini mi se bez uključenja stručnjaka pokazuje i članak 40. koji govori o strategiji održivoga razvoja koja tko zna kada će biti napravljena ali u pet i pol redaka četiri puta koristiti termin održivoga razvoja ispada održivi razvoj radi održivoga razvoja. Treba također vidjeti da li je definicija održivoga razvoja u članku 5. najprimjerenija odnosno postoje li suvremenije inačice iako u konačnici sama definicija ne rješava ništa ako ostale stvari nisu dobro posložene. Ovaj prijedlog zakona posebno naglašava ulogu državnih institucija i jak je na kaznenim odredbama. Prevencije gotovo da i nema a tako se okoliš ne može štititi. U prijedlogu zakona također primjetan je i čitav niz povjerenstava koja kako su postavljena štitit će prvenstveno svoje vlastite interese a ne interese zaštite okoliša odnosno javni interes. Trebalo bi ozbiljno uzeti u razmatranje prijedloge da se u tim tijelima ostavi mjesto i za članove civilnih građanskih udruga za zaštitu prirode i okoliša jer bojim se iz iskustva da interes krupnog kapitala koji stoji iza investitora toliki da u donošenju odluka o zahvatima na okoliš, tj. pri izradi studija o utjecaju na okoliš neposredno mora biti uključena i javnost. Također i izuzeće od potrebne procjene utjecaja na okoliš trebaju biti bitno reducirana. Tako u članku 65. kaže se da se takve procjene ne provode na zahvate koji službe u nacionalne obrambene svrhe. Sve to ukazuje na to kako MORH tumači i vojnu tajnu i što bi se moglo pod nacionalne obrambene svrhe staviti. Iz toga proizilazi da nikada ne bi mogli raspravljati recimo o poligonu Slunj i o oružjima koja se na njemu koriste. Nadalje, jedno od najveći problema danas pored gospodarenja prostorom je i zbrinjavanje otpada. U prijedlogu zakona se govori o gospodarenju otpadom ali predloženo rješenje izjednačava spaljivanje otpada s recikliranjem kao metodom zbrinjavanja otpada. Jasno se ne kaže da je spaljivanje lošiji i štetniji način zbrinjavanja otpada u odnosu na recikliranje. Mi u SDP-u se zalažemo ne za spalionice iako i njih treba biti već za centre za gospodarenje otpadom jer je to dosljedan ekološki koncept gospodarenja otpadom. Taj dio zakona znači trebat će dalje precizirati. Također je u članku 112. gdje se govori o obuhvatu praćenja stanja u okolišu treba navesti proceduru hitnog postupanja neovisnih ekipa za mjerenje onečišćenja. Ovome prijedlogu zakona može se dati još niz primjedbi, recimo u definiranju stanja morskog okoliša navodi se dobro stanje okoliša a ničim nije rečeno po čemu je ono dobro. Zatim, ne uvažava se razlika između onečišćivača i zagađivača itd. U svakom slučaju, da zaključim veliki posao je pred nama da na jedan konstruktivan način dođemo do kvalitetnog prijedloga zakona koji će dovesti do uspostave cjelovitog sustava zaštite okoliša jer još jednom ponavljam zaštita okoliša od nacionalnog je našeg interesa. I između interesa krupnog kapitala i interesa zaštite najvrijednijih prirodnih bogatstava koje imamo težište mora biti stavljeno na ovo drugo jer i iza nas dolaze buduće generacije kojima moramo osigurati mogućnost za kvalitetan život jer zbog toga smo i stvarali ovu Hrvatsku državu. Hvala.
Hvala. Ispravci netočnih navoda. Poštovani zastupnik Marko Širac. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, zastupnik Pančić u svom izlaganju naveo je jednu netočnu činjenicu. Naime, naveo je više ali ja ću se samo očitovati na ovu jednu. Kaže zakon je rađen na birokratski način. Pa to naravno nije točno. Zakon je rađen u suradnji sa svim državnim, stručnim, javnim institucijama nadležnim za zaštitu okoliša i okoliš u cjelini u Republici Hrvatskoj.
Drugi ispravak poštovani zastupnik Krunoslav Markovinović.
Hvala gospodine predsjedniče. Pa evo, u nizu netočnosti kolege Pančića je tu još jedna. Devastacija prostora u sprezi je politike s krupnim kapitalom i jasno naglašava ovdje devastaciju obalnog prostora. Pa ja mogu reći da zapravo je devastacija obalnog prostora uzela najviše maha 2001. godine kada je donesena odluka da se bespravno izgrađeni objekti mogu priključivati na infrastrukturu. Primjer je recimo Vir, tamo to dobro znate jer je SDP tamo na vlasti. A mogu reći da je ova Vlada upravo zaustavila bespravnu izgradnju ne samo rušenjem nego upravo i ukidanjem te odluke. Hvala.
Hvala. I treći ispravak poštovani zastupnik Mario Zubović.
Hvala lijepo, gospodine predsjedniče. Cijenjeni zastupnik je iznio puno netočnosti i puno krivih elaboracija optužujući sve i svakoga a naročito sadašnju vlast da nešto ne radi kako treba. Tako je rekao da nema preventivnog djelovanja. Niste pročitali zakon ili niste shvatili da postoji okolišna dozvola a suština zakona je objediniti uvjete zaštite okoliša. Zato u zakonu postoje objedinjeni uvjeti zaštite okoliša. Znači, u ovom zakonu je novost da će svaka tvornica morati imati da bi dobila građevinsku dozvolu sve elaborate da bi zaštitila okoliš. I prema tome, ovo što ste vi rekli je potpuno netočno.
Klub zastupnika HSS-a poštovani zastupnik Željko Ledinski. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, štovane državne tajnice, kolegice i kolege. Dozvolite evo nekoliko riječi o Prijedlogu zakona o zaštiti okoliša najprije koji je danas evo u prvom čitanju na ovome Domu. Najprije bih rekao u ime Kluba HSS-a da podržavamo prijedlog donošenja ovakovog zakona koji bi trebao urediti određene odnose u zaštiti okoliša. No imamo jedan niz načelnih primjedbi koje bih želio najprije u uvodu istaknuti. I to posebno tri primjedbe za koje smatramo u Klubu HSS-a da u ovome prvome prijedlogu nisu dobro razrađene i predlažemo da se za drugo čitanje one posebno razrade. Posebno bih istakao da se ovdje želi sa ovim zakonom donesti kao krovni zakon što je sasvim u redu, a taj zakon ulazi u meritum nekoliko sektorskih zakona. Mislimo da na ovakav način kada svi ti zakoni nisu posebno usklađeni a to mislim na Zakon o vodama, Zakon o šumama, o morskom ribarstvu i druge da bi bilo dobro striktno precizirati određenu problematiku koju regulira krovni zakon u odnosu na ostale zakone. Iz mog osobnog iskustva najviše problema ima u provođenju zakonskih propisa. Jer mi smo nedavno donijeli Zakon o vodama, Zakon o šumama koji neki čak od njih imaju i P.Z.E. oznake, a sada sa ovim zakonom oni će se morati ponovo donositi. I mislim da u tom dijelu uvijek na terenu kad dođe do određenih problema onda se ne zna koji zakon se primjenjuje. Primjenjuje se onaj koji je zadnji donesen vjerojatno jel'? To je ovaj, a znači on ulazi u sukus drugih zakona. Tako da sugeriram da se to za iduće, za drugo čitanje detaljnije preciziraju ti odnosi da se zna koji zakon je nadležan za što? Mislim da je to jedna od osnovnih primjedbi. Dalje, kada govorimo o obavezama koje će imati središnja tijela dalje kod provođenja ovoga zakona onda se kaže da će se nadležna tijela za zaštitu pojedinih sastavnica okoliša, za more, … [[Govornik se ne razumije.]] onečišćenje, prirodne resurse, mineralne sirovine napraviti nacrt prijedloga propisa ili zakona u određenim rokovima godinu dana nakon donošenja strategije. Znači negdje praktički dvije godine koliko će to biti. Mišljenja smo da ti rokovi moraju biti kraći, a da se za određene sastavnice moraju ti rokovi daleko prije ispoštivati odnosno da se moraju donesti. Pa upravo zbog toga Klub zastupnika HSS-a je uputio Prijedlog zakona o svjetlu koji govori o svjetlo onečišćenju i on je već u proceduri. Predan je predsjedniku ovih dana. Samo bih želio istaknuti da upravo svjetlo onečišćenje značajno djeluje, a ono proizlazi iz nestručnog gospodarenja sustavima, umjetne rasvjete posebno one na otvorenim i na otkritim prostorima. A samo svjetlo onečišćenje je svaka ona emisija svjetla koja je usmjerena u vis i bez nadzora se snop svjetla emitira u atmosferu. Mi smo evo taj Prijedlog zakona napravili. On će biti evo kompatibilan sa ovim Prijedlogom zakona o zaštiti okoliša i nadam se da ćemo ga uskoro imati na dnevnom redu i vjerujem da će se Ministarstvo pozitivno očitovati o njegovom prijedlogu. Dalje sljedeći treći prijedlog za koji mislimo da se mora značajnije promijeniti a on se definira u članku 127. vezan je na odbijanje zahtjeva za davanje informacija o okolišu. Mi u HSS-u mislimo da se na ovakav način taj članak nije dobro definiran jer danas najveći problem je ako odbijamo, ako državno tijelo odbija dati informacije koje su vezane uz nekakvo zagađenje. Imali smo evo u bližoj prošlosti nekoliko slučajeva pa smo govorili: Te nije zagađenje. Da ne spominjem sad određena mjesta gdje je to bilo. Te nije se utjecalo da bi nakon nekog vremena onda sami sebe demantirali i rekli: Je, došlo je do određenih onečišćenja u okolišu. A upravo to odbijanje davanja informacija nije jedan rezultat demokratskih standarda koje mi danas imamo u Hrvatskoj i koje bi trebali imati i dalje. Tako da evo mislim državni tajniče da u tom dijelu bi bilo dobro da se upravo te tri primjedbe da se na njih obati jedna pozornost za drugo čitanje. Iako ću navesti još nekoliko evo primjera koji su vezani za određene druge članke koji su možda malo manjeg ranga. Ove tri sam posebno želio istaknuti. Pod pa bih sada dalje istakao još određene primjere koje mislimo da treba posebno obratiti pozornost na njih i doraditi ih. U članku 5. koji govori o pojmovima definiran je pojam javnog interesa koji kaže: Javni interes je interes države ili interes građana, stanovnika jedinice lokalne odnosno područne i regionalne samouprave. Mislimo da nije dovoljno dobro definiran taj jedan interes. Da treba dodati, barem do sada smo imali da se jedan interes utvrđuje na sjednici Županijske skupštine određenim aktom. Mislim da bi bilo dobro da se to točno definira taj javni interes kao određeni pojam tako da ne bi netko sutra komentirao ili ne daj Bože zlouporabio određene mišljenja i interese prepustio svojoj interpretaciji. Isto tako u tom istom članku nije definiran pojam «područje utjecaja» u smislu područja pogođena zahvatom. Koje može imati utjecaj na okoliš u susjednim područjima pa čak i prekograničnim jel'? Takvu definiciju bi bilo dobro radi dosta čestih upitnih situacija uključiti u pojmovnik i kasnije razraditi u zakon. Dalje, u članku 6. kada govorimo o načelima zaštite okoliša mislim da bi bilo dobro uvrstiti načelo predostrožnosti prema kojem je nužno ili preporučljivo odustati od djelatnosti ili zahvata koji imaju znanstveno dokazanu ili trenutno nedokazanu vjerojatnost štetnog i nepovratnog utjecaja na okoliš. Posebno je to značajno u sastavnici biološke i krajobrazne raznolikosti. Mislimo da bi isto tako to načelo bilo dobro posebno razraditi u ovim načelima koja se razrađuju. Dalje, u članku 9. kada, koji govori o načelu očuvanja vrijednosti prirodnih dobara, biološke i krajobrazne raznolikosti uz kakvoću za očuvanje prirodnih dobara jednako je važan i obujam te stoga treba dopuniti sa: «nastojati očuvati na razini obujma i kakvoće koji ne ugrožavaju čovjeka». Također dalje u članku 23. koji govori pod naslovom “Zaštita prirode“. Mislim da bi bilo dobro taj naslov zamijeniti sa biljni i životinjski svijet umjesto zaštita prirode. Time bi se uskladilo sa definicijom iz članka 5, točke 43. izbjegli bi se vječiti prijepori oko razgraničenja pojmova prirode i okoliša. Tu bih se pozvao na knjigu profesora Glavača “Uvod u ekologiju“ koju smo mi učili nekada još na Šumarskom fakultetu. Dalje u članak 29. skrenuo bih pozornost na izvješća Europske agencije za okoliš koji kao teme ili sektor relevantan za ocjenu stanja okoliša analizira poljoprivredu, šumarstvo, energetiku, marikulturu, transport, turizam, klimatske promjene, protu ozonske misije, onečišćenje zraka, gospodarenje otpadom, vode i biološku raznolikost. A prijedlog zanemaruje klimatske promjene koje su kao središnje pitanje zaštite okoliša u 21. stoljeću. Mislim da bi bilo dobro da se upravo klimatskim promjenama detaljnije i da se kao jedno određeno poglavlje kao što su i ova druga razradi u prijedlogu zakona. Dalje u članku 35. koji govori o Fondu za zaštitu okoliša i energetsku učinkovitost upotrijebljen je pojam prirodnih zajednica koji u kontekstu bi bilo bolje zamijeniti sa umjesto zajednica sa privrednih vrijednosti. Mislim da bi taj pojam bolje odgovarao tome kontekstu. U članku 36. u kojem sam govorio i na odboru vezano je uz to da osobe koje imaju stručnu kvalifikaciju za izradu studija prijedlog je bio s obzirom da čini mi se da nemamo dovoljno tih stručnih osoba da one uz to nakon što izrade studiju mogu kasnije sudjelovati u monitoringu premda znam da je to već prije desetak godina razdijeljeno. Ali mislim da ne bi bilo loše razmisliti o tome da se možda u jednome dijelu omogući i da i izvođači studija poslije sudjeluju u radu i monitoringu njihovom. U članku 40. mislim da bi bilo dobro u popis izrađivača strategije navesti tijelo državne uprave nadležno za znanost, jer je područje znanosti je prevažno da bi bilo izostavljeno iz ovoga članka. Zatim u članku 43. program zaštite okoliša trebalo bi dodati jedan stavak kojim bi se obvezalo da se u fazi izrade programa zaštite okoliša, grada ili općine utvrđuje njegova usuglašenost sa programom više razine dobivanjem odgovarajuće prethodne suglasnoti. U cijelom konceptu zakona se to provlači kao takovo, tako da mislim da bi bilo dobro i za ovu najnižu razinu da se dobije jedna suglasnost višeg tijela prije nego što se sam donese. Zatim dalje u članku 62. od procjene utjecaja zahvata na okoliš vezano za ocjenu prihvatljivosti zahvata za privredu u okviru procjene utjecaja na okoliš trebalo bi dodati stavak kojim bi se jednako rješenje kako je to određeno člankom 60. za stratešku procjenu utjecaja za okoliš. U članku 71. rokovi za provedbu postupaka. Mislimo da je rok od tri mjeseca koji je naveden u kojemu se podnositelju zahtjeva mora izdati uputa o sadržaju studije utjecaja na okoliš posebno radi drugih rokova predugačka je i mislimo da bi taj rok trebao biti značajno kraći. Da li 15 dana ili 30, ali sigurno puno kraći nego što je to ovdje predviđeno. Dalje u članku 101. načelne odredbe čini mi se da neće doprinijeti pravome cilju i zato bi bilo dobro da prostorni planovi moraju uvažiti ekološke značajke područja slično prema Zakonu o zaštiti prirode tako da se određene smjernice i direktive radi ocjene utjecaja na staništa i na biljni i životinjski svijet koji se praktički mogu vidjeti tek nakon značajnog broja godina od određenog postupka i trebalo bi te direktive u većini dijelova konkretizirati, prenesti u ovaj zakon tako da te ne budu direktno samo prepisane. Ali ovdje imaju u svojem sadržaju veliki broj stanica, nego ih praktički bi trebalo onaj bitni dio konkretizirati u prijedlogu članaka zakona. I još bih jednom na kraju ponovio ovaj znači članak 127. koji sam rekao u uvodu oko demokratskih dosega informiranosti i jednostavno za određene informacije moraju biti na vrijeme prezentirane i na pravi način. To je prijedlog određenih točaka, pa ja mislim da bi bilo dobro drugačije definirati u prijedlogu, u ovom prvom čitanju za drugo čitanje Zakona o zaštiti okoliša. Kada govorimo o izvješću u ovom proteklom vremenu o stanju okoliša za razdoblje od 8 godina, a već je ovdje danas primijećeno, mislim da bi bilo dobro da ta izvješća dolaze redovito onako kako je bilo predviđeno po zakonu svake četiri godine. Nije dobro da se o nekoj temi govori nakon osam godina, a danas smo je čak i spojili sa prijedloga zakona. Jel, iako nije bilo primjedbi ali mislim da bi bilo zbog značaja te teme koja je za nas sve bitna, a znamo da je utjecaj na okoliš sve veći. Bilo bi dobro da se onda odvoji jedna, ili da se napravi tematska sjednica odbora ili nešto da se malo veći značaj da takvoj jednoj temi, a ne da se spaja uz neki zakon pa onda tko je prisutan na tome je, a tko nije, nije. Tu bih istakao o samome izvješću. Ono je po meni dosta kvalitetno napravljeno i posebno isto da ono što se odnosi na šume da je jako dobro prezentirano i drago mi je da je zapaženo i ono što sam evo i osobno imao prilike raditi u Hrvatskim šumama, posebno evo na stranici 24. drugi stavak, evo gdje se govori o tome koliko je napravljeno protu požarnih cesta u tom vremenu i koliko je na taj način smanjena mogućnost požara, zapravo ne požara nego sprječavanje njegovog nastanka i gašenja koje je omogućeno sa tim protupožarnim cestama i mislim da je dobro da se i sa tim nastavilo. A ta sredstva su došla dijelom direktno iz sredstava Hrvatskim šuma, dijelom iz kredita Svjetske banke. Tako da evo izgradnjom tih sada već preko 3 tisuće kilometara, 3 tisuće i 500 i više čini mi se, a u tom vremenu dok sam ja bio još u Hrvatskim šumama blizu 2 tisuće kilometara. To je evo jedan podatak koji omogućuje da se brzo i efikasno dođe do mjesta požarišta na taj način da se spriječi njegovo širenje. Evo, drago mi je to da je agencija primijetila ovdje i da je jedno u dijelu Izvješća koje se o tome odnosi da je apostrofirano kao takvo. Evo, na kraju bih rekao klub HSS-a podržava znači Prijedlog Zakona o zaštiti okoliša da ide u drugo čitanje uz ove primjedbe koje smo naveli. A isto tako Izvješće o stanju okoliša za ovo razdoblje ćemo podržati kao takovo i nadamo se da će u buduće biti redovito donešeno. Hvala.
Hvala. 12 i 7 isteklo je vrijeme za prijavu rasprave u trajanju od 10 minuta. Klub zastupnika HSP-a, poštovani zastupnik Miroslav Rožić. Izvolite.
Meni se čini da nismo ni u Hrvatskom saboru po vašoj reakciji kolega. Hvala lijepa. Ja nisam lupio, samo sam malo neoprezno ispustio kilu papira o kojoj govorimo danas ovdje. … [[Upadica se ne čuje.]] Da, težak, svakako. Gospodine predsjedniče, gospođe i gospodo zastupnici. Doista ova težina papira ne govori samo o onome o čemu je govorio kolega Pančić o navodnom nekom birokratskom pristupu nego prije svega po našoj ocjeni i našem sudu u klubu HSP-a govori o važnosti zapravo teme o kojoj ovdje govorimo. A to je, ja u upotrijebiti jedan drugi termin nego što piše u ovom zakonu, prijedlogu ovog Zakona. Dakle ne zaštita okoliša nego tema bi trebala biti i to je možda jedna mala terminološka opaska o kojoj bi volio da izrađivači ovog Prijedloga zakona razmisle da se ovdje zapravo radi o Zakonu o očuvanju okoliša, a ne o zaštiti okoliša. Jer zaštita okoliša, zaštita je ipak samo metoda, a očuvanje je cilj. Možda bi bilo dobro u zakon postaviti terminološki cilj, a ne metodu. No u svakom slučaju vjerujem da će predlagači o tome razmisliti pa ćemo vidjeti. Naime, zašto bi bilo terminološki bolje očuvanje okoliša. Upravo iz tog razloga što se u samom i u Izvješću o stanju okoliša u Republici Hrvatskoj i u Prijedlogu ovog Zakona vrlo često spominje termin: "održivi razvoj", a održivi razvoj je metoda koja ide za očuvanjem okoliša, a ne za zaštitom okoliša. zaštita je nešto posve drugo. Pa je čak i gospodin državni tajnik držeći ovdje uvodnu riječ u nekoliko navrata spomenuo zaštitu prirode, što je predmet jednog posve drugog ministarstva, a ne ovoga u kojem on radi. Dakle zaštita prirode je u Ministarstvu kulture. Radi se dakako o samoj metodologiji čisto zaštite prirode u smislu nacionalnih parkova i svega ostaloga, i zaštićenih područja. Tako da se ne bi brkala terminologija mislim da bi u ovakvom jednom sveobuhvatnom tekstu koji se zapravo želi baviti upravo očuvanjem okoliša i to koristeći metodu održivog razvoja upravo trebalo terminološki stajati: "očuvanje okoliša". No, radi se zapravo o koncepcijskom pristupu okolišu u Hrvatskoj. Radi se naime o tome da li smo mi u Hrvatskoj svjesni ili nismo svjesni i u kolikoj mjeri smo svjesni da je zapravo relativno dobro sačuvani okoliš kojeg u ovoj državi posjedujemo prije svega naš najveći kapital kojeg posjedujemo. Ova zemlja nema većeg kapitala od dobro očuvanog okoliša. I to svim onim aspektima u kojima se osvrće i ovo Izvješće, od turizma pa sve do pojedinih dijelova zaštite zraka, voda, mora ili tla. To je najveći kapital koji ova država posjeduje. A to je kažem relativno dobro sačuvan i nezagađen okoliš i tlo i mora i vode i zrak i sve ono na šta se referira ovo Izvješće. Ako postanemo svjesni toga da je to doista naš najveći kapital onda ćemo se baviti pitanjem ne samo zaštite toga kapitala nego prije svega gospodarenjem tim kapitalom, što je danas jedno od najmodernijih i najključnijih pitanja kada je okoliš u pitanju u razvijenim zemljama i u Europi i u svijetu. Dakle, Enviremental management ili gospodarenjem okolišem, a ne samo Enviremental protection iliti zaštita. No u svakom slučaju kako god i koliko god bili svjesni ili ne svjesni u kojoj mjeri važnost je ove teme ipak nama u klubu HSP-a čini se da je to sasma sigurno jedna od onih tema za koju neuki novinari ili ljudi koji se terminološki ili profesionalno ne bave politikom obično znaju pitati političare a što je to nacionalni interes. Evo, gospođe i gospodo, očuvanje okoliša u Hrvatskoj je nacionalni interes. Sasma sigurno. Eto, to je tema koja se može posve jasno tako reći. I mi u HSP-u duboko smo toga svjesni i tretiramo ovu temu kao jedan od krucijalnih, nacionalnih interesa ove države i ovog naroda. Prema tome, koncepcija očuvanja okoliša koju zastupa službena politika ili politika na vlasti nažalost očituje se i kroz jednu zapravo ja bih rekao nelogičnost koja govori o tome da mi izgleda ipak samo deklarativno više ističemo tu temu kao nacionalni interes, da je više deklarativno doživljavamo to kao jedan od temeljnih kapitala koje ovaj narod ima, taj sačuvani okoliš. Pa tako imamo Ministarstvo zaštite okoliša i graditeljstva. Već sama činjenica da je graditeljstvo i zaštita okoliša unutar istog ministarstva dosta govori o koncepciji tog očuvanja, odnosno zaštite okoliša, jer su to dvije posve suprotstavljene radnje. To je posve sigurno. Graditelji bi svugdje gradili, a zaštitari bi sve zaštitili. Naravno puno je bolja koncepcija onih razvijenijih zemalja kao što je to uglavnom u Europi, a sasma sigurno u svim zemljama Europske unije da je zaštita okoliša i prostorno uređenje u jednom posve svom posebnom ili ministarstvu ili državnoj agenciji, već o tome, ovisi o tome na koji način je njihova uprava organizirana. Sasma sigurno nigdje u Europi ili u zemljama Europske unije nije zajedno sa graditeljstvom. Primjerice slušajući kolege moje prethodnike, pa i one koji su se kritički osvrtali prema ovom Zakonu i ovom izvješću, na trenutak mi se činilo da živim u nekoj drugoj državi, no reći ću nešto više o tome kad budem govorio o zakonu. Dopustite mi nekoliko riječi o samom izvješću. Neću iznositi svoje dojmove, neću se izlagati ispravcima netočnih navoda, pa ću ocjenu ovog izvješća dati citirajući samo izvješće. Krenimo tako recimo redom iz samog sažetka izvješća pa kaže se ovako u izvješću. Otpad. Započelo je rješavanje problema. U razdoblju od 1997. do 2004. godine ostvareni su manji pomaci na razvoju sustava gospodarenja otpadom. Slušajte, to je doista porazna ocjena. Mi svi znamo u kakvom je stanju danas naš sustav gospodarenja otpadom. Mi naime u Hrvatskoj nemamo sustava gospodarenja otpadom. Imamo strategiju koja propisuje ili u kojoj se na određen način sugeriraju različite vrste sustava gospodarenja otpadom, ali sustava gospodarenja otpadom dan danas nemamo. Kaže se tako nadalje u izvješću, od te 2004. učinjeni su pomaci u izradbi strateških dokumenata kao što su strategija gospodarenja otpadom, točno, koja je usvojena 2005. godine te je započeta izradba plana gospodarenja otpadom RH i to je sve što smo do danas na tom planu učinili. Nitko u Hrvatskoj ne može reći da je zadovoljan sa stanjem gospodarenja otpadom iz jednostavnog razloga što taj plan ne postoji, što se sporimo oko metodologija, ne razumijevajući da zapravo ne postoje jedna metodologija gospodarenja otpadom kao što je to netko od mojih prethodnika mislim gospodin Ledinski spomenuo ili netko drugi kako se izjednačavaju spalionice, odlagališta i recikliranje. Naime, to su sve metode i recikliranje i spalionice i odlagalište su metode jednog te istog sustava, oni nemaju šta biti izjednačeni, oni moraju svi biti u jednom sustavu. Prvo treba otpad. Godinama smo gledali na televiziji plaćene reklame ministarstva koje je tvrdilo otpad nije smeće. U Hrvatskoj na žalost sav je otpad smeće, još uvijek i nije istina da otpad doista nije smeće, ali kako? Tako što se ako se odvojeno prikupe pet ambalaža, plastika, staklo, drvo, papir, sve ono što se može reciklirati mora se odvojeno prikupiti. Kada se odvojeno prikupi onda ide u reciklažu. Ako se ne prikupi odvojeno, nego sve se strpa u istu vrećicu plastičnu koju je netko ubacio u kamion i odvezao na odlagalište onda je to sve smeće, nema više recikliranja. Prema tome, metoda recikliranja uvjetovana je odvojenim prikupljanjem otpada pa se onda jedan dio reciklira, pa onda onaj drugi dio možemo ili odložiti na odlagalište ili ga možemo spaliti, ali čak i ako ga spalimo ostat će nešto što ćemo morati negdje odložiti. To je neka radioaktivna šljaka, to je neka smjesa puna teških metala ili bilo čega drugog. Prema tome, naravno da je u prijedlogu zakona izjednačena su te sve metode jer su to metode koje moraju biti dio jednog sustava i recikliranje i smanjivanje otpada i spaljivanje i odlaganje. Nemoguće je bez bilo kojeg od tih dijelova gospodariti otpadom u odsutnosti bilo koje od tih metoda i ne treba se opredjeljivati ni za jednu metodu, posebno jer su one dio jedne strategije, jednoga plana. Na žalost u Hrvatskoj međutim do dana današnjeg ništa od toga nije učinjeno. Kaže se nadalje u izvješću na ovu temu izbjegavanja i smanjivanja otpada prepoznato je kao prioritetni cilj, međutim u provedbi nedostaje sustavan pristup i sustavna edukacija u tom području. To piše u izvješću. Doista možemo se mi izjašnjavati pohvalno o ovom izvješću koliko god hoćemo, ali ono, onaj sadržaj koji se u njemu nalazi je više nego zabrinjavajući i to je naprosto činjenica i što je najbolje taj izvješće niti ne skriva to stanje koje imamo. Kaže se nadalje primjerice naknada usluga odvoza otpada još uvijek se najčešće obračunava prema stambenoj površini, a ne prema količini nastalog otpada. Zapravo u 95% slučajeva se obračunava prema stambenoj površini, a ne prema količini otpada što je zapravo protivno zakonu gospođe i gospodo. Mi smo u ovom Saboru donijeli zakon u kojem piše da se mora obračunavati prema količini nastalog otpada, ali izvješće kaže da se još uvijek ne obračunava prema količini otpada. I onda vam postavljam vrlo jednostavno pitanje. Edukacija, zbrinjavanje otpada, odvojeno prikupljanje? Naravno da da. Ali gdje se ljudi stimuliraju? Gdje je stimulacija osim one mjere prikupljanja plastičnih flaša i flašica koja je zapravo se pretvorilo u neki vid socijalne mjere u Hrvatskoj na žalost gdje zapravo postoji još nekakva motivacija da ljudi odvojeno prikupljaju otpad i na taj način omoguće da se preko 50% otpada zapravo reciklira. Na koji način ako plaćaju odvoz otpada prema kvadratnom metru svog stambenog prostora? Kada bi plaćali prema količini otpada koja se odvozi onda bi sigurno pazili da staklo bace u staklo, da plastiku bace u plastiku, da papir bace u papir, da organski otpad bace u organski otpad, da aluminij bace u aluminij, da željezo bace u željezo, dakle da odvojeno prikupljaju otpad, jer ono što bi ostalo bilo bi manje pa bi se manje plaćao odvoz. Međutim, dok vi god plaćate odvoz prema kvadratnom metru svog stanovanja baš, najvećim dijelom je ljude baš briga i nikakva edukacija neće u tome pomoći da oni odvojeno prikupljaju otpad, a ne trpaju sve u istu vrećicu i da se sve to skupa ne odvozi na nekakvo nesanirano odlagalište, itd., itd. Kaže se gotovo sva količina skupljenog komunalnog otpada odlaže se na odlagalište. To stoji u ovom izvješću i to je porazno za Hrvatsku, za strategiju, za ovo izvješće, za zakon o kojem govorimo i šta god hoćete. Toliko o otpadu. Pogledajte ovu ocjenu iz izvješća. U Republici Hrvatskoj ne postoje podaci koji sustavno prate količine i vrste kemijskih proizvoda i kemikalija dostupnih na hrvatskom tržištu, a podaci o proizvodnji i potrošnji kemikalija u Republici Hrvatskoj jako variraju ovisno o izvoru podataka. Različite kemikalije nalaze se u proizvodima koje svakodnevno upotrebljavamo, hrani, namještaju, kozmetičkim i higijenskim sredstvima, deterdžentima, lijekovima, bojama, sredstvima za zaštitu bilja itd. Njihov broj u uporabi uvelike raste na što upućuje porast broja odgovarajućih dozvola itd. Nezaobilazan su problem tzv. postojane organske onečišćujuće tvari POPS itd. Problematika POPS-a obuhvaćena je Stocholmskom konvencijom 2001. čija potpisnica je i Republika Hrvatska ali konvencija još nije ratificirana. Zašto nismo ratificirali tu Konvenciju? Zato što to očito ne možemo primijeniti. Nekoliko riječi o ostalim dijelovima ovoga izvješća. Moglo bi se tu puno govoriti o zraku, o buki. O kemikalijama sam nešto rekao. Spominjali su kolege Sisak, Karlovac, vodu itd. No, pogledajte samo jednu stvar. Svi se nedvojbeno slažemo s tim da je voda strateški resurs Republike Hrvatske. Kako se odnosimo prema njoj u ovom izvješću? Kaže se ovako: Opterećenja industrijskim otpadnim vodama smanjena su u odnosu na predratno razdoblje što se u prvom redu propisuje manjem opsegu proizvodnje. Pročišćava se samo oko 20% industrijskih voda koje se izravno ispuštaju u prirodni prijamnik. To znači, izravno ispuštaju u potoke, rijeke, jezera i more. 80% industrijskih voda, izravno. To je, citiram izvješće koje iznosi te podatke. Dakle, to je zapravo fantastično. Strateški resurs vode, mi se zapravo prema njemu odnosimo na taj način da čovjek šećući psa pokraj potoka zapravo može tragično završiti. Eto, to je naš odnos prema strateškom resursu, što stoji i u ovom izvješću konačno. O vodama bi se dakako moglo govoriti koliko god hoćete. More. More, mi smo proglasili ekološko-ribolovni pojas. Stavili smo ga van snage. Odavde smo već nekoliko puta u ime klub HSP-a pitali, zašto se ekološki dio tog zakona ne primjenjuje ako već iz nekih političkih razloga koji navodno postoje, se ne primjenjuje ribolovni? Ne. I još dan-danas tankeri peru svoje spremnike u našem moru, još dan-danas ga zagađuju i još dan-danas dovoze tisuće i tisuće stranih organizama iz drugih mora gdje svoje balastne tankove pune, još dan-danas mijenjaju našu sliku biološke raznolikosti i na sve moguće načine, a da ne govorim o industrijskim otpadnim vodama koje se ispuštaju direktno u more. Mogli bismo govoriti i o problemu GMO-a, ali znate šta, želio bi citirati jedan dio izvješća koji se odnosi na tlo u Hrvatskoj. Mi tvrdimo da su naši strateški resursi voda, poljoprivreda i turizam. Pogledajte poljoprivredu. Tlo je kaže najzapostavljeniji resurs čemu je doprinijelo i nepostojanje cjelovite politike zaštite tla u Hrvatskoj. Korištenje i kakvoće tla mijenjaju se zbog intenzivne industrijske i poljoprivredne aktivnosti na neodgovarajući način odlaganja otpada, rudarstva, vađenja mineralnih sirovina, vojnih aktivnosti, različitih akcidenata. Prema raspoloživim podacima zabilježeno je 2 tisuće 300 potencijalno onečišćenih lokacija, a za 69 lokacija onečišćenje je potvrđeno. Onečišćenje tla i vode koje potječe iz poljoprivredne proizvodnje ne prati se sustavno. Naravno, govoreći o hrani ovdje je rečeno, utjecaj poljoprivrede na okoliš očituje se na onečišćenju tla, voda i mora te u doprinosu globalnom zagrijavanju zbog emisije stakleničkih plinova. Globalno gledajući, zbog rastućih potreba za proizvodnjom hrane šire se poljoprivredne površine, intenzivira proizvodnja, povećavaju količine sredstva za zaštitu, vrše se razne manipulacije radi većih prinosa i bolje otpornosti. Tu se, prije svega se to odnosi na GMO kojeg smo tako veselo uveli u našu poljoprivredu. A sve to neizbježno dovodi do povećanja pritisaka na okoliš. Kad bih želio biti ciničan rekao bih naravno ova politika to rješava na način da uvozi hranu. Nećemo zaštiti svoje tlo ali ćemo uvesti za jedno 7, 8 milijardi eura hrane, pa ćemo imati malo zdraviju hranu, itd. Kaže se, turizam postaje najbrže rastućom industrijom u svijetu, također jedna od naših strateških gospodarskih odrednica. A u Hrvatskoj je glavna strateška odrednica razvoja, kaže se u ovom izvješću. Unatoč tome planirano sustavno vrednovanje i zaštita svih turističkih potencijala i resursa nisu se ostvarili. To su sve citati iz ovog izvješća. Za kraj, kada bih, zaključit ću u ime kluba HSP-a o ovom izvješću, zaključak ovog izvješća bio bi, da je ovo izvješće doista odlično, ali da je stanje koje ono prikazuje zabrinjavajuće i to sa lošom tendencijom prema pogoršanju. Ili kako bi rekao naš uvaženi predsjednik Sabora, u prvom poluvremenu bio si loš, a onda si u drugom poluvremenu naglo popustio.
Hvala lijepa.
Prema tome, evo završit ću sa ovim citatom Peceka…
Hvala lijepa. Dovoljno je i sa ovim citatom…
To će biti dovoljno za ovaj zaključak.
Dovoljno je s obrnutim redoslijedom. To je patentirana izreka, da. Tako je govorio… … [[Upadica se ne čuje.]] Zaratustra. Ispravci netočnih navoda. Poštovana zastupnica Jagoda Majska Martinčević.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče! Naime, ja moram priznati da nisam gotovo ništa razumjela iz ovog izlaganja kolege Rožića. A ono što jesam i što ispravljam jest da je on prigovorio pozicioniranju zaštite prirode unutar ovoga izvješća. Možda ukoliko se ne pročita, ako se ništa drugo ne zna, ovaj popis izrađivača i suradnika koji su sudjelovali pri izradi ovoga izvješća gdje se Ministarstvo kulture dva puta izrijekom spominje i to u poglavlju turizam, gdje se upravo vidi da je sprega Ministarstva zaštite okoliša i Ministarstva kulture koje skrbi o tome neobično važna i da je u njihovom interaktivnom djelovanju bit ovoga što vi očito niste pročitali, kolega.
Nije ovog kolegice ispravak netočnog navoda, ovo je komentar jedne tvrdnje, tak' da ne morate vi sa povredom Poslovnika intervenirati, jer se, svejedno bi, ajde svejedno. Izvolite svejedno! … [[Upadica se ne čuje.]] Ima.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Mogu i ja malo Poslovnik povredit. Gospođa Majski stvarno ništa nije razumjela. Hvala lijepo.
Sad opet. Sad opet [[Upadica: Opomena!]] Poštovani zastupnik Krunoslav Markovinović. Ispravak netočnog navoda.
Hvala gospodine predsjedniče. Pa evo moram ispraviti kolegu koji dosta glasno tvrdi, veli: «U Hrvatskoj je sav otpad smeće». Iako je kasnije to pokušao malo ublažiti to stvarno nije točno. Nema više ni sela ni grada u kojem ne postoje zeleni otoci sa puno posuda koje se redovito pune. Dakle jako puno otpada, korisnog otpada se prikuplja. Imamo ga toliko da čak jedan dio korisnog otpada izvozimo i u Kinu. Evo što državni tajnik također zna već. Dalje, netočno je odnosno nije u pravilu što znači sigurno netočno jer samo u Zagrebu valjda još se plaća odvoz otpada prema kvadratnom metru. Drugdje u većini slučajeva plaća se prema količini otpada. Mi to imamo, mi to imamo od devedeset i, oprostite od 1993. … … [[Upadica se ne razumije.]] Gospodine predsjedniče ako ovi dvojica vode predizbornu kampanju ja vas molim da me zaštitite. Dakle od 1993. prikupljamo … … [[Upadica se ne razumije.]]
Dobro, hvala lijepa.
Otpad prema količini.
Hvala lijepa.
A samo još, oprostite jer su me prekidali.
Nemojte, nemojte, ne možemo [[Upadica: A prekidali su me cijelo vrijeme gospodine predsjedniče.]] Nemojte. Nemojte vi ništa pustimo nikoga.
A recikliranje se vrši na, na otpadilištu. Pa ne znaju.
Recikliranje se vrši na otpadu. Gospodine Kovačević, izvolite. … [[Upadica se ne razumije.]] O čem se radi?
Pa radi se o povredi članka 209. što ste trebali upozoriti uvaženoga kolegu jer gospodin Rožić je citirao izvješća u kojem točno stoje ovi podaci. Ali vi onda ne, ako niste čitali izvješće, ne možete ga ispravljati [[Upadice se ne razumiju.]]
Nije, nije samo, nije samo citirao izvješće. Bili su i dodaci. Pa slušao sam pažljivo, da. … [[Upadica se ne razumije.]] Poštovani zastupnik Mario Zubović, ispravak netočnog navoda.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Evo kad ćemo o citiranju, kad ćemo o predizbornoj kampanji. Kad ćemo ovako teatralni [[Upadica: Nećemo tako.]] teatralnim nastupima, ja bih ispravio jedan navod koji će dati sliku cijeloga izlaganja a to je da je gospodin Rožić rekao da Stockholmska konvencija nije ratificirana u Saboru. Ona je ratificirana u Saboru samo je gospodin Rožić krivotvorio sve kao i izlaganje jel? [[Upadice se ne razumiju.]] A osim toga sve što je nabrajao ovo izvješće je, ovo je, jel' ja mogu govoriti?
Mir molim vas kolega Rožić!
Gospodine Rožiću … … [[Upadica se ne razumije.]] [[Upadica: Nemojte se.]] Gospodine Rožić, izvješće je 2005 [[Upadica: Nema dobacivanja!]] Vi niste shvatili, niste čitali. Do 2005. godine je izvješće. … [[Upadica se ne razumije.]]
Pa mir molim vas!
Ali je ratificirano. Ali je sad ratificirano.
Pa gospodo zastupnici! … [[Govornici govore uglas, ne razumije se.]] Ispravak je netočni navod da nije, vi ste rekli da nije ratificirana konvencija.
Vi ste rekli da nije ratificirano. … [[Upadice se ne razumije.]]
Pa mir!
Nemojte se ljutiti [[Upadica: Mir!]] Nemojte bit nervozni. … [[Upadica se ne razumije.]] Nemojte biti nervozni kad ste uhvaćeni u [[Upadica: Hvala lijepa.]] U glumi, u glumi.
Hvala. Nema više. Mir!
Gospodo uhvaćeni ste u glumi i sada vičete.
Kolega Zubović! Mir molim vas.
Nemojte biti nervozni.
Gotovo je [[Upadica: Nije gotovo!]] Poštovani zastupnik Antun Peruško. Ispravak netočnog navoda. … [[Upadica se ne razumije.]] Nema povrede Poslovnika [[Upadice se ne razumiju.]] Nema jer se ne radi, molim vas! [[Upadica: Stanka u ime Kluba.]] Kolega, kolega Kovačević opominjem vas! [[Upadica: Opomenite vi sebe. Sebe opomenite, ne mene!]] Hvala lijepo. Izvolite ostati sjesti. Ispravak netočnog navoda. … [[Upadica se ne razumije.]] Ne mogu dopuštati vama da cijelo vrijeme dobacujete drugom zastupniku. … [[Upadica se ne razumije.]] Nema stanke. Kolega Peruško izvolite [[Upadica: Hvala.]] Izvolite. Mir! Izvolite sjesti. Izvolite sjesti [[Upadice se ne razumiju.]] Čuo sam vas [[Upadica: Hvala.]] Kolega Peruško izvolite [[Upadice se ne razumiju.]]
Hvala gospodine predsjedniče [[Upadice se ne razumiju.]]
Izričem vam opomenu zbog omalovažavanja predsjedavajućeg kolega Kovačević. Izvolite kolega Peruško.
Povreda Poslovnika opet.
Oduzimam vam riječ više. Izvolite. Druga opomena i oduzimam vam riječ. Hvala lijepa. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Zaista cijeneći raspravu gospodina zastupnika Miroslava Rožića i njegovu brigu za zaštitu okoliša i prirodnih resursa ove zemlje pogotovo kad je u pitanju more i ne sporeći ničim mogućnost koju nismo iskoristili da proglasimo ekološku komponentu zaštićenog obalnog pojasa, ekološko-ribolovnog pojasa. Ali moram jednostavno ispraviti jednu netočnost koju ste naveli da tankeri peru svoje tankove i kaljuže u hrvatskom zaštićenom ekološko-ribolovnom pojasu. To jednostavno nije točno. Zbog pomoraca moram vas ispraviti jer je, su odredbe … [[Govornik se ne razumije.]] međunarodne konvencije vrlo stroge. A što je još važnije strože su kontrole i mjere i postupci koji se poduzimaju. Tako da svaki brod ima ovisno o broju članova posade ima normative kojeg otpada mora isporučiti dolaskom u luci. Mora imati knjigu ulja i za uljenih voda. Mora imati potvrdu gdje je [[Upadica: Hvala lijepa. Hvala.]] te vode isporučio. Tako da jednostavno to nije točno da pomorci zloupotrebljavaju to da peru tankove u … [[Govornici govore uglas, ne razumije se.]]
I poštovani zastupnik Franjo Arapović. Ispravak netočnog navoda [[Upadica: Rekao sam. Predaju ih na kraju.]]
Hvala lijepa gospodine … ... [[Upadica se ne razumije.]]
Kolega nema polemike! Molim vas.
Gospodine predsjedniče ispravio bih netočni navod uvaženog kolege zastupnika Rožića … … [[Upadica se ne razumije.]]
Kolega Rožić molim vas smirite se! Mir molim vas!
Kaže, kaže uvaženi kolega zastupnik da su građani krivi za to što ne vode brigu o količini otpada jer im je svejedno. Plaćaju po metru stanovanja. Kvadratnom metru stanovanja. Da, gospodine. Ja živim u gradu Zagrebu 25 godina i u 90% naših zgrada nemamo 3 kontejnera nego samo 1. I većinom je pun. A sada živim u jednoj ulici gdje nema uopće kontejnera nego ljudi ostavljaju vrećice kraj ceste ili vješaju za stupove od rasvjete. … [[Upadica se ne razumije.]] Pa evo, pa to je, kažem da nisu građani krivi kao što ste vi rekli nego nemamo uvjete za, da radimo otpad kako ste vi naveli da bi trebalo raditi. … [[Upadica se ne razumije.]] Hvala lijepo.
Klub PGS-a SBHS-a NDS-a poštovani zastupnik Željko Pavlic. Izvolite.
Evo lagano. Ja imam laganu ruku. Poštovani gospodine predsjedniče, poštovani predstavnici Ministarstva. Evo dopustite dakle da se u ime Kluba regionalnih stranaka osvrnem dakle na ova dva dokumenta. Na samo izvješće i na Zakon o zaštiti okoliša. Samo izvješće dakle govori nam o razdoblju od 1997. godine do 2005. godine. Ali ja bih se složio s onima dakle koji govore da ni danas nije puno bolja situacija nego što je to bilo 2005. godine i što je zapravo dakle konstatirano u ovom izvješću, a o tome nam potvrđuju eto i ove sadašnje izjave gospodina Arapovića koje govore da u svojoj ulici dan danas nema kontejner. Pa isto tako sustavnom principu odvoženja smeća koje bi se zbilja morao temeljiti na količini odvezenog otpada a ne po kubikaži kuće, zgrade ili slično. I upravo ću danas u ovom svom izlaganja u vezi jednog i drugog dokumenta govoriti o otpadu. Zašto o otpadu? Dakle, o tome se i danas najviše govorile i svi dakle priznajemo da je nezbrinjavanje otpada na pravi način, dakle na kvalitetan način zapravo najveća prijetnja našem okolišu a time i zdravlju naših ljudi. Pa eto, u samom ovom izvješću isto se priznaje da je stanje u zbrinjavanju otpada vrlo loše. O tome nam govore i ova zadnja tablica gdje je grafički prikazano o tome kako su ostvareni neki ciljevi. Mislim da je ovaj pasos, ovaj dio članci o otpadu da su zapravo jedini dio gdje nema nijednog nasmiješenog ovog smajlija ili su ravnodušni ili su namrgođeni. Pa tako je ostvarenje ciljeva nacionalnog plana djelovanja na okoliš što se tiče točke izgradnje i uspostave cjelovitog sustava gospodarenja otpadom ovaj smile je dakle ravnodušan, tj. to nam govori o tome da ostvarenje cilja nije vidljivo. Odlaganje samoostatnog otpada smile nam je namrgođen, to govori da se cilj ne ostvaruje. U dijelu koji govori o materijalnom i energetskom vrednovanju otpada također nam je smile namrgođen. Izbjegavanje nastanka otpada također nam je smile namrgođen a radi se dakle o prevenciji. Isto tako, primjena ekonomskih mjera smile je ravnodušan, tj. cilj se ne ostvaruje. Dakle, nema nijedne bitne točke u kojoj je taj smile nasmiješen, zapravo to isto sugerira da niti mi sami ne možemo biti nasmiješeni niti zadovoljni dakle primjenom sustava zbrinjavanja otpada i zaštite okoliša, tim više što nam i podaci u ovom izvješću govore da se iz godine u godinu u Republici Hrvatskoj prikuplja ili stvara sve više i više tona otpada. Koliko sam ja iz ovog izvješća uspio izračunati negdje godišnje u Hrvatskoj se stvori negdje preko 3 milijuna tona otpada i to je proizvodni otpad dakle koji nastaje u tvornicama od milijun i pol. Opasni tehnički otpad 42 tisuće tona, životinjski otpad 67 tisuća tona, komunalni otpad nešto više od milijun tona, ambalažni otpad 245 tisuća tona, otpad na vozila 60 tisuća tona, otpadne gume 30 tisuća tona, sigurno ima tu još i drugih kategorija otpada. Sav taj otpad možemo odvojiti samo na dvadeset i pet legalnih odlagališta smeća. U postupku legalizacije 2005. godine bilo ih je četrdesetak, službenih je bilo 36, dogovornih je bilo 86. Dakle, to je bilo 2005. godine a danas sumnjam da je situacija puno drugačija. Također, u Republici Hrvatskoj postoji i veliki broj neuređenih ili divljih smetlišta ili deponija. Po nekim podacima ima 257 neuređenih službenih odlagališta komunalnog otpada i oko 300 divljih smetlišta. Opasni otpad ne prikuplja se odvojeno pa su sva odlagališta i odlagališta opasnog otpada, sve se baca u jedan spremnik, kantu pa tako i sav opasan otpad iz domaćinstva, poljoprivrede, malog obrta. Ovdje je isto bilo malo prije rasprava o tome. Nažalost, moje isto mišljenje je i stav koliko znam da se većina otpada u Republici Hrvatskoj nažalost zbrinjava upravo na takav način. Tako da na tim i službenim legalnim ili onim nelegalnim smetlištima završavaju proizvodi koji sadrže i azbest. Tu su i ostaci pesticida, herbicida, boja, baterija, fluocijevi itd. Također je zabrinjavajuća i činjenica da se otpad i spaljuje i to u nekim sjementarama a proizvodni otpad u tehnološkim procesima gospodarskih subjekata. Za to ne postoji detaljan popis te učinkovit sustav kontrole i sankcioniranja spaljivača otpada. Postotak recikliranja otpada u odnosu na ukupni otpad je vrlo skroman, tek negdje oko 10%. Brojni su tokom prošlih godina bili primjer ekoloških ekscesa i trovanja prouzročenih nekontroliranim odlaganjem otpada, odnosno ispuštanjem otpadnih voda i plinova. Mnogima od njih ili o nekima od njih raspravljalo se ovdje u Saboru. Dakle, kod Ploča je bio prisutan azbest, u Vranjicu također azbest, u Karlovcu amonijak CO2, u Sisku nafta CO2, Savskom Marofu kemijski spojevi Plive i … [[Govornik se ne razumije.]] u Zagrebu u Podsusedu bio je devastiran prostor bivše tvornice cementa itd. U slučajevima ekoloških incidenata izostaju pravodobne reakcije nadležnih službi institucija te je evidentno da nema učinkovite kontrole nad onim što se događa u prostoru. Postoje primjeri podložničkog mentaliteta čelnika u tijelima lokalne državne vlasti prema gospodarskim subjektima koji zagađuju okoliš. Potpuna netransparentnost odluka lokalne vlasti o gradnji novih objekata koji predstavljaju prijetnju održivom razvoju, dakle zdravlju građana i čistom okolišu, na primjer planovi gradnje Zagrebačke spalionice otpada, regionalnih centara za gospodarenje otpadom kojima nisu prethodile poticajne mjere i kampanje za smanjenje volumena otpada itd. Sve to nam govori dakle da je itekako bitan ovaj zakon kojega danas predlažemo. Dakle, radi se o Zakonu o zaštiti okoliša. Mi mislimo, naš klub dakle misli da jedno od bitnih dakle pitanja koje bi trebao biti riješiti je da odgovori na pitanje kojim smjerom krenuti u provedbi strategije gospodarenja komunalnim otpadom. Dakle, radi se o većinskom dijelu otpada stvorenog u kućanstvu i sličnog otpada iz proizvodne i uslužne djelatnosti, odnosno na manji dio nekih vrsta otpada koji se već dijelom skupljaju odvojeno kao što su ambalaža, baterije i akumulatori ulja, gume, metal, vozila i slično. Odluka je vezana uz odabir načina na koje će se sakupljati spomenuti otpad, odabir lokacija njegova dovoza i obrade, odabir tehnologije za njegovu obradu odnosno zbrinjavanje, te način na koji će se sanirati postojeća odlagališta. Ključna polemika koja se vodi, tj. koja se otvorila prije određenog vremena jest da li spaljivati otpad u postojećim cementarama, te da li graditi spalionice, odnosno infrastrukturu podređenu spaljivanju otpada kao što su MBO centri, tj. centri za mehaničko biološku obradu otpada, postrojenja u cementarama i slično ili mijenjati strategiju odustajanjem od takve gradnje s potpunim usmjerenjem na odvojenost, skupljanje i recikliranje otpada u sanaciju postojećih odlagališta za što se zalaže klub regionalnih stranaka. Hrvatska je sreća ili nesreća kako se uzme što odabir ispravnog smjera strategije gospodarenja otpadom nije uvjetovan nekom ranijom tehnologijom. Mi zapravo krećemo praktični iz nule o čemu bi trebalo voditi računa zbog iskorištenja postojećih gospodarskih resursa. Pri tome spaljivanje otpada u cementarama zbog izuzetne štetnosti za zdravlje i okoliš ne treba uzimati u obzir već zabraniti. Donesena odluka odredit će da li smjer razvoja Republike Hrvatske na području gospodarenja otpadom za dugi niz godina, a odabir pogrešnog koncepta imat će velike financijske i druge posljedice po interese Republike Hrvatske koje će naknadno biti vrlo, koje će naknadno biti vrlo teško mijenjati. Europska banka za obnovu i razvoj i druge institucije koje bi trebale pomoći u financiranju projekta izgradnje infrastrukture za gospodarenje otpadom, pri tome svoju potporu ne uvjetuju odabirom određenog koncepta ili tehnologije. Članovi dakle regionalnih stranaka da mi u ovom zakonu, dakle u Zakonu o zaštiti okoliša da se već tu dakle odredimo o tom problemu, pa mi predlažemo da se iza članak 29. dakle o točki koja govori o gospodarenju otpadom doda i članak 30. u čijem bi prvom dakle stavku stajalo: “Dosljedno ekološki koncept gospodarenja otpadom temelji se na odvojenom skupljanju otpada većeg domaćinstva i recikliranju, te je nužna potpuna usmjerenost tome cilju, a u konačnici konceptu nula otpada.“ Drugi stavak. Nepoželjni oblici zbrinjavanja otpada. Zbog svoje štetnosti po ljudsko zdravlje i održivi razvitak su termička obrada otpada. To su spalionice otpada, spaljivanje otpada u cementarama i energanama i centri za mehaničku biološku obradu radi pripreme otpada za spaljivanje. Dakle, mi mislimo da je u Republici Hrvatskoj nužnost da se uspostavi dosljedan ekološki sustav zbrinjavanja otpada koji bi se temeljio na odvojenom prikupljanju već od domaćinstva i reciklaže. Po uzoru na niz naprednih gradova i uopće na svijetu koje recikliraju više od 70% svog otpada i teže iskoristiti još i više. Danas Hrvatska možda reciklira 10% svog otpada, a cilj je nekakav prema strategiji čini mi se da do 2025. godine da se to digne tek na 25%. Ovakav koncept je pored ostalih prednosti, on je ekološki opravdaniji, etički prihvatljiviji. Ostvaruju se ogromne uštede u prirodnim resursima, potiču se gospodarske tvrtke za reciklažu diljem cijele države i teži se smanjenju nastajanja otpada. I ujedno je taj sustav najmanji i četverostruko jeftiniji od gradnje spalionice i MBO centara s njihovim poznatim manama koje su dakle da su oni ekološki neprihvatljivi, profit ide jednoj tvrtci ili užoj grupaciji. Također on djeluje demotivirajuće za recikliranje. To je s filozofijom profita teže nastajanju otpada posebno za spalionice gdje treba i potrebno odlagalište za toksičnu šljaku itd. itd. U Hrvatskoj postoji i jedan dobar primjer. To je Grad Krk koji je krenuo dakle u projekt dakle da zbrinjava otpad upravo na ovakvom zdravom konceptu, na konceptu nula otpada. Dakle, Grad Krk je već nakon godinu dana primjene takvog koncepta zabilježio da prikuplja već i reciklira 25% tog otpada. Dakle, naš je stav još jedanput ponavljam da i sam sustav zbrinjavanja otpada da se mora temeljiti upravo na ekološkom principu, tj. da zbrinjavanje otpada ne dodatno zagađuje okolinu i ugrožava zdravlje naših ljudi. Slažemo se dakle da bi otvaranje mogućnosti da se Republici Hrvatskoj u većoj mjeri otvaraju te spalionice da bi upravo do toga i došlo. A u tim spalionicama znamo da se ispaljuju određeni predmeti koji sadržavaju kemijske spojeve koji opet dakle ugrožavaju zdravlje naših ljudi. I naš je dakle stav u konačnici da se Vlada mora jasno odrediti prema spaljivanju otpada kao izrazito štetnoj metodi zbrinjavanja otpada koje filozofijom profita potiče stvaranje otpada u odnosu na metodu odvojenog prikupljanja i recikliranja otpada koje teži smanjenju nastanka otpada ponovnim iskorištavanjem, tj. dobivanjem sekundarne sirovine. Isto moraju činiti županije, općine i gradovi, te nužnim izmjenama prostornih planova onemogućiti spaljivanje otpada. Dakle, Klub regionalnih stranaka PGS-a, SBHS-a, MDS-a prihvaća ovo izvješće dakle koje vjerno prikazuje kakvo je stanje u našem sustavu zaštite okoliša, a isto tako prihvaćamo ovaj zakon u prvom čitanju i predlažemo dakle da se do drugog čitanja proširi ova tema, dakle članak gospodarenje otpadom sa člankom 30. u kojem predlažemo dakle da se zbrinjavanje otpada temelji na konceptu nula otpada. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Sad ćemo malo prekinuti i nastaviti u 15,00 sati. Klub zastupnika HNS-a zastupnica Alenka Košiša Čičin-Šain je na redu. Nastavljamo sjednicu i raspravom. Klub zastupnika HNS-a, poštovana zastupnica Alenka Košiša Čičin-Šain. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovani državni tajniče, kolegice i kolege. Prije svega bih pozdravila što je došao u raspravu Prijedlog ovog Zakona o zaštiti okoliša ne samo zato jer to od nas traži Europa, već zato što je to nužna potreba našeg održivog razvoja koji svakako očekujemo u puno većoj mjeri u nadolazećim godinama. No zbog obimnosti materijala nažalost nisam bila u mogućnosti proći sav materijal pa će se moje konkretne primjedbe odnositi na nekakvih 40-ak članaka. Gospodarenjem otpadom čini značajan segment zaštite okoliša i održivog razvitka te je ovaj zakon kao krovni zakon trebao bi trasirati smjernice i nižih zakona. Naime, htjela bih reći da je cijela moja rasprava koncipirana na tri segmenta. Jednim dijelom su to primjedbe ekoloških udruga koje mislim da ste vi u izvjesnom, u jednom obliku dobili. Drugi dio je dio koji se, koji su primjedbe prispjele od djelatnika koje obavljaju kontrole emisija plinova i jednim dijelom su treća kategoriju čine prijedlozi, pitanja i dileme prostornog planera, mojih kolega koji su mi se obratili da vas upravo oko tih stvari pitam da razjasnite ako je moguće ili da se do drugog čitanja nekakva problematika kroz ovaj zakon riješi. Dakle da nastavimo dalje sa gospodarenjem otpadom. Zato, bilo bi dobro da se u ovaj zakon ugrade odredbe koje preciziraju ključne smjernice ove problematike sa ciljem po njim ekološki ispravnog postupanja. Spomenutim odredbama definiralo bi se usvajanje ekološkog koncepta gospodarenja otpadom sa potpunim usmjerenjem na odvojeno sakupljanje otpada već od domaćinstva i recikliranje, a u konačnici usvajanjem koncepta nula otpada. Nadalje, potrebno je jasno specificirati nepoželjne oblike zbrinjavanja otpada zbog svoje štetnosti po ljudsko zdravlje i održivi razvitak, a to su termička obrada otpada, spalionice otpada, spaljivanje otpada u cementarama i energama i centri za mehaničko-biološku obradu radi pripreme otpada za spaljivanje. Usvajanje ovih prijedloga od posebne je važno jer je spaljivanje otpada postupak sa vrlo izraženom emisijom otvorenih i kancerogenih spojeva i elemenata u okoliš kao što su dioksini, furani, živa, olova, arsen i slično. Oporaba otpada pojam je kojim se skupno označava oporaba otpada u materijalne svrhe, dakle spaljivanje. Radi jednoznačnosti nužno je upotrijebiti odvojene pojmove. Zbog upotrebe skupnog dvoznačnog naziva dolazi do izjednačavanja spaljivanja otpada, podrazumijeva se izjednačavanje spaljivanja otpada sa recikliranjem kao metodom zbrinjavanja otpada što dovodi do svojevrsne konfuzije. A sad nešto o izradama studija. Nacrtom zakona zadržava se postojeće stanje po kojem nositelji zahvata osigurava izradu studije o utjecaju zahvata na okoliš. Zbog direktne poslovne povezanosti između nositelja zahvata i izrađivača studije čest je slučaj da je studija neobjektivna i održava želje ustvari samog nositelja zahvata. Zbog neuključenosti djelatnika ministarstva tijekom razdoblja izrade studije teško je prilikom ocjene studije kontrolirati sve utjecaje na okoliš zahvata opisanih u studiji. Zbog toga je potrebno usvajanje odredbe koje bi ministarstvu osiguralo izradu studije o utjecaju zahvata na okoliš, a nositelj zahvata podmirio ministarstvu troškove izrade studije te sve troškove u postupku procjene utjecaja zahvata na okoliš. Predloženom odredbom izradu studija od strane nezavisnog izrađivača tijekom cijelog procesa nadzirao bi i koordinirao djelatnik iz ministarstva. Ujedno bi bilo uputno da kao član povjerenstva u postupku procjene utjecaja zahvata na okoliš, koje određuje ministar, obavezno sudjeluje i stručni predstavnik ekoloških udruga na čijem području se zahvat planira. Zbog česte pojave da povjerenstva idu upravo na ruku nositelju zahvata, te zbog objektivnijeg postupka tijekom procjene potrebno je osigurati i prisutnost stručnog predstavnika druge strane prilikom donošenja odluke. Kasnije ću još kroz jedan članak to malo pobliže objasniti. Izraženi problem je što kemičari i još neke struke ne mogu imati status ovlaštenih inžinjera pa kao takvi ne mogu značajnije sudjelovati u ocjeni projekata koji imaju utjecaj na okoliš, a oni bi trebali biti neprikosnoveni kad je zaštita okoliša u pitanju. Još prije 10-ak godina u tadašnjem Ministarstvu graditeljstva bili su protiv da kemičari i još neke struke kao što su geolozi, tehnolozi, uđu kao ovlašteni inžinjeri u neka tijela koja se bave zaštitom okoliša. Danas bi zaista bilo potrebno spomenutim strukama omogućiti sudjelovanje u svim tijelima u kojima se donose ocjene, uključivo i strateške, utjecaja zahvata na okoliš. Posebnim pravilnikom potrebno je bolje riješiti izlazak neovisnih ekipa za mjerenje onečišćavanja u slučaju hitnih situacija i prijava. Nejasno je zašto je prije dosta godina skupo plaćeni kombi istine u Državnom inspektoratu tzv. mobilni mjerni laboratorij sa najsuvremenijom opremom za spektralnu analizu sastava tvari ukinut, a bio je namijenjen između ostalog upravo za te svrhe. Dešava se da ministarstvo raspiše natječaj za mjerenje pa ekipa intervenira nakon dva tjedna od trenutka kada je bilo moguće utvrditi zagađenje. Potrebno je proceduru precizirati na način da se po hitnom postupku mogu utvrditi prave činjenice. Najbliži primjer nam je situacija u Karlovcu. Sad nešto što se tiče primjedbi prostornih planera. U Prijedlogu novog Zakona o zaštiti okoliša mogu se u dijelu koji se odnosi u vezi s prostornim uređenjem izdvojiti sljedeći dijelovi. U okviru zaštite okoliša, i to načela cjelovitog pristupa uvodi se načelna obaveza da se kod izrade i donošenja dokumenta prostornog uređenja mora posebno uzeti u obzir osjetljivost okoliša na određenom prostoru, odnos prema skladu i vrijednosti krajobraza, odnos prema neobnovljenim i obnovljivim prirodnim dobrima, kulturnoj baštini i materijalnim dobrima, te ukupnost njihovog međusobnog utjecaja i međusobnih utjecaja postojećih i planiranih zahvata na okoliš, članak 11. stav 3. Sukladno tom načelu, a kao instrument zaštite okoliša uvodi se obveza provođenja postupka strateške procjene utjecaja plana, programa i odgovarajućeg strateškog dokumenta na okoliš, a koji je obavezan za planske dokumente koji između ostalih donosi Županijska skupština, a koji se odnose na prostorno uređenje. Iz toga proizlazi da je strateška procjena u postupku donošenja prostornog plana županije obaveza ovog postupka postoji i za druge dokumente koji mogu imati bitan utjecaj na prirodne vrijednosti i područje ekološke mreže prema posebnom propisu, te za planske dokumente za koje se u postupku prethodne ocjene o potrebi provedbe strateške procjene utvrdi da bi njegova provedba mogla imati značajan utjecaj na okoliš članak 50. stavak 1. U tom smislu postupku prethodne ocjene podliježu i prostorni planovi velikih gradova, ali i općine ukoliko je to prostornim planom županije propisano kao i za njihove izmjene i/ili dopune. Svi bitni elementi za provođenje postupka strateške procjene na okoliš i prethodne ocjene o potrebi strateške procjene bit će definirani posebnom uredbom koju će donijeti Vlada RH u roku od godine dana od donošenja zakona. Propisano je da se rezultati strateške procjene utjecaja na okoliš kao i mišljenja odgovarajućih tijela i osobito nadležnog ministarstva dobivenih u tom postupku te rezultate prekograničnih konzultacija obavezno uzimaju u obzir u prijedlogu planskog dokumenta prije njegovog donošenja, a razmatraju se i primjedbe, prijedlozi i mišljenja javnosti i zainteresirane javnosti. Propisano je da se prilikom izrade planova između ostalog mora uzeti u obzir i udaljenost između, to se više odnosi na, ali između postrojenja i stambenih zona, javnih mjesta i ekoloških značajnih područja itd. Mislim, ali to nije tako relevantno pitanje, jer sama izrada studija oko, strateške studije za okoliš. U kontekstu izrade i donošenja prostornih planova, a osobito vezano uz prijedlog novog Zakona o prostornom uređenju i građenju postoji niz nejasnoća koje ćemo imati sutra a pro pos toga na raspravi, postoji niz nejasnoća i mogućih poteškoća u primjeni ovog Zakona, odnosno upravo u primjeni ove izrade studija i strateškog utjecaja. Dakle, ono što bi htjela dalje naglasiti su konkretne primjedbe po pojedinim člancima. Naime, članak 3. to su uglavnom sada prvenstveno primjedbe onih koji rade mjerenje emisije u, mjerenje emisija plinova. U članku 3. … [[Govornica se ne razumije.]] 8. i 9. poticanje uporabe obnovljivih izvora energije, a u vezi podstavka 2. zaštite … [[Govornica se ne razumije.]] raznolikosti. Ne postoje pisani naputci niti bilo kakvi pravnici ministarstva koji bi davali upute kako i kada treba poštivati struku, a kada krajobraznu arhitekturu. Istovremeno komisija za ocjenu studija utjecaja na okoliš odbijaju poneke, ali ne sve studije utjecaja na okoliš radi nepostojanja mišljenja stručnjaka za krajobraznu arhitekturu. Izgleda da komisije više cijene mišljenje pojedinoig stručnjaka ili arhitekta od mišljenja struke. Naime, ako jedan toranj vjetroelektrane sakrijete u dolinu nema nikakvih šansi da se obnovljiva energija vjetra iskoristi u smislu ovog Zakona. I konačno, u pozadini većeg polja vjetroelektrane na brdašcu kod Augsburga lijepo se vidi katedrala u Augsburgu i nikome ništa. Zakoni europske zajednice o zaštiti okoliša očito nisu ni oni koje bi naš Sabor trebao prihvatiti kao zakon Europske unije. Primjedbe se odnose također i na članak 4. i djelomično članak 5. Odnosi da se dosadašnji novi zakon omogućava da lokalna zajednica, pa i najmanja grupa pojedinaca može zakočiti projekte od interesa za Hrvatsku. Podsjetimo se, neargumentirani napadi na sve planirane investicije od interesa za obranu zemlje poput recimo radara ili Slunja, izgradnja regionalnih odlagališta komunalnog otpada, kanalizacije i pročistača otpadne vode, a da ne spominjemo transportne i energetske magistralne vodove, a čeka nas donošenje svih mogućih prostornih planova za lokalne i regionalne spalionice komunalnog, pa na kraju krajeva i opasnog otpada. Interes Republike Hrvatske i regije mora biti iznad interesa i galame neupućenih i izmanipuliranih skupina poštujući svaki princip javnosti i struke ako takvim raspolažemo. U tom smislu bilo bi posebno važno da predstavnici udruga, prvenstveno eko udruga budu legitimno uključeni u povjerenstva o čemu sam već prije progovorila na početku. Što se tiče članka 5. i njegovog stavka 30. trebalo bi brisati naziv osobe i fizička jer po sadašnjem i budućem zakonu postoje registrirane tvrtke i stručnjaci koji polaže stručni ispit. Struka treba biti iznad pojedinca koji je tzv. fizička osoba sa nekim mišljenjem, naročito ako je bez argumenta. Nadalje u članku 5. stavak 47. potrebno bi bilo ubaciti izraz "doza" jer … [[Govornica se ne razumije.]] 17., svaka tvar po definiciji ima otrovna svojstva, samo doza čini neku tvar otrovnom. Tako su mi stručnjaci rekli. U članku 5. stavak 4. treba brisati ne može fizička osoba dobiti ovlasti tijela javne vlasti, jer je to protivno smjernicama Europske unije. U članku 5. stavak 51. nije razjašnjeno što je velika ekološka nesreća. Ako je to nesreća koja ne prelazi granice postrojenja i tvrtke, tada je to nesreća na radu ili požar, ako prelazi granice tada treba propisati što je velika ili mala ekološka nesreća i koji su kriteriji za ocjenu toga. Primjedbe na članak 13. treba krajnje odgovorno donijeti posebni propis maksimalne visine odštete kako bi se osigurala jednakost pred zakonom. U članku 28. kad se govorimo o svjetlosnom onečišćenju treba dobro razmisliti jer bez jasnih kriterija u slučaju prihvaćanja ovog Zakona može se dogoditi da neka dobro iluminirana jahta nakon priveza uz našu obalu plati visoku kaznu nekom lokalnom šerifu, a da grad domaćin ili grad iz kojeg dolazi gost za mnogo veće svjetlosno onečišćenje ne plati doduše ništa. Doduše u onom ogromnom poglavlju kaznene odredbe nismo našli propisanu kaznu, ali naš svijet je dovitljiv i mahat će zakonom, a ne kaznenim odredbama. Primjedbe uz članak 29. gospodarenja otpadom odnose se na plaćanje kazne. Tko će platiti kaznu zbog činjenice da u Agenciju za zaštitu okoliša nije niti jedne godine do sada za gotovo 200 odlagališta otpada nije stiglo gotovo niti jedno izvješće o emisijama plinova iz odlagališta komunalnog otpada za koje su izrađene studije, za koja su više ili manje dodijeljena sredstva iz Fonda za zaštitu, za sanaciju, a za zakonitost provođenja odredbi zakona valjda odgovara inspekcija zaštite okoliša. Po novom Zakonu o kaznenim odredbama u članku 202. stavak 19. treba svako odlagalište platiti 100 do 250 hiljada kuna. Primjedba na članak 35. oko Fonda za zaštitu okoliša. Neprirodno je da u Fondu milijarde kuna raspoređuje grupa ili pojedinac. Zbog toga se predlaže da se zakon dopuni odredbama stavka 2. i stavku 3. i to na način da se priloži da programi za koje sredstva prikuplja Fond zaštite okoliša nakon prijedloga Fonda idu na reviziju i odobrenje u Agenciju za zaštitu okoliša do vrijednosti 5 milijona kuna, a ako se odobravaju sredstva iznad 5 milijona kuna tada nakon ponovljenog mišljenja Agencije za zaštitu okoliša povoljno mišljenje treba dati i Savjet za zaštitu okoliša. Također bi trebalo nadopuniti isti članak u stavku 3. da se plaćanje sredstava i zakonitost utroška odobrenih sredstava treba obavljati Ministarstvo financija u posebnom formiranom za to odjelu. Članak 36. stavak 4. trebalo bi brisati. Naime, ako je pravna osoba ispunila sve uvjete iz članka 36. i 1., 2. i 3. gdje se govori o osobama ovlaštenima za stručne poslove zaštite tada je praktički protuustavna odredba iz stavka 4. kojom se sprječava tržišna utakmica. Nakon što studija utjecaja na okoliš bude prihvaćena od komisije investitori ionako poštujući Zakon o nabavi roba i usluga mora raspisati natječaj za monitoring kome mogu pristupiti sve ovlaštene tvrtke. Zakonodavac je osigurao poštivanje svih propisa kroz inspekciju zaštite okoliša i kroz kaznene odredbe. Stavak 4. u članku 36. ne smije diskvalificirati niti jednu tvrtku zbog pretpostavke mogućeg krivotvorenja podataka. Također uz članak 36. stavak 6. i 7. pogrešno se citira stavak 4. nego se te vjerojatne odredbe odnose kao što rekoh ranije na 1., 2. i 3. stavak. Članak 37. treba imati i novi podstavak 7. da se uvjeti za polaganje stručnog ispita propisuju za svaku struku posebno, na primjer za struku praćenja kakvoće i emisije u atmosferu je jedna struka, za monitoring praćenja i misija je druga struka itd. Stavkom 8. nakon položenog stručnog ispita stručna osoba dobiva diplomu adekvatnu diplomi Agencije za zaštitu okoliša u UK, naziv lider ili ovlašteni voditelj stručnih poslova. Uvjeti za pristup stručnom ispitu glede kvalifikacije i staža u struci ne mogu biti stroži od identičnog stručnog ispita u Ujedinjenom kraljevstvu Engleske gdje se osamnaest mjeseci staža u struci traži. Stavkom 9. pojedini stručnjaci mogu polagati više stručnih ispita u razmaku od šest mjeseci. Stavak 10. valjanost diplome i stručnog ispita odnosi se na stručnjake i opreme na koje je položen stručni ispit a koje odgovara standardu ISO u vlasništvu tvrtke i za navođenje imena tvrtke. Valjanost diplome obnavlja se svake četiri godine i nije prenosiva. Članak 38. bi trebao sve odredbe koje spominje u članku 38. potrebno bi bilo brisati. Naime, kako može ovaj zakon predložiti nekog univerzalnog stručnjaka za zaštitu okoliša koji će ujedno biti i revizor grupi stručnjaka raznih struka. Otprilike to bi bilo u medicini kako na stručno mišljenje kardiologa bi reviziju davao na primjer proktolog. Eto, iz ovih navedenih tu razloga različitih struka koje će se koristiti ovim zakonom, dakle od prostornih planera koji imaju svoje dileme jer je u prostornom planiranju to neposredno povezano i sa ovim zakonom o zaštiti kao i sa naslova primjedbi koje su dali oni koji koriste svakodnevno u obavljanju svog posla ovaj zakon i odredbe ovog zakona te konačno onih koji se nalaze sa druge strane a to su razno razne ekološke udruge. Ja bih molila predlagatelje da ozbiljno porazmisle o ovim primjedbama pa da do drugog čitanja usvoje ukoliko ih je moguće a do tada ćemo mi ispred kluba HNS-a podržati prijedlog ovog zakona.
Hvala. Idemo na pojedinačnu raspravu. Poštovana zastupnica Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite.
Hvala. Poštovani gospodine predsjedniče, poštovani predstavnici Vlade, kolegice i kolege. Naravno da je ovakav jedan prijedlog zakona nama bio potreban, pogotovo u vremenu kad nama ulazi i strani kapital koji se ovako vrlo rado voli ponašati u našoj zemlji kako se ne ponaša u vlastitoj zemlji glede prije svega plaćanja radnika a onda i poštivanja i zaštite okoliša. Mi znamo koliko smo i kao zemlja dužni svoje standarde pa i ovaj normativni okvir prilagoditi europskim standardima i da je to nešto što je prirodno i što se od nas očekuje. Pa na tom tragu ja bih imala baš iako je ovo tek prvo čitanje jednu vrlo konkretnu primjedbu u članku 5. točka 6. koja govori upravo o zakonskom tumačenju pojedinih pojmova koji se upotrebljavaju u ovom zakonu. Pa se tako, a što je vrlo znakovito i ja mislim da trpi i da mora preživjeti do drugog čitanja. Naime, ovdje se definira što je to industrijska nesreća pa se ona tretira kao neki događaj za koji gotovo da i nije kriv čovjek nego eto posljedica nečega nekontroliranog. Dakle, govori se in personalno. Na taj način konkretna odgovornost pogotovo to nije dobro kada se govori u uvodnim odredbama zakona na vlastito ne u samom zakonskom tumačenju pojedinih pojmova koji se kažem upotrebljavaju kasnije u ovom zakonu. Nama je itekako potrebno načelo odgovornosti. Kasnije se o tome i nešto govori po onom načelu da plaća onaj koji je prouzročio nesreću. Međutim, već u pojmu industrijske nesreće moramo personalizirati stvari. Dakle, ta nesreća nije nekakav događaj više sile, izvanjskih faktor nego ovdje se konkretno, dakle dalo bi se zaključiti aktivnosti. To su aktivnosti. Kakve? Koje poduzima čovjek odnosno pravna osoba u cjelini. Isto tako, trebalo bi i pretpostaviti kasnije i u ovom zakonu koji smo mi donijeli, o njemu se vrlo malo govori kod nas iako je donesen već prije nekoliko godina o kaznenoj odgovornosti pravnih osoba i zato mislim da o tome svemu treba imati na umu kada se govori ne samo o pojašnjenju pojmova nego i kasnije u samom zakonu. Ja bih htjela iskoristiti i ovu moju pojedinačnu raspravu da se osvrnem na tu prvu žrtvu veliko zapadnog kapitalizma kada je stradao mirni građanin Karlovca Martinović i njegova kujica Šer. Vidjeli smo koliko je bilo potrebno aktivnosti pa evo i mi iz kluba SDP-a smo reagirali jer prvotne reakcije vlasnika pivovare koji dolazi iz vrlo uljuđene zemlje i gdje su čak i naši suci stjecali znanja iz europskog prava i odgovornosti pa i u pogledu ovakvog ponašanja, dakle da ponašao vrlo uvrijeđeno kao da je oštećena ta pivovara a ne ovdje prva žrtva kapitalizma na ovim prostorima je nakon jednomjesečne agonije odnosno kome građanin Martinović preminuo. A da tragedija bude još i veća čak je bio i zaposlenik sve do umirovljenja te iste pivovare. Dakle, i sada ovaj, činjenica dakle da je i sam postupak u tijeku, po tome i ne bi govorili ali, možda je kažem ovaj događaj jednostavno nas obvezuje da podižemo standarde i da već sada kažemo što je to dozvoljeno, a koja stanja i koje stvari se u našoj zemlji neće tolerirati. Mislim da je dobro jedan naš tjednik pa i njegov novinar skrenuvši posebno pozornost na ovu situaciju rekao, ukoliko padnemo na ovom ispitu kao da smo im poručili izvolite, za svoja odlagališta imate ovakvu jednu zemlju kaže, i doslovno citiram: sa jasnom porukom ukoliko se u tome žestoko ne bi usprotivili pa i mi ovdje, u Hrvatskom saboru pa i kad govorimo o ovakvom prijedlogu zakona, kada se obraća tim istim koji su prouzročili smrt našeg građanina, bilo bi to kaže, ukoliko ne bismo tako postupili oštro i podigli kažem i ustvrdili te norme i standarde, ideje vaše, lešine naše. Zato još jednom skrećem pozornost da je ponašanje dakle ne samo koje ćemo mi uglaviti u zakonu nego prije svega u njegovoj primjeni. Treba itekako voditi računa jer takve opasnosti prijete nam više nego što smo mi sami kao građani možemo i u stanju smo zagaditi okoliš. To su velike opasnosti koje vrebaju. I poruka je upravo takvima da te mjere koje propagiraju i koje moramo mi sami ugraditi u svoj standard, da se prvi oni, njih drže i da ih poštivaju. Naša vlast ne bi trebala biti blagonaklona prema takvim koji smatraju dakle, počesto da imaju kapital, koji znaju čak i prijetiti ukoliko budemo primjenjivali vlastite zakone da će otpustiti radnike, da će preseliti svoju proizvodnju. Vlast se ne bi trebala dati reketirati od takvih, nego im pokazati, ne samo sa donošenjem ovakvog zakona nego još više njegovom primjenom i vrlo oštrom primjenom da mi mislimo ozbiljno. Hvala lijepa.
Hvala. Poštovani zastupnik Mario Zubović. Izvolite!
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Prijedlog novog Zakona o zaštiti okoliša u hrvatsko zakonodavstvo uvodi načelo cjelovitog pristupa zaštiti okoliša. Prijedlogom novog Zakona o zaštiti okoliša koji je predmet današnje rasprave krovni je zakon koji daje okvirne smjernice i temelje za cjelokupnu regulaciju problematike zaštite okoliša u Hrvatskoj i iz tog je razloga u javnosti popularno i nazvan mali ekološki ustav. Dakle, s obzirom na veliku širinu tema kojima se bavi predmetni zakon a koje su sve vezane u zaštitu okoliša odlučio sam se posvetiti jednoj novosti prisutnoj u ovom prijedlogu zakona koji mi se čini najznačajnijom promjenom u odnosu na dosadašnji pristup koji je vladao u hrvatskom zakonodavstvu. Radi se o cjelovitom pristupu zaštiti okolišu. Zakon o zaštiti okoliša koji je trenutno na snazi a koji je donesen još 1994. godine kao prvi zakon koji regulira problematiku okoliša postavio je vrlo bitna načela kao što su načelo poštivanja prava, načelo prevencije i odgovornosti onečišćivača za sve štete u okolišu i načelo javnog sudjelovanja. Uz ta načela novi prijedlog zakona donosi vrlo bitno načelo, načelo cjelovitog pristupa zaštiti okoliša. Što to zapravo znači? Radi se o tome da dosada utjecaj na okoliš i onečišćenje okoliša prečesto promatralo parcijalno tj. prilikom analize potencijalno negativnog djelovanja na okoliš kretalo se od određenog medija odnosno određene sastavnice okoliša. Tako se posebno promatrao i zakonski tretirao otpad, otpadne vode, štetna ispuštanja plinova u zrak ili utjecaj na morski eko sustav. U ovom zakonu postavljen je temelj za pristup koji u središtu pažnje ima određeno postrojenje tj. određenu tvornicu, te se zatim promatra cjelokupni rizik za okoliš koje to određeno postrojenje odnosno neka tvornica predstavlja. Kreće se dakle od jedne takve jedinice koja se promatra u svojem realnom okruženju i za koju se procjenjuje a zatim i regulira i kontrolira utjecaj na okoliš u cjelini. U obzir se tada uzima rizik za sve sastavnice okoliša. A kako bi se to omogućilo predmetni zakon daje nam proširenu prizmu sastavnica okoliša i potencijalno negativnih čimbenika. U zakonu se tako uz dosada spominjanje tlo, šume, zrak, vodu, more, očuvanje biološke i krajobrazne raznolikosti i gospodarenje otpadom u obzir uzima i zaštita od štetnog utjecaja genetski modificiranih organizama, zaštita od buke, zaštita od ionizirajućih zračenja i nuklearna sigurnost, Zaštita od štetnog utjecaja kemikalija i zaštita od svjetlosnog onečišćenja. Uvođenjem načela cjelovitog pristupa zaštiti okoliša osigurava se da niti jedan element okoliša ne bude zanemaren u zaštiti te da se sva rizična industrijska postrojenja u Hrvatskoj budu podvrgnuta posebnim postupcima nadzora i kontrole. Suština cjelovitog pristupa zaštiti okoliša sadržana je u novoj zakonskoj odredbi tzv. okolišnoj dozvoli. To je dozvola koju moraju imati postrojenja koja mogu imati negativni utjecaj na okoliš a u kojoj su definirani tzv. objedinjeni uvjeti iz zaštite okoliša karakteristični za određeno postrojenje. Objedinjenim uvjetima zaštite okoliša utvrđuje se koje je najpovoljnije tehničko odnosno tehnološko rješenje za postrojenje kojim će se postići odgovarajuća zaštita okoliša te koje uvjete određeno postrojenje mora poštivati u svome radu. Podloga za određivanje objedinjenih uvjeta zaštite okoliša je elaborat o idejnom tehničko odnosno tehnološkom rješenju kojeg izrađuju ovlaštena društva a čiji trošak snosi parna i fizička osoba koja upravlja postrojenjem. Rješenjem o objedinjenim uvjetima zaštite okoliša donosi ministarstvo nadležno za zaštiti okoliša. Bitno je napomenuti da se u idejnom, tehničkom odnosno tehnološkom rješenju treba voditi računa o tome da se buduće postrojenje u svom radu treba koristiti najboljim raspoloživim tehnikama. Taj je termin također novost koju uvodi prijedlog zakona a on označava najučinkovitiji, najnapredniji razvojni stupanj djelatnosti i s njome povezanih načina proizvodnje koji je dostupan u određenom trenutku i koji osigurava minimum utjecaja na okoliš za datu industriju. Okolišna se dozvola mora zatražiti prije izgradnje postrojenja i svake značajnije promjene na postrojenju, a objedinjeni uvjeti zaštite okoliša određuju se u dvije faze. Prvi puta u fazi definiranja idejnog rješenja postrojenja, a drugi puta prilikom dobivanja uporabne dozvole za rad već izgrađenog postrojenja. Tako se osigurava da se u praksi tj. za vrijeme probnog rada postrojenja poštuju uvjeti određeni u fazi planiranja. Najbitniji element vezan uz tzv. okolišnu dozvolu je činjenica da se objedinjeni uvjeti zaštite okoliša koje sadrži uporabna dozvola za postrojenje utvrđuju na razdoblje od 5 godina. A po proteku tog roka potrebno je zatražiti novu dozvolu za rad postrojenja. Na taj način osigurava se da industrijska postrojenja konstantno prate napredak tehnologije u zaštiti okoliša te se izbjegava mogućnost da radi zastarijevanja postrojenja dođe do većeg zagađenja okoliša. Konačno bitno je spomenuti da se odredbama o okolišnoj dozvoli hrvatsko zakonodavstvo usklađuje sa pravnom stečevinom Europske unije, točnije direktivom o integriranom sprečavanju i kontroli onečišćenja. Ta je direktiva prvi puta objavljena 1996. godine a njome je trenutno obuhvaćeno oko 50 tisuća industrijskih postrojenja širom Europske unije čiji se rad stalno nadzire kako bi se osigurale zaštita okoliša i sigurnost građana Europe. Ovaj Prijedlog zakona osigurava da se i u hrvatskoj industriji koriste najmodernije tehnologije te da se stalnim nadzorom i redovitim poboljšanjima industrijske tehnologije postigne odgovarajuća zaštita okoliša i zdravlja stanovništva. Zahvaljujući odredbama koje reguliraju sprečavanje velikih nesreća, sudjelovanje javnosti u rješavanju pitanja zaštite okoliša, obvezu pružanja informacija o onečišćenju, razvoj sustava praćenja stanja u okolišu, edukaciju i provjeru kompetencije i stručnjaka koji se bave zaštitom okoliša možemo zaključiti da je ovaj Prijedlog zakona o zaštiti okoliša izuzetno moderan i efikasan zakon koji će poboljšati kvalitetu življenja hrvatskih građana. Htio bih još reći da u dopodnevnoj raspravi je gospodin Rožić doslovno rekao: «Problematika «POPS-a» obuhvaćena je Stockholmskom konvencijom 2001. godine čija potpisnica je Republika Hrvatska ali konvencija još nije ratificirana». On je nadalje rekao: «Zašto nismo ratificirali tu konvenciju?» I potvrdio: «Zato što to očito ne možemo primijeniti.» Ja moram ovdje ponovo reći da je konvencija na 23. sjednici 24.11.2006. godine jednoglasno prihvaćena i ratificirana u Saboru. Prema tome gospodin Rožić je obmanuo hrvatsku javnost i Hrvatski sabor. Tako da sumnjam u cijelo njegovo izlaganje da je istinito i da je točno kada je, kada je htio obmanuti nas da konvencija nije ratificirana a ona je sa 93 glasa jednoglasno prihvaćena. Sa nijednim glasom protiv. I HSP je glasao za tu konvenciju. Hvala lijepa.
Hvala. Poštovani zastupnik Jure Bitunjac. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovane kolegice i kolege, gospodine državni tajniče. I ja ću reći ukratko nekoliko riječi o samom izvješću i o samom zakonu. Izvješće o stanju okoliša u Republici Hrvatskoj od 1997. do 2005. godine mislim da je ono dano ovdje cjelovito, sveobuhvatno i stanje je takvo kakvo je. Ono što je veći dio mojih kolegica i kolega istakao jest činjenica da je okoliš u Hrvatskoj odnosno da je, da smo prilično sačuvali kad je riječ o, te prirodne resurse i da možemo s te strane biti zadovoljni. A s druge strane se ističe da ne možemo biti zadovoljni sa načinom zbrinjavanja otpada i inače kompletnim praćenjem, monitoringom kao i načinom rješavanja određenih problema koji utječu na okoliš kao takav. Ja ću reći nešto o samim, o vodi, zaštiti voda i o otpadu, u prvom redu komunalnom otpadu. Po pitanju zaštite voda i vodnom gospodarstvu smatram da Hrvatska stoji jako dobro. I da kvaliteta vode kao i voda kao prirodni resurs koji je neophodan za gospodarski i društveni razvoj kao jedan od preduvjeta nije ograničavajući faktor za održivi razvoj u Republici Hrvatskoj i s te strane trebamo biti zadovoljni. Smatram da su napravljeni veliki pomaci. Ovdje su navedeni podaci iz 2003. godine prema kojima je pokrivenost javnom vodoopskrbom 76% stanovništva u Republici Hrvatskoj. Kanalizacijom 43. Pročišćavanjem otpadnih voda 25%. Mislim da su ti podaci, da su ti postoci još danas bolji i mislim da je danas na razini, kad je riječ o 2006. godini da je riješenost vodoopskrbe u Republici Hrvatskoj gotovo 85%. Svakako da su to napori ove Vlade i nadležnih ministarstava u rješavanju onih dijelova Hrvatske koji još nisu dobili vodoopskrbu. Svakako se ovdje nameće jedno ključno pitanje kad je riječ o kanalizaciji, kad je riječ o pročišćavanju voda, otpadnih voda, a nameću se pitanja jedinicama lokalne samouprave. Nameću se pitanja i gospodarskim subjektima a to je da, pitanje cijena vode. Cijena znači te usluge jer mi bi htjeli na neki način imati s obzirom na socijalne prilike, socijalne prilike i kupovnu moć našeg stanovništva da cijena bude što povoljnija za široki, za naše građane. A s druge strane bi htjeli i da taj dio, ta komunalna usluga bude na najvišoj mogućoj razini i da nema negativni utjecaj na okoliš. Po pitanju otpada u zadnjih 15-tak godina napravljeni su značajni koraci. 86, gotovo 90% stanovništva u Republici Hrvatskoj vrši se prikupljanje organiziranog, organizirano prikupljanje otpada. Moram reći da i pod određenim negativnim reakcijama iz jedinica lokalne samouprave tamo gdje su deponiji je došlo do određenih nezadovoljstva i tako, ali je Ministarstvo nadležno Ministarstvo to pitanje riješilo vrlo efikasno, vrlo kvalitetno davanjem financijskih injekcija i edukacijom, razgovorom ali u prvom redu jednim kvalitetnim odlaganjem otpada. Premda još ni izbliza ne možemo biti zadovoljni sa stanjem kad je riječ o tom segmentu. Svakako da u strategiji koju smo usvojili 2005. godine, strategiju gospodarenja otpadom su navedeni centri, županijski centri, regionalni centri za gospodarenje i to je ono što bi te centre učinilo ekonomski održivim. A bilo bi podnošljivo za jedinice lokalne samouprave odnosno za općine, gradove i za stanovništvo koje živi na tim područjima, dotičnim područjima. Svakako da treba dati, pokloniti veću pozornost prikupljanju, odvojenom prikupljanju otpada. Na taj bi način i efekti gospodarski bi bili daleko veći. Znači da takav otpad ide ponovo u proizvodnju s jedne strane. I s druge strane što bi bio manji pritisak na sam, na sam okoliš. Svakako je za čestitati ono što je učinjeno po pitanju PET ambalaže i smatram da kad je riječ o zbrinjavanju vozila, guma itd. da su učinjeni ogromni i značajni pomaci. Svakako da za nas kao kandidata za punopravno članstvo u Europskoj uniji postoji jedan veliki pritisak na Hrvatsku, pritisak to možemo staviti pod navodnike ali to je neminovnost u smislu i financijskog okvira s jedne strane ali što je još značajnije i financijske podrške koju će trebati imati Hrvatska da bi realizirala sve ono što se traži i da realiziraju gospodarski subjekti što se od njih traži. O samom zakonu bih rekao slijedeće. Zakon o zaštiti okoliša prvi puta je donesen u Hrvatskom saboru 1994. godine. Tada su već postavljeni moderni temelji po pitanju zaštite okoliša u našoj državi, a korištene su dobrim dijelom i direktive, važeće direktive tada Europske unije. Zemlje u tranziciji svakako su, a time i Hrvatska da je pred njih, da su postavljeni od strane Europske unije visoki standardi koje treba zadovoljiti u ovim pregovorima i sve zemlje koje su danas članice morale su proći kroz to. Znamo, sjetimo se samo da u bivšim socijalističkim zemljama kada je riječ o okolišu da se nije vodilo baš puno brige i ne samo emisiji štetnih plinova nego uopće kada je riječ o zbrinjavanju otpada, opasnih otpada komunalnog i drugih vrsta otpada. U svakom slučaju pravni okviri s jedne strane i financijska sredstva s druge strane su naše obveze na koje moramo odgovoriti. Ovo je krovni zakon kao što je gospodin državni tajnik rekao. Međutim, moramo se sjetiti da smo na prijedlog Vlade u Hrvatskom saboru usvojili niz, usvojili smo niz zakona iz seta … [[Govornik se ne razumije.]] zakona. Ja ću samo spomenuti neke od njih. Jer sad da li su to bili zakoni u cijelosti ili su bile izmjene i dopune ne bih precizno mogao sada odgovoriti svakako Zakon o vodama ističem, Zakon o otpadu, Zakon o komunalnom gospodarstvu, Zakon o šumama, Zakon o zaštiti zraka, zatim Strategiju gospodarenja otpadom. Imali smo prvo čitanje Strategije za upravljanje vodama tako da je kada je riječ o samom jednom okviru zakonskom, regulativnom da su napravljeni već do sada značajni pomaci u ovih tri i pol godine. Međutim, svakako da Vlada i ministarstvo su učinili velike iskorake i u smislu financijske podrške jedinicama lokalne samouprave. Sjetimo se da je preko Fonda za zaštitu okoliša i energetsku učinkovitost tijekom zadnje dvije godine prikupljeno gotovo oko milijardu i petsto milijuna sredstava kojima se ide u nove tehnologije i zbrinjavanje otpada na način na koji to rade europske zemlje. Svakako da ovo mi je, ponovit ću ponovo da svakako da i javnost s jedne strane zahtijeva i pritišće po pitanju odlaganja otpada i načinu njegovog zbrinjavanja poglavito stanovništvo kada je riječ o komunalnom otpadu i siguran sam da će nadležno ministarstvo odnosno Vlada Republike Hrvatske u suradnji sa jedinicama lokalne samouprave i uz potporu i europskih fondova a i kroz cijene usluga to pitanje kvalitetno riješiti. Osnovna tri načela koja se provlače kroz ovaj zakon jest u prvom redu načelo održivog razvitka, gospodarskog i društvenog razvitka ne samo nas nego i generacija koje dolaze s jedne strane, zatim zaštita okoliša u svojoj punini, u svojoj cjelovitosti i treće načelo iako su i druga načela tu istaknuta jest onečišćivač … [[Govornik se ne razumije.]] Svakako da se i za gospodarstvo i za građane nameću određene financijske obveze kada je riječ o očuvanju okoliša, ali to je zadaća nas i to je naša obveza u prvom redu da bi razina gospodarskog i društvenog razvoja mogla ići naprijed jer bi ona bila održiva. U člancima od 62. do 74. navedene su procjene utjecaja zahvata na okoliš gdje se obvezuje svaki investitor, svaki onaj koji direktno ulazi u zahvat kada je riječ o okolišu da mora ispuniti određene uvjete i mislim da je to jasno, precizno i dobro navedeno. U članku 101. prostorni planovi su jako bitni. Tu je riječ o prostornim planovima tako da gospodarske i stambene zone budu odvojene i da budu definirane, a to bi značilo i veliku financijsku uštedu ne samo za jedinice lokalne samouprave i državu nego i za potencijalne investitore. U članku, poglavlju deset – odgovornost za zaštitu okoliša u članku sto četrdesetog poglavlja moja primjedba ide u smislu stavka 4. i stavka 5. kada je riječ o naknadi troškova i štete. Smatram da bi pravne i fizičke osobe trebale biti izjednačene sa jedinicama lokalne samouprave, županijom, odnosno državom i još jedna moja primjedba ide na članak 193. nepoznati onečišćivač. Kad vidim rješenja stavljaju se troškovi na teret jedinica lokalne samouprave…
Hvala lijepa. Zaključite. Hvala. Poštovani zastupnik Slaven Letica. Nema ga. Gubi pravo na riječ. Poštovani zastupnik Rade Ivas. Izvolite.
Poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora, državni tajniče, kolegice i kolege. Na području zaštite okoliša od početka mandata ove Vlade učinjeni su znatni pomaci kako na normativnom području tako i na konkretnim projektima. Tako spomenut ću da je donesena Strategija o gospodarenju otpadom. Donesen je Zakon o zaštiti zraka sa 9 uredbi i 6 pravilnika, Zakon o otpadu sa 14 pravilnika i 5 općih akata iz zaštite okoliša. Inače, Zakon o zaštiti okoliša je tzv. krovni zakon koji sustavno uređuje temeljna načela hrvatskog pravnog poretka po zaštiti okoliša. Ovaj prijedlog zakona zamijenit će sada važeći Zakon o okolišu koji je donesen '94. godine i koji je bio naš prvi zakon kojim se uređivala zaštita okoliša. Njime su uređena temeljna načela hrvatskog pravnog poretka o zaštiti okoliša u čijoj su izradi korišteni određene tadašnje direktive Europske unije kao što je praćenje stanja okoliša, informacijski sustav zaštite okoliša, a stvoren je i osnov za uspostavu katastra onečišćivača zraka. U njega je ugrađen čitav niz načela i institucija iz međunarodnih ugovora o zaštiti okoliša, Deklaracija o zaštiti okoliša te Deklaracije o zaštiti okoliša Republike Hrvatske kao i načela o održivom razvitku iz Rio de Jeneira načela preventivnosti, načela javnosti i sudjelovanja, načelo očuvanja vrijednosnih prirodnih dobara i biološke ravnopravnosti, raznovrsnosti. No, nakon višegodišnje primjene ovog sada važećeg zakona uočene su određene preciznosti i nejasnoće. Također utvrđena je i potreba dopune postojećih i uvođenje novih zakonskih rješenja s obzirom da se na razini Europske unije donesu novi pravni instrumenti, odnosno da su postojeće direktive novelirane. Novim zakonom i na temelju njega donošenjem niz provedbenih propisa i dokumenata mi ćemo uspostaviti, mi ćemo u potpunosti uskladiti se sa pravnim stečevinom Europske unije i taj postupak će se završiti i trebao bi se završiti do sredine 2008. godine. Zato i ovaj Prijedlog zakona u sebi poštuje dva osnovna načela. To je načelo usaglašenosti sa Europskom unijom i načelo zaštite hrvatske posebnosti, odnosno čuvanja hrvatskog prostora. U predloženom Zakona o zaštiti okoliša ugrađene su direktive Europske unije sa područja zaštite okoliša te niz načela i institucija iz međunarodnih ugovora. To je riječ ponajprije o implementaciji odredbi međunarodnih ugovora odnosno konvencija i protokola iz područja zaštite okoliša, Konvencija o procjeni utjecaja na okoliš preko državnih granica, Konvencija o prekograničnim učincima industrijskih akcidenata, Konvencija o pristupu informacija u sudjelovanju javnosti i odlučivanju u pristupu pravosuđu u pitanju okoliša, itd. Inače, ovim Prijedlogom zakona uređuje se načela zaštite okoliša i održivog razvitka, zaštitu sustavnosti okoliša i zaštitu okoliša, dokumente održivog razvitka i zaštite okoliša, instrumente provedbe zaštite okoliša, praćenje stanja u okolišu, uvodi se informacijski sustav, odgovornost za štetu, financiranje i instrumenti opće politike zaštite okoliša, prekršaja i prekršajne kazne. Posebno bih istakao da zakon dosljedno provodi načelo da onečišćivač plaća troškove onečišćavanja okoliša, što je detaljno opisano u članku 142. Zakona. Također zakonom se propisuje uključivanje najšire javnosti u rješavanju pitanju zaštite okoliša čime se osnažuje položaj javnosti o pristupu informacijama okolišu, te sudjelovanja javnosti u postupcima donošenja planova i programa i konkretnih odluka povezanih sa okolišem te se tako ispunjavaju zahtjevi Konvencija o pristupu informacijama i sudjelovanja javnosti u odlučivanju i pristupu pravosuđa koje je Republika Hrvatska ratificirala u prosincu 2006. godine. Isto tako ovim Prijedlogom zakona uređuje se i način provedbe postupka utvrđivanje objektivnih uvjeta zaštite okoliša za postrojenja te se precizira da se rješenje o prihvatljivosti zahvata za okoliš i objedinjenim uvjetima zaštite okoliša obavezno utvrđuju podaci o najpovoljnijim tehničkim odnosno tehnološkim rješenjima za postrojenje. Donošenje ovog Zakona učinit će se značajni koraci prema usklađivanje s pravnom stečevinom Europske unije. Dokumentima održivog razvitka i zaštite okoliša odredit će se ciljevi vezano za održivi razvoj i polazišta ukupnog gospodarskog, društvenog, socijalnog i kulturnog razvoja te urediti smjernice za upravljanje okolišom na načelima održivog razvitka. Stvaraju se uvjeti, institucije i uvjeti za razvitak i djelovanje novih instrumenta zaštite okoliša, kao što je strateška procjena planova i programa, odnosno … [[Govornik se ne razumije.]] strateških dokumenata kojima se promiče održivi razvitak. Uvodi se cjelovita procjena stanja okoliša, dalje se kvalitetno razvija informacija sustav zaštite okoliša i daljnja demokratizacija donošenja odluka. Jednom riječju radi se o jednom vrlo dobrom zakona koje sigurno u prvo čitanju treba prihvatiti, a vjerujem da će se u drugom čitanju na osnovu rasprava koje danas provodimo sam tekst zakona i poboljšati. Hvala lijepa.
Hvala. Poštovani zastupnik Vladimir Štengl. Izvolite.
Hvala poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora. Gospodine državni tajniče sa suradnicom, kolegice i kolege zastupnici. Razlozi zašto je ovo Izvješće za razdoblje od 8 godina, dakle 1997. – 2005. navedeni su u uvodu ovog Izvješća. U tom razdoblju osnovana je Agencija za zaštitu okoliša 2002. godine. 2003. godine osnovan je Fond za zaštitu okoliša i energetsku učinkovitost. U pregovorima za članstvo u Europskoj uniji pitanje okoliša, pitanja okoliša su jedan od prioriteta. Pa i da nisu niti uvjet niti prioritet stanje okoliša je više nego naš interes, odnosno tako bi trebalo biti. U krajnjoj liniji to je pitanje opstanka nas samih. Kako se radi o izuzetno velikom broju područja, velikom broju pitanja, još većem podataka po svakom pitanju ili području što je zbog rascjepkanosti stvaralo probleme te tražilo standardne i sustavne, standardna i sustavna mjerenja, a ne obratno, što je bio čest slučaj, što je tražilo usklađivanje metodologija cijeli obavljeni posao može se smatrati uvodom za jedan sljedeći korak, a to je informacijski sustav zaštite okoliša koji dugoročno rješava ta pitanja. U komentaru ovoga Izvješća zadržao bih se na jednom dijelu, i to onom koji se odnosi na vode. I odmah bi citirao jednu rečenicu iz Izvješća, čista voda nije neiscrpno prirodno dobro pa je stoga trebamo zaštiti od onečišćenja i racionalno koristit. Jednostavno, kratko i jasno za reći, izgovoriti, napisati da. Ali provesti svakako to je već nešto drugo, nažalost teže. Republika Hrvatska je bogata vodama, odnosno vodom uz ogradu uvjetovanu možda nepovoljnim prostornim i sezonskim rasporedom. Godišnje zahvaćenje vode za stanovništvo i gospodarstvo bez hidroenergetike iznosi 1,04 milijardi prostornih metara. To je oko 4% vlastitih voda, što znači da količina nije ograničavajući čimbenik korištenja voda. Iz javnih vodoopskrbnih sustava opskrbu ima, odnosno imalo je u 2002. godini prema Izvješću 76% stanovništva. Veliki dio odnosi se na vodoopskrbu iz malih sustava koji su uglavnom van kontrola, naročito kontrola kakvoće vode. Mora se reći i to da postoji opravdanje za takovo stanje. Lokalni vodovi izgrađivani su u neka prošla vremena, obično inicijativom kako se to zvalo grupe građana i zato tolika rascjepkanost. Takovi sustavi pored navedenog da su uglavnom kontrole kakvoće imaju i visoku cijenu koštanja prostornog metra radi nestručnog održavanja, nestručnog rukovanja, gubitaka u mreži, gubitaka u mreži koji obilato premašuju prosječnih 40% za Republiku Hrvatsku. A nije teško izračunati ni koja je cijena tih 40% prosječnih gubitaka recimo u jednoj godini. U odnosu zahvaćenih voda po korisnicima nešto upada u oči. Za navodnjavanje samo 2%, a za, a na površinama od oko 700 hektara, 7 tisuća hektara. Što se tiče kakvoće površinske vode u izvješću stoji da je ona praćena na oko 270 mjesta, da su površinske vode crnomorskog sliva recimo u drugoj i trećoj vrsti kakvoće, da postupanja postoje uglavnom sezonska i da je mogućnost samopročišćavanja uglavnom zadovoljavajuća osim središnjeg dijela Save i pritoka. Ne mali udio u površinskim vodama su tranzitne vode. One jednim dijelom dolaze iz članica Europske unije Dunav, Drava, Sava, Mura gdje su pitanja zaštita voda riješena ili su u pitanju rješavanja ispred Republike Hrvatske. Onaj drugi dio svakako povremeno problematične kakvoće dolazi iz susjedne Bosne i Hercegovine i to se najviše reflektira na Savu. Potpuno je shvatljivo da su rijeke i jezera crnomorskog sliva opterećenije organskim tvarima od rijeka i jezera jadranskog sliva. Podzemne vode središnjeg i istočnog dijela područja crnomorskog sliva sadržavaju visoke koncentracije i željeza, pa i mangana, amonijaka i arsena, ali su oni jasno je prirodnog porijekla. Radi se naime i drugom i trećem vodonosnom sloju. Opća je ocjena da je stanje kakvoće podzemne vode dobro izuzimajući prvi vodonosni sloj. To obvezuje poduzimanje svih mjera da se takovo stanje i zadrži. Ono što je stalna potencijalna opasnost i veliki nesrazmjer u priključenosti stanovništva na kanalizacijski sustav u odnosu na vodoopskrbu 43% u odnosu na 76%. O uređajima za pročišćavanje otpadnih voda da se i ne govori, no ne može se poreći da se i tu kreće naprijed unatoč činjenici da se radi, da je za to potrebno izuzetno velika ulaganja. Ako se malo prati što se na tom polju događa uočava se nešto drugo, naročito nakon nekih incidentnih situacija kao što je bilo nedavno u Karlovcu sa na žalost i tragičnim posljedicama. Evidentno je naime da postoji nazovimo ih tako povlašteni zagađivači. Obično su to dominantni pogoni u nekom mjestu, dobrostojeći, zapošljavaju solidan broj ljudi što je od interesa za lokalnu zajednicu. To je razumljivo, pa se onda pomalo blagonaklono gleda na njihove propuste, nadležne inspekcije imaju pomalo različite kriterije, jednostavnije se to kaže gledaju kroz prste. Ima još nešto kada su u pitanju vodotoci to je gotovo navika baci ili pusti u vodu, voda će odnijeti. Samo treba voditi računa da i nizvodno netko živi. Izvori zagađenja u Republici Hrvatskoj nisu bili uzročnici prekograničnih posljedica što ohrabruje, no činjenica je i to da su pronosnici izuzetno moćni samopročišćivači. Sustavno praćenje kakvoće površinskih kopnenih voda se stalno unapređuje, standardizirane su metode, potpisani su sporazumi koji reguliraju to pitanje sa susjednim državama, osnovane su određene komisije. Za očekivati je da će jedinstveni informacijskih sustav zaštite okoliša u svemu tome pripomoći. I za kraj, da se vratim ipak na suho, gospodine državni tajniče jedna primjedba na ovom izvješću na strani 11 tumač kratica. Ako je CO2 ugljični dioksid, onda je i CO2 ekvivalent ugljičnog dioksida, a ako je CO2 ekvivalent i ugljikovog dioksida onda je i CO2 ugljikov dioksid. Hvala.
I H2O je isto ekvivalent za vodu. Poštovani potpredsjednik Doma, zastupnik Luka Bebić. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, dame i gospodo zastupnici, gospodine državni tajniče. Ovo izvješće koje obuhvata jedan duži period od '97. do 2005. godine o stanju zaštite okoliša u Republici Hrvatskoj ja bih posebice apostrofirao jedan aspekt tog problema i fokusirao se na stanje koje imamo na jadranskom području gledajući more i pritoke i rijeke koje ulaze u Jadransko more, a posebice sliv rijeke Neretve. Zašto sliv rijeke Neretve? Pa mi smo u posljednje nekoliko mjeseci kroz medije bili na neki način, pokrenuto je niz inicijativa, ali na razini čiste dnevne politike, a ne u smislu studioznog i stvarnog rješavanja pitanja dotoka slatkih voda kroz Neretvu u more i to sve u sklopu postojećih … [[Govornik se ne razumije.]] površina i gdje su izvršene … [[Govornik se ne razumije.]] u posljednjih 40-tak godina u dolini rijeke Neretve, gdje su uložena znatna društvena sredstva da se dođe do tih poljoprivrednih površina gdje su kvote tog zemljišta četo puta ispod razine mora što znači da je količina slatke vode koja dotokom Neretve dolazi u donje dijelove pri moru takva da jedino ona može osigurati, dotok te slatke vode može osigurati … [[Govornik se ne razumije.]] sustav da funkcionira onako kako je zamišljen, odnosno da daje odgovarajuće ekonomske efekte zbog čega je i cijeli proces … [[Govornik se ne razumije.]] započet. Već dugi niz godina na žalost dolazi do preusmjerenja velikih količina pritoka, vode iz pritoka lijevog zaobalja Neretve. Usmjeravanjem tih vodnih tokova prema slivu Trebišnice da bi se uglavnom te vode koristile u proizvodnji električne struje. Na stranu to što se na taj način zapravo ekonomski interesi stavljaju iznad ekologije kao takve i narušava poznato načelo da se ne mogu preusmjeravati vodni tijekovi iz jednog sliva u drugi bez naravno studija, suglasnosti država itd. Mi danas imamo situaciju da ona rijeke i pritoke s lijeve obale Neretve koje su hranile zapravo veći dio i predstavljale veći dio ukupne vode neretvanskog sliva sada idu prema sustavu Trebišnice, osiromašuje se dotok slatke vode u Neretvi, a time se postiže, odnosno efekt je takav da prodor morske vode sve više i više u unutrašnjost dolazi do izražaja ugrožavajući ne samo cijelu Neretvansku dolinu koja pripada Republici Hrvatskoj, nego ugrožava i površine, poljoprivredne površine i uopće onaj dio poviše oko Čapljine i poviše Čapljine. Nekada su količine te slatke vode sprječavale prodor mora do takve dubine kao što je recimo Metković ili Čapljina. Danas više toga nema. Sva ona ulaganja koja su bila u to da se dođe do produktivnih poljoprivrednih površina, sada su ugrožena jer se putem kapilarnog uzgona sol vraća u gornje horizonte zemljišta i dolazi do zaslanjivanja zemljišta. Ako je gospodarski interes sliva Trebišnjice Republike Srpske i BiH-a da se proizvede što više električne energije, s time da se zahvaća u drugi sliv, onda je i ekonomski interes da se ne ugrožava plodnost već melioriranog poljoprivrednog zemljišta u dolini Neretve i da se ne ugrožava plodnost tla gdje su uložena ogromna sredstva, na taj način da se ponovo dolazi do zaslanjivanja velikih površina, ugrožavanja trajnih kultura koje su dole a posebice agruma a da ne govorim ugrožavanja uopće poljoprivredne proizvodnje posebno povrćarske, voćarsko-vinogradarske proizvodnje proizvodnje u dolini Neretve. Prije tjedan dana je bila u Neumu konferencija zemalja članica Jadransko-jonske inicijative koja je sastavljena od Grčke, Albanije, Crne Gore, Bosne i Hercegovine, Hrvatske, Italije i Slovenije, na kojoj konferenciji je bio pokušaj da se istakne prioritet značenja gospodarskih potreba ispred ovih ekoloških, pa je prijedlog bio za tu rezoluciju ili kako se zove, deklaraciju, rezoluciju koja je donešena neki dan u Neumu. Hrvatska je delegacija odbila taj prijedlog. Nismo prihvatili to jer bi bili glasovali, ne bi se uopće ni donijela deklaracija, jer smo tražili da se ne samo hranjenje voda Neretve nego i svih onih podzemnih vrela od ušća Neretve do Stona gdje postoje razvijena marikultura, gdje se i školjkarstvo i uzgoj ribe prilično razvio u zadnje vrijeme, zato što tamo postoji … [[Govornik se ne razumije.]] voda koja dolazi iz dakle iz tih podzemnih izvora. Na taj način se stvara jedna takva sastav da tako kažem odnosa morske i slatke vode, da je to ta proizvodnja i zbog toga je i moguća takva kakva je, visokog kvaliteta. Upozorio sam, jer sam bio dolje na tom sastanku da se ugrožava cijeli taj sustav i gospodarski i ekološki, jer su negativne posljedice, narušava se postojeće ekološko stanje dole. I isto tako da se ugrožava proizvodnja u ribarstvu i marikulturi na tom području. Nije samo bio taj aspekt tu istaknut, nego i naša, posebno hrvatska inicijativa da se posebno raspravi o Jadranskom moru kao zapravo, zatvorenom moru gdje nije moguća izmjena morske vode zbog što je Otranska vrata i onog položaja, tako uska Otranska vrata i struje morske koje zapravo izmjenu vode čine daleko na duži rok nego što bi to bilo u normalnim okolnostima i da je potrebno da sve zemlje koje se, nadziru i čiji su dijelovi Jadranskog mora od Grčke, Albanije, Crne Gore, Bosne i Hercegovine, Hrvatske i Italije, da se posebno o tome raspravi na posebnim sastancima što se tiče Parlamenata, a naravno i Vladinih institucija. Prema tome, mi, krajnje je vrijeme da mi taj problem ne samo kroz izlovljavanje, ribarstvo itd., nego ono što možemo očekivati u budućnosti, a očekivati u budućnosti možemo samo ekscese, možemo samo udare, možemo samo izlijevanje balastnih voda ako bude veliki promet naftom i naftnim derivatima. Dakle, cijelo to područje je potencijalno ugroženo i mislim da naša država i izvršna vlast i Sabor o tome moraju posebno voditi računa. I ne samo voditi računa nego i inicirati odgovarajuće dogovore i razgovore kako bi se kroz zakonodavstvo pojedinih država i učinkovite inspekcije učinile krajnje nemogućim takvi mogući ekscesi koji mogu ugroziti znači ne samo turizma nego zapravo ugroziti floru i faunu Jadranskog mora, a onda i stanovništva koje živi na obalama Jadranskog mora i posljedice koje mogu biti ne samo kažem na ekološkom i velike posljedice negativne posljedice na gospodarskom planu. Dakle, na primjeru Neretve sam želio pokazati da naša država mora u skladu sa međunarodnim konvencijama svaki pokušaj preusmjerenja vodnih tokova koji su jamčeni i po međunarodnim konvencijama i po zakonodavstvima pojedinih država, da svaki takav pokušaj u začetku spriječi dogovorima i razgovorima, a ako ne onda i drugim sredstvima da se to više u budućnosti ne bi događalo. A ova voda koja ide sada prema Trebišnjici već je ugrozila postojeći eko sustav i proizvodnju u dolini Neretve. Hvala lijepo.
Hvala. Poštovana zastupnica Jagoda Majska Martinčević.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Moram reći da me iznimno veseli u ovoj današnjoj raspravi da kolege govore o pojedinim problemima, o pojedinim područjima unutar ove tako razgranate i velike problematike kakvu sadrži zakon i ovo izvješće o stanju okoliša, što samo znači da svi mi svatko na svoj način i svatko na svom području poznajemo neke probleme možda bolje od nekih drugih. Tako ću se ja zadržati naravno na području koje je meni najviše blisko, to je kultura. A kultura je u ovoj današnjoj našoj problematici vezana uz turizam koji je također istaknut i u zakonu i u ovom izvješću kao jedna od posebnih stavki. Naime, kada govorimo o turizmu onda i ovo izvješće kaže kako turizam postaje najbržom rastućom industrijom u svijetu te je glavna osnovica razvitka mnogih zemalja, a uz turizam se razvija dakako i onaj kulturni turizam od kojeg svi mnogo očekujemo ne samo u nekakvom prihodovnom smislu nego i u smislu toga da svijetu pokažemo kakva smo zemlja s kakvom kulturnom tradicijom, da oduvijek zapravo pripadamo Europi itd. E sada, kada je riječ o turizmu i njegovu rastu kao vodećoj industriji u svijetu tada pitanje zaštite i očuvanja okoliša nije i ne može biti samo vezano uz onečišćavanje marina, uz čuvanje atraktivnih područja, rijeka, zaštićenih parkova prirode, flore, faune što je naravno razumljivo da se mora čuvati. Riječ je o očuvanju okoliša u urbanim sredinama vezanima upravo uz kulturu, uz specifična događanja povezana uz turizam a to su festivalske djelatnosti. Mi naime u Hrvatskoj imamo više festivala nego nekoliko europskih zemalja zajedno a moram reći premda će nekima to od vas možda zazvučati i banalno imamo manje zahoda vezanih uz ta festivalska događanja odnosno možda ih imamo na nivou nekakve Albanije ili slične zemlje. E sad, što se događa kad 12,5 tisuća ljudi uđe u pulsku Arenu da bi prisustvovalo jednom mega koncertu koji ima svoju stanku ili pauzu. Događa se to da barem jedna trećina od tih ljudi u toj pauzi ima nekakve prirodne potrebe. Godinama ja pratim događanja u pulskoj Areni a to bi se moglo isto tako primijeniti i prigovoriti i Splitu i njegovu Peristilu samo u dakako mnogo manjim brojčanim odnosima. Godinama na razno raznim skupovima pokušavam razne recimo pulske gradske oce pitati zašto ništa ne učine za tu infrastrukturu pulske Arene, jedne građevine o kojoj ne trebamo posebno govoriti, koja je zaštićena UNESCO-om i ne znam što, koja se devastira, koja se naprosto devastira jer ljudi ne znaju što će napraviti sami sa sobom. I kad vam recimo samo tisuću ljudi krene oko Arene onda tada onečišćuju ne samo zrak, zemlju nego i jedan kulturni objekt kojeg treba zaštititi. Nažalost, o tom problemu ovo izvješće ne govori ništa. Ja ne znam u kojem bi se to zakonu morala naći problematika urbanih sredina ne samo onoga što se zbiva u marinama i na rijekama da bi shvatili do koje mjere činimo jedan kulturocid u vrijeme ljetnih događanja koja traju po dva, tri mjeseca. Da li je to pitanje ovoga zakona ili nečega drugog ja ne znam ali kada postavljamo pitanje konkretno ovdje iz ovoga izvješća kako Hrvatska može ostati Mediteran kakav je nekad bio tada mislim da ovakva problematika mora doći na dnevni red jer je pitanje infrastrukture vezane uz kulturnu baštinu koju mi želimo pokazivati strancima eminentno pitanje. I moram reći da sam ne jedanputa čula čak i od inozemnih delegacija koje su bile pozivane na naše festivale upravo takvo pitanje. Peristil kojeg štitimo na sve moguće načine čak se više neko vrijeme neće u njemu niti igrati predstave da bi se zaštitio i od buke, i od kulisa i od svega onoga što se zbiva oko pripreme jedne predstave. Taj Peristil prima 750 ljudi po predstavi i kad dođe stanka jedne Aide koja traje četiri sata barem polovica tih ljudi baulja po Splitu po razno raznim picerijama i kafićima da bi obavila svoju prirodnu potrebu. Molim, mene nije sram govoriti o tome jer smatram da je to doista jedan problem koji treba praktički rješavati pa čak i u okviru ovakve teme, ozbiljne teme kakav je Zakon o okolišu kao i izvješće. Kažem, vezano je uz ono što najbolje poznajem. Mnogo manje poznajem situaciju kada se dogodi nekakva havarija u marini, kada se neka rijeka onečisti ali ne mislim da je ovo manje važno pa bi eto možda čak i ovom prilikom uputila zamolbu kolegama iz Istre da nešto konačno probaju poduzeti oko te famozne Arene s kojom mašemo po svijetu, u čije programe ova država ulaže veliki novac ali nažalost lokalna samouprava ne ulaže niti jedne lipe da bi postavila deset ekoloških zahoda. Hvala.
Hvala lijepa. Imamo jedan ispravak gospođa zastupnica Dorotea Pešić-Bukovac. Izvolite.
Hvala, gospodine potpredsjedniče. Pa evo, ja bih svojoj kolegici htjela ispraviti netočan navod. Mislim da je ona greškom spomenula samo unutrašnjost pulske Arene. Ja vjerujem da vi znate da u pulskoj Areni postoje sanitarni čvorovi a to što netko radi po gradu ili okolo grada to je stvar njegove nekulture. Ja živim u Rijeci i mogu vam reći da svako jutro sve ulice su onečišćene isto tako, znači to nema nikakve veze niti sa pulskom Arenom niti sa kulturnim događanjima nego se radi o neodgojenim građanima koji mokre po svakom kantunu kako mi kažemo. Prema tome, to nije stvar niti bilo kakvog kulturnog događanja niti u Areni niti na Peristilu, to je problem svih naših gradova. I mislim da ne možemo sada po svakom gradu stavljati ekološke WC-e za to ali mislim da bi svejedno isto to bilo kao i do sada.
Sve se to u okviru tolerantnih dopuštenja da se govori i kad nije zapravo ispravak netočnog navoda. Zato budimo tolerantni i dalje, ništa nam to neće. Hvala lijepa. Ima riječ gospođa zastupnica Zdenka Čuhnil. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, uvaženi tajniče, kolegice i kolege. Kad govorimo o stanju okoliša u Republici Hrvatskoj najčešće se orijentiramo na dvije sastavnice okoliša, to je zrak i vodu zaboravljajući tlo odnosno kad i govorimo o tlu govorimo o korištenju i namjeni ali vrlo malo o gospodarenju zemljištem u cilju održavanja njegove temeljne funkcije, a to je stanište za biljku, stanište za biološku raznolikost. Ali isto tako malo govorimo o važnosti tla u gospodarenju sa vodom. Govorimo o onečišćenju zraka, oštećenju ozonskog omotača i s tim u svezi klimatskim promjenama na što smo dosta ukazivali prilikom razgovora o ratifikaciji Kyotskog protokola. Često govorimo i o kakvoći voda, prije svega onih namijenjenih za piće, za domaćinstva ili pak o onečišćenju voda i prečiščaćima odnosno nedostatku prečišćavanja voda. Isto tako ukazujemo na osnovne gospodarske sektore, industriju, energetiku, poljoprivredu, turizam koji najjače utječu na sastavnice okoliša. Kad govorimo o korištenju zemljišta govorimo najčešće sa stajališta prenamjene i trajnom gubitku oranica i nasada u građevno zemljište i prometnice što je neizbježno. Našla sam podatak da smo u ovih 8 godina izgubili 10 tisuća hektara prije svega plodnog tla. Da li je to puno ili malo teško je prokomentirati, ali mislim da vrlo malo govorimo o obradi gnojidbi i drugim agrotehničkim mjerama koje vode ka osiromašenju i degradaciji poljoprivrednih zemljišta. Kad ukazujemo na kemijsku i fizičku degradaciju važno je progovoriti o gnojidbi. Da li nas zadovoljava potrošnja gnojiva po jedinici obradive površine od 250 kilograma odnosno 80 do 90 kilograma aktivne tvari što nije dovoljno čak niti za iznošenje sa prinosom, a kamoli da možemo kvalitetno gospodariti sa hranjivima, planirano gospodariti da ne osiromašimo tlo ili kako to u narodu kažemo da to tlo ne raubamo. Trošili smo u prosjeku 170 do 180 kilograma aktivne tvari što je negdje u gnojivima oko 600 kilograma gnojiva. Kombinati su čak trošili i dvostruko upravo u cilju da bi se približili kako europskim prinosima, ali prije svega prinosima rentabilne proizvodnje. Mi danas ne unosimo niti organska gnojiva. Ako znamo da je prepolovljen stočni fond. Nažalost od 1991. kada smo imali blizu milijun tisuća, milijun komada goveda odnosno 957 tisuća u 2005. taj Fond je iznosio svega 466 tisuća i prema tome mi vrlo malo vraćamo organska gnojiva u tlo. S druge strane mi nemamo plana zelene gnojidbe. Nemamo plana u poljoprivredi … [[Govornica se ne razumije.]] tla što se ranije čak propisivalo zakonima. I upravo organska tvar ili kako to stručnjaci zovu humus utječe prije svega na strukturu tla zatim na vodozračne odnose u tlu i prije svega na gospodarenje sa vodom. Ako sada znamo da ne unošenjem znači organskih gnojiva paralelno humus se razgrađuje, tla se osiromašuju, kapacitet za vodu se smanjuje, prema tome mi vodimo tla ka pustinjskim tlima. Suša je svakako posljedica nedostatka oborina, ali uz bolje gospodarenje posljedice suša mogu biti i manje. Jednako tako moramo otvoriti i pitanje koliko bi se otpada prije svega komunalnog otpada moglo reciklirati u pravcu korištenja organskih gnojiva jer kažem zaista naša tla se iz godine u godinu osiromašuju. Nema pouzdanih podataka o potrošnji pesticida. Procjenjujemo da trošimo oko 2 i pol kilograma aktivne tvari. No nažalost o stručnosti primjene teško je i govoriti kad znamo da u poljoprivredi radi svega 8 i pol posto srednje obrazovanih ljudi odnosno svega 0,5% s višom i visokom školom. Pitanje rezidua itekako je važno za ekološku poljoprivredu koja danas bilježi 7 tisuća 600 hektara. Ali nažalost to je svega 0,2% ukupnih površina što laboratorijski rečeno da je naša ekološka proizvodnja još u tragovima. Naša tla su kisela ili ako kažemo da je 50% tala gotovo kiselih činjenica je da mi ne unosimo kalcij kao važan regulator ovog svojstva. U Europi je kalcijevo gnojivo obveza unošenja u tlo. Kod nas smo ga tek stidljivo uveli u gnojiva kao novu vrstu gnojiva. Poseban problem je erozija kojom je zahvaćeno gotovo 50% površina. Na klimu i reljef teško možemo utjecati. Ali zato na vegataciju i antropogeni utjecaj itekako mogu biti pod kontrolom. Tu svakako ubrajamo lošu obradu. Zastupljenost … [[Govornica se ne razumije.]] rijetkog sklopa u odnosu na biljke gustog sklopa, nužnost uvođenja, što ukazuje na nužnost uvođenja održivog razvoja ali i usmjeravanja poticaja upravo ka onim kulturama koje zadržavaju tlo duže pod vegetacijom čime se erozija smanjuje. U izvješću se govori o teškim metalima i o njegovom da kažem lokalnom karakteru. To je činjenica i mislim da boljom kontrolom industrije odnosno boljom kontrolom zagađivača svakako će se kontrolirati onečišćivač i prema tome taj segment može biti pod kontrolom kao što u zadnje vrijeme imamo i smanjivanje zakiseljavanja tala kiselim kišama jer je i Europa počela kontrolirati emisije zraka iz svojih industrija i prema tome već se osjećaju te intervencije. O … [[Govornica se ne razumije.]] tala u dolini Neretve govorio je potpredsjednik međutim složit ću se samo u djelu s njim. Jer ipak mi praktički 10 godina ne održavamo sustav. Podzemne vode su se podigle, a zaslanjivanje od podzemnih voda nažalost je daleko, daleko veće nego što je eventualna su navodnjavanja ili dotoci sa slatkom vodom. Činjenica je da je pritisak slatkih voda mogao to umanjiti ali mislim da cijeli sustav nije mogao biti baziran na dotoku slatkih voda već je morao imati i druge regulacije, a to je ono što još uvijek ja mislim nije definiran do kraja vlasnik. Nije regulirana kontrola toga sustava u potpunosti i od tuda salinizacija je očito sve jača i jedno od najplodnijih tala moglo bi sutra postati isto tako pustinjsko. U Zakonu o zaštiti okoliša svega jedan članak govori o tlu. Mislim da je to članak 18. od svega 233. I normalno da je to zakon koji ne može to sve regulirati i to upravo ukazuje na nužnost izrade Zakona o zaštiti tla koji bi sustavno pratio stanje tla kako po pitanju rezidua pesticida teških metala tako, jednako tako regulirao usporavanje kemijskih i fizičkih degradacija tala i boljom agrotehnikom i boljim gospodarenjem a sve u cilju očuvanja zdravih i ekoloških funkcija tla. Ako se ovim zakonom obvezuje Vlada da u tijeku jedne godine mora donijeti strategiju održivog razvitka mislim da bi bilo dobro obvezati Vladu da upravo donese i Zakon o zaštiti tla jer se bojim da budemo li predugo čekali i nećemo li uvesti mjere upravo kvalitetnog i održivog gospodarenja tla dok riješimo sve ove nedostatke na koje već ukazujemo kada je u pitanju zaštita okoliša. Tada će biti prekasne intervencije da dovedemo tla u jedno normalno, održivo stanje jer to su procesi dugoročni i često čak i bespovratni. I na kraju krajeva željela bih pročitati ovdje jedan tekst koji je kolega Rožić upotrijebio u negativnom kontekstu. Zbog rastućih potreba za proizvodnjom hrane šire se poljoprivredne površine, intenzivira proizvodnja, povećavaju količine sredstava za zaštitu, vrše se razne manipulacije radi većih prinosa i bolje otpornosti i sve to neizbježno dovodi do povećanog pritiska na okoliš, a ja ću samo dodati daj nam Bože takvog pritiska u Republici Hrvatskoj jer to će značiti da je konačno i našoj poljoprivredi krenulo, a sa okolišem ćemo zasigurno lako. Hvala lijepa.
Na redu je gospođa zastupnica Ivanka Roksandić. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pa evo, kolegica Čuhnil mi je dala jedan dobar uvod svojom završnicom i ovom raspravom. Naime, ovo izvješće koje je pred nama je zaista sveobuhvatno i dobra je osnova za daljnje praćenje u zaštiti okoliša. Dolazim iz grada i županije koja je bila u posljednje vrijeme na žalost puni novinske stranice naslovi poput onih “u Sisku se umire od karcinoma“ koji još više izazivaju sumnju kod građana, pa ja bih rekla gotovo već i paničan strah i kad god se pojavi u rafineriji i malo tamniji dim građani već reagiraju. To je i dobro, jer se svijest o zaštiti okoliša zaista povećava, a vidimo iz ovog izvješća koje je pred nama da do devedesetih godina smo imali možda i još katastrofalniju situaciju ali nismo pratili ovo područje ma koliko su tvornice u ono vrijeme i veliki industrijski centri, napomenula sam dolazim iz Siska, iz rafinerije koja je imala službu zaštite okoliša već i prije devedesetih godina, ali u javnosti te situacije i ti podaci nisu bili poznati. Što se događa od devedesete godine? Na žalost u ovom mom području bijesni Domovinski rat ja bih rekla koji je isto tako ostavio itekako puno traga. Jutros smo započeli raspravu sa minama, a i oni su onečistile okoliš itekako. Ovdje ih na žalost jako malo spominjemo ali one isto tako sudjeluju i na onečišćenje okoliša i to tla, pogotovo tla i ovog poljoprivrednog zemljišta koje je kolegica Čuhnil rekla. Međutim, mogu reći da u ovih posljednjih godina četiri, pet godina i lokalna samouprava a i Vlada čini čitav niz mjera da spriječi ne samo onečišćenje zraka, jer veliki zagađivači nisu samo Sisak. Tu je još čuli smo kod rasprave o Sisku i Brod. U mojoj županiji tu je i Kutina koja je Petrokemija jedna velika kemijska industrija koja je inače svojom proizvodnjom opasna po svoju okolinu u kojoj djeluje. No, takve velike industrije koje su smještene neposredno u centrima gradova čine znatan pritisak rekla bih na okoliš. Međutim, gledano u odnosu na cijelu Hrvatsku, stanje u ovim nekim velikim industrijskim centrima zaista je zabrinjavajuće, jer i pored onoga što sve se čini u zakonodavstvu, u zaštiti velika poduzeća još uvijek ne ulažu dovoljno prije svega u modernizaciju svojih pogona da bi ovo spriječili. Zato ću se sada vezati i na zakon jer je objedinjena rasprava, pa mislim da je jako dobro što je upravo ovo u zakonu, u ovom prijedlogu novoga zakona u člancima od 17. do 29. konačno za razliku od ovog starog zakona uključene su sve sastavnice okoliša u jedno iako je nadležnost u okviru više ministarstava. Ali znači da će se sve pratiti. Isto tako, mislim da Vlada mora, a ne može kako je predviđeno člankom 153. stavkom 1. u posebnim propisima koje treba donijeti operaterima i strože obveze od propisanih graničnih vrijednosti emisija ako poboljšanje stanja u okolišu nije moguće ostvariti nekim drugim mjerama. Jer onda će tvornice činiti ono – ako mi se ništa ne dogodi to smo vidjeli nekoliko puta na primjeru rafinerije koja je započinjala modernizaciju pred pet godina pa ništa nije napravila, evo sve do prošle godine dok se nije krenulo sa ovim klausovim postrojenjem, ali to nije kraj. Klaus je najmanji problem ja mislim u rafineriji. On će jedino tu paniku u gradu spriječiti jer neće se više taj neugodni miris osjetiti, a mislim da je daleko veće onečišćenje od drugih stvari kad je pitanje rafinerije. No međutim, ne mogu ja reći da dolazim iz kraja koji je eto crna ekološka mrlja mada po ovome što se događa u medijima jest mi imamo i ležimo na prekrasnim vodom bogatom području na našim rijekama koje na žalost opet su onečišćene utjecajem ovih velikih industrijskih postrojenja. Ali evo, naš potpredsjednik Sabora je spominjao dolinu rijeke Neretve. Ja ću spomenuti rijeku Kupu koja isto tako je onečišćene polikloriranim bifenilima ali ne iz Republike Hrvatske nego iz kontaminacije vodnoga okoliša iz Bele krajine u Sloveniji gdje je prije desetak godina još taj utjecaj bio velik. Nećete vjerovati da se u ribama u našem slivu na području rijeke Save i Kupe još uvijek osjeća prisustvo ovih tvari. Dakle, mi moramo zaista povesti računa da u zaštiti okoliša mi ne gledamo samo sebe i svoje probleme, nego i probleme naših susjeda i tu moramo biti kod potpisivanja razno raznih ugovora i međunarodnih sporazuma itekako kritični. I imamo još jedno bogatstvo ja bih rekla dragim Bogom dano i prirodom, a to je naš park prirode Lonjsko polje koje je jedinstveni park i koji u svom sastavu ima i dva izvanredno očuvana sela, sela graditeljske baštine na tragu onoga što je govorila kolegica Martinčević o očuvanju naše kulturne baštine. To je selo Kraplje, selo europske graditeljske baštine. Zašto ga spominjem i selo Čigoč, selo roda. To su dva sela jedinstvena u cijeloj Europi očuvana sa starim našim hižama. No međutim, nećete vjerovati da je ovdje zrak i utjecaj okoliša isto tako učinio svoje. Naime, stogodišnja pa i više od sto godina stara hrastovina načeta je na tim kućama upravo utjecajem ovih onečišćenja. Evo zaista na kraju istakla sam samo neke probleme, pa bih vas molila da isto tako možda razmislimo i o formulaciji u članku 2. u točku 3. predloženog Zakona gdje se kaže da se zahvatima u okolišu smije utjecati na kakvoću življenja, zdravlja ljudi, biljnih i životinjski svijet u okvirima održivog razvitka. Ja razumijem što se htjelo. No međutim možda bi se nekako drugačije trebala formulirati ova rečenica, jer ovo upravo predstavlja na neki način i nekakvu opasnost rekla bih vrlo često od pritisaka da se nešto što se, što ne bi trebalo biti okvir održivog razvitka ja ću reći jednim govorom provuče kroz održivi razvitak. Možda da se ta formulacija više postroži. I evo, mislim da još nešto moramo napomenuti i predlažem još nešto. U ovom članku koji se odnosi na rok kada se trebaju sve ustrojiti prema predloženom novom Zakonu, članak 75. stavak 1. kaže u članku 220. odnosi se na taj članak, određuje se po meni čak i predug rok za ishođenje objedinjenih uvjeta u roku od 3 godine od dana stupanja novog na snagu. Znači da se operateri i svi oni koji moraju prilagoditi svoja postrojenja dajemo im rok čak 3 godine, jel od donošenja zakona. Možda bi se taj rok, ne vjerujem da će oni biti zadovoljni skraćenjem roka, ali trebao ipak skratiti. Evo, u svakom slučaju ovo je dobar zakon, treba ga podržati. Ma koliko primjedbi bili u negativnom smislu za ovaj zakon i za ovo izvješće mislim da prvi puta imamo i jedno takvo sveukupno izvješće koje će biti dobar temelj za praćenje zaštite u okolišu i jedan dobar zakon koji će uz sve ove primjedbe koje su kolege iznesli i koji će možda i udruge neke iznijeti biti još i popravljen. Evo, hvala.
Hvala lijepa. Na redu je gospodin zastupnik Velimir Pleša. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Gospodine državni tajniče, gospođe i gospodo zastupnici. Pa evo nakon gotovo cjelodnevne rasprave potpuno je jasno kako je i ovaj Prijedlog Zakona o zaštiti okoliša kao i Izvješće o stanju okoliša u Republici Hrvatskoj za razdoblje od '97. do 2005. godine pobudio veliko zanimanje zastupnika. I što je potpuno normalno, budući da naše bogatstvo gotovo mogli bismo reći najveće bogatstvo države Hrvatske upravo je u očuvanju, očuvanoj pitkoj vodi, očuvanim šumama, očuvanom Jadranu, očuvanom zdravom tlu. To je naša najveća prednost na mega tržištu ujedinjene Europe. No, usprkos toga galopirajuća ekološka kriza kako na globalnoj tako i na našoj lokalnoj razini zahtijeva da zaštita okoliša preraste od hobističkog djelovanja entuzijasta u prioritetni način ponašanja i djelovanja svih društvenih institucija, a naročito Vlade Republike Hrvatske. Uništavanjem i nerazboritim korištenjem prirode ugrožen je i sam čovjek. Jer okoliš postaje izvorom stalnih prijetnji, kako zagađenja, otpada, novih bolesti, sveobuhvatnom razornom moći. Čovjek je izokrenuo pojam upravljanja svijetom i sam sebi dodijelio ulogu svemoćnog vladara koja mu u početku svijeta zasigurno nije bila podijeljena. Raširenost problema povezanih sa zagađivanjem i uništavanjem okoliša tiče se svih nas, svih ljudi. Samo svjesno preuzimanje odgovornosti i zajedničko djelovanje svih združenih i povezanih istom sudbinom može i treba donijeti prikladno i djelotvorno rješenje globalne ekološke krize. Mnogi problemi u okolišu uzrokovani su prekomjernom potrošnjom, posebno izraženom u razvijenim zemljama. Zbog toga je upravo potrebno poticati i stjecati osjećaj za globalnost. Jer veće znanje i poštovanje različitosti kultura i naroda u svijetu pomaže shvatiti posljedice sebične potrošnje. Strategija ne u mom dvorištu ne rješava ekološki problem već ga samo premješta k onima koji se ne mogu oduprijeti nasilju nad okolišem. Čak ni uzrećica "Misli globalno, djeluj lokalno." Nije sasvim prikladna. Potrebno je naučiti i potrebno je spomenuti kako će nas i zakoni pa u neku ruku i ovaj zakon o kojem danas raspravljamo, koji će biti efikasniji u zaštiti okoliš stajati i nešto komocije. Primjerice, jeftiniji avionski letovi postaju rutina, iako su mnogo neprijateljskiji prema okoliša od vlakova ili autobusa. Odricanje do nekog stupa je nužno ako želimo smanjiti oštećenja okoliša s globalnim posljedicama. Nužno je naročito i kritičko mišljenje. Svjesni građani moraju biti sposobni procijeniti složene informacije i donijeti odluke o stvarima koje ne možemo lako predvidjeti. Iako je potpuno jasno kako je za sve to potrebno i određeno dobro obrazovanje i obrazovanost ljudi i da je to vrlo važno kad se tiče zaštite okoliša svakako je potrebno napomenuti da i u Hrvatskoj već postoji takvo obrazovanje, od vrtića čak pa do srednje škole, a naročito onda kasnije i na fakultetima. Iako imam osjećaj da ponekad se čini da je to samo deklarativno jer izvan učionice djelovanje nije usklađeno sa uočenim stanjem okoliša. Primjerice, broj automobila drastično raste, dramatičan porast emisije CO2 prijeti nepredvidivim posljedicama. U zadnjih 50 godina između polovice i petine ekosustava promijenjeni su ljudskom aktivnošću. Unatoč povećanju kako obrazovanosti tako i naročito znanstvene pismenosti javna svijest i razumijevanje ekoloških problema je nisko. Ljudi čak naivno nasjedaju na ponude čistih izvora energije kao što je vodik, ne povezujući proizvodnju vodika sa potrošnjom prljave energije. Ili primjerice na proizvodnju etanola kao energenta koja zahtijeva ulaganje drugih oblika energije i izaziva mnoge nepovratne promjene. Poštovanje prema prirodi preduvjet je ekološke osviješćene građane, no čini se da samo učenje o tome nije dovoljno. Svakako je obrazovanje za okoliš mora sadržavati i odgojne postupke, ali ne samo što se tiče učenika, studenata, već i roditelja i svih ostalih građana. Zaista sam uvjeren kako će naročito ovaj Zakon o zaštiti okoliša pokazati i dokazati kako je ova hrvatska Vlada odlučna u zagovaranju zaštite okoliša i održivog razvoja kao svojeg prioriteta u zaštiti nacionalnog interesa. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Na redu je gospodin zastupnik Miljenko Dorić. Nema ga. Zatim, gospodin zastupnik Marko Širac. Izvolite.
Gospodine potpresjedniče Hrvatskog sabora. Kod mog izlaganja u ime Kluba zastupnika Hrvatske demokratske zajednice nisam radi nedostatka vremena uspio iznijeti sve ono što sam htjeo u vezi ovoga našeg Zakona o zaštiti okoliša pa mi dozvolite sad da ukratko iznesem svoje mišljenje. Htio sam dati kraći osvrt na instrumente zaštite okoliša, odnosno na odredbe članka 47. do članka 114. i ukazati kako će ovaj Zakon i njegova primjena djelovati na primjenu Zakona o prostornom uređenju, jer su postupci koji će se provoditi temeljem odredbi ovog Zakona direktno vezani na Zakon o prostornom uređenju i građenju i zapravo su prethodni postupak jer se i ograničavajući su za primjenu pojedinih odredbi Zakona o prostornom uređenju. To se prvenstveno odnosi na stratešku procjenu utjecaja planova i programa i odgovarajućeg strateškog dokumenta na okoliš. Naime, usklađivanjem odredbi jednog i drugog zakona sa regulativom Europske unije mi moramo unijeti ove odredbe i u jedan i u drugi zakon i zapravo obadva zakona se na neki način moraju uskladiti. Naime, na čega se ta odredba odnosi? Ta odredba se odnosi na izradu prostornih planova kako županijskih, tako i gradskih prostornih planova za koje dosad nije trebalo ovu stratešku procjenu raditi, ali isto tako se ta odredba odnosi i na stratešku procjenu strateških objekata, krupnih infrastrukturnih objekata, krupnih industrijskih objekata. Dakle, jedna mjera i jedan postupak koji ćemo morati provoditi prethodno prije nego što bi utvrdili tamo objedinjene uvjete za bilo za gradnju pojedinog industrijskog objekta je li ili krupnog infrastrukturnog objekta. To je jedno. Drugo, što po mome sudu treba posebno naglasiti da će u provedbi ovoga Zakona ministarstvo sad imati pravo kontrolirati tehnološke postupke u krupnim gospodarskim pravnim je li i gospodarskim subjektima svakih 5 godina ukazati da su tehnološki zaostali, pozvati ih i poticati ih na poduzimanje odgovarajućih mjera kako bi popravili svoj utjecaj i svoj pritisak u odnosu na okoliš. To je vrlo važno pitanje i uz to da se zakonom daje pravo ministarstvu da kod izdavanja građevinske dozvole, ovaj uporabne dozvole za objekat utvrdi i nove uvjete, uvjete uređenja prostora i zaštite okoliša što u dosadašnjim rješenjima ovih zakona nije postojala. Po meni to je veliki napredak, jer će se u praksi naše inspekcije i naravno sve nadležne institucije moći vršiti kontrolu onoga šta se zaistinu u životu dešava. Već sam napomenuo oko prekograničnih zagađenja pa je i ovdje ovim Zakonom predviđeno da se uredi taj prekogranični utjecaj planskih dokumenata zahvata i postrojenja na okoliš, smatram to zaistinu kvalitetnim rješenjem jer mogu potvrditi i navesti čak niz činjenica o kojima je zastupnica Roksandić ovdje govorila gdje našim vodotocima dolaze onečišćenja iz nama susjednih država i gdje najveći dio naših ljudi nije svjestan šta se u tim vodotocima nalazi, a poglavito da nam dolazi onečišćeni zrak i ugrožava naše velike šumske komplekse u Gorskom kotaru. I na kraju bih ako mi dozvolite još samo ukazao na pojedina rješenja u Zakonu, a to je članak 107. u kojem treba dopuniti stavku 2. kojom treba ugraditi odredbe konvencije o zaštiti sliva rijeke Dunava i državnim planom za zaštitu voda. Dakle, član 107. U članku 118. stavku 2. predlažem predlagatelju da još jednom razmotri odredbe točke 5., tj. da li informacijski sustav zaštite okoliša treba sadržavati podatke o prirodnim dobrima i korištenju prirodnih dobara obzirom da te podatke vode druge državne institucije i javne institucije kao što su npr. Hrvatske šume, vode, Ministarstvo prirode itd. Dakle, mislim da bi se to trebalo svesti samo na one prostore koji su prostornim planovima određeni kao posebna područja. Na odredbu članka 223. koja se odnosi na odgodu primjene članka 34. stavak 2. i članka 71. stavak 3. bilo bi dobro u Konačnom prijedlogu detaljno obrazložiti zašto se te dvije odredbe, zašto će se one kasnije primjenjivati. I u obrazloženju pojedinih odredbi treba iznijeti, izmijeniti obrazloženje iz članka 39. jer je ono obrazloženje članka 38. i obrazložiti detaljno sadržaj odredbe članka 39. koji se odnosi na dokumente održivog razvitka i zaštitu okoliša. Gospodine potpredsjedniče, još jedanput ističem da je ovo sveobuhvatni Zakon, koncepcijski vrlo kvalitetno napravit bez obzira što smo mi evo, u našim opservacijama ponudili eventualno popravke izričajne ili neke druge, rješenja i da će on omogućiti ostvarenja ciljeva koje smo si zacrtali u zaštiti okoliša u Republici Hrvatskoj. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. I konačno u ime kluba IDS-a gospođa zastupnica Dorotea Pešić-Bukovac dodatno u ime kluba, pet minuta. Izvolite!
Hvala gospodine potpredsjedniče, poštovane kolegice i kolege. Pa evo, možda još samo završno o nekakvim tehničkim stvarima koje možda bodu u oči a mogle bi se popraviti do drugog čitanja. Nekako se ne mogu oteti dojmu da se i u ovom segmentu želi centralizirati. Nema neke demokratske procedure izbora članova Savjeta za zaštitu okoliša, opet Vlada imenuje, a ide se tako daleko da ček ministar mora određivati naknadu za članove savjeta. Mislim da je to već zaista pretjerano i da ministar ima sigurno pametnijeg posla nego određivati naknade članovima Savjeta za zaštitu okoliša i državni razvitak. Zato ćemo mi u ovom procesu donošenja zakona dati i amandmane gdje ćemo predložiti da savjet okuplja predstavnike i Vlade i civilnog društva iz znanosti, iz gospodarstva, lokalnih i regionalnih vlasti i drugih interesnih i društvenih skupina kako bi se postiglo široko sudjelovanje u javnosti, u stvaranju razvojnih planova i politika sa ciljem da nacionalni akcijski planovi ravnopravno sadrže socijalne, kulturne, ekonomske, ekološke i druge dimenzije održivog razvoja. Znači, mi se zalažemo da to bude jedan demokratski proces izbora članova savjeta a ne da Vlada imenuje članove tog savjeta. Isto tako predlažemo da savjet ima i svoj odbor odnosno da ima Upravni odbor savjeta za zaštitu okoliša i državni razvitak. Mislim da je to puno efikasnije jer to bi bilo stručno i koordinacijsko tijelo Vlade za uspostavljanje i trajno funkcioniranje institucionalnog okvira za održivi razvoj Hrvatske. Jer u poglavlju u kojem piše ocjena stanja u uvodnom dijelu ovog zakona naglašeno je da su u njega ugrađena i načela održivog razvitka iz Rio de Janeira. Od Ria do danas mnoge zemlje članice Ujedinjenih naroda odmakle su se u svojim procesima primjena načela održivog razvoja. Veliki broj tih zemalja odavno ima svoje nacionalne savjete za održivi razvoj i postoje iskustva i preporuke kako ti savjeti za održivi razvoj trebaju biti osnovani i što trebaju raditi. Nacionalni savjet za održivi razvoj koji bi se sastojao od 9 članova koje bi imenovala Vlada kao što stoji u originalnom prijedlogu, u suprotnostima je sa intencijama iz Ria, pa i samim člancima 12. i 14. ovog istog zakona. Devetočlani savjet pretežito je sastavljen od državnih profesionalaca koji prvenstveno odgovaraju Vladi i ne može se unijeti u nacionalni proces održivog razvoja potrebnu raznovrsnost u svim disciplinama, različitim pristupima i pogledima na održivost. Naravno, velika stvar je prisutnog u javnosti i to različitim interesnim i društvenim skupinama. K tome za proces održivog razvoja koji sam po sebi je široki demokratski proces bilo bi štetno kada bi se na samom početku oslanjao na stavove i mišljenja samo devetorice profesionalaca, neovisno o njihovoj stručnosti i dobronamjernosti. Takav početak mogao bi za duži vremenski period umanjiti interes i očekivanja javnosti od procesa održivog razvoja naravno, u najmanjem vremenu koje nam odgovara. I još možda nešto oko strategije. Mislim da bi se trebao više bazirati na isto tako na suradnju regionalne i lokalne samouprave i državne vlasti. Evo, hvala lijepa.
Hvala lijepa. I zaključno u ime predlagača, je li tako, gospodin profesor Nikola Ružinski. Izvolite državni tajnik!
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, uvažene gospođe i gospodo zastupnici. Ja bi se prije svega htio posebno zahvaliti na vašoj podršci i na vašoj izuzetno plodnoj diskusiji, raspravi, prijedlozima a i primjedbama koje ste dali, uputili prema ovom Zakonu o zaštiti okoliša. To je izuzetno značajan zakon i posebno mi je stoga drago što ste u potpunosti prepoznali i dali nam podršku i ukazali da smo krenuli pravim putem donošenjem jednog ovakvog krovnog zakona, zakona koji obuhvaća sve ono što je izuzetno značajno u ovo vrijeme. Jasno imate i svojih prijedloga i primjedbi koje ćemo mi svakako uvažiti. Ja ne bih sad kretao po pojedinim člancima i primjedbama, ima ih zaista dosta. Isto tako moram vam reći da je ovaj naš prijedlog zakona već duže vrijeme na web. stranicama Ministarstva zaštite okoliša, da je ovaj zakon prezentiran posebno Udruzi profesionalaca koji se bave poslovima u zaštiti prirode i zaštiti okoliša, da je ovaj zakon prezentiran pojedinim interesnim udrugama s druge strane, da se sad održava nekoliko okruglih stolova, radionica vezano uz Zakon o zaštiti okoliša, da je ovaj zakon itekako prisutan u javnosti. Zato moram reći da me posebno iznenađuju primjedbe koje govore da je ovo donesen kao birokratski zakon, da se ne poštuje procedura javnosti. Ovaj zakon ima u svom dijelu najveći dio, općenito što može biti u zakonu, u jednom posebnom dijelu odnose sa javnošću. Jasno da možemo uvažiti određene primjedbe i prijedloge kao što je to bio gospodin, uvaženi zastupnik Ledinski koji je rekao, da mu nije drago da u članku 127. se može odbiti zahtjev za informacijom. Međutim, ako se posebno pročita ovaj članak 127. onda će se vidjeti da je to, da su to razlozi zašto se odbija, može odbiti informacija dakle, ili ako se ne raspolaže s informacijom ili ako nije zahtjev podnesen na način da se može prepoznati o čemu se radi i niz drugih stvari koje zaista onemogućuju da dademo odgovor na određena pitanja koja nam se postavljaju. Mi imamo i danas čitav niz pitanja kad ne možemo odgovoriti. Prema tome, to su objektivne okolnosti. Dakle, ne može biti ta, sva prava ne mogu biti neograničena. Prijedlozi udruga koje su kroz određene klubove zastupnika ovdje iskazane i njihove želje za tim da se produži rasprava. Rasprava je otvorena u ovom Saboru između dva čitanja, dakle javna rasprava traje čitavo vrijeme dok traje i čitava procedura u ovom Saboru. Prema tome, mi ćemo drage volje primiti sve primjedbe koje nam stignu do zaključenja rasprave u Saboru, do donošenja konačnog prijedloga zakona. Prema tome, mi smo otvoreni i samim tim što smo dali na web stranice, samim tim što komuniciramo sa udrugama, jasno da ćemo dati sve te prijedloge. Moram se osvrnuti na izlaganje određenih pojedinih uvaženih zastupnika. Ja bih htio reći nešto o diskusiji uvaženog zastupnika Ivice Pančića koji je rekao da smo dugo čekali ovaj zakon i zašto još nije bio gotov. Nismo čekali dugo ovaj zakon. Zakon iz 1994. godine je bio itekako jedan prvi moderni zakon. Ovaj zakon je donesen stjecajem okolnosti, stjecajem kao što sam rekao u početku razvojem svijesti prema okolišu, potrebom za usklađivanje različitih djelatnosti, potrebom uvođenja novih stvari, potrebom pristupa prilaženja Europskoj uniji. Prema tome, nije se dugo čekao. Primjedba da su strukovne udruge, da su protiv ovog zakona, da nisu ne prihvaćaju ovaj zakon. Isto tako, uvaženi gospodine zastupniče ne mogu prihvatiti jer upravo sam rekao da je prva prezentacija ovog zakona bila upravo ispred strukovne udruge koja obuhvaća sve ove, sve ljude relevantne koji se bave profesionalno zaštitom okoliša. Jasno, dobili smo mi i primjedbe pojedinih čak i nekoliko nevladinih udruga koje kažu da se ne slažu sa pristupom, koji isto tako govore o tome da treba raditi pogotovo kad se radi o otpadu, da treba raditi na jedan drugi način. I ovdje bih se možda ujedno dotakao i dva prijedloga koji su bili jedan ispred Kluba zastupnika Regionalnih stranaka gospodina Pavlica ili uvažene zastupnice Alenke Čičin-Šain kad se govori o samom sustavu gospodarenja otpadom, sa gospodarenjem otpadom sa nula odlaganja. Dakle, to su prijedlozi koji govore i koji su se javili u nekoliko upravo tih nekih udruga koje nisu zadovoljne. Znači, koncept nula otpada. Pritom se navodi i jedan primjer grada koji zove Krk ili otoka Krka ali se radi baš o Krku gdje upravo taj jedan model napravljen. Uvažene dame i gospodo zastupnici, ja sam prije nego što sam došao na ovu funkciju kao profesor na fakultetu, kao profesor zaštite okoliša sudjelovao u izradi tog projekta, moji asistenti su radili i vodili taj projekt. Kasnije kad sam došao ovdje sam vidio da je financiran projekt jednog od najmodernijih odlagališta u Krku. Ja imam podatke u tome koliko je otpada smanjeno koje je otišlo na odlagalište. Dakle, 25% smanjene količine otpada rezultira našim postupnim izdvajanjem, primarnim izdvajanjem ambalažnog otpada što se dogodilo u čitavoj Hrvatskoj a u prvoj godini je bilo smanjenje 8% sada je to 12%. Dakle, to je daleko od nula otpada, koncept nula otpada. Ja ću, evo pozivam sve koji se bave problematikom zbrinjavanja otpada da dođu u ministarstvo, neka kažu kad hoće i kako hoće, neka mi donesu taj koncept i mi ćemo ga odmah prihvatiti ako je izvediv. Budući da znam tko ga predlaže, budući da znam tko stoji iza toga ja vas molim da kao ljudi koji se žele aktivno uključiti a vidim da se želite aktivno uključiti da budete kritični prema određenim prijedlozima. I zato, uvaženi gospodine Pančiću ja pozdravljam vaše ovo što ste izradili da SDP prihvaća i predlaže centre za gospodarenje otpadom kao što ste to rekli i s time se potpuno slažem, to je u potpunosti s našom strategijom i sa planom gospodarenja otpadom. Dakle, ovo što se tiče koncept nula otpada se ne odnosi na vašu diskusiju da bude potpuno jasno. Samo sam htio reći da sve te stvari koje se odnose prema konceptima, pojedinim konceptima oko otpada su rađene na ovaj način najbolje što se danas, što struka zna. Ja neću sada ulaziti ovdje u tehničke rasprave o tome koliko spalionica ili termička obrada otpada, ili mehanička, biološka obrada utječe na okoliš ali u svakom slučaju ne dolazi u obzir da će ova Vlada poduprijeti bilo koju tehnologiju obrade otpada koja će imati negativni utjecaj na okoliš, radi se o najboljim dostupnim tehnologijama kao što smo rekli i ovim ostalim dijelovima. Uvaženi zastupnik Ledinski je izrazio brigu oko toga da je krovni zakon, da će doći do jednog unesuglašavanja sa sektorskim zakonima šta vas moram uvjeriti da smo o tome vodili računa. Što se tiče svjetlosnog zagađenja opet sam kod uvaženog zastupnika Ledinskog. To svjetlosno onečišćenje je prepoznato i u ovom zakonu. Prema tome, na tome zaista treba raditi i razviti ga jer je on jedan od zagađenja koja su više nego značajna. Jasno da su ograničene mogućnosti, jasno da ne možemo dovesti do toga da sada zabranimo rasvjetljavanje ali da se može u svjetlosnom zagađenju puno učiniti, da se može u tom učiniti puno i u zaštiti klime smanjenjem energetske ovisnosti o tome, tu se da zaista puno napraviti. I dopustite da se sada još osvrnem na izlaganje uvaženog zastupnika Rožića koji je izrazio nekoliko stvari koje su vezane uz zakon. Jedna od tih stvari je njegova sumnja da smo mi ovim zakonom, da štitimo nacionalne interese i da se radi samo o deklarativnom štićenju a dokaz za to je da je u ovom ministarstvu sadržano i graditeljstvo. Dakle, Ministarstvo zaštite okoliša, prostornog uređenja i graditeljstva. Ovdje je evo uvaženi zastupnik Širac je izuzetno dobro istaknuo vezu između Zakona o prostornom planiranju i graditeljstvu koji će biti sutra na dnevnom redu ovoga Sabora gdje se ističe upravo ta veza, gdje se ističe značaj, gdje je prostorno planiranje jednog od najznačajnijih, jedno od jakih alata zaštite okoliša i zbog toga mislim da čitavi dio koji je vezan uz konstrukciju Ministarstva ili ustroj Ministarstva gdje je i prostorno planiranje i graditeljstvo vezano uz zaštitu okoliša da je to jedna sretna okolnost jer evo čak i nekoliko zakona se vodi u tom smjeru. Čak i, dalje, mislim da detalji oko položaja prirode kao sastavnica okoliša dakle, inače primjedbe da se priroda ili vode nalaze u drugom, drugim ministarstvima, drugim nadležnostima upravo ovaj zakon radi, je koncipiran na taj način da se sve sastavnice okoliša dakle i voda i zrak i tlo i priroda dovedu zajedno u jednu cjelinu. I vaš prijedlog uvažena zastupnice Čuhnil vezan uz Zakon o zaštiti tla mi smo prepoznali značaj tla već neko vrijeme međutim ima jedna osnovna problematika što je vezano uz tlo. Ono što je vezano uz međunarodne zakone i konvencije vezano uz Ujedinjene narode se uglavnom radi o «dezertifikaciji» problema «dezertifikacije» gdje smo mi članice tih svih radnih skupina, a ovdje u dijelu Europe i u našim krajevima da tako kažem u našoj državi kad se govori o tlu onda se u principu govori uvijek o poljoprivredi. Jasno da je i taj dio vezan uz poljoprivredu, vezan uz zagađenje prekomjernim gnojidbom je prepoznat ali u jednom drugom posebnom zakonu, to je Zakon o vodama. I onaj dio koji je Zakon o vodama koji će sad preuzeti u potpunosti okvirnu direktivu u vodama i nitratnu direktivu upravo ide u tom smjeru da se kroz zaštitu tla zaštite i podzemne vode kojima smo mi danas bogati ali koji će, kojima nećemo biti bogati veoma brzo ako se budemo neodgovorno odnašali prema njemu. Na razini Europe, Europske unije se priprema direktiva o tlu i mi smo uključeni u tu pripremu i pretpostavljamo da ćemo ukoliko bude u sljedećih godinu dana ta direktiva donešena mi prenijeti tu direktivu u posebni zakon. Inače postoji naša, jedan savjet za tlo koji radi na tom Prijedlogu zakona međutim to su stvari koje su izuzetno složene i jedan takav zakon mora biti jako, jako dobro rađen. Uvažena zastupnica Košiša Čičin-Šain je isto tako spomenula i gospodarenje otpadom na koje sam se osvrnuo međutim i na ulogu opet nekoliko zastupnika je vezano uz ulogu udruga u sustavu i sustav izrade studija, procjene studija, utjecaja na okoliš i objektivnosti tih studija. Ja bih htio reći da recimo ovim zakonom jedna stvar je da je predviđeno donošenje novog pravilnika o procjeni utjecaja. Sad ne govorimo o strateškoj procjeni nego procjeni utjecaja na okoliš za pojedine zahvate, a druga stvar koja je možda izuzetno značajna u ovom zakonu koja nije toliko prepoznata je posebna odgovornost ljudi koji će raditi na poslovima zaštite okoliša. Dakle profesionalna odgovornost. Profesionalna odgovornost koja će moći dovesti do toga da će ljudi koji se bave i žive od toga moći ostati bez licence svoje ako ne budu objektivno prikazivali ono što se događa. Da li je sukob interesa ili nije sukob interesa kad naručitelj, nositelj zahvata dakle investitor naručio je studiju, procjenu utjecaja na okoliš. To je jedan dio, sastavni dio njegove dokumentacije. On mora prema svim svojim saznanjima, prema projektima, prema tehnologijama napraviti elaborat zaštite okoliša jer, studiju ali to nije procjena. To je njegova, njegov prijedlog, njegova procjena a nakon toga dolazi stručno, objektivno, neovisno tijelo u koje su uključeni stručnjaci, ne samo činovnici da tako kažem nego najvećim dijelom stručnjaci. Oni koji procjenjuju da li je ta studija napravljena. Dakle jedno izdvajanje iz sustava da bi Ministarstvo radilo studije, naručivalo a da plaća investitor bojim se da ne bi dalo dobro rješenje. Mi smo spremni za te razgovore i dijaloge, ali upravo studijama, strateškim studijama mi ćemo posvetiti, sad posvećujemo visoku pažnju. Posvećivat ćemo i ubuduće. Tijekom «screeninga» procjena Europe, Europske komisije koja je gledala i analizirala na koji način radimo mi procjenu utjecaja na okoliš je imala primjedbu samo u tome što nismo u potpunosti usklađeni sa direktivom. Odnosi se na dužinu trajanja javnih uvida. Mi ćemo i taj dio promijeniti. Prema tome ja vjerujem da ćemo mi napraviti taj, na taj način. Što se tiče ovlaštenja drugim inžinjerima jasno ako se ne radi o građevinskoj dozvoli i ovim stvarima i drugi inžinjeri će biti ovlašteni i kao nadzorni pogotovo u onim dijelovima koji su vezani uz, uz samu objedinjene uvjete zaštite okoliša gdje će zahtijevati dosta veliki broj posebnih specijalista u posebnim tehnologijama koje su vezani. Jedan prijedlog koji je vezan uz, uvažena zastupnica Roksandić je rekla da je tri godine za objedinjavanje, za postizanje objedinjenih uvjeta zaštite okoliša kod ovih tvrtki koje su obveznice te tzv. IPPS direktive ja vam moram reći da je prema našoj jednoj analizi, jednom projektu koji je rađen pred gotovo godinu dana detektirano otprilike 150 tvrtki koje su obveznice ovoga, ovog IPPS-a. Procjena investicija potrebnih za to je negdje između 800 milijuna do milijarde EUR-a. Dakle radi se zaista o zahvatima koji su ozbiljni. Mi ćemo tražiti i određena prijelazna razdoblja u ovom čitavom sustavu, ali bez obzira da li će oni zadovoljiti sve uvjete odmah u početku, da li će oni imati svoje najbolje raspoložive tehnologije mislim da se, da se teško može očekivati tolika razina rekonstrukcije u današnjoj situaciji, u borbi za tržište ali u svakom slučaju mi ovim zakonom upravo nastojimo, nastojimo popraviti stanje u okolišu ne ga samo održati. Tako da ja onaj prijedlog, ja mislim da je to bio uvaženi zastupnik Kajin, a nisam siguran, da nazovemo zakon ne o zaštiti okoliša nego o održivosti okoliša. Mi nastojimo poboljšati, to vidite i iz ovog izvješća da smo u pojedinim dijelovima i uspjeli to poboljšati. Dakle ja ne bih išao dalje u sve ovaj dio koji je vezan uz Zakon o zaštiti okoliša. Mi ćemo nastojati, ne da ćemo sve pročitati i proučiti ali nastojat ćemo prihvatiti sve one vaše sugestije koje su vezane uz ovaj zakon. Toliko o Zakonu o zaštiti okoliša. Gospodine potpredsjedniče ja bih nastavio nešto samo o izvješću, jedan kratki dio. Dakle izvješće o stanju u okolišu. Ako pogledamo pristup i diskusiju danas i raspravu u ovom Saboru onda je ono što se željelo postići ovim izvješćem bez obzira što je to naša zakonska obveza, mislim ispunjeno u jako velikoj mjeri. Ovo izvješće je jasno da je ono, ne skriva ništa kao što je uvaženi zastupnik Rožić htjeo da, rekao da je čak i točno da ništa ne skrivamo, jasno da nismo ništa skrivali potaknulo je raspravu o stanju u okolišu. Meni je žao što je došlo do određenog nerazumijevanja. Ovo izvješće o stanju okoliša se odnosi do 2005. godine, dakle na razdoblje '97., 2005. s tim da pojedini indikatori dosežu daleko, daleko dalje tako da ona primjedba o betonizaciji, o izgrađenosti obale od nekakvih 150 na 870 kilometara odnosi se na razdoblje od 1960. pa do 2005. godine. Dakle, to je jedan razmjerno dugo razdoblje, radi se o 15% površine. Međutim, svi ovi, sve ove primjedbe koje ste nam dali uvaženi zastupnik Širac, zastupnik Štengl, vi sjedite zajedno. Imali ste suštinske primjedbe koje ćemo uvažiti u izvješću. Dakle, prihvaćamo one pogreške ćemo ispraviti. Prema tome, ono što se odnosi hajde da vas ne zamaram s tim. Ono što treba reći mi ćemo to napraviti. Vaš prijedlog da “zelene akcije“ da se produži rok rasprave već sam rekao, rasprava i o zakonu i o izvješću će mislim izvješće je gotovo. Uvaženi zastupnik Kajin je rekao da je samo pokazatelj smanjenja opterećenja sumpornim dioksidom i trioksidom ukazuje kao dobru situaciju u zaštiti okoliša, ali to je posljedica prestanka rada, gubitka radnih mjesta 500 000 radnih mjesta. Ja ne bih ulazio u diskusiju o tome zbog čega i kako je došlo do gubitaka ovog velikog značajnog gubitaka radnih mjesta. Situacija sa nezaposlenošću. To je zaista jedan posebni problem. Međutim, ja moram reći samo jedan tehnički ispravak ako se pogleda detaljnije izvješće onda se vidi da je smanjenje sadržaja sumpornog dioksida posljedica dvije osnovne stvari. Jedna je bolje kvalitete goriva, dakle diesel gorivo i mazut koji se koristi posebno ona naša uredba da se ne smije recimo kad govorimo o Sisku ne smije koristiti više od jedan posto, ali u prometu, promet je onaj jedan od izuzetno značajnih segmenata gdje je došlo do bitnog smanjenja sadržaja SO2 i olova i to je posljedica, upravo posljedica poboljšanja goriva unatoč porastu prometa. Međutim, nisu svi pokazatelji tako dobri. Puno pokazatelja je bolje i puno pokazatelja pokazuje da su zahvati i ono što se radi u Hrvatskoj doveli do poboljšanja kvalitete zraka. Ne mogu govoriti o situaciji sa ugroženošću klime, jer to nisu ti indikatori. Radi se o drugom indikatoru. Dakle, radi se o CO2. Ali što se tiče poboljšanja kvalitete zraka sigurno možemo reći da je. Sam Grad Sisak je u posebnoj situaciji. Ja ga ne bih zaista ne bih rekao ovo što ste vi rekli da se ne smije govoriti o crnom gradu, jer ako malo dublje pogledamo u stanje kvalitete zraka u drugim gradovima vidjet ćete da i tamo baš nije uvijek blistava situacija. Mi radimo jedan posebni pregled koji će biti gotov vjerojatno tek tekuće, slijedeće godine gdje će se dati točno karte zagađenja po Hrvatskoj. Međutim, to je izuzetno kompleksni jedan zadatak i ne možemo ga napraviti za sada, ali već u samom izvješću možete vidjeti kvalitetu zraka u pojedinim gradovima. U Sisku se dogodila jedna zanimljiva stvar. Osim toga što je jasno što se osjeća već u pojedinim momentima sada, dakle ne skroz nego pojedinim i intenzivni prodor kada dođe do nekakvog kvara u rafineriji H2S-a. Dogodilo se to da smo mi 2005. godine pustili on line mjerenje, dakle svaki sat vi možete vidjeti kakva je kvaliteta zraka u okolici rafinerije u Sisku i na nekoliko mjesta. Inače smo imali jednogodišnji izvještaj. Kada je došao izvještaj na to je bio godinu dana star, onda su rekli e vidiš prošle godine je bio takav i takav zrak. Danas vi možete doći na web stranicu našeg ministarstva, možete doći na web stranicu agencije i možete očitati kakva je sad ovog časa situacija u Sisku. Prema tome, to je dovelo do jedne reakcije koja je, na koncu konca će ja duboko vjerujem rezultirati pozitivnim pomacima u kvaliteti. Zaključak Vlade je izuzetno ozbiljan i oštar prema Rafineriji nafte Sisak. Rade se, napravljeni su programi rekonstrukcije. Radi se, izgrađuje se ovaj “postupak Klaus“ koji će smanjiti koncentraciju sumpora. Prema tome, svijest je dovela do toga da su se pokrenuli procesi. Nitko se više ne može ponašati kako hoće. Činjenica je da je situacija u Sisku, situacija u Karlovcu koja nije direktno vezana uz zaštitu okoliša, nego u više nesavjesno poslovanje i nesavjesne rezultate ili zahvate dovela do toga uz one naše sve stvari koje smo radili dovela do toga da se svijest o stanju okoliša u Hrvatskoj bitno pomaknula, da ljudi puno ozbiljnije gledaju na stanje okoliša. I ono što bih još možda gospodine potpredsjedniče istaknuo vaš primjer koji ste spomenuli oko Neretve, oko povišenja i zaslanjenja, oko sustava koji se događaju ili druge stvari koje su vezane upravo uz Sisak, stvari koje su iz ovog izvješća možda nisu s crvenim slovima istaknute ali zaista pokreću i ukazuju na određene probleme. Bosna i Hercegovina na žalost nije članica SPO konvencije i mi smo bilateralnim razgovorima pokrenuli razgovore oko elektrana, gornjih horizonata itd. Ne bih ulazio sad u stručnu procjenu da li je melioracija ili je izgradnja određenih brana koje smanjuju donos u donji tok kao što se to događa na rijeci Dravi gdje isto tako se smanjuje, snizuje razina podzemnih voda zbog toga što se transport tvari blokira na određenom mjestu i onda poslije toga dolazi do erozije dna rijeke, pa se snizuje čitava razina. Ali količine voda koje su skrenute u gornjem toku brane koje se rade itd. dovele su do toga da smo mi u intenzivnim pregovorima. To nije ministarstvo u kojem ja radim, nego je to Ministarstvo poljoprivrede i Uprava za vode koje rade oko toga i oni su u tim svim razgovorima došli do razumijevanja sa bosansko-hercegovačke strane. Ali i mi razgovaramo sa Slovenijom i sa Mađarskom. Sve to ide u okviru SPO konvencije. Kažem, mali je jedino hendikep u tome što nisu Bosna i Hercegovina nije članica potpisnica te Konvencije o međunarodnoj prekograničnoj suradnji kad se radi o zaštiti okoliša. Međutim, jadransko-jonska inicijativa i druge inicijative u regiji pomažu u tom dijalogu i imamo i tu jedan odgovor. Dakle, još jedanput ja vam se zahvaljujem na primjedbama. Drago mi je da je ovo izvješće primljeno. Moram istaknuti još jedanput da je od 2004., pete godine do danas došlo do bitnih pomaka u pojedinim sastavnicama okoliša i pritisaka posebno u otpadu, posebno u onome što smo rekli da smo krenuli u sanaciju niza odlagališta preko 220 odlagališta je u sanaciji. Izdvajanje, primarno izdvajanje otpada je krenulo, smo krenuli sa ambalažnim otpadom, starim gumama, baterijama, to su sve pravilnicima, akumulatorima, starim uljima, automobilima kojima je istekao vijek trajanja. Sad još ostaje elektronski, elektronički otpad. Prema tome koncept zbrinjavanja otpada se temelji prema našoj strategiji, prema našem planu na principu primarnog izdvajanja, maksimalnoj reciklaži i izgradnji centara za gospodarenje otpadom. Jasno da to nije vidljivo iz ovog Izvješća. Jer ovo Izvješće je, se odnosi na period koji je bio prije nego što smo mi krenuli sa tim programima. Evo ga, gospodine potpredsjedniče, uvaženi gospođe i gospodo zastupnici ja bih ovo.
Hvala lijepa. Imamo jedan ispravak. Gospodin zastupnik Ivica Pančić. Izvolite.
Isto radi preciznosti da ne bi bilo nekih nesporazuma gospodin državni tajnik je rekao da sam izrekao da strukovne udruge ne prihvaćaju zakone. Moja rasprava išla je u smjeru da su određene udruge, odnosno određeni stručnjaci iskazali određena, određene primjedbe na zakon koji korespondiraju sa stajalištima nas u SDP-u. I smatramo da ono što je neprecizno u zakonu ili što nije dobro treba do drugoga čitanja popraviti. A moje stajalište jasno nije problem toliko u zakonu, ovome ili u bilo kojem drugome, već u njegovoj primjeni, realizaciji. Hvala.
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu. Prijedlog zakona o zaštiti okoliša, prvo čitanje P.Z.E. broj 680. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje sljedeći zaključak: Prvo, prihvaća se Prijedlog zakona o zaštiti okoliša. Drugo, sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja uputit će se predlagatelju radi pripreme Konačnog prijedloga zakona. Molim glasovati. Rezultat? Utvrđujem da je jednoglasno sa 83 glasa usvojen ovaj zaključak.
Gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, gospođe i gospodo zastupnici. Moje izvješće je zapravo skraćeni sažetak, dakle doista skraćeni sažetak knjige "Ljetopisa 110" koju ste vi nadam se svi primili. Prema tome to mi olakšava i daje na neki način pravo da skratim još onaj sažetak kojega ste uz knjigu dobili. Nekoliko riječi samo o zasjedanjima Akademije. U protekloj godini, 2006. Akademija je održala dvije redovite skupštine, dvije izborne skupštine i četiri svečane sjednice. Na travanjsku su redovnoj skupštini usvojeno podneseno Izvješće o cjelokupnom radu Akademije i završni račun Akademije za 2005. godinu. Dok su na prosinačkoj redovnoj skupštini usvojeni planovi programa, te financijski plan Akademije za 2007. Na Izbornoj skupštini koja je održana 18. svibnja 2006. nakon provedenog postupka u razredima i na predsjedništva Akademije izabrani su novi članovi Hrvatske akademije i to 12 redovitih članova, 9 dopisnih članova i 9, 20 članova suradnika. Na Izbornoj skupštini održanoj 23. studenog 2006. izabrano je Predsjedništvo Hrvatske akademije za mandatno razdoblje od 1. siječnja ove godine do 31. prosinca 2009. godine. Prva Svečana sjednica Akademije održana je 28. travnja 2006. u povodu dana Akademije. Tom su prigodom desetorici znanstvenika i umjetnika predane nagrade "Hrvatska akademija znanosti i umjetnosti za 2005.". Druga Svečana sjednica Akademije održana je 8. lipnja 2006. i na toj su sjednici proglašeni, izabrani članovi Hrvatske akademije. Treća Svečana sjednice Akademije održana je 4. listopada 2006. i na njoj je obilježena 150. obljetnica rođenja Nikole Tesle, počasnog člana Hrvatske akademije. A četvrta Svečana sjednica održana je 11. listopada 2006. u povodu obilježavanja 100. obljetnice rođenja Vladimira Preloga, dobitnika Nobelove nagrade za kemiju i počasnog člana naše Akademije. Osim spomenute skupštine i svečanih sjednica održano je i nekoliko godišnjih izbornih skupština Akademije i znanstvenih vijeća. A Hrvatska je akademija tijekom 2006. organizirala i 29 znanstvenih skupova, 26 predavanja, 2 javne rasprave, 12 predstavljanja knjiga, 32 izložbe i 6 komercijalnih, komemoracija preminulim članovima. O radu Predsjedništva Akademije dopustite također nekoliko riječi. Predsjedništvo je akademije održalo protekle godine 9 redovitih sjednica. Na sjednicama su članovi Predsjedništva raspravljali i donosili zaključke iz svoje nadležnosti. Osobita je pozornost bila posvećena pripremanju za skupštine i za svečane sjednice prigodom dana Hrvatske akademije. To o priprema za Izbornu skupštinu radi izbora novih članova Akademije. Želio bih podsjetiti da je za nove članove naše Akademije formirano odnosno predloženo ukupno 79 kandidata i to za, 15 za redovite članove, predložena su 33. Za 24 člana i suradnika predložena su 32 i na 9 mjesta dopisnih članova predloženih 14 kandidata. Predstavništvo je u okviru rasprave o Državnoj izbornoj skupštini Hrvatske akademije odlučilo da se pojedinačno odgovara na pojedine napise i komentare koji na neobjektivan, neutemeljen i tendenciozan način komentiraju rezultate izbora za nove Akademijine članove te s tim u vezi prihvatilo izjavu o izborima novih članova koje je upućeno medijima. Ta izjava gotovo da nije u našim medijima ni zabilježena. Predsjedništvo je utvrdilo prijedlog pravilnika o predlaganju i izboru članova Predsjedništva Hrvatske akademije te Pravilnik o nagradama članova i članova Predsjedništva Hrvatske akademije. Također prijedlog financijskog plana Hrvatske akademije za 2007. godinu. Također se raspravljalo o obilježavaju važnih obljetnica, pokroviteljstva, organiziranju brojnih znanstvenih skupova, izboru u znanstvena istraživačka zvanja djelatnika Akademije. Zaklada Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti je tijekom godine, prošle godine uspješno obavila zadaće na poticanju znanstvenog istraživačkog i umjetničkog rada u Republici Hrvatskoj koje su utvrđene institutom zakona. Za razliku od 2005. kada je Zakladi pristupilo nekoliko konkretno 4 člana utemeljitelja u protekloj 2006. godini bila je samo jedan takav slučaj. Naši sponzori su Privredna banka Zagreb s ukupno 5,2 milijuna kuna te potkraj godine osnovana, imovina zaklade iznosila 3 milijuna 839 tisuća 824 tisuće eura, a stanje na žiroračunu je bilo 156 tisuća 189 kuna i na deviznim računima i na 25 tisuća eura i još 28 i nešto tisuća dolara. Članovi i utemeljitelj zaklade su Hrvatski sabor, grad Rab, Zagrebački velesajam, Školska knjiga, "Pliva", Hrvatska gospodarska komora, Zagrebačka banka, Privredna banka, obitelj Torbar, dr. Greta i dr. Fedža Verbić, INA industrija nafte, grad Zagreb i akademik Dragutin Tadijanović. Nakon provedenog javnog natječaja upravni odbor zaklade odlučio je da se sredstva u iznosu od milijun 100 tisuća kuna raspodijele na ukupno 76 projekata koje su predložili organizacije i pojedinci. Rad akademijinih odbora za međunarodnu suradnju. Međunarodna suradnja Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti intenzivirala se u odnosu na prošlu godinu, dakle na pretprošlu godinu što je rezultiralo povećanim opsegom i kvalitetom djelovanja predstavnika Hrvatske akademije u međunarodnim udrugama u kojima je ona aktivan član. Zbog sve većeg opsega suradnje s Europskom znanstvenom zakladom Hrvatska je akademija ostvarila suradnju s nacionalnom zakladom za znanost, visoko školstvo i tehnologijski razvoj Republike Hrvatske koja financira, financijski podupire priključivanje hrvatskih znanstvenika projektima ESF-a Hrvatska akademija zadržala je ulogu koordinatora projekata i programa te zaklade. Hrvatska akademija ima dogovore ili bilateralne sporazume u znanstvenoj suradnji s akademijama, ne bih nabrajao, ukupno što aktivno imamo veze, tako su i u pripremi pri završetku pripreme sveukupno 24 svjetske akademije iz Europe, Azije i Amerike. U prošloj godini bila je vrlo živa međuakademijska radnja stručnjaka jer su Akademiju posjetili brojni predstavnici drugih akademija, predsjednici republika i vlada, veleposlanici, ministri te istaknute osobe znanstvenog, kulturnog i političkog života. Nekoliko riječi o obnovi i uređenju Akademijinih objekata. Kapitalni objekt Akademije od primarnog značenja i najvećeg obijma jest izgradnja nove Akademijine knjižnice, a sastoji se od adaptacije, rekonstrukcije i sanacije boleove zgrade kemijskog instituta na Strossmayerovom trgu 14. Projekt izgradnje Akademijine knjižnice financira se iz sredstava državnog proračuna i kao takav je uz navedeno kašnjenje uvjetovano preseljenjem Prirodoslovnog matematičkog fakulteta što možete pročitati u knjizi bio podložan i financijskim restrikcijama uslijed rebalansa proračuna. Kako svaki dan produžetak roka izgradnje donosi znatno povećanje troškova smatramo nužnim osigurati dodatna sredstva u iznosu od 8 milijuna kuna iz ovogodišnjeg proračuna za dovršenje građevine u 2007. godini. Na taj bismo način ostali u okvirima do sada planiranih sredstava, dok će u protivnom biti nužno osigurati veća sredstva za dovršenje zgrade. U do sada planiranim sredstvima nije predviđeno opremanje knjižnice što je predviđeno kao završna etapa realizacije. S obzirom na dugoročnost projekta ista će biti potrebno osigurati iz državnog proračuna u narednim godinama. Nekoliko riječi o radu Akademijinih razreda i drugih jedinica. Djelatnost Akademije odvija u 9 razreda, 17 Akademijinih jedinica i 15 znanstvenih vijeća. Akademijina se znanstveno-istraživačka djelatnost odvija osim u razredima i drugim jedinicama kao što su zavodi, centri, laboratoriji, kabineti i Akademija ima ukupno 8 takvih jedinica u Zagrebu, a ostalih 10 jedinica smješteno je izvan Zagreba i to dvije jedinice sa sjedištem u Dubrovniku, a po jedna u Splitu, Zadru, Rijeci, Varaždinu, Bjelovaru, Osijeku, Vinkovcima i Trsteno. Njihova je znanstvena i nakladnička djelatnost bila primjerena što je u ljetopisu detaljno dokumentirano te se ubuduće valja nadati dobrim rezultatima. Znanstveno-istraživačke jedinice Akademije tijekom 2006. radile su na 46 znanstvenih i na jednom kolabarativnom projektu. Riječ je o tzv. matičnim projektima, dakle o projektima čija se istraživanja uglavnom odvijaju u Akademiji i čija su glavni istraživači isključivo ili je redoviti član Akademije ili drugi znanstvenici iz Akademijinih zavoda i instituta. Na projektima je radilo ukupno 308 suradnika, ukupna godišnja financijska sredstva za 47 znanstvenih projekata koja su dostavljena iz Ministarstva znanosti, obrazovanja i športa, Akademiji su protekle godine iznosila 2 milijuna 221 tisuću 479 kuna. Osim ovih projekata u Akademiji je tijekom 2006. realiziran niz drugih znanstvenih i umjetničkih zadataka koje su pojedini razredi i njihovi odbori, a napose znanstvena vijeća i muzejsko-galerijske jedinice odredili kao cilj svojeg znanstvenog i umjetničkog djelovanja u daljnjem vremenskom razdoblju. U Akademiji postoje i drugi oblici znanstvenog rada, tako su prošle godine u okviru Akademije djelovalo 15 znanstvenih vijeća, a osim toga djeluje i jedan međunarodni komitet, osim Odbor za međunarodni život i običaje, te Hrvatska kristalografska zajednica. U tim vijećima i tijelima rade ne samo članovi Akademije, nego znanstvenici i stručnjaci izvan Akademije, pa i inozemstva. Samo da spomenem Vijeće za naftu ima otprilike 200 članova. Tijekom 2006. godine znanstvena su vijeća organizirala više znanstvenih skupova te okruglih stolova, predavanje godišnjih skupština. Sve ovo pokazuje da je rad posebno nekih vijeća bio primjeren i u ljetopisu je detaljno prikazan. Kao primjer navedimo najmlađe Akademijino znanstveno vijeće za državnu upravu, pravosuđe i vladavinu prava koje je tijekom prethodne godine održalo tri okrugla stola o temeljnim pitanjima našeg pravosudnog sustava u vezi s kojim su u Republici Hrvatskoj postavljena tri politička uvjeta za pristup Europskoj uniji i to sređivanje stanja u pravosuđu i državnoj upravi te sređivanje stanja korupcije i organiziranog kriminala na društveno podnošljivu mjeru. Nakon održanih okruglih stolova, objavljene su četiri knjige koje sadrže autorizirana izlaganja svih sudionika. O nakladničkoj djelatnosti dopustite samo to da vam kažem da je tijekom prošle godine objavljeno 86 knjiga i svezaka, časopisa u vlastitoj nakladi ili u sunakladništvu. Ukupno je otisnuto 18 tisuća tiskanih stranica, a sveukupna naklada svih naslova je bila 58 tisuća primjeraka. Od neknjižnog materijala objavljen je CD izložbe 4. trijenala hrvatske grafike te razne pozivnice, plakati i sl. Među tiskanim naslovima su sva područja rada Hrvatske akademije. Uz 86 akademijinih naslova, tu su još i 23 izdanja objavljena potporom akademijine zaklade. Tijekom prošle godine veliki iskorak u nastojanjima da se akademija što više otvori različitim aktivnostima prema medijima, a time i prema široj javnosti. U tom smislu intenzivni su kontakti s medijima, ali još uvijek nismo zadovoljni načinom kako pojedini mediji prate rad Hrvatske akademije. Potkraj prošle godine ugovorili smo redizajn i obnovu portala Hrvatske akademije i taj je posao sada pri kraju. Tijekom 2006. započeta je priprema izložba Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti kroz fotografije, s ciljem da se taj i na taj način hrvatskoj javnosti predstavimo kao radna akademija i vrijednosti koje ona promiče. Sredinom mjeseca ožujka ove godine ta je izložba i otvorena prema saznanjima i reakciji javnosti je dobro primljena. Nekoliko riječi o glavnom financijskom izvješću za prošlu godinu i završnom računu. U ljetopisu akademije za godinu 2006. nalazi se podrobno izvješće o financijskom poslovanju akademije za prošlu godinu. Ukupno sredstva kojima je prošle godine raspolagala akademija iznosila su 80 milijuna 336 tisuća 456 kuna. U taj su iznos najvećim dijelom uključena sredstva osigurana iz državnog proračuna 68%, zatim sredstva osigurana iz drugih izvora financiranja Ministarstva znanosti, obrazovanja i športa, Ministarstva kulture, Gradskog ureda za kulturu Zagreba, županija, gradova i drugih pravnih i fizičkih osoba 27,5% i sredstva ostvarena vlastitom djelatnošću akademije 4,5%. Iz završnog računa vidljivo je da je akademija u 2006. godini za svoje cjelokupno poslovanje utrošila iznos od 82 milijuna 878 tisuća 820 kuna i na taj način ostvarila manjak prihoda nad rashodima u iznosu od 2 milijuna 542 tisuće 363 kune. Taj manjak proizlazi iz činjenice da je dio troškova pokriven iz ostatka prihoda iz prethodnih godina. Naime 1. lipnja 2006. zatvoren je račun akademije u Hrvatskoj poštanskoj banci, a preostala sredstva iz te i tekuće i prijašnjih godina u iznosu od 7,3 milijuna kuna preneseni su na Državnu riznicu. Od tog trenutka sve obveze akademije prema dobavljačima i izvršiteljima usluga počela je pratiti Državna riznica. Do relativno velikog povećanja akademijinih prihoda u 2006. godini došlo je isključivo iz razloga što je preko akademije realiziran dio projekta terenskih arheoloških istraživanja na cestovnom koridoru 5C za koja je Ministarstvo kulture osiguralo iznos od 10,3 milijuna kuna. Zahvaljujem gospodo zastupnici, zahvaljujem gospodine potpredsjedniče.
Hvala lijepa gospodin uglavnom tajniku Hrvatske akademije. Da li izvjestitelji odbora žele uzeti riječ? Da. Predsjednik Odbora za znanost, gospodin Petar Selem.
Gospodine dopredsjedniče, gospodine akademiče, kolegice i kolege. Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu Hrvatskoga sabora razmotrio je na 34. sjednici 18. svibnja 2007. godine Izvješće o radu Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti u2006. godini. Odbor je pitanje raspravio kao matično radno tijelo. Uvodno obrazloženje podnijeli su predstavnici podnositelja izvješća. Sudionici rasprave ukazali su na okolnost da je ocjena rada Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti olakšana činjenicom što je svim zastupnicima Hrvatskoga sabora dostavljena osim uobičajenog sažetka i knjiga "110 ljetopisa" Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti sa vrlo iscrpnim analitičkim pregledom djelovanja akademika i znanstvenog osoblja zaposlenog u HAZ-u kao i svih organizacijskih oblika putem kojih se ostvaruje djelatnost unutar HAZ-u te prema Hrvatskom i širem okruženju. Dovodeći spomenute okolnosti u vezi s prošlogodišnjim javnim odjecima izbora novih akademika, što je predmet ovogodišnjeg izvješća, sudionici rasprave istakli su da uvid u potpuno izvješće što ga donosi opsežna iscrpna knjiga "110 ljetopisa" omogućuje i objektivniju prosudbu i o toj strani života HAZ-u. Općenito djelovanje HAZ-u obzirom na raznolikost, znanstvenu i kulturu težinu programa koji su izvršeni ili su u tijeku, u javnosti putem medija praćeno neprikladno i nedovoljno tek s vremena na vrijeme i u službi često površnih jeftinih senzacija. Djelovanje HAZ-u kao prve i najvažnije hrvatske znanstvene institucije zahtjeva daleko više pogotovo ako težimo Hrvatskoj kao društvu znanja. Rasprava se koncentrirala i na pitanja proračunskog financiranja uključujući pojavu nedovoljnog povlačenja i odobrenih sredstava iz proračuna Republike Hrvatske koja su inače kao što završni dio izvješća pokazuje, u zadnjih nekoliko godina umanjena i u nominalnom iznosu. Odbor ocjenjuje da je primjerice štetno odlukama o rebalansu pri čemu se općenito ne dovodi u pitanje sredstva u korist obrazovanja, znanosti i kulture istodobno reducirati sredstva Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti budući da se radi o iznosima beznačajnim u razmjerima državnog proračuna, ali veoma važnim za provedbu programa HAZ-u, uključujući jasno i vrlo važne programe međunarodne suradnje. Članovi odbora osobito ističu potrebu da se već u ovoj godini odobre posebna dodatna proračunska sredstva kako bi se do konca iduće godine i privela funkciji knjižnica Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti, zgrada dosadašnjeg kemijskog instituta u blizini sjedišta HAZ-u. Sudionici rasprave konstatirali su da tijela i programi HAZ-u iskazuju posebnu osjetljivost prema tako važnim aktualnim pitanjima kao što su razina djelatnosti državne uprave, pravosuđa i uopće pitanja vladavine prava te posebno pitanje korupcije u državnim i javnim službama, zatim problem nafte i drugih energenta te neka bitna pitanja položaja hrvatskog jezika. Pa je tako uz ostalo HAZ-u uputila Hrvatskom saboru prijedlog o načinu normativnog uređenja upotrebe hrvatskog jezika u visokom školstvu, što posebno podcrtavam. Izraženo je također mišljenje da bi u programsko orijentacijskom pogledu Hrvatska akademija znanosti i umjetnosti trebala otvoriti mogućnosti vlastitog članstva i vlastitih odjela za neka tako važna područja kao što do sada nisu obuhvaćena, kao što su na primjer film i kazalište. Nakon provedene rasprave jednoglasno je donijet sljedeći zaključak: Odbor predlaže Hrvatskom saboru da prihvati Izvješće o radu Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti u 2006. godini. Hvala.
Hvala lijepa. Otvaram raspravu. U ime kluba HDZ-a gospodin zastupnik Andrija Hebrang. Izvolite!
Štovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, štovani gospodine akademiče, kolegice i kolege! Pred nama je Izvješće Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti o aktivnostima 2006. godine popraćeno pohvalno sa ljetopisom 2006. godine, vrlo opsežnim 782 stranice ukupno. Tako otpadaju primjedbe prethodnih godina kolega zastupnika koji su govorili da su izvješća štura i da zbog kratkog sažetka izvješća Akademija ne radi. I prijašnjih godina imali smo … [[Govornik se ne razumije.]] izvješća ali, nisu bila u obliku knjige nego smo ih imali na stranicama Akademije, na mreži ili smo ih imali na uvid u našim prostorijama. Ovaj puta je to dobio svaki zastupnik i to zaslužuje svaku pohvalu. Iz ljetopisa i ovog sažetka koji je iznio ovdje gospodin akademik Cvetnić vidimo da je 2006. godina, godina intenzivnih aktivnosti Akademije, od kojih ću ja da ne ponavljam izdvojiti samo neke koje smatram da su bile najvažnije. Između ostaloga treba pohvaliti Akademiju što se je uključila u obilježavanje dvije značajne obljetnice. To je 150 obljetnica rođenja Nikole Tesle i Akademija je bila jedan od nositelja organizacije godine, proglašene godine Nikole Tesle koji je i počasni član Hrvatske akademije. Druga značajna obljetnica je stota obljetnica rođenja akademika Vladimira Preloga koji je uz to što je akademik čak 20 godina prije toga postao počasni član naše Akademije dakle, počasni član je postao 1954. godine a Nobelovu nagradu je dobio 1975. godine. Naravno, kasnije je on postao počasni član Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti. Osim tih značajnih obljetnica Hrvatska akademija je organizirala u toj godini impozantan broj različitih događanja. Citiram: "29 znanstvenih skupova, 26 tematskih predavanja, 12 predstavljanja knjiga, 32 izložbe, 2 javne rasprave itd." Drugim riječima svaki drugi radni dan Akademija je imala jedan veliki događaj. To je zaista vrlo intenzivna, impresivna aktivnost. Od rada predsjedništva istakao bih ponovo strateški projekt o kojem je govorio gospodin akademik Cvetnić, to je pretvaranje zgrade kemijskog laboratorija sadašnjega, zgrade koju je projektirao čuveni Herman Bole i koja zaista dolikuje svojoj budućoj namjeni, a to je knjižnica akademije. Predsjedništvo Akademije se kao što vidimo iz izvješća ljetopisa bavilo brojnim zaprekama i problemima u otvaranju te knjižnice koji su uglavnom administrativne a nešto i tehničko-građevinske problematike. No, ono što je najvažnije taj veliki projekt je zapao u financijske poteškoće. Za njegovo dovršenje potrebno je oko 8 milijuna kuna i mislim da bi trebalo ovom prilikom i sa ovog mjesta poduprijeti Vladu da zaista pomogne ovaj projekt i da on bude dovršen na vrijeme ili barem ne sa velikim zakašnjenjem. Ono što je istaknuo i gospodin Selem i gospodin akademik Cvetnić, 2006. godina je godina jednog malog nesporazuma između dijela Akademije i medija. Naime, dio hrvatskih medija uopće ne prati rad Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti ili ako ga prati onda su to uglavnom negativno intonirane vijesti. Zašto je to tako ne znam. Jer je to institucija koja je od krovnog značaja za razvoj hrvatske znanosti, za razvoj hrvatske umjetnosti ali i krovna institucija za zaštitu hrvatskih nacionalnih interesa, pa je možda to upravo razlog zašto neki mediji ju poprate samo onda kada treba kritizirati ili kada treba izvrnuti neku činjenicu. Pa citiram iz izvješća, da su nakon provedenih izbora za članove Akademije, nakon izborne skupštine, neki mediji napisali komentare koji su neobjektivni, neutemeljeni i tendenciozni odnosno na tendenciozan način komentiraju rezultate izbora za nove akademijine članove, što je apsolutno pogrešno jer je predsjedništvo Akademije prihvatilo i izdalo izjavu o izborima novih članova i uputilo svim medijima. A preko 90% medija tu izjavu nakon silnih kritika upućenih prema Akademiji uopće nije objavilo, što znači i potvrđuje da su ti članci i te vijesti bile izrazito tendenciozne i namjerno negativističke. HAZU sigurno treba popraviti svoj odnos s medijima i to je učinila upravo 2006. godine, jer je uvela nekoliko novih poboljšanja u komunikaciji s medijima. Između ostaloga vidimo u ljetopisu radi bolje percepcije u javnosti, angažirala profesionalnu tvrtku za poboljšanje komunikacije, u medijima nismo vidjeli odjeka, što opet vjerujemo da nije krivica Akademije. U 2006. godini kako čitamo u ljetopisu, Akademija medijima poslala 65 poziva za različita događanja, uputila im je 25 različita izvješća o događanjima u Akademiji. Dakle, sa svoje strane je dala zaista doprinos u poboljšanju te komunikacije, ali nažalost samo to je ostalo samo jednosmjerno. Ono što bi trebalo u tom nesporazumu da ga pod navodnicima nazovemo, između nekih medija … [[Govornik se ne razumije.]] , medija ne svih i Akademije istači je nažalost, i upletenost politike. Neki političari čiji puleni nisu bili izabrani, htjeli su prebaciti krivicu na Akademiju, neki kolege zastupnici čije se želje nisu ostvarile su negativno raspravljale za ovom govornicom. I ja mislim da bi naša poruka trebala biti, političari dalje prste od Akademije. Ono što je impresivno u djelovanju Akademije 2006. godine jesu i njihova usmjerenost na praktične probleme, probleme koji tiše u ovom trenutku Hrvatsku državu. Dakle, osim teorijskih, znanstvenih istraživanja, osim umjetničkog rada oni su se usmjerili i mislim da je to nova kvaliteta u rasprave i znanstvenu analizu društvenih zbivanja koja su nam u ovom trenutku najvažnija. Pa bi ja preskočio čitav niz aktivnosti i naveo neka od tih zbivanja koja smatram da upravo ocrtavaju tu orijentaciju akademije. Zavod za znanstveni umjetnički rad u Splitu objavio je europski Ustav s komentarom, vrlo koristan članak u ovom trenutku, vrlo kritičan, vrlo znanstven i vrlo stručan koji može skepticima europskih integracija pokazati da su u krivu a pretjeranim entuzijastima tih integracija pokazati gdje leže opasnosti. Ono što je razred za filološke znanosti učinio je prijedlog teksta u hrvatskom jeziku koji je objavio na mrežnoj stranici. Ja ovdje podvlačim i lijepi književni hrvatski jezik ovog ljetopisa pa se govori o mrežnoj stranici a ne o sajtu ili o web stranici. Govori se o kapacitetima, govori se o mogućnostima a ne upotrebljava se nehrvatska vrlo ružna riječ resursi itd., dakle treba učiti iz jezika akademije i treba takve ružne izraze zamijeniti lijepim hrvatskim izrazima kao što je ovdje učinjeno. Ono što bih još pohvalio to je da je razred za društvene znanosti pokrenuo projekt "Nacionalna država između globalizacije, europeizacije i regionalizacije". To je projekt koji je zapravo sukus trenutka u kojem živimo, očuvanje nacionalnog identiteta i nacionalnih vrijednosti u globalizaciji, regionalizaciji i europeizaciji, dakle tri segmenta u koje ulazimo sa strahom da ćemo izgubiti ono što je kvalitetno. I upravo takav projekt se nalazi kao glavni zadatak razreda za društvene znanosti što je za svaku pohvalu. Isti razred za društvene znanosti pokrenuo je i projekt strategija suvremenog ekonomskog razvitka što je opet temelj razvoja Hrvatske u ovome trenutku i mislim da će biti značajan doprinos u toj raspravi. To pokazuju usmjerenja akademije prema praktičnim problemima i okrugli stolovi koji su provedeni. Ponovit ću, to je Okrugli stol vrlo uspješan sa knjigom i zbornikom predavanja o državnoj upravi, dakle jednom kritičnom trenutku današnjeg državnog razvoja, problemu pravosuđa, problemu korupcije, o nafti, važan okrugli stol o graničnim pitanjima sa susjedima. Dakle, HAZO se uključuje u društvena zbivanja sa svojim ogromnim potencijalima i doprinosi razvoju hrvatskoga društva i žao mi je da to hrvatski mediji prešućuju. No, da ne bi sada ispalo da samo hvalimo akademiju moramo izreći određene kritike. Moja kritika je da Odbor za povijesne znanosti pokreće projekt što je apsolutno važno i opravdano "Hrvatska u drugom svjetskom ratu" a nije još pokrenuo projekt "Hrvatska u Domovinskom ratu". Mislim da bi bilo vrijeme da upravo akademija i njezini članovi Odbora za povijesne znanosti sa znanstvenog stajališta obrade najveću tragediju novije hrvatske povijesti jer to taj trenutak zaslužuje. I konačno kao što to uvijek biva izvješće završava sa financijskim problemima, pa sada upućujem kritiku ne akademiji nego svima nama. A kritika se odnosi na podatak da je planirana stavka za akademiju i ostvarena stavka za akademiju svake godine različita, ostvarena je uvijek manja od planirane. Međutim, kad gledamo i samu planiranu onda vidimo da se ona smanjuje iz godine u godinu. Prije dvije godine plan je bio 69 milijuna godišnje, prije godinu dana 66 milijuna a za izvještajno razdoblje 64 milijuna odnosno za ovu godinu. Prema tome, svake godine grickamo stavku akademije što mislim da nije dobro a vjerojatno bi trebalo i sa strane akademije intenzivnije pregovarati u fazi izrade državnog proračuna i obrazlagati korisnost ovih projekata za cjelokupno hrvatsko društvo. Evo, sa tim napomenama klub HDZ-a će apsolutno podržati ovo izvješće, podržati ono što je Hrvatska akademija znanosti i umjetnosti učinila uz očekivanja da će to naravno svake godine biti sve više i više. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Nijedan drugi klub se nije prijavio. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prva je gospođa Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite. … [[Upadica se ne čuje.]] Gospođa odustaje od rasprave. Na redu je gospođa zastupnica Jagoda Majska-Martinčević. Izvolite.
Hvala lijepo. Gospodine potpredsjedniče, gospodine akademiče, kolegice i kolege. Gotovo da ne znam što bih mogla dodati ovome izvješću kluba Hrvatske demokratske zajednice i kolege Hebranga koji je pa rekla bih 90% problematike obuhvatio, zahvatio, opisao i kvalificirao. Ja bih se možda osvrnula na dva uža segmenta ovoga izvješća ali prije toga bih još jedanput možda sve nas podsjetila što se nalazi između ovih žutih korica. Pa, simbolički rečeno pamet Hrvatske. Jedan godišnji sustavni i samozatajni rad, rad o kojem javnost ne govori mnogo, rad o kojem mediji ne izvještavaju osim kad su a to smo već čuli danas u pitanju ekscesne situacije a to je plod i rezultat onog sitnog veza brojnih znanstvenika, umjetnika, kulturnjaka koji doista čine sukus onoga što bismo htjeli sami sebi predstaviti ali i svijetu kao hrvatsku kulturu, kao hrvatsku umjetnost, kao hrvatsku znanost. Između brojnih segmenata koji su obuhvaćeni ovom knjigom a naravno i sažetkom ja bih voljela samo upozoriti i podsjetiti i naglasiti na djelatnost Odbora za obnovu Arboretuma "Trsteno" i to zato jer mislim da je taj rad, dosadašnji rad tog odbora odnosno ono što je taj odbor sebi zacrtao kao slijedeću zadaću iznimno važno ako se sjetimo što se dogodilo u Trstenu u vrijeme Domovinskog rata, na koji način je takvo jedno neizmjerno bogatstvo stradalo, bilo devastirano i do koje mjere se ovaj odbor Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti brine da bi se u svim raznolikim segmentima svo to blago obnovilo i ponovno oživjelo. Tu se ne samo obilježavaju biljke, ne samo da je uspješno obavljen tehnički pregled hidrantske mreže u arboretumu nego se utvrđuje i prijedlog za prijavljivanje znanstvenog projekta izvan kategorije s područja prirodnih znanosti i s kulturološkim pristupom pod nazivom «Prijedlog kompleksnih istraživanja arboretuma HAZU u Trstenom». Mislim da je to upravo na temelju studije zatečenog stanja arboretuma Trsteno i to s florističko vegetacijskim aspektom i aspektom obnove dijela arhitektonskog fonda jedna od trenutno najvažnijih djelatnosti. Ono što bih također spomenula a vezano je uz moje usko područje dakle uz moju struku to je djelovanje razreda za glazbu i muzikologiju koje je u prošloj godini 2006. organiziralo jedan znanstveni skup o kojemu nažalost također hrvatska javnost gotovo ništa nije doznala. Ja sam mu prisustvovala zato jer sam i htjela i morala, a samo bih podsjetila da je to bio znanstveni skup o trojici stogodišnjaka hrvatske glazbe Borisu Papandopulu, Ivanu Brkanoviću i Milu Cipri, trojici skladatelja s kojima bi se apsolutno svaka zemlja u Europi itekako ponosila pa i putem ovakvih možda usko stručnih ali nipošto zato zanemarivih simpozija na kojima se moglo doznati i to da primjerice današnje glazbe koju danas slušamo na Muzičkom bijenalu Zagreb a koji navodno jest naš kulturni pogled u svijet. On to jest, ali da ga ne bi bilo da nije bilo djelovanja te trojice velikana. Eto i na tome smo zahvalni Hrvatskoj akademiji znanosti i umjetnosti koja doista skrbi ne samo o tradiciji nego i o onome što se iz te tradicije razvija i što nas upućuje na budućnost. Možda bi trebalo u ovoj prilici samo podcrtati još i vrlo, vrlo razgranatu djelatnost, međunarodnu suradnju Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti koja ima dogovorene ili bilateralne sporazume o znanstvenoj suradnji sa brojnim akademijama ali ona nastoji tu djelatnost proširiti i na mnoge druge pa je samo tijekom prošle godine naša akademija primjerice potaknula suradnju s Izraleskom akademijom prirodnih i humanističkih znanosti, Turskom akademijom i Belgijskom kraljevskom akademijom. Naravno da su u pripremi još i drugi sporazumi i druga vrsta međunarodne suradnje no eto ta živa međuakademska razmjena stručnjaka čini mi se da je jedan od onih dobrih zaloga za budućnost u kojoj će nadajmo se djelovanje Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti, tog sukusa hrvatske pameti biti prepoznati i u medijima i u javnosti kako ne bi sve ostalo nažalost samo između korica, žutih korica ove vrlo dragocjene publikacije. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Na redu je zastupnik gospodin Petar Selem. Izvolite
Hvala gospodine potpredsjedniče. Osjećam potrebu da dopunim sa nekoliko riječi ono što sam kazao kao predsjednik Odbora za obrazovanje, znanost i kulturu a u svezi sa izvješćem o radu Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti u protekloj godini. Čini mi se da je već spomenuto u ovim raspravama, ali mislim da možda i nismo još dovoljno tu stvar istaknuli da je Hrvatska akademija jasno jedna od temeljnih ustanova hrvatske kulture, hrvatske znanosti, hrvatskog nacionalnog identiteta. Hrvatska akademija znanosti i umjetnosti i Sveučilište, Matica Hrvatska to su ti instituti po kojima Hrvatska postoji kao jedna kulturna nacija i kao nacija znanosti i tim više čude i mogu reći zaista ponekad i zaprepaste destruktivne akcije i destruktivni akcenti koji se javljaju kad se komentira rad te ustanove. Jasno da je rad svake ustanove podložan kritici. O tome nije, nema spora. Također je točno da se u pogledu izbora članova Akademije možemo suglašavati, ne suglašavati. Svatko od nas ima prava smatrati da bi netko trebao biti tko nije izabran i tako međutim stupanj i energija destrukcije koja se javila u tim raspravama čini mi se da je vrlo, vrlo negativna i da pokazuje da u našem društvu postoje stanovite negativne energije koje dovode u pitanje i takve ustanove kao što je HAZU i koji su po mom mišljenju apsolutno neprijeporne. Ono što mene moram priznati čudi to je da je u tim raspravama nekoliko takvih negirajućih i destruktivnih glasova dolazilo iz same akademije, Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti. Od samih članova te Akademije. To je moram priznati nešto što me zaista jako, jako začudilo jer kažem rasprava o nekim problemima je jedna stvar a odnos prema samoj instituciji je druga stvar. Što se tiče aktivnosti Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti one su zaista u ovoj knjizi ljetopisa vrlo lijepo i sažeto, istovremeno i vrlo temeljito iznesene. Ja bih dvije tri riječi kazao o jednoj aktivnosti koju je spomenuo i profesor Hebrang, a to je pitanje jezika. Mislim da je u ovom trenutku kad je hrvatski jezik izložen jednoj permanentnoj agresiji i kad se hrvatski jezik permanentno ruši, urušava zapravo pod pritiskom raznih elemenata koji su mu strani čini mi se da je tu zadaća akademije zaista velika. I jako je vrijedno i dobro da je akademija već istupila. Lijepo je i ugodno čitati ovo izvješće sa tim čistim hrvatskim jezikom ali mislim da je stupanj agresije koja se vrši na hrvatski jezik toliki da Akademija tu ima jednu permanentnu i trajnu zadaću na koju apsolutno mora odgovoriti. Konačno jedno pitanje tema još aktualnih tema kojima se akademija bavi. Sve teme koje su već iznošene su apsolutno bitne i jako je važno i značajno da ih Akademija uzima u svoj obzir razmatranja i da ih razmatra na nivou na kojem Akademija to može i treba raditi. Samo bih usput spomenuo što je rekao profesor Hebrang, Domovinski rat, Hrvatski institut za povijest ima svoj projekt «Domovinski rat» i bilo bi možda dobro da Akademija i Hrvatski institut za povijest u tom vrlo bitnom i značajnom projektu na neki način ostvare i suradnju. Što se tiče perspektiva Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti mislim da su one dobre. Da Hrvatska akademija znanosti i umjetnosti osjeća bilo vremena i bio sam jako ugodno neću reći iznenađen nego me se jako ugodno dojmilo kad je na raspravi u Odboru i predsjednik Akademije izrazio veliku otvorenost prema ideji da se među onim područjima koje pokriva Akademija unesu i neka nova umjetnička područja kao što je na primjer film koja jasno nisu bila u onoj klasičnoj i standardnoj, standardnoj klasifikaciji umjetnosti. U tom smislu mislim da Hrvatska akademija znanosti i umjetnosti će znati i otvoriti se prema impulsima vremena, da će znati odgovoriti na izazove vremena a da je zaista tako i da se zaista nalazi na tom putu pokazuje i ovo izvješće i ova knjiga, žute korice koje smo dobili. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Na redu je gospođa zastupnica Ivanka Roksandić. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče, akademiče Cvetnić. Evo i kolegice i kolege, na kraju ovoga dana na žalost sve nas je manje u sabornici a toliko važna rasprava zaista o, mislim najznačajnijoj ustanovi u Hrvatskoj. Mislim da nije potrebno jer su to moji prethodnici govorili istaknuti težinu ove knjige ne po masi, nego po njenom značaju i sadržaju. Ono već 110 knjiga Ljetopisa Hrvatske akademije za 2006. godinu govori o djelatnosti 382 člana akademije u svima kategorijama članstva. Svakako da je naša akademija, Hrvatska akademija znanosti i umjetnosti najvažnija hrvatska znanstvena institucija na žalost i pored svog vrlo značajnog znanstvenog rada još uvijek manje poznata širokoj javnosti i dostupna širokoj javnosti, a sve zbog odnosa medija ne samo u ovim slučajevima koje su moji prethodnici spominjali. Dakle, ne u onim slučajevima kada se eventualno dogode nekakva druga razmišljanja ili ekscesne situacije, nego i općenito. No međutim, i akademija je tu učinila svoje značajne pomake. Ona nije svoju djelatnost objavila samo u ljetopisima. O njima ne čitamo samo u medijima, ne slušamo o njima. O njima danas i u 2006. godini govore i izvješća i radovi akademije koji su objavljeni na stranicama Interneta što je vrlo važno za upravo otvaranje prema ovoj širokoj javnosti. Svi oni koji su govorili prije mene istaknuli su značajan rad akademije. Mislim da smo toga svi svjesni da je 46 znanstvenih projekata u 2006. vrlo značajno, da čitav niz međunarodne suradnje koju je isticala i ja ću to podcrtati kolegica Martinčević sa drugim akademijama, 24 akademije, da se je prošle godine kao što je rekao kolega Hebrang akademija uključila u rješavanje rekla bih značajnog problema ovog današnjeg društva u Hrvatskoj, organizacijom rasprave o reformi pravosuđa, o reformi državne uprave, o problemu korupcije, problemu energenata naročito nafte, problemu granica međunarodne dakle suradnje, problemu rješavanja problema granica u Hrvatskoj. Sve to pokazuje da akademija nije više samo zatvorena, da akademija otvara se prema svim građanima i da je dostupnost onoga što čini akademija za korist čitavog našeg društva. Posebno ću istaknuti ono što je i profesor Selem rekao a to je rad razreda za filološke znanosti koje u svom planu i programu rada za 2007. godinu uputio i prijedlog za dopunu Zakona o znanstvenoj djelatnosti i visokom obrazovanju uvrštavanjem novog članka o položaju hrvatskog jezika, a raspravljalo se i o položaju hrvatskog jezika u osnovnim, srednjim školama i u visokom učilištima. I na kraju, mislim da je nepotrebno reći koliki je značaj za razvoj cjelokupnog našeg društva upravo znanstveni rad naše Akademije znanosti i umjetnosti.
Hvala lijepa. Imamo jednu repliku gospođa Antičević Marinović. Izvolite.
Kolegice, ne čini li vam se da povodom rasprave o Izvješću o radu Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti u godini 2006. jeste uputno prešutiti nešto što se i dogodilo 2006. godine kada jedan od naših najvećih znanstvenika, znanstvenik svjetskog glasa. Gospodine potpredsjedniče rekao je jednom Krleža hvaleći socijalizam da glupost i u socijalizmu ostaje glupost. Tako nam se događa isto i u slobodnoj Hrvatskoj, vidite! I da ja dovršim ono što sam htjela reći…
Ja vas potičem da završite repliku.
Pa ja vas također potičem da primijenite Poslovnik i da se govorniku omogući da slobodno govori u Hrvatskom saboru.
Pa vama se omogućuje.
A to je bolje nego da se ja koristim samo pomoći i nadvikujem se. To nije uopće problem.
Gledajte, ja sam reagirao da se utišaju i vas potakao da govorite, a ja ću primijeniti Poslovnik.
To me raduje!
Prema onome što ja mislim da je pravilno primijeniti.
A ne što mislite, nego kako statut, kako Poslovnik naređuje.
Nemojte me opominjati! Ja znam koja je moja nadležnost.
Dobro je. Evo ovako. Poštovani gospodine potpredsjedniče, dakle ja sam se obratila i kolegici koja je upravo sada raspravljala da mi se čini nepotpunim raspravljati o ovom izvješću a da se ne spomene dakle slučaj u prošloj godini koji se dogodio i koji mislim ne služi na čast ni našoj državi, ni društvu u cjelini, a kamoli instituciji o kojoj govorimo koja nije u svoje redove primila profesora Radmana.
Hvala lijepa. Molim vas! Molim vas, ima odgovor na repliku gospođa Ivanka Roksandić i pustite da svak govori u skladu sa Poslovnikom.
Ja bih samo odgovorila kolegici. Kolegice, ja bih vam odgovorila ovako. Nitko ništa nije prešutio niti želi prešutiti. Kad pročitate ovaj ljetopis i kad dobijete uvid u cjelokupni postupak izbora akademika, a on je od stranice samo malo da se prisjetim 71-78 onda ćete vidjeti da je spomenuti gospodin dobio manje glasova nego što je bilo potrebno. Dakle, nitko, dakle nitko nije ništa prešutio. Treba samo pročitati cjelovito izvješće o radu naše akademije sadržano u knjizi stoji deset i znat će se što se događalo. A jel se nekome sviđalo kako je postupak tekao ili nije to je stvar osobne prosudbe.
Hvala lijepa. I konačno, gospodin Ivan Jurkin. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovani akademiče, kolegice i kolege. Kad sam dobio u ruke ovu knjigu "Ljetopis Hrvatske akademije za 2006. godinu" onda sam otvorio 2. stranicu. I vidio sam da je urednik akademik Slavko Cvetnić, sin ravničarskog turopoljskog kraja, akademik, a ja sam isto Turopoljac pa nisam mogao da ne uzmem učešće u ovoj raspravi [[Upadica: Pošteno.]] Pa mi dozvolite da na samom početku izrazim zadovoljstvo činjenicom da danas prvi puta nam je omogućeno da u Izvješću Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti raspravljamo na temelju ovako lijepe i sveobuhvatne knjige koja, tj. "Ljetopis Akademije 2006. godine". Iz spomenutog materijala može se zaključiti da je naša nacionalna Akademija časno izvršila brojne zadatke i aktivnosti na razvoju znanosti i umjetnosti u Republici Hrvatskoj. Ta se ocjena zasniva na rezultatima rada Akademijine skupštine, predsjedništva, razreda, znanstvenih vijeća, znanstveno-istraživačkih i umjetničkih jedinica u Zagrebu ali i … [[Govornik se ne razumije.]] drugih gradova te Akademijine zaklade o kojoj ću reći nekoliko riječi. Nažalost moram spomenuti da se u Hrvatskoj akademiji, da se Hrvatskoj akademiji često spočitava da je u svome radu okrenuta prošlosti, a da se malo ili nikako ne bavi suvremenim problemima, a posebno u sagledavanju budućeg razvoja naše države. Na prvi dio spomenutih primjedbi treba odgovoriti pitanjem tko i iz kojih razloga želi zatomiti nacionalni identitet hrvatskoga naroda, njegov jezik, književnost, njegovu povijest. A što se tiče drugog dijela primjedbi ona jednostavno ne stoji. Jer iz priloženih materijala proizlazi da je Akademija dužna dužnu pažnju posvetila problemima tehnologije, energetike, poljoprivrede, šumarstva, prometa i pomorstva, ekonomskim istraživanjima hrvatskom gospodarstvu i o temeljnim pitanjima od kojih u velikoj mjeri zavisi brzina našega puta u Europskoj uniji. A to je problemi pravosuđa, problemi državne uprave i korupcija. S obzirom na moj profesionalni interes posebno želim istaknuti Akademijin doprinos razvoju medicinske znanosti, … [[Govornik se ne razumije.]] rada na istraživačkim projektima i to formiranjem banke za bazna istraživanja, tumorska banka DNA čovjeka, interferon u terapiji tumora, zatim bolesti dojke. Izvanrednim dostignućima ja smatram i činjenicu da je Akademija u suradnji sa Leksikografskim zavodom "Miroslav Krleža" objavila prvi u nas rječnik medicinski i medicinskog nazivlja. A posebno me veseli što je ove godine u Akademiju primljen i istaknuti naš medicinski znanstvenik, a to je profesor Ivica Kostelić, osnivač Instituta za razvoj mozga koji ovoga časa ima 30 projekata. Ja mislim da je on jedan od najvećih poznavalaca ljudskoga mozga na svijetu. Eto mogu reći jer je profesor Kostelić sa mnom studirao medicinu i bio je izvanredan student. Zatim želim istaknuti da Hrvatska akademija potiče znanstveno istraživački i umjetnički rad, posebno mladih znanstvenika, istraživača, pomažući njihov rad sa sredstvima Zaklade koje sa oko 28 milijuna kuna temeljnog kapitala postali jedna od najboljih zaklada u Republici Hrvatskoj. Posebnu pažnju zahvaljujem i nakladničkoj djelatnosti naše Akademije u okviru koje prošle godine izdano mislim 109 knjiga i svezaka u vlastitoj nakladi i uz potporu Akademijine zaklade. Treba pozdraviti i Akademijina nastojanja da se što više otvori medijima o čemu se kolege i prije govorili. Unatoč tome treba naglasiti što je sadržano i u Izvješću saborskog odbora o kojem je profesor Selem je o tome govorio da je, da bi trebalo uključiti medije da više brine o našoj Akademiji. Moram reći da je odnos medija prema toj hrvatskoj znanstvenoj ustanovi ne dopustiti, ne prihvativ i treba sve činiti da se to promijenit. Nažalost u takvom odnosu moram reći pogoduju pojedini javni istupi, doduše rijetki Akademijinih članova koji zbog nezadovoljstva … [[Govornik se ne razumije.]] napada i omalovažava i u Hrvatskoj akademiji. I na kraju gospodine predsjedniče, gospođe i gospodo zastupnici Hrvatskog sabora dozvolite mi da predložim Saboru da kao osnivač Akademije visoko ocijenjen njen rad i da na, i snažno podrži cjelokupnu djelatnost naše Akademije. Hvala.
Hvala. Imamo dvije replike. Gospođa Jagoda Martinčević, prva replika.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Poštovani kolega, htjela bih vam replicirati stoga jer ste upotrijebili jednu riječ, jedan termin koji je meni posebno na srcu. Rekli ste da je Akademija, pa i ove godine, s obzirom da pratimo jednogodišnje izvješće obavila časno svoju zadaću. Upravo ta riječ: "čast" je mislim jedna od ključnih u djelovanju te naše hrvatske pameti. Jer čast pretpostavlja i to da Akademija kad god je primala nove članove nije ih nikad dijelila ni po kakvoj pripadnosti, čak ni po zavičajnoj, što očito frustrira neke naše kolegice ovdje večeras. Akademija je svoje članstvo uvijek birala samo na temelju pameti i znanja. I to je jedini i isključivi kriterij i upravo zbog toga je čast i časno izvršavanje toga posla ključno. Ono što ste vi u svojoj diskusiji istaknuli ja vam zahvaljujem na tome.
Hvala. Još jedna replika, gospođa Ingrid Antičević Marinović.
Pa evo i sada govoreći i raspravljajući o ovoj temi kažete i žalite se kao i ostali govornici na odnos medija prema HAZU. I da zaista tu stoji nešto da i sam HAZU mora promijeniti nekako svoj odnos kako bi ta slika u medijima bila bolja. Međutim ja ću ponoviti, ja ću ponoviti ono što sam i maloprije rekla da je tužno i žalosno da u toj instituciji nema mjesta za znanstvenika takve reputacije kao što je to profesor Radman. I upravo neprimanje, odnosno takav rezultat takvog glasovanja o profesoru Radmanu, dobrim dijelom ja bih rekla, dobrijm dijelom neću sada navoditi druge situacije i slučajeve, rezultat je upravo takvog ugleda kojeg HAZ-u ima među hrvatskim narodom i među hrvatskim građanima.
Hvala. Odgovor, gospodin Jurkin.
Gledajte da bi se ušlo u akademiju, potrebno je osnovati, osvojiti ili dobiti najmanje 69 glasova. … [[Upadica se ne čuje.]]
Molim vas! Gospođo Ingrid Antičević Marinović, zastupnice Hrvatskoga sabora, izričem vam opomenu zbog uvrede Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti.
Predsjednik predsjedništva akademije, profesor akademik … [[Ne čuje se.]] on je brojio glasove. Bila su tri kandidata. Bio je Vladimir Veselica, bio je Miroslav Radman i bio je Stipan Njonjić. Ni jedan od njih nije dobio potrebnih 69 glasova. To je istakao profesor Moguš, predsjednik Akademije znanosti i umjetnosti Republike Hrvatske
Hvala lijepa. Ovdje nije na dnevnom redu rasprava o tome kako glasuje Hrvatska akademija znanosti i umjetnosti. Ovo je jedno sveukupno izvješće Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti. Kada je pred ovim Saborom bila rasprava jednom prilikom i o tom izboru, moje osobno uvjerenje je bilo da gospodinu o kojemu je riječ, bi trebao po svim mojim saznanjima biti član Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti. Međutim on je dopisni ili kako, član akademije i mislim da postoji i neka statutarna regulativa koja kaže ako gospodin radi i djeluje u Hrvatskoj da onda bi trebao ući u taj redoviti sustav akademije, ako djeluje vani onda je dopisni. Ja mislim da profesor Radman je prešao raditi u Hrvatsku i da nema nikakvog razloga, ne znam to je moje mišljenje, da u sljedećem izboru profesor Radman ne bude izabran za redovitog člana Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti. Ali i ovo moje mišljenje nema nikakvog utjecaja niti želje da utječe na akademike oko toga izbora. Oni su potpuno autonomni i deplasirano je u Saboru raspravljati koliko je tko dobio glasova. To je uvredljivo i za akademiju i za one koji su predloženi i one koji su glasovali. I molim vas lijepo, ako vi ništa niste imali reći ovdje, imali ste pravo govoriti, odustali ste od te rasprave, mogli ste iznijeti svoje stajalište, zašto to niste učinili. Prema tome ovo je u okviru redovitog izvješća Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti. S ovim mislim da je se pokazalo rad, ukupni rad Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti. A tko je imao što reći i primijetiti mogao se javiti a ne odustavati od rasprave. Da li vi gospodine Cvetniče želite zaključno uzeti riječ? Izvolite gospodine.
Gospođe i gospodo zastupnici, ja bih se zahvalio svima što ste se potrudili pogledati pretpostavljam i znam vi koji ste raspravljali da ste i pročitali ovu našu knjigu koju izdajemo svake godine, nije to izdano ove godine. Svake godine je knjiga takva ili nešto tanja ili nešto deblja. Akademija u prošloj godini nije imala nikakvog slučaja. Hvala vam lijepo.
Hvala lijepa. … [[Upadica se ne čuje.]] Hvala vam lijepa, zaključujem raspravu. Izvješće o radu Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti u godini 2006. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje sljedeći zaključak, prihvaća se Izvješće o radu Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti u godini 2006. Molim glasovati. Rezultat? Utvrđujem da je većinom glasova, 78 za, 6 suzdržanih, 1 protiv prihvaćen, odnosno donesen zaključak, predloženi zaključak.
Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav Hrvatskoga sabora na 82. sjednici održanoj danas 24. svibnja 2007. godine raspravio je godišnji izvještaj o radu Nacionalne zaklade za razvoj civilnog društva za 2006. godinu koji je predsjedniku Hrvatskoga sabora podnijela Nacionalna zaklada za razvoj civilnoga društva aktom od 30. ožujka 2007. godine. Odbor je rečeni izvještaj raspravio na temelju nadležnosti iz članka 57. Poslovnika Hrvatskoga sabora kao matično radno tijelo. Vlada Republike Hrvatske dostavila je mišljenje o godišnjem izvješću. Odbor je u raspravi utvrdio da je Nacionalna zaklada u godišnjem izvještaju o radu na transparentan način prikazala svoje djelovanje u 2006. godini kao i način financiranja svojih aktivnosti. Nakon rasprave odbor je jednoglasno sa 10 glasova za predložio Hrvatskom saboru da donese sljedeći zaključak. Prihvaća se godišnji izvještaj o radu Nacionalne zaklade za razvoj civilnog društva za 2006. godinu.
Hvala lijepa. Otvaram raspravu. U ime kluba HDZ-a, gospodin Frano Matušić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa odmah ću se nadovezati na ovo što je rekao predsjednik odbora i klub HDZ-a doista smatra da je na vrlo transparentan način Nacionalna zaklada za razvoj civilnog društva podnijela svoje izvješće o radu za 2006. godinu i naravno da ćemo poduprijeti ovo izvješće. Smatramo ga izuzetno značajnim za razvoj civilnog društva i općenito smatramo razvoj civilnog društva izuzetno značajnim za hrvatsku budućnost i za naravno za sadašnjost posebice imajući u vidu europske i euroatlantske integracije koje su pred nama. Stoga mislim da je rad nacionalne zaklade u izobrazbi svih onih koji bi trebali aktivno sudjelovati u radu raznoraznih udruga civilnog društva zapravo jedan od najznačajnijih iskoraka i nešto na čemu treba dalje graditi aktivnosti same zaklade. Ono što je bitno vezano uz rad zaklade navela je i sama zaklada, to je prije svega dobivanje međunarodnog certifikata za sustav kvalitete, uvođenje nagrade škola prijatelj zajednice koja je dosta bila široka akcija i popraćena kroz medije gdje su doista učenici volontirali u raznim inicijativama, zatim proces decentralizacije financijskih potpora kao jačanje kapaciteta organizacije civilnog društva na lokalnoj i regionalnoj razini. Ovo smatramo doista izuzetnim značajem jer što je veće uključenje naših građana u razne i razne organizacije civilnog društva je doista od izuzetnih i prioriteta kažem posebno imajući u vidu na ono što nas očekuje u Europskoj uniji. Zatim projekt, provedba projekta IMPAKT s Europskog centra za međusektorsku suradnju, dakle riječ je o suradnji i partnerstvu na razini jugoistočne Europe i otvaranje mogućnosti suradnje na novim partnerskim inicijativama za razvoj demokracije u Republici Hrvatskoj. Evo, ja mislim da je iz toga sasvim vidljivo što su bili u akcentu u radu nacionalne zaklade u 2006. godini i doista u ovom izvješću je sadržano sve i udruge koje je zaklada financirala i sve njihove aktivnosti. U tom smislu još jedanput dakle dajemo potporu ovom izvješću nacionalne zaklade za razvoj civilnog društva.
Hvala. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prva je na redu gospođa Ingrid Antičević Marinović. Nema je. Gubi pravo rasprave. Gospođa Ruža Lelić, želite li vi raspravljati? Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Pa ipak da kažemo neku riječ jer ispadne da nas uopće ne interesira i udruge civilnog društva i nacionalna naklada, a naklada za razvoj civilnog društva sigurno da nije tako. Ovo izvješće je vrlo sistematično, pregledno napravljeno zaista u najboljoj praksi te u teoriji i praksi i transparentno kako je rekao i naš predsjednik kluba i vidi se da nacionalna zaklada za ove 3 godine koliko je djelovala da je postigla i vidni pomak u mnogim svojim djelatnostima, pa ću se ja ukratko osvrnuti samo na ono što smatram da je bitno. Sigurno da je za samu zakladu bitno da je i na ovaj certifikat … [[Govornica se ne razumije.]] tisuća i jedan i da je to dobila na osnovu ovih kriterija koji su svakako bitni za njen rad. Također je bitan i Europski centar za međusektorsku suradnju, vidimo da će se to raditi zaista u jednom lijepom objektu koji će imati više sadržaja i da će imati pored znači ovog prostora za izobrazbu što je itekako bitan, da će imati i jedinice iz smještajnog kapaciteta i ovaj multimedijski centar kongresnu dvoranu, izložbeni prostor i knjižnicu i zaista je to jedna vrijednost i za Republiku Hrvatsku i za grad Zadar. Posebno me veseli ova nagrada škola gdje se vidi da je povodom Dana volontera da smo imali konferenciju u suradnji sa Ministarstvom obitelji, branitelja i međugeneracijske solidarnosti, volonterstvom mladih imali smo nedavno Zakonom o volonterima i upravo smo isticali tu važnost volontera u osnovnoj i srednjoj školi gdje je pod sloganom "volontiram, dobro biram". To zaista je dobro biram, jer ne može nešto što se volontira da ne bude dobro. Također je vrlo bitno i ovo što smo imali u povodu Međunarodnog dana volontera da je osnovne škole u Republici Hrvatskoj gdje su imale priliku da osmisle razne programe, vidimo da se radi o školama koje su zaista iz malih mjesta i da su uspjele svoje programe prezentirati i osvojiti i nagrade i da je tu i Centar za odgoj i obrazovanje Goljak, znači jedna ustanova kojoj je i sama potrebna pomoć, ali i ta djeca žele pomagati i drugima u tom smislu. Osobito važnim smatramo proces početka decentralizacije i financijskih potpora i regionalnog razvoja gdje će se nadležnost znači za natječaj, za projekte, za praćenje sredstava da će biti regionalno raspoređeno, vidim za područje Slavonije i Baranje odakle dolazim da isto su određene suradni centri i to me evo veseli i to smatram bitnim jer vidim ovdje kasnije u vašem izvješću koje je zaista pregledno i to da su se mnoge nama prepoznate udruge uspjele nametnuti i dobiti značajna sredstva i sigurno da netko tko dobije 800 tisuća kuna ili 300 tisuća kuna može imati cijelu jednu stručnu pomoć kod tih svih natječaja, ali ja znam evo u Županji recimo gdje imamo udruge koje zaista predano, vrijedno rade, bez ikakvih praktički sredstava u svojim vlastitim prostorima i tako oni sigurno nisu u mogućnosti da se natječu ravnopravno sa nekima drugima i da pošto je nacionalna zaklada. Zaklada za razvoj civilnog društva ima tu obvezu izobrazbe i trebala bi da pruži i tehničku pomoć zaista tim udrugama koje još nisu … [[Govornica se ne razumije.]] da bi mogle kvalitetno napisati i svoj projekt da bi se mogle se natjecati i dobiti sredstva pa mislim da je to itekako bitno. Ovdje evo vi ste zaista lijepo prikazali i financijsko i sve ove projekte koje ste radili, pa ja neću dalje to, na to sada trošiti vrijeme. Ali kažem evo vidim iz Vukovarsko-srijemske županije da Vukovar ima projekata koji su se uspjeli izboriti neka sredstva, a vidim da su to dalje su uglavnom udruge iz većih gradova i rekla bih naprednijih sredina gdje sigurno ima i druge mogućnosti da dobiju sredstva dok u ovih našim slabije razvijenim krajevima teško i u ovakvim projektima prolazimo, ne smatram da je to vaša neka pogreška nego smatram da su ljudi dovoljno neupućeni, da dovoljno nisu informirani i da nemaju još dovoljno educiranosti da bi takve projekte mogli napraviti, pa evo u tom smislu ako mogu sugerirati da se i to ima u vidu kod vaše djelatnosti. Hvala.
Hvala. Gospođa zastupnica Lucija Čikeš. Izvolite.
Zahvaljujem potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Naime, evo kratko ću se samo osvrnuti na ovogodišnje izvješće nacionalne zaklade za razvoj civilnog društva za prošlu godinu 2006. godinu. Dakako pohvaliti ga je prije svega što se tiče tehničkog načina i tehničke prezentacije ovog izvješća, međutim što je ovo glavnije drugo, a to je sadržajno koliko je za prošlu godinu nacionalna zaklada za razvoj civilnog društva napravila i na koji je način promicala upravo vrijednosti tog civilnog društva. Za pohvaliti je i ovaj partnerski odnos između nacionalne zaklade, između Vlade Republike Hrvatske, između delegacije Europske Komisije u Hrvatskoj te između Agencije za međunarodni razvoj Sjedinjenih Američkih Država … [[Govornik se ne razumije.]] i zaklade … [[Govornik se ne razumije.]] Međutim, kako sami navodite u ovom izvješću za 2006. godinu svoju ste energiju usredotočili na unapređenje sustava kvalitete djelovanja, a 2007. godinu provedbe programa međuresorske suradnje, mjere iz operativnog plana nacionalne strategije te za decentralizaciju vašeg rada. Dakako, to su vrlo važni pomaci, vrlo značajni. Mi uvijek kažemo da je civilno društvo prostor koji je između obitelji, države i tržišta gdje se ljudi udružuju radi promicanja zajedničkih interesa. I kad govorimo o civilnom društvu onda ga možemo analizirati kroz njegove četiri dimenzije. A to su struktura civilnog društva, to je vanjska okolina kojoj civilno društvo egzistira i funkcionira, to je vrijednosti koje se prakticiraju i promoviraju civilnim društvom i to je utjecaj aktivnosti koje poduzimaju čimbenici civilnog društva, osnaživanje ljudskih prava, zatim mjere socijalne politike i tako. Ako naše civilno društvo analiziramo kroz ove četiri dimenzije i ako bi se vizualno predstavili rezultati četiriju ovih dimenzija onda kako kažu stručnjaci dobija se tzv. dijamant civilnog društva, a on vizualno sumira jakosti i slabosti civilnog društva te može dati korisnu polazišnu točku za raspravu i interpretaciju o tome kakvo je civilno društvo u našoj zemlji. Ja ću se samo evo, kratko tu osvrnuti na nekoliko podataka da razmjeri građanske participacije u civilnom društvu. Pa, kao ključni pokazatelj razvijenosti civilnog društva je svakako taj razmjer građanske participacije i pogledala sam jedno istraživanje koje nije zanemarivo istraživanje. To je istraživanje sa Pravnog fakulteta u Zagrebu, gdje se kaže da u nestranačkom participiranju u civilnom društvu gdje su se građani od 1990. godine pa do 2005. godine, pokazuje se da je 5,3% građana pisalo najmanje jedno pismo novinarima, da je 61,3 potpisalo jednu od peticija, da je 14,6 sudjelovalo u prosvjedima. Sigurno da je to nešto novo za državu Hrvatsku jer znamo da do '90. godine civilno društvo nije imalo mjesta u sustavu. Za pohvaliti je i to da zaista članstvo u organizaciji civilnog društva kako je članstvo i mi vidimo da je rezultati ankete su pokazali da 35,2% hrvatskih građana je učlanjeno u civilno društvo. Ako pak pogledamo koja su to civilna društva, onda vidimo da je najveći dio odnosno najveći postotak od toga je u religiozno crkvenim organizacijama, da je drugi dio u sportsko rekreativnim i u sindikatima. A sasvim mali je dio civilnog društva u socijalnim, ekološkim, ženskim i drugim raznim organizacijama. Sve ove akcije u zajednici, zatim organizacija civilnog društva kao urbanog fenomena jer uvijek vidimo da je zaista vrlo malo gradova ispod 5 tisuća žitelja koja imaju uopće civilno društvo, a pogotovo ne možemo govoriti o civilnom društvu na selu, što je intencija i tendencija vidim i vaša da to uspostavite. Međutim, vrijednosti okviri djelovanja ćemo malo skratiti i radi vremena i radi svega. I na kraju bi samo rekla, da je zaista možda važno postaviti jedno pitanje, a to je nudi li civilno društvo okvir za društvene promjene? Da li ono zaista nudi okvir za društvene promjene i može li se na takvo pitanje odgovoriti? Odgovorit se može ali ne jednoznačno. Međutim, ovim vašim izvješćem se pokazuje da postoje važne tendencije u tom smjeru. Hvala vam lijepo.
Hvala lijepo. Gospodin Velimir Pleša? Nema ga. Da li zaključno želi uzeti riječ gospodin Pavle Schramatei? Ne želi. Zaključujem raspravu. Dame i gospodo! Za današnji dan smo završili. Sutra dakle rekli smo da 9. točka Nacionalni dan zaštite na radu, proglašenje toga dana ide u drugi tjedan. A sutra će se raspravljati Prijedlog zakona o prostornom uređenju i gradnji, ujutro u 9 i 30 sati. To će biti točna dnevnog reda za sutra. U 1 sat je glasovanje. Prema tome, molim vas da to imate, tu okolnost u vidu da ćemo nastojati završiti tu točku. Ako je ne završimo do 1 sat, onda ide u drugi tjedan. Ako završimo toliko bolje. Glasovanje u 13 sati. Eto, prijatno. Hvala. Idemo na Godišnje izvješće o radu Nacionalne zaklade za razvoj civilnog društva za 2006. godinu. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje sljedeći zaključak, prihvaća se Godišnje izvješće o radu Nacionalne zaklade za razvoj civilnog društva za 2006. godinu. Molim glasovati. Rezultat? Utvrđujem da je većinom glasova sa 76 za, 5 suzdržanih i 0 protiv usvojen ovaj zaključak.