Kolegice i kolege, nastavljamo sa radom. Raspravit ćemo danas - Izvješće o radu Vijeća za elektroničke medije i Agencije za elektroničke medije za 2013. godinu Podnositelj izvješća je Agencija za elektroničke medije temeljem članka 66. i 67. Zakona o elektroničkim medijima. Materijal ste primili. Vlada RH dostavila je mišljenje. Raspravu je proveo Odbor za informiranje, informatizaciju i medije. Izvješće ste primili na sjednici. Uvodno će izvješće obrazložiti ravnateljica agencije i predsjednica vijeća, gospođa Mirjana Rakić. Izvolite.
Gospođo potpredsjednice, poštovane zastupnice i zastupnici. Želim vam svima dobro jutro, pred vama je Izvješće za 2013. godinu Vijeća za elektroničke medije i Agencije za elektroničke medije. Vijeće je u '13. godini održalo 68 sjednica te obradilo više od 1000 predmeta iz svoga djelokruga. Krajem srpnja '13. godine stupio je na snagu Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o elektroničkim medijima. Tim izmjenama uvedene su velike promjene vezane uz status neprofitnih pružatelja medijskih usluga i elektroničkih publikacija te neprofitnih proizvođača audio vizualnih i radijskih programa kao i značajne novine u raspodijeli sredstava fonda za poticanje pluralizma i raznovrsnosti elektroničkih medija. Slijedom izmjena i dopuna zakona, vijeće je u 2013. donijelo sljedeće podzakonske akte. Pravilnik o sadržaju i postupku obavijesti o namjeri davanja koncesije za obavljanje djelatnosti pružanja medijskih usluga televizije i radija, pravilnik o upisniku pružatelja medijskih usluga elektroničkih publikacija i neprofitnih proizvođača audio vizualnog i radijskog programa te pravilnik o fondu za poticanje pluralizma i raznovrsnosti elektroničkih medija. Neovisno od izmjena i dopuna Zakona o elektroničkim medijima, vijeće je u srpnju 2013. godine usvojilo pravilnik o visini i načinu plaćanja naknada kojima se za većinu pružatelja medijskih usluga smanjuju naknade koje se plaćaju u korist Državnog proračuna RH. Pri izradi pravilnika vijeće se vodilo načelom razmjernosti, trendom smanjivanja razlika u naknadama za različite platforme, dakle zemaljsko odašiljanje, kabel, internet, satelit i europske prakse kojom se smanjivanjem raznih naknada i obaveza nastoji potaknuti proizvodnja i rast. Želim samo reći da je otprilike, što se tiče državnog proračuna, to smanjenje bilo negdje oko 200%, dakle sa 7 milijuna kuna na 2 milijuna kuna. Minimalna naknada je 500 kuna, što se tiče neprofitnih, njima je 50% snižena naknada. Te '13. godine, vijeće je donijelo ukupno 5 koncesija, od toga 3 koncesije za obavljanje djelatnosti televizije, 2 koncesije za obavljanje djelatnosti radija. Također, donijelo je i dvije odluke o privremenom oduzimanju koncesije te dvije odluke o trajnom oduzimanju koncesija. 6 nakladnika radija odreklo se te iste godine koncesije zbog jednostavno nemogućnosti da nastave proizvodnjom programa, odnosno svojim obvezama. Vijeće osigurava nadzor nad provedbom odredbi o programskim načelima i obvezama, tzv. monitoring. Nadzor se obavlja neposredno i posredno. Te '13. godine kontinuirano je snimano 93 tisuće 384 sati televizijskog i 78 tisuća 480 sati radijskog programa. Po obavljenom nadzoru i utvrđenim prekršajima, vijeće je u 2013. izreklo 40 upozorenja, 7 opomena, 1 prekršajni nalog i 2 optužna prijedloga. U odnosu na prethodnu godinu, dakle 2012., povećao se broj pružatelja medijskih usluga na zahtjev te pružatelja medijskih usluga koji svoje usluge pružaju putem satelita, kabela, interneta i drugim dopuštenim oblicima prijenosa pa je tako 2013. izdano 7 dopuštenja čime je ukupan broj pružatelja ovih medijskih usluga dosegao broj od 32. Tijekom 2013. godine zaprimljeno je ukupno 47 prijava pružatelja elektroničkih publikacija za upisnik pružatelja elektroničkih publikacija. Od tog je broja Vijeće za elektroničke medije na temelju mišljenja Povjerenstva za elektroničke publikacije donijelo odluku o upisu 24 pružatelja elektroničkih publikacija, dok 23 zahtjeva nisu prihvaćena. Izrazita pažnja posvećuje se fondu za poticanje pluralizma i raznovrsnosti medija, radijskih i televizijskih programa na čijim natječajima imaju pravo sudjelovati svi nakladnici televizije i radija na lokalnoj i regionalnoj razini te audio vizualni i radijski programi nakladnika neprofitne televizije i radija. Vijeće za elektroničke medije je u 2013. raspisalo natječaje u okviru kojih je dodijeljen 31 milijun 63 tisuće kuna za 92 programa. Od toga nakladnicima televizije 15 milijuna 266 tisuća kuna za 147 programa, a nakladnicima radija 15 milijuna 796 tisuća kuna za 845 programa. Sukladno prijelaznim i završnim odredbama Zakona o izmjenama i dopunama ZEM-a za neprofitne pružatelje medijskih usluga koji imaju dopuštenje za obavljanje djelatnosti neprofitne pružatelje elektroničkih publikacija i neprofitne proizvođače audiovizualnih i radijskih programa u 2013.godini izdvojeno je 3% sredstava Fonda za poticanje pluralizma u iznosu od 927 tisuća kuna, a sredstva su dodijeljena u 2014.godini po javnom natječaju raspisanom u siječnju ove godine. Na kraju želim još dodati za Vijeće i Agencija za elektroničke medije u svom svakodnevnom djelovanju aktivno surađuju sa nacionalnim regulatorima, javnim i državnim tijelima. Aktivna je suradnja i na međunarodnoj razini, bilateralnoj i multilateralnoj. Agencija je članica Europskog udruženja nacionalnih regulatora dakle EPRA-e u čije predsjedništvo prošle godine bio ponovno izabran član Vijeća za elektroničke medije, te Odbora za informatizaciju i medije Vijeća Europe, Europskog audiovizualnog opservatorija. Sukladno provedbi Direktive o audiovizualnim medijskim uslugama vijeće i agencija aktivno sudjeluju u radu opće uprave Europske komisije nadležne za audiovizualnu i medijsku politiku. Toliko s moje strane. Hvala vam svima.
Hvala lijepa. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. Prvi na redu je u ime Kluba nezavisnih zastupnika kolege Damir Kajin.
Gospođo potpredsjednice, gospođo Rakić, uvažena gospodo zastupnici. Danas isključivo samo o radu Izvješća za elektroničke medije i Agencije za elektroničke medije za 2013.godinu, ali s osvrtom na istarske prilike iz ovoga izvješća. Znači temelj demokracije, tu se svi valjda možemo složiti su slobodni mediji. U Istri sigurno ima slobodnih medija, ali oni ja kažem ne najutjecajniji već najizdašnije financira su isključivo u službi političke propagande i zna se koga, Miletića, Jakovčića, IDS-a itd. U funkciji su skrivanja istine, a ne razotkrivanje istine. I ono što je najveći problem između ostalog, tu propagandu plaća i država Hrvatska ili plaća Vijeće za elektroničke medije. TV Novu iz Pule gospodo ili gospođo Rakić vi plaćate, ne mislim na vas, nego vaša institucija iznosom od milijun 4 tisuće 143 kune i 8 lipa. Oni su jedna od takvih televizija o kojima govorim, prikrivaju reći ću otvoreno kriminal, prikrivaju nepotizam. Zašto? Jer se na jedan takav kriminalan način financiraju. Ja ovo govorim pred hrvatskom javnošću i oni mene zbog toga mogu tužiti ali bojim se da neće. Govorim to u hrvatskom Parlamentu i mogu me tužiti, ali znam da neće. Govorim to u zemlji koja je članica EU i zbog toga me mogu tužiti, ali pretpostavljam da neće. I govorim to u zemlji koju je ubila korupcija, a mediji poput ovih itekako u tome sudjeluju. Još jedanput ću reći da je žalosno što još jedanput ponavljam, na strani 143.za te namjene vi izdvajate milijun i 4 tisuće kuna, ona Kim Džong Un ili … je bila majka prema ovome što se dešava i ja ću reći posve otvoreno i gospodine Josipoviću i gospodine Milanoviću i gospodine Leko naprosto otvorite oči i vidite šta se dolje događa. Vi financirajući ne potičete pluralizam nego naprosto gušite taj pluralizam. Možda ste toga nesvjesni ali naša obveza je da o tome govorimo. TV Nova isključivo je stranačko glasilo. Bez nezavisnih medija prostor Hrvatske, Istre nije bitno postaje carstvom kriminala i banditizma. Znači umjesto da dajete novac za širenje pluralizma, vi dajete novac za širenje jednoumlja. Ja osobno mislim da se taj novac na neki način ili mora obustaviti ili da taj novac moraju vratiti. Kako izgleda ta vlasnička struktura na strani 117, znači TV Nova d.o.o. Istarska županija Pula 5%, grad Pula 8,5%, Talijanska unije 8,37%, grad Rovinj 8,08%, grad Poreč 0,83, Općina Brtonigla 0,11%, Kanfanar 0,13, grad Buje 0,45, Općina sv. Nedjelja 0,45 znači vidimo čija je televizija i onda Denis Mikulić Pula 44,04%, Istra informatički inženjering 8,37%, Mladen Tomljanović Pula iz HDZ-a 6,05%, Gabrijela Popović Pula 1%, Ivan Blagonić Pula 8,37%, Simeone Ukotić Medulin 0,20%, Kristina STepčić Reisman Labin 00,9%, Dario Benčić Pula 0,23, Sandro Čehić Rovinj 00,9% i Ratko Lukeš Pula 0,09%. Neću govoriti sada o vlasničkoj strukturi Istra informatičkog inženjeringa ali ako treba i o tome. Ono što isto tako želim citirati to je na strani 4.ovoga vašega izvješća gdje se između ostalog kaže da u 2013.godini znači VEM je donio ukupno 7 odluka o davanju koncesija za obavljanje djelatnosti televizije i radija od čega 5 za djelatnost televizije, 2 za djelatnost radija, VEM je donio i 2 odluke o privremenom oduzimanju koncesije, 2 odluke o trajnom oduzimanju koncesije za obavljanje djelatnosti televizije itd., itd. u odnosu na '12.-tu povećao se broj pružatelja medijskih usluga i da sada dalje ne nabrajam. Vi bi morali između ostalog pratiti rad tv, televizija i radija, valjda bi trebali pratiti i njihovu uređivačku politiku. Valjda i njihovu politiku glede dostupnosti njihovih medija svima a ne samo svojim nalogodavcima. Vi morate preispitati ne koncesiju, ne daj Bože protiv toga sam uvijek nego naprosto dodjelu tih milijun i 4 tisuće kuna. Zašto? Jer cenzura koja je uvedena, nemogućnost pristupa tom mediju kakvu je zavela ta ekipa u čijem je vlasništvu ta televizija, ja mislim da tu praksu, da su naslijedili praksu iz '30.-ih godina iz jedne, ne baš u ono vrijeme demokratične zemlje. Da li će me tužiti, ne znam, mogu ali sumnjam da hoće. Rekoh malo prije da, da je na zahtjev predsjednika IDS člana vladajuće koalicije gospodina Miletića zavedena cenzura kakvu Hrvatska zasigurno ne pamti. Pa idemo sada malo redom i koliko TV Nova-u plaća grad pula. 2008. 220 tisuća, 2009. 220., 2013. izborne godine 281 tisuću kunu ali ono što je zanimljivo plaćaju ih na isti način Vodovod Pula, Monte Giro to je groblje, tržnica Pula, plaćaju ih Luka Pula, CASTRUM Pula, Pula HERCULANEA, Pula Promet, Plinara, Pula parking Kaštijun itd.. tako da zasigurno dolazimo na preko milijun kuna. Ne plaćaju oni samo televizije, radije nego plaćaju i PR-e. Pa tako recimo Manjguri gospodina Macana 2008. grad plaća 69 tisuća kuna, pa kada se uhodao, znači izborne 2009. 154 tisuće kuna, pa 2010. 99 tisuća kuna, pa 2011. 145., '12. 195., 2013. 135 tisuća kuna ali jasno je da ih plaća i Vodovod Pula i Tržnica. Zamislite grad Pula radi sa 5, 6 PR agencija, Althera, Manjgura, Avenue ili kako se to izgovara itd. da ih sada ne čitam. Pa plaćaju ih, šta ja znam Pula HERCULANEA. Lijepo još kaže, plan za 2014. za PR agencije 50 tisuća kuna. Pula Promet itd., groblja, to mogu i razumjeti jer je uvijek potrebna jedna dobra komunikacija sa svevišnjim. Tu ih jednostavno opravdavam. No, pustimo sada ovo. Ja ću reći još jedanput, nema većeg kriminala od ovoga u Hrvatskoj. Ja usput i predlažem i koristim ovu priliku da USKOK promijeni naziv, znači Ured za suzbijanje korupcije crtica ali ne i u Istri. Što radi Vijeće za elektroničke medije? Između ostalog, donosi odluku o oduzimanju koncesija. I još jedanput ću reći apsolutno sam protiv osim ako netko bi slučajno zagovarao fašizam, ako bi zagovarao diktaturu, ako bi zagovarao mržnju, isključivo, ako bi propagirao nasilje, rušenje ustavnog poretka ali ako pulska TV Nova nikome osim njihovima ne daje prostor, to je razlog da se naprosto preispita dodjela sredstava. Ovo mora biti na neki način poruka, nitko nema prava na javni novac ako ne daje prostor svima. I puležani isto moraju znati što ta televizija koju samo taj grad košta preko milijun kuna, znači grad i javna poduzeća povezana društva naprosto čini. Ja i gospodin Mikulić i to ću reći, pretpostavljam imamo čak jedan korektan odnos, ali čovjek je ucijenjen. Od koga? Od ove gradske strukture. Ima i gorih medija od ovih ali sada sam, ali pošto je riječ ovdje samo o Vijeću za elektroničke medije isključivo ću se toga i držati. I kada to govorim budite uvjereni da više od pola te redakcije zasigurno zna za tu praksu i da joj je naprosto muka od te prakse. Hrvatska radiotelevizija, ja i Hrvatska radiotelevizija tužili smo se zbog nečega izgovorenog za ovom govornicom ali uvijek sam tvrdio da je HRT najbolja hrvatska televizija. Da je, bez obzira na tu tužbu najotvorenija televizija, doduše oni su isto više prestrašeni ali barem nisu ostrašćeni i najdostupnija je televizija. I to treba isto tako biti pošten i naprosto priznati. Na strani 11. citiram da krajem srpnja 2013. godine stupio je na snagu Zakon o izmjeni i dopuni Zakona elektroničkim medijima i ovim Izmjenama i dopunama ZEM je usklađen sa kaznenim zakonom, moš' misliti, Zakonom o koncesijama te Zakonom o uslugama. Zašto sam govorio o svrsi davanja koncesija? Zato jer, znači Fond za poticanje pluralizma mora skrbiti o ostvarivanju prava građana na javna informiranja. Da li ta televizija a vjerojatno je takvih još u Hrvatskoj to čini? Ne. Oni su naprosto stranačka televizija ali se financiraju javnim novcem a pošto su stranačka televizija e onda bez tog javnog novca moraju ostati. Neka budu stranačka televizija ali neka se onda financiraju ne iz javnih nego iz privatnih odnosno stranačkih sredstava. I još jedanput ću reći, ja i direktor te televizije, dominantan vlasnik 40, koliko sam rekao, 44%, gospodin Mikulić nemamo problema ali je ucijenjen, nema svoje ja i naprosto na taj način ponaša se kako se ponaša. Neka tuži, ali pretpostavljam da neće. Idemo sada na stranu 27 ovoga izvješća. Ukupna potpora male vrijednosti, dobro to su buduća određena sredstva, nije to ni bitno. Ali želim reći da korupcija, nepotizam, medijska kontrola bacaju Hrvatsku nazad. Ma ne samo Istru, bacaju svaku sredinu, bacaju nazad zemlju kao takvu i o tome vi jednostavno morate voditi računa. Konačno, na strani 51 govori se da je u 2013. ukupno zaprimljeno 1036 pritužbi građana, tijela, pravnih osoba u 174 predmeta. Od toga se 20 pritužbi građana odnosilo na 19 predmeta iz 2012., 1016 pritužbi na 155 novih predmeta po kojima se postupalo u 2013. godini. Pa i ovo što govorim neka naprosto bude između ostalog i pritužba građana koji ima tu privilegiju da se obraća sa saborske govornice. Još jedanput ću reći, vaše je da onemogućite da takve televizije, radiji, portali koji funkcioniraju kao stranački mediji, prestanu biti javno financirani. A kad govorimo o PR-ima, to je posao ja bih rekao za DORH ili onaj USKOK minus Istra. Nekima u Hrvatskoj zbog ove prakse sude, vidjeli smo slučaj Fimi medie, vidjeli smo šta se sada dešava, ali očigledno negdje sve to prolazi. I zato još jedanput predlažem i da novi naziv USKOK-a glasi USKOK minus Istra. Hvala.
Hvala i vama. Goran Marić, replika.
Hvala lijepa. Kolega Kajin, govorili ste o medijskoj kontroli. Kažu da stanje u državi se najbolje ogleda po reklamama. Ako vidite tko se oglašava, a nedostaje sustavna analiza, četiri sektora uzimaju 90% ukupnog oglašavanja u Hrvatskoj, a to su banke, telekomunikacije, to su trgovina …. A jeste li ikada uspjeli pročitati bilo što kritički o oglašivačima u medijima? Ne. Ali jeste li vidjeli da se oglašavaju oni koji proizvode nešto, da se oglašava proizvođač krumpira, mandarine, jabuke ili rajčice. Pa kako će se oglasiti kad mu je kuna otkupna cijena, od čega će to platiti. Proizvođač u Hrvatskoj sudjeluje sa desetinom u prodajnoj cijeni. Zamislite, najviše riskira, najviše ulaže i onda onaj proizvođač vina dobije 12 kuna, njegovo se vino prodaje u dućanima po 100 kuna, a u restoranima po 200 kuna. Od čega će se reklamirati? A lako je se ovima reklamirati kad mogu sav taj trošak prebaciti na hrvatski narod, a proizvođač nema na koga prebaciti. U funkciji između proizvodnje i potrošnje najvažniji kanal je distribucija. Tog kanala nema na tržištu, posljedica a što nema tržišta veća je cijena, a posljedica takvih cijena oglašavanja i nepisanja protiv njih je posljedica kartelističke ljubavi koja vlada u Hrvatskoj po tim određenim sektorima. Nisam nikada čuo ni iz vijeća ni ni od koga kritički na taj dio, samo vidite razliku oglašavanja u medijima u Hrvatskoj u odnosu na Finsku, Švicarsku ili Njemačku pa ćete vidjeti tko oglašava i zašto oglašava i kupuje svoj komfor, svoj ugled. Hvala lijepo.
Hvala. Damir Kajin, odgovor na repliku.
Slažem se gospodine zastupniče ali samo djelomično. Točno, oglašavaju se ovi monopolisti i nikome ništa, ali ne oglašavaju se samo ovi monopolisti. Oglašavaju se isto, što je gotovo za ne vjerovati lokalne samouprave, oglašavaju se komunalna poduzeća… … [[Upadica se ne razumije.]] Oglašava se pretpostavljam Vlada ili ministarstva bolje rečeno i toj praksi treba stati na kraj. Plaćaju se PR-i milijunima kuna. Samo grad Pula radi sa 5-6 PR-agencija. Svaka općina ili grad od Rovinja do Poreča, Labina ima po još dvije PR-agencije. Da ne govorimo o jednom malom Gračišću ili Grožnjanu, imaju po dvije PR-agencije. Pa šta je to? Zbog toga sude bivšemu premijeru, zbog toga sude nekim drugim ljudima u Republici Hrvatskoj. Ja sam protiv ove represije, ali da se naprosto stane na kraj ovome banditizmu. Nikome ništa, ali upravo zbog jednog ovakvog kriminala kojeg potiču mediji zbog droge, zbog nepotizma, zbog medijskih nesloboda stagnira Republika Hrvatska, stagniraju dijelovi Republike Hrvatske i toj praksi treba stati na kraj. I zato sam između ostalog apostrofirao slučaj pulske TV Nove koja funkcionira sa 2 milijuna kuna javnog novca kao stranačka televizija. Zbog toga neki u Hrvatskoj bi se loše proveli, ali tamo gdje djeluje USKOK minus Istra nikome se na svu sreću ništa ne može dogoditi i neka tako traje, ali će naša djeca još više odlaziti put inozemstva, pojedinci će se još više bogatiti, droge će biti još više i zemlja će samo dodatno stagnirati i tonuti i propadati.
Jasen Mesić, replika.
Uvaženi kolega Kajin, upravo ste izreklamirali jednu lokalnu TV postaju kao nitko do sada. Izreklamirali ste je … jedno komunalno poduzeće koje ste se mogli sjetiti. I u onom dijelu vašeg govora kad ste govorili o cenzuri i kontroli imao sam osjećaj da govorite o HRT-u. Onda ste na kraju rekli da je HRT najbolja po tom pitanju. Onda ste spomenuli da ova lokalna stanica koristi 2 milijuna kuna javnog novca. Ja vas podsjećam da HRT troši milijardu i 300 milijuna kuna javnog novca. Pogledajte kompletne analize recimo Reportera bez granica, pogledajte izvještaj o novinarskim slobodama u Hrvatskoj pa ćete vidjet da na svim ljestvicama padamo upravo zbog toga što vi kažete da je HRT slobodna i bez cenzure. Više dvije godine nismo imali niti jednu emisiju gdje su se mogla suočiti mišljenja različitih recimo političkih opcija. Pokušajte doći kao oporbeni političar u bilo koju emisiju recimo HRT-a tri pa diskutirati o nekom problemu u društvu. Nema šanse. Padaju urednici i novinari ko kruške. Preko 40 ih je bilo promijenjeno kad je došlo do promjena Zakona o Hrvatskoj radioteleviziji. Ali na stranu to. Ali kad ste već potakli to pitanje. Na kraju krajeva ovdje govorimo o izvješću Vijeća. Tome da vi onda to iskoristite za reklamiranje jedne tv lokalne stanice, vi ste zapravo najbolji njihov PR. Toliko puta ste ih spomenuli zajedno sa svakim komunalnim poduzećem, da ja ne znam jeste i vi na nekom platnom spisku vezano za to.
Damir Kajin, odgovor na repliku.
Da li sam na platnom spisku? Nisam, nisam. Ne brini se. Spomenut ću ih vjerojatno u replici ponovo. Ali nije točno da vi niste prisutni i to svako jutro od 7,30 do 8,00 na Hrvatskoj radioteleviziji ili netko iz vašega kluba ili netko iz vaše stranke ili tamo negdje u 10 sati na dalje ili u centralnom Dnevniku ili u ostalim informativnim emisijama. Ako bi netko trebao galamiti vis a vis Hrvatske radiotelevizije, pa onda bih možda trebao ja jer su me tužili zbog rečenice izgovorene za naknadu štete za ovom govornicom, da se gotovo svaka emisija na HRT-u može kupiti. Tražili su negdje 140 tisuća kuna zbog duševnih boli. Ne znam kakve te duševne boli kamere i Hrvatska radiotelevizija može pretrpjeti, ali pustimo to. Ja ću ponovo reći, smatram da je Hrvatska radiotelevizija ovakva kakva je – najbolja, najotvorenija, najdostupnija, još uvijek najdemokratičnija televizija. Ali činjenica je, činjenica je bez obzira na vaše grimase da se milijardu i 300 milijuna kuna javnoga novca naprosto usmjerava prema televiziji na prisavlju. Mislim da nisam nikoga imao namjere reklamirati, nego prije svega mijenjati jednu praksu. Ja bih isto volio da se drugačije ovih milijardu i 300 milijuna kuna distribuira ili redistribuira u Hrvatskoj, da više ide prema lokalnim televizijama i da naprosto one ili radiji ili neke druge ili portali prestanu biti stranački mediji, jer ova praksa samo zemlju baca nazad.
Josip Borić, replika.
Hvala lijepo. Uvaženi kolega Kajin, meni nisu jasni ovi vaši li la i za stavovi. Ne? Jer vi sve nešto prozivate, svakog napadate i onda na kraju podržite izvještaj. Podržat ćete i ovo izvješće. Možda je i to razlog zašto vas više ne žele na tim televizijama, na radiostanicama. Možda ste kao političar izgubili jedan dio vjerodostojnosti koju ste imali do 2011. jer jednostavno, ja drugačije to ne mogu protumačiti. Jer sjećam se ja te tv NOVA-e i do 2011. vi ste bili stalno tamo, bili ste non stop na toj televiziji. Da, da, vi i svi oni iz IDS-a. Sjećam se ja, jer mi to isto gledamo, na otocima možemo uhvatiti. I onda vam ništa nije smetalo. Ne sjećam se ja vaših rasprava da ste napadali tu. E sada dolazimo u problem. Glasali ste za IDS, ušli ste u Sabor, htjeli ste biti nezavisni zastupnik. Postali ste nezavisni zastupnik i sad napadate taj IDS. Glasali ste za Jakovčića da uđe u Europski parlament. Jučer ga ovdje prozivate za prostore, prozivate ga danas. Možda su tu kažem ti osnovni problemi. Pa ja mislim da ne bi trebala ova naša sabornica biti poligon za nekakve osobne obračune zbog toga što netko nije prošao onako kako je htio, a vrlo dobro ste ga služili 20 godina. To je istina i mislim da nije dobro da na ovakav način raspravljamo o ovoj agenciji, jer što ona tu može napraviti. Da naredi tv NOVA-i da stavi gospodina Kajina svaku večer u glavni termin na televiziji, da ga svi u Istri gledaju i da ga svi u Istri slušaju? Ja mislim da to nije zadaća agencije. Zbog toga mi nije jasno zbog čega na ovaj način napadate upravo na Istru. Mislim da ste stvorili jednu potpuno krivu sliku o Istri svojim raspravama. Ja imam tamo mnogo i prijatelja i rodbine i jednostavno se ljudi čude što se to desilo sa našim Damirom Kajinom u ovom mandatu. Bio je najbolji zaštitnik tog prostora, a sada po tom prostoru govori zaista, o tom prostoru govori zaista na jedan negativan način. Mislim da s tim nećete postići ono što želite veliku popularnost i ponovni ulazak, a bojim se da nakon ovih iskustava, znači bili ste na listi, na zajedničkoj listi za ući u Sabor. Sada ćete ponovno valjda biti na toj istoj listi i svi ćete zajedno nešto glasati za tu listu. Upravo tu je gubitak vjerodostojnosti. Mislim da to nije potrebno u ovakvim raspravama, pogotovo ne o ovoj agenciji. Hvala lijepo.
Damir Kajin, odgovor na repliku.
Prostor nije bitno da li je riječ o Istri, da li je riječ o tvome Rabu ili je riječ o Hrvatskoj možeš se štititi samo istinom, samo samo istinom. Mislim da sam govorio i jučer i danas i sutra da govorim samo istinu, ništa više, ništa manje od toga. Sjećam se da si i ti bio na listi Jadranke Kosor, pa si gospođi Jadranki Kosor okrenuo leđa. Lako da si okrenuo leđa, uzeo si joj stolicu u drugom ili trećemu redu. Da, dobro si služio Jadranki Kosor. Ali čim je pala u stranačku nemilost zaboravio si na Jadranku Kosor, uzeo si joj stolicu. I interesantno samo meni prigovaraju bivši stranački angažman. Nitko to ne spominje ni Bandiću, ni Kosor, ni ne znam Lesaru, ni gospođi Holy, ni ne znam kome sve ne. Liniću ovdje kod mene ili nekome petom. Isključivo, isključivo meni. Ali bez obzira na sve protiv svega onoga o čemu sam govorio može se boriti samo istinom. A ako te baš zanima koliko sam ja bio do 2011. godine na toj nisam bio vjerojatno nikada, možda nikada, bio sam možda jedanput, bio sam dva puta, možda sam bio. Ali sigurno u zadnjih 2, 3 godine nisam bio nikada. … [[Upadica se ne razumije.]] Do 2011. gotovo nikada. Evo.
U ime Kluba zastupnika Hrvatskih laburista – Stranke rada kolega Mladen Novak.
Uvažena potpredsjednice, poštovana ravnateljice, poštovane kolege. Pred nama je Izvješće o radu Vijeća za elektroničke medije i Agencije za elektroničke medije za 2013. godinu. Pa samo izvješće ja vjerujem da će se svi složiti da je temeljito napisano, da je onome tko je imao volje, želje da može iz njega iščitati puno toga. Mene osobno moram priznati da neke stvari sam praktički imao priliku i naučiti iz ovog izvješća, saznati nešto što kao obični građanin, gledatelj, korisnik usluga medijskih, elektroničkih medija sigurno da nisam znao. Ali recimo veseli me ovaj Fond za poticanje pluralizma i raznovrsnosti elektroničkih medija. Ovdje je taksativno pobrojano zbog čega se sve mogu povlačiti sredstva iz tog fonda, odnosno dodjeljivati iz tog fonda i isto tako i zbog čega ne mogu. Moram priznati da nisam ušao u neku dublju analizu da provjerim da li se tu eventualno moglo naći prostora i za kvalitetniji pristup, odnosno kvalitetniji način ali u svakom slučaju je dobro da postoji nešto takvo i da to funkcionira. Ja bih se više bazirao na nešto što je isto tako vezano za vijeće i za agenciju, a događalo se sad prije par dana. Pa evo imali smo svi priliku iščitati završeni 7. dani elektroničkih medija, teško stanje, konstatacija u medijima je broj zaposlenih od početka krize smanjen za čak 3000 novinara i ostalih medijskih djelatnika, s 12 500 na 9 500 tisuća zaposlenika. Konstatacija stanja u lokalnim medijima je sve teže, iz mjeseca u mjesec padaju prihodi i broj zaposlenih, a ako se ovaj trend nastavi morat će se ići na dodatno smanjivanje troškova ali i plaća zaposlenih. Uzeo sam si za slobodu da kontaktiram novinare lokalnih medija kod sebe, moram priznati da sam ostao šokiran i sa visinom primanja i sa razinom prava. Ako se ovdje govori o dodatnom smanjenju tih njihovih prava, jel', ako ide se na smanjenje troškova onda je to smanjivanje prvenstveno će se posegnuti za smanjenjem njihovih plaća. Ja sam sebi postavljam pitanje kako je to uopće moguće? A s druge strane imamo situaciju da se po zakonu vijeće i agencija financiraju između ostalog prihodom koji ostvaruju iz tih lokalnih medija. Sad ja čisto onako laički, neupućeno, postavljam pitanje evo vama ali i svima nama, da li, ja u izvješću nisam našao to, taj podatak, kolike su plaće u agenciji ili ako hoćete i u vijeću za rad koji se financira iz lokalnih medija koji svakodnevno imamo slučajeve da su u krizi, da jauču nad sobom i mi svi skupa nad njima. Ako nema i nestane lokalnih medija onda možemo slobodno reći da je to na neki način gušenje i slobode medija ali i demokracije općenito. Moram postaviti još jedno pitanje koje se svojevremeno dosta povlačilo po medijima i mislim da zaslužuje hrvatska javnost odgovor na to pitanje. Riječ je o slučaju gospođe Gordane Simonović, članice Upravnog vijeća Hrvatske izvještajne novinske agencije HINA-e i članice Vijeća za elektroničke medije. Znam da je Povjerenstvo za sukob interesa, predsjednica povjerenstva Dalija Orešković potpisala mišljenje po kojem je navedena gospođa u sukobu interesa. Međutim, nikad nigdje nisam našao u medijima, nikad nigdje nisam došao do informacije što se dalje dešavalo? Činjenica je da se ovim mišljenjem poziva obnašateljica dužnosti gospođa Gordana Simonović da u roku od 15 dana od dana primitka ovog mišljenja povjerenstva razriješi situaciju istodobnog obnašanja dviju javnih dužnosti. Mislim da Hrvatski sabor, hrvatska javnost imaju pravo na to da znaju istinu da li je to pitanje riješeno, nije riješeno, na koji način je riješeno. Mogli smo pročitati nekakve informacije da su pokrenuti određeni sudski sporovi, ali interesantno je da smo, nema dugo, imali isto tako raspravu u ovom Domu oko određenih sukoba interesa i pozicije političara i s punim pravom javnost, mediji prozivaju te iste političare zbog čega su u sukobu interesa, zbog čega neki kažu da nisu znali za neke svoje obveze, a ovdje imamo rješenje, odnosno mišljenje gdje Povjerenstvo za sukob interesa konstatira nešto i nemamo povratnu informaciju kakva je reakcija. Što se tiče same slobode medija, tu je kolega Marić sada u jednom trenutku u replici napomenuo da nema nikakvih kritičkih objava o oglašivačima. Ma, ne da nema kritičkim, nema nikakvih. Oni su kao duhovi, o njima se ne piše ni pozitivno, ni negativno. To je neka siva … u koju nema, ljudi se, pričam o novinarskom …, boje se pomisliti da bi reagirali, da bi nešto napisali jer tu više nema potrebe za cenzurom, tu vlada pravilo autocenzure. Ja znam uređivačku politiku svoje kuće, ja znam da ovo što želim napisati, ovo što je činjenica, ovo što svi znamo, da ne smijem ni u primislima pokušati ponuditi uredniku, a kamoli da bi to negdje bilo objavljeno. Tako da, apsolutno se slažem s onim što ste vi rekli, ovo je čisto nadopuna. Ne da nema kritičkih objava o njima, nego nema nikakvih. Status novinara, to je ono što je, tu se slažem sa kolegom Kajinom što je rekao da nema slobode medija ako nema i slobode novinara, ali pretjerana liberalizacija svega i svačega je dovela u situaciju da mi imamo dvije kategorije novinara, osim onih koji imaju tu sreću pa su još uvijek u stalnom radnom odnosu, ali i njima je dosta upitno stanje, ali imamo situaciju da imaju tzv. honorarci i RPO-vci. Moram priznati da kad sam čuo za izraz RPO nisam ispočetka znao što to znači pa su mi objasnili da je to redoviti porezni obveznik. I sad očekujemo slobodu medija, očekujemo neku kvalitetu prenošenja informacija, znači ne stvaranja informacija, … pod navodnicima stvaranje informacija, nego prenošenja, objektivno prenošenje informacija. Imate novinare, medijske radnike koji znaju da moraju nešto napraviti, moraju nešto objaviti i znaju na koji način to moraju objaviti. Nema potrebe za cenzurom, nema potrebe da mu ikad ijedan urednik nešto sugerira, da ga uputi na koji način on to mora napraviti. On zna da zbog svoje egzistencije mora napisati da je crno bijelo. Možda sam malo pretjerao u karikiranju, ali nije to baš ni daleko od istine. I dok god u ovoj državi nama sve prolazi pod etiketom otvaranja tržišta, liberalizacije, slobode tržišta, dotle moramo biti svjesni da uništavamo one temeljne vrijednosti, da solidarnost, ne samo u ovoj grani, nego općenito solidarnost je jednostavno nešto što postaje nepoznat pojam, što postaje dio prošlosti, nešto o čemu pričaju nekakvi nostalgičari, romantičari, ali bez povrata nekih starih stvarnih vrijednosti, bojim se da mi nećemo, ni kao država, ali Boga mi ni slobode medija nikad neće više doći na razinu koja se od njih očekuje. Hvala lijepo.
Ante Babić, replika.
Hvala lijepa. Poštovani gospodine Novak, rekli ste iščitavajući ovo izvješće, neke sam stvari naučio pa ste spomenuli fond za poticanje pluralizma i zapravo želim se na to osvrnuti iako je Vijeće za elektroničke medije ujedno raspisalo natječaj, tražili podatke od tih 174 obveznika, njih 40 nije dostavilo podatke. Jedna od takvih institucija je zapravo i Državni ured za Hrvate izvan RH koji nije dostavio podatke. A što to zapravo govori? To govori da ljudi koji trebaju razmišljati i raditi o tome, da ne rade svoj posao. To govori da ljudi koji su trebali to aplicirati ili nisu znali ili nisu htjeli. Zašto? A trebali su. Itekako su trebali jer znadete da je Goran Radman i HRT, ukinuli su sva dopisništva iz BiH. Nakon popisa stanovništva u BiH, vidjeli smo da je tamo 556 tisuća Hrvata koji zaslužuju definitivno pravodobne informacije, koji zaslužuju emisije iz toga područja, kojih zapravo više i nema na HRT-u. A ova sredstva fonda bila su zapravo prigoda da Državni ured za Hrvate izvan RH aplicirajući dobije određena sredstva koja bi mogao iskoristiti na jedan drugi način, na način da i kod drugih elektroničkih medija zapravo može pružati i emisije, može oglašavati i davati prijeko potrebne informacije za Hrvate u BiH što naravno nisu učinili. Ova sredstva su se mogla definitivno iskoristiti da ljudi na ovaj način budu informirani
Mladen Novak, odgovor na repliku.
Hvala lijepo. Kolega ja sam na samom početku rekao da nažalost nisam ušao pretjerano u ovaj dio oko Fonda za pluralizam, ali vi ste spomenuli tu da neki ili nisu zato što nisu znali se javili ili nisu sposobni. Sada ne ulazim u to, vjerojatno vi govorite na osnovu nekakvih iskustava, na osnovu nekakvih spoznaja koje imate. Ali ono što ste spomenuli dalje dopisništva HRT-a, ta ista dopisništva ne samo da su ukinuta u BiH ovo što ste vi spominjali, ukinuta su ona i diljem Hrvatske. I sada imate situaciju koja je stvarno apsurdna, čovjeku dođe žao tih novinara koji dolaze koji istovremeno fiksira kameru molim vas da se malo odmaknete jer on ne može vam istovremeno pružati mikrofon, mislim to je sramota što se radi. Mi smo otišli vjerojatno po nekim riječima nekih ljudi iz te kuće iz jedne krajnosti, da je bilo ne znam po 6, 7 ljudi u ekipi u drugu krajnost da je jedan čovjek praktički sve. Recimo ja dolazim iz Siska, iz Sisačko-moslavačke županije znači županija koja je poprilično teritorijalno velika i sada mora obići sve dijelove te županije i istovremeno je on tamo i snimatelj, i novinar i ne znam što sve ide u tom dijelu. Tako da nisam baš siguran da li je, to je ustvari na tragu onoga što sam govorio da kud ide ta profesija. Hvala.
Dragutin Lesar, replika.
Kolega Novak vi ste apostrofirali Fond za poticanje pluralizma i raznovrsnosti, prema pravilniku namjena tih sredstava jedan od … osam vrsti od nacionalnih manjina informiranje, sport, obrazovanje ovo je sada već četvrti put da apeliram i vjerujem da će siguran sam da će gospođa Rakić će razumjeti zašto, naprosto je nevjerojatno da u sklopu namjene tog fonda nisu predviđene i posebne emisije za prava potrošača, jedna od najbrojnijih skupina ugroženih svaki dan i prava pacijenata. Dakle to su dva područja društvenog života gdje se građani RH svakodnevno susreću sa strašno velikim brojem nedoumica, problema, nesnalaženja i lokalni mediji mogli bi biti izvanredni servis kada bi iz ovog fonda i ta dva područja posebno poticali da se bave jel postoje svi preduvjeti zato da se nešto takvog napravi. Koliko je to značajno u smislu zaštite ljudskih prava u cjelini, ne moram valjda nikoga posebno upozoravati, pa gospođu Rakić ljubazno molim vidite mogućnost što skorije promjene prilikom novog natječaja da ova dva područja društvenog interesa budu pokrivena. I drugo, vidimo da se Vlada bavi dubinskom analizom proračuna kako uštedjeti. Iz vašeg izvještaja je vidljivo da su tijela državne vlasti u prošloj godini potrošili 24 milijuna kuna za oglašavanje u lokalnim medijima, to je četvrtina po zakonu moraju tako rasporediti, što znači da su u prošloj godini državna tijela javne vlasti za oglašavanje potrošili 96 milijuna kuna otprilike. Pa molim da jedna ona skupina za dubinsku analizu proanalizira i utrošak tih 96 milijuna kuna.
Hvala. Mladen Novak odgovor na repliku. Ali javljajte se.
Uredu, upravu ste hvala vam lijepo na mogućnosti da odgovorim, ispričavam se. Pa kolega Lesar spomenuli ste Fond za pluralizam i prava potrošača i prava pacijenata da uopće nisu obuhvaćena u elektronskim medijima. Ali moram priznati pri tome, nadam se da ovo nitko neće shvatiti kao lobiranje, jučer je Odbor za informiranje imao intervju sa 14 kandidata. Jedan od kandidata je stvarno nam održao pravu edukaciju i ja zahvaljujem na tome, riječ je o nekome,neću ga imenovati, dugogodišnjem radniku HRT-a koji je upravo sugerirao i na ovaj dio s tim što je bio malo opširniji malo obuhvatniji i je točno je daleko više vremena je bilo tamo na raspolaganju, ali koji je ukazao recimo i na kvalitetu informativnog programa, koji je ukazao na rad voditelja, koji je ukazao na neku nepotrebnu sklonost tih voditelja nekom egzibicionizmu pogotovo u onim glavnim najgledanijim informativnim emisijama. Tako da mislim i nadam se i moje je osobno mišljenje da će ta osoba i dalje biti u Vijeću za elektroničke medije i da u suradnji da se može jednih, drugih i treći da se puno toga napraviti na poboljšanju na dizanju kvalitete. Hvala.
Boris Blažeković, replika.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Kolega Novak, jednim dijelom bi se složio da postoji određena … cenzura ali mislim da se većinu novinara ovime malo uvrijedili i podcijenili. Mislim da Hrvatska bez obzira na sveukupno stanje u društvu i sveukupno stanje u medijima koje nije dobro i kojem svi zajedno trebamo pomoći ima izuzetno kvalitetne i odgovorne novinare koji se ne boje govoriti ni o čemu i koji govore o relevantnim temama za ovu državu. To je jedno. A drugo, reko bih, spomenuli ste slobodno tržište i negativnom kontekstu, samo bih vam htio napomenuti da je slobodno tržište stvorilo današnju zapadnu civilizaciju takvu kakva je. U toj zapadnoj civilizaciji žive, građani žive na najkvalitetniji mogući način u svijetu. I to je stvorilo slobodno tržište i to se može empirijski dokazati. Hvala.
Mladen novak, odgovor na repliku.
Hvala lijepo. Pa kolega Blažeković, ja nisam govorio svoje dojmove, ja sam govorio ono što su zaključili na stručnim skupovima upravo ljudi iz te struke, iz te profesije. Par izuzetaka koji su se osudili otići korak dalje su imali, imamo primjera za to, su imali takvih neugodnosti sa sistemom, sa sustavom u kojem rade da vjerojatno svi mi znamo kroz medije o tome, svi smo mi upoznati tako da ne vidim potrebe da to idemo slučaj po slučaj spominjati. A što se tiče ovih sloboda što vi govorite, slobodnog tržišta. Je, vidimo i Španjolska je dio toga i Grčka je dio toga. Te slobode, slobodno tržište je nažalost urušilo one stvarne vrijednosti moralne vrijednosti. I ta trka za materijalnim i novcem je uništila sve one vrijednosti koje su prije toga postojale i koje jesu stvarne vrijednosti a ovo kad-tad će doći i tome kraju. Vjerujte.
U ime Kluba zastupnika DC-a, Novog vala i Narodne stranke reformista kolegica Vesna Škare-Ožbolt.
Poštovana gospođo potpredsjednice, poštovane kolegice i kolege, poštovana gospođo Rakić. Ovo je doista sveobuhvatno izvješće koje će naš klub apsolutno poduprijeti. Međutim, iz ovoga se isto tako mogu iščitati brojni trendovi. Kada je riječ o činjenici da je vijeće donijelo ukupno 7 odluka o davanju koncesija za obavljanje djelatnosti televizije i radija mene bi zanimala a ja vjerujem i naše kolege koliko je od tih odluka vijeća bilo osporavano na Upravnom sudu? Odnosno koliko je od njih Upravni sud možda već ukinuo i vratio vam na ponovni postupak a koliko je jednostavno odbacio prijedloge žalitelja? Jer jednostavno čini mi se da bi takav jedan trend trebalo vidjeti i biti prisutno u izvješću. Upravo iz razloga da i sami vidimo koliko su te vaše odluke na neki način potvrđene, ispravne i nesporne. Govorim to iz razloga što je u prošlim godinama, odluke vijeća su bile vrlo često osporavane kada je riječ o dodjeli koncesija. Takvi bi kandidati za dobivanje koncesija završavali na Upravnom sudu, prolazili dugotrajni upravni postupak, odluke vijeća bi bile ukinute, presudom Upravnog suda bile vraćene na početak i onda u međuvremenu je već praktički život otišao dalje, novi mediji stupili u funkciju i takav jedan potencijalni kandidat za koncesionara bi imao, trpio velike štete. Pa me iz tih razloga apsolutno zanima upravo ta potvrda odluka samog vijeća. Inače ovo vaše izvješće praktički pokazuje sliku stanja u našim medijima koje su apsolutno opterećene teškom gospodarskom situacijom. I ja bih rekla da ovog trenutka na neki način pravi probleme za slobodu hrvatskih medija bez obzira o kojima je riječ, predstavlja koncentracija i monopol, okupljanje velikih korporacija i kolaps industrije reklama, to sve zbog krize, kraj tradicionalnoj, posebno tiskanih medija koji su apsolutno danas ovog trenutka u najvećoj krizi a na neki način i nepovjerenje građana u medije. Pri tome kada se govori o ovom nepovjerenju građana u medije zapazila sam jednu vašu opasku u ovom izvješću kako je dobro što je jedan medij, da ga sada ne imenujem ukinuo komentare građana. Mislim da komentare građana apsolutno ispod medija ne treba ukidati, oni su, oni predstavljaju jednu vrstu sloboda izražavanja, glas građana je dobro čuti bez obzira što i tu ima naručenih koji pišu komentare po narudžbi ali ipak to je jedan vid slobode izražavanja. Bez obzira na sve mislim da ne treba osuđivati i da ne treba podupirati i poticati one koji bi ukidali komentare građana nego ih treba poticati u smislu da sami mediji se organiziraju i jednostavno na neki način filtrira sve one poruke govora mržnje kojih je sve više i više i to je evidentno u ovom vašem izvješću, neprimjerenih izjava ali mislim da komentare građana u svakom slučaju treba pustiti. Ono što bih možda u vašem izvješću opet nije dovoljno, nije uopće zastupljeno a mislim da bi bilo zanimljivo vidjeti što se događa sa onim medijima kojima izreknete opomene a oni praktički i dalje nastave po svom. Kakvi su to daljnji koraci, koliko je njih, koliko je takvih medija kojima ste izrekli opomene a koji nisu reagirali na vaše opomene. Ima tu nekih portala koji doista su gotovo u zadnjih nekoliko, u zadnjih godinu dana podivljali što se tiče širenja govora mržnje, širenja netrpeljivosti, a vidimo da ste im izrekli opomene, ali priča se nastavlja dalje pa bih voljela čuti vaš komentar u tom smislu. Isto tako ne bi bilo loše uspostaviti jedan mehanizam. Imate medija koji apsolutno ne reagiraju ni na sudske odluke i na sudske presude o objavi presuda koje se tiču klevete ili širenja lažnih informacija ili nekih drugih stvari iz domene medija, iz domene Zakona o medijima. Jednostavno ne žele objaviti ni presude ni odluke nadležnih tijela. Prema tome, postavlja se pitanje imate li vi uopće pregled koliko je takvih medija, kako postupate po tome jer jednostavno takve stvari u ovom izvješću nisu zastupljene. Pa predlažem da za iduće izvješće predložite i jednostavno uvažite ove naše prijedloge i stavite i takvu jednu analizu. Hvala lijepo.
Hvala. U ime kluba nezavisne zastupnice Jadranke Kosor i HGS-a kolegica Jadranka Kosor.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice. Gospođo ravnateljice sa suradnicom, kolegice i kolege. Evo iz ovoga izvješća ponovit ću što je maloprije rekla gospođa Vesna Škare-Ožbolt, jasno je da je sveobuhvatno, da je dobro koncipirano, dobro napravljeno, ali bih ja dodala još nešto da se evo iz izvješća vidi kakvo je sve bogatstvo, da upotrijebim izraz iz samoga izvješća, pružatelja medijskih usluga. To je vidljivo na stranici 4. Dakle od HRT-a, od 4 nakladnika kad se govori o televiziji na državnoj razini, pa onda dalje nakladnici na lokalnoj razini, ali isto tako portali dakle bogatstvo medija i u tom smislu dakako ne trebamo biti nezadovoljni. Da je u medijima teško to je činjenica, osobito lokalnim to je činjenica, da je teško danas biti novinar to je jednako tako činjenica, međutim mediji naravno dijele sudbinu cijeloga društva, gospodarske krize i to je vidljivo u svim segmentima medijskog rada. Međutim naravno, to ni na koji način ne bi trebalo i ne bi smjelo utjecati na ono što je u temelju novinarske profesije, a to je pravodobno, korektno, točno, istinito i naravno ni na koji način manipulatorsko izvješćivanje. Vidimo ovdje da je vijeće u prošloj godini raspisalo nekoliko puta javne natječaje. Mene također zanima koliko je dakle raspisivalo i dodjeljivalo koncesije, također me zanima koliko su te odluke bile osporavane ili nisu bile osporavane, koliko puta su bile ako su bile osporavane potvrđene. To je važno da bismo dodatno učvrstili vjerodostojnost ovoga izvješća. Ovdje su u izvješću razvidni podaci o tome koliko su puta oduzimane koncesije, vidimo trajno i privremeno. Čuli smo da su podignuti i optužni prijedlozi. Govori se nešto i o vlasničkoj strukturi. Ovdje se posebno naglašavaju promjene vlasničke strukture i na to bih stavila nekako naglasak u ovoj raspravi. Imamo li kolegice i kolege, dame i gospodo, u Hrvatskome saboru stvarnu sliku o pravoj, istinitoj vlasničkoj strukturi u hrvatskim medijima? Moje mišljenje je da nemamo. Na neki način sam evo to potencirala još čini mi se da je bila 2011., na sjednici Vijeća za nacionalnu sigurnost gdje je tema bila upravo vlasnička prava i stvarna vlasnička struktura u hrvatskim medijima, osobito nekim i mislim da se i danas u tom smislu ništa nije promijenilo, ništa se osobito tada dakako nije dogodilo. Ali mislim da upravo odgovor na pitanje o tome tko su stvarni i pravi vlasnici medija u Hrvatskoj do naravno portala i osobito u nekim trenucima portala u Hrvatskoj leži ključ odgovora na mnoga pitanja. Tako da predlažem da se vijeće u budućem radu osobito i tome posveti, naravno u okviru svojih ovlasti i u okviru zakona odnosno u okviru propisa. Neki portali naravno i to se ne trebamo libiti otvoreno govoriti, postaju politički mediji koji se instruiraju, odnosno kojima se dirigira i koji se formiraju i formatiraju u političkim dakako krugovima. To je apsolutno jasno i to isto ako je to tako, a jest, onda naravno moramo znati tko je vlasnik stvarni pojedinog medij, ponavljam osobito portala. U ovom izvješću sam našla mnoge usporedbe sa zakonima, sa čak i konvencijama. Govori se o mladima, vijeće je posebno nadziralo na koji način se programi usklađuju sa svim dokumentima koji su vezani za mlade, za djecu, to je dobro. Međutim nema o usklađenosti, barem ja nisam pronašla program radija i televizije sa Zakonom o ravnopravnosti spolova. Možda se to čini potpuno banalnim u ovome trenutku, ali nije. Pokušajte analizirati programe hrvatskih televizija, hrvatskih radio postaja osobito u onim programima u kojima sudjeluju gosti. Gošća je apsolutno premalo odnosno, odnos muškaraca i žena, sugovornika i sugovornica jest na štetu žena, a Zakon o ravnopravnosti spolova i o tome nešto govori. Oko izricanja mjera imamo jedan dobar, jedan lijepi pregled. To pretpostavljam nije pregled i ne može biti pregled svega onoga što je konstatirano u prošloj godini, a što se odnosi na vrijeđanje i govor mržnje. Sigurno da to uzima sve veće i veće razmjere. To je nešto čime bismo se osobito trebali baviti naravno vodeći računa neprekidno o neovisnosti medija, o mogućnosti da čitatelji, da građani, da korisnici medija imaju ogroman i veliki prostor za izražavanje mišljenja. Međutim, nikako laži, nikako izmišljotine, nikako insinuacija i nikako dakako vrijeđanja. Tu na to pitanje odgovor nismo pronašli, nema pravih mehanizama. Osobito na nekim portalima svjedoci smo nevjerojatnih nedopustivih i nezamislivih vrijeđanja, iživljavanja, pa i na mrtvim ljudima. I toga smo bili, odnosno tome smo bili svjedoci u nekim razdobljima. To je nešto na što moramo pronaći odgovor i moramo reći dosta. Iz komentara često puta zaista kulja mržnja, ali ponavljam još jedanput ono što je puno, puno možda i teže zato što se ne može ni na koji način oprati to su laži. I svatko tko je bio žrtvom na bilo koji način takvih laži koje su izrečene i koje su poslije onda perpetuirane znam da je šteta koja je počinjena nenadoknadiva i ona se ni na koji način ne može ukloniti. Ovdje su evo primjeri postupaka vijeća temeljem nadzora. Međutim, također postavljam pitanje budući da je Vijeće izricalo neke mjere kao što je upozorenje, kao što je opomena, optužni prijedlog, upozorenje, najčešće je to upozorenje. Dakle, mjera upozorenja je najčešća. Međutim, svjedoci smo budući da su ovdje navedeni primjeri, konkretni primjeri konkretnih portala kojima je primjerice Vijeće izreklo opomene, odnosno upozorenje. Ali smo svjedoci sada u 2014. godini da se ništa osobito nije promijenilo. Dakle, na tim istim portalima za koje Vijeće navodi da su opomenuti ili upozoreni ništa se osobito nije promijenilo. I dalje je praksa vrijeđanja i dalje je praksa laganja, pa me zanima i pretpostavljam da će gospođa ravnateljica i na to moći odgovoriti što Vijeće može, kakvi su mehanizmi Vijeća u takvim slučajevima. I možda, možda smo na pragu i moguće promjene nekih propisa ako je to nužno onda možemo otvoriti raspravu. I za kraj samo još jedno razmišljanje. Mi smo često suočeni kao političari i političarke s pravom ogromnom nezadovoljstvu građana zbog činjenice da političari protiv kojih se vode istrage, koji su osumnjičeni, kojima se sudi, kojima se presudilo u prvom stupnju su i dalje aktivni u političkom životu i dalje imaju šansu i kandidirati se i birati i biti birani i pobjeđivati na izborima itd. Slažem se sa zahtjevom građana da mi pokušamo to zakonski urediti jer reagiramo od slučaja do slučaja. I naravno reagiramo na taj način da budući da smo zaista podijeljeno društvo štitimo svoje, pribijamo na stup srama tuđe i tako u krug. Međutim, ako se to odnosi, ako javnost s pravom reagira na političare onda kao javne osobe koje utječu na život u Republici Hrvatskoj onda mislim da bi jednako mjerilo trebalo vrijediti i za one koji također utječu na javno mnijenje, koje utječu na smjer u kojem će se kretati društvo jer imaju moćno oruđe ili oružje, a to je medij pogotovo elektronički mediji. Dakle, novinari i urednici jednaka pravila bi morala vrijediti onda i za novinare i za urednike, javne osobe na javnoj sceni kao i za političare. Dakle, oni koji su pod istragama, oni koji su osumnjičeni, oni koji su osuđeni oni bi morali onda dijeliti istu sudbinu koju građani ponavljam s pravom traže za političare. Jer javno izgovorena riječ, javno izgovorena potpora ili javno izgovorena osuda ima nemjerljivu vrijednost i nemjerljiv utjecaj, nemjerljive odjeke i u konačnici nemjerljive učinke. Mi ćemo podržati ovo izvješće. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. U ime Kluba zastupnika HDZ-a kolegica Sunčana Glavak.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice, gospođo predsjednice Vijeća, kolegice i kolege. Na samom početku želim napraviti jasnu razliku između ovog izvješća o kojem mi danas govorimo. Dakle, govorimo o Izvješću Vijeća za elektroničke medije i Agencije za elektroničke medije, a ne govorimo o Programskom vijeću HRT-a ili Nadzornom odboru HRT-a. Iako je Vijeće, odnosno agencija regulator i za javni servis prošle godine kada govorimo o sredstvima Fonda za poticanje pluralizma vijeće je raspolagalo s nešto više od 30 milijuna kuna raspodijeljenih na 19 nakladnika u televizijskom programu, dakle više od 15 milijuna i 125 nakladnika radija s gotovo 16 milijuna kuna dok je za nove dionike ovih sredstava, dakle pružatelje neprofitnih medijskih usluga odnosno elektroničkih publikacija dodijeljeno 680 tisuća i to za njih 11 te 4 neprofitna proizvođača audiovizualnog odnosno radijskog programa 300 tisuća kuna. Zaključno sa 31. prosincem prošle godine u upisnik, dakle novi upisnik, bilo je upisano 89 elektroničkih publikacija s velikom primjedbom ostalih nakladnika, dakle dotadašnjih korisnika fonda, a to su radio i tv postaje, da oni nemaju jasne kriterije o vlasničkoj strukturi kao što to imaju nakladnici radija i televizije. Dakle, nakladnici radija i televizija ono što su i ovdje neke kolege potpuno pogrešno govorili imaju do OIB-a prijaviti vlasničku strukturu i ukoliko to ne učine oni ne mogu ni tražiti sredstva iz fonda. Dakle, vrlo jasno se zna što stoji osim toga i u izvješću tko je u kojem omjeru i otkada vlasnik radija ili tv postaje, govorimo o lokalnoj razini. Što se tiče televizija, nekad ih je bilo 21, danas ih je 19. 6 televizija je prošlo ili je u tijeku predstečajne nagodbe. Prije krize bilo je gotovo 550 zaposlenih na lokalnim televizijama, danas ih je 400. Preko 20% je izgubljenih radnih mjesta. Prije krize u Hrvatskoj bilo je 12 500 zaposlenih u medijima, danas 9500. Od toga na tv i radio postajama njih 5800, na lokalnima oko 2000. Dakle, nešto više od 20% ukupno zaposlenih u medijima. Za navedenih 2000 zaposlenih na lokalcima državna potpora iznosi 3% od pretplate, to je ono što HRT izdvaja u fond, dakle nešto preko 30 milijuna kuna. Nacionalne komercijalne televizije, dakle nemaju državnu potporu, ali ono što je važno reći za njihovih 500 zaposlenih prelazak na digitalno emitiranje umanjuje trošak emitiranja po jednom programu za 20 milijuna. U analognom oko 27 milijuna po programu godišnje, danas 7 milijuna po programu godišnje. Lokalnim televizijama je uvođenje digitalnog emitiranja povećalo trošak sa milijun 700 tisuća kuna godišnje na 6,5 milijuna kuna godišnje. Dakle, oni su se našli u doista velikim problemima. Ono što se iz godine u godinu govori, pa i ovdje u Saboru, jest potkapacitiranost vijeća u sektoru monitoringa jer bez obzira što je uključeno nekoliko novih ljudi to je očito nedovoljno jer iz dana u dan svjesni smo i vidimo sami kršenje Zakona o elektroničkim medijima. Na razini EU oformljena je skupina regulatora koji između ostalog postavlja neka važna goruća pitanja, a jedno od njih je govor mržnje, govor mržnje u elektroničkim publikacijama. Prije svega on je na osnovi ideološke, regionalne, nacionalne, vjerske pripadnosti. Uporaba i poticanje govora mržnje postaju svakodnevna pojava na vodećim prije svega elektroničkim publikacijama. To je prije svega vidljivo iz komentara, o tome su nešto već kolege govorile. Daje to ružnu sliku o društvu u kojem živimo. Stoga smo mišljenja da je nedopustivo ne pojačati službu monitoringa kako bi se kršenja zakona sankcionirala na vrijeme i kako bi se sankcioniralo pružatelje usluga jer oni su ti koji upravljaju zapravo komentarima i oni su ti koji će usmjeriti ili neće govor mržnje. Govor mržnje, nemojte zaboraviti može imati i teške društvene posljedice. Ukoliko se ne reagira na mržnju šalje se posve kriva poruka da su takve i učestale reakcije prihvatljive i da je to nešto što je uobičajeno. Pogledate li danas komentare sigurno ćete naći barem tri takva, minimalno. Jedan naš portal koji je jedan od tri najčitanija procijenio je da je popularno zvano hejtanje na svakom portalu preko 90%. Ja mislim da bi se trebalo i vijeće zabrinuti jer i mi smo jednako tako kao zastupnici bili izloženi kojekakvim uvredama, a to se najčešće događa kada mi ne svojom krivnjom primjerice ne radimo tjedan ili dva, dakle izloženi smo apsolutno ne samo mi, ako hoćete govor mržnje na nacionalnoj razini, hoćete nepoštivanje prava djece i slično. Očito je, po našem mišljenju, nedostajala prava poslovna odluka o ulaganju viška sredstava u resurse koji su nužno potrebni jer nije jasno zašto je na kraju godine ostao višak od 2,5 milijuna kuna koji stoje na računu, a nisu utrošeni primjerice za jačanje agencijskih kapaciteta pa i za edukaciju koja je očito nužno potrebna. Nekoliko riječi ću samo reći o onome što se dešavalo na 7. danima elektroničkih medija gdje je trebala biti predstavljena dugo najavljivana Medijska strategija, čak je to stajalo i u pozivu da će se obratiti ministrica kulture i da će govoriti o Medijskoj strategiji koju mediji željno očekuju, međutim tada je konstatirano da zapravo Medijska strategija uopće ne postoji. A u tekstu koji uopće ne postoji, a koji su novinari uspjeli vidjeti a koji je uzgred budi rečeno prezentirala gospođa koja je zaposlena u Ministarstvu kulture i koja je uzgred budi rečeno u impresumu jednog portala i koji je uzgred budi rečeno iz tog istog Fonda državnih potpora dobio novac, dakle tada su se već zapitali kolege pa tko je tu lud? Dakle, između ostalog medijska nepostojeća politika zatražila je da televizijske i radijske postaje moraju jasno objaviti kontrolu vlasništva, odnosno da moraju jasno reći tko su im vlasnici. Očito je nepoznavanje apsolutno uopće djelokruga rada vijeća i agencije jer naime oni su jedini u Hrvatskoj, ponavljam, koji svake godine objavljuju svoju vlasničku strukturu do razine vlasnika, vlasnika, privatne osobe i OIB-a. Kada to isto pisac nepostojeće medijske politike bude znao, za 3. sektor koji je vrlo problematičan, tada će ga oni, rekli su, podržati. Osim toga osvrnuli su se i na ono što je nepostojeća medijska politika napisala, između ostalog, a to je primjerice da lokalne jedinice samouprave, općine, gradovi i županije sredstva koja su do sada plaćala za usluge lokalnih medija uplate u tzv. središnji državni fond. Sredstva će se potom raspodjeljivati, a to će činiti netko od gore. Kažu oni, toliko o decentralizaciji i toliko o smanjenju kontrole, odnosno utjecaja na medije. Usvajanje predloženog, bilo je tamo dosta toga izneseno što je potpuno apsurdno i ja mislim da je u tom trenutku ministrica zaključila sve to proglasiti nepostojećim jer bi to bila najveća katastrofa koja bi zadesila medijski sektor. Dakle, usvajanje predloženog nanijelo bi godinama koje slijede gašenje lokalnih medija i daljnja otpuštanja u medijima, a sve s ciljem povećanja broja medija koji žive od državnih potpora. Što se tiče 3. sektora koji sam spomenula i on je važan, svaki medij je važan, on je važan za demokraciju i on je važan za različitost mišljenja, međutim korisnike državnih potpora pa tako i treći sektor, za njih treba utvrditi financijske, kadrovske, sadržne i vlasničke obveze, kao što su propisane i za sadašnje korisnike državnih potpora, za dodatne korisnike potpore osigurati dodatna sredstva. Bio je jedan zanimljiv prijedlog, a to je da se dosadašnjih 3% izdvajanja iz HRT-a poveća na 5%. Dakle, to je zajednički zaključak bio svih sudionika … elektroničkih medija. Osim toga, upozoravamo već 3. godinu za redom da hitno treba ugraditi kaznene odredbe za pravne osobe i odgovorne osobe koje ne poštuju odredbe članka 33. Zakona o elektroničkim medijima ili ne podnosi izvješće o utrošenom. O čemu se radi? Oglašavanje tijela državne uprave i drugih korisnika proračunskih sredstava po zakonu najmanje 15% godišnjeg iznosa namijenjenog promidžbi moraju biti na lokalnim TV i radio postajama. Oni su dužni na zahtjev podnijeti izvješće od ukupno 174 obveznika po članku 33., podatke nije dostavilo njih 40. Kolegice i kolege, između ostalih, Ministarstvo kulture, Resorno ministarstvo, Ministarstvo graditeljstva i prostornog uređenja, Ministarstvo pomorstva, prometa i infrastrukture, Ministarstvo socijalne politike i mladih, Ministarstvo turizma, Ministarstvo zaštite okoliša i prirode, Ministarstvo znanosti, obrazovanja i sporta. O čemu mi govorimo? Tijela javne vlasti ne poštuju zakone RH i to treba jasno reći. Što se tiče neriješenih problema, primjerice lokalnih televizija, to su i dalje naknade za emitiranje, smanjenje su naknade za frekvenciju, nadam se da smo i mi ovdje skromno nešto tome pomogli jer smo svi tome dali potporu u prošlogodišnjem izvješću. Dakle, svi zajedno trebamo poraditi na tome da lokalne TV i radio postaje opstanu jer oni su zapravo ti koji prenose lokalnu informaciju. Vrlo jasno, 80% ljudi sluša radio u svojoj lokalnoj sredini, 70% ljudi u ovoj zemlji ima pozitivno mišljenje o lokalnim radio postajama ili televizijskim postajama. Ono što se oni pitaju, zar ne … lokalne i TV postaje u istoj zemlji? Nije li kriza pogodila lokalne TV i radio postaje? Zaslužuju li oni da netko u ovoj zemlji pokuša zaustaviti njihovo gašenje? Možda je službena ocjena da je ovakvo stanje u redu, možda se ne zna tko bi to trebao učiniti jer Resorno ministarstvo očito ne zna, možda se to ne želi učiniti ili se, što je najgore, a očito je tako, možda ne zna kako to treba učiniti. Dakle, predanost lokalnoj zajednici, identitet, to je ono što rade lokalni mediji. Mediji s nacionalnom koncesijom, tek 30 svog programa posvećuju lokalnom informiranju, naravno oni u svojim informativnim emisijama prije svega jer za njih se i najviše sredstava izdvaja, posvećuju svim temama više prostora i posebice što se tiče komercijalnih televizija, to je njihovo pravo. Zamolba je, dakle lokalnim TV i radio postaja, da ih se ne gleda u kontekstu političkog utjecaja već da ih se gleda u kontekstu aktivnog kreatora medijske politike i slobode medija u RH. Oni ne traže da im netko udijeli pomoć, traže izjednačavanje poslovnih uvjeta sa poslovnim okruženjem. Jednako tako podsjetit ću samo nakon što je tiskanim medijima, nekima, smanjen PDV, ostavilo se godišnje 300 milijuna kuna, ali ne vidimo nažalost, tu isto tako neki veliki napredak. Jednako tako, što se tiče strukture, obrazovne prije svega, one novinarske ne vidimo da se tu nešto napravilo. Kada govorimo o strukturi lokalnih medija, činjenica je nažalost da ima sve manje zaposlenih, da ti ljudi nemaju priliku da se kroz ovaj novac koji se dobiva iz fonda ulaže u njihovo obrazovanje i činjenica je, ono što svi gledaju, a to je proizvod, dakle televizijski ili radijski program, sve manje ljudi mora raditi za sve manju plaću. Nije to zato što bi nakladnici tako htjeli, nego jednostavno okolnosti su takve. Kolegice i kolege, još jednom kažem. Zašto se nije osnažilo vijeće, odnosno agencija? Ostao je višak sredstava, ne znamo za što će biti utrošena, imamo ozbiljnu primjedbu ponovo na tijela javne vlasti, odnosno tijela državne uprave koji se oglušuju na zakone RH i zajedno vas pozivam, svi da razmotrimo ne samo ovo u kontekstu izvješća, već o svim problemima koji muče lokalne TV i radio postaje, da omogućimo da se oni više ne gase, da oni ne moraju odustajati od koncesija iz jednostavnog razloga jer više nemaju novaca i da im u tome pomognemo. Lokalni mediji važni su za RH. Hvala lijepa.
Jasen Mesić, replika.
Uvažena kolegice Glavak, pa mislim slažem se sa vašim izlaganjem koji ste govorili u ime kluba HDZ-a samo bih podsjetio ono što ste spomenuli o medijskoj politici ili medijskoj strategiji. Činjenica je da bez obzira što ju je ministrica evo prije dva dana praktički povukla iz opticaja i rekla da se radi o jednom programu koji je esejističke naravi i da ga treba dosta korigirati, činjenica je da smo bez te medijske strategije promijenili i napravili izmjene i dopune čitavog seta medijskih zakona iz portfelja Ministarstva kulture. Istovremeno moramo reći da financiranje trećeg sektora što ste spomenuli se vuče iz dva izvora. Dakle postoji direktan budžetska osnova i u portfelju Ministarstva kulture postoji poseban budžet za financiranje tzv. neprofitnih medija, to ne postoji takav slučaju u Europi nigdje da se to direktno financira na ovaj način iz Ministarstva kulture i istovremeno to postoji iz Fonda za pluralizam medija, što je samo po sebi alarmantno. Posebno alarmantno ako se već ide na financiranje iz ovog Fonda za pluralizam medija Vijeća za elektroničke medije onda bi trebalo reducirati ovu … stavku. Svjedoci smo da Vlada RH sada traži i osniva ekspertne CSI timove koji traže mogućnosti kako uštediti u proračunu. Nadam se da će biti dovoljno educirani pa da vide ovakve stvari koje im se dešavaju pred nosom ili će na to žmiriti ko što su žmirili i do sada.
Sunčana Glavak odgovor na repliku.
Hvala lijepa. U pravu ste kolega Mesić, upozoravali smo na to prilikom izmjena zakona i rekli smo da to nije dobro. Osim toga podsjetit ću samo oni nemaju iste kriterije, oni nemaju obavljanju jasnu vlasničku strukturu, dakle to je problem. Ono što se uredilo na što se godinama upozoravalo u sektoru televizije i radila kada govorimo o lokalcima, a to je da smo jasno željeli vidjeti vlasničku strukturu. Ne govorim sada o vlasničkoj strukturi tiskanih medija ili medija s nacionalnom koncesijom izuzevši javnu televiziju. Međutim ono što je zabrinjavajuće, kako može netko reći da će predstaviti medijsku strategiju ili medijske politike, kako god se to zvalo, najaviti to na najvažnijem događaju za elektroničke medije u zemlji i tamo ljudima reći oprostiti ali to zapravo ne postoji i oprostite možda je to što je bilo na faceu ili objavljeno u novostima gdje je izlazilo u nastavcima to nije to. Pa dakle ja vas pitam o čemu mi govorimo? Pa neka Ministarstvo kulture napokon se odluči ili ima medijsku strategiju ili nema medijsku strategiju. Očito je nema. Dakle osnovali su posebnu skupinu koja se kao bavi medijima, a osoba koja radi u toj posebnoj skupini koja se kao bavi medijima dobiva novac izravno iz fonda. Pa možda je to pitanje eto za vijeće i u kom smislu se radi nadzor nad time tko dobiva novac ili ne dobiva sukladno propozicijama koje su strogo propisane i koje bi se strogo trebale kontrolirati. Dakle nitko nije protiv trećeg sektora, nitko nije protiv neprofitnih medija, međutim za njih moraju vrijediti ista pravila kao što vrijede i za sve ostale.
U ime Kluba zastupnika SDSS-a, kolega Pupovac samo trenutak. Ingrid Antičević-Marinović, replika.
Hvala vam poštovana gospođo potpredsjednice. Pa kolegice pledirate mislim i s pravom na kaznenu odgovornost pravnih osoba i mislite kako treba nadopuniti u tom smislu zakon. Međutim mi već po postojećem Zakonu o kaznenoj odgovornosti pravnih osoba koje odgovaraju po Kaznenom zakonu dakle i za ovu vrstu kaznenih djela širenja govora mržnje, širenja mržnje i takva kaznena djela se progone i po službenoj dužnosti. I što je važno za napomenuti u ovom kontekstu jeste i mogućnost izricanja sigurnosnih mjera pa čak i mjera opreza među kojima je i zabrana obavljanja određenih djelatnosti poslova, zabrana stjecanja dozvola, koncesija dakle sve ono što se tiče i ove teme o čemu mi danas razgovaramo. Koristim ovu priliku, a mislim da ćete se vi i složiti, da svi oni koji se nađu pred odgovornošću bilo kakve razine pa čak i kaznene odgovornosti kažu da se na takav način, a pogotovo vlasnici ovih medija, često govore da se time krši sloboda njihovog djelovanja, sloboda govora. Treba još jedanput ponoviti da govor mržnje, širenje mržnje nema nikakve ama baš nikakve veze sa slobodom govora. To vam je molim vas isto kao zločinačku organizaciju netko optuži oni kažu vi meni kršite moju slobodu organiziranja, iste je to razine.
Sunčana Glavak odgovor na repliku.
Kolegice Antičević na istom smo tragu, dobro ste rekli. dakle vijeće ima mehanizme, slažem se, vi govorite o jednom segmentu. Ima nekoliko mehanizama koji se mogu upotrijebiti. Međutim još jednom ću reći, ostalo je neutrošenih sredstava, vijeće nema kapacitete da radi monitoring svakodnevno znate imaju tisuće programa, dakle jednostavno nema dovoljno ljudi da to radi, a vijeće je to dužno raditi po zakonu, dakle o tome govorim. I naravno u pravu ste da na neki način postaje sasvim normalno da takvi komentari ostaju na portalima bez obzira što oni vrlo jasno ističu i sve ove zakonske odredbe što se ne smije i protiv čega oni jesu. Međutim kao administratori svejedno dozvoljavaju da tako nešto tamo ostane. Problem govora mržnje nije samo dakle riješiti problem govora mržnje ne možemo samo rezovima ili sankcijama. Trebamo razvijati norme demokratske rasprave, smije li upotrijebiti se novac iz vijeća primjerice za edukaciju. Ja mislim da smije, nema nikakve prepreke. Dakle i to je jedan od naših prijedloga. Nije mi jasno, gospođa Rakić će vjerojatno na kraju odgovoriti zašto se nije ojačao monitoring upravo u ovom dijelu o kojem vi govorite, ne samo zaštita maloljetnika, da li je HTV kažnjen a jest, odnosno dobio je samo opomenu jer je zaboravio emitirati emisiju informativnog programa pa tako nisu imali vijesti. Dakle nije samo to, ima čitav niz parametara koji oni monitoriraju sukladno zakonskim odredbama. Mislim da bismo i u tom smjeru trebali gledati i da bi vijeće trebalo ojačati prije svega svoje kapacitete.
Kolega Milorad Pupovac u ime kluba SDSS-a. Izvolite.
Poštovana gospođo potpredsjednice, poštovana predsjednice Vijeća za elektroničke medije, poštovane kolegice i kolege. Izvještaj koji smo dobili o radu Vijeća za elektroničke medije i Agencije za elektroničke medije za prošlu godinu je po načinu koji je napravljen takav da možemo reći da je sveobuhvatan, da je objektivan i da pokazuje stanje više ili manje cjelovito kakvo je u našim medijima. Ono što sam vam ja u ime kluba Samostalne demokratske Srpske stranke htio reći jeste da se nažalost stanje u našim medijima kada je posrijedi profesionalnost, dakle kada su posrijedi zakonske obaveze ne popravlja nego se pogoršava. Zakon o medijima u paragrafu 4.-tom kaže u članku 3. da se zabranjuje prenošenje programskih sadržaja koji potiču ili veličaju nacionalnu, rasnu, vjersku, spolnu i drugu neravnopravnost kao ideološke i državne tvorevine nastale na takvim osnovama te izazivaju nacionalno, vjersko, spolno i drugo neprijateljstvo i nesnošljivost te poticanje na nasilje i na rat. U našim medijima poruka koje su u koliziji i u suprotnosti sa ovom odredbom Zakona o medijima nažalost je i suviše mnogo. Primjera u protekloj godini je bilo jako mnogo, neki od njih su navedeni i ovdje. To da netko na javnom mediju, elektronskom, koji ima razmjerno veliku gledanost za neku etničku grupu kaže gamad i vjerojatno zaradi opomenu to je nažalost naše stanje. I to se smatra još uvijek slobodom medija odnosno nečim što treba tolerirati. S druge strane da javni mediji kao što je to bio slučaj sa Hrvatskom televizijom tokom antićirilične kampanje u prošloj godini služi kao medijska priprema za tu kampanju to je također nešto što mi ne možemo razumjeti i o tome smo ovdje u više navrata govorili. I da ne postoji unutar institucija a onda i unutar regulatornih agencija i vijeća stroži mehanizmi kada je posrijedi ta vrsta pojave to također ne možemo razumjeti. Ja nemam nikakav problem sa razlikama u stavovima koliko god bili desni ili koliko god bili lijevi ali imam problem sa govorom mržnje, imam problem sa pozivanjem na nasilje. Nemam nikakav problem sa uvjerenjima koja su desna, podložna su za raspravu kao i moja, kao i netko tko je na drugoj strani pole. Ali imam problem sa pozivima na netoleranciju, na nasilje i na mržnju. A toga imamo protekle godine na nizu mjesta i na nizu slučajeva. Drugu stvar, u Zakonu o elektroničkim medijima u članku 2. nalaže se nakladnicima radio i televiziji objavljivanje, citiram: "…objavljivanje istine, poštovanje ljudskog dostojanstva i ljudskih prava i temeljnih sloboda te pridonošenje poštivanju tuđih mišljenja i uvjerenja." Većina naših medija ne objavljuje informaciju nego objavljuje komentar, krenuvši sa Hrvatskim radijem i Hrvatskom televizijom. Elementarni uvjeti da se zna što se dogodilo, gdje se dogodilo, kada se dogodilo i zašto se dogodilo nisu ispunjeni. Iz godine u godinu je tako. Ali znamo što treba misliti o tome što se dogodilo ili o tome koji je bio akter u događaju. Dakle komentar je pripremljen. Ma meni je sasvim svejedno je li to u ime komunističke ideologije ili je to u ime neke druge ideologije ali ako su komentari unaprijed pripremljeni i ljudi trebaju biti preparirani sa tim komentarima to nije slobodno novinarstvo, to nisu slobodni mediji. I gospođo predsjednice ja mislim da je to vrlo ozbiljan problem za Vijeće za elektroničke medije. Visok stupanj neprofesionalnosti u tom pogledu. Isto vrijedi naravno i za Zakon o Hrvatskoj radioteleviziji u članku 8. Dakle kada smo prije nekog vremena imali zajedničke sastanke Odbora za medije i Odbora za ljudska prava bilo je rečeno da kada se na stadionima počnu skandirati poruke koje pozivaju na nasilje i na mržnju ili veličaju ideologije koje su iza sebe ostavila grozna nasilja u Drugom svjetskom ratu i zločina, da će programi biti isključeni. Ovdje je zastupnica Kosor, nekada premijerka, može posvjedočiti da je to tako bilo. Je li ijedan program bio isključen? Maksimum koji smo postigli jeste da se kaže neprikladno skandiranje pojedinaca. Nije bilo nikakvo neprikladno skandiranje ni pojedinaca nego nažalost jednog značajnog dijela. Maksimum koji se postiže je da se eventualno utiša publiku, ali ništa više od toga. I onda naravno ne treba čuditi što na portalima i forumima, na portalima govor mržnje dominira i nema nikakve ozbiljne rasprave jer naši mediji zapravo i ne služe zato da se postigne bilo kakva ozbiljna rasprava. Ne. Služe za tabloidizaciju, služe za marketizaciju i služe naravno za izricanje komentara i dakako, za poticanje govora mržnje i poticanje govora nasilja. I zato me čudi kada vijeće u svojim odlukama ne vidi prednost da se pomažu neprofitni mediji nego ide u pravcu da se pomažu profitni mediji, tobože zbog opasnosti dampinških medijskih reklamnih prostora. Ako će za nevladine organizacije se dati prostor za oglašavanje po uvjetima koje one mogu podnijeti, to je dampinško. A to kad se vlasnici medija i vlasnici velikih koncerna kod nas dogovore oko toga čemu će služit reklama, to za vas nije problem. Ja tu vrstu liberalizma nikad neću razumjeti, ali znam da ću biti jako protiv nje jer je nedemokratski, jer je monopolski, jer je koncernski. Prema tome, ionako smo previše privatizirali i ako još ne možemo dati prostora za neku vrstu neprofitnog djelovanja medija i ojačati neprofitno djelovanje medija onda ćemo imati problem. Onda će nam doista kad je u pitanju nacionalna dimenzija naše politike ostati samo retorika, a sve ostalo nažalost neće biti. Istinska i prava politička mjera. Kad je u pitanju Fond za pluralizam i raznovrsnost elektronskih medija, od tog fonda za participaciju manjina i za manjinske programe, odnosno za participaciju manjinskih organizacija odlazi oko 10%. Većina sredstava ide u prilog ili ide prema korisnicima za koje mi ne znamo da li se koriste na pravi način ili se ne koriste na pravi način. Dakle imamo fenomene da mediji koji ne doprinose pluralizmu, koji ne doprinose toleranciji, koji ne doprinose unapređenju međuetničkog povjerenja ili manjinskih prava dobivaju sredstva iz Fonda za pluralizam medija i na taj način se miješa s jedne strane profitna dimenzija, a s druge strane neprofitna dimenzija. Mi ne znamo za što se to sve troši. Ja podržavam razmišljanje kolegice Glavak kad su posrijedi lokalni mediji. Apsolutno ih trebamo jačati, ali regulativna dimenzija mora biti prisutna kad je posrijedi zakonska obaveza i kad je posrijedi naravno miješanje profitnog i neprofitnog dijela, odnosno sredstava koja se dobivaju iz proračuna i sredstava koja se dobivaju iz zarade na osnovi reklama ili nekih drugih usluga koje se mogu ponuditi u medijskom prostoru. Dakle Klub zastupnika SDSS-a će podržati ovaj izvještaj, ali mislimo da Vijeće za elektroničke medije i Agencija za elektroničke medije na osnovi onoga što imaju u svojem izvještaju, na osnovi pritužbi koje su dobivali i dobivaju i na osnovi ove rasprave koja se danas mogla čuti, može preuzeti odlučniju ulogu u tom da se sredi stanje u medijskom prostoru ovakvo kakvo je, kakvog sam ja necjelovito iznio ovdje u ime kluba SDSS-a. I jednako tako mislimo da Vijeće za elektroničke medije zajedno sa drugim državnim institucijama, a koje su recimo obavezne voditi brigu o provođenju Kaznenoga zakona, trebaju pronaći neku vrste mjere u pristupu fenomenu i govoru mržnje i načinu sankcioniranja govora mržnje ili širenje netolerancije i širenje i poticanje na nasilje. Poseban problem jeste naravno nešto što vi ne možete do kraja, čim se vi ne možete do kraja baviti jeste pitanje profesionalnosti o kojoj sam govorio i jeste pitanje uništavanja, ali to jeste nešto što je vaša domena jeste pitanje uništavanja javne funkcije medija, funkcije koja će biti u tome da ima objektivnu, potpunu, pravovremenu i nepristranu informaciju o tome što se događa u društvu. Mi takvih medija na žalost imamo sve manje. Jedan sam od onih koji smo krajem osamdesetih godina prošloga stoljeća potpisali prve principe za slobodu javnog informiranja. Danas kad vidim u što se to pretvorilo vrlo često pomislim kako mi je žao što smo to radili. Ali naravno pokleknuti se pred ovom vrstom pošasti uništavanja medija kao sredstva za javnu komunikaciju i javno odlučivanje, javno informiranje građana i javnu raspravu o tome što je od javnoga interesa ne smijemo i vaša pomoć u tom pogledu može biti od velike koristi. Hvala vam.
Miroslav Tuđman, replika.
Hvala gospođo potpredsjednice. Pa kolega Pupovac ja sam suglasan sa vašom ocjenom o tome da ne smije se dozvoliti ni govor mržnje, ni netolerancija, da treba biti objektivnijeg prikaza i pristupa i isto tako da je potrebno ne samo veći angažman ovih institucija o kojima danas govorimo, nego po mom mišljenju isto tako i zakonske regulative koja bi išla u tom smislu da zaštiti dostojanstvo čovjeka. Međutim, ono što začuđuje to je vaša parcijalna ocjena. Vi ste jedan od supotpisnika u impresumu Novosti, ovoga tjednika srpske etničke zajednice koja iz tjedna u tjedan vrvi netolerantnošću, nacionalnom mržnjom. Prema tome, da bismo imali jednu objektivnu ocjenu onda je potrebno dati jednu cjelovitu sliku tako da imamo zajednički nazivnik da bismo mogli se tome suprotstaviti. Ako mislite da ta ocjena, da taj tjednik nije takav onda ja mogu svaki tjedan doći ovdje, tražit stanku i čitati ocjene i stavove koji direktno napadaju temeljne vrijednosti na kojima je Hrvatska stvorena.
Milorad Pupovac, odgovor na repliku.
Gospođo potpredsjednice, što se tiče dnevno.hr o tome ste govorili kolega Tuđman ako sam dobro čuo. … [[Upadica sa strane, ne čuje se.]] Kažem, što se tiče dnevno.hr o tome ste govorili koliko sam čuo. A niste govorili o dnevno.hr? … [[Upadica sa strane, ne čuje se.]] Aha. Dakle, to vas ne muči. Dobro. Reći ću vam sada i o Novosti. Mislio sam da ste govorili eventualno i o Bujici i o drugim, ali vidim da niste o tome govorili. Što se tiče Novosti, Novosti kada bi sadržavale u sebi širenje nacionalne mržnje onda bih ja kao odgovorna osoba u ime izdavača prvi reagirao. A i ukoliko pronađete mjesta gdje se širi nacionalna mržnja ja vas molim da to bez ustezanja meni u pisanoj ili bilo kojoj drugoj formi kažete. Ako je riječ o kritici s kojom se vi i ja možda ne slažemo, ako je riječ o vokabularu u toj kritici s kojom se vi, a vrlo često vjerojatno i ja ne slažemo o tome naravno moramo sa osjetljivošću razgovarati. Ako je riječ o tome da se kritizira stvari za koje mi mislimo da su neupitne i da ih ne smijemo dirati i da ih ne smijemo raspravljati tu raspravu morate povesti sa novinarima i sa ljudima koji nisu od jučer i ljudima koji nisu bez novinarskoga kredibiliteta niti bez novinarske biografije, spadaju među najveća novinarska pera koja u Republici Hrvatskoj postoje, a bila su proganjanja svojevremeno u vremenima koja vi bolje poznajete nego ja.
Hvala lijepa. I Sunčana Glavak, replika.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice. Pa kolega Pupovac, u jednom dijelu složili smo se, to je onaj dio koji se odnosi na govor mržnje. Da, točno je mi smo danas govorili o elektroničkim medijima, odnosno elektroničkim publikacijama. Ali morate se složiti da ni jedan medij nema pravo širiti mržnju po bilo kojoj osnovi, pa tako ni tjednik koji je spomenuo kolega Tuđman, za mene je to apsolutno neprihvatljivo. I svaki onaj tko ima bilo kakav utjecaj na to, osobni, politički, bilo koji to treba spriječiti. Ponovo se vraćam na ono, a mehanizmi zakonski, odnosno mehanizmi fonda odnosno agencije u monitoringu jesu u načinu oduzimanje koncesije, nedodjeli sredstava i slično. Još jednom ću reći postoji društvena opravdanost i dominantna uloga lokalnih medija, medija na lokalnim sredinama i o njima tako trebamo razmišljati. I nikako se ne bih složila sa vama sa paušalnom ocjenom da oni zapravo postaju mehanizmi utjecaja bilo politike, bilo lokalnih moćnika. Na taj način ne možemo generalizirati medije u Republici Hrvatskoj. I kažem još jednom govorimo o lokalnim medijima. Nisu svi sveti kako se to zna reći, nisu apsolutno. Ali zato imamo regulatora i od njega očekujemo da on to čini, a mi kada upozorimo da se postupi. Ili što je rekla kolegica Antičević sukladno Kaznenom zakonu dakle postoje mehanizmi. Mi na njih možemo upozoravati, regulator mora zakon provoditi, odnosno tijela moraju na to reagirati. Hvala lijepa.
Milorad Pupovac, odgovor na repliku.
Ponavljam još jedanputa ukoliko postoji elemenata pozivanja na netoleranciju ja vas molim da mi pomognete u tome. Ali ukoliko vi kritiku i demitologizaciju ili odgovor satirički odgovor na govore mržnje o kojima vi ne govorite, što to znači kad netko … lice počinje govoriti jezikom koji širi netoleranciju? Lišava li takvo lice sebe statusa koji drugima zabranjuje da ga svrstavaju u prostor u kojem ne pripada? I osim toga tiskovina koja se izdaje u nekoliko tisuća primjeraka i doseže možda do 2 ili 3 tisuće ljudi u usporedbi sa onim što odlazi urbi et orbi preko nacionalnih medija o kojima vi kolegice i kolege ne govorite jedne riječi, o tome da ljudi i dan danas nakon toliko godina nakon završetka rata dolaze u vojnim ratnim uniformama u rasprave o društvenim pitanjima. To za vas nije problem? Nasrtanje na mlade ljude koji preuzimaju javne funkcije i žele pomoći da se razriješe neka pitanja u našem društvu, to za vas nije problem? Ali jeste pitanje jedne kritičke oaze ljudi koji nisu od jučer i nisu se potvrdili samo u jednom mogućem medijskom prostoru. A što se tiče lokalnih medija nema šanse da bih identificirao sve lokalne medije jer ima naravno predstavnika lokalnih medija koji obavljaju svoje poslove u značajnom smislu.
Hvala. U ime Kluba zastupnika HNS-a kolega Boris Blažeković.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice, gospođo Rakić sa suradnicom. Pred nama je Izvješće Vijeća za elektroničke medije i Agencije za elektroničke medije za 2013. godinu. Na 200 stranica ovog izvješća nabrojane su ovlasti i sve aktivnosti vijeća i agencije u 2013. godini od natječaja za davanje koncesija preko popisa vlasničke strukture medija, programskih sadržaja, nakladnika, osiguranja nad provedbom odredbi o programskim načelima i obvezama, nadzoru provedbe Zakona o HRT-u do financijskog izvješća i konkretnih raspodjela sredstava pružateljima medijskih usluga televizije i radija od Fonda za poticanje pluralizma i raznovrsnosti elektroničkih medija. Dozvolite mi da ponovim ono što smo rekli čak prije samo nekoliko mjeseci vezano uz Izvješće za 2012. godinu. Mi u HNS-u želimo jasno ukazati na važnost rada vijeća, agencije i fonda i na važnost njihovog postojanja i svih kontrolnih mehanizama koje imaju u svojim rukama. Naime, područje elektroničke tehnologije je ovdje specifično područje elektronskih medija, a koje je javnosti dostupno na … područje ljudske djelatnosti zadnjih 50 godina, a i dalje je u neslućenom usponu u svijetu. Izmjene i dopune Zakona o elektroničkim medijima iz srpnja prošle godine osuvremenjuju razmišljanja, stavove, gledišta i time i zakonske akcije u odnosu na moderne elektroničke medije a zakon skoro u potpunosti zadovoljava trenutne poglede i potrebe za zahtjevno i pozitivno djelovanje svih aktera u elektroničkim medijima. Nešto kao što su i prethodno kolege govorili svakako treba reći vezano uz lokalne radio i prvenstveno tv postaje u RH. Jasno je da su sve televizije u Hrvatskoj za Hrvatsku odnosno njezine građane važne kao one s nacionalnom koncesijom tako i one s lokalnim koncesijama. Televizija je, iako se to polako mijenja u korist Interneta, u današnje doba još uvijek za većinu građana glavni izvor informacija, prijenosnih, kulturnih, znanstveno popularnih, sportskih, edukacijskih i izabranih programa. To konzumiraju svi građani odnosno građanke bez obzira na stupanj obrazovanja, vjeru, spol, rodnost ili dob. Kao što kako i svaka druga djelatnost nema samo dohodovnu stranu tako i tv produkcijska djelatnost ima puno širi značaj i ulogu od samog pustog stvaranja profita bez obzira da li je profitno ili neprofitno. Ali kad pomislimo na stvaranje profita radi se o djelatnosti od općeg značaja kao što su mediji u slučaju tv produkcija, odgovornost takvih odnosno tih poduzeća, trgovačkih društava, izdavača i urednika je neusporedivo veća od raznih drugih djelatnosti. Današnji mediji su isto tako u nekim slučajevima čak i više od politike odgovorni za kreiranje atmosfere u društvu. Mediji su odgovorni od prijenosa elementarnih informacija do kategoriziranja, kvalificiranja pa i ocjene vrijednosti skoro svih događanja u zajednici. Selekcijom, pozicioniranjem i vrednovanjem mediji direktno utječu na stavove i mišljenje i svijest o događajima. Zbog silne količine informacija, zbog ubrzanog načina života, zbog preopterećenosti vlastitim radom i osobnim problemima današnji prosječni čitalac, slušatelj ili gledatelj naprosto iz umora ili komocije prepušta medijima … [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]]
Kolege, osigurajmo kolegi uvjete da može govoriti. Kolega Jandroković!
Formiranje njegova mišljenja i stavove o događajima i pojavama u društvu. Naprosto prosječni gledatelj ili slušatelj, građanin, nema ni vremena ni energije ne vjerovati porukama medija. I zbog toga danas za stanje u društvu odgovornost medija jest veća nego ikada. Svi su mediji u Hrvatskoj na nacionalnoj, a većina na lokalnoj razini, osim HRT-a privatni. Svi su prirodno okrenuti profitu, a mnogi preživljavaju … pa ne biraju, odnosno vrlo često biraju javno poticanje najnižih strasti kako bi podigli tiražu, slušanost ili gledanost ili naprosto da bi uopće ostali na tržištu. Protiv novinskih i elektroničkih … rečeno novinarske i medijske pornografije može se boriti na razne načine, ali prvenstveno osim … istoga borba je moguća jedina suprotstavljanjem sa potpuno suprotnim predznakom kvalitetnih i s pravim vrijednosnim sadržajima i povećanom edukacijom novinara. U današnje vrijeme slobodnih tržišnih utakmica, važno je prvenstveno da su osnovi uvjeti poslovanja svih medija iste vrste naprosto isti. Nije dobro da su npr. televizijske postaje s nacionalnom koncesijom u povoljnijim uvjetima poslovanja od televizijskih postaja na regionalnoj, odnosno lokalnoj razini. Treba otvoreno podržati rad televizijskih postaja na regionalnoj i lokalnoj razini jer su važne, jer su najbliže problemima svojih sugrađana, jer najbolje razumiju probleme lokalnih zajednica i građana u njima. I zato je posebno razuman članak 33. zakona, Zakon o elektroničkim medijima gdje se obvezuju javne ustanove, poduzeća da se 15% promidžbenog budžeta oglašavaju na lokalnim TV postajama. Time se barem donekle ublažava razlika promidžbenog potencijala te postaje s nacionalnom i regionalnom lokalnom koncesijom. Šteta, nisu propisane sankcije za javne ustanove i trgovačka društva koja se ne pridržavaju tog članka zakona. Međutim, bilo bi dobro da se u budućim izvješćima javno imenuju svi koji nisu ispunili svoje zakonske obaveze. Po ovom izvješću izričita pažnja posvećuje se fondu za poticanje pluralizma i raznovrsnosti medija, radijskih i televizijskih programa na čijim natječajima imaju pravo sudjelovati svi nakladnici televizija ili radija na lokalnoj i regionalnoj razini, te audio vizualni i radijski programi nakladnika neprofitne televizije i radija. Vijeće za elektroničke medije u 2013. godini raspisalo natječaj u okviru kojih je dodijeljeno 31 milijun 63 tisuće 626 kuna i 23 lipe za 992 programa. Nadalje u uvodu ovog izvješća piše da je vijeće osigurava nadzor nad provedbom odredbi o programskim načelima, obvezama, odnosno tzv. monitoring. Nadzor se obavlja neposredno i posredno. U 2013. godini kontinuirano je snimano ukupno 174 tisuće 864 sati radijskog i televizijskog programa, odnosno 93 tisuće 384 sati televizijskog i 78 tisuća 480 sati radijskog programa. Neovisno o kontinuiranom snimanju, povremeno je snimano 17 televizijskih programa te 10 radijskih kanala na različitim razinama i programskog usmjerenja. Po obavljenom nadzoru, utvrđenim prekršajima vijeće je u 2013. godini izreklo 40 upozorenja, 7 opomena, 1 prekršajni nalog te 2 optužna prijedloga. U 2013. godini ukupno je zaprimljeno 1036 pritužbi građana, tijela ili pravnih osoba, uz to 74 predmeta, od toga se 20 pritužbi građana odnosilo na 19 predmeta iz 2012. godine, a 1016 pritužbi na 155 novih predmeta po kojima se postupalo u 2013. godini. Važno je da se čuju i građani. Elektronički mediji su svakako područje koje se razvija neslučajnim brzinama. Tek je prošlo nešto više od 20-ak godina od stvarne opće upotrebe osobnih računala u Hrvatskoj. Internet je predstavljen praktički neki dan, a najraširenija društvena mreža facebook bilježi tek nešto više od 5 godina postojanja i reklamacijske uporabe u cijelom svijetu pa i kod nas. Internetska komunikacija, elektronska pošta je osnovni i skoro jedini vid pisane komunikacije. I mi smo u Saboru donijeli brojne izmjene gdje u pojedinim zakonima određujemo elektroničke, odnosno elektronske evidencije arhiviranja, a zadnjom izmjenom Poslovnika donijeli smo racionalnu odluku da sve dokumente te prijedloge zastupnika zastupnici dobivaju elektronskim putem. Na pragu smo službenog elektroničkog potpisa i stvaranja elektroničko digitalnog doba. Na internetu možemo pratiti razna kulturna događanja, koncerte, brojne izložbe, likovna djela, filmove, milijune, milijarde fotografija. Kupujemo robe, usluge preko interneta, putem interneta rješavamo svakodnevne, a … probleme, plaćamo račune. Pokrenuta je e-Hrvatska. Uskoro ćemo sve dozvole i dokumente državne administracije sa svih nivoa dobivati isključivo elektronskim putem. Danas je ukupni život nemoguć bez elektroničke komunikacije, bez kompjuterske tehnologije. Sve je na internetu, svi podaci, skoro sva znanja cijelog čovječanstva, praktički nema teme i pojma koji se ne bi mogao naći na internetu. Internet mediji, komercijalni i nekomercijalni polako preuzimaju glavnu ulogu i u brzom informiranju o dnevnim događanjima. Neke od hrvatskih najboljih novinarskih pera prešli iz dnevnih i tjednih novina i pišu za značajnije, tzv. news portale. Neki od naših vrhunskih intelektualaca pišu članke, imaju svoje kolumne na raznim portalima. Brojni, isto tako, pišu svoje blogove. Svatko tko hoće ima priliku i mogućnost izraziti se, napisati i objaviti što god želi. Iznijeti svoje stavove, mišljenje, strahove, maštanje i ideje. Brojni su objektivni i neobjektivni kritičari naše svakodnevnice. Svjedočimo i čitamo od prizemnih prostakluka do vrhunskih znanstvenih, političkih i društvenih osvrta, teza i komentara. Najduhovitiji prikazi karikatura, fotomontaže, filmovi, video uradci su na internetu i u svim ostalim njegovim izvedenicama. Internet pruža apsolutno neslučajne mogućnosti komunikacije. Ukupno rečeno, rad Vijeća za elektroničke medije, Agencija za elektroničke medije te fond za poticanje pluralizma i raznovrsnost medija neobično je važan i to prvenstveno u smislu regulacije tržišta, ispravnosti i zaštite ravnopravnosti te zakonitosti poslovanja u branši. Nasušno je da svatko tko sudjeluje u tom posebno zahtjevnom tržištu ima potpuno iste uvjete i potpuno ista ograničenja. Nitko ni po kojim uvjetima ne smije biti niti povlašten niti degradiran. Ono što smo rekli, prošlo izvješće, nama u HNS-u Liberalnih demokrata čini se da ima još uvijek neobično puno subjekata koje se bave produkcijama elektroničkoj sadržaja u crnoj ili sivoj zoni, posebno u vidu raznih internetskih portala neki namjerno, neki naprosto zato jer nisu u fokusu regulatora. Tako se stvara nelojalna konkurencija svima onima koji rade u skladu sa zakonima i propisima i plaćaju naknade i poreze. Tu mi se čini vijeće kao regulator, a posebno agencija ima još puno, puno posla. I na koncu dozvolite mi da izrazim zaključni stav HNS-a. Mi smatramo da su od momenta početka rada ovog novog rukovodstva i sastava vijeća evidentno počeli funkcionirati znantno kvalitetnije, nadasve profesionalnije i smatramo da je ispravna tvrdnja iz uvoda ovog izvješća koja kaže da vijeće nastoji implementirati strukovne vrijednosti koje proistječu iz temeljnih, hrvatskih i europskih zakonodavnih dokumenta koji uređuju prostor elektroničkih medija. Svakako vjerujemo da će se u budućnosti uvesti još veći red i nikada ne cenzura kako profitnih tako i neprofitnih elektronskih medija, a na korist jedinih važnih krajnjih konzumenata građanki i građana RH. HNS liberalnih demokrata prihvatiti će ovo izvješće. Hvala.
Sunčana Glavak, replika.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice. Kolega Blažeković vaše molbe su već uslišane. Naime, vi ste zatražili da se u sljedećem izvješću javno imenuju oni koji nisu dostavili podatke pa ću ja samo još jednom reći tko su ti koji nisu postupili sukladno napucima, samo neke od njih, Ministarstva i to graditeljstva i prostornog uređenja, Ministarstva kulture, pomorstva i infrastrukture, Ministarstvo turizma, Ministarstvo zaštite okoliša itd. Međutim ono što je zanimljivo, znate li što je odgovorila Agencija za investicije i konkurentnost na upit da se dostave podaci. Agencija je naime odgovorila da ona nije tijelo državne uprave niti u pretežitom vlasništvu RH. Kolega Blažeković pa ja mislim da ćete se složiti sa mnom, a u čijem je vlasništvu agencija nego u vlasništvu države. Dakle ovo je nepoštivanje regulatora odnosno zahtjeva regulatora, još jednom na to skrećem pozornost. I za kraj samo da ostane negdje zapisano, dakle tijela državne uprave za oglašavanje u 2013.godini izdvojila su preko 23 milijuna kuna, što se tiče odnosa na lokalne medije to je nešto više od 5 milijuna kuna.
Boris Blažeković odgovor na repliku.
Hvala lijepo. Kolegice Glavak mislim da je taj članak zakona izuzetno važan i da je važno da se tih 15% uplaćuje za lokalne medije jer kao što sam naglasio kao što mi stvarno u HNS-u mislimo, a to je da su lokalni mediji u nekim trenucima možda i važniji nego što su nacionalni mediji jer bolje poznaju situaciju i život građana na svom terenu nego što bi mogao netko drugi. Što se tiče ovih koji ste vi nabrojali, naime ja sam spomenuo da bi volio da su oni nabrojani jer ne znamo da li je netko od tih uopće institucija koje ste vi nabrojali uopće koristio novce za propagandu. A piše da ukoliko da moraju koristiti 15% od onoga što koriste, a nula od 15% je nula. To je razlog zašto sam ja pitao odnosno zamolio da u sljedećem izvješću vidimo tko su ti da ih se točno nabroji.
U ime Kluba zastupnika SDP-a kolega Ivan Račan. Izvolite kolega. Molim vas imali ste replike i odgovore i nemojte dalje raspravljati iz klupa. Osigurajmo da svatko može u normalnoj atmosferi reći što ima reći u ime svog kluba.
Hvala lijepa. Kolegice i kolege. Nekako smo pri kraju ove rasprave i znam da svi čekamo da završimo. Ja ću početi sa krajem, a to je da klub SDP-a prihvaća ovo izvješće i osvrnut ću se iako se ne volim ponavljati, osvrnut ću se na dosadašnju raspravu. Svi smo identificirali neke probleme, među njima se najviše ističe govor mržnje koji je prisutan kako od samih medija u sadržaju koji vrlo često, neću reći vrlo često koji se pojavljuje, do onog dijela gdje sa medijima komuniciraju građani odnosno tu se najviše radi o portalima i komentarima i tu smo svi svjesni da imamo problem. Taj problem nažalost postoji ne samo u Hrvatskoj, postoji svuda i nikoga nije još kvalitetno riješio. Mediji uvijek imaju pitanje da li da zatvore tu vrstu komunikacije ili ne. Ako pokušavaju stavljati pod nadzor tu nema rješenja odnosno u ovom trenutku ga nitko nije našao i tu je možda prostor za Vijeće za medije i Agenciju za medije da probaju naći nekakva modus, donesu nekakav pravilnik da se nešto proba. Drugi problem oko kojega se također svi slažemo što su manje-više svi govornici prije mene izgovorili, a to je da je stanje u medijima teško, neću reći loše nego teško. Medija je svake godine sve manje, vraćaju koncesije ili se zatvaraju što pokazuje ovo izvješće, novinara je sve manje, a to je sve skupa prije svega posljedica loše gospodarske situacije koja traje već dugo. I tu mislim da također ima prostora. Vijeće za medije, za prijedlog rješenja kako pomoći. Kao što je Fond za pluralizam medija se pokazao vrlo koristan elektroničkim nakladnicima, trebalo bi naći rješenje kako pomoći da se prestanu gasiti lokalni mediji, ja ću sada reći pomalo naivno ali doslovno na razinu prijedloga da se utječe na porez. Da se omogući da mediji mogu preživjeti. I kao treću stvar ću reći još samo ovo a odnosi se na ono prvo a to je govor mržnje. Mislim da se svi mi ovdje moramo pitati koliko mi sami pridonosimo vlastitim nastupima koji su ponekad na granici dobrog ukusa, da naprosto promovirao takvo ponašanje kod građana. U tome nisam naivan, znam da tu ne mogu ništa promijeniti ali to je pitanje a ja ću ga samo postaviti, koliko svi mi skupa ponašanjem međusobnim kao što ovdje imamo dobacivanja, koliko mi promoviramo takvu javnu situaciju. I to je za sve nas da sami damo odgovor i razmislimo o tome. Hvala.
Hvala lijepa. Kolega Dragan Crnogorac nije prisutan pa gubi pravo rasprave po ovoj točci. I gospođa Mirjana Rakić, ravnateljica Agencije i predstavnica Vijeća za završnu riječ. Izvolite. Milim vas još malo strpljenja pa kada završimo ovu točku prići ćemo glasovanju.
Gospođo potpredsjednice, cijenjene zastupnice i zastupnici. Zahvaljujem vam u ime Vijeća i Agencije za elektroničke medije na vašim razmišljanjima, na pitanjima, konstatacijama. I želim vam ovom prigodom reći da će i Vijeće i Agencija to vrlo ozbiljno razmotriti jer to su ozbiljne stvari, govorimo o medijima. Svaki segment našeg društva je ozbiljan ali mislim da su mediji ipak među onima ozbiljnijima ne samo što ja dolazim iz takvog medija i što zastupam tu Agenciju nego radi razine cijelog društva i demokratizacije same naše zajednice. Ono što je u većini rasprava zapravo isticano to je nešto na što možda posredno može Agencija i Vijeće utjecati a to je pitanje profesionalizma ljudi koji djeluju u medijima. Mnogo puta iz raznih razloga upravo se na to svodi naša rasprava jer ta razina profesionalizma u nekim segmentima ili se ne poštuje ili se zaboravlja ili jednostavno ne postoji. Što se tiče same Agencije i Vijeća a to je na neki način vezano i uz onaj višak sredstava u prošloj godini i ja želim samo reći da taj višak se stvara na računu iz jednostavno razloga što ga mi nismo mogli i realizirati u toj godini iako su pokrenuti projekti. Jedan od tih projekata je bio analiza utjecaja Fonda za pluralizam koji je dovršen u ljeto ove godine. Isto tako je pokrenuta analiza radijskog tržišta jer je 2013. završena analiza televizijskog tržišta koja mislim da nam je donijela svima jako važne podatke i na neki način nam je pružila uvid u usmjerenja u kom pravcu bi mi sami trebali ići kada se govori o lokalnim i regionalnim medijima. Ono što bih ja željela istaknuti to je utjecaj Fonda na koji ste se i vi si reflektirali i nadzor nad trošenjem tih sredstava. Nadzor nad trošenjem tih sredstava se vrši u lipu, po programima. Činjenica je da je gospodin Pupovac tu spomenuo da za nacionalne manjine ide 10% od sredstava fonda, ali svaki nakladnik ima pravo odabrati kriterije prema Fondu i temu nacionalnih manjina, pitanje je naravno njih koliko će se uključiti u obradu jednog takvog sadržaja. Ono što Agencija planira raditi, planira raditi i tu su također i od ove godine sredstva će biti prenijeta u iduću godinu novu analizu utjecaja Fonda, pitanje analize elektroničkih publikacija jer tu ima velikih problema ne samo za nas nego i na razini međunarodne zajednice. Jer gledajući na tim skupovima na kojima sam ja bivala, govor mržnje prije svega nije uzaludno stavljen gotovo na sve točke dnevnog reda i nažalost nitko nema pravi odgovor iz jednostavnog razloga što nitko kao regulator gdje se stavlja na prvo mjesto neovisnost regulatora ne želi postati otprilike kao veliki inkvizitor koji će utvrđivati ovo smijete reći, ovo ne smijete reći. Dapače regulatori bi trebali držati onaj vanjski okvir unutar kojeg bi se trebala odvijati medijska politika. To ne znači da ne možemo ništa raditi i da ne smijemo raditi. Dapače, ono što smo mi nadzorom a nadzor i portala se jednako obavlja kao što se obavlja i nadzor nad televizijama i radijima i oni su obavezni čuvati odnosno omogućiti nam rekonstrukciju stranice na koju mi imamo upit. Trenutačno u monitoringu mi imamo šestero zaposlenih, četvero ih je bilo do nedavno i tu smo povećali broj zaposlenih. Inače broj zaposlenih je povećan za petero ove godine ali o tome ćemo u izvještaju koji će biti za 2014. I mislim da se to za sada temeljito radi. Tu ne vidim da smo mi imali propusta. Jednako tako kao što i reagiramo istog trenutka na upit ili konstataciju bilo kojeg gledatelja, čitatelja ili slušatelja, čitatelja portala, ako uoči neku nepravilnost da tražimo očitovanje nakladnika. Što se tiče elektroničkih publikacija, nažalost sad izgleda da govorim samo na elektroničkim publikacijama ali čini mi se da vas i one najviše smetaju u krajnjoj liniji u radu predstavljaju jednu poteškoću. Njih je negdje oko 170 u upisniku, od toga ih je 41 neprofitni a svega 10 ih se prijavilo na fond. Ti koji su se prijavili na fond podliježu kriterijima fonda, a to znači ako dobijete opomenu nema sredstava fonda. Ovi ostali se upisuju kao mediji i na to imaju pravo svi. Nikome ne možete unaprijed braniti vi se ne može upisati, ali oni nemaju koncesije iz kojih se recimo ono što je bilo također postavljeno pitanje agencija i vijeće financiraju. Što se tiče tih sredstava to je 0,5% od bruto godišnjeg prihoda svakog koncesionara. Za naše plaće u prošloj godini otišlo je oko 4 milijuna i 300 tisuća kuna. Bruto plaća najniža je oko 7000 kuna, najviša je 27000 kuna bruto, dakle prosjek bi bio bruto negdje 12200 ili 12300 kuna. Dakle ono što je vijeću potpuno jasno i agenciji, a to je da nakladnicima u nekim segmentima obavljanja njihovog posla, a prije svega u promociji boljoj njihovog proizvoda jer svi nakladnici elektroničkih medija se bave tim poslom ja mislim radi tog svog proizvoda, to je program, da im omogućimo da ga mogu kvalitetnije raditi, na taj način biti dodatno prepoznatljivi u svojim sredinama i što ste vi spomenuli i na tržištu ima jako puno kvalitetnih novinara pa da im se omogući da ih mogu angažirat. To su teme na kojima mi vidimo da postoje problemi. Jedna od tih tema je govor mržnje, dakle radionica, jedna tema su nacionalne manjine i tema iznad tema za koju mislim, a to je medijska pismenost, jer iz medijske pismenosti svih nas proističu onda i svi ostali problemi i poteškoće. Ja ne bih više dužila. Ja vam se svima zahvaljujem i do izvještaja za '14. godinu. Najljepša vam hvala.
Hvala i vama. Zaključujem raspravu. Izvješće o radu Vijeća za elektroničke medije i Agencije za elektroničke medije za 2013. Godinu. Rasprava je zaključena. U skladu s prijedlozima radnih tijela dajem na glasovanje sljedeći zaključak: "Prihvaća se Izvješće o radu Vijeća za elektroničke medije i Agencije za elektroničke medije za 2013. godinu." Molim glasujmo. Molim rezultat. Utvrđujem da smo većinom 89 glasova za, 12 suzdržana glasa i 1 protiv glasom donijeli predloženi zaključak. Poštovane kolegice i kolege, zaključujem 14.sjednicu Hrvatskog sabora. Najavljujem da će sljedeća 15.sjednica nadam se biti zakazana za 12.studeni. Svima želim da praznike odnosno Dan Svih Svetih i Dan mrtvih provedete u miru, da se pripremite u materijalima koje imate kako bismo mogli efikasno raditi na 15.sjednici. Hvala vam lijepa.