Gospodine predsjedniče, gospođe i gospodo zastupnici! Pred vama je redovno Godišnje izvješće o radu državnih odvjetništava Republike Hrvatske u 2004. godini metodološki napravljeno na isti način kao i prošle godine kad ste o njemu raspravljali isto otprilike u ovo vrijeme. Godišnje izvješće je napravljeno metodološki tako da daje prikaz stanja i kretanja kriminaliteta, da daje prikaz stanja zaštite imovine Republike Hrvatske ali isto tako da daje prikaz rada državnih odvjetništava upravo na toj problematici. U prošloj godini rad na ovim građanskim i kaznenim predmetima obavilo je dvadeset županijskih državnih odvjetništava i šezdeset općinskih državnih odvjetništava te USKOK kao specijalizirano državno odvjetništvo. U prvom dijelu našeg izvješća dat je prikaz rada državnih odvjetništava u radu kaznenih predmeta odnosno kretanje i strukture kriminaliteta. Od svega je najznačajnije da je prošle godine došlo do porasta kriminaliteta za 2% više nego li u 2003. godini ali istovremeno da je došlo do pada broja prijavljenih poznatih počinitelja a porasta nepoznatih počinitelja što je jako bitan podatak i sam za sebe zabrinjavajući. Grafički prikazi vam daju veoma dobru sliku o kretanju tog kriminaliteta, posebice u zadnjih sedam, osam godina tako da možete pratiti redovno stanje i kretanje kriminaliteta u toj oblasti. Posebno je značajka odnosno značajan prikaz kretanja broja nepoznatih počinitelja od 1998. pa do 2004. Grafički prikaz koji pokazuje da svake godine raste broj nepoznatih počinitelja što nije dobro i zabrinjavajuće je i smatram da je potrebno da u narednom razdoblju ili u ovoj i sljedećim godinama organi otkrivanja, državna tijela otkrivanja prije svega poduzmu što energičnije korake u pravcu otkrivanja počinitelja. Nepoznati počinitelji uglavnom se odnose na kaznena djela imovinske prirode, dakle krađe, teške krađe, razbojništva itd. Zanimljiv je ovaj grafički prikaz koji pokazuje da je 1998. bilo 26 tisuća 571 nepoznati počinitelj odnosno nepoznata prijava a ove godine 47 tisuća i 499. Međutim, bez obzira na to u jednom od sljedećih grafikona dali smo prikaz kretanja kaznenih prijava po pojedinim regijama, županijama u Republici Hrvatskoj i pokazuju podaci koji su ispred vas da je područje Pule kao i prošle godine županije Istarske, da je najzastupljenije u odnosu na sto tisuća stanovnika i da je na području Pule lani bilo prijavljeno 3 tisuće 879 poznatih počinitelja odnosno kaznenih djela. Prvi sljedeći je Zagreb sa 3 tisuće 762. Zašto Pula? Zašto Istra? Analizom isključivo i jedino zato što se radi o turističkom kraju i većina ovih kaznenih djela se vrši upravo kroz ona tri najvažnija ljetna mjeseca i uglavnom se radi o imovinskim kaznenim djelima. Kao i prošle godine dali smo usporedbu sa okolnim zemljama u odnosu na broj počinitelja na sto tisuća stanovnika i tu se pokazuje da Republika Hrvatska i dalje u odnosu na broj kaznenih djela na broj stanovnika je bitno mirnija i da se puno manje kaznenih djela čini u Republici Hrvatskoj nego u susjednim zemljama. Primjerice, u Republici Sloveniji 3 tisuće i 869 u odnosu na 2 tisuće i 177 u Republici Hrvatskoj, Mađarskoj 4 tisuće i 100, Austriji 7 tisuća 200 itd., itd. Što se tiče strukture kriminaliteta kao i ranijih godina prije svega najzastupljenija su imovinska kaznena djela a potom kaznena djela droge, zlouporabe opojnih droga a potom tek gospodarska kaznena djela itd. Postupajući po kaznenim prijavama zaprimljenih u toku prošle godine državna odvjetništva su uglavnom riješila većinu tih kaznenih prijava. Ažurnost rada državnih odvjetništava je kao i prošle godine izuzetno velika tako da na kraju u državnom odvjetništvu nije ostalo ili je ostao veoma mali broj neriješenih kaznenih predmeta, negdje otprilike trodnevnog priliva što je zanemarivo. Međutim, to ne znači da nije bilo i da nije ostalo u radu neriješenih predmeta iz ranijih razdoblja odnosno da su svi predmeti riješeni u tako kratkom roku. Zbog toga sam u toku ove godine uveo praćenje i popis svih starijih predmeta, starijih od šest mjeseci tako da imamo nadzor odnosno imam nadzor nad svim tim predmetima koji će biti riješeni onako kako zakon nalaže i relativno brzo. Naravno, to nerješavanje predmeta ne ide na dušu prije svega državnim odvjetništvima jer se predmeti nalaze u radu kod drugih državnih tijela odnosno na različitim vještačenjima itd., itd. Što se tiče vrste odluka koje su donesene u državnim odvjetništvima povodom podnesenih kaznenih prijava u jednom od grafičkih prikaza i brojčanim pokazateljima dat je podatak da je broj odbačaja 33,8% nešto manji nego li je prošle godine. Istraga je 8,4% što je već drugu ili treću godinu za redom dobar pokazatelj koji potvrđuje prvo da je izmjena zakona od prije nekoliko godina rezultirala činjenicom da se broj istražnih postupaka vodi u manjem broju nego li je to bilo ranije jer to nije neophodno. A drugo, što vodeći računa o tendencijama da istražni postupci kao što je to u većini europskih zemalja se ukidaju i mi smo u državnim odvjetništvima nastojali da što manje istraga provodimo kroz sudove jer time iz rasterećujemo od njihovog posla i zaostataka koje oni imaju. 57,7% je neposrednih optuženja tako da taj grafički prikaz vam daje sliku našeg rada u tim predmetima. Zanimljivo je još u odnosu na kaznenu problematiku istaknuti da Državno odvjetništvo kroz ove odbačaje kaznenih prijava pored onih odbačaja koji se odnose na nepostojanje kaznenih djela što je po prirodi stvari rezultat kvalitete prijave odnosno prijavljenog događaja nastoji primjenjivati i tzv. alternativne načine rješavanja kaznenih predmeta pa tamo gdje se radi o bagatelnim kaznenim djelima odbacuje primjenom instituta neznatne društvene opasnosti iz članka 28. kaznene prijave, ali isto tako primjenuje jedan institut koji je jako važan i rasterećuje sudove, a doprinosi efikasnijem radu upravo sudova. Naime prije nekoliko godina u kazneno zakonodavstvo je uveden institut kaznenog naloga i Državna odvjetništva su u prošloj godini podnijela ukupno 6 tisuća 592 kaznena naloga kojih se 81% završava bez prigovora. Dakle okrivljenici prihvaćaju kazneni nalog. Nema žalbi. Nema rasprava. Nema postupaka, nema presuda. A faktički odluke su donesene osuđujućim odlukama. Međutim ja u odnosu na te kaznene naloga na određeni način nižim državnim odvjetništvima sam uputio određene primjedbe jer smatram da upravo ovaj pokazatelj od 81% kaznenih naloga na koje se ne ulaže prigovor upućuje na mogući zaključak da smo možda preblagi u odnosu na prijedloge za kažnjavanjima. Podaci o rezultatu provedenih istraga, odustancima i tako dalje su na standardnim postotcima uspješnosti rezultata rada tako da u tom pravcu ne treba ništa govoriti. Vrsta presuda. U prošloj godini 87,1% svih optuženja su završili osuđujućom presudom što je jako dobar pokazatelj i pokazuje da u osnovi smo pravilno kvalificirali naše optužne akte odnosno išli u optuženja. 7,6% je oslobađajućih, a 5,3% osuđujućih. Da bi ja osobno kao kaznenjak bio zadovoljan ja bih volio da su ova dva broja u odnosu na oslobađajuće i odbijajuće okrenuta. Naime smatram da bi možda tužitelji na raspravama trebali biti kritičniji u smislu odustanka pravodobnog kad se pokaže da nema dovoljno dokaza, ali to je jedan, jedna primjedba interne naravi koja sama po sebi nije relevantna. Kažem bitno je to da 87,1% je osuđujućih presuda. I za razliku od prošle godine za skoro 3% je povećanje bezuvjetnih kazni zatvora. Dakle u 2004. godini je veći broj bezuvjetnih kazni zatvora negoli je prošle godine kad je bilo negdje oko 10,8%. Uglavnom izreću se pored zatvorskih kazni koje sudjeluju sa 12,8% izriču se prije svega uvjetne osude koje su 66,3% zastupljene, a potom novčane kazne 17,4%. Tu smo otprilike na nekim europskim standardima ali i dalje mislim da bi kazne zatvora i kaznena politika trebala biti ipak bitno strožija negoli je to do sada. Zbog toga tražimo od državnih odvjetnika da se više žale na izrečene presude u pogledu odluke o kazni naravno pogotovo kod činjenice da polovina prema statističkim pokazateljima naših podnesenih žalbi bude uvaženo od viših sudova. Rad na predmetima maloljetničkog kriminala posebno se obrađuje u našem godišnjem izvješću tako i ove godine. Karakteristika je da je broj kaznenih djela maloljetničkog kriminala i dalje u osnovi u padu. Dati su statistički pokazatelji u odnosu na pojedine vrste maloljetničkog kriminala posebice u odnosu na delikte nasilja i iz kojih podataka proizlazi da je udio delikta nasilja u promatranim godinama gotovo ujednačen. Da se radi samo o manjem porastu ovih kaznenih dijela ali ne o nekom alarmantnom porastu prijava za nasilje počinjeno od strane maloljetnika. Uglavnom po strukturi to nisu najteži oblici ovih kaznenih djela. U odnosu na maloljetnike naravno donosi se znatno veći broj negativnih odluka jer se odbačaji donose u puno većem broju nego u odnosu na punoljetne osobe. Primjenom oportuniteta i ovih drugih instituta koji su karakteristični za rad na maloljetničkim predmetima. USKOK, dati posebno poglavlje koje prikazuje brojčane pokazatelje o radu USKOK-a za koje je u prošloj godini značajno da je imao 385 prijava u radu odnosno 319 prijava u 2004. godini. Manji broj negoli godinu dana prije. Rezultat prije svega činjenice što je prije zadnje izmjene Zakona o USKOK-u koja je napravljena u ovoj godini broj kaznenih predmeta u odnosu na zlouporabu opojnih droga odlukama Vrhovnog suda na određen način prebačen u nadležnost redovnih sudova. Zbog toga u tom dijelu USKOK nije bio nadležan. Međutim bez obzira na to smatram da institucija USKOK-a nije još dovoljno saživila i da u tom pravcu nakon što su stvoreni zakonodavni okviri u smislu izmjene Zakona o USKOK-u koji je, koji ste vi donijeli ove godine i ekipiranja USKOK-a koja će uslijediti ili usljeđuje već sad u zadnjih nekoliko mjeseci nakon određenih kadrovskih promjena će u narednom razdoblju uz pomoć, uz pomoć i "tweening" partnera iz "Cards" programa uz, zasigurno ostvariti znatno bolje rezultate negoli ranijih godina. Da su, u narednom dijelu godišnjeg izvješća dana su analiza rada i kretanja kriminaliteta po pojedinim oblastima. Mislim da u tom pravcu samo treba naglasiti da su kaznena djela protiv života i tijela u padu kao zadnje četiri godine uopće. Kaznena djela protiv slobode čovjeka i građanina imaju povećanje od 3,3%, ali sama po sebi nisu alarmantna jer se radi o kaznenim, uglavnom o kaznenim djelima prijetnji koji sami po sebi nisu takove naravi da bi zahtijevali intervenciju i Državnog odvjetništva odnosno sudova. Radi se prije svega o privatnim razračunavanjima i upućivanju prijetnji koji u osnovi nemaju obilježja tog kaznenog djela ili nisu onakve naravi kako se to očekuje. Kaznena djela protiv vrijednosti zaštićenih međunarodnih prava su posebno interesantna jer u tu skupinu spadaju kaznena djela ratnih zločina. Za ova kaznena djela u radu su bile ukupno 104 prijave. 51 iz ranijih godina i 53 iz izvještajne godine. Odbačeno je 36 kaznenih prijava, a protiv 32 osobe podnesen je istražni zahtjev. Međutim po dovršenoj istrazi u odnosu na 484 osobe istraga je obustavljena. Zašto ovaj veliki broj i zašto sad? Već prošle godine sam vam najavio da smo u odnosu na kaznena djela ratnih zločina od 1990. pa naovamo napravili određenu reviziju tih kaznenih predmeta kako bi još jednom ocijenili da li se u svim tim predmetima koji su procesuirani ili zametnuti doista radi o kaznenim djelima ratnih zločina ili eventualno o nekim blažim oblicima kaznenih djela protiv Republike Hrvatske koji su već ranije obuhvaćeni Zakonima o oprostu ili općem oprostu. S tim u svezi smo izvršili određene prekvalifikacije tih kaznenih djela od ratnih zločina naoružane pobune, a potom primijenili važeći Zakon o oprostu u odnosu na 484 osoba. Sudovi su donijeli 33 osuđujuće presude, u odnosu na 15 osoba donesena je negativna presuda, oslobađajuća ili odbijajuća. Znatno više nego li je to opći standard, a to je i razumljivo jer se radi o kaznenim djelima dokazivanje kojih je izuzetno teško, pogotovo sa određene vremenske distance kad je nedostatak svjedoka i posebno na žalost materijalnih dokaza, osim postojanja samog djela veoma teško. Za ova kaznena djela karakteristično je da više se ne predlaže suđenje u odsutnosti, a i Vrhovni sud Republike Hrvatske je zauzeo stajalište da u ovakvim predmetima u osnovi ne bi više ne bi trebalo biti suđenje u odsutnosti, a što se uklapa u europske i svjetske standarde. Što se tiče kaznenih djela vezanih z aslouporabu opojnih droga tih djela je manje za 1% nego li ranije, međutim u pokazateljima za ova kaznena djela posebno naglašavamo činjenicu da je 75% svih kaznenih prijava u odnosu na ova djela se odnosi isključivo na posjedovanje opojnih droga, dakle iz članka 183. stavak 1., u odnosu na koja kaznena djela državno odvjetništva doista često primjenjuju institut neznatne društvene opasnosti i odbacuju kaznene prijave tamo gdje za to postoji dovoljno osnova, a to je ako se radi o mlađim ljudima prvi put zatečeni sa opojnom drogom, životne prilike, studiji, školovanja itd. daju pravno zaključak da se radi o ekscesu, a ne o trajnoj pojavi, kategoriji itd. Kaznena djela protiv gospodarstva su također posebno obrađena. Pokazuju neznatni porast od 0,6%, dakle standardno su ostali na istim nivoima kao i ranijih godina. Od izrečenih presuda 82% je bilo osuđujućih, 12% oslobađajućih i 5% odbijajućih. Usporedba podatka sa prethodnim izvještajnim razdobljem pokazuje da su sudovi za ova kaznena djela u prošloj godini donijeli više presuda nego li je to bilo ranijih godina. Zašto je to tako? Zato što su predmeti napokon uzeti u rad i u međuvremenu su se iskristalizirali neki stavovi, zahvaljujući između ostalog i autentičnom tumačenju Hrvatskog sabora u pogledu dijela ovih kaznenih djela. Što se tiče organiziranog kriminaliteta i korupcije, nastavno na ono izvješće o radu USKOK-a u odnosu na ova kaznena djela ured je zaprimio svega 5 prijava protiv nepoznatih osoba i 319 prijava protiv poznatih osoba. U odnosu na korupcijska kaznena djela podneseno je 125 prijava, a za kaznena djela organiziranog kriminala 156 prijava. Postupanje po tim kaznenim predmetima rezultiralo je činjenicom da je relativno mali broj osoba osuđen zbog kaznenih djela korupcije jer takvih kaznenih prijava kvalitetnih koji bi rezultirali sa optuženjima i osuđujućim presudama je bio relativno mali. Tu sam vam dao statističke pokazatelje, da sad ne ponavljam, jer mislim da vrijeme vrlo brzo ističe, a izvješće je veoma iscrpno. Kaznena djela zaštite djece i maloljetnika. To su također posebna tematika koja bi možda zahtijevala cjelovito izvješće samo u odnosu na ovu ovlast. Činjenica da u odnosu na kaznena djela zaštite djece i maloljetnika državna odvjetništva doista unatoč činjenici što se prošle godine nismo baš proslavili sa jednim predmetom koji se tiče u odnosu na Brezovicu postižu relativno dobar rezultat. Struktura tih kaznenih djela, broj počinitelja itd. pokazuju da se u osnovi tu dosta dobro radilo, ali kažem, sve skupa je zasjenjeno aferom Brezovica. Tako da u tom pravcu doista, bez obzira na podatke ne mogu kazati da stojim iza svega što smo u tom dijelu napravili. Odgovornost pravnih osoba za kaznena djela je novi institut, nakon što je uvedena kaznena odgovornost. Tu smo tek na početku, ali relativno dobro to funkcionira. Prije svega govorimo o onim situacijama kad odgovorne osobe pravnih osoba čine kaznenih djela isključivo i jedino u korist pravne osobe i onda idemo u postupke protiv njih. U svakom slučaju gospođe i gospodo zastupnici, u odnosu na kazneno pravno ovlast, statistički pokazatelji govore da smo radili dobro, a da stanje i kretanje kriminaliteta u Republici Hrvatskoj nije alarmantno onako kako se koji put dade zaključiti iz medijskih članaka. Broj pokazatelja kaznenih djela i postupanje po njima upućuje na zaključak da je tu situaciju standardna kao i ranijih godina, a da broj kaznenih djela u osnovi ne raste. Osim onog djela u odnosu na broj nepoznatih počinitelja. Ostalo mi je doista malo vremena da se osvrnem i na drugi važni dio našeg rada i postupanja, a to je rad na građanskim i upravnim predmetima. Tijekom 2004. godine bilo je u radu 220 tisuća ovih predmeta, od čega 122 tisuće novih predmeta. Vrijednost, ukupna vrijednost predmeta parničnih sporova u prošloj godini bila je preko 11, odnosno 14 milijardi kuna. Ukupna vrijednost predmeta spora u kojima je Republika Hrvatska bila tužitelj je 4 i pol milijarde kuna, a gdje je bila tužena 8 i pol milijardi kuna. To je sam po sebi doista zabrinjavajući podatak, posebice ako vodimo računa o uspješnosti u tim postupcima koja ne ovisi prije svega od zamjenika državnih odvjetnika nego od stanja u tim predmetima, odnosno pravnih poslova koji su prethodili ovim postupcima. U sporovima u kojima zastupamo Republiku Hrvatsku, ministarstva i državna tijela uspješnost u postupku je zadovoljavajuća. 58% sporova je dobijeno, a tamo gdje smo tuženi 17,3%. To vam je pokazatelj koji govori o svemu tome. S druge strane, gdje je Republika Hrvatska ovrhovoditelj tražimo milijardu i 400 milijuna kuna, ali istovremeno od nas se traži svega 299 milijuna kuna. Znači da su, ona druga strana je uspješnija u naplati svojih potraživanja od nas. Odmah da budem na određen način samokritičan. Broj stečajeva pada. Ove godine je još i više, itd., itd. U strukturi sudskih predmeta najbrojniji su radni sporovi. Lani ih je bilo 28 tisuća 839, ogroman broj i nikad viši do sada. Međutim, moram vam kazati odmah za utjehu, ove godine, ove godine 2005. drastični je pad i tih radnih sporova ima skoro dvostruko manje nego li ih je bilo ranijih godina. U preostalom dijelu izvješća govorili smo također o tome što Državno odvjetništvo u građansko upravnim odjelima poduzimaju radi zaštite državne imovine i o tome što uopće rade na predmetima u kojima imovinu treba štititi. Govorili smo o pravnoj problematici, zatim govorili smo uopće o problemima vezanih za rad državnih odvjetništava, o ažurnosti građansko upravnih odjela na radu u parničnim predmetima gdje ovisi o ažurnosti rada pojedinih državnih tijela i sudova. Govorili smo o problematici uknjižbe što je jako važno, posebice vezano za rokove u 2007. godini, katastru itd. itd. Kao i ranijih godina rad na građanskim upravnim predmetima u znatnoj mjeri utječu nesređeni odnosi o evidentiranju i raspolaganju državnom imovinom. Dospjela potraživanja i teškoće u poslovanju općenito. Smatramo da se težište pažnje u zaštiti imovinskih prava države treba usmjeriti na utvrđivanje i upis državne imovine u zemljišne knjige i druge registre, naplatu poreza, jer bez tih propusta trpi znatne štete. Cijenimo da je prioritetno izvršiti uknjižbu poljoprivrednog zemljišta i tražimo potporu nadležnih ministarstava itd. U sporovima u kojima Državno odvjetništvo zastupa Republiku Hrvatsku, ministarstva i državna tijela kao tužitelj u uspješnom postupku je zadovoljavajuća, a u drugim sporovima je uspjeh znatno lošiji. Struktura su radni sporovi, a u stečajnim postupcima zbog činjenice da gotovo u pravilu stečajni dužnici nemaju imovine ili ona neznatna, vrijednost tražbine Republike Hrvatske ostaju nenaplaćene obzirom na redu u koji smo se svrstali ili se naplate u beznačajnom iznosu. Iako su novi Stečajni zakon djelomično riješili pitanje naplate dospjelih potraživanja države u stečaj dugovanja, potrebno je ranije predlagati pokretanje stečajnih postupaka, a u slučaju odobravanja odgode poreza država mora svoje tražbine osiguravati valjanim sredstvima osiguranja, hipotekama. Da bi ostvari gore navedene zadaće na području zaštite imovine Republike Hrvatske i progon počinitelja kaznenih djela, nužno je uz kvalitetniji radi nadzor unutar državnih odvjetništava ostvariti programe Vlade Republike Hrvatske o reformi pravosuđa, osobito u edukaciji i informatizaciji pravosuđa jer se bez suvremenih načina praćenja i nadzora rada na predmetima o radu, bez stalnog usavršavanja zaposlenih u državnom odvjetništvu dugoročno ne mogu ostvariti standardi koji su postignuti u zemljama Europske unije. Hvala. Nisam mogao biti duži.
Hvala. Odbor za pravosuđe, predsjednica Odbora poštovana zastupnica Ana Lovrin. Izvolite.
Hvala. Gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine glavni državni odvjetniče, gospođe i gospodo zastupnici. Odbor za pravosuđe Hrvatskog sabora razmotrio je na 31. sjednici održanoj 4. listopada 2005. godine izvješće o radu državnih odvjetništava u 2004. godini koje je predsjedniku Hrvatskoga sabora podnijelo Državno odvjetništvo Republike Hrvatske aktom od 19. rujna 2005. godine. Odbor je predmetno izvješće raspravio u skladu s člankom 73. Poslovnika Hrvatskog sabora u svojstvu matičnog radnog tijela. U uvodnom izlaganju zamjenika glavnog državnog odvjetnika Republike Hrvatske istaknuto je da je izvješće o radu izrađeno sukladno ustavnim ovlastima po kojima Državno odvjetništvo postupa protiv počinitelja kaznenih djela i drugih kažnjivih djela, poduzima pravne radnje radi zaštite imovine Republike Hrvatske te podnosi pravna sredstva za zaštitu Ustava i zakona. Posebno je istaknuto da je rad državnih odvjetništava ažuran, tri četvrtine primljenih prijava riješena su u roku kraćem od 6 mjeseci. Prvo područje obrađeno je izvješćem na kaznenim predmetima, kretanju i strukturi kriminaliteta. U 2004. godini odbačajem kaznene prijave riješeno je 34% prijava, neposrednim optuženjem 58% i podnošenjem istražnog zahtjeva 8%. Državno odvjetništvo smatra da institut beznačajnog dijela i načela svrhovitosti u praksi daje rezultate, stoga ih treba primijeniti i na odrasle osobe osim na mlađe punoljetnike i maloljetnike. Tijekom 2004. godine sudovi su donijeli 87,1% osuđujućih presuda, a svega 7,6% oslobađajućih presuda čime je uspješnost postupka dobra. Drugo područje je rad na građanskim i upravnim predmetima kojih je u 2004. godini ukupno bilo 220 tisuća 179. Nastavljen je trend povećanja broja predmeta, posebno predmeta iz nadležnosti sudova. U sporovima u kojima Državno odvjetništvo zastupa Republiku Hrvatsku, ministarstva i državna tijela kao tužitelja uspješnost u postupku je zadovoljavajuća dok je u sporovima u kojima zastupa Republiku Hrvatsku kao tuženika, uspjesi su lošiji. Izvješćem su također obuhvaćeni i drugi poslovi kao što su međunarodna pravna pomoć, rad USKOK-a, organizacija, kadrovi i materijalni uvjeti rada Državnog odvjetništva. U raspravi su članovi Odbora iskazali jednokratnu potporu izvješću radu državnih odvjetništava u 2004. godini. Članovi Odbora pohvalili su iscrpnost i sveobuhvatnost podnijetog izvješća. No, na izvješće o radu državnih odvjetništava članovi Odbora iznijeli su i određena mišljenja i prijedloge. Ocjena je Odbora da Izvješće o radu državnih odvjetništava u 2004. godini cjelovito, podrobno i kvalitetno, a rad državnih odvjetništava učinkovit i ažuran prema stanju spisa. Izvještaj pokazuje i kakvo je stanje kriminaliteta u Republici Hrvatskoj pa možemo konstatirati da je unatoč percepciji javnosti o porastu kriminala i sve većoj opasnosti od njega, ukupnost našeg kriminaliteta znatno povoljnija u odnosu na pojedine susjedne zemlje. Prema službenoj statistici o broju prijavljenih kaznenih djela na 100 tisuća stanovnika u Republici Hrvatskoj, prosječno se prima 2177 prijava dok je broj prijava u Austriji primjerice 7274, u Mađarskoj 4144, a u Sloveniji 3869. Nadalje izvješćem je dano kretanje kriminaliteta prema broju poznatih i nepoznatih počinitelja, grafikom pokazuje da broj prijava protiv poznatih počinitelja pada, a broj prijava protiv nepoznatih počinitelja raste. Podaci o kretanju kriminaliteta poznatih i nepoznatih osoba iznimno su važni za raspravu o represiji i kretanju kriminaliteta. U dijelu izvješća koje govori o prosječnom vremenu rješavanja prijava, radi jasnoće smatra Odbor da bi bilo poželjno navesti točno kada državno odvjetništvo smatra da je prijava riješena. Nakon provedene iscrpne rasprave Odbor jednoglasno predlaže Hrvatskom saboru donošenje sljedećeg zaključka: Prihvaća se izvješće o radu državnih odvjetništava u 2004. godini.
Hvala. Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina. Nema. Odbor za ravnopravnost spolova, predsjednica Odbora poštovana zastupnica Gordana Sobol. Izvolite.
Zahvaljujem. Gospodine predsjedniče, gospodine državni odvjetniče, kolegice i kolege. Odbor za ravnopravnost spolova Hrvatskoga sabora raspravio je na 31. sjednici održanoj 1. prosinca 2005. godine Izvješće o radu državnih odvjetništava u 2004. godini u svojstvu zainteresiranog radnog tijela. Odbor je raspolagao pisanim mišljenjem Vlade Republike Hrvatske na navedeni akt. U uvodnom izlaganju predstavnik predlagatelja upoznao je Odbor sa kretanjem i strukturom kriminaliteta. U 2004. godini državnim odvjetništvima u Republici Hrvatskoj prijavljeno je ukupno što punoljetnih, što maloljetnih osoba 96 tisuća 915 što je za 2% više nego u 2003. godini. U ukupnom broju prijavljenih osoba značajan se postotak cca 49% odnosi na nepoznate počinitelje što izaziva na veliku zabrinutost. U 2004. kao i u ranijim godina najviše je odraslih osoba prijavljeno zbog imovinskih delikata. Podaci o ukupnom broju neriješenih prijava pokazuje da je državno odvjetništvo ažurno u radu. Kada su u pitanju maloljetne osobe, u posljednje tri godine bilježi se blagi pad maloljetničke delikvencije, ali u ovoj populaciji najzastupljenija su imovinska kaznena djela, a najbrojnije među njima teške krađe. Ukazano je također da postoji velika razlika u strukturi kriminaliteta između gradova. Kada je u pitanju maloljetnički kriminalitet, državno odvjetništvo primjenjuje načelo oportuniteta, jer kod ovih počinitelja važnija je resocijalizacija od represije. U raspravi Odbor je izrazio zabrinutost zbog povećanja broja ovisnika o drogama o čemu se govori u Izvješću o provedbi Nacionalne strategije suzbijanja zlouporabe opojnih droga u Republici Hrvatskoj u 2004. godini, dok ovo Izvješće pokazuje trend opadanja kaznenih djela zlouporabe opojnih droga. S tim u svezi istaknuto je da je MUP u zadnje vrijeme razbio, istina, nekoliko narko lanaca mada je narko mafija očito sve organiziranija. Tijekom 2004. godine za kaznena djela protiv braka, obitelji i mladeži prijavljeno je 2 tisuće 785 osoba. Što je za 48% više nego u 2003. godini. Što se tiče strukture najviše je kaznenih djela zapuštanja i zlostavljanja djeteta, te kazneno djelo nasilničkog ponašanja u obitelji. Od 908 prijavljenih osoba njih 862 su prijavljeni za kaznena djela nasilja u obitelji počinjena isključivo prema odraslim članovima u obitelji, a 122 ili 13% prema maloljetnim članovima u obitelji. U znatnom broju slučajeva žrtve obiteljskog nasilja su žene i djeca, 75% dok se 25% odnosi na žrtve muškog spola. Podaci o broju prijava nasilničkih ponašanja u obitelji govore da su one puno veće u urbanim sredinama u odnosu na ruralne. To je po mišljenju Odbora zabrinjavajuće napose kad se uzme u obzir da otprilike 40% stanovnika naše zemlje živi u manjim mjestima. To sve govori da je senzibilizacija i edukacija neophodna jer je još uvijek očigledno sramota u manjim sredinama prijaviti nasilnika jer nipošto ne stoji zaključak da u manjim mjestima nema nasilja. Državno odvjetništvo u ovome Izvješću nema podatke razvrstano po županijama, ali je moguće napraviti komparativan prikaz i po županijama. Kad su u pitanju sankcije izrečene počiniteljima kaznenog djela nasilničkog ponašanja u obitelji Odbor smatra da sudovi izriču u pravilu donju propisanu mjeru kazne, odnosno najblažu kaznu koja često ne odgovara težini počinjenog djela. Na to upozorava i državno odvjetništvo u svome izvješću slično kao i prošlih godina. Također zabrinjava i činjenica koja ukazuje na sve veći broj nepoznatih počinitelja kaznenih djela. U raspravi su članovi i članice Odbora podržali Izvješće o radu državnih odvjetništava u 2004. godini, ali su naglasili da reforma kaznenog zakonodavstva koja je u tijeku kao i suradnja državnih tijela također trebaju pridonijeti učinkovitoj borbi protiv kriminaliteta. Nakon provedene rasprave Odbor je jednoglasno odlučio predložiti Hrvatskom saboru da donese zaključak da se prihvaća Izvješće o radu državnih odvjetništava u 2004. godini. Hvala.
Hvala. Otvaram raspravu. Klub zastupnika SDSS-a, poštovani zastupnik Ratko Gajica. Nema ga, klub gubi pravo na riječ o ovoj temi. Klub zastupnika HDZ-a poštovani zastupnik Dražen Bošnjaković. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, državni odvjetniče, kolegice i kolege. Pred nama je Izvješće o radu državnih odvjetništava u 2004. godini i to svake godine raspravljamo i vrlo bitno je izvješće koje smo dobili. Ovo Izvješće kao prvo govori o radu državnog odvjetništva u 2004. godini, međutim ono daje i određene činjenice, određene spoznaje o stanju, strukturi, kretanju kriminaliteta u Republici Hrvatskoj u prošloj godini, a također govori i o onim drugim građanskim stvarima, imovinskopravnoj zaštiti dobara Republike Hrvatske u predmetima u kojima Republiku Hrvatsku zastupa državno odvjetništvo. Stoga ovo Izvješće državnog odvjetnika je vrlo bitan dokument koji svake godine raspravljamo. Što se kao temeljno može reći o Izvješću za 2004. godinu? Ono je vrlo slično onom izvješću koje smo imali zapravo i godinu dana ranije. Ono što karakterizira rad u prošloj godini je vrlo, vrlo visoka ažurnost našeg državnog odvjetništva i gledajući sa tog aspekta radom državnog odvjetništva u 2004. godini možemo biti više nego zadovoljni. Jer ovi rokovi u kojima se rješavaju kaznene prijave, ovi rokovi u kojima se unutar državnog odvjetništva reagira na kaznene prijave te se podižu akti ili se odbacuju akti zaista su vrlo kratki i državno odvjetništvo je to vrlo uspješno riješilo kao što se vidi iz samog Izvješća jednom internom preraspodjelom onih zaostataka koji su 2000. godine zatečeni i oni su prošli očito jednu značajnu fazu gdje su uspjeli to razriješiti. Tako nešto je sada na sceni i u samom pravosuđu gdje se predmeti koji su stariji, koji su zatrpali neke sudove koji su puno više opterećeni od onih manjih. Oni se raspoređuju na neke druge sudove koji imaju manji broj predmeta, pa se bilježi u godinama ovima i rasterećenje i veća ažurnost samih sudova. Kada pogledamo ovu analizu prvo što se trebamo upitati da li je naša zemlja opterećena kriminalitetom ili ne, a to je ono što se vani računa po broju kaznenih prijava na 100 tisuća stanovnika. Kod nas, kada pogledamo te statistike, možemo doći do zaključka da naša zemlja nije previše opterećena kriminalitetom jer vidimo da se radi o preko 2 tisuće kaznenih prijava na 100 tisuća stanovnika. I još kad k tome dodamo da 33% tih kaznenih prijava bude odbačeno, onda mislim da bez obzira na ovu percepciju javnosti koja je sada prisutna jer svaki dan malte ne u novinama vidimo da se dogodila negdje pljačka, negdje razbojstvo. Globalno gledajući, po brojkama gledajući velikih razloga za zabrinutost u ovom segmentu ne bi trebalo biti. Ono što je također značajno, struktura kriminaliteta se nije bitno promijenila i nadalje zapravo najznačajniji udio u kriminalitetu imaju kaznena djela imovinskog karaktera. Ali ono što je zabrinjavajuće da dolazi do povećanja ovih kaznenih djela vezano za droge. I to smo imali već na ovom Saboru Izvješće i o Nacionalnoj strategiji u borbi protiv droge. I nadam se da ćemo u narednom razdoblju tu polučiti svakako bolje i značajnije rezultate. Ono što smo uvijek, ovo Izvješće državnog odvjetnika gledali kroz ponajviše prizmu kaznene politike, mislim da ovaj puta bi trebalo se koncentrirati dosta na onaj građanski dio, a to je zaštita imovinskih prava Republike Hrvatske. Onaj građanski dio kada pogledamo u ovom dijelu Izvješća ima jedan podatak koji je zaista zabrinjavajući, a to je da se u zadnje 2 godine broj građanskih predmeta povećava. To je 2003. godine bilo je 110 ili 112 tisuća novih predmeta u kojima je Republika Hrvatska bila tuženik, a u 2004. godini to se povećalo za još 10, 12% tako da imamo preko 120 tisuća predmeta u kojima je Republika Hrvatska bila tužena. Kada usporedimo predmete u kojima Republika Hrvatska je tužitelj, u kojima ona ima potraživanja prema pravnim subjektima i one predmete u kojima smo mi tuženi, u kojima potražuju prema nama, vidimo jedan veliki nesrazmjer. Naime, tamo gdje mi tužimo potraživanja su negdje ukupno oko 4 milijarde kuna. Tamo gdje smo mi tuženi, od nas potražuju nekakvih 8 i pol i više milijardi kuna. I to bez kamata, bez troškova i bez svega toga. Dakle, taj dug je veći. Izvjesnost naplate u onim sporovima gdje mi tužimo nije baš tako sjajna, nije baš tako realno da ćemo mi tih 4 milijarde naplatiti zapravo. Više je izvjesno da ćemo manji dio toga naplatiti. A izvjesnost tamo gdje mi dugujemo je da će vjerovnici Republike Hrvatske to svakako i naplatiti. I zato kada sve to vidimo, vrlo teško smo se borili sa deficitom državnog proračuna koji je bio 2003. godine 6,3%. Vidimo da smo postigli veliki napredak i zaista je lijepo gledati jučer informativne emisije i umirovljenike koji su zadovoljni što im dolaze obračuni i koji su zadovoljni što vide da će im ovaj dug koji je obračunat biti vraćen i jednako tako bojim se da u sljedećim godinama ukoliko ne počnemo rješavati ove probleme bismo se mogli suočiti sa jednim velikim problemom, a to je ispunjavanje naših obveza koje imamo u onim sporovima gdje smo tuženi i gdje smo dužnici i zato mislim da je metodološki ovo Izvješće sjajno napravljeno kao i prošle godine, ono vrlo jasno, vrlo eksplicitno ukazuje na probleme koji su prisutni, međutim ono o svemu tome i nudi stav, ono o svemu tome i nudi rješenja. Zato u svakom slučaju u narednim godinama moramo biti svjesni da smo sudove zatrpali sa predmetima u kojima smo tuženi, da postoji određeno potraživanje i to je najbolje što je državni odvjetnik i sam rekao u svom izvješću da je te stvari potrebno rješavati nagodbama gdje ćemo zapravo eliminirati i dio kamata i dio troškova i sasvim sigurno da će to biti i doprinijet će i ugledu države i svemu. Jedno od bitnih stvari koja se također odnosi je vezano za kaznenu politiku i sam državni odvjetnik je ovdje rekao da postoji određena percepcija da je kaznena politika blaga, pa i mišljenje Državnog odvjetništva je da je kaznena politika blaga i to se vidi da državni odvjetnici podnose žalbe u kaznenim predmetima i to na onaj dio osuđujućih presuda koje se odnose na visinu kazne. Kao što znamo imali smo ovdje u prvom čitanju i izmjene Kaznenog zakona tako da evo vidimo da i Hrvatski sabor će reagirati na uočeno stanje i na ovu uočenu pojavu pa ćemo izmjenama Kaznenog zakona koje su prvenstveno usmjerene u to da se podigne ona donja granica kazni, da se ona podigne jer zapravo kad analiziramo kazne koje se izriču sve kazne imaju svoj minimum i maksimum i većina tih kazni koje se izriče u sudskim presudama, one su blizu onog minimuma. E sada upravo da bismo izbjegli to podižemo taj minimum i na neki način smanjujemo taj raspon u kojima će sudovi određivati te kaznene djele, presuđivati u odnosu na kaznena djela i zato sa strane Hrvatskog sabora mislim da je to jedna mjera, da je to jedan dobar Zakon koji je u proceduri, ali naravno dobra je mjera i ova koju Državno odvjetništvo i interno provodi da i oni provociraju drugačiju sudsku praksu, da se izreču oštre mjere, iako i tu su različite percepcije kad moramo vidjeti u javnosti, s jedne strane smatramo da postoji velika blagost i neučinkovitost tog našeg pravosuđa, a s druge strane imamo činjenicu da su nam pretrpani zatvori i da zapravo nemamo više gotovo mjesta u zatvorima, tako da i tu postoje određene razlike u svemu tome. Ovdje je jako dobro u ovom Izvješću isto obrađen jedan problem, a to je problem stečaja. Vrlo je jasno i korektno ovdje rečeno da Republika Hrvatska u tom stečaju zapravo u pravilu ostaje kratkih rukava jer kada se svi vjerovnici naplate po onom redu kako to ide zapravo nama ne ostane ništa. Problem je, ja bih rekao ne toliko u zakonodavstvu nego je problem praktične naravi, problem je doista u kasno otvaranju stečaja jer stečajevi se otvaraju onda kada zapravo dugovi trgovačkih društava višestruko premaše one iznose koja trgovačka društva su dužna nekome platiti i kad se otvori stečaj onda zapravo vi ne možete i nemate od kuda podmiriti te dugove, tako da u toj priči ostanu kratkih rukava i radnici i država i vjerovnici, a vrlo lijepo u Stečajnom zakonu postoji i kaznena odredba je li prema upravi, ako nije na vrijeme otvorila stečaj tada član uprave odgovara za neotvaranje stečaja, jer stečaj trebamo demistificirati i shvatiti to kao jedan normalan postupak, shvatiti to kao postupak u kojem je potrebno provesti u kratkom roku i na vrijeme kada se zapravo još vjerovnici mogu namiriti. Zaključno, mislim da sa ovim Izvješćem možemo biti zadovoljni, mislim da sa radom Državnog odvjetništva u 2004. godini prvenstveno možemo biti zadovoljni, jer Državno odvjetništvo je dosegnulo vrlo značajne rezultate u ažurnosti rješavanja kaznenih prijava koje zaprima. Oni su sada dovedeni na jednu razinu koja ja vjerujem da će se iz godine u godinu i još i više poboljšavati i u svakom slučaju mislim da što se stanja kriminaliteta tiče nekakvih velikih razloga za zabrinutost gledano statistički, gledano globalno zaista kod nas nema. Ovaj drugi dio što se tiče građanskih predmeta tu zaista ćemo u sljedećim godinama morati poduzeti puno značajnije mjere i morat ćemo puno više truda uložiti kako bismo riješili probleme koji su ovdje evidentirani i koji se zaista odnose na vrlo visoka potraživanja. Klub Hrvatske demokratske zajednice podržat će ovo Izvješće. Hvala.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovana zastupnica Ingrid Antičević Marinović.
Poštovani gospodine predsjedniče. Na žalost moram ispraviti svog uvaženog kolegu koji je eto bio slobodan ustvrditi da su po velikim uspjesima, pa tako onda kaže kako su naši umirovljenici evo sada zadovoljni. Ne samo da nisu zadovoljni, nego evo jutros šokirani, da u pravu si Dragice, dvoje ljudi me starijih srelo da jedna starija žena mi kaže da je skoro doživjela infarkt kad je dobila obračun, većina dobiva obračun 0 kuna, a ljudi će izgleda biti sretni ako još ne dobiju obračun gdje će morati vraćati još nešto ovoj Vladi.
I drugi je poštovani zastupnik Pero Kovačević.
Poštovani gospodine predsjedniče. Ispravljam dva netočna navoda. Prvi je ovaj oko zadovoljstva umirovljenika, vidjeli smo na žalost i drugih slučajeva, znači dogodilo se ono što sam ja rekao i ranije, bila su veća očekivanja i nade nego što na žalost je, a drugi. … [[Upadica se ne razumije.]] To će biti sigurno riješeno, da. Odmah poslije izbora. Drugi ispravak netočnog navoda odnosi se na onaj dio što je uvaženi kolega rekao gdje je glavni problem vezano za naplatu države kad je otvoren stečaj. Glavni problem je u tome kako smo proveli pretvorbu i privatizaciju onda ne bi bilo toga problema, provedena je na način na koji je trebala provesti. Hvala lijepa.
Klub SDP-a, poštovana zastupnica Ingrid Antičević Marinović. Izvolite.
Hvala poštovani gospodine predsjedniče, glavni državni odvjetniče, kolegice i kolege. Klub, odmah da kažem klub SDP-a podržava Izvješće o radu državnih odvjetništava za 2004. godinu, međutim smatramo to svojom dužnošću i svojom odgovornošću upozoriti u kojim uvjetima radi Državno odvjetništvo kao dio neovisnog pravosuđa, bar kako tako je u zakonu stipulirano. Koji su to uvjeti prošle godine se dogodili, na žalost i nastavljaju se, u kojima svoj rad po Ustavu i zakonu moraju obavljati naša pravosudna tijela? Koje i kakvo to vrijeme? Prije nekoliko mjeseci Upravni je sud donio odluku kojom je sudio našeg premijera zbog toga što je novinarki uskratio traženje potrebnih informacija i umjesto da se hitno i promptno postupilo po nalogu suda od strane izvršne vlasti, od strane premijera izdavali su se nalozi policiji i samom Državnom odvjetništvu, državnom odvjetništvu koje je po zakonu i koje je neovisno i koje treba biti neovisno da bi ispunilo svoju vrlo delikatnu odgovornu a počesto i opasnu dužnost. Čak štoviše, to nije bilo jednom, to nije bilo dva puta. Stiče se dojam da se jednostavno to izvršnoj vlasti nekako prešlo u naviku. To traje već godinu i pol dana da se izdaju nalozi i policiji i državnom odvjetništvu u najkonkretnijim stvarima. I postavlja se pitanje da li je u takvom jednom političkom okruženju, da li je kod takvog stanja stvari moguće neovisno pravosuđe. Takvo ponašanje nije pogubno samo za državne institucije progona i represije već ozbiljno narušava jednu klimu u kojoj se mora razvijati naša pravna država. Samo se podsjetimo vremena kad je za vrijeme koalicijske vlasti jedan državni dužnosnik samokritički se osvrnuo na jedan sudski pravorijek i to na pravomoćnu sudsku odluku uzbudila se tadašnja oporba smatrajući to grubim nasrtajem na sudbenu vlast, grubim nasrtajem na pravosuđe. Prošlo je nekoliko godina teškog oporavka da pravosuđe prije svega počne zadobivati onu potrebnu samosvijest koja joj je toliko potrebna u tom svom poslu jer su oči ne samo stručne i svekolike javnosti upravo uperene u njihov rad i kako bi se oduprlo svakom političkom pritisku. Evo, kada su po novom starom, po obliku vlasti ponovo počeli pljuštati takvi nalozi. I da se malo zamislimo uopće o uređenju državnog odvjetništva. Ponavlja, ono je i po Ustavu i po zakonu kod nas neovisno pravosudno tijelo, ono nije dio izvršne vlasti. Istina, u nekim zemljama Državno odvjetništvo je tako organizirano da je u jednom svom segmentu neposredno dio izvršne vlasti, gdje čak tamo u takvim sustavima resorni ministar pa čak i premijer pod određenim uvjetima imaju određene ovlasti nad radom državnog odvjetništva i to ponekad u vrlo određenim odnosno ne samo grupi predmeta nego čak i u konkretnom predmetu. Međutim, vidite i kod takvog formalnog ustroja i u takvim uređenjima oni se nerijetko nego nikada ne služe takvom svojom ovlašću. Zašto?
Poštovana zastupnice, ovo je izvješće. Slušajte, ovo je izvješće o radu državnih odvjetništava u 2004. godini. Izvolite se držati teme.
Oprostite, ja se držim teme.
Ne držite se teme i nemojte sa mnom polemizirati kad je očito da se ne držite teme.
Dobro. Ja sam već i rekla što sam mislila reći. Ja znam da je ova tema neugodna za vlast ali upravo kod takvih situacija stvari građani pitaju, znate pitaju kako može raditi Državno odvjetništvo, gospodine predsjedniče i drage kolegice i kolege, ako se izdaju nalozi. Onda građanin logično razmišlja. Pa ako se izdaju nalozi da se nešto pokrene da li se tajno izdaju nalozi da se nešto ne pokrene. Molim, o tome smo imali dosta izvješća i u našem tisku. No, kako da vas ja previše ovdje ne uznemiravam ja ću onda vrlo konkretno i govoriti. Ovo smatrajte ovako uvertirom. Evo vidite, držat ću se sada slova i riječi našeg glavnog državnog odvjetnika vrlo odmjerenog, vrlo korektnog, vrlo stručnog čovjeka koji evo demantira ono što tvrdi ministar policije Kirin koji upravo govori smanjuje se broj kaznenih djela, kriminalitet je u opadanju. Međutim, tomu nije tako. Porastao je broj najtežih najpogibeljnijih djela, imovinskih delikata sa elementima nasilja, tj. razbojništava i to je ono što zabrinjava, to je ono što je posve razvidno ne samo iz ovog pisanog izvješća nego danas evo i iz usmenog izlaganja gospodina državnog odvjetnika. Porastao je broj najtežih kaznenih djela, razbojništava. To je bilo negirano da tomu nije tako, da se eto samo stiče takav dojam. Pa ja podsjećam da je u srpnju ove godine se čak sedam razbojništva dogodilo samo u osam sati. U pravilu počinitelji ostaju nepoznati. I to je ono što se mi moramo ovdje kao zakonodavna vlast a ovo je upozorenje i prilika da čuje izvršna vlast što mora učiniti da bi pomogla pravosudnoj vlasti, da bi pomogla državnom odvjetništvu ono koje je zaduženo za progon da bi bilo još i efikasnije. U pravilu, kažem, kod najtežih tih kaznenih djela počinitelji ostaju nepoznati. A ono što je važnije od najstrožeg i od najboljeg zakona jeste upravo spremnost i uspješnost u brzom otkrivanju, u brzom hvatanju i suđenju počinitelju. Osim što svako sljedeće razbojništvo postaje sve brutalnije gotovo da je i način izvršenja vrlo sličan već nekako uhodan. Ali takvi razbojnici računaju upravo sa jednom vrlo izvjesnom mogućnošću. A kojom? Da neće biti otkriveni. Jer kada bi bilo obrnuto zasigurno bi i broj takvih zlodjela bio manji. Da je tomu tako govori egzaktni pokazatelj i izvješća nešto što je alarmantno a to je da se drastično povećao broj prijavljenih osoba protiv nepoznatih počinitelja. Ima ih 47 tisuća 499. To govori o efikasnosti policije koja znade vrlo vješto svoju nesposobnost a pogotovo u rastroju u kojem se trenutno nalazi i u najnovijoj politizaciji prebacivati odgovornost na pravosuđe a najčešće na samo Državno odvjetništvo. Ovo otvara ponovo i priču odnosa policije i državnog odvjetništva. Čuli smo danas kako je novela Zakona o kaznenom postupku koja je donesena za vrijeme koalicijske vlasti polučila zaista dobre rezultate, kako je to bio jedan odličan most i premosnica u daljnjoj reformi našeg kaznenog zakonodavstva za koju izgleda ova Vlada nema spremnosti i nije spremna u tom smislu napraviti određeni napor. Ne samo u financijskom smislu i takvoj jednoj realnoj podršci nego jednako tako i u svom političkom opredjeljenju. Da li je sposobna, hrabra i odlučna, ono što je bila spremna učiniti koalicijska vlast da dio svog izvršnog represivnog aparata, dio redarstvenih vlasti stavi pod nalog pravosudne vlasti tj. državnog odvjetništva. Naravno da to nije samo jedan puki zakonodavni akt, da za to trebaju biti ostvarene određene pretpostavke, da to znači dodatnu spremnost, edukaciju i povezivanje ne samo na normativnom koje mora biti posljedica izvršene stvarne povezanosti policije i državnog odvjetništva. Policija koja često voli stvarati efekte uspjeha, pa iako je onda to rezultat timskog rada i uspjeha USKOK-a. Pa često čujemo policija i USKOK. To je već nešto što zbunjuje naše građane. Ne možemo biti uspješni u procesu otkrivanja počinitelja kaznenih djela, u osiguravanju tragova i dokaza o počinjenju kaznenih djela ukoliko nemamo jednu liniju zapovijedanja. Ovdje još uvijek imamo dva kolosijeka. Imamo policiju i imamo Državno odvjetništvo. Koliko smo bili svjesni, time se suočavale i prošle vlasti iz izvješća koliko je puta Državno odvjetništvo zatražilo jednu operaciju, jedan podatak, jednu aktivnost od policije. Koliko je promptno to ona činila? To su vrlo interesantni pokazatelji i u tome mislim da je bit uspješnosti. Koliko ova vlast koliko je najavila da će sljedeće razdoblje biti popraćeno upravo žestokom borbom protiv korupcije i organiziranog kriminaliteta u tome odista misli ozbiljno. Vidjeli smo u donesenom upravo Državnom proračunu za 2006. godinu u stavci analitičkog proračuna.
Kakve to ima veze sa izvješćem o radu Državnih odvjetništava …
Ima za rad USKOK-a. Ima, sad ću vam reći. Pa dozvolite da govorim
U 2004. godini?
Ma ima, ma ima.
U 2000., držite se teme.
Ma ima gospodine predsjedniče i dozvolite da vam kažem zbog čega.
Pa nije ovo rasprava o radu, odnosima policije, državnih odvjetništava, državnom proračunu. To je rasprava o godišnjem izvješću o radu državnih odvjetništava u 2004. godini [[Upadica: Pa nemojte mi oduzimati vrijeme koje mi je rezervirano.]] Rezervirano vam je vrijeme ako se držite teme.
Ja se držim teme ali sigurno ne govorim kako biste vi htjeli.
Ne kako biste ja htjeli nego se [[Upadica: To je točno da ja tako ne govorim i]] Držite se [[Upadica: I moja je dužnost da tako ne govorim.]] Ja vas zadnji puta upozoravam držite se teme [[Upadica: Pa držim se teme.]] Jer ako se ne budete držali teme onda ćete [[Upadica: Pa molim vas gospodine predsjedniče ja govorim o USKOK-u.]] onda ćete, onda ću vam oduzeti riječ [[Upadica: Pa možete vi meni oduzeti riječ]] Ako se ne budete držali teme [[Upadica: Ali nas nećete ušutkati. Ja govorim o USKOK-u. Pa ja govorim]] Neću ja vas ušutkavati nego ću vam oduzeti riječ ako se ne držite teme.
Ja se držim teme a vi meni namjerno oduzimate vrijeme. Ja govorim ovdje o USKOK-u, a vi mene u tome sprječavate. Ja govorim ovdje o USKOK-u, o nalazima i o izvješću o radu USKOK-a. Ja govorim ovdje i želim komentirati i podržati upravo ono što je rekao glavni državni odvjetnik. Da državi [[Upadica: 2004.]] Pa i za 2004. godinu, da, ovo je, ovo su riječi, pa nije glavni državni odvjetnik govorio za 2005. i 2006. nego 2004 [[Upadica: Pa zato vas i upozoravam da se držite 2004.]] Pa ja se držim teme. Pa držim se teme. Dakle da sam USKOK nije još uvijek saživio, još uvijek nije saživio. Zašto? Zato što još uvijek nisu odobrena adekvatna sredstva za jedan od njegovih najvažnijih odjela, a to je Odjel analitičkog praćenja kriminaliteta. Tako da mala sredstva koja se iz godine u godinu odobravaju ili ne odobravaju upravo za Odjel analitičkog praćenja kriminaliteta dovodi upravo u nemogućnost uspješnosti odnosno uspješnijeg rada i rezultata samog USKOK-a. Ono što mi se čini također važnim za napomenuti, što je to posebno apostrofirano u riječ i kako u samom izvješću tako i u riječima gospodina glavnog državnog odvjetnika. To je problem gospodarskih kaznenih djela. Istaknuto je upravo da je u ovoj godini s obzirom da su uzeta u rad konačno i ti predmeti koji su stalno bili požurirani, koji su stalno bili požurivani i ažurirani konačno ipak urodilo plodom koliko toliko, ali upravo na inicijativu glavnog državnog odvjetnika koji je ovdje od Sabora tražio i autentično tumačenje u određenim stvarima. Zašto? Zato što gospodarska kaznena djela odnosno inkriminacije što je upravo i vidljivo i razvidno pa i iz rezultata postupanja po tim kaznenim djelima ne mogu zadovoljiti s obzirom na postojeće inkriminacije. To je posve, to je posve razvidno i takve izmjene dakle takve izmjene su nešto što je nužno. O tome smo također raspravljali u izmjenama Kaznenog zakona i to je nešto što građani jednostavno ne mogu prešutjeti i što je tema koja stalno zaokuplja evo našu hrvatsku javnost već 15 godina. Naše gospodarske inkriminacije, to je vidljivo i iz ovog izvješća a i iz prošlog stalno upozorenje prema zakonodavnoj vlasti o efikasnijeg odnosno primjerenijim inkriminacijama gospodarskog kaznenih djela. Zato je i broj prijava pa i odbačaja u ovom segmentu bio upravo nedopustivo velik. Zbog čega? Upravo zato zbog ograničavajućih zakonskih mogućnosti i zbog opravdane počesto zbog vrhunskog principa načela zakonitosti da se na neki kreativniji način ne tumače niti mogu tumačiti postojeće zakonske norme. Ali to je nešto što naši građani jednostavno ne mogu prihvatiti. Ne mogu prihvatiti da se kreditori, da se vjerovnici jednostavno ne mogu naplatiti i da to ne potpada pod kaznenu odgovornost. To je sigurno frustrirajuća situacija od onih ljudi koji su upravo zaduženi za progon takve vrste kriminaliteta koja je upravo njezino neprocesuiranje i nesankcioniranje stvorilo jedan veliki jaz među, i nepovjerenje u institucije države kod naših građana. Ono što bih posebno htjela apostrofirati …
Hvala lijepa. Ovo, već vam ono, ono vrijeme od onih pola minute koje smo nas dvoje proveli u polemici oko teme. To je već isto vrijeme odavno isteklo i proteklo. Pa izvolite s jednom rečenicom završiti.
Ono što je također vrlo zabrinjavajuće jeste, to proizlazi iz samog izvješća a što je posebno apostrofirao glavni državni odvjetnik, a to je broj, veliki broj porasta parnica u kojima je, oprostite gospodine predsjedniče, država opet najveći dužnik i tu su jedni ogromni, 8 i po milijardi kuna [[Upadica: A što ću vam ja opraštati?]] Ma mislim znam da je malo neugodno pa da ćete me možda i prekinuti [[Upadica: Neću vas prekidati zbog nikakve neugodnosti nego zbog toga što vam je isteklo vrijeme.]] Da Hrvatska duguje 8 i po milijardi kuna. Bit će vrlo interesantno vidjeti ovaj napor policije [[Upadica: Bit će vrlo interesantno, to ćete u dodatku rasprave poštovana kolegice hvala vam.]] O zaštiti radnika i onoj kaznenoj prijavi za neisplatu plaća. Hvala lijepa.
Hvala vam lijepa. Hvala vam lijepa. Pa u nastavku ćete raspraviti to sve. Ispravci netočnih navoda. Poštovani zastupnik Pero Kovačević.
Poštovani gospodine predsjedniče vezano za tvrdnju uvažene kolegice kako Vlada daje i javne i tajne naloge Državnom odvjetništvu kažem da to nama u HSP-u liči na onu "Narugala se sova sjenici". To i je problem u hrvatskom djelu ali inače službeno gledano Vlada može izdati nalog Državnom odvjetništvu o ovima parničnima postupcima jer Državno odvjetništvo baš zastupa Vladu i tu je onda veliki problem zato što onda Vlada kupuje vrijeme i odugovlači s time. Hvala.
Drugi ispravak poštovani zastupnik Emil Tomljanović.
Gospodine predsjedniče kolegica je kazala doslovce sljedeće, dakle netočno naravno. Pljuštaju nalozi, pljuštaju nalozi od strane izvršne vlasti prema Državnom odvjetništvu. To je apsolutno netočno i to treba ispraviti, a očito je aludirala na to da izvršna vlast dakle Vlada ima direktnog upliva prema odvjetništvu, Državnom odvjetništvu kao samostalnom, neovisnom sudbenom tijelu. To apsolutno nije točno i to treba ispraviti, a i radi javnosti to kazati ako kolegica ili netko iz njezinog Kluba ima uporište dakle ima dokumente o tome onda bi u smislu ovako neodgovorne izjave ipak javnosti trebala prezentirati.
Treći ispravak poštovani zastupnik Velimir Pleša.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Kolegica Antičević je rekla naravno netočno: "Državni odvjetnik je u svom usmenom obraćanju nama danas rekao i demantirao ministra Kirina da je broj kaznenih djela raste." Znači rekla je da je državni odvjetnik rekao kako broj kaznenih djela raste. Upravo suprotno, državni odvjetnik je u svom usmenom obraćanju kazao kako broj kaznenih djela u osnovi ne raste i da situacija nije alarmantna kako se to ponekad u javnosti želi prikazati. A vi također ste svojom raspravom željeli pokazati da je to alarmantno.
Sljedeći ispravak, poštovani zastupnik Krunoslav Markovinović.
Hvala gospodine predsjedniče. Pa evo, nije točno što je rekla kolegica je da je koalicijska vlast postigla odlične rezultate, jer je u spektakularnom odmjeravanju snaga mafija odnijela veliku pobjedu. Dalje, u loše rezultate su ubraja što niste uveli kazne za nepotizam, jer inače ne bi predsjednik vaše stranke dao posao ženi, ona sinu i na kraju zajedno promoviraju najveće žrtve rata invalida Republike Srpske, a sve na trošak ove Vlade i države.
Sljedeći ispravak, poštovani zastupnik Branimir Pasecky.
Gospodine predsjedniče. Nije istina da je frustrirajuća situacija o kojoj je govorila gospođa Antičević. Ali gospođo, vi ste frustrirani u nemoći, iz čega proizlazi vaš egzibicionizam u ovoj dvorani.
I zadnji, poštovana zastupnica Ana Lovrin.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Uvažena zastupnica Antičević je rekla da država duguje enormnih 8 i pol milijardi kuna. Nije točno da država duguje 8 i pol milijardi kuna, država je u parnici, u poziciji tuženika, a tek kad bude pravomoćno presuđeno može se govoriti o državnom dugu, a ja bih se složila da je zaista enorman broj parnica iz radnih odnosa pred našim hrvatskim sudovima. A zašto je to tako neka misli bivša Vlada koja je potpisala ugovore, dala radnicima prava, a onda im nije isplatila to što im je obećala pa se sada tuže.
Klub IDS-a, poštovani zastupnik Damir Kajin, koji će se držati teme.
Poštovani gospodine predsjedniče. Cijenjeni gospodine Bajiću, uvažena gospodo zastupnici. Sigurno da uz izvješće Hrvatske narodne banke, Hrvatske radiotelevizije, Hrvatske narodne banke zbog ove monetarne politike HRT-a, zbog medijskih sloboda, utjecaja ili neutjecaja vlasti na taj medij. Jedno od najznačajnih izvješća koje dobijaju saborski zastupnici je izvješće o radu državnih odvjetništva. Ne podcjenjujući jasno ni jedno drugo izvješće koje dolazi u ovaj Sabor. Međutim, ono što je nevjerojatno, u 2004. godini bilo je zaprimljeno 96 tisuća 915 novih prijava protiv nepoznati i poznatih počinitelja kaznenih djela. I sad ispada da u ovoj zemlji koja broji 4 milijuna i 300 tisuća stanovnika svaki 44. građanin Republike Hrvatske zbog nečega je kazneno prijavljen. Ako sad odbijemo djecu, starce, znači svaki 30. građanin Republike Hrvatske u ovoj zemlji je kazneno prijavljen. Čujemo evo svi klubovi su rekli da nismo opterećeni kaznenim djelima, međutim takav jedan mazohizam ovog naroda jednostavno začuđuju. I taj trend vidimo i samo raste, on se ne smanjuje. I što je, i ono što je također nevjerojatno, citiram: "Na kraju 2004. godine ostalo je neriješeno 496 prijava ili 0,76 %.", da jednostavno čovjek ne povjeruje u tu ažurnost. Na stranu što imamo 60 općinskih državnih odvjetništva plus 20 županijskih plus onda državno odvjetništvo gdje radi njih 72 odvjetnika plus 487 njihovih zamjenika. I onda tu vidimo da u ovoj zemlji, ne znam točan podatak, cca imamo tisuću državnih odvjetnika na koje otpada, gdje na svakoga otpada cca 100 predmeta kaznenih godišnje. Govorim znači o kaznenim prijavama. Građansko-upravni odjeli imali su 2004. u obradi 220 tisuća 179 predmeta, a godišnji porast je za 9,9%. Znači na svakog državnog odvjetnika uz onih 100 kaznenih predmeta, otpada još i 200 građanskih. Međutim, kada smo već kod ove materije, ja se želim dotaknuti i povrata imovine. Činjenica je da ta materija već sada ne zaobilazi državnog odvjetnika, barem kada je Istra posrijedi. Jasno da je to politički izuzetno zanimljiva tema i ako netko može ili bi trebao o tome govoriti onda bi trebao IDS, jer smo to pitanje otvorili još pred 2 mjeseca kada su nas ovdje nazivali Balkancima, ali nas nitko nije branio ni s lijeva, ni s desna. Svi znamo i za naše programske deklaracije kada smo unosili ta načela povrata imovine, itd. Međutim, ima tu nekoliko jasno načela koje valja poštivati. To je ta odluka Ustavnog suda gdje su stranci u istoj poziciji kao hrvatski državljani. Međutim, ono što je daleko bitniji, to su međunarodni ugovori koji imaju snagu iznad zakona i moramo voditi jasno računa da nitko nije dobio u ovoj zemlji mandat da zemlju odvede u bankrot. I onda se na kraju ne može činiti ni distinkcija. Ako se već u to krene, a u što vjerujem da neće, između Austrijanaca s jedne strane, Talijana, Židova, Slovenaca itd., Amerikanaca, s druge strane. Zašto to govorim? Zato jer se u Istri vodi nekoliko takvih sporova, velikih sporova, gdje državu jasno zastupa hrvatsko državno odvjetništvo, ili županijsko, svejedno, općinsko, poglavito su zanimljivi slučajevi bivšeg veleposjednika Crljenice. Ali neću više o tome. Da se vratim sad na aktivnosti državnog odvjetništva, opet, u 2004. godini. U USKOK-u je najbolje ne trošiti riječi. Tu im se dogodio najveći skandal, Bago-Granić, a 2005. bivši ravnatelj podnosi ostavku, ili ga gospodin Bajić ponovo ne izabire za šefa USKOK-a. Što želim reći? Da svugdje tamo gdje smo nastupali sa pozicija kako će te institucije promijeniti svijet, kada smo spoznali što smo učinili shvatili smo da smo u odabiru ljudi pogriješili. Ja ih sada neću ovdje spominjati. Točnije, svugdje gdje bi čovjeka izabrali pod utjecajem javnosti, mi bi na kraju pogriješili. I sva je sreća da se neimenovanjem, ne znam, predsjednika Vrhovnog suda, pučke pravobraniteljice, ne pravobranitelji, nego pravobraniteljice za djecu itd. vraća dignitet ovome Domu. I to apsolutno nije bitno da li se dešavalo za treće siječanjske administracije ili ove. Ono što je svakako debakl državnog odvjetništva i sudstva, Vlade, pravosuđa, to je rad po reviziji pretvorbe i privatizacije. Prvo, da se razumijemo, revizija danas više niti nije moguća jer bi izazvala potpuno slom hrvatskog gospodarstva i to je svima jasno, iako bi u 95% slučajevima trebalo im imovinu nacionalizirati, onima koji su to stekli kako su stekli. I drugo, da će nakon najveće pljačke biti gospodo izrečene samo dvije novčane kazne i dvije uvjetne osude u to jasno nitko nije mogao povjerovati tko je pred 10, 5 ili tko je danas pri zdravoj pameti. Na tom testu, znači revizije, Hrvatska je moralno bankrotirala. Na svu sreću nije materijalno.
Gospodine Kajin držite se teme. Izvješće o radu državnih odvjetništava u 2004. godini.
Istina je, ajmo sada se vratiti, da se državno odvjetništvo iskazalo, a što vam priznaje gospodine Bajić i Carla del Ponte, a o čemu ste i samo govorili, recimo o slučajevima ratnog zločina. Istina, Hrvatska surađuje sa Haagom i da je hrvatskim vlastima recimo u dohvatu general u bijegu Ante Gotovina, on bi u roku od 24 sata bio u Haagu. Ali što to govori? Vojnicima će odmah biti kupljena karta za Haag, a stvarnim inspiratorima onoga ludila, političarima i nekim novinarima, neće se dogoditi ništa. I to je hrvatska sramota, odlaze vojnici, ne odlaze nalogodavci. Konačno mnogi od njih su zalutali u rat kao mladi mali građani vođeni velikim srcem. Ono što ja posebno pozdravljam to je strana 19, gdje se govori da su sklopljeni dvostrani ugovori s Bosnom i Hercegovinom, Srbijom i Crnom Gorom koji nam omogućavaju jednostavnije vršenje provjera i prikupljanje podatka, a sve s ciljem da se u svakom pojedinom slučaju utvrde počinitelji i izvedu pred sud. To je sigurno ono što se treba pozdraviti. Ali vidite s druge strane malo dalje se kaže da se radi i na zločinu iz 2. svjetskog rata. I bez obzira što ću ja reći da bez NOB-a ne bi bilo Hrvatske, ja ne bježim od istine da je i ovdje bilo zločina i to nitko ne može kriti. Vjerojatno ne kao na strani one poražene ideologije, ali sigurno da jedna Jazovka i sl. zločin i razumijem dileme jedan zločin proganjati, druge ne, ali nakon 2. svjetskog rata nitko od pobjedničkih vojski nije procesuiran i uvjeren sam da neće ni u Hrvatskoj uz sve moralne dileme koje nosimo kada se sa tim pitanjem suočavamo. Neću previše o djelima zloupotrebe opojnih droga, osim da toga ima toliko da sve više vjerujem da je i policija u to involvirana kao i recimo u krađe terenaca i nečega sl. Svi znaju za počinitelje, ništa se ne dešava. Jasno da kod maloljetnika sve nam je jasno, tu treba biti oportunitet, tu mora doći i do odgoda suđenja, imamo sudove za mladež itd. ali da 2004. ima manje prijavljenih nego 2003. to je gospodo za ne vjerovati. To je jednostavno nemoguće. Tu netko sabotira, ja neznam koga, da li policiju, državnog odvjetnika, pravosuđe u cjelini, zapravo ono što je najtragičnije sabotira hrvatsku javnost, građane i ljude koji su se našli u tom paklu narkotika. Problem je svi ćemo se složiti, iz godine u godinu sve veći, a mi zamislite zbog droge ovdje imamo sve manje prijavljenih. Na primjer 2003. bilo je 6028, a 2004. njih 5965. Trebalo bi jasno nešto reći i o kaznenim djelima protiv imovine ili kaznenim djelima protiv opće sigurnosti o kojima također gospodin Bajić govori. To su npr. ove prometne nesreće i još jednom apeliram da se ukine ona stupidna, štetna, nelogična odredba od 0,0 promila koja niti je spriječila koji smrtni slučaj, niti je ljude otrijeznila da se tako izrazim. Trebalo bi jasno nešto reći i o gospodarskom kriminalitetu. Ali interesantno je, pazite ovdje na strani 26, da u 2004. godini citiram: za kaznena djela iz Glave XXI. KZ primili smo 2878 novih prijava, broj prijavljenih osoba u odnosu na 2003. kada je podnijeto 2871 pokazuje neznatan porast od 0,6% čime je zaustavljen trend smanjenja broja prijava koji je bio prisutan unazad tri godine. U 2001. pad broja prijavljenih iznosio je 14%, 2002. 16%, 2003. 12%. Znači za bivše Vlade je bio pad tih djela, tj. prijava kada je gospodarski kriminalitet posrijedi, međutim mene kao i sve ostale ovdje zanima i sljedeće, to je rad na građanskim odnosno upravnim predmetima. Zašto? Jer ukupna vrijednost, predmetna parničnih sporova kako je doslovce citiram gospodina Bajića, bila je nešto preko 11 milijardi kuna i onda je rekao citirajući i taj podatak iz izvješća, točnije 14 milijardi 649 milijuna 68 tisuća i 170 kuna, ali ako tome pribrojimo znači 4 milijarde 453 milijarde kuna u kojima je država bila tužitelj, znači država tuži za 4,4 milijarde kuna, a na današnji dan državu tuže ne za 8 i pol nego za 11,1 milijardu kuna. Država je prema ovoj tablici uspjela u 58% slučajeva, znači tu je dobila spor, u 12% je spor izgubila, vidjet ćemo recimo kako će proći sada u slučaju recimo ovako Jamba, u 3% se recimo nagodila, u 27% su povučeni tužbeni zahtjevi i to je, ja bih se isto složio sa svima, ključan dio izvješća jer bi država vrlo lako prema ovoj pod navodnicima uspješnosti uvođenju postupka mogla izgubiti dvije do tri milijarde kuna koje nisu ukalkulirane u proračun za ovu ili neku narednu godinu. O stečajevima, ovrhama nemam vremena, ali se slažem da je ovo izvješće hvale vrijedno, da je ono korisno kako bi imali uvid u rad tog važnog državnog tijela. Međutim za kraj još sam fasciniran tom brojkom da je svaki 44 građanin Hrvatske prijavljen za neko kazneno ponašanje. Ako odbijemo još jedanput ću reći djecu, starce, dolazimo do brojke od svakog tridesetog građanina Republike Hrvatske koji je prijavljen zbog nekog od tih delikata. Da je to previše, previše je, ali izvješće apsolutno valja prihvatiti, pa na stranu i ona sramota koja prati Državno odvjetništvo pa i Crkvu glede slučaja Brezovice. Jasno kada govorimo o šteti koju je Brezovica počinila, najveću štetu je učinila ovoj samoj djeci koja su bila tijekom boravka u toj ustanovi na jedan krajnje neprimjeren način napastvovana. Ako bi mi gospodin predsjednik dopustio, volio bih i ja se nadovezati malo na povrat duga umirovljenicima, ne znam da li je to …
Ali to nema veze sa ovim izvješćem.
Pa znam da nema, ali su to spominjali svi.
Ali nema veze sa ovim izvješćem pa onda nemojte to ni spominjati. To je stvarno …
Ali, dobro. Dobro. Bez obzira na sve poštovani gospodine predsjedniče, uvažena gospodo zastupnici, izvješće rekoh je hvale vrijedno. Radi se o jednom od pod navodnicima, najbitnijih koji dolaze pred saborske zastupnike i jednim pozitivnim mišljenjem o istome trebamo ohrabriti gospodina Bajića da i dalje ustraje na neovisnosti svoje institucije. Hvala.
Hvala lijepa. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Pero Kovačević.
Poštovani gospodine predsjedniče, ispravljam dva netočna navoda kolege Kajina. Prvo je rekao da nije točno da je sad moguća revizija jer bi to onda bilo nacionalizacija. Netočno je nešto što je ukradeno i to nije nacionalizacija. Nacionalizacija je kad se od vlasti … oduzima, ali kradljivca nije nego vraćanje u prvobitno stvari. I drugo, za slučaj Brezovica nije kriva Crkva nego Karitas. Hvala.
Drugi ispravak, poštovana zastupnica Zdenka Babić-Petričević.
Gospodine predsjedniče. Kolega Kajin, nije točno da je samo Jazovka zločin pripadnika onih kojih vi uporno branite u Hrvatskom Saboru, Bleiburg, Macelj, Jazovka, Daksa, Aržano, križni putevi koji su trajali 50 godina.
Treći ispravak, poštovani zastupnik Franjo Arapović.
Hvala gospodine predsjedniče. Ispravio bih samo jedan navod koji se ovdje pojavio kao stupidna odluka od 0,0 ili bi to preveli na hrvatski glupa, šašava, bezvezna i da nije spasila ni jedan život. Gospodine Kajin uzmite samo statistiku pa vidite koliko je u zadnjih godinu dana spašeno života i koliko je manji broj. Hvala lijepo.
Hvala. Klub HSP-a, poštovani zastupnik Pero Kovačević. Izvolite.
Hvala lijepa. Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege, glavni državni odvjetniče. Prije svega bih poštovani gospodine predsjedniče, molio da danas tijekom dana date informaciju na jučerašnje traženje kluba Hrvatske stranke prava vezano za ovaj slučaj samozvanog australskog useljeničkog agenta koji nema taj status jer se bojimo da je, prema indicijama da je riječ o jednoj velikoj prijevari, a naši ljudi u kakvoj su socijalnoj situaciji nasjedaju na lažna obećanja. Da ne bi bilo ko i one druge afere pa bih vas molio da tijekom dana stvarno dobijemo tu informaciju. A sad bi prešao na temu. Inače koliko sam čuo glavni državni odvjetnik je neke mjere poduzeo što svakako pozdravljamo. A što govoriti o ovoj temi? Treba prvo reći jednu stvar, da smo mi, stvarno postajemo sve više zemlja paradoksa. Stvarno sve više zemlja paradoksa jer kad govorimo o svim ovima izvješćima pa je riječ i o državnom odvjetništvu percepcija javnosti je sasvim drukčija. Ne mislim na rad državnog odvjetništva nego percepcija javnosti, znači, hrvatskih građana, hrvatskih birača koji su nas birali, ovaj Visoki dom, je da u području, znači, rada, funkcioniranja pravne države puno toga ne štima. Poglavito je riječ o ljudima koji dugo vremena čekaju na rješavanje svojih sporova i baš onima situacijama kad su oni tužili državu. A te situacije su pravo, nedvojbeno jasno i nije ni čudo što je onako mali postotak uspješnosti državnog odvjetništva jer ne može ni biti veći jer činjenično stanja nažalost u mnogim tim predmetima je takvo da će to država morati platiti. Vlada očito zbog problema u proračunu, što je radila i bivša Vlada, samo kupuju vrijeme. Samo kupuju vrijeme, ali moramo se pobrinuti da takve stvari, znači kad raspravljamo o izvješću, poduzmemo mjere da pokušamo ići po načelu nagodbe ili izvansudske ili sudske nagodbe. I točno, i zakonski čak regulirati mogućnost kad država to može i u kojima rokovima, evo, kao što je ovaj slučaj vezano za obeštećenje umirovljenika, odnosno povratka duga. Jer ako to budemo išli dalje, dalje i dalje neće to biti 11,1 milijardu kuna gdje država je na strani tužene nego će biti daleko više jer znamo da tu idu, sporovi traju dugo vremena, kamate i sve ostalo. I redovne, i zatezne i troškovi postupka i svega ostaloga. Tako da se, da je to problem koji je dosta veliki, a i sam broj tih predmeta parničnih u tome dovoljno govori za sebe, a nažalost ništa se tu sustavno ne rješava. A sad vidite kako smo dalje država paradoksa. Vidjeli smo da sad u ovome dijelu parničnome gdje potražuju i oni koji stvarno imaju pravo, ima i onih koji su u pretvorbi i privatizaciji pokrali državu. Pokrali su državu u pretvorbi i privatizaciji i sad oni, pazite, sad oni tuže tu državu. E to je ono, to je ono da pravo i pravda nisu jedno te isto, to se vidi na ovome slučaju. Znači, mnogi koji bili su u izvješću, znači 95,17% je utvrđeno da je provedeno nezakonito revizija i privatizacije. E sad su mnogi i u ovome izvješću koji također tuže državu, sad oni traže od države da ona njima plati taj iznos. Mislim, to je stvarno jedan paradoks nad paradoksom. I sad ajmo dalje, dakle, ajmo realno razgovarati o cijeloj toj situaciji. Moram priznati, znači, u ime Kluba Hrvatske stranke prava da državno odvjetništvo iz godine u godinu je sve bolje, da je sve organiziranije, ali nažalost percepcija javnosti je takva. Nisu mediji krivi tome, nemojte sad medije optuživati da su mediji krivi za percepciju javnosti da su nezadovoljni kako radom državnog odvjetništva. Jer kad mediji vide slučaj, kad ljudi vide slučaj u medijima da je nešto počinjeno odmah gledaju državno odvjetništvo. Jer normalno, za njih je državno odvjetništvo to koje reagira. Ali nije tako baš zbog toga što to državno odvjetništvo to mora dati policiji, a policija to ili radi ili ne radi ili napravi loše. A onda na kraju kad vidimo sve vidimo da je najveća krivica u nama ovdje jer smo donijeli zakon koji je loš. Donijeli smo zakon koji je neprovediv i jer smo namjerno ili ne namjerno loše, ako je riječ o kaznenima, okvalificirali biće kaznenoga djela i uzalud vam trud svirači. Prema tome, mislim da bi baš na ovakav način trebali možda imati čak jednu plenarnu sjednicu gdje bi imali u isto vrijeme, znači, sve ove situacije, rad policije, rad državnog odvjetništva, naš rad ovdje kao zakonodavca, rad sudova. E onda bi morali donijeti paket mjera gdje bi se ove sve nelogičnosti otklonile. Prema tome, ovo jesu pomaci, to je nesporna činjenica ali još postoji, što je rekla i gospođa Ingrid, postoji taj problem da se politika i dalje miješa u državno odvjetništvo što izravno, što neizravno i moramo i taj problem izvesti na čistac. Normalno, politika se ima pravo miješati, odnosno izvršna vlast kad je riječ o ovima parničnim postupcima jer znamo da onda državno odvjetništvo zastupa Vladu i onda mora raditi kako Vlada kaže. To je stvar jasna, to je … [[govornik se ne razumije.]] s nalogom, kako se u pravu kaže. Ali postoje i ovih razno raznih drugih stvari koje stvarno trebamo izvesti na čistac. Prema tome, takvih je stvari bilo otkad je nas na ovome prostoru. Znači, i za bivše Hrvatske i za ove Hrvatske, tu je uvijek postojalo da se politika na ovaj ili onaj način izravno miješala u odgovarajuće procese, koga treba, koga ne treba, kako na koji način, da li će koji predmet stajati u ladici ili. To je ono što je loše, što nije dobro za funkcioniranje pravne države i za stjecanje povjerenja hrvatskih građana u funkcioniranje pravne države. Vezano za ovaj dio također moramo izreći jednu kritiku da je konačno vrijeme da se riješi pitanje slučaja Osijek. Da se to stalno ne poteže. Zato predlažem, to se iz godine u godinu pitanje poteže. Ovdje nije sadržano kao takav slučaj, taj je slučaj gospodina Glavaša i ostalog. Dajte to riješite i nemojmo stalno spekulirati jer taj dio trajanja, trajanja, trajanja stalno ima se osjećaj da je tu politika umiješana. Sve ostalo riješimo, dajemo činjenično stanje, ne stalno držati i medijsku napetost, spekulacije ovo-ono, pa čujemo izjave iz Srbije, od svakud, Bože sačuvaj kakva je situacija. Pa ovi svjedoci, pa oni, pa utjecaj. Mislim, to je jedna …
Sad je tamo u tijeku svečana sjednica Gradskog vijeća Osijeka, tako da …
Hvala lijepo, znam to privatno. Hvala lijepa.
A sad prije baš ne znam.
A vi meni odgovorite za ovo što sam vas jučer pitao. E sad, prema tome, znači očito je da će puno toga trebati napraviti i trebati poduzeti, a prva je bitna stvar što je glavni državni odvjetnik počeo, a to je da on ima pravo birati sam svoju ekipu. Sam svoju ekipu, da mu drugi ne nameću. I da to bude ekipa koja će oko njega se držati, znači 3 bitne stvari. Profesionalnost, stručnog i ovaj dio domoljublja i nekorumpiranost, nepotkupljivost. To je jedini način da se počne raditi. E sad je još veći problem onaj dio kako napraviti da, ovo je stvarno poražavajuća i upozoravajuća činjenica da sve veći broj kaznenih djela ostaje neotkriven. Nepoznati počinitelj. To je znači još jedan dokaz koliko stvari treba raditi u policiji da policija pravovremeno djeluje, da djeluje profesionalno. A moramo ipak na kraju svega ovoga biti svjesni represijom mi nećemo ništa postići. Ali represija, kao što je rekao glavni državni odvjetnik, koja će imati karakter prevencije, e to je rješenje. Znači, ono što se pojavljuje treba prvo djelovati represivno radi sprječavanja da se takva kaznena djela ponavljaju i onda će se imati i taj preventivni učinak. Onda u tome dijelu treba ići na onaj dio što ste kazali vezano za raspon kazni, da ne ide sve u sustav opomene, ukora ili novčanih kazni ili svega ostaloga. E tek onda će se i vratiti povjerenje hrvatskih građana na sve ovo. Prema tome, podržat ćemo, kažem pomaka postoji, ali moramo kazati kakva je percepcija u okviru hrvatskoga naroda i moramo se mi tu duboko zabrinuti. Znači, to nije percepcija samo na rad glavnog državnog odvjetnika, državnih odvjetništava. To je percepcija na cjelokupno stanje u državi. Hvala lijepa.
Hvala. U 11 i 10 je isteklo vrijeme za prijavu za pojedinačnu raspravu u trajanju od 10 minuta po ovoj točci dnevnog reda. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Marijan Bekavac.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Ispravio bih netočan navod uvaženog kolege Kovačevića koji je ustvrdio da Državno odvjetništvo zastupa Vladu. Nije istina uvaženi kolega da Državno odvjetništvo zastupa Vladu, već Državno odvjetništvo radi neovisno i zastupa sve građane pa tako i Vladu u slučaju, makar je to potrebno i kad Vlada misli da je potrebno zatražiti istragu u nekim slučajevima jasno da traži pomoć Državnog odvjetništva, a svakako ne da Državno odvjetništvo ne zastupa Vladu.
Državno odvjetništvo, kolega Bekavac kada je punomoćnik onda zastupa Vladu, da to nije ispravak netočnog navoda, a nema ni povrede Poslovnika. … [[Upadica se ne razumije.]] Nema gospodine Pero Kovačeviću, ima, dobit ćete opomenu. Izvolite. Povreda Poslovnika. Ako je ispravljao kolega jedno pravno gledište vi ste iznijeli. … [[Upadica se ne čuje.]] Nemojte se javljati za povredu Poslovnik pa bi ispravljali mišljenje i stajalište, izvolite evo vam povreda Poslovnika za sada.
Poštovani gospodine predsjedniče. Uvaženi kolega što ste vi prema članku 214. trebali kazati je povrijedio Poslovnik. Prvo je trebao reći koji ispravlja moj netočni navod, a prvo ja to nisam rekao nego sam rekao ovo što ste vi govorili da Državno odvjetništvo zastupa Vladu u parničnim postupcima. Evo to bi bilo pravno. … [[Upadica se ne razumije.]] Ne, nije to rekao, on je rekao. On ne razumije, a miješa se, u tome je problem. Hvala.
Kolega Kovačević, vi ste iznijeli jednu tvrdnju o zastupanju Vlade u postupcima, parničnim postupcima. … [[Upadica se ne razumije.]] Da, a kolega Bekavac je iznio stajalište da to nije točan vaš navod. … [[Upadica se ne razumije.]] A da, a vi se sjećate da, ja vas opetovano vam govorim nemojte se javljati za i tražiti kruha iznad pogače, tražiti kroz povredu Poslovnika, ispravljanje stajališta i mišljenja drugog zastupnika, nemojte. Neću ja vama dati opomenu, ali nemojte više ulaziti u to. Klub HNS-a, poštovani zastupnik Nikola Vuljanić. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče, gospodine državni odvjetniče, kolegice i kolege. Čime se bavi tisuću 370 ljudi zaposlenih u Državnom odvjetništvu? Kaznenim progonom kriminalaca po službenoj dužnosti i zaštitom državne imovine, to im je dakle posao. Izvješće koje opisuje što su napravili u 2004. godini je kao i prošlogodišnje krasno sastavljeno, tablice se slažu vodoravno i okomito, grafički prikazi se slažu sa tablicama, tablice sa grafičkim prikazima, nema ni jedne greške u podacima, Izvješće je napravljeno kako se stručni radovi rade, precizno sa navođenjem izvora, sve štima 100%. Nigdje ni dobronamjeran ni zlonamjeran ne može naći pogrešku. U Izvješću je prisutan blagi optimizam, ne pretjerani optimizam, ali blagi optimizam što je naravno politički oportuno i što osigurava poziciju Državnom odvjetništvu bez obzira što se događa sa vlašću što i praksa pokazuje. Zanimljivo je kod kaznenih progona pada broj poznatih počinitelja, raste broj nepoznatih počinitelja, što bi značilo da kriminalci postaju anonimci i časni građani ne znaju tko su kriminalci oko njih, kriminalci znaju tko su časni građani, možda i kriminalci postaju časni građani, uglavnom događa se ono što je rekao kolega Kajin da je svaki 44 građanin Republike Hrvatske u prosjeku optužen za neko kazneno djelo što i nije tako strašno, ali je strašno da je 88 građanin anonimni kriminalac. Ako je oko 47 tisuća 500 nepoznatih počinitelja, pa to podijelite sa 4 milijuna, odnosno 4 milijuna 300 s time i dobit ćete da je svaki 88 građanin Republike Hrvatske nepoznati kriminalac. Dakle, na 152 čovjeka na jednom mjestu, 2 su nepoznata kriminalca. Naravno, temeljno je pitanje takvog velikog broja nepoznatih kriminalaca gdje je tu sad policija, gdje su tu nove mjere koje moraju biti represivne da bi nepoznati kriminalci postali poznati, gdje su tu duge, kratke cijevi, na koji način se država može zaštititi barem zaštititi sebe, zaštititi građane, barem u tolikoj mjeri da zna tko napada Ustavni poredak, imovinu i život građana? Da bi to bilo efikasnije potrebno je čitav pravosudni i represivni sustav gledati kao jedinstveni sustav, jedinstveni sustav sa vanjskim imputom. Vanjski imput je naravno kriminal. Ako taj sustav nije povezan i ako ne djeluje simultano i usklađeno sasvim sigurno da će kriminalci koji su simultani i usklađeni, koji imaju organizaciju naći rupu u toj neusklađenosti bez obzira gdje je ta rupa, da li je u blagosti propisa, da li je u neradu policije, da li je u sprezi policije s kriminalcima što ministar sam tvrdi jel' da ima te sprege? Da li je u lošem radu ili dobrom radu Državnog odvjetništva, nema veze, gdje god da je feler kriminalci će sasvim sigurno taj feler naći, kriminalci su uvijek korak ispred vlasti, ispred represije. Unutrašnja ažurnost Državnog odvjetništva, ne samo da je dobra, nego je odlična, prema svim podacima koji su ovdje u Izvješću, ona je na razini kaže i gospodin državni odvjetnik europskih prosjeka. Kad bi se stvari u svim drugim državnim organima rješavali tako da im ostane 0 cijelih i nekakvih ne znam koliko 4, 5, 6% neriješenih predmeta iz tekuće godine ova država bi ličila na nešto čega još nema na svijetu jel', bila bi savršena organizacija, prava Utopija. Na žalost nije tako. No, zgodno je pogledati statistike drugih zemalja koje su ovdje dane kao referenca. One su grozne. U Austriji je postotak, odnosno udjel krivičnih djela na 100 tisuća stanovnika 3, 4 puta veći nego u Hrvatskoj u Mađarskoj je dupli, u Sloveniji je za 50% veći. Ja ne znam što bi trebalo očekivati, vjerojatno pripremiti i pooštriti Zakon o državljanstvu jer će kolone izbjeglica iz tih zemalja gdje je kriminal 4 puta veći nego kod nas ili 3 puta veći nego kod nas, kolone izbjeglica će krenuti u Hrvatsku valjda, to bi trebalo očekivati. No, to se ne događa. Mada Izvješće govori da je građanima u ovom aspektu sve bolje oni to jadni ne vide. Ne dolaze te izbjeglice iz Austije, štoviše dođe jedan gospodin iz Australije, otvori ured u Splitu i dobije 6 tisuća ponuda ljudi da odu u Australiju gdje je stanje vjerojatno gore nego u Austriji, jer Austrija je po svim svjetskim statistika zemlja najugodnijeg života na svijetu jel'. Dakle, ne odlaze kolone ovamo, ne dolaze ovamo nego idu tamo. Jedino što se može zaključiti da kriminal koji se događa u Hrvatskoj nije isto kao i prijavljeni kriminal u Hrvatskoj a još manje kao kriminal protiv kojeg je pokrenut kazneni postupak. Dakle, te brojke se definitivno ne podudaraju. Sasvim sigurno se ne podudaraju i ne treba se onda ni hvaliti koliko puta smo bolji od europskih zemalja. To je malo vjerojatno da je tako. Visoki je stupanj odbačaja prijava koje dođu do državnog odvjetnika uz tvrdnju da su predmeti beznačajni, dakle da se radi o predmetima koji ne predstavljaju veliku opasnost i da su oportuniteta kad se radi o maloljetnim i mlađim punoljetnicima. No, jučer je došao jedan mail od grupe građana iz Slavonije koji kažu da su zadnjih godinu dana njih pet, šest podnijeli par prijava Državnom odvjetništvu, te je prijave Državno odvjetništvo odbacilo, pokrenute su privatne tužbe i te privatne tužbe su dale rezultata. Dakle, djelom uspijevaju. Da se takve prijave od građana u većem broju prihvaćaju onda bi naravno i statistika bila nešto lošija, ne bi bila ovako dobra kao što je u ovom izvješću. To se nažalost ne događa. Dakle, bitno je da Državno odvjetništvo ima dobre rezultate i 5/6 onog što dođe na sud je osuđujućih presuda. Niska je razina kazni, prvenstveno stoga što su minimalne kazne prema našem Kaznenom zakonu izuzetno niske, besmisleno niske. To se u prijedlogu Kaznenog zakona koji je sada u proceduri, prošao je prvo čitanje, to se mijenja i dobro da se mijenja. Takvu intenciju treba pohvaliti i to je jedan od zakonskih prijedloga koji stvarno ide u tom smjeru da čitavu ovu statistiku postavi na realniju osnovu, na osnovu koja će nam stvarno govoriti što se događa u Hrvatskoj. Zapanjujuće je da je USKOK zaprimio 385 prijava. Od tih 385 132 optužbe su podignute. Od 132 optužbe 57 presuda, od toga 48 osuđujućih. Dakle, od 385 prijava, 48, to je nekakvih 10, 12, 13% je osuđujućih. Taj postotak mi se čini nerealnim da bi se, nevjerojatno mi je da bi protiv 385 ljudi se podigla ozbiljna optužba za zločinačko organiziranje i organiziranje za počinjenje krivičnih djela i čime se već USKOK bavi a da svega 48 od tih 385 ljudi je krivo. Zgodan je podatak o krivičnim djelima zlouporabe opojnih droga. Prekjučer ili jučer je to bilo smo imali ovdje izvješće upravo o tom segmentu o strategiji borbe protiv opojnih droga u 2004. i to izvješće govori da je broj ovisnika u 2004. značajno narastao. Ovo izvješće govori da je optužba i prijava u 2004. za ta kaznena djela bila manja. Što sad to znači? Ili oni lažu ili se optužbe ne dižu i policija ne radi svoj posao. Čisto nam je nevjerojatno da nam je jučer došlo lažno izvješće sa krivim podacima, da netko napuhava te brojke. To je nemoguće. Dakle, brojaka ima, narkomana ima, tržište droge kako je to izračunao kolega Lesar jučer iznosi 4,5 milijarde kuna u Hrvatskoj a optužbi nema. Očito da se tih 4,5 milijarde koristi i za drugo a ne samo za kupovanje jahti kriminalcima i da ti novci svi ne iziđu van. Očito uđu ovdje u sustav da bi broj optužbi za ta kaznena djela ostao na razini onih od 2003. godine. Za pohvaliti je, mislim da je to zapravo dio ovog izvješća koji bi trebao najviše razveseliti javnost, značajan porast broja prijavljenih djela nasilja u obitelji. To ne znači da nasilja godinu prije nije bilo i dvije godine prije nije bilo. Bilo je ali ljudi nisu bili dovoljno hrabri, nije bilo dovoljno poticaja od strane države, nije bilo dovoljno rada na dizanju svijesti da se oni ljudi koji su maltretirani, žene prije svega koji su maltretirani u obitelji stvarno mogu i imaju kome obratiti. Tu treba pohvaliti napore Vlade ali tu treba prije iznad svega pohvaliti napore nevladinih udruga koje su značajno pomogli upravo dizanju te svijesti i volji i želji maltretiranih članova obitelji, kažem prvenstveno žena da se obrate javnosti, da iziđu van sa tom činjenicom. Ta činjenica nije njihova sramota nego sramota onih koji ih maltretiraju. Organizirani kriminal i korupcija u ovom izvješću tretirani su na stranici 30. Ne znam zašto ali tu nema grafičke usporedbe sa godinom dana prije. Možda bi bilo zgodno da ta grafička usporedba postoji. Postoji otraga u brojkama ali te brojke koje su ovdje iznesene su brojke tako minornog tipa da je nemoguće povjerovati da se ništa drugo u ovoj državi stvarno ne događa. Organizirani kriminal i korupcija vrte ogromnu količinu novca. Ta količina novaca prema ovim podacima, dakle broju prijavljenih ljudi sasvim sigurno se vrti u drugim krugovima a ne samo u krugovima organiziranih kriminalaca i onih koji korumpiraju u gospodarstvu i u državnim službama. Strašna je i činjenica da je država optužena u ovim građansko-pravnim sporovima da ju građani tuže za 8 milijardi i nekih 400 i nešto milijuna, 8,5 milijardi kuna i da su to uglavnom radno-pravni sporovi koje će država uglavnom izgubiti. Jasno mi je gdje je to počelo, na koji način je počelo. Počelo je potpisivanjem kolektivnih ugovora koji nisu plaćeni. Obaveza je preuzeta a nije plaćeno. Mi već ovdje pričamo mjesecima kako bi državi bilo puno jeftinije, racionalnije i politički pametnije da se ne nađe na sudu sa takvim sporovima koje sasvim sigurno gubi. Znam da to nije stvar gospodina državnog odvjetnika. To je stvar državne uprave. Takve sporove bi jednostavno trebalo priznati krivnju, platiti ljudima što je za platiti i izbjeći velike kamate. Hvala.
Hvala. Ispravak netočnog navoda poštovana zastupnica Ana Lovrin.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Pa evo, kolega Vuljanić je govoreći o kriminalitetu u susjednim državama, o usporednim podacima govorio da onda u Austriji ima kriminalaca 7 tisuća toliko, u Hrvatskoj toliko. Netočno je da su to kriminalci. To je broj podnijetih kaznenih prijava i stvar je jasno metodologije jer iz tih podataka se da izvući svašta. Mi za Austriju nemamo podatke o tih 7 tisuća 700 kaznenih prijava kako su one završile, koliko ih je odbačeno, tko ih je podnio, da li građani, policija itd. i može ukazivati na jednu drugu društvenu klimu jer očito Austrija po općoj percepciji jest zemlja ugodna za življenje. Ja ne vjerujem da je svaki trinaesti Austrijanac kriminalac kao što ne vjerujem niti u Hrvatskoj da je svaki 25-ti građanin kriminalac pa bi stoga to trebalo analitički pristupiti ovom, ovim brojevima.
Kriminalac se ne postaje podnošenjem kaznene prijave. Dalek je put do kriminalca od kaznene prijave do, i težak i trnovit put. Treba to zaslužiti postat kriminalac. Klub zastupnika HSS-a. Poštovani zastupnik Ante Markov, izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovani gospodine glavni državni odvjetniče, kolegice i kolege. Ja ću radi preciznosti u ime Kluba HSS-a kazati na samom početku da Državno odvjetništvo kao samostalno i neovisno pravosudno tijelo je ovlašteno i dužno postupati protiv svih počinitelja kaznenih djela i kažnjivih djela i poduzimati pravne radnje radi zaštite imovine Republike Hrvatske te podnositi pravna sredstva za zaštitu Ustava i zakona. Naravno ovo izvješće koje je pred nama je metodološki i u smislu pristupa svim relevantnim informacijama na tragu dobrih izvješća koje Državno odvjetništvo prezentira hrvatskom Parlamentu. Ono je vrlo jednostavno za oslikavanje stvari. Svi relevantni podaci kako kaznenog odjela tako i građansko-upravnog odjela su vrlo jasno navedeni. Pozicija posebno tijela USKOK-a je definirana pa i u samom uvodnom, uvodnoj riječi je kazano nekoliko riječi o tome. Javnost je naravno uvijek zainteresirana sa punim pravom kod podnošenja ovakvih izvješća prije svega da bi pokušala naći ili pokušalo dati ocjene koje naprosto jedno ovakvo izvješće samo po sebi i ne može dati. Jer uvijek su očekivanja kad se govori o izvješću Državnog odvjetništva veća i nesrazmjerna i samoj ulozi Državnog odvjetništva. Jer ono naprosto nije jedini arbitar u konačnici koji treba upravo ono što sam citirao da treba postupati protiv počinitelja kaznenih djela i drugih kažnjivih djela jer naprosto ono mora djelovati u sustavu. U sustavu čitavih, čitavog niza institucija a Državno odvjetništvo je samo jedno od njih. Broj onih nepoznatih počinitelja koji je u porastu u odnosu na proteklu godinu govori ne samo o novim oblicima nego i o novim izazovima koji se postavljaju pred zakonodavca na jednoj strani, a to je hrvatski Parlament, pred Državno odvjetništvo na drugoj strani ali i pred respresivni aparat koji je nužan sa svojim podacima i informacijama pridonijeti boljem radu i efikasnijem radu Državnog odvjetništva. Ja u ime Kluba HSS-a moram na početku kazati da mi držimo da Hrvatska s obzirom na okruženje, s obzirom na naše odnose u hrvatskom društvu, s obzirom na gospodarske prilike, s obzirom na socijalno stanje u Hrvatskoj, s obzirom na naš privrženi način komuniciranja i odnosa prema svim institucijama da je odnos zadovoljavajući. Sigurnosni aspekti koji naravno proizlaze iz onih kažnjivih djela koje mogu karakterno nositi takvo obilježje sigurnosno je dobro. Hrvatska se smatra jednim od, jednom od sigurnijih zemalja po svim statističkim, po svim evidencijskim pa i po procjenama onih agencija i institucija koje se bave takvom vrstom procjene. Takva relativna sigurnost Hrvatske je dobra podloga da bi se ostvarila i ona druga uloga koju Državno odvjetništvo ima, a to je postupanje protiv počinitelja. Od svih razina koje su u ovom izvješću u smislu kretanja kriminaliteta strukture, kriminaliteta neriješenih prijava, strukture počinitelja ono što je kod nas u HSS-u posebno izazvalo jednu pozornost prema kojoj se moramo dodatno referirati a to je maloljetne osobe i rad na tim predmetima. Naravno neću to staviti u kontekst rasprava o dječjem, pravobraniteljstvu za djecu ali naravno da to ima jednu svoju refleksiju i na to stanje i da naravno one osobe koje su navršile 14 godina a nisu kazneno odgovorne jer nisu navršile 18 godina predstavljaju posebno interesantnu strukturu naših građana. I ako gledamo sva izvješća razvijenih zemalja Europske unije upravo ta populacija je u posljednje vrijeme najizloženija i u Francuskoj, to je podatak objavljen nedavno one su učinile preko 40% svih djela. Hrvatska hvala Bogu nije na takvoj razini iako ti trendovi naravno u ovom suvremenom i globalnom svijetu ću obuhvatiti i Hrvatsku, ali evidentno je da je preventiva nešto što se nameće kao jedno prirodno sredstvo za ukupnu borbu jednog sustava institucija pa i Državnog odvjetništva u smislu smanjenja tih rizika o, protupravnih radnji. Naime od samog predškolskog odgoja, od stvaranja da tako kažem građanina koji to postaje u punom smislu riječi sa svojih 18 godina vrlo su bitne institucije koje se bave i koje učestvuju u stvaranju tog građanina. Od predškolskog odgoja, od školskog odgoja, od medijskih percepcija koje se prenose putem televizije stvara se jedan ukupni ambijent koji definitivno utječe na moguće unaprijed predodređene rizične skupine koje su jasno u sociološkoj poziciji poznate. I upravo kad gledate suvremeni svijet i način predstavljanja pa i način na koji javni mediji posebno poput televizije gotovo preagresivno unose djeci koji su u godištu od 10 do 15 godina preagresivne elemente. Premalo edukativnih, premalo preventivnih, premalo drugih spoznaja, a bojim se da ni ukupni obrazovni sustav nije do kraja definirao svoju ulogu i da nije dao punu potporu stvaranja preventivnog bloka, preventivnog bloka i u konceptu odgoja i u konceptu školovanja i u konceptu daljeg razvoja svakog pojedinca. I mislim da je to vrlo bitni okvir u okviru koga se sve skupa događaju sve protupravne radnje ma kako se one zvale. Pitanje onih kaznenih djela koje se odnose na USKOK, organizirani kriminal gdje je rad isključivo prema odraslim osobama govori o potrebi naprosto permanentnom preustroja i praćenja onih rizičnih skupina koji trebaju biti isključivi predmet interesa tog posebnog tijela Državnog odvjetništva. A zašto? Zato što oblici upravnog takvog organiziranog kriminala, kriminala koji ima visoke dosege više se naprosto ne može uplatiti na nacionalnoj razini. Nacionalna razina je premali teritorij da bi vi locirali ozbiljno organizirano kriminal. I to je naprosto činjenica, činjenica koja evidentno potvrđuje i praksa i teorija kroz nova zakonodavna rješenja itd. Prema tome, koliko je USKOK u svom radu uspio, koliko nije, mislim da se bolje baviti percepcijama kako ga pozicionirati da bude maksimalna udarna oštrica državnog odvjetništva u onim specifičnim projektima, programima i traženjima protupravnog djelovanja koja su posebno opasna za društvo. A da se ne bavi pod onim "malim", pod navodnike jasno, ni jedna protupravna radnja nije mala, ali onim drugim vrstama protupravne radnje koji naprosto nemaju potrebu da budu kroz njega sagledavane. I tu se treba stvoriti jedna silna energija koja treba riješiti ustvari najvažniji problem svakog društva, a to je ipak sve više rastući organizirano kriminal i korupcija koja ima svoja posebna obilježja i uvijek se prilagođava. Naravno, tu ću se malo zadržati, u današnje vrijeme, vrijeme visokih tehnologija otvorenog tržišta, regionalno organiziranog gospodarstva kroz Europsku uniju, korupcija je i organizirani kriminal su postali gotovo pošast ovoga našega stoljeća koja naprosto više nema granica. I nije moguće voditi borbu protiv tih protupravnih radnji na razini i unutar pojedinih država. S druge strane, ja bih podsjetio da ultraliberalni ili divlji kapitalizam koji ima samo jednu parolu, a to je svatko treba biti slobodan da slijedi isključivo svoj vlastiti interes ustvari pogoduje takvom obliku promišljanja i stvara idealne varijante da se upravo on ukorjenjuje u svako društvo. Ali postoje i tu neke iznimke. Naime, praksa je pokazala u svim zemljama da upravo zemlje sa autoritativnim režimima imaju najveću stopu organiziranog kriminala i korupcije. Znači da demokratska društva kroz institucije društva ipak su najbolji odgovor na borbu protiv te pošasti koja ima u ovom momentu daleko šire ozračje. Da li se može pojedinačne pljačke, ubojstva koja se događaju isključiti iz konteksta organiziranog kriminala i korupcije? Ne. Da li se možda nešto događa kao refleksija? Pa nije nekada bitno nešto opljačkati ili nekoga likvidirati, nego bitnije su poruke koje ti krugovi na takav način. Prema tome, ovo je vrlo ozbiljna zadaća koju upravo mislim da USKOK posebno treba biti organiziran u svim segmentima da se može boriti protiv takvih oblika suvremenog protupravnog djelovanja. Da li postoje neke konkretne stvari u našem susjedstvu koje su za istaknuti? Ja bih istakao problem Italije. Da bi se smanjio organizirani kriminal i korupcija trebalo bi uspostaviti snažne institucije i poštivanje autonomije ravnoteže i suradnje triju klasičnih oblika vlasti. Znači zakonodavna, izvršna i sudske. Tzv. poznata operacija u Italiji "Čiste ruke" ili "Mani pulite" je dala svoje rezultate. Došlo je do sloma čitave političke klase, čitave političke klase i do preoblikovanja talijanskog političkog krajolika tijekom posljednje desetljeća ovog stoljeća. Naravno, to nije bilo lako. To je bilo jako teško. Ali to se nikad ne bi dogodilo da upravo pravosudna tijela, državno odvjetništvo, suci nisu se našli na barjaku te i takve akcije koja je rezultirala ne samo uspješnošću provedbe, nego promjenom ambijenta. Promjenom ambijenta i stvorilo se tzv. "Italija vrijednosti", Italija novih sustava koja je imala nove percepcije i koja je kroz glas javnosti upravo uspjela doći do promjena. No, na kraju želim kazati, borba protiv ovih protupravnih radnji ne može se raditi bez motiviranih državnih službenika. Motivirani državni službenici su presudni ako želimo provoditi bilo koje zakone, i one bolje i one lošije, jer bez motiviranih službenika ako je pravnik u državnom odvjetništvu plaćen 5 tisuća kuna ili 10, a njegov tužitelj u obliku bilo koje pravne osobe ima 100 tisuća kuna, oni naprosto nisu ravnopravni, oni naprosto ne mogu se nositi na toj istoj razini. Prema tome, mora se više ulagati u ukupnu motiviranost državnih službenika, posebice onih službenika koji su najizloženiji pritisku. Jer živimo u ambijentu u kojem živimo. A živimo u boljem ambijentu nego što žive naši susjedi. Prema tome, upravo je sada vrijeme da izvlačeći ovakva objektivna stajališta postavimo našu poziciju da unaprijed odgovori na ono što nas očekuje. Ulazak u Europsku uniju neće smanjiti rizike, nego će ih povećati. Moramo biti spremni za povećan rizik u kome neće biti dostatno samo hrvatski odgovor, nego treba reagirati i hrvatske institucije i hrvatski sustav, jer samo tako ćemo se moći boriti sa rastućim oblicima protupravnog djelovanja, ne samo na nacionalnoj nego i na međunarodnoj razini. I u tom smislu želeći dati doprinos kluba HSS-a koji će podržati ovo izvješće.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Pero Kovačević.
Poštovani gospodine predsjedniče. Ispravljam netočan navod uvaženog kolege Markova koji okrivljuje i Hrvatsku televiziju i medije i druge televizije da su oni krivi za porast nasilja, s obzirom na emisije koje prikazuju. Dapače, mediji imaju sasvim drugu ulogu, kao što je i slučaj male Mije Kaulin iz Vinkovaca koja je šestomjesečna beba umrla zbog nemara centra za socijalnu skrb. Nitko ništa ne odgovara, ništa se ne poduzima, a situacija je alarmantna. Hvala.
Pa gdje je, gdje ste vi kolega Kovačević ispravljate, čekajte malo, ispravljate netočni navod tvrdeći da je kolega Markov ustvrdio da je HRT krivac za porast kriminala. … [[Upadica se ne čuje.]] Pa nije to rekao. Nije to uopće rekao, ni spomenuo. Nemojte. Poštovani zastupnik Nenad Stazić. Završili smo pojedinačnu raspravu, samo trenutak jedan. Još ima za pojedinačnu raspravu ima prijavljenih 10 zastupnika. Dakle možemo to završiti u dogledno primjereno vrijeme. Danas ne bi više onda išli, uzimajući u obzir broj prijavljenih za ovu raspravu na sljedeću točku, to je ovo Izvješće o provedbi strategije jedinstvene politike za osobe sa invaliditetom. To bi ostavili za idući tjedan. Nakon ove rasprave stanka i priprema za glasovanje o obavljenim točkama dnevnoga reda. Među inima je i glasovanje i to tajno glasovanje za Državnoodvjetničko vijeće. Poštovani zastupnik Nenad Staizć. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Uvaženi državni odvjetniče, napisali ste dobro izvješće, odlično izvješće, pregledno, jasno, sadržajno, bogato podacima i to nas ne iznenađuje. Nastavlja se tradicija vašeg dobrog rada. Ovdje je bilo dosta govora o položaja državnog odvjetništva kao samostalnog i neovisnog pravosudnog tijela o čemu međutim u vašem izvješću nema niti riječi. O tome ne pišete ništa, a svjedoci smo npr. da premijer kaže dao sam nalog državnom odvjetniku da postupi ovako ili onako i to ne u građanskim parnicama nego u kaznenim postupcima. S pravom možemo posumnjati da li je položaj vaše institucije neovisan i samostalan, ako premijer javno iskazuje da vam daje naloge. Ako vam daje naloge da nešto učinite, možemo posumnjati da vam daje naloge da nešto ne učinite od onoga što biste trebali učiniti. To nam ne bi bilo drago ako se to događa. Ali bilo bi nam drago da u ovom izvješću ubuduće možda za iduću godinu ili u svom završnom obraćanju danas povodom ove točke dnevnog reda jasno kažete da li ste u svom radu potpuno samostalni i neovisni ili niste. Što se tiče samog izvješća, o USKOK-u ste pisali na stranici 16 na malo prostora, s obzirom na velika očekivanja građana od toga ureda. Osnovna zadaća je ureda borba protiv organiziranog kriminala i korupcije. Kada govorite o korupciji onda na stranici 32, korupcija to znamo koja su to djela, jel' zloupotreba obavljanja dužnosti državne vlasti, protuzakonito posredovanje, primanje mita, davanje mita itd. Kažete smanjenje broja prijava za primanje mita uz istovremeni porast percepcije o korumpiranosti državnih službenika ukazuje da na ovom području ne ostvarujemo očekivane rezultate. S tom rečenicom vašeg izvješća se ja slažem. Ona je i samokritična u odnosu na vaš ured i ona je posve točna s obzirom na to kako ste dobro uočili što građani očekuju. Pri tome od tog malog broja, smanjenog broja prijavnih slučajeva, obrađenih slučajeva najveći broj se odnosi na policijske službenike, a percepcija našeg društvo kod građana je da smo korumpirano društvo i ta percepcija vjerojatno nije bezrazložna. Podsjetimo se samo na ovaj slučaj mirogojskih pregovora, razgovora o primanju mita i to je ono što vas pitam, zašto takvi slučajevi propadaju na sudu. Jesu li oni loše obrađeni u vašem Državnom odvjetništvu ili su oni loše odrađeni na sudu. Zašto tu nemamo pravorijek? Gledajte, mi smo svi svjedoci kupovine mandata vijećničkih, tipično koruptivno djelo, nekakav tamo … [[Ne razumije se.]] priznaje, u javnosti govori da su mu nudili novce, kofer pun novaca, da je on vio kofer i da je vidio novce. Nemamo još povratnu informaciju od strane vaše institucije. Imamo drugi slučaj gdje ministar u Vladi potpisuje ugovor o kupovini vijećnika.
Imamo i treći slučaj, da se držimo teme.
Držim se teme, tema je …
O Izvješću o radu Državnog odvjetništva u 2004. godini. I nemojte to sada proširivati govoreći o nečem što se zbilo ili navodno zbilo u ovoj godini. Budite korektni. Prema Poslovniku budite korektni.
Ja govorim o našem, o percepciji javnosti kao korumpiranom društvu i dokazujem da je ta percepcija opravdana. Dokazujem da je ta percepcija opravdana. Pa sad vidite, u takvim predmetima dokazni postupak je vrlo kratak bar što se tiče ovog posljednjeg slučaja, jer imamo ugovor. Ugovor je sklopljen. Kupujem, plaćam, kupujem vijećnika plaćam to tolikom svotom novca. I postoji prijava za to. Postoji prijava. Znači tu me zanima kako obrazlažete ovakav po vlastitom priznanju skroman rezultat institucije kojoj ste na čelu kad je u pitanju korupcija kao jedna od možda najvažnijih tema ako govorimo o kriminalitetu u ovoj zemlji, jer mi ne možemo utjecati na neznam bitno na smanjenje … delikata. Uvijek će biti ubojica, uvijek će biti ljudi koji će posegnuti za takvom vrstom kaznenih djela i što se sad tu može. Njih se može obraditi, može ih se procesuirati, ali teško da se tu može napraviti puno generalnom prevencijom. Kod koruptivnih djela mislim da bi nam tu učinak bio znatno bolji, ali da uspijete ostvariti barem dio očekivanja javnosti u tom pogledu. Vi na stranici 16 kada govorite o USKOK-u kažete: Smatramo da je nužno ostvariti uvjete da bi se ured mogao popuniti kvalitetnim stručnjacima van pravne struke itd. I tu ste potpuno u pravu, vi zapravo posredno kažete da nemate novaca, da vam državni proračun nije osigurao novce da biste se vi mogli ekipirati u tom uredu i da biste se mogli bolje boriti protiv korupcije i organiziranog kriminala. Kada smo kod donošenja državnog proračuna na to upozoravali, da vam država neda novce, onda su ti i takvi naši amandmani bili odbijeni s obrazloženjem da je novaca dosta. Sad evo imamo i vašu potvrdu da novaca nema dosta. I ja se pitam ako novaca nema, a nema, onda kako vi uopće možete biti uspješni sa tim USKOK-om ako vam tu država ne izlazi u susret osiguravajući vam dovoljna sredstva. Na stranici 20 govorite o zloupotrebi droga i to je jako zanimljivo da je najblaži oblik, znači posjedovanje u ukupnom kriminalitetu svih prijavljenih za zloupotrebu droge zastupljen sa 75% to je 173. stavak, članak 1. Kaznenoga zakona. E, efikasni smo znači kroz Državno odvjetništvo, imamo velik broj prijavljenih, imamo velik broj procesuiranih i na sudovima. Ali tko su ti? Posjednici. Lijepo to navodite, pišete tamo možda za jedan joint ili čak opušak marihuane. I sada ako će se Državno odvjetništvo i sudovi iscrpljivati u tima sa jednim opuškom, kako ćete se uopće stići baviti ozbiljnim oblikom ovog kaznenog djela, progonom organiziranog kriminala šverca droge. Djela protiv službene dužnosti, zabrinjava me velik broj odbačaja, čak 85, preko 85%. A kakva je ukupna društvena šteta recimo kada sudac počini kazneno djelo? Građani gube povjerenje u pravosuđe, gube povjerenje u sudove pa me zanima zbog čega je tu tako velik odbačaj. I konačno parnični predmeti na stranici 41 vašeg izvještaja. Tu je Državno odvjetništvo kao tužitelj, u funkciji tužitelja uspješno, ali nije uspješno, toliko nije uspješno kad je država tužena. 41 tisuću 56 predmeta. Povećanje 24% u odnosu na godinu prije toga, najbrojniji radni sporovi i sada vi kažete: Međutim nadležna državna tijela zbog nedostatnih sredstava ne vrše dobrovoljnu isplatu u roku pa se temeljem sklopljenih nagodbi pokreću nepotrebni ovršni predmeti itd. Znači imamo tu gotovo obijesno parničenje od strane države zbog toga što ne osigurava sredstva da plati ono što mora platiti. Ja sam opet kod donošenja proračuna upozorio, pazite imate 200 presuda kod ovih zaslužnih građana što im treba platiti. 15 ih je pravomoćno, sve će postati pravomoćno iduće godine. Sve to država će morati platiti, ali morat će platiti kamate, morat će platiti sudske troškove. Pa to parničenje nije besplatno. Pa za te novce se moglo nešto drugo napraviti, pa za te novce koji će se platiti sudova pa mogli su nam dati za USKOK pa bi bili efikasniji i u borbi protiv korupcije. Prema tome, mislim, da zaključim, izvještaj nam je odličan, treba ga prihvatiti i on, ako ne explicite barem implicite upozorava na ove neke krupne probleme koje moramo kao društvo riješiti.
Hvala. Poštovani zastupnik Miroslav Korenika.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, kolegice i kolege, gospodine državni odvjetniče. Moram reći da u cjelini smatram da ipak imamo, htjeli mi to priznati ili ne, napredak u radu državnih odvjetništava na području Republike Hrvatske. Međutim, ovo je prilika da u nekoliko minuta ipak kažem i o nekim problemima i o nekim, moram priznati neprincipijelnostima u radu državnih odvjetništava. Prije svega, čini mi se da u Hrvatskoj je ipak, htjeli mi to priznati ili ne, porast dijela oko štedno-kreditnih zadruga i čini mi se da u takvim slučajevima državna odvjetništva nedovoljno brzo i po mom dubokom uvjerenju čak i nekvalitetno reagiraju. Je li tu nemogućnosti i ono o čemu se govori u Izvješću o, na jednoj strani neekipiranosti, a na drugoj strani o uvjetima za rad u državnim odvjetništvima ostaje za vidjeti. Međutim, činjenica je i o tome je kolega Stazić sada govorio, da jesmo davali i stalno se govori kako bi za rad svih pravosudnih tijela trebalo daleko više novca iz državnog proračuna nego ima. Međutim, stalno nam se od strane Vlade i ministarstva govori kako je novac za te potrebe dostatan. Sasvim sigurno da izvještaj državnog odvjetnika govori da to nije tako. Ja bih volio isto tako čuti što kaže statistika vezana uz sve veći broj prijevara vezanih uz prodaju stanova u Republici Hrvatskoj. O tome se puno piše, međutim čini mi se da broj raste, a da sudska praksa nedovoljno pokazuje da dolazimo, naravno uz državna odvjetništva koja bi trebala pokrenuti postupke zbog kaznenog djela prijevare koliko je brzina reakcije. I čini mi se da broj takvih prijevara raste, a sudska zaštita nažalost nije dovoljno brza i učinkovita. Sasvim sigurno da u tome i dobar dio utjecaja ima i državno odvjetništvo. Ono na što posebno želim ukazati i o tome sam, čini mi se, i razgovarao nekoliko puta sa državnim odvjetnikom, radi se o ujednačenosti u definiranju određenih kaznenih djela. Nažalost, imamo praksu koja govori da za određena kaznena djela općinska državna odvjetništva, primjerice, da nikoga ne prozovem, u Slavonskom Brodu ili Zagrebu govore na jedan način, u Koprivnici govore na sasvim drugi način. I čini mi se da je potrebna daleko veća koordinacija između županijskih državnih odvjetništava kao nadređenih, ali glavnog državnog odvjetnika koji bi ipak trebao dati određene upute u postupanju o takvim stvarima. Jest da su i državna odvjetništva samostalna u svome radu, ali čini mi se da i pojedinim savjetovanjima, primjerima i svemu ostalome, trebalo još više nego do sada. Znači, pokazati da imamo jedinstvenu praksu u Republici Hrvatskoj jer na taj način ćemo imati i daleko veću zaštitu bilo pred progonom, bilo zaštita ostalih sudionika u takvim stvarima, što čini mi se trenutno nije slučaj. Ja bih volio da se više govori i o učinku državnog odvjetništva vezano uz reviziju pretvorbe i privatizacije. Mi možemo, znamo da je i ovaj Visoki dom raspravljao o izvješćima državne revizije, o učincima pretvorbe i privatizacije, znamo koliki je broj trgovačkih društva pregledan. Međutim, nemamo do kraja pokazatelje kakav je učinak na sudovima i mislim da na tome treba posebno poraditi. Još nešto o čemu je percepcija u javnosti dosta negativna prema Hrvatskoj kao pravnoj državi, a to je koliko postoji slučajeva u pojedinim državnim odvjetništvima koja se drže u ladicama. To su oni slučajevi koji se vode godinama da se rade, nema nikakvih rezultata i javnost je malo ili nikako obaviještena o čemu se tu uistinu radi. Ja bih uistinu volio, gospodine državni odvjetniče, da možda dobijemo javno podatke po pojedinim županijskim državnim odvjetništvima koliko je više godišnjih postupaka koje netko svjesno, ja mislim često puta da se više priča nego što uistinu jest, ali da skinemo svaku mogućnost sumnje i ljage sa rada državnih odvjetništava. Jer i u njima moramo priznati rade korektni ljudi koji, ja se toplo nadam i imam svoje mišljenje da ipak najveći dio državnih odvjetnika radi svoj posao korektno. I ono s čime ću završiti, a to je ono što mislim da državno odvjetništvo nažalost još uvijek nije dovoljno ispunilo svoje zadaće. Dat ću i konkretan primjer. To je zaštita radnika pred svojim poslodavcima. Gospodine državni odvjetniče, bit ću vrlo konkretan. Dioničko društvo "Itas" iz Ivanca u Varaždinskoj županiji, nezadovoljni radnici su početkom listopada prošle godine podnijeli kaznenu prijavu. Nedopustivo je da nitko od njih ne bude obaviješten što se događa. U međuvremenu je trgovačko društvo otišlo u stečaj, doznalo se i radnici su ukazivali na malverzacije, na kriminal u trgovačkom društvu. Trebalo je gotovo godinu dana rada državnog odvjetništva da konačno nešto ispliva na površinu. To kada je isplivalo na površinu nažalost ispalo je da su radnici nepovratno oštećeni jer je iz trgovačkog društva "Itas d.d." isisana imovina, društvo je u stečaju, odjednom oni se iz stečaja ne mogu namiriti. Ja bih volio čuti javno, precizno i glasno tko je kriv i ima li u državnom odvjetništvu u Republici Hrvatskoj, a znamo da za neke slučajeve kada se, neću reći, politika uplela, ali kada je politika zatražila brzo rješavanje i procesuiranje pojedinih slučajeva da se to napravilo. Ovdje kada se radi o radnicima, njih preko 300, znači trebalo je gotovo godinu dana da se taj silni aparat pokrene. Pa neka državno odvjetništvo kaže, mi nismo mogli ispuniti brzo svoju zadaću zbog toga što je zatajila policija, ovaj ili onaj. Međutim sad je, puste su priče radnicima Ivanečkog "Itasa" što će se konačno i što je, postoji osnovana sumnja kako se to u pravničkom žargonu kaže, da su vlasnici različitim malverzacijama oštetili firmu za gotovo 10 milijuna kuna. Vjerojatno toga ima još, ali to je vrijeme prošlo. Njima to više nitko namiriti ne može. 300 ljudi je čak i štrajkalo glađu da se pokrene kakva takva proizvodnja. Pitanje je što će se od toga napraviti, međutim najveći dio od njih 300 će ostati, poštovane dame i gospodo, bez posla, na cesti. Onih njihovih, čini mi se, 12 ili 13 plaća i putnih troškova, nema stečajne mase iz koje se to može isplatiti. Pitam i vas i sebe je li i pravna država kriva za to što će oni ostati bez svojih teško zarađenih plaća? Čini mi se da i mi snosimo odgovornost. Snosi odgovornost sasvim sigurno, ja ne znam imenom i prezimenom tko, ali i onaj koji je onemogućio da državno odvjetništvo brzo i precizno napravi svoj posao. Ja bih volio da mi u ovakvim izvještajima konačno počnemo razgovarati o imenima. Jer odgovornost, mislim da je to najvažnija stvar. Usput budi rečeno, ima jedna stvar koja je pokrenuta u Varaždinu oko državne zemlje, gdje je isto drugo trebalo da se taj pravni postupak provede. Nažalost, pravosuđe, ja ne mogu reći koliko je to državno odvjetništvo krivo, međutim sasvim sigurno manje, ali sud i sudska praksa nikako da se donese i sudski pravorijek. Država oštećena. I upravo zbog toga ja bih, evo moram reći da se ipak vide napretci u radu državnoga odvjetništva. Međutim, osobno smatram i zalažem se bez prevelikog utjecaja politike, ali da se u državnim odvjetništvima ima malo više osjećaja da nakon podnešene kaznene prijave oni koji je podnesu relativno brzo dobiju neka saznanja što se događa. Evo danas čitam u novinama isto tako Solinska tvrtka "Salonit" podnešena je kaznena prijava jest, ako ja dobro iščitavam anonimno ili bilo što, ali kad su takve osjetljive stvari, jer su ugrožena radna mjesta i sve ostalo uvijek postoji načina da putem javnosti se obavijeste zainteresirani o tome što se i kako radi. Hvala lijepa.
Hvala. Poštovana zastupnica Gordana Sobol. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče, gospodine glavni državni odvjetniče, kolegice i kolege. U ovih nekoliko minuta ja najprije želim podržati rad Državnog odvjetništva na način što ću podržati Izvješće Državnog odvjetništva za prošlu godinu. Smatram da je na vrlo razumljiv i iscrpan način predočen rad cjelokupnog našeg Državnog odvjetništva. Međutim, pri tome želim ja upozoriti na nekoliko činjenica koje proizlaze iz ovog Izvješća na koje su upozorili i prethodni govornici prije mene. Prvo, mene također kao i sve ostale koji su istupili zabrinjava ogroman broj nepoznatih počinitelja. Naime, počinjem se sad već i pitati da li je stvarno moguće da u ukupnom broju prijavljenih broj nepoznatih počinitelja počinje dostizati broj kod gotovo 50%, mislim da je u pitanju broj kao 49%. Ja podsjećam da je u Izvješću za 2003. godinu udio nepoznatih počinitelja iznosio 44%. Dakle u ovih godinu dana imamo porast od punih 5%. Ja se usuđujem reći da to čini mi se na žalost oslikava i nemoć pa možda dijelom i nesposobnost jednog dijela državnog aparata da se uspješno bori sa kriminalom, a po meni vjerojatno i potvrđuje nedavno izrečene izjave aktualnog ministra policije o korumpiranosti jednog dijela policajaca. Ovu priliku koristim i da pozovem i apeliram na sve nadležne organe da istrage povodom ovakvih izjava ministra policije što prije završe, u ime svih onih duboko sam uvjerena velike većine policajaca koji, uvjerena sam predano i pošteno obavljaju svoje zadaće. Kad se govori o usporedbama kriminala, odnosno kriminaliteta, kriminalnih radnji u Hrvatskoj i u susjednim zemljama naravno da je dobro usporediti se sa zemljama koje su našem bližem ili širem okruženju, ali čini mi se i moramo biti svjesni toga i imati na umu da građane Hrvatske naravno prvenstveno zanima broj kriminaliteta, odnosno je li u Hrvatskoj porast ili nije porast kriminaliteta, je li u Hrvatskoj porast ili nije porast nasilnih djela, teških ubojstava, krađa i sl. Dakle, prvenstveno ih zanima njihov osjećaj sigurnosti življenja u vlastitoj državi. Nadalje, jučer smo i na Odboru za ravnopravnost spolova izrekli svoju zabrinutost zbog toga što, to ste vi danas u svom uvodnom obrazloženju rekli da od 1% se bilježi pad kaznenih djela vezanih uz droge, ali u biti i dalje je 70% tih djela vezano uz posjedovanje droga. Vaš zamjenik je jučer bio na sjednici Odbora, naravno nije baš mogao naći točan odgovor zbog čega je to, međutim iz rasprave je proizašlo da to jedino može značiti da smo i dalje nemoćni u suzbijanju narko mafije i onih, da tako kažem, bosova koji u stvari drže tržište droge u Hrvatskoj, pa i šire bez obzira što je u zadnje vrijeme, toga smo svjedoci, imali smo prilike iščitavati i razbijeno nekoliko međunarodnih narko lanaca. Zadnje na što bih se željela osvrnuti, to je ovaj dio iz Izvješća koji se odnosi na prikazivanje kaznenih djela. U jednom dijelu kazneno-pravne zaštite djece i maloljetnika kaznenih djela protiv spolne slobode, spolnog čudoređa, protiv braka i obitelji mladeži, odnosno po privi puta ove godine mislim da se ne varam imamo i poseban jedan odio, to je nasilničko ponašanje obitelji i ja pozdravljam ovo, mada ustvari to samo znači da je nasilničko ponašanje u obitelji, odnosno prijave dostigle takvu razinu da se tako izrazim, da očito zaslužuju jedno posebno poglavlje. Ja se mogu jednim dijelom složiti sa konstatacijom da ovako velik porast prijava u odnosu na prošlu godinu ne znači da je drastičan porast nasilja u obitelji. Ja se usuđujem ovako reći, da u biti na djelu kombinacija bih rekla pozitivnih, ja bih rekla učinaka koje smo svi zajedno učinili u zadnjih nekoliko godina, ali činimo i sustavno i u protekle 2 godine, vezano oko borbe protiv nasilja u obitelji, donijeta je Nacionalna strategija za borbu protiv nasilja, poseban protokol ove godine itd., međutim želim upozoriti bojim se da ćemo u Izvješću za sljedeću godinu, dakle koji ćemo raspraviti, odnosno Izvješće koje će obuhvatiti ovu godinu biti i dalje suočeni sa porastom nasilja u obitelji. Nime evo neki dan je policijska uprava dala podatak da je do 23. studenog ove godine zabilježeno 9 tisuća 930 slučajeva koji se povezuju s nasiljem u obitelji što je u odnosu na isto razdoblje lani povećanje od 20,8%. Ispričavam se što sam na ovaj način napravila jednu paralelu i možda krenula u budućnost kako će izgledati Izvješće Državnog odvjetništva za sljedeću godinu. Kad govorimo o ovakvim ponašanjima slažem se sa konstatacijom koju je izreklo Državno odvjetništvo, imate ga na stranici 65, koji govore o podacima da kao i dosadašnjih godina sudovi pri izboru sankcija u najvećem broju slučajeva se odlučuju za uvjetnu osudu kao mjeru upozorenja. Državno odvjetništvo unatoč povećanja kazni zatvora nije zadovoljno i ne može biti zadovoljno izrečenim kaznenim sankcijama u pojedinim slučajevima i cijenimo da se državna odvjetništva nedovoljno selektivno žale zbog odluka suda o kazni. Obzirom da je jedno slično upozorenje, odnosno konstatacija dana i u Izvješću za 2003. godinu ja ustvari na neki način pozivam Državno odvjetništvo da u suradnji sa državnim tijelima stvarno poradi na onome što mi zovemo i reforma pravosuđa i reforma kaznenog zakonodavstva, a da se ovakve konstatacije ne bi iz godine u godinu ponavljale u vašim izvješćima. U prilog tome ja ovdje imam ovako jedan letak, podsjećam da je pred nekoliko dana 25.11. bio Međunarodni dan borbe protiv nasilja nad ženama. Tema ove godine akcije koju vode nevladine organizacije je bilo slučajevi silovanja sa prikazima opisa djela, ali i sa prikazima osuda koje su sudovi izrekli za ta djela. U biti je akcija išla ka tome da pokaže kako u velikom broju slučajeva se izriču neprimjereno male kazne uz ja bih rekla ponekad i skandalozna obrazloženja. U ovom slučaju radi se o 15-godišnjoj djevojčici, štićenici jednog Doma za djecu za čije silovanje je silovatej dobio zamislite 2 godine zatvora. Ovo moje je bilo samo u prilog i ovo je dakle vašoj konstataciji da na neki način poradimo na tome što je ustvari praksa naših sudova. Zahvaljujem.
Hvala. Poštovani zastupnik Stjepan Bačić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče, gospodine državni odvjetniče. Evo pred nama je Izvješće o radu državnih odvjetništava u Državi Hrvatskoj u prošloj godini. Ja bih rekao kako ga možemo sagledavati. Dakle, to je u svakom slučaju snimak stanja o stanju kriminaliteta u prošloj godini i to na neki način iz tih svih brojki rekli bi da bi sa stanjem kriminaliteta u našoj državi mogli biti i zadovoljni jer prema usporednim podacima koja o sličnom problemu postoje u susjednim državama da smo mi tu u dobrom položaju ali kao što je rečeno u raspravi s tim ne smijemo biti zadovoljni i moramo težiti boljem. Mene raduje najava državnog odvjetnika da će postrožiti na neki način tu kaznenu politiku, da će se češće državni odvjetnici žaliti na odluke suda i u svakom slučaju taj postotak od 77% pokretanja postupaka nakon prijava govori zapravo o visokom postotku prijava ali ja bih volio da Državno odvjetništvo radi i samostalno, dakle da neke pojave istražuje i samo i da pokreće postupke i bez kažem tih službenih prijava. Ukazao bih na neke stvari s kojima ipak nisam zadovoljan a to je kad je u pitanju droga. Jučer smo baš o toj temi raspravljali pa sam i tada spomenuo da je od 7,5 tisuća otprilike prijava odvjetništvo pokrenulo oko 5,5 tisuća a da je osuđeno 4,5 tisuće. Mislim da je tu u cijelom tom lancu nekako ja bih rekao preblagi pristup jer i sami ste u ovom izlaganju rekli da je od ovih 77% u pravilu pokrenutih postupaka da se kod droge tu radi mislim o 75% ali da se to pretežno odnosi na one koji posjeduju drogu a ne ove dispečere. I sad ja bih zbog tog velikog zla droga koja zapravo prijeti, strahovito prijeti svakom društvu a posebno ovako malom kao što je hrvatsko. Ja bih želio da tu Državno odvjetništvo ipak te postotke pokretanja postupaka poveća i to znatno poveća jer bez jake represije nemamo šanse sa svim mjerama koje poduzimamo u borbi protiv droge bilo šta u tom smislu popraviti. Zato apeliram da se u tom dijelu rada odvjetništva ipak stvari malo oštrije i puno oštrije postave kako bi se s tim zlom mogli bar ravnopravno nositi. Drugo pitanje se odnosi na ratne zločine. Razni zločini kao što znamo ne zastarijevaju. Ja sam i na Odboru za ljudska prava na tu temu raspravljao, ima to već i mjesec dana kada sam rekao da očekujem od Državnog odvjetništva da konačno pokrene i postupke prema komunističkim i partizanskim zločinima koji su se dogodili 45. godine. Svježi primjer nam je bio pokapanje maceljskih žrtava pred nepunih mjesec dana. Za te zločine u ovoj državi još nitko nije odgovarao, a ima živih svjedoka a nažalost i živih počinitelja. Druga stvar je ratni zločini iz Domovinskog rata, pristup prema tim zločinima. Po medijskom pristupu tim zločinima stvara se dojam da su Hrvati počinili više zločina nego Srbi koji su nas napali. I ono što me smeta i što smatram da i većinu građana Hrvatske smeta jedan dojam koji se stvara kod tzv. obnovljenih postupaka, pa se nekako stvara dojam da se postupci obnavljaju u slučaju kad su Hrvati oslobođeni sumnje za zločin da se obnavljaju ne bi li se oni osudili. Imamo slučaj Lora, imamo Karlovac, da dalje ne nabrajam. A slučaj vjerojatnih zločina gdje su Srbi optuženi za zločin i osuđeni da se obnavljaju pa im se onda kazne smanjuju, kao što je bilo za Škabrnju. To su dva nekakva primjera i to nekako stvara sliku, loše je to da se zapravo svi ti obnovljeni postupci baziraju zapravo na podacima Save Štrbca kojeg mislim Državno odvjetništvo treba u odsutnosti optužiti. I zato me i ovaj broj slučajeva odbačenih i obustavljenih postupaka, dakle 484 koliko je navedeno mislim da je to preveliki broj, da ovih tridesetak optuženih sigurno nisu bili kadri ovolike zločine u Hrvatskoj počiniti. I zbog toga smatram da abolicija je bila i ona je bila jedan nužni potez kako bi hrvatsko društvo konačno išlo dalje. Ali, ne možemo abolirati ratne zločine jer to abolicijom nije bilo ni predviđeno. Mi još uvijek imao nerazjašnjenje slučajeve recimo doktor Šreter u Pakracu. Živi svjedoci, žive u Pakracu, pa čak i vođe pobune koji su sad na istaknutim mjestima. Volio bih da Državno odvjetništvo sve te slučajeve rasvijetli pa da ne ispadne da Hrvatska progoni i za sumnje samo one koji su se borili za obranu ove države na vlastitom teritoriju a da abolira one koji su nas napali i sa prostora naše države i sa prostora susjedne države. Zato očekujem da odvjetništvo tu bude u pravnom smislu odvjetništvo bez ikakvih pritisaka i političkih i medijskih, da se ne događaju svjedoci kao u slučaju Lore koji su ratni zločinci, za koje postoje svjedoci. Mislim da to nije dobro i da takve pojave u hrvatskom društvu bi trebali izbjegavati. Ima još nekih par stvari kad je u pitanju USKOK. Pa ja bih samo spomenuo da očekujem da i u slučaju zdravstveno-rekreacijskog centra Lipik mislim da je do Državnog odvjetništva došao taj materijal, da se i tu pokrene jedna istraga jer ti tzv. strateške partneri iz Münchena stanuju na Pantovčaku, pa bi ja volio da i vi tu date svoj doprinos i da se taj slučaj što prije rasvijetli. Uz sve to smatram na kraju da podržavam ovaj izvještaj jer on je dobar, sistematičan, on daje pregled stanja i borbe Državnog odvjetništva za postizanje što pravednijih ishoda svih tih postupaka jer smatram da je Državno odvjetništvo najvažnija institucija u provođenju pravde. I način na koji sad radi Državno odvjetništvo mi daje na nekakvi način sigurnost da mi idemo tom putu, da Državno odvjetništvo ono što treba znači garantira da smo što bliže pravdi i pravednosti, da će ono i u budućnosti nastaviti tim trendom jer i ovi pokazatelji iz prošle godine pokazuju da je tome tako. Hvala lijepo.
Hvala. Replika, poštovani zastupnik Petar Mlinarić.
Gospodine predsjedniče, kolegice i kolege zastupnik Babić je, zastupnik Bašić je rekao o ratnim zločinima. Ja bih se samo nadovezao da Vukovar koji je stvarno preko 2 tisuće ljudi je za 3 mjeseca samo ubijeno, još uvijek 550 imamo nestalih koje i danas tražimo da 3 čovjeka ne mogu odgovarati za tolike zločine onih koji se šetaju gradom Vukovarom. Ja bih molio državnog odvjetnika da se pokrenu postupci. MI smo dolazeći iz logora dali svoja izvješća. To već 10 godina stoji u ladicama i molim da se pokrenu za one koje smo mi dali iskaze da se pokrenu postupci. Hvala lijepa.
Druga replika, poštovani zastupnik Frano Matušić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče, kolega Bačić je spomenuo već slučajeve kod kojih nije riješeno zapravo nije pronađen tko je krivac vezano i za ratne zločine. Mislim da bi danas doista trebalo postaviti pitanje vezano uz ratne zločine počinjene 1945. odnosno nakon ratnih sukoba jer ti zločini jednako tako ne zastarjevaju. Ja ću se osvrnuti samo na slučajeve koji se odnose na Dubrovnik i dubrovačko područje. Tu prije svega mislim na "Daksu" na ubojstva koja su uslijedila 1944. godine, krajem 1944. dakle u listopadu mjesecu i na "Orsulu" gdje su stradali mnogi nedužni ljudi bez ikakvog suđenja. Među njima intelektualci, svećenici. Dakle bilo bi dobro čuti je li se što pokrenulo u tom smislu? Znamo da postoje prijave protiv nepoznatih počinitelja i poznatih počinitelja i nepoznatih i da ta stvar doista zaslužuje da se rasvijetli pa makar nakon 50-tak godina.
Hvala. Poštovani zastupnik Kruno Peronja. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, gospodine glavni odvjetniče, kolegice i kolege. Upravo je pred nama jedno izvrsno izvješće sa nizom detalja koji mogu ukazati jasno u kojem pravcu moraju i drugi dijelovi hrvatskog društva reagirati i postupati. Stoga mi se čini uopće neopravdanim i malo prije smo čuli gdje je kolega kazao o držanju u ladicama, o zataškavanju predmetima jer i ovom prigodom ja se želim upravo i zahvaliti gospodinu glavnom državnom odvjetniku ali i suradnicima što upravo demantiraju i ovim izvješćima, ali i bezbroj onih prijašnjih da nema zataškavanja, da nema ladica nego provodi se postupak i dokaz. Ili još prije u raspravi o reviziji i privatizaciji gdje je kolega Nenad Stazić neosnovano i netočno i neopravdano kazao o slučaju zataškavanja ili nepostupanja ondašnjeg javnog tužitelja, sadašnjeg predsjednika gospodina Šeksa u slučaj Ankice Lepej što nikad nije bilo točno ni istinito već samo jedan politički moment gdje se želi u sabornici ističući i ponavljajući neosnovane navode stvoriti dojam da se nešto drži u ladicama. Niti se ikad držalo niti se drži, a niti će se držati jer naše društvo i pravna sigurnost prihvaća demokraciju, želi je ostvariti u svim segmentima i prihvaća standarde razvijenoga svijeta i u skladu i sa novim tehnologijama. U godišnjem izvješću moglo se još možda oštrije bi kazao upozoriti na stanje i djelovanje pravnog sustava, nedostatke u zakonodavstvu, unutarnje poslovanje Državnog odvjetništva ili sudova te i odgovarajuće prijedloge za izmjene budući je izvrsno Državno odvjetništvo po struci i po kadrovima jedan neiscrpan potencijal. Naravno da, ja ću se samo osvrnuti na neke segmente ovog izvješća koje mi se čini najvažnijim, upravo u strukturi kriminaliteta punoljetnih odraslih i mlađih punoljetnika ja bih se zadržao na kazneno-pravnoj zaštiti djece i maloljetnički kriminal i kriminalitet maloljetnika jer detektirajući te stvari možemo preventivno djelovati da se taj kasniji broj ne povećava. Svakako u odnosu na strukturu kriminaliteta najviše je prijavljeno zbog kaznenih djela protiv imovine:; 42,2%. Te za kaznena djela vezana za zlouporabu opojnih droga 30%. Upravo smo jučer imali izvješća o toj opakoj ovisnosti i znamo što nam je činiti jer i ova kaznena djela bilježe porast u odnosu na prethodnu godinu. No želeći također istaknuti ono što mi se čini najvažnije osim kazneno-pravnih odgovornosti, progona da je još važan segment, ja bih rekao prevažan segment Državnog odvjetništva uknjižba stvarnih prava na Republiku Hrvatsku i općih dobara. Naime državna odvjetništva dužna su do 1. siječnja 2007. izvršiti u zemljišne knjige uknjižbu prava vlasništva kao i svih drugih stvarnih prava kojih je nositelj Republika Hrvatska. Potrebno je uknjižiti ona dobra o kojima skrbi Republika Hrvatska, a to se odnose, odnosi na javne ceste i posebno na pomorskom dobru. Također radi se doista o prioritetnom i zasigurno jednom od najzahtjevnijih poslova iz nadležnosti građansko-upravnog, upravnih odjela državnih odvjetništva. Prvenstveno mi se čini da bi trebalo staviti naglasak na uknjižbu poljoprivrednog zemljišta jer bez sređivanja vlasničko-pravnih odnosa nije moguće raspolaganje poljoprivrednim zemljištem, davanje u zakup i onda često kažemo zašto nam postupci sporo teku? Zašto se uopće i građevinske dozvole kad su u pitanju veliki objekti i projekti ne mogu realizirati jer nisu riješeni imovinsko-pravni odnosi? Također ističem uknjižbu pomorskog dobra i to kao općeg dobra zbog velikih devastacija te daljnjeg raspolaganja i pomorskim dobrom putem koncesija. Neki dan smo raspravljali o turističkom zemljištu i vidimo kolika, koliki je taj dio zemljišta koji nije ušao u temeljni kapital, a koji koriste pojedine hotelske kuće bez pravnog temelja. Što je nama za činiti? Svakako da trebamo učiniti ono radi učinkovitije provedbe upisa stvarnih prava na Republiku Hrvatsku u zemljišne knjige kao evidencije općih dobara o kojima skrbi Republika Hrvatska, intenzivirati suradnju sa svim, sa svim subjektima koji su odgovorni za tu provedbu. Središnji državni ured za upravljanjem državnom imovinom, Ministarstvo poljoprivrede, Hrvatskim cestama, Hrvatskim auto-cestama ali ja bih naglasio općinama, gradovima i županijama gdje se veliki dio tih poslova može ubrzati i urediti. Mene posebno najviše muči i zabrinjava upravo uknjižba pomorskog dobra jer je karakteriziraju dvije bitne značajke. Konstantni nedostatak evidencije pomorskog dobra u katastru i zemljišnim knjigama ili nekoj drugoj evidenciji. A posebno ogromna … [[Govornik se ne razumije.]] u najbitnijim pitanjima. Posljedica toga su tisuće nezakonitih upisa prava vlasništva. Analizom iz sudske prakse uočava se različita postupanja sudova od slučaja do slučaja pa čak i situacije da sudovi dopuštaju uknjižbu prava vlasništva i ondje gdje je bjelodano da se to ne može ni po kulturi ni po položaju zemljišne čestice napraviti. Primjerice mol, lukobran, plaža, lug, gat, brodogradilište ne može to biti provedena uknjižba a da se ne nanese štetu Republici Hrvatskoj, državi koja ima veliko pomorsko dobro, priobalje i otoke. Jer evo ga, kao što samo izvješće temeljito navodi, tijekom 2004. podneseno je ukupno 112 novih prijedloga upisa oznake pomorskog dobra po raznim osnovama. Obuhvaćeno je molim vas 721 tisuću 906 metara kvadratnih pomorskog dobra. Općinski sudovi u zemljišnim knjigama proveli su upis pomorskog dobra na površini obale od 384 tisuće. Dio prijedloga je odbijen, a dio još nije odlučeno. Svakako radi zaštite pomorskog dobra i sprečavanja njegove daljnje devastacije treba osigurati sredstva za sustavno određivanje granica i provođenje evidencije, osnovati i efikasnu i brojnu pomorsku inspekciju, jer devastirano pomorsko dobro ne može se vratiti biše nikad onako kako je bilo. Također, što izvješće i sugerira, jasno i zato je kvaliteta izvješća još veća, da se u najkraćem roku izmijeni Zakon o pomorskom dobru kako bi se jasnim odredbama razriješila i uredila sporna pitanja, a time i značajno povećao stupanj pravne zaštite pomorskog dobra. Naime, ono što također oplemenjuje i modernizira ovo izvješće, osuvremenjuje jest posebno je naglašeno da je državno odvjetništvo intenziviralo rad svih odvjetništva i to na način preraspodjelom predmeta iz onih državnih odvjetništva koja su imali velike zaostatke u manje opterećena državna odvjetništva, te su se postigli u radu rezultati u radu koji se smatraju primjerenim ustavnim i zakonskim nadležnostima kakva se očekuje u sustavu kaznenog pravosuđa. Također za istaknuti je, listajući podatke iz 2004. godine, nedvojbeno proizlazi da je Vlada Republike Hrvatske i Ministarstvo pravosuđa napravilo značajne napore da osuvremeni, opremi državne odvjetnike, ne samo sa uredskim materijalom, već i informatičkom opremom, edukacijom kako bi se što više povećala učinkovitost rada ne samo državnih odvjetništava nego i ostalih dijelova pravosudnog sustava. A samim time bi se i unaprijedila zaštita pomorskog dobra, pogotovo kod utvrđivanja granice pomorskog dobra, to ponavljam, i ne smijemo štedjeti na tim sredstvima. Svaka koncesija vratiti će se dvostruko, unijet će se red i tim će se načinom zaustaviti i daljnje devastacija hrvatskog Jadrana, priobalja i otoka. Stoga mislim da ovo izvješće valja podržati i najvažnije stvari koristiti za daljnju standardizaciju našeg sustava.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Nenad Stazić.
Netočno je potpuno što tvrdi kolega Peronja da iz izvješća proizlazi kako je Vlada osigurala dovoljna sredstva. Čitajte na stranici 16. izvješća, upravo suprotno piše od onog što ste vi rekli, "Smatramo da je nužno stvoriti uvjete da bi se ured mogao popuniti kvalitetnim stručnjacima jer je zapošljavanje tih stručnih osoba nužno…", itd., itd. Čemu sad ako u izvješću piše "A" tvrdite da ne piše "A" nego da piše "B"?
Replika, poštovani zastupnik Frano Matušić. … [[Upadica se ne čuje.]] Ne možete kolega Peronja na repliku na ispravak netočnog navoda. Poštovani zastupnik Pero Kovačević je odustao i povukao prijavnicu. Poštovana zastupnica Ana Lovrin.
Hvala gospodine predsjedniče. Pa evo, već je u dosadašnjim raspravama i klubova i u pojedinačnim raspravama ovo izvješće pohvaljeno kao iscrpno i dobro izvješće, evo čujemo već drugu ili treću godinu za redom i da se iz njega iščitava sve bolji i sve ažurniji rad državnog odvjetništva. Ja bih se složila da ispred sebe imamo jedno iscrpno i dobro izvješće, ali rekla bih i upozorila da možda još neke analize bi dobrodošle da bismo onda mogli kvalificiranije i kvalitetnije raspravljati o stanju kriminaliteta u našoj zemlji, a jednako tako i o stanju zaštite državnih interesa u imovinsko-pravnom smislu. Pa tako možemo, evo čuli smo na početku rasprave nekako smo se bili uhvatili ovih susjednih zemalja najprije, pa smo onda imali brojeve kaznenih prijava, ali u odnosu na Hrvatsku i to nas zanima i to je dobro. Ali ako bismo htjeli uspoređivati onda bismo morali imati i podatke za susjedne zemlje, koliko je tih prijava i kako završilo, da li su odbačene, da li su procesuirane, dali su otišli optužni prijedlozi, koliko je osuđujućih i onda bi to mogli usporediti sa ovim našim podacima. Na ovakav način mi ne znamo da li ovaj manji broj kaznenih prijava kod nas zaista znači bolje stanje i manje kriminaliteta ili znače i jednostavno možda neko stanje duha ili stanje rezigniranosti naših građana, pa da oni baš i ne vjeruju u tom pravosudnom sustavu, da ne vide puno koristi od podnijetih prijava. Pa onda da kažu da ako slučajnu podnesu kaznenu prijavu zapravo od prijavitelja mogu postati i žrtve itd. Dakle, bez tih podataka to ne znamo. Jednako tako kao što nas je zapanjio broj od gotovo 50% kaznenih prijava protiv nepoznatih počinitelja. Mi smo jasno odmah posumnjali da se radi o lošem i nekvalitetnom radu naše policije. Međutim, bez podatka o podnijetim kaznenim prijavama, koliko je tih prijava podnijeto od strane građana ili drugih tijela, a koliko od Ministarstva unutarnjih poslova, mi ne može i govoriti o tom podatku gdje su kaznene prijave protiv nepoznatog počinitelja, u kojem segmentu su brojnije onda bi svakako ta slika bila i jasnija. Jednako tako, evo ja samo komentiram ovdje brojke iz kojeg se onda mogu razno razni pogrešni ili sasvim netočni zaključci izvoditi. Jasno je da je i percepcija građana izuzetno važna jer da ne bi bilo po onoj vi živite bolje, ali ne znate da vam je bolje, tako da im mi ne tumačimo da žive u idealnoj državi bez kriminala i bez korupcija, a oni to zapravo ne osjećaju svaki dan. Ali ja bih rekla da je onda opet izuzetno važna metodologija, važno je da se, da građani sasvim jasno znaju što je kazneno djelo, koruptivno kazneno djelo, važno je da postoji jedinstvena metodologija u izvješćima državnog odvjetništva. Jednako tako u izvješćima nekih međunarodnih organizacija, pa da jasno bude to na koji način se snima stanje koruptivnosti u jednoj državi, da li je to samo po pričama, da li je to po osuđujućim presudama, itd. Jednako kao što je bilo, kao što je bilo danas iznijeto u raspravi podatak da u odnosu na kaznena djela vezna zlouporabu opojnih droga je zapravo jako loše ili se možda sumnja na to da se štite neki krupni kriminalci, da je u podnesenim prijavama za kazneno djelo zlouporabe opojnih droga 75% se odnosi na članak 183. stavak 1.. Dakle, onaj lakši oblik posjedovanja droge. Pa se tu sad broji i opušci marihuane itd. Puno bi jasnije razgovarali jer smo čuli u raspravi također da su i razbijena dva narko-lanca ali bi puno bolje i jasnije razgovarali kad bismo mi znali da tako kažem težinu tih kaznenih djela. Logično je da je najveći broj kaznenih prijava jer je ovih uživatelja droge koji su uhvaćeni sa nekakvim mali jointom ili opuškom daleko veći broj pa iz toga proizlazi daleko veći broj kaznenih prijava, a krupnih kriminalaca je manje ali su im itekako teža kaznena djela i sami broj kaznenih prijava onda ne ukazuje nama na valjanu analizu, a ja svakako ne smatram da iz toga treba iščitavati da onda treba dekriminalizirati ovaj oblik kaznenog djela zloporabe droge zato što vidimo da sa institutima koji su na raspolaganju Državnom odvjetništvu može djelovati odgojno prema toj populaciji i dakle da ima mogućnost odbačaja prijave u slučaju male beznačajnog kaznenog djela, dakle ako je to neznatno društvena opasnost jednako kao što primjenom načela oportuniteta može poglavito mlađe punoljetnike i maloljetnike uputiti na obvezno liječenje, na postupak odvikavanja od droge ili drugih ovisnika, a ne primijeniti onda kaznu zatvorsku. I ovdje bih rekla državnom odvjetniku da se ne brine, da je ovaj institut kaznenog naloga dobar institut, da oterećuje zapravo sudstvo i da u ovoj fazi ja se ne bih brinula da je moguće, su preblagi državni odvjetnici jer je 81% bez prigovora donijeta osuđujuća odluka i nema prigovora iz razloga što su to obično samo prva počinjena kaznenih djela, svakako da u slučaju recidiva više onda nema kaznenog naloga pa se kroz to može to i izbrisati. I evo sad na kraju još jedan podatak koji bi nam bio dragocjen, a to je u slučaju gdje državno odvjetništvo ex lege zastupa državu u zaštiti njezinih imovinskih interesa i prava. Izuzetno bi nam bio dragocjen podatak o trajanju parnica kojima Državno odvjetništvo zastupa državu jer sam podatak o tome da je uspješno okončano u stvarima gdje je država tužitelj 58% parnica, da je dio završio nagodbom a dio su parnice izgubljene bi bolje mogli valorizirati kada bismo znali da li je taj postupak dobiven ili izgubljen nakon 10 ili 15 godina što imamo slučajeva ili u nekom razumnom roku. Što hoću reći? Tu se vraćam i na obijesno parničenje i ja evo kažem da Državno odvjetništvo kao neovisno tijelo zaista zastupa ex lege državu i brani njene državne interese bez obzira na naloge i trebalo bi voditi računa o tome da obveza države koje su sada velike poglavito u radnim sporovima, a zašto to smo već imali prilike čuti, jer nisu ispunjena ona prava koja su državnim službenicima dana, a kada su im dana tada ih je Vlada koja ih je dala trebala ispuniti. No kako je, to su ostale obveze države i trebalo bi očigledne tužbene zahtjeve usvajati a ne se obijesno parničiti, jer će šteta za državu biti daleko veća. I još nešto gospodine državni odvjetniče. Ja vidim tu ima jedan pasus koji govori o pravnim mišljenjima itd. pa smo svojedobno imali slučajeve, a imamo i danas gdje Državno odvjetništvo daje suglasnosti na prodaju stanova, davalo je takvu suglasnost i na prodaju stanova koje su prodavale jedinice lokalne samouprave i mi imamo slučajeve i o tome treba voditi računa gdje je Državno odvjetništvo lijepo udaralo pečate da je sve u redu i tako su prodavani stanovi, a onda su zaprimane nakon pet godina tužbe tog istog odvjetništva protiv jedinica lokalnih samouprava i stjecatelja na ništavost takvog ugovora i onda je to iskompliciralo stvari, a na naš upit zašto nije bilo rečeno kaže mi smo to samo tako lupali jer smo imali jako puno pa smo morali. Evo to su važne stvari, velike stvari, nose velike posljedice i o tome treba voditi računa. Hvala lijepa. Isteklo mi je vrijeme.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Antun Kapraljević.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Ispravio bih netočan navod gdje kolegica kaže da neznamo što se iščitava iz ovih podataka kada je govorila o usporedbi sa drugim zemljama, znači gdje je na sto tisuća stanovnika u Hrvatskoj napravljeno samo 2177 prijava za kaznena djela, dok je recimo u Austriji to tri puta više, u Italiji je dva puta više, u Mađarskoj dva puta više, u Sloveniji dva puta više. Iščitava se da je Hrvatska unatoč indeksu percepcije, korupcije u Hrvatskoj obećana zemlja za sve građane ovih drugih zemalja i znači da kod nas nema kriminala i bit ćemo idealna zemlja za smještanje njihovih nezadovoljnih ljudi da dođu u Hrvatsku jer mi smo obećana zemlja, kod nas kriminala nema.
Replika, poštovani zastupnik Ivo Josipović.
Gospodine predsjedniče više kao nadopuna, čini mi se vrlo točnim analizama koje je kolegica dala u pogledu metodologije i slike koju dobijamo. Čini mi se da vezano uz rad USKOK-a ima jedan ozbiljni fenomen ili ima puno indicija da je naša neuspješna borba protiv pretvorbenog i organiziranog kriminala dovela dotle da je već sada taj organizirani kapital, kriminalni kapital ulazi u legalne sfere i da na neki način okupira već i legalnu djelatnost i stječe veliku ekonomsku pa i političku moć pa mi se čini da će u tom smislu trebati razviti jednu metodologiju prepoznavanja te činjenice kojom se čak i u medijima neki pripadnici kriminalnog miljea već hvale. Zahvaljujem.
Hvala. Druga replika, poštovani zastupnik Nenad Stazić. Izvolite.
Analizirajući ono što u ovom izvješću piše o zloupotrebi opojnih droga, kolegica kaže da iz samog podatka što se na posjedovanje droge manjih količina, beznačajno djelo, što na to otpada 75% prijavljenih slučajeva da iz toga ne treba iščitavati da bi zapravo trebalo kriminalizirati. Ne treba stvarati takav zaključak, kaže kolegica. Ja vas pitam kolegice, nikakav drugi zaključak niste ponudili. Nikakav. A što drugo možemo zaključiti nego upravo ovo kada vidimo kako je Državno odvjetništvo postupalo povodom tih prijava. Policija mora prijaviti. Mora, jer je opisano kao kazneno djelo. Nađe kod nekog joint, mora. Šta će ga pustiti? Mora ga prijaviti. Što radi Državno odvjetništvo? Dio toga ode u odbačaj zbog beznačajnosti kaznenog djela kod starijih osoba, kod mlađih osoba, kod maloljetnika ide po načelu oportuniteta u odbačaj. I sada šta smo napravili? Što mi imamo u sustavu? Imamo u sustavu da smo okupirali policiju da se s time bavi, da to već padne u Državnom odvjetništvu, to na sud ni ne dođe. Na sud ni ne dođe. I sada kada bi to bio dekriminilizirano, kad se policija ne bi morala tim baviti jer je i takav učinak je nula, i tako je nula, onda bi se policija mogla baviti ozbiljnijim poslovima, ali to ovo što ja govorim to vam je logično zaključivanje. A sada kada vi kažete ne može se iz toga zaključiti to, ja vas pitam a šta možete zaključiti. Nek' ostane ovako pa neka imamo neefikasnu policiju, imati ćemo dobre statistike 75%, rezultat sav skupa nula.
Odgovor na repliku. Poštovana zastupnica Ana Lovrin.
Kolega Staziću, zaključci nisu netočni kao prvo, nesuvisli. Što zaključujemo i što bismo mogli zaključiti? Mogli bismo zaključiti težinu kaznenih djela. Rekla sam 75% prijava otpada na kaznena djela 173. stavak 1. dakle posjedovanje droge. 25% kaznenih prijava u vezi kaznenog djela zloporabe opojnih droga otpada na ona druga kaznena djela, dakle teška kaznena djela. Po logici stvari ovih počinitelja ima više za pretpostaviti, ovih manje, ali težih i da smo dobili taj podatak za težine zapriječenih kazni onda bi mogli govoriti drugačije, o tome sam rekla. Zašto smatram? Zar mislite da je loše primijeniti načelo oportuniteta pa da se onda za mladež prema kojem državni odvjetnik može odlučiti da odgodi početak kaznenoga progona ako prijavljena osoba pristane da se podvrgne postupku odvikavanja od droge ili drugih ovisnosti. Je li to loše? Ja držim da je to dobro da se maloljetnika ili mlađeg punoljetnika uputi na odvikavanje od droge i da mu se poruči da to nije poželjno ponašanje. I još negdje. Je li piše negdje da policija mora najprije pohvatati ili prijaviti sve one koji su počinili kazneno djelo, sumnja se da su počinili kazneno djelo iz članka 173. stavak 1., a onda se tek baviti teškim kriminalcima, pa onda ovi nju ometaju u poslu. Dakle, policija može hvatati teške kriminalce, a ovo je i dobro da ostane zapriječeno tako kao kazneno djelo da bi poručila da to nije društveno poželjno ponašanje.
Neka mreže budu razapete. Poštovani zastupnik Emil Tomljanović. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče, uvaženi glavni državni odvjetniče. Pa evo, uvodno bih želio istaknuti da je predmetno izvješće o radu državnih odvjetništava u 2004. godini i u metodološkom smislu i u sadržajnom smislu, dakle, prihvatljivo. Podastrte su činjenice, odnosno u Izvješću pronalazimo takve činjenice i njihovu stručnu analizu da daju stvarnu sliku ne samo rada državnih odvjetništava na svim razinama već i realnu sliku stanja kriminaliteta i kretanja kriminaliteta u 2004. godini. Međutim, unatoč činjenici što državno odvjetništvo osnovicom članka 124. Ustava Republike Hrvatske ima svoju primarnu, dakle, uloga da kao samostalno i neovisno pravosudno tijelo, dakle, postupa protiv počinitelja kaznenih i drugih kažnjenih djela vrlo su interesantni oni pokazatelji u izvješću koji se odnose na poduzimanje pravnih radnji radi zaštite imovine Republike Hrvatske te podnošenja pravnih sredstava za zaštitu Ustava i zakona. Ovo naravno sve, s obzirom na članak 2. stavak 1. i članak 15. Zakona o državnom odvjetništvu. Posebno bih u izloženom smislu naglasio problematiku, dakle, pod 1, radnih sporova ili ono što u samom Izvješću imamo u tom segmentu, dakle, obuhvaćeno kao problematiku radnih sporova. I drugo, dakle, sve ono što se odnosi u ovom Izvješću na zaštitu i postupanje državnih odvjetništava kada je u pitanju institut pomorskog dobra. Što se tiče radnih sporova vrlo je indikativno da je u strukturi sudskih predmeta u kojima je državno odvjetništvo zastupalo Republiku Hrvatsku dominantna uloga, odnosno najbrojniji su upravo ti sporovi. Primitak tužbi za radne sporove veći je za oko 60%, a treba naglasiti činjenicu da je u tom smislu Republika Hrvatska, ministarstva i druga državna tijela su tuženi. Dakle, tuženi su u 27 tisuća 795 predmeta, a posebno treba naglasiti da je najveći se broj tužbi odnosi na zahtjeve državnih službenika i namještenika te javnih službenika za isplatu materijalnih prava koja su priznata kolektivnim ugovorom. Dakle, ovdje se radi o prekovremenom radu, radu subotom i nedjeljom, regresu i drugim pravima zaposlenika u sustavu državne uprave, odnosno državnih službenika i namještenika. Apsolutno se treba složiti sa stavom državnog odvjetništva da ova vrsta sporova predstavlja nepotrebno opterećenje i to i za sudove i za državno odvjetništvo, ali i za resorna ministarstva. Vođenjem ovakvih nepotrebnih postupaka izazivaju se, dakle, izravni troškovi na teret državnog proračuna, a oni se i višestruko u smislu postupanja uvećavaju i to barem zbog 3 elementa. Dakle, i zbog zatezne kamate i troškova odvjetnika i vještačenja i naravno sličnim troškovima. U smislu postupanja državnih odvjetništava primjenjuje se, dakle, i ta odredba članka, izmijenjenog članka Zakona o parničnom postupku, 186.a. Dakle, mogućnost sklapanja izravnih nagodbi, međutim i kada dolazi do tako sklopljenih nagodbi, odnosno priznavanja tužbenih zahtjeva ili očigledno kada dođe državno odvjetništvo u poziciju da priznaje tužbeni zahtjev, tu imamo isto jednu nelogičnu situaciju. Dakle, da se temeljem tako sklopljenih nagodbi zapravo zbog nemogućnosti isplate pokreću, dakle, ovršni postupci opet kao jedni specifični sudski postupci. Kada se sagleda ukupna problematika ove vrste postupanja državnih odvjetništava nameće se zaključak da ovu problematiku treba ponajprije detaljno analizirati. I u financijskom i u pravnom smislu. Ali i u smislu odgovornosti za sklapanje takvih kolektivnih ugovora, s jedne strane. I s druge strane nemogućnosti osiguranja financijskih sredstava da bi se ta prava koja su priznata zapravo onima kojima su priznata kako je to predviđeno samim ugovorom, odnosno kolektivnim ugovorom i izvršilo. Što želim naglasiti? U tom smislu ovo Izvješće državnog odvjetništva mislim da je i manjkavo jer ne daje dovoljno uporišta, ajmo reći površnom čitatelju, onome tko se želim baš zadubiti u problematiku ove vrste postupanja državnih odvjetništava, da se vidi zbog čega je ustvari, kada, u kom vremenskom periodu došlo upravo do enormnog porasta ovih predmeta. Kako se to oslikava na državni proračun, koje su projekcije ili pozicije daljnjeg postupanja da se ovi problemi zapravo svedu na jednu normalnu mjeru, na jednu razumnu mjeru. Jer ovakvo gomilanje predmeta i ovakav način razrješavanja toga, a onda i samog postupanja državnih odvjetništva zasigurno daje jednu sliku, jednu ne samo percepciju nego jednu sliku u radu državnog odvjetništva. Zapravo jednog postupanja u sudskim postupcima sa izvjesnom, dakle, sa izvjesnim učincima, odnosno rezultatima tih postupaka, troškovi se gomilaju. Dakle, uistinu nešto što treba najprije dobro proanalizirati pa onda proanalizirati sa pozicije postupanja državnih odvjetništava, navesti možda u ovakvim ili sličnim izvješćima što i na koji način posložiti u drugim segmentima državne vlasti da do ovakvih, ovakvog broja postupanja i da ovakvih situacija naravno više ne dolazimo ili da o njima, a što smo imali prilike čuti u uvodnom izlaganju, zasigurno će se situacija i u tom smislu sanirati. Ali mene osobno interesira u toj dubini tog problema koji su stvarni uzroci nastanka ovih silnih sporova i ovih silnih troškova. Pa u konačnici, dakako, po državni proračun Republike Hrvatske i kad su te obveze preuzete i kako su nastale. Drugo, što se tiče pomorskog dobra kao problematike skrbi državnog odvjetništva u smislu zaštite, dakle, samog pomorskog dobra. Pa treba istaknuti u prvom redu nedostatak evidencije pomorskog dobra i to kako u katastru tako i u zemljišnim knjigama. Uz onu osnovnu konstataciju da u ovom segmentu rada državnih odvjetništava zapravo zaštita pomorskog dobra predstavlja jednu, po mojoj procjeni, od najbitnijih zadaća državnog odvjetništva. Mi u izvješću imamo sve podatke i analize na koji je način postupalo državno odvjetništvo, odnosno kako je skrbilo o tom segmentu vlasništva Republike Hrvatske. I ono što se uistinu nameće kao zaključak, da unatoč silnom naporu, inače od silnim i predmetima koji se pojavljuju, brojnosti tih predmeta, treba državnom odvjetništvu stvoriti u prvom redu normativni okvir da bi svojim radom zastupanja interesa Republike Hrvatske na pravi i na advekatan način trebalo i u budućnosti štitilo pomorsko dobro. Činjenica je da tu ne smijemo i ne možemo biti zadovoljni, jer nema niti sustavno određenih granica pomorskog dobra niti provođenja prave evidencije niti efikasne pomorske inspekcije. Iz ovog Izvješća Državnog odvjetništva zapravo vidimo, pod navodnike "u tom smislu" ili u tom segmentu izvjesnu podnormiranost, a kada dolazi do reakcije, odnosno do postupanja Državnog odvjetništva svi znamo gdje je problem, ali se na žalost niti u postupanja Državnog odvjetništva ne može očekivati u konačnici onaj najbolji ili pravi rezultat, a to je apsolutna ili maksimalna zaštita pomorskog dobra, pomorskog dobra dakle kao vlasništva nekretnina, ajmo to tako nazvati nekretnina u vlasništvu dakle Republike Hrvatske. Želim zapravo kazati da kada sam analizirao taj segment rada Državnog odvjetništva nameće se meni osobno zaključak da uistinu ili kroz odredbe pomorskog dobra ili kod drugih podzakonskih akata koji reguliraju tu materiju ili pak aktivnosti jedinica lokalne ili regionalne samouprave zapravo trebamo složiti ili postaviti jedan pravi, dakle normativni okvir da bi se temeljem svojih nadležnosti i Državno odvjetništvo moglo, dakle temeljem svojih postupanja na pravi način štititi pomorsko dobro, da nema tolike devastacije koje uistinu ima i da se tu zapravo od samih nadležnosti pa do svega ostaloga stvari postave na svoje mjesto kako bismo ubuduće na najbolji mogući način, pa i sa ove osnove, sa osnove postupanja Državnog odvjetništva taj segment vlasništva ili samo pomorskog dobra mogli štititi na bolji način nego što je to danas. I zaključno, dakle apsolutno treba poduprijeti samo Izvješće, ono je kvalitetno napravljeno što se tiče i samih činjenica i načina na koji su one obrađene i načina na koje su zapravo prezentirane ovom Visokom domu i uistinu svaki od nas zastupnika ako ga je pročitao i ako je proanalizirao može steći pravu sliku stanja kriminaliteta u Republici Hrvatskoj. Srž svakog izvješća je uistinu to i ako je to srž, a jest onda je ona pogođena, a sve ove nepravilnosti ili one negativne stvari koje se pojavljuju, koje su kao realnost tu, mislim da prihvaćanje ovog Izvješća zapravo trebamo sve te stvari koje su u Izvješću prezentirane kao nešto što se treba popraviti, treba bolje osmisliti i u radu samog Državnog odvjetništva, naročito što se tiče i organiziranog kriminala i Ureda za suzbijanje organiziranog kriminala, ali i svih onih drugih segmenata kriminaliteta, da smo upravo tu da na to ukažemo i da naravno i u tom zakonodavnom smislu, ali i smislom pokretanja odgovarajućih.
Hvala lijepa. Završite.
Hvala gospodine predsjedniče. Evo samo još jednu rečenicu. Dakle godišnje Izvješće o radu državnih odvjetništava u 2004. godini ovako prezentirano treba i prihvatiti.
Hvala. Replika, poštovani zastupnik Frano Matušić.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Evo potaknuo me kolega Tomljanović po pitanju zaštite pomorskog dobra mislim da bi bilo dobro čuti što je zapravo Državno odvjetništvo poduzelo u slučaju "Viktora Lenca" jer znamo da je pomorsko dobro ušlo u temeljni kapital društva i još što je gore hipoteka je stavljena na to pomorsko dobro. Dakle, bilo bi zanimljivo čuti što se po tom slučaju dalje događalo. Druga stvar, što se tiče neriješenih slučajeva mislim da bi dobro bilo danas i rasvijetliti, evo ovdje prilika je, glavni državni odvjetnik je tu nedavno u raspravi o pretvorbi i privatizaciji kolega Stazić je čak i direktno optužio našeg sadašnjeg predsjednika da je sudjelovao u zataškavanju navodne prijave koju je uputila gospođa Ankica Lepej, pa bi bilo dobro čuti zapravo što se dogodilo konkretno u slučaju Ankice Lepej kad je ona podnijela tu prijavu, kome je podnijela i što se stvarno događalo. Nema nikakvog razloga da istina o tome ne bude ovdje pred nama prezentirana. I treća stvar vezano za ratne zločine, već sam malo prije rekao, mislim da je stvarno vrijeme da nakon 60 godina saznamo koji su sudionici tih komunističkih zločina pred kraj II. Svjetskog rata i posebice nakon II. Svjetskog rata ne samo za Dubrovačko područje naravno nego za sva stratišta koja su se događala, vrijeme je da se povijesna istina zna radi i prošlih generacija, ali i radi onih koji dolaze nakon nas. Prema tome, to je izuzetno važno pitanje, na taj način ćemo kad se i sazna povijesna istina moći i pravilno prosuđivati sve ono što se događalo u to vrijeme.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Emil Tomljanović.
Pa ja ne sumnjam u to da će glavni državni odvjetnik odgovoriti na ovdje sad konkretno postavljena pitanja, s obzirom da je kolega replicirao meni. Pa upravo sam zbog toga i problematizirao ili želio istaknuti u ovom Izvješću problematiku pomorskog dobra kada ste se osvrnuli na problem pomorskog dobra, jer nije to samo "Viktor Lenac" gdje smo imali prilike i čak ovdje u raspravama vidjeti o kakvim se tu silnim nepravilnostima radilo, pogotovo kada se radilo u uknjižbi pomorskog dobra, praktično na privatna trgovačka poduzeća, odnosno trgovačka poduzeća koja su u privatnom vlasništvu. Na žalost tu ne prestaje devastacija pomorskog dobra i upravo u tom smislu očekujemo Državno odvjetništvo da se i ekipira u tom smislu i da zapravo pokrene inicijativu ako je potrebno jednu problematiku normativno urediti na drugi način da se to kao inicijativa mislim pokrene i da mi sagledamo tu problematiku na način, na koji način dakle kvalitetno zaštititi pomorsko dobro. Ove druge stvari koje ste mi replicirali ja mislim da će državni odvjetnik, ima odgovore na sva ova konkretno postavljena pitanja i da zapravo se neka od tih odgovora i nameću i detaljnim iščitavanjem iz samog ovog Izvješća. Evo, hvala.
Druga replika, poštovani zastupnik Josip Leko.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Uvaženi kolega Tomljanović, čak i naslov teme nije stanje političkog kriminaliteta nego Godišnje izvješće o radu državnih odvjetništava, pa ne možete iz statistike Državnog odvjetništva izvući zaključak da je stanje kriminaliteta bolje. Naprosto to ne može stajati. Drugo, ako ćete političke kvalifikacije i diskvalifikacije na temelju Izvješća Državnog odvjetnika onda bi bolje bilo da pitate kako se rješavaju današnje afere. Možemo navesti recimo tipa "Behtel", pa tipa "Liburnija Rivijera" hoteli, onda bismo mogli donijeti zaključak, neki politički zaključak da li napreduje rad Državnog odvjetništva u suzbijanju kriminaliteta. To naprosto nije obuhvaćeno izvještajem, pa ne možemo o tome ni suditi i još jedna činjenica. Iz našeg znanja izvan izvještaja znamo da Državno odvjetništvo nije bilo praćeno ni sredstvima ni kadrovski ekipirano. Ne možemo zanemariti činjenicu koja se nedavno događala, prema tome svi politički zaključci stoje samo iz glava, a ne iz samog izvještaja. Hvala lijepa.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Emil Tomljanović.
Poštovani gospodine zastupniče Leko. Niti jednom svojom rečenicom se ja nisam u političkom smislu osvrtao na Izvješće o radu državnog odvjetnika, naprotiv i u uvodnom svom dijelu i na kraju sam kazao da je to skup prezentiranih činjenica koji daje realnu sliku stanja kriminaliteta u Republici Hrvatskoj, dakle ono što je realno i da su tako kao realne činjenice stručno obrađene i da svatko od nas koji pažljivo to čita može o stanju kriminaliteta saznati puno i donositi određene zaključke, apsolutno se ovoj temi u smislu mog izlaganja ne može raspravljati niti replicirati kao s nekakvog političkog stanovišta. Zar su za vas teme pomorskog dobra i pokretanje silnih radno-pravnih sporova koji su pokrenuti temeljem zna se kada sklopljenih kolektivnih ugovora, koje su stvorile ovoj državi milijunske štete, praktično milijunske štete koje će ova država morati platiti. Zar je to politikantstvo? Zar je politikantstvo kada saborski zastupnik u raspravi kaže da je rad Državnog odvjetništva može biti čak i bolji, da se trebamo bolje organizirati kako bismo zaštitili pomorsko dobro. Pa čitali ste izvješće o Istražnom povjerenstvu za "Viktor Lenac", pa ste mogli tamo vidjeti da je Državno odvjetništvo odmah reagiralo i da je nezakonite stvari i radnje koje su se odnosile na knjiženje u vlasništvo pomorskog dobra razriješilo. To ja mislim da nije nikakva politizacija. Politizirali ste upravo vi. Ja sam nastojao u ovom segmentu napraviti analizu koliko ja to mogu sa stručnog stanovišta onoga što je ovdje prezentirano i nikakvog tu politiziranja barem s moje strane nije bilo.
Gospođe i gospodo zastupnici, danas se opet u ovim raspravama, polemikama, replikama spominje moje ime i u kontekstu moje uloge kao javnog tužitelja prije trinaest godina 1992. godine. Tada vezano za raspravu koju je imao povodom rasprave o reviziji pretvorbe i privatizacije poštovani zastupnik Stazić koji je iznio za vrijeme svoga izlaganja da ga je neposredno prije njegovoga govora nazvala gospođa Ankica Lepej i rekla mu da je meni poslala neku dokumentaciju koja je vezana za određeni kazneni postupak, kaznene prijave i da ja po tom nisam postupio i da sam ja to zataškao. Sada vi opet iznosite i to potežete. Ja jesam u ovom Domu izabran za javnog tužitelja zadnjega Republike Hrvatske 10. travnja 1992. godine, bio na toj dužnosti do 10. kolovoza iste godine. Taj podnesak je došao i stavljen u redovitu proceduru. Danas se opet poteže to pitanje da sam ja tada kao javni tužitelj nešto zataškao. Pa naslov je bio drugi dan nakon nastupa gospodina Stazića u Jutarnjem listu "SDP optužio Vladimira Šeksa da zataškava gospodarski kriminal" ili korupciju, u tom stilu. Dakle, da sam zataškao, da zataškavam. Imamo dokumentaciju. Ništa ja nisam ni zataškao nego sam uredno kao javni tužitelj putem tada nižeg Državnog odvjetništva uputio taj podnesak i to pismo ove gospođe o kojoj je riječ u državno-odvjetničku proceduru. Molim, neka državni odvjetnik koji je ovdje neka se i na to osvrne jer ja ne želim da se neprestano ponavlja to pitanje da sam ja prije trinaest godina zataškao pokretanje i vođenje nekog kaznenog postupka korupcionaškoga ili bilo kojeg drugog kriminala. Završni osvrt glavni državni odvjetnik Mlade Bajić. Izvolite!
Gospodine predsjedniče, gospodo zastupnici! Moram priznati da sam osobno iznenađen sa koliko ste pozornošću pročitali i analizirali Izvješće o radu državnih odvjetništava u Republici Hrvatskoj za 2004. godinu i moram kazati da sam zaista značajan broj sugestija vaših primjedbi ili bolje rečeno dobronamjernih sugestija o kvaliteti rada državnih odvjetništava kao i metodologiji praćenja podataka o stanju i kretanju kriminaliteta kao i zaštiti imovine Republike Hrvatske zabilježio i mislim da ćemo ih do godine u našem izvješću sigurno prezentirati kako bi izvješće bilo još potpunije, cjelovitije i dalo vam odgovore na sva pitanja koja tražite. Činjenica je međutim da smo mi radeći ovakvo izvješće već drugu godinu za redom željeli postići dvije stvari. Prvo, da dobijete pregled, cjeloviti pregled stanja i kretanja kriminaliteta u Republici Hrvatskoj prema podacima kojima mi raspolažemo u Državnom odvjetništvu, kao i stanje borbe za zaštitu imovine Republike Hrvatske i parničnim sporovima koje država vodi u tom dijelu. Nastojali smo da kroz tekstualni dio damo osvrte na obje ove promatrane kategorije, ali isto tako za one koji traže još više da u tabelarnim prikazima koji su u prilogu ovog izvješća damo mogućnost da se dodatnim analizama dođe i do boljih i kvalitetnijih zaključaka ili možda ispravki naših stajalište u svezi s tim. Drago mi je doista da ste na isti način kako smo i mi pokušali to u državnim odvjetništvima odgovoriti na ova pitanja došli i vi do tih zaključaka a u vezi s tim ja bi osvrčući se na vaše primjedbe, na pitanja koja ste postavili kazao sljedeće. Prije svega, doista moram poći od ustavne i zakonske definicije državnog odvjetništva kao samostalnog i neovisnog pravosudnog tijela, da ovo drugo ne nabrajam. Jedino pitanje koje mene osobno vezano za raspravu o godišnjim izvješćima dira a to je da li je Državno odvjetništvo na čijem sam čelu u proteklom razdoblju bilo doista neovisno i samostalno u svom radu. Odgovorno tvrdim da je. Odgovorno tvrdim da nikad nitko na mene nije izvršio utjecaj u bilo kojem predmetu ili prilikom odlučivanja o konkretnim stvarima. U svezi sa zakonskom definicijom ili Zakonom o Državnom odvjetništvu mogu kazati da u zakonu između ostalog stoji da u građanskim, građansko-upravnim stvarima Državno odvjetništvo kad zastupa Republiku Hrvatsku može u osobito velikim značajnim predmetima dobiti uputu od Vlade Republike Hrvatske. Možda to stvara određena kriva razmišljanja kako je Državno odvjetništvo u tom pravcu nesamostalno u svom radu i da zbog toga ove primjedbe nekih od saborskih zastupnika ili zastupnica stoje. Mislim da je, moram kazati bar svoj osobni stav, ovakva zakonska formulacija da prima upute po meni doista nespretna i slažem se da može stvoriti zabune. Upravo je sada u toku izmjena Zakona o Državnom odvjetništvu. Mislim da je već došla pred Hrvatski sabor i u svom prijedlogu ja sam tražio da se ovakva zakonska definicija da Vlada Republike Hrvatske daje upute promijeni da Vlada Republike Hrvatske može dati mišljenje Državnom odvjetništvu. Mislim da je to jako bolja formulacija i onda ne dovodi u pitanje kroz zakonsku regulativu utjecaj izvršne vlasti na neovisno pravosuđe odnosno Državno odvjetništvo kao dio te pravosudne vlasti. Pored toga, želio sam još nekoliko stvari koje su također značajne i od općeg su značaja a to je rad Državnog odvjetništva u kaznenim predmetima i ažurnost. Mi smo doista statistički gledano postigli doista dobru ažurnost najbolju do sada ali naravno ima primjedbi i sumnji možda u to da se svi predmeti rješavaju na onakav način kako je to statistički prikazano. To je točno. To smo i naglasili u našem izvješću. Ali kako se ne bi dogodilo da u Državnom odvjetništvu ili kako se to koji put u javnosti znade kazati pa i ovdje neki od predmeta ostaju u ladici ja sam u izvješću i naglasio da sam za sve predmete starije od 6 mjeseci tražio od svih državnih odvjetnika na terenu da sačine popis i sa svim tim predmetima, o svim tim predmetima starijim od 6 mjeseci u Državnom odvjetništvu vodimo računa. Oni su svi dakle pod nadzorom i nijedan predmet nakon izvršene inventure u državnim odvjetništvima više ne može izaći na svjetlo dana a da netko za to ne odgovara. Dakle predmeta u ladicama u državnim odvjetništvima zasigurno više nema. Naravno svi predmeti nisu i ne mogu se riješiti na onakav način kako je to statistički prikazano ovdje u ovim rokovima 3 mjeseca i tako dalje i tako dalje. Ali ja govorim o prosječnim pokazateljima. Jedno od pitanja je bilo kada je … [[Govornik se ne razumije.]] riješena? Šta to znači da se predmet rješava u roku od 3 mjeseca? To znači da se predmet rješava od zaprimanja kaznene prijave u Državnom odvjetništvu do donošenja jedne od državno odvjetničkih odluka koje imaju procesni značaj i karakter, a to znači ili rješenje o odbačaju kaznene prijave, zahtjevom za podnošenje istrage nadležnom sudu ili podizanjem optužnog prijedloga ili optužnice. Dakle o takvim aktima govorim kad kažem da se predmeti rješavaju u tri mjeseca. I tu su oni standardi o kojima sam govorio sukladno Europskoj uniji. Radni sporovi, o njima je bilo puno riječi. Radni sporovi su doista 85% ukupno zastupljeni u masi građansko-upravnih predmeta, parničnih predmeta Državnog odvjetništva. To je broj koji je izuzetno velik i doista opterećuje rad državnih odvjetništava naravno i sudova na jednak način. Pogotovo kod činjenice što većinu veliku većinu tih predmet unaprijed znamo, moramo izgubiti jer osnovi za te tužbe doista u zakonu, kolektivnim ugovorima i tako dalje postoje. Institucija nagodbe koja je uvedena u Zakonu o Državnom odvjetništvu, Zakon o parničnom postupku i tako dalje doista dopušta mogućnost sklapanja nagodbi. Ali Državno odvjetništvo naravno ne može sklopiti nagodbu ako iza toga ne stoje financijska sredstva kojima bi mogli završiti takav nekakav spor. Prošle godine smo mi doista dobili jedan značajan iznos od 200 milijuna koje smo potrošili za sklapanje upravo nagodbi u radnim sporovima. I značajan dio tih nagodbi je baš u odnosu na policajce kao tužitelje i završen. Ove godine za vašu informaciju broj radnih sporova kako sam to uvodno kazao je više nego prepolovljen i on više u izvješću za sljedeću godinu sigurno neće biti ovakav problem kako je to naznačeno sada. Još jednu stvar. Bilo je govora o tome kako pojedina državna odvjetništva nemaju isti pristup radu na konkretnim predmetima i da se događa da određena odvjetništva na terenu donose različite odluke u istim ili sličnim stvarima. Točno dopušteno, odnosno dopuštam da se to događa a to je nedopustivo. Mi smo u sustavu Državnog odvjetnišva s tim u vezi poduzeli značajne korake kako bi imali što kvalitetnije međusobne veze između nižih odvjetništava i viših državnih odvjetništava posebice kontrole rada na tim odvjetništvima. 1. siječnja sljedeće godine ja sam odlučio formirati u okviru Državnog odvjetništva poseban Odjel za nadzor od starih i iskusnih zamjenika koji bi obilazili sva odvjetništva na terenu i kontrolirali konkretne radove u konkretnim predmetima. Pored toga još što je važna stvar mi smo ove godine pustili web stranicu Državnog odvjetništva na kojoj dajemo transparentno podatke, one koje možemo dati o našem radu i tako dalje i tako dalje, ali je najvažnije od svega što će početkom sljedeće godine ćemo dobiti i Internet stranicu tako da će komunikacija između državnih odvjetništava i praćenje njihovog rada pa i u konkretnim predmetima biti znatno važnija i kvalitetnija. Ratni zločini. Kad sam danas uvodno govorio o kaznenim predmetima ratnih zločina i o tome što smo napravili u tzv. reviziji ranijih predmeta onda nisam kazao da smo u odnosu na predmete koji su se ranije vodili i bili kvalificirani kao ratni zločini primjenili Zakon o općem oprostu jer doista Zakon o općem oprostu se ne može primijeniti u odnosu na kaznena djela ratnih zločina niti je to ikome u Državnom odvjetništvu palo napamet. Govorio sam o nečem drugom. Da smo sada sa određene distance kritičnije pristupili analizi pojedinih konkretnih predmeta i utvrdili da smo preoštro ili preširoko zahvatili tu kriminogenu zonu i da nije jednostavno bilo elemenata, obilježja kaznenih djela ratnih zločina nego kaznenih djela protiv Republike Hrvatske kao što je oružana pobuna, ugrožavanje teritorijalne ukupnosti i tako dalje i tako dalje. S tim u svezi smo primijenili nakon prekvalifikacija Zakon o općem oprostu ili Zakon o oprostu. Što se tiče kaznenih djela ratnih zločina počinjenih za vrijeme ili nakon Drugog svjetskog rata moram kazati da u prilogu ovog izvješća imam posebno izvješće na devedesetak stranica svih državnih odvjetništava u kojima sam pojedinačno govorio o svim predmetima koji su kod njih evidentirani i na kojim predmetima se radi. Vezano za te predmete državna odvjetništva i policija su doista u ovom razdoblju i ako to nije u percepciji ni javnosti a ni vas saborskih zastupnika doista pokušali na jednak način, potpuno jednak i ratni zločin doista nema nikakvih drugih ograničenja osim da se kad-tad bilo kad pronađe počinitelj i privede pred sud. Mi smo doista napravili značajan dio posla, a sad u većini tih predmeta smo angažirali državni arhiv Republike Hrvatske koji pregledava arhive, državne arhive upravo u tom dijelu pokušavajući na svjetlo dana izvući one činjenice, podatke koje nemamo ili kojima nismo raspolagali kako bi mogli donijeti odgovarajuće odluke i u svim tim predmetima. Dakle na tim predmetima se radi. Ja sam zabilježio primjedbe pojedinih saborskih zastupnika u pogledu konkretnih pojedinih predmeta počevši od "Itasa", "Viktora Lenca", "Pakraca", "Lipika" i tako dalje. I o tim predmetima svakom od saborskih zastupnika ja ću dati odgovor sukladno zakonu onako kako mogu i kako mi zakon dopušta. U odnosu na sve te predmete mogu kazati da nijedan od ovih predmeta nije u ladicama Državnog odvjetništva. "Itas" je procesuiran u Varaždinu koliko sam obaviješten. "Viktor Lenac" također i to kako u građansko-pravnom tako i u kazneno-pravnom smislu se predmet obrađuje. Policija je u odnosu na predmet "Viktor Lenca" vršila i još vrši kriminalističku obradu, a u odnosu na građansko-upravni dio koji se odnosi na hipoteke na pomorskom dobru i tako dalje Državno odvjetništvo je s tim u svezi pokrenulo odgovarajuće postupke kako bi skinula hipoteku i vratila to zemljište u državno vlasništvo. Što se tiče zdravstveno-rekreacijskog centra Lipik i tu se radi kriminalistička obrada i smatram da će i ona za koji dan dati određene rezultate nakon koje će moći po prirodi stvari izaći u javnost onoliko koliko to možemo. Što se tiče primjedbi u svezi pritužbe na rad ranijeg kolege Šeksa i kaznene prijave Ankice Lepej mogu se kazati da sam nakon izvješća od prije nekoliko mjeseci koje sam imao ovdje u Hrvatskom saboru oko pretvorbe i privatizacije, nakon upita gospodina saborskog zastupnika, pogledao predmet u pronašao ga u Županijskom državnom odvjetništvu u Zagrebu. I doista, tamo sam utvrdio da je odmah nakon što je prijava Ankice Lepej ili pritužba na rad ili na nekakva kriminalna ponašanja zaprimljena u Državno odvjetništvo Republike Hrvatske nekoliko dana nakon toga dostavljena u rad Županijskom odvjetništvu u Zagrebu koje je izvršilo kriminalističku obranu, angažirao je tadašnji SDK-a Financijsku policiju i '94. zatvorilo predmet jer nije bilo osnova za postupanje. Još jedna stvar koju sam možda uvodno kazao, a smatram da nisam propustio reći, sam propustio reći, pardon, a mislim da je jako važna. Državno odvjetništvo je 2001. godine izvršilo, zahvaljujući zakonu koji je donio Hrvatski sabor, veliku transformaciju koja još traje. Naime, došlo je temeljem Ustava Republike Hrvatske do spajanja bivše Državnog odvjetništva ili Javnog tužilaštva sa bivšim Javnim pravobranilaštvom. To je jedan veliki zalogaj koji nije progutalo niti Državno odvjetništvo, niti Javno pravobraniteljstvo nego je jednostavno došlo do spajanja koje mislim da smo veoma uspješno prebrodili i pokazalo se da se tadašnja odluka o spajanju ta dva državna tijela, pravosudna tijela, pokazala veoma uspješnim, jer na ovaj način interaktivnom vezom između dva, Kaznenog i Građanskog odjela rad i jednog i drugog odjela dobivaju određene vrijednosti koje nisu imali ranije. Međusobno se potpomažu i koriste svoja znanja i iskustva i na taj način efikasnije rade na progonu kaznenih djela, odnosno kriminala. Ali isto tako i na zaštiti državne imovine. Međutim, to je problem koji mi u državnom odvjetništvu rješavamo na jedan način koji se u javnosti ne vidi, koji se ne vidi čak ni iz našeg izvješća, ali vjerujte mi, na tome smo uložili strašno puno energije i mislim da će rezultati u tom dijelu biti svake godine sve bolji i kvalitetniji. U svakom slučaju, da ne dužim jer moje vrijeme je tu sigurno isteklo već, zahvalio bih vam na podršci u pogledu rada državnog odvjetništva, a isto tako i na konkretnim primjedbama koje ste nam dali i siguran sam da će državno odvjetništvo u izvješću za sljedeću godinu pokazati da je u ovoj godini postiglo još jedan napredak u odnosu na svoj rad. Ali, što je najvažnije, nešto što možda u ovom izvješću nema, a to je da državno odvjetništvo je samo jedan segment koji se nalazi, pravosudnih tijela, između državne vlasti, prije svega Ministarstva unutarnjih poslova, Ministarstva financija itd. i s druge strane sudova. Samo dobrim interaktivnim odnosom između organa otkrivanja, a to su Ministarstvo unutarnjih poslova, Ministarstvo financija, Porezna uprava i sl. i Državnog odvjetništva, mogu postići rezultati onakvi kakvi se od nas očekuju. I drugo, prioritet razvoja rada USKOK-a kao specijaliziranog odvjetništva je temeljni prioritet rada državnog odvjetništva u cjelini i mislim da ćemo već u ovoj godini, a posebice početkom sljedeće godine USKOK razviti na način kako je to zakonodavac i mislio kad je donosio zakon i da će doista biti u stanju da se suprotstavi organiziranom kriminalu, prije svega organiziranom kriminalu, a potom i korupciji. Jer organizirani kriminal bez obzira što nije za sada evidentira u kaznenim prijavama u onoj mjeri kako je percepcija da je prisutan u svakom slučaju zaslužuje punu pozornost i pažnju Ministarstva unutarnjih poslova i Državnog odvjetništva. Hvala.
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu. Poštovani zastupnik Frano Matušić u ime kluba HDZ-a. Molim?
U ime kluba Hrvatske demokratske zajednice gospodine predsjedniče, nakon ovoga što smo čuli od gospodina glavnog državnog odvjetnika, mislim da je red da se kolega Stazić i SDP ispričaju vama osobno gospodine predsjedniče jer su vas prozvali za nešto što nije istina. Prozvali su vas za zataškavanje u slučaju Lepej i mislim da je red da se oni i ispričaju nakon ovoga što smo čuli od glavnog državnog odvjetnika što je sve poduzeto i na koji način. I red je da se prekine sa takvim dezinformacijama i netočnostima, neistinama, pogotovo kad se govori i u instituciji, ovdje konkretno instituciji predsjednika Sabora.
Svakome je na savjesti da li se želi ispričati, očitovati. Ja niti najmanje želim, poštovani kolega Matušić, niti najmanje ni sugerirati bilo kome, bilo kojem klubu ili pojedincu da učini gestu koju ste vi predložili, ako oni sami ne osjećaju za to potrebu. U ime kluba SDP-a poštovani zastupnik potpredsjednik Mato Arlović.
Molim vas gospodine predsjedniče, poštovane kolege. Kolega Stazić je govorio u svoje osobno ime. Nije govorio u ime kluba i u ovom pogledu molim vas lijepo da klub ne prozivate za osobnu izjavu zastupnika koji je govorio, a slažem se s vama, da postoji razlog da kolega Stazić se obrati predsjedniku Sabora na primjeren način.
Hvala lijepa. Zaključujem ovaj dio zasjedanja. Nastavak u 15,00 sati, ćemo glasovati o obavljenim točkama dnevnog reda Godišnje izvješće o radu državnih odvjetništava u 2004. godini. Dajem na glasovanje sljedeći zaključak. Prihvaća se Izvješće o radu državnih odvjetništava u 2004. godini. Molim uključimo se. Glasovati. Rezultat? Sa 87 glasova za, 1 suzdržanim donesen predloženi zaključak.