Hvala lijepa gospodine predsjedniče, gospođe i gospodo zastupnici. Ovo je drugi program projekt unutar ISPA programa koji je na ovom zasjedanju Sabora. Vi ste prošli tjedan imali priliku čuti nešto o djelu koji se financira u segmentu gdje ISPA financira promet. Dakle, ISPA je jedan od tri pretpristupna programa kojih je Hrvatska postala korisnicom od trenutka kada je postala kandidatom za članstvo u Europsku uniju, odnosno od trenutka kad je dobila pretpristupnu strategiju. O kako važnim novcima se radi i to jako važno za naglasiti, dakle novcima koji su bespovratna sredstva koja Hrvatska dobiva za pristupanje Europskoj uniji, dakle u ovom segmentu za usuglašavanje sa onim direktivama koji traže iznimno visoka ulaganja, a to je u području ovdje vodnog gospodarstva, odnosno zaštite okoliša. Dakle, ukupno je Hrvatska za dvije godine koliko će trajati programi ISPA, SAPARD i FAR dobila 245 milijuna eura. To je već u zadnju godinu dana povećano na 252 milijuna i mi se nadamo da ćemo sa FAR-om 2006. godine uspjeti možda dobiti još neke novce tako da će ukupni iznos biti još veći na kraju. O koliko velikom i značajnom pomaku se radi u odnosu na vrijeme prije nego što smo bili kandidati govori činjenica da sada za dvije godine imamo onoliko novaca otprilike koliko smo koristili u … [[Govornik se ne razumije.]] za četiri godine kada smo imali za razdoblje 2001. do 2004. ukupno 262 milijuna eura. Dakle, u sektoru zaštite okoliša na kraju su prošla dva projekta. Jedan od njih je danas na stolu, to je u zaštiti okoliša dakle u vodnom gospodarstvu pročišćač voda i otpadne vode, dakle i opskrba vodom u Gradu Karlovcu. Drugi projekt koji je prošao i čime je zapravo ukupna lokacija od 60 milijuna eura koliko Hrvatska ima u dvije godine u ISPA-i namijenjena, odnosno iskorištena na način da je isprogramirana je projekt … [[Govornik se ne razumije.]] zaštita otpada koja je trenutno u fazi usuglašavanja sa Europskom komisijom. Ovaj projekt vrijedan je ukupno 36 milijuna eura, od toga ISPA financira 22,5 milijuna eura, 10 milijuna eura je zajam Europske banke za obnovu i razvitak i 3 i pol milijuna ide iz hrvatskog proračuna. Ono što je značajno reći je da ovaj infrastrukturni projekt mora novce na kraju iskoristiti do kraja 2010. godine što znači u dvije godine od ove godine se moraju ugovoriti sva sredstva i u sljedeće dvije godine se ta sredstva moraju isplatiti, u protivnom će morati biti vraćena u proračun Europske unije. Dakle, radi se o velikom projektu, radi se o iznimno važnom području. Ono što je za Hrvatsku važno da su sada na redu zapravo prvi veliki infrastrukturni projekti, ono što do sada u okviru … [[Govornik se ne razumije.]] nismo imali priliku financirati počinje biti moguće sada sa ISPA-om i onome što će biti nasljednik ISPA-e od 2007. godine, a to je program IPA koji će imati segment zaštite okoliša i, dakle zaštite okoliša i prometa. Evo ja bih možda ovdje stala samo toliko da kažem da smo imali nekoliko projekata na stolu kada smo počeli programiranje, međutim pojedini projekti nisu bili u dovoljnoj fazi zrelosti, dakle nisu imali preduvjete koje su trebali imati u vrijeme kada smo odlučivali o tome koji će projekti doći na stol, naime morali su imati izrađene studije utjecaja na okoliš, studije o izvodljivosti, otkup, riješen otkup zemljišta itd. i time je na kraju broj projekata koje smo mi nominirali bio smanjen na otprilike ovaj broj koji je na kraju i prošao, ali obzirom da su svi novci iskorišteni na ovaj način vjerujemo da smo taj posao dobro odradili i vjerujemo da obzirom da na indikativnoj listi koja je strategija zaštite okoliša, dakle u kojem su i ovaj dio voda i dio zaštite otpada, zbrinjavanja otpada, dakle da će u sljedećem razdoblju biti puno više kandidata za novce koji će se namijeniti u IPA-i jer u indikativnoj listi projekata koje su dva ministarstva predložila ima preko 10 projekata koji su sada na redu. Evo ja mislim da bih ovime ovaj uvodni dio završila. Ako bude pitanja vrlo radu ću odgovoriti na njih. Hvala vam lijepa.
Hvala. Odbori? Ne. Otvaram raspravu. Klub zastupnika HDZ-a, poštovani zastupnik Vlado Jelkovac. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, gospođo državna tajnice, kolegice i kolege zastupnici. U lipnju 2004. godine Hrvatska je postala država kandidat za članstvo u Europskoj uniji te su joj se kao posljedica novog statusa otvorili pretpristupni fondovi FAR, ISPA i SAPARD. Tijekom 2005. i 2006. godine navedeni programi zamijenili su program "KARC" i time postali glavni izvori vanjskih programa pomoći. Ukupna pomoć za Hrvatsku kroz pretpristupne fondove za razdoblje 2005., 2006. iznosi 252 milijuna eura. Pojedinačno za 2005. 105 milijuna eura i za 2006. 140 milijuna eura. Po prvi puta iz europskih fondova financiraju se zaista veliki infrastrukturni projekti koji imaju izravni utjecaj na kvalitetu života građana kao što je to u ovom slučaju program za vode i otpadne vode u Karlovcu. Sredstva za ISPA program od 60 milijuna eura za Republiku Hrvatsku u razdoblju 2005., 2006. raspoređena su između sektora zaštite okoliša i transporta na tri velika infrastrukturna projekta. To su program za vode i otpadne vode u Karlovcu, regionalno odlagalište otpada u Šibensko-kninskoj županiji i obnova željezničke pruge Vinkovci-Tovarnik-Državna granica o kojem smo raspravljali kao zadnjoj točci dnevnog reda prošli tjedan. Nadležna resorna tijela pripremila su projekte koji se uklapaju u nacionalne strateške dokumente, a ujedno zadovoljavaju kriterije koje program ISPA postavlja. To su vrijednost projekta veća od 5 milijuna eura, pozitivni učinci za što veći broj ljudi kao i usmjerenost ka usvajanju pravne stečevine Europske unije. Trebali su biti zadovoljeni i kriteriji zrelosti, tj., potrebni elementi kao što su dokumentacija, provedbeni timovi, financijska sredstva i drugo koji su trebali biti pripremljeni u dovoljnoj mjeri kako bi se osiguralo pravovremeno i učinkovito korištenje sredstava. Ovime se rizik od eventualnog neiskorištavanja sredstava svodi na minimum. Ipak, trebati će puno ozbiljnosti u provedbi ovih projekata jer u naredne 2 godine treba sve ugovoriti, zatim odraditi i iskoristiti sredstva do kraja 2010. godine jer će se u suprotnom neiskorištena sredstva morati vratiti. Ovaj Memorandum o financiranju spada u prva 2 ugovora koje sklapaju Vlada Republike Hrvatske i Europska komisija o potpori Europske unije pretpristupnim mjerama u Republici Hrvatskoj. Njime se regulira financijsko učešće Europske unije, odnosno Republike Hrvatske te se utvrđuju tehnički, pravni i administrativni okvir unutar kojeg će se projekti provoditi. Projekt Program za vode i otpadne vode u Karlovcu podrazumijeva gradnju novog uređaja za pročišćavanje otpadnih voda Grada Karlovca kao i produženje i modernizaciju gradske vodovodne i kanalizacijske mreže. Europska komisija ovim ugovorom dodjeljuje bespovratna sredstva u iznosu 22,5 milijuna eura dok su za provedbu predviđena i sredstva iz proračuna Republike Hrvatske u iznosu od 3 i pol milijuna eura. I sredstva zajma … [[Govornik se ne razumije.]] u iznosu od 10 milijuna eura. Ukupna vrijednost projekta koji se mora dovršiti do konca 2010. godine je, dakle, 36 milijuna eura, a struktura financiranja je sljedeća. Sredstva Europske komisije kroz ISPA fond 22,5 milijuna eura ili 62,5%. Državni proračun 3 i pol milijuna eura ili 9,7% i zajam Europske banke 10 milijuna eura ili 27,8% kojeg preuzima tvrtka "Vodovod i kanalizacije" u Karlovcu. Karlovac je grad koji ima 4 prekrasne rijeke koje nažalost nisu dovoljno zaštićene. Grad Karlovac ima izgrađen mješoviti sustav odvodnje otpadnih voda, većim dijelom sagrađen 30-ih godina prošlog stoljeća. Trenutno se otpadna voda nepročišćena ispušta kroz 6 glavnih ispusta, uglavnom u rijeku Kupu koja prolazi kroz središte grada. 2 su ispusta u rijeku Mrežnicu što pak izravno utječe na kakvoću vode u rijeci Korani koja također teče kroz grad i na čijim obalama se nalaze glavna gradska vodocrpilišta i kupališta. U Karlovcu ne postoji uređaj za pročišćavanje otpadnih voda te se stoga u sklopu projekta predviđa novi sustav za pročišćavanje otpadnih voda kako bi se osiguralo da sva prikupljena otpadna voda u gradu bude pročišćena prema standardima Europske unije i Hrvatske. Projekt se sastoji od investicijskih stavki podijeljenih u 3 kategorije. Vodoopskrba, odvodnja i tehnička pomoć. Ulaganja u vodoopskrbu pridonijet će minimaliziranju rizika koji bi mogao ugroziti kvalitetu vode i to obnavljanjem ključnih elemenata sustava, te uvođenjem sustava gospodarenja mrežom koji će pomoći ostvarivanju sigurnog funkcioniranja opskrbnog sustava i smanjenjem gubitka vode. Ulaganjem u odvodnju obnovit će se i upotpuniti glavni elementi sustava odvodnje otpadnih voda kako je predviđeno europskom direktivom o pročišćavanju gradskih otpadnih voda. Izgradnjom novih kolektora, te građevina na mreži odvodnje otpadne vode će se usmjeriti prema lokaciji budućeg uređaja za pročišćavanje otpadnih voda nizvodno od grada. Time će se eliminirati svi dosadašnji spomenuti ispusti te zaštititi gradska vodocrpilišta i kupališta. Na lokaciji nizvodno od Karlovca izgradit će se centralni uređaj za pročišćavanje otpadnih voda za gradove Karlovac i Duga Resu gdje će se vršiti pročišćavanje otpadnih voda prije ispuštanja u rijeku Kupu. Uređaj će biti kapaciteta 100 tisuća ekvivalent stanovnika. Nosilac projekta je tvrtka "Vodovod i kanalizacija" u Karlovcu i zadovoljstvo mi je konstatirati da su i vodovod i kanalizacija i gradska uprava u Karlovcu obavili kvalitetno sve potrebne pripremne radnje vezane uz pripremu ovog projekta i time omogućili njegovu realizaciju. Grad je izvršio otkup zemljišta na trasi kolektora i budućeg pročistača otpadnih voda u vrijednosti cca 5 milijuna kuna. Kao vlastito učešće u projektu tvrtka "Vodovod i kanalizacija" je uz jamstvo Grada Karlovac preuzela kredit EBRD-a u visini 10 milijuna eura na rok od 12 godina uz "grace period" od 3 godine. Da bi projekt mogao u realizaciju, odnosno da bi se mogli realizirati natječaji potrebno je potvrditi ovaj sporazum i u Hrvatskom saboru. Potvrda sporazuma potrebna je i zato što je ISPA fond instrument pomoći koji traži sufinanciranje. Pošto se radi o zaista značajnim bespovratnim sredstvima kao i važnom i kvalitetnom programu koji će se financirati Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice podržava ovaj Memorandum o financiranju. Hvala gospodine predsjedniče.
Hvala lijepa. Klub zastupnika HNS-a, poštovani zastupnik Nikola Vuljanić, izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Klub zastupnika HNS-a podržat će naravno ovaj Zakon iz hiljadu i jednog razloga. Jedan od njih je i taj što se ovakvim projektima, ovim projektom specifično pokazuje kako nekakve politikantske zavrzlame kojima smo inače skloni u projektima od koristi za državu, u koristi za lokalnu zajednicu možemo i preskočiti i zanemariti i zajedničkim snagama napraviti nekakvu korist. Naime ovaj projekt je osmišljen tijekom prošle gradske vlasti u Karlovcu u kojoj sam imao čast sudjelovati, velikim trudom, marom i zalaganjem i pročelnika za financije i direktora Vodovoda, sadašnjeg župana HDZ-ovog i još jednog broja ljudi u Karlovcu koji su se stvarno potrudili da taj projekt osmisle na način da prođe kroz te škare i sito kontrole Europske zajednice. Nova vlast u Karlovcu je prihvatila taj projekt kao svoj i napravila sve da dođe do realizacije uključujući i svu potrebnu papirologiju, otkup zemljišta i sve što je potrebno napraviti. Sve je to obavljeno i projekt je pred nama. Pred nama je dakle 36 milijuna EUR-a, od toga 20 i toliko nepovratnih sredstava. Dakle šanse koje nam Europska unija daje da se u ovome segmentu, u ovim segmentima prilagodimo standardima i da sutra uđemo sa, na jednoj višoj razini u društvo europskih zemalja u kojem je sasvim jasno da je voda najveće prirodno bogatstvo. Da moramo napraviti sve da se to bogatstvo zaštiti. Da ćemo sutra biti strateški neovisni onoliko koliko imamo čiste vode, a strateški ovisni onoliko koliko moramo tražiti tuđu pomoć da tu čistu vodu dobijemo. O važnosti čiste vode ne treba puno pripovedati. Svi o tome znamo puno. Htio bih samo nešto reći koliko to znači za grad Karlovac i njegovu okolicu. Karlovac je znate planski sagrađen na tom terenu koji okružuju 4 rijeke i te 4 rijeke su još do pred ajde recimo 30-tak godina, 40 dok sam se ja kupao na njima bile kristalno čiste uključujući Kupu. I na Kupi smo se nekada kupali. No onda je došla ubrzana industrijalizacija. Došla je, došla je zapravo pomama za izgradnjom neprilagođenih industrijskih i drugih objekata. Kupa je prva nastradala u tom. Nakon toga je stradala i Mrežnica. Stradaju i druge dvije rijeke i očito je došao trenutak, a ovim nam se pruža i šansa da taj negativni trend zaustavimo i projekt kaže da će se nakon njegovog završenja voda rijeke Kupe iza Karlovca dakle iza svih onečišćenja moći svrstati u drugu kategoriju što znači da će se moći slobodno u njoj kupati i koristiti ju za druge potrebe. Treba naglasiti još jednom i važnost visine ovih sredstava. Naime radi se o 36 milijuna EUR-a koje će se potrošiti na tom terenu. Dakle netko će za tih 36 milijuna EUR-a raditi. Netko će nešto zaraditi. Netko će platiti porez. Kompletna lokalna zajednica će od tog posla imati ogromnu korist. Beneficije pretpristupnih fondova jasne su. One nam omogućavaju da uhvatimo korak sa onima kojima se želimo pridružiti što nije samo u našem interesu. Što je u njihovom interesu. Nikom nije u interesu da dobije sutra Hrvatsku koja ima potpuno onečišćene vode. Koja ima željeznicu po kojoj se ne mogu voziti vagoni i tome slično. Nikom u Europi to nije u interesu i upravo stoga je Europa spremna uložiti i nešto, nešto, a to nešto ovdje je 26 milijuna EUR-a nepovratnih sredstava da nam pomogne da se dignemo na tu razinu. Ta sredstva u, iz pretpristupnih fondova u europskim zemljama koje su sad nedavno ušle u Europsku uniju korištena su u različitom postotku. Od 15 do 60% mogućih sredstava odobrenih. Koliko će ih Hrvatska koristiti pitanje je naše organizacije? Prije i iznad svega obrazovanja i sposobnosti da osmislimo i sklopimo projekte na način i po postupku kako to Europska unija zahtijeva. Postoje jasne šprance. Nije nikakva tajna. I da te projekte provedemo onako kako smo napisali. Naime nije dovoljno napraviti papir. Ovaj papir je krasan i sve je to lijepo, ali sad nas slijedi do 2009. godine obaveza da to stvarno napravimo tako kako je, kako je i napisano. Dakle ovo je veliki projekt koji, u kom sudjeluje vlast, lokalna i centralna i vlast ima uvijek mogućnosti naći i konzultante, naći i pomoć. Pozvati nekoga iz Bruxellesa da pomogne kao što je u ovom slučaju napravljeno. Dolaze nam mali projekti iz drugih pristupnih fondova gdje će se trebati javiti čak i individualni poljoprivrednici, poljoprivredne zadruge i tome slično. To već nije tako jednostavno. Ti ljudi ne znaju i tu je najveći problem. Trebat će puno uraditi. Mi ovdje najčešće govorimo o decentralizaciji novca i decentralizaciji ovlasti ali trebat će puno uraditi u vrlo skoroj budućnosti na decentralizaciji znanja. Na tome da se ljude osposobi i da im se omogući da uđu u mogućnosti korištenja tih, tog novca koji je na raspolaganju Hrvatskoj i njenim građanima. Ne samo pravnim osobama nego stvarno i građanima, individualnim poljoprivrednim gospodarstvima recimo koja su upisana u onaj upisnik da osmisle projekte koji mogu proći. Da nam se ne dogodi da ta sredstva koja su na raspolaganju iskoristimo manje nego neke druge zemlje nama, nama slične. Što je potrebno za osmišljavanje ovakvog projekta? Vidio sam to u praksi dok se projekt radio. Jedan ogroman rad i zalaganje ljudi koji su, neću reći entuzijasta jer su to profesionalci. Ljudi koji su zaduženi za taj posao. Određene vještine koje baš i ne posjedujemo. To su nam pokazali stranci, konzultanti koji su nam došli reći kako, kako i što napraviti. I određeno znanje koje učimo. Koje isto moramo prikupiti. Nije jednostavno i nije lako, ali postoji, tko zna? I postoji, postoje osobe i institucije koje su nam spremne u tome pomoći. U čitavom tom poslu veliku ulogu bi trebale odigrati razvojne agencije županija. Nažalost naše županije nisu na tome puno poradile. Čini mi se se danas razvojne agencije postoje svega u tri županije. Čitam po medijima da i druge županije planiraju nešto takvo napraviti. Između ostalog i Karlovačka županija. To je neophodni korak. Ako se na takav način dakle načinom pripreme jednog profesionalnog tima u županiji koji će moći pomoći i poduzetnicima i građanima i svakom živom kom to treba da se uključi u funkcioniranje razvojnih i drugih projekata na razini budućih europskih regija na razini Europske unije. Bez toga će nam dobar dio sredstava koji nam stoje na raspolaganju danas iz pretpristupnih fondova, sutra iz fondova Europske unije kada uđem unutra. Dobar dio tih sredstava će ostati neiskorišten zbog našeg neznanja. Tako da bih iskoristio ovu priliku da apeliram i na državnu vlast i na jedinice regionalne samouprave. Dakle, na županije da porade, da naprave ono što su napravili Istarska i Varaždinska županija osnuju agencije za razvoj koje bi stvarno bile funkcionalne i koje bi na tom planu mogle pomoći. Još jednom hvala svima na podršci ovom projektu. Računam ga dijelom i svojim projektom i vrlo sam sretan što će Grad Karlovac dobiti mogućnost da sutra ima čiste vode. Hvala.
Hvala. Poštovani zastupnik Marko Širac. Izvolite.
Gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, kolege i kolegice zastupnici, gospođo državna tajnice. Evo ja bih se pridružio naravno podršci pri donošenju ovog zakona jer se za istinu radi o realizaciji jednog krupnog, komunalnog, gospodarskog projekta koji će se financirati iz sredstava Europske unije. Naime, usvajanjem pretpristupne strategije Europska unija ju je usvojila 6. listopada 2004. godine. Stvorena je mogućnost da Republika Hrvatska koristi sredstva pomoći iz tri pretpristupna programa Europske unije i to iz PHARE programa u 2005. i 2006. 80 milijuna eura, iz ISPA programa kroz ove dvije godine također 60 milijuna eura. Iz SAPARD programa 25 milijuna eura, a pored toga još i onaj ostali dio od 245 milijuna eura, a evo i državna tajnica je izvijestila nas da je i taj iznos povećan još za narednih 7 milijuna i da postoji mogućnost i da se i dalje povećava ukoliko mi budemo imali kvalitetne programe koje možemo predložiti Europskoj uniji da se iz ova tri programa Europske unije kod nas financiraju. Republika Hrvatska je memorandumom o suglasnosti o osnivanju Nacionalnog fonda uredila način provedbe ovoga programa pretpristupne pomoći, osnovala Nacionalni fond, imenovala nacionalnog ISPA koordinatora, a kao što vjerujem da se svi sjećamo da smo taj memorandum ovdje u Hrvatskom saboru već ratificirali, a isto tako prihvatila ga je i nadležne institucije, odnosno Komisija Europske unije. Evo u saradnji sa nadležnim službama Europske unije Republici Hrvatskoj je odobren projekt koji nosi naziv “Program za vode i otpadne vode u Karlovcu i Karlovačkoj županiji“ koji će se financirati dijelom bespovratnih sredstava iz ovog ISPA programa. O njegovom značaju glede zaštite voda i vodo opskrbe već je ovdje opširno izlagalo naš predstavnik Kluba Hrvatske demokratske zajednice, a ja bih naveo da je to zapravo realizacija programa koje smo vi već prije 10 godina strategijski se opredijelili i napravili dugoročne programe razvoja zaštite voda na području te županije i vodo opskrbe, da to nije financijska injekcija samo komunalnom gospodarstvu i zaštiti voda, da je to zapravo financijska injekcija svem našem gospodarstvu. Jer ovaj program od 36 milijuna izuzev možda nešto malo opreme koja će se morati uvesti iz inozemstva uglavnom će realizirati sve hrvatske firme i naravno zaposliti u tom dijelu, realizacije tog projekta i naše građane. Što znači vodo opskrba u tom dijelu Karlovačke županije. To za istinu je ovako teško u kratkom izlaganju reći, ali to je kršoviti kraj gdje vode ima samo na nekoliko izvorišta, odnosno u ove 4 rijeke koje smo ovdje već spominjali i gdje se voda mora i daleko transportirati i graditi dosta složeni objekti. Kod realizacije ovih projekata naša je jedina ograničavajuća okolnost što Europska unija inzistira da se rješava pitanje ove problematike. Znači, pročišćavanja voda i vodo opskrbe za oko 100 000 stanovnika i recimo tu mi nemamo šanse predlagati male projekte. Radi toga se u daljnjoj realizaciji isto ovako trebaju okrupniti programi, a oni se mogu okrupniti zajednički recimo koliko ja znam kolege iz Šibenske županije sada pripremaju jedan ozbiljan projekat kojeg trebamo pod ovakvim istim kriterijima podržati da riješe pitanje i vodo opskrbe, a isto tako i pitanje pročišćavanje otpadnih voda jer je problematika. Tamo nisu rijeke ali je zato Jadransko more koje isto tako trebamo štititi i doprinijeti da ga održimo u onakvom iskonskom stanju kakav je on nekada i bio. Evo, u ovome projektu izvore sredstava za realizaciju tog projekt osiguravaju bespovratno Europska unija 22 milijuna i 500 000 eura. Hrvatski proračun, državni proračun 3 i pol milijuna eura i Grad Karlovac je kod Europske banke za razvoj podigao kredit od 10 milijuna eura. Obzirom da poznam ljude koji rade na realizaciji tog projekta mogu istaći da je provedbeni program koji je pripremit za realizaciju ovog projekta vrlo objektivan, tako već planiraju gospoda u Karlovcu da će natječaj za izgradnju objekta biti raspisan u srpnju 2006. godine. Dodjela ugovora za izgradnju planira se za 2007., završetak izgradnje u prosincu 2010. godine. Glede ovog zakona ja moram istaći da je naša Vlada, a i Europska unija, odnosno komisija prihvatila konačnu verziju memoranduma o financiranju projekta kojim su regulirana ova učešća koje sam u svom izlaganju naveo tko će, koliko i pod kojim uvjetima učestvovati a od naše strane memorandumom za realizaciju ovog projekta zaduženi su Ministarstvo financija, Ministarstvo poljoprivrede, šumarstva i vodnog gospodarstva, tvrtka Vodovod i kanalizacija kao krajnji korisnik u gradu Karlovcu. Gospodine predsjedniče, na kraju ističem da je ovo prvi projekt koji se financira iz predpristupnog programa IPS-a a za realizaciju ovog projekta grad Karlovac je još prije, zapravo realizacija ovoga projekta je počela prije deset godina. Već prije deset godina je izgrađeno nekoliko kilometara od glavnog kolektora od Duge Rese prema lokaciji uređaja za pročišćavanje. Prema tome, grad Karlovac raspolaže sa kvalitetnim kadrovima, sa dobrom firmom koja će znati voditi taj projekt. Osim toga, u realizaciju ovog projekta uključit će se i stručnjaci iz Hrvatskih voda koji sa recimo gradom Zagrebom ovog trenutka grade i rade na izradi uređaja za pročišćavanje vrijednog 180 milijuna eura ili u Splitu također realizaciju velikog projekta eko Kaštelanskog zaljeva od 125 milijuna eura. Dakle, Hrvatska raspolaže sa kvalitetnim kadrovima koji su znali pripremiti ovaj projekt i koji će znati pripremiti i druge projekte. Evo, i ja radi toga svesrdno podržavam donošenje ovoga zakona da se ratificira memorandum koji uređuje odnose za realizaciju ovoga projekta.
Hvala. Poštovani zastupnik Nikola Sopčić. Izvolite!
Hvala. Gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, državna tajnice, kolegice i kolege! Moji prethodnici su praktički puno toga ili gotovo sve rekli u vezi ovog projekta, njegove važnosti i značaja pa nema smisla da se previše ponavljamo. Činjenica je da je ovo izuzetno značajan projekat za grad Karlovac i šire područje grada Karlovca grad Dugu Resu i pripadajuća naselja i vjerojatno najveći, najznačajniji komunalni projekat u zadnje vrijeme na tom našem području. Treba svakako odati priznanje Vladi Republike Hrvatske na dobro odrađenom poslu jer upravo naš status, status Hrvatske kao kandidata za članstvo u Europskoj uniji otvorio je predpristupne fondove Europske unije, tako da projekat odvodnje otpadnih voda i vodoopskrbe za grad Karlovac je prvi, među prvim projektima iz ISPA predpristupnog fonda koji će se realizirati. Tu svakako treba odati priznanje i ljudima na terenu koji su odradili veliki dio posla na čelu sa današnjim karlovačkim županom gospodinom Horvatom a tada direktorom našeg gradskog poduzeća Vodovoda i kanalizacije jer upravo kvalitetno odrađen posao na terenu evo rezultirao je time da danas donosimo i ovaj memorandum. Ja sam uvjeren kao što program i predviđa da će se ova sredstva uspjeti utrošiti i povući do 2010. godine do kada je i rok i ono što je sigurno najznačajnije da grad Karlovac dobiva praktički 22,5 milijuna eura nepovratnih sredstava koji će se uložiti na naše područje gdje vjerujem da će i naša građevinska operativa naši svoj interes, a ono što je najznačajnije da će grad Karlovac konačno dobiti i čiste rijeke kakve zaslužuje, kakve su bile nekada i koje će se moći ponovno koristiti i za kupanje, rekreaciju a ujedno zaštiti će se i vodoopskrbno područje koje je na samom ušću rijeke Korane, Kupe. Evo, toliko ukratko. Hvala lijepo. I apsolutno podržavam ovaj projekat.
Hvala. Poštovani zastupnik Jakša Marasović. Izvolite!
Cijenjeni gospodine predsjedniče, kolegice i kolege zastupnici! Evo, moj okoliš kaže da ne znam ima li smisla da govorim obzirom da televizija još ne prenosi, ali obzirom da sam ja odlučio par riječi reći ja ću to ipak reći. Naime, za pohvalu je ovaj zakon odnosno predmet koji on obrađuje, s time da moram naglasiti da to nije početak. To je već davno što reče gospodin Širac davno počelo ali uvijek je bila nestašica novaca i hvala Bogu da je bar projektno programski to obrađeno i evo da je udovoljilo uvjetima Europske unije i da je u tom natječaju za dobivanje bespovratnih novaca ili kao što mi u Dalmaciji kažemo mukte novaca to su vam novci najopasniji jer oni su dobri ako ih efikasno utrošite, ali su vrlo loši ako ih ne utrošite pa ih morate vraćati, onda imaju reperkusije na sve ono što dolazi iza toga a kako ja znam nas onda dozvolite da izrazim pomalo i sumnju u sve to skupa. Naime, prije ne znam koliko vremena smo ovdje razgovarali o jednom ugovoru koji je težak 300 milijuna eura, 150 EIB-a i 150 Hrvatske države prihvatio je Sabor taj ugovor a da nismo ni znali o kojim projektima govorimo. Podsjećam sabornike da je rok za taj ugovor, rok za povlačenje sredstava kraj 2008. Iskustva nam govore da ne spominjem sada gradove koji su uzimali ne ove besplatne novce nego vrlo povoljne kredite Svjetske banke i europskih razvojnih banaka, da smo bili vrlo neefikasni, zaključivali ugovore o kreditima koje nismo utrošili na vrijeme i plaćali angažman sredstava i smanjivali te iznose kreditne ali smo platili angažman sredstava tako da nam bude jasno. Dakle, sve ono što je bilo povoljno kroz povoljnu kamatu na kraju je pitanje koliko je to povoljno. Namjerno neću iznositi koje su to lokacije, ali oni kojih se to tiče znaju vrlo dobro gdje je to. I ja još jednom dakle upozoravam na efikasnost sustava, pogotovo bi to upozorio gospođu Pejčinović kojoj će se ni krivoj ni dužnoj ako ne bude efikasnosti rješenja tog problema sve razbiti o glavu, a ne bi bilo dobro kad ovako sve već dobro krene da dobro i ne završi. Naime, ja moram kazati, zemlja koja je ušla ne znam, prije koliko, 20-ak godina, Portugal ušao u Europsku uniju, u ovom segmentu je napravio 80% objekata na ovakav način, dakle predpristupnim fondovima Europske unije, 80% objekata za rješavanje otpadnih voda, pogotovo i to je zemlja koja je praktički za nas u vrlo visokom postotku riješila problem otpadnih voda. A mi smo kao što vam je poznato još uvijek na razini pročišćavanja od nekakvih 12 do 14% i to nepotpunog pročišćavanja. Hvala lijepo.
Hvala. Završni osvrt, državna tajnica, gospođa Marija Burić Pejčinović. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Gospođe i gospodo zastupnici. Evo da krenem od ovog zadnjeg dijela. Nisu mukte novci. Nisu mukte novci jer se ovdje radi o sufinanciranju i upravo Europska unija u predpristupnom dijelu pomoći inzistira na dijelu sufinanciranja kako bi država koja koristi tu pomoć pokazala da su joj upravo projekti koji su joj na stolu važni i da će im pridati veliku važnost. Naravno, cijenimo svu brigu jer posao provedbe je veliki posao, mi smo toga iznimno svjesni. To su veliki infrastrukturni projekti. Ovdje još dodatno imamo činjenicu da imamo dva financijera izvana koji imaju ponešto različita pravila EBRD i Europsku komisiju. Oni sami su trebali neko vrijeme da se usklade. I zato evo, i nismo još, danas smo tek ovdje sa ovim programima. Međutim, sve je do sad išlo jako dobro. ja vam mogu reći da smo posao koji smo napravili, dakle sve kolege i kolegice i u Zagrebu i na terenu napravili u rokovima koji su nekima izgledali nemogući. Čak i sa strane Europske komisije i da smo izveli nešto što je bilo zaista iznimno, zahtjevno. Ali da smo znali kako to radimo pokazuje činjenica. Ja vam mogu reći da od kad smo počeli raditi na ovome, dakle sad je godinu i pol da svaki tjedan imamo koordinaciju za ISPU, što ne znači da svaki dan ne radimo na tome, ali svaki tjedan državni tajnici zaduženi za ovaj dio posla se sastaju. Do unatrag mjesec dana to je bilo pod mojom nadležnošću. Sad je to, obzirom da se sad radi o provedbi u nadležnosti Ministarstva financija, pa je to kolega državni tajnik Žigman. Dakle, svjesni smo da je zahtjevno, ali i znamo kako ćemo to napraviti. Što se tiče onog dijela gdje se govorilo o tome kakvi projekti, kako dolaze projekti, jesu to projekti koji su samo preuzeti mogli eto samo tako biti financirani. Ja vam mogu reći da su neki dobri projekti otpali. A nisu otpali zato što nisu bili kvalitetni, nego su otpali zato što ili nisu imali preduvjete, možda samo jedan od njih, ili nije bilo ponegdje znanja da se oni pripreme na način kako bi ih Europska komisija odobrila. Dakle, pripreme na način, to je onaj dio posla koji je odradila ova Vlada i koji su odradili ljudi koji su radili na tom poslu ovdje. Ja bih vam mogla govoriti u detalje i satima o tome koliko smo imali posla oko nekih projekata, ali smo na kraju evo sve napravili. Što se tiče pripremljenosti hrvatske uprave čini mi se da je najveći naglasak danas bio upravo na tome jesmo li mi spremni za ovo što je Europska komisija dala na stol. Ja vam mogu odgovoriti kroz nekoliko podataka. Dakle, prvo, u onome što smo radili do sada, a to je korištenje sredstava CARDS-a. Naime, Europska komisija kroz da mjerila, odnosno na dva stupnja ocjenjuje iskorištenost sredstava. Jedno je kako se ugovara i drugo je kako se plaća. Dakle to su dva kriterija koja su vrijedila prije pa vrijede i sada. Mi smo u tim kriterijima za sada tamo gdje se to može mjeriti, u CARDS-u na razini 97% za 2001. i 2002. godinu. To se u kontekstu korištenja europske pomoći smatra 100 postotna praktična iskorištenost. Jer onih nekoliko postotaka otpada na možda negdje neki veći iznos koji je predviđen, pa se na kraju nešto jeftinije ugovorilo ili nešto drugo. Dakle u tom pogledu, ako je suditi po ovome, a vjerujem da to jesu meritorni podaci, radimo jako dobro. Što se tiče drugog kriterija gdje se vidi da smo napravili jako dobar posao, ukazuje činjenica da smo u PHARE-u 2005. godine dobili 7 milijuna eura gore na ukupno dakle 71,5 milijuna koji smo sa tih dodatnih 7 dobili u nacionalnoj komponenti. Vjerujte, Europska komisija ne bi odobrila dodatne novce i ne bi odobrila dodatne projekte da nije uvjerenja da Hrvatska te novce može iskoristiti. Što se tiče daljnjeg dakle koliko smo spremni pokazuje činjenica da smo iz prve, odnosno naše Ministarstvo financija prije svega, ali i mi svi koji smo u sustavu, jer smo svi prošli jedan vrlo zahtjevan proces, ja bih rekao snimanja, pregledavanja, na baš screeeninga u onom smislu u kom to ide za pregovore. Ali vjerujte ne male količine i priručnika i tko kome odgovara i tko koga upozorava i tko koga upozorava itd. smo morali izraditi, napraviti, pripremati i naravno curicullume svih nas, dakle od prvog do zadnjeg u procesu dati na uvid da se vidi da možemo to dobro raditi. Mi smo ovaj posao, odnosno ovu domaću zadaću napravili iz prve. A da je to iznimno veliki posao ukazuje činjenica da su taj posao po prvi put radile nove članice kad su ulazile, dakle one nisu to imale kod predpristupne pomoći i nitko nije prošao od prve. Dakle, mi smo prošli od prve i od drugog mjeseca je nadležnost za upravljanje financijama, dakle i za ovaj ISPA projekt prešla u naše ruke, naravno time i odgovornost. To svakako pokazuje povjerenje u sustav. I na kraju, kao sljedeću točku dnevnog reda imate Zakon o sustavu provedbe programa Europske unije. To je jedan od zakona koji će urediti upravne strukture, a da bi se sredstva koja nam sada stoje na raspolaganju i koja će nam u buduće doći mogla koristiti. Međutim o tome će više govoriti kolega državni tajnik Žigman. Što se tiče pripremljenosti županija. Mi smo iznimno puno radili na razini županija. Ja vam mogu samo reći da sam u zadnjih mjesec dana bila u tri županije na velikim predavanjima. U Šibensko-kninskoj je recimo bilo 400 ljudi i to iznimno od svih načelnika općina, gradonačelnika itd. Dakle radimo i to radimo između resora, dakle ne idemo samo mi kao Ministarstvo vanjskih poslova i europskih integracija, nego i svi drugi resori koji su uključeni. Koliko je meni poznato i koliko vidim na terenu stvaraju se timovi. Oni ponekad nisu u formi Agencije za razvoj, međutim timovi postoje i ja vjerujem da smo sada svi došli u fazu zrelosti i spoznaje o tome da je ono što je sada već na stolu važno, a da je itekako važno ono što nam predstoji u sljedećem razdoblju osobito nakon ulaska u Europsku uniju. I zaključno zašto su važna predpristupna sredstva i zašto je za sve nas važno da je ovaj dio posla svakako stvar konsenzusa koliko sam razumjela svih nas u Hrvatskoj, iz nekoliko razloga. Dakle jedno svakako da ove novce koji su bespovratni, koji su značajni iskoristimo, dakle ne moramo ih davati iz državnog proračuna nego nadodati na njega, svakako da pokažemo pripremljenost uprave i Republike Hrvatske što je puno važnije, dakle ovo je jedna vrsta učenja za ono što će puno više donijeti u kohezivni fond i strukturni fondovi kada dođemo u članstvo i svakako jedan dobar ispit koji će pokazati dakle da usklađujemo zakonodavstvo kako spada, to evo ovaj primjer je iznimno važan jer usklađujemo sa vrlo važnim direktivama o vodama, da postižemo standarde koji su potrebni za članstvo u Europskoj uniji i svakako onda svime time da ispunjavamo ono što se zove tzv. administrativni kriterij, kriterij iz Madrida a koji znači preuzimanje, dakle sposobnost za preuzimanje obaveza iz članstva. Ja vjerujem da je ova vlada pokazala do sada da smo za to spremni, znamo za izazove i svakako ćemo raditi na tome da ovo povjerenje koje smo dobili i ovaj trud koji smo do sada uložili opravdanom i da naravno nastavljamo graditi naš sustav. Hvala lijepa.
Hvala. Zaključujem raspravu. Drugo, Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju memoranduma o financiranju usaglašenog između Europske komisije i Vlade RH o dodjeli pomoći iz instrumenta za pretpristupnu strukturnu politiku za sljedeću mjeru: program za vode i otpadne vode u Karlovcu, za Grad Karlovac, Karlovačka županija. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona. Možemo glasovati. Rezultat? Jednoglasno sa 95 glasova za prihvaćen predloženi Zakon.
Hvala gospodine predsjedniče. Dame i gospodo zastupnici evo ispred Ministarstva financija, odnosno Vlade Republike Hrvatske pred vama se nalazi Prijedlog zakona o sustavu provedbe programa Europske unije i sustavu provedbe projekata financiranih iz sredstava zajmova i darovnica iz ostalih inozemnih izvora. Dakle kolika je važnost ovog zakona najbolje govori prethodna rasprava na niz, dakle od niza zastupnika smo čuli i iznijeta su upozorenja vezana za efikasnost sustava provedbe. Upravo ovaj zakon dakle uređuje sustav provedbe programa Europske unije i u ovom slučaju ne samo programa Europske unije nego smo iskoristili evo i trenutak da i na određeni način uredimo sustav provedbe projekata financiranih iz sredstava zajmova i darovnica iz ostalih inozemnih izvora. Ne treba zanemariti da Hrvatska uz sredstva Europske unije koja dobiva bespovratno, dobiva i niz darovnica od strane drugih zemalja iz sustava vezanih na kredite i odnose sa Svjetskom bankom. Dakle prije svega ovaj zakon je napravljen u sklopu intenzivnih priprema za što efikasnije i što uspješnije korištenje svih ovih predpristupnih programa Europske unije o kojima je malo prije bilo riječi, dakle od CARDS-a koji ističe polako do PHARE i ISPA-e o kojima je sada bilo riječi i SAPARD-a o kojima je nedavno dakle u Saboru vezano za višegodišnji Sporazum o financiranju bilo riječi i buduća IPA koja će se vrlo vjerojatno vrlo skoro dakle u lipnju naći pred Europskim parlamentom. Dakle prije svega zakonom se uvodi sustav odgovornosti i podjela zadataka među različitim tijelima državne uprave. Dakle u ovom slučaju ne samo vezano za ministarstva, agencije, nego i za sve ostale druge razine vlasti koje na određen način kroz određene projekte koriste predpristupna sredstva. Dakle prijedlog zakona je na neki način rezultat već dosadašnjih iskustava tijekom kojih smo naravno uočili potrebu za jasnom podjelom zaduženja kao i za uvođenje sve važne terminologije iz sustava djelomično preuzetih međunarodnim aktima u hrvatski pravni sustav. Odlukom Europske komisije od 7. veljače ove godine o čemu je također bilo riječi, dakle po prvi put na tijela državne uprave Republike Hrvatske prenesena je ovlast i odgovornost za upravljanje sredstvima PHARE i CARDS i prema tome dakle time smo započeli prelazak na sustav decentraliziranog upravljanja, dakle ugovaranje, natječajna dokumentacija, provođenje natječaja ne ide isključivo kroz delegaciju Europske komisije, dakle kroz Europsku komisiju nego smo na određen način kroz određene procedure, kroz menjuale, kroz pravilnike od strane Europske komisije dobili prijenos ovlasti i dana nam je mogućnost da sami vodimo te procese. Dakle preduvjet uspješnog prelaska na takav sustav u kojem tijela dakle državne uprave imaju puno veće ovlasti, a naravno i samim time i odgovornosti za provedbu je uspostavljanje jasne podjele odgovornosti i zadataka između različitih tijela. Važnost predpristupnih fondova dakle sastoji se ne samo ono što je uvijek u prvom planu na određen način, dakle financijskim sredstvima, dakle to je naravno vrlo važno ali ne i najvažnije nego i dakle dio koji se radi o uspostavljanju administrativnih sposobnosti. Dakle razvijanje administrativnih sposobnosti tijela državne uprave, dakle koja će jednom kad Republika Hrvatska postane punopravnom članicom Europske unije, koristiti sredstva strukturnih fondova Europske unije. Dakle korištenje tih današnjih predpristupnih programa nas priprema za punopravno članstvo u smislu korištenja drugih strukturnih fondova Europske unije i naravno u svemu tome skupa ono važno poglavlje pregovora koje se tiče toga da li ćemo više dobiti sredstava iz Europske unije ili ćemo više plaćati, dakle da li ćemo biti neto platitelji ili neto veći korisnici tih strukturnih fondova koji su na raspolaganju od strane Europske unije. Naravno da bi to mogli moramo razviti administrativne sposobnosti, moramo biti sposobni ta sredstva apsorbirati. Dakle istovremeno surađivanjem predpristupnih fondova odlučili smo ovim zakonom urediti i sustav upravljanja sredstvima inozemnih zajmova i darovnica, primjerice, međunarodnih financijskih institucija poput Svjetske banke, EBRD-a, CEB-a, EIB-a, itd., i darovnica koje su vezane za bilateralne darovnice iz, recimo, Nizozemske, Švedske, o kojima je u zadnje vrijeme bilo dosta govora i iz kojih se dio priprema tako reći za korištenje tih sredstava vrlo često nalazi. Time se stvara, dakle, jedinstveni sustav upravljanja svim sredstvima koja u državni proračun dolaze iz inozemnih izvora. Ono što bih htio napomenuti također je, što je važno, da se ovim Zakonom uvodi obveza redovitog izvješćivanja i revizije. Nacionalni koordinator za pretpristupna sredstva, dakle, sada gospođa Burić Pejčinović, državna tajnica, dakle dobiva novu obvezu redovitog 6-mjesečnog izvješćivanja Vlade Republike Hrvatske o stanju provedbe svih projekata financiranih iz programa Europske unije. Dodatno, dakle, koordinator za međunarodne zajmove koji je uvijek ministar financija, također dobiva ovim Zakonom obvezu redovitog izvješćivanja Vlade Republike Hrvatske o stanju provedbe svih projekata financiranih iz sredstava međunarodnih financijskih institucija. I upravo tim redovitim izvješćivanjem na određen način se, ajmo reći, potiče i dodatno stimulira, dakle, tijela državne uprave i dodatno im se nameće obveza da pažljivo se bave sa tim zajmovima. Dakle, da ih olako ne primaju, da se pažljivo bave darovnicama i naravno pretpristupnim sredstvima, dakle, da ih iskoriste u zadanom roku, da ne ostanu neiskorištena i da naravno u tom smislu se podignu i kapaciteti u smislu administrativnih i naravno u smislu opće društvene koristi kao što je bilo u ovom slučaju sustava za vodovod i odvodnju u Karlovcu. Dakle, ono što bih također htio reći budući da je Ministarstvo financija nositelj i izrade ovog Zakona, Ministarstvo financija je već malo preduhitrilo ovaj Zakon na način da je ministar financija izvijestio Vladu o svim zajmovima Svjetske banke, EBRD-a, EIB-a i CEB-a i naravno na taj način pridonio bržem i boljem korištenju tih sredstava. Za kraj bi samo htio reći, dakle, i ponoviti, dakle, da Ministarstvo financija, dakle, kao zaduženo za ISPA programe i za ostale, ali u svakom slučaju za koordinaciju oko ISPA programa da se sastanci održavaju redovito što se tiče apsorpcije i korištenja recimo ovog sustava vodovoda i kanalizacije. Dakle, u tom smislu se već rade detaljni planovi, odnosno provode detaljni planovi ugovaranja i budućeg provođenja, da bi se osiguralo naravno na vrijeme buduće korištenje tih sredstava. Ono što bih htio također istaknuti na kraju, dakle, predlaže se donošenje Zakona po hitnom postupku. Dakle, budući da se predmetnim Zakonom uspostavlja sustav provedbe programa Europske unije i da je u tom smislu njegova hitnost vrlo važna. Evo, toliko od strane predlagača. Hvala vam lijepo.
Hvala. Odbori? Ne. Otvaram raspravu. Klub HNS-a, poštovani zastupnik Jozo Radoš. Izvolite.
Hvala lijepa, gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Radi se o vrlo važnom zakonu, a koliko znam Zakon nije baš izazvao neki veliki interes zastupnika Hrvatskoga sabora niti klubova. I zato što je vrlo važan zakon, taj Zakon bi trebalo donositi ipak sa malo više ozbiljnosti nego što je ovaj Zakon koji je u pitanju. Zakon se donosi po hitnom postupku. Ovakovi zakoni se ne bi trebali donositi po hitnom postupku. Sve što u ovom Zakonu piše već je ustrojeno, prema tome ništa se izgubiti neće ako odgodimo donošenje zakona za nekoliko mjeseci, a sam zakon po, dakle, našem generalnom stajalištu nije dovoljno detaljan. Zakon puno toga što bi mogao regulirati na ovoj razini, dakle razini zakonodavnoj, prepušta nižoj razini, uredbama, a to nikada nije dobro. I to, mislim, jasno pokazuje jednu našu opću oznaku odnosa prema ovim europskim temama. Dakle, mi deklariramo da smo za Europu, a često se puta ponašamo sasvim drugačije. I ovaj Zakon u ova dva segmenta, donošenje zakona po hitnom postupku i zakon koji puno toga, čak i neka načela prepušta nižim razinama, dakle, uredbama, pravilnicima, itd., to nije europski način donošenja ovako važnih zakona. I ne mogu prihvatiti obrazloženje gospodina državnog tajnika da je to toliko žurno jer sva tijela koja se ustanovljuju po ovom Zakonu već su ustanovljena temeljem sporazuma između Republike Hrvatske i Europske unije o financiranju, koji je Hrvatski sabor, koji je bio u Hrvatskom saboru u veljači ove godine. Prema tome, nema potrebe da žurimo. Što smatram da u ovom Zakonu može biti bolje nego što je sada? Ponajprije to je pitanje članka 13., da će se neka pitanja riješiti uredbom, a ja smatram da neka važna pitanja, a sad ću vam reći o čemu se točno radi, trebaju biti riješena u ovom Zakonu. A to poslovima pripreme i nadzora provedbe projekata u okviru programa Europske unije, dakle nije 13., oprostite, nego članak 4. Vlada će donijeti uredbu. Dakle, radi se o nekim temeljnim pitanjima, nekim temeljnim pravilima, nekim načelima, nekim postupcima i smatram da bi te postupke trebalo navesti u ovom Zakonu, a ne da Vlada uredbom donosi ta načela, odnosno te, osnovna pravila postupka. Neka pitanja treba urediti uredbama kao što je pitanje iz članka 9., neka imenovanja, uredbe koje se tiču konkretnih projekata, ali načela vođenja nadzora i pripreme projekata, temeljni postupci mislim da bi trebali biti u ovom Zakonu i zato smatram da Zakon u tom smislu nije dobar. Ono što je tu osobito važno su temeljna pitanja koja se tiču uopće naše sposobnosti i spremnosti da koristimo pretpristupne fondove Europske unije, a o tome ovdje nije bilo govora. Izvješće i predlagatelja, dakle, i Prijedlog zakona, pisani Prijedlog zakona, ali i izvješće predlagatelja je više birokratsko. A nekoliko temeljnih pitanja oko toga što smo učinili, koliko smo se pripremali, što smo do sada iskoristili od ovih pretpristupnih fondova, ta pitanja ostaju otvorena. Pa bih ja postavio ta pitanja državnom tajniku nadajući se da će mi on biti u stanju odgovoriti, a to je je li Republika Hrvatska izradila nacionalni razvojni plan koji je temelj za povlačenje programa Europske unije i višegodišnji nacionalni program ruralnog razvoja ili se još uvijek naša suradnja, odnosno povlačenje ovih projekata i ovih programa zasniva na nekim privremenim sporazumima što naravno otežava naše sudjelovanje u tim projektima? Onda bih volio znati odgovor na pitanje što je sa programom FAR? Mi smo dakle jučer i prekjučer, odnosno danas i u petak vidjeli da je program ISPA za 2005. i 2006. više-manje iskorišten. Ova dva projekta koje smo imali dakle u petak i danas, oni čine negdje oko 50 milijuna kuna, 50 milijuna eura bespovratnih sredstava, a mi smo sa ta dva programa iskoristili više od 50. Dakle, tu smo na dobrome putu, u dobrome trendu, ali pitanje je što je sa programom FAR? FAR program je još uvijek najznačajniji izvor bespovratne pretpristupne pomoći Republici Hrvatskoj u godišnjem iznosu od 80 milijuna eura za 2005. i 2006. godinu. Sabor nema ni jedne informacije o tome koliko je tih sredstava iskorišteno i svaka prigoda donošenja ovakovih zakona mora biti prigoda ne samo da se ponavljaju neka načela našega odnosa, nego da se govori o tome što smo u tom smislu učinili, da li smo donijeli nacionalne razvojne planove koji su temelj za provedbu i za prihvaćanje ovakvih projekata i koliko je u te dvije godine 2005. i 2006., nemam ništa protiv da se ide i unazad 2004., 2003. itd., koliko je iskorišteno? Program "KARC" još uvijek je aktivan program. Neće još dugo biti. Koliko je Republika Hrvatska u ove dvije ili tri godine povukla sredstava iz toga programa? Mi nikada kada imamo ovakove projekte u Hrvatskom saboru, ovakove zakone ne dobijemo tu informaciju, a to je temelj, iz toga se može znati koliko smo efikasni, a ne iz toga da se ponavljaju neka načela o tome koji su naši temeljni odnosi, koje su naše ambicije itd. Pa to je jasno. Inače s ovim programima nije baš tako jednostavno. Primjer. Mi smo u petak imali u okviru ISPA programa sufinanciranje željezničke mreže Vinkovci-Tovarnik-državna granica. U tom projektu Europska unija sudjeluje samo sa 38%, a maksimum koji se može ostvariti je 70%. Sa ovim projektom koji smo maloprije imali, dakle projekt vodoopskrbe Karlovca i pročišćavanja voda možemo biti zadovoljni. To je 62 i pol posto, ali nitko ovdje u petak nije postavio pitanje zašto je sudjelovanje Europske unije u tom projektu obnove pruge Tovarnik-Vinkovci-državna granica samo 38%? To su važna pitanja. Naravno da je i to značajno sudjelovanje Europske unije, ali o tim pitanjima treba raspravljati. Ja bih volio da svako naše izvješće, kada imamo bilo kakvo prihvaćanje ratifikacije, međunarodnih ugovora da uvijek imamo izvješće o tome što je u toj godini i u protekloj godini prihvaćeno, koji su to projekti, koja je dinamika. Hrvatski sabor nema mogućnost, ako se neće potruditi dakle donijeti takav zaključak, da ima redovita izvješća o ovome. Toga nema ni u ovom Zakonu. U ovom Zakonu stoji da će ministar financija jedanput godišnje podnositi izvješće Vladi, ali nema ni riječi o tome da o tim tako važnim pitanjima, a ovdje se radi o ne znam trećini ukupnog investicijskog kapaciteta Republike Hrvatske da će o tome bilo kakovu informaciju dobiti Hrvatski sabor što naravno nije dobro i to isto nije nešto što je u skladu sa najvišim europskim standardima. Kad se radi o ovim programima, pogotovo ovoj drugoj, drugom dijelu dokle prvi dio čine pretpristupni fondovi i programi Europske unije i u budućnosti, a drugi su svi naši krediti. To je znatno veći iznos, tu su svi naši odnosi sa razvojnom bankom Vijeća Europe, Svjetskom bankom, Europskom bankom za obnovu i razvoj, Europskom investicijskom bankom, pa tu je gotovo kompletan naš investicijski potencijal, a mi o tome gotovo u zakonu nismo ništa rekli. Rekli smo samo da se osniva, da će Vlada imenovati koordinatora i donijeti uredbu. Ja mislim da nije dobro da je taj nacionalni koordinator ministar financija jer on stvarno to nije. To treba biti netko tko će biti kao i ovaj nacionalni koordinator za pretpristupne fondove, osoba koja će se samo tim baviti. Radi se o previše važnom poslu da bi to bio ministar financija jer on zapravo ima samo nadzornu ulogu i ona naravno treba ostati. Prema tome predlažem da, bilo bi bolje da imenujemo nacionalnog koordinatora za sve ove druge programe, ne za program Europske unije koji neće biti ministar financija nego osoba imenovana kao i nacionalni koordinator za program Europske unije, a koji će se baviti dakle isključivo time, a naravno ministru financija i Vladi Republike Hrvatske uvijek ostaje ta nadzorna funkcija. Mislim da i to nije dobro rješenje, ali o toj mreži praćenja kredita i darovnica, darovnice nisu toliko važne jer ih nema tako puno, ali krediti o kojima govorim oni su nekoliko puta veći od programa Europske unije i pretpristupnih fondova, o tome se gotovo ništa ovdje ne govori. Samo će se imenovati nacionalni koordinator i Vlada će donijeti uredbu. Zašto se u zakonu tu isto ne kaže da će biti imenovan nacionalni dužnosnik za ovjeravanje ili nešto slično što liči na sustav koji imamo, a vezan je uz programe Europske unije, a nema niti tijela za provedbu programa? Sve se prepušta Vladi. Ja predlažem da ta struktura praćenja tih kredita koji su ponavljam još veći nego što su krediti Europske unije, odnosno ovi pretpristupni fondovi i ostali programi Europske unije da bude približno ista, odnosno slična ovoj strukturi praćenja projekata Europske unije i to je razlog zašto bi ovaj Zakon po mom mišljenju trebao biti u dva čitanja jer ponavljam radi se bespovratnim sredstvima, ali se radi o značajnom našem sufinanciranju i mi znamo kakav je odnos, ja ću se tu složiti sa kolegom Marasovićem, kakav je naš odnos prema tome. Ti su krediti povoljni, dosta se lako dobijaju, imaju veliki poček, makar se plaća interkalarna kamata što je još gore jer masa stoji, a vi ne znam 4 ili 5 godina plaćate kamatu i smatrate da uspijevate. Ništa ne uspijevate. Za kompletan povučeni iznos sredstava plaćate kamate. Dakle, to su. A onda se naravno vraćanje tih kredita događa za 5 godina kada oni koji o tome odlučuju neće možda više biti tu, i to je vrlo opasna stvar. I ti krediti se često puta znaju loše trošiti jer su na prvi pogled vrlo povoljni i jer kažem on opterećenje financijsko države dolazi tek za nekoliko godina a tada nas vjerojatno neće biti na tim dužnostima ili će se zaboraviti što smo učinili. Zato je važan taj mehanizam stalnog praćenje preko ovih tijela koja ćemo osnovati ovim zakonom, preko Vlade Republike Hrvatske ali ja sam siguran i preko Hrvatskoga sabora. Primjerice, da se vratimo na ovaj projekt Europske unije. Uz naše sudjelovanje koje je u ovom projektu kada smo govorili o željezničkoj pruzi, obnovi Tovarnik-Vinkovci preko 60%. To vrlo visoko sudjelovanje Republike Hrvatske, tu idu operativni troškovi, tečajne razlike, bankovni troškovi, sve ide na teret Republike Hrvatske. Prema tome, radi se o vrlo značajnim sredstvima. I ponavljam, evo temeljni stav. Hrvatska narodna stranka će podržati naravno ovaj zakon. Ovaj zakon je važan zakon, ovaj zakon je potreban zakon ali smatramo da bi ovaj zakon bio bolji a potrebno je da ovakovi zakoni budu maksimalno dobri, da je zakon išao u dva čitanja i da u tom zakonu ima više detalja i više uloge Hrvatskoga sabora nego što je u ovom prijedlogu. Hvala lijepo.
Hvala. Klub HDZ-a poštovani zastupnik Šime Prtenjača. Izvolite!
Gospodine predsjedniče, tajniče, kolegice i kolege! Želim iznijeti nekoliko argumenata u ime Kluba HDZ-a zašto podržavamo ovaj zakon i zašto ga podržavamo po hitnom postupku. Naime, evo i prethodne dvije točke prošli tjedan i ovaj tjedan a tako je i svaka rasprava o odnosima između Hrvatske i Europske zajednice odnosno komisije kasnije izaziva određene dvojbe. Možemo postaviti pitanje zašto. Pa čini mi se zato što selektivno se biraju ono što nam odgovara. Eventualno ponekad prešućujemo ili to je rutinski proces a ono što nam iz tih ugovora i sporazuma ne odgovara onda postaje problem kao da se nikada s njime nismo sreli. I upravo zato prigodom danas donošenja ovog zakona želim podsjetiti na nekoliko činjenica i obveza koje smo do sada prihvatili ali koje ćemo morati prihvatiti u budućem vremenu neovisno da li nam se one sviđale ili ne jer često puta i ono dobro nosi ponekada nešto što nam ne odgovara u datom trenutku pa tako i danas eventualno izrečene ocjene oko nekih financijskih odnosa. Stoga podsjećam da je SSP potpisan davno 2001. godine, da je stupio na snagu 2005. godine, da je definirao uglavnom većinu odnosa, prava i obveza Europske komisije i Hrvatske države odnosno Vlade. Isto tako, podsjećam kronološki na neki način na brzinu da je 2002. potpisan sporazum između hrvatske Vlade i Europske komisije iz kojeg su tog okvirnog sporazuma onda svake godine proizlazili godišnji sporazumi kojim su rješavani odnosi uglavnom u programu korištenja CARDS-a a tako i nekih drugih programa koji su bili tada dostupni ili mogući u korištenju u tom vremenu. Prema tome, iznosi. Naravno da je trebalo godišnje i svaka Vlada, i prošla i ova i svaka buduća, godišnje, tijekom godine ili na kraju godine prilikom financijskih izvješća koja se ovdje iznose možda najprikladnije iznijeti i izvješća i informacije naravno i rasprave oko korištenja tih sredstava koji su se koristili po godinama jer su se po godinama i donosili programi. Isto tako, 2003 godine je potpisan memorandum o ustrojavanju zajedničke središnje jedinice koja je unutar Ministarstva financija a koja je trebala postupno preuzimati decentralizirane funkcije. Sjećam se tada nervoze zašto nam Europa propisuje natječaje, pa nadzora, provedbe i svega ostaloga. Evo razloga da smo korak po korak išli dalje i da je konačno dogovoreno zajedničko povjerenje, da tako kažem i u naše snage da možemo sami provoditi jedan dio tih ugovora odnosno sporazuma. Jednako tako predviđeno je da se 2007. godine eventualno stvara se šansa, mogućnost naravno ovisit će i o nama stvori novi predpristupni program IPA koji bi onda zamijenio ove dosadašnje programe i po postupku i po iznosu koji bi bili značajni za Hrvatsku u budućem vremenu i pripremili nas za ulazak u Europsku zajednicu. Iduće 2004. je potpisana predpristupna strategija u kojoj je predviđeno da ovi programi dosadašnji PHARE, ISPA i SAPARD budu korišteni do kraja ove godine i vjerojatno onda stvorimo mogućnost da se u idućoj godini na novi način ustrojimo i definiramo. Jednako je 2005. hrvatska Vlada i Europska komisija potpisale Memorandum o suglasnosti o formiranju nacionalnog fonda opet korak dalje u povjerenju u hrvatske snage i tim okvirom je definirano također uvjeti i način funkcioniranja tog nacionalnog fonda. E sada, rekao bih načelno da sve ovo do sada smo na neki način koristili svoje snage, pamet i znanje ad hock ovisno o programu, ovisno o godini i ovisno o namjeni tih sredstava koja bi se koristila. A sada po prvi put treba stvoriti zakonski okvir u kojem bismo onda definirali način i uvjete korištenja sredstava prema Europskoj komisiji ali i ostalih izvora koje će Hrvatska koristiti u svakom slučaju pa i kad uđe u Europsku zajednicu. Prema tome, danas raspravljamo o zakonu koji treba stvoriti nove uvjete i pretpostavku za učinkovitije korištenje sredstava od pripreme pa do izvješćivanja na kraju koje bi u tom procesu trebalo donositi. Sada se ovim zakonom stvara pretpostavka da se stvore stalni timovi koji će kontinuirano funkcionirati, koji neće ovisiti o programu, o godini ili eventualno o namjeni sredstava. Na taj način ćemo koristiti i tuđe vanjsko odnosno i vlastito znanje kako bismo bili efikasniji i kako bismo ta sredstva koja nam se pruža šansa što racionalnije iskoristili. Na kraju postavlja se pitanje a bilo je zadnji puta na odboru pitanje pa mi se čini ponekada da još uvijek postoje određene nejasnoće upravo na relaciji Hrvatska i Europska komisija, kako se može ući u te programe. Ja ne želim danas prigodom donošenja ovog zakona govoriti o tome. O tome će govoriti drugi i na drugim mjestima. Ali valja podsjetiti i javnost ali i te pojedince da Hrvatska ne samo da Vlada treba donijeti strategiju temeljem koje će onda povlačiti sredstva nego da je već davno prije nekoliko godina svaka županija pa i grad trebali svoj razvojno-operativni program temeljem kojeg će se nominirati ili kandidirati ti projekti u cijeloj Hrvatskoj državi i usuglašavati. Naravno već tada je trebalo usuglašavati i sa hrvatskom Vladom, ali i sa predstavnicima Europske komisije a time odmah i odgovor: «A što će nama konzultanti?» Pa upravo iz tog razloga što su oni sudjelovali ili sudjeluju od svih onih koji žele donositi ove programe tako da programi već unaprijed budu usuglašeni i da već sada nakon donošenja ovog Zakona mogu biti kandidirani praktično za korištenje sredstava bilo po ovim izvorima ili drugim izvorima. Iz tog razloga agencije za razvoj koje se predviđaju i u županijama treba ubrzati njihovo formiranje i što brže pripremu kako bismo mogli koristiti efikasnije sredstva koja se nude uz uvjete naravno koje najčešće mi ne možemo diktirati. Evo to su sve razlozi zašto HDZ predlaže da se ovaj Zakon donese i da se donese po hitnom postupku mada se on mogao donijeti i u drugom čitanju, ali mislimo da nema nikakve zapreke da se s punom vjerom donese i sada. Hvala lijepa.
Hvala. Klub zastupnika HSLS-a. Poštovani zastupnik Ivan Čehok, izvolite.
Gospodine predsjedniče, državni tajniče, gospođe i gospodo zastupnici. Umjesto jalove rasprave u hrvatskoj javnosti trebali ste svrstati u tabore eurofila ili u tabore euroskeptika. Evo nam jednog zakona koji nas upozorava na to da smo već odavno s tim mogli biti euromani. Ne u tom smislu da bismo manijakalno se priklonili jednoj ili drugoj opciji, jednom ili drugome taboru nego naprosto u tome smislu da počinjemo koristiti euro money odnosno europski novac. Nažalost Hrvatska predugo i prejalovo raspravlja o tome što nam Europa donosi. Premalo ili gotovo ne koristi još sve one mogućnosti europskih sredstava, europskih programa, provedbe europskih programa i pomoći u financijskom smislu koje smo mogli već koristiti i prije nego što smo postali zemlja kandidat posebno pak otkako smo postali zemlja kandidat. S jedne strane mi smo zemlja koja je debelo podinvestirana. Mi smo zemlja u kojoj se premalo investira u gospodarski rast pa možemo tako reći i u druge elemente društvenoga razvitka poput socijalne kohezije ili nekih drugih elemenata. I doista je čudno da jedna država koja je toliko podinvestirana, koja dakle ne koristi svoje financijske kapacitete. Koja ima financijske kapacitete za veća ulaganja. S druge strane nije do sada uspjela podići kapacitete administracije odnosno nema kapacitete administracije da počne koristiti financijska sredstva. Ta disproporcija, taj nesrazmjer između financijskih kapaciteta koji su prazni i koje možemo koristiti i administrativnih kapaciteta koji su praktično popunjeni brigom za sebe same i ne rade ništa ili rade premalo u odnosu na korištenje tih sredstava jest i razlog zbog čega do sada sudjelujemo jalovo u toj raspravi. Očekujemo da ćemo se integrirati ili da ćemo u fizičkom ili nekom drugom smislu ući u Europu tek 2009. godine umjesto da poput svih onih koji su čekali na ulazak i koji su bili u dugotrajnim procesima integracije već sada počinjemo ta sredstva učinkovito koristiti. Spominjem to stoga što je jasno da i države koje su se daleko bolje od nas pripremile, primjerice Slovenija i Mađarska i koje su počele koristiti ranije pretpristupne fondove su uspjele na mnogim projektima iskoristiti jedva 30 ili 35% od ukupnih sredstava što su im bila ponuđena odnosno od ukupnih sredstava koje su mogli u skladu sa odobrenim projektima Europske unije koristiti. Dakle jedva 30, 35% premda su digli na vrijeme kapacitete administracije. Premda su na vrijeme oblikovali sva tijela potrebna prema memorandumima i premda su zapravo imali dimenzionirane projekte tako da u administrativnom smislu su, ih je Europa mogla prihvatiti. Dakle jedva 30, 35%. Hrvatska bojim se s ovakvom pripremom, s ovakvim zakašnjenjem će koristiti još manje. Dakle jedna daleko podinvestirana sredina, država. S druge strane fondovi koji se mogu koristiti i koji još praktično osim ove dvije časne iznimke i nekih gradova, mogu spomenuti primjer Varaždina koji je koristio «Cards» i prije, dakle neke sredine su koristile, ali vrlo, vrlo malo. Dakle mi sada tek, premda smo taj memorandum s Europskom komisijom potpisali već 2005. godine tek sada praktično raspravljamo i opet u hitnome postupku ne vidim nikakva razloga da se nije takav jedan Prijedlog zakona nam predočio i prije. Opet u hitnome postupku raspravljamo o provedbi projekata financiranih i zajmove darovnica odnosno o oformljivanju Nacionalnoga fonda. Naravno da kao Klub zastupnika ćemo podržati da se takav jedan fond osnuje. Naravno da smatramo da je riječ o važnome zakonu, ali još jednom ponavljam mislimo da smo mogli daleko prije početi ta sredstva koristiti. Da bi to na neki način onda pokazalo i našu spremnost, spremnost našega kapaciteta od zakonodavnoga do ako hoćete financijskoga, provedbenoga, operativnoga, organizacijskoga. Kakvoga god drugoga da počnemo koristiti sredstva Europske unije i da idemo na neki način u susret integracijama umjesto da ih čekamo ukopani sami u sebe i u svoje jalove rasprave. Ono što se ja bojim da nećemo uspjeti bez obzira što ćemo donijeti ovaj zakon i što Nacionalni fond neće uspjeti napraviti to je uklanjanje ili umanjanje, umanjivanje onih naših slabosti koje smo i do sada mogli zamijetiti i koje su nas i do sada zapravo sprečavale da koristimo sredstva. Prije svega činjenica da nažalost često imamo «ad hoc» formirana tijela. Da su ta tijela potpuno neučinkovita. Da smo nedovoljno popularizirali odnosno javnosti objasnili za što zapravo možemo koristiti sredstva? Naši prosječni građani, a rekao bih i dobar dio jedinica lokalne samouprave diljem Hrvatske ne zna ništa o tome ili zna jako malo. Loša suradnja između imenovanih tijela i korisnika. Neusklađenosti u djelovanju između poglavito stranih konzultanata tijela i korisnika. Da ne spominjem činjenicu da nažalost pa počevši i od, i od visokih državnih dužnosnika da ne govorim o lokalnoj samoupravi. Ljudi nam ne znaju jezike pa onda naravno sa stranim konzultantima ne mogu surađivati, ne mogu komunicirati. Nejasno definirani indikatori uspješnosti provedbe projekata. I one projekte koje smo do sada možda mogli imati i koristiti dakle ti indikatori uspješnosti provedbe, evaluacije potpuno su nejasni. Ne zna se uopće tko ih postavlja i tko ih nadzire. Kašnjenje u provedbi projekata. Poteškoće u osiguravanju uvjeta za rad konzultantskih timova i tako dalje. Što naravno onda sve i povlači za sobom činjenicu da veći dio sredstava koji smo i do sada koristili je upravo išlo na pripreme te administracije umjesto na provedbu da administracija provodi projekte. Prema tome, čini mi se da bez obzira na ovo nećemo samim Nacionalnim fondom uspjeti napraviti ono što će osigurati učinkovitu i rekao bih transparentnu provedbu projekata. Ono što me naročito smeta ili što bih nekako preporučio da pokušamo svi zajedno premda je riječ o hitnome postupku osigurati jest učinkovitija, bolja i rekao bih sinergetskija suradnja između jedinica lokalne samouprave i Vlade. Nacionalni fond znači ispunjavanje obveza. Preko njega će sredstva ići. Međutim, iskustva svih država poglavito onih koji su najviše sredstva koristili. Tu su vam recimo svjetski prvaci Portugalci ili Irci koji su iskoristili daleko u postotku više sredstava recimo od naših najbližih susjeda Slovenaca i Mađara koje možda često uzimamo kao primjer. Tamo su sredstva iskorištena isključivo zbog toga a što su projekti i programi bili od početka regionalno dimenzionirani. Dakle, regionalno dimenzionirani. U jednoj državi koja je skroz na skroz feudalna kao što je Hrvatska u kojoj svaka općina na neki način imperij za sebe u kojem općine ne surađuju ili teško surađuju, u kojem gradovi i općine teško surađuju, u kojem županije ili jedinice lokalne samouprave teško surađuju, u kojem međusobno županije ne surađuju, u kojem središnja državna vlast gotovo da ne surađuje ili najčešće su projekti na neki način stalno u razmimoilaženju između središnje državne vlasti i županije i opet jedinica lokalne samouprave. U takvoj jednoj feudalno strukturiranoj državi s našim mentalitetima da samo gledamo svoj kraj, odnosno svoju usku sredinu, pa sa našim opet atavizmima i lokal patriotizmom bojim se i naravno sa pod investiranošću što se tiče regionalnih projekata bojim se da mi nećemo uspjeti iskoristiti ta sredstva. Ja ne vidim ovdje osim naravno u pojmovniku samoga zakona, ali ne vidim ovdje na koji način će se to jedinica lokalne samouprave trajno, čvrsto komunikacijski i organizacijski povezati sa Nacionalnim fondom, odnosno sa svim ostalim tijelima. Svi znamo, oni koji to ne znaju, to treba reći građanima Europska unija upravo favorizira i više podupire projekte koji su regionalno dimenzionirani, ne na razini županija jer su naše županije premale nego upravo na razini regija i zato mislim da bi bilo dobro da što je moguće prije certificiramo i regionalne razvojne agencije. Ja mogu svjedočiti o primjeru Grada Bjelovara, Virovitice, Koprivnice, Međimurja i Varaždina koji su napravili prvi u Hrvatskoj jednu međužupanijsku agenciju koja radi upravo regionalne projekte. Dakle, ne samo na jedan grad i na jednu županiju usmjerenu nego među županijski. Pa vidimo koliko tu ima poteškoća. Bojim se da bez tih među županijskih, nad županijskih tijela u samoj pripremi, u aplikacijama u provedbi nećemo mnogo postići. I ono što bih također htio reći da kao Klub mi bismo ipak htjeli da Sabor ima veću mogućnost nadzora prije svega u izboru konzultanata, odnosno koordinatora. Mislim da bi to bilo mnogo bolje jer je riječ o nečemu što je na neki način u javnosti bi trebalo predočavati kao ulogu svih nas, pa na neki način onda i kao koordinatora koji pokriva sve hrvatske građane i mislim da bi bilo bolje da o tome odlučuje ovo predstavničko i zakonodavno tijelo kao na neki način reprezent volje svih građana i da možda Vladi samo damo mogućnost da ona predlaže i da Hrvatski sabor dakle o tome odlučuje. Na taj način bismo svi pokazali da projekti Europske unije, provedba tih programa ovisi i na neki način dajemo na upravljanje svim hrvatskim građanima.
Hvala. Završni osvrt državni tajnik Ante Žigman. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče, dame i gospodo zastupnici. Pa evo nakon nekoliko rasprava ja bih samo se osvrnuo na nekoliko točaka o kojima je bilo riječi. U par navrata je rečeno dakle i spomenuto je detaljnost zakona. Detaljnost zakona nije išla tako duboko iz jednostavnog razloga što se Hrvatska nalazi u vrlo specifičnoj situaciji vezano za pretpristupne programe i pretpristupne fondove. Prije svega iz razloga što je Hrvatska zemlja koja će se na neki način naći u tri sustava provedbe pretpristupnih programa. Dakle, prije svega radi se o CARDS-u. S druge strane, morali smo se akreditirati, akreditirali smo se za PHARE i ISPU i sada za SAPARD. I ono što će nam poslije doći dakle kao što sam rekao pred Parlamentom, Europskim parlamentom će se u lipnju naći sustav instrumenata pretpristupne pomoći IPA. Morat ćemo se akreditirati za IPU. Dakle, na određeni način Hrvatska je u vrlo specifičnoj situaciji. Dakle, niz programa koji će biti, koji će proizaći i niz odredbi, regulativa koji će proizaći dakle iz tog sustava IPE ne možemo na žalost unaprijed znati. I prema tome je dio onaj koji je bio naglašen vezano za članak 4. i u ovom zakonu predložen uvaženom Domu da dopusti Vladi da to uredi. Vezano za hitnost postupka. Pa hitnost postupka upravo proizlazi iz činjenice dakle da je za CARDS u 4 godine, dakle od 2002. do 2005. godine na određen, dakle u iznosima od 2001. ispričavam se do 2004. ukupna vrijednost bila 262 milijuna eura, a sada dakle u samo dvije godine dakle za PHARE, ISPU i SAPARD imamo 245 milijuna eura. Dakle, u vrlo kratkom razdoblju povećava se broj jedinica koje moraju apsorbirati ta sredstva. Povećavaju se ta sredstva, povećava se odgovornost i u tom smislu je vrlo važno da ovaj zakon što prije počne funkcionirati, da njegova primjena bude što brža. Vezano za to da se ukupni potencijal i svi ovi međunarodni krediti koje Hrvatska dobiva od Svjetske banke, EBRD-a, IBRD-a, EIB-a, CEB-a na određen način nisu pod ingerencijom ovog uvaženog Doma. Ja također moram podsjetiti dakle da se svaki taj kredit smatra međunarodnim ugovorom. Međunarodni ugovori dolaze na ratifikaciju u ovaj uvaženi Dom i prema tome se ovdje u ovom Domu o njima vrlo detaljno raspravlja. I također, svi ti zakoni, ispričavam se, dakle svi ti ugovori i njihova cijela provedba se svake godine nalazi u proračunu. Dakle, na rashodnoj strani proračuna svaka stavka, svaki kredit koji dolazi iz EIB-a, EBRD-a i IBRD-a. CEB-a itd. se nalazi na rashodnoj strani proračuna. Svaka ta velika kapitalna aktivnost se kao stavka nalazi u proračunu i naravno u tom smislu je na dispoziciji i na raspravi u ovom uvaženom Domu. Evo, samo toliko od mene. Ja se zahvaljujem uvaženim zastupnicima na komentarima. Đenja.
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu. Drugo, Konačni prijedlog Zakona o sustavu provedbe programa Europske unije i sustava provedbe projekata financiranih iz sredstava zajmova i darovnica i iz ostalih inozemnih izvora. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona. Molim uključimo se. Glasovati. Rezultat? 93 glasa za i 1 suzdržan. S tim većinom donijet je ovaj Zakon.
Hvala gospodine predsjedniče. Štovane dame i gospodo zastupnici. Pred vama je prijedlog Zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Hrvatske i Vlade Republike Slovenije o predaji i prihvatu osoba kojih je ulazak ili boravak nezakonit. To je zakon kojim se potvrđuje Sporazum između Republike Hrvatske i Republike Slovenije kojime bi trebalo biti riješena pitanja procedure i postupanja sa državljanima potpisnica ovoga Sporazuma, odnosno državljana trećih, državljana koji borave nezakonito ili nelegalno na području jedne od potpisnica ovoga sporazuma. Naime, nezakonite i nelegalne imigracije postaju sve intenzivnije i postaju sve veći problem. Naročito je taj problem izražen na tzv. balkanskoj ruti preko koje se švercaju mnoge robe, ali tako isto u posljednje vrijeme postoje sve veći i izraženiji trend i šverca odnosno trgovanja ljudima kao jednog od oblika nezakonitih ili nelegalnih migracija. Zbog toga je potpisivanje ovoga, odnosno ratifikacija ovoga sporazuma važna, jer će njime biti i ozakonjena procedura u postupanju sa državljanima zemalja potpisnica ovog sporazuma, odnosno državljana treće, državljanina trećih država koje se zateknu u nezakonitom boravku jedne od ovih dviju država. Inače, Republika Hrvatska postiže sve bolje rezultate u sprječavanju nezakonitih imigracija i nezakonitog ulaska na područje Republike Slovenije, a isto tako i na područje Republike Hrvatske. Zbog toga što Republici Hrvatskoj treba biti prioritetna zadaća učinkovitija kontrola i nadzor vlastitih granica i to prije svega vlastitih granica prema onim državama odakle dolaze nezakonite i nelegalne migracije. I brojke same najbolje potvrđuju da s jedne strane imamo sve veći, sve veću frekvenciju, intenzitet ovakvih nelegalnih imigracija, ali isto tako je i Hrvatska granična policija sve učinkovitija i efikasnija u suzbijanju i pronalaženju i hvatanju nelegalnih migranata. Tako je za 2005. godinu prema Republici Sloveniji bilo uhvaćeno tisuću 740 stranih državljana koji su sa republike, sa područja Republike Hrvatske pokušali nelegalno prijeći na područje Republike Slovenije. A Republika Slovenija nam je vratila tisuću 827 u najvećem dijelu stranih državljana koji su se zatekli u nelegalnom boravku u Sloveniji, a u Sloveniju su ušli sa područja Republike Hrvatske. Za prva tri mjeseca ove godine imamo 418 osoba koje je pronašla Hrvatska granična policija, odnosno Republika Hrvatska je prihvatila 458 stranih državljana koji su nezakonito u Republiku Sloveniju ušli sa područja Republike Hrvatske. Ali ono što je puno važnije je da je Hrvatska policija, odnosno Hrvatska granična policija puno učinkovitija u sprječavanju ulaska nelegalnih migranata koji najčešće tom balkanskom rutom pokušavaju ući u Hrvatsku i onda opet najvećim dijelom preko Slovenije ulaziti u Europsku uniju. Tako smo na granici prema Srbiji i Crnoj Gori za 2005. cijelu imali uhvaćeno 2 tisuće 767 stranih državljana koji su nezakonito pokušali ući u Republiku Hrvatsku. A samo za prva tri mjeseca ove godine imamo 4 tisuće 531 osobu koju smo uhvatili u pokušaju nelegalno ulaska u Republiku Hrvatsku. Sve to najbolje govori da Hrvatska granična policija sve više usvaja Šengenske kriterije, da je sve učinkovitija i da je Hrvatska granična policija sve efikasnija u zaštiti kako hrvatskih granica i hrvatskog državnog teritorija, a posebno na taj način i zaprečavanja nelegalnih migracijskih tokova iz drugih zemalja preko Hrvatske u Sloveniju u ovom slučaju, ali i u zemlje Europske unije. Predlažem u ime ministarstva da se ovaj zakon donese po hitnom postupku, zbog toga što se on ne može više mijenjati, odnosno sporazum se ne može više mijenjati. A i time ćemo dobiti jedan pravni akt kojim će biti regulirana ova materija i biti ćemo u mogućnosti još efikasnije postupati sa nadležnim organima i tijelima Republike Slovenije u postupanju prema nelegalnim migrantima kojih je na ovim područjima svakodnevno sve više i više. Hvala lijepa.
Hvala. Odbor za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost, predsjednik Odbora, poštovani zastupnik Ivan Jarnjak. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče Odbor za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost je na 67. sjednici održanoj 16. svibnja 2006. godine raspravljao o prijedlogu Zakona o potvrđivanju Sporazuma između Republike Hrvatske i Vlade Republike Slovenije o predaji i prihvatu osoba kojih je ulazak ili boravak nezakonit s Konačnim prijedlogom zakona koji je predsjedniku Hrvatskog sabora dostavila Vlada Republike Hrvatske. Članovi Odbora upoznati su s razlozima i interesima Republike Hrvatske zbog kojih se predlaže donošenje predmetnog zakona po hitnom postupku. Predstavnik predlagatelja navodi kako je cilj ovoga sporazuma urediti pitanje predaje prihvavat vlastitih državljana kao i državljana trećih država kojih je ulazak ili boravak protuzakonit na državnom području druge ugovorene stranke. Odbor je podržao iznijeto stajalište predstavnika Vlade Republike Hrvatske te se ne protivi prijedlogu donošenja ovog zakona po hitnom postupku ocjenjujući da je od interesa za Republiku Hrvatsku. Nadalje, Odbor smatra da će se ovim sporazumom produbiti odnos i suradnja dviju država u borbi protiv nezakonitih migracija. Nakon provedene rasprave Odbor je jednoglasno odlučio Hrvatskom saboru predložiti donošenje Zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Hrvatske i Vlade Republike Slovenije o predaji i prihvatu osoba kojih je ulazak ili boravak nezakonit. Hvala lijepa.
Hvala. Otvaram raspravu. Klub zastupnika IDS-a, poštovani zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, cijenjeni gospodine državni tajniče. Evo svo vrijeme ako se tako mogu izraziti od 93. pa na ovamo između Hrvatske i Slovenije vodi se jedna politika toplo-hladno. Međutim bez obzira na to svi ćemo se isto tako složiti da ovaj zakon koji nosi naslov potvrđivanje Sporazuma između Vlade Republike Hrvatske i Vlade Republike Slovenije o predaji i prihvatu osoba kojih je ulazak ili boravak nezakonit je nadasve koristan. Ovaj zakon je isto tako potreban bez obzira što će razumljivo, Hrvatska doći u poziciju da preuzima na tisuće i tisuće bjegunaca, emigranata koji preko Hrvatske bježe prema Sloveniji, odnosno pokušavaju se domoći zapadne Europe. Šteta da nismo nekako dobili možda brojke tih ilegalnih prijelaza po godinama, ali eto samo iz ovih podataka koje nam je iznesao gospodin Buconjić, vidi se da se radi o tisućama i tisućama ljudi koji nezakonito prelaze hrvatske granice, odnosno u konkretnom slučaju hrvatsko-slovensku granicu, iako ovi podaci koji su nam podastrti neusporedivo su manji od takvih prebjega, odnosno prelaska granica ilegalnih koji su se događali krajem 90-tih odnosno početkom 2000. godine. Tada je znalo sa jedne, odnosno sa druge strane granične crte biti zaustavljeno po više desetina tisuća tih nesretnih ljudi. Gospodin državni tajnik iznesao je podatka iz 2005., da je hrvatska vlast zaustavila na hrvatsko-slovenskoj granici 1740 ljudi, a da je s druge strane Slovenija vratila u Hrvatsku 1827 ljudi. Za prava tri mjeseca 2006. to otprilike izgleda ovako. Da je Hrvatska zaustavila oko 418 migranata, znači tih ilegalnih prijelaza, a Slovenija nam je vratila 458 tih nesretnih ljudi. Svakako ključni članci su ovaj članak 2., svaka će ugovorna stranka na zahtjev druge ugovorne stranke prihvatiti na svoje državno područje državljanina treće države ili osobu bez državljanstva koji ne ispunjavaju ili više ne ispunjavaju uvjete ulaska ili boravka itd. da ne citiram sve, odnosno članak 5. koji jasno između redaka govori i o potrebi formiranja azila na području Republike Hrvatske. Jasno da iste sporazume Republika Hrvatska ima i sa našim susjedima prije svega ovdje mislim na Mađarsku, na Italiju. Neki od tih sporazuma razumljivo preuzeti su od ex-Jogoslavije, a ako nemamo ovakve sporazume sa susjedima na istoku, mislim ovdje na Srbiju, odnosno Crnu Goru, referendum je u nedjelju, odnosno Bosnom i Hercegovinom, takve aranžmane trebalo bi pretočiti i u zakonske tekstove. Jer upravo iz Srbije i Crne Gore danas, odnosno Bosne i Hercegovine ti nesretni ljudi i dolaze u Hrvatsku. Da je ulazak sa tih granica neusporedivo veći no prelazak preko hrvatsko-slovenske granice svjedoči i ovaj podatak gospodina Buconjića da 2005. na toj hrvatsko-srpsko-crnogorskoj granici zaustavljeno je 2767 ljudi a 2006. znači čak ako sam ja dobro zapisao taj podatak 4531. čini mi se da je to taj broj. S druge strane bilo i zasigurno dobro da se i druga hrvatsko-slovenska otvorena pitanja rješavaju na ovakav ili na sličan način. Dapače bilo bi zasigurno mudro da hrvatske i slovenske tvrtke zajednički nastupe na trećim tržištima, da slovenske tvrtke budu više prisutne u Hrvatskoj ali i obrnuto, Hrvatska u Sloveniji. Međutim otvorena granična pitanja sumnjam da će se tako skoro riješiti, a jednako teško će se riješiti potraživanje hrvatskih štediša spram Ljubljanske banke pa i u kontekstu ove činjenice da je belgijski KBC ili KBS napustila Ljubljanu zadržavši 35% udjela u toj banci. Ta pitanja znači granična, a živjeći uz tu granicu osjećam da bi je trebalo zamrznuti za neko buduće vrijeme, a prije toga treba naći način da Joras prestane potpomognut jasno slovenskom politikom provocirati odnose uz granicu. Došao je iz okolice Maribora neznam, tamo negdje 70-tih godina i ne da nam mira zadnjih 10 godina, a predlažem da netko od Hrvatske države pokuša otkupiti njegovu kuću za koju je 80-tih godina dobio nota bene građevinsku dozvolu u Bujama, a da 90-tih je i pokretao vlasničkopravne sporove pred tim istim sudom u Bujama. Kada mu javnost s druge strane ne bi pridavala takvu pažnju, vjerojatno bi pao u zaborav. Govorim to i u kontekstu ovog zakona. Meni je posebno drago da se vidi ovaj intenzitet zaustavljanja ljudi na hrvatskoj i srpskocrnogorskoj, odnosno bosanskohercegovačkoj granici da bi mogli uputiti poruku koju je učinio i gospodin državni tajnik da Šengen djeluje de facto u Hrvatskoj i da naši susjedi mogu malo ublažiti režim Šengena prema Hrvatskoj. Jasno je da se taj Joras ne može podvesti pod kondicije ove konvencije jer je on 70-tih, 80-tih na Plovaniji kupio kuću, tamo je tobože nastanjen i jasno da on nema nezakonit boravak. Ali želim reći ako premijeri zajedno igraju nogomet, onda neka Janša iskoristi svoj autoritet i utječe da prestane gospodin Joras provocirati te hrvatsko-slovenske odnose. Inače odnos između autohtonog stanovništava su više nego harmonični i samo na poticaj izvana mogu se dovesti u pitanje, no ako se možebitni sporovi medijski ne napušu onda život uz granicu biti će više nego snošljiv. Evo toliko o tom Sporazumu s naglaskom da se pokušaju ta otvorena hrvatsko-slovenska pitanja prevladati. Daj Bože da se dođe do arbitraže, međutim za nju treba pristanak obiju strana. To se vjerojatno tako skoro neće dogoditi, a s druge strane ona strana koja izgubi spor, pretpostavljam koja će to biti, stvarat će problem prije svega ovim prostorima. Jednom riječju, ovaj Sporazum treba podržati. On je koristan i ako Republika Hrvatska nema slične aranžmane sa ostalim svojim susjedima trebamo na isti način takvim sporazumima riješiti taj odnos i sa Srbijom i Crnom Gorom, odnosno Bosnom i Hercegovinom jer iz tih zemalja najveći broj migranata i dolazi na prostor Republike Hrvatske.
Hvala. Klub HNS-a, poštovani zastupnik Dragutin Lesar. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, kolegice i kolege, gospodine državni tajniče. Klub Hrvatske narodne stranke svakako će podržati Prijedlog ovog Zakona jer moramo ratificirati Sporazum koji doduše još tokom prošlog ljeta potpisan pa je malo duže čekao na ratifikaciju u našem Parlamentu. Ne znam da li ga je Slovenski parlament već ratificirao, a njegova primjena još će malo počekati dok se nakon ratifikacije ne razmijene note o ratifikaciji. Međutim, ono zašto sam se javio za raspravu je suštinsko pitanje koje upućujem državnom tajniku kao predstavniku Vlade. Da li je Hrvatska spremna, hrvatska tijela, za provedbu ovog Sporazuma da nakon njegovog stupanja na snagu i početka primjene njega primjenjujemo? Da li, dakle, pitam predstavnika Vlade, državnog tajnika da li su nadležna tijela Republike Hrvatska osposobljena kadrovski, materijalno i financijski da do kraja provodimo ovaj Sporazum? Da odmah najbolje dileme, da postupamo na način da od Europe uzimamo samo ono što nam paše, a ono što ne. Podsjećam da zemljopisno Hrvatska se nalazi na takvom položaju da jesmo i ostat ćemo na trasi ilegalne migracije. Bilo ona politička migracija, bila ona socijalna, bila trgovina robljem, trgovina ženama za prostituciju u zapadnoj Europi. Mi od te svoje pozicije nažalost pobjeći ne možemo. I činjenica je da upravo zbog toga teritorij i granice Hrvatske ne koriste samo ti jadnici, dakle, ilegalni migranti, posebice oni socijalni, nego da je biznis trgovina ljudima danas unosniji od prodaje droge. Činjenica je da se hrvatsko pravosuđe i policija godinama s tim problemom bori i nismo daleko došli. I činjenica je da je veliki broj afera pa i pravosudnih bio na toj temi, da su osobe osuđene u Sloveniji, na organizirani lanac trgovine ljudima preko granice Hrvatske i Slovenije, u Hrvatskoj uživale punu slobodu i nečije zaštite i dalje obavljale taj posao. Dok se nije zaletio pa je prešao granicu pa su ga oni konačno uz pomoć Talijana riješili taj problem. Ništa se u tom dijelu nije promijenilo. Kada govorimo o socijalnim migrantima, i razumijem to. Međutim, da li je dovoljno samo nadzor državne granice da bi proveli ovaj Sporazum? Upozoravam na odredbu članka 2. koja obavezuje jednu i drugu stranu da primi državljane treće države ukoliko se dokaže da je s našeg ili njihovog teritorija prešao granicu. Kako vam to u praksi izgleda? Ne izmišljam, razgovarao sam i rekli su mi da u grupi od 50 ljudi koje Slovenci nađu na svojem teritoriju dovoljno je da kažu da su u džepu od jednoga od njih pronašli tramvajsku kartu zagrebačkog ZET-a ili autobusnu kartu na liniji Donja Dubrava-Čakovec. I to je dokaz za drugu stranu da traži po hitnom postupku, skraćenom postupku, skraćenoj proceduri preuzimanje te grupe od hrvatske strane i mi ih moramo preuzeti. U pripremi rasprave, a podsjećam dakle da istu situaciju, granicu prema Europskoj uniji imamo sa Italijom na moru i sa Republikom Mađarskom, članicom Europske unije, gdje otprilike isti režim će vrijediti ili vrijedi već. Mislio sam kritizirati, sada ublažavam kritiku, što ovaj Prijedlog zakona ne prati nijedan podatak. Pogledajte u obrazloženje Zakona, nema ni jednog jedinog podatka 2005., 6., 4., 99., bilo koja, zašto je ovaj Sporazum uopće bio i potreban sa Slovenijom. Gospodin državni tajnik rekao je da je 2005. Hrvatska policija uhvatila, uhitila tisuću 747 ilegalnih migranata na granici sa Slovenijom i da su nam Slovenci vratili te iste godine tisuću 827. Dakle, oni su ih otkrili više no mi, vratili su nam ih više no što smo ih mi na našoj strani na vrijeme uhvatili. U prva 3 mjeseca ove godine naša policija ih je uhvatila 418, a Slovenci su nam vratili 458. Opet više. Prva 3 mjeseca kakav je trend? Podaci ne ohrabruju, barem ne mene kao što reče državni tajnik, jer je trend usporedbe cijele 2005. i prva 3 mjeseca ove godine otprilike isti. Nema smanjenja ilegalne migracije. Otprilike su na dlaku isti podaci o ilegalnim migrantima. Kad je ova granica sa Slovenijom u pitanju. Što se tiče podataka za 2005., na granici sa Srbijom 2 tisuće 767, a u prva 3 mjeseca ove godine 4 tisuće 531. Uhvaćeno od naše strane. Koliko vraćeno u Srbiju od ovih 4 tisuće 531? Koliko smo tu dokazali da su došli s teritorija te države i vratili im? A što je s podacima s teritorijem Bosne i Hercegovine gdje imamo daleko dužu granicu? Gdje je nadzor granice daleko teži, skuplji, zahtjevno tehnički i ljudski, materijalno, financijski? Dakle, koliko je tu? I pretpostavimo da je tu otprilike ista brojka kao s područja Srbije i Crne Gore. U prva 3 mjeseca na Slovenskoj granici 900, na Srpskoj 4 i pol, nek je toliko sa Bosnom i Hercegovinom, to je 10 tisuća puta četiri, puta četiri. Ovo su podaci za prva tri mjeseca. To je brojka oko 40 tisuća. Zbrinjavanje ilegalnih imigranata je skupo, strahovito puno košta porezne obveznike ove države. Bilo da se radi o tome da ih vraćamo dan, dva, tri ili deset, ono košta na samoj granici, u tehničkim ljudskim resursima i košta onda kad budu uhićeni i smješteni negdje i to plaćaju porezni obveznici ove države i zato je u nacionalnom interesu da je ulazak u Hrvatsku što manji i mi se snage koje imamo trebamo usmjeriti na naše istočne granice da bi spriječili te troškove jer kad su oni na zapadnim granicama ovi podaci dokazuju da nam Slovenci vraćaju no što smo mi sami našli i opet na naš teret i njihov prihvat i njihove kasnije prebacivanje ako dokažemo iz koje su zemlje došli u te treće zemlje s čijeg su teritorija ušli na teritorij Hrvatske. Dakle, uz izražavanje žaljenja i upućivanja apela da ubuduće u obrazloženju zakona dobivamo ovakve podatke da bi vidjeli ozbiljnost i u broju ljudi čije sudbine su počesto tragične gdje stradavaju cijele obitelji, u ozbiljnosti kaznenih djela koje čine pa i hrvatski državljani koji su organizatori ovog lanca šverca ljudima, gdje se okreću milijarde kuna godišnje. Zato uvijek bi bilo trebalo dobivati te podatke. Ja apeliram na državnog tajnika da ubuduće te podatke ne iznosi u uvodnom obrazloženju nego u uvodnom obrazloženju zakona, ne za ovom govornicom, jer podatke očito imaju i sljedeći prijedlog. Ovaj sporazum rješavanja pitanje naših obaveza sa Slovenijom i obrnuto. Po istom modelu, istom principu nama bi bilo izuzetno značajno i važno da isti režim, isti režim ugovorimo sa susjedima i Mađarima, Srbijom, Bosnom i Hercegovinom i nadam se od nedjelje i Crnom Gorom jer u protivnom ćemo biti … [[Govornik se ne razumije.]] da … [[Govornik se ne razumije.]] sjeverne granice imamo strogi režim velikih obaveza, ali s druge strane ne. Naša diplomacija, naša Vlada je na potezu da ono što mi imamo na svojim zapadnim granicama prema Europskoj uniji moramo sada početi bilateralne pregovore da što prije imamo i na svojim granicama odakle ovaj problem dolazi. Nema procjene potrebnih sredstava, a i državni tajnik ništa … [[Govornik se ne razumije.]] reče da li MUP-u treba dodatna tehnička oprema, novi ljudi, smješteni kapaciteti ilegalnih imigranata. Sjećate se problema o tome gdje će biti oni dok ih ne transportiramo neke treće zemlje? Kakvo je stanje tu, jer ako sam točno izračunao prema podacima za prva tri mjeseca govorimo o brojci oko 40 tisuća ljudi godišnje. Sporazum se ne može mijenjati, mi ga potvrđujemo, mi ga ratificiramo da bi išao u daljnju proceduru, ali tema je izuzetno ozbiljna pa zbog toga drugi puta molim ozbiljnije obrazloženje, inicijativa da ovaj model sa zapadno-sjevernih granica pokušamo dati i na svoje istočno-južne granice. Hvala.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Šime Lučin.
Hvala lijepo. Pa zapravo riječ je o tome da mi sa Republikom Slovenijom imamo već potpisan i ratificiran sporazum o readmisiji kao i sa svim susjedima, s time da jedino koliko mi je poznato u Srbiji i Crnoj Gori barem do godinu i pol, do prije godinu i pol dana on nije bio ratificiran i ako se uzme u obzir dakle da je u prva tri mjeseca rast bio 35%.
Kolega Lučin.
Reći ću, sad ću to, na kraju. Mogu na kraju reći šta ispravljam.
Sad ste na redu.
Na redu sam sad. Onda evo, ja ću ostati na nogama.
Poštovani zastupnik Šime Lučin.
Hvala lijepa. Dakle, obzirom da je rast u prva tri mjeseca ilegalnih prelaza preko slovenske granice 35%, dakle pokazuje da ipak funkcioniraju dijelovi države koji o tome trebaju voditi računa. E sad u kolikoj mjeri, o tome možemo razgovarati. Inače, kad je riječ o ovakvom tipu sporazuma i prijedlogu zakona kojima se takvi sporazumi potvrđuju rijetko o njima diskutiramo. Zašto? Zato jer se oni kako je to ovdje rečeno odnose na ilegalne boravke građana i državljana zemalja koje su potpisale taj sporazum kao i trećih zemalja koje koriste tranzit tih zemalja da bi došle u jednu od potpisnica. Iz toga mislim da nitko nema zapravo ništa protiv toga i da nam svima jasno da na tim i takvi sporazumi trebaju. Dakle, hrvatska država ima potpisane sporazume sa većinom europskih zemalja, susjednih zemalja i mislim da se to u određenoj mjeri zapravo ne ostaje samo mrtvo slovo na papiru nego pogotovo kad je riječ prema zapadu to sve skupa funkcionira. Ono što je poznato u ovim sporazumima i po čemu su oni poznati to je da postoje više generacija tih sporazuma. Dakle, već se danas u Europi govori o trećoj generacijskih readmisijskih ugovora. E sad moje pitanje, iskoristit ću tu priliku da pitam i zato sam se uglavnom i javio. Nije mi jasno zašto je sa Slovenijom potpisan readmisijski ugovor koji koliko se jako trudio da nađem kvalitativnu bitne razloge u odnosu na onaj postojeći ja ih nisam našao. Prema tome, čini mi se zapravo da je to bio samo razlog zašto će se dva ministra koja su izabrana u Sloveniji i Hrvatskoj naći i to sve skupa potpisati, jer koliko sam razumio, a mislim da sam dobro razumio u ovom sporazumu nema nove kvalitete, nema kvalitete. Recimo dovoljno je da se nigdje ne spominje mogućnost azila, jer Hrvatska ima mogućnost dakle da se ljudi pozovu na azil, a u Sloveniji to isto tako postoji. Ono što mi se čini jako važnim, a to je da nisu do kraja razrađene tehnike utvrđivanja da li je netko iz treće zemlje preko jedne od potpisnica došao u drugu od potpisnica. Točno je da autobusna i tramvajska karta može biti dokaz, ali je poznato da organizatori tih migracija ilegalnih zapravo dijele recimo u nekoj daljnjoj istočnoj zemlji da je ne imenujem, dijele te tramvajske karte. Zašto? Zato jer im je u interesu da ih se što vraća što bliže … [[Govornik se ne razumije.]] Dakle, to je nova kvaliteta. Nova kvaliteta jeste da ranije potpisan sporazum između Hrvatske i Slovenije nije anticipirao to da će Slovenija biti s onu stranu Šengena, a Hrvatska s ovu i sad sam ja osobno očekivao da će zapravo to biti na određeni način u ovom sporazumu zabilježeno, međutim opet se to ne vidi. Mi ćemo znači imati jedan veliki problem. A koji je to problem? Posebno iduće godine kad Bugari i Rumunji uđu u Europsku uniju iz jednostavnog razloga jer ilegalnim migrantima nije cilj samo članica Europske unije, njima su cilj stare članice Europske unije gdje je standard veći, gdje se bolje živi nego ne znam u Poljskoj, Rumunjskoj, Sloveniji itd. I dalje će preko Hrvatske ići dakle te ilegalne migracije. I stoga mi nije jasno zašto nisu uzete u obzir te činjenice kad postoje šprance, tzv. ta treća generacija … [[Govornik se ne razumije.]] ugovora. Ono što sam očekivao da će barem kroz jedan članak na određeni način biti naznačeno šta je sa spornim pitanjima oko granica. Moje pitanje da li se ovaj sporazum odnosi na slovenske ribare, da li kad hrvatska policija ili nekog pomorca uhvati van onog ljetnog režima, uhvati recimo nekog pomorca i u ljetnom režimu ili bilo koje doba godina ribara da li ga ona zadržava kao ilegalnog, dakle kao onog tko ilegalno boravi na teritoriju Republike Hrvatske pa ga po ovom ugovoru izručuje Sloveniji ili po nečemu drugom. Možda su to zapravo ta pitanja o kojima je trebalo razgovarati. Dakle, točno je da ovo se ne može mijenjati ali točno je isto tako da se ovo ne mora ratificirati i potvrditi, tim prije što već imamo dakle sporazum koji koliko sam ja uspio to prepoznati se bitno ne razlikuje od ovog. Dakle, obzirom da i sa Mađarima imamo prvu generaciju readmisijskog ugovora. Ja se nadam da će skoro doći do potpisivanja ali ne druge generacije nego ove treće koja već uzima činjenicu zdravo za gotovo da je Mađarska u Europskoj uniji i da je nama zapravo Šengen na granici naše zemlje s Mađarskom odnosno naše zemlje sa Slovenijom jer to je zapravo jako bitno i to je zapravo cijela suština ovih readmisijskih ugovora. Neću se uopće osvrtati na ovu istočnu stranu koja je važna i tamo znamo kako ide teško taj povrat, kako ide teško zapravo cijela ta procedura. Nama je zapravo bitno da se mi usredotočimo na pitanje Šengena. Jer to jednostavno koliko se god mi ovdje uspjeli nekako složiti ili ne znam nagovarati jedni druge da se ipak Šengen ne odnosi na druge odnosno prve zemlje nego tek na treće, to u praksi je sasvim drugačije. I ono što mi se čini da bi trebalo svakako ovdje naznačiti, kaže da neće biti potrebna dodatna sredstva. Ja bih volio da je to tako, jer ako neće biti potrebna dodatna sredstva za ovaj sporazum onda to znači sljedeće, da hrvatska Vlada prognozira da u narednom periodu neće biti rasta broja ilegalnih migranata što se po onome i kako se dakle ruta kretanja tih ilegalnih migracija, barem koliko ja pratim i koliko vidim nikako ne može pretpostaviti. Upravo za ovaj sporazum i za sporazum sa Mađarskom će trebati jako značajna i dodatna sredstva. Pitanje dakle moje glasi. Možete li mi kratko objasniti koja je bitna razlika između do jučer odnosno do potpisanog ovoga sporazuma a u odnosu na ovaj sporazum sa Slovenijom jer ja to nisam mogao uočiti i zapravo mi nije jasno zašto su se trošile i energija i vrijeme, i novci poreznih obveznika. Hvala lijepa.
Hvala. Završni osvrt državni tajnik Ministarstva unutarnjih poslova Ivica Buconjić.
Hvala lijepo. Oko ovog zakona se razvila zaista vrlo interesantna rasprava budući očigledno u pitanju problem koji interesira hrvatsku naročito političku javnost. A ja ću samo reći oko nekoliko ovih pitanja koja su ovdje postavljena, pokušat ću dati odgovor. Naime, vidljivo je da u i pronalaženju ilegalnih migranata prema Sloveniji i njihovom vraćanju iz Slovenije u Hrvatsku nije došlo do povećanja broja, ne znam da li je to postavio gospodin Lesar ili Kajin, otprilike na razini prošlogodišnjoj. Za prva tri mjeseca i prošlogodišnja otprilike je na toj razini. Međutim, ono mislim što je vrlo ohrabrujuće je da smo uspjeli znatno povećati efikasnost rada granične policije na ulaznim granicama u Hrvatsku, to je ova granica prema Srbiji odnosno Srbiji i Crnoj Gori gdje za prva tri mjeseca imamo gotovo dvostruko više pronalaženja ilegalnih migranata nego tijekom cijele prošle godine. Naime, jasno je iz svega ovoga da je Hrvatska tranzitno područje. Od ovih svih ilegalnih migranata koji su ili uhvaćeni kod pokušaja ilegalnog prelaska državne granice ili su vraćeni iz Slovenije o hrvatskim državljanima se radi samo onda kad su oni organizatori lanaca ili kad se radi o nelegalnom švercu robe. Jasno je da iz ovih razloga iz kojih državljani drugih istočnih zemalja ilegalno migriraju prema Sloveniji hrvatski državljani to ne rade i ne čine. Dakle, radi se o državljanima najčešće Srbije i Crne Gore, Makedonije, Albanije, nešto Turaka i Bosne i Hercegovine. I zbog toga smo potpuno svjesni da ćemo kao tranzitna zemlja ustvari najviše napraviti u suzbijanju tih ilegalnih migracija ukoliko budemo zaštitili ulazne granice i ukoliko budemo što je moguće veći broj tih ilegalnih migracija sprječavali i suzbijali na tim ulaznim granicama odnosno granicama sa Srbijom i Crnom Gorom i Bosnom i Hercegovinom. I tu činimo velike napore i bilo je pitanje da li će očigledno taj trend povećanja broja ilegalnih migranata se moći i dalje suzbijati budući trebaju dodatna financijska sredstva. Hrvatska je Vlada odnosno Ministarstvo unutarnjih poslova u svom proračunu osiguralo povećana sredstva kroz odobravanje sredstava za provođenje hrvatske granične policije odnosno granične službe i to i kroz povećanje broja djelatnika i kroz nabavku nove najsuvremenije opreme tako da je tijekom prošle godine a evo i prije par dana ministar je isto potpisao sporazum sa Nijemcima o nabavci nekoliko termovizija. Dakle, radimo i na osuvremenjavanju opreme, na povećanju broja graničnih policajaca i na nabavci one opreme koja se pokazala u svim državama kao najučinkovitija u suzbijanju ilegalnih migracija, tako da smo već unaprijed u proračunu anticipirali to povećanje broja ilegalnih migracija i kroz pojedine stavke u proračunu smo osigurali sredstva i za djelovanje granične policije ali i za one troškove do kojih će doći zbog prihvata ilegalnih migranata i njihovo vraćanje u matične zemlje. Tako da smo potpuno svjesni da je ovo pitanje vrlo važno i da će se reflektirati i na položaj hrvatskih državljana, ono što je rekao mislim gospodin Kajin, a ponovio gospodin Lesar da što Hrvatska bude efikasnija u sprečavanju ilegalnih migracija koje tranzitno ulaze u Europsku uniju to će hrvatski državljani imati sigurno mekši i blaži tretman kod ulaska u Europsku uniju. I zasigurno nam je to cilj da jedno takvo stanje uspostavimo gdje će Hrvatska biti prepoznata kao država koja se uspješno i efikasno bori sa ilegalnim migracijama kako naši državljani ne bi imali problema oko ulaženja u Europsku uniju bilo preko Mađarske bilo preko, bilo preko Republike Slovenije. Tako da, evo zaključno mogu reći da smo svjesni ovoga problema. Još bih samo htio reći da smo i mi svjesni da su i ovi sporazumi samo jedan od elemenata ukupne migracijske politike i druge sigurnosne politike. Naime tu se još sigurno moramo osvrnuti i na Zakon o strancima i Zakon o azilu budući su ta dva zakona isto u uskoj vezi sa ovom problematikom. Hrvatska Vlada odnosno Ministarstvo unutarnjih poslova priprema promjene i u tim zakonima. Znači u Zakonu o azilu i Zakonu o strancima gdje ćemo isto neka pitanja koja ste vi ovdje postavili i otvorili riješiti na način da zajedno sa drugim propisima se Hrvatska još efikasnije bori sa ovim problemima nelegalnih migracija. Ja bih još samo zahvalio … [[Govornik se ne razumije.]] zaista na dobrim, konstruktivnim raspravama i pokušat ćemo sigurno informirati javnost o ovim pitanjima koja ste postavili i slažem se, nastojat ćemo ubuduće i materijale pripremati na način da se može kroz višegodišnje razdoblje pratiti kako se trendovi u tim područjima kreću? Koliko je hrvatska policija efikasna odnosno neefikasna tako, kako bi se zaista moglo vidjeti u kom pravcu idu sva ova pitanja o kojima smo raspravljali. Hvala vam lijepa.
Hvala. Zaključujem raspravu. Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju sporazuma između Vlade Republike Hrvatske i Vlade Republike Slovenije o predaji i prihvatu osoba kojih je ulazak ili boravak nezakonit. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona. Molim uključimo se. Glasovati. Rezultat? Sa 91 glasom za i 4 suzdržana donesen predloženi Zakon. … [[Upadica se ne razumije.]] Protiv, 4 protiv da.
Hvala gospodine predsjedniče. Uvažene dame i gospodo dozvolite mi ukratko da kažem. Vjerujem da o ulozi Svjetske zdravstvene organizacije ne treba posebno ništa govoriti niti naglašavati međutim treba uvijek opravdano iskoristiti prigodu i naglasiti kako smo od osnivanja Svjetske zdravstvene organizacije aktivni u suradnji sa tom uglednom organizacijom. Svima je vrlo vjerojatno poznato da je jedan od osnivača i predsjedatelj osnivačke skupštine Svjetske zdravstvene organizacije naš profesor Andrija Štampar koji je osobno osigurao početak kvalitetne suradnje sa Svjetskom zdravstvenom organizacijom na području javnog zdravstva. Stvaranje samostalne i suverene Hrvatske države 11. lipnja 1992. godine Republika Hrvatska postala je članicom Svjetske zdravstvene organizacije i iste godine u listopadu osnovan je Ured Svjetske zdravstvene u Republici Hrvatskoj kao i imenovan časnik za vezu. Aktivna suradnja Republike Hrvatske i Svjetske zdravstvene organizacije vidljiva je u prvom redu kroz sudjelovanje predstavnika Republike Hrvatske u kreiranju zdravstvene politike posebno u regionalnoj organizaciji za Europu ali je u svim projektima i aktivnostima usmjerena prema zaštiti i zdravlju, unapređenju zdravlja i građana. Povišenjem dinamike i intenziviranje suradnje nametnula se potreba za uspostavljenjem i formalno-pravne veze kroz pravno uređenje statusa Svjetske zdravstvene organizacije u Republici Hrvatskoj, pravno uređenje statusa Ureda Svjetske zdravstvene organizacije u Republici Hrvatskoj, pravni okvir suradnje Svjetske zdravstvene i Vlade Republike Hrvatske. Način sudjelovanja u projektima. Određivanje administrativnih obaveza kako Republike Hrvatske tako i Svjetske zdravstvene organizacije te odnos Ureda Svjetske zdravstvene organizacije i Ministarstva zdravstva i socijalne skrbi. A što je pretočeno u Temeljni sporazum o uspostavi tehničko-savjetodavne suradnje koji je potpisan 7. veljače 2005. godine. Temeljem članka 139., stavka 1. Ustava Republike Hrvatske pred vama se nalazi Prijedlog zakona o potvrđivanju Temeljnog sporazuma između Vlade Republike Hrvatske i Svjetske zdravstvene organizacije o uspostavi tehničko-savjetodavne suradnje. Isto tako na temelju članka 159. Poslovnika Hrvatskog sabora u dijelu koji se odnosi na druge osobito opravdane državne razloge predlažemo donošenje Zakona po hitnom postupku jer smatramo da je daljnja kvalitetna suradnja od velikog značaja u brzini stupanja na snagu ovog Prijedloga zakona. Hvala.
Hvala. Odbori? Ne? Otvaram raspravu. Klub zastupnika HDZ-a. Poštovani zastupnik Stjepan Bačić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege čuli ste u uvodu koji je rekao državni tajnik razloge zbog čega ovaj Prijedlog zakona o potvrđivanju Temeljnog sporazuma između Vlade Republike Hrvatske i Svjetske zdravstvene organizacije danas pred nama i zašto se on donosi po hitnom postupku? Jedan od razloga donošenja po hitnom postupku je i u činjenici da je taj Temeljni sporazum već potpisan u veljači prošle godine i da se zapravo tekst tog Temeljnog sporazuma više ne može mijenjati, a drugi razlog je temeljen i na članku 139. Ustava Republike Hrvatske gdje se mora tražiti formalni pristanak Republike Hrvatske da bude vezana sporazumom pa između ostalog i ovog, ove vrste sporazuma. Dakle povijest veze Hrvatske sa Svjetskom zdravstvenom organizacijom je duga i kao što je spomenut već naš Andrija Štampar koji je bio jedan od utemeljitelja Svjetske zdravstvene organizacije naši zdravstveni djelatnici zapravo već dugi niz godina i desetljeća surađuju na raznim projektima Svjetske zdravstvene organizacije, a ja bih podsjetio samo na dva velika koja su bila poslije Drugog svjetskog rata a vezana na bivšu državu. To je bila … [[Govornik se ne razumije.]] malarije u Makedoniji. A isto tako već desetljećima se vuče jedan problem ispitivanja edemske nefropatije poznate naše kopačke bolesti kako je zovemo popularno. Dakle razlozi za suradnju sa Svjetskom zdravstvenom su apsolutno opravdani. Oni su zapravo već u tijeku i za podsjetiti je zapravo da uspostavom Hrvatske države 1992. godine mi smo već 11. travnja postali članicom Svjetske zdravstvene organizacije i službeno, a već u studenom iste godine uspostavljen je Ured Svjetske zdravstvene organizacije u Republici Hrvatskoj. To je tada se zvao Ured časnika za vezu i njega je utemeljio ministar zdravstva. Svjetska zdravstvena organizacija kako se ta suradnja razvijala obim poslova se povećavao i 2002. godine su počeli kontakti između Vlade Republike Hrvatske i Svjetske zdravstvene organizacije da se ta suradnja podigne na višu razinu. Dakle, da se ide prema potpisivanju ovog temeljnog sporazuma koji je sad pred nama i taj temeljni sporazum kao što je spomenuto potpisano je 7. veljače prošle godine. Potpisali su ga tadašnji ministar zdravstva profesor Hebrang i predstavnik Svjetske zdravstvene organizacije za Europu gospodin Danzum. Sada su sazreli uvjeti da se ovaj temeljni sporazum, dakle ovo pravno uređenje statusa suradnje između Republike Hrvatske i Svjetske zdravstvene organizacije po pitanju i statusa ureda i statusa same suradnje na neki način zakonski verificira. Dakle, da se ono sve što je bilo na razini ministarstva sada prebaci na razinu Vlade. Dakle, da Ured Svjetske zdravstvene organizacije praktički bude u rangu jednog diplomatskog predstavništva sa svim onim postavkama koje na to idu, a to znači i pitanje imuniteta itd. Dakle, cilj da se ta suradnja kroz savjetničke usluge pojača da status Svjetske zdravstvene organizacije bude na taj način pravno reguliran i na taj način i suradnja bude podignuta na višu razinu, a sada i zakonom potvrđena. Zbog svega toga, Klub Hrvatske demokratske zajednice podržava Prijedlog ovog zakona i glasat će za njega. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu. Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju temeljnog sporazuma između Vlade Republike Hrvatske i Svjetske zdravstvene organizacije o uspostavi tehničko-savjetodavne suradnje. Amandman je podnio Odbor za zakonodavstvo. Državni tajnik ministarstva Ante Zvonimir Golem. Izvolite.
… [[Govornik nije uključen, ne razumije se.]]
Amandman prihvaćen. Postaje sastavni dio Prijedloga konačnog Zakona. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona. Molim uključimo se. Glasovati. Rezultat? Sa 94 glasa za jednoglasno prihvaćen predloženi Zakon zajedno sa prihvaćenim amandmanom. Idemo na slijedeću točku - Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Kaznenog zakona, drugo čitanje P.Z. br. 360; Predlagatelj je Vlada. Kod donošenja ovog zakona primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na drugo čitanje zakona. Raspravu su proveli Odbori za zakonodavstvo, pravosuđe, Ustav, Poslovnik i politički sustav, ljudska prava i prava nacionalnih manjina i ravnopravnost spolova. Ministrica pravosuđa Ana Lovrin će dodatno obrazložiti prijedlog. Izvolite ministrice.
Gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, gospođe i gospodo zastupnici. Ovdje pred Hrvatskim saborom Konačni je prijedlog izmjena i dopuna Kaznenog zakona koji zajedno sa već prihvaćenim izmjenama i dopunama u prvoj fazi 2004. godine koje su stupile na snagu 1. listopada 2004. godine čini jedinstvenu cjelinu kojim se do kraja provodi zacrtani program Vlade koja je istakla odlučnost osiguranja potrebnih pravnih uvjeta za sankcioniranje kriminalnih radnji i njihovih zaštitnika i definiranje gospodarskog i organiziranog kriminala utvrđivanjem odgovornosti na svim razinama. Opći je u izradi teksta nacrta ovih izmjena i dopuna zakona. Sudjelovali su suci Vrhovnog suda, suci Županijskog suda u Zagrebu, zamjenik glavnog Državnog odvjetnika, predstavnici Hrvatske odvjetničke komore i provedena je široka rasprava u stručnoj i općoj javnosti pa su tako ispitivano javno mnijenje, a također su uzimani u obzir i rezultati istraživanja o takozvanoj sudskoj i zakonskoj i sudskoj politici kažnjavanja. U odnosu na prijedlog u prvom čitanju ovog zakona, u izradi Konačnog prijedloga zakona o izmjenama i dopunama Kaznenog zakona uvažena su mišljenja saborskih odbora, nadležnih tijela Državnog odvjetništva, Vrhovnog suda, Ministarstva unutarnjih poslova, Ministarstva zdravstva i socijalne skrbi, Ministarstva obitelji, branitelja, međugeneracijske solidarnosti, Ministarstva gospodarstva, rada i poduzetništva i Ministarstva financija nakon prvog čitanja ovdje u Hrvatskom saboru. Opća je karakteristika predloženih izmjena i dopuna ovoga zakona pooštrenje represije. Zašto? Ove izmjene i dopune zakona morale su odgovorit na ono što je kroz dugogodišnje praćenje sudske prakse utvrđeno, a to je da pri utvrđenim sankcijama i rasponu tih sankcija, a kazna mora imati, sankcija mora imati raspon jer se radi o individualizaciji kazne jer je to demokratski doseg. Međutim, istraživanjem sudske prakse utvrđeno je da se sudovi uglavnom u izboru između najstrože gornje granice kazne i donje granice kazne uglavnom približavaju njenom minimumu, pa dapače i često koriste instrumente ublažavanja, sudskog ublažavanja kazne i time zapravo ne provode kaznenu politiku, zakonsku kaznenu politiku. Strategija kojoj je cilj ravnomjernije iskorištavanje propisanih kaznenih okvira u izricanju kazni počiniteljima kaznenih djela jest slijedeća, da se povisuju donje posebne mjere propisanih kazni za određeni broj kaznenih djela i da se ograničavaju dosadašnje mogućnosti ublažavanja tako propisanih kazni razlikovanjem zakonskog i sudskog ublažavanja i promjenama granica takvih ublažavanja njihovim povišenjem u odnosu na pooštrenjem u odnosu na dosadašnji propis. To je jedan dio strategije predlagatelja kojim se nastoji uspješnije nego do sada usuglasiti propisana i primjenjivana kazneno-pravna represija prema počiniteljima svih i posebno najtežih kaznenih djela i time primijeniti represiju i faktično ju pooštriti. Daljnje mjere u ovom prijedlogu izmjena i dopuna jesu da se za teža kaznena djela počinjena u stjecaju, ako za njih nije propisana kazna dugotrajnog zatvora umjesto dosadašnje najveće mjere kazne zatvora od 15 godina omogućava izricanje jedinstvene kazne u trajanju od 20 godina. Nadalje, do sada se kazna dugotrajnog zatvora nije mogla izreći mlađoj punoljetnoj osobi koja nije navršila 21 godinu života. Sada se predlaže da se ta granica snizi na 18 godina života. Zakonsko ublažavanje kazne sada je moguće prema svim počiniteljima koji su tempore criminis bile smanjeno ubrojivi bez obzira u kojoj je mjeri njihova ubrojivost bila umanjena. A prema ovom prijedlogu samo prema počiniteljima koji su u vrijeme počinjenja kaznenog djela bili smanjeno ubrojivi u znatnoj mjeri. Time se ograničava mogućnost ublažavanja kazne u odnosu na sadašnji propis. Nadalje, uvjetna osuda se prema sadašnjem propisu se može primijeniti prema počinitelju kaznenog djela za koje je zakonom propisana kazna zatvora do 10 godina ako su primijenjene odredbe o ublažavanju kazne. Prema ovome prijedlogu ta se mogućnost više ne bi odnosila na sudsko ublažavanje kazne, čime se za teža kaznena djela znatno ograničava primjena uvjetne osude. Bilo je govora o uvođenju kazne doživotnog zatvora. Predlagatelj se odlučio za ne uvođenje ove kazne koja je samo još u nekim europskim zemljama ostala kao takva. I procjena je stručne javnosti da kazna dugotrajnog zatvora u trajanju od 40 godina je sasvim primjerena sankcija, obzirom na dob, prosječnu dob počinitelja kaznenih djela i predmnijevano vrijeme izlaska sa održavanja kazne. A u općem dijelu ovog Kaznenog zakona predlaže se pooštrenje u odnosu na uvjetni otpust. Što znači da je do sada bilo pravilo da se uvjetni otpust može odrediti nakon polovice izdržane kazne i iznimno nakon trećine. Sada je to pooštreno da se uvjetno otpust može izreći, može dopustiti nakon 2/3 izdržane kazne, a iznimno nakon polovice. Također ovim prijedlogom produžuju se dosadašnji najkraći rokovi zastare kazneno-pravnog progona i izvršavanje kazne. Predlaže se produljenje najkraćih rokova i to sa 2 godine na 3 godine i apsolutna zastara na 6 godina. Procijenjeno je da zastaru za teža kaznena djela nije potrebno povećavati, jer u praksi ta najteža kaznena djela i ne padaju u zastaru. U odnosu na prvo čitanje, na prvo čitanje prijedloga Izmjena i dopuna Kaznenog zakona pojačana je kazneno-pravna zaštita policijskih službenika. Dakle umjesto dosadašnjih ograničenih kvalifikatornih okolnosti za ubojstvo službene osobe i drugih oblika nasilje prema takvoj osobi prilikom obavljanja samo nekih određenih poslova sada je ovo, sada su ovo kvalifikatorni oblici za sve policijske službenike koji obavljaju bilo koji policijski posao prema Zakonu o policiji. Pored toga za ubojstvo takve osobe predviđena je maksimalna kazna, kao i npr. za druge najteže zločine. Pod pojmom službene osobe razumijevaju se i ovlaštene osobe vojne policije. Također je u cilju zaštite, pojačane zaštite žrtava trgovanja ljudima u članku 175 prijedloga dodana nova inkriminacija koja je usuglašena sa Uredbom za ljudska prava Vlade Republike Hrvatske, a prema kojoj će se kaniti onaj tko iskoristi položaj osobe za koju zna da je kao žrtva trgovanja ljudima na prisilnom radu ili služenjem seksualnom iskorištavanju i ropstvu itd., a sve sukladno Konvenciji Vijeća Europe o suzbijanju trgovanja ljudima. Također u cilju pojačane zaštite žrtava nasilja u obitelji, posebno djece i maloljetnika, pooštrene su odredbe kaznene sankcije, a također i kod pokretanja kaznenog postupka za kazneno djelo tjelesne ozljede ukoliko je počinjeno prema članu obitelji, odnosno djetetu ili maloljetnoj osobi propisano je da postupak se pokreće po službenoj dužnosti, a ne privatnom tužbom kao do sada. Također kod kaznenog djela iznošenja osobnih ili obiteljskih prilika posebno će se inkriminirati službena osoba ili druga osoba koja u obavljanju svoje profesionalne djelatnosti počini ovo kazneno djelo u odnosu na dijete. Također kod kaznenog djela zapuštanja i zlostavljanja djeteta ili maloljetne osobe dopunjena je inkriminacija prema kojoj će se kazniti roditelj, posvojitelj ili druga osoba ako dijete ili maloljetnu osobu izloži pogibelji, opće opasnim radnjama ili na drugi način. Dakle pojačana je kazneno-pravna zaštita u obitelji. Također su pooštrene kazne kod kaznenih djela protiv braka, obitelji ili mladeži. Pored navedenog ovih dana često o tome slušamo, zanimanja i reakcije javnosti na blage pravomoćne presude u odnosu na neka određena kaznena djela uputile su predlagatelja, tj. Vladu Republike Hrvatske da izrazi svoje kriminalno političko i, odnosno kazneno-političko stajalište o posebno aktualnoj opasnosti ovih kaznenih djela. Stoga je upravo za ta kaznena djela, a vodeći računa o već postojećoj kazneno-pravnoj represiji odlučilo propisati veću najmanju i najveću mjeru zapriječenih kazni. Ovdje je riječ o kaznenim djelima u svezi opojnih droga, kaznenim djelima počinjenim na štetu djece i maloljetnika, te kaznenim djelima gospodarskog kriminala. Tako je u članku 173. kod kaznenog djela zlouporabe opojnih droga u stavku 2., dakle kvalificiranom obliku, predloženo povišenje kazne sa jedne do 12 godina na najmanje, na zapriječenu kaznu od najmanje 3 godine zatvora do maksimalne kazne zatvora od 15 godina. U članku 192. kod kaznenog djela spolni odnošaj sa djetetom u stavku 1. predloženo je povišenje raspona kazne sa jedne do 8 na 3 do 12 godina, a u stavku 2. predlaže se povećanje kazne sa najmanje 3 na najmanje 5 godina ili dugotrajni zatvor, što znači od 20 do 40 godina zatvora. U stavku 3. predlaže se povišenje kazne od, sa jedne do 10 godina na najmanje 3, znači do 15 godina zatvora. U stavku 4. dodana je kazna dugotrajnog zatvora, odnosno izrečena kazna može biti od 20 do 40 godina. Ovdje se govori o najtežim oblicima ovog kaznenog djela, dakle spolnog odnošaja sa djetetom pod prisilom, zlouporabom položaja ili sa teškom posljedicom. Kod kaznenog djela podvođenja, poglavito u odnosu na djecu također su povećane zapriječene sankcije. U članku 196. kod kaznenog djela iskorištavanja djece ili maloljetnih osoba za pornografiju također je povećano, povećanje gornje mjere propisane kazne zatvora sa 5 na 8 godina. U članku 197. kod kaznenog djela upoznavanja djece sa pornografijom povećana je kazna zatvora na 6 mjeseci do 3 godine zatvora. U članku 197.a dječja pornografija i posebno su povećane zapriječene kazne u odnosu na kaznena djela o kojima ovih dana često slušamo u medijima, a ona su u konačnici i organizirana a radi se o lihvarskim ugovorima ali oni gotovo i nikada ne idu sami kazneno djelo lihvarskog ugovora već se veže onda uz kazneno djelo iznude ili ucjene gdje su povećane kazne zatvora do 10 godina, dakle od 3 do 10 godina umjesto sadašnje od 1 do 3. U odnosu još jedna novina, sukladno preuzetim obvezama iz kaznenopravne Konvencije o korupciji u prvoj fazi izmjena i dopuna Kaznenog zakona uvedena su kaznena djela primanja i davanja mita u gospodarskom poslovanju, a također i u odnosu na kaznena djela protiv službene dužnosti uvedena su kaznena djela primanja i davanja mita. Ovim izmjenama, sadašnjim prijedlogom izmjena i dopuna zakona zapriječene su veće kazne pa je tako u odnosu na kazneno djelo davanja mita u gospodarskom, primanja mita u gospodarskom poslovanju kazna povećana u rasponu od 1 do 8 godina, a davanja mita u rasponu od 6 mjeseci do 3 godine. Ovim novim izmjenama i dopunama zakona također su učinjene određene korekcije u opisima kaznenih djela utaje poreza i drugih davanja iz članka 286. KZ-a, dakle zatim nesavjesno gospodarsko poslovanje gdje je dopunjena postojeća inkriminacija pa sada osim nesavjesnog poslovanja obuhvaća i grubu povredu dužnosti o skrbi o imovinskim interesima pravne osobe. I na kraju u dijelu gospodarskog kriminala valja napomenuti i obrazložiti izmjene u članku 337. Kaznenog zakona, a radi se o zlouporabi položaja i ovlasti gdje se izraz u stavku 1. "drugome" zamjenjuje riječima: "drugoj pravnoj ili fizičkoj osobi". Ovdje se radi zapravo o izmjeni zakona u smislu pojašnjenja do sad pojašnjenja dosadašnjeg izričaja premda se smatra, dakle ne dolazi do nikakve bitne promjene zakona, naime zakonodavac je smatrao i smatra i predlagatelj i dalje smatra da pod izrazom "drugome" se ima smatrati druga fizička ili pravna osoba jer postoji još niz drugih djela u kojima se izraz "drugome" tako i tumači. No, kako je sudska praksa Vrhovnog suda decidirana i jasna da pod pojmom "drugoga" smatra samo fizičku osobu i da je kroz primjenu ovoga zakona kroz niz godina utvrđeno da zapravo dolazi do oslobađajućih presuda u slučaju kada je protupravna imovinska korist pribavljena drugoj pravnoj osobi, zakonodavcu i predlagatelju zakona nije preostalo ništa drugo do li instrumenta ili tumačenja, davanja obvezatnog tumačenja ili izmjene zakona ili tvrdnja da je zakonodavac u pravu, ali da sudska praksa nije dobra. Kako mi drugačije, kako zakonodavac drugačije ne može utjecati na sudsku praksu predlaže se izmjena zakona na način da glasi umjesto "drugome", "drugoj fizičkoj ili pravnoj osobi" čime smo osigurali zaprječavanje kazne za sve slučajeve profuturo, za slučajeve koji su u tijeku stvar ostaje identična. Možemo se nadati promjeni sudske prakse na postojeće slučajeve u tijeku, a u svakom slučaju ne može biti gora jer se ova odredba zapravo odnosi na tumačenje postojeće odredbe i nema bojazni od primjene blažeg zakona za slučajeve koji su u tijeku. I na kraju da rezimiramo. Prijedlog ovih izmjena i dopuna pooštrava kaznene sankcije za 16% inkriminacija, u općem dijelu pooštrava mjere uvjetnog otpusta iz mogućnosti sudskog ublažavanja kazni. Također pooštrava mjere i izricanje mjere, izricanja sigurnosnih mjera pa tako rokove produljuje u slučaju sigurnosne mjere obvezatnog psihijatrijskog liječenja sa 3 na 5 godina. Ono što je još interesantno da sigurnosnu mjeru zabrane obavljanja zvanja ili djelatnosti također otvara mogućnost produljenja sa 5 na 10 godina, a kod sigurnosne mjere zabrane upravljanja motornim vozilom omogućava izricanje od 5 povišenje na 10 godina, a u slučaju ponovljenog djela protiv sigurnosti prometa sa smrtnim posljedicama ova se zabrana upravljanja motornim vozilom može primijeniti zauvijek. Evo ovo su uglavnom, dakle još u odnosu na organizirani kriminal, ove izmjene i dopune uvode prošireno tumačenje imovinske koristi stečene kaznenim djelom pa u članku 82. predviđa da imovinska, kao imovinska korist smatra se i ona koju je ostvarila grupa ljudi ili zločinačka organizacija koja je u vremenskoj povezanosti s počinjenim kaznenim djelom i za koju se osnovano može smatrati da potječe od toga djela, jer se njezino zakonito porijeklo ne može utvrditi. Time se u skladu s izvorima međunarodnog kaznenog prava znatno proširuje pojam imovinske koristi koja se oduzima sudskom odlukom u slučaju organiziranog kriminala. Evo ovo su ukratko i općenito predložene izmjene druge faze Kaznenog zakona. Jasno da u borbi i u suzbijanju kriminala sam materijalni Kazneni zakon nije dostatan, dakle on je dio kaznenog pravosuđa zajedno sa Zakonom o kaznenom postupku, Zakonom o policiji i Zakonom o izvršenju kaznenih sankcija. Hvala.
Hvala. Odbor za zakonodavstvo. Odbor za pravosuđe. Predsjednik Odbora, poštovani zastupnik Emil Tomljanović. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, uvažena gospođo ministrice, kolegice i kolege. Odbor za pravosuđe Hrvatskog sabora razmotrio je na 41. sjednici održanoj 9. svibnja 2006. godine Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Kaznenog zakona kojeg je predsjedniku Hrvatskog sabora podnijela Vlada Republike Hrvatske aktom od 28. travnja 2006. godine. Odbor je predmetni Zakon raspravio na temelju svoje nadležnosti iz članka 73. Poslovnika Hrvatskog sabora u svojstvu matičnog radnog tijela. U uvodnom izlaganju ministrica pravosuđa istaknula je da se Konačnim prijedlogom Zakona završava druga faza promjene kaznenog zakonodavstva. Kako su razlozi za donošenje Zakona i promjene koje se predlažu detaljno obrazložene, osvrnula se na razlike koje se predlaže u odnosu na rješenje iz Prijedloga zakona. U članku 73. KZ-a kod kaznenog djela zlouporabe opojnih droga predlaže se povišenje, u stavku 3. povišenje donje posebne mjere, a u stavcima 4. i 5. povišenje posebne donje mjere. Obrazložila je i razloge kojima se predlagatelj vodio predlažući intervenciju u članak 337. Zakona. U raspravi je većina članova podržala predložene izmjene i dopune jer one predstavljaju kontinuitet i cjelinu sa ranijim promjenama kaznenog zakonodavstva. Na Konačni prijedlog izmjena i dopuna Zakona članovi Odbora iznijeli su sljedeće primjedbe i mišljenja. Pojedinačna je primjedba da će povećanje kazne dilerima droge dovesti u tešku situaciju zatvorski sustav. Da se predlažu blage kazne za imovinska kaznena djela te da u području gospodarskog kriminaliteta nisu predviđene sankcije za suvremene tržišne uvjete poslovanja. Voditelj radne skupine za izradu nacrta i vanjski član Odbora naglasio je da su predložene izmjene odmjerene i kompleksne te da ih treba sagledati u njihovoj cjelini. Odgovarajući na upit zašto se predlažu veće kazne istaknuo je da je radna skupina sastavljena od sudaca Vrhovnog suda Republike Hrvatske, županijskog suda, zamjenika glavnog državnog odvjetnika, predstavnika Hrvatske odvjetničke komore, oblikujući tekst nacrta uzela u obzir sve predložene izmjene i dopune Krivičnog zakona iz 2003. godine koji je Ustavni sud ukinuo. Sve prijedloge u prvoj fazi izmjena, zatim rezultate istraživanja o tzv. zakonskoj i sudskoj politici kažnjavanja, rezultate ispitivanja javnog mnijenja i pravosudnih dužnosnika o dugotrajnim kaznama zatvora, prijedloge nadležnih ministarstava, sudova, državnog odvjetništva, drugih državnih tijela na temelju kojih se odredila prema pooštrenju represije za pojedina kaznena djela. Mišljenja je da je predložena promjena članka 337. dobronamjerna, ali se intervencija mogla izbjeći eventualno davanjem autentičnog tumačenja te odredbe Zakona. Na upit da nije inkriminirano veličanje fašističkih i drugih totalitarnih država ministrica pravosuđa je istaknula da će se ova problematika riješiti posebnim zakonom. U raspravi je prevladalo mišljenje da se radi o kvalitetnim promjenama materijalnog kaznenog prava, osobito kod kaznenog djela zlouporabe opojnih droga, kaznenih djela zaštite djece i mladeži, kaznenog djela prijevare, lihvarskih ugovora i drugo. Nakon provedene rasprave Odbor za pravosuđe je sa 6 glasova za i 1 uzdržanim glasom odlučio predložiti Hrvatskom saboru da donese Zakon o izmjenama i dopunama Kaznenog zakona.
Hvala. Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav. Poštovani zastupnik, predsjednik Odbora, Dražen Bošnjaković. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospođo ministrice, kolegice i kolege. Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav Hrvatskog sabora na 54. sjednici održanoj 11. svibnja 2006. godine raspravio je Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Kaznenog zakona koji je predsjedniku Hrvatskog sabora podnijela Vlada Republike Hrvatske. Odbor je rečeni Konačni prijedlog Zakona raspravio na temelju nadležnosti iz članka 57. Poslovnika Hrvatskog sabora kao zainteresirano radno tijelo. U raspravi je Odbor podržao rješenje iz Konačnog prijedloga Zakona, posebice glede utvrđivanja odgovarajućeg odnosa težine kaznenog djela i propisane visine kaznene sankcije. Član Odbora, kolega Slaven Letica, sukladno članku 51. Poslovnika Hrvatskog sabora izdvojio je mišljenje, držeći da je predlagatelj u Konačni prijedlog Zakona trebao ugraditi izmjene glede kaznenog djela veleizdaje i ugrožavanja državne neovisnosti te urediti nova kaznena djela, ratno profiterstvo i ratne prijevare i zarobljavanje države, kako je to predložio u raspravi o Prijedlogu zakona. Nakon rasprave Odbor je većinom glasova, 5 glasova za i 2 uzdržana glasa, predložio Hrvatskom saboru da donese Zakon o izmjenama i dopunama Kaznenog zakona.
Hvala. Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina, poštovani zastupnik Furio Radin. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina Hrvatskog sabora razmotrio je na svojoj 40. sjednici 5. svibnja 2006. godine Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Kaznenoga zakona. Ovaj je Zakon Odbor razmatrao kao zainteresirano radno tijelo. U raspravi su pored članova Odbora sudjelovali predstavnici Ureda pravobraniteljice za djecu, te nekoliko nevladinih udruga. Nakon provedene rasprave Odbor je jednoglasno odlučio predložiti Hrvatskom saboru da donese Zakon o izmjenama i dopunama Kaznenog zakona sa sljedećim amandmanima koje ću sada pročitati i ukratko obrazložiti. U članku 89. iza stavka 35. dodaje se novi stavak 36. Radi se o zločinu iz mržnje. "Zločin iz mržnje je svako kazneno djelo iz ovog Zakona počinjeno iz mržnje prema osobi, zbog njene rase, boje kože, spola, spolne orijentacije, jezika, vjere, političkog ili drugog uvjerenja, nacionalnog ili socijalnog podrijetla, imovine, rođenja, naobrazbe, društvenog položaja, dobi, zdravstvenog statusa ili drugih osobina." Obrazloženje. Osim što utječu na živote pojedinaca zločini iz mržnje imaju negativne posljedice na društveni poredak, … [[Govornik se ne razumije.]] i kvalitetu života zajednice. Zločini iz mržnje na taj način stavljaju neravnopravan položaj osobe s obzirom na njihovu pripadnost, odnosno razlikom nekarakteristike što je protivno nekoliko članaka, koji su ovdje nabrojeni, Ustava Republike Hrvatske. Napad na osobu motivirana mržnjom prema određenoj društvenoj skupini nije samo nanošenje štete državi, žrtvi pardon, već napad na njezinu vrijednost kao ljudska bića. Takav napad je napad na osobnost žrtve te na osobno dostojanstvo pojedinca zaštićene člankom 22. i 35. Ustava. Republika Hrvatska ratificirala je međunarodnu konvenciju i eliminaciju svih oblika rasne diskriminacije, članak 4. Konvencije obvezuje države članice da proglase kažnjivim putem zakona promoviranje ideja temeljenih na superiornosti ili mržnje, poticanje na rasnu diskriminaciju kao i nasilje ili poticanje na takva djela protiv bilo koje rase ljudi ili grupe ljudi koje bože ili etničkog porijekla. To je znači bio prvi amandman. Drugi amandman se odnosi na članak 14. gospođe ministrice. Tko usmrti osobu motiviran mržnjom prema osobi zbog njezine rase, boje kože, spola, spolne orijentacije, jezika, vjere, političkog ili drugog uvjerenja, nacionalnog ili socijalnog podrijetla, imovine, rođenja, naobrazbe, društvenog položaja, dobi, zdravstvenog statusa ili drugih osobina. Znači to je nova točka 1. i taj amandman zapravo nadopunio prethodni amandman. Ovim prijedlogom znači drugog amandmana bi se zločin iz mržnje tretirao kao kazneno djelo teškog ubojstva temeljeno na mržnji prema nekoj od razlikovnih karakteristika pojedinaca ili skupina kojoj pojedina pripada. Treći amandman odnosi se na članak 42. gdje se u novom stavku 4. članka 175. riječi "do tri godine" zamjenjuje riječima "do pet godina". Zašto? Zato što pooštravanje kazne sa 3 na 5 godina između ostalog predlaže se tako pooštravanje iz razloga kako bi se obvezatno kazneno sankcioniranje, kazneno sankcioniralo, pardon, ne samo izvršavanje kaznenog djela opisanog u novom stavku 2. članka … [[Govornik se ne razumije.]] Kaznenoga zakona već i pokušaj izvršenja ovoga djela. Znači na taj način pooštravanjem kazne od 3 na 5 godina zapravo se kažnjava i pokušaj izvršenja djela, a ne samo izvršenje. Četvrti amandman odnosi se, pardon, na članak 58. Novi stavak 3. članka 210. mijenja se i glasi: "Tko iznese, pronese ili objavi nešto iz osobnog ili obiteljskog života djeteta ili objavi djetetovu fotografiju, odnosno na drugi način otkrije njegov identitet što je kod djeteta izazvalo uznemirenost, porugu vršnjaka ili drugih osoba ili je na drugi način ugrozilo dobrobit djeteta kaznit će se kaznom zatvora od 6 mjeseci do 3 godine". Obrazloženje. Tek s novog stavka 3. članka 201. predloženog u Konačnog prijedlogu ovog Zakona ne osigurava odgovarajuću zaštitu djece na način kako je utvrđeno člankom 16. Konvencije o pravima djeteta, pa se stoga predlaže njegova izmjena. Zakonska odredba mora biti nedvojbena, odnosno iz nje mora biti jasno što se štiti kada je u pitanju privatnost djece. Ovo i zbog toga što su česti napisi u medijima u kojima se u sklopu novinskih članaka bez ikakve zaštite identiteta objavljuju fotografije djece, pa i navodi njihova imena i prezimena i na taj način se krši djeci pravo na privatnost što rezultira teškim posljedicama. I na kraju posljednji amandman na članak 60. U članku 209. stavak 2. mijenja se i glasi: "Tko ne podmiruje uzdržavanje za dijete ili maloljetnu osobu na način u visini i u rokovima kako je to određeno ovršnom odlukom ili ovršnom nagodbom kaznit će se zakonom zatvora od 3 mjeseca do 3 godine". Predloženi amandman uvažava predlagateljev prijedlog za pooštravanje kazne, međutim zbog problema koji se vrlo često pojavljuje u praksi kad je u pitanju povrede prava na uzdržavanje djeteta i maloljetne osobe odnosi se uglavnom na alimentacije popularno rečeno. Amandmanom se predlaže i precizniji opis kaznenog djela iz stavka 2. članka 209. Kaznenoga zakona. Hvala lijepo gospodine predsjedniče.
Hvala. Odbor za ravnopravnost spolova, predsjednica, poštovana zastupnica Gordana Sobol. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Odbor za ravnopravnost spolova na svojoj 36. sjednici raspravio je Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Kaznenog zakona. Odbor je navedeni Prijedlog zakona raspravljao sukladno članku 140. Poslovnika u svojstvu zainteresiranog radnog tijela, raspolagao je pisanim mišljenjem i amandmanima na Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Kaznenog zakona koji su zajedno podnijele ženska mreža Hrvatske, Centar za žene žrtve rata "Rosa" i mreža nevladinih organizacija za prevenciju i eliminaciju trgovanja ženama "Petra". Odbor je upoznat sa amandmanima pravobraniteljice za djecu Republike Hrvatske koje je uputila Odboru za ljudska prava i prava nacionalnih manjina Hrvatskog sabora, a iste je obrazložila i na sjednici ovog Odbora. U uvodnom izlaganju predstavnik predlagatelja upoznao je Odbor s predloženim izmjenama i dopunama zakona. Istaknuto je da se predloženim izmjenama pojačava pravna zaštita obitelji, proširuje se inkriminacija za zlostavljanje djeteta, produžuju se rokovi zastare, proširuje se krug osoba koje se mogu smatrati počiniteljima obiteljskog nasilja što sve dovodi do pooštravanja kazni, povećanja kaznenopravne represije. Odbor se posebno osvrnuo na predložene izmjene zakona koje se odnose na izmjene kaznenih okvira na način da se povisuje donja mjera kazne za kaznena djela protiv života i tijela, kaznena djela protiv spolne slobode i spolnog ćudoređa i kaznena djela protiv raka obitelji i mladeži. U raspravi su članovi napose podržali pooštrenje kaznenopravne represije za počinitelje kaznenog djela, povrede dužnosti uzdržavanja djeteta ili maloljetne osobe. … [[Govornik se ne razumije.]] kazna zatvora po mišljenju Odbora neophodna, napose kad se ima u vidu da velik broj roditelja ne ispunjava zakonske obveze uzdržavanja djece služeći se pritom raznim vrstama zlouporaba pozitivnih propisa kao npr. rad na crno. Ukazano je da bi sudove trebalo ohrabriti u izricanju kazni zatvora za neplaćanje alimentacije, ali traže i od Vlade Republike Hrvatske da iznađe model pomoći onim roditeljima za koje je stvarno utvrđeno da su ostali privremeno bez prihoda npr. zbog gubitka posla, a obveznici su plaćanja alimentacije. Analizom sudske prakse uočeno je da se sudski izbor kazne za počinitelje kaznenih djela kreću u pravilu prema izricanju najmanje propisane kazne za određeno kazneno djelo. U raspravi su članovi Odbora istaknuli da ovakva reforma pravosuđa neće bitno pridonijeti učinkovitosti sustava. Naime, mišljenje Odbora da se ovakvim promjenama povećanja donje mjere kazne samo pokušava u zakonodavnom smislu zadržati izricanje zakonskog minimuma kazne za počinjena kaznena djela koja se u sudskoj praksi najčešće primjenjuje. S tim u svezi po mišljenju Odbora krajnje je vrijeme da se bilo putem pravosudne akademije ili na drugi način suci educiraju o posljedicama izricanja najmanje mjere kazne kao i sudskog ublažavanja iste te kazne. Odbor je podržao amandmane četiri i pet na članak 58. i 60. Odbora za ljudska prava i prava nacionalnih manjina koje je navedeni odbor prihvatio na prijedlog pravobraniteljice za djecu. Suglasni su članovi i članice u ocjeni da se privatnog i identitet djeteta mora štititi od medijske senzacionalnosti. Kako podaci govore da su osobna prava djece najugroženija na području izbjegavanja … [[Govornik se ne razumije.]] obiteljskog nasilja i pedofilije svi članovi odbora drže da je nužno pooštravanje kazneno-pravne represije u zaštiti prava djece. U raspravi je odbor podržao stajalište pravobraniteljice za djecu da se rok zastare za kaznena djela počinjena na štetu djece uredi na način da se rok zastare produži sve do punoljetnosti djeteta. Odbor je upoznat s načinom određivanja zastarnih rokova koji proizlaze iz visine zapriječene kazne ali odbor drži da je moguće u tom dijelu izmijeniti kazneno-pravnu politiku ne narušavaju harmoniju kaznenog zakonodavstva. Odbor je na koncu izašao sa četiri amandmana, s tim da je jednoglasno usvojio prijedlog prvog i drugog amandmana a treći i četvrti je prihvatio većinom glasova sedam za i dva suzdržana. I nakon provedene rasprave su odlučili predložiti Hrvatskom saboru zaključak da donese Zakon o izmjenama i dopunama Kaznenog zakona uz ta četiri amandmana. Gospodine predsjedniče, ja neću sve čitati. Dozvolite, samo ću se posebno osvrnuti na prijedlog amandmana jedan koji predlaže a to je da se iza članka 1. dodaje članak 1a. i da onda glasi: "U članku 20. dodaje se novi stavak 7. koji glasi: "Zastara kaznenog progona za kaznena djela iz Glave XIV. kaznena djela protiv spolne slobode i spolnog ćudoređa počinjena na štetu djeteta i maloljetne osobe ne teče vrijeme za koje prema zakonu dijete i maloljetnik oštećeno kaznenim djelom nema poslovnu sposobnost. Naime, u sadašnjim okolnostima apsolutna zastara kod većine ovih djela nastupa za deset godina te u najvećem broju slučajeva kada je djelo počinjeno u djetetovoj ranoj dobi zastara nastupa prije punoljetnosti djeteta. Specifičnost dječjih prava je i u okolnosti da je za njihovo ostvarenje djeci potrebna pomoć odraslih osoba a to su najčešće roditelji, posvojitelji, skrbnici koji u najvećem broju slučajeva i krše ista ta dječja prava. Stoga tek u situaciji kada osoba doista može bez ikakvih pravnih i stvarnih zapreka tražiti ostvarenje svojih prava možemo govoriti o punom opsegu njene zaštite. Amandman 2. odnosi se na članak 42. koji regulira članak 175. Amandman 3. se odnosi na članak 54. kojim se po ovom prijedlogu predlažu promjene i dopune u članku 195. A zadnji amandman se dodaje iza članka 54. Predlažemo da se doda članak 54.a. koji glasi: "Iza članka 195. dodaje se naziv i članak 195.a koji glasi: "Kupovanje seksualnih usluga Osoba koja kupi ili pokuša kupiti seksualnu uslugu od druge osobe kaznit će se novčanom kaznom ili kaznom zatvora do jedne godine. Osoba koja kupi ili pokuša kupiti seksualnu uslugu od maloljetne osobe ili djeteta kaznit će se kaznom zatvora od tri mjeseca do tri godine. Kazneni postupak u odnosu na kaznena djela iz ovog članka pokreće se po službenoj dužnosti." Naime, u stavku 1. ovog članka dodaje se novo kazneno djelo kojim se propisuje kažnjavanje korisnika seksualnih usluga. Razlog za uvođenje ovakvog novog kaznenog djela vidimo u potrebi suzbijanja uzroka prostitucije. Kvalificirani oblik ovog djela predviđen je u članku 175. stavku 4. U odnosu na stavak 2. valja reći da se svaka vrsta spolnog odnosa ili druge spolne radnje sa djetetom kažnjava prema drugim odredbama Kaznenog zakona dok nema djela koje bi reguliralo kažnjavanje za pokušaj kupovanja spolne usluge od djeteta ili maloljetne osobe. Prostituirane osobe treba promatrati kao žrtve koje nije potrebno kažnjavati. Kažnjavati treba svodnike, osobe koji trguju ženama i djecom te osobe koje kupuju seksualne usluge prostituiranih osoba te na takav način iskorištavaju siromaštvo, nezaposlenost, diskriminirajuće uvjete rada, rodnu nejednakost i nasilje prema ženama i djeci. Prostituciju valja promatrati kao oblik iskorištavanja žena i djece koji predstavljaju ozbiljan društveni problem. U tom smislu odbor je predložio predlagatelju i ovakav amandman. Zahvaljujem.
Hvala lijepa. Otvaram raspravu. Klub zastupnika IDS-a poštovani zastupnik Damir Kajin. Izvolite!
Poštovani gospodine predsjedniče, cijenjena gospođo ministrice, uvažena gospodo zastupnici! Evo, od 97. godine kada smo usvojili Kazneni zakon do danas se isti mijenjao i sa ovom intervencijom promijenit će se ravnih deset puta. I pošto je znači riječ o jednoj zaokruženoj obljetnici ove izmjene na neki način posebno bi trebalo ubilježiti. Matešina Vlada osnovni zakon predložila je 97. U mnogo čemu je možda taj zakon kada je taj gospodarski i pretvorbeni kriminal po srijedi bio i manjkav, nadopunila ga je jednom. 3. siječanjska administracija izmijenila ga je čak pet puta. Sanaderovoj Vladi ovo će biti treća promjena ili izmjena. U pravilu, vidimo sada, malo je novih inkriminacija, uglavnom je riječ o povećanju kazni. Znači, logika je da se pojačanom represijom pokuša smanjiti kazneno ponašanje. E sada, možda nam je još falila ova kazna doživotnog zatvora ili kako netko kaže dosmrtnog zatvora ili oduzimanja slobode zauvijek i čovjek bi pomislio da u Hrvatskoj više kriminala biti neće. Međutim, vraga ga neće biti. Biti će ga isti ili će ga biti više. Znači, problem je negdje drugdje od onog socijalnog, društvenog trenutka u kojem živimo do tranzicije u koju jasno prolazimo gdje je u jedno vrijeme bilo gotovo sve dopušteno sa time da jasno oni koji su se u tranziciji okoristili ne stradavaju, oni danas postaju stupovi društva a u pravilu stradava sirotinja ali o tome poslije. Gospodin Sanader je na Vladi pred dva recimo tjedna najavio ovaj zakon, citiram, kao potrebu za rigoroznijim kažnjavanjem dilera droge, pedofila i kamatara. I nema nikoga, ama baš nikoga u ovoj sabornici tko neće prihvatiti da se rigoroznije kažnjavaju dileri droge, pedofili odnosno kamatari. Eto, i danas čitam u "Slobodnoj Dalmaciji" "Kamatarska omča - Policija traga za zagrebačkim iznuđivačem zbog kojeg se dvadesetsedmogodišnji mladić eto objesio zbog 30 tisuća kuna." Ili na primjer, drugi primjer pred dva, tri tjedna. Grupa umaških roditelja grad Umag izlijepila je sa plakatima na kojima se pojavilo ili navela je šest, sedam imena umaških dilera. Sama policija je rekla da ta grupa ima negdje dvadesetak kaznenih prijava, preko 150 prekršajnih prijava. Jasno da ako je netko nedužno naznačen na tom letku da taj netko treba biti amnestiran, rehabilitiran. Ali mislim da ti roditelji nisu daleko od istine i da kada im ponestane vjera u pravnu državu, kada im ponestane povjerenje u policiju, kada im ponestane vjere u hrvatsko pravosuđe naprosto im ne preostaje drugo doli da se sami organiziraju i sami nastupe. Ja shvaćam da je taj način svojevrsnog iskazivanja nepovjerenja prema institucijama ove zemlje. Razumijem isto tako da to nije način. Da bi se toga naši roditelji trebali kloniti. Ali s druge strane ja ih 100% razumijem. 100% im dajem podršku jer ne znam kako drugačije stati na kraj narko mafiji, a ovisnost o drogama za dvije ili tri godine biti će zasigurno na ovim prostorima znatno veća no što je danas. I zato u tom dijelu podržavam jasno rigoroznije kazne. Policija je u zadnjih dva ili tri mjeseca na našim graničnim prijelazima zaplijenila preko 100 kilograma heroina. Ali što ti to vrijedi kada droge ima više nego ikada i kada joj je cijena niža no što je bila ikada. I kada je dostupnija više no što je bila ikada. I znači rekoh tu podržavam taj prijedlog Vlade i u najtežim oblicima takvog ponašanja treba stvarno tim pojedincima zapriječiti maksimalne kazne, a za tu vrstu kriminala kada bi pitali obične ljude oni bi vam rekli da bi vjerojatno i smrtna kazna za njih bila preblaga. Tako misle građani. Jasno da ovaj Sabor neće uvesti smrtnu kaznu jer ako je netko duže vrijeme izoliran iz javnog života on bi trebao biti poslovno gotov u tom miljeu međutim nije. Ili s druge strane trebao bi biti resocijaliziran, ali tome nije tako jer je postalo normalno da i u našim zatvorima ima droge isto kao i na ulici. Sve se u zatvoru nađe. Istina nešto je malo to skuplje, ali zaprepašćuje o čemu je govorila i jučer ministrica da toga u zatvorima ima koliko i na ulici. Neću više o tome. Meni je posebno drago što Vlada predlaže da se rigoroznije kažnjavaju kamatari. Rekoh i spomenuo sam iz Slobodne Dalmacije današnje ili jučerašnje primjer. I to je naprosto sjajno. Međutim treba imati na umu i sljedeće. Da je do 2004. godine znači do ukidanja Zakona koji je omogućavao kamatu na kamatu najveći kamatar, najveći lihvar bila sama država odnosno naši sudovi a potom su jasno tim primjerom krenule i banke i naši zelenaši. Hrvatski je vjerojatno specificum i taj da su neki sudovi prije svega Visoki trgovački sud djelovali kao gotovo ekspoziture podzemlja. Pa je bilo normalno da dug od 30 tisuća kuna kojega bi otkupili neki pojedinci naraste na 11 milijuna kuna. Da ulog od 1200 kuna u Zagrebačkoj banci naraste na 400 milijuna kuna pa onda Zagrebačka banka toj karlovačkoj tvrtci da ne imenujem isplati 160 milijuna kuna, a 60 milijuna kuna oporučno dečko sa Knežije naslijedi. Ili u onom sporu vrijednom 470 tisuća kuna između AGM-a trgovine iz Sarajeva i Privredne banke nakon što je Božo Prka urazumljen bejzbol palicama da banka isplati ni manje ni više nego tim pojedincima 15 milijuna EUR-a. Jasno da se te bejzbol palice kada o tome govorim i ja onda pribojavam ali je vrijeme da se naprosto to i javno kaže. Ja ću citirati jednu rečenicu izvješća o radu pučkog pravobranitelja za prošlu godinu, gospodina Jurice Malčića sa kojim 100% dijelim sud koji doslovce kaže: «Nažalost i strategija reforme pravosuđa stavlja naglasak i postavlja ciljeve ističući samo potrebu što veće nezavisnosti sudstva od formalnih struktura zakonodavne, izvršne vlasti, a manje na unutrašnju dimenziju nezavisnosti svakog suca od drugih osobito neformalnih utjecaja interesnih grupa i lobija kako političkih tako i financijskih često povezanih pa i onih s ruba zakona ili izvan njega. A ti su utjecaji opasniji a po općem uvjerenju građana i značajniji i mnogobrojniji. Tako u izvješću piše pučki pravobranitelj kojeg vjerujem da ćemo i ove godine podržati. E sad se postavlja pitanje ne samo rigoroznijeg kažnjavanja već hoće li država obeštetiti prije svega male građane koji su bili žrtva takvih presuda hrvatskih sudova. To je bit. Tko će ih obeštetiti? Tko će obeštetiti, tko će im pružiti satisfakciju onima koji su na primjer nepravomoćnom, pravomoćnom presudom svejedno moralno upropašteni. Kojima je propao biznis. Kojima je propao ugled. Kojima je, koji su izgubili mjesto u svojoj sredini. Tko će nas zaštititi znači od ovakvog postupanja hrvatskih sudova? Hoćemo li glave Kaznenog zakona nadopunjavati u tom dijelu? Hoćemo li propisati odgovarajuća kaznena djela? Hoćemo li kod onih najtežih oblika kaznenog ili takvog ponašanja gdje smo sad evo uveli i tzv. zapovjednu odgovornost propisati da i oni koji su u ratu radili s onima koji su ratovali protiv Hrvatske, na primjer prodavali naftu ili da ne govorim sve ostalo. Da ne nabrajam sve ostale artikle. Da li će i ti odgovarati? Ja mislim da bi možda i trebali. Imamo na primjer zapovjednu odgovornost. Barem u takvo što uvjeravamo Haag u cilju preuzimanja slučaja Ademi, a oni koji su sve u šesnaest mešetarili sa naftom i drugim artiklima danas su stupovi društva. To je paradoks koji stvarno otvara mnogo toga, ali se čovjek boji nešto danas o tome reći jer protiv Vlade vi možete reći šta god hoćete, šta god hoćete i možete biti sigurni da vam se neće ništa dogoditi. Protiv saborskih zastupnika šta god hoćete, ali tih tajkuna e više se ne može progovoriti što bi trebalo reći. Doista tko će apostrofirati tu odgovornost naših sudova. Možda će se uskoro hrvatska vlast suočiti s tužbom pred međunarodnim sudovima od strane «bata» kojima je za 20 hiljada maraka ili s 24 dionice kriva izračunata kursna razlika u iznosu od tisuću, par tisuća kuna i propalo im je ulaganje od 500 milijuna kuna. Očekuje se uskoro odluka Ustavnog suda i što god napravi neće biti dobro, ali neću o tome. Ono što nikako ne razumijem da najviše kaznenih prijava imamo u Županiji Istarskoj na 100 hiljada stanovnika. 3879, zatim je Zagreb 3762 pa tek onda Šibenik sa 2 tisuće 916 pa Rijeka sa 2 tisuće 745 i tako dalje. U Istri to se tumači turizmom. Ali teško mi je pojmljivo da jedna Italija koja je 10 puta turističkije moćnija od Hrvatske ima manje kaznenih prijava pa ima manje kaznenih prijava Slovenija i tako dalje. Tvrdim da kada je Istra posrijedi da je ona stvarno specifična i da tome se primjenjuje norme koje se drugdje u Hrvatskoj ne primjenjuju. Ono što se u Istri ruši, drugdje se ne ruši ali neću o tome. Članak 14. pravo na rad, mirovinsko osiguranje itd., zdravstveno. Ako se ne plati tu se znači ta usluga, ne obveza također se ovdje povećava kazna za 6 mjeseci. Znači, do 6 godina. Znači sa 1 do 6 godina. Imajući na umu sad prilike u Hrvatskoj, a zalažem se za maksimalne standarde i zaštitu koju bi radnici trebali uživati. Ali znajući s druge strane za gospodarski trenutak u kojim radi na tisuće i tisuće malih obrtnika koji su svi gotovo ne bankrotirali hitno bi da budem ciničan u ovoj zemlji trebalo pristupiti gradnji još recimo jedno 20-tak, 30-tak zatvora sa kapacitetom od 1000 do 2000 mjesta kako bi sve ove male ljude tamo mogli smjestiti. Mijenja se ovdje odavanje vojne i državne tajne. Tu će trebati biti vrlo precizno, vrlo precizno regulirati ono do čega onih informacija dolaze recimo ljudi u Odboru za unutarnju politiku. Točnije kako riješiti taj dualitet potrebe da javnost zna za neku pod navodnicima često i glupost ili banalnost na koju netko stavlja oznaku vojna ili ne znam kakva tajna i činjenice da bi javnost znači trebala znati tu informaciju. Članak 272. izazivanje prometnih nesreća gdje ne postoji namjera i dizanje sada praga sa jedne godine do deset godina kao što smo imali do sada na tri godine do deset godina. Ja mislim da je to ipak prerigorozno i postojeće rješenje mislim da je bilo maksimalno korektno vis a vis činjenice da imate u ovoj zemlji dva milijuna ljudi koji posjeduju automobile i svakodnevno se mogu naći u toj poziciji uz ili bez ovog apsurdnog zakona o nula nula promila koji je nota bene uništio vinarsku industriju. Nesavjesno gospodarsko poslovanje gdje će netko trebati dokazati da je nešto svjesno radio tu je odredba također promijenjena, ali tu doista možda bi trebala biti viša kazna. Davanja mita to vidimo da se ne mijenja. Kazna koja se predviđa je primjerena 1 do 8 godina itd. Mijenjaju se rokovi zastare. To smo tražili, no kod pretvorbe vlasništva to je jasno sve papala maca. Prošlo je 12, 14, 15 godina od te pljačke i danas možemo samo konstatirati da su ti pojedinci postali stupovi društva, mjerilo uspješnosti, medijskih sloboda jasno, pravnih standarda i jasno svatko se može pozivati na povoljniji zakon. Još ćemo im legalizirati kaznenim porezom ono do čega su stekli i onda će priča biti stavljena u kraj. I za kraj pitanje vjerodostojnosti našeg kaznenog sustava nije samo u zakonu već i u sudovima, u odvjetništvima, u drugim institucijama represije policije, zatvorima u onom najširem smislu riječi. Ali čast svaka sjajnim sucima ali tko u ovoj zemlji vjeruje našim sudovima? Mi smo prvi koji bi trebali promijeniti tu percepciju javnosti, samo što možemo kada znamo da je dobar dio tih naših sudova ne više toliko politički zavisno kao što kaže javni pravobranitelj, već sve više zavisno od krupnog kapitala. To je naprosto istina i to se ne može osporiti. Tu se dogodila ne transformacija ili tranzicija. Tu se dogodila metamorfoza koju vjerojatno niti Kafka ne bi više opisao. Ja sam spomenuo zatvore. Spomenut ću i nedavnu pobunu u pulskom zatvoru, gdje je kaznu služio i ovaj Nenad Filipović jedan od pljačkaša FINA-e, kad su ubijena ona dva zaštitara, a Filipović je prije toga odslužio 6 godina dole, a jasno je da je taj čovjek izašao iz sustava sigurnosti zemlje. On je trebao štititi sustav, a eto što se dogodilo. U zatvorima ministrice nešto ne štima. O tome ste govorili i jučer. Utoliko ove kazne treba prihvatiti, a treba sigurno pohvaliti i zadnje policijske akcije. Dok naši sudovi ne postanu vjerodostojne institucije, a još dugi niz godina vjerojatno neće i zato sam citirao neke presude. Hrvatska neće imati sreće. Jednom riječju ako mislimo da ćemo kaznenom represijom pripomoći tome onda treba ovaj zakon podržati.
Hvala. Klub SDP-a poštovana zastupnica Ingrid Antičević Marinović. Izvolite.
Hvala poštovani gospodine predsjedniče, poštovana gospođo ministrice sa suradnikom, kolegice i kolege. U ime Kluba SDP-a odmah na početku želim izraziti ozbiljnu zabrinutost i žaljenje što se odustalo od istinske reforme Kaznenog zakona, a što je omogućavala Novela Kaznenog zakona iz 2003. godine koju je i kao Klub SDP-a zanovio 2004. godine a bio odbijen. Danas evo 3 godine nakon ukidanja te novele Kazneni zakon ponovo se mijenja, a ako uzmemo još u obzir izmjenu Kaznenog zakona na dosad neviđeni način da je za kazneno djelo pranja novca ispravkom izmijenjen Kazneni zakon. Mi u Klubu SDP-a a ja mislim i svekolika javnost čekamo i pravorijek Ustavnog suda upravo na ovakav način izmjene Kaznenog zakona. Dakle, te izmjene Kaznenog zakona uvijek izazivaju veliku pozornost u javnosti ne samo zato što su sankcije Kaznenog zakona najteže sankcije pravnog poretka i kao takve najteže pogađaju čovjekove najveće vrijednosti, njegovu slobodu, njegovu imovinu nego i u ovo vrijeme i zbog toga što su očekivanja javnosti s pravom takva da i Kazneni zakon kao jedan od načina kojim se društvo suprotstavlja kriminalitetu iznađe adekvatan odgovor na zabrinjavajući porast kriminaliteta u zadnje dvije i pol godine i to onog najtežeg, najopasnijeg, najbrutalnijeg. Danas je odista vijest, danas se u Hrvatskoj nije dogodilo ubojstvo, nije se dogodilo razbojništvo niti jedna pljačka. Jesu li onda država i društvo kapitulirali pred najtežim zločinima. Ima li ova vlast ikakav koncept kriminalne politike i što ona to u stvari hoće od Kaznenog zakona. To što hoće radi na sasvim pogrešan i za nas neprihvatljiv i neadekvatan način i konfuzan, a ono što neće sada je posve jasno i zašto. Naime, niti u ovoj izmjeni Kaznenog zakona nema sankcioniranja onih ponašanja koja su izazvala opću osudu, opći društveni prijekor, fenomen privatizacijskog upropaštavanja poduzeća i izigravanje vjerovnika bili oni kreditori, dobavljači, radnici ili država. Posve je razumljivo uporno odbijanje ove vlasti da izvrši potrebne izmjene na ovom području to više što je sadašnji izrađivač ovog prijedloga još već sada daleke 1997. godine ustvrdio da su naše gospodarske inkriminacije jedan relikt u našem Kaznenom pravu. Pri tomu se i ignorira i obveza Republike Hrvatske iz članka 69. Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju. Na području zaštite tržišnog natjecanja to je već učinjeno donošenjem modernog Zakona o zaštiti tržišnog natjecanja iz 2003., a da se nije postavilo pitanje jesu li i odredbe Kaznenog zakona u skladu s tim ili je pak SDP bio potpuno u pravu kada je tvrdio, a sada je u to više siguran nego ikada da vlast koja je prvotno sve to omogućila nipošto neće stvoriti zakonodavni okvir po kojemu bi se ti miljenici mogli naći onkraj brave, već ih pušta da bezbrižno uživaju u svom plijenu. Kao razlog takvoj zakonodavnoj apstinenciji predlagač navodi da bi se u postupcima koji su u tijeku moglo postaviti pitanje primjene blažeg zakona i time dekriminalizacija određenih ponašanja. Kada bi se usvojilo takvo razmišljanje onda se ne bi dogodila nikakva izmjena Kaznenog zakona, ni ovdje ni bilo gdje. No u teoriji i praksi stvorena su određena pravila za primjenu blažeg zakona. Posebno je to u odnosu na izmjene u gospodarskim kaznenim djelima prema noveli iz 2003. učinjeno u relativno bogatoj literaturi objavljeno prije nego šta je ta novela trebala stupiti na snagu. Ja predlagača upravo i u upućujem na Hrvatski ljetopis za kazneno pravo i praksu broj 2. 2003. koji sadrži ujedno i materijale 16. Savjetovanja Hrvatskog udruženja za kazneno pravo i praksu na koji se inače čak i sam prijedlog poziva. Tomu treba dodati i još to da je Državno odvjetništvo Republike Hrvatske tijekom 2003. godine o primjeni novele kod gospodarskih inkriminacija i pogotovo i na ovu osjetljivu temu provela dobro pripremljenu instruktažu nižih državnih odvjetništava, a isto tako i Ministarstvo pravosuđa kod sudova. Sankcioniranju gospodarskog kriminaliteta imala je omogućiti nova inkriminacija koju je sadržavala novela iz 2003. godine kao centralno djelo zlouporabe povjerenje, a koju je po uzoru na austrijski, švicarsko i njemačko zakonodavstvo izradio naš pravni stručnjak europskog glasa profesor doktor Petar Novoselec. Istina, te su inkriminacije iz pravno-tehničkog gledišta složene. Zahtijevaju poznavanje bogate sudske prakse stranih zemalja, ali jednako tako i vlastite, visoki stupanj teoretskog znanja i pravno nomotehničku vještinu, pa se predlagač, ako već nije sam znao to učiniti imao informirati u noveli iz 2003. Dakle, neznanje ovdje ne iskulpira. Opisi gospodarskih kaznenih djela u sadašnjem Kaznenom zakonu su posve zastarjeli. Oni vuku podrijetlo iz socijalističkog pravnog sustava utemeljenog na društvenom vlasništvu i posve su neprimjereni novom ustavnom poretku Republike Hrvatske. Štoviše ponekad su u pitanju i rješenja iz tzv. administrativnog socijalizma, kao npr. tretman zlouporabe položaja i ovlasti, ali i nekih drugih gospodarskih kaznenih djela kao kaznenih djela protiv službene dužnosti što potječe iz razdoblja kada su se odgovorne osobe u gospodarstvu izjednačavale sa službenim osobama. Kaznena djela koja bi trebala služiti zaštiti tržišnog natjecanja, kao što su povreda ravnopravnosti koju obavljaju gospodarske djelatnosti, stvaranje monopolističkog položaja na tržištu, nelojalne konkurencije u vanjsko-trgovinskom poslovanju, obmanjivanje kupaca također su preuzeta iz socijalističkog razdoblja pa su stoga daleko od prava Europske unije koje upravo na tom području dolazi do punog izražaja. Opisi pojedinih gospodarskih kaznenih djela su osim toga i pravno-tehnički nedotjerani, nedorečeni, a neka se kaznena djela međusobno preklapaju, što sve stvara dodatne poteškoće u praksi. Istina je da ni najbolji kazneni zakon ne može ispraviti niti sve najveće nepravde, niti potpuno spriječiti u buduće slična ponašanja. Ali same državne strukture trebale bi im biti najveća brana, a ne one koje omogućavaju ili čak zbog toga i stimuliraju takva djelovanja. Javnost jednostavno ne prihvaća situacije u kojima odabrani mogu nekažnjeno poslovati na način da ne plaćaju vjerovnike, ne isplaćuju ili zakidaju radnike. Ako ih i stekne građanska odgovornost umaknu ovrsi recimo kroz vladin toliko samohvaljeni projekt HITRO, likvidiraju tvrtku, a osnuju druge i tako nedogled. Dokle gospodo? Javnost ne prihvaća da kroz niz ponovljenih suđenja organi kaznenog progona ne uspijevaju provesti očekivanu pravdu u notornom primjeru privatizacijske malverzacije koji već puni decenij zaokuplja pažnju naše javnosti. Izostala je kreativnija primjena zakona od viših sudbenih instanci, ali Hrvatska doduše još uvijek nema adekvatne gospodarske kaznene inkriminacije. Nevoljkosti pravosuđa da se suočava sa gospodarskim kriminalitetom imala je doskočiti za, znatno je podignuta razina zastarnih rokova upravo za ovu vrstu kriminaliteta. Međutim, evo, još dvije ili možda još koja godina i više neće biti ni teoretske šanse zadovoljenje minimuma pravde. Upravo je to najviše razočaralo naše građane i suzilo prostor entuzijazmu da su moguće istinske promjene na bolje. A otvorilo je prostor apatiji i bezvoljnosti i sklonosti razmišljanju da se tu ništa i ne da učiniti. Međutim, to je rana koja još nije zacijelila, to je zločin koji je kao i agresija na dugi rok traumatizirao čitavu naciju. Zato tu ne smijemo dozvoliti da sve padne u zaborav, jer tu zaborava nema i zato će takvo ponašanje ova vlast nositi sa sobom kao istočni grijeh. Nadalje, u situaciji kad se u Europi govori o vrlo teškom položaju hrvatskog radnika neshvatljivo je ignoriranje ovog problema od strane vlasti koja je primjerice zabranila prosvjed na Trgu Sv. Marka kod primjerice kad radnik koji nije isplaćen od poslodavca želi se vlasti prižaliti na to. Vlada smatra da ne isplatiti radniku njegovu zasluženu plaću nije takvo ponašanje takve društvene opasnosti da bi postalo kazneno djelo. Pustimo pravo na plaću koje uopće u praksi ne može funkcionirati ukoliko nemamo kazneno djelo neisplate plaće. Ali svakako za državu je opasno recimo da se ti isti radnici okupe ovdje na Trgu Sv. Marka. Dakle, posve je jasno da se izmjenama štite one vrijednosti koje su vladajućima u interesu, a zanemaruju se one koje nisu u fokusu njezinog istinskog zanimanja. Evo vidimo, velika zaštita pruža se samoj državi i najvišim državnim funkcionerima. Povišen je kazneno minimum od 3 na 5 godina, maksimum nije određen. Dakle posve je to u suprotnosti sa demokratskim i liberalnim težnjama građana gdje sigurnost pojedinca i njegove imovine mora postati apsolutno prioritet nad zahtjevima za totalnom zaštitom države. Međutim, upravo u vremenu navještaja društveno-ekonomske krize, sterilnosti i nesposobnosti vladajuće garniture, njihovog straha za svoju vlast opći interesi postaju glavni zaštiti objekt. To je uvijek i baš uvijek bio siguran znak da se ulazi u krizna vremena, da se nema odgovor na važna društvena pitanja. Nama treba Kazneni zakon koji će zaštiti radnika, koji će građaninu i njegovoj imovini dati sigurnost i punu zaštitu, koji će pružiti zaštitu svima onima koji rade na mukotrpnom i opasnom poslu otkrivanja i procesuiranja počinitelja kaznenih djela, počevši od policajaca, državnih odvjetnika i sudaca, potrebno je kazneno djelo ometanja pravde gdje će se napadom na sud smatrati i svako ometanje svjedoka, potrebno je odgovorno ponašanje nositelja pravosudne vlasti, potrebno nam je kazneno djelo koje smo imali u našoj pravnoj povijesti sve do 1997. godine kada ono nestaje iz našeg pravnog zakonodavstva, iz našeg zakona. Imali smo ga i 2003., a onda je eto završio sudbinu kao čitava novela, a ne sadrži ga ovaj prijedlog. Mi u SDP-u tražimo zaštitu od svakog šikanoznog ponašanja prema nositeljima sudbene vlasti. Ali isto tako tražimo kaznenu odgovornost onih pravosudnih dužnosnika koji bi se neodgovorno i nezakonito ponašali i tako djelovali. Doživotni zatvor zaista nije ključno pitanje kazneno-pravne reforme. Ali stručna i opća javnost znaju za situacija kad se takva kazna javlja kao pravedna, opravdana i potrebna. Tu nema mjesta nekakvom nadmudrivanju, nekoj metafizici ili nekakvoj skolastici, nego vrlo pragmatičnom pitanju da li na današnjem stupnju razvoja Hrvatskoj jeste takva kazna potrebna ili ne, da li postoje ljudi koji ubijaju kao da rade jedan najbezazleniji posao. Upućuje se stoga predlagatelj da primjerice pročita obrazloženje presude u predmetu Srđana Mlađana. Naša sudska praksa nažalost poznaje slučajeve kada je počinitelj nakon potpuno izdržane kazne ponovio djelo za koje je uvijek i tijekom izdržavanja kazne da će to učiniti. Hoćete li snositi odgovornost i za takve ne daj Bože ubuduće situacije koje smo već imali? Mi u SDP-u, a i na tragu podrške u javnosti tvrdimo da se društvo od takvih ima pravo braniti tako da ih izolira. Upravo one koji su trajna opasnost za druge. Vi tvrdite da to ne treba učiniti i dakle ponavljam, hoćete li se osjećati odgovornim ako se takve situacije ponove. Vjerojatno je predlagač priboravio što je i u obrazloženju ranijeg prijedloga izmjena Kaznenog zakona glede ovog problema naveo pa je rekao da vrši istraživanje putem instituta "Ivo Pilar", ali da je ono kontradiktorno. Evo sada smo dobili u ovom prijedlogu novo jedno istraživanje gdje tvrdi se da 70 i nešto posto građana to ne podržava, odnosno da se opredijelilo za kaznu dugotrajnog zakona, a 65% građana ne odobravaju takvu kaznu. Veličanje fašističkih, nacističkih i drugih totalitarnih država i ideologija i promicanje ksenofobije bilo je predviđeno po uzoru na njemačko kazneno zakonodavstvo u noveli iz 2003. sada tog dijela nema. 2004. godine premijer je javno obećao, javno obznanio sa sjednice Vlade u kolovozu 2004. godine da je dao Ministarstvu pravosuđa rok od mjesec dana da izvoli pripremiti izmjene Kaznenog zakona koje izmjene će sadržavati ovo kazneno djelo. Evo skoro će se napuniti dvije godine, zakon se mijenja svako malo, ali ministarstvo je odbilo poslušati premijera. Otkazalo mu je ovdje poslušnost, sada Vlada u obrazloženju navodi da je formirana posebna radna skupina koja će pripremiti izmjene u ovom pravcu. Dakle ako za jednu inkriminaciju ovoj Vladi treba skoro tri godine, onda jednostavno ga … za Kazneni zakon od negdje 300-tinjak članova, trebalo bi mu negdje oko 900 godina time da Vladi dajemo bonus za lakše i teže oblike osnovnih inkriminacija. I dok tako Ministarstvo pravosuđa odbija nalog premijera, Vlada smišlja i premišlja što bi s ovom problematikom, dotle evo svako malo pa i prije nekoliko dana, točnije na sam dan Europe osvanuše svastike na crkvama i spomenicima NOB-a. Policija je obavila očevid i navodi kako se molim vas, radi o oštećenju tuđe stvari što se progoni po prijedlogu a ne službenoj dužnosti. Gospodo iz Vlade ovdje se radi o izravnom ataku na antifašizam i to na prostorima za vrijeme 2. svjetskog rata koji su bili centar otpora. Mnogo je života izgubljeno za slobodu Istre i čitave Hrvatske. I tako dok cijeli slobodoljubivi svijet slavi pobjedu nad fašizmom i kad se diljem našeg kontinenta obilježava dan Europe, kod nas diljem lijepe naše Istre osvanuše kukasti križevi na crkvama i spomenicima NOB-a. Za ovu vlast to je samo oštećenje neke tuđe stvari. Gospodo iz vlasti ovdje se ne radi o tuđoj s tvari, ovdje se radi o našoj stvari. Ovdje se radi o tome da se stvarno konačno opredijelimo za ono što punim ustima zagovaramo kada kročimo i preskočimo granice Hrvatske. U obrazloženju prijedloga navodi se da je strategija predlagatelja bila pooštrenje represije, a to je bila ideja i vodilja iz novele 2003. godine. Vi ste i u zadnjem mišljenju odbijajući prijedlog SDP-a upravo ustvrdili da je neprihvatljiva takva u navodnike "razularena" represija i pooštrenje represije kada ste odbili taj prijedlog. Prema tome što se sada u međuvremenu dogodilo? Ili izravno, odnosno neizravno priznajete da je porastao kriminalitet pa se eto i na ovakav način želite boriti i iako je govoreći u raspravi o tom našem prijedlogu bilo rečeno upravo da je ovo pogrešan način borbe protiv kriminaliteta. Međutim ono što je jako važno napomenuti ovdje da se selektivno pristupilo izmjenama, da se kao iz vreće mijenja kazneni zakon, pojedine glave, da se ostvario rebalans između kaznenih djela u pojedinoj glavi a da ne govorimo među pojedinim glavama što sve čitav Kazneni zakon koji mora imati jedan sustav, on se ne može mijenjati tako u nekakvim fazama a da uopće neznamo zašto se to, što se mijenja u prvoj i zašto u prvoj a što u trećoj. Zar ste vi ostavili za treću eventualno razmišljanje o gospodarskom kriminalitetu, a prva faza jeste kloniranje? Dakle to je nešto što će izazvati ozbiljne poteškoće u praksi. Zatvori su prepuni, prema tome ovo što ste za sitne rasparčivače koji su rezervirali, morali ste pripremiti zatvore. Pročitajte što vam se govori u Izvješću o stanju u zatvorima. U zatvorima će situacija eksplodirati a vi jednostavno nećete imati gdje sa ovima koji su kažem više žrtve nego pravi kriminalci a za njih pravda će ostati nedostižna. Prema tome evo da i završim. Govoreći u ime kluba SDP-a na kraju moram reći da klub SDP-a neće dati podršku ovakvom zakonu jer nije izraz racionalne kriminalne politike već izraz jednog uplašenog poretka pa čak evo i novinarima ste bili obećali izmjene, vi te izmjene niste napravili iako imate dovršen prijedlog 2003. godine da se upravo za medije, za novinare predvidi samo kazna novčana, ali da se izuzme zatvorska kazna. To niste učinili iako ste obećali. Hvala lijepa.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Krunoslav Markovinović.
Hvala gospodine predsjedniče. Pa evo ispravljam netočan navod što je kolegica rekla da su građani razočarani. Nije točno. Građani su ljuti što im o pravdi govori kolegica koja četiri godine za pravdu nije učinila ništa. Zatim dalje. Netočni također su navodi o konfuznosti, nehtjenju vlasti i sl. A kolegice jel' vi sebe slušate? Vi isključivo govorite 2003., 2003. novele, 2003. strategije, sve se događalo 2003. Pa vi ste 3. siječnja 2000. stupili na vlast.
Drugi ispravak poštovani zastupnik Frano Matušić.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Kolegica u potpuno netočnom govoru kada bij ga ocijenili od početka do kraja, je rekla da se nad ovim zakonom zapravo potiču neka nedjela. To je potpuno netočno. Dakle takva kvalifikacija za ovakav prijedlog izmjena zakona jednostavno je netočna. I druga stvar, izgleda doista da vlada amnezija u SDP-u što se tiče njihovih aktivnosti po pitanju ovog zakona pa su zaboravili da su bili na vlasti. Vjerojatno osim otvaranja liftova ništa drugo nisu napravili pa im sada to pokušava pasti na pamet da nešto izmijene.
Klub zastupnika HSP-a, poštovani zastupnik Pero Kovačević.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege, gospođo ministrice. Pa za klub HSP-a neupitna je činjenica da treba mijenjati profil kaznene represije u vezi rigoroznog kažnjavanja pedofilije, pedofila, dilera droge i kamatara. To je nesporna činjenica i to javnost podržava i svi koji se hoće ozbiljno uhvatiti u koštac sa ovim problemima, a broj tih kaznenih djela je sve viši i viši na žalost. Ali klub HSP-a sumnja u planirane dosege i ostvarenje ciljeva ove novele kaznenog zakona kako je to i sama ministrica kazala, a kako to stoji i u razlozima i ciljevima donošenja ovoga zakona. Da je tome tako, evo pokušat ću vam podrobno to sa činjenicama obrazložiti. Prvo znači što je, prvo su primjedbe opće naravi. Znamo i sami da je Kazneni zakon temeljni zakon u svakoj državi, njegova rješenja moraju biti trajna i postojana. Mijenjati se može i mora samo kada za to postoje istinski razlozi, znači promjena društvenih prilika, međunarodne obveze i sl. tome. Takav Kazneni zakon ili zakonik je ključni sastojak pravne države i jamstva sigurnosti njezinih građana. Na to ukazuju primjeri zemalja razvijene demokracije. Hrvatski Kazneni zakon je do sada mijenjan 4 puta. Sad, znači danas raspravljamo o petoj noveli Kaznenog zakona. Ako se uzme u obzir vrijeme primjene, tj., proteklih 7 godina slijedi da mi svaku godinu i pol mijenjamo Kazneni zakon. To nije prihvatljivo za temeljni sustavni zakonski propis iz čega se nameće pitanje razloga prečestim promjenama. Predlagatelj predloženu izmjenu i dopunu temeljni na neophodnosti pooštrenja kaznene represije te za ostvarenje toga cilja predlaže veliki broj novih, strožih zakonskih okvira kazne, mijenja opće odredbe i uvodi neke nove oblike postojećih kaznenih djela i nova kaznena djela. Ako zakonska novela obuhvaća čak 130 na ukupno 391 članak, ako se njome hoće mijenjati profil kaznene represije onda je jasno da reforma takvih razmjera treba biti dio strategije uređenja kaznene represije, a to znači da mora biti donešena na zajedničkim polaznim osnovama s drugim propisima, prije svega Zakonom o kaznenom postupku, o izvršenju sankcija, organizaciji sudova, o policiji. Parcijalni pristup zahvata samo u materijalno-pravne propise sasvim sigurno će opet dovesti do nove, skore njihove izmjene i dopune, kao što je to bilo u proteklom razdoblju i za vrijeme bivše vlasti i za vrijeme sadašnje vlasti. Samo se nešto novelira, reformira se, a u biti situacija je ista. Dakle, umjesto popravljanja postojećeg zakona, Hrvatskoj treba novi, cjeloviti Kazneni zakon koji se neće mijenjati svaku godinu i pol dana kad koja vlast dođe ili kad se promijeni. E, ali da bi mi i do toga došli, da bismo mi to učinili, mi ovdje u Hrvatskom saboru trebamo prije svega izvršiti jednu cjelovitu analitičku prosudbu od broja kaznenih djela, rada policije, rada Državnog odvjetništva i napose rada samih sudova, kako bi mogli imati jednu pravu novelu. Te podatke neke imamo, jučer smo mi na Odboru za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost, znači, to je temeljni podatak prvi. Dobili smo pregled temeljnih sigurnosti i pokazatelja i rezultata rada. Znači, Ministarstva unutarnjih poslova u 2005. godini. I tu je vidljivo da je, zabilježena je znači 79 tisuća 946 kaznenih djela što je za 6,4% manje nego recimo 2004. godine, a razriješeno ih je 53 tisuće 619, što je za 1,5% manje u odnosu na 2004. godinu. Stopa razriješenosti je 67,1%, a u odnosu na kaznena djela za koja se postupak pokreće po službenoj dužnosti, 3,3% više nego 2004. godine. Također je zabilježeno 32 tisuće 544 kaznenih djela kod kojih se od službenog pokretanja postupka odustaje zbog izostanka prijedloga oštećenika, te kaznenih djela sa nepoznatim počiniteljem za koje se postupak pokreće privatnom tužbom. Stopa razriješenosti ove vrste kaznenih djela je 24,4%. Kad se zbroje obje vrste kaznenih djela ukupni kriminalitet je 112 tisuća 490 prijavljenih kaznenih djela. Od toga je 61 tisuća 551 je kazneno djelo razriješeno. Znači, stopa je ukupno 54,7%. Evo, to je temeljni pokazatelj da mi moramo ići i krenuti od toga dijela i sad vidjeti koliko je Državno odvjetništvo, šta je napravilo u tome dijelu? Koliko je na sudu procesuirano tih kaznenih djela i onda ćemo dobiti sasvim drugu sliku. Da nije samo problem noveliranje Kaznenog zakonika nego je nama problem u ovome dijelu otkrivanje, kvalitetan rad policije, kvalitetan rad Državnog odvjetništva i kvalitetan rad sudova. To je pravi i ta prava analiza je prethodnica za sve i ako tako ne budemo razmatrali možemo se ovdje prepucavati koliko hoćemo, ali bez toga nećemo dobiti bitnoga pomaka na ovome području. Prema tome, Kazneni zakon je znači ključni propis za kazneno pravosuđe i odgovornost kaznenog pravosuđa, prema tome vidimo, nije zadovoljavajuće. I u ovome dijelu i prema broju koliko je počinjeno kaznenih djela, koliko je toga otkriveno, koliko je toga Državno odvjetništvo procesuiralo i koliko je na kraju sankcioniralo. Dio uzorka leži, znači, u postojećem zakonskom uređenju. U značajnom dijelu Kazneni zakon je usporediv i sa odgovarajućim izvorima u drugim zemljama. Međutim, u nekim dijelovima nema odredaba koje su neophodne. To se prije svega odnosi na raznovrsne pojave gospodarskog kriminaliteta ili točnije tranzicijskoj otimačini uslijed čega i dakako nepripremljenosti tijela kaznenog progona i otkrivanja kaznenih djela. Ogroman broj malverzacija u pretvorbi nije niti procesuiran niti sankcioniran, a može se jedino napraviti da ono što je nezakonito privatizirano da se oduzme. To je prvi bitan početak. Ako se taj dio Kaznenog zakona usporedi s drugim europskim zemljama, npr., njemačkim uočljiv je ozbiljan raskorak i nedostatak važnih odredbi. Ako se uzmu u obzir da je Hrvatska prolazila tranzicijsko razdoblje, trebalo je već u vrijeme donošenja, znači 1997. predvidjeti odgovarajuća kaznena djela kojih nema. Umjesto toga, ostalo se na prilagođenom, proširenom konceptu kaznenih djela protiv privrede uz dodatak sadržaja iz međunarodnih ugovora. Prijedlog u tome smislu tek neznatno popravlja stvar i situaciju. Pojačanje kaznene represije prema prijedlogu u stvarnosti nema opravdanja u broju prijavljenih osoba jer predlagatelj navodi, što sam ja sad još poglavito utemeljio … [[Govornik se ne razumije.]] službene podatke da je broj prijavljenih osoba zapravo prošlih godina otprilike je jednak ili isti. Znači, tu nema nekakve bitne razlike za taj dio. Također prema obrazloženju predlagatelja zakonski okviri nisu prepreka za oštrije. Prema predlagatelju društveno očekivano kažnjavanje. Naime, kazne propisane zakonom sudovi izriču blaže ili ispod zakonskog minimuma, odnosno uvjetuju. Predložena novela bi tome doskočila tako što podiže najmanju mjeru kazne, ograničava sudsko ublažavanje i primjenu uvjetne osude ili smjera ravnomjernijim iskorištavanju kaznenih okvira. Osnovna slabost takvog rješenja je u tome što ostaje nepoznat stvarni sadržaj i težina procesuiranog kriminaliteta. Moguće je tako na primjer da gospodarska kaznena djela doista bubu ona lakša, a da oni najkrupniji slučajevi nisu niti predmet postupka što smo vidjeli u pretvorbi i privatizaciji. Kažnjava se čistačica, govori se o velikome procesu da su pojedini kod registracije osobnih automobila to radili za 50 kuna, a ovo što je pokradeno, gdje je cijela imovina, o tome nitko ne vodi računa. Prema tome, u takvim slučajevima predložene novele nemaju smisla. Nemaju smisla bez te cjelovite analitičkog pristupa od broja kaznenih djela počinjenih, rada policije, rada Državnog odvjetništva, rada sudova. Edukativni karakter predložene novele je prema izloženom upitan. Ciljevi iz kojih se ona donosi daleko se brže, bolje i sigurnije postižu boljim i temeljitijim otkrivanjem kaznenih djela, njihovim bržim procesuiranjem i većim angažiranjem državnih odvjetništava u postizanju primjerene sankcije. Znači to je put koji vodi sređivanju stanja na ovome području. Sad ću vam još i istaći i važne primjedbe pojedinačne naravi kao što je recimo na članak 1. Produljenje roka zastare za najlakša kaznena djela nema stvarnih razloga. Naime, pitanje je koliko je to opravdano imajući u vidu mogućnost sporazumnog rješavanja sukoba izvan kaznenog postupka za dio tih djela te uvažavajući okolnosti da dio tih kaznenih djela ima minimalnu kriminalnu količinu ili je zapravo uopće nema. Osim toga sad su u odnosu na zastaru objedinjena i izjednačena ta doista najlakša, bagatelna tzv. kaznena djela, npr. za uvredu sa nekim drugim kaznenim djelima koja su bitno teža npr. za prijevaru. S obzirom na to predlaže se zadržati postojeće odredbe iz članka 19. jer ovim se u biti ništa bitno rješava. To se također odnosi, ove moje primjedbe odnose i na članak 2. Vezano za članak 3. Hrvatski Kazneni zakon je izostavio kategoriju bitno smanjene ubrojivosti kao neprihvatljiv. Sad je i u prijedlogu obliku u znatnoj mjeri smanjeno u broju, na mala vrata se vraća natrag. Nije prihvatljivo iz istih razloga iz koji je svojedobno bio napušten ranije označeni pojam. Znači jedno smo ukinuli pa sad opet vraćamo u nekakvom drugom obliku. Vezano za članak 4. Izricanje kazne dugotrajnoj zatvora osobi mlađoj od 21. godine je složeno pitanje. To moramo biti objektivni. Njime se posebno bavi Vijeće Europe pa ću vam to spomenuti preporuku Vijeća Europe iz 2003. godine o novim načelima postupanja sa maloljetničkom delikvencijom i ulozi pravosuđa za mladež odnosi se točka 11. Valja znači temeljito razmotriti tu preporuku izbacivanje te zabrane iz KZ-a bez, Kaznenog zakona bez razmatranja odredbe maloljetničkog zakonodavstva nije prihvatljivo. Znači idemo u cjelini. Zabrana upravljanja motornim vozilima zauvijek je neprihvatljiva, opasna, pretjerana i nepotrebna mjera. Osim toga netočna je tvrdnja predlagatelja da je broj žrtava u prometu u porastu. Naprotiv, iako je još uvijek nezadovoljavajuće visok on je u padu i prema službenim podacima koje imamo od Ministarstva unutarnjih poslova. Stečeno pravo se kaznenom sankcijom oduzima u neophodnoj mjeri po mogućnosti tako da i osobi protiv koje se primjenjuje omogući pozitivan otklon popravaka. To je znači uvijek i bit i taj dio i prevencije nije samo bit sankcioniranja … [[Govornik se ne razumije.]] Zabrana upravljanja zauvijek to onemogućuje. Ona je krajnje opasna jer će osoba pogođena tom drastičnom mjerom demotiviran da bilo što poduzme upravljati bez dozvole, a to je krajnja … [[Govornik se ne razumije.]] , znači možemo doći do još jedne gore. Samo analitički razmatram tu situaciju. Ako se vrijeme zabrane već zakonski produljuje na 10 godina, onda doista nema smisla još i taj dopunski izraz odmazde. Ako je 10 godina pa onda nema potrebe odmah ići na ovaj dio oduzimanja trajno. Sadržaj je predložene odredbe nejasan. Najprije ne određuje za koja se kaznena djela može izreći. Logično je da se radi samo o kaznenom djelu izazivanja prometne nesreće, a ne o drugom kaznenom djelu protiv sigurnosti prometa. Zatim, predložena odredba ne razlikuje nehatne i namjerne oblike rečenog kaznenog djela što je drugi bitan nedostatak. Dalje, dio odredbe s obzirom na njegovu raniju osuđivanost za kaznena djela protiv sigurnosti prometa je nejasan i neodređen jer se on primjenjuje recimo na pomorce koji je osuđen prije 20 godina zbog … [[Govornik se ne razumije.]] nesreće, pa sad iznova sa minimalnim prekoračenjem brzine naleti na pješaka koji je neoprezno prelazio cestu ili u obzir dolaze samo namjerni oblici djela, isti vid prometa i slično. Znači to su one stvari gdje treba dati definitivno odgovor. Očigledno je da kod sastavljanja ovoga teksta nisu konzultirani izvori Vijeća Europe, nije se prostiduirala komparativno pravo, odredbe o zabrani upravljanjem o motornim vozilima zauvijek iz tih i drugih razloga treba smatrati kao očitu pogrešku. Dio teksta u vremenskoj, vezano za članak 12., dio teksta u vremenskoj povezanosti sa počinjenim kaznenim djelom valja izostaviti. On je preuzet iz međunarodnih tekstova, ali suvišan s obzirom na cjelinu sadržaja. I bitno na članak 14. Proširenje kruga posebno zaštićenih osoba je pretjerano. Valja temeljito razmotriti i na odgovarajući način proširiti zaštitu policijskih službenika, vojne policije i pravosudnih policajaca u obavljanju službenih poslova. Predmetna odredba je sastavljena tako da je lako uočljivo kako je izmakla nadzoru sastavljača i ovakva kakva je nije uopće prikladna za ozbiljnu kritičku analizu. Odredba članka 91. Krivičnog zakona teško ubojstvo valja izmijeniti i pojačati zaštitu osoba koje štite temeljna prava građana i društva. To se mora urediti na način koji je primjeren odredbi takvog značaja. Predloženi tekst ne ispunjava minimalne zahtjeve za to. On je prije svega preširokog obuhvata kad se ima u vidu broj službenih osoba ovlaštenih na otkrivanje prekršaja, kontrolori u sredstvima gradskog prijevoza, čuvari parkirališta, poljoprivredni, sanitarni, vodoprivredni, građevinski, veterinarski, brojni drugi inspektori … [[Govornik se ne razumije.]] proširenje sa vojnim osobama ukazuje da je to riječ oko petine zaposlenih u Hrvatskoj, a to vjerojatno niste htjeli postići. S obzirom da mi vrijeme sad istječe ja ću nastavak u pojedinačnoj raspravi. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Nastavit ćemo u 15 sati. Klub zastupnika HDZ-a, poštovani zastupnik Emil Tomljanović. STANKA U 13,29 SATI Nastavljamo sjednicom rasprava o Konačnom prijedlogu zakona o izmjenama i dopunama Kaznenog zakona. Klub zastupnika HDZ-a poštovani zastupnik Emil Tomljanović. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče, uvažene kolegice i kolege. Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Kaznenog zakona kao konačni prijedlog nedvojbeno treba podržati. Naime, predmetnim izmjenama i dopunama zakona dovršava se proces promjene Kaznenog prava kao sustavne cjeline međusobno povezanih sadržaja u okvirima cjelovite reforme pravosuđa. U svojoj cjelini ove izmjene i dopune propisa predstavljaju dosljednu razradu jednog od temeljnih ustavnih načela, ali i načela Kaznenog prava, a koje glasi da je propisivanje i primjena represije dopuštena u granicama njene nužnosti i mora biti primjerena opasnosti za zaštićene vrijednosti i dobra. Upravo u svjetlu razrade ovog načela treba analizirati predložene pravne institute, ali zasigurno i odnosu kaznene represije koja je kao takva propisana u zakonu s jedne strane i kako je primjenjuju sudovi. Dakle, sudbena vlast s druge strane. Naime, zakonska kaznena represija sastoji se od 3 elementa. Prvi je propisanih kazni za pojedina kaznena djela sadržanih naravno u katalogu inkriminacija. Drugi je od drugih propisa koji se odnose na kažnjavanje i treći od primjene kazneno pravnih instituta općeg dijela Kaznenog zakona. Sva tri elementa predstavljaju jednu cjelinu i nikada se ne smiju niti mogu primjenjivati niti sagledavati odvojeno pogotovo ne kada analiziramo pojedine oblike kaznenog ponašanja, odnosno kaznene odgovornosti za pojedinu vrstu kaznenih djela. Upravo u izloženom smislu treba podržati promjene koje su nastale u odnosu na predloženi zakonski tekst, a odnose se na pooštravanje sankcija vezanih za iduća kaznena djela. Dakle, i zlouporabu opojnih droga i protuzakonito prebacivanje osoba preko državne granice i za kaznena djela koja obuhvaćaju inkriminacije vezane za zaštitu djece i mladeži. Dakle, spolni odnos sa djetetom, podvođenje, iskorištavanje djece i maloljetnih osoba za pornografiju, upoznavanje djece s pornografijom i dječja pornografija na računalnom sustavu i mreži. Ali dakako i kaznena djela koje dakle prepoznajemo pod nazivima lihvarskih ugovora, iznuda i ucjena. Dakle, ne samo da su gore navedena kaznena djela prepoznata kao posebno društveno neprihvatljiva i gdje se radi o tako zaštićenim vrijednostima koji sa moralnog, društvenog i pravnog stanovišta predstavljaju kategorije koje se nužno moraju zaštititi koliko je god to moguće i u smislu izricanja odgovarajućih kaznenih sankcija, već upravo kaznena djela dilanja, prodaje droge, pedofilije, dječje pornografije, zelenašenja izvori su tolikih zala ljudske patnje i društveno neprihvatljivog ponašanja da postaju problem s kojim se odlučno treba i kojemu se odlučno treba suprotstaviti i to na svim razinama. Kazneno materijalno pravo upravo ovim izmjenama daje uporište i temelj za adekvatnu primjenu kazneno pravnih sankcija. Nadalje, povišenjem donjih posebnih mjera propisanih kazni za određeni broj kaznenih djela te ograničavanje dosadašnjih mogućnosti ublažavanja tako propisanih kazni kao i razlikovanje zakonskog od sudskog ublažavanja promjenama granica takvih ublažavanja njihovim povišenjem u odnosu na dosadašnja rješenja predstavlja apsolutno prihvatljivo rješenje usuglašavanja propisane i primjenjivane kazneno pravne represije prema počiniteljima kaznenih djela i to naročito najtežih kaznenih djela, a tim putem indirektno dolazi naravno i do pooštrenja same represije. Upravo u tom smislu ili izloženom smislu treba naglasiti dvije stvari. Prva je, analizom sudske prakse dokazano je da sudski izbor kazne počinitelju kaznenog djela nije uvjetovan propisanom najstrožom propisanom mjerom već upravo suprotno. Najveći broj izrečenih kazni bliži je posebnom minimumu, nego maksimumu, a i samo ublažavanje kazne temelji se na najmanjoj propisanoj kazni za određeno kazneno djelo. I drugo, isto tako vrlo bitno rezultati ispitivanja stajališta javnosti upravo ukazuju da javnost smatra da su izrečene kazne prema počiniteljima blage, neopravdano blage, a ne da se radi o preblago propisanim kaznama. Dakle, kritika u tom smislu nedovoljne represije prema počiniteljima najtežih zločina nije usmjerena prema blagosti u zakonu propisanih kazni već prema onim kaznama koje sudovi u konkretnim situacijama i primjenjuju. Nadalje, kada govorimo o gospodarskom kriminalitetu i kada analiziramo predložena rješenja potrebno je istaknuti slijedeće. Sukladno preuzetim obvezama iz Kazneno pravne konvencije o korupciji propisana su, a samim tim postala su i sastavni dio kaznenog materijalnog prava iduća kaznena djela koje nedvojbeno svrstavamo u kaznena djela gospodarskog kriminala odnosno kriminaliteta. To su i primanje mita u gospodarskom poslovanju, davanje mita u gospodarskom poslovanju. Izmijenjeno je i kazneno djelo protuzakonitog poslovanja, a korekcije su učinjene i kod kaznenih djela utaje poreza i drugih davanja kao i kod nesavjesnog gospodarskog poslovanja. U izloženom smislu treba naglasiti da nema niti jedne obveze u ovom segmentu kaznenog materijalnog prava obveze dakle usklađivanja po međunarodno pravnim dokumentima. I s druge strane prigovore vezane za zastarne rokove apsolutno treba odbaciti u prvom redu sagledavajući ih kroz primjenu dvaju osnovnih načela kaznenog prava, a to su načelo primjene blažeg zakona, a samim tim i obveze izricanja blažih kazni, a dakako i načelo zabrane retroaktivnosti kaznene represije. I kao što je u prethodnim raspravama bilo i kazano naravno reforma kaznenog materijalnog prava išla je u dvije faze. I ovom prilikom treba naglasiti da je već u spomenutoj, dakle prvoj prioritetnoj fazi su se same izmjene i dopune Kaznenog zakona su bile ograničene, ali u prvom redu na iduće elemente. Dakle usaglašavanje Kaznenog zakona s preuzetim međunarodnim obvezama. Zatim ponovne prosudbe u odnosu slobode medije i kazneno-pravne represije zbog povrede časti i ugleda, zatim ponovne prosudbe o eventualnim promjenama inkriminacija posjedovanja i zabrane opojnih droga, zatim prosudbe opravdanosti intervencija kod kaznenih djela gospodarskog kriminala. I naravno prosudbe o neodložnoj promjeni kazneno-pravne represije kod kaznenih djela s elementom nasilja protiv okoliša, zdravlja ljudi, sigurnosti platnog prometa i poslovanja. U drugoj fazi, dakle treba naglasiti promjene koje su se odnosile, odnosno odnose se na sigurnosne mjere u smislu zakonske intervencije radi učinkovitijeg preventivnog djelovanja, tzv. specijalna prevencija, zatim produljenje rokova zastare, zatim izmjene koje se odnose na kaznena djela gospodarskog kriminaliteta, zatim pooštrenje represije protiv korupcije, izmjene u odnosu na inkriminiranje organiziranog kriminala i kazneno-pravnu zaštitu policijskih službenika u obavljanju njihovih poslova. I svakako i u tom segmentu treba naglasiti one inkriminacije koje se odnose i na prisilnu naplatu novčane kazne. Kada sagledamo dakle i jednu i drugu fazu, uistinu možemo zaključiti da je ovaj Kazneni zakon, odnosno Konačni prijedlog Kaznenog zakona predstavlja dovršavanje projekta Vlade Republike Hrvatske u smislu ostvarenja cilja sustavne politike. Dakle sustavne politike redukcije i suzbijanja kriminala kaznenim materijalnim pravom, kao instrumenta zaštite temeljnih ustavnopravnih vrijednosti, ljudskih prava i sloboda usaglašenog sa najaktualnijim standardima za univerzalno suprotstavljanje svim oblicima kriminala. I upravo u tom smislu Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice u cijelosti podupire prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Kaznenog zakona. Hvala.
Hvala. Klub HSS-a, poštovana zastupnica Ljubica Lalić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Kolegice i kolege zastupnici. Pa evo, unatoč premijerovom uvjeravanju kako je Hrvatska najsigurnija zemlja Europe, unatoč hvalisanju ministra unutarnjih poslova o izvrsnom i uspješnom radu policije, a za koju tvrdnju uporište nalazi u oružanim obračunima, pa i ubojstvima osoba za koje se sumnja da pripadaju kriminalnom miljeu građani Republike Hrvatske osjećaju se nesigurnima, te je opće mišljenje da je kriminal u porastu. Podaci Ministarstva unutarnjih poslova pokušat će demantirati taj opći dojam, ali u tome dakako da neće uspjeti. Činjenica je da su u Hrvatskoj učestale pljačke, razbojstva, da automobili lete u zrak, da se događaju sačekuše, da se građani brutalno premlaćuju, da su žrtve kamatara, lihvara i reketara i razno raznih prevaranata, da im se krše prava na rad, da je korupcijom zaražen svaki segment gospodarskog društvenog i političkog života u Hrvatskoj. Počinitelji se ne otkrivaju ili se uglavnom ne otkrivaju. A ako se otkriju to ne daje jamstvo da će za počinjeno biti pravedno kažnjeni, niti da će kazna biti izvršena. Upravo u toj činjenici nalazi se odgovor na pitanje kako da je u Hrvatskoj na 100 tisuća građana primljeno 2 tisuće 177 prijava za kaznena djela, dok je u Sloveniji podneseno 3 tisuće 869, u Italiji 3 tisuće 865, u Mađarskoj 4 tisuće 144, a u Austriji 7 tisuća 274 prijave kaznenog djela. Iz navedenih podataka moglo bi se zaključiti da smo najpošteniji narod u našem okruženju. O tome nećemo dvojiti, ali ne smijemo zatvarati oči pred činjenicom da i kod nas ima onih koji su skloni kriminalnim radnjama i čine kaznena djela. Da li je svako kazneno djelo prijavljeno? Sasvim sigurno da nije. Vrlo je indikativan podatak da je broj prijavljenih kaznenih djela u zadnje 3 godine manje nego u 2001. godini, a u 2004. godini prijavljeno je 3,3% punoljetnih osoba manje nego godinu prije. To su podaci koje nam daje predlagatelj u obrazloženju prijedloga. Predlagatelj pogrešno stavlja znak jednakosti između prijavljenih i počinjenih kaznenih djela. Koji je razlog neprijavljivanja? Temeljni razlog je nepovjerenje u funkcioniranje pravne države. Razlog je i strah od osvete počinitelja koji vrlo brzo dobije informaciju o identitetu prijavitelja. Počinitelj se osjeća toliko sigurnim da se usudi prijetiti prijavitelju, pa i njegovoj obitelji. Teško je povjerovati da se tako nešto događa u zemljama Europske unije. Nemamo podataka o tome koliko je prijava kaznenih djela, a da osim zaprimljene prijave već godinama ništa nije učinjeno. Kako će građani imati povjerenja u policiju čiji prvi čovjek, ministar, koristeći svoj položaj daje nalog briši iz evidencije i na taj način zataškava i kazneno djelo i počinitelja? Koliko je u Hrvatskoj slučajnih padova niz stepenice i još k tome u pijanom stanju? Činjenica je da u Hrvatskoj kriminala ima i da se ona s njime teško nosi. Po ocjeni javnosti bezuspješno. S ciljem reduciranja i suzbijanja kriminala ulazimo u pete izmjene i dopune Kaznenog zakona. Osnovno je obilježje izmjena pooštravanje represije i produljenje zastarnih rokova. Povisuju se donje posebne mjere propisanih kazni za određenih broj kaznenih djela, te se ograničavaju dosadašnje mogućnosti ublažavanja tako propisanih kazne razlikovanjem zakonskog i sudskog ublažavanja. Obrazlažući razloge takovih promjena predlagatelj se poziva na sudsku praksu koja pokazuje da su se pretežito izricale niže kazne bliže minimumu i dalje maksimumu. Predlagatelj smatra da će se propisivanjem rigoroznijih kazni onemogućiti izricanje neprimjereno blagih kazni za pojedina kaznena djela. Mi u Klubu zastupnika Hrvatske seljačke stranke zalažemo se za pravedno i rigorozno kažnjavanje počinitelja težih kaznenih djela, iz tog aspekta ne protivimo se propisivanju rigoroznije kazne. Zbog individualizacije kazne potreban je određeni raspon između najviše i najniže kazne, imajući na umu i opći dio Kaznenog zakona sasvim je jasno da zapravo o sucu, odnosno Sudačkom vijeću ovisi da li će biti izrečena primjerena i pravedna kazna koja će imati i odgojni i represivni učinak. U tom odmjeravanju značajnu da ne kažem presudnu ulogu imaju olakotne i otegotne okolnosti. Njih vrednuje sudac, odnosno Sudačko vijeće. Da li je njihovo vrednovanje ujednačeno? Nije. Vrednovanje je različito i to je naša stvarnost. Ako imamo na umu da živimo u društvu erodiranih društvenih i moralnih vrijednosti, da je ljestvica vrijednosti urušena tada se ne trebamo čuditi da nam se događa da se objektivno otegotne okolnosti vrednuju ili kvalificiraju kao olakotne. Na svu nakaradnost kvalificiranja činjenica pokazuje slučaj jedne šume. Vlasnik šume prijavio je i kazneno djelo i počinitelja koji usput rečeno na području Republike Hrvatske nema niti jednog kvadratnog milimetra zemljišta a kamoli šume. Dokazano je djelo. Nedvojbeno je identificiran počinitelj, čak je djelo i sam priznao. Međutim nadležni državni odvjetnik kaže da nema elemenata za kazneni progon jer počinitelj nije znao da je šuma u vlasništvu podnositelja prijave. Isto obrazloženje daje i sudac u oslobađajućoj presudi po privatnoj tužbi. Dakle nesporno je da je počinitelj počinio kazneno djelo krađe, ali kako sam kaže nije znao da ju je počinio u šumi Petra Petrovića a ne u šumi Marka Markovića, oslobađa se odgovornosti za kazneno djelo krađe. Spomenuti državni odvjetnik i danas je državni odvjetnik, a sudac i danas je sudac. Dok je razina vrijednosnih sudova ovakva, nikakve izmjene i dopune Kaznenog zakona neće jamčiti izricanje pravedne i odgovarajuće kazne. U Hrvatskoj nema ujednačene sudske prakse. Iako sudska praksa nije izvor prava, potrebna je njena ujednačenost radi pravne sigurnosti svakog građanina. Nadalje, mi u Klubu zastupnika Hrvatske seljačke stranke podržavamo i rigoroznije kazne za kaznena djela gospodarskog kriminala, no to je zakašnjela mjera za kažnjavanje počinitelja koji su najgora kaznena djela počinili u procesu privatizacije. Pogreška je učinjena još davne 1997. godine kad su za ta djela smanjene zapriječene kazne i kada su skraćeni zastarni rokovi. No ovaj Sabor donio je jasne zaključke čijom provedbom bi se oduzela protupravno stečena imovinska korist i poništili nezakonito zaključeni ugovori o prijenosu dionica, ali ti se zaključci ne provode. Nema poništenih nezakonitih privatizacija, nema oduzimanja protupravno stečene imovine, nema satisfakcije onima koji su žrtve tih nezakonitosti a to su svi oni koji svakodnevno dočaste na zavode za zapošljavanje. Imajući to na umu, dvojimo u postojanje istinske volje za suzbijanje gospodarskog kriminala. Pozdravljamo i rigorozno kažnjavanje mita i korupcije, no dug je put od počinitelja djela do kažnjavanja i izvršenja kazne. Pod optimističnom pretpostavkom da se na vrijeme kazneno djelo prijavi, da se identificira počinitelj, da sudstvo savjesno odradi svoj dio posla i izrekne pravednu i odgovarajuću kaznenu mjeru ostaje pitanje izvršenja kazne dakako. U Hrvatskoj su zatvori prepuni i svojedobno su nas tiskovine informirale o tisućama onih koji su osuđeni na kaznu zatvora, presude su pravomoćne, ali do izvršenja ne može doći jer nema mjesta u zatvorima. Dakle samo izmjenama Kaznenog zakona neće se suzbiti kriminal u Republici Hrvatskoj. To je tek jedan segment značajan ali nedovoljan. Nadalje čudi nas da predlagatelj nije uvažio zaključke kako Odbora za rad, zdravstvo i socijalnu politiku tako i ovog Sabora, ali i strategiju suzbijanja zlouporabe opojnih droga. I zaključci i strategija ukazuju na potrebu izmjene Kaznenog zakona kako bi se osuđenicima, ovisnicima o opojnim drogama koji su počinili kaznena djela iz područja zlouporabe opojnih droga kazna zatvora mogla zamijeniti mjerom obveznog liječenja u terapijskim zajednicama koje imaju dopuštenje Ministarstva pravosuđa i po programima koje odobri isto ministarstvo. Očekuje se da bi u velikom broju slučajeva takva mjera postigla cilj kažnjavanja. Stoga predlažemo Vladi da vlastitim amandmanom otkloni učinjeni propust. I na kraju želimo rezimirati. Uz izmjene i dopune Kaznenog zakona nužno je poduzeti i druge mjere kako bi se stvorili uvjeti za pravodobno prijavljivanje kaznenog djela, brzog otkrivanja počinitelja, brzog i efikasnog procesuiranja, pravednog kažnjavanja i uspješnog izvršenja kazne. Zato su dakako potrebni ljudi koji imaju jasne stavove o društvenim i moralnim vrijednostima ovoga društva koji su moralni i stručni a ne samo podobni. Tek tada će se vratiti povjerenje građana u funkcioniranje pravne države, tada će nestati osjećaja beznađa kojim su danas građani opterećeni. Tek tada će biti mjesta optimizmu i vjeri u uspješno suzbijanje kriminala u Republici Hrvatskoj.
Hvala. U 15,10 isteklo je vrijeme za pojedinačnu raspravu po ovoj točci dnevnog reda. Klub zastupnika HNS-a, poštovani zastupnik Nikola Vuljanić. Izvolite.
Hvala. Gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. U obrazloženju predlagatelja govori se o ovim izmjenama i dopunama Kaznenog zakona, odnosno konačnom tekstu kao o završetku velike reforme. Mislim da su ove izmjene i dopune pokrenute u dobrom smjeru i da ih kao takve treba prihvatiti. No da se radi o velikoj reformi kazneno-pravnog sustava teško da se može reći. Pojedine odredbe koje se mijenjaju, pojedine inkriminacije za koje se mijenjaju kazne, uglavnom se o tome radi. Na preskokce su izvađene su iz Kaznenog zakona. Slobodnom procjenom predlagatelja ocijenjeno je da su upravo to ona djela koja u ovom trenutku hrvatsko društvo najviše opterećuju, zbog kojih se građani osjećaju najviše ugroženi i nesigurni i na tom dijelu je pojačana represija što je prihvatljivo, na što predlagatelj, Vlada ima pravo na takvu ocjenu ali čini mi se da to se ne može ocijeniti revolucionarnom reformom kojom će se učiniti sve što je potrebno u ovom trenutku u hrvatskom pravosuđu a posebno u kaznenom dijelu. Temeljne intencije predlagatelja su prvo osuvremenjivanje i usklađivanje sa propisima Europske unije i sa trenutačnom situacijom u društvu. Nažalost, to što je ovdje promijenjeno više bi se moglo ocijeniti kao kaskanje za kriminalom. Kriminal je uvijek korak ispred nas. Ne znam da li je to baš svagdje u svijetu tako ali kod nas evidentno jeste. Kriminalci su uvijek korak naprijed i uvijek mi reagiramo na njihove postupke. Nikad da smislimo sistem, nikako da smislimo prijedlog, nikako da smislimo mjere koje bi mogle na preventivni način djelovati i zaustaviti ovu poplavu kriminala pod kojom se Hrvatska nalazi. Druga temeljna intencija jest veća zaštita djece i obitelji opet represijom. Dobro. Djecu i obitelj, posebno djecu u kontekstu kriminalnih djela koja se rade njima na štetu, u svakom slučaju treba zaštititi represijom ovakvom ili još većom, kakvom god. No, pitanje je da li će se time problem riješiti, hoće li roditelj koji ne brine o svom djetetu, ne plaća alimentaciju, hoće li nakon što ode tri mjeseca ili koliko predviđa već ovaj prijedlog zakona u zatvor, hoće li početi plaćati alimentaciju. Do sada je bila predviđena novčana kazna za takvo djelo. Naravno, taj roditelj koji ne plaća je dokazivao čitavo vrijeme da on novaca nema i zato ne plaća, i novčana kazna je bila potpuno nesuvisla. U ovoj situaciji bojim se da se neće bogzna što promijeniti, posebice kad znamo kakvo je stanje u zatvorima i koliko se čeka za odlazak u zatvor. To dijete će prije doći do punoljetnosti. Zapriječene su više minimalne kazne za teška kaznena djela sa opravdanjem da je sudska praksa takva da sudovi uglavnom dosuđuju minimalne kazne i za najteža kaznena djela pronalazeći pored tih minimalnih kazni razno razne olakotne okolnosti kojima se zapravo kriminalcima i ljudima koji su počinili takva djela na neki način pogoduje. Mislim da je ovo dobar potez, potez zapravo koji će ipak onemogućiti sud da izrekne neprimjernu kaznu nad kojom se javnost zgražava. I nije problem toliko u tome što se javnost zgražava nego što se ljudi onda osjećaju definitivno ugroženi. Ako čovjek koji je ubio vlastitog oca dobije dvije godine zatvora, to definitivno širi atmosferu nepovjerenja u pravnu državu i atmosferu zapravo da se građani osjećaju nezaštićeni od strane države, one ruke koju plaćaju a plaćaju da bi ih zaštitili. Četvrta intencija jeste da se u nekim situacijama u kojima to do sada nije bio slučaj postupci pokrenu po službenoj dužnosti, posebice kad se tiče kaznenih djela na štetu djece. Mislim da je to isto tako dobra intencija i da ne bi uopće trebalo razmišljati. Nije ni do sada trebalo razmišljati o takvoj stvari, pa nisu djeca sama kao takva oštećena činjenicom da je netko napravio kazneno djelo na njihovu štetu, oštećeno je čitavo društvo i ugroženo je čitavo društvo i budućnost toga društva. Pooštrenje represije jeste jedan od načina sprječavanja kriminala, no to nije jednoznačno. Naime, sama represija i njezino dovođenje i do granice apsurda ne mora značiti bogzna što. Represija i ostale društvene mjere se trebaju naći u jednom finom balansu kojim bi se kriminalu stalo na rep s jedne strane a s druge strane razbile društvene okolnosti koje pogoduju počinjenju kriminalnih djela. Tu se u uvodnom dijelu razrađuje odnosno u obrazloženju i pitanje doživotnog zatvora i problema teoretskog i praktičnog što sada napraviti ako se društvo odluči za doživotni zatvor, predlagatelj iznosi prilično uvjerljive argumente da doživotni zatvor zapravo nema nikakvog smisla jer se ionako u svim svjetskim zakonodavstvima a i naše bi vjerojatno prihvatilo takvo rješenje kad bi prihvatilo kaznu doživotnog zatvora. Kazna doživotnog zatvora zapravo pomilovanjem ili nekim drugim načinom je anulirana nakon određenog broja godina i kad već postoji kazna dugotrajnog zatvora, a postoji kazna dugotrajnog zatvora, 40 godina je savršeno dovoljno da se postigne ona mjera koja se želi postići, tj. da se takva osoba koja je opasna za društvo više ne pojavi vani. Izbor pojedinačnih promjena koje mislimo da su značajne. U članku 114. koji govori o povredi prava na rad još uvijek nije prepisana nikakva kazna kao donja osim novčane. Mislimo da to nije dobro. Mislimo da se radi o kaznenom dijelu koje definitivno ugrožava interese hrvatskih građana i da bi trebala postojati i kao donja kazna kazna zatvora. U članku 209. govori se o povredi dužnosti uzdržavanja. Propisana je donja minimalna kazna kao zatvorska kazna, no ovakva kakva jeste velim u sustavu zatvora koji smo imali prilike upoznati iz izvješća pučkog pravobranitelja i kad znamo činjenicu koliko vremena se čeka na odsluženje velikih zatvorskih kazni onda ta kazna od par mjeseci zatvora za roditelja koji definitivno zanemaruje svoju obvezu da se brine o svom djetetu ne čini se posebno oštrom. Lihvarski ugovori iz članka 233. također je najniža zapriječena kazna podignuta, zapravo na primjerenu razinu. Međutim problem se postavlja kako uhvatiti te ljude? Po svim banderama, po svim pločama, po Karlovcu, Zagrebu, Sisku, gdje sam još bio u zadnje vrijeme stotine takvih oglasa «javite se na telefon, dobit ćete kredit ovakav i onakav». Zna se tko stoji iza toga i na koji način se ti krediti dobivaju i vraćaju. Često i sa fizičkim napadima i polomljenim nogama. Policija ne može ništa napraviti i državni odvjetnik ne može ništa napraviti jer treba imati čvrsti dokaz odnosno sklopljen takav ugovor, a onaj tko sklopi ugovor više se neće žaliti. Barem u američkim filmovima, a i kod nas valjda postoje takve službe koje se obučene u civilnu odoru javljaju na takve nekakve kriminalne oglase i hvataju kriminalce na djelu. Ne znam zašto, zašto naše službe to ne mogu napraviti. Možda postoji kakva prepreka u našim zakonskim propisima. Ali ako postoji treba ju ukinuti. Prijedlog izmjena i dopuna Zakona propisuje i druge sigurnosne mjere. Jedno je psihijatrijsko liječenje. Drugo je zabrana obavljanja određenih poslova u kojima je čovjek počinio kazneno djelo i treće je zabrana upravljanja motornim vozilom. Do sada je bilo moguće izreći zabranu upravljanja motornim vozilom na određeno vrijeme. Predlaže se da u slučaju ponavljanja kaznenog djela sa smrtnim posljedicama ta zabrana može biti tako tekst kaže zauvijek. Ako nema kazne doživotnog zatvora, a nema je ne znam da li se to sasvim poklapa sa ustavnim odredbama? Da li je moguće takvu mjeru izreći zauvijek? Shvaćam opravdanost. Ima naravno ljudi koji su već počinili kaznena djela u prometu. Koji će počiniti i nove. Za koje bi bilo najbolje da im se nikad ne da sjesti za volan niti na prednje sjedište auta. Ne znam da li je to moguće izvesti, ali ako je, ako je moguće izvesti ne vidim razloga zašto se i u ovoj drugoj sigurnosnoj mjeri zabrane obavljanja, zabrana obavljanja djelatnosti recimo medicinske. Čovjek koji je jednom sa smrtnom posljedicom napravio zlo djelo pa ga napravi drugi put pa će ga napraviti i treći put. Ako se već izriče zabrana doživotna obavljanja određene, određenog posla vožnje autom ili nečega drugoga ne vidim zašto se ne bi i na ovom mjestu moglo isto tako napraviti? Naravno posljedica produženih, logična posljedica povećanih kazni jeste i dulja zastara. Dulju zastaru treba pohvaliti. Šteta što nije uvedena prije. Da se neka kaznena djela pogotovo ona počinjena u privatizaciji mogu procesuirati i danas što nažalost danas više ne može. Važno je također napomenuti redukciju mogućnosti ublažavanja. Tom redukcijom mogućnosti ublažavanja, zvuči ovako naivno fraza međutim mislim da će se značajno utjecati na osjećaj povjerenja u sud s jedne strane i s druge strane u nemogućnost vršenja pritisaka na sudove. Ako mogućnosti ublažavanja nema onda je nema. Do sad ju je, do sad je postojala široka mogućnost sudskog ublažavanja. Koristila se u procesima u značajnom broju. Gospod Bog zna da li samo slobodnom procjenom ili pod pritiskom. Ako se takva mogućnost reducira a društvene okolnosti očito ne lažu da se reducira i taj pritisak će se smanjiti. Ono čega u ovim izmjenama i dopunama nema jesu inkriminacije, suvremene inkriminacije gospodarskog kriminala. Ovo što stoji u tekstu i stoji već dulje vremena u ovakvom i onakvom obliku, postoje suvremeni oblici gospodarskog kriminala koji ovdje nisu obuhvaćeni i to će se trebati napraviti nekom sljedećom reformom očito. Izbjegavanje poreza, porezna … [[Govornik se ne razumije.]] je unutra i zapriječene minimalne kazne su također povećane i neki posebni slučajevi su navedeni. Radi se o kaznenom dijelu koje je od izuzetne opasnosti za društvo uvijek i svagdje i svako društvo u svijetu to ocjenjuje kao jedno od najtežih kaznenih djela iz jednostavnog razloga ako kriminalac prevari mene onda je prevario mene osobno. Ako prevari na porezu prevario je sve škole, sve vrtiće, sve ceste, sve bolnice i svakog od nas pojedinačno. Sve zemlje u svijetu ta kaznena djela proganjaju svim mogućim silama. Ja ne znam da sam čuo da je netko zbog toga u Hrvatskoj u zadnjih par godina kažnjen ozbiljno. Pogotovo ne kažnjen zatvorom. Unutra nema ni veličanja fašizma. Predlagatelji kažu da će se to naći u posebnom zakonu. Taj zakon eto čekamo već dvije i po, tri godine. Možda ga dočekamo. Sve u svemu prijedlog koji se može prihvatiti, prijedlog koji ide u dobrom smjeru, ali prijedlog koji definitivno nije reforma kazneno-pravnog sustava barem ne takva koja bi nam omogućila da izvjesno vrijeme provedemo mirno od toga zakona. Hvala.
Hvala. Klub HSU-a poštovani zastupnik Josip Sudec. Izvolite.
Dame i gospodo očekivali smo daleko šire izmjene i dopune Zakona. Međutim ovaj selektivni pristup je pogodak u sridu. Da li ovo ostalo što nismo riješili ovim riješit ćemo za godinu i pol prema dinamici koju imamo pred sobom. Mislimo da je ovo usaglašavanje dobro. Da se uklapa u Nacionalnu strategiju razvoja sudbene vlasti koju smo ovdje prihvatili i u Nacionalni program borbe protiv korupcije. Žao mi je što ovdje nema kao što je kolega prije mene naveo suvremenih kaznenih djela iz oblasti privrednog ili gospodarskog kriminala koji je opet korak ispred nas. Međutim još nas uvijek toliko ne žulja pa ćemo ga valjda za godinu i po ili za tri godine razriješiti. Ovo usaglašavanje je raskorak između teorije zakona i sudske prakse. Ovim se želi prisiliti sudsku praksu da više ili šire tumači zakon i da se sudovi što više bave i teoretskim pitanjima kazne, posljedica i tako dalje. Želim puno uspjeha na ovome planu. Želim da se ovo troje objedini što je moguće više u kaznenoj politici Republike Hrvatske. Pozdravljamo strože kazne i smatramo da će one djelovati ne samo na kazneno-pravnu represiju nego prvenstveno odvraćati od činjenja kaznenog djela. Dakle, imati preventivni karakter. Problem je u raskoraku zakonske kaznene politike i njezine sudske primjene, a to se očituje u želji zakonodavca da se primijeni duh i slovo zakona. I sad slovo zakona je uvijek lakše primijeniti nego duh. Duh je prilično nestabilan i shvaća se od Vlade do Vlade, a trebao bi da zastupa pravno teoriju i praksu. Prema tome, za određeno kazneno djelo treba poznavati ili primijeniti ne samo ono slovo zakona već i duh zakona. Da li ćemo u tome uspjeti i koliko ćemo uspjeti mislim da ćemo uskoro i to osjetiti. Proširuju se rokovi zastare. Posebno pozdravljamo da se sankcionira protupravno stečena imovinska korist u gospodarskom poslovanju. Žao mi je što se to primjenjuje unaprijed, a ne unatrag. Ono što je Pero Kovačević ovdje rekao maca popapala. Međutim, ako i ubuduće bude znači da se imovina oduzima velik je napredak jer smo to konačno ozakonili. Treba u praksi razriješiti i problem o vremenskoj primjeni, učiniti sudbenu vlast efikasnijom i učinkovitom. Sporosti zastare treba razriješiti i drugim zakonima jer se dobiva drugačija slika djelovanja kao da ne djeluje dovoljno pravna država jer svi misle da izmjenom i dopunom Kaznenog zakona rješavamo sada cijelo područje. Treba hitno primijeniti Zakon o kaznenom i građanskom postupku koji bi trebao da se, gdje bi trebali da se ponašamo tako da se postupci završe u rokovima koje smo si zacrtali strategijom. Nedopustivo je da predmet šeće od jedne do druge sudske instance nekoliko puta i nitko da meritorno presudi. Procesi traju 10 ili više godina i mislim da je krajnje vrijeme da kažemo da neke stvari treba rješavati i drugačije. Rekao bi moj unuk drukčije, jel. Predlažemo da predmeti manje vrijednosti kao naplate zbog neplaćanja televizijske pretplate, krivog parkiranja itd. guše sudove, a moglo se rješavati na drugi način i mogu rješavati čak i drugi organi. I putem toga trebalo bi brže i efikasnije zaštititi. Posebno pozdravljamo amandmane koji su ovdje podneseni o zaštiti djece i obitelji. Stoga podržavamo ove izmjene i dopune Kaznenog zakona i glasat ćemo za njega.
Hvala. Sada idemo na pojedinačne rasprave. Poštovana zastupnica Milanka Opačić. Izvolite.
Kada su u pitanju izmjene ovoga Kaznenog zakona ja bih htjela reći da je on prvenstveno pokazatelj nefunkcioniranja pravosuđa, jer kada pravosuđe ne sudi onda mi podižemo donju granicu kazne ili podižemo zastarne rokove i sve na tome staje, tako će biti i ovoga puta. Nikakvih poboljšanja u progonu počinitelja kaznenih djela neće biti zbog ovih izmjena zakona, već je potrebno puno više od toga učiniti. Bit će potrebno puno više učiniti zbog toga što nije problem samo u zakonima pa je kolegica Ingrid u ime kluba je rekla ovdje da postoji puno toga što nije u ovom zakonu kvalificirano kao kazneno djelo, a trebalo je i naravno da je teško suditi za nešto što ne postoji u Kaznenom zakonu. Međutim, suci u Hrvatskoj ne sude niti za ono već godinama što postoji kao kazneno djelo zbog toga što su najvećim dijelom nesposobni, nestručni, neprofesionalno obavljaju svoj posao. Ali s druge strane to nije moja ocjena nego ocjena Transparenci internationala i većine građana u ovoj zemlji postoji i vrlo visoka vjerojatnost na korupciju u pravosuđu. Ja ću nešto reći malo oko povećanih kazni za pedofile za koje su neki ovdje malo prije rekli da će bitno pomoći kažnjavanju onih koji rade kazneno djelo na štetu djeteta i da će bitno zaštititi djecu. Ovako jedno povećanje donje granice će poslati jednu poruku da Vlada razmišlja dakle i o toj problematici. Međutim, puno drugih stvari će trebati mijenjati kako bi se djecu zaštitilo kada su zlostavljana. Prvo da, apsolutno ja ću reći koje. Prvo je riječ o vještačenju. Naime, u Hrvatskoj ne postoji edukacija za vještake koji se bave vještačenjem djece do toga da postoji i jedan uski krug vještaka ili bolje rečeno jedan vještak koji po nekim informacijama koje imam i više od polovice slučajeva na zagrebačkim sudovima dobiva u vještačenje što apsolutno nije dobro jer se otvara prostor zbog čega dakle jedan vještak dobiva tako veliki broj slučajeva u vještačenje za razliku od drugih koji jednako tako su možda i više educirani za tu problematiku. Drugo. Traže se često puta u postupcima vještaci koji će reći da dijete nije zlostavljano, a ako se u nekim slučajevima sa kojima sam upoznata od strane vještaka kaže da je dijete zlostavljano onda se traži nadvještaćenje i to od onih ljudi koji nikada nisu vještačili zlostavljanu djecu. I naravno, cijeli slučaj pada u vodu i naše podizanje, odnosno vaše donje granice ne znače ništa jer dotična osoba je oslobođena. Što ćemo učiniti sa ponašanjem Vrhovnog suda koji dobar dio dakle kazni onih sudaca koji profesionalno obavljaju svoj posao izriču često puta i najvišu moguću kaznu za pedofile najčešće smanjuju, najčešće smanjuju, često puta i prepolavljaju. Dakle, nije problem u samim zakonima, nego je problem u pravosuđu i u provedbi zakona. U Sloveniji su se na primjer suci koji su svjesni dakle kolika je žrtva dijete koje je zlostavljano davnih dana dogovorili da će izricati najveću moguću kaznu po zakonu. Eto, naši su izricali često puta najnižu kaznu koju su mogli. Toliko o njihovoj svijesti i odnosu prema djeci. Znate gdje još padaju slučajevi zlostavljene djece u vodu. U nepravovremenoj obradi djeteta. Onog trenutka kada dijete nekoj osobi prizna da je seksualno zlostavljano, onog trenutka kada dijete o tome progovori, kada se to prijavi nadležnim institucijama u najvećem broju slučajeva se oteže i po nekoliko mjeseci da bi se napravila dobra obrada. U zadnje vrijeme samo je nekoliko bilo slučajeva koji su odrađeni profesionalno na način na koji je propisan u zadnjim izmjenama za vrijeme bivše Vlade u Zakonu o sudovima za mladež, a to je da se u trenutku kada dijete kaže da je zlostavljano istog trenutka napravi vještačenje i to na način da sudjeluju svi kojima je iskaz djeteta potreban i da se dijete ne može ispitivati više od tri puta. Nažalost još uvijek imamo praksu da se dijete ispituje i više od 7 puta. Nakon takvog maltretiranja dodatnog djeteta i dodatnog traumatizirana više ne možete dobiti nikakav iskaz. Da ne govorim da postoje one neke druge situacije gdje se sa djecom može i manipulirati pa je i sa druge strane pritisak na dijete i kontaminacija njegovog iskaza isto tako vrlo dakle vjerojatna i moguća. Kako ćemo progoniti pedofile kad u Državnom odvjetništvu još uvijek sjedi osoba koja je dokazano zataškavala slučaj zlostavljanja u Brezovici? Nažalost Državnoodvjetničko vijeće nije imalo dovoljno profesionalnog uvida i odgovornosti da takvu osobu privremeno makne iz rada Državnog odvjetništva. Ljudi koji bi trebali progoniti seksualne zlostavljače rade na tome da često puta cijelu slučaj zataškaju. Na taj način, sa takvim ljudima, neprofesionalnim, neetičnim, teško da se ovakvim izmjenama zakona bilo što možemo pomaknuti na bolje. Kad je u pitanju tema dakle seksualnog zlostavljanja djece htjela bih iznijeti samo jedan zaključak. U ovoj zemlji za takvo djelo mogu biti osuđeni, i najčešće su osuđeni ljudi koji nemaju nikakav status u društvu, sirotinja. Liječnici, odvjetnici, diplomati, poduzetnici, ugledni ljudi uglavnom nisu osuđeni. Oslobođeni su i prva rečenica koju takvi ljudi kažu svojim suprugama kada idu prijaviti zlostavljanje vlastitog djeteta kažu samo idi, ja ću dobiti sudski spor, neću biti osuđen, dobit ću čak i dijete, jer ti znaš da ja to mogu, ja imam novce, imam veze. Idem malo na gospodarski kriminal gdje stanje nije ništa drugačije. I u gospodarskom kriminalu je danas postalo kod jednog dijela ljudi normalno da se banka ne mora pljačkati. To je još kod ovih koji funkcioniraju na primitivnoj razini puška, čarapa na glavu. Kod onih malo pametniji pokrade se banka legalno odlukom suda kao u slučaju "Retak". Tu su čak i suci kad je izašla, kad je izašao vaš prijedlog Kaznenog zakona u javnost, čak su i suci upozorili da vam fali ta odredba po kojoj bi se takva jedna rabota mogla kazniti. Svi oni koji su to napravili u sustavu pravosuđa su zaštićeni i nema nikakve mogućnosti da ih progonite onog trenutka ako donesenu neku odluku koja je društveno štetna. Nažalost, kako se boriti sa kriminalom kada se hrvatsko pravosuđe danas svelo na tri sudačka imena koja mogu suditi u Hrvatskoj? Igor Šarić u Rijeci i još dvoje sudaca u Zagrebu. Sve drugo nemate. Dakle, čim se radi o nekom malo vatrenijem rekla bi, ili težem slučaju, onda imate troje ljudi kojima možete povjeriti takve predmete. Na tako malom broju profesionalnih, odgovornih i stručnih sudaca ne može se dobiti bitka sa kriminalom. I izmjene zakona u ovakvom obliku apsolutno ne znače ništa. Nažalost, u ovoj zemlji kriminalci, lopovi šetaju. Jedino ako može doći pod udar zakona i dobru pravosudnu odluku, jer npr. jedna baka od 84 godine koja je završila u zatvoru zbog toga što nije platila struju. Kriminalci i lopovi šetaju svim našim gradovima, ali starica od 84 godine je dobila uredno presudu i završila u zatvoru zbog neplaćene struje. Čak štoviše kaže sutkinja, pa gospođa je imala mogućnost žalbe, nije napisala žalbu. Starica od 84 godine. I na kraju, vrlo kratko oko alimentacija. Ni tu se ništa neće promijeniti. Nažalost, svih onih 200 tisuća roditelja koji ne primaju alimentaciju, ili bolje rečeno djece koja imaju pravo na tu alimentaciju neće je ni u buduće dobiti. Kazna zatvora je i do sada postojala. Sudovi je nisu izricali. Dijelovi Obiteljskog zakona koji bi trebali pomoći u naplati alimentacije se isto tako ne primjenjuju. Prema tome, gospodo iz Vlade, nije problem u zakonima, problem je u primjeni, problem je u jednom neefikasnom sustavu koji niti se može obračunati sa kriminalom i lopovom, niti sa onima koji ne podmiruju svoje obveze prema djeci.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Kruno Peronja.
Kolegica je netočno izjavila da samo 3 suca u hrvatskoj državi mogu suditi u nekim vatrenijim postupcima. Ja bih mogao nabrojiti bezbroj. I to je jedna uvreda prema kolegama sucima, jer i Splitu i u Šibeniku i u Zadru i u Dubrovniku gdje sam bio kao odvjetnik ima vrsnih, prvoklasnih, poštenih, pravednih, vrhunskih sudaca koji mogu suditi sve, pa i najteže procese.
Drugi ispravak, poštovani zastupnik Branimir Pasecky.
Ja bih isto rekao ovo da nije točno da su samo tri suca u Hrvatskoj sposobna da vode kvalitetno suđenja, a da ne pitam šta ste nam to stavili, koje suce. I zanima me o kojoj vi zemlji govorite? Kako se zove ta zemlja?
Poštovani zastupnik Marin Jurjević, replika.
Da, mislim da je ovdje najmanje prostor za ideološko obračunavanje. Kad se govori o seksualnom zlostavljanju djece, meni je drago što se povećavaju ove zapriječene kazne. Ali molim vas lijepo, spolni odnošaj s djetetom ili silovanje, tu vam je raspon najmanje zapriječene kazne 3 godine, najmanje. Onda imamo 5 godina, 8 godina. 3 godine je kolokvijalno i da mi oproste svi oni koje se to tiče. 3 godine je za obično silovanje djeteta. 5 godina za ponižavajuće silovanje. Molim vas lijepo, koje to silovanje općenito nije ponižavajuće? A što tek kad govorimo o silovanju djeteta? Dakle, to je 5 godina minimalna kazna. I ako dijete umre prilikom silovanja onda je zapriječena kazna 8 godina. Moj prijedlog je da za sve tipove silovanja djeteta, ili seksualnog iskorištavanja bude dugotrajni zatvor, bude najduže šta se može zamisliti kao najniža moguća kazna. A sve više je dobro došlo. I ovo, ja ne znam, zbilja ovdje je teško govoriti bez emocija, a da se netko i ne povrijedi. Ali licitiranje sa oblikom silovanja je … [[Govornik se ne razumije.]] silovanja od običnog do sa posljedicom smrti je za mene strašno. I inače, za silovanje je predviđena minimalna kazna 3 godine. A isto tako i za silovanje mislim kod odraslih osoba, i tu ne govorim, također tri godine je minimalna kazna sa mogućnošću šta ja znam više. Po meni je to jednostavno, naročito kada se govori o djeci, teško prihvatljivo. Zaista takav tip manijaka, luđaka treba odstraniti iz društva na što dulji period, a da ne govorim o onima koji izađu iz zatvora pa ponovo rade iste stvari. U Sjedinjenim Američkim Državama za tri puta ponovljeno isto djelo prijeti vam doživotni zatvor pa radilo se i o provali u auto.
Odgovor na repliku, poštovana zastupnica Milanka Opačić.
Pa evo možda da krenem sa ovim zadnjim što je rekao kolega Jurjević oko SAD-a i njihovih kazni. Kolega Jurjeviću u Sjedinjenim Američkim Državama najniža kazna koju dobivaju pedofili je 15 godina zbog toga što su Amerikanci izračunali da im je ustvari to potreban period u kojem takvi ljudi prolaze psihoterapiju u zatvoru i po izlasku više od 80 i nešto posto ljudi više ne ponavljaju dakle postupak zlostavljanja djeteta. Kod nas na žalost ne postoji niti psihoterapijski tretman, ljudi mogu otići u zatvor međutim nitko ne radi psihoterapiju s tim ljudima, a ona je njima definitivno nužna i potrebna. I s druge strane kada je u pitanju ovo alimentiranje sa silovanjem djeteta i sa kaznom zatvora, apsolutno mislim da nema čovjeka u ovoj državi koji ne bi htio da je svaki zlostavljač djeteta zatvoren na najdužu moguću zatvorsku kaznu. Međutim isto tako je činjenica da često puta Državno odvjetništvo ono što je čisto silovanje djeteta kvalificira kao bludnu radnju i da zbog toga veliki broj slučajeva pada u zastaru. A što se tiče djeteta koje je zlostavljano, samo bi htjela reći nešto, ta djeca žive ubijena, njihove traume su doživotne.
Poštovani zastupnik Nenad Stazić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Ovaj zakonski prijedlog zanimljiviji je o tome čega u njemu nema nego o tome što ovdje piše. Po tome čega u njemu nema, vidi se da predlagatelj Vlada Republike Hrvatske neke pojave u društvu očito ne prepoznaje kao društvenu opasnost ili možda kao društvenu opasnost prepoznaje ali je ne želi sankcionirati. Neće pa neće! Na uporne molbe, upozorenja zastupnika da su takva ponašanja u ovom društvu opasna i neprihvatljiva. Eto npr. predlagatelj kaže u obrazloženju da nije prihvatio prijedloge kluba SDP-a u svezi dopune članka 114. u odnosu na neisplatu plaće radnicima u propisanom razdoblju. Pa kaže da se zaštita isplate plaća može ostvariti i bez kaznenopravne prisile koja je krajnje sredstvo zaštite vrijednosti jer je to propisano kao kažnjivo djelo prekršaja Zakona o radu. Znači neisplatu plaća radnicima predlagatelj ne smatra tako ozbiljnim djelom da bi ga trebalo kaznenopravno goniti, dovoljno nek' to bude tamo u Prekršajnom zakonu a radnici kako im bude, pa onaj tko im ne isplati plaću bit će prekršajno kažnjen. Možete si mislit kazne! A vjerojatno kakva je sudska praksa možda će dobiti novčanu kaznu od 300 kuna. Pa zašto da on sad isplaćuje radnicima? Kakav je njegov motiv i kakva je zapriječena kazna, odnosno kakav je stav društva prema takvom čovjeku? Ali mene više zanima kakav je stav Vlade, kakav je stav predlagatelja. Čime on to motivira svoje obrazloženje da ne smatra potrebnim u Kaznenom zakonu kažnjavati one koji ne isplaćuju plaću radnicima. Vladi takva zaštita nije potrebna, premijer i ministri dobijaju plaću redovito. Što ih briga za radnike, što da oni sada brinu o radnicima i da one koji im ne daju plaću, kazneno goni. Zašto? Nema Vlada u tome nikakav interes. Ali se čudim kada bude upozorena kod prvog čitanja od strane kluba SDP-a, da ipak tu primjedbu ne uvaži pa možda se nije sama Vlada sjetila, ali kad joj drugi kažu dajte unesite to u Kazneni zakon, zaštitimo dodatno radnike, pošaljimo ovoga koji ne isplaćuje plaću u zatvor pa da vidimo hoće li im onda ne isplaćivati plaću. E to Vlada neće. To se Vladi ne sviđa i Vlada kaže dovoljno je to i prekršajno goniti. Kolegica Ingrid je već govorila o tome čega ovdje također nema, o jednom kaznenom djelu zlouporabe povjerenja vjerovnika. Zašto bi to bilo potrebno donositi? Pa ne iz akademskih, teoretskih razloga, zato što to neznam sveučilišni profesor ili možda čak ni iz komparativnih razloga, zato što to postoji u Italiji, u drugim zemljama Europe, ma nego zato što je to u Hrvatskoj prijeko potrebno. Jer se upravo taj oblik zloupotrebe povjerenja često događa opet na štetu radnika najsiromašnijih. Kako? Čovjek se zaduži, zaduži svoje poduzeće, ne isplati, ne vrati vjerovnicima, ode u stečaj ali prije toga izvuče imovinu, radnici ostanu bez posla i to se učestalo događa. I zašto mi sada takve štitimo? Zbog čega? Ja ne razumijem. Kome je u interesu da se takvi prevaranti zaštite. Ja sam razmišljao i razmišljao i nikako da dokučim čime se to Vlada rukovodi da neće takve goniti. Zašto su vam toliko prirasli srcu? Zbog čega? Jeste im dužni nešto pa im vraćate dug? Pa recite to da javnost zna. Jer ako im niste dužni, ako im ne morate vratiti dug pa unesite to u Kazneni zakon da ih pošaljemo u zatvor, ne mi nego sudovi. Nije mi jasno zašto to nećete napravit! Upozoravali smo na to kod prvog čitanja, pa dobro ako ste propustili, pa dogodi se da se propusti, ali kada ste upozoreni vi opet nećete, nećete pa nećete. I kolegica Ingrid ima potpuno pravo kad kaže, ma kako se može od onih koji su takve stvorili očekivati da ih sada kažnjavaju. Ne može, to bi stvarno bilo nelogično. I svi naši vapaji, sve naše molbe da Vlada ipak uvaži ove zahtjeve i da zajedno kroz ovaj Parlament, kroz izmjenu ovog Kaznenog zakona stanemo takvima na rep, a možda i na glavu, Vlada odbija. Pa vi njih štitite i dalje. Bilo bi potrebno u Kazneni zakon unijeti još jedno kazneno djelo koje možda i ne postoji u drugim zemljama, zloupotreba povjerenja birača. Jer pogledajte što se događa ovdje. Ovdje birači vam izlaze na izbore, npr. na lokalne, izaberu neku vlast, a onda netko drugi kupi mandate, kupi i osvoji vlast mimo volje birača. Ministar potpisuje takav jedan trgovački ugovor. U Sisku sad imate vlast Pintarića koji je to napravio zbog materijalnih pobuda. On je odmah povećao sebi plaću dvostruko i svima onima koji su mu pomogli u toj izbornoj prijevari. Pa ljudi dragi, hoćemo li mi takve pojave stimulirati? Hoćemo mi takvima gledati kroz prste, hoćemo li ih poticati da to rade ili ćemo, brate, u Kaznenom zakonu napisati da je zloupotreba povjerenja birača prijevara birača i izigravanje njihove biračke volje, njihovog ustavnog prava? Je li to kazneno djelo? Pa kad takvog jednog Pintarića strpamo u zatvor, kad jednoga ministra Vukelića strpamo u zatvor zbog potpisivanja ugovora, onda se to valjda više neće događati. Ili možda hoće kod izuzetno bezobraznih ljudi, ali sigurno će ih biti manje. Sigurno će ih biti manje. E sad, nek meni predlagatelj kaže a zašto to neće? Što to sad predlagatelju smeta da se poštuje volja birača? Gdje je tu logika? Kojom mišlju se predlagatelj vodio da on stimulira kupovinu mandatima jer neće ju kazniti, neće ju opisati kao kazneno djelo. I na kraju, e ali šta se štiti? Što se posebno štiti? Štite se suci. Oni su toliko besprijekorni, oni su savršeni, njima ne treba nikakva kritika, a naročito ne kritika javnosti pa predlagatelj nikako neće iz članka 309. izbaciti stavak 2. i 3. Unatoč tome. Što je to što se to protivi Europskoj konvenciji za zaštitu prava i temeljnih sloboda u točki 10.1., u Ustavu Republike Hrvatske. Unatoč tome što je u postojećem Kaznenom zakonu u članku 309. stavku 1. opisana prisila nad pravosudnim dužnosnikom koja je dakako zabranjena i mora biti zabranjena. Ali predlagatelj neće uvažiti ni stajalište europskog suda za ljudska prava, prakse toga suda. Da iznošenje, da komentiranje u javnosti sudskih postupaka nije prisila nad pravosudnim dužnosnikom. Jer molim vas, pa kakav je to sudac koji ne može otrpiti jedan novinski članak. Ako on ne zna donijeti nepristranu presudu zbog toga što je netko u novinama napisao ili nije napisao, pa taj ne može biti sudac. To je nezrela osoba onda. Pa njega Državno sudbeno vijeće ako se protiv toga buni treba odmah razriješiti. Reći mu, čovječe sazrij pa ćeš onda biti sudac. Suci su javne osobe i one djeluju u zaštiti zakona, moraju raditi po zakonu i u zaštiti javnih interesa. I njihov rad mora biti podvrgnut i sudu javnosti kao rad svake druge javne osobe. Ali predlagatelj očito misli da su kod nas suci fenomenalni, pa i oni koji sude u slučaju … [[Govornik se ne razumije.]] pa i jedan sudac koji pobjegne s mjesta nesreće, a i danas je sudac. Prometne nesreće. I danas je sudac. Nije više raspravni, sad je istražni. Ja vas pitam kako će on voditi istragu u jednoj prometnoj nesreći protiv nekoga tko je pobjegao s mjesta nesreće kad je sam kao sudac to učinio? Kakvu će on istragu provoditi? Ali to sad ne smije o njemu ni reći, ne smijete to javno reći jer je to prisila nad pravosudnim dužnosnikom. Eto, žao mi je da nije predlagatelj uvažio dobre prijedloge iz Parlamenta. Ali što možemo? Kakva Vlada takav i prijedlog.
Ispravak netočnog navoda, poštovana zastupnica Ivanka Roksandić.
Hvala gospodine predsjedniče. Pa moram već ne znam po koliko puta ispraviti ovdje u ovoj sabornici navod, ovaj puta kolege Stazića. Netočno je da je sadašnji gradonačelnik, gospodin Pintarić kupio vlast i prevario sve. Točno je da su dva članak SDP-a, vijećnika nezadovoljni radom stranke u Sisku i tadašnjeg gradonačelnika gospodina Vidovića izglasali nepovjerenje gradonačelniku Vidoviću i tada je gospodin Pintarić dobio vlast.
Replika, poštovani zastupnik Pero Kovačević.
Poštovani gospodine predsjedniče, prvo moram kazati da se slažem s ovim dijelom kolege Stazića, da je bio utemeljen prijedlog vezano za dopunu članka 114. KZ-a da se uvede i kazneno djelo glede neisplate plaće radnicima. Nažalost, to nije napravljeno. Ali kolega Staziću bar je vaš prijedlog naslovljen u prijedlozima i mišljenjima koja su dana na prijedlog zakona, a koja predlagatelj nije prihvatio. Ja imam još goru situaciju, ja sam dao prijedlog o zaštiti zviždača, znači radnika koji prijavi korupciju. Čak i nema ovdje da sam ja taj prijedlog dao pa proističe kao da to nisam govorio. A ima i u fonogramu i što je jedan vrlo bitan dio zbog toga što kad mi pokrećemo i sad smo opet dali u proceduru Zakon o izmjeni i dopuni Zakona o radu, vezano za zaštitu radnika, znači zaštitu žvizdača, onda nam Vlada govori o tome kako bi to trebalo u Kaznenom zakonu. Ja predlažem da se uvrsti u Kazneni zakon, a čak ga nema ovdje. Vi bar imate tu sreću da je vaš prijedlog ovdje stavljen da je bio i da nije prihvaćen. Moj kao da nije ni bio, a dao sam ga. Hvala.
Replika. Poštovani zastupnik Nenad Stazić, odgovor na repliku.
Nemojte se kolega Kovačeviću čuditi što vas Vlada nije navela u ovom obrazloženju. Malo bi bilo previše da ipak javno prizna jer se vaš prijedlog također ticao prava radnika. Malo bi bilo previše da čak na dva slučaja prizna kako joj nije stalo do prava radnika. Pa zar nije dovoljno što je to priznala u ovom članku 114. što je rekla što nas briga za radnike, ljudi Božji? Pa nisu oni tu valjda da štite radnička prava. Pa nemojte kolega Kovačeviću baš toliko biti naivni. Prema tome, sasvim je logično da su dobili vaš prijedlog kao što su odbili i prijedlog SDP-a. Jer to je ono, to je po istom ovom tumačenju po kojem je Pintarić koji je bio manje glasova i za kojeg građani nisu, izglasali gradonačelnik legalan. To vam je to isto tumačenje.
Poštovana zastupnica Ingrid Antičević-Marinović, replika.
Kažete, kolega Staziću, da se čudite kako to predlagatelj nije prihvatio prijedlog Kluba SDP-a da se kazneno djelo inkriminira neisplata plaće radniku te se čudite Vladinom obrazloženju da će se eto tobože štititi prekršajnim kaznama. Međutim, ovdje obrazloženje je još čudnovatije. Naime, predlagač kaže da je to nepotrebno, neisplatu plaće radnicima inkriminirati kao kazneno djelo kad je već kazneno djelo pravo na plaću. Dakle, zadovoljavamo se čistom apstrakcijom ali to predlagač niti ne zna da mu to postoji u zakonu i mogu reći da će ovo stvoriti jedne ozbiljne poteškoće kakav je nomotehnički zakon i to Kazneni zakon, gotovo vrhunski zakon jedne zemlje. Molim vas evo vam primjer. Članak 5. govori kako će se nešto usuglasiti sa Zakonom o izvršavanju kaznenopravnih sankcija, dakle zakon koji davno više nije na snazi. Pa molim vas, pa tko piše ove zakone? Pa dajte vašem piscu skrenite pozornost da u Hrvatskoj 2001. godine donesen je Zakon o izvršavanju kazne zatvora. Ne postoji nikakav Zakon o izvršavanju kaznenopravnih sankcija. To članak 5., a takvih nomotehničkih bisera je prepun ovaj Zakon, prijedlog. Niste ispravili ono što u prijedlogu novele je bilo. Imate situacija da je kvalificirani oblik blaže se kažnjava nego osnovni oblik.
Poštovani zastupnik Kruno Peronja. A pardon. … [[Upadica se ne razumije.]] Da, da. Zastupnik Nenad Stazić.
Hvala lijepa. U pravu ste kolegice Antičević Marinović kad kažete da pravo na zaradu, pa tko uskrati pravo na zaradu nikako ne može biti isto tko ne isplati plaću radniku. Pravo na zaradu dolazi prije prava na plaću. Znači radnik kojem nije isplaćena plaća on je ostvario pravo na zaradu, on je konzumirao to svoje pravo da ostvari pravo na zaradu, jedino što mu se ne isplaćuje plaća. Tu razliku on je svoje pravo konzumirao, prema tome ono nije prekršeno. Kad mu se ne isplati plaća nije prekršeno pravo na zaradu. Pravo imaš, a to što ga nisi … [[Govornik se ne razumije.]] E vidite tu distinkciju Vlada dakako ne shvaća, iako ja sumnjam da ne shvaća jer to nije teško shvatiti nego Vlada to namjerno neće unijeti u zakon. Vladu se upozorava dajte unesite to u zakon. Namjerno neće, a neće ni objasniti zašto neće. Pa što su njima radnici ove zemlje toliko krivi? Pa što su im se toliko zamjerili da eto neće ih uzeti u zaštitu čak ni onda kad treba im isplatiti zarađenu plaću.
Poštovani zastupnik Kruno Peronja. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, gospođo ministrice sa suradnicima, kolegice i kolege. Upravo je ova faza, druga faza reforme pravosudnog sustava onako kao što je i u roku, kao što je to i Vlada predložila čime se ističe da jedino sustavno rješavanje može uroditi plodom na suzbijanju i reduciranju kriminala, odnosno kaznenih djela. Uz taj sustav valja istaknuti i Zakon o prekršajima, zakoni koji su u samom sustavu potrebni da bi cjelovita i okvirna učinkovita zaštita mogla uroditi plodom kao Zakon o kaznenom postupku, pa Zakon o policiji i naravno ono što želimo istaknuti jest onaj sustav koji treba dovršiti do kraja. Posebno bih istaknuo da ovim pristupom i izradom Konačnog prijedloga Zakona o izmjenama i dopunama Kaznenog zakona na prvom mjestu se uočava i stavlja da neke sankcije treba pooštriti, odnosno da se povisuje donja posebna mjera i povišenje posebne gornje mjere ili kazne. Ono što posebno valja istaknuti jest upravo težnja za zaštitom od jednog modernog zla, a to je zloporaba opojnih droga gdje je gotovo u srž pogođena kako i na kakav način pooštriti kaznenopravnu represiju, kako i na koji način bi trebalo doista povisiti kaznu i to na način da ona služi kao odgojna popravna mjera, ali i opomena svim onima koji tako nešto rade da će ih stići i zaslužena kazna. Svjedoci smo također da se želi maksimalno zaštititi i pravo djeteta, pravo obitelji, konačno da i to stavimo na prvo mjesto. Zato i jest važna kaznenopravna zaštita iznošenja osobnih ili obiteljskih prilika kao što je to navedeno u članku 201. KZ-a koja se proširuje na štetu djeteta koje je zbog toga izvrgnuto ruglu svojih vršnjaka ili drugih osoba ili su joj prouzročene teže duševne smetnje dok se u novom stavku posebno inkriminira službena osoba ili osoba koja u obavljanjuu svoje profesionalne djelatnosti počini ovo kazneno djelo u odnosu na dijete. Ona je u suglasnosti sa međunarodnim konvencijskim standardima i suvremenoj povećanoj zaštiti djece, no možda je u tom baš dijelu trebalo još preciznije i detaljnije u tom tekstu posebno kad se kaže u članku 58. to i još precizirati bolje, čvršće i dublje jer velike su traume koje dijete u djetinjstvu doživi i da to traje gotovo cijeli život, a zna se puno puta potvrditi da i zbog toga čini i neka devijantna ponašanja u kasnijoj fazi života. Stoga i u svezi takvih pristupa zasigurno valja voditi računa da još je strožije i u nomotehničkom smislu, ali i u izvršavanju riješi podmirivanju uzdržavanja za dijete ili maloljetne osobe i to na način u visini i rokovima kako je to navedeno ili odlukom suda ili ovršnim nalogom i da tu ne smije biti nikakvih sentimentalnosti jer tko nema razumijevanja za vlastito dijete taj zasigurno nema razumijevanja ni za druge svoje sugrađane. Također se slažem i napominjem da je vrlo važno sankcionirati i ona najteža djela protiv djece od pedofilstva, silovanja i drugo, da tu ne treba imati nikakvog milosrđa niti gledati na kakav način izolirati takvu osobu jer je potvrđeno u praksi da kad jedanput to napravi da je često podložna i takvim ponovnim činima i povratima gdje stradavaju nedužna djeca. Stoga, kako podaci govore da su osobna prava djece najugroženija baš upravo na području tog izbjegavanja uzdržavanja, obiteljskog nasilja i pedofilije moram istaknuti da još odlučnije trebaju pravosudna tijela sva energično ustati da bi se upravo nasilje nad djecom zaustavilo i sankcioniralo kad se ono dogodi. Stoga je ovaj zakon uz ono što se govori uz članak 126. gdje se navodi i normira se kazneno djelo primanja mita da je posebno navedeno takvo kazneno djelo jer ono ugrožava ne samo javni poredak u cjelini već i povjerenje građana u institucije države, sumnja se u sve i svakoga, gotovo se nameće zaključak da svatko može napraviti nešto tko ima novaca a da drugi koji ne mogu to napraviti da to uopće i nisu kadri. A povjerenje u pravnu državu stječe se upravo institucijama, pravosudnim sustavom i kažnjavanjem svih onih koji na takav način žele doći do svojih navodnih prava. Stoga je povišenje donje i gornje granice izvrsna stvar koja treba potvrditi da ovakav sustav i fazno rješavanje u reformi pravosudnog sustava može dati prave rezultate. Upravo ovakav pristup jeste pravi koji može osigurati i omogućiti da svim građanima stvori pretpostavku da svoja prava zaštite i vjerujem da nam treba konačno shvatiti da ipak u izvršavanju svih zakona i propisa sudjeluju ljudi i nije na odmet se sjetiti ono iz reforme pravosudnog sustava o jednoj trajnoj edukaciji ne samo sudaca nego i ostalih koji djeluju u pravosudnom sustavu jer je to jedini način da uhvatimo korak sa suvremenim svijetom i sa suvremenim tehnologijama, primjerice internetom, primjerice mobitelima što sve, opet ponavljam, govori o izazovima koji se stavljaju pred djecom i pred mlađim naraštajem jer zaštiti djecu valja od dječjeg vrtića nadalje, ne samo odgojem, kućnim odgojem već i institucijama a Kazneni zakon je jedan od onih koji mora to na pravi način sankcionirati. Također, kao što se vidi da je upravo radna skupina za izradu nacrta i vanjski član i članovi odbora da su kazali odmjerenim i kompleksnim promjenama koji se ovdje navodi. Drago mi je što su sudjelovali tu u radnoj skupini od sudaca Vrhovnog suda ali bih stavio jednu zamjerku da predstavnici županijskih sudova moraju biti ne samo iz grada Zagreba nego i iz ostalih gradova gdje postoje također vrsni suci. Također od zamjenika glavnog državnog odvjetnika, Hrvatske odvjetničke komore, konačno i odvjetnici dolaze kao normalni subjekti u pravosudnom sustavu koji moraju dati prilog da naši zakoni budu kvalitetni, dobri i koji moraju biti izvršavani. Također se temelji ova promjena i na ispitivanjima javnog mijenja. Dakle, sve se analiziralo i uzelo u obzir kako bi ovaj prijedlog koji je pred nama bio kvalitetan i dobar. I on to upravo jest jer ne možemo sporadično i preko noći rješavati ovako važne stvari već jedino temeljito i vodeći računa o rezultatima istraživanjima o tzv. sudskoj, zakonskoj politici kažnjavanja, također i konzultirajući pravosudne djelatnike i dužnosnike koji su to radili dugi niz godina. Zato ovaj zakon treba podržati i donijeti čim prije.
Hvala. Replika poštovani zastupnik Marin Jurjević.
Kolega Peronja je spominjao zapriječene kazne kod seksualnih delikata. Recimo, meni je čudno da se recimo kod silovanja ustvari digla se donja najniža granica. Sada je to tri godine. Ova najviša deset godina se nije dirala zapriječena kazna za silovanje. Najteži oblik sa smrtnom posljedicom itd. je deset godina, najbenigniji ako se to može tako, ono što ja teško mogu prihvatiti oblik silovanja je tri godine, tri do deset godina. Imamo ovdje prisila na spolni odnošaj. To je u članku 50. Tu je zapriječena kazna od šest mjeseci do pet godina. Dignuta je sa tri mjeseca na šest mjeseci do pet godina. Sada ja ovako zdravo razumski razmišljam. Koja je razlika između silovanja i prisile na spolni odnošaj? Silovanje je upotreba sile itd. prijetnja. A šta je to prisila na spolni odnošaj? Prijetnja nekim teškim zlom. To znači ako ja nekoga silujem ili prisilim na spolni odnos prijeteći da ću mu pobiti familiju ne znam u što bi to spadalo, je li ovo od šest mjeseci do pet godina ili ovo od tri do deset godina. Čini mi se da se tu ostavlja veliki prostor da tako kažem za slobodnu procjenu onoga tko će odlučiti o sudbini ovoga tko je izvršio prekršaj. Iskorištavanje djece ili maloljetnih osoba za pornografiju. Ovdje je zapriječena kazna bila jedna do pet godina a sada je jedna do osam godina. Ispada da vas za raspačavanje pornografskog materijala mogu kazniti osam godina a za silovanje tri godine. To je sasvim moguće u našoj praksi. Svakodnevno se suočavamo s takvim slučajevima. Evo, danas iz novina, jučer "U subotu pušten zbog prijetnje očuhu, za nekoliko sati silovao pokćerku, silovao maloljetnicu nakon što ga je sudac pustio na slobodu, silovao petnaestgodišnjakinju i odmah pušten na slobodu" itd. Dakle, tu je jedan raspon slobodne procjene takovi da čini mi se bar šta mi možemo. Možemo utjecati na suce na takav način da budemo mi jasniji ako oni već nisu jasniji.
Odgovor na repliku poštovani zastupnik Kruno Peronja.
Vjerujem da su doista radna skupina koja je to radila dobro obavila svoj posao ali se slažem upravo da u ovim situacijama bude što viša sankcija. I još bih dodao da se i o vještacima povede računa jer ne može se dopustiti improvizirano vještačenje od slučaja do slučaja. Vjerujem, ponavljam, da će na to i predlagatelj dati valjani odgovor. Za takve stvari kad su djeca u pitanju najstrože kažnjavanje i najduže i donja i gornja granica.
Poštovana zastupnica Vesna Škare-Ožbolt. Izvolite!
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Poštovane kolegice i kolege! Ja se pridružujem onima koji pozdravljaju pooštravanje sankcija i kazni. Međutim, čini mi se da nismo dobili ustvari jednu cjelovitu informaciju da bi mogli donijeti ovakav prijedlog Kaznenog zakona. Mislim da bi trebalo dobiti informaciju dokle je stigla reforma ZKP-a, da li će se izbaciti istraga, dokle je došla reforma prekršaja ili će nam prekršajne kazne i puniti zatvore. Do kuda je došla reforma zatvorskog sustava budući da je zatvorenika sve više, zatvora sve manje? Ako ćemo pooštravati sankcije i kazne tada će očigledno zatvora biti premalo. Dakle ja sam očekivala da ćemo ipak ovdje dobiti jednu cjelovitiju informaciju. Mislim da bi trebalo napraviti jednu cjelovitu reformu kaznenog sustava i zato predlažem da sa ovim Prijedlogom zakona idemo u treće čitanje kada dobijemo cjelokupnu informaciju što mislimo napraviti sa prekršajima? Što mislimo napraviti sa ZKP-om? Do koje mjere će ići reforma zatvorskog sustava i onda napraviti ovako pooštreni Kazneni zakon. To mi se čini nekakav redoslijed sada kada smo sve ovo saslušali prijedloge. Ima tu puno kvalitetnih prijedloga koji nisu uzeti u obzir i čini mi se da bi sa ovim prijedlogom trebalo ipak još malo pričekati ako smo do sada čekali i napraviti kvalitetan kazneni sustav, a ne samo jedan dio a to je izmjena peta ili šesta Kaznenog zakona. Jer kada pogledate, kada pogledate države Europe Hrvatska je zasigurno po tome najsigurnija zemlja u Europi. Podaci kažu na 100 tisuća stanovnika imamo daleko manje kaznenih prijava od jedne Slovenije, od jedne Mađarske. Tri puta manju od jedne Austrije, od Italije. I kada to pogledate onda se postavlja pitanje zašto svakodnevno u medijima posebno u «Crnoj kronici» i čitamo a i slušamo o počinjenim kaznenim djelima koja su po brojnosti i težini takvi da građani se doista ne osjećaju više sigurno. Koji su puno brutalniji npr. nego u drugim susjednim zemljama koje imaju veće, veći broj kaznenih prijava. Sve se učestalije radi o grubim razbojstvima usred dana u gradskim središtima, o dramatičnim nasiljima u obitelji. O tome su i kolege govorile. O pedofilskim aferama, o tamnoj brojci korupcijskih kaznenih djela i tome slično. Što kažu naši građani? Ministarstvo pravosuđa je 2004. godine napravilo jedno vrlo kvalitetno istraživanje i građani odnosno ocjena javnog mnijenja je da institucije kazneno-pravnog sustava loše funkcioniraju. Građani su nezadovoljni radom sudstva. Prije svega zbog dugotrajnosti kaznenog postupka i neadekvatno blage primjene kazneno-pravne represije. Dakle jednom riječju građani sve manje vjeruju da im pravni poredak i institucije kaznenog pravosuđa osiguravaju normalni život bez straha za vlastitu sigurnost, sigurnost njihovih obitelji. I upravo zbog toga mi ovdje u zakonodavnoj vlasti moramo dati svoj doprinos jednoj cjelovitijoj reformi kaznenog sustava u kojem bi ova izmjena Kaznenog zakona bila jedan kvalitetan dio. Javnost je doista slabo obaviještena o kaznama za najteža kaznena djela. I najveći dio javnosti doista smatra da su kazne preblage i kako mi odgovaramo povećavamo, povisujemo i minimum i maksimum kazni, a da pri tome nismo pripremili cijeli kazneni sustav. Ja ću još jedan dio spomenuti. Ne mogu izostaviti upozorenje na doista jedan ozbiljan problem u djelovanju kaznenog pravosuđa a vezan je za korupcijska kaznena djela i kaznena djela organiziranog kriminala. Nas je Europska komisija u proljeće 2004. godine upozorila na problem korupcije i organiziranog kriminala. I 2005. godine problem korupcije je i dalje naveden kao ozbiljan problem koji utječe na društvo. U ovoj godini očigledno je korupcija još gora nego ranije. I na to trebamo obratiti pažnju posebno u smislu i u svjetlu onoga što sam govorila; reformi kaznenog sustava, a ne samo Prijedloga Kaznenog zakona. Nešto što je u Kaznenom zakonu, u Prijedlogu Kaznenog zakona bilo a sada je tajno nestalo i ja ću to dovesti možda u kontekst ne isplata plaća radnicima koje nije kazneno djelo, za koje nema kazne zatvora što u drugim zemljama je. Ali imate na primjer kazne zatvora za klevetu dok je u drugim zemljama nemate. I doista ne znam što se dogodilo od najava koje su bile prošle godine da će se izbrisati, izostaviti kazna zatvora za kazneno djelo klevete posebno novinarske klevete. To je i premijer sam najavljivao. Zašto se od toga odustalo? Zašto je ostao zatvor za kazneno djelo klevete? Ja mislim da zatvore treba puniti puno ozbiljnijim djelima, nedjelima a za kazneno djelo klevete propisati novčanu kaznu odnosno ako se ona ne može ispuniti tada rad za opće dobro. I inače bi trebalo za kaznu zatvora do 3 mjeseca propisati novčanu kaznu ili rad za opće dobro. Na ovaj način opet ćemo puniti zatvore bagatelnim kriminalom, bagatelnim ili malim kaznama, a pravi kriminalci će čekati na svoj red u zatvor. I ja molim predlagatelja da mi odgovori na ovo pitanje. Ja ću predložiti amandman. A ako bude odbijen tada ćemo očigledno morati ići na nove, na nove Prijedlog izmjena i dopuna Kaznenog zakona. Dakle jednom riječju što trebamo učiniti da se vrati sigurnost građana i u državu i u pravni poredak i u hrvatsko pravosuđe? Odgovor je jedinstven. Treba nam cijela reforma kaznenog sustava a ne samo jedan Prijedlog izmjena i dopuna Kaznenog zakona. Hvala.
Hvala. Poštovani zastupnik Šime Lučin. Izvolite.
Hvala lijepo. Kad se razgovara o ovakvom tipu zakona jako je teško o njemu razgovarati parcijalno. Mi se jednostavno susrećemo već više godina s jednom pojavom, a to je da nikako ne možemo doći u priliku da razgovaramo o kaznenom sustavu. Mi stalno razgovaramo o ratama tog zakona. Dakle na rate razgovaramo, o dijelićima. Mi nikako ne možemo zapravo, zapravo komparirati. Ustvari možemo ali u jednoj raspravi zapravo kazati gdje su i koji su problemi? Meni se zapravo čini da je u ovom dijelu kaznenog zakonodavstva, mislim da ga tu ne bi smjelo biti odnosno ne bi je smjelo biti previše politike. Svaki je zakon na određeni način izraz određene političke volje. Ali se postavlja pitanje u kojoj je mjeri recimo u konkretnom slučaju ovaj zakon izraz političke volje, a u kojoj je izraz, izraz struke? Jer ja drugačije to ne mogu protumačiti. Ako su se najavili ne znam zlostavljači dakle pedofili, dileri, kamatari, dakle oni koji najviše ugrožavaju društvo, onda ne znam zašto je to tako. Iz jednostavnog razloga. Jer ako pogledate pokazatelje dakle, a o kaznenim djelima onda ćete vidjeti da je veća, da veća ugroza su zapravo teška djela i razbojstva i prijetnja oružjem. Dakle onda imamo jedan nonsens da de facto dakle o oružju se ništa ne govori. Vi možete ilegalno posjedovati pištolj ili pušku s kojom ćete ići u nekakav prepad i za to ćete platiti tisuću kuna. A s druge strane s ovim prijedlogom, ako vas ne znam momka ili djevojku zateknu sa jointom ili sa nekakvom tabletom ecstasya mogu dobiti, mogu dobiti ne bude li državni odvjetnik dobro raspoložen do 3 godine zatvora. Prema tome, očito je dakle, očito je da upravo ta nekakva težnja da se nekakva aktualna politička volja artikulira kroz Kazneni zakon i ovako u parcijalnom dijelu ne daje zapravo rezultate. Isto tako, kod ovakvih zakona, dakle mi raspravljamo o Kaznenom zakonu, ali tu se zapravo najviše govorilo o policiji o Državnom odvjetništvu, o sudstvu. I postavlja se zapravo pitanje u kojoj smo mi mjeri u tom dijelu kaznenog progona, dakle svih tih zakona koji čine taj konglomerat koliko smo mi u tom dijelu podnormirani ili nadnormirani. Odnosno da li je moguće da su nam zakoni dobri, a da nam policija i pravosuđe ne valja ništa. Ja nisam baš sklon tome vjerovati. I onako kako smo tu danas imali prilike čuti kazati da su suci ovakvi i onakvi, da je policija takva i takva. Ja vjerujem da su oni dijelom takvi i zbog toga što mi donosimo ovakve zakone, zakone koje, kako ih donosimo. I zapravo da pokušam se samo koncentrirati na jedan primjer, a to je na članak 173. odnosno u ovom prijedlogu 40. Dakle kad je riječ o zlouporabi opojnih droga ja moram priznati da ne znam ni zašto se stalno koristi taj izraz opojnih kad bi se trebao koristi samo ovaj, ima i drugih droga, nisu samo opojne u pitanju. Ali dobro, to je sad samo formalno pitanje. Zadržao bih se jednostavno tu. Mislim da je barem u tom dijelu se moglo povesti sa nekakvim iskustvima europskih zemalja. Pa nismo trebali ići do ne znam, Bruxellesa ili negdje dalje, mogli smo skočiti do Ljubljane i vidjeti kako su Slovenci to uradili i zašto su to zapravo krenuli raditi na takav način. Obzirom da nigdje isključivo represivni sustav nije dao rezultata sam po sebi možete vi kazne ne znam staviti kolike, ali ako se te kazne ne izriču, ako one ne postaju pravomoćne, ako u zatvorima nema mjesta, onda oni nemaju nikakve funkcije, a kamo li preventivne. Prema tome čini mi se da bi zapravo trebalo i tražiti nekakve druge modalitete i pristupe rješavanja konkretnih problema, pa onda u ovom slučaju i kad je riječ o drogi. Jer koliko su mi poznata neka europska iskustva, a dobro su mi poznata, prije 20-ak, 30-ak godina većina europskih zemalja zapravo krenula je s tim represivnim dakle pristupom u borbi protiv zlouporaba droga, odnosno pokušaja eliminiranja tržišta droga. Međutim, šta se desilo i kako je to rezultiralo? Dakle, nije se otklonilo tržište, odnosno nisu se droge izuzele na način dakle da više nisu bile dostupne narkomanima, nego jednostavno se povećao policijski aparat, povećao se pravosudni aparat, odnosno državnoodvjetnički ili tužilački, kakvi hoćete, i nije bilo nikakvih rezultata. Nakon više godina što se to pokazalo da nije učinkovito krenulo se na drugi način. Krenulo se zapravo da se toj problematici priđe na način da se ide sa drugačijom dakle zakonskom regulativom. Prije svega zakonskom regulativom koja je trebala i koja bi trebala omogućiti da se i policija i pravosuđe bavi sa krupnim dilerima. Jer šta se obično u ovim represivnim situacijama i u ovakvim represivnim dešava? Zapravo okrzne se samo ovaj ulični dio kriminalne piramide, a vrh, narkobosovi ostanu netaknuti. I onda normalno imate situacije kakve imate. Dakle da vam roditelji u pojedinim sredinama vješaju imena ljudi koji jesu ili nisu jel dileri itd., itd. Stoga ću ja predložiti amandman kojim bi se trebao dakle izmijeniti stavak, odnosno dopuniti stavak 1. članka 173. odnosno po ovom novom zakonu članka 40. vezano za 173. Dakle da se riječi: "pripravaka" ubaci riječ: "u količini većoj od neznatne". Šta to znači? To znači da zapravo se policija ne bi bavila sitnim dakle, ne bih nazvao čak ni dilere, nego to su narkomani u čijim se džepovima u razno raznim racijama naiđe za vlastitu upotrebu droga. To je poznat institut droga za vlastitu upotrebu i treba se kažem samo okrenuti prema zapadu. Međutim, treba napomenuti sljedeće. Da to ne znači da oni neće biti gonjeni. Oni će biti gonjeni po Prekršajnom zakonu. Ja vas uvjeravam da će im teže pasti, ne znam, da plate tisuću ili 5 tisuća kuna kazne, nego da čekaju 6 godina zatvora ili ga nikad i ne dočekaju ili ga ne, da tako kažem ne dočekaju zbog nekih drugih razloga. Ovo je bitno iz jednostavnog razloga. Jer ako pogledate strukturu kaznenih djela vezano za droge u Republici Hrvatskoj onda vam se upravo 70% svih obrada vezano za droge odnosi na ove priče, dakle sitnih dilera i narkomana. Dakle, umjesto da oslobodimo prostor policiji i Državnom odvjetništvo koje a pro po toga Državno odvjetništvo u svojoj praksi zapravo i ta djela u većini slučajeva, ali ne i uvijek nažalost, jel kao bagatelna djela. Prema tome, mislim da bi trebalo i da bi bilo dobro da se ovo prihvati. Isto tako, drugi, još jedan stavak, predlažem da se promjeni, a to je da moramo u članku 173. uvrstiti novi zakon koji će i jasno i rigorozno kazati da se dilanje, ako hoćete tu bi čak i pristao na posjedovanje droge u školama, u blizini škola, u okolici, u okolici dakle odgojnoobrazovanih ustanova drastično kažnjava. Jer istraživanja koja su pokazala rađena su u Europi mladi su izjavili da njih 26% da im je droga dostupna u školama. Hoću zapravo reći sljedeće, da bi jednostavno morali pokušati razmisli da uz nekakve represivne mjere postoje neke druge metode. Ako vam represivne metode ne daju rezultat krenimo nekim drugim putem. Na kraju moram priznati da sam ovo predlagao i prije četiri godine susrećući se sa problemima u radu policije i zatrpanosti policije sa tim sitnim slučajevima i jednostavno je dovedeno u nemogućnost da se bavi organiziranim kriminalom. Prema tome mislim da bi bez obzira na praksu i Državnog odvjetništva itd. trebalo ovu stvar promijeniti i možda je ona najbolji primjer zapravo na kom je tragu ovaj zakon. Da ne kažem o tome, isto tako da još uvijek u Hrvatskoj nije riješeno spaljivanje i uništavanje droga. Policija je zatrpana drogom. Mislim čekamo tri godine da se neko povjerenstvo, da se procedura, da se zakon usvoji. Dakle nije sve u dužini zatvora i nije sve u represivnim metodama, postoje i neke druge metode.
Hvala. Poštovana zastupnica Ingrid Antičević Marinović.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovana ministrice sa suradnikom, kolegice i kolege. Predlagač stalno ističe kako evo Kazneni zakon mijenja se postupno u faze na rate, te faze i rate ostale su sasvim nedokučive, nerazumljive zbog čega se nešto mijenja u prvoj fazi, nekoj drugoj fazi. Čemu to? Osim ako ova Vlada valjda upravo zbog toga što je građane dovela do toga da žive na rate, pa valjda iz znaka solidarnosti s njima eto ovaj zakon mijenja na rate. Jer ja ću ponoviti, kako to da je neko društvo opasno ponašanje u prvoj fazi, dakle toliko je hitno bilo da smo morali odmah dobiti inkriminaciju zabrane kloniranja čovjeka. Dakle društveno je opasno u Hrvatskoj jedno ponašanje koje faktički u ovom stupnju razvoja Hrvatske ne može se dogoditi. A ono što se valja ulicom, što će se još malo odvaljati ako vjerojatno vlast i želi, gospodarski kriminalitet, to ćemo još razmišljati, još ćemo analizirati, to stalno se u prijedlogu navodi. E vidite dok se tako Vlada smišlja i premišlja, a očito je zašto to ona smišlja, to je već rečeno u ime kluba SDP-a, pa ne bih htjela ponavljati. Međutim stvar je zaista ozbiljna i htjela bih reći koliko je za ovu Vladu gospodarski kriminalitet zadnja rupa na svirali. Tako se jedino u Hrvatskoj može poslovati na štetu vjerovnika. Kako se to jedino u Hrvatskoj smatra da je to nekakav poslovni promašaj, zato upravo gospodarski kriminalitet je važna stvar koja mora naći mjesto u našem Kaznenom zakonu kojim treba obuhvatiti svako namjerno kršenje obveza imovinskih prava u cilju namicanja nezakonite koristi dužnika i njegovim povezanim interesima, a na štetu poslovnih vjerovnika. Međutim to izgleda da vlast ne zabrinjava. Pravni sustavi koji su bili pošteđeni iskustava samoupravnog socijalizma štete interese vjerovnika polazeći od maksime tko ne štiti vjerovnika taj ne štiti niti imovinu. Ja ću ovdje govoriti o iskustvu poznatog pravnog stručnjaka, ali i praktičara dr.Mladena Klasića koji je prije četvrt stoljeća bio likvidatist i upravitelj poduzeća u Londonu koje je prestalo poslovati voljom vlasnika. Svakih šest mjeseci kaže on, dostavljao je registru kompanija detaljni izvještaj o svim uplatama i isplatama poduzeća te zakletvom na Bibliju jamčio istinitost podataka. On se pita čemu ta parada. Kaže on, naravno ukoliko bi na kraju potraživanje bilo kojeg vjerovnika ostalo nenaplativo iz raspoložive imovine poduzeća sud bi trenutno po sili zakona pokrenuo stečaj a njega pozvao na odgovornost zbog kaznenog djela na štetu vjerovnika. Ali kod nas to nije nikakvo kazneno djelo i to je nešto što zbunjuje javnost, što javnost ne može prihvatiti kao neku pravdu jer to je u logici prosječnog građanina teški kriminal i to jeste svugdje u svijetu ali ne i u Hrvatskoj. Još jedan primjer. Talisto Tanci, vlasnik parlamata koji je bio izložen progonu ne zato što je upropastio vlastito poduzeće kojem je on sam bio vlasnik, koji je sam osnovao nego se gonio upravo zbog kaznenog djela pronevjere povjerenja zbog izdaje poslovnog povjerenja na štetu vjerovnika. Dakle ono što se događalo u Hrvatskoj, ali po našim zakonima još uvijek je moguće da se dogodi. I tužba američke burzovne agencije zahtjeva odgovornost onih koji su na američko tržište prodali obveznice iskazavši krivotvorene bilance parmalata. To kod nas nije kazneno djelo, niti to Vlada želi da to bude kazneno djelo. Ali imamo ovdje dva-tri trika sa šeširom, dakle nešto na što je javnost posebno osjetljiva to su djeca pa se eto predlagač potrudio da povisi kazne za pedofile, za lihvare, za rasparčivače droga, dilere. Međutim i postojeći zakon relativno propisuje visoke kazne, a još više kazne imali smo predviđene 2003. godine ali to ste onda glatko odbili uz obrazloženje da je po mišljenju Vlade nespojivo demokratsko njezinom raspoloženju pooštrenje takvo veliko pooštrenje kazne. Dakle izravno ste sada priznali da je kriminalitet za vrijeme ove vlasti porastao i da ste nemoćni u obrani suzbijanja kriminaliteta na ovakav način reagirati. Jer čemu drugačije kada se u ime kluba HDZ-a govorilo upravo o tom prijedlogu, kada se tražilo povećanje kazni i čak u nekim slučajevima i manjim, u ime kluba HDZ-a se reklo da je iluzorno očekivati da će povišenje kazne utjecati na smanjenje kriminaliteta. To je bio unisoni stav kluba HDZ-a i svakog pojedinačno. Dakle što se u međuvremenu dogodilo? Ja vjerujem da niste bili neodgovorni, da niste mislili odista kako stvari stoje da ste drugačije govorili. Dakle promijenilo se stanje stvari, "sixstantibus" je drugačiji, sada sigurno su se stvari promijenile u toj mjeri da je porastao opasni kriminalitet. Međutim kako to u praksi izgleda? Tko su pedofili? Tko zlostavlja djecu? Nemojmo misliti, mislim da je to jedna predrasuda da su to neodgovorni pijani očevi, susjedi i tako. To su počesto ugledni građani koji doživljavaju zaštitu države od bilo koje instance, bilo zdravstvene, bilo stručne mislim vještaka, bilo sudbene, bilo političke. Veliki je broj relativno bio prijavljenih, takvih tzv. uglednih građana ali nisu dočekali kraj priče. Ono o čemu je kolegica Milanka detaljno ovdje govorila. E tu bi se trebali zabrinuti. Prema tome, ni ovim visokim kaznama oni neće doći do domašaja ruke pravde. Oni su izvan zakona i pod zaštitom moćnika. A da je tomu tako to se ne odnosi samo na njih, to se odnosi na narko bosove i na narko mafiju. Apsolutno nemoćna država. Nemoćna država do te mjere da predlaže 97. godine kada je pukla bruka, o čemu su pisali neki naši mediji, da se to radi pod visokim pokroviteljstvom i same vlasti i države, a onda da bi se suzbilo takvo neprijateljsko pisanje po novinama, postalo je kazneno djelo posjedovanja droge. Od tada pa na ovamo imamo pravu eksploziju zlouporabe droge. Da se vlast nikada, ama baš nikada nije upitala odakle ta droga dolazi u Hrvatsku i kako to da je neefikasna u suzbijanju, odnosno u procesuiranju upravo onih koji nikada nisu uživatelji droge, ali su nabavljači, ali su njezini proizvođači. Prema tome, ovakvo stanje stvari porazno je i znači negaciju stvarnosti. Ako od svih, ako u ukupnoj masi kriminaliteta posjedovanje droge i ono dodavanje droge od 1 grama niti pola grama, učestvuje u ukupnoj masi to je kriminaliteta za 12%, a 70% za posjedovanje droge, a imamo 350 kaznenih djela, a 700 kaznenih inkriminacija sa lakšim i sa težim oblicima onda vrlo jednostavnom računicom znamo da jedna, gotovo ¼ otpada samo na ovu inkriminaciju. I time se bavi naše pravosuđe. Dakle, sa ovakvim Prijedlogom zakona kazneno pravo će dobiti na širini, na ekstenzitetu, a izgubit će i otupit će se ona oštrica za koju smo trebali rezervirati kazneno zakonodavstvo, a to je za one najopasnije kriminalce, najopasnijih društvenih ponašanja, odnosno najopasnijih vidova pojedinih opasnih društvenih ponašanja. Ali to predlagatelju nije ni na kraj pameti, što iz neznanja, što je autističan, a što u tome što se želi možda eto na nekakav prvi moment sviditi javnosti. Evo što kažu i stručnjaci, pravni koji govore da će ovo izazvati slom sustava. Ako vidimo koliko se broj kaznenih presuda … /Govornik isključen, pa naknadno uključen./ 3 godine u zatvoru bez ikakvog ublažavanja. I to gdje? U zatvorima po kojima ne samo istraživanju pojedinih medija nego jednako tako prema izvješću pučkog pravobranitelja gdje vlada, koji kaže da u zatvorima vlada hladnoća, vlaga, smrad, zaraza hepatitisa, TBC, droga. U zatvorski sustav u zadnje 3 godine nije se ništa, ništa uložilo. Zadnje je bilo što smo izvršili rekonstrukciju krila 5 u Lepoglavi i napravili kružni zid. I gotovo je. Prema tome, vi onda uopće ne poznate zatvorski sustav niti imate pojma što se događa u zatvorima, a na to je upozorio posebno i Odbor za pravosuđe u ovom sastavu. Hvala lijepa.
Hvala. Nekoliko ispravaka netočnih navoda. Poštovana zastupnica Zdenka Babić-Petričević.
Gospodine predsjedniče, kolegice Ingrid Antičević. Nije točno da ova Vlada mijenja svoje zakone u fazama i u ratama i da je dovela hrvatske građane da žive u rate. Vaša Vlada je dovela građane da žive u ratama i na rate jer mi smo 1990. godine naslijedili od Jugoslavenske države 4 milijarde dolara duga, u vrijeme obrane i stvaranja Hrvatske države. Zadužili smo Hrvatsku državu sa 4 milijarde, a vi ste u 3 godine, ne daj Bože, ne ponovilo se još 3 godine, 13 milijardi ste zadužili ne samo nas nego naša pokoljenja i lako je tako vladati i zaduživati one koji će generacije poslije morati vraćati. A vaši aforizmi za koje ja nemam vremena iznijeti su takvi, a na kraju ću vam reći samo nešto. Rekli ste da u posljednje 3 godine ništa nismo uložili u zatvore. Vi imate iz toga iskustva jer vaši prethodnici su znali kako se ulaže u zatvore, a primjer vam je Goli Otok.
Drugi ispravak, poštovani zastupnik Andrija Hebrang.
Hvala lijepo. Ja ispravljam također krivi navod koji glasi: "Vaša Vlada dovela je građane da žive na rate." Prvi krivi navod je da je to vaša Vlada, ja sam mislio da je to naša Vlada zajednička. Drugi, ta naša Vlada nije dovela građane da žive na rate nego je omogućila da te rate otplaćuju i to na način porasta industrijske proizvodnje 6% u protekla 3 mjeseca, smanjenja rate nezaposlenosti 5% i svih ostalih gospodarskih pokazatelja koji govore protiv izjave gospođe zastupnice. Hvala.
Treći ispravak, poštovani zastupnik Ivan Jarnjak.
Gospodine predsjedniče. Netočan je navod da se ovaj zakonski projekt predlaže zbog toga što je porast kriminaliteta. Mi smo jučer usvajali, raspravljali o stanju kriminaliteta u Hrvatskoj, statističke podatke iz 2005. i prvi kvartal 2006. Većinu kriminaliteta je u padu, a što se tiče zatvora izgleda da je gospođa Antičević zabrinuta za pedofile i ostale kamatare da ne bi bili predugo u zatvoru, a posebno o uvjetima. Ja se slažem da uvjeti moraju biti dostojni čovjeka, ali ne bi trebali bit zabrinuti ni za pedofile, a niti za kamatare zbog te visoke kazne. Hvala lijepa.
Poštovani zastupnik Krunoslav Peronja.
Gospodine predsjedniče, netočno je, kolegice i kolege, netočno je kolegica navela u pogledu uz članak 40. jer kaznena djela zlouporaba opojnih droga iz članka 173. predlaže se povišenje kazne sa 1 do 12 godina na najmanje 3 godine. Što znači da izrečena kazna može biti do 15 godina zatvora. U stavku 3. predlaže se povišenje donje posebne mjere propisane kazne s najmanje 3 na 5 godina zatvora dok se u stavcima 4. i 5. predlaže povišenje potrebne donje mjere kazne sa 3 mjeseca na godinu dana zatvora. I na kraju, reforma pravosudnog sustava uz ono što je kolega Jarnjak prije naveo, smanjila je broj kriminalnih djela u Republici Hrvatskoj.
I poštovani zastupnik Gordan Jandroković.
Poštovani gospodine predsjedniče, ja bih ispravio navod da je ovoj vlasti u interesu da se organizirani kriminal valja. To nije točno jer vlast svakodnevno demonstrira volju i spremnost da se obračuna s organiziranim kriminalom, ali bih ja onda u stilu gospođe Antičević rekao da je upravo suprotno i da najnoviji slučajevi u Rijeci, Metkoviću i drugdje pokazuju da je upravo SDP nositelj negativnih tendencija, da SDP oživljava obavještajno podzemlje te da SDP taj koji želi da se organiziranom kriminalu ne stane na kraj.
Ministrica pravosuđa. Izvolite. Ana Lovrin.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Evo ja ću probati odgovoriti na jedan dio iznesenih primjedaba na prijedlog zakona iznesenih od gospođa i gospode zastupnika. Naime, predlagatelj odgovorno tvrdi da u odnosu na novelu Kaznenog zakona iz 2003. koja je odlukom Ustavnog suda ukinuta novim prijedlogom zakona nije ostala niti jedna inkriminacija iz gospodarskih kaznenih djela nepokrivena pa nema niti jedne obveze usklađivanja i sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju koja bi ostala nerealizirana ovim iznijetim prijedlogom. Samo da se osvrnem na neke stvar iznesene. U odnosu na prigovor da predlagatelj neće i da ne želi ili izbjegava izvesti kazneno djelo neisplate plaće pravo radnika zaštićeno je. Prvo Zakonom o radu, gdje je utvrđena prekršajna sankcija, a ovim postojećim Kaznenim zakonom u članku 114. kao inkriminacija su zapriječene mnoge povrede prava radnika pa među inim i na kraju toga članka u opisu inkriminacije stoji i sva prava iz rada. Jedno od prava iz rada je i pravo na plaću, prema tome postojećim tekstom KZ-a je i ta inkriminacija obuhvaćena. Što se tiče prigovora da u ovoj zemlji obzirom na stanje teksta KZ-a može svatko raditi šta hoće i varati kako hoće to nije točno jer u postojećem tekstu Kaznenog zakona postoji inkriminirano kazneno djelo zloporaba povjerenja 227. članak, prijevara 224. članak, nesavjesno poslovanje u gospodarskom poslovanju koje je sada prošireno i na pasivni oblik, dakle do sada je bilo aktivno. U odnosu na prigovore da se zaprječuju kazne za sitno dilanje predlagatelj doduše ne zna šta bi to bilo sitno, šta bi to bilo krupno dilanje. Opis inkriminacije je jasan, dakle tko ima i posjeduje radi preprodaje, tko proizvodi opojne droge itd., to je opis inkriminacije. Slažem se da bi trebali nekim drugim metodama kao što je to gospodin Lučin rekao, ali stalno se govori da opterećujemo policiju, Državno odvjetništvo time što zaprječujemo kazne za one tzv. sitne dilere ili one koji posjeduju drogu. Ja moram reći da ima mogućnost bagatelnog kaznenog djela, dakle po procjeni Državnog odvjetništva, a također nigdje ne piše, dakle cijelo vrijeme se govori o tome da se ne uspijevaju progoniti tzv. krupni kriminalci zato što se mora progoniti one sitne. Dakle, nigdje nije rečeno da se moraju najprije pohvatati svi oni sitni pa onda se smiju krupni. U odnosu na kaznena dijela bilo je iznijeto da nismo ništa, da predlagatelj ništa nije učinio u odnosu na korupciju. Mi smo ovdje rekli da je već u prvo fazi uvedeno kazneno djelo primanja i davanja mita u gospodarskom poslovanju. Ovim izmjenama predlaže se povećanje same sankcije za ovo kazneno djelo upravo na tragu antikorupcijske borbe. U odnosu na, bilo je pitanje zašto nije ništa učinjeno u pogledu kaznenog djela klevete, zašto još uvijek zadržana sankcija, zatvorska sankcija kako je to u svim zemljama Europe. To jednostavno nije točno. Dakle, u zemljama Europe je kazneno djelo, pa i tzv. novinarska kleveta inkriminirana dakle u svim zemljama Europe osim u Bosni i Hercegovini gdje je jedino ta kleveta nije inkriminirana kao kazneno djelo. Doduše negdje otprilike pola pola je zapriječena novčana kazna ili kazna zatvora, ali rješidbe su u Europi razne. I na kraju, bilo je prigovora da nismo išli u cjelovitu reformu, dakle da treba razmišljati o i dati obrazloženje i o reformi Prekršajnog zakona i o reformi zatvorskog sustava i o reformi ZKP-a. Točno je. Ja sam na početku izlaganja rekla da je ovo Kazneni zakon, materijalni Kazneni zakon samo jedan dio kaznenog pravosuđa da bismo učinkovitije stali na kraj kriminalu da je svakako potrebno zaći i u reforme Zakona o kaznenom postupku koje su u tijeku, za koje je formirana radna grupa i trenutno su u tijeku istraživanja i snimanja postojećeg stanja radi prijedloga i tih izmjena. Što se tiče zatvorskog sustava njega ne ocjenjujemo potrebnim reformirati, nego ocjenjujemo potrebnim poboljšati materijalno stanje zatvorskog sustava i investirati u zatvorske prostore u smislu poboljšanja i opremljenosti. Hvala.
Ispravak netočnog navoda, poštovana zastupnica Ingrid Antičević Marinović.
Čitav je niz netočnih navoda koji proizlaze ja bih rekla prije svega iz nepoznavanja sudske prakse, ali ne samo sudske prakse nego uopće života. Recimo pravo na plaće. Ne, to je točno. Pravo na plaću kaže gospođa ministrica.
Mir. Mir.
… [[Govornik naknadno uključen.]] postoji pravo na plaću, međutim Državno odvjetništvo tvrdi da … [[Govornik udaljen od mikrofona, ne razumije se.]] Je li vi ovdje držite red predsjedniče ili ne držite?
Mir.
Ako ne ja ću se poslužiti … [[Zbog buke u dvorani, govornik se ne razumije.]]
Mir. Mir. Nemojte poticati i pozivati kolegice zastupnike, pozivati ih na ovaj način. Izvolite, nastavite! … [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]] Nećemo se pogađati, nismo na pijaci.
Ja mislim da smo u Saboru. Dakle, pravo na plaću, kaže državno odvjetništvo, nije dovoljno za samo kazneno djelo neisplate i nitko nije mogao biti procesuiran zbog toga. Nadalje, gospodarske inkriminacije. Ukoliko god nemamo kazneno djelo da onaj koji upropaštava poduzeće na način da ostaje poslovnim vjerovnicima, dobavljačima, kreditorima, poreznicima, zaposlenicima ili državi dužan nije kazneno djelo, nismo ništa učinili. I vi još govorite o sitnim i krupnim. Kaže sitni pa nitko ne brani da se procesuiraju krupni. Ali morate znati da su oni dio lanca i da oni kad se nađe u procesu šute i nikad neće otkriti one iznad sebe. I vi to dobro svi znate, ali piramida se štiti.
Ispravci netočnih navoda neka budu ispravci a ne komentari i ocjene. Poštovana zastupnica Milanka Opačić ispravak netočnog navoda.
Pa evo gospođo ministrice, vi ste rekli da je kazna zatvora za novinare kod klevete kazneno djelo u svim zemljama Europske unije osim u Bosni i Hercegovini. Nije problem u tome. Problem je u tome što je premijer Sanader obećao da će to biti ukinuto u Kaznenom zakonu i to niste izvršili, o tome smo mi govorili.
Ovo je sada opet komentar. Vi ne ispravljate netočan navod opet. Molim vas, dajte. Poštovani zastupnik Dražen Bošnjaković. Izvolite!
Gospodine predsjedniče, gospođo ministrice, kolegice i kolege! Pa, mislim da bismo ovdje mogli pa vjerojatno do jutra svaki od nas pojedinačno nabrajati razne predmete, razne slučajeve koji su nam poznati iz pisanja u medijima gdje smo nezadovoljni sa sudskom praksom, gdje smo zapravo saznali kroz medije o vrlo teškim kaznenim djelima koja su se dogodila i naravno kada smo pročitali koja je bila kaznena sankcija za takva ponašanja ostali smo razočarani. Međutim, po našem Ustavu mi imamo podjelu vlasti. Hrvatski sabor donosi zakone, Vlada provodi, izvršava te zakone a pravosuđe sudi i to neovisno, samostalno i slobodno. Dakle, u ovakvoj situaciji kada smo svjedoci ovakvim kaznama sa kojima niti mi niti javnost, niti same žrtve nisu zadovoljne i smatraju ih preniskima mi reagiramo upravo na jedan ovakav način. Mijenjamo Kazneni zakon. Mijenjamo Kazneni zakon na način da je cilj ovog zakona da naši sudovi izriču oštrije sankcije. To je ono što mi kao saborski zastupnici možemo. Mi ne vodimo postupke, mi ne izričemo kazne ali mi donosimo zakone i u tim zakonima određujemo taj kazneno-pravni okvir u okviru kojeg će se izreći određena kazna. Naravno da ne možemo biti zadovoljni ako pogledamo da je većina izrečenih kazni da se kreće oko onog kaznenog minimuma a to tako naprosto po statistici je. To je podatak koji je poznat svima i upravo zato mi mijenjamo taj kazneni okvir u najvećem broju zapravo kaznenih djela, podižemo taj minimum. Negdje dižemo i maksimum ali najčešća zapravo izmjena ovog zakona je da se podiže onaj minimum kazne upravo zato da te kazne koje će sutra biti izrečene, da one budu oštrije, da budu teže. U svakom slučaju, cilj ovog zakona je doista zaštita vrijednosti, zaštita i bolja sigurnost naših građana i to želimo postići upravo ovakvim zakonom, ovim pooštravanjem kazni. U izmjenama koje su bile 2004. godine Kazneni zakon smo promijenili na način da smo u naše kazneno zakonodavstvo ugradili ona kaznena djela na koja smo bili obvezni po europskim konvencijama koje smo ratificirali, potpisali. Zatim, unijeli smo i određena nova kaznena djela tako da vidi se iz obrazloženja ovog zakona koji je pred nama da smo naše obveze prema sporazumu izvršili i da nema drugih obveza. Ja se slažem da je potrebno jer moram reći u riječi kao što su velike reforme i takve stvari, mislim da je primjerenije reći u jedne konstantne promjene da su one potrebne jer život se danas dešava brzo. Danas zapravo i poslovanje u gospodarstvu ide brzo, mijenjaju se način i oblici poslovanja. I doista, potrebno je na mnoge devijantne pojave koje se tu javljaju naravno da je potrebno odgovoriti i odgovarajućim kaznenim zakonodavstvom. Slažem se sa tim da je potrebno sagledati da li je potrebno ugraditi neko kazneno djelo, no ovo koje bi dalo adekvatniji odgovor na određene pojave. Međutim, u prvom redu moramo koristiti ono što imamo u sadašnjem i postojećem zakonu. To smo vidjeli i to vidimo da pravosuđe ne koristi. Ja moram reći da mi je osobno jako žao što mi mijenjamo i odredbu članka 3.3.7. Kaznenog zakona jer odredba članka 3.3.7. Kaznenog zakona ona je po meni kada ju pročitam apsolutno odgovarajuća i ja bih sada samo htio reći. Ona se odnosi na zlouporabu položaja i ovlasti. Službena, kaže, ili odgovorna osoba koja s ciljem da sebi ili drugome pribavi kakvu neimovinsku korist ili da drugome prouzroči kakvu štetu iskoristi svoj položaj i ovlast, prekorači granice svoje ovlasti ili ne obavi dužnost kaznit će se novčanom kaznom ili kaznom zatvora do tri godine. Mi sada ovdje mijenjamo ovu odredbu da preciziramo taj termin drugome, pa kažemo da to drugome znači fizičkoj ili pravnoj osobi jer sudovi ovakvu odredbu tumače da se ona odnosi isključivo na fizičku osobu, to znači ako netko pribavi kakvu neimovinsku korist ili imovinsku nekoj pravnoj osobi taj će izbjeći ovu sankciju prema postojećoj praksi suda. Mi naravno nismo sud. Jedino što možemo napraviti kao zakonodavci možemo promijeniti zakon i upravo to činimo. I zato mislim da ovaj zakon apsolutno je potrebno podržati jer ovim zakonom propisujemo drugačiji kazneno-pravni okvir, drugačije i uvjete zapravo primjene olakotnih okolnosti što je također vrlo bitno u izmjenama ovog zakona. I sve to kada promijenimo znači granice kažnjavanja gdje se dižu te donje granice ili minimuma kazni koje će se izricati sa promijenjenim uvjetima primjene olakotnih okolnosti sasvim sigurno mora dovesti do oštrijeg kažnjavanja počinitelja kaznenih djela. To je u svakom slučaju cilj iako pazite svake godine imamo izvješće o radu državnog odvjetnika i već nekoliko godina vidimo zapravo da što se tiče broja kaznenih prijava koje su podnijete na 100 tisuća, na 100 tisuća građana komparativno gledajući sa zemljama koje su oko nas mi nismo, mi nismo država koja je silno ugrožena kriminalitetom iako je percepcija javnosti bitno drugačija. Međutim percepcija javnosti je također vrlo ograničena kategorija. Sjećam se jedne emisije nedavno je bila, čini mi se da je bio nedjeljni dnevnik gdje su pitali građane šta misle kada je više ubojstava bilo sada u ovo vrijeme ili ne znam, prije 20 godina? Naravno svi su odgovorili. Smatrali su da je puno više ubojstava sada. Međutim kada se izvadio podatak iz Državnog arhiva za statistiku došlo se zapravo do jasnog podatka da je prije 20 godina bilo puno više ubojstava. Toliko zapravo o percepciji, percepciji javnosti. Stoga mislim da ovaj Kazneni zakon apsolutno treba podržati jer podržavanjem ovog Zakona upravo kao parlament nalažemo pravosuđu da izriče i da primjenjuje oštrije sankcije nego što to čini do sada. Ovdje je već bilo i riječi i sama ministrica je rekla o stanju u zatvorskom sustavu i mislim da nema nikakve dvojbe da je tu potrebno uložiti određena sredstva jer zaista iz svih izvješća proizlazi da nam zatvorski sustav je prilično loš i da su te ustanove u prilično lošem materijalnom stanju. Naravno ovo samo po sebi, izmjena Kaznenog zakona to je tek samo jedan segment kaznene politike i sam po sebi neće biti dovoljan da bi se situacija ovdje učinila boljom. Naravno mora se promijeniti i Zakon o kaznenom postupku i Zakon o policiji jer bilo je riječi i o zastari. Moram priznati izricanjem oštrih, propisivanjem oštrih kazni automatski dolazimo i do većih rokova zastare. To proizlazi jedno, to je vezano zapravo jedno za drugo. Međutim ono za šta se ja zalažem. Ne toliko za te velike rokove zastare nego na efikasnost državnog aparata. To znači da ne doživimo da nam ti postupci budu otkrivani, procesuirani ne znam nakon koliko godina jer kada se provodi postupak nakon jednog dugog vremenskog odmaka od trenutka kada je djelo počinjeno to tada više nije ista stvar kao kada se radi u vrijeme kada je to zapravo se i dogodilo. Također bilo je i rasprava o doživotnom, da li propisati doživotni zatvor ili ne? Mislim da to uopće nije pretjerano bitno pitanje jer ako vidimo i sami podatak da je samo 12% zemalja da ima propisanu takvu kaznu. Ako vidimo da od tih 12% samo njih 83% ih nije niti jednom izreklo tu kaznu mislim da zaista to nije pitanje broj 1 i da to nije problem našeg zakonodavstva. Stoga zalažem se u svakom slučaju za oštriju kaznenu politiku i upravo radi toga podržat ću ovaj Zakon. Hvala.
Hvala. Poštovani zastupnik Pero Kovačević. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani gospodine predsjedniče. Kolegice i kolege, gospođo, ministrice više nema. Pa prvo što želim kazati ono kratko i jasno da dvojim i sumnjam da će se ciljevi i dosezi koji su planirani ovom petom novelom zakona ostvariti jer sama činjenica da je hrvatski zakon i do sada, znači mislim od 1997. mijenjan 4 puta, radi se o 5. noveli. Znači gledano u proteklih 7 godina. Slijedi da smo, slijedi da smo svaku godinu i pol mijenjali Kazneni zakon. To nije prihvatljivo za temeljni sustavni zakonski propis iz čega se nameće pitanje razloga prečestim promjenama. Bivša Vlada je isto to radila. Radi i ova Vlada. Svaka je govorila oko toga da će dosezi biti ti i ti. Sankcioniranje, djelovanje zakonodavnog pravosuđa i svega ostaloga ali nažalost to nisu činjenice. Gledajte sada imamo situaciju da ova novela obuhvaća oko 100, odnosno točno 130 članaka od ukupno 391 članak. Ako se njome hoće mijenjati profil kaznene represije onda je jasno da reforma takvih razmjera treba biti dio strategije, uređene kaznene represije, a to znači da mora biti donešena na zajedničkim polaznim osnovama s drugim propisima prije svega Zakonom o kaznenom postupku. O izvršenju kaznenih sankcija, o organizaciji sudova i vezano za policiju. Ovdje imamo opet na djelu tzv. parcijalni pristup zahvata samo u materijalne pravne propise koji sasvim sigurno neće dovesti do onoga što se pledira da su dosezi odnosno da su ciljevi. Prema tome predlažem i daleko bi bilo pametnije da umjesto popravljanja postojećeg zakona trebamo ići na novi, cjeloviti Kazneni zakonik. Ali mi prije svega tu moramo izvršiti tu jednu analitičku prosudbu. Imamo izvješća i znamo podatke vezano za broj kaznenih djela u 2005. godini. Znamo situaciju, moramo je detaljno još razmotriti analitički vezano za Državno odvjetništvo. Znači proistječe da je broj kaznenih djela u Hrvatskoj čak prošle godine bio manji nego 2004. godine i prema tome ovo nam sve govori o tome da nama u biti taj sustav ne funkcionira. Policija, Državno odvjetništvo, sami sudovi. Jer je zanimljivo sad vidjeti što ćemo, treba u daljnjoj analizi. Naime proistječe da je zabilježeno prošle godine recimo 79 tisuća 946 kaznenih djela. Od njih je razriješeno 53 tisuće 619. Znači stopa je tu bila 67,1% ali ako se tome pribroje ona kaznena djela sa nepoznatim počiniteljima, oštećenicima onda tu dolazimo do iznosa od 112 tisuća 490, a stopa nerazriješenosti je 54,7. E to je ono sad što nam policija kaže. Sad moramo vidjeti koliko od toga je Državno odvjetništvo išlo u odgovarajući postupak i kako je to na kraju završilo? To će biti prava novela i pravi pristup reformi cjelokupnoj da ćemo znati što hoćemo, kako hoćemo? Je li mi možemo donositi zakone svaki dan. Možemo reći da ćemo ići sankcijama nešto popraviti. Nećemo ništa popraviti ako ovaj dio ne funkcionira i to tako kako treba funkcionirati. Ne bih dalje duljio. Ostao sam samo dužan vezano, jer mi je vrijeme isteklo, vezano za članak 14. Naime tim člankom proširenje, ide se na proširenje kruga posebno zaštićenih osoba što je po meni pretjerano. Valja temeljito razmotriti i na odgovarajući način proširiti zaštitu policijskih službenika, vojne policije i pravosudnih policajaca u obavljanju službenih poslova. Predmetna odredba znači članka 14. je sastavljena tako da je lako uočljivo kako je izmakla nadzoru sastavljača i ovakva kakva je nije uopće prikladna za ozbiljnu kritičku analizu. Odredba članka 91. Krivičnog zakona, teško ubojstvo, … [[Govornik se ne razumije.]] valja izmijeniti i pojačati zaštitu osoba koje štite temeljna prava hrvatskih građana i društva. To se mora urediti na način koji je primjeren odredbi takvog značaja. Predloženi tekst ne ispunjava minimalne zahtjeve za to dok se u obrazloženju sasvim drukčije govori. On je prije svega preširokog obuhvata kad se ima u vidu broj službenih osoba ovlaštenih na otkrivanje prekršaja. To su vam: kontrolori u sredstvima gradskog prijevoza, čuvari parkirališta, poljoprivredni, sanitarni, vodoprivredni, građevinski, veterinarski i brojni drugi inspektori. Onda se postojeće proširenje s vojnim osobama, znači gotovo 1/5 zaposlenih u Hrvatskoj ukazuje doista pretjeranim i pogibeljnim za postizanje svrhe. Od početka 2007. godine nadzor gradskog stacionarnog prometa preuzimaju komunalni službenici nadležnog upravnog tijela jedinice lokalne samouprave prema članku 5. Zakona o sigurnosti prometa na cestama. Prema predloženom tekstu i oni, znači komunalni redari su ušli u krug posebno zaštićenih subjekata, zajedno sa službenicima lučkih kapetanija i željezničkim, te drugim prometnim inspektorima i službenicima unutarnjih poslova koji produljuju vize, izdaju putne listove. Oni su dakle jednako zaštićeno kao i pripadnici specijalne policije koji rješavaju teške talačke situacije. Konačno, postavlja se pitanje je li odredba obuhvaća službenu osobu samo kad obavlja službeni zadaću, npr. tržišnog inspektora i razrješava prekršaj, ili slučajeve kad službena osoba sazna izvan toga prekršaj kojeg je prijavljena. Recimo, tržišni inspektor je saznao da mu je netko počinio prometni prekršaj. Prema tome, to je toliko dosta nakaradno napravljeno i sad se govori da je tu radio tim stručnjaka iz Državnog odvjetništva, tim stručnjaka iz Vrhovnog suda, iz ovih sudova, iz policije. Pa onda me čudi što sam govorio u ime kluba pa kako takvi vrli stručnjaci što su napravili? Nisu oni ništa napravili. Znači ako hoćemo imati zakonodavstvo kazneno, a Kazneno zakon je temeljni zakon u svakoj državi. I Kazneni zakon se ne može mijenjati svaku godinu i pol dana. Nema pravne sigurnosti i ne može se postići onaj cilj i svrha koji se želi postići. Jedini je način ajmo mi obaviti tu pravu analitičku prosudbu vezano znamo za broj kaznenih djela i svega ostaloga i onda napravilo iskorak ali u paketu. Ne samo Kazneni zakon, nego i Zakon o kaznenom postupku, Zakon o ustrojstvu policije, o izvršenju kazne i organizacije sudova i onda ćemo dobiti pravi odgovor i onda ćemo moći reći da imamo pravu reformu. I ajmo to provoditi u djelo. I svakako znači isključiti politiku i smislu biranja kako odvjetnika tako i sudaca i svega ostaloga i dobit ćemo onaj dio da će biti sudbena vlast neovisna od izvršne, odnosno od zakonodavne i to je ono čemu trebamo, a ne prepucavati se na ovim razinama. Hvala lijepo.
Hvala. Replika, poštovana zastupnica Ljubica Lalić. Izvolite.
Pa zahvaljujem gospodine predsjedniče. Pa kolega Kovačević je zapravo dobro locirao problem i rekao je da mi možemo zakone donositi svakodnevno. Je kolega, možemo mi donositi zakone svakodnevno, pogotovo ako se ima sigurna parlamentarna većina. Međutim, pitanje je koliko je svrsishodno donositi zakone. Upravo prečesto mijenjanje, izmjene i dopune zakona dovele su do pravne nesigurnosti. Ne može se stvoriti jedinstvena pravna praksa. Nedostatak jedinstvene pravne prakse dovodi do različitosti kriterija i vrednovanja i upravo zbog te različitosti u kriterijima, vrednovanja kriterija mi smo dobili takve nakaradnosti da se za najteža kaznena djela izriču preblage kazne. A to sve skupa je dovelo do nepovjerenja građana Republike Hrvatske, u funkcioniranje pravne države, ali i sudbenu vlast. I dokle god se to povjerenje građana ne vrati mi možemo tumarati i parcijalno mijenjati zakone pojedinačno koliko god hoćete. Međutim, nikad nećemo ostvariti cilj, a cilj nam je suzbiti kriminal. Bez obzira što se danas toliko uvjeravamo u ovom Parlamentu kako je kriminal u padu. Fakat je da nije. Ja se pitam gdje završavaju one prijave ili koji je razlog ne podnošenja prijava za kazneno djelo. Pa ako se prijave podnose i nakon prijave se ništa ne događa, a vjerujte mi da mi dolaze građani koji upravo to tvrde. Ništa se ne događa. Dakako da je građanin onda obeshrabren i kaznene prijave neće podnositi ako ih policija briše iz evidencija ili ako ostaju … [[Govornik se ne razumije.]] nepoznatog počinitelja.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Pero Kovačević.
Pa upravo baš tako kao što ste vi kazali kolegice ja sam rekao. Dakle umjesto popravljanja postojećeg zakona Hrvatskoj treba novi cjelovit Kazneni zakon gdje ćemo imati sve te parametre i gdje ćemo nastojati uspostaviti sustav. I ovaj dio naime kazne propisane zakonom sudovi izriču blaže ili ispod zakonskog minimuma, odnosno izriču uvjetnu. Predložena novela znači ide s time da se podiže u najmanju mjeru kazna, ograničava sudsko ublažavanje i primjena, i primjenu uvjetne osude ili smjera tzv. ravnomjernijem iskorištavanju kaznenih okvira. Osnovna slabost takvog rješenja je u tome što ostaje nepoznat stvarni sadržaj i težina procesuiranog kriminaliteta. Moguće je npr. da gospodarska kaznena djela doista ona najlakša, a da su najkrupniji slučajevi uopće nisu kao što smo vidjeli … [[Govornik se ne razumije.]] nisu ni bili na tome dijelu. Znači treba vidjeti zbog čega se to događa. Da li su suci lijeni ili im je tako eto jednostavnije raditi? Je li posljedica i česta promjena zakona? Je li policija stvarno nekvalitetno radi onaj dio prema Državnom odvjetništvu ili Državno odvjetništvo eto to radi tako što se treba raditi? Znači ne može se to popraviti ovim dijelom, jer onda nećemo ući u onaj najvažniji dio, a to je da vidimo koja je težina procesuiranog kriminaliteta. Tu treba … [[Govornik se ne razumije.]] S ovim načinom nećemo dobiti odgovor. Hvala.
Poštovani zastupnik Dragutin Lesar. Izvolite.
Hvala lijepa. Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Ja iz tri razloga ne vjerujem da će ovim promjenama Kaznenog zakona biti postignuti ciljevi koji su deklarirani u njegovom obrazloženju i uvodnom slovu ministrice. Prvo razlog u tome vidim u članku 309. u drugoj i trećoj točci jer će nadalje svaki javni komentar bilo koje presude suda, svaki javni govor na tu temu biti veoma riskantan, jer autor može podlijegati istinitim odredbama tog istog zakona. I ostat će jedna zaštićena kasta koja je nedodirljiva od bilo kakve kritike, a koja u pripremi ovih zakona često se služi argumentima i dokazima. A kada mi prihvatimo te argumente i dokaze onda u provedbi tog istog zakona opet nije dobro. Drugi razlog moje suzdržanosti su kapaciteti, smještajni kapaciteti, što ću kasnije obrazložiti. I treći moj razlog velike rezerve je što ovaj prijedlog zakona nastavlja, nastavlja poticati sivu ekonomiju u Republici Hrvatskoj koja po nekim podacima je i prešla 30% bruto društvenog proizvoda. A s obzirom da se tržište sastoji od tržišta roba i usluga i kapitala i tržište rada, onda ispada da je najmanje 10% sive ekonomije na tržištu rada. A i ove promjene Kaznenog zakona ostat će, ili ostavit će mogućnost i stimulaciju da i nadalje negdje oko 200 tisuća radnika u Hrvatskoj radi, a da ne budu prijavljeni. Ili da njih oko 60 tisuća radi, ostvari pravo na plaću, ne primi plaću a da prekršitelj nije u prekršaju po Kaznenom zakonu. Kada su bili na temi sudovi, svi ministri i sve ministrice odbijale su naš prijedlog o uvođenju radnih sudova. Sada ovom promjenom kroz Kazneni zakon dajemo tvrdnju da su djela koja idu na štetu radnika u Hrvatskoj sankcionirana postojećim zakonom. Uskrata prava na rad, uskrata slobode rada, uskrata sloboda izbora zvanja ili zaposlenja, uskrata dostupnosti radnog mjesta, uskrata prava na zaradu, uskrata zakonom utvrđenog radnog vremena, uskrata prava na odmor, uskrata prava na dopust, uskrata prava na zdravstveno i mirovinsko osiguranje, uskrata prava u vezi poroda, prava iza zakona, sudskih odluka ili kolektivnih ugovora u članku 114. tretira se kaznenim djelom a kazna koja je zapriječena uskratom tih prava je ili novčana kazna, do sada je bila ili do jedne a sada se predlaže do tri godine zatvora. Kada smo imali na stolu izvješće Državnog odvjetništva, tražili smo podatke o broju predmeta temeljem članka 114. Kaznenog zakona i u onom ogromnom izvješću ni jednom riječju, ni u jednoj statističkoj rubrici nije bilo spomenuto ni jedno kazneno djelo po članku 114. Kaznenog zakona. Raspitivajući se i tražeći te podatke, a omogućit ću gospođi ministrici i državnoj tajnici da me demantira i sutra ću zastupničkim pitanjem zatražiti podatke. Koliko je dakle pravomoćnih sudskih presuda u zadnjih 15 godina u Hrvatskoj donijeto temeljem članka 114. KZ-a? Koliko je dakle osoba u Hrvatskoj osuđeno zbog kršenja radničkih prava, plaća, mirovinskog, zdravstvenog, neprijavljivanja, prava trudnica, prava na odmor? Uostalom i rad nedjeljom je politička tema političkog nadmetanja već godinu dana u Hrvatskoj, a da ni jedan državni odvjetnik ni njegov zamjenik nisu iskoristili ni jedno pravo iz članka 114. ako se to tako tumači, da pokrene postupak. Koliko je dakle prijava sudstvo odbilo? Trće, koliko je prijava Državno odvjetništvo imalo? Jer gospodin Bajić u svojem izvješću nije spomenuo ni jedno kazneno djelo po članku 114. i četvrto pitanje ili podatak koji ću zatražiti, struktura kazni. Koliko je dakle bilo izrečeno novčanih kazni, a koliko kazni zatvora do jedne godine po postojećem zakonu? Razgovarajući sa onima koji su podnosili kaznene prijave i dobivali odbijenice ali u svakom slučaju do sada bilo je obrazloženje da povreda i jednog prava po članku 114. nije kazneno djelo ako nije dokazano da je počinitelj stekao imovinsku korist počinjenjem kaznenog djela. Dakle ako poslodavac radniku ne isplati šest plaća, hrvatsko pravosuđe smatra da nije stekao imovinsku korist. Ako ga ne prijavi mirovinsko i zdravstveno, ne uplati doprinose mirovinskom i zdravstvenom, ne plati porez na dohodak za tog radnika, nije stekao imovinsku korist smatraju naši stručnjaci i nezavisno pravosuđe. Ako trudnoj radnici uskrati pravo zaštite na zdravlju zbog problema u trudnoći i daju otkaz zbog toga, nije stekao imovinsku korist. Ako otpusti deset radnika bez programa zbrinjavanja i prebaci ih na teret države na zavodu za zapošljavanje, nije stekao imovinsku korist i nije počinio kazneno djelo ni ove 2006. ni 2005. ni 2003. ni 99. ni 97. ni 91. i to nikad u Hrvatskoj nitko ne procesuira. Ni onih 200 tisuća neprijavljenih radnika ni tamo poslodavci ne stiču imovinsku korist, protuzakonitu imovinsku korist. A koliko je na tisuću kuna plaće doprinosi i porezi? Pa 200 tisuća, neka je tisuću kuna po radniku pa puta dvanaest mjeseci u prosjeku to nije imovinska korist. Vjerujem da ću dobiti podatke koje ću zatražiti i da na temelju podataka ćemo moći prosuditi da li je postojeća odredba članka 114. Kaznenog zakona zaista u korist radnika ili kapitala. Kakve su kazne zapriječene? Novčana kazna, 10 dnevnih dohodaka osobe prema kojem se kazna primjenjuje. U ovom trenutku minimalna osnovica za poduzetnike, minimalni dohodak je 4.029,00 kuna. Dnevni dohodak je 134,00 kune. Deset dnevnih dohodaka je 1.340,00 kuna. To je zapriječena kazna. Za menadžera tvrtke koji ima 10 tisuća kuna neto plaće, ako uskrati plaću desetorici radnika tri mjeseca za redom i tvrtka stekne protuzakonitu dobit koliko tih plaća iznosi, kazna je 3.330,00 kuna bez obzira o visini dobiti, bez obzira koliko desetaka radnika je ostalo bez posla, uskraćenog prava, bilo čega. Jer nismo primijenili kopirajući … model, dnevni dohodak u odnosu na broj dana, sati, broj radnika prema kojima su učinjene povrede po Kaznenom zakonu. I na kraju, povećanje vremena kazne zatvora. Uz pretpostavku da broj kaznenih djela neće rast i vjerujući da će policija biti učinkovita i više djela otkrivat, za pet godina koliko mjesta u zatvoru moramo imati da pritvorenici ne leže u kaznionicama, a pritvorenici leže u kaznionicama jer u pritvorima nema dovoljno radnih mjesta, pod navodnike. Pedofili, silovatelji, razbojnici, ubojice, će čekati nakon pravomoćnosti presude nekoliko godina da dođu na red da odu u zatvor ako istovremeno isto pravosuđe, ministarstvo ne predloži mjere poboljšanja stanja u ustanovama koje su na kraju konca. Hvala.
Hvala. Poštovani zastupnik Josip Leko. Izvolite. A prije toga, pardon ispričavam se. Replika, poštovana zastupnica Ingrid Antičević Marinović.
Hvala. Netočno je što ste kolega Lesar ustvrdili.
Ispravak netočnog navoda.
Ispravak, da, netočnog navoda. Da nitko o ovim problemima zaštite radnike nije ranije govorio. Vjerojatno ste malo priboravili našu izmijenjenu, potpuno izmijenjenu inkriminaciju iz članka 114. povrede prava na radu i drugih prava iz rada shvaćajući upravo da Državno odvjetništvo odbacuje kaznene prijave zauzevši stav da nije povrijeđeno pravo na radu. Dakle, sama neisplata plaće. Da ono apstraktno postoji, a kako će se ostvarivati, to je drugi problem. Dakle, suočeni sa takvom praksom išli smo upravo dopuniti, izmijeniti taj članak 114. da bi neisplata plaće bila inkriminacija. Ali ne samo to nego i neprijavljivanje radnika, odnosno rad na crno i neprijavljivanje radnika mirovinskom i invalidskom. Također u Zakonu o parničnom postupku odredili smo da se radni sporovi moraju završiti u roku od 6 mjeseci, a po žalbi u roku od mjesec dana. Sada bi bilo pametno tražiti izvješće da vidimo kako se te odredbe provode. Prema tome, niste u pravu da prvi ukazujete na ovo. Možda ste malo priboravili, ali drago mi je da na tom tragu razmišljate, pa makar i sada. Hvala.
Pitanje je zaborava? Kolega zastupnik Lesar je kriv zato što je zaboravio? … [[Upadica se ne razumije.]] To je netočno da je zaboravio, što?
Ne, ne. Netočno je to što je kolega rekao da su svi, on je konkretno govorio i ministricama, zaboravili upravo o ovom problemu inkriminacije i zaštite prava radnika. Pa ja sada govorim što je učinjeno u mandatu i što smo predlagali. I na kraju krajeva, to je bio donesen takav i Zakon iz 2003. godine. Pa ga ja upućujem na to. … /Govornik isključen, pa naknadno uključen./ kolega, govoriti koliko god hoćete, ali ja ću glasati za onaj vaš prijedlog da se ukinu saborske mirovine. Ne trebate biti u strahu da se, odnosno možete biti … [[Govornik isključen, ne čuje se.]]
I sad imamo jednu povredu Poslovnika, gospodina zastupnika Lesara.
Ja se ispričavam gospodine predsjedniče, ali moram reagirati. Rečenicu koju je kolegica poštovana citirala upotrijebio sam na temu da nijedna ministrica do sada nije prihvatila uvođenje radnih sudova. A sve ostalo je bilo krivo slušanje. Hvala.
Zaborav, slušanje. Poštovani zastupnik Josip Leko. Izvolite.
Hvala vam lijepo, gospodine predsjedniče, poštovana državna tajnice, kolegice i kolege zastupnici. Pa najprije da kažem ovo je 10. novela Kaznenog zakona u Republici Hrvatskoj. Ako je riječ o Kaznenom zakonu onda se očekuje da se donese konsenzusom jer ima nekoliko svojih funkcija. Jedna od najvažnijih je generalna prevencija i stabilnost progona društveno opasnih radnji i djela. Možemo li mi govoriti i o jednoj i o drugoj funkciji Kaznenog zakona? Naprosto nije moguće očekivati generalnu prevenciju Kaznenog zakona kad se u 10 godina mijenja 10 puta. To pokazuje da Vlada luta u traženju zaštite društvenih vrijednosti i mjerama koje treba poduzeti. Ako pogledamo sam doseg izmjena i dopuna Kaznenog zakona kako je došao u Hrvatski sabor na usvajanje i ocjene koje su iznesene i u javnosti i ovdje u Saboru onda bi neki stvarni domet ovog Zakona bio stvaranje dojma o odlučnosti u borbi protiv kriminala, ali to je samo stvaranje dojma, a to nije stvarna mjera. Zašto smatram da je to tako? Naravno da se ne protivim ni Prijedlogu zakona kad je riječ o povišenju donje propisane kazne za određena kaznena djela. Ne protivim se samo mislim da je to u našim društvenim prilikama apaurin za ozbiljnu bolest. Dakle, nema učinka koji se očekuje od Kaznenog zakona. Zašto mislim da nema? Najprije skoro su svi govornici u Saboru rekli da se ništa ne mijenja vezano za gospodarski kriminal, a u Hrvatskoj je ocjena i nas unutra i ocjena izvana da je Hrvatska visoko korumpirana zemlja i da je visoka stopa kriminaliteta općenito ali i u gospodarstvu. Ako ta ocjena stoji onda 10. put mijenjati Kazneni zakon bez konsenzusa u Hrvatskom parlamentu ne može biti ništa drugo nego stvaranje dojma da se ova Vlada bori protiv korupcije i protiv kriminala. Već su moji prethodnici rekli da je puno puta u Saboru, a ja mogu potvrditi da to 5 godina barem 10 puta se tražilo, da se u stalnoj reformi pravosuđa u Republici Hrvatskoj i sporosti sudova, a Hrvatska jeste po Ustavu i po želji socijalna država, uvedu barem vijeća, sudska vijeća za rješavanje radnih sporova ili sporova iz područja rada. Zaštite slabijeg u tržišnoj utakmici kapitala i rada i uvijek na štetu socijalno i radno ovisnog čovjeka, a bez prisile to nije moguće učiniti, a prisila državna je u Kaznenom zakonu. Ima tu čak nekih diskrepancija u obrazloženju i u prijedlozima. Predlagatelj se silno trudi da je kaznena politika ili politika kažnjavanja nešto što nije primjereno Kaznenom zakonu. I on govori da je svaka presuda individualan čin. Ako je to tako, ja se slažem da je tako, da je suđenje težak postupak i da se mora suditi individualno, onda podizanje samo donje granice je smanjivanje te individualnosti u presudama jer se i raspon smanjuje. Relativno se smanjuje. Relativno se smanjuje. Tako ćemo doći u situaciju da naravno sudac ako utvrdi djelo ne može baš uvijek ići u proces smanjenja ili ublažavanja kazne jer i tu ima određenih mjera. Ovakav Prijedlog zakona će stvoriti po mojem sudu više teškoća nego što će riješiti, više će stvoriti teškoća nego što će riješiti. Moram se osvrnuti, a i kolege su tu govorile na članak 309. Mislim da bi ga trebalo mijenjati u interesu da i pravosuđe i suci žive u društvu, a ne izvan društva i da su sami sebi mjerilo. Ako ovo ostane suci će biti zatvoreni može se reći od problema koji se u društvu događaju. I još jedan članak, članak 114. neisplata plaće nije prihvatljivo imati u Ustavu predviđenu socijalnu državu, a dozvoliti da se u praksi ponekad događa da stotine tisuća, a i više radnika radi, a ne prima plaće. To se u Hrvatskoj događa skoro 15 godina. Svi smo konstatirali da je privatizacija od ciljeva ostvarila malo, a od negativnih efekata uglavnom na štetu radnika, radnog mjesta i njegove sigurnosti. Ako u Kaznenom zakonu ne možemo predvidjeti kaznu za neplaćanje rada šta je to nego izrabljivanje? Zbog toga nisam siguran da će prijedlog zakona postići ciljeve koje je deklarirao, zbog toga ću vjerojatno biti suzdržan. Hvala lijepa.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Emil Tomljanović.
Hvala gospodine predsjedniče. Pa netočan je navod kojeg je uvaženi zastupnik kazao čak i dva puta, a to je da je donošenje ovog Zakona kao propisa stvaranje dojma da se Vlada bori protiv korupcije i kriminala. To je netočno, mislim da to treba ispraviti jer se radi o kazneno-materijalnom pravu i zapravo ove kvalitetne norme zapravo predstavljaju osnovnu pretpostavku da bi se država, odnosno Vlada kvalitetno borila protiv korupcije i kriminala i u tom smislu ispravljam vaš netočan navod, a i netočni su svi oni navodi vas i ostalih kolega koji su komentirali članak 114. na način da uporno i vi i oni izbjegavaju doslovce formulaciju tog kaznenog djela. Izbjegavate izraz pravo na zaradu i svi izbjegavate tu formulaciju koja jest inkriminirana dakle kao kazneno djelo, dakle i pravo na zaradu, a samim tim je i kao kazneno djelo uvršteno u materijalno kazneno pravo one situacije kada dođe do povrede tog prava, dakle radničkog prava, zaposleničkog prava u ostvarivanju prava na plaću, na zaradu. Hvala.
Poštovani zastupnik Ivo Josipović. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospođo državna tajnice, kolegice i kolege. Za nekoga tko se profesionalno bavi teorijom Kaznenog prava novi KZ ili dopune KZ-a su mali praznik. Na žalost ovaj KZ ne nosi nikakav praznik iz razloga jer je apsolutno neambiciozan. To je njegova prva karakteristika. Razočarenje, dijelim razočarenje onih koji su istakli kako su cijela kritična područja društvenog života u Republici Hrvatskoj za koje je ovo društvo izrazito senzibilizirano od radnih odnosa pa čak vezano i uz spolno nasilje na neodgovarajući način riješena da u privatizaciji budućoj, ne govorim o retroaktivnosti nisu, dakle nisu impostirane prave mjere. Istakao bih da i ono što se željelo napraviti osim što su se eto digle te granice zapriječenih kazni pa cijeli zakon izgleda više kao ona matematička križaljka nego kao prava izmjena zakona, da je napravljeno zapravo nekvalitetno, a obrazložit ću i zašto smatram da je to nekvalitetno. Prvo, što se tiče zastara. Zastare su pokušane biti podignute na dva temeljna načina. Jedan je način da su se pomakli ili podigli posljednji minimumi kod pojedinih kaznenih djela, a vrlo rijetko su se dizali i maksimalne granice kazne. Pri tome podsjećam da su opće odredbe o zastari relativno i apsolutno vezani za maksimalno zapriječenu kaznu. Drugo što se desilo kod promjena odredbi općeg dijela Kaznenog zakona koji se odnose na zastaru, to su članci 19., odnosno kod zastare izvršenja kazne članak 21. se zapravo pomakla zastara samo za najblaža kaznena djela. Dakle, jedini pozitivni učinak koji se može očekivati da će manje ovih sitnih djela uvreda, kleveta i sličnih padati u zastaru, a bojim da kod ozbiljnih djela nismo napravili pravi pomak koji se očekivao. Nadalje, ima nekih zaista zanimljivih odredbi, ali za koje je šteta da su ostale nedomišljene. U prvom redu mislim na članke 11. i 12. zakona. To je ovo kažnjavanje trajno mjere, sigurnosne mjere zabrane upravljanja motornim vozilom i da je razumljiva, prihvatljiva i dapače, međutim mi se čini da možda nije do kraja domišljena jer ovako kako je formulirana ona se može primijeniti kod sukcesivnog počinjenja jednog bagatelnog laganog kaznenog djela iz područja sigurnosti prometa i jednog zaista teškog. Po mom sudu bi taj recidivizam, taj posljednji recidivizam koji opravdava trajnu mjeru ipak trebalo vezati za dva teža kaznena djela, a nikako za jedno banalno i jedno teško kazneno djelo i mislim da je ovako kako je postavljen ovaj članak 11., odnosno u intervenciji u članak 78., odnosno ovim stavkom 4. protivno nekom načelu razmjernosti koji smo kao nepisano ustavno načelo i mi prihvatili iz europskog prava. Nadalje, meni je posebno zanimljiv i mislim da je kao ideja vrijedan, ali opet potpuno nedomišljen članak 82., dakle sadašnji članak 12. ovog Zakona 82. koji se odnosi na oduzimanje imovinske koristi. Naime, znamo da je u nekim zemljama poput Irske najveći učinak u borbi protiv organiziranog kriminala, pa i individualnog kriminala visoko profesionalne naravi postignut upravo intervencijom u produkte kaznenih djela. Dakle, demotiviran je taj kriminal. Kako? Tako da su se instalirali mehanizmi koji oduzimaju imovinsku korist i kriminal čine neisplativim i to tako da je široko definirano što je to … [[Govornik se ne razumije.]] of crimes ili produkt kaznenog djela i drugo da je teret dokazivanja prebačen na počinitelja kaznenog djela. E mi od svega toga u ovom članku 12. nemamo puno iz razloga jer ponajprije je vezana definicija, mislim da nije dobro, dakle korist ne pojedinca nego kaže koju je ostvarila grupa ljudi ili zločinačka organizacija, dakle pojedinac koji se profesionalno bavi široko i dobro postavljenom individualnom kriminalnom djelatnošću nije obuhvaćen. To je jedna stvar. I drugo, nisu obuhvaćene povezane osobe. A isto tako, i formulacije za koju se osnovano može smatrati da potiče od tog djela ne prebacuje teret dokaza na počinitelja kaznenog djela kao što je to u onim zemljama koje su uspješno intervenirale u produkte kaznenog djela nego je zapravo teret dokaza će ostati dalje na državi. Mislim da to nije dobro i da zato vjerojatno po mojoj procjeni primjena ovog novog stavka 2. u članku 82. neće dati one rezultate koje je predlagatelj dao. Od ostalih odredbi ja isto u tom smislu sam u pogledu ova dva članka dao amandmana dva pa sada ako predlagatelju nešto od toga bude prihvatljivo bit će mi drago. Isto tako, zajedno sa kolegom Stazićem sam podnio amandman s prijedlogom da se ukine članak 309. stavak 2. i s njim povezani stavak 3. Zaista mislim da u demokratskom društvu koje ima problem s pravosuđem limitiranje kritike pravosuđa nije dobro i da oni suci koji se nisu u stanju oduprijeti javnoj riječi, kritičkoj javnoj riječi nisu dobri suci i da ih ne treba na taj način štititi. Uostalom, čuli smo nekoliko sudaca Vrhovnog suda koji su izričito rekli da im takva zaštita ne treba. Evo, da ne duljim jer su kolege prije mene izrekle dosta toga što je zapravo nedostatak ovog neambicioznog zakona. Ja ne znam kako ću se izjasniti, još ću razmisliti, vjerojatno ću biti suzdržati ili ću možda čak iz protesta radi neambicioznosti ovog projekta biti protiv, ne zato što je ton štetan. On naprosto čini mi se ne donosi ono. Već smo hrabrili, i kod onih drugih izmjena smo jako hrabrili i poticali dajte još, dajte više, evo i opozicija vas podržava ali nažalost izgleda da ta vrsta motivacije nije bila dovoljna i vjerojatno će onda nakon ove runde slijediti još jedna runda izmjena i dopuna KZ-a što je šteta da ne napravimo prije. Jer što se ne napravi prije sa puno više problema se radi kasnije. Zahvaljujem.
Hvala. Završni osvrt državna tajnica Ministarstva pravosuđa Snježana Bagić. Izvolite!
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Uvažene dame i gospodo zastupnici! Slušajući raspravu i ocjene ovoga zakona i pozitivne a i negativne, pa i ovu posljednju koja kaže da je zakon neambiciozan osjetila sam potrebu pročitati prvu odredbu članka Kaznenoga zakona koja određuje sadržaj zakona, što mi štitimo Kaznenim zakonom. On kaže, dozvolite mi tu slobodu da ga ipak pročitam, "Kaznena djela i kazneno-pravne sankcije propisuju se samo za ona ponašanja kojima se tako ugrožavanju ili povrjeđuju osobne slobode i prava čovjeka te druga prava i društvene vrijednosti zajamčene i zaštićene Ustavom Republike Hrvatske i međunarodnim pravom da se njihova zaštita ne bi mogla ostvariti bez kazneno-pravne prisile." Dakle, to je cilj zakona, da štitimo određene vrijednosti, da na njih reagiramo i da ih kažnjavamo. Mi smo ovdje govorili da je država, Sabor, Vlada lutala. Vjerojatno je možda lutala i kod nekih drugih zakona s obzirom na česte promjene zakona ali sada govorimo o Kaznenom zakonu. Od 1998. godine ovo jest doista peta promjena ovoga zakona i postavlja se osnovno pitanje što je nama bio cilj kod svake od tih promjena zakona. Vjerojatno uvijek isti, da reagiramo na određene pojavnosti, na određenu potrebu značaja određenih vrijednosti i da ih kažnjavamo. Svi si možemo postaviti pitanje onda jesmo li taj cilj postigli, bilo Vlada kao predlagatelj, bilo Sabor kao onaj koji izglasava zakone. Možemo se smatrati suodgovornim a možemo naći obrazloženje u jednoj drugoj činjenici a to je da je naše društvo društvo u velikom previranju. I prati čovjek promjene i prijedloge koje smo predlagali, one odražavaju velike promjene, snažne promjene koje se događaju, nove pojavnosti i ugroza društvenih vrijednosti na koje je nužno i potrebno reagirati. To je po mom sudu jedan od razloga zašto je bilo potrebno u relativno kratkom vremenu više puta mijenjati zakon, premda smo uvijek kada smo predlagali promjene zakona konzultirali struku, konzultirali osobe iz prakse koje su nam mogle najbolje dati. Međutim, očigledno ovakvim velikim promjenama se nastaje nužnost i potreba da se i u Kaznenom zakonu reagira na pojave koje ugrožavaju Ustavom zaštićene vrijednosti i temeljna ljudska prava. I zato teško da se može garantirati da nećemo u nekoj budućnosti ponovo doći sa prijedlogom promjena bez obzira što u najboljoj namjeri predlažemo ono u ovom trenutku što smatramo na što treba reagirati. I kad govorimo o izmjenama zakona i predlažemo promjene u određenim kaznenim djelima i kod pooštravanja kazneno-pravnih sankcija mi doista šaljemo određenu poruku. Zakonodavac šalje određenu poruku što smatra da su te vrijednosti koje su ugrožene, koje treba još jače štititi i to se ovim prijedlogom čini, između ostaloga se dakle predlaže u čitavom nizu, ja ih neću ponavljati više puta je o tome bilo riječi, povišavanje kazni, pooštravanje kazni bilo promjenom vrste kazne, bilo povećavanjem donjeg, gornjeg praga ili oba kaznena praga odnosno kaznene sankcije. To je jedno. I drugo, dakako da se reagira na mogućnost uvjetne osude, ublažavanja kazne, uvjetnog otpusta kako bi se na taj način zaokružila mogućnost da osobe odnosno ostvarila pretpostavke da osobe koje treba kazniti doista budu kažnjene i da onda tu kaznu primjereno i odsluže. Drugo što se pojavilo meni što je moram priznati osobno mi drago ovdje je jedna distinkcija, razlika između samoga zakona kao takovoga, kao okvira koji daje određena rješenja, u ovom slučaju propisuje biće kaznenih djela za koje se smatra da ih treba, da treba pojave kažnjavati i određenih kazni, ovdje se predlaže niz povišenja kazni i njegove provedbe. U tom segmentu ovaj zakon ne možemo smatrati reformskim. On je kamenčić u nizu zahvata koji se čine u ukupnosti u pravosudnom sustavu a onda i na području kaznenoga zakonodavstva kako bi se stanje poboljšano promijenilo i stvorile bolje pretpostavke i na području kazneno-pravnoga sustava. Ali, to sam i ja osobno više puta za ovom govornicom rekla. Nijedan zakon neće biti tako dobar odnosno ne možemo ga smatrati dobrim ako se u praksi ne provodi. Ovdje kad je riječ o kazneno-pravnom kažnjavanju i sankcijama govorimo o cijelom lancu institucija koje trebaju odraditi svoj posao. Prvo treba prijaviti kaznena djela. Mi možemo raspravljati zašto se kaznena djela, razna djela ne prijavljuju. Drugo, prijave treba obraditi, tu stupa na snagu policija, pa ih treba onda dalje obraditi kroz Državno odvjetništvo, podignuti optužnice, provesti istrage i tek onda dolazi sud. Ne mislim ovom prilikom niti umanjiti niti eskulpirati ulogu suda ali osjećam potrebu ipak reagirati na neke opaske koje su rečene ili ocjene koje su rečene da su suci nestručni, neprofesionalni i nekvalitetni. Vjerojatno u svakoj struci ima oni koji ne zaslužuju to. Mene su jedan put kolege suci kritizirali kad sam za ovom govornicom rekla da one koji ne zaslužuju biti suci treba prokazati i odstraniti. Ponovit ću da to doista mislim. Ali u velikoj mjeri, a mi imamo veliki broj sudaca, oko 2000 sudaca, to su ljudi koji rade doista odgovorno i profesionalno, točno svoj posao. Nije ni njima lako. U ovim velikim promjenama propisa, … [[Govornica se ne razumije.]] prakse, kroz ove velike pojave, ali dakako da treba reagirati i dosita ukazati na one koji ne zaslužuju biti suci i kroz zakonom propisane postupke, stegovne postupke izreći im odgovarajuće kazne i tako pokazati da ni oni doista nisu zaštićeni. Nema zaštićene službe. Nisu ni suci, ali na razini onih individualnih pojava. No ispričavam se možda na ovoj digresiji jer to je vezano za Kazneni zakon. Ovom prilikom je također bilo rečeno i ja to sad neću ponavljati, ministrica je rekla oko nekih dijela i što sam rekla, te se, vaše reakcije i reagiranje zastupnika u pojedinim istupima pokazuju gdje se prebacuje fokus? Fokus se prebacuje na socijalna pitanja, na gospodarski kriminal, na zaštitu djece i na zaštitu javne riječi. To su nove vrijednosti koje se u ovom društvu štite. Dakako da mi ovdje možemo raspravljati za je li nešto zaista u biću kazanoga djela ili nije? Vlada smatra, to smo više puta rekli da primjerice kod zaštite prava radnika i njegovoga prava na plaću kroz pravo na … [[Govornica se ne razumije.]] zaštićeno. Kod gospodarskih kaznenih djela isto možemo govoriti o tome je li napravljen pomak ili nije? Više puta u nekoliko navrata samo sa stručnjacima razgovarali oko toga da li ovakav način tih kaznenih dijela omogućuje da se i takva kaznena djela gone i uvijek je odgovor bio: Da. Evo toliko ukratko i u bitnome. Zahvaljujem na kažem izrečenim i primjedbama i kritikama o Zakonu. I doista bi bilo lijepo kad bi se Zakon izglasao konsenzusom. Hvala lijepa.
Hvala. Zaključujem raspravu. Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Kaznenog zakona. Klub zastupnika HDZ-a, predsjednik kluba, poštovani zastupnik i potpredsjednik Luka Bebić.
Gospodine predsjedniče radi konzultacija oko izglasavanja ovih amandmana molim pauzu od 15 minuta u ime kluba, naravno.
Stanka 15 minuta. STANKA U 15,32 SATI Eto, vrijeme je isteklo za sjednicu kluba. Predsjedniče kluba, izvolite! Poštovani potpredsjednik kluba i potpredsjednik doma Luka Bebić. Izvolite!
Gospodine predsjedniče, dame i gospodo zastupnici! Tražio sam stanku da bi se obavile konzultacije sa predlagačima amandmana radi usvajanja konačnog prijedloga o izmjenama i dopunama ovoga zakona. Kako u tome do sada iz ovih ili onih razloga nismo uspjeli a nekih i nema predlažem da se odgodi glasovanje o ovom zakonu za slijedeći petak ili neki drugi termin kako bi mogli nastaviti konzultacije sa predlagačima amandmana. Hvala.
Dobro. Obavite potrebne konzultacije pa ćemo glasovanje nastaviti jedan termin u idućem tjednu. Gospođe i gospodo zastupnici! Molim da utvrdimo kvorum. Stavimo ključiće da utvrdimo kvorum. Rezultat? 95 zastupnika i zastupnika je nazočno prema ključićima. Imamo dakle kvorum. Gospođe i gospodo zastupnici, molim malo pozornosti. Prvo ćemo glasovati o Konačnom prijedlogu zakona o izmjenama i dopunama Kaznenog zakona. Zastupnica Ingrid Antičević-Marinović, izvolite!
Gospodine predsjedniče, molim vas prije izjašnjavanja o amandmanima želim vas najdobronamjernije upozoriti i sve nas ovdje skupa da su odredbe koje nisu sada također predmet amandmana Vlade u suprotnosti sa preporukom Odbora ministara Vijeća Europe R203/20E.
Molim, to ćete kod glasovanja o amandmanima. Prvo amandmani Vlade. Trebamo se očitovati o tome budući da su ti amandmani došli poslije roka da li ćemo raspravljati i glasovati tim amandmanima. Molim, uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? 86 glasa za, 7 suzdržanih i 3 protiv. Dakle, o tim amandmanima koji su došli poslije roka ćemo raspravljati i glasovati. Amandman 1. Vlade. Molim državnu tajnicu Snježanu Bagić da obrazloži amandman 1. Vlade.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Uvažene dame i gospodo zastupnici, amandman 1. Vlade Republike Hrvatske na Konačni prijedlog Kaznenoga zakona odnosi se na odredbu članka 19. kojom se predlaže, koji se inače odnosi na zastaru kaznenoga progona a ovaj amandman koji Vlada predlaže odnosi se na nastup zastare kod kaznenih djela počinjenih na štetu djeteta i maloljetne osobe, i predlaže se da u tim slučajevima zastara kaznenih djela u takvim slučajevima kada su kaznena djela počinjena protiv djeteta, na štetu djeteta i maloljetne osobe ne teče do njihove punoljetnosti. Ovim amandmanom Vlada Republike Hrvatske je nadamo se uvažila raspravu koja je vođena na nekim odborima osobito na odborima za ljudska prava i nacionalne manjine koja polazi od toga da kad je riječ o djetetu i o kaznenom djelu počinjenom protiv djetetu nalazimo se u jednoj specifičnoj situaciji jer dijete je zastupano po zakonu po svojim roditeljima i drugim skrbnicima međutim ne može jer nije punoljetno štititi svoja prava samo. Prema tome predlaže se da se ovim amandmanom djetetu omogući da i nakon svoje punoljetnosti ako to želi stupi na mjesto onoga koji vodi kazneni program.
Hvala. Otvaram raspravu. U raspravi mogu sudjelovati samo predstavnici klubova. U ime Kluba SDP-a poštovana zastupnica Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite.
Glede amandmana 2 a koji su …
Amandmana 1.
Glede amandmana 1 ja mislim da je dobro da je [[Upadice se ne razumiju.]]
Mir, molim vas!
Hoćemo li raspravljati zajedno ili o svakom pojedinačno?
O svakom pojedinačnom se raspravlja. Zaključujem raspravu o amandmanu 1 Vlade. Molim dajem na glasovanje amandman 1 Vlade. Tko je za taj amandman? Uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? Sa 93 glasa za i 3 suzdržana amandman 1 Vlade usvojen. Amandman 2. Vlade.
Amandman 2. odnosi se na izmjenu članka 52. kojim se određuje da kad je novčana kazna izrečena za kazneno djelo za koje je propisana samo ta vrsta kazne, novčana kazna onda se ona naplaćuje prisilno i u slučaju odsutnosti odnosno nemogućnosti prisilne naplate da se onda ona zamjenjuje radom za opće dobro na slobodi. Ovaj amandman uvažene dame i gospodo zastupnici rezultat je drugih amandmana koje Vlada predlaže da se unesu u Konačni prijedlog ovoga zakona. Odnosi se i vezan je na te kasnije amandmane koji se odnose na kaznena djela protiv časti i ugleda, uvrede i klevete gdje se predlaže za ta kaznena djela propisati samo novčana kazna. Dakle nema više kazne zatvora pa se onda članak 52. nameće kao logična potreba da se izmjeni način izvršenja takve kazne. Dakle novčane kazne kad je ona sama propisana kao oblik kazni.
Otvaram raspravu. Poštovana zastupnica Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite.
Evo Vladi je trebalo pune tri godine da dođe do ovakvog rješenje … /Govornica je isključena./ [[Upadice se ne razumiju.]] Je li dozvoljavate raspravu?
Molim vas mir dame i gospodo! Izvolite.
Danas predstavnici Vlade ovako govore. Dakle tri godine je trebalo da se prihvati ovo SDP-ovo razmišljanje glede ove vrste kaznenih djela [[Upadice se ne razumiju.]] Dozvolite da vam pročitam što Vlada u svom mišljenju, klasa 740-02/04 … /Govornica je isključena./ … od 29. travnja … [[Govornica se ne razumije.]] [[Upadice se ne razumiju.]] Pa ja znam da je istina neugodna ali morat ćete je saslušati. 2004. govori u svom mišljenju kada SDP predlaže ovo rješenje. U našem kazneno-pravnom sustavu nema niti jednog kaznenog djela za koje bi bila propisana samo novčana kazna već se uvijek uz novčanu kaznu propisuje alternativno i kazna zatvora te bi propisivanje samo novčane kazne kod kaznenih djela protiv časti i ugleda te klevete putem medija bilo izuzetak i bilo bi diskriminatorno. To kaže Vlada. Ali drago mi je da je sada pokazala svu svoju raskoš velikodušnosti dakle da bi nakon tri godine uspjela doći do ovakvog rješenja. Međutim i u tome nije bila konzistentna niti je dobro prepisala ova naša rješenja za koje pozdravljam da je ipak nakon tri godine smogla snage to učiniti pa tako dijeli izricanje odnosno supletorni zakon i dalje ostaje mogućnost a što ovisi o tome da li je novčana kazna propisana isključivo za jedna djela ili je alternativno propisana sa kaznom zatvora. Mislim da je ovo nekonzistentno rješenje jer gdje god je izrečena novčana kazna po sudu, po sudbenoj vlasti bez obzira kako je propisana jasno je onda da je u ovlasti države da na ovakav način traži i njezino namirenje odnosno izvršenje odnosno ovrhu, a ne da i za takvu mogućnost samo zato što nije mogla izvršiti novčanu kaznu za ostala kaznena djela predviđa supletorni zatvor. To je nekonzistentno rješenje i nema nikakve, nema nikakvog razloga da se dijele ova vrsta kaznenih djela po tome kako su ona, kako su ona propisana a ne kako su ona izrečena.
Hvala. Klub HDZ-a poštovani zastupnik potpredsjednik Luka Bebić.
Klub Hrvatske demokratske zajednice podržava ovaj amandman Vlade a tri, pune tri godine nismo uvrstili ovaj amandman u novi zakon. Ova Vlada traje dvije godine, 5 mjeseci i 17 dana. Što znači da vaša Vlada u 3 godine nije uvrstila ovaj amandman u ovi zakon jer ste vi unutar 3 godine bili još 6 mjeseci i 13 dana. … [[Upadica se ne razumije.]]
Ispravak netočnog navoda. Dame i gospodo, ja ću trebati izgleda napraviti jednu stanku da se duhovi smire. Jer se neće moći raspravljati. Ispravak netočnog navoda poštovana zastupnica Ingrid Antičević-Marinović.
Netočno je što je kolega Bebić govorio ovdje brojeći dane i tako jer ovo je sadržavala novela Kaznenog zakona iz 2003. godine. Prema tome kao koalicijska vlast to je bilo i predloženo, ali znate kakva je bila sudbina Kaznenog zakona tada jer je ukinut po odluci Ustavnog suda ali to je također sadržavala i čitava naša novela podnesena od strane Kluba SDP-a i u cijelosti od ove vlasti odbijena.
Zaključujem raspravu o ovome amandmanu broj 2. Molim uključimo se. Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? Sa 85 glasova za, 5 suzdržanih, 5 protiv, usvojen predloženi amandman. Amandman treći. Izvolite.
Amandman treći gospodine predsjedniče i uvažene dame i gospodo zastupnici odnosi se na izmjenu u članku 55. tj. na oznaku zakona, naziv zakona kojim je propisano izdržavanje dugotrajne kazne zatvora. Naime, zamjenjuje se, aha ne čujem se ispričavam se, zamjenjuje se kao što je napisano sada u tekstu zakona Zakon o izvršenju kazneno pravnih sankcija ispravno Zakon o izvršenju kazne zatvora kao zakona kojim je propisan uvjet i postupak izdržavanja dugotrajne kazne zatvora.
Otvaram raspravu. Poštovan zastupnica Ingrid Antičević Marinović. Izvolite.
Zaista je za pohvalu da je Vlada uočila da se izmijenjeni odnosno doneseni Zakon o izvršavanju kazne zatvora iz 2003. godine da je zamijenio Zakon o izvršavanju kazne i sankcija tako da se sama Vlada nakon tri godine upoznala i spoznala je da postoji i egzistira u našem kaznenom pravu …/Govornik se isključio i ponovo uključio./… kazne zatvora koji eto ona nije znala ni kako se zove, a kamoli da postoji.
Hvala lijepa. U ime Kluba HDZ-a poštovani zastupnik predsjednik Kluba i Doma potpredsjednik Luka Bebić.
I ovaj amandman podržava Klub Hrvatske demokratske zajednice i mora na žalost, budući da kolegica uporno ponavlja da ova Vlada nije tri godine uvrstila ovo u zakon ponoviti, ponoviti gospođi zastupnici i bivšoj ministrici pravosuđa da ova Vlada je nastupila 22.12.2003. godine pa je od tada do danas dvije godine, pet mjeseci i 17 dana. A ako je tri godine u pitanju onda vaša Vlada nije za tih 6 mjeseci i 13 dana uvrstila ovo za što se vi zalažete.
Gospodo zastupnici hoćemo li se smiriti ili ću ja prekinuti sjednicu? Kasno. Nema objašnjenja. Dat ću vam objašnjenje koje sam vam dao. Klub zastupnika HSP-a poštovani zastupnik Pero Kovačević. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, ovo više nema smisla slušati jedna druga Vlada. Ako ćemo biti objektivni i odgovorni treba kazati da je Kazneni zakon jedan od najvažnijih zakona u zemlji i ne može se mijenjati svaki tren što radi jedna i druga Vlada. I zbog toga smo sad došli u ovakvu situaciju u kojoj jesmo da više se nitko ne može snaći u Kaznenome zakonu i ako ovako budemo nastavili neće to biti dobro, niti zaštite djece od pedofilije i svega ostaloga. Dogovorili smo se da sad idemo na ovu varijantu. Izradimo novi cjeloviti Kazneni zakon. Niti je ovo rješenje dobro što vi nudite, niti je ovo što vi nudite. Budimo objektivni i odgovorni. Znači, ovaj se amandman može podržati … …/Predsjednik: Pa mir!/… … kao da se ide u tom dijelu, ali ovo je neodgovorno ponašanje s obzirom na stanje kakvo je u praksi.
Mir! Dobro. Mir! Poštovani zastupnik Furio Radin. Izvolite. Ma nemojte onda dizati ruke i gestikulirati. Dobro. Amandman tri. Glasovanje. Molim uključite se. Možemo glasovati. Rezultat? Sa 91 glasova za i 8 suzdržanih donesen i usvojen amandman tri. Amandman četiri.
Gospodine predsjedniče, amandman četiri odnosi se na kaznena djela protiv časti i ugleda, konkretno na kaznena djela uvrede i klevete. Predloženim amandmanom se u odnosu na ova kaznena djela, dakle uvrede i klevete predlaže da više nema kazne zatvora kako za običnog građanina, tako i za eventualno kazneno djelo klevete ili uvrede počinjeno putem kako mi to kažemo putem sredstava javnog priopćavanja ili kako se to popularno kažem putem i novinarske klevete. Ako dopustite, to je ukratko obrazloženje ovoga prijedloga zakona dakako i to sada danas pokazuje … [[Govornik se ne razumije.]] to je pitanje koje se postavlja katkada kao pitanje svih pitanja kada je riječ o nekim kaznenim djelima trebamo li ili ne trebamo dekriminalizirati klevetu. U našem pravnom sustavu ona jest umnogome već dekriminalizirana time što po članku 203. isključena je protupravnost za djelo učinjenog putem tiska ili putem drugog sredstva javnog priopćavanja, a ako se utvrdi i dokaže da je učinjeno isključivo i samo sa ciljem vrijeđanja ili klevetanja nekoga i te dokaze na tužitelju. Međutim, polazeći od doista opetanih rasprava i u javnosti i u Visokome domu i od činjenice da nam katkada na žalost sudska praksa nije davalo za pravo Vlada je cijeneći sve te argumente i okolnosti sada predložila amandman da se doista kazna zatvora kao kazna za ova kaznena djela protiv časti i ugleda briše iz našeg zakonodavstva.
Otvaram raspravu. Klubovi, samo predstavnici klubova mogu sudjelovati. Zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje amandman četiri. Možemo glasovati. Po članku 166. stavak 2. Poslovnika o ovim amandmanima raspravlja se i glasuje u raspravi mogu sudjelovati samo predstavnici klubova. Rezultat? Sa 89 glasova za i jednim suzdržanim, 7 protiv i amandman četiri usvojen. Amandman peti.
Amandman peti se odnosi na kaznena djela iznošenja osobnih i porodičnih prilika i spada u … [[Govornik se ne razumije.]] odnosno glavu Kaznenoga zakona, kaznena djela protiv časti i ugleda i Vlada onda kako je i predložila za kaznena djela uvrede i klevete i ovdje predlaže da se briše kazna zatvora za ova kaznena djela osim ako je riječ o kaznenim djelima koja su počinjena protiv djeteta. Znači na štetu osnovnog i obiteljskog života djeteta.
Otvaram raspravu. Zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje amandman peti. Možemo glasovati. Rezultat? Sa 86 glasova za 2 suzdržana i 4 protiv i amandman 5. Vlade usvojen. I amandman 6. Vlade.
Amandman 6. se odnosi na kazneno djelo, prebacivanje kaznenog djela. Prema tome, kako je za sva djela kao što sam već rekla u ovoj glavi predloženo da se briše kazna zatvora tako se to predlaže i u ovom kaznenom djelu.
Otvaram raspravu. Zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje amandman broj 6. Vlade. Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? Sa 86 glasova za i 2 suzdržana i 4 protiv i amandman 6. Vlade usvojen. Hvala lijepo. Sad idemo na tablicu amandmana. Amandman 1. iz tablice Odbora za ljudska prava i prava nacionalnih manjina.
Vlada ovaj amandman ne prihvaća. Gospodine predsjedniče, uvažene dame i gospodo zastupnici ovaj amandman se odnosi na kazneno djelo trgovine ljudima i ropstvo. Predlaže se u jednom segmentu povećanje kazne. Vlada smatra i ocjenjuje da već sada propisani raspon kazne omogućio primjerenu kazneno-pravnu zaštitu, da je primjerena i u skladu sa ciljem proporcionalnosti propisane člankom 1. Kaznenoga zakona. I moram napomenuti da je i donja i gornja granica kazne, dakle raspon kazne koji se odnosi na kaznena djela trgovine ljudima i ropstvo u skladu sa Konvencijom Vijeća Europe za suzbijanje trgovine ljudima i rasponom kazne koja je prepisana … [[Zbog buke, govornik se ne razumije.]]
Poštovani zastupnik predsjednik Furio Radin, Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina.
Da, ovaj je amandman inače, odnosi se na toliko težak problem današnjega društva da ipak ja ću tražiti da se glasuje o njemu.
Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? 27 za, 6 protiv, suzdržanih i 62 protiv. Dakle, amandman nije dobio potrebnu većinu. 2. amandman Odbora za ravnopravnost spolova.
A drugi amandman se odnosi na isto kazneno djelo, članak 42. Konačnoga prijedloga, dakle kazneno djelo trgovine ljudima i ropstvo. Amandman se odnosi ponešto na izmijenjeni opis kaznenoga djela i na granice kazni, pa ga Vlada ne prihvaća. Iz istih razloga kao i amandman 1., jer smatramo da je i opis kaznenog djela i kazne koje su propisane u skladu sa opasnošću i sa međunarodno-pravnim obavezama.
Molim, predsjednica Odbora, poštovana zastupnica Gordana Sobol.
Ja bih molila da se o amandmanu glasa. Točno je što ste rekli. Dakle mi smo tražili slično kao i Odbor za ljudska prava, povećanje kazni. Tražili smo na neki način pročišćenje teksta, ali ono što mi je vrlo bitno, a to je da smo tražili dodavanje novog stavka u članku 42. a koji glasi: "Tko iskorištava ili omogući drugoj osobi iskorištavanje osobe za koju zna da je žrtva trgovanja ljudima u svrhu prostitucije ili drugih oblika seksualnog iskorištavanja prisilnog rada ili usluga ropstva ili njemu sličnih odnosa služenja, te odstranjivanja organa kaznit će se kaznom zatvora od 3 mjeseca do 3 godine. Počinitelj će se kazniti i za pokušaj ovoga djela.". To je u biti bio naš pokušaj da se predvidi u Kaznenom zakonu kažnjavanje korisnika seksualnih usluga. Ja stoga molim glasovanje.
Molim, tko ja za amandman 2. koji Vlada ne prihvaća? Uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? 25 glasova za, 3 suzdržana, 67 protiv. Amandman nije dobio potrebnu većinu. Amandman 3. zastupnika Ive Josipovića.
Vlada ne prihvaća. Ovaj amandman se odnosi na zabranu upravljanja motornim vozilom. A ne prihvaća se iz tog razloga što suprotno namjeri predlagatelja mjera koja se predlaže ovim Konačnim prijedlogom zakona zabrana upravljanja motornim vozilom zauvijek može se, mogla bi se izreći onda za svako drugo kazneno djelo protiv sigurnosti prometa, uključujući njegova kvalificirane oblike koji nisu imali za posljedicu smrt, npr. i ona koji napuste mjesto nesreće. A ovo se, ova mjera zabrane upravljanja motornim vozilom zauvijek se može izreći samo za, onda za ona kaznena djela kada je bila posljedica smrt. Zato predlagatelj smatra da ovaj amandman se ne bi trebao prihvatiti.
Zastupnik Ivo Josipović.
Ja bih molio da se glasuje.
Glasovanje. Molim glasovati za ovaj amandman koji Vlada ne prihvaća. Uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? 27 za, 3 suzdržana, 66 protiv. Nije dobio potrebnu većinu. 4. amandman, također zastupnika Ive Josipovića.
Vlada ne prihvaća. Ne prihvaća zbog toga što Vlada ocjenjuje da definicija imovinske koristi i onoga što se smatra i načina na koji je ona stečena je već predloženim člankom 12. dovoljno dobro obrazložena i da u praksi doista neće biti problema, bilo kod procesuiranja takvih kaznenih djela preko puta Državnog odvjetništva, bilo kod kasnije suđenja oko toga odrediti što se smatra imovinskom korišću stečenom kaznenim djelom ili u grupi.
Zastupnik Ivo Josipović. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, amandman je upravo imao namjeru promijeniti normu koja će apsolutno biti neefikasna, jer je iz nje nejasno ni što je imovinska korist, a posebno gdje je teret dokazivanja. U onom zakonodavstvima koja su se uspješno riješila organiziranog kriminala i korupcije, teret dokazivanja jeste upravo na okrivljeniku u onom slučaju kad ima nesrazmjernu imovinu svojim redovitim prihodima. Ova norma apsolutno neće u Hrvatskoj promijeniti niti jedan posto onoga što bismo željeli. Molim da se glasa.
Molim glasovati za pogled ovog amandmana koji Vlada ne prihvaća. Možemo glasovati. Rezultat? 31 za, 1 suzdržan, 65 protiv. Nije dobio potrebnu većinu. 5. amandman Odbora za ljudska prava i prava nacionalnih manjina na članak 13.
Vlada prihvaća.
Postaje sastavni dio zakona. 6 amandman, također Odbora za ljudska prava i prava nacionalnih manjina.
Gospodine predsjedniče, uvažene dame i gospodo zastupnici ovaj amandman u tekstu na koji je predložen, Vlada ne može prihvatiti. Naime radi se o intervenciji u članak 91. zakona, Kaznenoga, kojim se definira što se smatra teškim ubojstvom i kojima se točno definira. Predloženim amandmanom Odbora za ljudska prava i prava nacionalnih manjina koji je dosta širok, obuhvaćeni su već neki oblici koji jesu u ovom članku 91. kao što su primjerice ako usmrti dijete ili maloljetnu osobu, kao drugo … [[Ne razumije se.]] koristoljublje itd. Međutim kako bi, Vlada smatra zapravo da se sadržaj i doseg ovoga što je predloženo amandmanom, može postići time da se u članak 14. konačnoga prijedloga zakona kojim se mijenja članak 91. dakle kazna djela teškog ubojstva u točku 6. koja glasi: Tko drugog usmrti iz bezobzirne osvete ili drugih osobito niskih pobuda, doda riječ: "mržnje" tako da bi točka 6. članka 91. glasila: "Tko drugoga usmrti iz bezobzirne osvete, mržnje ili drugih osobito niskih pobuda" povezujući to sa prethodno prihvaćenim amandmanom gdje je Vlada prihvatila definiciju zločina iz mržnje mi smatramo da bi se time postigla svrha predloženog amandmana.
Predsjednik Odbora za ljudska prava i prava nacionalnih manjina, zastupnik Furio Radin. Mir molim vas gospodo i dame!
Smatramo da ovakvim prijedlogom kojim je postignuta svrha je zločin iz mržnje kao što je definiran u onom drugom amandmanu ulazi sada u ovaj amandman i zapravo to omogućuje, nam omogućuje da povlačimo amandman.
Dakle ovako, u članku 91. u točci 6. dodaje se riječ: "iz mržnje" sa ostalim [[Upadica se čuje se.]] Kolegice molim vas, kolegice Antičević dobacivati to je glupost. Glupost je to što vi… … [[Upadica se ne čuje.]] Nemojte dobacivati, pa kakav je to način. Taj amandman je sastavni dio zakona. Postoji kvalifatorni oblik teškoga ubojstva ako je ubojstvo izvršeno iz osobito iz otegotne odgovornosti. Oni koji ne razumiju i koji nemaju pojma o tome neka se ne javljaju. To je šesti amandman. Molim? … [[Upadica se ne čuje.]] Kolega Radin izvolite.
Da bude, oprostite gospodine predsjedniče znam da nije baš po proceduri. Da bude jasno. Onim amandmanom koji smo usvojili prije, definiran je zločin iz mržnje i zapravo on se sada samo pretočio u ovaj novi amandman.
Jasno je to. Amandman 7.
Amandman 7 zastupnika Šime Lučina, Vlada ne prihvaća stoga što je, on se odnosi zapravo na kazneno djelo 173. i na uporabu droga u količini većoj od neznatne. Vlada ga ne prihvaća zbog toga što je člankom 28. Kaznenoga zakona opisano što se smatra beznačajnim kaznenim djelom pa zbog toga nije potrebno sada to posebno uvrštavati u članak 173. koji se odnosi samo na kazneno djelo zloporaba opojnih droga, a predložena izmjena koja se odnosi na stavak 2. članka 173. ovoga zakona, definira okolnosti počinjenja kaznenoga djela koji se uzimaju u obzir kod izricanja vrste i mjere kazne, što je već propisano člankom 56. Kaznenoga zakona.
Hvala. Zastupnik Šime Lučin.
Hvala lijepo. Ja mogu razumjeti da u ministarstvu, odnosno u Vladi nisu prihvatili moju argumentaciju jer ona može ući u sferu političke argumentacije kao što ja shvaćam ovo rješenje Vlade također političkim rješenjem. Ali me čudi da nisu konzultirali ili barem u zadnjih mjesec dana čuli i slušali glas struke. Imali ste više izjava, mišljenja, sudaca, kriminalista pa čak i ljudi koji se bave liječenjem, zapravo neprihvaćanjem ovog amandmana vi definitivno ništa drugo ne radite nego doprinosite da tobože imamo dobru statistiku u borbi protiv dilera, ali zapravo imamo dobru statistiku u borbi protiv bolesnika i narkomana. I dok se ovaj amandman ne usvoji ili ne promijeni nešto u ovom pravcu Hrvatska neće početi rješavati problem borbe protiv narkomanije. Molio bih glasanje.
Idemo glasovati za ovaj amandman koji Vlada ne prihvaća. Možemo glasovati. Rezultat? 28 za, jedan suzdržan, 66 protiv. Nije dobio potrebnu većinu. 8 amandman Odbora za ravnopravnost spolova.
Vlada ne prihvaća. Predloženi amandman se odnosi na kazne o djelu podvođenja i odnosi se na redefiniciju opisa toga kaznenoga djela i raspona kazni. Vlada kao predlagatelj smatra da već sada propisani raspon kazne omogućuje primjerenu kaznenopravnu zaštitu a i ocjenjuje da je opis kaznenoga djela kako je Vlada predložila u svome konačnom prijedlogu zakona bolji, odnosno da bolje odražava cilj i svrhu kaznenopravne zaštite koja se propisuje ovim kaznenim djelom.
Molim predsjednicu Odbora za ravnopravnost spolova.
Ja bih naravno molila glasovanje, jer ne radi se samo o tome da smo mi predložili drugačiji raspon kazni već smo predložili još jednu bitnu novinu i ja ju želim ovdje izreći, a to je da je prema dosadašnjem zakonu podvođenje punoljetnih osoba kažnjivo samo ako je učinjeno radi zarade, a podvođenje djece i maloljetnih osoba kažnjava se bez obzira na motiv. Ovim amandmanom mi smo predložili kažnjavanje i za podvođenje punoljetnih osoba bez obzira na motiv, a podvođenje radi zarade kao kvalificirani oblik osnovnog dijela podvođenja. Glasovanje.
Molim glasovati. Molim uključimo se. Tko je za ovaj amandman koji Vlada ne prihvaća? Rezultat? 18 za, 3 suzdržana, 63 protiv. Nije dobio potrebnu većinu. 9 Odbora za ljudska prava i prava nacionalnih manjina.
Vlada ne prihvaća zbog toga što način na koji je opisano kazneno djelo u predloženim izmjenama, odražava cilj i svrhu s jedne strane. Način na koji to predlaže predlagatelj bi katkada bio u pojedinim slučajevima teško dokaziv, to smo utvrdili nakon konzultacije sa stručnjacima, a raspon kazni je već obuhvaćen amandmanom, isti je kao i u ovome predloženom amandmanu i isti je kao što je Vlada već svojim amandmanom predložila.
Zastupnik, predsjednik Odbora Furio Radin. Izvolite.
Povlačimo.
Amandman 9 povučen. Amandman 10 zastupnice Vesne Škare-Ožbolt.
Vlada ne prihvaća, odnosno već je obuhvaćen amandmanom Vlade Republike Hrvatske na isti članak.
Hvala. Trebamo glasovati, nema zastupnice. Molim uključimo se. Tko je za taj amandman? Rezultat? 2 za, 4 suzdržana, 70 protiv. Nije dobio potrebnu većinu. 11, Odbora za ljudska prava i prava nacionalnih manjina.
Vlada ne prihvaća. Naime, prihvaćanje ovog amandmana došlo bi do, dovelo bi zapravo do kontradiktornosti sa stavkom 1. istoga članka kojim se navodi razlike kad se netko smatra kaznenopravno odgovornim ako izbjegava dužnost izdržavanja. Raspon kazni je isti kao što je i to Vlada predložila u svojem amandmanu.
Predsjednik Odbora Furio Radin. Izvolite.
Hvala lijepa. Nakon 20 godina plaćanja alimentacije nećemo dozvoliti da netko i ne plaća pa onda dajemo na glasanje.
Molim glasovati glede tog amandmana koji Vlada ne prihvaća. Molim uključimo se. Rezultat? Sa 22 glasa za, 2 suzdržana, 64 protiv amandman nije dobio potrebnu većinu. Amandman 12. zastupnika Ive Josipovića i Nenada Stazića.
Vlada ne prihvaća. Naime, Zakonom o sudovima koji je nedavno usvojen u Visokom domu člankom 6. je zabranjen svaki oblik utjecaja na donošenje sudskih odluka, a posebno svaki oblik prisile prema sucima, zlouporaba javnih ovlasti i osobnog utjecaja, te korištenje medija i javnog istupanja na način suprotan načelima demokratskog društva, a koje imalo za cilj utjecaj na donošenje sudskih odluka. Pa ako bi se prihvatili amandmani na stavke 2. i 3. članka 309. Kaznenoga zakona prisila prema pravosudnom dužnosniku to bi onemogućilo kažnjavanje osoba koje postupaju suprotno članku 6. Zakona o sudovima.
Zastupnik Nenad Stazić, izvolite.
Prisila prema pravosudnom dužnosniku regulirana je stavkom 1. članka 309. Kaznenoga zakona, ali odbijanjem ovoga amandmana i zadržavanjem iz stavka 2. i stavka 3. 309. članku Vlada očito ostaje kod mišljenja da se o sucima, pravosudnim dužnosnicima ne smije pisati javno po novinama niti se njihov rad smije komentirati. To mene ne čudi jer evo, slučaj kćeri predsjednika Tuđmana će ići u zastaru, u zastaru će otići, a nitko ovdje javno ne smije komentirati zašto u radu sudova takvi predmeti ostaju u zastari, kakve to suce imamo koji tako rade. To je, dakle, u interesu ove Vlade, zaštititi progon onih i spriječiti, koji zaslužuju progon, i spriječiti bilo kakav komentar u javnosti o radu sudova. Tražimo glasanje.
Mir molim vas! Molim glasovati za amandman 12 koji Vlada ne prihvaća. Gospođe i gospodo zastupnici, svaki trenutak ćemo glasovati o Zakonu. Molim one zastupnike i zastupnice da uđu u dvoranu. Za 2 minute ćemo glasovati o Zakonu. Rezultat? 19 za, 6 suzdržanih, 64 protiv, amandman nije dobio potrebnu većinu. I molim zastupnike da se skoncentriraju, pa imamo još dugo, dugo. Amandman 13 Odbora za zakonodavstvo.
Vlada prihvaća.
Postaje sastavni dio Zakona. I amandman 14. Odbora za zakonodavstvo.
Vlada prihvaća.
Postaje sastavni dio Zakona. Idemo na, prije glasovanja o Konačnom prijedlogu Zakona dajem na glasovanje mišljenje Odbora za Ustav, Poslovnik i politički sustav koji je dato na zahtjev zastupnika gospodina Slavena Letice i gospođe zastupnice Vesne Škare-Ožbolt. Molim uključimo se. To je mišljenje prema kojem amandmani koji su donijeti, koji su podnijeti mimo Poslovnika ne mogu biti uključeni u proceduru i raspravljanje, a o mišljenju se samo glasuje po članku 209. Poslovnika. Poštovani zastupnik Slaven Letica, povreda Poslovnika.
Gospodine predsjedniče, nisam vas htio prekidati kad mi ranije niste dali riječ. Povrijedili ste grubo članak 167. stavak 2. jer me niste priupitali u kom sam se svojstvu javio kad sam podigao ruku, a ja sam se javio u svojstvu člana Odbora za Ustav, Poslovnik i politički sustav. To vam govorim iz pedagoških razloga. Kad se javim to znači da sam u pravu, načelu.
Kolega Letica, iz pedagoških razloga prvo se pogledajte u jedno zrcalo. Iz pedagoških razloga. Jer meni držati lekciju o tome kad je izrijekom navedeno zašto se daje, zašto daje odbor mišljenje za Ustav, Poslovnik i politički sustav i zašto ja to mišljenje dajem na glasovanje onda budite korektni. Ja sam to već odavno pročitao i vas i taj Poslovnik. Dajem na glasovanje ovo. Možemo glasovati. Rezultat? 76 glasova za, 2 suzdržana, 11 protiv. Sa tom većinom je usvojeno mišljenje Odbora za Ustav, Poslovnik i politički sustav. Sada dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona. Za ovaj Zakon potrebna je većina glasova svih zastupnika, najmanje 77. Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? Sa 91 glas za, 2 suzdržana i 10 protiv donesen je Zakona o izmjenama i dopunama Kaznenog zakona u tekstu kako ga je predložila Vlada zajedno sa prihvaćenim amandmanima.
E hvala lijepo gospodine predsjedniče. Ja bih isto bio zahvalan kad bih nekad malo ranije znao kad ću doći negdje jer paralelno idu tri, četiri stvari i ovo je slučajno da sam, zapravo sam krenuo prema Virovitici. Prema Virovitici sam krenuo. U zadnjem trenutku sam se vratio, a državni tajnik Uzelac je na putu prema Bruxellesu i sad evo. Ali dobro. Gospodine predsjedniče [[Upadica: Glavno da ste vi tu.]] Eto, hvala vam lijepo. Gospodine predsjedniče ja ću samo ukratko napraviti obrazloženje. Obrazloženje i potrebu osnivanja Sveučilišta u Puli koje je prošlo odbore za zakonodavstvo, obrazovanje, znanost i kulturu i koje je zapravo prošlo bez niti jedne značajnije primjedbe. Cijeli koncept razvoja modernih hrvatskih sveučilišta i postavljanja mreže hrvatskih sveučilišta je doveo do toga da Hrvatskoj trebaju mala, fleksibilna, dinamična sveučilišta. Sveučilišta koja će educirati za potrebe tržišta rada, ali isto tako želim reći da je i Nacionalno vijeće inzistiralo na tome da Hrvatskoj ne trebaju kao na primjer što se dogodilo u Rumunjskoj i nekim drugim državama, veliki broj nekvalitetnih sveučilišta koja su zapravo bila sama od sebe i ugušena tijekom rada i pokazala se jedna velika nekvaliteta. Priprema Sveučilišta u Puli je trajala više od tri godine. I na prvom elaboratu koji je bio dostavljen Nacionalnom vijeću za visoko obrazovanje utvrđeno je niz nedostataka i utvrđeno je kako glede kadrovskih, prostornih i drugih. Kroz period od godinu i pol dana svi ti nedostaci koji su bili u elaboratu su uklonjeni. Zaposleni su novi nastavnici a u ovom trenutku tri neovisna fakulteta su funkcionirala pri Sveučilištu u Rijeci i to Fakultet ekonomije i turizma, «Doktor Mijo Mirković» koji je bio tada u Puli. Filozofski fakultet, Visoka učiteljska škola u Puli i Sveučilišna knjižnica u Puli. Znači iz ove potrebe koju sad imamo zapravo govorimo o izdvajanju iz segmenta Sveučilišta u Rijeci i pripajanju novome, ja bih rekao mobilnom, dinamičnom sveučilištu koje bi bilo napravljeno po principu ja bih rekao onoga čemu se zalažemo i od početka osnivanja i koncepta i novoga zakona, a to je malo fleksibilno. Na odjelnom principu utemeljeno i u cijelosti integrirano sveučilište. U ovom trenutku gledajući i sredstva koja su potrebna za početak rada Sveučilišta u Puli obzirom da već postoje proračunske glave za sve što sam naveo, a ponavljam radi se o Fakultetu ekonomije i turizma, Filozofskom fakultetu i Visokoj učiteljskoj školi kao sveučilišnoj knjižnici za koje postoje odvojena sredstva mi imamo predviđenih i milijun 716 tisuća kuna za razdoblje od listopada do prosinca 2006. godine, odnosno za taj dio akademske godine i to bi bilo dostatno za u cijelosti rad sveučilišta. I ja moram ovdje istaknuti da su ostala hrvatska sveučilišta zajedno i kao neki javni instituti, znanstveni javni instituti ponudili cjelovitu pomoć, kako kadrovsku tako i onu glede znanstvene i istraživačke suradnje koja su uvijek nužna malim sveučilištima. Ako dozvolite, istaknut ću vam primjer dva od njih. Jedno je Dubrovačko sveučilište i jedno je Zadarsko sveučilište. Glede Dubrovnika i Zadra najbolje se pokazalo što oni znaju, znače za tu cijelu regiju glede gospodarskog razvoja i slobodno, vrlo ambiciozno možemo reći da s osnivanjem novog Sveučilišta u Puli smo zatvorili jednu mrežu i Nacionalno vijeće smatra da mreža sveučilišta više-manje kao takva je postavljena i da potreba za novim sveučilištu u trenutku u Hrvatskoj nema. Za veleučilištima i stručnim studijima da. I prema elaboratu koji je sastavljen i koji je rađen ja bih rekao u jednoj simbiozi postojećih hrvatskih sveučilišta, Ministarstva znanosti, obrazovanja i športa, Nacionalnog vijeća za visoko obrazovanje mi zapravo smatramo da se radi o potpunoj opravdanosti i da ne postoji niti jedna objektivna okolnost koja bi bila i koja bi radila u prilog odlaganju početka akademske godine unutar novoga Sveučilišta u Puli. Evo gospodine predsjedniče, to je bio elaborat i izvješće zapravo nakon pozitivnih ja bih rekao jednoglasnih prihvaćanja od strane oba odbora. Hvala lijepa.
Hvala. Odbori za obrazovanje znanost i kulturu. … [[Govornik se ne razumije.]] dobija poštovani zastupnik Željko Pavlic. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovani gospodine ministre, poštovane dame i gospodo. Evo, dopustite da vam prenesem izvješće Odbora za obrazovanje, znanost i kulturu Hrvatskog sabora koji je na svojoj drugoj sjednici koja je održana 10. svibnja razmotrio prijedlog Zakona o osnivanju Sveučilišta u Puli. Odbor je ovo pitanje raspravio kao matično radno tijelo. Uvodno obrazloženje podnio je predstavnik predlagatelja, a u raspravi je istaknuta neupitnost prijedloga, budući da su po istom postupku nedavno osnovana dva manja sveučilišta u Hrvatskoj, to u Zadru i u Dubrovniku, kao homogene i visokoškolske ustanove s jedinstvenom pravnom osobnošću. Sadržaji zahtjeva za osnivanje Sveučilišta u Puli pobliže su obrazloženi u elaboratu o osnivanju Sveučilišta u Puli o kojem se nakon provedenih usklađivanja i dopuna povoljno izjasnilo i Nacionalno vijeće za visoko obrazovanje svojim zaključkom od 15. rujna 2005. godine. U raspravi su poduprijeti programski razvojni pravcu novog sveučilišta, uključujući i njegove međunarodne aspekte. Postavljeno je pitanje stupnja kojem novo sveučilište može ispuniti zahtjeva omjera znanstveno-nastavnog kadra i broja studenata prema mjerilima Bolonjskog procesa u čemu su i postojeća hrvatska sveučilišta deficitarna. Ali je također ocijenjeno da je upravo jedno novo sveučilište prilika da se u njegovim okvirima razvija odgovarajući proces osposobljavanja novog nastavnog kadra. Naznačene su i neke povijesne i aktualne specifičnosti, odnosno potrebe Istarskog socio-kulturnog prostora na koje najbolje može odgovoriti upravo sveučilište sa sjedištem u Puli. Sveučilište u Rijeci suglasno je s izdvajanjem dijela kapaciteta iz svojeg sastava u svrhu osnivanja novoga sveučilišta i pripravno je pomoći na odgovarajući način. Zbog toga je nakon provedene rasprave jednoglasno donesen sljedeći zaključak. Odbor predlaže Hrvatskom saboru da prihvati prijedlog Zakona o osnivanju Sveučilišta u Puli i svi prijedlozi i primjedbe na ovaj prijedlog zakona uputit će se predlagatelju radi pripreme konačnog prijedloga zakona. Hvala lijepa.
Hvala. Otvaram raspravu. U ime kluba SDP-a, poštovani zastupnik Anton Peruško. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani gospodine ministre, kolegice i kolege. Da odmah na početku rasprave kažem da će klub SDP-a podržati donošenje Zakona o osnivanju Sveučilišta u Puli. Obzirom na činjenicu da ja Vlada uputila u saborsku proceduru prijedlog zakona kojim se predviđa osnivanje Sveučilišta u Puli, da su potporu u donošenju ovog zakona dali i svi saborski odbori, a što je posebno značajni matični saborski odbor. Za očekivati je da će svi klubovi zastupnika u ovom Saboru dati potporu donošenju Zakona o osnivanju Sveučilišta u Puli. Pa s tog aspekta možda i ne bi bilo potrebno opširnije govoriti o ovom zakonu. Ali obzirom da kao zastupnik SDP-a dolazim iz tog područja naše domovine, a i obzirom na značaj kojega u klubu SDP-a pridajemo osnivanju ovog sveučilišta, a i na očekivanja od lokalne zajednice dozvolite mi da ipak nekoliko rečenica više kažem. U klubu SDP-a svjesni smo da je preustroj visokoškolskih institucija i njihovo organiziranje uintegrirana sveučilišta odjelnog tipa složen i odgovoran posao. Ali i jedini pristup koji jamči uspješnosti kvalitetu visokoškolskog obrazovanja prilagođenog Bolonjskog deklaraciji i suvremenoj praksi. Pri promišljanju i donošenju odluke o osnivanju Sveučilišta u Puli važne su dakako povijesne i kulturne pretpostavke višestoljetnog položaja i razvoja Istre. Na ulazeći u vremena kad se Istra nalazila u sklopu drugih državnopravnih tvorevina već gledajući noviju povijest od rujna '43., tj. od priključenja Istre domovini, te konačnog odlaska Angloamerikanaca 1947. godine iskazana je želja i ulagani napori za osnivanje Sveučilišta u Puli. Gospodin ministar je rekao da proces traje 3 godine. Ja bih rekao gospodine ministre da traje gotovo 60 godina. Tadašnji vodeći istarski znanstvenici i pedagozi, akademik Mio Mirković, Mate Balota i profesor Tore Peruško nastojali su tadašnjem političkom vodstvu dokazati iza odlaska Amerikanaca, Angloamerikanaca da je nacionalni interes otvaranja sveučilišta na prostoru Istre kao novooslobođenog kraja. Nažalost nije bilo puno sluha, ali je zahvaljujući njihovim naporima i naporima istarske pameti i lokalne zajednice 1960. godine u Puli otvorena Viša ekonomska škola, a '61. godine i Pedagoška akademija, Visoka učiteljska škola osnovana je '98. godine. Poznato je da na otvorenje Više ekonomske škole akademik Mio Mirković, Mate Balota gotovo da je odbio prisustvovati jer nije bio zadovoljan strukturom građevine, jer nije odgovarala njegovim planovima. On je u svojoj viziji imao upravo Sveučilište u Puli, što će se izgleda ipak konačno ostvariti. Od Više ekonomske razvio se današnji Fakultet ekonomije i turizma doktor Mio Mirković, a od Pedagoške akademije današnji Filozofski fakultet u Puli i Visoka učiteljska škola u Puli i stoga se može reći da su temelji današnje mreže visokoškolskih ustanova postavljeni početkom 60-tih godina. Osim spomenutih visokoškolskih ustanova tijekom 60-tih godina i u Istri su djelovale i neke više škole sa sjedištem izvan Istre, iz Maribora, Kranja, Viša tehnička tekstilna škola iz Zagrebu imala je studij u Pazinu, a isto tako postojala je i Viša poljoprivredna škola u Poreču. U spomenutoj Istri postoje i druge ustanove visokog školstva, poljoprivredni odjel u Poreču, veleučilišta u Rijeci sa studijem vinarstva koji je otvoren 2001. godine i mediteranske poljoprivrede 2003. i poslovni odjel u Puli veleučilišta u Rijeci te Visoka teološka škola u sjemeništu … [[Ne razumije se.]] u Puli osnovana 1993. godine. Pored ovoga postoje brojne ustanove izvan školskog sustava koje su sadržajno ili po djelatnosti također vezane uz taj sustav i one istina dopunjuju mogućnost razvoja visokog obrazovanja kao što su Institut za poljoprivredu i turizam u Poreču i Centar za istraživanje mora Rovinj u sastavu Instituta "Ruđer Bošković" u Zagrebu. Pogledajmo sada neke pretpostavke koje govore o opravdanosti osnivanja sveučilišta u Puli kako ih vidim. Studijski programi su predloženi tako da se ne preklapaju s postojećim programima Sveučilišta u Rijeci i drugih sveučilišta u Republici Hrvatskoj što je razvidno iz elaborata koji je kao što je ministar Promorac rekao, bio dostavljen na doradu i u konačnoj verziji koja je dakako prihvatljiva ove nejasnoće su definirane. Potrebno je, jasno je da samo kvalitetni nastavni programi mogu privući studente iako iz lokalne, kako iz lokalne tako iz nacionalne te međunarodne okoline obzirom na taj dio naše domovine. Organizacijski ustroj temelji se prvenstveno na objedinjavanje postojećih visokoškolskih ustanova te sveučilišne knjižnice jedne od najmodernijih i najbolje opremljenih u Hrvatskoj koja je u gradu Puli, koja je otvorena uz potporu Vlade Republike Hrvatske u proteklom mandatu te studentskog … [[Ne razumije se.]] Bitno je da kod postojećih ustanova koje se trebaju integrirati postoji apsolutna potpora tom projektu a vrlo je značajno da potporu projektu daje i Sveučilište u Rijeci u sklopu kojeg ove visokoškolske ustanove u ovom trenutku funkcioniraju. Treće, broj potencijalnih studenata i nastavnog kadra na svakom je sveučilištu važno pitanje kojem treba posvetiti posebnu pažnju. Opstanak svake obrazovne institucije ovisi upravo o kontinuiranom priljevu studenata. Prema podacima iz međunarodne statistike smatra se normalnim kad se na 100 tisuća stanovnika njih 2,5 tisuće upiše na fakultet. Na temelju podataka o demografskim kretanjima u Istri mogli bi očekivati od 5 do 6 tisuća jer obzirom na 205 tisuća stanovnika, 5 do 6 tisuća novih studenata svake godine. Jasno je dakako da će određeni broj studenata otići na studij izvan Istre zbog činjenice da u Istri neće biti studija iz područja njihova interesa ili će otići na studij izvan zemlje. Na temelju kvalitete ponuđenog programa ako budu takovi, a nema razloga da ne budu, taj broj odlazaka može se kompenzirati priljevom studenata izvan regije i međunarodne okoline. Na području Istre u svim visokoškolskim ustanovama u protekloj školskoj godini bilo je upisano oko 3 tisuće i 416 studenata i taj broj u odnosu na broj stanovnika iznosi 1,65% a u Hrvatskoj je te iste godine bio 2,4. U razvijenim zemljama kao što je poznato 3,5 do 4,8. U nastavi je bilo uključeno 318 znanstveno nastavnih djelatnika i suradnika. Ako se promatra broj znanstvenih djelatnika visokostručnih kadrova u strukturi stanovništva možemo reći da prema postupku doktora znanosti u ukupnom stanovništvu Istra ima 01% a Hrvatska 02, magistara Istra 02 a Hrvatska 03 a u razvijenim zemljama je broj istraživača negdje oko 1% i to je bila u neku ruku temeljna primjedba kod donošenja odluke o formiranju sveučilišta, međutim mislim da i ovi podaci dovoljno govore o nužnosti. Kada se pak promatra fakultetska sprema u strukturi stanovništava Istra ima 12,2% stanovnika sa fakultetom, a Hrvatska niže 11,9. Iz ovog se zapravo može reći da je potrebno sustavno se baviti ovom problematikom i to je po meni jedan od bitnih zadataka budućeg pulskog sveučilišta. Materijalno-financijski infrastrukturni uvjeti kao što je uostalom i gospodin ministar rekao, postoje, nisu istina sjajni ali predstavljaju solidnu osnovu za nadogradnju cjelokupnog sustava. U stvaranju uvjeta lokalna zajednica grad Pula i županija morati će uz pomoć države angažirati u poboljšanju postojećeg stanja. Očekivani početak izgradnje nove bolnice u Puli stvoriti će pretpostavke da se dio postojećih bolničkih objekata koji će biti izgradnjom nove bolnice napušteni pretvore u odgovarajuće uređeni i opremljeni studentski kampus i da se i na taj način stvore povoljniji uvjeti za buduće studente čega u Puli danas budimo iskreni zaista nema i studentski su uvjeti vrlo loši. Kolegice i kolege Europa se opredjeljuje za stvaranje jedinstvenog visokoškolskog prostor i za stvaranje Europe znanja kao preduvjet za razvoj u novom stoljeću. Sveučilišta, njihove udruge, vlade zemalja Europske unije donijeli su brojne deklaracije koje utječu na tijekove sveučilišnog života ne samo u Europskoj uniji već u svim zemljama koje teže ka ujedinjenoj Europi, a Hrvatska to dakako želi. Europa znanja prepoznata je kao nezamjenjiv čimbenik društvenog i ljudskog razvoja i kao važna sastavnica obogaćenja pripadnosti Europi. Elaborat koji je temeljem Zakona o visokom školstvu izrađen u pripremi donošenja ovog zakona o čemu je govorio i gospodin ministar, govori jasno da razvitak sveučilišta u Puli polazi od navedene misije i ciljeva i treba poslužiti kao temelj sveobuhvatne reforme koja bi koincidirala s reformom visokog obrazovanja i znanosti u Republici Hrvatskoj i u europskom sveučilišnom prostoru. Sveučilište u Puli osmišljeno je kao autonomna integrirana akademska zajednica nastavnika, istraživača, umjetnika i studenata inkorporiranih u hrvatsku međunarodnu sveučilišnu mrežu koje ne konkurira već je komplementarno sveučilište u Rijeci kao najbližem sveučilištu. Globalna strategija razvitka sveučilišta u Puli obuhvaća pojedine strategije razvoja nastave, studijskih planova i programa, položaja i uloge studenata u obrazovanju, uslugu visokoškolskih nastavnika, istraživanje i razvoj, znanost, sustav organizacije kvalitete, prostornu problematiku i financiranje, dakle sve elemente. Smatram da je inicijativa koja je sada eto pretočena u prijedlog zakona, da se stvori centar izvrsnosti sjeverozapadne Hrvatske u Puli temeljena na načelima jednakih mogućnosti koji će aktivno sudjelovati u društvenom i gospodarskom životu stanovništva Hrvatske. Planirana misija sveučilišta u Puli je razviti učilište koje će svojom vrsnoćom i kvalitetom znanstvenog i nastavnog rada pridonositi raspoznatljivosti hrvatske sveučilišne zajednice i biti stožer razvoja ovog zapadnog dijela naše domovine te ostvariti i zadržati visoku razinu vrsnosti u nastavi i znanstvenom radu i u suradnji s gospodarstvom na mudro odabranim područjima. Uvjeren sam da će osnivanje sveučilišta biti snažan impuls razvoju gospodarstva. Sveučilište u Puli ne smije i neće biti kopija ni jednog sveučilišta, ono mora biti privlačno za domicijelno stanovništvo, za studente iz ostalih hrvatskih regija, ali i iz Europe. Moraju se radom stvoriti pretpostavke da netko želi doći studirati u Pulu iz razloga što to sveučilište ima puno novih tehnologija, puno novih znanja, kvalitetnih kadrova i pruža neke osnove i nove komparativne prednosti koje omogućavaju daljnji rad i daljnje zapošljavanje. Prijedlog zakona koji je pred nama i da zaključim s time ovu moju raspravu, je tehničko-pravne prirode koji ustanovljava instituciju sveučilišta i na njemu teško da je moguće bitnijih primjedbi. Pogotovo iz razloga što je člankom 13. zagarantirano na neki način da svi subjekti koji se objedinjavaju u sveučilišta, da danom upisa sveučilišta u sudski registar sveučilište preuzima sve poslove, radne zadatke, radnike za tečaj na preuzetim poslovima, opremu, arhive, sredstva za rad, financijska sredstva te prava i obaveze ustanova iz stavka 1. ovog članka. I drugi značajni članak je članak 14. po kome se jasno govori da studenti koji su se po bivšim propisima upisali na fakultet ekonomije i turizma, filozofski fakultet i učiteljsku školu imaju pravo dovršiti studij prema nastavnom programu tako da nema nikakvih primjera. I ja osobno, a i Klub zastupnika SDP-a će sa zadovoljstvom dati potporu donošenju ovoga Zakona o osnivanju sveučilišta u Puli. Hvala lijepa.
Hvala. Klub IDS-a, poštovani zastupnik Valter Drandić. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospodine ministre. Zakonom o osnivanju sveučilišta u Puli pokreće se za građane Istre vjerojatno dugoročno najvažniji projekt, projekt sa kojim su svi danas u Istri suglasni. Osnivanje sveučilišta u Puli je svakako važan dio preustroja i razvoja mreže visokog školstva u Republici Hrvatskoj. Osnivanje sveučilišta u Puli je po nama iz IDS-a pitanje od nacionalnog značaja. Osnivanje sveučilišta u Puli je pitanje osnivanja jedne snažne institucije Hrvatske države u Puli. I osnivanje sveučilišta u Puli omogućiti će ne samo razvoj znanosti već i svega onoga što znanost sa sobom nosi. Jačanje institucija Hrvatske države u Istri je od posebnog značaja i mislimo da ima svoju posebnu dimenziju. IDS je uvjeren da bez sveučilišta u Puli nema primjeren ekonomskog i ukupnog društvenog rasta, nema potrebne konkurentne sposobnosti i razvoja na način na koji bi htjeli imati Istru, na koji bi htjeli imati Hrvatsku u narednim desetljećima. Pri promišljanju sveučilišta u Puli važne su svakako povijesne i kulturne pretpostavke, višestoljetnog položaja i razvoja Istre. Dosadašnji razvoj visokog školstva u Istarskoj županiji o čemu je govorio ranije gospodin Peruško, na visokoj je razini pa je danas raspoloživost kadrova korisno polazište što će svakako omogućiti razvojno lakše stvaranje sveučilišta. Poduzete pripreme koje su trajale preko 3 godine, održane javne rasprave s predstavnicima gospodarstva, političkih stranaka, akademske zajednice i drugih dale su niz korisnih prijedloga i sugestija. Stvoreno je jedno jedinstveno, povoljno društveno ozračje s deklariranom potporom Istarske županije, Grada Pule, Porečko-pulske biskupije, političkih stranaka, sveučilišta u Rijeci, raznih udruga i ono što je posebno važno, cjelokupnog istarskog gospodarstvo. Posebno je značajno opredjeljenje samih ustanova koje osnivaju i ulaze u sastav sveučilišta, a to su Filozofski fakultet u Puli, Fakultet ekonomije i turizma "DR. Mijo Mirković" u Puli, Visoke učiteljske škole u Puli, Sveučilišne knjižnice u Puli i jedinice studentskog standarda Pula, a također i drugih ustanova ili studija koji bi mogli potencijalno bit uključeni u sveučilište kada za to budu ostvareni uvjeti. Sveučilište je jedno od najstarijih, može se reći najizdržljivijih institucija zapadne kulture. Pitanje je kako formirati jedno novo sveučilište, sveučilište koje će biti od koristi i na dobrobit svojoj sredini danas u 21. stoljeću. To sigurno nije lako i jednostavno u svim detaljima osmisliti, ali Klub IDS-a ocjenjuje da je elaboratom o osnivanju sveučilišta u Puli pogođena ona prava suština, srž osnivanja sveučilišta koje će biti malo, fleksibilno i profilirano za određena znanstvena područja. Sada u Puli djeluju 3 visokoškolske ustanove u sastavu sveučilišta u Rijeci. Njihovim udruživanjem u novo sveučilište treba postići cilj da Pula, Istra, Hrvatska dobiju takvo sveučilište koje neće biti replika postojećih hrvatskih sveučilišta, ali koje će biti komplementarno njima, koje će biti prepoznatljivo, kvalitetno, propulzivno. Sveučilište koje će odgovarati potrebama Pule i Istre i koje će biti motor akademskog i svekolikog razvoja zapadnog dijela Hrvatske zajedno naravno sa sveučilištem u Rijeci i u skladu sa svim onim što su potrebe i što su vizije ljudi koji žive u ovom dijelu Hrvatske. Glavna je ideja da to bude sveučilište koje će svojom vrsnoćom i kvalitetom nastavnog i znanstvenog rada pridonositi raspoznatljivosti hrvatske sveučilišne zajednice i biti stožer razvoja hrvatskog zapada. Ključna riječ pri provedbi ovog projekta jest vrsnoća i ona se često ponavlja u ovom elaboratu, a misija sveučilišta je upravo ostvariti i zadržati najvišu moguću razinu vrsnoće u nastavi i u znanstvenom radu. To znači zapošljavanje vrsnog nastavnog osoblja kojim će sveučilište u Puli biti domicilno sveučilište. Upisivanje vrhunskih studenata iz Istre, ali i postizanje takve kvalitete da sveučilište u Puli postane zanimljivo studentima iz cijele Hrvatske, a jednog dana ujedinjenoj Europi da to bude sveučilište koje će privući i studente iz cijele Europe. Zatim to znači pokretanje i podupiranje visoko kvalitetnog znanstvenog istraživanja, provjeravanje i održavanje visoke kvalitete u nastavi, njegovanje akademskog duha sveučilišta, jačanje doprinosa sveučilišta u regiji kroz potporu industriji, turizmu, trgovini, kulturnom i svakom drugom vidu života i rada, razvoj međunarodne uloge sveučilišta za koje smatramo da je izuzetno značajna, jačanje gospodarenja na svim razinama sveučilišta tako da se postignu uspješno i djelotvorno istraživanje ciljeva i jasno, ono što je možda nekad i najteže, pribavljanje sredstava kako bi se postigli i ostvarili svi ti ciljevi. Klub IDS-a vjeruje da će sveučilište u Puli jačati cijelu regiju kroz potporu gospodarstvu, te potporu političkom i kulturnom životu. Sva svjetska iskustva pokazuju da su investicije u obrazovanje najdjelotvornije. Svaki sveučilišni program daje nova znanja, nove mogućnosti pojedincu i društvu, daje nove šanse za razvoj. Grad Pula i Istarska županija poduzet će sve što je potrebno da se osnivanje sveučilišta u Puli uspješno realizira. Ovo je za Pulu, za Istru, za Hrvatsku povijesni korak, ostvarenje želje mnogih istarskih intelektualaca i ja podvlačim Mate Balota, dr. Mio Mirković po kojem nosi i ime naš fakultet ekonomije i turizma. Poštovane kolegice i kolege, Vlada Republike Hrvatske i moram naglasiti osobno predsjednik Vlade prepoznali su da je ovo pravi trenutak za donošenje ovog Zakona iako smo mi u Istri jasno to željeli mnogo ranije. Vjerujemo da će Hrvatski sabor donijeti ovaj Zakon čime ćemo stvoriti jedan snažan mehanizam razvoja Istre i razvoja Hrvatske. Hvala lijepo.
Hvala. Za klub HDZ-a, poštovani zastupnik Milan Meden.
Gospodine predsjedniče, gospodine ministre, gospođe i gospodo zastupnici. Kao što smo imali prilike čuti svi klubovi koji su govorili ispred mene podržati će ovaj Zakon, IDS je i naglasio da je to od nacionalnog značaja i ja se ovom prilikom još jednom zahvaljujem hrvatskoj Vladi što je nakon 3 godine ovog procesa uspješno okončao ovaj proces. Na početku izlaganja kad govorimo o Zakonu o osnivanju sveučilišta u Puli zapravo pitamo se kakva je uloga inače sveučilišta i koji je sveukupni doprinos znanosti u ukupnom razvoju društva, kakav je utjecaj sveučilišta na konkurentnost o kojoj smo prije nekoliko dana imali prilike čuti i čitati. Činjenica je da sveučilišta imaju značajne utjecaje na regionalni razvoj, razvoj županije u kojoj djeluju kroz povećanje regionalnog bruto domaćeg proizvoda ili BDP-a zaposlenosti i dohotka. Ja ću ovdje izdvojiti 5 glavnih načina preko kojih inače sveučilišta doprinose razvoju županije, a samim time nadam se i Županiji istarskoj u budućnosti. Dakle, sveučilišta ostvaruju prihode, dakle troše ostvarene prihode i privlače studente koji troše na svoje obrazovanje, dakle sveučilište je jedna prihodovno troškovni centar. Sveučilišta rade znanstveno istraživanje u regionalnim pitanjima ili pak komercijalnoj primjeni na poduzeće u regijama. Sveučilišta mogu poboljšati društveni i kulturni život regije, ali što je najvažnije sveučilišta educiraju radnu snagu i pomažu privlačenju industrije. Dakle, sveučilišta stvaraju ljudski kapital. Složit ćete se sa mnom da u današnje vrijeme kapital više nije strateško pitanje broj jedan, to je prije svega obrazovani čovjek ja bih rekao i u današnje vrijeme zapravo školovani čovjek je u gospodarskom smislu jedan putujući monopol jednog obrazovanog sveučilišnog čovjeka koji ima slobodu da zna, da hoda i da bude. U novije vrijeme u fokusu istraživanja regionalnog rasta sve više se spominje utjecaj ljudskog kapitala na regionalni razvoj. Mnoga provedena istraživanja potvrđuju vezu i pozitivan utjecaj sveučilišta na povećanje GDP-a u regiji. Jedinstveni zaključci koji se nameću o utjecaju sveučilišta na regionalni razvoj te razlozima za njihovo osnivanje mogu se prije svega svesti pod istraživanja koja se provode u sveučilištima, značajna su novčana sredstva koja su koncentrirana oko financiranja i istraživanja što čini veliki doprinos rastu GDP-a, sveučilišna istraživanja imaju jak i duboki utjecaj na produktivnost gospodarstva i sveučilišna istraživanja su izvor potencijalnih otkrića koja fundamentalno djeluje na gospodarski rast i kvalitetu života. Sveučilište u Puli imati će važan utjecaj sveučilišnog obrazovanja na promjenu vezane uz zdrav život, psihološku i materijalnu stabilnost diplomiranih studenata čime se smanjuju troškovi u županiji. Sveučilište u Puli će razliku od drugih subjekata u gospodarstvu biti od važnosti i koristi kako za gospodarstvo tako i za državu, a posebno za zajednicu u kojoj će ona djelovati. Kako sveučilišta djeluju na ovaj razvoj? Moderan proces obrazovanja na sveučilištima kombinacijom obrazovanja i treninga, dakle teorije i prakse osposobljava studente da budu fleksibilni i prilagodljivi potrebama posla. Kroz obrazovanje studenti povećava se intelektualna i kulturna raznolikost zajednice što dovodi do jednake zastupljenosti svih, no pitajmo se kakva je inače činjenična situacija danas u Hrvatskoj, odnosno kako izgleda ocjena hrvatske konkurentnosti u globalnom svijetu, a ne u jednoj zatvorenoj ekonomiji u kojoj mi možda povremeno i promatramo naša sveučilišta. Ovih smo dana imali prilike pročitati da se Hrvatska nalazi na 59. mjestu ljestvice svjetskog godišnjaka konkurentnosti u ovoj godini, a iza nas su jedino Venezuela i Indonezija. U ovom … [[Govornik se ne razumije.]] istraživanju Vlada, dakle hrvatska Vlada je prvi puta ocijenjena i rangirana bolje od poslovnog sektora i hrvatskih menadžera. Kao glavni razlozi navode se neučinkovite uprave i nadzorni odbori, neprilagodljivost kompanije uvjetima na tržištu i neetičnost poslovanja. Složit ćete se sa mnom da je upravo najveća od ovih odgovornosti upravo na hrvatskim sveučilištima samim time i vjerujem na budućim sveučilištu u Puli. Glavnu ulogu u tom procesu obrazovanjem dakle imaju sveučilišta i u nacionalnome i u regionalnom razvoju i upravo vjerujem da će sveučilište u Puli odigrati ovu pozitivnu ulogu koju mu danas ovdje namjenjujemo. Na području Europe tendencije praćenja Bolonjske deklaracije koja između ostalog daje temeljna osnivanja nadgradnji i reformu sveučilišta. Neovisno o tome stajalište je Europske komisije da se mora poticati osnivanje visokoškolskih ustanova kao instrumenata koje doprinose razvoju lokalne zajednice. Kao što je zastupnik Peruško napomenuo u svojem izlaganju danas na području Istre u svim visokim učilištima u pretprošloj školskoj godini studiralo je 3 tisuće i 400 studenata što iznosi otprilike 1,65% dok je taj postotak u Hrvatskoj negdje oko 2,4, a u razvijenim zemljama 3,5 do 4,8%. Kad se promatra fakultetska sprema, viša sprema u Istri nešto je veći prosjek nego u Hrvatskoj, no međutim u razvijenim zemljama je taj postotak preko 30% tako da vjerujem da inače će ovo ministarstvo imati sa svim sveučilištima i ovim novim još jako, jako puno posla dosegnemo prosjek dakle Europske unije. Prateći … [[Govornik se ne razumije.]] tendenciju Istra mora nadograđivati postojeće institucije visokog obrazovanja kao što smo danas čuli. U to spada fakultet ekonomije i turizma dr. Mio Miroković, Filozofski fakultet u Puli, Učiteljska akademija i knjižnica. Ukupno se trenutno izvode 24 nastavna programa od čega 11 sveučilišnih, 13 područnih i 1 postiplomski, a u nastavi je ukupno uključeno 318 znanstvenih djelatnika. Pula se na postojeća 3 fakulteta zasigurno i napokon, vidjeli smo nakon dugih niz godina profilira kao sveučilišni grad i nema dileme da će u budućnosti neki drugi fakulteti zaživjeti unutar novog sveučilišta u Puli. Ovako fleksibilno sveučilište pratiti će sustavno istraživanje, dakle potrebno kadrovske strukture i po potrebi širiti nastavno područje i nadogradnju postojeće međunarodne obrazovne aktivnosti. Tu prije svega mislim na moguće gostovanje stranih predavača, ali isto tako i dolazak mogućih inozemnih studenata u sveučilište u Puli. Prije svega, poželio bih da ovo sveučilište dakle stvara produktivan znanstveni kadar, dakle ne samo ljudi koji će dobivati pozitivne ocjene, nego koje će dati puni doprinos u ukupnom razvoju istarskog gospodarstva i hrvatskog društva općenito i Klub zastupnika HDZ-a podržati će ovaj Zakon. Hvala.
Hvala. Ministar Dragan Primorac. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Poštovane zastupnice i zastupnici! Još jedan put vam želim zahvaliti što ste ove tri, četiri minute pričekali jer znam da nije uobičajeno i moja najiskrenija isprika ali to najbolje pokazuje koliko Hrvatski sabor i gospodin predsjednik drže do obrazovanje i od srca vam na tome hvala. Ovo je neizmjerno važna tema da bi je preskočili. Ako mi dozvolite ja bih samo par stvari još na kraju napomenuo. Glede svjetske liste konkurentnosti o kojoj ste govorili samo je jedan segment u hrvatskoj ukupnoj konkurentnosti jer je Hrvatska prvi put na 59. mjestu koji je otišao tako visoko i daleko a to je obrazovanje koje je na 44. mjestu. I gotovo sve države u tranziciji koje su ušle u Europsku uniju su iza nas. … [[Upadica se ne čuje.]] I ispred smo Slovenije. Ali, ja bi ako dozvolite rekao još jednu stvar koja je vrlo važna za koncepciju modernog hrvatskog visokog obrazovanja. Prema zadnjim podacima, a dobio sam ih nedavno na sastanku ministara Europske unije, Hrvatska je na granici europskog prosjeka otprilike oko 3,1% ukupne populacije koja studira a Sjedinjene Američke Države danas već idu prema 6%. Mi jednostavno drugu šansu nemamo da taj postotak dignemo ako nećemo napraviti upravo kroz ovaj model malih fleksibilnih konkurentnih sveučilišta a to iskreno vjerujem da u ovom trenutku Pula. Ne postoji niti jedan studentski program koji se preklapa u cijeloj toj regiji. S druge strane, Pula je objedinila četiri ključna koncepta koja mislimo da su temelj modernog europskog sveučilišta. Prvo, iz cijelog programa mi već danas govorimo o izvrsnosti. Druga stvar, na konceptu koji je napravljen govorimo o konkurentnosti i nije zanemarivo na ovom mjestu reći da sveučilište u Puli dobija puna prava da može aplicirati djelatnici za znanstvene projekte, tehnologijske projekte i za znanstvene novake. To je izvrsnost. Vi ako niste sastavnica sveučilišta vi ne možete ići prema znanstvenim novacima jer nemate pravo. A samo u ove dvije i pol godine gotovo tisuću znanstvenih novaka, da vas podsjetim to je 10% najboljih diplomanata u Hrvatskoj se zaposlilo na sveučilišta. Znači, bez te komponente samostalnog sveučilišta vi nemate priliku razvijati se u konceptu modernog sveučilišta. Onaj pravi test koji smo predvidjeli kroz ove studentske programe, ja tu moram pohvaliti zaista Rektorski zbor, moram pohvaliti Rektorski zbor i prvenstveno Sveučilište u Rijeci a to je mobilnost. Već prve godine studiranja za studente koji će biti pri sveučilištu u Puli je osigurana mobilnost upravo kroz kompatibilne studentske programe gdje mogu bilo gdje drugo dobivati … [[Govornik se ne razumije.]] bodove u Hrvatskoj ali i izvan granica Hrvatske. To je poanta. Dozvolite da vas podsjetim na podatak od prije deset godina, ja sam studirao medicinu, evo i gospodin Bagarić. Vi ste imali problem glede usporedivosti treće godine studija medicine unutar jednog hrvatskog sveučilišta sa trećom godinom nekog drugog hrvatskog sveučilišta … [[Govornik se ne razumije.]] a ovdje govorimo da u startu imamo potpuno kompatibilan program studijski koji odgovara bilo kojem na europskom sveučilištu. I to je veliki iskorak za hrvatsko školstvo. I ako mi dozvolite na kraju, Hrvatska je odabrala put i to gospodin premijer stalno ističe da nije jaka koliko je jak grad Zagreb nego je jak koliko je jak i ostatak Hrvatske. Policentrični razvoj imali smo hrabrosti i snage osnovati Veleučilište u Vukovaru, u Kninu, Sveučilište u Puli ali vrlo brzo i Veleučilište u Gospiću i nekim drugim mjestima. I iskreno vjerujem da je ovo iskorak koji će Hrvatsku napraviti vrlo konkurentnom. Dozvolite mi samo reći. Prije otprilike kad je Hrvatska odabrala put bolonjskog procesa prije tri i pol, četiri godine u početku su bile velike rezerve. Danas države koje su mi govorile i ministri da treba ići paralelno s oba sustava, starim i novim su napravile pogrešku jer unutar jedne Austrije i Slovenije imate dva sustava koja nisu kompatibilna i ti isti dolaze u Hrvatsku učiti od nas glede bolonjskog procesa. Stoga mi je iznimno zadovoljstvo bilo slušati komentare glede Sveučilišta u Puli i ja mislim da ćemo vrlo brzo imati svi puno razloga za slavlje ali ja bih rekao i ponos nakon mladog novog hrvatskog sveučilišta koje će već sutra biti konkurentno na svjetskom tržištu rada. Gospodine predsjedniče!
Hvala. Klub HSS-a poštovani zastupnik Zvonimir Sabati. Izvolite!
Gospodine predsjedniče, gospodine ministre, kolegice i kolege zastupnici! Ja ću na početku reći da će Klub HSS-a naravno podržati ovaj zakon, to nije uopće sporno i ja sam sada u velikoj malo dilemi da budem iskren kako svoju raspravu koncipirati. Ja sam si pripremio dosta materijala, međutim na temelju ovih izlaganja u ime klubova pa i gospodina ministra dobio sam informacije kojih nema u ovom materijalu. Ja sam šesnaest godina na fakultetu organizacija informatike i u svom sam evo dugogodišnjem radu imao vjerojatno sedamsto, osamsto seminarskih radova, dvjesto, tristo diplomskih, magistarskih, doktorskih ali ovo je loše obrazloženje. Za ovako korisnu inicijativu i dobru inicijativu trebalo je malo više podataka. Zar bi ja trebao saznati od gospodina ministra da je postojao elaborat na koji je bilo puno primjedbi koje su otklonjene. Naime, u ovom obrazloženju ako ga pažljivo pročitamo nema gotovo nikakvih informacije, piše samo nešto općenito. A ponavljam, jesam za Sveučilište u Puli iako se ne slažem sa ministrom da kaže da je sa pulskim sveučilištem zatvorena mreža sveučilišta. To ćemo još vidjeti. Pa i Varaždin ima svoje inicijative itd. … [[Upadica se ne čuje.]] Jasno. Ne brinite, Varaždin ima dovoljno kvalitete. … [[Upadica se ne čuje.]] Ja ovdje nisam vidio što je reklo Nacionalno vijeće, što je rekao Rektorski zbor. Ja ovdje ne znam da budem iskren ali barem malo sam čuo da su ipak stvoreni određeni preduvjeti, i prostorni i financijski, i kadrovski. Prostorni su definirani u članku 3. i tu piše samo adresa. Drago mi je što sam čuo i od kolege Drandića i od kolege Peruška da ima tamo dosta prostora i da će biti prostora i za studentski dom što je potrebno za jedno sveučilište i tako. Financijski preduvjeti milijun i 716 tisuća kuna vjerojatno će biti dovoljno za ovaj početak za ovaj zimski semestar, ali budimo uvjereni, svi to skupa znamo, da će za buduće razdoblje trebati daleko više novaca. Pa ako mi želimo razvijati sveučilište kako spada a čujte tamo ima i administracije, ima i opreme, uređaja. Treba urediti kabinete. Znači morat će se osigurati sredstva. Pretpostavljamo u Državnom proračunu će trebati daleko više. Isto tako kad govorimo o ovom trećem preduvjetu, a to kao što sam rekao je kadrovski ja bih volio da ovdje imamo podatke koliko na ovim fakultetima koji ulaze u sveučilišta, a to je Fakultet ekonomije i turizma «Doktor Mijo Mirković», Filozofski fakultet i Visoka učiteljska škola koliko ima znanstvenih novaka, koliko ima asistenata, koliko ima docenata, koliko izvanrednih, koliko redovitih profesora onda bismo dobili podatak. E stvarno su stvoreni svi preduvjeti. Ja to nažalost u ovom produženju nisam vidio. Ali sam čuo sad u ovom uvodnom usmenom obrazloženju da su i kadrovski preduvjeti stvoreni. To me jako veseli jer ako se to treba stvarati tek sad onda bi to bio veliki problem. Isto tako bih volio da znam koji se studij ili koji se nastavni programi provode? Čuo sam da nisu, da nisu u suprotnosti sa Sveučilištem u Rijeci. Znači to je sve skupa rečeno sada uvodno. No da ne bi ovo ispala kritika Sveučilišta ja sam samo malo morao pošpotati da budem … [[Govornik se ne razumije.]] što u ovom obrazloženju toga nije bilo napisano. Još samo da pokušam nekako završiti. Ja mislim da je ovo prvo čitanje. Gospodine predsjedniče … [[Govornik se ne razumije.]] prvo čitanje? Hvala lijepa. Pa volio bih da ono, za drugo čitanje se narede ovi podaci da se … [[Govornik se ne razumije.]] da je postojao elaborat. Što je u tom elaboratu pisalo koliko će Grad Pula, koliko će Istarska županija, koliko postoji znanstveno-nastavnog kadra tamo? Onda je to puno ljepše i nama svima čitati i onda se veselimo da tamo i u Istri, u onom dijelu Hrvatske također želimo stvoriti jak sveučilišni centar i da ćemo ga podržati. Naravno ja ponavljam potrebno bi otvoriti jedno, ozbiljnu raspravu o tome kakva je to … [[Govornik se ne razumije.]] mreža sveučilišta u Republici Hrvatskoj? Da li bazirati još na kojem središtu? Da li ima ili nema potencijala? Ali to nije naravno vezano za ovu točku pa neću o tome i govoriti. Bilo je rečeno da se predviđa ako sam ja dobro zapamtil, 5 do 6 tisuća studenata godišnje da će upisivati. To je malo, to me malo zbunilo. Ja mislim da to, tri? Da. Dobro, i to je već sasvim dobro. I mislim da to može onda se i povećavati kad se stvore dodatni preduvjeti koji će biti potrebni da se stvore. Evo ja bih samo molio da se za drugo čitanje unesu u ovo uvodno obrazloženje svi ti podaci koji su nam potrebni, ali velim nema uopće dvojbe da ćemo poduprijeti taj projekt. Hvala lijepa.
Hvala. Ministar Dragan Primorac. Izvolite.
Evo hvala vam lijepo na diskusiji. Ako mi dozvolite i ja isto tako podržavam sva vaša nastojanje i isto imam najmanje broj sati nastave kao vi ali u Americi uvjeravam vas da je trend reduciranja administracije na Sveučilištu, a ne povećanje. Ali ono što vam želim reći nikakve dvojbe nema da će i Ministarstvo i Nacionalno vijeće podržati ako krene sutra intencija za novim kvalitetnim sveučilištem tu … [[Govornik se ne razumije.]] sve uvjete. Ako se ono dogodi u Varaždinu, bilo gdje drugo. Ali mi imamo sustav je li? To je Nacionalno vijeće. Tako da to, nema straha da će se to dogoditi. Ali bih želio istaknuti jednu stvar koja je iznimno važna. Kad se radi o obrazloženju onda u tom obrazloženju, ono bi trebalo biti kratko i jasno. Mi smo ga radili. Ovdje je cijeli elaborat koji je dostavljen svima i ja ću biti zadovoljan dati vam cijelu kopiju. On je bio otvoreno, gdje svaki docent, nastavnik, financijska konstrukcija unutra. I mi kad smo odabirali taj put a to su se članovi Odbora složili da elaborat ide a obrazloženje .. [[Govornik se ne razumije.]] Evo to je možda jedino, možda smo mi krivi što nismo dostavili kopiju. Evo jedino to. Evo podatke. Evo. Evo gospodine predsjedniče to je to. Znači na osnovu elaborata je sve napravljeno je li?
Hvala lijepa. Još imamo tri kluba, pet zastupnika pa ćemo sada prekinuti jer bi ušli. Prvi na redu je u ime Kluba HNS-a poštovani zastupnik Nikola Vuljanić. Pa onda poštovani zastupnik u ime SDP-a Ivo Josipović pa poštovani zastupnik Silvano Hrelja. Ministre dakle sutra nastavak u 9 i 30. SJEDNICA JE PREKINUTA U 18:57 SATI. Gospođe i gospodo zastupnici, nastavljamo sa sjednicom i raspravom o Prijedlogu zakona o osnivanju sveučilišta u Puli. U ime Kluba HNS-a poštovani zastupnik Nikola Vuljanić. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče, gospodine ministre, kolegice i kolege. Naravno da mi je zadovoljstvo u ime Kluba HNS-a pozdraviti ovu inicijativu kao i svaku inicijativu proširenja mreže visokoškolskih ustanova u Hrvatskoj. Tome ima više razloga. Prvi i po meni najvažniji jesu naše nakane nadam se svih nas ovdje da hrvatsko društvo bude pravednije društvo, društvo koje će dati šanse svim mladima da dođu do obrazovanja koje im je potrebno za normalno funkcioniranje u ovom tisućljeću, a to definitivno nije obrazovni prosjek koji danas imamo. Širenjem mreže ta će se šansa pružiti i onima koji je danas zbog ovog i onog razloga, od financijskog do porodičnog ili nekog trećeg nemaju. Naravno da bi se te šanse mogle proširiti i na drugi način. Ima zemalja u Europi i u svijetu koje dobro funkcioniraju sa srazmjerno centraliziranim sustavom visokog obrazovanja. Međutim, sa sustavom stipendija koji obuhvaća sve, sve one koji imaju volju i namjeru studirati. Taj postotak se onda penje značajno iznad hrvatskoga. Jedan od načina kako je to moguće napraviti možemo i danas vidjeti u Varaždinskoj županiji sustav stipendija svima koji imaju volju funkcionirati, studirati funkcionira i danas. No, i ovo je jedan od načina širenja šanse. Treba ga podržati iz ovog aspekta, ali i iz aspekta praćenja potreba gospodarstva regije što je i naglašeno u obrazloženju, a moguće je napraviti ovakvom organizacijom sveučilišta. Naime, stara sveučilišta, uvjetno govoreći stara tipa zagrebačkog, splitskog, riječkog i osječkog više-manje su inertni organizmi i teško ih je preokrenuti u novom smjeru u suštini zbog objektivnog razloga sub specijalizacije. Vi ne možete na fakultetu gdje su sva područja pokrivena sub, ljudima sub specijaliziranim za uski dio svoje struke ne možete tako brzo i tako efikasno reagirati na izazove tržišta kao što je to moguće u ovakvom modelu organizacije sveučilišta, odjelskom modelu organizacije sveučilišta gdje se i programi i ljudi prelijevaju s jedne strane na drugu i gdje je to srazmjerno jednostavnije napraviti. Treći važan razlog zašto treba podržati ovakav korak je nastojanje da se podigne opća razina obrazovanosti, posebno razina obrazovanosti na post sekundarnom obrazovanju. Dakle, onom nakon srednje škole. Ta je razina kod nas 11,9, 12 tako nešto posto ukupne radno sposobne situacije što je polovica prosjeka Europske unije, a trećina prosjeka onih zemalja koje si postavljamo kao uzor Irske, Finske i tome slično. Zapanjujući podaci neki dan pročitao u medijima. Neke daleko istočne zemlje imaju 80% populacije post sekundarno obrazovane. Evidentno je da to nisu napravili tako da klasična sveučilišta prenapušu brojem studenata, spuste kriterije i onda ih sve te ljude puste van sa diplomama. Napravili su tako da su proširili mrežu. Dakle, ovakvim koracima. To proširenje mreže uključuje ne samo ovu vrstu visoko školskih ustanova. Dakle, sveučilišta. Nadam se da se ubuduće neće osnivati sa fakultetima kao pravnim osobama. To je konačno i zakonom utvrđeno da ne može dalje funkcionirati, pa sveučilišta organiziranih na odjelskom principu, ali i veleučilišta, mreža veleučilišta koja bi se tek trebala uspostaviti u Hrvatskoj. Ona se počela uspostavljati sa tri, četiri funkcionalna veleučilišta. Ta bi se mreža trebala proširiti jer da se ne zavaravamo ovih 30, 40 ili u južnoj Koreji 70, 80% visoko obrazovanih ljudi nisu svi izišli sa Oksforda i Cambridgea naravno. Izišli su i sa politehnika, izišli su i sa visokih škola, izišli su i sa nečeg što se sad u Europi zove “University of apply sciences“ a što se do nedavno zvalo “University coledges“ ili “Fach of schule“ ovisi o zemlji što Hrvatska pokušava uspostaviti. Neke od tih institucija su zaživile i dobro funkcioniraju. Neke ne tako dobro. Pokazalo se naime da osnivanje veleučilišta u sveučilišnim centrima nema baš puno smisla jer se isprepliću ti studiji i pogotovo kadrovski, a onda i prostorno, i opremom i to se nije pokazalo bog zna kako dobrim potezom. Ali ovo što je ministarstvo barem deklarativno sada pokrenulo to jest veleučilište u Kninu, Vukovaru, Gospiću. Postoji veleučilište u Karlovcu, Požegi. Trebalo bi profunkcionirati ako želimo stvarno razinu obrazovanosti, post sekundarne obrazovanosti podignuti na tu razinu da možemo funkcionirati u svijetu 21. stoljeća gdje definitivno srednje školsko obrazovanje, ova odluka Vlade od pred neki dan to i potvrđuje. Srednje školsko obrazovanje je tek polazna osnova da se krene u svijet znanja i obrazovanosti. Problema ima više. Naznačeni su i u ovom obrazloženju osnivanja sveučilišta u Puli. Prvi i temeljni problem je problem kadrova, problem ljudi. Radim na sveučilištu 30-tak godina i znam gdje je, što je zapravo najteže. Mi se čitavo vrijeme bunimo na slabu obnovu pomlatka, na mali znanstvenih novaka, na male mogućnosti zapošljavanja. Međutim, čak da se otvore sasvim te mogućnosti zapošljavanja ne bi nam puno brže išlo. Mali je broj ljudi u Hrvatskoj koji su spremni i sposobni u tom sistemu preuzeti kompletnu odgovornost. Posebice kad se to poveže sa sustavom financiranja, naravno i minijaturnim plaćama na sveučilištima i veleučilištima, ali ne samo to. Većini ljudi koji tamo rade to ipak nije primarna stvar koja ih pogađa. Primarni problem jeste nemogućnost da rade ono što misle da trebaju, mogu i što žele raditi. Dakle, slabosti u financiranju djelatnosti se visokoškolskih ustanova u smislu nabavke opreme, u smislu mogućnosti kontakta sa svijetom, pa ako očito u smislu kupovanja časopisa, knjiga i takvih stvari. Poneki put je i to veliki problem. Dakle problem sa kadrovima je prvi. Ovo sveučilište taj problem može riješiti srazmjerno jednostavno, suradnjom sa Riječkim sveučilištem koji je blizu pa se kadrovi mogu izmjenjivati. A za očekivati je, pošto se radi o regiji blizu zapadnih granica Hrvatske da će se to moći riješiti i sa nekim stranim stručnjacima. I da će sveučilište u vrlo skoroj budućnosti, Sveučilište u Puli postići kadrovsku zaokruženost kako je to potrebno. Temeljni, drugi temeljni problem koji je isto tako naznačen u ovom obrazloženju je problem sa financiranjem visokoškolskih ustanova. Ovo što se ove godine događa zapravo pogađa samu suštinu funkcioniranja. U ovoj godini poneki fakulteti s kojima imam kontakata barem ne znam za ove velike fakultete, pravo, ekonomiju i to u Zagrebu, su dobili sredstava na razini ¼ potrebnih za ova četiri mjeseca. Dakle dotaciju, da je tako nazovem za materijalne i ostale troškove na razini jednog mjeseca. Fakulteti sa snalaze tako da troše sredstva iz drugih izvora, znanstvenih projekata i sličnih stvari, za normalno svakodnevno funkcioniranje, za kupiti papir, za platiti telefon, platiti režije i tome slično. Međutim, jedna atmosfera nesigurnosti se stvara i ta atmosfera je loša za rad. Za novo sveučilište predviđeno je milijun i 700 tisuća kuna za funkcioniranje pretpostavljam rektora i organizaciju sveučilišta. Jer za funkcioniranje one tri institucije koje ga čine postoje sredstva već prije predviđena u budžetu Sveučilišta Rijeka. Mislim ako sad na početku ta sredstva budu išla takvim tempom kakva idu, kakvim idu na dobrim dijelom visokoškolskih ustanova u Hrvatskoj stvorit će se jedan pesimistički ugođaj, šta smo se osnovali ako za to nema novaca. Očito rješenje nije da se o tome razgovara danas. Danas svi trebamo pohvaliti i dignuti ruku apsolutno za otvaranje Sveučilišta u Istri, Sveučilišta u Puli. Trenutak kad o tim problemima treba razgovarati jeste razgovor o proračunu. Proračun Republike Hrvatske ove godine predvidio je sredstava za visoko obrazovanje na razini prošlogodišnjih, uračunajući i optimističku inflaciju od 3% koja je već potrošena. Što praktično znači pad sredstava jer se mreža evidentno širi. Tu je momenat i tu je točka dnevnog reda u kojoj se trebamo stvarno založiti za društvo znanja, za dizanje razine obrazovanosti u Hrvatskoj i za nova sveučilišta i veleučilišta u Hrvatskoj. kad se razgovara u proračunu. Tu pokazujemo što stvarno mislimo o tim problemima. Naravno klub HNS-a će ovaj prijedlog svesrdno podržati, čestitati kolegama u Istri koji su napravili dobar posao, sobar posao ne samo za Istru, ali prvenstvo za Istru, nego i za čitavu Hrvatsku. Hvala.
Hvala lijepa. Klub SDP-a, poštovani zastupnik Ivo Josipović. Nema ga, klub gubi pravo na riječ. Klub HSU-a, poštovani zastupnik Silvano Hrelja. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani ministre sa suradnicom, kolegice i kolege. Želim odmah na početku mojeg izlaganja jasno i nedvosmisleno reći da klub Hrvatske stranke umirovljenika ovom prijedlogu Zakona o osnivanju Sveučilišta u Puli daje jaku i bezrezervnu podršku. Pula koja dobrano brodi svojim trećim milenijem postojanja kao urbano naselje sigurno zaslužuje sveučilište, jer ostvaruje sve statističke i socio-kulturne pretpostavke koje su date i u prijedlogu zakona, a naročito u elaboratu o osnivanju Sveučilišta u Puli. I mislim da ih nema, da i elaborat i prijedlog zakona sami dovoljno govore i ne treba ih podrobnije analizirati. Jer sve što tamo piše ustvari i stoji. Naročito je to opravdano u kontekstu novih europskih trendova sadržanih u Bolonjskoj deklaraciji o razvoju manjih i fleksibilnijih, po programima fleksibilnijih sveučilišta koji su za akademsku zajednicu više nadopunjujući i integrirajući nego konkurentski. Pula je u svojoj povijesti imala svoje uspone i padove, od ilirskog naselja preko sjajne rimske epohe, stagnacije u doba Bizanta i Franaka, marginalne uloge i propadanja u vrijeme gospodarice mora Serenisime, odnosno Venecije, do novog uzleta pred 150 godina kada je Puli zacrtana sudbina Austro-ugarske ratne luke i najjačeg državnog brodogradilišta. Svakako je osnivanje Sveučilišta u Puli upravo ove godine najveći i najljepši mogući poklon jer dolazi u trenutku kada će Pula svečano proslaviti 150. godišnjicu osnivanja i kontinuiranog rada brodogradilišta u Puli koji je simbol razvoja i novije povijesti Puli. Mi u Hrvatskoj stranci umirovljenika cijenimo da osnivanje Sveučilišta u Puli, da je osnivanje Sveučilišta u Puli najbolja investicija za budućnost, povijesni iskorak i jamstvo budućeg razvoja Pule i šireg zavičaja. To stoga što je stvaranje intelektualnog kapitala, kapitala znanja, stvaranje preduvjeta za njegovu koncentraciju i vezanost za lokalni prostor, zavičaj znači sigurnost i napredak zajednice. Znači razmjenu znanja sa svijetom po principu reciprociteta, uključivanje u projekte Europske unije i šire, odnosno to znači da u odnosu na dosadašnju popriličnu disperziju akademske zajednice po svijetu sutra možemo očekivati veću koncentraciju akademske zajednice u Istri i svojevrsnu vezanost realizaciji i implementaciji novih razvojnih projekata na svoj prostor sa kojim će ta akademska zajednica biti u posebnoj emotivnoj vezi. Da budem još jasniji mi u Hrvatskoj stranci umirovljenika smatramo da će osnivanje Sveučilišta u Puli biti generator razvoja akademske zajednice Istre i doprinos za Hrvatsku i omogućiti stvaranje vrhunskih, dakle izvrsnih stručnih kadrova. Definitivno bi to trebalo značiti da će se u jednom srednjoročnom razdoblju ostvariti pretpostavke da bi bilo svetogrđe ni pomisliti da nam npr. master plan turizma izrađuju Španjolci. Stvaranjem pretpostavke za razvoj akademske zajednice garancija je razvoja i sazrijevanja političkih odnosa i demokracije na istarskom poluotoku. Također sveučilište kao centar u kojem se stječu znanja i vrši razmjena znanja te omogućuje implementacija tog znanja u lokalnu i širu zajednicu je svojevrsno demografsko sidro, vezuje ljude i prostor, ali i socijalno sidro koje može doprinijeti otvaranju visoko vrijednih radnih mjesta u zamjenu za čistu prodaju radne snage. Bilo bi neprimjereno u ovom trenutku biti pretjerano euforičan, ponosan i optimista da, ali i realan. Donošenje zakona o osnivanje Sveučilišta u Puli je prvi veliki, naglašavam prvi veliki korak baš kao i porinuće broda u more koji od lokalne zajednice, grada Pule i Županije istarske iziskuje dodatne naročito financijske napore u zaokruživanju sadržaja cijelog sustava i uređenja svih sadržaja sveučilišnog centra. Dakle postoji i predstoji još puno puno posla i obveza. Osobno mislim da grad Pula i Županija istarska uz čvrstu podršku Ministarstva znanosti, obrazovanja i športa ovim aktom iskazuju čvrstu volju i namjeru da Pula postane novi biser na ogrlici Sveučilišne zajednice Hrvatske i primjer daljnjeg policentričnog razvoja te Sveučilišne zajednice sukladno našim potrebama i europskim usmjerenjima i trendovima. Na kraju klub Hrvatske stranke umirovljenika će glasati za ovaj prijedlog zakona kao što sam rekao čvrsto podržavajući ovaj projekat i biti će zagovornik ovog projekta i na lokalnoj razini. Također zahvaljujem osobno kao građanin grada Pule, svim klubovima koji podupiru donošenje ovog zakona i osnivanje Sveučilišta u Puli, kao što zahvaljujem unaprijed svim kolegicama i kolegama u ovom Hrvatskom saboru koji će uzeti učešća u raspravi i podržati ovaj projekat, odnosno prijedlog zakona. Zahvaljujem.
Hvala. Klub HSP-a, poštovani zastupnik Pero Kovačević. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege, gospodine ministre. Klub HSP-a će dakako podržati Prijedlog zakona o osnivanju Sveučilišta u Puli. Po nama postoje tri bitna razloga koje ovdje treba naglasiti zbog čega je to potrebno podržati. Prvi bitan razlog je taj ako osnivamo sveučilišta, učilišta u regionalnim centrima, znači na ostalim dijelovima u Hrvatskoj, na taj način očito pružamo mogućnost većem broju hrvatskih građana poglavito mladeži da može stjecati visoku stručnu spremu, odnosno može doći do visokog obrazovanja, a to je jako bitno s obzirom na sadašnji trenutak i položaj Hrvatske vezano za stanje u gospodarstvu za socijalnu sliku. Jer moramo biti svjesni činjenice da je ovaj surovi i bezkrupulozni oblik kapitalizma koji je na djelu u Hrvatskoj sve više onemogućava djeci hrvatskih branitelja, radnika, seljaka i lošijeg imovnog stanja da uopće mogu se upisivati i dolaziti i stjecati visoko stručno obrazovanje. Jedan od način kako se to može omogućiti je i ovo da se osnuju sveučilišta i u okviru regionalnih centara, ali mislim da je drugi bitan razlog da bi se omogućilo i da bi Hrvatska imala što više, a znamo što više visoko obrazovanih ljudi, mladih stručnjaka, znamo da nam je slika u odnosu na zemlje Europske unije dosta loša. Mislim da nije ono što je gospodin Vuljanić rekao oko 10 do 12%, čak i oko 7 do 8% visoko obrazovanih ljudi u Hrvatskoj. Treba znači uporedo s time razviti i ovaj sustav stipendiranja i kreditiranja tako da bi se poticala izvrsnost i da bi se omogućilo nadarenim dečkima i curama mogućnost uopće da mogu se upisati na sveučilišta i da bi mogli stjecati znanja i završiti i da bi mogli dati svoj doprinos razvitku Hrvatske. Jer ukoliko ne krenemo sa takvim mjerama dogodit će nam se ona situacija da će djeca onih koji su pokrali ovu državu imati sve i moći će se svagdje upisivati i sve će im biti pristupačno, jer s porastom i školarina, smanjenjem brojeva onih upisnih kvota i razno-raznim drugim situacijama djeca hrvatskih branitelja, djeca radnika, seljaka i lošijeg, iz svih struktura lošijeg imovnog stanja uopće neće moći doći u situaciju niti se bilo gdje upisivati jer neće imati novaca za taj dio školovanja. Drugi bitan razlog po ocjeni kluba Hrvatske stranke prava zašto treba podržati ovaj zakon je i novi model koji se uvodi, a to je organiziranje i izvođenje studija, znači nastave ovisno o potrebama tržišta. To je onaj dio koji je jako bitan gdje u Hrvatskoj uvijek postoji ogroman broj problema, ali bih volio čuti od predlagatelja kako oni to misle napraviti. Jer ovo je lijepo, ovdje je kazano zakon ako gledamo odredbe, on regulira samo ovaj dio tehnički što je potrebno da bi se osnovalo sveučilište, kako i na koji način će se to pravno izvesti i što je sve to potrebno napraviti, ali ovo je jedna za mene i za klub HSP-a dosta bitna odrednica koja bi vezano za buduće djelovanje pa nadam se i nekih drugih sveučilišta i učilišta koja će se osnivati u Hrvatskoj i općenito, što to znači, kako vi to mislite izvesti. Jer mislim da se pravog odgovora, ako se gleda broj nezaposlenih u Hrvatskoj, ako se gleda broj na Hrvatskom zavodu za zapošljavanje i ovaj dio problema vezano za razvoj gospodarstva, očito da nas zanima kako Vlada misli izvesti ovaj dio što je jako po meni bitan. I treći bitan razlog zašto se to treba podržati je i taj dio da steknemo to neovisno svoje školstvo i da taj način se omogući svim slojevima hrvatskih građana, znači, obrazovanje, ali je bitno nakon toga i povesti odgovarajuću politiku da visoko obrazovani ljudi ne bi odlazili iz Hrvatske zbog toga što nemaju opće mogućnosti dobivanja posla u Hrvatskoj. Prema tome, podržat ćemo ovaj Prijedlog zakona, ali kažem, volio bi čuti od ministra i odgovore na ove bitne stvari koje su ovdje naznačene, a vezano znači da će se studije organizirati i izvoditi ovisno o potrebama tržišta. I također čuti ovaj dio kako i na koji način će se zadovoljiti ono što sve i Bolonjski proces i sve što se traži vezano i za kadrove na tome sveučilištu, na izvođenje nastave i svega ostaloga što je bitno za funkcioniranje takvog sveučilišta. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Kolegice i kolege, sutra je svečano primanje povodom 15. obljetnica Dana referenduma, tako da sutra je samo taj dio, a danas u 18 sati bi o raspravljenim točkama glasovali. U 9 i 50 je isteklo vrijeme za prijavu za raspravu po ovoj točci dnevnog reda. Za Klub zastupnika nacionalnih manjina poštovani zastupnik Furio Radin. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, gospodine ministre. Pula je dugo čekala svoje sveučilište. Decenijama, barem 50 godina u Puli se priča o sveučilištu. Pula ima pravo na sveučilište iz više razloga. Prvo, jer je Pula jedan grad kulture. Drugo, jer je Pula grad višenacionalni, višeetnički, to je jako bitno, poslije ću vam reći zašto, kolege iz HDZ-a. Da, reći ću vam zašto. A treće, zbog toga što Pula je centar …
Molim vas, molim vas, bez primjedbi. Da.
Hvala što ste me zaštitili gospodine predsjedniče. A treće, zato što je Pula centar jedne županije sa, ako idete dobro gledati, sa posebnim statutom. Istra ima jedan drugačiji statut nego što ima druge regije. Za taj statut, kao što znate, borili smo se 7 godina, osporavan je. 30-ak članaka ovog statuta bilo je i osporeno, 36 precizno, 18 su se ticali Talijanske nacionalne manjine. Na kraju smo postigli kompromis i 2001. ili 2002. godina, 2001. ja mislim donesen je taj statut. Taj statut postavlja Istru, ako se nitko neće ljutiti, u jednom drugačijem položaju od drugih županija. Zašto je sveučilište bitno? Zato što u našim nastojanjima Istra bi trebala postati regija kao i neke druge županije koje će imati takve ambicije u budućnosti. A da postaješ regija, naravno poželjno je, a neki kažu nužno je imati sveučilište. To je treći, ne prvi, to je treći razlog zbog kojeg Istra i Pula doista trebaju imati sveučilište. Ja se nadam da kada će biti napisan statut ovog sveučilišta, nadam se da će pisati unutra ono zbog čega smo mi iz nacionalnih manjina, i tu dolazim oko više nacionalnog problema, binacionalnog ili više nacionalnog, kako god hoćete, tu dolazim do onoga što sam htio reći i zbog čega danas govorim. Kao drugi razlog, prvi je da sam Puljanin ili Puležan kao što mi kažemo. Znači, u trenutku kad će se pisati statut da će se pisati ono što cijelo vrijeme i pričamo o Istri i to znači da će sveučilište biti dvojezično. Kao što je i Pula grad dvojezičan, kao što je i Istra županija sa statutom koji za razliku od mnogih drugih županija, od svih drugih, afirmira dvojezičnost u službenoj uporabi, a rad na sveučilište također spada u neku vrstu sigurno službene uporabe jezika. Znači, Klub nacionalnih manjina pozdravlja osnivanje sveučilišta u Puli iz svih tih razloga. Radi toga što je to potrebno, radi toga što je Pula grad kulture, radi toga što će to biti kao što je Pula specifična i Istra specifična zbog toga što se nadamo da će i sveučilište biti specifično, biti će dvojezično i zbog suradnje s drugim sveučilištima i zbog toga što je Pula dvojezičan grad. Zato mi iz Kluba nacionalnih manjina sigurno ćemo glasati za taj Zakon i sa nestrpljenjem ćemo čekati statut koji će slijediti. Hvala.
Hvala. Poštovani zastupnik Nenad Stazić. Nema ga, gubi pravo na riječ. Poštovani zastupnik Valter Poropat, izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, uvaženi gospodine ministre, kolegice i kolege zastupnici. Osnivanje sveučilišta u Puli je pitanje od nacionalnog značaja, pitanje osnivanja jedne snažne državne institucije u Puli koja će omogućiti ne samo razvoj znanosti već sve ono što znanost nosi sa sobom. I uvjeren sam da će naš ekonomski rast i ukupni društveni rast sa sveučilištem u Puli biti primjeran i konkurentan na način na koji Istru želimo imati u narednom vremenu i na način kako Istra sigurno zaslužuje. Glavna ideja je da to sveučilište koje će svojom vrsnoćom i kvalitetom nastavnog i znanstvenog rada pridonositi raspoznatljivosti sveučilišne zajednice i biti stožer razvoja hrvatskoga zapada. Moram reći da je ključna riječ pri provedbi vrsnoća. Vrsnoća u svim aspektima, a misija sveučilišta je upravo ostvariti i zadržati najvišu moguću razinu vrsnoće u nastavi i u znanstvenom radu. Pri ostvarivanju toga glavni ciljevi sveučilišta trebali bi biti svakako zapošljavanje vrsnog nastavnog osoblja i to tako da zapravo tome nastavnom osoblju ovo sveučilište bude domicilno sveučilište. Da upisuje vrhunske studente iz Istre i da bi sveučilište u Puli trebalo biti takvo sveučilište koje će biti zanimljivo studentima iz cijele Hrvatske, ali i sveučilište koje će biti prepoznatljivo kao sveučilište koje će privući studente iz svih dijelova Europe. U okviru današnjih tendencija na sveučilištima u Europi i u stvaranju visokoškolskog europskog prostora, zajedničkoga, harmoniziranoga prostora, moramo stajati na poziciji da se na sveučilištu ne smije odvajati znanost od visoke naobrazbe, tj. da sveučilište ne smije ispustiti istraživanje nego to mora biti komplementarno i da jako sveučilište može biti jako sveučilište upravo zato što se na njemu preddiplomski, diplomski i postdiplomski studij, odnosno sva tri ciklusa predviđena u okviru Bolonjske deklaracije izvode temeljem i slijedom onoga što se na tom sveučilištu promišlja ili istražuje i jedino tako sveučilište može jačati cijelu regiju kroz potporu gospodarskom, političkom, kulturnom i standardu života u cjelini. Sveučilište u Puli biti će malo i fleksibilno, studiji će se organizirati i izvoditi ovisno o potrebama tržišta te profilirano za određena znanstvena područja. Dakle, osnovne karakteristike sveučilišta u Puli bile bi sustavno praćenje potraživanja kadrova na tržištu rada te sukladno tome postupno proširenje područja iz kojeg će se izvoditi nastava od tehničkih, biotehničkih i društvenih područja u početku u humanistički u budućnosti. Sveučilište u Puli je realna životna potreba i vjerujem da će Zakon o osnivanju sveučilišta u Puli u ovom Visokom domu dobiti jednoglasnu podršku. Hvala lijepa.
Hvala. Poštovani zastupnik Ivan Bagarić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Sveučilišta grade društva znanja i društva koja drže do znanja i znanosti. Utemeljenje još jednog sveučilišta u Hrvatskoj doprinos je znanosti, gospodarskoj, socijalnoj sigurnosti i jednakosti. To je doprinos napretku općenito. Znanost naprosto potiče znanost i otvara nove mogućnosti. Istarska županija je po BDP-u i zaposlenosti kao i standardu općenito, ako izuzmemo Zagreb ispred ostalih u Hrvatskoj iz više razloga. Između ostalog bila je zaštićena i od rata i od razaranja. Unatoč tome istarski prostor su napuštali mladi ljudi i odlazili su u veće centre i u svijet. Prostori revije koji nisu osigurale akademsku naobrazbu suočene su s ovim fenomenom. Dakle, dokazano je da prostori koji nemaju svoja sveučilišta iseljavaju i stagniraju. Ja mislim da se ovdje treba odati priznanje i zagrebačkom i riječkom i svim drugim sveučilištima na kojima su studirali ljudi s prostora Istre pa su bili jedna dostojna supstitucija. U vremenu globalizacije koja se jednostavno ne može zaustaviti kao takva, ali se mogu njene negativne posljedice korigirati između ostaloga i naobrazbom i osnivanjem sveučilišta. Konačno, želim svako dobro pučkom sveučilištu kao i sretan ulazak u Hrvatsku i svjetsku akademsku zajednicu. Njegova uspješnost će ovisiti od razine sposobnosti za suradnju sa ostatkom akademske zajednice u Hrvatskoj i u svijetu, kao i od kvalitete ljudskih i materijalnih potencijala s kojima će raspolagati. Također i od naše potpore koja je jako važna i koju očigledno naše sveučilište ima, odnosno pučko sveučilište ima. Gospodine ministre, na rođendan Ruđera Boškovića, dakle danas koji se rodio 1711. čestitam vama na ovakvoj jednoj lijepoj, lijepom prijedlogu zakona kao i budućem pučkom sveučilištu. Hvala lijepa.
Hvala. Poštovani zastupnik Miljenko Dorić. Nema ga. Gubi pravo na riječ. Poštovani zastupnik Ante Markov. Izvolite.
Ja se pridružujem svima onima koji su do sada iskazali svoju podršku ovakvom Prijedlogu Zakona o osnivanju sveučilišta u Puli, svima onima koji ne samo na primjeru ovog Prijedloga Zakona o sveučilištu u Puli nego sasvim načelno na jednom stanovištu koje je danas jednako prihvatljivo za osnivanje sveučilišta u Puli, ali i za smjer kretanja u kojem treba ići i mora ići hrvatsko društvo da je upravo praksa koja će na razini koncenzusa koji nije rezultat imperativa, nego koji je rezultat poimanja i stajališta da je društvo znanja jedino društvo budućnosti, da je društvo znanja nešto što simbolizira napredak u gotovo svim segmentima društva. Naravno uvijek se i svugdje postavlja i određena dilema koja proizlazi iz činjenice kakav je sustav vrednovanja, kakav je sustav primjene znanja u Republici Hrvatskoj, na koji način odgovaramo i sa kakvom kvalitetom odgovaramo na izazove koji se svakodnevno postavljaju pred hrvatsko društvo, prije svega kao društvo znanja, ali i kao društvo u kome treba znanje primijeniti, u kome znanje treba biti alat u rukama sposobnog i organiziranog stanovništva da izgradi bolju budućnost. Naravno mene osobno je dojmilo u smislu obrazloženja i onih posljedica koje su navedene da će to biti malo, fleksibilno, profitabilno sveučilište sa točno određenim znanstvenim područjima. Mislim da ta rečenica ustvari sadržava bit teze upravo na ovom primjeru i da ona treba biti univerzalna. Takvo promišljanje po meni treba biti univerzalno i ona treba poći od traženja razloga zbog čega na jednom području ono treba biti takvo, a na drugom području možda i ponešto drukčije organizirano. Potrebe hrvatskog društva su različite, one se kreću od najnižih potreba za znanjem koje proizlaze iz osnovnog obrazovanja do onog obrazovanja kojega možemo nazvati primijenjenim, u kome se traže, u kome se traži znanje koje će se neposredno primijeniti. U tom smislu i više puta sam ja o tome govorio, a inače sam gospodine ministre pokrenuo jednu inicijativu za oživljavanje svojevrsne škole starih zanata. Ona nije i ne treba je promatrati kao mjeru koja želi konzervativno i neprihvatljivo danas zaštititi na razini nekog kulturnog dobra nego upravo suprotno. Škole starih zanata prije svega želim sagledavati i vrednovati u kontekstu potreba suvremenog hrvatskog društva. Škole starih zanata nisu i ne bi bile hrvatska inovativnost. One se mogu susretati u većini organiziranih društava Europske unije i oni polaze od činjenice da određeni stari zanati trebaju biti vrednovani upravo radi potrebe budućnosti koja na neki način sustiže upravo takva stremljenja. Škola starih zanata koju sam u razgovoru sa vašim pomoćnicima u jednoj idejnoj varijanti skicirao trebala je predstaviti sve one stare zanate koji nisu iščezli iz života u Hrvatskoj ali su iščezli iz udžbenika, nestali su iz mogućnosti da edukativnim načinom to znanje prenesemo na novu generaciju. Na što mislim? Mislim na drvenu brodogradnju. Mislim na određene zanate koji naprosto još uvijek postoje a svi se prave da ih nema. I onda naravno ako društvo ne dade pozitivan smjer kretanja u tom smislu tada će se i takvi zanati i takvi oblici znanja koji su vrlo primjenjivi i mi se volimo hvaliti o tome kako imamo falkuše koje spaljivamo svake godine, još ih je ostalo tri pa kad spalimo te tri više nećemo imati taj ritual spaljivanja. A istovremeno, pokretanje te inovativnosti u drvenoj brodogradnji koja ima svoje mjesto ne samo na tržištu koje prepoznaje takav proizvod, koje će zasigurno radi materijala i radi jednog naprosto dobrog prihvaćanja u suvremenom svijetu postati brend budućnosti mi gubimo korak s time. Dok je recimo jedna Turska u svojim raspoloživim kapacitetima povećava te kapacitete iz godine u godinu i danas predstavlja najvećeg proizvođača drvene brodogradnje na mediteranu. Da li je ovo povezano sa ovim prijedlogom zakona o kome govorimo? Naravno jer se govori o znanju i o načinu na koje se ono treba promicati. Zbog toga bih ja gospodine ministre u potpunosti podržavajući ovakav smjer kretanja, razvoja znanja u Republici Hrvatskoj zamolio da se i ovi mini projekti koji se odnose na pojedine segmente sticanja znanja ili nadoknađivanja onoga znanja koje smo propustili da se upravo takve institucije koje mogu djelovati na nekim našim otocima u nekim našim sredinama i koje imaju publiku da tako kažem jer je to danas postala profitabilna djelatnost, danas je postalo profitabilno biti drvodjelac, biti brodski tehničar. Nažalost, toga nemate. A nažalost, ni znanje ni obrazovni sustav ne prate takve potrebe koje već danas ima i postoje u gospodarskom sustavu Republike Hrvatske. Prema tome, takvi mali segmenti oko kojih se trebaju okupljati oni koji su zainteresirani su dodatni doprinos i dodatna teza da i Sveučilište u Puli ima svoje mjesto i da će naći svoju punoću primjene, ja mislim da treba prije svega o tome govoriti, primjene da će iz Sveučilišta u Puli izaći nova generacija koja će dodatno pojačati snagu i istarskog turizma i istarskog znanja i specifičnosti koje vladaju u tom dijelu. Ali opet se vraćam, nemojmo zaboraviti ni silne potencijale koji leže na prostorima određenog tradicionalnog bavljenja određenim djelatnostima koji se ponovo vraćaju i koji ponovo postaju svjetski brend u smislu ne samo kulturnog prikazivanja, ne samo onoga što je lijepo vidjeti nego u smislu zarade i praktičnog života koji se može ostvariti afirmirajući te vrijednosti koje su iščezle ali nisu iščezle iz života nego prije svega iz knjiga i udžbenika. Hvala lijepo.
Hvala. Pet minutna rasprava. U ime Kluba IDS-a poštovani zastupnik Damir Kajin.
Poštovani gospodine predsjedniče, cijenjeni gospodine ministre, uvažena gospodo zastupnici! Ovaj zakon je kao što su svi istakli dobar zakon. Pula i Istra zasigurno zaslužuju takvu instituciju. U proračunu će formiranje sveučilišta koštati ove godine ili za to je osigurano milijun 716 tisuća kuna ili 250 tisuća eura. Jasno da će idućih godina to biti znatno više, međutim imaju na umu i gospodarsku poziciju Istre o kojoj je nešto gospodin Bagarić govorio od toga da po izvozu smo odmah iza Zagreba ali po stanovniku nam je izvoz u Istri tri puta veći nego u gradu Zagrebu ne računajući turizam imajući na umu gotovo 90% pokrivenost uvoza izvozom ne računajući turizam koji je 40% hrvatskog turizma a nota bene samo da spomenem da je dobit istarskog turizma sedam puta veća od cjelokupnog preostalog hrvatskog turizma 700% veća, sedam puta. Imajući na umu sve češći ulazak relevantnog kapitala, imajući na umu činjenicu da Istra danas 2006. ima 30 tisuća birača više nego 2005. i da je jedini prostor uz Zagreb koji danas ima više stanovnika nego 1991., imajući na umu 6 do 7% nezaposlenost, u brojkama za prošlu godinu prosječna nezaposlenost je bila 6 tisuća 374, u Primorsko-goranskoj županiji koja doduše ima 100 tisuća stanovnika više 17 tisuća 575, gotovo dvostruko veća je nego u Istri itd., da ne nabrajam ostale podatke. Doista, nisam vidio razloga zašto se sa jednom ovakvom inicijativom toliko čekalo i zašto su Vlade prolazile a da se sveučilište u Istri odnosno Puli nije dogodilo. Konačno je ova Vlada tu inicijativu prihvatila i sada jasno treba financijski podržati nastanak te institucije. Možda je ključan članak 15. da Vlada Republike Hrvatske će u roku od 30 dana od dana stupanja na snagu ovog zakona na prijedlog ministra znanosti, obrazovanja i športa imenovati privremenog rektora sveučilišta. Predlažem da se pronađe zajednički jezik oko rektora iako znam da tu neće biti vjerojatno problema. Istra bi možda kao što je netko rekao mogla privući i dio studenata iz susjednih zemalja i možda će ubuduće dio mladih ostati kući jer mnogi koji odlaze put Trsta, Udina, Venecije, Firence itd. tamo i ostaju. Ne preostaje mi drugo nego normalno zaželjeti dobar početak sveučilišta i podržati ovaj zakon čudeći se zašto se isti nije našao već danas u hitnoj proceduri kada smo vidjeli da je on u cijelosti oslobođen bilo kakvih ideoloških razlika između lokalne samouprave, Vlade i između pojedinih zastupničkih klubova. Jasno da dijelim isto tako mišljenje sa gospodinom Furiom Radinom oko dvojezičnog sveučilišta kao elementa jedne regionalne prepoznatljivosti. Jasno da kada sam nabrajao neke gospodarske parametre ja ne mislim da onaj umirovljenik u Istri sa 1800 kuna je u boljoj poziciji od onog umirovljenika u Vukovaru. Onaj koji ima 4000 kuna plaću u Uljaniku ili 5 nije u boljoj poziciji od onoga u Splitu i tako dalje. Onaj tko je nezaposleni svejedno, isto tako nije u boljoj poziciji. Međutim držim da će ovaj zakonski prijedlog pospješiti kvalitetu života. Da će zasigurno na neki način kvalitetno opredijeliti budućnost tih prostora. Učiniti dostupnijim pristup Sveučilištu, ljudima sa tog prostora i jasno pospješiti prepoznatljivost, identitet tih prostora. Eto sa željom da se taj zakonski prijedlog što je moguće hitnije uputi u drugu proceduru pozdravljam predmetnu inicijativu.
Hvala. Klub HNS-a Miljenko Dorić, poštovani Zastupnik. petminutna rasprava [[Upadice se ne razumiju.]] Molim? … [[Upadica se ne razumije.]] Dapače, vidimo. Izvolite. Ispravak netočnog navoda. Zastupnik Ante Markov.
Hvala lijepa. I kolege su vidjeli da sam držao palicu [[Upadice se ne razumiju.]] Kolega Kajin je [[Upadica: Svi su vidjeli osim nas.]] Evo i ministar je vidio.
I ministar? O, to je već, tu je …
Gospodine predsjedniče kolega Kajin je u svom lijepom govoru omaškom kazao da je turizam u Istri 7 puta veći nego u ostalim dijelovima Hrvatske. Prema raspoloživim podacima koji se mjere brojem noćenja, brojem posjetitelja … … [[Upadica se ne razumije.]] Koji se mjere satelitskom bilancom, koji se mjere svim podacima kojima ja raspolažem i koje sam do sada uspio prikupiti taj podatak naprosto nije točan. On bi bio dobar, ali nije točan. … [[Upadica se ne razumije.]]
Povreda Poslovnika po navodima zastupnika, poštovanoga gospodina Kajina.
Temeljem članka 209. i 214. želim se samo ograditi od ove kvalifikacije. Ja uopće o tome nisam govorio. Ja sam govorio da je dobit istarskog turizma 7 puta ili 700% veća od cjelokupnog hrvatskog turizma zajedno. A taj podatak je predsjedniku Odbora za turizam jako dobro poznat jer smo bili na istom skupu gdje je taj podatak iznesen. 700% veće. Možda i zbog toga jer su naivni ljudi dole pa plaćaju porez.
Ovo je stvarno školski primjer povrede Poslovnika. To bi trebalo ući u udžebnike. Poštovani zastupnik Miljenko Dorić. Izvolite.
Gospodine predsjedniče i gospodine ministre, kolegice i kolege. Dakle nije sporno da je primarni, jedan od primarnih zadataka ove Vlade a i nekoliko budućih vlada da nastoje raditi na tome da se bitno poboljša obrazovna struktura u Republici Hrvatskoj. Dakle to je jedan od apsolutno prioritetnih zadataka jer vidimo danas da postoji jedan paralelizam između razvijenosti gospodarstva, zemlje, njene konkurentnosti i jasno obrazovne strukture. Pogledajte Finsku. Finska ima 30% ljudi sa višom i visokom školom. Normalno da to itekako opravdava i obrazlaže zašto su oni po konkurentnosti na prvom mjestu u Europi i svijetu. Prema tome apsolutno podrška iz Kluba HNS-a vezano uz taj zadatak. Međutim sad se postavlja pitanje, ja ću ovdje malo glasno razmišljati vezano uz neke svoje dileme, ali i dileme koje smo u Klubu imali. Kako to postići? Naime to se može postići upisivanjem većeg broja studenata na postojeća sveučilišta ili osnivanjem novih regionalnih sveučilišta. Postoje prednosti i nedostaci i u jednom i drugom modelu. Prednosti jasno ako se ide s upisivanjem studenata na sadašnja sveučilišta su postojeći kadar, jasno raspoloživa oprema, postojeći projekti. Sustav već funkcionira jako dobro, ali s druge strane je prednost regionalnih, malih, modernih sveučilišta da se oni puno lakše, puno bliže, puno brže uključuju i približavaju gospodarskim potrebama te regije. Puno ih češće angažiraju županijske strukture. Evo u Primorsko-Goranskoj županiji mi smo jako angažirali sveučilište u rješavanju mnogih naših projekata. Prema tome i o tim prednostima apsolutno treba razgovarati i po mom mišljenju moderno, malo sveučilište u Puli apsolutno bi u ovom trenutku dobro došlo i ja i članovi Kluba HNS-a podržavamo takva promišljanja. Međutim dodao bih nešto i zamolio ministra da tu malo pomogne. Naime vi znate ministre da se preko «Tempusa» i preko niza drugih međunarodnih institucija može doći do stipendija za usavršavanje kadrova. Ja osobno mislim da treba pomoći mladim sveučilištima, novim sveučilištima, malih sveučilištima da dobiju prioritet. Njima nije lako da se izbore ponekad za te stipendije, za ta usavršavanja ali sigurno da onda treba posebno kad se radi o državnim stipendijama uzeti u obzir situaciju u kojoj se nalaze, činjenicu da nemaju veliki «background» ali da im je budućnost velika i da treba im tu sigurno pomoći. Ono što također nedostaje je jedna koordinacija između svih onih koji bi trebali kreirati kadrovsku politiku u Hrvatskoj. Država, županija, lokalna samouprava oni moraju reći koliko treba, kojih kadrova. Sveučilište treba dakako sjediti na tom istom sastanku, ali i Gospodarska komora trebala bi sjediti na tom sastanku. Nikada takav sastanak nije organiziran u Hrvatskoj. Znate? Mi moramo s time početi konačno raditi. Pošto već mi se prvo svjetlo pali ja ću onda ovako samo odgovoriti još na ono što je i do sad bilo rečeno u raspravi, dvojezično sveučilište. Kolege griješite. Minimum trojezično. 99 cijela, 99% časopisa u vašoj biblioteci budućoj na Sveučilištu u Puli biti će na engleskom jeziku. Poslijediplomski studij može vam ići isključivo na engleskom jeziku ako … [[Govornik se ne razumije.]] moderni, europsko sveučilište i tako dalje. Prema tome nemojte razmišljati tako. Engleski nemojte zaboraviti, čak pokušajte na mnogim studijima, na profilima potisnuti i hrvatski i talijanski na račun engleskog kako bi se Istrijani mogli uključiti jasno u europsku i svjetsku podjelu rada što brže i što efikasnije. Fleksibilno sveučilište da. Mala sveučilišta se tu lakše prilagođavaju. Ja ću vam samo reći koji je nedostatak velikih mamut sveučilišta. Programi se moraju mijenjati iz godine u godinu, osuvremenjavati. Vi u svijetu danas na najuspješnijim sveučilištima, na najuspješnijim sveučilištima mijenja se 10 do 30% programa svake godine. Dakle, izbacuju se nove tehnologije, uvode nove tehnologije. Dakle, oni koji nisu u stanju taj ritam održati sigurno jasno ne spadaju ni u moderno ni u fleksibilno sveučilište. Prema tome, molim vas pazite na to. Tu morate jasno učiniti prve značajne iskorake. Mi u Rijeci smo 1993. godine pokušali ići prema modernom, odjelski funkcionirajućem sveučilištu. Dakle, koji funkcionira na odjelskom principu. Mi u tome uspjeli nismo. Mi smo 30 godina smo se zalagali. Pokušavali smo odjele za prirodne znanosti formirati. Nismo uspjeli. Mi ćemo vam rado ukazati kolegice i kolege na ono zbog čega je do toga došlo, tako da vi ne biste činili iste greške. Želim vam dakako puno uspjeha u radu Sveučilišta u Puli i velim svaku pomoć ću vam pružiti iz Rijeke. Hvala lijepo.
Hvala. Ispravak netočnog navoda poštovani zastupnik Furio Radin.
Hvala lijepa. Ne griješimo gospodine Dorić. Mi znamo vrlo dobro da je engleski jezik komunikacija međunarodne, u znanosti, u politici, u gotovo svim domenama ljudske komunikacije. Dvojezičan je, nije iz razloga samo komunikacije. Nego dvojezičan je zato što je Istarska županija ima Statut koji priznaje dvojezičnost talijansko-hrvatski. Ja se nadam da će imati i Primorsko-goranska jedan dan također tako da i vi ćete moći možda uvažiti činjenicu da tamo autohtono žive Talijani. Hvala.
Ovo je isto bio doprinos teoriji ispravaka netočnih navoda. Klub HDZ-a poštovani zastupnik Lino Červar. Izvolite, pet minutna rasprava.
Gospodine predsjedniče, gospodine ministre, dame i gospodo. Kao pravi istarski Hrvat uvjeren sam da je osnivanje sveučilišta u Puli san svakog građanina Istre kojemu je stvarno Istra u srcu. Dakako, da Klub Hrvatske demokratske zajednice prihvaća Vladin prijedlog Zakona o osnivanju sveučilišta u Puli. Dame i gospodo, osnivanjem sveučilišta u Puli istarsko gospodarstvo dobit će novu dimenziju, novu perspektivu, novi uzlet. Visokoškolske institucije pokretat će se u skladu sa strukturom gospodarstva Istre u jakoj sprezi s gospodarskim subjektima ključnih djelatnosti. Osnivanjem sveučilišta u Puli osigurati će se dakako pretpostavka kako bismo u budućnosti raspolagali s ljudskim potencijalom koji je osposobljen za upravljanje najvažnijim istarskim poduzećima. Znanje je novi ključni resurs i investiranje u čovjeka, u mlade je zapravo najdjelotvornije i najučinkovitije ulaganje. Jer novo vrijeme dame i gospodo traži brzinu poslovanja i razvoja, a u tom procesu najvažniji je ljudski potencijal, znanje koje samo po sebi i nije dovoljno ako nije u sinergiji sa inovativnošću i kreativnošću. Danas dakako da nema mjesta entropiji. Dakle, rutinskog poslovanja na razini minimalno uloženog napora. Ono što raduje činjenica da uporedo s reformom sustava o Bolonjskoj deklaraciji dolazi i Prijedlog zakona o osnivanju sveučilišta u Puli gdje će se učiti i odgajati domaći kadar. Na primjer, uvjeren sam i uvjereni smo da je to zadnji put dakle da je to zadnji put da nam master plan razvoja turizma u Istri pišu stranci kao španjolska tvrtka “PER“ iz Barcelone i “Horvat consalting“ iz Zagreba. U buduće razvoj turizma će modelirati domaća pamet, domicilna pamet, naša istarska djeca jer oni najbolje znaju kako se može razvijati turizam u narednom razdoblju. Na kraju, dame i gospodo, još jednom ponavljam, da Hrvatska demokratska zajednica daje punu potporu Prijedlogu zakona o osnivanju sveučilišta u Puli kao i svim drugim projektima u Istri koji su garant daljnjeg razvoja ovoga kraja za razliku na žalost od prošle Vlade. Hvala vam lijepo.
Hvala. Ispravak netočnog navoda poštovani zastupnik Damir Kajin.
Pa kada bi živjeli kojim slučajem u 26.-toj ili 36.-toj, a ne u 2006. onda bi “Horvat consalting“ iz Zagreba doista Istri bio stranac. Ali, mislim da je u tom dijelu gospodin Červar doista malo pobrkao kockice.
U ime Kluba SDP-a pet minutna rasprava poštovani zastupnik Anton Peruško. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani gospodine ministre. Govoreći u ime Kluba zastupnika SDP-a u ovom Prijedlogu zakona o osnivanju sveučilišta u Puli sinoć u ovom Visokom domu osnivanjem kojega kao što sam istaknuo Klub zastupnika SDP-a daje punu političku potporu. Iznio sam sve argumente za koje Klub zastupnika smatra relevantne za donošenje Zakona o osnivanju sveučilišta u Puli. Osnivanje sveučilišta u Puli u kojeg će u prvi trenutak biti integrirane postojeće visoko školske ustanove u Puli, te sveučilišna knjižnica sa postojećim nastavnim kadrom prvi je korak u stvaranju centra izvrnosti u Istri kao najzapadnijem dijelu naše domovine. Sveučilište će biti veliki poticaj kvalitetnog razvoja gospodarstva. Buduće sveučilište u Puli neće i ne smije biti kopija postojećih sveučilišta. Programi se ne smiju i neće preklapati sa postojećim programima Sveučilišta u Rijeci, te će biti okrenuto gospodarstvu, studentima iz Istre, ali i onima iz susjednih regija i obližnjih inozemnim regijama. Sveučilište će pored studija na hrvatskom jeziku ostvarivati i razvijati studije na talijanskom jeziku kao jeziku službenoj i ravnopravnoj uporabi u lokalnoj i regionalnoj zajednici, a dakako da valja voditi računa o onome što je i gospodin Dorić iznio u raspravi u ime kluba i o uvođenju i trećeg jezika što je neminovnost ukoliko želimo u Europu znanja. Vrlo je značajno što nepodijeljenu potporu ovom projektu iskazuje postojeće visoko školske ustanove i knjižnica koja će biti integrirana u novo sveučilište. Potporu pruža Sveučilište u Rijeci od kojega se očekuje dakako i pomoć, pruža lokalna zajednica, crkva, gospodarstvo koje je svjesno da poznata izreka kanadskog pedagoga Grena kako je gospodarstvo bez znanosti slijepo ima osnove te istarsko gospodarstvo sa pravom očekuje puno od znanosti. Početak rada Sveučilišta u Puli očekuje se sa 1. listopadom. Svjestan sam da u praktičnom smislu odmah neće doći do suštinskih promjena u akademskoj zajednici, ali će od jeseni početi konkretno integriranje studija i programa, te priprema za uvođenje novih studija, smjerova i programa. U tom kreiranju novih programa sudjelovati će cijela akademska zajednica, ali i šire društveno okruženje, a naročito gospodarstvo. Strategija razvoja koja je naznačena i razrađena u elaboratu o osnivanju Sveučilišta u Puli na koje se kao što je i gospodin rekao radilo u protekle 3 do 4 godine, a do koje je trebalo doći do izmjena nakon donošenja novog Zakona o visokom školstvu u srpnju 2003. godine počiva na potrebi da se sveučilište razvija u skladu sa potrebama i mogućnostima Istre i Hrvatske kao cjeline. Sveučilište u Puli bit će otvorena za suradnju ne samo sa drugim hrvatskim sveučilištima nego i s inozemnima, pogotovo u širem okruženju ovog dijela Europe. Otvaranjem Pulskog sveučilišta od kojeg će koristi imati svi, pa i studenti i profesori očekujem da će se kompletan standard studiranja u Puli podići na višu razinu. Izgradnja od studentskog kampusa u objektima stare bolnice paralelno sa izgradnjom nove bolnice stvorit će se povoljniji uvjeti studentskog standarda što je za Pulu neminovnost. Podsjećam da je i pred, za vrijeme koalicijske Vlade otvoreno Sveučilište u Zadru i ja se nadam da Pulsko sveučilište neće dospjeti u poteškoće u kojima se nalazi zadarsko sveučilište glede financiranja. Europa se dakako opredijelila za stvaranje jedinstvenog visokoškolskog prostora i za stvaranje Europe znanja kao preduvjet za razvoj u novom stoljeću. Znanje i znanstvene metode ulaze u sve kapilare postindustrijskog društva. Sveučilišta postaju iznimno važan genetski mehanizam takvog društva, prijenosnici suvremene civilizacije na nove generacije. To sveučilište čini organskim ugrađenim u svoju okolinu. Integracijski proces u Europi znanja vode i ka standardizaciji i harmonizaciji sada vrlo različitih sustava visokog obrazovanja s naglaskom na poduzetnost studenata, profesora i drugih djelatnika, prilagodljivosti programu i ujedno čuvanju kvalitete visokog obrazovanja. Mnoge zemlje Europe planiraju ili energično već provode regulaciju i decentralizaciju sustava visokog obrazovanja kao odgovore na nove izazove i okolnosti. Tim procesima harmonizacije koji će se provesti u Europi do 2010. godine pridružila se i Hrvatska potpisom Bolonjske deklaracije u Pragu 2001. godine. Proces harmonizacije visokog obrazovanja bit će moguće uspješno realizirati stvaranjem fleksibilnih i adaptabilnih visokih učilišta, a to su prema iskustvima i svijetu relativno manja sveučilišta koja trebaju biti sposobna brzo se prilagoditi i dati doprinos razvoju budućih društava koja uče. Uvjeren sam da će tim procesima u Hrvatskoj i Europi kvalitetno pridonijeti osnutak i razvitak Sveučilišta u Puli. I zato Klub zastupnika SDP-a osnivanju Sveučilišta u Puli daje svoju nepodijeljenu politički u svekoliku potporu. Hvala.
Hvala. Klub HSP-a, Tonči Tadić. Izvolite. 5 minutna rasprava.
Poštovani gospodine predsjedniče, dame i gospodo zastupnici, poštovani gospodine ministre. Klub zastupnika HSP-a daje svoju nepodijeljenu i veliku potporu ovom projektu osnivanja Sveučilišta u Puli. To činimo zato jer smo na isti način poduprijeli u prošlom sazivu Sabora osnivanje Sveučilišta u Zadru, odnosno osnivanje Sveučilišta u Dubrovniku. Želimo dakle da Hrvatska ima mrežu sveučilišta i Pula je jedan od bitnih čvora u toj mreži, jer je svakome jasno što znači sveučilišni grad. Znači, ako ništa drugo jedan jaki intelektualni potencijal u tom području. Ali s druge strane i znači smanjenju potrebu putovanja u Rijeku, Split ili Zagreb radi studiranja. Da ne spominjem sveučilišne centre izvan Republike Hrvatske, posebno u Italiji. Stvar je dakle samo kod toga da ministarstvo i mi svi odlučimo kakve će biti ta mreža, hoće li svatko od tih sveučilišta doista biti sveučilište koje će imati doslovce sve smjerove koje bi trebalo imati, ili će biti to specijalizirana sveučilišta samo za pojedine grane znanosti. Dakle hoće li biti orijentirana više humanističkim, prirodnim ili tehničkim znanostima. No to je sad stvar za daljnju raspravu gospodine ministre i naravno danas sutra ćemo i o tom dijelu morati se smisliti kako se ne bi doveli u apsurdnu situaciju da zamisao bude fenomenalna, jaka, velika, želimo jedno razgranato sveučilište, a da to isto sveučilište danas sutra bude u istim onim problemima i dvojbama kao što je danas Zadarsko gdje se kod svake proračunske rasprave kombinira hoće li doista imati dovoljno novca za realizaciju svih onih projekata koji su najavljeni i predviđeni uz obećanja od strane ministarstva kako će to sigurno biti itd., itd. Osnivanje sveučilišta dakle povlači i određene financijske obveze. Ono zvuči fenomenalno kad se donosi, ali nešto manje fenomenalno kada se danas sutra rektor mora boriti za svaku lipu da bi realizirao projekte koje bude morao realizirati. Jer osnivanje sveučilišta je ipak jedan veliki korak, jedan veliki pothvat ne samo za Istarsku županiju, nego i za cijeli taj dio Hrvatske. Podržavamo dakle osnivanje ovog sveučilišta sa željom da ono bude jedan doista vrijedan čvor u toj mreži hrvatskih sveučilišta. Hvala.
Hvala. I klub HSS-a, poštovani zastupnik Ante Markov.
Poštovani gospodine predsjedniče, gospodine ministre, kolegice i kolege. I klub HSS-a se pridružuje potpori prijedlogu Zakona o osnivanju sveučilišta u Puli. Obrazloženja koja su dana u samom prijedlogu zakona su za nas prihvatljiva. Ja ću samo napomenuti da je ovo zasigurno samo prvi korak u realizaciji cilja odluke. Ovo je samo prvi korak koji će otvoriti prostor djelovanju i stvaranju svega onoga što treba biti rezultat osnivanja sveučilišta. Ovo je prvi korak koji treba stvoriti okvir za djelovanje. Naravno trebamo se osvrnuti i na aktualna iskustva koja imaju i određene negativne tendencije u smislu financijskog poslovanja, u smislu djelovanja sveučilišta koja su već aktivna. Ne samo onog Zadarskog koji, kao i ostala uvijek vapi za dodatnim sredstvima. Ali posebno za dodatnim sredstvima u ovom momentu u ukupnoj zajednici vapi znanstveni istraživački rad. Mislim da je on u ovom momentu daleko najviše ugrožen i da se praktično naši znanstvenici na sveučilištima ustvari samo egzibicionizmom snalaze kako doći do sredstava za taj znanstveni istraživački rad. Mislim da potpora ovoga društva bez obzira što je ovo jedna od vrlo pozitivnih odluka, što je ovo dobra odluka i što je osnivanje ovakvog sveučilišta koje neće biti na neki način kopija postojećeg, koje će biti manje, koje će biti fleksibilno, koje će biti gotovo specijalizirano, koje i ne treba pokrivati sva ona područja koja uobičajeno pokriva jedno sveučilište. Bez obzira na sve to u javnoj raspravi i u traženju prava za društvo znanja moramo se posvetiti i onom sadržajnom razlogu zbog kojeg osnivamo ovakve i sl. ustanove. Sadržajni razlog je da znanje ima svoju primjenu, sadržajni razlog je da znanstveni i istraživački rad bude dominantan, jer bez stvaranja znanstvene i naučne pozicije, bez istraživanja i novog doprinosa nema nikada opravdavanja cilja funkcije koje stvaramo. Prema tome mi podupiremo osnivanje Sveučilišta u Puli. Mi podupiremo intencije koje iz njega proizlaze. Mi se ne bojimo Sveučilišta u Puli ni kao institucije ni kao ideje, ali mi podupiremo i traženje načina da se financiranje i sadržajna ideja društva znanja mora primijeniti svugdje a da ne smije ostati u formi, da ne smije ostati deklarativna nego da ona mora naći svoju praktičnu primjenu a da rezultat se ne smije zaustavljati načinom da sredstva za znanstveni i istraživački rad su nedostatna te da se ona moraju skupljati gotovo kao prosjačenje. To nije stup i vertikala na osnovu koje se gradi jedno društvo znanja. Naravno za to treba novaca. Naravno da bi društvo imalo više novaca mora više i ulagati u temeljne stupove koji sutra trebaju stvoriti bolje gospodarstvo i društvene odnose u zemlji. Na kraju podržavamo Prijedlog zakona o osnivanju Sveučilišta u Puli.
Hvala. Završni osvrt, ministar znanosti, obrazovanja i športa, Dragan Primorac. Izvolite ministre.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Zastupnice i zastupnici ja ću nastojati ukratko obuhvatiti sve elemente dosadašnje rasprave i možda dotaknuti neka pitanja koja nisu do kraja bila jasna, inače ja mislim u ovome vrlo jasnom zakonu i podržavam razmišljanja saborskih zastupnika da zapravo treba ovaj projekt što prije realizirati jer zapravo dvojbi velikih oko njega nema, a akademska godina počinje i zapravo on bi trebao zaživit što prije. Međutim nekoliko samo pojašnjenja koja mislim da su iznimno važna da bi se razumjela bit. Sinoć sam imao jedno predavanje zajedno sa bivšim estonskim premijerom Martlarom koji je govorio o razvoju modela, oni to zovu blatički tigar i rekao jednu rečenicu da zapravo oni koji ne postavljaju visoke ciljeve nemaju šansu na uspjeh. Nakon toga sam govorio ja i prezentirao mu naš cilj, a cilj je do 2010. godine da hrvatski obrazovni sustav bude najkonkurentniji u ovom dijelu Europe. Vrlo jasno od predškolskog odgoja do doktorskih studija sam obrazložio model i on mi je rekao da je ambiciozniji nego što ga oni imaju, a to ambicija nije potkrijepljena samo ambicioznošću. Taj hrvatski model koji koristimo je model koji je zasnovan na hrvatskim obrazovnim tradicijama, principima Europske unije ali po prvi puta koji sadrži najbolja iskustva Izraela, Indije, Japana, Sjedinjenih Američkih Država. Zašto vam to govorim? Pa govorim zbog toga što unutar ove rasprave koju smo sada imali smo zapravo dotakli sva ona pitanja koja su ključna, a koja mislim da Hrvatska sustavno rješava. Prvo od njih je naravno da nije bilo potrebno čekati 50 godina. Naravno da nije bilo potrebno, ali je činjenica da momenti u Hrvatskoj uvijek nisu jednostavni niti je svijest na tom nivou da može shvatiti zakone obrazovanja kao što se možda događa zadnjih godina. Mreža sveučilišta i veleučilišta ona je odgovorna za raditi. Nju niti jedan ministar bez obzira na političku snagu ne može sam donositi da nije Nacionalnog vijeća i drugih tijela i upravo ovih dana je ja bih rekao donesena jedna vrst jasne mreže sveučilišta i veleučilišta u Republici Hrvatskoj, posebice sa osvrtom na binarni studij koji nikada nije na taj način postojao ako je jednu Njemačku digao na razinu Njemačke koja je danas. Ali ključna pitanja u Hrvatskoj su i druga pitanja. Prosječno studiranje u Republici Hrvatskoj je 7,5 godina … power trade odustajanje je 69,5%. Školarine, ja na ovom mjestu želim opet ponoviti da neće doći do povećanja školarina u ovoj akademskoj godini, to je vrlo jasna poruka. A odgovor je znate zašto, zato što bez obzira na obvezu koju su imali svi, trebali izračunati cijenu studiranja i tek onda iz toga izvući školarine i taj projekt je pokrenut, mi ćemo ga napraviti sa naši socijalnim partnerima i sa rektorskim zborom i on će biti gotovo za otprilike šest mjeseci, tako da ćemo o modelu školarina moći razgovarati sljedeću godinu ali sigurno ne ovu godinu. S druge strane iznimno važno je razvijati modele stipendiranja i kreditiranja i to je u paketu studentskog standarda. Nema osnove da hrvatski student ne može dobiti, ja sam razgovarao sa vodećim čelnicima hrvatskih banaka, da ne može dobiti kredit koji mu osigurava da praktički nema otplate do prvog dana zapošljenja. To imaju sve države pa treba imati i Hrvatska. Ako govorimo o modelu financiranja sveučilišta, čuo sam nekolicinu saborskih zastupnika da su o tome razgovarali. Želim ovu priliku iskoristiti i vrlo jasno podcrtati. Prošla su vremena u Hrvatskoj kada se mogao tražiti samo novac zato što to ugodno zvuči. U Hrvatsku je ušao period odgovornosti sustava visokog obrazovanja i to je politika koju Hrvatska primjenjuje od 1.1.2006. godine. Što to znači? To znači da je lijepo čuti da nekom nedostaje novac, to je lijepo čuti, ali i lijepo je čuti da povećanje za mala sveučilišta ove godine bila preko 47%, to je npr. Dubrovnik. Ali lijepo je isto tako čuti da po zakonu kojeg smo mi podržali glede autonomnog sveučilišta, a kao što svatko, ajmo reći američko "stenford" ima tu politiku, sveučilište dobija novac na početku godine, a prema zakonu od 1.1.32006. godine raspolaže sa cijelim novcem, ono s njim upravlja. A što državu zanima? Državu zanima ishod obrazovanja. Što je sveučilište napravilo s tim novcem? Kako su kvalitetni kadrovi, kakva je konkurencija na tržištu znanja i zapravo, da li smo mi dobili ono što je potreba države? To je pravo moderno sveučilište. A ne u 9. mjesecu ili 10. zato što je to vrlo zgodno tražiti kroz rebalans povećanje sredstava. Ovo je politika koja je ušla u Zakon s kojom se složila cijela akademska zajednica. I dozvolite mi ovom prilikom reći još nešto na što su mi ukazali i dekani i rektori koji su inače najsnažniji vjetar u leđa za ove promjene, a to su vlastiti prihodi sveučilišta. Prema našim podacima 700 milijuna kuna su vlastiti prihodi sveučilišta unutar Republike Hrvatske samo prošle godine koji nisu uopće prikazani. 700 milijuna kuna. Došao je period da i to moramo voditi kao prihode i prema njima biti odgovorni i paralelno trošiti sredstva države, ali i vlastite prihode. S druge strane želim reći još jedan iznimno važan podatak. Hrvatska je odabrala put jedinstvenog znanstveno-istraživačkog i visokoškolskog prostora, kao što ste svi istaknuli. To je jedna nedjeljiva cjelina i glede znanstvenih projekata. Evo, kolega Tadić koji je sam znanstvenik, mislim da će biti jako zadovoljan sa mojim odgovorom … … [[Upadica se ne razumije.]] Je, doktor scienciarum, znanstvenik po definiciji. Ali ono što je važno reći je sljedeća stvar. U Hrvatsku znanstvenu zajednicu je ušao novi proces recenziranja projekata. Za ono što smo se svi borili ovdje nema niti jedne osobe koja je protiv toga, ali taj proces je bolan. Ali taj proces neće dovesti da će 90% znanstvenih projekata koji uđu u proces recenzije biti i odabrani. Drugim riječima, oko 4 tisuće znanstvenika iz Europske unije će sudjelovati u recenziji hrvatskih projekata zajedno sa hrvatskim stručnjacima, kao što će hrvatski znanstvenici recenzirati i austrijske i slovenske projekte. I to će nam osigurati da dio nepotrebnih sredstava koji su ušli na kriva mjesta bude kanalizirano u centre izvrsnosti u Hrvatskoj. Ovo što vam ja govorim je vrlo jasan sustav, sustav koji je mjerljiv, sustav koji je usporediv, sustav koji možete danas, evo profesor Banac sjedi i može usporediti sa sustavom Yale-a. Već za 2 godine sa vrlo jasnim "outcome-a" ili ishodima. To je ono što je mene zanimalo. Mene nije zanimala međusobna samohvala jednog fakulteta u Hrvatskoj sa drugim. Jer je uvijek bio jedan bolji od drugog jer nije bilo kriterij vanjskog vrednovanja ili slično. Sada imamo vrlo jasne sustave vrednovanja. Isto tako želim istaknuti jednu iznimno važnu stvar po meni. Da riječko sveučilište nije napravilo određene iskorake koje je napravilo i da nije odobren jedan od najvećih kredita riječkom sveučilištu prošle godine, gotovo pola milijarde kuna, onda se ne bi moglo riječko sveučilište razvijati na ovaj način niti bi moglo dati podršku novom sveučilištu u Puli. To je iznimno važna poruka. Kad govorimo o sveučilištu u Puli ono je već danas primjer sveučilišta kakva bi trebala biti sva u Republici Hrvatskoj. Integriranog sveučilišta koje vrlo jasno pokazuje svoju ne samo logistiku u studentskim programima koji su potrebni u Republici Hrvatskoj nego ja bi rekao, u fleksibilnosti, otvorenosti, u mobilnosti. U narednih 30 dana po stupanju ovoga Zakona obveze koje imam ja kao ministar je imenovanje privremenog rektora sveučilišta koji treba donijeti 5 vrlo značajnih stvari koje su važne za pokretanje, a to je priprema za početak rada sveučilišta, koja neće ići teško jer postoje aktivnosti, studentski programi koji sad idu. S druge strane, pribaviti dopustnicu Ministarstva znanosti i obrazovanja za početak obavljanja aktivnosti, donijeti privremeni statut. Isto tako pripremiti prijavu za upis u sudski registar i ono što je najvažnije, poduzeti radnje za konstituiranje sveučilišnog senata, ključnog tijela sveučilišta u Puli. Ako danas govorimo da sveučilište u Puli ne starta od nule kao što su mnoga sveučilišta startala već danas starta sa 2 tisuće 814 studenata, sa solidnom nastavničkom bazom onda će pored ovih dobrih stvari, sveučilište u Puli vrlo brzo doći u fazu vlastite odgovornosti. I to želim istaknuti. Od ove akademske godine sveučilište u Puli ulazi u kategoriju evaluacije, usporedivosti i onih kriterija koje mi zovemo izvrsnosti. Jer već 2007. godine, znači prva akademska godina, ćemo raditi zajedno sa Agencijom, vrednovanje postignuća unutar prve godine sveučilišta u Puli. I želim na kraju istaknuti jednu po meni iznimno važnu stvar, a to je, prije 2 dana predsjednik hrvatske Vlade je primio 18 povratnika iz inozemstva. Kroz vrlo jasan projekt povratak i umrežavanje hrvatske pameti. Taj model do sada javno ima Indija, Izrael i nitko drugi. Postoji mreža svakog hrvatskog znanstvenika u inozemstvu. Postoji njegov kapacitet, izvori financiranja, i ono što je najvažnije, taj znanstvenik više ne treba doći i živjeti u Hrvatsku kao što je godinama bila, ja to mogu slobodno ovdje nazvati, demagogija. Jer tko je taj koji se usuđuje jednog sveučilišnog profesora sa Stanforda, Harvarda prisiljavati da pod svaku cijenu mora doći u Hrvatsku. To nije nigdje trend u svijetu. On može pomoći Hrvatskoj savršeno kao predstojnik klinike ili dekan, ili slično na Harvardu. Ali postoji niz ljudi srednje generacije koji se vraćaju u Hrvatsku. Njih 18 je to napravilo sada, a njih je 10 na listi za povratak. I ja bi kolege iz Istre upozorio da je veliki interes za povratak ovih ljudi i oni žele pronaći svoju ulogu u hrvatskom društvu. U razgovoru sa nekolicinom njih, oni su voljni doći i živjeti u Pulu i vratiti se na sveučilište u Puli. I zbog akademskog napredovanja koja uvijek nisu jednostavna na velikim sveučilištima ali i zbog jedne potpuno nove koncepcije jer mogu kreirati nove programe koji ne mogu na velikim sveučilištima. I tu bi išla moja posebni apel da liste povratnika budu itekako razmatrane u novom sveučilištu u Puli, u kadrovskoj strukturi jer Hrvatska nema dovoljno ljudi koji se mogu zaposliti, a ovdje vas podsjećam da svake godine odobravamo do 400 radnih mjesta na hrvatska sveučilišta. Gospodine predsjedniče, na kraju, mislim da je vrlo važno reći da Ministarstvo će učiniti sve i imamo spremnu našu ekipu praktički na teren otići, a vi znate gospodine Radin kako bi ovaj cijeli proces zaista završili i počeli. Jer nema nikakvog razloga da sveučilište u Puli ne počne, ja bi rekao da je pitanje ne dana nego pitanje trenutaka sa punim radom. Naravno, postoji saborska procedura, postoje dva čitanja, a ja bi apelirao na sve da ovaj proces koji je tako dobro prihvaćen i ja sam ponosan na svih nas, očito smo sa konsenzusom prihvatili, da ga završimo i da odemo na otvaranje. I ja bi rekao da je to jedan od razloga na što Hrvatska zaista ima puno, puno razloga biti ponosna jer stvara konačnu mrežu hrvatskih sveučilišta, toliko dugo čekanu. A već otprilike za nekoliko mjeseci mreža veleučilišta u Republici Hrvatskoj bit će vrlo jasno definirana i nakon toga trebamo početi raditi na kvaliteti, a ne brojčanom osnivanju, onoga što je Rumunjsku dovelo u poziciju u kojoj je. Da ima više od 90 sveučilišta koje sada gasi jer pola od njih je ispod bilo kojeg kriterija kvalitete i usporedivosti sa bilo kojom državom Europske unije. Hvala lijepo.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Tonči Tadić.
Samo jedan mali ispravak navoda. Mislim da se ministru … [[Govornik se ne razumije.]] greška u izlaganju. Dakle, spomenuli ste cifru od 700 milijuna kuna vlastitih prihoda sveučilišta. To zacijelo vrijedi za tzv. stara sveučilišta koja su već razvila svoju znanstvenoistraživačku djelatnost, imaju timove koji mogu nešto i priskrbiti. Veliko je pitanje koliko u tome sudjeluju tzv. nova mala sveučilišta kao što su Zadar ili Dubrovnik ili koliko će u tome moći sudjelovati sveučilište u Puli? Zapravo vas molim da kad govorite o prihodima sveučilišta naglasite da se radi o velikim, starim sveučilištima, a ne ovima i da budete široke ruke kad je riječ o ovim novima. Hvala vam puno.
Hvala. Zaključujem raspravu. Prijedlog Zakona o osnivanju sveučilišta u Puli, prvo čitanje. Dajem na glasovanje sljedeći zaključak prihvaća se Prijedlog Zakona o osnivanju sveučilišta u Puli. Sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja uputit će se predlagatelju radi pripreme Konačnog prijedloga Zakona. Molim uključimo se. Glasovati. Molim glasovati. Rezultat? Jednoglasno. Sa 94 glasa za usvojen predloženi zaključak. A gdje je onaj jedan glas koji stalno manjka već nekoliko navrata, a nitko nije izašao van, netko se ne uključuje. Dobro.