Zahvaljujem se. Uvaženi predsedniče, drage kolege, postaviću jedno pitanje novom ministru građevinarstva vezano je za izgradnju i rekonstrukciju dela puta koji se nalazi u delu Malčanske petlje. To je deo magistralnog puta koji vodi od autoputa prema istočnoj Srbiji preko Svrljiga, Knjaževca, Zaječara, prema Negotinu, prema Prahovu. Inače, taj deo Malčanske petlje, o kome sam ja više puta govorio i tražio da bude odrađeno, tu treba da se odradi javna rasveta, da se osvetli. U razgovoru sa direktorom „Puteva Srbije“ početkom 2020. godine, gospodinom Drobnjakom, tada sam dobio i neka uveravanja, da će taj deo puta biti odrađen, završen, odnosno osvetljen, da će se taj deo puta oko te Malčanske petlje napraviti još jedan prelaz do Niške banje, zato što sada kada je otvoren ovaj novi autoput ulaz prema Niškoj banji ne postoji. Zato je tu u tom delu Malčanske petlje preko Proseka ima mogućnosti i odrađena je ćuprija, treba samo da se odradi eksproprijacija zemlje. Inače, projekat postoji, i to bi trebalo da se uradi. Moje pitanje - da li će to biti urađeno u toku naredne 2021. godine? Jedna od stvari isto što se tiče svih nas koji putujemo tim delom puta preko tog magistralnog puta prema istočnoj Srbiji jeste i oni koji žele da odu do Niša, ali da ne idu preko autoputa, a mogu da kažu da Niš kao centar jugoistoka Srbije je centar svih aktivnosti, svih nas, u Nišu je Klinički centar koji je sada odrađen, da dolazi veliki broj naših sugrađana iz cele istočne Srbije da se tamo leče, da završe nešto svoje, tu je i niški aerodrom, i da ne bi išli preko autoputa, da plaćaju te putne prelaze, bilo bi dobro, i to je još jedno moje pitanje - da li će imati mogućnost da Ministarstvo građevinarstva i saobraćaja zajedno sa gradonačelnicom Niša, da se rekonstruiše taj deo puta od Malčanske petlje prema Knjaževačkoj ulici? Inače, dužina tog dela puta je oko šest kilometara. Nadležnost jeste grada, odnosno lokalne samouprave, ali s druge strane ima i velika potreba što se tiče države Srbije da taj deo puta bude odrađen, zato što je tu frekvencija saobraćaja veoma velika, zato što tu ima i potrebe jer veliki broj privrednih subjekata tu funkcioniše, radi, upošljava ljude, i za sve nas koji dolazimo tim delom puta magistralnog puta istočne Srbije prema Nišu, a ne želimo da idemo preko autoputa, ovaj deo puta bi trebalo uraditi što pre, što hitnije. Gospodin Drobnjak kada sam bio sa njim na sastanku je obećao da će to biti odrađeno u toku 2020. godine, ali zbog situacije sa koronom, problema sa pandemijom, očekujem da će to biti odrađeno u toku 2021. godine. Još jedna od tih stvari jeste što taj deo autoputa, odnosno autoput iz Bugarske koji ide preko Niša prema Beogradu, i drugim zemljama, u tom delu puta sada je frekvencija ljudi koji dolaze iz ovih zemalja ratom zahvaćenih područja, migranti. Desio se jedan nemio događaj baš u tom delu puta koji treba da bude odrađen, tražim i da se odradi rasveta, da se osvetli i taj deo autoputa, zato je što veliki broj privrednih subjekata zapošljava se veliki broj radnika. Imali smo situaciju u subotu na nedelju, gde je dvadesetak migranata ušlo u posed jedne privatne firme koja radi, ima tehnički pregled, ima mesta gde se parkiraju kamioni, autobusi. Oni su tu ušli, i desio se nemio događaj, zato što je tu bio čuvar koji je reagovao na te ljude. Nije znao ko dolazi, imao je problema i upotrebio je vatreno oružje. Normalno, on je to uradio da bi zaštitio i sebe, jer kada naiđe 15, 20 ljudi ne znaju da stanu i tom prilikom je jednom čoveku rikošetom povređena noga. To su ljudi koji kroz Srbiju žele da odu do EU, ali zbog situacije, zato što je područje gde je veliki broj firmi, gde ima i privatnih kuća, postoji opasnost i svi ljudi tamo su to već čuli i plaše se za svoju bezbednost. Još jednom, moramo svi odavde da apelujemo da se iznađe mogućnost da se tim ljudima pomogne na najbolji način. Sa druge strane, i naši sugrađani koji žive u tom području ili bilo kom području ukoliko dođe do situacije kao što se desila ova, da se upotrebi sila, moramo da branimo nekako kako nije primereno kada neko gleda sa strane… (Predsednik: Hvala Milija. Isteklo je pet minuta.) …. kod kući i kod nas u mom dvorištu … 10,15 ljudi svako od nas mora tako da odreaguje. Mislim da bi bilo dobro da se nađe način da obezbedimo sigurnost i tih migranata, da im damo ljudskost, ali sa druge strane moramo paziti naše ljude jer ti ljudi sutra, kao što je ovaj gospodin koji je štitio svoje mesto gde živi i gde radi, imao je problema i možda sutra može da odgovara. Na tome treba da se radi… (Predsednik: Milija, rekao sam da je kraj.) … zajedno, da štitimo svakog, ali naše domaćinstvo i našu imovinu.
Sada više nisi u poslaničkoj grupi SNS, ali važi i za tebe. Nebojša Bakarec, izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovane kolege, jako je dobro kada nadležni organi rade svoj posao, pa možemo da se vežemo za te informacije. Ja ću se vezati na odgovor na pitanje koje sam dobio od tužilaštva, zato što sam tamo, i vi ste, ja sam to predočio, dobili smo korisne informacije u tom odgovoru, pa ja sada opet tražimo obaveštenje od TOK-a, od Tužilaštva za organizovani kriminal o tome da li postoji, to je pravni termin, dokaz o životu „pruf of lajf“, za jedno osumnjičeno a nedostupno lice koje se navodno nalazi u Italiji, to je naravno Jadranka Drinić, sadašnja direktorka i suvlasnica i dalje „Dajrekt medije“ u postupku koji se vodi zbog krivičnog dela – zloupotreba položaja odgovornog lica u produženom trajanju protiv fizičkih lica i pravnog lica „Dajrekt medije“? Da podsetim, TOK vodi tu istragu i zbog sumnje da je RTS oštećena za 688 miliona i samo da, pošto sam vas i o tome obavestio, RTS kao Javni servis nije obavestila građane i pored informacije koju sam im ja dostavio, čemu ste bili svedoci, o odgovoru i o postupku tužilaštva u celoj ovoj istrazi, dostavio sam im pisanu informaciju, RTS nije objavila, ja samo kažem da je RTS Javni servis koji plaćaju građani i postavljam pitanje dodatno samo – da li je u interesu građana da budu obavešteni o postupku koji se vodi zbog pljačke RTS? Ja i vi štitimo RTS. Da se vratim na ovo pitanje. Samo da vas podsetim, Jadranka Drinić je bila direktora i „Multikoma“, sada je samo direktora Šolakove „Dajrekt medije“. TOK kaže da je saslušano troje osumnjičenih, da je jedan nedostupan, gospođa Drinić, i da je saslušano čak 30 svedoka, što svedoči o sjajnom radu i niz drugih radnji je preduzelo tužilaštvo, ali moram da konstatujem da ni posle 16 meseci gospođa Drinić kao osumnjičena se nije odazvala pozivu naših i italijanskih organa. Prosto da kažem, nevin čovek rado sarađuje sa nadležnim organima da bi skinuo sumnju sa sebe. Ovo je nova informacija koja je za nas sve korisna, da znamo. Upravo advokat Jadranke Drinić i „Dajrekt medije“ Zdenko Tomanović je pre 16 meseci dao javnu izjavu da će njegova klijentkinja, citiram: „Jadranka Drinić nema nikakav razlog da se ne odazove pozivu“, a ipak ona se ni posle 16 meseci nije odazvala pozivu nadležnih organa. Stoga upućujem to pitanje i Zdenku Tomanoviću. Ali, ovde se pojavljuje sledeći problem – Mi ne znamo da li je gospođa Jadranka Drinić živa. Mi hoćemo da ona bude živa, mi brinemo o ljudima i zabrinuti smo, siguran sam svi, za njenu bezbednost kao svedoka i optužene i zbog toga postavljam ovo pitanje tužilaštvu. Prosto, da vodimo računa. Mafija najčešće likvidira, da vam ja kažem, ovakve svedoke. Glavnu korist od nestanka i nepojavljivanja Jadranke Drinić može da ima samo master majnd ove cele operacije o kojoj govorim, a to je, naravno, Dragan Đilas. Da vas podsetim, on ima dugu istoriju verbalnog i fizičkog, odnosno porodičnog nasilja. O tome da je ona u zaista ozbiljnoj opasnosti govori sledeće. Bivši šurak Dragana Đilasa je uhapšen i osuđen zbog šverca 2,4 kg kokaina. Saradnik najbliži Dragana Đilasa i njegov partijski funkcioner, a iz Kuršumlije, je uhapšen zbog šverca 66 kg marihuane, a opet najbolji prijatelj i najbliži saradnik Đilasove potpredsednice, gospođe Tepić, je uhapšen zbog niza krivičnih dela, što držanja 1,4 kg opojnih droga, trgovine opasnim materijama, eksplozivnim materijama, oružjem. Taj njen najbliži saradnik je izjavio da je ona od njega tražila i da iseli iz Pančeva novinara Miću Milakova, što je čist fašizam. Stoga vidite da su osnovane moje sumnje i zabrinutost za sudbinu Jadranke Drinić. Ovo pitamo i Drana Đilasa – Dragane Đilas, da li je živa tvoja bivša direktorka Jadranka Drinić, da li možeš da učiniš da pomogneš nadležnim organima da ona dođe u kontakt sa njima, da da svoju izjavu i da bude saslušana? Pitamo njega i da li postoji dokaz da je ona uopšte živa? Hoćemo da pomognemo Jadranki Drinić, hoćemo da pomognemo našem pravosuđu. Živela Srbija. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Zvonimir Stević. Izvolite.
Poštovani predsedniče, uvažene dame i gospodo narodni poslanici, pitanje postavljam Vladi Republike Srbije. Iako Republika Srbija, uprkos svemu, nastoji da poboljša odnose kako sa albanskim pregovaračima na KiM, tako i sa Republikom Albanijom, sa suprotne strane sve je intenzivnija retorika koja nikako ne doprinosi unapređenju odnosa niti rešavanju otvorenih pitanja. Od strane lidera kosovskih Albanaca neprekidno dolaze oštre provokacije i pretnje kojima se ističu njihove težnje za prisvajanjem ne samo delova naše teritorije, već i naše viševekovne istorije i kulture. Ono što zabrinjava jesu potpuno isti, a sve češći zahtevi i izjave zvaničnika Republike Albanije. Može se reći da se radi o rafalnom, organizovanom napadu i provokacijama Albanaca kojima se poništavaju svi pokušaji Srbije i njenog državnog rukovodstva, na čelu sa predsednikom Republike Srbije, Aleksandrom Vučićem, da se dijalog nastavi i dođe do mirnog rešenja, na šta je Srbija uvek spremna. Da podsetim, otvoreno pitanje KiM, uprkos tome što je sa svojih vekovnih ognjišta proterano preko 250 hiljada Srba, da su mnogi stradali u raznim žutim kućama i da se još uvek mnogi vode kao nestala lica, da su ubijana deca, spaljivane kuće i manastiri i rušeni krstovi sa srpskih crkava, danas imamo tvrdnju albanske strane da je to albanska baština. Poslednji primer falsifikovanja kulturne istorije Srbije jeste pokušaj prisvajanja ostatka pravoslavne crkve u blizini Srbice u mestu Suvo Grlo, koje su upravo oni porušili. Još ozbiljnije pretnje o kojima i mediji pišu ovih dana jesu izjave albanskog predsednika Iljira Mete koji je proglasio Medveđu, našu opštinu na jugu Srbije, albanskom teritorijom, pri tom optužujući Srbiju za tzv. raseljavanje Albanaca iz te sredine, misleći na pasivizaciju njihovih prebivališta. Ovakve izjave predstavljaju direktno mešanje u unutrašnju politiku Srbije, a aspiracije ka delovima teritorije Republike Srbije su ovde očigledne. Šta je istina? U opštini Medveđa, prema popisu i procenama broja stanovnika u kojoj je učestvovala i međunarodna zajednica živi oko 7,1% Albanaca. To su Albanci starosedeoci sa kojima Srbi i ostali stanovnici Medveđe lepo žive. Drugo, albanska manjina u Medveđi često je na izborima i ima svoje predstavnike u skupštini opštine, ima nastavu na svom jeziku, svoj jezik koristi u službenim komunikacijama. Ali, u Medveđi se pored više prethodnih izbornih ciklusa u veoma kratkom roku prijavljivalo, i to na fiktivne adrese, veliki broj Albanaca koji nikada nisu živeli u Medveđi. Na nekim adresama prijavljivano je po 30 lica, ali oni nisu tu nikada živeli. Adrese su nekada bile propale i neuslovne seoske kuće u kojima decenijama niko nije živeo. U skladu sa zakonom vršene su višestruke administrativne provere i nikada ni na jednoj od tih adresa nije pronađen ni jedan prijavljeni Albanac, čak ni da primi glasačke listiće. Oni nisu prijavljivani niti u elektrodistribuciji, niti u poreskoj upravi, niti u katastru. Oni su očito došli da promene etičku sliku Medveđe, a ne da je Medveđa njihovom pasivizacijom menja etički odnos stanovništva. Ali, trebalo je uklopiti Medveđu u izmišljenu geografsku oblast koju nazivaju preševska dolina, a tamo doline nigde nema. Druga očigledna aspiracija prema teritoriji Srbije jesu izjave nekih Albanaca da je Albanija do Niša, nudeći da u Medveđi i Nišu izgrade spomenik Skenderbegu. Još jedan događaj nas ne ostavlja ravnodušnim, a to je da se na aplikaciji Gugl mape atletski stadion u centru Kraljeva iznenada naziva stadionom Đurađa Kastriota Skenderbega i to na albanskom jeziku. Pitamo se da li je ovo greška ili namera? Da podsetim koliko su samo puta poslednjih meseci Albanci prisvajali srpsku kulturnu baštinu na KiM i srpske pravoslavne svetinje, pokušavajući da falsifikuju istoriju i da prisvajanjem srpskih svetinja iz perioda Nemanjića dokažu kako su to oni gradili u 12, 13. i 14. veku. Izgleda da Albanci na celom Balkanu drže parole – Ako nemaš svoje, uzmi tuđe. Zato pitanje postavljam Vladi Republike Srbije – kako se radi o izjavama najviših zvaničnika Republike Albanije, u kojima se jasno vide aspiracije prema našim teritorijama i istoriji, čime se blokira svaki pokušaj i dobra volja Srbije da se nastavi dijalog Beograda i Prištine, a radi se i o grubom i nedopustivom diplomatskom presedanu, pitam da li Vlada Republike Srbije planira da preduzme određene diplomatske aktivnosti kako bi se sprečilo vređanje Srbije i atakovanje na naš državni suverenitet i teritorijalni integritet. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Apropo ovoga što ste rekli gospodine Steviću, vezano za Medveđu, pošto sam ja bio ministar unutrašnjih poslova u periodu koji oni spominju, samo želim da podsetim sve da je to period neposredno posle dobijanja vizne liberalizacije. Kada smo od EU dobijali svakodnevno kritike i pretnje da će da nam ukinu viznu liberalizaciju zbog lažnih boravišta i lažnih papira koje Albanci sa KiM pribavljaju, a pribavljaju ih tako što je na jednoj adresi u Medveđi prijavljeno po deset i dvadeset Albanaca sa KiM. Imajući sve to u vidu, mi smo vršili kontrole po nalogu Evropske unije i brisali praktično ta lažna prebivališta. Da svi to znaju, a ne da sada albanski političari, a to treba podsetiti i Evropsku uniju, ovde je reč o lažnim izjavama o prebivalištima. Zašto? Zato što nisu mogli da putuju po Evropi, jer vizna liberalizacija, nažalost, nije važila i za građane Kosova i Metohije, jer ni tada nisu imale zapadne zemlje koje su priznale nezavisnost Kosova, ali nisu im dali da putuju po njihovim zemljama, jer nisu imali poverenje u pravni sistem i uopšte to da oni ispunjavaju uslove za viznu liberalizaciju. Zahvaljujem se što ste pokrenuli to pitanje, zato što je to sada aktuelno, to svaki drugi dan, ne znam koliko možete da pratite, ali albanski funkcioneri i iz Prištine i iz Tirane to traže od Evropske unije, Saveta Evrope i svega ostalog, da mi kao namerno vršimo neku izmenu etničke strukture. Znači, ne samo da to nije tačno, nego naprotiv, bilo je pokušaja, i nije to bilo samo u Medveđi, da se razumemo, bilo je takvih slučajeva i u Beogradu, bilo je takvih slučajeva i u Prokuplju, bilo je takvih slučajeva u Merošini itd. Izvinjavam se zbog ovoga što sam rekao, ali mislim da je to deo onog pojašnjenja koje ste i vi tražili. Pošto nema više prijavljenih po članu 287, nastavljamo dalje. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici: Dragan M. Marković, dr Vesna Ivković i Justina Pupin Košćal. Nastavljamo jedinstveni pretres o 19. tački dnevnog reda – Predlog odluke o usvajanju kodeksa ponašanja narodnih poslanika. Pošto smo juče praktično prešli polovinu liste, sledeći je narodni poslanik Milenko Jovanov. Izvolite.
Hvala, gospodine predsedniče. Ja bih najpre iskoristio priliku da kolegama, ali i svim građanima koji danas slave Badnji dan, a sutra Božić po Gregorijanskom kalendaru, da čestitam ovaj praznik i poželim da im praznik Hristovog rođenja donese mir, sreću i blagostanje u njihove domove. Mi smo juče od kolega koji su dugo u skupštinskim klupama, od gospodina Rističevića, gospodina Arsića, gospodina Žarka Obradovića, čuli neke stvari koje su vezane za istoriju parlamentarizma u Srbiji. Neke od tih tema sežu bogami i u prethodni vek, a ne samo u prethodne mandate. To je važno, pre svega, zbog mlađih kolega, da čuju otprilike kako je izgledala Skupština i kako je funkcionisala Skupština dok su je vodili oni koji nam danas drže lekciju o tome šta je demokratija, kako demokratija treba da funkcioniše, šta je parlamentarizam i gde ono sve mi grešimo, a oni su bili tako divni i tako sjajni. Dakle, neću se osvrtati mnogo na taj deo, ali ću ponoviti da smo mi imali situaciju da je ta parlamentarna većina sačinjena od ljudi koji se danas bave kritikom ovog kodeksa, iako ga nisu ni pročitali, oduzela 40 i nešto mandata Demokratske stranke Srbije i ubacila novih poslanika, pa je Skupština imala 290 i nešto poslanika u svom tom sazivu. Onda nisu hteli da sprovedu odluku Ustavnog suda da se ti mandati vrate itd. Da je to ista ona većina koja je celu jednu poslaničku grupu SRS izbacila iz ove sale. Nisu izbačeni samo oni koji nisu bili tog momenta u ovoj sali konkretno, izbacili ih sa zasedanja, nije im se sviđalo kako diskutuju ili šta već. O tome kako su tukli gospodina Đukanovića, to vi takođe vrlo dobro znate, kako su premlaćivali poslanike kada se isključe kamere, o tome je govorio gospodin Arsić juče. Dakle, kao u kaubojskim filmovima, zatvore se vrata, pogase se svetla, pa ko koga stigne. Jedina je razlika što se ovde i kamere isključe, prosto da niko to ne može da vidi. Dakle, to je bila otprilike slika parlamentarizma u njihovo vreme i to je dokaz zašto, naravno, svako može da govori o bilo čemu, mi smo demokratsko i normalno društvo, ali oni nemaju legitimitet da govore o tome kako parlament treba da funkcioniše i šta je parlamentarizam i šta je demokratija. Da, kod njih se glasalo karticama iz Bodruma, karticama iz Soluna, samo se to nije završilo na tome, nego je Bojan Pajtić u Skupštini, doduše u onoj drugoj zgradi, mahao nekakvim avionskim kartama i taksi računima navodnim Nede Arnerić, jer je ona uspela za neko kratko vreme da pređe veoma veliku kilomtražu, ali je to Bojan Pajtić sve lepo do detalja objašnjavao. Sada isti taj Bojan Pajtić, što sa tvitera, što sa određenih emisija na Đilasovim medijima, deli lekcije o tome kako parlamentarizam treba da funkcioniše. Opet kažem, njegovo je pravo da o tome govori, ali on za to nema apsolutno nikakav legitimitet. Ono što ovaj kodeks nije ni na koji način regulisao, a realno nijedan akt ne može biti maštovitiji od života i zakonodavac kakav god akt napisao u životu će se pojaviti neki novi momenat, to je izum takođe ove grupe koji je počeo negde, recimo, 2005. godine, a to je da ne dolaze na sednice a uzimaju plate. Dakle, to su radili u jednom delu prethodnog mandata, ali taj izum njima traje već neko vreme. S tim da zaista ovo jeste pitanje morala više nego pitanje kodeksa. Ali, opet se postavlja pitanje legitimiteta onih koji nas kritikuju, koji su ovde uredno uzimali plate, a na posao dolazili nisu. Ono sa čim mi u narednom periodu, na ovaj ili onaj način, moramo da se uhvatimo u koštac i ono što jeste problem, to je rijaliti politika. Mi danas živimo u vreme rijaliti politike i prethodni mandat vam je otprilike dokaz kako izgleda rijaliti politika. Ja nisam bio u Skupštini Srbije u prethodnom mandatu, prethodnih osam godina sam bio u Skupštini Vojvodine, ali su se neki ljudi i u Skupštini Vojvodine ponašali na isti način na koji su se ponašale njihove stranke u Skupštini Srbije. Po nekim informacijama od ljudi koji su bili u prilici da gledaju i da slušaju događaje u prethodnom sazivu, jedan od poslanika, Boško Obradović je kroz ovu Skupštinu prolazio uvek u pratnji jednog kamermana, koji je redovno pratio sve što on radi da bi se to objavljivalo na društvenim mrežama, da bi se to objavljivalo na tviteru, na jutjub kanalima itd. Kada počnete da se bavite rijaliti politikom, vama su potrebni rijaliti događaji. Vi danas u ovom sazivu možete da vidite, ljudi koji su malo iskusniji u ovom poslu vrlo lako mogu da vide ko je onaj ko se obraća plenumu, ko se obraća građanima, a ko otprilike šalje poruku medijima – evo me, tu sam, vidite me, prenosite ono što sam govorio. To nije teško pronaći i to vrlo lako u svakom govoru svakog poslanika vrlo lako možete da otkrijete. Međutim, ono što je problem, to je što je ta rijaliti politika dovela do nasilja, dovela do toga da na sednici odbora skupštinskog taj isti poslanik pred kamerama gađa mišem kompjuterskim drugog poslanika, konkretno kolegu Martinovića, koji se, i ja mu se na tome divim, izdigao iznad te situacije, jer ne znam ko bi tako reagovao, nije se spustio na nivo Boška Obradovića, mada je teško spustiti se na taj nivo. Sa druge strane, ta rijaliti politika nam je unela kamenčugu u Skupštinu, kamen za kupus, što kaže Marijan Rističević. Ta rijaliti politika je unela gitaru u Skupštinu. Ta rijaliti politika je dovela do toga da mašu nekakvim zastavicama dok traje zasedanje, da sviraju i tamburaju dok se intonira himna. Ta rijaliti politika je dovela do toga da se izaziva incident, da se pokušava namerno proći ovuda, iako su vrata, kao što vidite, na svim stranama. Dakle, u želji da se napravi nekakav incident, da se dogodi nekakva situacija zbog koje ćete sutra biti u medijima. To je, gospodine Martinoviću, nešto sa čime ćemo se suočavati. Vi i ja smo tu negde generacijski. Na drugačiji način se učila politika nekada, čitale su se knjige, pratile su se emisije, pratili su se govori nekih ljudi koje ste želeli da slušate, pa ste i od političkih protivnika i od onih koje podržavate krali neke cake i načine izlaganja. Danas, nažalost, nama dolaze i neke nove generacije koje se politici uče na internetu, koji se politici uče na „Jutjubu“, nove generacije koje, neću da kažem da ništa ne čitaju, ali mnogo manje čitaju, ali u svakom slučaju, to su generacije koje prave lajvove po prodavnicama, prave događaje ni iz čega i važnije je napraviti događaj nego baviti se politikom i pričati o politici. Zato su oni ljudi o kojima sam govorio na početku potpuno iskliznuli iz politike, u rijalitiju, u „Tviter“, u nešto što politika nije, oni su od politike odustali, političku sadržinu više nemaju i sada im je glavno pitanje kako i na koji način zaustaviti poslanike u ovom sazivu da govore o onome o čemu misle da treba da govore. U tom kontekstu gledamo ove kritike koje su juče pročitane i na koje se juče osvrnuo i predsednik Skupštine, jer to nije, gospodine Dačiću, rečeno samo juče, tu informaciju ste imali pre 10 dana u jednom od njihovih tabloida, dnevnom tabloidu „Danas“, gde oni postavljaju pitanje i vajkaju se i jadikuju zašto poslanici ne mogu krivično da odgovaraju za ono što govore u ovoj sali. Za one koji ne znaju, dakle, imunitet narodnog poslanika je uspostavljen zbog toga što bi vlast da tog imuniteta nema, uvek mogla da radi upravo ono što su oni radili samo na drugi način, represijom, hapšenjem poslanika koji vam se ne sviđaju, pa ti onda dokazuj u postupku, sedi u pritvoru dok te ne pustimo, a kako ćemo mi da radimo i šta ćemo mi da radimo za to vreme to je naša stvar. Oni što su to radili oduzimanjem mandata, izbacivanjem iz sale itd, ali, očigledno da model ponašanja nisu promenili, da oni i dalje razmišljaju o tome kako da uvedu verbalni delikt ovde i kako da postane kažnjivo ako se spomene onaj za koga sud kaže da ne treba da se spominje, neki ga u nekim prijavama nazivaju NN licem, a zove se glavom i bradom Dragan Đilas. Ja bih to razumeo, i iskreno rečeno, verovatno bih i kolegama rekao da zaista nema potrebe da se bavimo čovekom koji bi ti učestvovao na izborima i da je učestvovao na izbore, a pitanje da li bi ušao u ovu salu da isti taj čovek na svojim medijima 24 sata ne govori o ljudima koji, takođe, nisu tu. Dvadeset i četiri sata prošle nedelje nekoliko dana su bavili Markom Atlagićem, ja nisam video Marka Atlagića u tim emisijama da odgovori na ono zašto ga optužuju. Dvadeset i četiri sata su se bavili poslanikom Kebarom, ali ga nisam video da su ga pozvali tamo da nešto odgovori, a dvadeset i četiri sata, sedam dana u nedelji se bave Aleksandrom Vučićem i njegovom porodicom i nikada ga nisu pozvali bilo šta da kaže i da odgovori. Pa, znate, kada napravite određeni presedan, a oni su presedan napravili u prethodnom mandatu i podsetiću vas, gospodine Martinoviću, vi me ispravite ako grešim, taj mandat je započeo kao oni mafijaški obračuni kad najavljuju preko medija šta će jedan drugom da urade, a ovi su preko medija najavljivali kako će oni naprednjaci pokazati sad kad uđu u Skupštinu šta će da bude, jel tako bilo, a onda su u toj Skupštini prošli bosi po trnju. Na svakom zasedanju su se bavili isključivo samo jedino Aleksandrom Vučićem koji nije bio u sali. Pa, kako to kad se vi bavite Vučićem koji nije u sali, to je u radu, a kada neko spomene Đilasa koji nije u sali, e to nije u redu. Da li vidite vi tu neku nelogičnost? Da li vidite vi da tu nešto nije u redu? Ili ćemo Đilasa da napravimo svetu kravu ili u ovom slučaju bi to bila muška krava, koja ne sme da se spomene, čije ime ne sme da se izgovori. Onda, ne sme da se postavlja pitanje, izvini prijatelju odakle ti imovina koji si sam prijavio 20 i nešto miliona evra? Kako to da si se baš raspištoljio u biznisu i tako je krenulo u životu kad se postao vlast? Znači, ne sme da se postavi pitanje. Zašto? Zato. Ne zna niko zašto, ali rekao je Đilas ne sme. To je kao u onom filmu Varljivo leto - rekao drug Tito da ne sme da se gleda televizor i ne sme da se gleda televizor. Kad drug Tito kaže da su studenti u pravo, onda može da se gleda televizor, e tako i ovo. Kada drug Đilas kaže da nešto može, onda može, kad drug Đilas kaže da ne može, ne smemo da ga spomenemo. Malo im je to što na 24 sata prave emisije o tome kako je Skupština ovakva i onakva, nego će sad oni da nama urede šta mi i kako treba da govorimo u ovoj Skupštini. Naše govore i našu politiku će ocenjivati narod, baš kao i njihovu, i u tom smislu mogu da budu potpuno relaksirani, narod će reći šta misle i o njima, i o nama. Oni su ti koji su uveli u politiku stvari koje su se u ovoj Skupštini nikada nisu se dešavale, oni su ti koji su uveli u politiku napade na decu, oni su ti koji su uveli u politiku pretnje nasiljem. Zamislite da je neki poslanik SNS rekao jurićemo vas po ulicama, kao što je rekao Jovo Bakić. Mislim, dobro, ja ne znam šta bi Jovo Bakić radio i da nekoga stigne, ali, u svakom slučaju, to jeste pretnja, ili plutaćete Savom i Dunavom. Zamislite da sada neko kaže obraćajući se opoziciji i obraćajući se njima, plutaćete Savom i Dunavom. To su njihove reči upućene nama. Svakoga dana svako od nas dobija more pretnje i evo, meni juče neki idiot šalje, kaže – ti nećeš pobeći. Prijatelju, evo sada da ti se obratim, ja neću bežati nigde, a ti probaj da dođeš do mene, pokušaj da uradiš to što si naumio, samo te molim da pokušaš da uspeš iz prve, jer ako ne uspeš iz prve, ja ti u koži ne bi bio i nadam se da smo se razumeli. Dakle, to su otprilike stvari koje su oni uveli u politički život Srbije, ali su tu da nam kažu kako parlament treba da izgleda, a vi ste pokazali prošlog puta kako doživljavate i parlament i parlamentarizam i borbu za svoje ideje ako ih uopšte imate i za bilo šta drugo. Jedino što su uradili konstantno i jedina što im je bila tema jeste kako zaštititi biznise svojih tajkuna u politici ili van nje i to je bilo jedino čime su se zanimali. Prema tome, ovaj kodeks će u velikoj meri neke stvari rešiti, ono ne može da reši nešto što je duh vremena u kome živimo, a to je ta rijaliti politika. Neke stvari će možda biti svedene na nižu meru, neke stvari će biti podnošljivije, ali rijaliti politiku unošenje kamena i slične gluposti, realno teško da će da idu, iz prostog razloga što je to posledica vremena u kome živimo, a onda, malo nam je bilo naših tih, pa još Boško Obradović dovede Pernara u Skupštinu, malo nam je naših budala, nego da uvozimo budale iz Hrvatske, da dodatno začine politički život. To je zaista nešto što je u čitavom regionu postala slika, dakle, i u parlamentu u Hrvatskoj, parlamentu Crne gore, parlamentu Republike Srpske, dakle, svugde se pojavljuju ti rijaliti političari koji se po ceo dan snimaju. Uvek je okrenut telefon i po ceo dan prenose ono što rade. To je nešto sa čim ćemo imati problem u narednom periodu, ali to nije predmet interesovanja kodeksa, niti to kodeks može da popravi. To je ono što mi je žao, ali to će vas čekati neke buduće generacije, u nekoj većoj meri, mi smo već polako u poziciji neki politički dinosaurusa koji će lagano na zasluženi odmor i u rashod, ali kako ćete vi mlađi sa time da se izborite ne znam. Ono što ipak morate da znate i ono što je poruka svima koji prate ovu sednicu, nikada SNS nećete zabraniti da govori, nikada poslanicima SNS nećete zabraniti da se bore za politiku u koju veruju, nikada poslanicima SNS nećete zabraniti da brane i pokazuju poštovanje prema Aleksandru Vučiću kao predsedniku države i predsedniku stranke, nikada nećete dovesti dotle da pred gorima od nas saginjemo glavu i gledamo u pod i nikada nećemo prihvatiti da nam vi koji ste odavde izbacivali ljude, da vi koji ste otimali mandate, da vi koji ste branili tajkune, koji ste koristili skupštinu da donosite tajkunima zakone, da mogu legalno da pljačkaju ovu zemlju, držite lekcije. Te lekcije nas ne zanimaju, držite ih sebi. Hvala vam.
Zahvaljujem. Sledeći je narodni poslanik je Zoran Tomić. Izvolite.
Hvala predsedniče. Uvažene koleginice i kolege narodni poslanici, građani Srbije, imali smo prilike tokom jučerašnjeg dana da čujemo izlaganja kolega narodnih poslanika koji su odlično obrazložili sam Predlog odluke, posebno moja koleginica Nevena Đurić, koja je zaista precizno i taksativno navela kako izgleda sam taj tekst kodeksa i imali smo prilike da čujemo kakva je bila situacija u Skupštini u prethodnim sazivima. Slobodno mogu da kažem, kada je u pitanju ovaj tekst kodeksa, da ćemo zahvaljujući njemu uspeti da napravimo dobru razliku između političara i politikanata. Za one koji ne znaju, politikanti su nadripolitičari, političari u pokušaju ili, prostije rečeno, ljudi koji se bave politikom zarad lične koristi. E, sada, dodajte na ovo što rekao 619 miliona evra prihoda koje neko ostvari obavljajući javnu funkciju, dodajte onda na to još sumnjive donacije koje se dobiju na svoje udruženje građana od strane ljudi širom sveta od kojih su neki osuđeni kriminalci i mnoge druge stvari, onda znate o čemu zapravo govorim. Imali smo prilike, takođe, prethodnih dana da čujemo te iste ljude, odnosno preko njihovih glasnogovornika i produženih ruku kako kritikuju kodeks čiji tekst još nisu ni videli, pa su odmah kritikovali kako, eto, kaznene odredbe tog kodeksa podrazumevaju visoke novčane kazne za poslanike, a onda, kada je izašao tekst, vidimo da u stvari nema takvih odredbi i onda su promenili ploču i onda su počeli da kritikuju – pa, zašto nema takvih kazni? Vidite, to je politika. Po njihovoj politici, novac sve može da završi, odnosno njihova filozofija je da para vrti gde burgija neće. Kod Đilasove opozicije, koja je svakim danom sve slabija, jer, kao što možemo da vidimo, sve više se i međusobno svađaju, ove konstatacije i te kritike koje oni iznose su zapravo neki vid autoprojekcije, odnosno govore kakav bi oni kodeks u ovu Skupštinu uveli i kako bi zapravo oni organizovali rad same Skupštine, a naravno kodeks bi se zvao po svom lideru - Đilasov kodeks. Vidite, politika u kojoj kažete da sve što nije po vašoj volji, da nije dobro i govorite da je to nepravda ja zovem „kalimero“ politikom. Za razliku od njih, čija se politička filozofija bazira na tome da Đilasovoj sviti bude lepo, mi ovde ne usvajamo kodeks zbog nas, jer, kao što smo mogli da vidimo, od trenutka kada je konstituisana ova Skupština da se apsolutno poslanici pridržavaju onoga što piše ovde u kodeksu, par izuzetaka je bilo, ali kojih više neće biti, već ovaj kodeks je važan zbog daljeg unapređenja rada Narodne skupštine Republike Srbije, pre svega za buduće sazive koji će biti. Sve ono što su moje kolege, pre svega starije kolege sa većim političkim iskustvom, opisale da se dešavalo u ovoj skupštinskoj sali, neće se više dešavati primenom ovog kodeksa. Ja sam imao prilike sve te stvari koje su oni obrazlagali da gledam preko malih ekrana i da, nažalost, steknem jako loš utisak o politici koja se odigrava ovde, pre svega zahvaljujući političarima poput Boška Obradovića, Mike Aleksića, Marinike Tepić, Saše Radulovića, Srđana Noga i ostalih iz Đilasove i Jeremićeve svite, koja se maksimalno trudila da ovu Skupštinu iskoriste da brukaju prvo sami sebe, a naravno i Republiku Srbiju i građane Republike Srbije. Ovim kodeksom, o kome diskutujemo, a koga ćemo, siguran sam, u danu za glasanje svi podržati, sprečićemo da više dođe do zloupotrebe položaja narodnog poslanika, odnosno da narodni poslanici svoj posao obavljaju savesno i onako kako to piše i u zakonu i u drugim propisima, da zapravo funkcija poslanika se ne završava izlaskom iz ove zgrade, već ona prati poslanika gde god se on nalazi u bilo koje vreme, dokle god mu traje mandat, koji su mu građani Republike Srbije poverili na izborima. Više se neće dešavati scenario da se unosi kamen za kupus, pištaljke, prsluci, da se vrata otvaraju nogama, motkama, da se simboli ove države skrnave kao jedan instrument iskazivanja mržnje, iskazivanja njihove gluposti. Neće moći više ni da naplaćuju putne troškove, a da ne sede u ovoj sali, da ne obavljaju posao predstavnika građana, da primaju platu za to i da zloupotrebljavaju mikrofone u Skupštini kako bi vršili svoju promociju, a ne da rade posao za koji su ih građani birali i postavili, zapravo da budu predstavnici građana Republike Srbije. Ovim kodeksom, takođe, šaljemo poruku budućim generacijama, mladim ljudima, da politika nije politikanstvo, kao što su to Đilasovci pokušavali da poistovete u periodu dok su ovde sedeli, i da za mlade, ambiciozne ljude, ljude koji su puni energije, ideje i želje da se bore za Republiku Srbiju i svoje građane i lokalne zajednice, i te kako ima mesta u ovim skupštinskim klupama da taj posao rade savesno. Ovom odlukom dokazaćemo, takođe i našim postupcima i radom, da jedina filozofija koju građani Republike Srbije podržavaju jeste da svima bude dobro, a to je filozofija koju zastupa i politika Aleksandra Vučića i politiku koju on vodi. Na kraju bih samo dodao da, kada su u pitanju kaznene odredbe koje oni kritikuju i pitaju zašto nema i tih finansijskih kazni, da zaista nema potrebe za nekim strožijim kaznama, jer, na kraju krajeva, građani su ti koji svakako vide sve što se dešava u Skupštini, sve što se dešava na terenu. Oni su ti koji na kraju na izborima daju ocenu da li su poslanici i te političke partije svoj posao radile savesno i kako treba ili ne i svakako daju ocenu „kalimero“ politikantima da nisu zadovoljeni njihovi kriterijumu i da neće sedeti u ovim klupama. I pored toga, na prethodnim izborima dobili su i titulu kukavice, jer nisu ni smeli da izađu na izbore, a pored toga siguran sam da i u narednom periodu još dugo, dugo će čekati da dođu ovde da sede, jer cenzus je za njih po bilo kojim istraživanjima da se radi, pa i o onim o kojima kažu da su imali u vidu govore, da su jako daleko od cenzusa, da je to za sada za njih samo misaona imenica, a posebno lažima i performansama koje sprovode kako u realnosti, tako i u virtuelnom segmentu još dugo će se načekati da dođu ovde, bez obzira da li oni išli u Brisel, da li oni išli u Vašington ili u bilo koju drugu državu i njen grad da tužakaju svoju zemlju i da traže podršku stranaca i drugih ljudi da bi došli na vlast. Još jednom šaljem poruku, građani su ti koji biraju svoje poslanike u Narodnoj skupštini. Hvala.
Hvala, kolega Tomiću. Reč ima kolega Đorđe Dabić. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Poštovani narodni poslanici, dame i gospodo, danas razmatramo pitanje koje već godinama najavljujemo ovde u Narodnoj skupštini. Čini mi se da deset godina već postoji inicijativa da se Kodeks o ponašanju narodnih poslanika ovde usvoji i danas konačno to pitanje imamo na dnevnom redu i siguran sam da ćemo velikom većinom poslanika izglasati ovaj kodeks. Zašto je to potrebno? Pa, znate da se već više decenija vodi jedna negativna kampanja protiv Narodne skupštine. Imamo prilike da vidimo da je u medijima uvek najinteresantnije to koliko košta kafa u parlamentu, iako, uzgred budi rečeno, ona nije ni skuplja, ni jeftinija nego u drugim državnim ustanovama, odnosno u menzama tih državnih ustanova. Takođe, postoje razne situacije koje smo imali u proteklom periodu i neki narodni poslanici ovde u ovom visokom domu su doprinosili toj negativnoj kampanji koja je vođena protiv ovog parlamenta. Viđali smo ovde i kamenje u Narodnoj skupštini. Neki poslanici su unosili raznorazne druge rekvizite, zastave stranih država. Neki su udarali u vrata parlamenta državnom zastavom. Imali smo zaista jednu lošu sliku koja je odavde išla u svet i zato upravo ovim kodeksom želimo da sprečimo da u narednom periodu imamo ikad više takve situacije, zato što moramo da svi budemo svesni uloge koju parlament ima kao najviše zakonodavno telo u jednoj državi i smatram da ćemo ovim kodeksom zaista uticati na to da se svest poslanika podigne na način da se takve scene više nikada ovde ne dešavaju. Opet kažemo, nije cilj ovog kodeksa bilo kakvo kažnjavanje, ni novčano ni neko drugo, već da se podigne svest o tome da narodni poslanik mora da bude svestan da je on kao nosilac suvereniteta naroda, kao jedina veza naroda sa vlašću… Dakle, narod preko Narodne skupštine ostvaruje uticaj i na taj način kontroliše i izvršnu i sudsku vlast i mi zaista želimo da podignemo ugled parlamenta, zato što je to potrebno, pre svega, zbog podizanja svesti o značaju parlamenta ne samo nas narodnih poslanika, nego i građana Srbije, koji moraju da budu svesni koliko je važno zapravo da ova institucija funkcioniše na način kako treba. Mi ne treba da budemo ovde tretirani kao neka produžena ruka izvršne vlasti ili glasačka mašinerija koja samo služi za glasanje i izglasavanje zakona, nego zaista kao jedna vrsta kontrolnog tela, kontrolnog mehanizma nad ostalim granama vlasti. Kada to govorim, imali smo juče priliku da ovde ugostimo predstavnike Visokog saveta sudstva, Državnog veća tužilaca, da govorimo o kadrovskim rešenjima u pravosuđu i to se pokušava sputati ili staviti sa strane i reći da Narodna skupština nema pravo da utiče na kadrovska rešenja u pravosuđu, zato što kažu – to je, znate, pritisak na pravosuđe. Podsetio bih te dužebrižnike da na prvoj godini pravnog fakulteta se student suočava sa jednom knjigom koja se zove Uvod u pravo. Tu se uči da je još u 18. veku Šarl Monteskje napravio podelu vlasti na izvršnu, zakonodavnu i sudsku i da je na taj način definisana uloga i zakonodavne vlasti i, dakle, da parlament i te kako mora imati kontrolnu ulogu nad sudskom vlašću, zato što mora se obezbediti da zakone koji ovde budu usvojeni neko zaista i primenjuje u praksi, odnosno tužioci i sudije, dakle, da se drže zakona. Na taj način nam govore sa raznih međunarodnih adresa kako ovde mi treba da prepustimo sudsku vlast da ona bude potpuno nezavisna od naroda, kako sudska vlast treba da sudi i presuđuje u ime naroda, a da ne podleže kontroli Narodne skupštine, jer, kažu, to je izraz demokratije. Izraz je demokratije kada to traže od nas, a u svojim državama se kod njih, dakle, sudije, naravno, imaju kontrolu od strane parlamenta. To je potpuno normalno u celom civilizovanom svetu. U celoj Evropi je normalno, dakle, da jedna Vlast kontroliše drugu, na taj način se onemogućava da bilo koja vlast bude iznad ostale dve grane vlasti. Prema tome, mi danas ovde, kada usvajamo ovaj kodeks, želimo da, još jednom kažem, utičemo na povećanje svesti svih građana Srbije i svih nas narodnih poslanika u ulozi koju ovaj parlament ima i siguran sam da ćemo velikom većinom usvojiti ovaj kodeks, zato što ne želimo više da ovaj parlament bude poprište bilo kakvih situacija koje će da dovedu do toga da se ruši ugled same ove institucije. Zahvaljujem.
Hvala, kolega Dabiću. Reč ima narodni poslanik prof. Marko Atlagić.
Uvaženi potpredsedniče Narodne skupštine, poštovani dr Martinoviću, dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi građani Republike Srbije, dobro je što će Narodna skupština Republike Srbije konačno usvojiti kodeks ponašanja narodnih poslanika. Pravila ponašanja narodnih poslanika određena su Ustavom Republike Srbije, Poslovnikom o radu Narodne skupštine Republike Srbije, zakletvom koju smo dali u ovom visokom domu i, evo, sada konačno i kodeksom ponašanja narodnih poslanika. Poštovani narodni poslanici, funkcija narodnog poslanika izuzetno je zahtevna, izuzetno je teška i izuzetno je odgovorna ako se pravilno shvati i ako se pravilno obavlja. Ovaj kodeks trebalo je biti donesen za vreme bivšeg režima, a nije. Opet je to zapalo SNS da ga donese. Vrednosti koje propisuje ovaj kodeks ujedno su i vrednosti u najvećem broju koje popisuje pedagogija. One su vaspitne vrednosti. Za narodnog poslanika je istina iznad svega, istina i samo istina. Dame i gospodo narodni poslanici, zato ću ja jednim primerom danas u ovom visokom domu, jednu istinu izneti i nema te sile na svetu koja će me zaustaviti da istinu kažem, jer to traže građani Republike Srbije. Poslanik se služi kritikom, a ne kritizerstvom. Mi vrlo često naše političke protivnike vidimo kao kritizere. Nisu oni napustili ovaj visoki dom zbog nekakvih razloga, nego zbog razloga što nisu mogli izdržati u ovom visokom domu ne samo kritike, nego čak i fizički da izdrže. Jedan narodni poslanik bivšeg režima, a danas potpredsednik jedne stranke, dolazio je u 12.45 časova, imam zabeleške svakog dana u prošlim sazivima, 15 minuta govorio i napuštao visoki dom. Nije on, takva je većina njih bila. Zato kažem da je funkcija narodnog poslanika izuzetno teška i odgovorna ako se pravilno shvati i ako se zaista korektno obavlja. Vređanje narodnih poslanika nije dopušteno. Tako je jedan narodni poslanik za dve godine, kako znaju narodni poslanici iz prošlog saziva, ja pedantno, pošto ne napuštam ovaj dom često, beležim datum, sat, minut, sekundu, tako da kažem, kad je ko koga uvredio. Jedan narodni poslanik, a bio je i predsednik jedne opozicione stranke, za dve godine 53 puta uvredio narodne poslanike SNS i predsednicu Narodne skupštine, gospođu Maju Gojković, nazivajući narodne poslanike najpogrdnijim rečima: majmuni, stoka, banditi itd. Isto tako, bilo je slučajeva pokušaja fizičkog napada opozicionih narodnih poslanika na poslanike SNS. O tome su juče govorili kolege narodni poslanici. Nemam nameru da o tome pričam. Narodni poslanici, danas su uvažene kolege o tome počeli da govore, moraju i kontrolisati rad Vlade i to je jedan od glavnih zadataka Narodne skupštine i pojedinih ministarstava, kako se ne bi dešavale određene nečasne radnje u pojedinim ministarstvima. Kad smo već tu, ja ću dati jedan primer. Na primer, ministar Vuk Jeremić je za pet godina kao ministar inostranih dela putovao hiljadu dana u 97 zemalja. Uvaženi građani Republike Srbije, rezultati njegovog rada bili su daleko ispod nule. Ja ću to danas ovde i dokazati. Za njegovog mandata 91 zemlja priznala je jednostrano proglašenu nezavisnost Kosova. Jel tako, uvaženi narodni poslanici i građani Republike Srbije? Dabome da jeste. Jeremić je za vreme svog mandata potrošio 36 miliona evra iz budžeta Republike Srbije. Iznajmljivao je privatne avione i odsedao u najluksuznijim svetskim hotelima, gde se jedna noć plaćala po hiljadu evra ili dolara. Uzeo je na ime dnevnica 55.000 evra, što je iznosila druga plata. Nabavke avionskih karata poverio je firmi, obratite pažnju, uvaženi građani Republike Srbije, „Aeroklub Beograd“, i to bez zaključenog pisanog ugovora i bez sprovedene javne nabavke. Zamislite. Jeremić je tokom 2011. godine izvršio plaćanje prema „Aeroklubu Beograd“ u iznosu od 42 miliona dinara. To je tačno 360.000 evra, na osnovu faktura, bez potpisanog ugovora, bez sprovedene javne nabavke. Ovo ne kažem samo ja, ovo kažu državne institucije, DRI. Tako je Jeremić prekršio Zakon o budžetu Republike Srbije i Zakon o javnim nabavkama, kupujući avionske karte od „Aerokluba Beograd“. Obratite pažnju na ovaj „Aeroklub Beograd“. Tokom pet godina, dok je bio u Ministarstvu inostranih poslova, uplatio 180 miliona dinara tom klubu. Međutim, 90% svojih prihoda „Aeroklub Beograd“ je realizovao u poslovima sa Vukom Jeremićem. To je suština. „Aeroklub Beograd“ je poslovao sve što je vezano sa Vukom Jeremićem. Ovo je važno, vlasnik „Aerokluba Beograd“ je blizak rođak Jeremićeve supruge. „Aeroklub Beograd“ je sklopio ugovor sa Teniskim savezom Srbije, obratite pažnju na ovo, u iznosu od 40 miliona dinara, opet 360.000 evra. Na čelu Teniskog saveza Srbije, verovali ili ne, bio je Vuk Jeremić. Tako je krao pare. Tako je iz džepova građana Republike Srbije otišlo gospodinu Jeremiću. Jedan let avionom koštao je 70.000 evra. Privatni let Belgija-Švajcarska-Letonija koštao je 55.000 evra. Vuk Jeremić dok je bio šef diplomatije i kasnije UN bio je član međunarodne grupe prevaranata i lopova. Poštovani građani Republike Srbije, uvaženi narodni poslanici Jeremić je posredovao u upoznavanju Emilija Lozoje, meksičkog energetskog tajkuna, bliskog saradnika i prijatelja, brata sa Harvarda, Vuka Jeremića sa bivšim ministrom policije kriminalcem svetskog ranga Hong Konga, Patrikom Hoom, o kojem su u prethodnom sazivu o tome govorili uvaženi narodni poslanik, dr Aleksandar Martinović, Marijan Rističević i drugi uvaženi narodni poslanici. U korupcionaškoj aferi teškoj 3,5 miliona evra, Emilijo Lozoja je imao brojne poslovne veze dok se nalazio na čelu državne kompanije „Pemeks“, Jeremić je od četiri firme povezane sa „Pemeksom“ dobio 180.000 dolara za navodno konsultantske poslove. Jeremić je posredovao sa upoznavanjem Lozoje sa još jednim kriminalcem svetskog ranga, bivšim ministrom policije Hong Konga, Patrikom Hoom, koji je u SAD, kako znate uvaženi narodni poslanici, osuđen zbog milionskih mahinacija i pranja novca. Patrik Ho, bivši ministar policije Hong Konga bio je više puta kod Jeremića u Beogradu, kao gost. Patrik Ho je jedan od glavnih finansijera Vuka Jeremića i njegovog Centra za međunarodnu politiku i održivi razvoj. Na Jeremićev račun leglo je 4,5 dolara od fantomskih energetskih firmi koju posluju sa Hong Kongom, gde su operisali njegovi bliski prijatelji, a saradnici njegovi uhapšeni, kako rekoh, u SAD. U vremenu od 2013. do 2017. godine Jeremić je dobio čak 7,9 miliona dolara iz raznih sumnjivih izvora. Dobio je iz Mongolije 200.000 dolara. Jeremić je svoj mandat ne samo šefa diplomatije, nego i kasnije UN iskoristio za lično bogaćenje, a Srbiju zavio u crno, dokazano. I neka ih demantuje javno na televizijama koje kontroliše on i Dragan Đilas. Prvo, Jeremić je od dolaska na čelo srpske diplomatije 2008. godine se zalagao da se pregovori o Kosovu i Metohiji prebace iz UN na EU i time onemogućio stavljanje veta od strane Rusije i Kine u Savetu bezbednosti UN i time zabio nož u leđa vlastitoj državi. Da li je tako uvaženi narodni poslanici i gospodo građani Republike Srbije? Drugo, kada je 2008. godine ilegalno proglašena jednostrana nezavisnost Kosova i Metohije, Jeremić, Tadić, Đilas i bratija nisu preduzeli nikakve efektne mere protiv jednostrano proglašene nezavisnosti Kosova, iako je Narodna skupština Republike Srbije to neustavno proglašenje nezavisnosti Kosova proglasila neustavnim. Treće, povodom priznanja jednostrano proglašene nezavisnosti Kosova od strane islamske delegacije, Jeremić je samo uputio izraz razočarenja sekretaru te organizacije. Četvrto, Jeremić je, obratite pažnju, pred OEBS jednostrano proglašenje nezavisnosti Kosova nazvao presedanom, te je apelovao na OEBS pozivajući se na Rezoluciju 1244, umesto, podvlačim, umesto na završni dokument iz Helsinkija iz 1975. godine koji je implicitno utvrdio da pokrajine Republike Srbije nemaju pravo na sticanje nezavisnosti. To je namerno napravio. Reći ću vam na kraju zbog čega. Peto, Jeremić je tada, dakle 2008. godine,, propustio namerno da zatraži hitno zasedanje sednice Saveta bezbednosti UN zbog kršenja Povelje UN. Uvaženi građani Republike Srbije, on se tako namerno odrekao sredstava zaštite suvereniteta i teritorijalnog integriteta Republike Srbije Šesto, Jeremić je namerno izbacio iz Predloga rezolucije Međunarodnom sudu pravde da, citiram: „Jednostrana secesija ne može biti prihvatljiv način za rešenje teritorijalnih pitanja“, završen citat. Umesto toga, ubacio je stav namerno, citiram: „Jeli odluka privremenih institucija u Prištini da jednostrano proglašenje nezavisnosti, da li je u skladu sa međunarodnim pravom“, završen citat i time zabio nož u leđa vlastitoj zemlji. Sedmo, da je ovo pitanje Međunarodnom sudu pravde Jeremić namerno pogrešio, potvrdio je ovih dana i ugledni američki časopis a međunarodne odnose „Internešnl interes“, koji piše, citiram: „Da je Jeremić načinio najveću grešku 2008. godine koja je dovela do toga de se jednostrano proglašenje nezavisnosti Kosova i Metohije ne proglasi za separatistički čin“. Jeremić je zatražio umesto toga od Međunarodnog suda pravde, sve je citat dalje: „Da donese presudu o legalnosti te jednostrane odluke. Umesto da je zatražio od Međunarodnog suda pravde da li je legalno to što se Kosovo otcepilo od Srbije, onda bi Međunarodni sud pravde zaista doneo pozitivnu odluku za Srbiju“. Poštovani građani Republike Srbije i navodi dalje u citatu da velike sile tada ne bi priznale nezavisnost Kosova. Završen citat. Poštovani građani Republike Srbije, zato šiptarsko rukovodstvo 27. oktobra svake godine slavi kao najveći datum tzv. „državnosti Kosova“, a Jeremića slave svakog 27. oktobra kao tvorcem najvažnijeg papira u rukama tzv. „nezavisnosti Kosova“. Jeremić i dalje nanosi štetu Republici Srbiji. Tako je u autorskom tekstu za francuski list „Mond“ 17. juna 2018. godine, tačno na dan kada predsednik Republike Srbije, Aleksandar Vučić je išao u posetu Francuskoj, optužio državu Srbiju i njenog predsednika za širenje stabilokratije na Balkanu. Tako je gospodin predsednik Francuske, Makron, mogao pročitati u „Mondu“ najpogrdnije optužbe na račun Srbije i njenog predsednika. Ne samo to, Jeremić je u autorskom tekstu u „Vašington postu“ 2017. godine na najbrutalniji način uvredio Srbiju i njenog predsednika, Aleksandra Vučića, pred njegov susret sa potpredsednikom SAD, gospodinom Majklom Pensom. Građani Republike Srbije su tada bili šokirani tim nepatriotskim činom. Jeremić je u razgovoru sa američkim izaslanikom, Tedom Doom, decembra 2008. godine izjavio, citiram: „Ulazak Kosova u UN je najbolje čemu se Srbija treba nadati“, završen citat. Vuk Jeremić je juna 2005. godine u razgovoru sa saradnikom Mila Đukanovića, savetnikom njegovim, Roćenom, rekao, opsovao majku, sramota me je i citirati, Srbiji, a ovaj je rekao da on Crnoj Gori. Poštovani građani Republike Srbije, dok Aleksandar Vučić, predsednik Republike Srbije angažuje sve svoje umne i fizičke napore i traži kompromisno, trajno i održivo rešenje za našu južnu srpsku pokrajinu, dotle Vuk Jeremić sve čini da Kosovo i Metohija ode iz sastava Republike Srbije. Ja sam želeo danas da vide uvaženi narodni poslanici šta je kodeks narodnog poslanika i šta trebamo kontrolisati. Narodni poslanici su dužni da na ovakve grozote upozoravaju, jer smo dali zakletvu da ćemo čuvati i štititi KiM u sastavu Republike Srbije. Poslanici trebaju da se bore za svoje ideje i stavove u Narodnoj skupštini Republike Srbije, a ne na ulici. Poštovani narodni poslanici i građani Republike Srbije, bojkot parlamenta i izbora nije demokratija, a pogotovo nije parlamentarna demokratija. Međutim, Đilas i njegovi saradnici nisu nikada došli izborima na vlast. Oni su došli na vlast ulicom, to građani Republike Srbije znaju, jer Koštunica nije dobio izbore, a Milošević nije izgubio, jer drugog kruga izbora nije bilo. Nasilno su došli na vlast. Isti ti ljudi nasilno i danas žele da dođu na vlast i zato su napustili ovaj visoki dom. Ja ću vam sad citirati Đilasa, a za Evropu Đilaša, kako on to radi. Isti ljudi iz opozicije to žele i danas. Tako je Đilas, a za Evropu Đilaš, posle povratka iz SAD novembra 2018. godine sakupio ove iz Saveza za Srbiju i rekao, citiram, obratite pažnju, poštovani građani - ako izbacimo dijalog iz parlamenta onda kao društvo imamo problem, pazite, dalje citat - to je mesto gde se priča, ako to zaustavimo, ako zaustavite sve medije, pazite, on ih kontroliše - onda će eksplodirati negde, kome treba taj parlament?, završen citat. Dajte se pameti- završen citat. Dakle, on je taj ko razbija ovaj parlament i napadi na parlament i predsednika Republike biće žestoki svakog dana, pogotovo na narodne poslanike koji ukazuju na ovakve nečasne rabote. Dakle, kako smo videli, zagovaraju dolazak na vlast ulicom - Đilas, za Evropu zvani Đilaš. On na taj način želi sakriti svojih 619 miliona evra. Međutim, to ne kažem samo ja, to kaže i njegov saradnik Sergej Trifunović, koji kaže, citiraću, poštovani građani, pa ćete da vidite sa čim se gospodin Đilas, a za Evropu Đilaš, služi, citiram - Đilasu je glavno oruđe novac kojim sve rešava i kupuje političku naklonost. Đilas nagovara vladiku Gligorija da se kandiduje za predsednika 2020. godine. Savez za Srbiju nije nikad postojao. Šta je sad Janko Veselinović? Ništa. Šta su ovi drugi? Ništa. Šta je Željko Veselinović iz Sindikata? Ništa. Drži ih Đilas koji ima svoju flert stranku, koji dođe, iskešira pare, oni uzmu, dvojica, trojica, pa, pa, pa.. ode kod vladike Gligorija. Sporazum sa narodom je teška izmišljotina. Jeremić je netalentovan političar, a Đilas je uništio kulturu u Beogradu - završen citat. Evo, poštovani građani Republike Srbije, kupio je narodne poslanike iz opozicije iz ovog visokog doma i napustili su visoki dom. Pare, pare. To njih interesuje. Dozvolite da kažem da bi novinari trebali zaista istinito informisati iz ovog visokog doma. O tome je uvaženi narodni poslanik dr Žarko Obradović juče govorio, da često, obično informišu ako nije direktan prenos ono što narodni poslanici nisu rekli. Završiću upravo sa tim. U nedelju na RTS-u prof. dr Visković je izneo neistine povodom moje diskusije na sednici Narodne skupštine Republike Srbije. Zbog vremena uvaženog profesora molim kada bude drugi put iznosio nečije izjave neka pogleda izvor, a u mom slučaju stenografske beleške sa sednice Narodne skupštine Republike Srbije. Ako nije gledao direktan prenos, a nije, onda bi bio red kako ne bi delovao kao običan falsifikator, a možda to radi i namerno namerno šireći lažne vesti, poput one koju je širio u okviru Igmanske inicijative da vlast Srbije tretira delove BiH kao svoj protektorat, ali, možda je i naseo jednom bivšem koministru policije bivšeg režima koji je to falsifikovao ili uredniku „NIN-a“, gospodinu Ćulibrku. To je onaj koji je javno rekao na dve televizije pod kontrolom Dragana Đilasa, da će dati ostavku na uredništvo ako u decembru 2019. godine bude prosek plate u Srbiji 500 evra. Kako znate, uvaženi građani, bilo je i preko 500 evra. Ne pada mu na pamet da podnese ostavku, ali zna iznositi laži iz ovog visokog doma. Nije možda ni čudo zato što „NIN“, nekada najbolji list na Balkanu i najčitaniji na ovom delu Evropu spao je na nekoliko stotina primeraka. Zato on svakodnevno nastupa na televizijama pod kontrolom Dragana Đilasa, pljuje predsednika Republike, ovu Skupštinu, a i Vladu Republike Srbije. Uvaženi narodni poslanici, ja se vama izvinjavam danas zbog malo podužeg izlaganja. Želeo sam da vidimo šta znači kodeks narodnog poslanika, kako treba da se borimo za istinu, a oni koji misle da će ulicom doći na vlast taj film više neće gledati, jer građani Republike Srbije su se 2000. godine previli. Više neće uspeti da se prevare. Hvala.
Hvala profesore Atlagiću, kao i uvek, na jednom jakom izlaganju. Idemo dalje. Bratislav Jugović.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi građani Republike Srbije, sa velikom pažnjom sa pročitao ovaj tekst kodeksa ponašanja narodnih poslanika koji je zapravo predlog predsednika Odbora za administrativno-budžetska i mandatno-imunitetska pitanja, gospodina Aleksandra Martinovića. Sa velikim zadovoljstvom ću da glasam za ovaj predloženi tekst. Osvrnuću se na nekoliko stavova, pošto su kolege poslanici puno toga rekli. U članu 8. se kaže, odnosno u članu 8. stoji – narodni poslanik je dužan da se pristojno i da dužnom pažnjom i poštovanjem odnosi prema građanima Srbije. Onako kako se odnosite prema imovini građana Republike Srbije, tako se odnosite i prema građanima Republike Srbije. Narodni poslanik iz prethodnog saziva, političar u vlasništvu tajkuna Dragana Đilasa, političar iz Čačka, Boško Obradović rušio je imovinu RTS, a onaj ko je rušio imovinu RTS rušio je imovinu građana Republike Srbije i to je njegov odnos prema građanima Republike Srbije. Takvima nema mesta u ovom parlamentu zato što, u Skupštini Republike Srbije, izglasavanjem ovog kodeksa, ovaj kodeks će biti u političkom smislu sveto pismo za svakog poslanika, za svakog pristojnog političara, za svakoga ko hoće da traje na političkoj sceni Srbije. Onaj ko ne bude poštovao ovaj kodeks on će vrlo brzo nestati sa političke scene Srbije ne zato što mi tako hoćemo koji ćemo izglasati ovaj kodeks, nego zato što građani Republike Srbije tako hoće. Narodni poslanik iz Čačka iz prethodnog saziva koji je u vlasništvu Dragana Đilasa, Boško Obradović je motornom testerom zastrašivao novinare RTS, a novinari RTS su takođe građani Republike Srbije i zbog toga su mu njegovi Čačani dali crveni karton. On više ni u Čačku ne može da dobaci cenzus od 3%. Reći ću vam jednu činjenicu, 2016. godine, narodni poslanik iz prethodnog saziva Boško Obradović, političar u vlasništvu Dragana Đilasa, tajkuna Dragana Đilasa, je bio političar koji nije pristajao te 2016. godine da bude u vlasništvu tajkuna, imao je jedan pristojan odnos prema političkim protivnicima, imao jedne kreativne nastupe kojima je promovisao svoju politiku, ponašao se kao jedan talentovani književnik, imao 22% osvojenih glasova na biralištima u Čačku. Te 2016. godine ušao u ovu Skupštinu, nije se ponašao u skladu sa ovim kodeksom, naprotiv, divljanje i nasilje su bile reči koje ga opisuju i već 2017, u istom tom Čačku, građani su ga kaznili da je dobio svega nekoliko procenata na predsedničkim izborima. Podsetiću svoje Čačane, moram da iznesem jednu činjenicu, da su Čačani velike lokal patriote i uvek su za to da glasaju za čoveka iz svoje sredine, i u selu u kome je rođen Boško Obradović, selu Vranići, gde je imao više od 50% osvojenih birača 2016. godine, kada je pristojnost bila mera njegove politike, već 2017. godine kada su divljanje i nasilje bili mera njegove politike on je dobio svega nekoliko glasova, a njegovi rođaci, njegova svojta koji žive u tom selu, glasala je za pristojnog političara i velikog državnika predsednika Srbije Aleksandra Vučića. Osvrnuo bih se ovde na jednu stavku na koju se kolege nisu uglavnom nisu o tome diskutovale, a mislim da je to važno, u članu 19. stoji – narodni poslanik odgovaraće na zahteve predstavnika sredstava javnog informisanja za davanje informacija u vezi sa obavljanjem poslaničke funkcije. Ukratko, mi smo u obavezi da svim novinarima odgovaramo na njihova pitanja, pa kada su i ona zlonamerna. Kao što ste videli, mi kao sledbenici predsednika Aleksandra Vučića, Aleksandar Vučić najviše odgovara na pitanje novinara N1 i Nove S, odnosno na pitanje novinara onih medija koji su pod kontrolom tajkuna Dragana Đilasa. Međutim, vrlo je važno, to građani ne znaju, mi ovde znamo, pogotovo oni koji su iz medija, da smo mi u obavezi da odgovaramo onim novinarima koji su zaposleni kod pravnog lica, a koje je registrovano u centralnom registru medija APR-u. Dakle, mediji koji nisu registrovani u Centralnom registru medija, u APR-u, mi nismo u obavezi da im odgovaramo na pitanja zato što su to fantomski portali i zato što su novinari koji rade za fantomske portale zapravo lažni novinari i mi nismo u obavezi njima da odgovaramo. Ali, u obavezi smo na primer da odgovaramo novinarima opozicionog medija lista „Blic“ zato što je dnevni list „Blic“ registrovan u Centralnom registru medija. Na kraju, u članu 26. stoji – za nepoštovanje kodeksa mogu se izreći sledeće mere: opomena i javna opomena. Javna opomena se objavljuje na internet stranici Narodne skupštine u trajanju od 30 dana. Bilo je kritika u pojedinim medijima proteklih dana kako je neophodno da postoji i novčana kazna. Međutim, ne slažem se sa tim zato što je jedna javna opomena žuti karton od građana Republike Srbije i svaki narodni poslanik koji želi da traje na političkoj sceni će se truditi da ne dođe u situaciju da dobije javnu opomenu. Dve javne opomene, to znači crveni karton od građana Republike Srbije i nestajete sa političke scene. Tako da, svi ovi koji na narednim izborima žele da uđu u parlament, imaju šansu samo ako su pristojni, a svako ko je u vlasništvu nepristojno bogatog Dragana Đilasa i on je nepristojan i građani Srbije mu neće dati šansu da ovde predstavljaju građane u parlamentu Republike Srbije. Kada smo već kod pristojnosti, ne postoji ništa pristojnije nego kada vladajuća većina izglasa da cenzus spustimo sa 5% na 3%. Živela Srbija.
Poštovani narodni poslanici, pošto je nekoliko vas pitalo, čisto da vas obavestim da poslanička grupa Aleksandar Vučić – Za našu decu ima još 62 minuta i da još neki ovlašćeni predstavnici drugih poslaničkih grupa imaju vremena, tako da se današnje glasanje očekuje negde pre pauze, možda i ranije između jedan i dva. Da nastavimo sa radom, sledeći je narodni poslanik Vladimir Đukanović. Izvolite.
Zahvaljujem se predsedavajuća. Unapred vam čestitam praznik. Neću da pričam o našim političkim protivnicima, nije viteški, ne želim, nisu tu prisutni, a volim u četiri oka da se pogledamo više nego išta i mislim da je to nešto što je i odlika onih ljudi koji se bave politikom. Svakako o nekim stvarima koje su neke vlasti ranije radile možemo uvek da pričamo, ali ne volim ad personom zato što svakog protivnika volim da gledam u oči i da mu kažem šta mislim. Elem, donosimo kodeks, Bogu hvala, s tim što moramo da naučimo nešto, često se kritikuje Narodna skupština, nažalost po poverenju je na vrlo niskim granama. Nije to od sadašnjeg mandata, moram da kažem da je pre 2012. godine procentualno poverenje u Narodnu skupštinu bilo svega 7%. Sada je negde na 14, 15% što je takođe malo, ali opet je neko poboljšanje. Međutim, strašno je za jedno demokratsko društvo kada narod nema poverenje u najviše zakonodavno telo. Ima tu i krivice nas poslanika, a ima i krivice zato što je vođena jedna monstruozna predizborna, odnosno predizborna monstruozna kampanja, pa između ostalog i pred izbore, ali generalno je uvek vođena jedna monstruozna kampanja protiv parlamenta, jer na taj način vi najbolje ubijate demokratiju tako što ružite parlament i onda smo mi poslanici godinama bili jedna bezrepa stoka koja samo ovde jede i pije, koristi narodne resurse, pljačka društvo, pljačka narod i onda kada označite narodnog poslanika da je zlikovac, da je bandit, da je razbojnik koji jede na narodnoj grbači, koji se skoro besplatno hrani u restoranu itd, ona kada to sto puta ponovite tu laž po gebelsovskom principu, onda to postaje nažalost istina kod naroda. Onda doživite jednu jezivu stvar, ima ljudi koji bi nažalost možda najviše voleli da vide nas poslanike kako visimo ovde ispred parlamenta i dodatno da nas gađaju kamenicama dok visimo. Nažalost je to tako u našem društvu. Mi ćemo to morati iz korena da menjamo. Sad, ako ružimo toliko parlament i ako kažemo sve najgore o tom parlamentu, onda govorimo sve najgore i o svom narodu, jer kakav narod koji prenosi svoj suverenitet na poslanike, kakvi poslanici takav narod, kakvi sveštenici takav narod, kakva elita takav i narod, a mi nismo tako loš narod, mi smo jedan divan narod. Mi smo narod dobrih i čestitih ljudi. Moramo da shvatimo Skupštinu kao narodno predstavništvo. Znate, vi ovde kada biste spomenuli primanja narodnih poslanika, to čak ne smete više nigde ni da govorite, mi imamo ubedljivo i ne žalimo se, kako je narodu tako je i nama, ali ubedljivo najniža primanja u Evropi sigurno, a za svet tu smo negde. Entitet Republika Srpska, koji nažalost, meni lično, nažalost nije država, ali entitet duplo veće plate poslanici njihovi imaju od naših poslanika ovde. Ali, bitno je reći kako smo mi bezrepa stoka koja ovde jede, pije džabe i prima platu i ništa ne radi. Moramo to da promenimo. Mi svojim ponašanjem, dostojanstvenim ponašanjem ovde u Skupštini moramo da vratimo poverenje građana. Moram da kažem, ja lično ne volim javne nastupe, možda to niko neće prihvatiti za ozbiljno, ali ne podnosim da idem po televizijama, ne podnosim da dajem izjave, jednostavno ne volim to. Ali, kad dođu novinari, pa vas 300 puta pitaju, pa vi ne odgovorite, onda kažu – vi ste nevaspitani. I upotrebe uvek jednu argumentaciju u kojoj su, nažalost, u pravu – vi ste poslanik, dužni ste da odgovarate. Tu nemate šta da kažete, morate da im odgovorite. Možda mi imamo pravo nekada da se ljutimo na neke medije, u pravu je moj kolega Jugović, pitanje je da li mi kao narodni poslanici bi trebalo da prihvatamo da idemo na tzv. prekogranične kanale iz mnogo razloga – da li oni plaćaju ovde porez, da li krše zakone. Sve ste to u pravu, ali, ti ljudi o nečemu ovde izveštavaju i neretko nam vređaju porodice. Da ne govorim o tome što, recimo, porodicu predsednika Republike razvlače na sve moguće načine, to je najmonstruoznija kampanja koja se vodi. Sad se postavlja pitanje – imamo li pravo da odbijamo da tamo idemo? Ne znam šta da vam kažem. Ja smatram da svako od nas ima pravo nekog izbora. Ali, opet, dostojanstvo narodnog poslanika ste dužni svuda da afirmišite. Ja lično otići ću gde god me pozovu, iako nevoljno, iako sa, čak priznajem iskreno, dozom gađenja. Ali ću otići, jer smatram da mi je to dužnost, ja sam narodni poslanik. Čast je biti narodni poslanik. Nekada je u Kraljevini Srba, Hrvata i Slovenaca, Kraljevini Jugoslaviji, pa i ranije, Kraljevini Srbije, bila velika čast biti poslanik. Važniji si bio nego ministar. Ja sam vrlo ponosan, moj čukundeda je bio poslanik i u Zemaljskom saboru Bosne i Hercegovine, dobio je 20 godina Arada zatvora i učestvovao u atentatu na Gavrila Principa, ali kasnije je bio poslanik u Kraljevini Srba, Hrvata i Slovenaca. Ovde sam mu našao stenograme. Znate li koja je to čast? Znate li vi šta je značio nekad narodni poslanik? Danas, nažalost, zbog ovakve kampanje koja se vodila prema narodnim poslanicima mi smo nešto najgore što postoji. A pogledajte samo druge parlamente! Kažu da se ovde svašta dešavalo, pa su neke iznosili, pa se neko valjao, pa su bile strašne reči. Ljudi, parlament i služi da kažemo jedni drugima čak i najteže reči. Zato što je to nešto što je normalno, zato što je to demokratija. Bolje mi da se čak ovde u parlamentu potučemo, nego da se narod tuče na ulici. Mi smo ti koji moramo da kanališemo nezadovoljstvo suprotstavljenih strana ovde u parlamentu. I da se nešto ne lažemo – mi smo vlast, ljudi. Mi smo najviše odgovorni za stanje u državi, zato što smo vlast. I koliko god se opozicija ponaša neracionalno, potpuno van pameti, ali mi moramo da pokažemo da smo iznad toga i mi moramo svuda da izađemo. Čak i kad nas vređaju, moramo da budemo iznad tih uvreda i da izađemo u susret i da se pogledamo u oči. Zato što smo vlast i moramo da budemo iznad toga. Zato vas molim da usvojimo ovaj kodeks. Da jednom za svagda naučimo čitavu javnost da je čast biti narodni poslanik, da narodni poslanik vlasti uvek ima veću odgovornost nego bilo ko drugi i da debatu političku vratimo u parlament. Mislim da je to izuzetno lekovito za ovo društvo. Hvala.
Zahvaljujem se narodnom poslaniku Vladimiru Đukanoviću. Reč ima narodni poslanik Mladen Bošković.
Poštovana potpredsednice Narodne skupštine, poštovane kolege narodni poslanici, poštovani građani Republike Srbije, u prvom danu Osme sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije razmatrali smo predloge zakona tri ministarstva – Ministarstva državne uprave i lokalne samouprave, Ministarstva finansija i Ministarstva spoljnih poslova. Pred nama su bili i deset predloga odluka, a ja ću pričati na temu Predloga odluke o usvajanju kodeksa ponašanja narodnih poslanika, koji je podneo Odbor za administrativno-budžetska pitanja 17. decembra ove godine. Kodeksom ponašanja narodnih poslanika uspostavljamo etičke standarde ponašanja koje ćemo mi, narodni poslanici, da poštujemo i primenjujemo u obavljanju poslaničke funkcije za koju smo izabrani od strane građana Republike Srbije 21. juna ove godine. Osnovni cilj usvajanja i promovisanja kodeksa ponašanja narodnih poslanika jeste jačanje poverenja građana u Narodnu skupštinu kao najvišeg zakonodavnog organa jedne države. Mi kao narodni poslanici obavljamo poslaničku funkciju u skladu sa Ustavom Republike Srbije, Zakonom o Narodnoj skupštini, Poslovnikom i kodeksom koji ćemo da usvojimo, kao i drugim propisima i opštim aktima. Moramo da se ponašamo na način kojim ćemo jačati integritet ovog visokog doma, što i činimo, i da jačamo poverenje javnosti, tj. naših građana, svakodnevnim radom i trudom u Narodnoj skupštini. Narodni poslanik učestvuje u radu Narodne skupštine i njenih radnih tela, radnih grupa za izradu predloga akata i drugim oblicima rada. Naš posao je da ostvarujemo stalni i neposredni kontakt sa građanima u poslaničkim kancelarijama, na tribinama i drugim javnim skupovima, kao i odgovaranje na pitanja građana koja su upućena poštom ili elektronskim putem. Takođe, narodni poslanik održava sastanke sa predstavnicima nevladinih organizacija, udruženja građana i drugih interesnih grupa i nastoji da inicijative i sugestije i predloge koje dobije od građana afirmiše pred nadležnim radnim telima Narodne skupštine. Narodni poslanik takođe, kao slobodno izabrani predstavnik građana, deluje u javnom interesu građana, kojima je odgovoran za svoj rad i obavezan je da postupa jednako prema svim građanima, bez diskriminacije. Samo da naglasim, trebamo poštovati sledeće opšte etičke vrednosti u našem radu, kako dok smo u ovom visokom domu, tako i van njega, a to su: istina, pravičnost, poštenje, nepristrasnost, odgovornost, integritet, otvorenost i dostupnost. Za nepoštovanje kodeksa mogu se izreći mere opomene i javne opomene. Moram da kažem da podržavam uvođenje novog krivičnog dela za vređanje političara, njihovih porodica i naravno da postoji posebno krivično delo ako se vređaju deca i roditelji političara, a svesni smo svakodnevne torture, kako nad porodicom predsednika Republike Aleksandra Vučića, tako i prema svim članovima SNS. Dobro bi bilo da takav predlog zakona što pre dođe u Skupštinu na razmatranje. Zna se ko napada porodicu – samo ljudi koji su isfrustrirani, koji nemaju u sebi gram morala i ne znaju na koji način drugačije da se bore sa nama, osim lažima, pretnjama i uvredama. A napad na porodicu kao svetinju je ozbiljan napad na državu, pa i samo društvo. Podsetiću vas, što se tiče etičkih vrednosti i kodeksa ponašanja narodnih poslanika, šta je sve radio bivši poslanik Boško Obradović dok je boravio u ovom visokom domu, a to je da je u Narodnu skupštinu Republike Srbije ušao sa kamenom, vređao strašnim rečima i napadao bivšu predsednicu Narodne skupštine gospođu Maju Gojković, fizički napao narodnog poslanika dr Aleksandra Martinovića, fizički napao poslanika Marijana Rističevića, ulazio sa pištaljkom u veliku salu i zviždao, vukao i cepao zastavu Republike Srbije dok ga je skupštinsko obezbeđenje izbacivalo iz sale posle bezbroj opomena predsednice, a znamo da je zastava jedan od simbola svake države. Dalje, pokušaj nasilnog ulaska u Narodnu skupštinu pre samo par meseci. Šta vi gospodo iz opozicije zapravo želite? Da nas vratite 20 godina unazad, u prošlost i nasilnim putem da uđete u parlament i uzmete vlast, pošto na izborima očigledno ne možete? To više ne smemo da dozvolimo da se dešava u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Samo jednu Srbiju imamo i ni jednu drugu. Zato se moramo boriti za nju i sve građane naše prelepe Srbije. Meni je čast i odgovornost što sam deo ovakvog sastava poslanika u Narodnoj skupštini, jer sam sasvim siguran i ubeđen da će ovaj sastav biti upamćen samo po radu i trudu kojim se zalažemo, svi mi narodni poslanici, da našim građanima bude bolje. Podržaću sa zadovoljstvom kodeks ponašanja narodnih poslanika. Takođe, ću podržati sve ostale predloge zakona i odluka koje smo razmatrali na Osmoj sednici Drugog redovnog zasedanja. Živeo Negotin, živela Srbija. Hvala.
Zahvaljujem, kolega. Reč ima narodni poslanik Srbislav Filipović. Izvolite.
Hvala vam, predsedavajuća. Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi građani Srbije koji pratite ovaj televizijski prenos, kodeks je važna tema. Važno je kako se narodni poslanici ophode prema dužnosti koju su dobili, časti koju su dobili od građana Srbije na izborima, da ih predstavljaju u ovom visokom Domu. Važno je i kako se ponašaju van parlamenta. Važno je kako shvataju tu čast koju su dobili, da li je shvataju kao čast, da obavljaju funkciju narodnog poslanika ili kao privilegiju. Mi smo imali veliki zadatak 2012. godine, da napravimo danas paralelu, kako danas funkcioniše parlament. Danas narodni poslanici koji čine vladajuću većinu doživljavaju ovo mesto i ovu funkciju kao veliku čast, a nekada su oni koji razvlače sve nas svakodnevno po raznoraznim portalima i medijima, upravo doživljavali sve ovo kao privilegiju i kao priliku da oni iz jednog ili više mandata, izađu mnogo bogatiji, nego što su u sve to ušli. Obično su kao goli slepci ulazili u ovu Narodnu skupštinu. Pa tako, iz tog njihovog razvlačenja, iz tih njihovih monstruoznih ideja i razmišljanja proizilaze i neka dela, tj. nedela koja čine na svakodnevnom nivou. Ja sam doneo ovde nekoliko pravih primera kako su oni prethodnih dana delovali, pa bi valjalo pošto se time nisu, bar oni mediji koji su, a većina je pod kontrolom tog tajkuna i lopova Dragana Đilasa, većina je pod njihovom kontrolom i evo ja ću pokazati, govorio sam na prošloj sednici o tome da je upravo Dragan Đilas inspirator svih tih nedela, svih tih monstruoznih poziva na likvidaciju predsednika Republike, njegove porodice, na silovanje njegove ćerke, na iživljavanje nad sinovima, izmišljanja, fabrikovanja laži, svakodnevnih. Ne možete zamisliti dokle bolesna mašta Dragana Đilasa može da dospe i dokle taj bolesni um može da dosegne u širenju svojih bolesti i suludih i pomahnitalih ideja. Voleo bih da RTS prikaže ovo što je Koraks napravio. Pogledajte, molim vas kolege narodni poslanici, 19. decembra je ovo izašlo u jednom od njihovih listova. Ja ne mogu to ni da nazovem dnevnom novinom, to je pamflet Dragana Đilasa, politički pamflet Dragana Đilasa. Čemu služi ovo? Čemu ovo služi, kada su oni rekli da smo mi ludaci zato što govorimo o tome da je Dragan Đilas i njihovi mediji inspirišu nekakve kretene, na to da pozivaju na ubistvo predsednika Republike. Oni upravo ovde pokazuju pojedine narodne poslanike kako kopaju raku predsedniku Republike. Čime se bavi jedan karikaturista? Pogledajte ovo. Da li normalan čovek može da sedne i da svoju umetničku, nekakvu ideju izrazi tako što će kopati, crtati grobove predsednika Republike. Ovo može samo goli bolesnik da radi. I ova osoba nije ni za kakav zakon, ni za kakva ispitivanja, ni za kakvu policiju, to je za psihijatrijsko veštačenje, da se ustanovi da li je ta osoba normalna i da li ta osoba može da javnost bilo čime obaveštava, pa i na ovakav način. To je jedan od primera. Imamo drugi primer, koji je bio pre nekih mesec dana, a to je gde oni posebno vole to na "Tviteru", gde je Dragan Đilas između ostalog napisao da će oni i na ulici da se bore za vlast. Zar ovo nisu pravi primeri, sa svog profila, pravi primeri toga, na koji način oni vide politiku, demokratiju, kako to iz njihovog ugla izgleda, kada ne može narod i kada narod neće da takve vidi na vlasti i da ih gleda na vlast, onda oni vide priliku da sa svojim kriminalcima, batinašima i ubicama se udruže i da probaju na silu, na ulici da svrgnu sa vlasti predsednika Republike Aleksandra Vučića i sve one ljude koji su legalno i legitimno izabrani, evo danas u Narodnoj skupštini i na druga važna i odgovorna mesta u Republici Srbiji i na kojima imaju rezultate na koje je cela Srbija ponosna. Zatim, pomenuo sam i pretnje, o silovanjima Vučićevoj deci, naravno, tu nisu izostavljeni poslanici SNS, treba svakodnevno, svakoga odavde ko se usudi da kaže ono što je jedan sud zabranio, da kažemo da je Dragan Đilas lopov. Da pitamo odakle ti 24 miliona prijavljene imovine u evrima? Odakle to. Da pitamo odakle onih 619 miliona baš dok si bio na vlasti? Kako tih 619 miliona, tako pametan, sposoban, genijalan, nisi uspeo da ostvariš u tim prijatnim firmama, kada nisi bio na vlasti, pre dolaska na vlast ili posle? To posle bi bilo nečasno, znači da je pokupio veze, pa je koristio. Pa, pre dolaska na vlast, da si ti, majstore, tada, imao uspešnu privatnu kompaniju, zaradio pošteno svoj novac, prikazao si to, platio si porez u državi u kojoj živiš. Ne. Ti si došao na vlast, vodio si nekakvu fiktivnu, fantomsku kancelariju, za ne znam ni ja šta, bio si direktor, ne znam ni ja čega. Onda si posle toga postao gradonačelnik Beograda, vladao iz dana u dan sa aferama, da ne nabrajamo više, od razno raznih tramvaja, raznih baza gradova, Terazija, mosta, čega sve ne, nameštao tendere, javne nabavke svojim prijateljima, stotine miliona evra pokradene preko toga, pa je zato SNS pre dolaska na vlast obećala donošenje novog Zakona o javnim nabavkama, čime smo stotine miliona evra uštedeli u zadržali u džepovima građana Srbije i zaustavili odlivanje para ovog naroda da ide u džepove tajkuna, da oni mogu da se bahate po raznim Maldivima u radno vreme Narodne skupštine, kao što je radio nesrećni Balša, pa su trošili one silne novce, sećamo se, Kena u Smederevskoj Palanci na pivo i kako je sve to tada funkcionisalo. Pravi primer kako njihovo delovanje javno po raznim njihovim, nazovi, humorističkim emisijama, raznim političkim tok šovovima koji organizuju, itd. čemu to, rezultira na kraju. Pokazaću na "Jutjub" kanalu koji uređujem, izvesni Kristijan Takac, napisao je komentar, mene je sramota i ovo da čitam javno, zato ću to da prikažem, gde ta osoba upućuje nakon nekoliko dana mojih isticanja Dragana Đilasa i poziva toga da odgovori odakle 619 miliona i nazivanje njega lopovom, da dobijemo ovakvu čestitku, gde javno ti ljudi koji podržavaju nasilno menjanje vlasti u državi Srbiji i koji su inspirisani, da kažem, delovanjem mafijaškim, tajkunskim, kriminalnim Dragana Đilasa, pozivaju na silovanje moje majke i moje maloletne ćerke javno i eksplicitno, direktno, bez ikakve dileme. Ako nekog ovo u Srbiji zanima od medija, ja ću ovo i da mu dostavim, nema nikakvih problema, pa da vidimo da li više vrede lažne suze kupljene u apoteci Dragana Đilasa i ono nameštanje, aj sad počni da plačeš, ili kada se preti predsedniku Republike i njegovoj deci, ili bilo čijoj deci u Republici Srbiji, da li bilo čije dete u ovoj zemlji sme da bude žrtva zbog toga što se njegovi roditelji bave nekim poslom koji se ne sviđa nekom kriminalcu. Meni je čast kada bilo koga od mojih kolega razvlače po njihovim medijima. To je dobro, to je sjajno, znači, nešto ste dobro uradili za svoju zemlju. Jer kada oni koji su ostavili dugove, nesreću, ruševine na sve strane od ekonomskog sistema, vojske, policije, sve je propadalo za vreme njihove vlasti, dođemo mi koji predvođeni predsednikom Republike Srbije, Aleksandrom Vučićem podignemo ovu zemlju na noge, postane ponosna, čvrsta, stabilna, da može da se pohvali da je jedna od najuspešnijih po privrednom rastu, najuspešnija u ovom momentu u Evropi, a sa druge strane, imate te ljude koji se ovim, ovakvim stvarima bave. Jasan je izbor za građane Srbije, nikakve dileme nema, većina građana u Srbiji su pristojni i normalni ljudi. Oni od nas traže da pristojno i ovde komuniciramo, da govorimo o temama dnevnog reda, danas o kodeksu, o kodeksu ponašanja narodnih poslanika, kako oni vide parlament Republike Srbije. Ja ne mogu da zamislim da je na neku nesreću neko od njih danas ovde na šta bi to ličilo. To ne bi bila Skupština, to bi bio cirkus, jer bi oni pokušavali da od ovog parlamenta naprave ruinu u onom moralnom smislu, apsolutnu ruinu. Građani Srbije to nisu na izborima dozvolili. Razgovaramo sa građanima i oni kažu - ne želim da u prenosu gledamo svađu, pljuvanje, ružne reči, hoću da čujem zašto je neko rešenje koje ste predložili nije dobro iz nekog drugog ugla ili hoću da čujem argumente s vaše strane zašto je potrebno doneti neki zakon, neko zakonsko rešenje baš tako kako je predloženo, kako će to na moj život da utiče bolje, kako ću da imam veći standard, veću platu, veću penziju, to je ono što me zanima, da li ću moći detetu da platim školarinu, da mu kupim patike, a ne da oni na svojim portalima vode diskusiju da li neko ima duks od 70 evra Kažite mi odakle Đilasu te vile od toliko miliona? Odakle tih 40 nekretnina. Bata Gojko se namučio noseći sigurno gajbice ili ko zna šta je radio u svom životu da bi steko tih 40 nekretnina, mukica. Treba stvarno da mu čestitamo. Treba se mnogo mučiti, pa 40 nekretnina steći, dok građani Srbije nisu mogli da steknu ni jedan stan od 30 kvadrata za vreme njihove vlasti. Onda oni govore u svojim emisijama ko se kako ponaša u Narodnoj skupštini Republike Srbije i da li smo mi istinski predstavnici većinske Srbije. Pa, naravno, većinska Srbija, pristojna, kažem, moderna, želi Srbiju koja napreduje, koja se razvija, koja se zapošljava, koja radi, koja želi da uči, koja želi da se usavršava svakoga dana, a ne da se usavršava tako što će da se svađa, već tako što će da ide u biblioteku da uči strane jezike, da čita knjige, da radi na sebi. Ne možete to sa takvima na vlasti kao što su oni bili. To je bila gola borba za opstanak za egzistenciju, da ovaj narod preživi samo to vreme dok dočeka da neko drugi dođe na vlast i dočekali su državnika, a ne političara. Opet kažem više puta, dočekali su državnika Aleksandra Vučića da stabilizuje jednu zemlju, da se udari šakom od sto i da se kaže - dosta pljačke, dosta otimačine, dosta politikama laži. Ne možete sada da kažete da autoputevi koji smo izgradili da ne postoje. Ne može niko da kaže da je sto puta otvoreno po kilometar autoputa, kao što su oni radili. Ne možete za obilaznicu oko Beograda da kažete da ne postoji, kada postoji. Svi se sećate koliko su puta na svojim medijima otvarali obilaznicu oko Beograda. Od 2000. godine, pa do 2012. godine, maltene, svake godine smo slušali - sledeće godine se završava. O metrou smo slušali 50, 60 godina unazad i niko ništa nije uradio, a sad znamo tačno i kada će da krene da se radi, kada ćemo imati prvu liniju metroa. Dakle, 2027, 2028. godine će već prvi ljudi da se voze u metrou u Beogradu. To znamo, a znamo i da će to da bude, zato što je sadašnja gradska vlast odgovorna. Svako dato obećanje je održala svojim građanima i na tome se bazira politika Srpske napredne stranke. Pažljivo da sagledamo šta su potrebe građana Republike, šta je neophodno da se uradi u kom momentu u državi, vidimo s čime raspolažemo, šta nam fali, uradimo sve da bismo ispunili ta obećanja, ispunimo obećanja, izađemo na izbore, osvojimo većinu u parlamentu i onda dođe neko da nas diskredituje. Dođe vam lopov i kriminalac sa svojim nazovi novinarima i ko zna čime sve da piše raznorazne bljuvotine o svima nama. Pa, što ovo ne objave? Što pretnje silovanjima ne objavljuju? Što ne objavljuju da ovaj ludak izopačeni preti nasiljem na ulicama Beograda? Što to ne objavljuju? Što ne objave od ovog ludaka Koraksa karikature? Što to niko ne objavi? Što to ne sme da objave? Zašto to treba da se sakrije? Što građani Srbije to ne smeju da vide? Zašto je jedina prilika u direktnom prenosu na sednicama Skupštine da ljudi to vide? Ja vas molim da svi zajedno budemo odgovorni, da ovo shvatimo kao veliku obavezu i veliku čast, a verujem da građani Srbije to vide i da na pravi način sve to znaju i da procene i da ocene. Hvala vam.
Zahvaljujem, kolega. Narodni poslanik Miloš Banđur ima reč. Izvolite.
Uvažena predsedavajuća, uvažene koleginice i kolege narodni poslanici, juče i danas imali smo priliku da od kolege koji su ovde u više mandata čujemo o detaljima ponašanja pojedinih ljudi koji se ne nalaze u ovom sastavu, a bili su nekada narodni poslanici, o ponašanjima koja, naravno, njima ne služe na čast i nisu u skladu ni sa etičkim ni sa moralnim vrednostima. Naravno, ja sam tada kao građanin preko sredstva javnog informisanja imao priliku da ponešto od toga vidim, a nadam se i drugi građani Republike Srbije. Čast je biti narodni poslanik i čast je biti među ove skromne i pristojne ljude, što je moj zaključak nakon četiri meseca boravka u ovom domu. Kažem, prvi put sam ovde. Ovo je moj prvi mandat, ali zaista se osećam vrlo prijatno među ljudima koji su skromni i koji su potpuno pristojni i za koje nadam se nije bilo potrebe pisati i sačinjavati ovaj kodeks, jer bi se velika većina ljudi i bez kodeksa ponašala onako kako treba i kako dolikuje. Kodeks koji je pred nama je zapravo jedan podsetnik za narodne poslanike, skup njihovih prava, obaveza i dužnosti, koji su definisani i Ustavom i zakonima, kao i Zakonom o sprečavanju korupcije, ali i podsetnik kako se treba odnositi prema građanima, prema našim biračima, odnosno ljudima koji su ih birali, ali i u nekoj međusobnoj komunikaciji unutar samog parlamenta. Dopada mi se posebno onaj deo koji se odnosi na komunikaciju poslanika i građana koji su ga birali. Ta obaveza prisustvovanja javnim skupovima, tribinama, prijama građana u poslaničkoj kancelariji, komunikaciji putem imejla i odgovaranje na pisma građana je nešto što je zaista i do sada bilo karakteristika rada jednog većeg broja mojih kolega, ali ta obaveza komunikacije i rešavanja problema građana nemeće i onu drugu obavezu, da ministarstva i državni organi sarađuju sa poslanikom i budu revnosni u pružanju odgovora i pružanju informacija kako bi poslanik kao posrednik između građana izvršne vlasti mogao da odgovori svojoj funkciji. Takođe, dopada mi se i deo koji se tiče odnosa prema medijima. Potpuno se slažem da poslanik mora da bude otvoren prema sredstvima javnog informisanja i da svaki svoj stav obrazloži, odnosno za svaku njegovu poziciju, za svaki zauzet stav on mora da ima i jasno javno obrazloženje zašto je takvog mišljenja i zašto takvu poziciju zauzima. U jednom delu Poslovnika kaže se, što takođe podržavam, da mobilni telefoni i druga sredstva mogu da se koriste na način da se ne ugrožava tok sednice, ali bih dodao – ne samo mobilni telefoni i druga tehnička sredstva, već ukupno ponašanje poslanika na samoj sednici u ovoj sali mora da bude tako da on ne ugoržava govornike i ne ugrožava tok sednice. Ponekad se desi, toga smo svi bili svedoci, određen žamor iznad dozvoljenog nivoa u trenutku kada neko govori i imali smo par situacija da su sami govornici molili kolege koji se nalaze u njihovoj neposrednoj blizini da se utišaju kako bi mogli da nastave svoju diskusiju, jer to može da ometa onoga ko govori. Verovatno se to ne čuje na poziciji predsedavajućeg i predsedavajući nije u stanju uvek da po Poslovniku reaguje i da opomene one koji isuviše glasno pričaju, ponesu se i prosto ne obrate pažnju da u njihovoj blizini neko diskutuje i da mu je potrebna koncentracija. Znači, to nije upisano, ali mislim da je to nešto čega svi u buduće treba da se pridržavamo. Ovde bih skrenuo pažnju na jedan detalj koji sam uočio, a to je da pojedini poslanici ili predstavnici malih poslaničkih grupa, koji imaju prvenstvo izlaganja, prvenstvo diskusije, dođu ujutru, kažu ono što imaju, što je često suprotno stavu većine, izazovu polemiku i nestanu i nema ih. Nema ih toga dana, nema ih u sredu, u četvrtak dođu ili ne dođu, kada je na dnevnom redu, odnosno kada se vrši glasanje po svim tačkama dnevnog reda, što ja smatram nedovoljno kolegijalnim ponašanjem. Znate, ako dođete, iznesete svoj stav, koji je kritički prema većini, koji se protivi stavu većine, onda budite tu, slušajte, saslušajte šta ta većina ima vama da kaže, da odgovori, a ne da jednostavno kažete i odete, izgubite se sa zasedanja. Pazite, to jeste pravo svake poslaničke grupe, svakog narodnog poslanika, ali ja sada govorim o tome da li je to korektno, dovoljno korektno ili nije dovoljno korektno. Ja smatram da takvo ponašanje nije dovoljno kolegijalno i korektno. Takođe, mislim da je jedna od obaveza narodnog poslanika prisustvovanje sednicama Skupštine. Jedan veliki deo poslanika, najveći deo zaista revnosno ispunjava tu svoju obavezu. Međutim, imam utisak da jedan deo poslanika uopšte ne prisustvuje sednicama Narodne skupštine ili to čini izuzetno retko. Ja se sada pitam koja to druga obaveza može da bude preča od obaveze vršenja funkcije narodnog poslanika? Tu bih se dotakao člana 13. predloženog kodeksa, koji kaže da narodni poslanik može da druge funkcije vrši u skladu sa propisima koji ograničavaju vršenje drugih funkcija. Tu se verovatno misli na Zakon o sprečavanju korupcije, na onaj deo koji definiše kumulaciju funkcije, odnosno mogućnost kumulacije funkcija. Moram da podsetim da je funkcija narodnog poslanika, kao i funkcija odbornika, izvorna funkcija i sve one funkcije koje su izvorne, neposredne, koje se stiču neposredno od građana, ne podležu oceni agencije, ali neke druge funkcije, koje mogu biti dodatne, za njih mora da postoji saglasnost agencije. Naravno, pre toga mora da postoji saglasnost odgovarajućeg odbora Skupštine, a potom i procena agencije da li je takva funkcija u skladu sa, recimo, funkcijom narodnog poslanika, da li ona ometa narodnog poslanika u vršenju njegove osnovne funkcije ili ne, kao i da li postoji određeni sukob interesa ili ne. Znači, ovde se ne radi samo o sukobu interesa, nego uopšte, da li neka druga funkcija ide prosto uz funkciju narodnog poslanika. Moj lični stav je da funkcije direktora velikih javnih preduzeća i ustanova, koji zahtevaju celog čoveka, čoveka 24 sata dnevno, ne idu uz funkciju narodnog poslanika. Prosto, ne možete da budete u jednom trenutku na dva mesta. Ne možete da budete i tamo i ovamo. Ja lično smatram da je funkcija narodnog poslanika velika čast i velika privilegija za svakog onog koji obavlja i ona traži celog čoveka. Ako zaista narodni poslanik funkciju vrši u skladu sa Poslovnikom, zakonom, pa i ovim kodeksom, koji treba da bude usvojen, gde se definišu sva njegova prava, obaveze, odgovornosti itd, on nema dovoljno vremena za neku drugu izuzetno zahtevnu funkciju. Funkcija narodnog poslanika ne može da bude samo privezak ili samo orden kojim će neko da se okiti. Meni je zaista drago što među mojim kolegama iz SNS nema takvih slučajeva, bez obzira što nas ovde ima najviše, ima nas 180, apsolutno nema takvih slučajeva. Ja bih se dotakao jedne teme koja nije strogo vezana za Poslovnik, ali nadam se da ćete da me razumete. Ja prvi put dolazim ovako neposredno do same zgrade doma Narodne skupštine i jedan utisak, mogu slobodno da kažem, stečen očima običnog građanina, želim da vam iznesem, a to je da ja smatram da treba naći drugo rešenje za parkiranje automobila. Prosto, mislim da nekoliko stotina automobila oko samog doma Narodne skupštine nisu najadekvatnije rešenje, da to parkiranje treba rešiti na drugi način, putem korišćenja garaža koje se nalaze u blizini. Naravno da štićene ličnosti, zna se kako treba da dolaze i odlaze, tu postoji određena procedura, ali da svi mi ostali ne treba da se tu parkiramo, ali naravno, ljudi moraju da se tu parkiraju dok im se ne pronađe neko drugo rešenje. Sve to ostavlja jedan pomalo čudan utisak. Radi se o izuzetnom zdanju. Ova zgrada izaziva posebne emocije kod svih nas koji smo građani Republike Srbije, izaziva izuzetno poštovanje. Ona je remek delo arhitekture i spomenik kulture. Mislim da prostor oko same zgrade mora da bude oplemenjen i uređen na jedan drugačiji način. Apelujem i da se ukloni ova privremena ograda, koja ne znam čemu služi. Takva ograda se postavlja na utakmicama ili nekim događajima, skupovima, par sati, a onda se ukloni. Vidim da par meseci stoji ispred Narodne skupštine. Ne vidim njen smisao. Ne vidim da postoji potreba da ta ograda nas štiti od bilo koga, a kažem, naravno, štićene ličnosti imaju svoje procedure ulaska, dolaska i odlaska. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Prema listi prijavljenih govornika, reč ima Aleksandar Mirković. Izvolite.
Hvala, poštovana predsedavajuća. Uvažene koleginice narodne poslanice i kolege narodni poslanici, mislim da su prethodni govornici jako dobro svi diskutovali o ovom predlogu kodeksa koji se danas nalazi pred nama. Posebno bih se osvrnuo na diskusiju mojih kolega gospodina Martinovića i gospodina Milenka Jovanova, koji su temeljno do detalja objasnili šta ovaj kodeks predstavlja, šta ovaj kodeks znači i zbog čega neke stvari danas rešavamo, iako oni koji ovaj kodeks kritikuju, kada su bili u prilici da reše, nisu rešili, niti su usvojili. Međutim, ono što meni posebno privlači pažnju jeste činjenica da ovaj kodeks ćemo usvojiti mi, ali opet ljudi koji izazivaju mržnju u našoj zemlji, koji podstiču i pretnje i pozive na ubistva i predsednika Aleksandra Vučića, njegove porodice, evo, čuli smo i kolegu poslanika Srbislava Filipovića, svako od nas je prošao kroz tog njihovog toplog zeca. Ali, oni će opet biti izuzeti iz bilo kakvog pravila ponašanja i opet ćemo biti u situaciji da je ljudima koji danas predstavljaju jedan deo opozicije apsolutno sve dozvoljeno, a da nama čak nije dozvoljeno i da kažemo i ponovimo one pretnje koje smo dobili ili sugerišemo na sve ono što svakodnevno proživljavamo. Pitanje koje se takođe postavlja i nameće jeste da li je ovaj kodeks dovoljan da promeni svest u pojedincima i da li ćemo sa ovim kodeksom uspeti da dođemo u situaciju da nam se nikad više ne ponovi da jedan poslanik nasrne na drugog poslanika samo zato što pripada drugoj političkoj stranci, opciji? I, da li ćemo doći u tu svest da se, evo, ovde, pa nekih desetak metara od mene, napadne ministar, da se za revere hvataju ljudi samo zato što se to ne sviđa Bošku Obradoviću, a po komandi Dragana Đilasa? Ovaj Kodeks je jako dobar i slažem se da je on samo temelj nekih narednih odluka i ponašanja narodnih poslanika u nekom narednom periodu, ali za dve godine ćemo imati parlamentarne izbore ponovo. Ako se taj deo opozicije osmeli da izađe na izbore i nekim čudom pređu cenzus, postavlja se pitanje kakvo će oni ponašanje ovde sprovoditi i da li će odredbe koje su predviđene ovim Kodeksom biti dovoljne da u parlamentu imamo normalnu diskusiju ili će oni opet pokušati da od ovog parlamenta naprave cirkus? Iako sam prvi put narodni poslanik, pratio sam svako zasedanje i pratio sam ponašanje određenih poslanika koji su predstavljali taj Savez za Srbiju. Njima je jedini cilj i zadatak bio, po komandi Dragana Đilasa, da ovaj dom što više unize i da ga degradiraju na svaki mogući način. Ako jedan poslanik dozvoli sebi, ne znam iz koje pameti, da svira gitaru ovde, drugi da unosi kamen i da ne znam time šta pokušava da predstavi, onda da pištaljkom ovde provocira svakog. Nameće se pitanje šta je novo što mogu da izmisle i šta će sledeće ponuditi ako i kojim slučajem i pređu cenzus za dve godine. Mislim da pored ovog kodeksa mora da se radi na još nekim stvarima, a to je svest u ljudima koji danas pokušavaju da se dočepaju vlasti i da dođu na vlast bez podrške građana Srbije. Smatram da, pre svega, moje kolege iz PG Aleksandar Vučić – Za našu decu do sada ni jednom nisu bilo šta drugo uradili od onoga kroz šta svakodnevno prolazimo mi kao ljudi koji predstavljamo SNS. Niste čuli nijednog mog kolegu da je uputio otvorenu pretnju ili pozvao na ubistvo bilo koga od naših političkih neistomišljenika, a mi smo svaki dan izloženi tome. I to im nije dovoljno, već kada iz ovog plenuma, iz ove sale pomenemo kroz šta prolazimo o nama se prave emisije, danima i nedeljama se satanizujemo, provlačimo kroz najgore blato, samo zato što smo postavili pitanje da li je to normalno i zapitali se, zatražili od nadležnih institucija da li će reagovati. Mislim da su prethodne kolege dotakli se svega onoga što zanima i građane kada nas pitaju – a zašto je to nekome dozvoljeno, a vama nije dozvoljeno ni da pitate samo. Mislim da će ovaj Kodeks unaprediti i dijalog i funkcionisanje samog parlamenta, ali kao što i znate, poštovani poslanici i dragi građani Srbije, za dijalog je uvek potrebno dvoje. Pričao sam već o tome, diskutovao. I kada je organizovan dijalog na FPN, predstavnici SNS su se odazvali svakom tom sastanku. Ali u nedostatku argumenata, rezultata ili bilo kakve ideje, a sa ciljem da samo nekako pobegnu u taj bojkot i sakriju se od izbora, ti ljudi koji danas pozivaju na nekakav dijalog, oni su pobegli od tog dijaloga, sakrili se i to im je bio izgovor da bojkotuju izbore. Time ću završiti, jer verujem da ima još kolega poslanika koji žele da iskoriste vreme naše PG, ovakav Kodeks i ovakvo ponašanje i potrošeno vreme koje će biti sigurno do kraja istrošeno naše poslaničke grupe, samo pokazuje koliko je nama stalo da unapređujemo rad parlamenta i da unapređujemo opšti dijalog. Niko iz SNS nikada nije pobegao ni od jednog pitanja novinara, niti je ikada pobegao od bilo kakve vrste dijaloga. Za razliku od ljudi koji su upropastili našu zemlju, iza SNS i politike Aleksandra Vučića stoje konkretni rezultati, data, ali pre svega ispunjena obećanja. Zato sam ponosan i zato ću sa velikim zadovoljstvom podržati ovaj Kodeks, jer je ovaj Kodeks u skladu sa svim vrednostima koje mi zastupamo, ali je pre svega u interesu građana naše zemlje, jer će najbolje moći da ocene rad parlamenta i narodnih poslanika, kao i stranaka, kada u otvorenom dijalogu, uz dužno poštovanje, što nama svakako odgovara više nego njima, iznosimo argumente i diskutujemo o tome ko je šta uradio, a ko ima bilo kakvu drugu viziju Srbije. Uveren sam da ćemo ovaj kodeks usvojiti, ali isto tako sam i uveren da nakon sledećih izbora ovi ljudi koji danas kritikuju ovaj Kodeks kritikovaće ga i tada, ukoliko se osmele da izađu na izbore i pređu cenzus, jer tada, poštujući ovaj Kodeks, neće moći ni da nam prete, ni da pozivaju na naše ubistvo, ali onda će to njima verovatno biti nedostatak neke demokratije. Pozvao bih sve poslanike da podrže ovaj Kodeks, a uveren sam i da nas u narednom periodu čekaju odluke od velike važnosti za Srbiju i sve naše građane, jer politika SNS i Aleksandra Vučića uvek će biti interes naših građana na prvom mestu i bolji život za sve nas, za svu našu decu i generacije koje dolaze. Hvala vam. Živela Srbija.
Zahvaljujem, kolega Mirkoviću. Reč ima narodni poslanik Uglješa Mrdić.
Zahvaljujem, predsedavajuća. Uvažene kolege narodni poslanici, građani Srbije koji nas gledaju, želim da vam kažem da se pred nama nalazi jedan odličan Kodeks. Ovaj Kodeks je sastavljan dugo, dugo se raspravljalo i slažem se sa svim onim što su rekle moje kolege što se tiče Kodeksa o ponašanju narodnih poslanika. Moram da istaknem da sa jedne strane mi se zalažemo da mi kao narodni poslanici budemo ono što treba da budemo, to je da budemo u službi naših građana, servis građana. Moramo da se ponašamo dostojanstveno i što se tiče javnih nastupa i kada obilazimo naše komšije i kad šetamo ulicom i u ovom visokom domu i u odnosu prema zaposlenima i divnim policajcima ispred zgrade i svim zaposlenima u ovom visokom domu. Sa druge strane, imamo one aktere na političkoj sceni koji, blago rečeno, ne znaju da se ponašaju jer su bahati. Jedan deo njih učestvovao je u teškim kriminalnim i korupcionaškim radnjama i oni nas kritikuju. Kako nas kritikuju? Oni ne samo da nas kritikuju, nego prete našim porodicama, prete predsedniku Republike, prete rukovodstvu Narodne skupštine, a ko su ti ljudi? To su Dragan Đilas i njegovi saborci. Đilas i njegovi saborci su prethodnih godina i u toku ove godine upadali ovde u Skupštinu, želeli da pale, želeli da otimaju, napadali gospodina Aleksandra Martinovića na sastanku Administrativnog odbora, ovde se rvali, upadali u Kabinet nekadašnje predsednice Skupštine, upadali sa motornim testerama, pretili, želeli da pogase kamere i kao što smo čuli od gospodina Arsića i od gospodina Atlagića i Rističevića, iskusnijih mojih kolega i neretko tukli svoje političke neistomišljenike. Međutim, zahvaljujući isključivo građanima Srbije koji su apsolutnu većinsku podršku dali onima koji su ovde u parlamentu, a prvenstveno našoj listi „Aleksandar Vučić – Za našu decu“, takvi ljudi poput Dragana Đilasa, Boška Obradovića, Srđana Noga, Balše, Kene i drugih nisu danas u ovome parlamentu, ne zato što mi to ne dozvoljavamo, nego zato što su to rekli građani Srbije. Neće više većinska Srbija da gleda bahatost, kriminal i korupciju. Većinska Srbija želi ono što je rekla i na izborima, želi politiku Aleksandra Vučića, SNS i koalicionih partnera. Želi politiku za budućnost naše dece, za budućnost svih građana. Ta politika je sprovođenje i ovog Kodeksa, jer mi evo sada prvi put u istoriji donosimo ovaj etički Kodeks o ponašanju narodnih poslanika, jer želimo da pošaljemo jednu poruku svim akterima na političkoj sceni i celoj Srbiji da je SNS i Aleksandar Vučić su za mir, demokratiju, stabilnost, za jedno dostojanstvo na političkoj sceni. Mi prvi želimo da čujemo kritiku na naš račun, ali kritiku na jedan dostojanstven način. Što se tiče mene kao narodnog poslanika, neka me opozicija kritikuje za sve živo i politički neistomišljenici, ali nemojte molim vas vređati porodice i pretiti porodicama i predsednika Republike i porodicama svih aktera na političkoj sceni, parlamentarnih i vanparlamentarnih, pozicionih i opozicionih. Ovaj Kodeks je dobar i ja sam ubeđen i ovom prilikom i pozivam sve moje kolege da ga izglasaju i ovaj Kodeks će biti poštovan. Ovde svi narodni poslanici, a imao sam prilike gotovo sve da upoznam u ovom sazivu, ponašaju se dostojanstveno, ponašaju se onako kako treba da se ponaša narodni poslanik i to je dobro. Kodeks je odličan, da se ne ponavljam sa mojim prethodnim govornicima, ali se nadam se da će u jednom trenutku doći do nekog kodeksa, do nekog pravila o ponašanju i onih drugih aktera na političkoj sceni koji nisu poslanici. Šta ćemo sa ponašanjem vanparlamentarnih stranaka? Šta ćemo sa medijima? Šta ćemo sa pretnjama tzv. analitičara, nevladinih organizacija? Šta ćemo onima koji bi da biju političke protivnike na sceni? Šta ćemo po pretnjama po tviterima, Fejsbuku, internetu? Dragi građani, da li vi vidite našta liče Fejsbuk, Tviter, Instagram nalozi narodnih poslanika? Znate na šta liče? Liče na mete. A, znate od strane koga? Od strane Đilasa, Marinike Tepić, Boška Obradovića i njihovih saboraca. Oni svaki naš Tviter, Fejsbuk, Instagram nalog koriste da stavljaju mete da prete. Čuli smo i šta su uradili kolegi Srbislavu Filipoviću. Nema dana da ne prete i mladim našim kolegama i iskusnijim. Kada će to biti uređeno? U više navrata smo govorili i o visokotehnološkom kriminalu i o reakciji ili nereakciji tužilaštva i policije. Ajmo molim vas da imamo na političkoj sceni jednu mirnu i dostojanstvenu i demokratsku situaciju i atmosferu. Mi to ovde u Skupštini imamo i ovaj kodeks će to da pojača. To nije sporno. Šta ćemo što se tiče svih onih napada na nas narodne poslanike, državne funkcionere, funkcionere lokalnih samouprava? Ovaj parlament kao visoki dom, kao zakonodavno telo je svaki dan 24 sata sedam dana u nedelji izložen najgorim mogućim napadima. Ko će da zaštiti Skupštinu Srbije? Da li ima neki kodeks koji će da zaštiti nas narodne poslanike od monstruoznih i sramnih napada? S druge strane, mi narodni poslanici, koji smo izabrani od strane naroda, treba da budemo primer svima. Tu nema dvostrukih aršina. Mi moramo da budemo prvi kažnjeni ako se ne ponašamo i u skladu sa kodeksom i u skladu sa pravilnicima i u skladu sa Poslovnikom i u skladu sa zakonom. To nije sporno. Ja sam ubeđen da će narodni poslanici liste Aleksandar Vučić – za našu decu i glasati za ovaj kodeks i poštovati ovaj kodeks. S druge strane, apelujem na javnost na građane Srbije da daju podršku nama narodnim poslanicima da bi mogli da budemo ono za šta nas je isti taj narod birao, da budemo servis građana u službi građana, da možemo da sprovodimo najbolju politiku u Srbiji, najbolju politiku u regionu, a za mene i najbolju politiku u Evropi. To je politika Aleksandra Vučića, a to je politika za našu decu. Hvala.
Zahvaljujem. Pre nego što pređemo na sledeće govornika samo jedno obaveštenje. Preostalo vreme Poslaničke grupe Aleksandar Vučić – za našu decu je šest i po minuta. Naredni govornik je Adam Šukalo. Izvolite.
Zahvaljujem. Iako je važna tema biće dovoljno ovih šest i po minuta da ja nešto kažem o kodeksu ponašanja narodnih poslanika. Poštovana predsedavajuća, poštovani narodni poslanici, pred nama je, kao što smo bezbroj puta ponovili juče i danas, kodeks ponašanja narodnih poslanika. Ja bih rekao mnogo važnije. Pred nama je i jedna prekretnica u smislu svega onoga što u budućem javnom obraćanju ovde ispred Narodne skupštine Republike Srbije u političkom životu Republike Srbije treba ovaj kodeks i znači. Mi smo sa naše strane kao poslanička grupa SNS učinili sve i preko Administrativnog odbora da podržimo i kao što vidite moje cenjene, uvažene kolege su se redom izjasnile da će podržati ovaj kodeks. Međutim, kodeks kao kodeks je samo jedna ili deset stranica napisanog teksta. On ne vredi ako neće biti upotrebljavan i ako opšti dijalog koji je potreban u našem društvu kao nasušna potreba ne bude kodeks za sve. Sve struke i lekarske i advokatske i bilo koje druge imaju svoje kodekse, pa tako je u redu da i u politici i u Narodnoj skupštini narodni poslanici usvajaju kodekse o svom načinu ponašanja. Osvrnuću se samo na osnovna načela i na ono što je najvažnije i u odnosu na sve ovo što su govorile moje uvažene kolege, da se ne ponavljam sa njima. Pročitaću jedno od osnovnih načela, gde se kaže da narodni poslanik u članu 2. ostvaruje stalni i neposredni kontakt sa građanima u poslaničkim kancelarijama, na tribinama i drugim javnim skupovima, kao i odgovaranje na pitanja građana koja su upućena poštom ili elektronskim putem. Moram da kažem nešto afirmativno ispred svoje političke stranke i da kažem, pošto sam dobro upućen i na određen način i koordinišem na nivou republičkom upravo tu aktivnost, a to je neposredni kontakt svih naših funkcionera, prvenstveno narodnih poslanika, ali i pokrajinskih poslanika, većnika, odbornika, gradskih funkcionera, svi mi u SNS imamo potrebu, obavezu, želju i svakodnevno ostvarujemo neposredan kontakt sa građanima. Koji je neposredan kontakt? Onaj kontakt koji ne podrazumeva o tome ko će šta i kako koga da kvalifikuje kroz ovaj etički kodeks i ko će kakvu ružnu političku poruku da uputi o kome, već onaj koji građani Republike Srbije primarno čekaju od nas, a to je da budemo u funkciji ostvarivanja njihovih prava i interesa. Upravo tu narodni poslanici i upravu tu političke stranke stupaju na snagu. Šta je drugo politička partija nego posrednik između ostvarivanja interesa i mogućnosti da se ostvari određeno pravo pred određenom institucijom između građanina i te institucije. Mi upravo to radimo, radimo sistematizovano i radimo kao vojska koja je u funkciji smo narodu. Svakodnevno u našim stranačkim kancelarijama, a i tamo gde su naši funkcioneri mi primamo građana. Na hiljade i hiljade građana su u proteklom vremenskom periodu obavili razgovore sa našim funkcionerima. Mi smo svaki problem zabeležili i pokušali da pošaljemo onu ključnu poruku – da, mi smo tu u funkciji da ostvarimo sve ono što je neophodno da bi vi došli do određenog prava ili da bi rešili određen problem. Ako ništa, mi ćemo saslušati vas. Kojom porukom? Pa tome da ćemo mi vaš problem uputiti pred nadležnu adresu ili će naši pravnici koji rade u pravnoj službi, pravnim odborima naše stranke napisati neku molbu, žalbu, neki zahtev kao besplatnu pravnu pomoć. Mi to radimo zato što imamo kadrove, zato što imamo znanje, zato što imamo i funkcionere na odgovornim mestima koji su spremni ne da zloupotrebljavaju bilo šta, već da ubrzaju procedure koje su građanima omogućene zakonskim aktima. Upravo je to uloga svake političke partije. Upravo je to ključna uloga svakog narodnog poslanika, a nije uloga svakako da se blatimo ovde. Nije dobro u ovoj atmosferi ako usvajamo ovaj etički kodeks da sve drugo što postoji u politici ide upravo u suprotnom pravcu. Moram da kažem, iako mi imamo ovakvu potrebu, i ako imamo potrebu kao što je rekao naš šef juče ovde obraćajući se, naše poslaničke grupe, da imamo obavezu i dalje kao što smo imali do danas, da odgovaramo i medijima, ali i mediji koji izveštavaju iz Narodne skupštine imaju obavezu ovde da izveštaju na jedan način koji je potpuno objektivan, istinit i nije zlonameran. Objasnite mi. Uzeću primer iz jednih dnevnih novina danas. Nažalost, to je tabloid Dragana Đilasa koji izlazi na dnevnom nivou i objasnite mi kakvo je ovo izveštavanje, pokazaću treću stranicu koja je udarna stranica, gde kaže – Martinović prihvatio Orlićeve amandmane, pa ide tekst, a ispod teksta ima jedna fotografija, a ispod te fotografije piše – Mariniki Tepić u glavu čekić. Tako piše ovde na ovoj stranici, a ja hoću da poručim sledeće – gnušam se svakog vida pretnje i svakog grafita koji je upućen prema bilo kome i osuđujem ga. Urednike ovakvih novina koji hoće gospodina Orlića, gospodina Martinovića da stave u kontekst ovakvog ružnog izveštavanja, ovakvim podvaljivanjem, imputiranjem da stvore da se ovakva atmosfera pravi u Narodnoj skupštini neka im je na čast, ali bi im bila obaveza i po kodeksima koje oni imaju i u svojoj novinarskoj struci da se izvine i gospodinu Martinoviću i gospodinu Orliću i SNS. Naravno, mi to nećemo gledati u dnevnicima Dragana Đilasa, odnosno na onim televizijama kojima Dragan Đilas upravlja. Naravno, mi tu poruku nećemo gledati nažalost u dnevnim novinama koje uređuje Dragan Đilas. Toliko.
Zahvaljujem kolega. Reč ima prof. dr Jahja Fehratović. Izvolite.
Zahvaljujem, uvažena predsedavajuća. Ovo što se juče i danas dešava i što je jako važno za, kako nas narodne poslanike, tako uopšte celokupno naše društvo u državi Srbiji, jeste jedna stvar koja je vezana za kolektivni društveni dogovor. Dakle, ono što nas u individualnom smislu čini pojedincima, sa svim onim što mi jesmo u sastavu vlastitog identiteta danas ovde i ovih dana svedočimo kao nešto što treba upotpuniti sve ono što smo do sada imali, tj. kao jedan kolektivni čin odgovora naroda kroz svoje narodne poslanike da je vreme destrukcije suštinske vrednosti prošlo i prolazi, a da ovo što radimo jeste jedna kvalitetna, važna rekonstrukcija, rekonstrukcija svih onih datosti koje su u temeljima moralnosti svakog od narodnih poslanika i koje u stvari ovako sastavljene u sklopu jednog mozaika čine onu vrednost koja bi trebala biti suštinska, u pogledu vraćanja elitizma u ovaj časni dom koji je, nažalost, u prethodnom periodu i te kako bio narušen i narušavan. Zato ćemo i mi kao narodni poslanici Stranke pravde i pomirenja ovaj kodeks svesrdno podržati, ali isto tako insistirati da on bude uzor, urnek, i onima izvan ove skupštinske sale kako trebamo i dalje raditi kako bismo izlečili naše društvo i vratili ga na one duhovne vrednosti koje su u temeljima svakoga od naroda koji ovde žive, koji u stvari svoju etičku i moralnu, duhovnu vrednost baštine iz svojih duhovnih baština, iz duhovnih vrednosti, a tome govore i svete knjige, na kraju krajeva, svih naših naroda. Tako, ono što jeste ključno i zašta se trebamo zalagati i što jeste našte glavno oružje ovde kao narodnih poslanika jeste reč, reč kao temeljna važnost i vrednost koju mi imamo i kojom raspolažemo kada upućujemo bilo kakve kritike, odnosno bilo kakvo obrazloženje što trebamo reći. Zato se i u Bibliji kaže – u početku beše reč, reč beše od Boga i Bog beše reč. Zato se i u Kuranu kaže – lepa reč je kao lepo stablo, koreni su joj duboko u zemlji, a grane se svrstavaju visoko prema nebu. Dakle, reč je ono što nas čini suštinski ljudima i ono na čemu trebamo istrajavati i čemu nas uče i one duhovnosti iz kojih potičemo kao narod i ono na čemu se trebamo susretati. U protivnom ličićemo na one narode koji su opisani kada je u pitanju Babilonska kula koji su kažnjeni da se ne razumevaju međusobno zato što su težili nečemu što nije u ljudskoj prirodi, zato što su težili nečemu što narušava harmoniju, red i skladnost u svim ovim narodima. Naše je da se međusobno upoznajemo, da međusobno razmenjujemo na najlepši mogući način, argumentima da pokušavamo menjati svoju stvarnost i da se vratimo onim načelima u stvari koje baštinimo iz svojih kuća i svojih porodica, jer je to nešto na čemu trebamo graditi budućnost našu i naše dece, budućih generacija. Ukoliko ne zaustavimo sve ovo čemu svedočimo prethodnih godina i što nažalost u recidivima imamo i danas jeste nastavićemo potpunu destrukciju našeg društva koja vodi nečemu što može biti ono što je opisano kao sukob, odnosno kao nesreća nakon onoga što se dogodilo prilikom zidanja Babilonske kule. Na kraju, da se samo ponekad setimo onog što je veliki pesnik ovog društva rekao, Branko Miljković – ubi me prejaka reč. Reč kao suština, kao merilo, jer, verujte, svi mi ovde smo nosioci tog oružja i to oružje koje se zove reč oslikava sve nas. Vrlo često narod zna to da oceni. Na kraju, to je ocenjivao i na ovim izborima i zato je ovaj sastav ovakav kakav jeste i zato u njemu nema onih koji nisu svojom rečju uspeli ubediti građane da im podare poverenje i da dobiju ovu čast da budu deo najznačajnijeg predstavničkog doma naroda. Zato što naš narod to dobro da oceni i zato što je ono ključno pravilo koje je on sam iskristalisao u svojim mudrostima nekada presudno i od čega mi ponekad i pobegnemo, to jeste bolje. Kad kaže bolje – viđen nego čuven. Zato što dok god se ne čuje reč možemo imati ovakvo ili onakvo mišljenje o bilo kome, međutim kada se čuje njegova reč, a ovde diskusija narodnog poslanika, onda u stvari dobijamo ukupan dojam o njegovim vrednostima, o njegovom moralnom kodeksu, o tome što jeste on u suštini, što jeste ona politika koju on predstavlja. Zato, imajući dovoljno snage svi ovde zajedno da donesemo ovakav jedan skup različitih pravila koji će biti obavezujući za sve nas, jeste dobar iskorak i primer kako i ostale instance društva, bilo one koje su vezane za državu ili nevladin sektor ili kulturni sektor ili bilo koji drugi, moraju slediti kako bismo došli do izlečenja i ispravljanja svih onih devijacija koje nas u prethodnom periodu jesu terale u sunovrat i koje ukoliko ih ne zaustavimo na ovaj način i dalje će pretiti da nas u potpunosti unište i da od ovog prostora naprave nešto što nije svojstveno ni jednom pripadniku bilo kog naroda, bilo koje veroispovesti i bilo kog etničkog sastava. Hvala.
Zahvaljujem, kolega. Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja jedinstvenog pretresa pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 96. Poslovnika? Za reč je javio Milija Miletić. Izvolite.
Zahvaljujem se. Poštovane kolege poslanici, građani Srbije, evo ja bih rekao nekoliko stvari konkretno za kodeks ponašanja narodnih poslanika. Što se tiče mene kao predstavnika i predsednika Ujedinjene seljačke stranke koji sam izabran sa liste Aleksandar Vučić – Za našu decu i u prethodnom periodu kada sam bio i predsednik opštine, do 2014. godine, kada sam bio poslanik od 2014. godine do današnjeg dana, ja sam se trudio da na svakom mestu, u svakom pogledu predstavljam na pravi način, kao prvo sebe, svoje mesto, svoju porodicu, svoje roditelje, svoju decu, jer ovde, sa ovog mesta kada govorim uvek se obraćao na način kako su me vaspitavali. Mislim da je potrebno da ovaj kodeks ponašanja narodnih poslanika ovde usvojimo, da se prema svakom ponašamo onako kako bismo želeli da se oni prema nama ponašaju, jer najlakše je da iznesemo uvrede, da iznosimo mržnju prema nekim, da iznosimo mržnju prema svojim političkim neistomišljenicima, odnosno, još gore, da iznosimo mržnju prema njihovoj poroci i njihovoj deci, njihovim majkama, roditeljima. To se dešava sada ovog trenutka, ovih dana. Dese se najgore stvari, pominju se roditelji, deca našeg predsednika. To nije primereno nikom. To nije primereno našim dobrim običajima, to nije primereno našem domaćinskom ponašanju. Bez obzira što neko razmišlja drugačije, bez obzira što neko misli drugačije, ja sam uvek za to da se ponašamo domaćinski ili kako kaže u mom kraju domaćinski. Baš zbog toga je potrebno da svakom čoveku damo mogućnost da mu kažemo ako je nešto pogrešio da to tako ne radi, ali nemojmo biti onakvi kako se oni ponašaju sada prema nama. Isto kao i svi mi ovde na lokalu, u svom mestu, imam veliki broj ljudi koji me podržavaju, koji su me podržavali. Normalno ima i onih koji ne misle isto kao ja. Oni o meni više puta govore i kažu neke stvari koje nisu primerene. Ja im nijednog trenutka neću odgovoriti ako to mogu i sa ove govornice i svuda, baš zato jer to što ja radim potrebno je ponašanje, svakom poslaniku, svakom čoveku koji ima podršku i određenu odgovornost prema narodu, bez obzira da li je to pet, 10, 15, 50, 1.000, 5.000, 10.000, sto hiljada ili milion ljudi. Svako od nas nosi ono što su mu dali njegovi, i to što nosimo, mi na tome treba da radimo maksimalno pošteno, dobro i ja uvek kažem domaćinski i odgovorno. Jer, sa ovog mesta kada neko govori i sa ovog mesta u Skupštini kada nešto kažemo, to će se čuti. Malopre sam govorio o problemima mog kraja, jugoistoka Srbije, o problemima ljudi koji su izbegli od negde, koji dolaze kod nas, koji možda sutra prete da se nekom nešto desi. Reakcija naših domaćina kod kojih su ti ljudi došli, o tome sam govorio, kada je bilo malopre poslaničko pitanje. Jednostavno, na svakom mestu moramo odgovorno, domaćinski da se ponašamo, a s druge strane i oni koji su protiv nas, koji ne govore jezikom normalnih, koji govore jezikom mržnje, njima poručujem, nemojte nikog da mrzite, poštujte ono šta ste, jer suština svega jeste, mi smo ljudi koji smo dobili odgovornost od naroda da predstavljamo naš narod. Kao poslanik i predsednik Ujedinjene seljačke stranke, čovek koji dolazi iz jednog malog mesta, opština Svrljig, za mene je to najlepša opština u Srbiji. Grad Niš je za mene najlepši grad u Srbiji. Nemam drugu zemlju osim Srbiju i zato ovde u Skupštini predstavljam i sebe i svoje na način kako to zaslužuju, domaćinski, odgovorno, sa uvažavanjem svakoga. Onima koji ne misle kao ja, misle drugačije i govore jezikom mržnje, ja to njima ne vraćam na isti način. Još jednom, uvek se trebamo ponašati odgovorno, domaćinski kako kaže i naša pravoslavna vera i kako je govorio naš Patrijarh Pavle – Budimo ljudi, i ovde u Skupštini i na ulici i u kući, svuda na svakom mestu budimo ljudi. Još jednom, kao predsednik i poslanik Ujedinjene seljačke stranke izabran sa liste Aleksandar Vučić – Za našu decu, pozivam sve kolege poslanike da glasamo za ovaj kodeks ponašanja narodnih poslanika, jer to je potrebno zbog svih nas, zbog naše zemlje, da našu zemlju prikažemo u najboljem svetlu. Još jednom uvažene kolege glasaću i pozivam sve kolege da glasaju za ovaj kodeks ponašanja narodnih poslanika.
Zahvaljujem, kolega. Pošto više nema prijavljenih, da li možda predlagač gospodin Martinović želi reč? (Ne) Na osnovu člana 98. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine zaključujem jedinstven pretres o Predlogu odluke. Pošto smo obavili jedinstveni pretres, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu odluke. Saglasno članu 87. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine, određujem četvrtak, 24. decembar 2020. godine, sa početkom u 14,00 časova, kao dan za glasanje o tačkama od 1. do 9. i o tački 19. dnevnog reda Osme sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2020. godini. Zahvaljujem.
Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, pre nego što pređemo na odlučivanje o tačkama dnevnog reda, potrebno je da utvrdimo kvorum. Saglasno članu 88. stav 5. kvorum postoji u danu za glasanje ako je prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika. Molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 188 narodnih poslanika, odnosno da je prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika i da, prema tome, postoje uslovi za odlučivanje. Prelazimo na odlučivanje. Prva tačka dnevnog reda. Pošto je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama Zakona o državnim službenicima, u načelu. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje: ukupno – 191 narodni poslanik, za – 188, nije glasalo – troje. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova prihvatila Predlog zakona u načelu. Podsećam vas da je članom 3. Predloga zakona predviđeno da ovaj zakon stupa na snagu narednog dana od dana objavljivanja u „Službenom glasniku“ Republike Srbije. Prema članu 196. stav 4. Ustava Srbije, zakoni i drugi akti stupaju na snagu najranije osmog dana od dana objavljivanja i mogu da stupe na snagu ranije samo ako za to postoje naročito opravdani razlozi utvrđeni prilikom njihovog donošenja. Stavljam na glasanje predlog da se utvrdi postojanje naročito opravdanih razloga da zakon stupi na snagu ranije od osmog dana od dana objavljivanja. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje: ukupno – 192 narodna poslanika, za – 188, nije glasalo – četvoro. Konstatujem da je Narodna skupština posebno odlučila da postoje naročito opravdani razlozi za stupanje zakona na snagu u roku kraćem od osam dana od dana njegovog objavljivanja. Pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama Zakona o državnim službenicima u celini. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje: ukupno – 192 narodna poslanika, za – 190, nije glasalo – dvoje. Konstatujem da je Narodna skupština, većinom glasova, usvojila Predlog zakona o izmenama Zakona o državnim službenicima. Druga tačka dnevnog reda. Pošto je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona u načelu, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama Zakona o zaposlenima u javnim službama, u načelu. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster na poslaničkoj jedinici. Zaustavljam glasanje: ukupno – 192 narodna poslanika, za – 191, nije glasao – jedan. Konstatujem da je Narodna skupština, većinom glasova, prihvatila Predlog zakona u načelu. Kao i u prethodnom slučaju, stavljam na glasanje predlog da se utvrdi postojanje naročito opravdanih razloga da zakon stupi na snagu ranije od osmog dana od dana objavljivanja. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje: ukupno – 193 narodnih poslanika, za – 191, nije glasalo – dvoje. Konstatujem da je Narodna skupština posebno odlučila da postoje naročito opravdani razlozi za stupanje zakona na snagu u roku kraćem od osam dana od dana njegovog objavljivanja. Pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama Zakona o zaposlenim u javnim službama, u celini. Molim poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje: ukupno – 193 narodnih poslanika, za – 191, nije glasalo – dvoje. Konstatujem da je Narodna skupština, većinom glasova, usvojila Predlog zakona o izmenama Zakona o zaposlenima u javnim službama. Treća tačka dnevnog reda. Pošto je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama Zakona o sistemu plata zaposlenih u javnom sektoru, u načelu. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje: ukupno – 193 narodnih poslanika, za – 190, nije glasalo – troje. Konstatujem da je Narodna skupština, većinom glasova, prihvatila Predlog zakona u načelu. Stavljam na glasanje predlog da se utvrdi postojanje naročito opravdanih razloga da zakon stupi na snagu ranije od osmog dana od dana objavljivanja. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje: ukupno – 193 narodnih poslanika, za – 191, nije glasalo – dvoje. Konstatujem da je Narodna skupština posebno odlučila da postoje naročito opravdani razlozi za stupanje zakona na snagu u roku kraćem od osam dana od dana njegovog objavljivanja. Pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama Zakona o sistemu plata zaposlenih u javnom sektoru, u celini. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje: ukupno – 192 narodna poslanika, za – 188, nije glasalo – četvoro. Konstatujem da je Narodna skupština, većinom glasova, usvojila Predlog zakona o izmenama Zakona o sistemu plata zaposlenih u javnom sektoru. Četvrta tačka dnevnog reda. Pošto je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama Zakona o platama službenika i nameštenika u organima autonomne pokrajine i jedinice lokalne samouprave, u načelu. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje: ukupno – 192 narodna poslanika, za – 189, nije glasalo – troje. Konstatujem da je Narodna skupština, većinom glasova, prihvatila Predlog zakona u načelu. Stavljam na glasanje predlog da se utvrdi postojanje naročito opravdanih razloga da zakon stupi na snagu ranije od osmog dana od dana objavljivanja. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje: ukupno – 192 narodna poslanika, za – 190, nije glasalo – dvoje. Konstatujem da je Narodna skupština posebno odlučila da postoje naročito opravdani razlozi za stupanje zakona na snagu u roku kraćem od osam dana od dana njegovog objavljivanja. Pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama Zakona o platama službenika i nameštenika u organima autonomne pokrajine i jedinice lokalne samouprave, u celini. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje: ukupno – 192 narodna poslanika, za – 189, nije glasalo – troje. Konstatujem da je Narodna skupština, većinom glasova, usvojila Predlog zakona o izmenama Zakona o platama službenika i nameštenika u organima autonomne pokrajine i jedinice lokalne samouprave. Peta tačka dnevnog reda. Pošto je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama Zakona o platama zaposlenih u javnim agencijama i drugim organizacijama koje je osnovala Republika Srbija, autonomna pokrajina ili jedinica lokalne samouprave, u načelu. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje: ukupno – 192 narodna poslanika, za – 189, nije glasalo – troje. Konstatujem da je Narodna skupština, većinom glasova, prihvatila Predlog zakona u načelu. Stavljam na glasanje predlog da se utvrdi postojanje naročito opravdanih razloga da zakon stupi na snagu ranije od osmog dana od dana objavljivanja. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje: ukupno 192 narodna poslanika, za – 179, nije glasalo troje. Konstatujem da je Narodna skupština posebno odlučila da postoje naročito opravdani razlozi za stupanje zakona na snagu u roku kraćem od osam dana od dana njegovog objavljivanja. Pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predloga zakona o izmenama Zakona o platama zaposlenih u javnim agencijama i drugim organizacijama koje je osnovala Republika Srbija, autonomna pokrajina ili jedinice lokalne samouprave, u celini. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje: ukupno 192 narodna poslanika, za – 190, nije glasalo dvoje. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova usvojila Predlog zakona o izmenama Zakona o platama zaposlenih u javnim agencijama i drugim organizacijama koja je osnovala Republika Srbija, autonomna pokrajina ili jedinica lokalne samouprave. Šesta tačka dnevnog reda. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres o Predlogu zakona, a pre prelaska na odlučivanje, podsećam vas da, na osnovu člana 105. stav 3. tačka 4. Ustava Republike Srbije, Narodna skupština odlučuje o zakonima kojima se uređuje javno zaduživanje većina glasova svih narodnih poslanika. Stavljam na glasanje Predlog zakona o zaduživanju Republike Srbije UniCredit Bank Srbija, A.D. Beograd za potrebe finansiranja Projekta Ruma – Šabac – Loznica, u celini. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje: ukupno 192 narodna poslanika, za – 190, nije glasalo dvoje. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog zakona o zaduživanju Republike Srbije UniCredit Bank Srbija, A.D. Beograd za potrebe finansiranja Projekta Ruma – Šabac – Loznica. Pošto sada prelazimo na odlučivanje o predlozima zakona o potvrđivanju međunarodnih ugovora, odnosno sporazuma i memoranduma (tačke od 7. do 9. dnevnog reda), podsećam vas na osnovu člana 105. stav 3. tačka 6. Ustava Republike Srbije, Narodna skupština odlučuje o zakonima kojima se uređuje zaključivanje i potvrđivanje međunarodnih ugovora većinom glasova svih narodnih poslanika. Prelazimo na odlučivanje. Sedma tačka dnevnog reda. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Ugovora između Vlade Republike Srbije i Vlade Hong Konga specijalnog administrativnog regiona Narodne Republike Kine o otklanjanju dvostrukog oporezivanja u odnosu na poreze na dohodak i imovinu i sprečavanju poreske evazije i izbegavanja, u celini. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje: ukupno 192 narodna poslanika, za – 189, nije glasalo troje. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog zakona. Osma tačka dnevnog reda. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Francuske o saradnji u oblasti sprovođenja prioritetnih projekata u Republici Srbiji, u celini. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje: ukupno 192 narodna poslanika, za – 190, nije glasalo dvoje. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog zakona. Deveta tačka dnevnog reda. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Memoranduma o razumevanju između Vlade Republike Srbije i Vlade Ujedinjenog Kraljevstva Velike Britanije i Severne Irske o zapošljavanju članova porodice koji žive u zajedničkom domaćinstvu sa članovima diplomatski i konzularnih predstavništva, u celini. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje: ukupno 192 narodna poslanika, za – 190, nije glasalo dvoje. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog zakona. Devetnaesta tačka dnevnog reda. Pošto je Narodna skupština obavila jedinstveni pretres o Predlogu odluke, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog odluke o usvajanju Kodeksa ponašanja narodnih poslanika, u načelu. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje: ukupno 192 narodna poslanika, za – 189, nije glasao jedan. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika prihvatila Predlog odluke, u načelu. Prelazimo na odlučivanje o amandmanima. Preambula. Na preambulu amandman je podneo narodni poslanik prof. dr Ljubiša Stojmirović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje: ukupno 192 narodna poslanika, za – šest, nije glasalo 186. Konstatujem da Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika nije prihvatila ovaj amandman. Naziv akta. Na naziv akta amandman je podneo narodni poslanik prof. dr Ljubiša Stojmirović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje: ukupno 191 narodna poslanika, za – pet, nije glasalo 186. Konstatujem da Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika nije prihvatila ovaj amandman. Na članove 1, 17, naziv Glave VI iznad člana 22. i član 22, na naziv Glave VII iznad člana 23. i članove 23, 24. i 25. na naziv Glave VIII iznad člana 26. i članove 26. i 28. amandman je podneo narodni poslanik prof. dr Ljubiša Stojmirović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje: ukupno 191 narodna poslanika, za – šest, nije glasalo 185. Konstatujem da Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika nije prihvatila ovaj amandman. Pošto smo završili odlučivanje o amandmanima, pristupamo glasanju o Predlogu odluke, u celini. Stavljam na glasanje Predlog odluke o usvajanju Kodeksa ponašanja narodnih poslanika, u celini. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje: ukupno 191 narodna poslanika, za – 188, protiv – dvoje, nije glasalo jedan. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog odluke o usvajanju Kodeksa ponašanja narodnih poslanika. Pre nego što zaključim sednicu, želim samo čestitam svima onima koji slave Božić po Gregorijanskom kalendaru. Srećan Badnji dan i sutra srećan Božić i blagoslovenu Novu godinu. Sutra ne radimo zbog Božića. Imamo Drugu posebnu sednicu u subotu. Dame i gospodo narodni poslanici, pošto je Narodna skupština obavila razmatranje svih tačaka dnevnog reda ove sednice i odlučivanje o njima, saglasno članu 102. Poslovnika Narodne skupštine, zaključujem Osmu sednicu Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine u 2020. godini. Zahvaljujem.