Poštovani dame i gospodo narodni poslanici, otvaram sednicu Šesnaestog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u Jedanaestom sazivu. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 110 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim da ubacite svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 128 narodnih poslanika, te da postoje uslovi za dalji rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici: Nataša Mihajlović Vacić, Branimir Jovanović, Snežana Petrović i mr Dejan Radenković. Saglasno članu 87. stav 2. Poslovnika, obaveštavam vas da je ova sednica sazvana za ponedeljak, dakle mimo dana utvrđenih u Poslovniku Narodne skupštine u članu 87. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, zbog potrebe da razmatramo zakone iz dnevnog reda i na vreme ih donesemo. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, uz saziv ove sednice, koja je sazvana na zahtev Vlade, saglasno članu 106. stav 3. Ustava Republike Srbije, članu 48. stavu 3. Zakona o Narodnoj skupštini i članu 249. Poslovnika Narodne skupštine, dostavljen vam je Zahtev za održavanje vanrednog zasedanja sa određenim dnevnim redom sadržanim u tom zahtevu. Za sednicu Šesnaestog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u Jedanaestom sazivu određen je sledeći D n e v n i r e d: 1. Predlog zakona o dualnom modelu studija u visokom obrazovanju; 2. Predlog zakona o regulisanim profesijama i priznavanju profesionalnih kvalifikacija; 3. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o patentima; 4. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o autorskim i srodnim pravima i 5. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o zaštiti topografija poluprovodničkih proizvoda. Narodni poslanik prof. dr Vladimir Marinković je, na osnovu člana 92. stav 2. i člana 157. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, predložio da se obavi zajednički jedinstveni pretres o: Predlogu zakona o dualnom modelu studija u visokom obrazovanju; Predlogu zakona o regulisanim profesijama i priznavanju profesionalnih kvalifikacija i zajednički načelni pretres o: Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o patentima; Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o autorskim i srodnim pravima i Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o zaštiti topografija poluprovodničkih proizvoda. Da li narodni poslanik prof. dr Vladimir Marinković želi reč? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 128 poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Prelazimo po rad po utvrđenom dnevnom redu. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da je danas na sednici prisutan ministar prosvete, nauke i tehnološkog razvoja Mladen Šarčević i njegovi saradnici iz Ministarstva, kao i Vladimir Marić, direktor Zavoda za intelektualnu svojinu i njegovi saradnici. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 157. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram zajednički načelni pretres o Predlogu zakona o dualnom modelu studija u visokom obrazovanju i Predlogu zakona o regulisanim profesijama i priznavanju profesionalnih kvalifikacija. Da li ministar Šarčević želi reč? (Da.) Reč ima ministar. Izvolite.
Poštovana predsednice Narodne skupštine, poštovani potpredsednici, poštovani narodni poslanici, drage kolege, ja neću dug uvod da pravim, malopre smo to govorili na Odboru za obrazovanje. Pet zakona su i vrlo su srodni. Tri su iz domena intelektualne svojine i imaju za cilj da se oblasti koje su već uređene kod nas zakonima, usaglašavaju sa poglavljima koja su otvorena u domenu Poglavlja 7. Tu imamo niz kreativnih i dobrih rešenja kojima se popravljaju stari zakoni i zato su sva tri zakona, i o patentima, i o intelektualnoj svojini i o poluprovodnicima, u suštini izmene i dopune postojećih. Šta god bilo, na neki način se uvodi više reda među onim ljudima koji su korisnici ovakvih zakona i do sada su ljudi koji su iz oblasti muzičke i drugih umetnosti bili bolje viđeni. Mislim da ovde veliki doprinos će biti ljudima iz oblasti glume, jer se oni sada vide kao autori svojih dela i ovde se uređuje svako njihovo emitovanje i reemitovanje kao mogućnost da oni imaju bolji materijalni položaj. Uređuju se mnogi drugi domeni zaštite kada je u pitanju i oblast IKT strukture, znači softverska zaštita. Takođe i zaštita u oblasti organizacija koje se bave ovim poslovima je bolja kontrola novca, distribucija sredstava ljudi koji to rade i niz drugih tela koji treba da urede ovu oblast. Kada su u pitanju patenti, takođe se strogo vodi računa i o delu intelektualne svojine da budu zaštićeni nosioci patenata, odnosno da patenti nastali u procesu rada budu deo rešenja koja i donosiocu samog patenta daje mnogo veće izglede i mogućnosti za njegov bolji status u društvu. Takođe, zbog specifičnosti oblasti informacionih tehnologija, tu se uređuju odnosi prema evropskoj tradiciji i uporedno su dati rezultati iz mnogih zemalja koji nama negde odgovaraju veličinom ili razvojem, da bi mi usaglasili neke naše stavove. Kada je u pitanju Zakon o regulisanim profesijama i kvalifikacijama, znači, bitno je da znamo da smo mi ovde u Skupštini već usvojili jedan zakon, tzv. mali zakon, kojim smo zaštitili regulisane profesije od značaja za Republiku Srbiju. Ovaj zakon se uslovno sada donosi da bi se i procedura oko Poglavlja 3 dovela u sklad sa zakonodavstvom i da bi se naša Agencija za kvalifikaciju ujednačila sa ostalim zemljama. Takođe, on ima primenu tek pri ulasku Srbije u EU. Znači, on sada nema dejstvo, ali ima dejstvo da se odredi š ta su to standardi za određene kvalifikacije i ovde je navedeno koje su to zaštićene, odnosno regulisane profesije. Najbitniji zakon, da ne potcenjujem ove prethodne, je razvojni zakon u sistemu obrazovanja u Republici Srbiji, a to je Zakon o tzv. studijama po dualnom modelu. Pre nepune dve godine smo ovde usvojili Zakon o dualnom obrazovanju u srednjim školama i, uz sve kritike određenog dela javnosti, pokazao se kao jedna dobra priča. U prvoj godini je bilo 400 đaka samo po dualnim modelima, u drugoj 4.500. Skok od 11 puta pokazao se da je to odlična stvar. Ove godine je 7.400. To narasta iz godine u godinu i urađen je po modelu potreba privrede Srbije. Pošto mi nemamo preduzeća kao Nemačka, Austrija, Švajcarska, nego većinom mala i srednja preduzeća, naš model se razvija vrlo specifično okolnostima razvoja srpske privrede, ali prvi put obrazovanje, zajedno sa regionalnim komorama i tržištem rada, usklađuje ovu oblast i na određeni način se brine o ljudskim resursima, jer smo već došli u poziciju da određenih struka i nema i da ne žele da rade mladi ljudi. Posebno je značajano da smo srednje obrazovanje u poslednji, a možda i najkvalitetniji deo populacije, pre svega kroz oblast avio-industrije, i to se sada pokazuje kao odlična perspektiva za dovođenje avioklastera i razvoja avio-industrije i mehanike u tom delu i za mašinske studije. Dualne studije već same po sebi su vrlo prisutne u Evropi u mnogim zemljama. Znači, ne samo Nemačka, ne samo Švajcarska,i mnoge druge zemlje koje to rade. Najbolji je primer susedna Mađarska. Znači, dovođenjem velikih evropskih kompanija, potrebe za inženjerima, potrebe za raznim drugim strukama su se pokazale jako velikim. Razvoj IT industrije u Srbiji kroz kreativne industrije sada pokazuje veliki zamah. To je godišnje preko milijardu evra. Da bi sačuvali te mlade ljude u zemlji, elektroinženjere, mašinske inženjere, ali i ekonomiste, bankare, lekare i sve druge, znači, oni moraju da prođu drugačiji vid obrazovanja. Znači, to neće remetiti klasične modele, ali ovi studenti koji svojom voljom kao punoletni građani se opredele za ovaj vid studija, mogu računati na veliku podršku kompanija, uz dobar ugovor i garanciju i bezbednost na radu i socijalno i sve drugo što uz to ide, oni imaju garantovan posao i kompanije već ovde su gladne ljudi kojima bi dali i ukazali šansu još na početku studija. Koliko je to dobro za mlade ljude, još je bolje i za one druge ljudi koji nisu uzeli baš u ovom trenutku najtraženije struke, nego su još u nekom domenu struka koje mi smatramo perspektivnim, a pre možda šest meseci smo ovde usvojili i izmene i dopune Zakona o učeničkom, studentskom standardu, gde smo, pored ovog vida, tada nagovestili ovu mogućnost zakona uz redovne stipendije koje se daju svim dobrim studentima za sve oblasti koje sami izaberu. Uspostavljena je jedna struktura kategorija studenata koji će se godišnje ili na jednom kraćem ciklusu ustanoviti, a da li je to tehnologija hrane, da li je to neka struka koja nama u ovom trenutku predstavlja jednu bližu perspektivu, znači, formira se ta neka posebna linija koja će se time baviti. Naravno da su svi ovi zakoni prošli sve procedure. Ono što je bilo nekada dilema kako će se dualne studije doživeti, pa akademska zajednica je učestvovala u izradi svega ovoga. Ako je tu učestvovao Institut „Pupin“, ako je to Građevinski fakultet, ako je to Mašinski fakultet, Elektronski fakultet, Ekonomski, Beograd, Novi Sad Tehnički, Elektronski Niš, znači, naši najreprezentativniji fakulteti, ako su prorektori sadašnjih tih univerziteta bili deo tima, a korišćena su iskustva velikih projekata „Edu dual“ i „Edu lab“, gde smo videli zaista efekte šta kažu sami studenti, kako se osećaju kada završe klasične studije, a kako se osećaju kada prođu ovakav jedan režim i poznaju procese proizvodnje i svih drugih pravaca. Lično mislim da je ovo za dobrobit mladih ljudi, da je ovo reformski pravac onih grana razvoja privrede, koje na neki način sigurno zadržavaju mlade ljude u zemlji i dobar je signal ozbiljnim kompanijama koje imaju razvojne pravce, koje imaju razvojne i istraživačke laboratorije u Srbiji, a takvih je, hvala Bogu, sve više. Tako da, mogu da nagovestim da Vlada Srbije radi projekat kojim će kroz drugi CEB kredit obezbediti novu infrastrukturu na visokom obrazovanju, naročito u zoni ovih fakulteta. Pre svega, u Beogradu, na Beogradskom univerzitetu ta studija izvodljivosti je već pri kraju. To je ETF, FON se radi već, Matematički fakultet, oslobađaju se delovi iz rada Građevinskom i Arhitektonskom. Radi će se nova dva kampusa na Novom Beogradu. Radi se u Nišu, zgrada Elektronskog 7.000 kvadrata povećava, PMF u Nišu i Kragujevcu, novi studentski smeštaj na 3.500 kvadrata, 800 treba da bude projektovano u Novom Sadu, 3.500 u Novom Beogradu i oko 500 u Nišu, s tim što se u Nišu sada završava 450. Tako da, ovo je jedna ekspanzija u visokom obrazovanju i prati i učešće nauke. Ujedno, ceo ovaj proces je zajednički projekat i srpske nauke i srpskog visokog obrazovanja, ali i Privredne komore i svih ljudi koji treba da kažu šta je to potrebno. Pre dve godine smo u ovom domu donoseći Zakon o visokom obrazovanju uveli novu kategoriju, a to je Savet poslodavaca, da bi ti ljudi mogli da utiču na procese na univerzitetu, da zaista kažu kakvi i koji studentski programi su poželjniji i traženiji i niz novih novina koje se uklapaju u ove pazle, koje imaju veze sa poboljšanjem i razvojem i reformom obrazovanja u Republici Srbiji. Hvala na pažnji.
Zahvaljujem. Da li izvestioci nadležnih odbora žele reč? (Ne.) Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? Prva se prijavila Elvira Kovač.
Zahvaljujem. Poštovana predsednice, predsedništvo, ministre sa saradnicima, u narednih nekoliko minuta ću izneti mišljenje o dva predloga zakona poslaničke grupe SVM, zašto ćemo ih podržati u danu za glasanje i zašto smatramo da je izuzetno značajno što razgovaramo o dualnom modelu studija u visokom obrazovanju, kao i regulisanim profesijama i priznavanju profesionalnih kvalifikacija. Najpre, zato što se ovim predlozima zakona, kao što smo to čuli, fokus stavlja na samo znanje, kao izvor i dugoročni generator promene našeg društva, zato što postavljaju razvoj celog društva na dva stupa, kako na ekonomiju znanja, tako i na ekonomiju baziranu na znanju, na upotrebi znanja i veština, što je izuzetno značajno, kako bi se stvorile ekonomske koristi i radna mesta. Kao što smo to čuli i na samom odboru i prošle nedelje na Odboru za evropske integracije, kada pričamo o dualnom modelu studija u visokom obrazovanju, zapravo je za ovo pripremljen, odnosno dat pravni osnov, pravni okvir samim Zakonom o visokom obrazovanju, koji smo doneli pre dve godine, 2017. godine. Tada su uvedena nova zakonska rešenja kojima se omogućava institucionalizovanje saradnje između privrede, odnosno poslodavaca i visokoškolskih ustanova. Iako su ova, tada nova, zakonska rešenja iz 2017. godine, dala pravni okvir da se unapredi saradnja visokoškolskih ustanova i privrede, odnosno poslodavaca, nije stvoren pravni osnov da se uvede u realnost dualni model studija i sada to ispravljamo, odnosno donošenjem ovog zakona ćemo upravo to omogućiti. Studenti koji završe studije po dualnom modelu, s obzirom na značajno praktično iskustvo koje stiču na taj način, povećavaju svoje šanse za zapošljavanje kako od onih privrednika, poslodavaca, kod kojih su obavili učenje kroz rad, tako i kod drugih poslodavaca iz iste ili slične delatnosti. Ono na čemu bih želela da se zahvalim gospodinu ministru i saradnicima, da je ovog puta ovaj predlog zakona u pogledu ugovora o učenju kroz rad, jedan od osnovnih obaveznih elemenata je da ukoliko se studijski program ostvaruje na jeziku nacionalne manjine, obaveza poslodavca je da organizuje i realizuje učenje kroz rad upravo na jeziku te nacionalne manjine. Imali smo vrlo sličan, da ne kažem identičan amandman kada smo razgovarali o Zakonu o dualnom obrazovanju. Ovom prilikom je to uključeno u sam Predlog zakona, nismo morali amandmanski da odreagujemo. Zahvaljujemo se na tome. Ono o čemu smo razgovarali i što je značajno naglasiti je, da bude jasno, da dualni model studija, zapravo nije obavezan, već je dobrovoljan. Mi u poslaničkoj grupi SVM kao osnovne parametre unapređivanja sistema obrazovanja vidimo konstantno podizanje, i ono na čemu i ministarstvo radi, konstantno podizanje kvaliteta sistema obrazovanja i povećanje investicija u obrazovanje, koliko je moguće, odnosno uspostavljanje obrazovnog sistema, koji, što je izuzetno značajno u današnje vreme, obezbeđuje veću fleksibilnost i sigurnost na tržištu rada na osnovu temeljnog opšteg obrazovanja i, ono što je danas izuzetno značajno, mogućnost izbora dodatnog usavršavanja, tzv. life long learning. Značajno je poštovanje prava na obrazovanje kao osnovnog demokratskog prava dostupnog svima. Sada ću se malo bazirati i na poglavlja o kojima je uvaženi gospodin ministar govorio, pravo poslovnog nastanjivanja i slobodu pružanja usluga, jer se zapravo odredbama ova dva zakona visoko obrazovanje, oblast priznavanja profesionalnih kvalifikacija usklađuju sa principima na kojima se formira evropski prostor visokog obrazovanja i evropski istraživački prostor. Opšte je poznato da bi bilo neophodno da se države kandidati za članstvo u EU prilagode zakonodavstvo EU u smislu slobodnog pružanja usluga i obrazovanja i kulture. Dakle, potrebno je uskladiti domaće zakonodavstvo sa pravnim tekovinama EU. Jedna od mera prilagođavanja jedinstvenom sistem kvalifikacija EU predstavlja i poznatiji bolonjski proces, koji se odnosi na visoko obrazovanje, a razmatra se u okviru Poglavlja 26 – Obrazovanje i kultura. Ovo poglavlje je otvoreno i Republika Srbija ga je otvorila i privremeno i zatvorila. Ovom prilikom bih želela da govorim i o Poglavlju 3, kao što je to učinio ministar, koji je pravo poslovnog nastanjivanja i slobode pružanja usluga. Nažalost, Poglavlje 3 još uvek nije otvoreno, bez obzira na to da je skrining za ovo poglavlje završen već davne 2014. godine i zapravo je Izveštaj o skriningu objavljen negde u martu 2015. godine. U ovom Izveštaju o skriningu stoji stoji da je jedno jedino merilo za otvaranje poglavlja, a to je da bi Srbija trebalo da dostavi Evropskoj komisiji sveobuhvatnu i detaljnu strategiju za usaglašavanje sa pravnim tekovinama za profesionalne kvalifikacije. Ova strategija mora da obuhvati i prilagođavanje obuka lekara, zubara, medicinskih sestara zaduženih za opštu negu, babica, farmaceuta ili veterinara, što je neophodno za ispunjavanje minimalnih zahteva obuke navedenih. Republika Srbija je, dakle, preuzela obavezu da će u periodu pre pristupanja EU doneti poseban zakon o regulisanim profesijama i priznavanju profesionalnih kvalifikacija. Značajno je što se on sada nalazi pred nama. Ovaj zakon će imati odloženo dejstvo, odnosno njegova primena će početi tek danom pristupanja EU, ali za to je neophodno i stvaranje administrativnih pretpostavki za njegovu primenu. Značajno je naglasiti da je donošenje ovog zakona o kojem danas raspravljamo i jedna od preporuka iz Izveštaja Evropske komisije, najnovijeg izveštaja, od ove godine, koji je objavljen 29. maja 2019. godine. Naime, u Izveštaju Evropske komisije o napretku Republike Srbije u evropskim integracijama stoji da je, nažalost, Republika Srbija i dalje tek umereno pripremljena u ovim oblastima i ocena je da nije ostvaren napredak u pogledu prava nastanjivanja i slobode pružanja usluga. Zbog toga je značajno što smo sada stigli do ovog koraka. U ovom Izveštaju, takođe, stoji da preporuke iz prošle, 2018. godine, nisu sprovedene i ostaju punovažne. Savez vojvođanskih Mađara smatra da visoko obrazovanje, bazirano na istraživanjima, je osnovni preduslov za socijalni, ekonomski i kulturni napredak i razvoj društva. Dualni model studija, kao što smo to čuli i nadamo se, doprineće razvoju istraživanja, inovacija, jer, zaista, manje kompanije koje nemaju mogućnosti da formiraju istraživačke razvojne timove, prvenstveno zbog nedostatka odgovarajućeg kadra, na ovaj način će im se omogućiti da studenti dualnog modela budu spona koja će zapravo tim kompanijama ukazati na savremena dostignuća i podstaći saradnju univerziteta i kompanija na realizaciji naučno-istraživačkih projekata. Drago mi je što je uvaženi ministar u uvodnom izlaganju spomenuo nekoliko primera iz uglavnom zemalja članica EU. Ja bih želela da spomenem nekoliko primera i iskustva raznih zemalja, pošto su ta iskustva zaista različita i može se reći da to zavisi od same zemlje i prilagođene su njihovim potrebama. Naime, statistika Saveznog zavoda za stručno obrazovanje Nemačke govori da je ponuda dualnih studijskih programa u Nemačkoj izuzetno raznolika, široka. Samo u periodu od 2006. do 2011. godine se zapravo broj dualnih studijskih programa duplirao. U 2014. godini broj takvih programa u Nemačkoj je dostigao hiljadu i po ponuda. Na osnovu najsvežijih podataka koji su dostupni, za prošlu, 2018. godinu, u Nemačkoj su u dualne studijske programe uključeni svi tipovi visokoškolskih ustanova, ali, treba naglasiti da se od ukupnog programa 64% odvija u visokim strukovnim školama, 23% na stručnim akademijama, a svega 7% na tradicionalnim univerzitetima i 6% na tzv. dualnim visokim školama. Za školsku trenutnu godinu, 2019/2020, je preko dve hiljade kompanija u Nemačkoj koje nude dualne programe. Takođe, smatramo da je dobar primer dualnog modela studije o visokom obrazovanju u javnom sektoru i Francuska. U Francuskoj, naime, velike državne firme, na primer, elektroprivreda Francuske, u kojima radi više od dve i po hiljade zaposlenih, imaju obavezu da među zaposlenima imaju određen broj dualnih studenata. To je, konkretno, minimalno 5%. Tako je, na primer, u elektroprivredi Francuske, prema podacima iz 2016. godine, bilo zaposleno oko 6.000 dualnih studenata, od kojih je posao dobio izuzetno veliki procenat, njih 88%, a sa njima je radilo pet i po industrijskih mentora. Za sam kraj, primer Mađarske, o kome smo i čuli, jer je glavni cilj mađarske vlade bio da posle više od dve decenije privredne tranzicije osetno poboljša sistem visokog obrazovanja, kako bi se zadovoljile potrebe tržišta rada i kako bi se povećala konkurentnost zemlje, kroz saradnju visokoškolskih ustanova i lokalnih kompanija. Opšte je poznato da su karakteristike tranzicije u Mađarskoj - najveći broj stranih investitora iz Nemačke, a predvodnik pozitivnog ekonomskog rasta automobilska industrija. Tako je u periodu od 2010. do 2014. godine došlo do potpunog restrukturiranja sistema visokog obrazovanja u Mađarskoj, kroz prethodno temeljno istraživanje samog nemačkog iskustva, imajući u vidu da je mađarski sistem ranije bio više baziran na teoriji a manje na praksi. Ovo je praćeno promovisanjem studija, kao što smo čuli, u tehničko-tehnološkim, prirodnim naukama i informacionim tehnologijama od strane državnih organa. Kratko, Predlog zakona o autorskim i srodnim pravima, smatram da je izuzetno značajno da malo govorimo o Poglavlju 7 – intelektualna svojina. Ovo je jedno od poglavlja koje je otvoreno pre dve godine, zapravo u junu 2017. godine, i donošenje ovog zakona je uslov za zatvaranje ovog poglavlja, jer ne bi bilo loše da, pored intenzivnijeg, bržeg otvaranja poglavlja, radimo na tome da određena poglavlja zatvorimo i ubrzamo proces evropskih integracija Republike Srbije. Zbog svega navedenog, u danu za glasanje poslanička grupa SVM će podržati ove predloge. Zahvaljujem na pažnji.
Hvala, gospođo Kovač. Reč ima narodni poslanik Đorđe Komlenski. Izvolite, kolega Komlenski.
Zahvaljujem, predsedavajući. Drugarice i drugovi, dame i gospodo, poštovani ministre, meni je veliko zadovoljstvo da je, pre svega, Srbija uspela, ne samo u oblasti ekonomije, već i u oblasti obrazovanja da krene i da proces obrazovanja praktično postavi na zdrave osnove, prateći prethodno donete zakone, rezultate tih zakona i stvarajući prostor da oni dobiju još bolji efekat. Kada govorimo o ovome, govorim upravo o ovom zakonu koji se odnosi na dualni model studija u visokom obrazovanju i ovo pokazuje jednu veliku ozbiljnost ovog ministarstva koje nam je predložilo, pa smo i usvojili sistem dualnog obrazovanja u srednjim školama, propratili, očigledno, kakve rezultate, kakve efekte, kakve manjkavosti pokazuje, a manjkavosti su upravo nešto što bi se desilo da ne razgovaramo danas o Zakonu o dualnom obrazovanju u visokom obrazovanju, znači na fakultetskim, visokim i višim studijama. Ovo je pokazatelj ne samo toga da se u Srbiji na ozbiljan način razmišlja i planira i stvara mogućnost za kadrove koji će biti sposobni, ne samo da budu obični radnici za mašinama, već oni koji će biti nosioci organizacije posla u firmama koje dolaze, u firmama koje se osnivaju, već da će se moći aktivno uključiti i u proces pospešenja određenih patenata, tehnoloških procesa, postupaka, pa još lakše dovesti do toga da se mnogi naši mladi i obrazovani kadrovi odluče da samostalno krenu u privatne poslove. Naravno, ovo ni u kom slučaju ne umanjuje prostor za obrazovanje na visokim studijama. Naprotiv, samo pruža mogućnost onima, koji su zaista direktno zainteresovani, da svoje znanje, na jedan vrlo praktičan način, primene i da im koristi u životu, kako njima, tako i kompanijama u kojima rade, podignu na mnogo veći nivo. Apsolutno se pokazalo, a to jeste tradicija, tako da kažem, srpskog obrazovanja, kada smo ranije, odnosno davno nekada, mnogi se više ne sećaju škole, učenica u privredi, gde se mnogo više radilo i sticalo znanje u praksi, imali dobre majstore, imali dobre mehaničare, dobre molere, dobre farbare, dobre tehničare, gde su više škole mnogo više posvećivale tom delu praktične obuke i nastave i upravo taj jedan nedostatak, usvajanjem ovog zakona, će se nadomestiti. Mi ćemo ovaj zakon podržati zato što mislimo da je on dobar za Republiku Srbiju, dobar za naše studente, dobar za građane Republike Srbije. Za nas iz Pokreta socijalista, da li je on u skladu sa evropskim tendencijama, da li ima ikakvih novih razloga da o tome razmišljamo, to je najmanja briga da li će naši studenti svršeni svoje znanje realizovati kroz praksu. Mi smo mnogo više za to da im se stvore uslovi da to rade ovde, nego da odlaze iz Srbije. Mislim da pružanje mogućnosti za znanjem i samostalnim bavljenjem poslom da mogu u sopstvenoj zemlji da budu ili uvaženi više nego što su do sada bili, kada su u pitanju strani, pa čak i domaći poslodavci, kao i mogućnost da postanu oni poslodavci i da oni budu nosioci bavljenja ovim poslovima je nešto što zasigurno može da utiče na to da mnogo veći broj visokokvalifikovanih kadrova ostane u Srbiji. Ovo će pružiti mogućnost da i ono malo ozbiljnih instituta, odnosno laboratorija koje su preživele 2012. godinu i oni satrapi nisu uspeli da unište, bude na odgovarajući način iskorišćeno upravo za ovu praktičnu obuku, jer ovaj zakon će stvoriti mogućnost da se nastava odvija, kako u firmama u pogonima, institutima, tako i na samim fakultetima. Znači, omogućiće se na jedan jednostavniji način da ono što danas još uvek poseduju „Institut Vinča“, ili neki segmenti vojne industrije budu na adekvatniji način iskorišćeni od strane visokoškolskih ustanova za obrazovanje kadrova. Ono što nije tema današnjeg dnevnog reda, ali ja zaista imam potrebu i obavezu da to napomenem, jeste vezano za obrazovanje i čuli smo već obrazloženje da će se starim studentima koji su upisani po ranijim predbolonjskim, tako da ih nazovem, programima, produžiti, omogućiti studiranje za još dve godine. Biću slobodan pa ću predložiti, obzirom da to tek treba da dođe na dnevni red Skupštine, da Ministarstvo na jedan ozbiljan način sedne i taj problem razmotri sa svih strana, a jedan ugao gledanja može da bude sledeći. Zaista, i taj zakon kada dođe na dnevni red za te dve godine podržaću, ali ja ne vidim razloga zašto mi to stalno radimo na po godinu, na po dve, na po tri, jednostavno, mislim da to treba ostaviti za odnos između fakulteta i studenata, stvoriti prostor da se na taj način to reguliše, a ne da se svake druge godine podiže tenzija oko toga da li će stari studenti, odnosno upisani po starom sistemu, imati mogućnost da svoje studije završe. Naravno, da treba da završe, Srbija nije bogata zemlja da se odrekne tolikog broja visokoobrazovnog kadra koji će završiti te studije, sutra, dogodine, tri godine, pet godina, bez obzira koliko vremena su potrošili na studiranje. Smatram da je mnogo manje opterećenje za fakultete da im se omogući uredno polaganje ispita, nego što bi bila šteta ukoliko bi njihovo studiranje bilo ovog trenutka prekinuto. Zaista, pozdravljam to što se Ministarstvo opredelilo da se to produži za dve godine, ali mislim da treba razmotriti u dva pravca da se to ili, produži na neograničen vremenski period, ili da se u toku ove dve godine stvore zakonski uslovi da to više ne bude pitanje posebnih leks specijalisa, ako ćemo ih tako zvati, zakona, već da se stvore zakonski preduslovi da o tome rešavaju fakulteti individualno, jer mi na ovaj način svima izlazimo u susret, ali je nekakva vrsta selektivnosti možda i potrebna. Pored toga što je zakon, ovo zaista može da bude samo molba, i mislim da bi bilo i to primereno, kada su u pitanju ovi koji su upisali po Bolonjskom sistemu studije kao prvi studenti toga. Mi smo i do sada videli da je Ministarstvo imalo jednu dobru praksu, obzirom da oni ljudi, što je nebrojeno puta i konstatovano, kako u ovom domu, tako i u raznoraznim analizama koje je samo Ministarstvo pravilo, jesu zaista neko ko je došao u poziciju da zbog tog eksperimentalnog perioda danas može da trpi posledice. To jednostavno nije dobro, mislim da treba da i sami fakultetu pronađu dovoljno snage da to razreše, a u tom smislu, obzirom da to ne može da bude predmet regulisanja zakonskim putem, ja samo mogu da iskoristim ovu priliku i da apelujem i na ministra i na Ministarstvo i na Republičku vladu, da jednostavno izađu u susret i tim studentima i da preporukom, kao i ranijih godina, stvore preduslove da oni svoje školovanje nastave i završe. Zaista mislim da jedna vrsta strpljenja, naravno ne bezgraničnog strpljenja i ne po svaku cenu, ali ipak mislim da je bolje i to da neki koji se, tako da kažem, malo šale sa studijama, bilo da su po Bolonjskoj deklaraciji ili su stari studenti, ne možemo zbog njih, one koji iz objektivnih razloga su u situaciji da svoje studije do sada nisu završili, da im uskratimo mogućnost da to i okončaju na jedan način. U svakom slučaju, što se tiče seta zakona koji je danas na dnevnom redu, poslanički klub PS-NSS-USS će u celosti podržati, a ja molim zaista ministra da o ovome o čemu sam čak možda i više vremena govorio danas nego što bi bilo primereno i uobičajeno, porazmisle i da zajednički nađemo načina i jednim i drugim studentima da pomognemo da završe svoje fakultete i time Srbija dobije bar još jedno desetak hiljada visoko obrazovnih kadrova. Hvala.
Hvala kolega Komlenski. Sada rče ima narodni poslanik Aleksandar Stevanović. Izvolite
Hvala potpredsedniče. Uvaženi ministre sa saradnicima, dame i gospodo, visoko obrazovanje se može posmatrati kao jedan od najtromijih sektora koji postoji u privredi jedne zemlje i u jednom društvu. Dakle, reč je o jednom sektoru koji se jako sporo menja i jako ga je teško menjati i onaj ko poželi da ga menja ima izuzetno težak posao, jer taj sistem je po prirodi inertan, zaposleni su veoma pošteđeni konkurenciji i to je realnost, ne samo u Srbiji, tako je širom Evrope. Nije u anglosaksonskim zemljama, ali njihov sistem obrazovanja je značajno drugačiji od kontinentalnog. Tako da je to činjenica. Visoko obrazovanje jeste jedan dinosaurus i svaka promena koliko god delovala inkrementalno jeste nešto što suštinski treba postaviti, ali uvek treba razmisliti o tome kako se ta promena sprovodi, gde se mogu najaviti problemi i koliko je vrlo verovatno da se jedan sistem koji je inertan po prirodi stanja želi vratiti u stanje u kojem se inače nalazi. Dualno obrazovanje, barem što se tiče SMS, je dobra stvar. Mi već decenijama imamo problem visokog obrazovanja koje stvara diplomce koji kada se pojave na tržištu rada pate od nedostatka održivih veština, a nedostatak održivih veština vodi ka tome da se jako teško zapošljavaju ili da kada se zaposle se suoče sa nečim što je jedno duboko interno razočaranje, a to je da iako ste završili fakultet prvi poslovi vam nisu dobro plaćeni, niste bog zna koliko cenjeni i treba u stvari godinama da učite stvari koje vam trebaju na tržištu. Ne samo to, nego trebate i da zaboravite stvari koje su vas pogrešno učili, odnosno da zaboravite stvari koje ničemu ne služe. Sa te strane, dualno obrazovanje jeste dobra stvar, jer otvara mogućnost da se tokom obrazovanja studenti upoznaju sa time šta jesu potrebe privrede, šta jesu potrebe javnog sektora, jer dualno obrazovanje se ne odnosi samo na privredu i da tokom obrazovnog procesa dođu u dodir i da steknu veštine koje će im trebati u izgradnji njihove karijere. Jer, visoko obrazovanje može za jedan mali broj ljudi da služi, da se oni nadograđuju na način koji podrazumeva jedan duboko prosvetiteljsko-humanistički, individualno razvojni put, međutim smisao visokog obrazovanja je da se steknu veštine koje se prodaju na tržištu i da onaj koji investira četiri godine ili pet, iz svog džepa ili iz budžeta Republike Srbije ili kroz stipendije, nakon što te četiri ili pet godina svog života uloži, to mu se počne vraćati nakon zapošljavanja. To je poenta visokog obrazovanja, barem kako ga mi u SMS vidimo. Šta je još bitno istaći? Iako verujem da to nije bila namera kada smo planirali uvođenje koncepta dualnog obrazovanja u Srbiji, a to je bilo još pre neke tri ili četiri godine, prvo se krenulo sa srednjim obrazovanjem, što jeste prirodniji put. U međuvremenu smo od zemlje koja pati od visoke stope nezaposlenosti, zbog otvorenih novih firmi u Srbiji, ali i zbog masovnog iseljavanja i daljeg starenja stanovništva u Srbiji, došli u poziciju velikog otvaranja tržišta EU za naše zaposlene koji sada nemaju gotovo nikakve administrativne prepreke, došli polako u poziciju da patimo od manjka radne snage. Tako da će suštinski visoko dualno obrazovanje naići na otvorena vrata, jer će firme i te kako poželeti da pojure najbolje studente i da probaju da ih zadrže. Tako da, iako mnogi koji su govorili pre dve godine da će dualno obrazovanje biti mehanizam eksploatacije zaposlenih, odnosno studenata koji nisu formalno ni zaposleni, nego su na stručnom usavršavanju i crpe svoja prava iz drugih zakona, ne Zakona o radu, u stvari biti jeftina radna snaga, ali poenta je da neće biti. U IT u ovom momentu imate situaciju da mnoge velike korporacije, na primer, poput Majkrosofta i te kako jure studente i nude im vrlo povoljne školarine, a „interšip“ i sve druge forme pre stalnog zaposlenja su takve, posebno, recimo, u momentu kada odlaze na postdiplomske studije, su takve da, recimo stipendije za najbolje studente su, pa veličine šestomesečne prosečne plate u Srbiji. Slična situacija će se pojaviti i u drugim sektorima, jer ćemo postati zemlja koja će biti deficitarna sa mnogim radnim profilima. To jeste realnost i na neki način ovo će ići u susret tome iako sam siguran da 2000. i neke, 2015, 2016. godine kada smo sa Švajcarcima i Nemcima otpočeli prva razmišljanja o promenama prirode našeg obrazovnog sistema, to nije bila baš prva stvar o kojoj smo razmišljali, ali poklopilo se. Takođe, jedna od mana s kojima se suočavamo jeste da je naše visoko obrazovanje uprkos uvođenju Bolonje ostalo imanentno nefleksibilno i da je retkost da pravu Bolonju imate kod nas, a to je da kombinujete predmete sa različitih fakulteta, da jednu godinu završite na jednoj, drugu na drugoj, odete jednu godinu u inostranstvo, vratite se i pravite profil da biste napravili svoj specifični profil i izašli na tržište obrazovanja, tržište rada, hoću reći, samo će malobrojni izaći na tržište obrazovanja, koji žele profesorske, odnosno nastavničke karijere. Dualno obrazovanje će omogućiti studentima koji se dobrovoljno prijave za to. Tu treba naglasiti, kada se kaže, ne postoji obaveza da budete u dualnom obrazovanju, postoji mogućnost. Ko hoće može nastaviti po starim načinima Bolonje da se obrazuje. Dakle, pruža se mogućnost za izgradnju fleksibilnog profila. Dakle, da nemate situaciju kada ste student i završite fakultet i pojavite se pred poslodavcem i pojavi se stara dilema, a kako je vaše iskustvo, vi kažete – pa nemam baš iskustva, poslodavac kaže – mi ne možemo da primimo nekog ko nema iskustvo. Da li biste vi radili malo kod nas kao pripravnik za džaba, velik nam je rizik, a student kaže – pa ne bih baš. Onda posle tri ili četiri pokušaja, oni koji nisu baš najbolji pristanu na takve stvari. Ovim se otvara mogućnost da se izgradi fleksibilan profil budućih ljudi na tržištu rada, menadžmenta ili već čega god. Dakle, potencijalno dobra stvar. Ja govorim u načelu šta je potencijalno dobro. O nekim potencijalnim sitnim rizicima govorićemo kada budemo govorili u pojedinostima. Koncept sam kao takav nije loš. Šta više, može se reći da je prilično dobar i funkcioniše širom Evrope. Neka od pitanja koja bih ja sada želeo da naglasim jesu – koji su mehanizmi koji će omogućiti zdravu konkurenciju među poslodavcima, odnosno koji su mehanizmi ocenjivanja poslodavaca, kako od strane studenata, koji će biti u modelu dualnog obrazovanja, tako i uopšte ocenjivanja performansi poslodavaca u sistemu dualnog obrazovanja, jer samo ako ocenjujemo, ne samo profesore na univerzitetima, to je vrlo poželjna stvar, naročito ako ocene imaju nekog smisla, osim da kažu – ovaj profesor je dobar profesor, ovaj je loš i svako nastavlja da se ponaša isto. Dakle, koji je mehanizam da pospešimo konkurenciju među poslodavcima, upravo na osnovu toga što imamo javno dostupne informacije o kvalitetu veština koje dobiju studenti koji pohađaju te programe? Takođe jedno pitanje koje je ostalo isto jako, na neki način, nedovršeno. Član 31. stav 1. tačka 4) govori da je osiguranje na radnom mestu dostupno studentima u slučaju da ga poslodavac nudi svojim zaposlenima. To je manjkavost osiguranja na radnom mestu inače koja postoje, poslodavac može i da ugovori osiguranje u iznosu od jednog dinara i to osiguranje vam ne vredi ni pišljivog boba u slučaju invaliditeta i nestanka mogućnosti za obavljanje rada u određenom procentu. Da li mislite da bi bilo dobro da barem studente koji su u dualnom obrazovanju, dok se donese zakon koji će svim zaposlenima omogućiti stvarno osiguranje u slučaju nastanka invaliditeta na radnom mestu, da se studenti u dualnom obrazovanju diskriminišu na pozitivan način i da se ne desi u slučaju nastanka invaliditeta studenata da oni nikada ne izađu u potpunosti na tržište rada ili izađu veoma u ograničenoj meri? To je jedno pitanje koje član 31. stav 1. tačka 4) ne rešavaju u potpunosti, nego ga rešavaju na načelnom nivou. Dakle, takođe se navodi još jedna stvar, da naknada treba da bude minimum 50% plate. Ja mislim da za najbolja i najdeficitarnija zanimanja da će ta naknada verovatno biti i veća. Konačno, šta još treba reći, ja bih još jedanput istakao da mi imamo tog dinosaurusa, kao i sve zemlje u svetu, da imamo jednu dihotomiju gde su privatne i fakulteti, univerziteti mnogo fleksibilniji i nude programe koji idu više u pravcu tržišta, ali im se zamera da su programi trivijalni, iako na kraju kada se izađe na tržište rada, pokazuje se da više znanja koje nije održivo ne mora značiti viši kvalitet na tržištu, a da više održivog znanja jako pomaže. Takođe, imamo dihotomiju da na jednoj strani imate formalizovane univerzitete sa akreditovanim programima, s druge strane imate nezavisne provajdere usluga obrazovanja gde se ljudi usavršavaju, plaćaju kudi kamo veće iznose nego što su školarine u visokom obrazovanju. Ljudi to rado plaćaju i ljudi koji to pohađaju vide značajni prirast njihove sposobnosti zarađivanja. Dakle, sve što uvodi fleksibilnost i uvodi održive veštine u obrazovanje je dobra stvar. Iz toga u načelu ćemo reći u poslaničkoj grupi SMS, dualno obrazovanje je dobra stvar, dualno obrazovanje je nešto što će koristiti Srbiji. Takođe, ono što mislimo da je jako bitno, iako se to ne tiče dualnog obrazovanja, a pomenuto je kao jedan od ciljeva dualnog obrazovanja, je stvaranje preduzetničkog društva, odnosno društvo u kome studenti i đaci, ali oni sada nisu tema ovoga zakona, razvijaju veštine, preduzetničke veštine i preduzetničko posmatranje sveta, jer to je stvarni svet. U stvarnom svetu imate neke preduzetnike koji rešavaju neke probleme društva za određenim proizvodima i uslugama. Sa te strane, ako sa jedne strane gradimo dualno obrazovanje, logička nadgradnja bi bila da uskoro obrazovanje u Srbiji dobije i onaj deo koji se tiče razvijanja preduzetničkih veština. Nažalost, o tome se malo govori u našem obrazovnom sistemu, a i kada se govori radi se dosta neadekvatno. To nije populacija koja je velika kao ona populacija koja se bavi dualnim obrazovanjem, koja je predmet dualnog obrazovanja, ali je populacija koja je dragocena, jer ona vodi društvo napred. Bilo bi dobro da se na tom segmentu poradi barem jednako koliko se radi na dualnom obrazovanju za šta od strane SMS imate podršku. S druge strane, žao nam je što se ne radi više na uvođenju kritičkog razmišljanja, rešavanju konkretnih problema i uopšte na simulaciji preduzetništva u redovnom obrazovanju. Naši studenti izlaze i sa nekih fakulteta koji bi trebali po definiciji biti fakulteti koji školuju preduzetnike da blage veze nemaju kako preduzetništvo izgleda u praksi, ne u teoriji gde uče deset osobina preduzetnika i slične stvari. Dakle, sa te strane mi smatramo da ovo jeste jedno logičko zaokruživanje sistema dualnog obrazovanja u Srbiji. Smatramo da primedbe koje se tiču izrabljivanja, stvaranja klase zaposlenik koji rade za multinacionalne kompanije nisu realne primedbe i nisu dobre primedbe i govore o nedostatku jedne malo dugoročnije vizije obrazovnog sistema u Srbiji. Kada je reč o drugom zakonu, tu ću samo reći ukratko, Stranka moderne Srbije, kao hajde neću reći stranka koja najsrčanije podržava evropske integracije Srbije, ali kao stranka kojoj evrointegracije Srbije jesu najbitniji civilizacijski izazov Srbije, koje će promeniti Srbiju u potpunosti, kao verovatno nikada, osim od momenta izgradnje moderne srpske države nakon srpske buržoaske revolucije 1804. do 1813. godine. Naravno da podržavamo stvari koje vode zatvaranju Poglavlja 7. Podržaćemo svaki zakon koji se tiče zatvaranja Poglavlja, ako je taj zakon usklađen sa zahtevima koji su postavljeni tokom skrininga i izveštaja o skriningu. U ovom slučaju to jeste situacija i to jeste najkrupniji uslov koji je potreban da se zatvori Poglavlje 7. Šteta je što se toliko čekalo, jer da bi jedna zemlja pokazala da je na dobrom putu, a posebno Srbija, koja ima neke dodatne zahteve, usled neke nesrećne prošlosti koju smo nažalost imali i koja je sve dalja od nas, ali čije nas, kako da kažem, posledice i dan-danas progone, pored otvaranja novih poglavlja treba da zatvora ona koja su otvorena, naravno da uvek kažem privremeno, jer sva poglavlja se trajno zatvaraju kada se sva zatvore istovremeno i kada se krene sa ratifikacijom. To je nešto što treba podržati, kao i dobre izveštaje, odnosno kritikovati loše izveštaje kada se dese za ključna poglavlja, kao što su 23 i 24, koji su najčešće osrednji. Dakle, sa te strane dobro je što se radi veliki korak u Poglavlju 7, koje doduše nije ključno poglavlje, ali kažem, sve što vodi ubrzanju evropskog puta Srbije jeste ono što vodi modernizaciji Srbije, evropeizaciji Srbije i stvaranju društva koje je u stanju da se održivo razvija i da se mane nekih briga i nekih rizika koji su nas pratili jako dugo vremena. Hvala na pažnji.
Hvala, gospodine Stevanoviću. Reč ima sada ministar Mladen Šarčević. Izvolite, gospodine ministre.
Tačno je da se moraju izraditi mehanizmi, takođe i kontrole poslodavaca i uvid studenata i njihova percepcija događaja. Nešto počinje i tek se o tome mora razmisliti. Trebalo bi da vrlo brzo dođe u parlament zakon o tzv. studenskom organizovanju, koji nikada nije postojao u našoj akademskoj zajednici i studenti su tu malo negde zastali u Ministarstvu finansija. Mislim da će to brzo biti u ovom Domu. Tako da će se tamo takođe postaviti njihova uloga u ukupnom akademskom svetu i njihovi interesi, ne samo interesi kako se organizuju na samom univerzitetu i fakultetima, visokim školama i akademijama, nego i kada govorimo o dualnim studijama, to postaje deo sistema. Ono što je takođe bitno, radi se jedinstveni informacioni sistem u prosveti, ISP skraćeno, gde svaki polaznik, računajući i studente, ima taj svoj jedinstveni obrazovni broj. U okviru analiza svega onoga što će se desiti kada neko završi sistem obrazovanja i ode kod poslodavca stajaće i plata i pod kojim uslovima taj radi, to je takođe jedan od indikatora koji možemo uspešno da pratimo. Izbor poslodavaca takođe je jako važan, jer mi ovde uvodimo jednu kategoriju mentora, to se pokazalo dobrom, zovemo ga instruktor pedagoški u srednjem obrazovanju, znači, to je nešto što se u praksi odlično pokazalo. Kada obiđete kompanije gde postoji takav model obrazovanja na srednjem nivou, vidite da je to dalo svoj doprinos. Znači, da ta deca, odnosno i studenti su mladi ljudi, ima neko ko dodatno brine još o svemu tome. Naravno da ćemo izborom ispočetka boljih poslodavaca, jer će bolji i sami tražiti da potpisuju ugovore, ugovori će biti ta mesta gde ćemo precizirati sve ovo o čemu govorimo. Mi smo zakonom predvideli minimum da je to 50% po godini, ali može biti raspoređeno da je u prvoj godini manje, jer manje će provesti u kompaniji, pa u svakoj narednoj godini više, to je prosek, ali to nije prosek minimalca, nego prosek plate koje se zarađuju u toj kompaniji i to je minimum. Time se zaštićuje to osnovno pravo sa nadležnostima iz obaveza poslodavaca, poreza, doprinosa itd. Za atraktivnija mesta u pregovorima i u izradi analize studije izvodljivosti, naročito recimo sa kompanijama iz oblasti raznih tehnoloških struka, iz pokrajine Baden-Vitenberg, znači, mi imamo tu analizu koliko dobija nemački student u tim kompanijama i koliko će biti otprilike ekvivalent u Srbiji, uzimajući u obzir troškove života, sa čime će i student biti zadovoljan, jer nije cilj poslodavca da se ovde, što se kaže, ni razmeće, ni cenka, jednostavno da shvati da je deo te kompanije ovde takođe bitan kao i onaj tamo u Baden-Vitenbergu, onda shodno troškovima života on svakako ima ušteda, dobija dobrog inženjera ili bilo kog drugog stručnjaka. Modeli švajcarskih kompanija, odnosno banaka kada su dualni modeli u bankarstvu su takođe veoma izrađeni, da ne govorim o svim strukama poljoprivrede, veterine itd. Znači, novi je model, a nije prepušten sam sebi i slučaju. Pitanje je kako se do sada vršilo osiguranje radnika u bilo kojoj kompaniji. Znači, student mora da deli sudbinu istog onog zaposlenog koji će imati takve iste prinadležnosti, a onda je to obaveza ne samo našeg resornog ministarstva koje se bavi ovom kategorijom, nego i drugih ministarstava i mi smo ovde u toku izrade koncepta zakona uključili Ministarstvo rada i Ministarstvo privrede i mnoga druga. Kada je u pitanju kritično razmišljanje, moram samo da kažem da priča počinje odozdo. Mi smo već u drugoj godini reformskih ciklusa osnovne škole, drugi i šesti razred su u takav proces ušli i drugi razred srednje škole. Znači, ta reforma traje ukupno četiri godine, gde se menja osnov učenja i nastave od pukog prenošenja sadržaja do upravo kritičkog mišljenja, rešavanja problema međupredmetnih veza i kompetencija i projektno učenje koje će ići ka ishodima primene stečenih znanja. To je nešto što je najveći deo reforme u Srbiji, stalno ponavljam, jer to se još uvek ne vidi, to je skriveno negde. Moramo da krenemo odozdo. Naravno da akademski svet ima ogroman korpus i autonomiju, koji mnogo puta štošta i uđe što ne treba ili se ne vidi ono što treba. Tako da zaista pokušavam da igram na onoj žici gde neću kao izvršna vlast poremetiti autonomiju, ali sa dobrim odnosima sa rektoratima, sa senatima njihovim, sa svim ostalim delovima akademske zajednice imamo dobre odnose. Upravo preduzetništvo smo uveli pre dve godine kao deo predmeta u okviru predmeta tehnika i tehnologija u osnovnoj školi. Potenciramo učeničke zadruge, kao mesta, kao đačke kompanije koje se otvaraju po Srbiji, to počinje odmalena, otvaranje habova, otvaranje raznih drugih modela će se pojaviti još kao neki novi vidovi razmišljanja u okviru Zakona o finansiranju visokog obrazovanja. Predviđamo da se formiraju kompanije u vlasništvu studenata i profesora, kao spin-of, neka druga verzija, umesto dosadašnje samo gde profesori samo iskoriste neka znanja i inventivnost studenata i jednostavno kasnije tu kompaniju mogu i da otuđe i prodaju. Na ovaj način zadržavamo mlade ljude na univerzitetu, jer su oni tada vrlo poželjni, oni imaju sigurno svoju izvesnost te kompanije koja će ići u tom pravcu, tako da nije samo start-ap jedini model na koji računamo, ali ovde mislim da smo zajedno sa akademskim svetom i sa studentskim organizacijama uplivali u nove vode. Sa vama se slažem da je ovo možda samo dobar početak i u nekim delovima gde su ljudi inventivniji, gde brže i bolje razmišljaju ovo ide napred, ali svi fakulteti treba ovim da se pozabave, posebno iz oblasti organizacionih nauka, ekonomskih i drugih struktura. Sada nemam vremena da navodim silne primere gde se to počelo da dešava, svakako u mnogo većem obimu, tu se sa vama slažem.
Hvala, ministre Šarčeviću. Sada reč ima Marija Jevđić. Izvolite, gospođo Jevđić.
Zahvaljujem. Poštovani predsedavajući, poštovani ministre sa saradnicima, predloženi zakon o dualnom modelu studiranja koji je danas na dnevnom redu ove sednice Jedinstvena Srbija vidi kao izgradnju čvršće veze između univerziteta i institucija u kojima će studenti raditi nakon završenih studija. Smatramo da se upravo predloženim zakonom unapređuje kvalitet praktične nastave, što će omogućiti mladim ljudima da pored sticanja teorijskog znanja na fakultetima, učenjem kroz rad u realnom sektoru steknu i određene veštine i znanja koja će im omogućiti brže i lakše zaposlenje nakon završetka studija ili čak pokretanje sopstvenog biznisa, jer ovaj vid obrazovanja razvija i preduzetnički duh. Šta je suština ovog zakona? Suština je da studenti nauče posao i steknu veštine potrebne da unaprede svoje kompetencije. Mi smo 2017. godine, kao što ste i rekli u svom izlaganju, gospodine ministre, usvojili Zakon o dualnom obrazovanju u srednjim školama i čuli smo da ste zadovoljni njegovom implementacijom i da je plan Ministarstva da se u narednoj godini uključi što veći broj đaka. Osnovni cilj ovog vida obrazovanja je brže prilagođavanje procesima rada, tačnije da nam deca iz srednjih škola budu spremna za izazove koje ubrzana modernizacija i tehnologija donose. Za Jedinstvenu Srbiju je jako bitno što je prioritet vašeg ministarstva, gospodine Šarčeviću, da kvalitetno obrazovanje bude dostupno svima, znamo da to nije lak posao i da se sa reformom obrazovanja kasni nekoliko decenija i želim da pohvalim uvođenje elektronskih dnevnika, kao i projekat da se u školama uvede brzi internet, 10.000 digitalnih učionica i to je stvorilo potpuno novi standard u obrazovanju, prateći naravno ubrzani tehnološki razvoj. Za narednu godinu je najavljen novi sistem obrazovanja, a to je i vi ste malopre i spomenuli jedinstveni informacioni sistem i sa njegovom primenom se i praktično i počelo u junu, kada je krenulo i elektronsko upisivanje đaka i studenata u školama i fakultetima. Jedinstveni informacioni sistem podrazumeva dodeljivanje jedinstvenog obrazovnog broja svakom učeniku i studentu i tako će država biti u mogućnosti da učenike i studente prati kroz celo njihovo školovanje. Možda sam malo izašla iz teme današnjeg dnevnog reda, ali svakako nisam izašla iz teme obrazovanja i predloženi zakon koji se odnosi na dualno obrazovanje studenata Jedinstvena Srbija vidi kako mogućnost bržeg zapošljavanja studenata po završetku studiranja i sigurni smo da bi svaki poslodavac više voleo da ima kadrove koje osim teorijskog znanja ima i praktično znanje. U javnosti se spekulisalo da dualno obrazovanje predstavlja iskorišćavanje učeničke radne snage. Smatram da to nije tačno iz razloga koji sam malopre navela, a koje ću i sada ponoviti. Ovim modelom obrazovanja stiče se više znanja i veština koje će sutra studentima krčiti put u započinjanju svoje karijere i otklanja se razlika između teorije i prakse, jer jedno bez drugog ne mogu. Upravo kada sam spomenula povezanost teorije i prakse imala sam priliku da razgovaram sa dve profesorke, profesorkom Popović i Anđelković sa državnog univerziteta u Novom Pazaru i Pedagoškog fakulteta u Vranju. One su sprovele istraživanje sa ciljem da se sagledaju mišljenja zaposlenih u školama, o tome koliko inicijalno obrazovanje uticalo na razvijanje njihovih profesionalnih kompetencija i pripreme za rada i obavljanje zadataka koji se od njih očekuju u školama. Ispitanici su bili svi svršeni studenti sa svih univerziteta koji obrazuju studente za rada u školama. Rezultati su pokazali da fakulteti obezbeđuju dobru teorijsku osnovu i širok spektar akademskog znanja, ali uočeno da nedovoljna pažnja posvećeno sticanju praktičnih znanja i veština koje su neophodne za profesionalno obavljanje ovog posla. Zaključuje se da profesionalna kompetencija zaposlenih u školama se ne mogu razvijati prevashodno putem teorije, već je potrebno unaprediti mogućnost iskustvenog učenja i povećati boravak studenata, budućih pedagoga u školama. Upravo ovaj predloženi zakon i podržava ideju za boljim i snažnijim uključenjem studenata u praktičnu nastavu i kada sam već spomenula studente buduće pedagoge to bi za njih u praksi značilo stvaranje čvršćih veza između fakulteta i škola domaćina i to bih svakako imalo dvostruku dobit. Sa jedne strane razvijanje profesionalne kompetencije studenata, a sa druge strane unapređenje profesionalnih kompetencija već zaposlenih u školama. Svrha učenja uz rad jeste izgradnja veštine individualnih mogućnosti koje se sve više prepoznaju kako dragoceni alat za razvoj budućih diplomaca pripremljenih za uspešno obavljanje poslova na radnom mestu. Jedinstvena Srbija će glasati za predlog zakona o dualnom modelu studiranja, jer želimo da se zajedno borimo da mladima obezbedimo bolju budućnost, da mladi po završetku školovanja ostaju u Srbiji da žive od svog rada i truda. Želimo da se zajedno borimo i protiv bele kuge da bih nam škole i fakulteti imali svake godine sve više đaka i studenata. Što se tiče drugog predloženog zakona o regulisani profesijama i profesionalnim kvalifikacijama, mi smo prošle godine usvojili Zakon o profesijama od posebnog značaja, a koje su u skladu sa Nacionalnim planom za usvajanje pravih tekovima EU i u njemu je predviđeno da do ulaska u EU Srbija usvoji i predloženi zakon kojim će se omogućiti mobilnost, tj. slobodno kretanje radne snage u okviru država članica EU. Predlogom zakona će se omogućiti automatsko priznavanje profesionalnih kvalifikacija, profesionalnog iskustva i stečenih prava za lica koja već obavljaju određenu regulisanu profesiju. Ovaj zakon će uticati na otvaranje tržišne konkurencije ulaskom strane radne snage na domaće tržište koje će biti otvoreniji. Povećaće se ponuda usluga uz pristupačne cene što za rezultat svakako ima povećanje konkurentnosti. Kao što sam i napomenula u svom izlaganju Jedinstvena Srbija, odnosno Poslanička grupa JS će glasati i za ovaj predloženi zakon u danu za glasanje. Hvala.
Hvala, gospođo Jevđić. Poštovani narodni poslanici saglasno članu 27. i članu 87. stavovi 2. i 3. Poslovnika Narodne skupštine obaveštavam vas da će Narodna skupština danas raditi i posle 18 časova, zbog potrebe da Narodna skupština što pre donese zakone iz dnevnog reda ove sednice. Sada reč ima narodni poslanik Muamer Bačevac. Izvolite.
Uvažene koleginice i kolege, uvaženi predsedavajući, gospodine ministre sa saradnicima, ako je neko 2017. godine imao neku dilemu i nedoumicu da li treba dualno obrazovanje uvesti, inkorporirati u naš sistem, mislim da ga danas nema i meni je jako drago što i kolega Stevanović jako pametno debatovao o ovoj temi, kao ekonomista dao zaista par kvalitetnih sugestija, što me dodatno ohrabruje da smo na pravom putu i da dualno obrazovanje je put koji će omogućiti mladim ljudima da ostanu u ovoj zemlji i da im daje šansu da dobro zarade u budu vrednovani u svojoj zemlji, svom gradu, svom mestu gde žive i gde stvaraju porodice. To pokazuju naravno statistike neumoljivo i one pokazuju kvalitet ovog zakona i dobru orjentaciju koju je zauzela ova vlada na čelu sa tadašnjim, odnosno sa sadašnjim predsednikom države i kompletnom Vladom gde smo danas čuli od ministra, da je sedam 7.400 mlade dece se opredeljuje ili oko 40 do 45% svih kapaciteta usmerenih škola u našoj zemlji u 83 škole da oko 600 kompanija učestvuje i da oko 40 profila i više se danas formiralo za ove ljude i učenike. Ono što je najbitnije da i sami učenici, njih 75 do 90% je reklo da je zadovoljno i da je nakon šest meseci našlo zaposlenje u svojoj struci u oblasti iz koje se obrazovalo, da 90% njih smatra da učenje na dva mesta, što inače i znači dualno obrazovanje je nešto što im daje zaista veliku šansu da se odmah zaposle i da steknu kvalitetna znanja, a da 60% poslodavaca je izjavilo da je spremno da zaposli učenike koji su radili kod njih odmah nakon nakon ovog formalnog školovanja. Naravno da 2017. godine kada smo donosili taj zakon i kada smo se odlučivali za dualno obrazovanje bilo je različitih kritičara ali želja za dualnim obrazovanjem je postojala i malo pre, a na to je ukazivala naša privreda i najviše mislim 2013. godine. Obzirom da dolazim iz Novog Pazara iz kraja koji ima jako puno malih preduzeća koji su se trlili i koji se danas trle sa značajnim nedostatkom kvalifikovane radne snage. Međutim, tek 2016. godine sa vašim dolaskom, jednom kvalitetnom saradnjom, sa PKS i naravno zaista jednom jakom inicijacijom od strane predsednika i kompletne Vlade ušli smo 2017. godine na pravi način i doneli Zakon o dualnom obrazovanju u srednjim školama, a ovo što danas radimo je samo završetak i dovršavanje instituta dualnog obrazovanja i u visokom obrazovanju, znači u kompletnom obrazovanju što je izuzetno značajano i pravi je put za razvoj obrazovanja u našoj zemlji. Jako je dobro što nismo apsolutno prepisali modele koje smo, čija iskustva smo usvojili kao što je nemački, austrijski ili švajcarski model. Čuli smo danas šta se dešavalo Mađarskoj jer su oni zaista uspeli da privuku mnogo investicija i da krenu sličnim putem, ali drago mi je da kažem, srbijanski sistem dualnog obrazovanja ima svoju autentičnost, da je opredeljen prema našoj privredi koja ima svoje karakteristike i posebnosti, pre svega opredeljen ka malim i srednjim preduzećima. Te 2017. godine što mi je jako bitno da kažem, imao sam veliku inicijaciju i stalna zvanja od lokalnih samouprava iz lokalne samouprave iz koje ja dolazim, iz Novog Pazara, pa iz opštine Tutin, i Sjenica da se podržim ovakav jedan zakon, da podržimo dualno obrazovanje jer i lokalne samouprave u ovom sistemu obrazovanja dobijaju značajno mesto. One postaju spona između obrazovanja i privrede, one učestvuju u kreiranju upisne politike i one prvi put dobijaju neku konkretniju, opipljiviju mogućnost da učestvuju u kreiranju i pomognu lokalnim preduzetnicima. To je zaista velika stvar i nešto što i danas podržavanjem ovog Zakona o visokoškolskoj u vođenju dualnog obrazovanja u visokom školstvu činimo na pravi način što će, naravno, ne pomoći samo centrima koji imaju velike fakultete nego i manjim centrima kao što je i grad Novi Pazar i njegovo okruženje. Ja ću iskoristiti jedan primer koji sam čuo od mislim jako visprene vaše koleginice gospođe Grujić, na primer onaj primer o drvnoj industriji, koji je jako poučan i mislim da mnogo znači, eto da se objasni i ljudima, na primer iz mog kraja, velika industrija pločastog nameštaja u Novom Pazaru, Tutinu i njegovoj okolini je jako uspešna i mi smo u sadašnjem sistemu imali da prilikom obrazovanja u visokoškolskim institucijama jedno na primer tog profila za drvnu industriju, imali smo nekoliko različitih profila, kao što su stolar, tapetar, lakirer itd. Međutim, u današnjem sistemu, sistemu dualnog obrazovanja, svi su ti profili sublimirani u jedan profil koji se zove operater za izradu nameštaja. Tako da, mladi čove za vreme svoje trogodišnje škole prolazeći kroz desetak postrojenja, potpuno različiti da se jedni bave proizvodnjom pločastog nameštaja, drugi proizvodnjom kupatilskog nameštaja, treći ugaonih garnitura i tako dalje, dobijaju jako puno više veština i savladavaju desetak tih, praktično veština, upoznaju se svim problemima u tim različitim specijalnostima i naravno sa sticanjem mnogo više veština u okviru ovog zanimanja, ovakav jedan radnik postaje jako skupocen na tržištu, jako više vredi, jako više zna, može čak i da se pozabavi otvaranjem sopstvenog preduzeća što je velika stvar za pokretanje malih preduzeća, u ovom slučaju u drvnoj industriji. Socijaldemokratska partija i socijaldemokratija kao orjentacija politička kojoj ja pripadam i moja politička opcija u centru svog delovanja vidi radnika, pa je stoga i obrazovanje i podizanje vrednosti u veštinama i u vrednovanju jednog radnika za nas, centralna tema i centralno mesto i upravo zbog toga mi želimo da izuzetno glasno i jako podržimo dualno obrazovanje u Srbiji, jer to vidimo kao način da naši radnici budu i obrazovani, opšte obrazovani, ali i da steknu zaista veštine koje će im podići vrednost na tržištu i koje će naterati i same poslodavce da poštuju njihov rad i da ih dodatno cene. Stoga će moja socijaldemokratska partija ovaj zakon zdušno podržati, kao što smo podržali uvođenje dualnog obrazovanja. Želim da kažem i da pozdravim orjentaciju ove Vlade i njenog premijera i predsednika same države, kao i sve ministre i naravno, da je ugaoni kamen, odnosno mogu da istaknem tri centralna mesta ili tri ugaona kamena koja nas vežu za ovu koaliciju, a to je opredeljenje za evropske integracije, kojima želimo da modernizujemo našu zemlju, opredeljenje za stvaranje jednog savremenog društva gde informatičko društvo će biti dominantno na čemu insistira ova Vlada. Iza nas treća izuzetno bitna stvar koju ova Vlada izuzetno dobro radi jeste reforma obrazovanja sa uvođenjem dualnog obrazovanja se to čini na najbolji način. Stoga ćemo mi ovaj zakon, kao i one dodatne zakone koji su predloženi podržati, obzirom da se radi o zakonima neophodnim za zatvaranje Poglavlja 7. i unifikaciju naših zakona sa evropskim standardima i evropskim zakonima, stoga mi te zakone, zaista želimo zdušno da podržimo. I još jednom vam se zahvaljujem na jednom kvalitetnom radu, koje je ovo Ministarstvo dalo u zadnjem periodu pogotovo na polju dualnog obrazovanja.
Hvala, doktore Bačevac. Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite, koleginice Radeta.
Dame i gospodo narodni poslanici, kada smo pre dva ili tri meseca ovde raspravljali o onom leks specijalisu za Moravski koridor, tada sam rekla da kao pravnik nisam videla lošiji tekst zakona u formalnom smislu, tek u suštinskom da evo, moram da podsetim da smo tada tvrdili da se taj zakon donosi da bi se legalizovala pljačka republičkog budžeta za 300 miliona evra od stvarne „Behtela“, pa nam je tada Zorana Mihajlović i neki poslanici iz vlasti su nas najozbiljnije kritikovali, napadali, mogu tako da kažem, tvrdili su da to nije tačno, ali evo pre šest, sedam dana desilo se. Naravno, o tome ćemo neki drugi put, ali sam zbog tog formalnog izgleda, da kažem Zakona to rekla zato što su ova dva zakona, pogotovo ovaj o dualnom modelu studija o visokom obrazovanju ozbiljna konkurencija tom tako lošem Predlogu zakona. Pre nego što kažem nešto i o jednom i o drugom predlogu želim, ministre vama da skrenem pažnju da bi zaista bilo dobro i korisno vama i obrazovnom sistemu i državi Srbiji da malo više slušate poslanike SRS i da reagujete na neke stvari kada vam mi skrenemo pažnju, jer mi, pretpostavljam da ste primetili, zaista ovo radimo ozbiljno i kada vam kažemo da se nešto negde dešava onda je to tako sigurno. Mi smo vam pre više meseci rekli da smo doveli u pitanje, naravno, kupovinu onog softvera za elektronski dnevnik, namešteni tenderi i tako dalje, ali sada govorimo nešto drugo. Elektronski dnevnici, ministre, još uvek u Srbiji nema uslova u velikom broju škola za elektronske dnevnike i sad vas najlepše molimo u ime svih tih nastavnika koji su se nama obraćali da vidite sa svim direktorima da pošaljete ljude na teren, po mnogim školama tek se razvlače kablovi za internet, u mnogim školama, sad ću vam reći primer da jedna škola ima 55 nastavnika i pet laptopova i da neko ko je zadužen da obuči nastavnike da koriste elektronski dnevnik više to neće da radi zato što je iz Ministarstva najpre rečeno da će ta obuka biti tim ljudima plaćena jer je rade mimo radnog vremena i sada je navodno iz Ministarstva stigla informacija da to ipak neće biti plaćeno i naravno, kako vi da naterate nekoga da radi posle radnog vremena ako nećete to da mu platite. Šta se onda dešava? Pet laptopova i 55 nastavnika, prvih pet koji zasednu za te laptopove rade, neko je naučio to da radi, neko tek uči, nekome treba manje vremena, nekome podosta i onda se stvara nervoza, maltene svaki dan se svađaju u zbornici i onda imate direktore koji kažu da ne razumeju da postoji neki nastavnik, a da nema svoj lični laptop i ne razumeju zašto taj laptop ne donosi na posao. Ovo je prosto neverovatno. I šta se onda dešava? Dešava se to da nastavnici potrebne odgovarajuće podatke pišu na papiriće i onda te papiriće donose kući i onda, pošto ne mogu, recimo ako nemaju laptop, a ne moraju imati ni laptop ni kompjuter u kući, nego imaju onaj kućni kompjuter, pa pošto ne mogu baš svaki dan sa putnom torbom da idu u školu da nose taj kompjuter i da ga instaliraju, onda taj posao rade u svojoj kući. Ministre, da li vi možete zamisliti koliko će biti grešaka, propusta, a Boga mi i zloupotreba kada se takve stvari rade na kućnim kompjuterima? Da li će to raditi samo taj nastavnik, da li njegov muž ili žena, da li mama ili tata, da li brat, sestra, dete i tako dalje? Jednostavno, niste obezbedili one početne ulove. Da se razumemo, da ne budemo pogrešno shvaćeni, što se tiče nas srpskih radikala, digitalizacija svuda da, hvatanje koraka, idenje u korak sa vremenom i savremenim i savremenim dostignućima apsolutno da, ali moraju se stvoriti neki drugi uslovi, neki preduslovi da bi moglo to da se zaista realizuje. Juče je pisalo u novinama da neka škola koja još ne može da radi zato što nemaju osnovne higijenske uslove obezbeđene. Od interneta su daleko ko nebo i zemlja. Skretali smo vam pažnju i za udžbenike. Znate da smo govorili i, pre svega, javnost obaveštavali o tome da se naši udžbenici štampaju u Hrvatskoj, da se tamo prekraja istorija itd. Vi ste ovde nama rekli da se to promenilo, da nastavnici mogu da biraju udžbenike itd, ali ja opet moram da vam kažem stanje na terenu. Neko iz ministarstva, da li vi ili neko od vaših saradnika, obaveštava direktore da ne bi trebalo da menjaju, neću da kažem da naređuje, nego obaveštava da ne bi trebalo da menjaju dosadašnje izdavače zato, naravno, što je neko u dilu sa tim izdavačima iz Hrvatske i neko uzima pare da bi se te knjige koristile u našim školama i onda direktori kažu – ako nastavnik kaže ja ipak mislim da bi trebalo da od ove godine promenimo izdavača, onda znate šta kažu direktori? Pa, ti kako hoćeš, ali ako bude nekih problema od ministarstva, a može da ih bude, ja ne stojim iza toga, moraćeš sam ili sama da taj problem rešiš sa ministarstvom. Dakle, imate veliki problem sa direktorima škola, ministre Šarčeviću. Oni drže te svoje funkcije čvrsto, ne daju da se otrgnu od toga i gaze sve ispred sebe. Vi morate zaista da se ozbiljno pozabavite tim ako hoćete da vam i u tom tehničko-tehnološkom smislu funkcionišu škole. Kada su u pitanju stari studenti, već je zakazana sednica gde treba da raspravljamo o tome, ali u susret toj sednici, ministre, poslušajte nas. Povucite Predlog zakona, vratite ga ponovo na Vladu i nemojte da ograničavate nikoga jednom, dve, tri, pet godina da završi fakultet. Mi ćemo o tom šire i više govoriti kada bude taj zakon na dnevnom redu, ali nemate prava. Niko nema prava da nekoga spreči ono što mu dozvoljava Ustav. Svako ima pravo da upiše fakultet koji želi. Zbog čega ga nije završio na vreme? Suština je da onaj ko studira redovno, studira o trošku budžeta. Onaj ko ne studira redovno, ako je spreman da plaća svoje studije do sudnjega dana, da li nije završio fakultet zato što je formirao porodicu, pa nije imao uslova, pa nije imao sredstava da plati studije, pa mnogi su nam se javljali, kažu ima slabovidih, ima sa raznim drugim oboljenjima ljudi, pa su ih bolesti neke sprečavale… Ima ljudi, jednostavno, koji, eto, studira mu se, hoće da studira iz hobija, iz hira, iz čega god hoće. Niko nema pravo da nekome uskrati da studira, plaća školarinu, da studira dokle god hoće i ne može se to prepustiti ni univerzitetima, ni ministarstvu, ni bilo koje pojedinačno. Moraju postojati uslovi da svako ko upiše studije po određenom programu, po istom programu te studije završi, makar to bilo i posle 50 godina. Jednostavno, to je pravo. Mi smo izašli sa saopštenjem pre nego što se podigla bura, da kažem, u javnosti. Mi smo vas saopštenjem upozorili da nemate pravo, ono što ste vi rekli, da nećete više produžavati taj rok i onda se pojavio jedan čovek, pa rekao da ipak treba taj rok da se produži i onda ste vi brzo promenili mišljenje. Nemojte tako, ministre. Gledajte zakon, gledajte Ustav.Povucite taj zakon da ne trošimo vreme opet u utorak, kada je zakazana sednica, i da nas to čeka opet za dve godine. Znate, mi već godinama unazad svake godine raspravljamo o tom zakonu i traumiraju se tamo nekih hiljade ljudi koji još uvek nisu završili fakultete iz razloga koji nas ne treba da interesuju. Takođe, govorimo vama iz vlasti da sve radite po nalozima EU. To smo govorili i onima pre vas, pa vi nam tvrdite da to nije tačno, da se sve radi u interesu građana Srbije, u interesu nekog našeg boljeg, lepšeg, bajkovitijeg života, pa onda dođe tamo neki Palmer, sedne vlasti, ovoj koja kaže da će bojkotovati izbore, pa ih tamo poređaju da sede skupa, pa dođe onaj Sen Fabricio, pa vam naredi, skupštinskoj većini, da mora da menja rad u parlamentu itd, pa onda dođe onaj Kukan ili kako se zove. Kukavo je bilo gledati odozgo kako su poslanici stajali ispred vrata, pošto se iza zatvorenih vrata razgovaralo, pa jedna grupa sa njim razgovara, a ovi kao đačići čekaju ispred da ovi izađu da bi oni ušli itd. Zašto sve ovo pominjem? Zato što ste vi zapravo, i sada ovo nije samo vama, ministre Šarčeviću, ovo je uopšte svim režimima od 2000. godine do danas, sve ste podredili nalozima iz EU. Kada vam mi srpski radikali kažemo da ne valja Poslovnik, vas baš briga, kada mi kažemo da ne mogu onako amandmani, vas baš briga itd, a kada vam to neko drugi kaže, e onda može i onda vi nama tvrdite da sve što radite, ponavljam, radite u interesu ovog našeg naroda, naše države i mi onda imao Predlog zakona o regulisanim profesijama i priznavanju profesionalnih kvalifikacija. Ministre Šarčeviću, o ovom zakonu ni reči ne treba da se kaže iz jednog prostog razloga – zato što je ovo primer vaše poslušnosti, vaše poniznosti, vašeg slugeranskog odnosa prema EU i narod treba da zna da smo mi dobili da raspravljamo o Predlogu zakona, da će skupštinska većina za šest, sedam, osam dana ovaj zakon usvojiti, a da ovde piše – donosimo zakon koji će se primenjivati kada Srbija uđe u EU. Kada? Nikada. Pošto Srbija neće ući u EU, donosimo zakon koji se nikada neće primenjivati. E sada, da je ovaj zakon i najbolji na svetu, kakve koristi mi od njega imamo kada se neće primenjivati? Dakle, potpuna nelogičnost. Da bi tamo u nekom redosledu poteza kod EU u tim poglavljima itd, dobili neki plus, mi trošimo dragoceno vreme. Umesto da raspravljamo o mnogo ozbiljnijim stvarima, o stvarima koje jesu od interesa i za narod i za državu, mi bacamo vreme pričajući o nečemu… Ponavljam, da je najbolji na svetu zakon, nema koristi od njega, jer se neće primenjivati. E sad onaj najvažniji, Zakon o dualnom modelu studija o visokom obrazovanju. To je taj koji je toliko loš da konkuriše onom Zoraninom zakonu. Ovo je zakon, i takođe to javnost treba da zna, po kojem, kada bude usvojen, niko ništa ne mora, zakon koji govori o dualnom obrazovanju, gde studenti ne moraju da studiraju po dualnom obrazovanju, gde poslodavci ne moraju da zaključuju ugovore sa studentima o dualnom obrazovanju, gde visokoškolske ustanove nisu u obavezi da zaključuju ugovore da bi slali studente na to dualno obrazovanje. Niko nikakvu obavezu po ovom zakonu nema. Jedino je obavezno da Privredna komora vodi registar tih ugovora. Kakve veze ima Privredna komora sa ovim, tek to je apsolutno nejasno. Ako želite i ako ste iskreni svi vi u stavu da treba da obezbedimo da u Srbiji ostanu ljudi, i obrazovani i neobrazovani, prosto, da nam ljudi ne idu iz Srbije, treba da uradite ovo na jedan drugačiji zakon. Ovim zakonom, i kada bi prihvatili neki studenti da studiraju pod ovim uslovima, potpuno je zapostavljeno akademsko obrazovanje. To je problem godinama unazad, što se u Srbiji ljudi formalno obrazuju, a suštinski ostaju neobrazovani. To su ljudi kojima se najlakše manipuliše. Takvi ljudi sa tim formalnim obrazovanjem odgovaraju tim činovnicima EU, koji među njima traže neke kojima oni mogu da upravljaju i koji će u Srbiji da rade ono što se od njih traži. Ako želimo istinski da nam ljudi ostaju u Srbiji, onda se to radi tako, ministre, što se tu već i sa Privrednom komorom i cela Vlada, Ministarstvo finansija, Ministarstvo privrede, kada dovodite te strance kojima plaćate da dođu u Srbiju, pa dajte bar nešto dobro od njih da ostane Srbiji. Zašto u tim ugovorima oni nemaju obavezu da zapošljavaju pripravnike? Zašto od njih ne tražite da stipendiraju te studente? Pa, ako neko dobija stipendiju od neke ozbiljne firme u Srbiji, a ugovorom se obaveže da će kad završi studije da radi u toj firmi, normalno, onda će on tu ostati bar pet godina i ako neko posle završenih studija pet godina radi u nekoj solidnoj firmi za pristojnu platu, pa na pamet mu neće pasti da ide iz Srbije. Ako neće da se vrati, biće u obavezi da tu stipendiju vrati onome ko mu je dao stipendiju. Obaveza pripravničkog staža, pa pripravnički staž služi da se nauči posao. Ako vi radite godinu dana sa završenim fakultetom u nekoj firmi, u nekoj ustanovi, u javnom preduzeću, u državnoj upravi, zavisi šta ste završili, i ako vi za godinu dana prođete svaki segment te ustanove ili te firme gde ste se kao pripravnik zaposlili, vi ćete biti stručnjak, Znači, radićete kao pripravnik za umanjenu platu, jer je pripravnička plata normalno manja i ako položite pripravnički ispit, vi obavezno ostajete u toj firmi. Po ovom zakonu, ministre, nema obaveze poslodavac, i ako se neko odluči da tamo pomaže tom nekom, da radi u toj nekoj firmi, ta firma, taj poslodavac nema obavezu da ga zadrži na poslu. Dakle, nije tačno ono što ste rekli da će neko automatski ostati na poslu zato što će se školovati po dualnom modelu obrazovanja. Ovo je još lošije i još opasnije nego kada je u pitanju srednjoškolsko obrazovanje. Bili smo protiv tog zakona i kada je u pitanju srednjoškolsko obrazovanje i niste vi nama ovde izneli rezultate tog dualnog obrazovanja. Vi ste rekli broj koliko. Mi smo vam i rekli kad se o tom zakonu govorilo, primamljivo je zato što će neka deca, koja su možda ekstra talenti kao oni iz Matematičke gimnazije, što su pre dva dana doneli osam medalja u Srbiju, možda takve dece ima koja će ići na to dualno obrazovanje, odnosno po tom dualnom obrazovanju, zato što tamo dobijaju neki dinar, jer roditelji nemaju sredstava da finansiraju njihove studije. Dakle, pogrešan vam je pristup, a dualno obrazovanje, tako su nam svojevremeno hvalili bolonjski sistem, koji se čak ni u Bolonji ne primenjuje, a ovo dualno obrazovanje, koje vi nama sad predstavljate, recimo, Australija, koja ima prestižne univerzitete, koja je, ja mislim, ne ja mislim, nego to su prosto činjenice, najbolje mesto za visoko obrazovanje, ta Australija je ukinula dualno obrazovanje. Imaju određene programske studije za informacione tehnike, za menadžment, za ovo ili za ono, ali akademsko obrazovanje ne može da trpi. Kroz ovaj zakon, ponavljamo, i to je najveća primedba koju mi stavljamo, akademsko obrazovanje u Srbiji nestaje, od kupovine diploma, od falsifikovanja, do sada ovog formalnog unižavanja i formalno, zapravo, ozakonjujete to da će ljudi završavati studije koji se budu opredelili za ovo. Iskreno se nadamo da neće biti onih koji ozbiljno žele da studiraju i koji su ozbiljni akademski građani, koliko god im bilo teško da se školuju u materijalnom smislu, verujem da neće prihvatiti ovaj način studiranja zato što će želeti da sačuvaju dignitet svoje buduće akademske titule. Hvala.
Hvala. Reč ima ministar.
Pa, svakako neću da polemišem o putu ka EU i o tome da li se nekome sviđa dualni model ili ne, pokazaće i vreme i ono što mladi ljudi budu svojom glavom birali. Dužan sam da kažem zbog javnosti, kada je u pitanju E-dnevnik, da je Ministarstvo za prosvetu, nauku i tehnološki razvoj zaduženo za opremu i obuke. Ministarstvo za trgovinu, turizam i telekomunikacije je za mrežu, te ne mogu u ime drugog ministra govoriti dokle je stigla priča o mreži. Sigurno je da se optički kablovi postavljaju i u razvijenim zemljama i duže nego što mi to radimo, ali će u toku leta stići i taj vajfaj model tamo gde je još uvek tehnički nemoguće da će to tako brzo da se uradi. U zakonu ne stoji da moraju ljudi da rade elektronski. Mogu da rade i na klasičan način, sve dok se ne stvore uslovi. To je jako mali broj škola. Izlaze ljudi na teren, a pošto se radi 10.000 digitalnih učionica, onda je i ovo obuhvaćeno da se radi. Ovo što je priča da neće da drže obuke, to nisu obuke, nego unošenje podataka. Nekada, kada je ovo bilo u začetku, onda su ljudi tražili da u ime kolega svih koji ne znaju da to rade unose svima i da dobiju kroz koeficijent. Nema potrebe. U radnoj listi svakog zaposlenog u obrazovanju stoji pedagoška dokumentacija, sat vremena nedeljnog posla, četiri sata mesečno, znači, puta godišnje, to je dovoljno sati da neko umesto rukom unese u dnevnik. Ako kažemo, direktor sam škola 30 godina bio, raznih. Ako ima pet laptopova i 50 nastavnika, pa ima i nedelja pet dana i postoje dve smene. Postoji, ko god je radio, raspored časova, da zna kada koji nastavnici imaju pauze, kad se ne sudaraju u međusmeni. Čak je to potpuno dovoljan resurs da se dogovaraju oko toga. Neće svi isti minut da se otimaju za laptop. A, ako je neki kolega lupio, pa ostao živ, ne znam šta drugo da kažem, da nisi doneo svoj, taj nije doličan da bude direktor škole. Da vam kažem i to, nisam ja srećan što sam nasledio mnogo loših direktora škola. Postoji eksterno ocenjivanje, sigurno 40% njih su tu na ivici da li to trebaju da rade. Počele su obuke, kao što znate, i licence, po zakonu koji smo ovde usvojili. Najbolji direktori škola su oni koji imaju eksternu ocenu četiri, pošto nema veće, po tom alatu koji naš Zavod za kvalitet vrednuje. Prvi ciklus od pet godina je završen. Tim ljudima je ponuđeno prošle godine brza obuka i polaganje licence. Čak od njih je 30% palo. Sada od septembra kreću svi na obuke, jer nije u redu da im dam licencu gde će više od pola pasti. Znači, to je istina i to je nešto što ne treba ulepšavati. To treba rešavati i mislim da rešavamo. Opet, ne može veliki sistem preko noći. Kada je u pitanju fama oko izdavača udžbenika, postoji preporuka koja je došla iz Ministarstva školama radi činjenice da smo ovde, kada smo menjali Zakon o udžbenicima, rekli, zakon iz 2015. godine je obećao tri godine nasleđivanje. Zakon je menjan posle dve godine, te je obećano roditeljima četiri godine nasleđivanje, pravo. Vi imate da posle godinu dana, u zakonu, škola može da sagleda, da vidi da se neko nije prevario, da su otišli kod lošijeg izdavača, pa da ode na neku treću stranu. Znači, to je bila samo sugestija. Više puta je bilo sastanaka i više puta je ponovljeno da je zakon na strani i škole i izdavača da sami o tome odluče, ali će se sami pravdati kod roditelja zašto menjaju, ako nemaju velikog razloga. Ta priča da li tu ima korupcije, ima sigurno, ali kojim mehanizmima ćemo mi otkriti da je neko promenio izdavača, dogovorio i uzeo mito? Pa, samo ako ga prijave. Mi ćemo indirektno, kroz jedinstveni informacioni sistem u prosveti, imati one druge dugoročne kriterijume da li će se kroz očekivani uspeh učenika, a korišćenjem te literature, postići željeni cilj ili ishod. Ako se ne postigne, onda je i to nešto od indikatora da nešto nije valjalo. Ono treće što treba da se uradi, mislim da će se brzo desiti, a to je domaći veliki izdavač Zavod za udžbenike da stane na svoje noge, da se rekonstruiše, da izađe na tržište punim kapacitetima, na jedan moderan način. Zakonom koji smo doneli smo upravo to uradili, ukinuli smo cenzus, inače bi ispao iz igre. Otvorili smo Centar za niskotiražne udžbenike, a koje upravo Zavod radi i sigurnih para koje se daju unapred, tako da upravo suprotno se dešava, a ovo što dolazi sa svih strana su zli jezici u velikoj meri, za obuke je nadležan Zavod za unapređivanje vaspitanja i obrazovanja. Postoje četiri nivoa obuke kada su u pitanju digitalne kompetencije, usvojeni su standardi za to. Znači, najniži nivo unošenja podataka u E dnevnik, zatim idu sledeći za držanje nastave informatike, za korišćenje informatike kroz regularan predmet koji predaju na specijalizovanim odeljenjima. Voleo bih da su svi đaci na nivou Matematičke gimnazije u Srbiji ili pak njihovih profesora, ali to nije ni u svetu i neće svi da se bave matematikom. Zaista tržište rada, potrebe društva i zajednice je višestruko. Ima mnogo dobrih primera da je neko krenuo kroz rad, pa se usavršavao, doktorirao i niz drugih stvari. Zakonodavac je dužan, odnosno resorno ministarstvo da stvori ambijent gde će svako po svom izboru naći ono što je njemu cilj da uči i da radi. Imali ste prime da su studenti treće godine Poljoprivrednog fakulteta Univerziteta u Beogradu sa svojim profesorom Markovićem na Hilandaru imali branje grožđa, vinograda i uopšte sve procese oko daljih vinarskih produkta. To im je bila studentska praksa, fantastično su uradili. Ima mnogo drugih primera. Deca hemičari su bili sada prvi u Rusiji i niz takvih. Naši studenti veterine su bili prvaci Evrope u svojim oblastima. Hvala Bogu imamo pametne dece. Ovde opet govorim ono što sam rekao za srednje obrazovanje. Ovo je izbor, ali ovog puta ne govorimo o nekakvim sumnjivim mestima koja se nisu pokazala sumnjivim kada je u pitanju srednje obrazovanje. Izvinite, avio klasteri MT nisu došli ovde zato što nemamo kvalitetne radne snage, ne, nego zato što imamo fantastičan Mašinski fakultet Univerziteta u Beogradu koji ima odličnu katedru za avio smer, a takođe i „Petar Drapšine“, koja je vrhunska škola, u rangu Matematičke gimnazije za ono što oni rade, tako da smo već škole u Pazovi i Pančevu prilagodili tim uslovima, ako nam je cilj da nam deca rade, a svakako da je ovo o čemu pričamo proces i neki putevi gde mi ovo apsolutno merimo sa šest kantara, pa tek onda uvodimo postepeno u naš obrazovni sistem. Hvala.
Hvala, gospodine Šarčeviću. Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta, pravo na repliku.
Šteta je, ministre, što ste na početku rekli da ne želite sa poslanicima da pričate o ova dva predloga zakona, pogotovo o ovom dualnom modelu studija u visokom obrazovanju. Šteta je zato što bi trebalo da svi imate svest o tome da nema veće štete za jednu državu nego izgubljene generacije srednjoškolaca, studenata u obrazovnom sistemu. Mnogo je manja šteta i sve one privatizacije, lopovske, koje su bile, sva izgubljena radna mesta i ove sada pogrešne investicije, dovođenje ovih stranaca kojima prodajete mesto da rade u Srbiji. Sve to je lakše ispraviti, nego je nemoguće ispraviti izgubljene generacije u obrazovnom sistemu. Vi sve više idete ka tome, i to je na žalost, takođe, davno krenulo i već se oseti. Pogledajte u vašem ministarstvu, uporedite službenike, ministre, koje ste zatekli u ministarstvu, nadam se da im niste davali otkaze, sa onima koji sada dolaze, koji se tek zapošljavaju. Na žalost, dolaze poluobrazovani i na tome mora nešto ozbiljno da se radi. Pustite vi dualno obrazovanje, pustite vi to što ćete, dobićete vi, dakle, nekog ko će sutra biti profesor koji nema dovoljan nivo akademskog obrazovanja, naučio je tamo nešto drugo, nemamo ništa protiv, ali to se uči kada se završi fakultet. Mora akademski građanin, čovek koji završi fakultet, da ima opšte znanje i opštu kulturu i opšte obrazovanje. Toga u Srbiji, ministre, na žalost više nema i svi to vidimo u svom okruženju. Nama završavaju osnovnu školu deca a da ne znaju da pišu i čitaju oba pisma, završavaju da sriču, ne umeju da čitaju. Dakle, to su činjenice i morate da radite na tome da se te stvari iskorene, da se vratimo suštinskom obrazovanju i vaspitanju generacija zbog budućnosti države Srbije, gospodine Šarčeviću.
Reč ima ministar Šarčević.
Samo jedna sugestija. U mom kabinetu, u menadžmentu ministarstva, od 20 ljudi koji rade na raznim pozicijama i sektorima, deset ljudi ima najviša akademska zvanja, redovni su profesori Univerziteta, a dvoje su visoki istraživači po institutima. Znači, žena koja vodi nauku je, pomoćnik, dvadesetosmi najbolji istraživač u Srbiji, Marina Soković. Saša Lazović je sa Instituta za fiziku, jedan od najboljih istraživača i da ne nabrajam dalje. Znači, zaista sam ja sa timom ljudi koje sam doveo izuzetno zadovoljan. Jedan broj ljudi koje sam imao iz ranijeg perioda su tu svakako, ostali su, a jedan broj ljudi je morao da se promeni, kao i svaki put kada dođete i negde nešto hoćete da uradite, ali ono što je bitno, za tri godine i jače, svi su imali šansu i ja spadam u ljude koji isključivo radi timski. Znaju moje kolege to dobro. To nije samovolja, nego samo tempo koji ja dodajem, ali ja sam sa ekipom kojom rukovodim izuzetno zadovoljan.
Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta, pravo na repliku.
Nisam ja, ministre, imala primedbe u tom smislu na rad vašeg kabineta i ja mogu da verujem sve ovo što ste vi rekli, ali upravo o tome se radi. Vi ste, kažete, doveli ekipu ljudi, stručnjaka, univerzitetskih doktora, profesora, to su ljudi koji su završavali fakultete, magistarske studije i doktorske studije po nekom boljem sistemu od ovog. O tome vam govorim. Govorim vam o tome da među mnogim sada formalno doktorima nauka ne možete naći stručnjake. O tome se radi. Ponavljam treći put, nedostaje akademsko obrazovanje, pa pogledajte i u ovoj sali, na vašem poslu, u vašem okruženju, među prijateljima, gde god hoćete, uporedite nivo onih bivših studija i ovih sadašnjih, na svakom primeru pojedinačno, i tu mora da se složite sa time. O tome govorimo da mora da se krene još od osnovne škole. Da li vi verujete, da li je prvi put da čujete da dete završi osnovnu školu i da sriče kada čita? Ako to nikada do sada niste čuli, a sigurna sam da jeste, to se dešava, ali o tome smo pričali kada je na dnevnom redu bilo osnovno obrazovanje i vaspitanje i možemo opet da pričamo o tome. Mora suštinski i sistemski nešto da se promeni. Ovo je neka šminka po uzoru na neku EU, na neke zemlje EU. Uzgred, znate li da se u Nemačkoj, koja je kolevka dualnog obrazovanja, ozbiljno razmišlja da se dualno obrazovanje u visokom obrazovanju ukine upravo zato što su shvatili da dobijaju neku vrstu stručnjaka, usko stručnih, bez akademskog obrazovanja i akademskog znanja? Dakle, oni koji su ovo faktički počeli, razmišljaju da to ukinu, a mi sada izvodimo nešto, pa mi ćemo to da uvodimo. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Žarko Obradović.
Hvala. Poštovani gospodine Arsiću, poštovani gospodine Šarčeviću i ostali članovi Ministarstva prosvete, nauke i tehnološkog razvoja, dozvolite mi da u ime SPS kažem nekoliko reči o predlozima dva zakona koji su predmet današnjeg razmatranja. Želim pre svega da kažem da će poslanička grupa SPS glasati za Zakon o dualnom modelu studija u visokom obrazovanju i o Zakonu o regulisanim profesijama i priznavanju profesionalnih kvalifikacija. Ja ću pokušati da kažem nešto više o Zakonu o dualnom modelu studija u visokom obrazovanju. Naime, za nas u SPS donošenje ovog zakona predstavlja nastavak reformi u obrazovanju koje čini Vlada Republike Srbije, odnosno nadležno ministarstvo i jedan veliki korak napred u približavanju obrazovnog sistema potrebama tržišta rada. Naime, ne treba, naravno, razgovor o visokom obrazovanju ili razgovor o obrazovanju uopšte u ovom cenjenom domu svoditi samo na odnos obrazovanja i tržišta rada, jer uloga obrazovanja je daleko šira, sa stanovišta nivoa celog društva, ali danas govorimo o Zakonu o dualnom obrazovanju pa je red i da se malo bliže okrenemo i kažemo nešto i o ovom aspektu obrazovnog procesa. Vlada je napravila već jedan dobar korak napred kada je donet Zakon o dualnom obrazovanju, kada je obuhvaćeno i srednje obrazovanje. Korak napred su takođe bila i neka rešenja iz Zakona o visokom obrazovanju, pre svega mislim na Savet poslodavaca, jer je tada normativno uređeno prisustvo poslodavaca u visokoškolskim ustanovama i samim tim su otvorena vrata za jače vezivanje tržišta rada, odnosno privrede i visokog obrazovanja. Ne treba zaboraviti, ne treba prenebregnuti činjenicu da problemi povezivanja obrazovnog sistema i privrede Republike Srbije traju već tri decenije, od sredine 80-ih godina prošlog veka, kada je krenula ekonomska kriza, da ne pominjem sankcije od 1992. godine, potom i pljačkašku privatizaciju posle 2000. godine. Privreda Republike Srbije je gotovo uništena i zadnjih nekoliko godina zahvaljujući velikim aktivnostima Vlade Republike Srbije privreda je ponovo stala na svoje noge i sada je stvarno stvoren dobar osnov za povezivanje obrazovnog procesa i tržište rada. Naime, do sada smo imali jednu praktičnu situaciju da su privrednici uvek govorili da svršeni studenti ili srednjoškolci izlaze sa znanjem koje je nepotrebno za potrebe tog preduzeća. Kada smo ih pitali šta oni traže ili šta nude ili na koji način bi oni želeli da se uključe u obrazovni proces, a da dobijemo tu povratnu spregu njihovih zahteva koje bi mogli posle inkorporirati u obrazovni sistem, onda smo ostajali uglavnom bez odgovora. Sada imamo niz rešenja u ovom zakonu koja jednostavno povezuju poslodavce i visokoškolske ustanove. Mislim da je Vlada ovim napravila veliki korak napred. Napravila je jedan veliki iskorak, odnosno Ministarstvo i, figurativno rečeno, Ministarstvo je sada bacilo jednu rukavicu u lice poslodavcima i pozvalo ih da zajedno sa visokim obrazovanjem oblikuju one kadrove koji će biti potrebni za razvoj ekonomije. Vlada je već dosta učinila u ekonomskom delu, u stvaranju ambijenta za ovo povezivanje. Evo, pomenuću, pre neki dan su objavljeni podaci "Fajnešel Tajmsa" da je Republika Srbija po stranim investicijama u 2018. godini učinila više nego bilo koja zemlja u svetu, u odnosu na svoj BDP. Pomenuto je 107 projekata direktnih stranih investicija, oko 5,8 milijardi dolara i u tom članku je rečeno da Republika Srbija je otprilike napravila napad 12 puta veći nego što se očekuje od njene ekonomije i veličine i da postoji konstantan rast stranih ulaganja od 2015. godine. Objektivno, to je ta ekonomska dimenzija koja pogoduje uvođenju Zakona o dualnom modelu studija u visokom obrazovanju. Naravno, taj zakon ne bi bio moguć, kao ni Zakon o srednjem obrazovanju, ukoliko nema kvalitetne ekonomije, ali kada imate ovakve podatke koji postoje i kada imate jednu uzlaznu liniju kretanja ekonomije u našoj zemlji kao što je prisutna zadnjih nekoliko godina, sve ono što je učinila ova Vlada, onda je potpuno logično da se donese ovakav jedan zakon. Sada se donosi model zakona o dualnom obrazovanju u visokom obrazovanju i već sam pomenuo ono što je učinjeno ranije. Naime, kada bi se razumeo ovaj zakon, jer sam primetio da mnogi diskutanti do sada nisu rekli ili gotovo ništa nisu rekli o sadržaju samog zakona, da se vidi u čemu je sadržaj tog zakona i zbog čega je on tako kvalitetan, jer se više govori o dualnom obrazovanju i značaju sa ili bez pozitivnih efekata, ali se ne pominje sadržaj samog zakona. Naime, kada se pogleda sadržaj samog zakona, vidi se da je u centru ovog zakona, moram da podsetim i da kažem, jedan trougao koji čine student-poslodavac-visokoškolska ustanova i da je glavni cilj poslodavca, odnosno visokoškolske ustanove i poslodavca da student dobije što kvalitetnije kompetencije, znanje, sposobnost, veštine i stavove i da je to suština celog obrazovnog procesa. Naravno, da bi se postigao cilj koji je postavljen u ovom zakonu, vrlo je detaljno opisana i uloga poslodavca. Jedna je strana dimenzije kako će visokoškolska ustanova u svom programu napisati sadržaj tog programa, ali je strašno važno na koji način će poslodavac suštinski učestvovati u izradi studijskih programa. Napravljena je dobra ravnoteža u strukturi časova aktivne nastave, 450 sati godišnje časova nastave vezano za predavanja, vežbe i druge oblike aktivne nastave, a 450 časova kroz učenje, kroz rad. Važno je istaći dva elementa ovog celog zakona koji su nekako ostali u drugom planu. Naravno, svako tumači na način na koji to želi, ali oni pokazuju da one ustanove, to je element dobrovoljnosti, one visokoškolske ustanove koje žele da rade na sebi i koje misle o budućnosti, misle o mladima i imaju veze sa privredom, imaju studijske programe koji su vezani za privredu, imaju razvojni karakter, one će, naravno, nastojati da nađu partnere i u tome će im pomoć Savet poslodavaca koji imaju u strukturi svoje ustanove. Naravno, tražiće i druge. Ta dobrovoljnost je iskazana ne samo da visokoškolska ustanova može da bira partnera, da se napravi model dualnih studija u visokom obrazovanju, nego je ta dobrovoljnost prisutna i kod studenata. Studenti taj princip dobrovoljnosti imaju. Ako žele, oni će se upisati na model studija dualnog obrazovanja i oni će sve to obaviti putem konkursa. Vrlo važan deo ovog zakona je odnos visokoškolske ustanove i poslodavaca i odnos poslodavaca i studenata. Zakon je ovde precizan, utvrđen je pravni osnov koji daje sigurnost svim stranama u ovom procesu, jer Ministarstvo je po meni dobro rešilo sve ove stvari na pravi način. Pomaže studentu da se oseća sigurnim, da njegova jedina aktivnost bude da uči i da stekne kvalitetno znanje, da unapredi svoje kompetencije. Članom 19. Zakona o dualnom modelu studija u visokom obrazovanju je predviđeno da u slučaju da nastupe određene okolnosti, student može nastaviti obrazovanje na drugoj visokoškolskoj ustanovi, ali je takođe, ako nastavi program u nekoj visokoškolskoj ustanovi, pošto i sami znamo da je vezano za samo postojanje visokoškolskih ustanova, da i tu postoji objektivno jedan proces. Pri tome mislim i na procese akreditacije i svega onoga što čini sastavni deo visokog obrazovanja, ali je utvrđena odredba koja pruža mogućnost zaštite studenta u slučaju da kod poslodavca nastupe određeni problemi. To je navedeno u članu 17. stav 4. ovog zakona, gde se govori da mogu nastupiti određene, predviđene tehnološke, ekonomske i druge promene kod poslodavaca i onda je sasvim logično da student treba da bude zaštićen. Dobro je što zakon sadrži ovu odredbu, ili, kada visokoškolska ustanova raskine ugovor sa poslodavcem, u slučaju da poslodavac ne ispunjava sve one odredbe koje zakon predviđa vezano za obavljanje nastave u onom delu koji se odvija tamo. Takođe, važno je što je član 21. ovog zakona, predvideo sve obaveze i predvideo materijalno i finansijsko obezbeđenje studenata. Predviđeno je da student može dobiti od poslodavca i troškove vezano za smeštaj, za ishranu u studenskom domu, troškove prevoza, ali je rešeno i pitanje naknade, najmanje 50% od osnovne zarade zaposlenog na istim ili sličnim poslovima, a onda je u odnosu na godine studija napravljena određena gradacija, što je sasvim logično, jer student prve godine nema ista znanja i sposobnosti ili iste veštine, koje stiče kod poslodavca, u odnosu na studenta treće i četvrte godine. Važno je pomenuti da je student u prilici da kod poslodavca stekne te kompetencije, da ih unapredi i to je veoma važna uloga mentora kod poslodavca, kvalitet mentora i on treba da ga provede kroz one praktične aktivnosti koje se odvijaju kod poslodavca. Na kraju, ako se može reći na kraju, s obzirom da nije reč o kraju rasprave o ovom zakonu, postoji jedan vrlo utvrđeni nadzor zakona zakonom od strane dva ministarstva, Ministarstva rada i ministarstva nadležnog za poslove obrazovanja. Drago mi je što je Ministarstvo prosvete vrlo jasno i precizno navelo i ciljeve, koji su predviđeni ovim zakonom. Ministre, bez namere da menjam sadržaj ovog zakona, mislim da ste izostavili jedan cilj, a koji se postiže ovim zakonom, nemam nameru da dajem amandman, ali veoma je jasno da ovaj zakon, kada se primeni on će postići jedan koji je vrlo važan za visoko obrazovanje. Bio sam slobodan da ga formulišem, a to je unapređenje kvaliteta visokoškolskih institucija i njihove konkurentnosti u evropskom prostoru visokog obrazovanja i drugim prostorima koji se bave pitanjima kvaliteta visokoškolskih ustanova. Zašto sam pomenuo ovo? Nesporno je da će primena Zakona o dualnom modelu studija u visokom obrazovanju unaprediti kvalitet visokoškolskih ustanova. To je apsolutno nesporno. Ako pogledate način na koji se visokoškolske ustanove vrednuju, u evropskom prostoru visokog obrazovanja i širom sveta, onda ćete videti da je ta veza sa privredom jedan od veoma važnih kriterijuma. Potpuno sam ubeđen da ćemo mi sa ovim zakonom i podići nivo kvaliteta našeg obrazovnog sistema u različitim listama kvaliteta. Poštovani gospodine ministre, mi kada govorimo o Šangajskoj i drugim listama kvaliteta, mi govorimo stalno o citiranosti. Meni je drago, jako mi je drago što je predsednik Vučić, što ste vi, što je Vlada napravila taj korak da pomogne, da kažem, da se što veći broj istraživača uključi, da se unaprede, da se finansijski pre svega, pa i na druge načine da se stvore uslovi da što veći broj naučnika učestvuje u tom obrazovno nastavnom procesu i da naravno i kroz citiranost se pokaže kvalitet obrazovnog sistema koji mi posedujemo. Ali, po malo, svesno ili nesvesno, ja sam čuo mnoge profesore koji govore o tome, ali javnost mislim da u dovoljnoj meri nije upoznata sa svim kriterijumima koji su obavezni kada se vrši rangiranje visokoškolskih ustanova, jer da jesu onda bi videli koliko u stvari mi imamo kvalitetan obrazovni sistem, ali zbog kriterijuma koji postoje, jednostavno nismo na mestu koje nam pripada. Primera radi, jedan od kriterijuma je bila, naravno koliko dobitnika Nobelove nagrade je zastupljeno u visokoškolskim institucijama. Ja imam podatak od pre nekoliko godina da je recimo 70% dobitnika Nobelove nagrade bilo među 35 prvih univerziteta koji su svrstani na Šangajskoj listi univerziteta. Recite mi, koji će univerzitet van, da kažem, anglosaksonskog govornog područja uspeti da na materijalnoj bazi angažuje ili koji uopšte uspe da dobije nobelovca iz oblasti uglavnom prirodnih nauka ili ekonomije? Druge nauke su nekako ostale po strani. Onda se postavlja jedno logično pitanje, jesu li ti univerziteti slabiji od ovih? Nisu. Oni su takođe kvalitetni, ali postoji i u tom akademskom svetu neki red stvari, šta god da to znači, i onda jednostavno ti fakulteti su na određen način privilegovani. Ili, isto se odnosi na mogućnost njihovog angažovanja. Znate, za univerzitet kao što je naš, koji se nalazi u zemlji koja je u tranziciji, koji je inače vrlo kvalitetan, teško možete da angažujete nobelovca zato što to iziskuje određene materijalne troškove i nema fakulteta ili univerziteta koji bi mogli u dovoljnoj meri, bez da održi jedan čas pa da se, da kažem da to bude pozdravnog karaktera, ali to već nije onda suština. Da ne pominjem citiranost, citiranost naravno u oblasti prirodnih nauka to je sasvim logično. Ali, imamo citiranost i u oblasti naučnih radnika i istraživača u oblasti društvenih nauka. U kojoj su meri male zemlje, zemlje u tranziciji interesantne u časopisima da bi se mogao članak sa ovih prostora objaviti u dovoljnoj meri? To je jedan drugi problem koji nadilazi raspravu u ovom zakonu. Ono što je meni drago, to je činjenica da se ovim zakonom unaprediti saradnja privrede Srbije sa visokoškolskim ustanovama i onda ćemo i mi moći da kažemo da ta veza privrede i visokog obrazovanja ima svoje mesto, pa nadam se i da pomenemo neke odgovarajuće statističke podatke. Gospodine ministre, želeo bi da vam skrenem pažnju na još jedan, po meni, važan element ovog zakona. Vi ste i na odboru i u sadržaju ovog zakona se govori o onim, otprilike, kako bih rekao, oblastima za koji će ovaj zakon biti najinteresantniji. To su pre svega tehnike, inženjerske nauke, informacione tehnologije, zdravstvo, pomenuta je ekonomija, finansije u obrazloženju zakona i menadžment. Ali, ja sam potpuno ubeđen da i društveni fakulteti iz oblasti društveno-humanističkih nauka i fakulteti iz društveno-humanističkih nauka imaju svoju šansu. Naravno, da ne pominjem akademije strukovnih studija, one ovde imaju ogromnu šansu i znam i za Baden-Virtemberg saradnju koja postoji godinama, ali želeo bih da vas upoznam da i fakulteti društvenih nauka imaju jednu šansu, u stvari imaće veliku šansu, a čini mi se da dobar primer ili podloga za ono što sam izneo ovu tvrdnju, želeo bih da vas upoznam sa onim što čini Fakultet bezbednosti. U okviru … projekta učestvuju gotovo svi fakulteti koji se bave bezbednošću u Srbiji. Pored uvođenja nastave, većeg broja studija i modula, preuzetih sa evropskih univerziteta i analizirane su mogućnosti da se stvori i mreža znanja, pa da se formira nacionalni simulacioni centar, da se kroz njega objedine svi resursi kojima se u Srbiji raspolaže na planu bezbedonosnih simulacija i da se usluge ponude na regionalnom nivou. Centar će biti distribuiranog karaktera sa glavnim laboratorijama na Fakultetu bezbednosti Univerziteta u Beogradu, Vojnoj akademiji i Kriminalističko policijskoj akademiji. Pored dva softvera koji se već koriste, na čijem se proširenju kapaciteta radi, nabaviće se i osam profesionalnih softvera za simulacije i tri pomoćna softvera. Hardver pored standardne opreme, uključuje i nabavku dronova za vežbanje. Softveri omogućavaju simulacije sajber napada, požara, poplava, saobraćajnih nezgoda, terorističkih napada svih vrsta i obima, simuliranje huliganskih napada u odnosu na gotovost svih aktuelnih bezbedonosnih rizika. U okviru projekta, moraju u narednih godinu i po dana biti razvijeno barem pet simulacija i održano barem toliko vežbi sa više od stotinu učesnika. Ja sam vrlo svesno, namerno pomenuo ovo što rade fakulteti iz oblasti društveno-komunističkih nauka, ali je to vezano, gospodine ministre, sa odredbama zakona i to čini mi se sa članom 6. stav 3. gde se kaže da visokoškolske ustanove izuzeto od člana, pored veze sa poslodavcem, uz saglasnost visokoškolske ustanove, deo učenja mogu obaviti i kroz trening centre i drugo pravno lice koje realizuje obuke. Mislim da je ovo sjajno rešenje, jer onda tako daje priliku upravo za ovakve projekte iz društveno-humanističkih nauka koje neće biti u mogućnosti da možda nađu odgovarajuću kompaniju gde bi nekog studenta ili veći broj studenata društveno-humanističkih nauka angažovala za svoje potrebe. Jer, imamo logiku da dualnog obrazovanja ne vezano više za proizvodnju, neposrednu proizvodnju prirodne nauke. Ali, primer koji sam ja naveo apsolutno pokazuje da i za drugu stranu ima mesta i samo od inicijative fakulteta, da kažem, zavisiće, kako bih rekao, u kojoj će meri biti izneta i kakav će biti kvalitet te ponude upućen poslodavcima, a mislim da poslodavci ne mogu ostati nemi na ovu ponudu, da moraju odgovoriti. Unapred se radujem svim onim pozitivnim efektima, jer pominjem još jedanput, jedan od principa ovog zakona je dobrovoljnost. Sada je Vlada uradila mnogo, Ministarstvo je napravilo odličan zakon, mi ga usvajamo za nekoliko dana i onda je sledeći korak na poslodavcima. Oni će morati da kažu, odnosno da prihvate pruženu ruku i da studentima daju mogućnost da unaprede svoje znanje. Posle ovoga niko neće moći da kaže da studenti nemaju praktične veštine, da su ima kompetencije nedovoljne, da su njihova znanja, sposobnost, veštine ili stavovi, da kažem, manje vredni, jer će to onda biti nepouzdan stav tog poslodavca. Ako bude želeo da sarađuje sa visokoškolskim ustanovama Republike Srbije, ovaj zakon mu daje tu mogućnost. Mi u SPS ćemo naravno glasati za usvajanje ovog zakona, zato što mislimo da je reč o odličnom zakonu, koji ne samo da ne unapređuje obrazovni sistem, nego i pomaže privredi Republike Srbije u njenom budućem razvoju. Hvala vam.
Reč ima ministar gospodin Šarčević. Izvolite.
Samo bih da se nadovežem na deo diskusije mog kolege prethodnika, a vezano je za razvoj društvenih nauka, i da dam jedno saopštenje, jednu lepu vest, znači, završen je poziv za PROMIS, to je poziv Fonda za nauku i na nekih očekivanih 200 grantova koje je trebalo da se dodeli javilo se blizu 600 mladih ljudi. Ono što je jako važno, preko 20% iz DH polja, što je potpuno dobro. Sada ako analiziramo, osim ovo da li imamo ili nemamo nobelovca, pa ne možemo da ga imamo, mala smo zemlja i drugo je da li možemo da angažujemo, pa ne možemo ni to. A da li je to jedini kriterijum i način kako se meri uspešnost, pa znate i sami da nije, jer ono što javnost treba da zna, to je merenje nauke na univerzitetu. Ali, Srbija ima 11 instituta na Beogradskom univerzitetu i preko 78 instituta ima koji nisu na univerzitetu i koji se bave naukom. Ukupan uvid naše nauke nije na taj način plasiran. Mišljenje poslodavca je jedno bitno mišljenje i u okviru tehnološkog razvoja kada se taj proizvod nauke da u dalju proizvodnju, ali ono što je jako važno, starije kolege koje su već pri kraju radnog veka, kao profesor Radenović i drugi na zalasku karijere, nisu imali ko da ih baš tako nasledi, nije bio ambijent. Imali ste stariji projektni ciklus koji je trajao predugo, koji je bio način preživljavanja za mnoge, ali smo zato u ovom parlamentu doneli dva nova zakona o Fondu za nauku i o nauci i istraživanju, gde smo kroz ovaj drugi obezbedili sigurnu i trajnu platu svim ljudima koji se bave istraživačkim radom, a kroz Fond mogućnost da oni postanu i kompetitivni, da pokažu svoje vrednosti kroz ono što je uspešno. Ali se sad radi međunarodna evaluacija naučnih radova, te ne može tek tako da se samo sedi na projektu i brže traje. Znači, to će podstaći naučnu zajednicu i mlade ljude, kojih hvala Bogu u Srbiji ima jako mnogo i jako su zainteresovani, jer svaki naučno-tehnološki park brzom brzinom da se popuni. Sve ovo što se radi jeste novi dizajn, ali da se ovako radilo u kontinuitetu, da nije došlo do uništavanja privrede, da je išta očuvano itd, to bi se brže dešavalo. Odlična je saradnja ne samo sa raznim partnerima na bilaterali. Recimo, prošli mesec sam bio u Belorusiji, fantastično jaka zemlja kada je u pitanju i poštovanje obe države i ozbiljna nauka. Mi sa kineskim i ruskim partnerima takođe imamo fenomenalne odnose, naročito sa Narodnom Republikom Kinom, gde ćemo raditi mnogo na projektima vezanim za robotiku i veštačku inteligenciju već sledećeg meseca. Tako da je to niz novina, ali to se sada dizajnira na neki od načina. Ovde ste dobro primetili da taj neki benefit koji zakon donosi jeste i mesto gde se univerzitet bolje vidi kroz dualne studije napolju. Dolazak poslodavaca ovde, ozbiljnih, koji hoće da otvore razvojno-istraživačke centre, prvo to gledaju, prvo to, idu u Komoru, pa idu kod mene. Znači, nije više da smo zaobiđeni u tom prostoru i zato mi to radimo sinhronizovano. Znači, zajedno sa Komorom, tržištem rada, zajedno sa svima i mislim da je ovo dobar put koji tek treba da se razvija. Zaista nam je Mađarska možda jedna od najboljih primera, blizu je, nije daleko pobegla, ali na ovom prostoru je puno uradila. Složio bih se sa kolegom Žarkom da mnogo drugih fakulteta, posebno raznih vidova društvenih nauka, mogu sebe ovde videti i pronaći. Oblast ekonomije je neiscrpna. Ali, moramo da redefinišemo i karakter srednjeg stručnog obrazovanja u okviru standardnog i dualnog. Upravo se i radi velika strategija, jer ovoj staroj vreme ističe još malo, ka tridesetoj godini, ogroman krug ljudi je već sada uključen na početku na temeljima te priče, jer mi moramo ovo što smo sad započeli da vidimo šta rade razvijene zemlje, gde nam je mesto i kakvu ćemo strategiju razvoja obrazovanja i nauke imati ubuduće. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Aleksandra Tomić. Izvolite, koleginice.
Zahvaljujem, predsedavajući. Uvaženi predsedavajući, poštovani ministri, kolege poslanici, mislim da je dobro što ste, predsedavajući, dozvolili da malo odemo i šire u raspravu, a ne samo da se držimo ovih zakonskih rešenja, kada je u pitanju današnja sednica, zato što je tema o kojoj danas razgovaramo u stvari rezultat svih onih promena koje je država Srbija doživela od 2012. godine do danas. Kao što je doživela Srbija 2012. godinu i suočila se sa velikim budžetskim deficitom i krahom maltene u tom trenutku i problemom da isplati plate i penzije, sigurno da je u tom trenutku i obrazovanje doživelo jedan veliki problem da nađe rešenje kako da krene jednim drugim putem, da zadrži sve ljude, kada govorimo o univerzitetu, da zadrži kadar i da jednostavno studente koji upisuju po prvi put fakultete motiviše da zaista završe ovde najviše škole i da kada završe te škole odlaze u što manjem broju u inostranstvo, da možda odu u taj svet, vide kako to tamo izgleda kada završe studije i vrate se u Srbiju. Zaista, sada u ovom trenutku 2019. godine govoriti o jednom investicionom ambijentu, privrednom ambijentu u Srbiji koji vlada i one 2012. godine, to je nebo i zemlja. Srbija je prošla kroz veoma težak period ekonomskih reformi i fiskalne konsolidacije, ali i velikih promena. Kada govorimo o promenama u društvu, govorimo o promenama i u obrazovanju. Mnogo je bilo teško animirati bilo koje svetske privrednike, pogotovo članice Evropske unije da dođu u kompanije, da otvore ovde svoje fabrike i nova radna mesta. Danas 2019. godine govorimo, recimo, o Nemačkoj, koja je primer za dualno obrazovanje, država za primer, kao i Francuska, govorimo o tolikom broju firma koje zapošljavaju preko 50.000 zaposlenih u nemačkim firmama. Preko 50.000 Srba radi u nemačkim kompanijama koje su ovde otvorile svoje proizvodne pogone. Zašto govorimo o primeru dualnog obrazovanja i zašto je Srbija uopšte prešla i Ministarstvo prosvete jednostavno prihvatilo model dualnog obrazovanja koji Nemačka ima u svom tržištu rada, u svom sistemu obrazovanja? Zato što su oni dali najveće rezultate, zato što su generatori njihove privrede srednja preduzeća. Za nas u Srbiji su mala i srednja, odnosno mikro, mala i srednja preduzeća. Jako je bilo teško započeti uopšte promenu, jedan privredni rast i razvoj Srbiji i promeniti uopšte prosvetu u tom delu. Ovo je i priznanje vama da ste učestvovali u tom procesu, koji ste prvi uveli dualno obrazovanje kada je u pitanju srednje obrazovanje, pa da vidimo sad rezultate toga. Znači, nakon samo tri godine sprovođenja ovog programa mi imamo 37 dualnih modela obrazovanja, kada je u pitanju srednje obrazovanje, 2.533 učenika danas upisanih za sledeću školsku godinu, što ukupno čini 7.000 dece koja su jednostavno u ovom procesu obrazovanja, 460 kompanija učestvuje u ovom sistemu. Sada su se, u stvari, stekli uslovi da mi u punom kapacitetu na osnovu ovog zakona uvedemo dualno obrazovanje kada je u pitanju visoko školstvo, kada je u pitanju studijski program, jer mi sada imamo već negde obaveštenu decu, decu koja već pohađaju ovaj sistem obrazovanja i imaju jednostavno motivaciju da upišu fakultete po ovom programu. Nije istina da je sve neobavezno, obavezno je onog trenutka kada se opredelite i upišete fakultet da li ćete ići kao student po modelu dualnog obrazovanja ili ćete ići na model standardnog učenja. Ono što je 2017. godine doneseno kao zakonska mogućnost Zakona o visokom obrazovanju, to je član 39, znači, ono što mi zovemo stručna praksa, uvedeni su sa članom 60. način da može svaki fakultet da ima taj tzv. odbor koji u stvari predstava skup malih i srednjih preduzeća koji mogu da sarađuju sa fakultetom na određeni način i član 80. koji podrazumeva da čak treća lica, odnosno ljudi iz privrede mogu da obavljaju određena predavanja po pozivu fakulteta za studente iz određenih oblasti. Mogu vam reći da takav sistem već postoji na određenim fakultetima, naročito kada su u pitanju tehnički fakulteti, pa i ekonomski fakulteti u Beogradu, Kragujevcu, Nišu, Novom Sadu i da studenti negde osećaju da je zaista država dala određena krila njima da uče ono što je sada negde, kako oni kažu, standard u svetu, gde je to deo te tzv. četvrte industrijske revolucije, gde oni zaista mogu da uporede i da naprave jednu komparativnu analizu da li da studiraju u Srbiji ili da studiraju u inostranstvu. Kad sve stave, što ja kažem na papir, a to je mogućnost da u svakom trenutku imate profesora na jedan mentorski način budete u kontaktu s njima da ste informativno povezani, da ovde, na kraju krajeva, živite u okruženju svoje porodice, da ste odvojeni u inostranstvu, da tamo imate mogućnosti, imate određeni sistem obrazovanja koji se, naravno, odvija po određenim klišeima i da jednostavno ono što ćete tamo naučiti vas vezuje da morate da budete zauvek u inostranstvu, da nemate šansu da se vratite, jer tamo takav sistem podrazumeva velike obaveze da radite i da živite van svoje države, onda negde učenici u četvrtoj godini srednje na osnovu ankete koja je urađena sa svim ovim polaznicima sistema dualnog obrazovanja u srednjim školama pokazuje da su zaista naša deca motivisana da ovakav sistem obrazovanja funkcioniše u Srbiji, da je mnogo dobra raditi u stranim kompanijama ovde, zbog toga što rezultate koje postižete ovde su jako vidljivi za razliku od onih gde vi morate da se pomirite sa jednom prosečnošću u inostranstvu svih onih studenata koji dolaze iz mnogih država, ne samo bivših članica SFRJ, nego i onih koje su članice EU. Prema tome, svako dete koje treba da upiše visoko obrazovanje zaista ozbiljno, ukoliko vrši trijažu, znači zahteva onoga što je ovde u Srbiji kod fakulteta i mogućnosti koje ima u ovom trenutku i onoga što može da dobije u inostranstvu, ovde su mu negde šire otvorena vrata, upravo zbog toga što je velika tražnja na tržištu rada ovde za visoko stručnim kadrom po različitim oblastima. Ta tražnja je prepoznata od strane države i Ministarstva prosvete i zbog toga je to negde, mislim jedan vid priznanja vašeg rada u telu, pogotovu kada govorimo o tome da je jedna fabrika koja proizvodi avio-motore, MTU nemačka kompanija se opredelila da otvori svoje proizvodne kapaciteta ovde, upravo rekla da je jedan od glavnih razloga zbog čega otvara, je upravo kvalitet obrazovanja iz ove oblasti a to jeste na Mašinskom fakultetu u Beogradu, to je Odsek za vazduhoplovstvo koje je sada i dobio program od prve godine, do sada nije imao, zato što Mašinski fakultet ima objedinjenu svoju nastavu do treće godine, od treće godine su opredeljeni na nekih 15 profila. Sada se shvatilo da od prve godine treba usmeriti isključivo struku kroz IT program i kroz vazduhoplovni smer. Znači usmeravati studente od prve godine za te visoke tehnologije. Time suštinski je ministarstvo pokazalo da ima sluha, kao što je imalo sluha i za profesora Radenovića, koji je takođe sa tog fakulteta, ali treba reći da je mnogo teško danas se nositi sa mnogim klišeima i sujetama profesora koji rade generalno na svim fakultetima jer najteže je doneti odluku o nastavi nastavno-naučnog veća svoje kolege. Tu je ono gde mi, u stvari, negde kao ljudi moramo da pokažemo svi veću širinu da podržimo svoje kolege, možda i u trenutku ako se ne slažemo sa nečim i to je ono što danas upravo i moj kolega pokušao da kaže da nije dobro da mi kao parlamentarci stalno donosimo zakone svake godine, da produžavamo studentima studiranje ko po starom programu. Govori se o 3.670 studenata, preko 100 studenata koji imaju preko 9,5 prosek, da je ipak to negde stvar fakulteta, ali verujte da je to bila stvar fakulteta odavno bi jednostavno izgubili pravo da studiraju. Znači, to treba jasno reći građanima Srbije, upravo zbog ovog odnosa profesora koji su neki put i previše rigidni prema studentima i ne shvataju da danas studenti traže podršku na potpuno drugačiji način od strane svojih profesora, da ih traže kao jedan vid ne samo mentora, nego budućih kolega kojima treba oni da ostave svoje znanje, a ne da se nose onom disciplinom koju smo navikli možda mi kada smo studirali. Jednostavno da taj vid pedagoškog rada negde profesori na fakultetima zanemaruju zbog toga se studenti lakše odluče pa kažu – dobro, ako ne mogu da završim ovaj fakultet u nekom razumnom roku od pet do sedam godina, ja ću onda otići u inostranstvo i to na mnogo lakši način završiti, gde ću imati možda i težinu sa tom diplomom mnogo veću, što naravno ne stoji. Ovo je molba, jedan apel i profesorima na fakultetima da jednostavno pristup negde promene jer i od njih mnogo zavisi koliko će studenata da se veže za te profesore, koliko će studenata ostati, na kraju krajeva, verno njima i u kontaktima i posle završenih studija. Mislim da je dobro da ostanu jer u saradnji sa privredom, profesorima i studentima, mislim da je to dobitna kombinacija i za njih same i za kompanije, ali i za samu privredu Srbije. Kada govorimo o današnjem Predlogu zakona o dualnom obrazovanju u visokoškolskim ustanovama, znači govorimo o tome da se postiže veća relevantnost obrazovanja i usklađivanja sa tržištom rada, to je ono što smo mi stalno govorili da sama nomenklatura zanimanja nije odgovarala onome što ove kompanije traže. Ministarstvo je radilo zajedno sa Ministarstvom za rad i socijalna pitanja na tome da se mnoge stvari promene, kao što vidimo, sigurno su se mnoge stvari promenile jel ne bi 460 kompanija učestvovalo u ovom programu. Mnoge stvari su se promenile kada govorimo i o tome da je kod mladih ono što se očekuje to kreativno, projektno i kritičko razmišljanje. Mislim da je kod naših studenata to jako izraženo i mislim da ovaj način funkcionisanja dualnog obrazovanja u visokoškolskim ustanovama zaista će doneti ono što je najvažnije nama a to je da se ovlada veština upravljanja znanjem. Samim tim i ono što nam je spočitavamo, a verujte mi da ima dosta profesora koji smatraju da je ovaj način funkcionisanja u stvari uspostavljanje tzv. plavih mantila odnosno zamerke na to da mi školujemo jeftinu radnu snagu uopšte ne stoji zato što ovakvim načinom produkcije visokoobrazovani kadar mi dobijamo potpuno inovirane kadrove. Zato što oni ne samo što će svoje obrazovanje steći kroz rad nego uz put će imati i visoki kvalitet obrazovanja sa znanjem stranih jezika, sa znanjem novih sistema komunikacija, sa obrazovanjem iz oblasti IT bez obzira da li su tehničke struke ili društveno-humanističke nauke. Dobićemo inovativna rešenja kada su u pitanju završeni studenti, kada je njihovo znanje u pitanju i samim tim dobićemo veću konkurenciju na tržištu rada. Oni koji će završiti klasičan način studiranja uz stručnu praksu moraće da prođu taj pripravnički staž i na neki način oni koji će proći kroz ovaj rad, a obaveza je neka 450 sati godišnje, znači, dobijamo određeni nivo kadrova gde će oni za svoje radno mesto da konkurišu i da će jednostavno ta praktična znanja u stvari im dati veću težinu i prednost u zapošljavanju. Mislimo da je zaista ovakav način obrazovanja, visokog obrazovanja dobar. To je pokazala i anketa studenata i srednjoškolaca koji su zainteresovani za ovakav način studiranja i ono što je važno još reći da mi ovde u stvari dobijamo studente koji će proći potpuno obrazovanje kroz sistem koji nas očekuje, tu četvrtu industrijsku revoluciju, ali Vlada Republike Srbije je pokazala veliku spremnost time što je oformila Komisiju, predstavnike svih ministarstava da treba podržati ovakav način funkcionisanja, da pokazala je da postoji master plan koji će poštovati znači visokoobrazovne institucije kao i ova komisija koja će pratiti i da će mnogo biti lakše nacionalnom akreditacionom telu da prati akreditaciju ovih programa kada oni postoje od početka, praktično od prve godine. Pored ovog predloga Zakona o dualnom obrazovanju studiranja, znači u visokoškolskim ustanovama mi imamo i Predlog zakona o regulisanju profesija i priznavanje ovih profesionalnih kvalifikacija, probleme koje rešavamo nisu samo stvari koje se odnose na Poglavlje 7. koje se zatvara i ne znam, Poglavlje 3. koje se odnosi na deo pružanja usluga, kao i ta potpoglavlja koja govore o tome da postoje određeni minimum minimuma kada je u pitanju profesionalna kvalifikacija, već mi jednostavno pratimo te dve direktive, evropske. Jedna uredba Evropske komisije koja se odnosi na administrativnu mrežu IT tržišta, funkcionisanja tržišta kvalifikacija kojim suštinski, mislim treba da znamo da ne samo zemlje u regionu, nego i članice EU, znači podjednako obrazovne profile prepoznajemo, a da oni koji su završili da li u našoj zemlji ili u inostranstvu na određeni način imaju taj minimum kvalifikacija i da imamo to rešenje na osnovu kojeg neko ko je npr. završio u inostranstvu ne mora ovde da polaže dodatne ispite i obrnuto, da naši kvalifikovani studenti sa određenom vrstom diploma ne moraju da ponovo polažu i daju određene ispite da bi bili prepoznati na tržištu rada. To je za nas veoma važno. Mislim da je važno pogotovo za sve one ljude koji možda žele da rade u inostranstvu kao i u onim zemljama koje žele da budu članice EU jer mislim da su one prepoznate ne samo u EU nego i u svetu. Znači, kada govorimo i o zapadu i o istoku, za nas to predstavlja jedan vetar u leđa, svima onim ljudima koji zaista sa svojim kvalifikacijama mogu da konkurišu za sva radna mesta koja završe i u Srbiji. Ciljevi ovog zakona su da se pospeši veća fluktuacija, na kraju krajeva i same rade snage, da se opšti sistem profesionalne kvalifikacije uspostavi i da se jednostavno rezultati koje ćemo imati pokazuju da u stvari mi time pospešujemo taj investicioni ambijent, da sve veći broj zainteresovanih investitora ovde otvaraju nova radna mesta, čime suštinski nemaju problem uopšte da zapošljavaju naše ljude. Taj pristup uopšte profesiji možda izgleda da je ovde dovoljno dobar, međutim kada vi pogledate, taj pristup profesiji u bilo kojoj branši, videćete da uvek postoje zatvorenosti u tom sistemu kada su u pitanju npr. Lekarske komore, različita esnafska udruženja, videćete da ćemo kroz ovo mi imati potpuno jedan nov sistem funkcionisanja i tih udruženja. Tako da, ono što je važno je da će Vlada Republike Srbije doneti popis regulisanih profesija u roku od 120 dana kada budemo usvojili ovaj zakon, da će Ministarstvo prosvete i Ministarstvo za rad i socijalna pitanja u budućnosti do ulaska u EU imati određeni veliki zadatak po ovom pitanju i da će nacionalni koordinator biti definisan za informisanje građana Srbije kao i centara koji su dostupni i izveštavaće Evropsku komisiju o svemu ovome i ono što je važno da ćemo imati jednu potpunu transparentnost u ovom sistemu što je za sve nas ovde jako bitno. Važno je reći da ovaj zakon ima izjavu o podobnosti usklađeno sa propisima EU, ali i važno je reći da je na strani 75 koju ste dobili u ovom materijalu da je za nas važno reći da u roku od tri meseca nadležna Agencija za profesionalne kvalifikacije mora da izda rešenje od kada bilo ko od zainteresovanih podnese zahtev, a da to ne ostavlja nikakve troškove za budžet Srbije, tako da taj zakon ne izaziva nikakve takve posledice. U danu za glasanje SNS, naravno da će podržati ova dva zakonska predloga, jer smatramo da su dovoljno dugo čekali da oni zaista zažive i počne njihova primena i mislim da ste gospodine Šarčeviću, zaista pokazali spremnost da određene procese koje ste započeli na određeni način i završite. Hvala.
Zahvaljujem. Da li još neko od predsednika, odnosno predstavnika poslaničkih grupa želi reč? (Ne.) Ne, onda nastavljamo diskusiju po redosledu prijava za reč. Reč ima narodni poslanik Muamer Zukorlić. Izvolite.
Dame i gospodo, poštovani predsedavajući, poštovani predstavnici Vlade, narodni poslanici Stranke pravda i pomirenja nemaju dilemu kada je u pitanju podrška ovim zakonima posebno po pitanju visokog obrazovanja, odnosno dualnog obrazovanja u visokom školstvu. Pre svega, naše uverenje ovoj podršci odluka bazira se na našem iskustvu po pitanju svojevrsnog eksperimenta koga smo imali na Internacionalnom Univerzitetu u Novom Pazaru, koji je još od 2002. godine, zapravo boreći se za svoj tržišni životni prostor na prostoru gde pre nije bilo univerziteta morao ponuditi dodatne kvalitete da bi mogao opstati, preživeti i razvijati se i jedno od usmerenja je bilo zapravo ovo, dakle isforsirati kvalitet veština, kvalitet prakse, a to je jedino bilo moguće u sprezi sa privredom i u sprezi sa javnim i drugim ustanovama. To svakako nije bilo teško pogotovo tada kada nismo imali jednu ovakvu zakonsku podlogu, ali upornost u jednoj takvoj orjentaciji nesumnjivo daje prave kvalitete. Prema tome, sada kada pogledamo statistiku tih studenata, odnosno svršenika, kada je u pitanju zaposlenost, kada je u pitanju uspeh na određenim radnim mestima, zapravo vidite da je to onaj pravi suštinski kvalitet koji je neophodan i koji je bitniji od one formalne referentnosti koja je važna kada dostavljamo sivije, kada zapravo se predstavljamo, međutim nakon što prođe to prvo predstavljanje ili nakon što budemo angažirani nekim poslovima tada više one reference u siviju ne znače već se zapravo valja dokazati stvarni kvalitet. Prema tome, kroz nekoliko godina na tom Univerzitetu mi smo se uverili da je ovo trebalo još ranije visokom obrazovanju i da sada nakon iskoraka na polju srednjeg obrazovanja, gde su po meni rizici čak bili veći, sada iskorak sa dualnim obrazovanjem u visokom školstvu mislim da nemamo nekih posebnih rizika i da je ovo jako dobar korak koji će obezbediti svežinu, doduše onima koji je hoće i dalje će univerziteti, odnosno fakulteti i druge visoko školske ustanove opet moći da biraju koliko će dozirati i ovaj kvalitet kao i sve druge kvalitete jer na kraju mi moramo biti svesni da su zakoni zapravo platforme i okviri za određeni iskorak u razvoju, zakon nije taj ko može da obezbedi razvoj, od zakona ne zavisi dalji razvoj, zakon je taj koji obezbeđuje okvir na osnovu oni koji žele da postignu viši stepen u razvoju, odnosno viši stepen u kvalitetu, zapravo to mogu raditi legalno i mogu imati potporu u zakonu za takvo opredeljenje, dok oni drugi koji će možda i dalje ostati taoci određenog oligarhijskog vladanja u visokom obrazovanju gde su određeni profesori jači od zakona, jači od programa gde se određeni kurikulumi formulišu prema pojedinim profesorima koji imaju preveliki uticaj na određenim univerzitetima. To je naravno pitanje sa kojima će se i Narodna skupština, ali pre svega Ministarstvo morati baviti i dalje kako bi pronašli rešenje kako se nositi sa takvim anomalijama i kako zapravo pored onoga što je forma, a što ga obezbeđuje zakon, dakle kako uspeti prodreti u stvarne dubine kvaliteta Ovo je jedan od načina gde ćemo zapravo moći da se referišemo sa pozicija različitih univerziteta ka pravom kvalitetu, odnosno sa pravim kvalitetom, gde će zapravo privreda i određeni drugi, polje društvenog sektora, zapravo oni biti taj faktor ocene. Naravno da je ovde posebno važno pozdraviti ono što nam zakon donosi po pitanju mogućnosti registracije, odnosno uspostavljanje jedinstvenog registra za delatnike na polju univerziteta, gde ćemo i tu imati mogućnost da imamo uvid u prave reference stvarnog kvaliteta u privredi i na drugim poljima, i one personalne, ali isto tako i one same ustanove imati svojevrsnu svoju Šangajsku listu, odnosno svoju listu utvrđivanja kvaliteta. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Miladni Ševarlić. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Nadam se da će ministar prosvete, nauke i tehnološkog razvoja pozdraviti ideju da, pre svega, pozdravimo Vojislava Ligorovskog, koji je završio dva fakulteta na Univerzitetu u Beogradi, Biološki i Elektrotehnički, položio je 87 predmeta i dobio 87 desetki i doktorirao u Švajcarskoj. Nadam se da će Ministarstvo smoći snage da, po ugledu na Pokrajinski fond za prosvetu, nauku i tehnološki razvoj, obezbedi svim doktorima nauka, koji su nezaposleni, barem stažiranje u trajanju od dve godine kako bi mogli u naučnoistraživačkim organizacijama da dokažu sebe i na taj način da obezbede sebi prepoznatljivost u naučnoj zajednici i eventualno stalnog zaposlenja. U tom kontekstu pitam vas zašto u centralnom području Srbije i na KiM nezaposleni doktori nauka nemaju isti status kao doktori nauka koji su bez zaposlenja na teritoriji pokrajine Vojvodine? Drugo pitanje, pošto je ovo načelni pristup raspravi nadam se da mi nećete zameriti, zašto već godinama nema konkursa za nacionalne naučno-istraživačke projekte već pet godina i da li Ministarstvo shvata u kakvoj se poziciji nalaze naučnoistraživački radnici kada sklapaju ugovore, ranije ne šest meseci, kasnije na godinu dana, za produžetak angažovanja na nacionalnim projektima, jer od 2014. godine nema novog ciklusa nacionalnih projekata? Nadam se da ćete mi odgovoriti na ta dva pitanja. Takođe bih hteo da iskoristim priliku da obavestim Narodnu skupštinu da je juče, posle 105 godina, na Adi na Drini kod Padovinaca, zahvaljujući, između ostalog, i Goranu Sladojeviću iz Badovinaca, koji je darovao zemljište, podignuto spomen obeležje u formi gvozdenog krsta za Gvozdeni puk, ratnu jedinicu sa najviše odlikovanja u Prvom svetskom ratu, koje je dobilo to obeležje tek posle 105 godina za poslednju bitku koja je vođena u 1914. godini, kada je posle Cerske bitke pokušan upad kaznenih ekspedicija ponovo na teritoriju Mačve. Želeo bih, takođe, da zamolim skupštinsku većinu, jer ja kao opozicioni poslanik nemam mogućnosti da utičem na donošenje odluka, ali da zamolim skupštinsku većinu, posebno predsednika poslaničkog kluba SNS, gospodina Martinovića da dobro promislite još jednom, iako će uskoro biti javno slušanje na temu „Stanje voda u Srbiji“ po inicijativi Odbora za poljoprivredu i šumarstvo i vodoprivredu, kroz 10 dana ako se ne varam, da razmislite da li treba pod hitno stopirati izgradnju mini hidroelektrana, posebno u zaštićenim područjima, nacionalnim parkovima, jer se izaziva toliko bojkota stanovništva da to prelazi više u neodrživu situaciju? Drugo pitanje koje bih želeo da iniciram da se raspravlja u Skupštini, pošto ide novi Zakon o Budžetu za 2020. godinu, da li je struja u Srbiji luksuz u 21. veku? Ako nije luksuz, zašto se na struju plaća akciza? Treće pitanje koje, takođe, želim da iniciram jeste zašto se toleriše diskriminacija poljoprivrednika koji su izopšteni iz prava za minimalnu penziju, koja važi za druge dve grupe penzionera, onih koji su stekli penziju u radnom odnosu i onih koji su stekli penziju po osnovu rada u samostalnim delatnostima? Uostalom, zar poljoprivrednici nisu najzastupljenija samostalna delatnost? Zašto oni imaju danas penziju minimalnu 11.272,77 dinara, a ove dve grupe penzionera 14.338,72 dinara ili, praktično, 30% manju? Da li su oni građani drugog reda? Zašto za njih ne važi član 76. Zakona o PIO, koji je menjan i dopunjavan 2010. godine? Hvala na pažnji.
Reč ima ministar gospodin Šarčević. Izvolite.
Poštovani, za ovog momka koji je doktorirao u Švajcarskoj, voleo bih da ga uputite na kabinet. Ja nemam pravo neposredno nikoga da zapošljavam, ali mogu da preporučim. Pre godinu dana, kada je momak položio ETF i Hemijski fakultet, mi smo ga preporučili Inovacionom fondu i on je tamo zaposlen. Znači, ima tu uvida gde za takve mlade ljude apsolutno ta preporuka je dobra, jer ta tela su voljna da proširuju i primaju. Zašto kažem Inovacioni fond? Pošto on narasta i njemu se godišnje budžetom predviđa veći broj mladih ljudi po zaposlenju. To je nešto što mislim da ćemo imati priliku. Ovo što radi Vojvodina nije zapošljavanje, nego je neki svoj pokrajinski fond kojim ona pospešuje mlade istraživače, ali mislim da i za to nema potrebe, jer to je odgovor na ovo drugo, odnosno treće pitanje koje ste rekli, a to je ovo o čemu sam ja malopre govorio, da se promenio model tog nacionalnog poziva kao što je bio od ranije. Mi smo doneli dva zakona u ovom domu. Jedan se odnosi na Fond za nauku, a drugi se zove Zakon o nauci i istraživanjima. Kroz ovaj drugi zakon smo definisali plate ljudi koji rade u nauci, znači, istraživačima, koji imaju sada zvanja kao i na univerzitetu. Znate da su plate bili više kroz direktne materijalne troškove isplaćivane, a ne kao nekakve zarade koje su vrednovane u katalozima zanimanja. Čak i po Zakonu o platama, koji će ići za ljude koji dobijaju iz budžeta platu, oni će biti u katalogu zanimanja svrstani kao i univerzitet. To je jedna kategorija. Fond za nauku je počeo da radi. Znači, neće biti više onaj veliki masovni poziv gde, hajde ruku na srce, da ga malo samo analiziramo, se prijavi mnogo ljudi i mnogo ljudi povuče još raznorazne ljude uz sebe i nemate niti priliku da vidite šta je urađeno sa tim radom, da li je neki uspešan ili nije, ali su trajali predugo. Znači, Fond za nauku je potpuno nezavisno telo. Znači, ne može niko da utiče politički, ni ministar, ni bilo ko drugi, da kaže – pustite taj i taj projekat, on je odličan, već je napravio prvi poziv. Mi smo prošle godine u susret tim zakonima prvi put uveli baš u parlamentu, ovde je bilo elektronsko potpisivanje prvih ugovora ljudi koji su mladi doktorirali i imali negde 30 godina. Njih 1.157 je dobilo posao u postojećim projektima koji su još uvek važeći do Nove godine. Polako izlazimo u nove projekte. Hiljadu mladih ljudi je dobilo posao tako što je preko Fonda za nauku dobilo te početne projekte. Sada smo imali 22. juna, premijerka i ja smo odradili taj početni poziv, ovaj projekat Promis. Takođe dalje nastavlja sa mladim ljudima. Oko 600 se javilo. Kvota je bila očekivanih 200. Ići ćemo da to iz budžetske rezerve se poveća i u ovoj godini podigne. Juče je bilo u štampi, kolega Popović, državni sekretar za nauku, u „Politici“ je objavljeno da će ići još dva poziva, jedan poziv za oblast veštačke inteligencije i ići će poziv za naše naučnike iz dijaspore. Znači, Fond za nauku neće davati te više megalomanske, velike pozive svi za sve, nego tematske i ići će se taman onoliko koliko smatramo da neke oblasti to zahtevaju i pokrivaju i onda ide jedna ozbiljna evaluacija rada i mislim da nikada u oblasti nauke nije bilo ovoliko stabilnijih uslova za učenje i rad. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Milija Miletić. Izvolite.
Zahvaljujem se, predsedavajući. Uvaženi ministre, kolege poslanici, građani Srbije, ja sam Milija Miletić i dolazim iz Svrljiga. To je najlepša opština u Srbiji, koja se nalazi pored grada Niša, to je najlepši grad u Srbiji. U Skupštini Srbije izabran sam sa liste SNS, a predstavljam Ujedinjenu seljačku stranku, čiji sam i predsednik. Inače, u poslaničkom klubu PS – NSS – USS, kao i do sada, mi ćemo podržati predlog svih ovih zakona. Mislim da je to i potrebno, jer naša težnja jeste ulazak u EU. Samim tim, usaglašavanjem ovih naših zakona sa zakonima u EU, imamo mogućnost da budemo u istom nivou, čak i u većem nivou intelektualnom, što se tiče naših mladih ljudi. Staviću veći akcenat na ovaj zakon vezan za dualno obrazovanje za visoko školstvo, za fakultete, jer smo u prethodnom periodu imali Zakon o dualnom obrazovanju u srednjim školama, koji se pokazao dobar, gde je u početku bilo mali broj učenika koji su upisali dualno obrazovanje, ali posle toga, uz podršku nadležnog Ministarstva, uvaženog ministra gospodina Šarčevića, sa kojim stvarno sarađujemo i u jednom delu, jer Ministarstvo prepoznaje male sredine, koji stavlja akcenat na mlade, na decu, na učenje, na znanje. Ministarstvo na čelu sa ministrom Šarčevićem daje podršku u svakom pogledu i za nas ljude koji smo iz malih sredina, kao iz opštine Svrljig, Bela Palanka, Gadžin Han i ostale opštine, sada da ne napominjem sve koje su na jugoistoku Srbije, velika potreba jeste, jer veliki broj mladih ljudi su otišli iz tih opština u prethodnom periodu. Imamo problem sa demografijom, manjak rođene dece i mi baš zbog toga želimo zajedno da ovakvim zakonima damo mogućnost da ta deca koja su ostala tu u našim sredinama, koja su se rodila, koja su završila osnovnu školu, završavaju srednju, završiće i fakultete, da uz podršku i donošenje ovakvih zakona, ti mladi ljudi mogu imati mogućnost da po donošenju ovog zakona, ukoliko upišu neki fakultet, da li je to veterina, poljoprivreda, da li je to neki fakultet tehničkih nauka, mašinski, elektronski fakulteti i sve ono što ima u Nišu, jer najveći broj naših studenata iz malih sredina koje su na jugoistoku Srbije idu na niški univerzitet, gde stvarno uz podršku svih nas želimo da toj deci, tim budućim studentima, koji upišu po novom zakonu sistem dualnog obrazovanja i visoko obrazovanje uz podršku i privrede, uz podršku Regionalne privredne komore, ti mladi ljudi siguran sam, imaće mogućnost da tamo što nauče i teretski i praktično da upotrebe u sredinama u kojima ima mogućnost da se to radi. Konkretno, što se tiče moje opštine, ja dolazim iz Svrljiga, tu ima mogućnosti konkretno vezano za mašinsku industriju. Tu je nekada bila isto firma „Mašin MIN DIV“ sada radi, gde ima dosta potrebe i gde se već upošljavaju ljudi. Imamo i neke nove firme koje se rade u tom delu i te tehnologije, ali sa druge strane, imamo potrebe i za upošljavanje, pošto znamo da je unazad godinu dana otvoren Fakultet za poljoprivredu u Kruševcu, koji je u okviru niškog univerziteta, gde naši studenti, koji tamo studiraju, koji će tamo studirati, kroz program dualnog obrazovanja, a dolaze iz tih malih sredina, mogu kroz taj program da obezbede sutra sebi egzistenciju. Konkretno, recimo, veterinarski smer, veterinarska struka, mogu u veterinarskim stanicama da naprave dogovore, jer imamo potrebe za ljudima stručnjacima, što se tiče veterinarske struke. Baš zbog toga, svedoci smo da u periodu koji je iza nas imamo dosta zaraznih bolesti koje su obuhvatile jedan deo naše Srbije. Konkretno, sada je prepoznatljiva afrička svinjska kuga, gde je potrebno da se mnogo veći broj ljudi angažuje, stručnih ljudi. To su naši veterinari, koji su u prethodnom periodu pokazali i svi oni veterinari koji rade u stanicama, rade u institutima su pokazali kako treba da se bori za stočarstvo, za ljude, kako treba i bez novaca da se za to bori i na taj način da se zaštiti zdravlje životinja, a samim tim da se zaštiti i zdravlje ljudi. Ja sam o tome govorio i uvek ću govoriti da veterinarsku struku moramo mnogo više poštovati, da veterinarsku struku moramo mnogo više uvažavati i evo sada načina da kroz donošenje ovog zakona, kroz program dualnog obrazovanja za visoko obrazovanje imamo i tu mogućnost da sutra mladi studenti koji dolaze iz tih naših malih sredina, gde ima šanse za stočarstvo, gde ima šanse za razvoj stočarstva, gde nam je priroda dala sve, mi to moramo iskoristiti. Kroz taj program dualnog obrazovanja, uz podršku Privredne komore, Regionalne privredne komore ili drugih tih institucija, tim ljudima možemo obezbediti da mogu za vreme svog studiranja, da mogu da uče i da to primene direktno sutra i na terenu. Mislim da je ovaj zakon odličan, da ovaj zakon daje mogućnost da mladi ljudi koji uče, konkretno ja sam govorio malopre o poljoprivredi, o stočarstvu, o veterini, a ovaj drugi deo što u Nišu ima isto, to je Elektronski fakultet, onda Mašinski fakultet, gde stvarno, to su fakulteti koji su veoma prepoznatljivi, gde daju veliku šansu za naše mlade ljude koji su upisali i koji će upisati sada kroz program i sistem dualnog obrazovanja da mogu na licu mesta i da uče i da kasnije to svoje znanje praktično rade i u tim privrednim subjektima zato što vidimo da je dosta tih firmi otvoreno na teritoriji Nišavskog okruga, na teritoriji grada Niša, jer mi smo svi svedoci koji tamo živimo da ima pomaka u upošljavanju. Velika stvar je da student koji upiše fakultet kroz ovaj program dualnog obrazovanja može uz podršku Regionalne privredne komore, uz podršku nekog privrednog subjekta, može da uči, da radi i da zna sutra da ga čeka posao. To je naš zadatak i na tome moramo svi zajedno da radimo. Mislim da je potrebno, a ovo ću reći sada, pošto u nekom prethodnom periodu do dve hiljade i neke godine, imali smo privatizacije koje su bile katastrofalne za naša područja, za Niš, za okolinu, za Svrljig, za Belu Palanku, za Gadžin Han, gde su te privatizacije u takvom stanju napravile društvo da je to bio kolaps. Evo, ima jedna interesantna situacija, konkretno, kod nas u Svrljigu je bila nekad Elektronska industrija Svrljig, koja je radila proizvodnju vezanu za muzičke uređaje, zvučnike i u okviru toga Elektronski fakultet u Nišu je jedini u Srbiji, odnosno u toj Jugoslaviji napravljena je gluva soba, tako da je vlasnik te gluve sobe Elektronski fakultet u Nišu, a ta firma je u međuvremenu privatizovana jednom, drugi put i to sve na neki loš način, loš primer je bio loše prakse. Sada, dao Bog, ta firma ima dobre vlasnike i ti ljudi tamo rade proizvodnju nečeg drugog, nije vezano za elektroniku, ali bitno je to da je ta gluva soba i dalje prisutna, da Elektronski fakultet u Nišu ima potrebe tu da određene stvari radi. Tu može imati i neka budućnost. (Predsedavajući: Privodite kraju.) U krajnjem slučaju, ponovo kažem da je situacija u prethodnom periodu, što se tiče privatizacije, bila katastrofalna. Još jednom, ja ću kao poslanik i predsednik USS podržati sve ove predložene zakone, dati podršku ministru Šarčeviću i Vladi Republike Srbije da nastavi da radi ovako za dobrobit svih nas i onih ljudi koji žive na selu, žive od sela, žive u malim sredinama i normalno, dati podršku i našem predsedniku Srbije, gospodinu Vučiću, koji se bori svom snagom za našu Srbiju.
Reč ima narodni poslanik Vladimir Đurić.
Hvala. Poštovane kolege poslanici, gospodine ministre i dragi i uvaženi građani, najpre jedno malo podsećanje. Kada smo imali na dnevnom redu raspravu o Zakonu o srednjem dualnom obrazovanju, nažalost, tada je ta rasprava bila u velikoj meri obeležena propagandom na štetu informisanja. Sa strane vlasti imali smo propagandu da će taj zakon biti revolucionaran, da će doprineti rastu BDP-a, da će rešiti nezaposlenost, da će stvoriti društvo znanja, zaustaviti odlazak mladih u svet, otvoriti im prilike i podići životni standard, a sa strane opozicije tada imali smo propagandu da ćemo zapravo njime stvoriti društvo jeftine radne snage, armiju robova motača kablova, koji će biti permanentno zarobljeni u siromaštvu, na nisko kvalifikovanim i slabo plaćenim radnim mestima i da ćemo imati neku svojevrsnu ekonomsku kolonijalizaciju Srbije u korist stranih investitora. Dakle, imali smo propagandu umesto informisanja. Slično je bilo i prošle godine kada je ovde usvajan zakon o podrazumevanom doniranju organa. Tada je u javnosti dignuta fama kako ćemo maltene doći u situaciju da će nam na silu biti otimani organi i prodavani jeftino strancima i da će se vlast od toga obogatiti. Dakle, mi mislimo da je uloga političara i u opoziciji da građane informiše, a ne da ih izlaže propagandi. Građanima apelujemo da treba da traže da budu istinski informisani, a ne da se zadovolje time što se samo osećaju informisanim. Tada smo tražili da neke stvari budu razjašnjene kod Zakona o srednjem dualnom obrazovanju. Jedno od pitanja na koje uporno nismo uspevali tada da dobijemo odgovor u raspravi bila je uključenost učenika na srednjem dualnom obrazovanju u sistem obaveznog socijalnog osiguranja, odnosno postoji li obaveza poslodavca da za njih uplaćuje doprinose, da oni budu uključeni u osiguranje, penziono, dakle u obavezno socijalno osiguranje. Tada u raspravi je odgovor upadljivo izostajao, a onda smo u decembru 2018. godine u tišini izmenili član 11. stav 1. tačka 3) i tek tada je eksplicitno propisano da se i učenici na dualnom obrazovanju uključuju u obavezno socijalno osiguranje kod poslodavaca, a očigledno je da smo do tada imali jednu odredbu koja je do tada bila upitna čim u raspravi nismo mogli eksplicitan odgovor da dobijemo na više puta postavljeno pitanje. Nije dobro da tako radimo, nije dobro da stvari ostavljamo polurešene i nedorečene, zato što to stvara podlogu za propagandu i za širenje glasina i za sluđivanje poluinformisanih i neinformisanih građana. Mi smo i tada zastupali u suštini ono što ću i sada reći, a to je da dualno obrazovanje kao koncept nije sporno samo po sebi, da je ono dobro, da ono u tržišnim privredama puno znači za opšte ekonomsko stanje društva, i zove se „vokejšnal edjukejšn“. Dakle, i tada smo rekli da nije dobro zaustaviti se samo na srednješkolskom obrazovanju po dualnom sistemu, nego da se na zapadu u dualnom školovanju obrazuju i ljudi za rad u bankama, lekari, medicinske sestre, radnici za javnu upravu i da je dualno obrazovanje u tom smislu potrebno. Dakle, ja sam lično bio suočen kao poslodavac i kao menadžer sa mladim budućim zaposlenima koji izađu sa Ekonomskog fakulteta a ne razlikuju bilans stanja i bilans uspeha, što je fundamentalna stvar, da ne kažem da ne znaju da odgovore na pitanje šta se događa kada imate porast rezervacija u godinu dana, da ne znaju da je to rashod tekućeg perioda i tako neke elementarne stvari u finansijama. Zato i jeste dobro imati koncept dualnog obrazovanja i u visokom obrazovanju. Da bi ovaj koncept bio uspešan, on bi morao iz ugla roditelja koji odvaja novac za školovanje dece, pružiti nekoliko stvari, a to je kvalitetno obrazovanje i vaspitanje, sve prilike za razvoj svih talenata učenika i za nastavak školovanja, kao i u konceptu redovnog obrazovanja. Dakle, ako je neko dete išlo na dualno obrazovanje iz finansijskih razloga ili iz svoje želje, ono odatle mora biti jednako osposobljeno da nastavi školovanje ako treba i na Harvardu, kao i dete koje je izašlo iz redovnog sistema obrazovanja. Mora omogućiti olakšano finansiranje školovanja onima kojima je to potrebno, bolja praktična znanja kao dodatak na teorijska znanja, bezbedno radno okruženje i bolju zapošljivost. Naravno, rezultati će biti onoliko dobri koliko bude dobra praksa u sprovođenju osiguranja. Jedna stvar oko koje želim da dam neka pojašnjenja i stavim primedbu na zakon, razgovarali smo o tome i na Odboru, kolega Stevanović je to već spominjao, a to je pitanje osiguranja radnika. Tačno je da je propisano da će se studenti na dualnom obrazovanju osiguravati onako kako se radnici kod tog poslodavca osiguravaju ali radnici kod tog poslodavca nisu dobro osigurani. Mi ćemo izjednačiti studente sa radnicima ali ćemo ih izjednačiti u lošem rešenju, jer Zakon o bezbednosti i zdravlju na radu ne propisuje minimalne sume osiguranja i nema kaznenih odredbi za eskiviranje obaveze osiguranja zaposlenih. I onda se dešava da se radnici osiguravaju bezvredno, da se njihovi životi od strane poslodavaca tretiraju bezvredno. Tu prednjače domaći poslodavci, inostrani su nešto bolji, ali su i oni daleko lošiji od prakse koju sprovode u svojim matičnim zemljama, a radnici su zastrašeni do mere da ne smeju ni da pitaju imaju li osiguranje ili nemaju i onda vam se desi da za slučaj smrti radnika porodica dobije 50.000 ili 100.000 dinara, što je još možda, da budem sada vrlo neprijatan, i bolja varijanta nego kada radnik doživi 100% invaliditeta pa sa takvom materijalnom nadoknadom koja je bezvredna ostane porodici na teretu, onemogućen da dalje zarađuje. Dakle, ovo je nešto što bi moralo da se reši kroz Zakon o bezbednosti i zdravlju na radu u nekoj radnoj grupi Ministarstva za rad, Ministarstva finansija, Ministarstva prosvete zbog dualnog obrazovanja i u krajnjoj liniji Unije poslodavaca, jer to je neki dodatni trošak koji bi se, kroz obavezivanje minimalnog nivoa osiguranja, nametnuo i poslodavcima. U krajnjoj liniji mi imamo u razgovorima sa industrijom osiguranja neki predlog modela, a to je ono što postoji u konceptu obaveznog osiguranja putnika u javnom prevozu. Tu su neke minimalne sume, jer žalosno je gledati poslodavce koji odvajaju po pet ili 10 hiljada evra za osiguranje službenih bmv i automobila menadžmenta, a za osiguranje radnika ne mogu da odvoje ni 100, 200 dinara mesečno, iako sredstva imaju, jer na raznorazne načine znaju kako da profit izvuku iz kompanije. Hvala.
Reč ima ministar Šarčević. Izvolite.
Mislim da u rešenjima nacrta ovog Zakona o dualnim modelima studija vrlo jasno stoji kakve su obaveze poslodavaca, kada je u pitanju porez i doprinosi, i to tačno stoji koliko su za PIO, koliko za zdravstveno, a koliki je porez na drugi prihod. Znači, ono što je bitno, učenici mogu da budu oslobođeni kroz Zakon o porezu na dohodak građana nekih od ovih stvari. Sa time se slažemo, ali bitnu razliku pravite od maloletnog đaka čiji je ugovor potpisao roditelj u dualnom modelu i gde imate da čak i u 14 godina neko počinje srednju školu, ako je pošao ranije u osnovnu školu, i to je jedna vrsta motivacione stipendije. Tamo i nije predviđeno da se u tom domenu smatra da je to radnik. On je učenik na obrazovanju za rad. Ovde je već definisano drugačije. Sa vama se slažem da moramo, i to ćemo sigurno raditi, izbor dobrih poslodavaca. Pošto je u celu priču uključena Privredna komora, pošto imamo mentora, to je uloga koju nemaju zemlje koje ovakve modele sprovode, kao što imamo instruktora pedagoškog u srednjem obrazovanju pri dualnom modelu, tako da je jako važno da imamo dobar registar sa Komorom onih poslodavaca koji ispunjavaju svoje obaveze da bi se sa njima radili ugovori. Pomenuo sam da radimo JISP – jedinstveni informacioni sistem u prosveti i da ćemo mišljenje poslodavaca uzimati kao indikator kvaliteta onoga što je univerzitet napravio sa studentom, bilo da je dualni model, bilo koji drugi model, jer neko ne mora da ide na dualne studije, a imamo na svakom univerzitetu savet poslodavaca. Znači, svako, kao i vi, možete dati svoj sud o svršenim studentima tih i tih fakulteta posle godinu dana provedenih kod vas na poslu. Obostrana ta informacija je jako dragocena i radiće se javno, biće dostupna javnosti gde ćemo onda reagovati ako se pojavi poslodavac tog profila koji se bavi, znate i sami, davanjem minimalaca i isplate belo i crno. To već ne zalazi u naš sektor, ali pošto se radi ovde o mladim ljudima, mi smo dizajnirali da imamo uvid i da pratimo.
Reč ima koleginica Vera Paunović.
Poštovani potpredsedniče, poštovani ministre, gosti, poštovani narodni poslanici, Predlog zakona o dualnom modelu studija u visokom obrazovanju koji se nalazi na dnevnom redu današnje sednice stvara pravi osnov za ostvarivanje dve vrste ciljeva koje treba postići u visokoškolskom obrazovanju. Na prvom mestu je svakako postizaće višeg stepena praktične osposobljenosti naših studenata za vreme trajanja studija. Ne želim da dajem paušalne ocene o stanju našeg visokog školstva, ali mislim da će se većina nas ovde prisutnih, a i šire javnosti složiti sa tezom da naši studenti kada završe svoje studije u proseku imaju relativno malo praktičnog znanja koje kasnije treba da primene na radnim mestima za koje se osposobljavaju, pa im neretko treba značajan period da se prilagode novom radnom mestu i steknu neophodne praktične veštine za kvalitetno obavljanje radnih zadataka. Drugi važan cilj koji bi ovaj zakon trebao da ispuni je ostvarivanje bolje povezanosti visokog školstva i privrede, odnosno da se kroz stvaranje većih mogućnosti za stručnu praksu potencijalni kandidati za zapošljavanje u određenim preduzećima još za vreme studija povežu sa potencijalnim poslodavcima i time potpuno eliminiše ili makar drastično skrati vreme koje bi ti mladi ljudi proveli kao nezaposleni na tržištu rada. Ovako postavljeni ciljevi trebali bi da se ostvare kroz uspostavljanje saradnje visoko školskih institucija i poslodavaca. Inicijativa će biti na strani visoko školske institucije, što znači da se ovaj model neće obavezno primenjivati. Oni fakulteti i visoke škole koji to žele obrazovaće mrežu zainteresovanih poslodavaca, zajedno sa njima sačiniti odgovarajuće planove studija, a konačnu reč o njihovom odobravanju davaće nacionalno telo za akreditaciju. U članu 11. pobrojani su uslovi koje će morati da ispune poslodavci, a to su obavljanje određene delatnosti, odgovarajući broj mentora, zaposleni koji imaju isto ili više obrazovanje kao studenti na obuci, raspolaganje određenim prostorom i opremom i sredstvima za rad, primenjivanje adekvatnih mera bezbednosti, kao i solventno poslovanje. Ove odredbe su od priličnog značaja, jer se vidi da se insistira da poslodavac mora biti ozbiljno preduzeće u kome će potencijalni studenti zaista imati mogućnosti da steknu prava iskustva, gde će njihova prava biti zaštićena, a da se ne sme desiti da dođe u neki kolektiv gde će samo presedeti svo vreme predviđeno za praktični rad. Međusobna prava i obaveze fakulteta i poslodavaca, kao i poslodavaca i studenta upućenog na obuku regulisaće se ugovorima, čiji su bitni elementi međusobna prava i obaveze vrlo detaljno normirani u članovima 14. i 21. Ono što je od ključnog značaja za buduće studente su članovi 31. i 32, gde su regulisana njihova prava kod poslodavaca, prava na naknadu troškova prevoza, ishrane, osiguranja i što je najvažnije pravo na novčanu naknadu za vreme provedeno na radu kod poslodavca u iznosu od 30 do 70% osnovne zarade zaposlenog koji radi na sličnim poslovima, u zavisnosti od godine studija i dostignutog nivoa znanja. Tako da će studenti koji se opredele za ovaj vid svog studiranja imati i određene nezanemarljive materijalne koristi. Poštovani narodni poslanici, poštovani građani Srbije, smatram da će sa oživljavanjem ovakvog modela visokog obrazovanja svi njegovi akteri imati. Poslodavci će lakše dolaziti do novih radnika, fakulteti će biti u mogućnosti da svojim studentima pruže više upotrebljivog znanja. Student će nakon završenog visokoškolskog obrazovanja imati veći stepen praktične osposobljenosti, a država će vremenom moći da stekne realniji uvid u stvarne potrebe privrede za stručnjacima i time će moći da na pravi način planira broj upisanih kvota na visokoškolskim institucijama čiji je osnivač. Imajući u vidu ovakva predložena rešenja, poslanička grupa PUPS će u danu za glasanje dati podršku za njihovo usvajanje, kao i za usvajanje ostalih predloga zakona na dnevnom redu današnje sednice. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Predrag Jelenković.
Hvala potpredsedniče. Uvaženi ministre sa saradnicima, poštovane koleginice i kolege, ono što smo dobili u materijalu kao narodni poslanici, citiram to i kažem – prema nekim pozitivnim iskustvima, kada govorimo o Zakonu o dualnom modelu studija na visokom obrazovanju – prema nekim pozitivnim iskustvima evropskih zemalja ustanovljena je potreba da se i u domaćem sistemu visokog obrazovanja omogući organizovanje dualnog modela koji bi mogao da se primenjuje u zavisnosti od potreba visokoškolskih ustanova. Pre nego što dam jedan primer koji je možda bio i preteča ovog zakona ili da kažem pilot faza, vezano za Univerzitet u Nišu, moram da istaknem da program SDPS je „Država obrazovanja“ i prati savremene tokove u oblasti obrazovanja u okviru EU, sa namerom da približimo najuspešnijim modelima. Cilj programskog dokumenta SDPS „Država obrazovanja“ jeste definisanje obrazovne politike koja će se ne samo političkom voljom, nego i svim bitnim relevantnim činiocima iz ove oblasti i uz podršku javnosti pre svega, nametnuti kao ideja za neke nove generacije. Ovim predlogom zakona uređuje se saradnja, kao što sam rekao visokoškolskih ustanova i poslodavaca i za razliku od modela studiranja uz rad, kao što je neko to danas spomenuo, kod dualnog modela studiranja, odnosno studija praktična obuka, rad ili praksa kod poslodavca su upravo sastavni deo studijskog programa, što naravno podrazumeva neke administrativne aktivnosti, a to je potpisivanje ugovora sa poslodavcima itd. Rekoh na početku primer jedne dobre prakse, mogu da kažem da to nije dualno, ali u Nišu je pre tri ili četiri godine potpisan ugovor o stručnoj praksi, pa bih samo podelio sa vama i sa kolegama. Naime, Univerzitet u Nišu i grad Niš su zajedničkim angažovanjem i podrškom u profesionalnom usavršavanju stvorili uslove da što veći broj mladih ljudi sa univerzitetskom diplomom ostane u Srbiji. Upravo povezivanjem poslovne i akademske zajednice, već od 2014. godine potpisali su ugovor o saradnji u smislu obavljanja stručne prakse studenata u organima gradske uprave i javnim komunalnim preduzećima čiji je osnivač grad i tako omogućili određenom broju studenata i diplomaca Univerziteta u Nišu da praktično steknu ta praktična znanja i veštine i nekakvo radno iskustvo. Preko 200 studenata je do sada prošlo ovaj program. Ocene i iskustva su jako dobra i od strane studenata i od strane gradske uprave Niš i javno komunalnih preduzeća, a sa treće strane imamo i te pozitivne efekte samih fakulteta, jer su studentima davali dodatne ESP bodove, što je veliki pokazatelj da su studenti zainteresovani za ovakav sistem rada. Ponavljam još jednom, to je jedan model i ovo je primer dobre prakse, a sada je mnogo lakše kada imamo i zakon i poruka je svim lokalnim samoupravama u Srbiji, bez obzira iz kojih opština studenti dolaze. Ovaj predlog zakona uvodi i jednu novinu, a to je saglasnost da se na već akreditovanom studijskom programu organizuje model po dualnom modelu studija, ali bez povećanja broja studenata iz akreditacije. Uostalom, SDPS se u svom programu i zalaže za tzv. osmišljenu upisnu politiku na univerzitetima, a to znači da broj i obrazovni profili treba da prate aktuelne i buduće potrebe privrede. Sa druge strane, u naučnom smislu ovaj dualni model studija doprinosi razvoju istraživanja i inovacija, jer manje kompanije nisu često u mogućnosti da formiraju istraživačko-razvojne timove gde bi studenti dualnog modela ukazivali na najsavremenija naučna dostignuća. Osnovni cilj dualnog obrazovanja se ogleda u jačanju partnerstva između teorijskih i praktično stečenih znanja, te brzog prilagođavanja promenama u privredi na globalnom nivou. Mi iz SDPS smatramo da je to praktično da spona, odnosno to socijalno partnerstvo jedan od osnovnih pokazatelja kako treba razvijati svest o obrazovnim promenama, jer su upravo ta otvorenost za inovacije u obrazovanju i partnerski odnos sa privredom ključni elementi „Države obrazovanja“. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Vesna Ivković.
Poštovani predsedavajući, poštovani ministre sa saradnicima, poštovane koleginice i kolege narodni poslanici, Predlog zakona o dualnom modelu studija u visokom obrazovanju daje pravni okvir koji je fleksibilan i može se primenjivati u zavisnosti od potrebe visokoškolskih ustanova koje nude akademsko i strukovno obrazovanje i zainteresovane su da njihovi studenti znanja stečena u visokoškolskim ustanovama u toku studija primenjuju i kroz rad, koji će biti vrednovan kroz plaćanje naknada, putnih troškova, ishrane, školarine, stipendije i na druge načine. Dualno obrazovanje u srednjim i visokim školama predstavlja jedan od prioriteta Vlade Republike Srbije u okviru prioritetnog cilja obrazovanja za 21. vek. Uostalom, podsećanja radi, u programu Vlade predstavljenom u ekspozeu predsednice Vlade, najavljena je i potreba da se donese zakon kojim bi se uredio dualni model studija o visokom obrazovanju. Praksa u državama koje imaju razvijen dualni model studija pokazala je da postoji interesovanje privrede za ovaj način studiranja. Dualni model studija nije obavezan, već samo predstavlja mogućnost koju imaju visokoškolske ustanove, a poslodavci će imati mogućnost da učestvuju u obrazovanju svojih potencijalnih zaposlenih i obave selekciju kandidata. Ovaj model studija doprineće razvoju istraživanja i inovacija, jer manje kompanije često nisu u mogućnosti da formiraju istraživačko-razvojne timove, zbog nedostatka odgovarajućeg kadra, ali će tu biti studenti dualnog modela koji će biti spona koja bi kompanijama ukazala na savremena dostignuća i podstaći na realizaciju naučno-istraživačkih projekata. Formiranjem mreža poslodavaca na visokoškolskoj ustanovi praktično se formira lokalna ili regionalna mreža kompanija koje se međusobno upoznaju, umrežavaju i počinju međusobnu saradnju, što će doprineti regionalnom razvoju. Slažem se, a i ja sam istog mišljenja sa mišljenjem radne grupe, da bi subvencije ili određena poreska oslobađanja doprinela povećanju zainteresovanosti i motivisanosti poslodavca u uspostavljanju dualnog modela studiranja. Jasno je da dualni model nije u jednakoj meri primenjiv na sva naučna polja i oblasti. Iskustva nekih država koje uspešno primenjuju ovaj način studiranja pokazuju da se odlično pokazao u tehničko-tehnološkim i medicinskim naukama. Što se tiče medicinskih nauka, mišljenja sam da će se ovaj oblik studiranja i te kako pokazati i dokazati kao efikasan, jer primeniti stečena teorijska znanja iz medicinskih nauka kroz rad sa pacijentima tokom studiranja, uz mentore, je velika prednost i ogromno iskustvo koje će dobro doći u samostalnom radu po završetku studija. Naime, po završetku studija medicinskih nauka kao mlad lekar, vi ste puni teorijskog znanja, a onda u nekoj udaljenoj ambulanti ostanete sami s pacijentom i osećate strah i nesigurnost u primeni te teorije u praksi. Ovim načinom studiranja prevazilazi se taj strah kroz stalnu praksu, uz iskusne mentore koji će vam ukazati na izvesne greške u primeni teorije u praksi i rezultat je što dobijemo medicinskog stručnjaka koji zna šta radi, koji ima određene veštine, oslobođenog straha i sigurnijeg u sebe u primeni stečenog znanja. Osnovni cilj dualnog modela studija jeste i sticanje i usavršavanje znanja, veština i sposobnosti u skladu sa studijskim programom i standardom kvalifikacije. I što je isto tako i ne manje važno, taj rad će biti vrednovan, plaćanjem školarina, stipendija, naknada za rad ili na neki drugi način. Naime, studenti će dobijati naknadu po svakom satu od najmanje 50% osnovne zarade zaposlenog koji radi na istim ili sličnim poslovima. Pri tome moraju da ispune najmanje 450 sati godišnje, provedenom na učenju kroz rad. Predlogom zakona sveobuhvatno se štite i prava studenata koja se ostvaruju u skladu sa propisima o visokom obrazovanju, o radu i bezbednosti i zdravlju na radu, zakonom kojim se uređuje zabrana zlostavljanja na radu, zakonom o penzijsko-invalidskom osiguranju, zakonom kojim se uređuje zaštita intelektualne svojine. Zakon zabranjuje sve vidove diskriminacije tokom obavljanja učenja kroz rad, u skladu sa zakonom kojim se uređuje zabrana diskriminacije. Predlogom ovog zakona definiše se obaveza potpisivanja ugovora između visokoškolskih ustanova i poslodavaca koji potpisuju ugovor i sa studentom, a registar svih ugovora o dualnom modelu vodi Privredna komora Srbije. Navedeni su i uslovi pod kojima neko može da potpiše, kao i da raskine ugovor. Studenti koji završe studije po dualnom modelu, s obzirom na veliko praktično iskustvo koje će steći u primeni stečenog teorijskog znanja, povećaće svoje konkurentnost na tržištu rada i imaće veće šanse za zapošljavanje kod poslodavaca kod kojih su i obavili praktičnu nastavu, ali i kod drugih iz iste delatnosti. Osnovni cilj dualnog visokoškolskog obrazovanja ogleda se u premošćavanju jaza između teorijskih i praktično stečenih znanja, drugačije rečeno - školovanje uz primenu stečenog teorijskog znanja u praksi i na taj način brzo prilagođavanje promenama u globalnoj ekonomiji, tehničkim, medicinskim i drugim naukama i privrednim granama. Reč-dve o zakonu o regulisanim profesijama i priznavanju profesionalnih kvalifikacija, a moje kolege će nešto više govoriti o njemu. Predlog zakona o regulisanim profesijama i priznavanju profesionalnih kvalifikacija je naša obaveza iz predpristupne agende. Dakle, mora se doneti pre pristupanja Evropskoj uniji, ali će se primenjivati od momenta pristupanja EU. Do tada treba stvoriti administrativne pretpostavke za njegovu primenu. Naime, u procesu primene za ulazak u članstvo EU u okviru pregovaračkog Poglavlja 3 - Sloboda pružanja usluga, sadržano je Potpoglavlje 4, koje se bavi priznavanjem profesionalnih klasifikacija u okviru koga Republika Srbija ima obavezu da u svoj pravni sistem implementira pravo Evropske unije. U suštini, na ovaj način, što je i cilj donošenja zakona, biće omogućeno slobodno kretanje radne snage u okviru država članica Evropske unije, odnosno pružanje usluga kao i priprema Republike Srbije za prijem u članstvo Evropske unije. Cilj je uređivanje procedure i samog priznavanja profesionalnih klasifikacija kroz automatsko priznavanje, gde su od strane EU predviđeni minimalni uslovi koji moraju biti ispunjeni da bi se obavljala regulisana profesija. Ovo slobodno kretanje radne snage i pružanje usluga u evropskom i ekonomskom okviru otvara mogućnost zaposlenja u bilo kojoj članici EU, ali i mogućnost za priliv radne snage iz drugih država članica EU, čime će se omogućiti razmena rada i usluga, prisutnost na stranim tržištima rada, međusobno dopunavanje u smislu deficitarne radne snage, tržišne konkurencije, ali i uključivanje Republike Srbije u IMI sistem. Poslanička grupa Socijalističke partije Srbije će u danu za glasanje glasati za oba ova predloga zakona koji su danas na dnevnom redu. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Jahja Fehratović. Izvolite.
Zahvaljujem, poštovani predsedavajući. Cenjeni ministre sa saradnicima, drage koleginice i kolege, već ste imali prilike čuti razloge zbog kojih će narodni poslanici Stranke pravde i pomirenja podržati ove zakone. Svakako se oni temelje na kvalitetnom i pozitivnom iskustvu konkretnog i konkurentnog znanja koje se dobija sa prožimanjem teorijskog iskustva kada je u pitanje dualno obrazovanje. Ono što bih ja hteo da kažem ili možda da uputim jedan predlog jeste da svakako je značajno i važno i vidljivo da su ovi dualni sistemi obrazovanja i te kako rasprostranjeni kada su u pitanju tehničke nauke, kada su u pitanju druge oblasti. Međutim, kod tzv. DH polja, odnosno društveno-humanističkih nauka, imamo možda manji spektar prilika da iskoristimo to dualno obrazovanje i zato bi možda bilo korisno razmišljati o strategijama koje bi otvorile državne institucije, naučne institucije i sve druge institucije kojima bi se i ljudi iz DH polja mogli usmeriti na to da koriste te benefite i da svoja iskustva imaju u pogledu teorijskog znanja koje su već savladali i savladavaju na fakultetima i praksom, konkretnom praksom u nekim od institucija sistema, da li na lokalnom nivou, da li na republičkom nivou, pokrajinskom ili bilo kakvom drugom. U svakom slučaju, ovo su izuzetno važni i korisni predlozi. Oni omogućavaju studentima da konkretno svoja znanja iskoriste i da budu na taj način prepoznatljivi i brendirani kao visoko kvalifikovane osobe koje će imati prilike da ostvare svoju karijeru u onom segmentu u kom im omogućava profesija kojom su oni odabrali da se bave. Takođe bih se hteo osvrnuti na drugi predlog zakona. Ono sa čime se mi kao poslanici vrlo često susrećemo jesu zahtevi pojedinih svršenika fakulteta, naročito iz zemalja regiona, kada su u pitanju nostrifikacije, odnosno priznavanje njihovih diploma u Republici Srbiji. S obzirom da se i ovaj predlog zakona, koliko sam ispratio, odnosi na medicinske nauke pre svega, arhitektonske nauke i ostalo, najveći deo tih zahteva se upravo odnosi na one koji su završili studije medicine u BiH, Crnoj Gori ili u drugim sličnim ili bliskim državama i koji jako dugo čekaju da se ta njihova diploma prizna u Republici Srbiji, kako bi mogli da zasnuju konkretan radni odnos. Zato bi možda trebalo ili što pre uraditi maksimum napora kako bi se i oni koji su, ponavljam, uglavnom građani Republike Srbije, s obzirom da se ovaj zakon delom odnosi na one koji nisu građani Republike Srbije, mogli ravnopravno svrstati u pogledu njihovog konkretnog prava da ostvare i da se priznaju njihove diplome, posebno sa onih univerziteta ili iz onih oblasti koje su raritetne u našoj državi, a kao što znamo, imamo izuzetno veliki odliv mladih kadrova u pogledu medicinskih nauka, tako da bi, smatram, bilo jako dobro da naročito one koji su završili medicinske nauke, a čijih zahteva ima najviše u zemljama regiona, da što pre nostrifikujemo njihove diplome kako bi mogli da zauzmu pozicije, odnosno da budu konkurentni i da imaju prilike zasnovati radni odnos u nekom od medicinskih ili naučnih centara. Svakako da je za pohvalu i ono što je ministar govorio kada je u pitanju Fond za nauku i da upravo u tome vidimo šansu ovih iz oblasti DH polja, da mogu još više iskoristiti taj fond aplicirajući sa određenim konkretnim projektima i mogućnošću da taj njihov projekat zaposli veći deo ljudi iz njihovih ili sličnih oblasti, kako bi na taj način svojim doprinosom i nauci, ali s druge strane doprinosom razvoju tog intelektualnog i naučnog ambijenta ostvarili povoljnu klimu za razvoj ukupne naučne, ali i društvene zbilje u našem društvu i na taj način pospešili ostanak mladih kvalitetnih kadrova u našoj državi. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Darko Laketić. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovani ministre sa saradnicima, uvažene kolege narodi poslanici, danas ću govoriti o Predlogu zakona o dualnom obrazovanju, ali pre nego što nešto više kažem o tome, zaista želim da podsetim i narodne poslanike, ali i građane Republike Srbije na nekoliko vrlo značajnih zakonskih akata koje smo doneli u prethodnom periodu, a tiču se upravo i ovog zakona. Naime, pre donošenja Zakona o dualnom obrazovanju 2017. godine mi smo imali jedan više nego realan problem, a taj problem je bio u stvari takav da određena slobodna radna mesta kod poslodavaca nismo mogli popuniti upravo zbog toga što sami radnici, dakle, i oni koji su trebali da ih popune nisu imali dovoljno znanja i veština i dovoljno kompetencija. Pored toga, podsetiću javnost da smo do donošenja ovih zakona, ovog seta o dualnom obrazovanju imali mnoštvo školskih radionica koje su ostale u nekom prethodnom vremenu, koje su ostale sa mašinama, sa opremom, mobilijarom koji pripada Saveznoj Republici Jugoslaviji, odnosno SFRJ. Dakle, to je bio jedan vrlo značajan i realan problem sa kojim smo se suočavali donošenjem ovih zakona, ali nije bio jedini. Podsetiću da pored opreme i mobilijara mi smo imali nastavni kadar koji je opet ostao u nekim prošlim vremenima, koji je znao da radi obuku na tim mašinama koje su bile neupotrebljive, a čiji učenici su, dakle, naši učenici koji su pohađali takvu vrstu nastave, izlazili iz tog dela obrazovanja sa nekim znanjem koje je bilo ne samo neupotrebljivo, već praktično to znanje im nije donelo nikakvu benefit, nikakvu dobrobit, niti je igralo uticaja i ulogu u njihovom budućem zapošljavanju. Od tog trenutka do danas, dakle, govorim o usvajanju Zakona o dualnom obrazovanju koji smo imali 2017. godine do danas mi smo napravili, rekao bih, jedan zaista veliki i kvalitativni iskorak. Zašto to kažem? Zato što sam svedok otvaranja velikog broja informatičkih kabineta, zato što sam svedok otvaranja i renoviranja i modernizacije velikog broja školskih radionica. Dakle, mi smo konačno, da kažem, progledali, progledali u smislu da smo shvatili da jednostavno isključivo modernizacija, praćenje svih savremenih naučnih tokova može da donese dobrobit našoj naciji i ono što je najbitnije mladoj generaciji koja stasava i koja jednostavno učestvuje u tom procesu obrazovanja kao učenici, odnosno studenti. Ono što je još bitnije i što bih naročito pohvalio jeste da se ovde ne radi o prepisivačkoj filozofiji, kada govorimo o Predlogu zakona. Dakle, nije tu reč samo o kopi-pejst tekstovima i zakonima koji se kopiraju od razvijenih zapadnih zemalja. Ono što je najbitnije, Zakon o dualnom obrazovanju mora biti prilagođen našem čoveku, mora biti prilagođen našim specifičnostima, našim potrebama. Primećujem da je jedan veliki napredak učinjen u tom smislu i da je ovaj zakon bolji negoli onaj 2017. godine, jer su verovatno ljudi koji su pisali prepoznali manjkavosti onog prethodnog. Takođe, bit ovog zakona jeste mogućnost da visokoškolske ustanove potpišu ugovore sa privrednim subjektima i da oni, u skladu sa njihovim realnim potrebama, stipendiraju studente, plaćaju školarinu ili na drugi način učestvuju u olakšicama za vreme njihovog razvoja i obrazovanja. To je vrlo bitna stvar, jer smo imali do sada da prilikom školovanja praktično studenti i učenici nisu imali mogućnost da zarade. Ovo je jedna dobra stvar zato što se pruža realna šansa toj deci da kroz školovanje ne samo nauče, već imaju mogućnost i određenog finansijskog priliva i samim tim olakšanje života i njihovog, ali i roditelja. Ono što je, rekao bih, najveća tekovina ovog Predloga zakona jeste relevantnost obrazovanja. Ovde je objašnjeno da je relevantnost obrazovanja u stvari usaglašavanje tržišta rada sa visokoškolskim ustanovama. Rekao bih da je relevantnost obrazovanja u stvari značaj tog znanja, tih veština koje svaki učenik, svaki student dobije u životnoj borbi, a to je nalaženje posla. Dakle, sa povećanjem relevantnosti obrazovanja mi dolazimo do situacije da mladi ljudi mnogo lakše dolaze do posla zato što privredni subjekti, dakle, preduzeća, pre svega zahvaljujući njihovim veštinama, veštinama tih mladih ljudi, ih lakše upošljavaju zbog sopstvenih potreba, i to je jasno. Ono što je posebno bitno jeste da smo mi zakonskim rešenjima, dakle, Ministarstvo za prosvetu, odnosno za obrazovanje, zajedno sa svim subjektima koji su zajedno učestvovali u tome, a tu smatram i ovaj naš zajednički parlament, dakle, relevantnost obrazovanja uskladili sa drugim zakonskim aktima koje smo usvojili i koji su na snazi. Ja bih tu naveo pre svega Zakon o osnovama sistema obrazovanja i vaspitanja, Zakon o visokom obrazovanju, Zakon o nacionalnom okviru kvalifikacija koji je takođe značajan u sklopu svega ovoga, koji zajedno sa dualnim obrazovanjem, dakle, u srednjoškolskom obrazovanju, i ovim današnjim Predlogom zakona čini u stvari jednu zaokruženu celinu u ovom celokupnom obrazovnom segmentu. Ono što je vrlo bitno i što bih potencirao kao značaj jeste da sam Predlog zakona će neposredno uticati na visokoškolske ustanove. Dakle, to je nesumnjivo. Mislim da će visokoškolske ustanove biti stimulisane da bolje rade. Kako? Tako što će morati da prate nove potrebe preduzetnika odnosno proizvodnog sektora, zato što će morati da ustanove nove profile obrazovanja. Dakle, suštinska stvar je da i stimulišu obrazovne ustanove na reforme. Ovo je jedan od načina. Isto tako kroz atraktivne studijske programe, kroz uvođenje novih metoda, kroz uvođenje novih smerova, mi na taj način stimulišemo studente da uče. Mi na taj način dobijamo kvalitetan visokoškolski i srednjoškolski kadar. Tako da je zakon apsolutno ne samo kvalitetan, već mislim da će stimulativno delovati od visokoškolskih ustanova preko studenata koji će, pre svega, imati mogućnost da dobiju više znanja i veština da dobiju naknadu za ono što rade, što do sada nije slučaj i ono što je naročito bitno, da dođu lakše do zaposlenja. Poslodavci, s druge strane, dobijaju opet mogućnost da kroz svoje potrebe neposredno ili posredno deluju na visokoškolske ustanove i usmeravaju ih i kanališu u kom smeru treba da se razvijaju školski profili, uz to sa dobijanjem jednog visokoškolca, jednog mladog obrazovanog čoveka koji ima više veština, više znanja, praktičnog znanja uz teoretsko. Definitivno se otvara prostor za dobijanje novih inovativnih ideja za razvoj itd. Ono što bih apelovao na Ministarstvo obrazovanja jeste da se obrati pažnju na kontrolu poslodavaca vezano za obavljanje poslova koji nisu u opisu, govorim o visokoškolskom kadru. Dakle, ne može student koji je pri kraju studija na primere na Elektrotehničkom fakultetu da obavlja poslove vozača. To je opisano u zakonu, ali pre svega treba obratiti pažnju i na inspekcijski nadzor tih stvari. Opet, tu se vraćamo na onaj momenat odabira poslodavaca koju uvodimo u sistem dualnog obrazovanja. Dakle, taj odabir poslodavaca mora da bude valjan uz dobru analizu, dakle, firme koje se uključuju u proces dualnog obrazovanja moraju biti reprezentativne i svako negativno iskustvo sa bilo kojim poslodavcem kazniti raskidanjem ugovora ili nekom drugom merom. Kao zaključak ovog mog izlaganja, ja bih pre svega naveo izmenu kvaliteta obrazovnog procesa. Dakle, sa ovakvim reformskim zakonima mi dobijamo zaista jedan obrazovni proces u kome ćemo imati značajno motivisanijeg studenta i đaka i značajno motivisanijeg predavača. Na taj način, mislim da u celini obrazovni sistem biće bolji. Hvala vam.
Reč ima ministar, gospodin Šarčević.
Hvala na sugestiji. Mislim da smo o tome vodili računa jer je srednjoškolskom modelu ostavljen instruktor pedagoški, jer su deca ipak maloletna. Ovde imamo mentora koji je nama odgovoran a sa druge strane nadležnosti i Inspekcije rada i prosvetne, tako da je to ostavljeno. Ono što je jako važno, slažem se apsolutno i danas sam rekao, nama je u interesu da svakako prvo budu najbolje kompanije, jer kad govorimo o indikatorima kvaliteta, uopšte celokupnog visokog obrazovanja, ne samo ovog dualnog modela koji će biti jedan od modula, nego će biti i mišljenje, mi vodimo da svaki student svršeni, a kasnije od predškolskog, osnovnog i srednjeg obrazovanja kroz onaj jedinstveni obrazovni broj, svako ima priliku da se u tom dalje nizu tu pojavi i gde radi i kod kog poslodavca i za koji iznos plate. To će na neki način biti jedan od indikatora kvaliteta, ali možemo samo sa najboljim poslodavcima.
Zahvaljujem. Sada određujem redovnu pauzu u trajanju od jednog sata i sa radom nastavljamo u 15,15 časova. Hvala vam.
Dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo sa radom. Prema redosledu narodnih poslanika, prema prijavama za reč, u zajedničkom načelnom pretresu, o predlozima zakona iz tačaka 1. i 2. dnevnog reda, reč ima narodna poslanica Danijela Stojadinović. Molim vas da se prijavite, koleginice. Izvolite.
Zahvaljujem predsedavajući, poštovani ministre sa saradnicima, danas govorimo o Zakonu o visokom obrazovanju, donetim 2017. godine, kroz više zakonskih rešenja, gde je dat jedan pravni osnov za uređenje saradnje između visokoškolskih ustanova i poslodavaca. Određena zakonska rešenja dala su pravni osnov da se unapredi saradnja visokoškolskih ustanova i privrede, mada njima nije stvoren pravni osnov da se uvede dualni model studija. Pravni osnov za uvođenje dualnih studija predstavlja upravo Predlog zakona o kojem danas raspravljamo - Predlog zakona o dualnom modelu visokog obrazovanja. Dualni model studija tretira i poslodavca kao i okruženje za učenje i studenta i visokoškolsku ustanovu koja želi i koja ima interesovanja za učešće svojih studenata u dualnom modelu studija. Dualne studije su praktično vrsta učenja, odnosno obuke u toku studija, sa dobrovoljnim učešćem sve tri zainteresovane strane, odnosno grupe učesnika studenata visokoškolske ustanove i poslodavca. Uporedna praksa razvijenih zemalja ima pozitivna iskustva, a oblasti u kojima se najčešće nude dualne studije su ekonomija, finansije, menadžment, tehnika, inženjerske nauke, informacione tehnologije, zdravstvo, odnosno medicinske nauke. Osnovni cilj dualnog obrazovanja, u stvari i jeste to premošćavanje jaza između teorijskih i praktično stečenih znanja, te brzog prilagođavanja promenama u globalizovanoj ekonomiji ka kojoj težimo. Jedna od zemalja koja ima dugu i bogatu praksu dualnih studija jeste Nemačka gde su dualne studije, studijske programe uključeni svi tipovi visoko školskih ustanova ali se od ukupnog broja, čak 64% ovog programa odvija u visokim strukovnim školama, zatim 23% na stručnim akademijama, a svega 7% na tradicionalnim univerzitetima i 6% na takozvanim dualnim visokim školama. Dobar primer primene dualnog modela studija u visokom obrazovanju u javnom sektoru zastupljen je i u Francuskoj. Predlog zakona o kome danas raspravljamo precizno utvrđuje sve uslove pod kojima će se odvijati dualne studije. Tako je predviđen i odnos teorijske nastave i praktične obuke, odnosno fond od 450 časova, aktivne nastave i 450 časova učenja kroz rad. To u ukupnom opterećenju od 900 časova odgovara maksimalnom opterećenju propisanom važećim standardima za akreditaciju studijskih programa na visokoškolskim ustanovama. Dakle, nema dodatnog opterećenja studenata koji se opredele za dualni model studija. Dualni model se odlično pokazao u tehničko-tehnološkim i medicinskim naukama i pošto i sama dolazim iz sveta medicine, odnosno zdravstva, znam koliko je važan ovaj praktični deo obuke i provere stečenih teorijskih znanja u praksi. Dualni model studija nije obavezan već predstavlja zakonsku mogućnost koju visokoškolske ustanove mogu i treba da koriste i uđu u njegovu realizaciju ali tek onda kada su obezbedile saradnju sa pouzdanim i motivisanim poslodavcima. Uvođenje dualnog obrazovanja prestavlja jedan od prioriteta Vlade Republike Srbije u okviru prioritetnog cilja obrazovanja za 21. vek. U Beogradu se, recimo, dualni modle srednjeg obrazovanja već sprovodi u deset srednjih škola, a oko 30% đaka u Srbiji, u srednjim stručnim školama uči po dualnom modelu obrazovanja. Znači, 83 škole i oko 600 preduzeća. Tako da će uvođenjem modela dualnih studija predstavljati logičan sled stvari, odnosno veća je verovatnoća da će se studenti koji su učestvovali u dualnom srednjem obrazovanju opredeliti i za dualni model studija. Tako će se stvarati ne samo obrazovni, već i dovoljno praktično obučeni mladi stručnjaci, u tome vidim cilj dualnih studija. Sa druge strane, značajno je da Predlog zakona o dualnom modelu studija u visokom obrazovanju prilagođen i potrebama privrede Srbije, a otvorio bi se i prostor za osnivanje novih naučnih instituta. Živimo u vremenu u kome se promene brzo dešavaju i u kome je obrazovanje pod velikim pritiskom i važno je da se obrazovni sistem prilagodi tim okolnostima. Ja bih iskoristila ovu priliku da napomenem da smo evo pre nedelju dana otvorili jednu renoviranu osnovnu školu u Svilajncu, OŠ Jovan Jovanović Zmaj, da Svilajnac ima i srednju školu i da veterinarsko poljoprivrednu školu sa internatom i da se u Svilajncu već godinama unazad primenjuje ovaj sistem, tim pre što je tu i fabrika "Panasonik" koja te kadrove dobro koristi. Dakle, dualno obrazovanje u celini, a posebno dualne studije saradnjom privrede sa škola i fakultetima predstavljaće rasadnih dobrih kadrova koji su nam potrebni sada, a i u budućnosti. Zahvaljujem.
Zahvaljujem, koleginice Stojadinović. Reč ima narodni poslanik Prof. dr Marko Atlagić. Izvolite, profesore.
Uvaženi potpredsedniče Narodne skupštine gospodine Milićeviću, poštovani ministre sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Republike Srbije, predsednik Republike države, gospodin Aleksandar Vučić i ova aktuelna Vlada Republike Srbije, Ministarstvo prosvete, gospodine ministre Republike Srbije na čijem ste vi čelu je u okviru projekta "Obrazovanje za 21. vek" postavila zadatak, pored ostalog i uređenje dualnog obrazovanja. Samo radi nevernih Toma, u navodnike, ovih kojih nema nasuprot nas, jer su tvrdili da dualno obrazovanje u srednjem obrazovanju neće uspeti, samo jedan podatak, 7.400 učenika, ovo radi građana Srbije i narodnih poslanika je već u procesu zaživelo. Gospodo narodni poslanici, sada važeći Zakon o visokom obrazovanju omogućuje institucionalizaciju saradnje između privrede, s jedne strane, i visokoškolskih ustanova, s druge strane, ono što bi naši filozofi rekli – između sveta rada i sveta učenja. Ovaj važeći zakon pružio je zakonski osnov da se unapredi saradnja između privrede i visokoškolskih ustanova, to posebno nekoliko člana važećeg zakona, pored ostalih i član 39, 60, 96. i drugi, da ih ne nabrajam. Međutim ovaj važeći zakon omogućava studiranje uz rad. Molim vas, ne mešajmo studiranje u rad sa modelom dualnog obrazovanja. Ovo radi građana Republike Srbije i radi kolega profesora. Međutim, ono što je jako važno, a to je kod dualnog modela studiranja praktična obuka, rad ili praksa kod poslodavca sastavni su deo studijskog programa. To kolege profesori na univerzitetima vrlo dobro znaju, što podrazumeva studiranje na dve različite lokacije, ovo je vrlo važno, na visokoškolskoj ustanovi, s jedne strane, i kompanije, odnosno preduzeća, s druge strane. Studiranje uz rad podrazumeva tri grupe učesnika - studenata, visokoškolskih ustanova i poslodavaca. Nama je vrlo važno da definišemo cilj koji je Ministarstvo prosvete vrlo dobro definisalo. Kada nas pitaju roditelji koji je cilj ovog Zakona o dualnom obrazovanju ili dualnog obrazovanja, osnovni cilj dualnog obrazovanja je premošćavanje jaza između teorijskih i praktičnih znanja, ali i brzog prilagođavanja promenama u globaliziranoj ekonomiji. To je jako važno. Još je Lenjin govorio da nema teorije bez prakse, ni prakse bez teorije. Ko će imati koristi od dualnog obrazovanja? Voleo bih, pošto nas naši politički protivnici gledaju negde od kuće ili iz kancelarija, da im kažemo, to su stalno negirali, da neće imati roditelji koristi, ni đaci, odnosno studenti. Prvo, visokoškolske ustanove. Zašto? Pa, dobiće atraktivnije i savremene studijske programe. To svaki fakultet vrlo dobro zna i to je Ministarstvo prosvete izvanredno stavilo u ovom zakonu. Drugo, ko sledeći? Poslodavci. Zašto poslodavci? Zato što uspostavljaju blisku saradnju između fakulteta, odnosno univerziteta i instituta sa poslodavcima. Studenti, ovo je vrlo važno. Ja se posebno studentima obraćam, jer dualnim studiranjem povećavaju svoje kompetencije. To je vrlo važno. Dobijaju jače kompetencije. Tu je problem zaposlenost, lakšu konkurentnost na tržištu itd.Privredna komora koja vodi registre ugovora, država, Republika Srbija. Zašto? Jer će dualno obrazovanje pridoneti procesu ubrzane modernizacije Republike Srbije koju provodi ova Vlada, gospodine ministre, u kojoj ste vi ministar prosvete, najveći deo poslanika u ovom visokom Domu, najveći broj građana Republike Srbije, a motor ubrzane modernizacije Republike Srbije je naš gospodin predsednik Republike Srbije gospodin Aleksandar Vučić. Šesto, roditelji. Roditelji će imati koristi jer će ih osloboditi troškova studiranja i to u vrlo značajnom iznosu. Poštovani gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, ovo je tačka gde moramo progovoriti o stanju u visokom obrazovanju do dolaska SNS na vlast i posle dolaska SNS. Nama su sve do dolaska na vlast dosovske kamarile tj. ovih iz Saveza za Srbiju koji šetaju ulicama, uličnih cirkusanata, fakulteti, odnosno univerziteti bili visoki, neprocenjivi i dragoceni hram znanja naučnih ostvarenja, kulturnog dometa i pedagoška laboratorija za proizvodnju kadrova koji su bili nosioci celokupnog napretka društva i ušli u svetsku i evropsku baštinu civilizacijskih dometa. To vi, gospodo profesori stari, vrlo dobro znate, a to je i naša istorija pedagogije već obradila. Jedna dublja analiza, gospodine ministre, istraživanja bi mogla i trebala prezentovati našoj, a i svetskoj javnosti generacije velikana za katedrom naših visokoškolskih ustanova i generacije studenata među kojima je nebrojeno uspešnih vrhunskih naučnih, kulturnih i pedagoških poslanika, stvaralaca, vizionara, reformatora, rodoljubivih intelektualaca, narodnih boraca i humanista. Zapitajmo se, gospodo narodni poslanici, profesori univerziteta koliko su naši fakulteti obogatili svetsku, evropsku, balkansku riznicu umotvorenjem najvišeg ranga. Zapitajmo se i naći ćemo vrlo dobar odgovor do dolaska DOS-a na vlast. To je bilo tako sve do dolaska na vlast dosovske bulamente, a onda je dosovska bulamenta visokoškolsko obrazovanje, kao i privredu i državu pljačkaškom privatizacijom dovela na najniži rang u istoriji Srbije. Univerzitetsko obrazovanje, niti univerzitetska pedagogija nije bila zanimljiva za dosovske krojače srpskog društva. Sve manja i slabija je bila naučno-istraživačka delatnost za vreme njihovog režima. Vodili su kampanju nicanja privatnih akademskih ustanova, ali bez akreditacije. Da me krivo ne shvatite, ja nisam protiv. Dapače, jesam za privatne ustanove, ali sa akreditacijom. To je maksimalno ugrozilo kvalitet studija. Mi tada, za vreme bivšeg režima, nismo bili na tragu univerziteta budućnosti. Gospodine ministre, vi to vrlo dobro znate, pošto ste to vrlo dobro iskusili, jer je dosovska vlast žmurila nad krizom i degradirala univerzitetsko obrazovanje, udaljavajući se od progresivnog nasleđa temelja izvorne funkcije univerziteta. Evo, to su oni uništili. Dakle, DOS nam je na fakultete doveo najlošiji kadar u istoriji fakulteta i univerziteta, najčešće bez naučnih referenci i adekvatnih uslova. Eto to nam je bivši režim dostavio. Obrazovanje i nauka bili su opljačkani, kao i država. Zamislite, ministar nauke Božidar Đelić? Gde li je sada, majko Božija? Oštetio je Ministarstvo nauke samo za deset miliona, plus onih iz Meridijan banke. To zna bivši ministar Jovanović vrlo dobro, strpao je u džep i, što bi naš narod rekao, zdimio u inostranstvo. Nema reforme obrazovanja bez kadrova, ministar to dobro zna i dobro radi sada. Da li možete, poštovani građani Republike Srbije, zamisliti da na fakultetu radi dr po treći put docent Jovo Bakić? On je jedan od učesnika protesta po ulicama gradova Republike Srbije. Videli ste, on je pun mržnje prema političkim protivnicima, iako on nije ni u jednoj političkoj stranci, ali jeste sada. Nastupa ispred Saveza za Srbiju. Pun je mržnje prema predsedniku Republike Aleksandru Vučiću, nazivajući ga rečima koje ne dolikuju jednom intelektualcu i profesoru koji su pre njega bili na ovom uglednom beogradskom fakultetu i univerzitetu. Po treći put docent dr Jovo Bakić je, verovali ili ne ali je istina, dao studentu, masterantu na Filozofskom fakultetu u Beogradu temu, citiram - Uloga „Pinka“ i „Hepija“ u stvaranju i reprodukovanju kulta vođe i analiza sadržaja gostovanja Aleksandra Vučića u emisijama „Teška reč“ i „Ćirilica“, završen citat. To je isto kao da sam ja dao svom studentu temu: „Uloga Filozofskog fakulteta u Beogradu u stvaranju i reprodukovanju kulta neznanja, intelektualnog prostakluka, diletantizma, slučaj po treći put docent dr Jovo Bakić“. Pitam kolege profesore, sociologe, istoričare društvenih nauka, ali i prirodnih, je li ova tema koju je dao svom masterantu, mešanje politike u nastavu, i drugo, ko je dotični profesor sociološke, odnosno naučne izvore preporučio ovom studentu? To niko ne bi dao ni za seminarski rad uopšte za temu. Doktor po treći put docent Jovo Bakić je dana 17.1.2014. godine izjavio, citiram – Aleksandar Vučić je izmećar Angele Merkel. Završen citat. To je isto kao da sam ja rekao - doktor po treći docent Jovo Bakić je najobičniji govnar Bila Klintona, Dragana Đilasa i Vuka Jeremića. Doktor po treći put docent izjavio je juna 2019. godine i pozvao na upad u RTS dugim cevima. Citiram: „Pazite, da su imali duge cevi, pa ako uperite tamo, što ćete bez dugih cevi? Idete tamo i onda vašem kolegi uperite dugu cev u glavu i kažete – čitaj pripremljeni tekst, upravo smo preuzeli vlast. Inače, ako nemate duge cevi, a upali ste u RTS, ništa niste uradili ako niste vodeće političare povezali.“ Završen citat, 13.6.2019. godine. Da li možete verovati, poštovani građani, da ovaj kolega radi na fakultetu, i to na uglednom Filozofskom fakultetu, koji ima tradiciju izuzetno bogatu u stručnom, naučnom, pa i čak i rodoljubivu tradiciju? Doktor po treći put docent Jovo Bakić, preti silom, pa kaže – citiram, bez sile ova vlast neće otići, neće zato što je mafijaška. Završen citat 13.6.2019. godine. Meni reći da sam mafijaš, kolegama? Stid da vas je, doktore docente po treći put, Bakiću. Dobili ste vanrednu profesuru čim ste rekli i zapretili uličnim nemirima. Izabrali ste se za docenta, vaše kolege ovog meseca, za tri meseca ste postali vanredni profesor, kada ste išli pljuvati po državnim organima i po državi Srbiji i građanima Republike Srbije. Doktor po treći put docent Jovo Bakić je 13. juna gospodnje 2019. godine izjavio da je srpski parlament štala, a poslanici ono što stoji u štali. On kaže, citiram: „Od parlamenta napravili su štalu, to je štala, nisu to poslanici. Njihov intelektualni nivo je ravan nuli. Ja bih voleo da ih jurim po ulicama.“ Završen citat. Gospodine Bakiću, nije nivo ovih poslanika da vas jurimo po ulicama. Nama je nivo rad, red, disciplina, političko takmičenje u ovom visokom domu, ideja znanja i odgovornosti. Doktor po treći put docent Jovo Bakić svakodnevno, bez imalo srama i stida blati predsednika Republike Srbije Aleksandra Vučića. Tako je 19.3.2019. godine izjavio gnusne laži. Citiram – da predsednik Vučić ima prijatelje koji trguju drogom, a on njima namešta državne poslove. Završen citat. Sram vas bilo, gospodine Bakiću, bez dokaza, bez ičega blatite predsednika svoje države. Doktor po treći put docent Jovo Bakić svakodnevno ponižava žene. On je 30. marta gospodnje 2008. godine rekao, citiram: „Problem sa kojim se susreću sindikati jesu feminizacija sindikata“. Alal mu vera. Doktor po treći put docent Jovo Bakić je pozvao oružanu silu i prolivanje krvi na ulicama. On je rekao, citiram – oružana sila je jedini način smena vlasti, a ključno pitanje je da bude što manje krvi. Završen citat. Ovo ostaje bez komentara. Doktor po treći put docent Jovo Bakić jedan je od učesnika protesta. Pozvao je sve ulične saborce da okupiraju zgradu RTS-a dugim cevima. Ovaj put je otišao dalje u „Utisku nedelje“, rekavši, citiram – pobeda opozicije će biti kada predstavnici Vlade i vlasti budu plivali po Dunavu i Savi. Završen citat. Ovo su tražili i radili samo ustaše za vreme NDH. Po Savi su plutale korpe pune dečijih glava i na njima je pisalo, na košari – pravo za Jovanovu pijacu u Beograd. Verovatno je to pročitao, pa bi tako i on političke protivnike i ove na vlasti. Na tribini je rekao, citiram – pobeda bi bila kada bi ih videli kako plivaju po Savi i Dunavu. Na toj tribini bio je Dragan Đilas, zvani Điki mafija, doktor Zoran Lutovac, zvani zalutovac. Videli ste da je u politiku zalutao. Nisu se ogradili od njegovih brutalnih laži. Šta ćute nevladine organizacije, gospodo narodni poslanici? Šta ćute nevladine organizacije? Dakle, DOS je angažovao nekog Gorana Markovića, u narodu zvani bumbar, za profesora univerziteta. Sada ćete videti, poštovani građani, ko je profesor univerziteta. On je 4. jula gospodnje 2019. godine rekao da je Aleksandar Vučić, citiram, primitivna ličnost, a rulja je njegovo prirodno okruženje. Završen citat. Bez srama i bez stida. Goran Marković, zvani bumbar, u narodu poznatiji i kod kolega, je 30. avgusta 2019. godine rekao, citiram – naša vlast je teroristička, a izvore organizuje grupa bandita. Završen citat. Da li je Goran Marković ikad rekao da je šiptarska vlast teroristička? Dabome da nije. Je li ikada rekao da je hrvatska vlast za vreme Franje Tuđmana bilo teroristička, isterala 500 hiljada Srba iz Republike Hrvatske? Naravno da nije. Preporučujem takozvanom reditelju, pod znake navoda, da sve izgovorene gadosti o Aleksandru Vučiću i SNS i Vladi Republike Srbije sakupi, uokviri i postavi na zid svoje dnevne sobe da se svakodnevno podseća na svoj najviši umetnički domet i visoki stepen svoje lične kulture. Svako jutro kada se probudi, ustane i umije, neka pogleda u ogledalo. Videće jednog nabubrelog bumbara, punog mržnje prema Srbima i prema predsedniku Vučiću, koja se taloži u njemu zadnjih 20-ak godina, non-stop ovakve izraze za Srbe govori. Bojim se, dame i gospodo narodni poslanici, kada spozna da mu je Aleksandar Vučić i njegov predsednik, a tvrdi da nije, ali kad spozna, da će mržnja eksplodirati i uništiti njega samog. Bog neka mu je na pomoći. Profesor dr Rada Trajković, univerzitetski profesor, stalno laže, dakle, ne da ne govori istinu, nego laže, lagala je da je Republika Srpska ubacila grupu ljudi na KiM kako bi vršila pritisak na Srbe da glasaju za Srpsku listu 7.9.2019. godine. Sram da je bilo. Nadalje, prof. dr Rada Trajković izjavila je, citiram – najveće zlo što nas je snašlo je od srpske države, sopstvenog predsednika i od Srba. Završen citat. Ona kaže da Srbima na KiM nisu naneli zlo šiptarski teroristi Haradinaj, Tači i Veselji, nego vlastita država i vlastiti narod. Da li, gospodo narodni poslanici, profesori univerziteta, možete verovati da ova profesorka predaje na medicinskom fakultetu? Profesor dr Rada Trajković se otvoreno zalaže za ukidanje predloga za kompromisno rešenje pitanja KiM između Beograda i Prištine. Zalaže se da celokupno bude šiptarsko Kosovo. Profesor dr Rada Trajković se zalaže da čitavo KiM bude kosovsko, bez veze sa Srbijom. Optužila je predsednika države za paljenje američke ambasade. Gospodo narodni poslanici, poštovani građani Republike Srbije, nikada u istoriji Srbije takve laži niko nije izrekao u najvećem žaru političke borbe, kao što je prof. dr Rada Trajković. Nije poverovala Srbima ta Rada Trajković kada su govorili o „žutoj kući“, trgovini organa otetih Srba. Sećate se, gospodo narodni poslanici, toga. Nikada se nije brinula, niti je ukorila što su šiptarske vlasti držale u zatvoru Olivera Ivanovića, ni jednu jedinu reč nije rekla. Šta vam to govori, narodni poslanici, poštovane građani, sami odgovorite. Rada Trajković je gospodnje 2010. godine zajedno sa Kušnerom, ministrom inostranih poslova Francuske, kada mu je postavljeno pitanje u vezi trgovine organa otetih Srba – da li je umešan u to, pitali su ga novinari uz prisustvo prof. dr Rade Trajković. Odgovorio je Kušner, citiram – ne verujte sve što piše. Citiram njegove reči – šta to znači, da smo ja i Rada uzimali leševe i da krademo organe. Završen citat. To ostavljam nauci, našoj istorijskoj, da utvrdi. Profesor dr Rada Trajković je naše „Kobre“ nazvala najpogrdnijim rečima, ono što nikada u istoriji Srbije niko nije. Citiram – ovo ispred predsedništva Srbije su samo neke „cicke“ koje prave budalu od sebe zarad diktatora silaznosti, završen citat, 9. avgusta 2019. godine, a pripadnice „Kobri“ su 17. avgusta 2019. godine samo radile svoj posao. Poštovani narodni poslanici, poštovani građani Republike Srbije, prof. dr Rada Trajković ima ćerku i nije mislila o njoj kada je vređala pripadnice „Kobri“. Kako bi se osećala prof. dr Rada Trajković da njenu ćerku neko zove „cicka“ dok radi samo svoj posao? Profesor dr Rada Trajković nikada i nikada nije uvredila pripadnike šiptarske policije, nikada i nikada nije ni jednu reč na račun Haradinaja rekla i nikada i nikada nije jednu reč na račun Tačija rekla. Poštovani građani Kosova i Metohije, posebno se obraćam vama srpske nacionalnosti, zbijte redove, glasajte za Srpsku listu. Pozivam profesore, kolege, bivše svoje studente, građane koji me vrlo dobro znaju, pa nećete valjda za Radu Trajković, vidite gde bi vas ona dovela. Poštovani gospodine ministre, ovo je vreme da porazgovaramo otvoreno o nekim profesorima. Sledeća na redu jeste prof. dr Dubravka Stojanović. To je profesor na Filozofskom fakultetu ovde u Beogradu, predaje istoriju. Da li možete verovati da je ona izjavila 17. februara 2014. godine, citiram – Srbija je izgubila 700.000 stanovnika u Prvom svetskom ratu i time umanjila broj srpskih žrtava za 400.000. Završen citat. Time se svrstala u red najvećih falsifikatora broja srpskih žrtava, ne samo u Prvom svetskom ratu, nego i u Drugom svetskom ratu uz povesničara i znanstvenika dr Franju Tuđmana, akademika Stjepana Razuma, koji tvrdi da je u Jasenovcu pobijeno svega 5.000 ljudi i nije to sve, uvaženi ministre. Uvažena prof. dr Stojanović protivi se podizanju spomenika srpskim herojima Milanu Tepiću i Gavrilu Principu i obeležavanju zločinačke akcije „Oluja“, i to nije sve, a predaje istoriju na Filozofskom fakultetu. Uvažena profesorka je izjavila, citiram – da je Gavrilo Princip terorista, ne atentator. Završen citat. To samo piše u austrijskim i nemačkim udžbenicima. Profesor dr Stojanović se zalaže da se, citiram – Srbija odrekne Kosova i Metohije, Republike Srpske. Završen citat. Da li možete verovati da je ovo izgovorio profesor univerziteta, a da predaje studentima. Po Krivičnom zakonu 305. do 315. ona bi odležala u zatvoru. Koliko, poštovani profesori, sami uzmite Zakonik pa ćete videti. Za vreme Knjaza Miloša, neću da komentarišem, pogledajte, neki je moj politički protivnik rekao da je pozivan na ubistvo. Ne, zna se u to vreme šta je taj član značio, a danas bi odležala do 15 godina u zatvoru, sigurno. Nadalje, prof. dr Stojanović je izjavila, a istoričar je, citiram – da je najveći problem Srbije što je pobedila u ratovima. Završen citat. Šta to znači, poštovani građani Srbije? Da smo trebali biti gubitnici, fašisti i ovo je vreme sad da skrenem pažnju, gospodine ministre, našim građanima. Nemojte biti neraspoloženi zbog toga što Vladu Republike Srbije nisu u Poljsku pozvali na obeležavanje početka Drugog svetskog rata. Ni vi, ni Vlada, ni predsednica Vlade, ni predsednik Republike. Znate šta su oni obeležavali? Početak Drugog svetskog rata, a ne Dan pobede nad fašizmom. Nama i nije tamo mesto, nama je dogodine mesto, 75 godina pobede nad fašizmom u Rusiji, tamo ćemo se naći i mi i Rusija. Znate šta su oni slavili? Sami odgonetnite. Pogledajte u štampi. Početak Drugog svetskog rata. Strašna stvar. Uvažena profesorka ne zna, ali trebala bi da zna da je pobednički i slobodarski duh srpskog naroda sastavni element srpskog nacionalnog identiteta, i to nas je održalo vekovima. Devetnaestog sedmog 2008. godine je izjavila, citiram - da su na vlasti u Srbiji iste elite koje su napravile rat, pa je u njihovom interesu da zaborave odgovornost. Završen citat. Nema niti jednog, gospodo narodni poslanici, ozbiljnog naučnika na zapadu, istoričara, a da ne tvrdi da su rat izazvale SAD, EU, Nemačka i Vatikan. Jedino naši domaći NATO prašinari to tvrde. Poštovani gospodine ministre, jako je važan kadar. Rekao sam svoj stav o dualnom obrazovanju. Vi ste izvanredno učinili u reformi vaspitanja i obrazovanja. Vi vrlo dobro znate, kao iskusan čovek, da Srbija sprovodi modernizaciju zadnjih sedam, osam godina, a modernizacija vaspitanja i obrazovanja sastavni je deo modernizacije Republike Srbije koju sprovodimo mi, vaša Vlada, najveći deo građana, motor ubrzane modernizacije Srbije, naš uvaženi predsednik gospodin Vučić. Za ovu profesorku samo da kažem da radi na fakultetu koji je u Prvom svetskom ratu dao 57 života studenata za ovu otadžbinu, neka je stid da radi u tom delu, a sedam profesora univerziteta dalo je svoje života, 35% akademske omladine izgubilo je živote u Prvom svetskom ratu. Na kraju, koliko je važan kadar učiteljski, nastavnički, profesorki, kako hoćete, a najlepša stvar je biti učitelj u životu. Ja vam govorim kao istoričar i pedagog. Završiću ovim citatom, poštovani narodni poslanici, građani Srbije, „Naučiti dete broj, složiti slova u reč, čitati, pisati, brisati, razumeti, znati, samo je mali deo onoga što učitelj zaista jeste. Namerno ne kažem ono što učitelj radi, jer biti učitelj nije posao. Biti učitelj je voleti, biti učitelj je osećati, biti učitelj je umeti, biti učitelj je jednostavno biti“. Hvala lepo.
Zahvaljujem, prof. Atlagiću. Reč ima narodni poslanik Miletić Mihajlović. Izvolite, kolega Mihajloviću.
Poštovani potpredsedniče Narodne skupštine, poštovani gospodine ministre sa saradnicima, poštovani narodni poslanici, na ovom zasedanju razmatramo set zakona iz oblasti obrazovanja i nauke. U okviru današnjeg pretresa konkretno govorimo o predlozima zakona o dualnom modelu studija u visokom obrazovanju i o još jednom takođe novom zakonu, a to je Predlog zakona o regulisanim profesijama i priznavanju profesionalnih kvalifikacija. Dakle, ovim tačkama dnevnog reda, ovim temama se zapravo događa da idemo korak po korak u daljem sistemu i u daljoj reformi obrazovanja u našoj zemlji i time idemo u korak sa vremenom koje zahteva nove zakone, nove predloge, nove načine, jer vreme donosi ono što je neumitno, a to je da treba da pratimo i nova dostignuća i nova rešenja da nalazimo kako bi bili što efikasniji u onome što treba sutradan da završe ljudi koji završavaju školu. Dualno obrazovanje kao model u srednjem obrazovanju već je zaživeo, odnosno primenjivaće se još od ove školske godine u vidu probnog pilot programa u 80 škola i u 52 grada. Iskustva ovog modela u srednjem obrazovanju će se dakle videti već u narednoj godini, mada je ovaj model praktično zaživeo i pre donošenja Zakona o srednjem dualnom obrazovanju i već nekoliko stotina učenika, odnosno srednjoškolaca je prošlo kroz dualno obrazovanje. Naravno, ovaj model nije totalna novina, jer se u prethodnim decenijama, doduše na jedan drugačiji način, primereno tom vremenu obrazovanje u srednjim stručnim školama odvijalo uz obaveznu praktičnu nastavu u preduzećima iz te struke. Uvođenje dualnog modela u visoko obrazovanje još jedan je korak u reformi našeg sistema obrazovanja, posebno sa aspekta njegove sposobnosti da odgovori na potrebe veoma fleksibilnog i često promenljivog tržišta rada. Upravo potreba za ovim modelom proizilazi iz potrebe privrede, zato danas u vreme visokih tehnologija i brzih promena na tržištu roba i usluga nije dovoljno za tržište rada samo na univerzitetu stečeno teorijsko znanje, bilo da su u pitanju akademske ili strukovne studije, naročito u svetu prirodnih nauka. Iskustva u razvijenim zemljama sveta potvrđuju da dualni model u visokom obrazovanju koji je kod nas do sada bio prisutan u vidu studentske prakse omogućava još intenzivnije sticanje praktičnih znanja, odnosno primenu na fakultetima stečenih teorijskih znanja u praksi, u realnom svetu rada, u proizvodnji, ali i u drugim naukama. Često smo slušali stavove poslodavaca da obrazovanje ne školuje kadrove za potrebe tržišta rada, za njihove potrebe, da svršeni studenti visokoškolskih ustanova imaju solidna teorijska znanja, ali da nisu spremni da bez dodatnog edukovanja se uključe u tehnološki proces konkretnog privrednog subjekta. Mislim da ovim zakonom i ovim još jednim korakom reforme našeg školstva loptica se baca u dvorište poslodavaca. Konkretno, mi uvođenjem dualnog modela u visokom obrazovanju činimo da studenti u potpunosti ovladavaju specifičnostima i tehnološkim procesom u privredi i na takav način približavamo ono što treba da sutradan budu stručnjaci u jednom preduzeću u jednoj privrednoj organizaciji sasvim spremni, upoznati do kraja sa svim detaljima tehnološkog procesa u tom preduzeću. To stiču kroz učenje, znači na fakultetu kroz teorijska znanja koja stiču, ali i kroz praktičan rad u samom preduzeću, odnosno kompaniji ili privrednom subjektu. Zakon ne predviđa ovaj obrazovni model kao obavezujući za visokoškolske ustanove. Zakon samo daje pravni okvir koji daje mogućnost svim visokoškolskim ustanovama da svoje studente u toku studija uključuje u praktičan svet rada, kako bi bili spremni da po završetku studija što kvalitetnije povežu teoriju i praksu, ali sa druge strane, to je i poziv onima u privredi, onima u svetu rada da se zainteresuju za jedan takav vid obrazovanja kojim se rešava njihov problem i pitanje stručnjaka koji u potpunosti ovladavaju tehnološkim procesom koji je prisutan u njihovim firmama, u njihovim preduzećima, njihovim fabrikama itd. Poslodavci koji odluče da uđu u sistem dualnog obrazovanja na ovaj način, dobijaju priliku da praktično edukuju zainteresovane studente, a da one najbolje po završetku studija uposle i to na obostranu korist. Dualno visokoškolsko obrazovanje je konceptirano po istim principima kao i srednjoškolsko dualno obrazovanje. Da bi se realizovali programi visokog dualnog obrazovanja, zakon predviđa sklapanje ugovora između fakulteta i poslodavaca sa jedne strane kao i između poslodavaca i studenta sa druge strane i time studenti dobijaju naknadu utvrđenu ovim zakonom. Isto tkao su i zaštićeni od svih oblika diskriminacije, zlostavljanja prema svim važećim propisima, posebno propisa o radu, zaštiti zdravlja na radu i penziono i invalidskog osiguranja. Da podsetimo da i sada postoji studentska praksa u određenim sferama visokoškolskog obrazovanja, pre svega u oblasti prirodnih nauka. Posebno bih ovde istakao medicinske nauke, poljoprivredne, veterinu i druge, ali ovaj zakon bliže uređuje sve uslove i procedure za učešće u dualnom modelu visokog obrazovanja. Zakon uređuje obaveze visokoškolske ustanove studenata, kao i poslodavaca koji žele da se uključe u ovaj vid obrazovanja. Takođe, da podsetim da je stvaranje pravnog okvira za visoko dualno obrazovanje na neki način je započeto donošenjem Zakona o visokom obrazovanju 2017. godine, kada je kroz više zakonskih rešenja dat pravni osnov za uređenje saradnje između visokoškolskih ustanova i poslodavaca. Dakle, dualni model visokog obrazovanja ponovo, mada u sasvim drugim društvenim i tržišnim uslovima, od nekadašnjih, usklađuje potrebe rada sa sistemom obrazovanja. Na ovaj način će se naročito u sektoru prirodnih nauka brže povezivati obrazovanje i rad. Mladi koji prođu kroz dualni model dobijaju šansu da brže dođu do posla, pre svega kod poslodavaca koji su učestvovali u dualnom obrazovanju, a njihovim zalaganjem i učešćem u procesu školovanja, u procesu edukacije, u onome što je njihov angažman u prostoru poslodavaca, zapravo daje im šansu da se nametnu kao dobri radnici, kao dobri stručnjaci koji će sutra biti od koristi svom poslodavcu. Sve ovo pruža nadu da ćemo za određeno vreme moći što više mladih, visokoobrazovanih stručnjaka da zadržimo ovde, a ne da završavaju fakultete u Srbiji, a da posao traže negde van naše zemlje. Verujem da je osnovni cilj ovog zakona upravo to, da nam mladi i obrazovani ljudi ostanu ovde. Takođe, verujem da će i visokoškolske ustanove i studenti i poslodavci, ali i država imati koristi od dualnog modela studija u visokom obrazovanju. Poslanička grupa SPS, kao što je rekao i ovlašćeni predstavnik prof. dr Žarko Obradović svakako će glasati za ove i za druge zakone koji su danas na dnevnom redu. Zahvaljujem.
Zahvaljujem, kolega Mihajloviću. Reč ima narodni poslanik prof. dr Vladimir Marinković.
Hvala uvaženi predsedavajući. Poštovani ministre, dame i gospodo narodni poslanici, ovo je vrlo značajan Predlog zakona i dualno obrazovanje, dakle dualno visoko obrazovanje će biti jedan od glavnih alata za razvoj naše privrede i za što bolju i kvalitetniju edukaciju naših mladih ljudi u smislu njihovog praktičnog osposobljavanja, odnosno osposobljavanja da oni budu potpuno spremni i pripremljeni za svoj nastup na tržište rada, zapošljavanje u privatnim kompanijama, državnim kompanijama. Ali, ono isto što je jako važno, kroz svoj rad i učenje u okviru visokog dualnog obrazovanja, razvoj preduzetničkog duha, očekujemo da pozitivni efekti budu i na to da razvijemo preduzetnički duh kod naših mladih ljudi i da to bude jedan novi izvor privatnih inicijativa, odnosno preduzetničkih inicijativa i stvaranje što jačeg, snažnijeg, agresivnijeg preduzetničkog društva u našoj zemlji. Ova inicijativa se nastavlja na ono što smo mi već usvojili u parlamentu, a to je dualno srednje obrazovanje i sve čestitke i zahvalnost ministru Šarčeviću, ali i članovima njegovog tima, i Gabrijeli, profesoru Tubiću i svima onima koji su već godinama uključeni u promociju srednjeg dualnog obrazovanja, ali i u potencijale visokog dualnog obrazovanja u našoj zemlji. Sve ono što možemo da očekujemo kada su u pitanju pozitivni efekti, a možemo i mogli smo da se uverimo da to postoji u zemljama koje imaju jako razvijene i snažne socijalne, tržišne privrede sa izraženim preduzetništvom, sa izraženim privatnim inicijativama i zemlje koje faktički nemaju problem sa odlaskom, odnosno migracijama mladih ljudi, a to su Nemačka, Švajcarska, Austrija. To su zemlje na koje se u ovom domenu, pa i Mađarska, to sam zaboravio, ugledamo i koje su jako dobro ovaj alat i ovu mogućnost dualnog visokog obrazovanja iskoristile kako bi njihovi mladi kadrovi, mladi ljudi mogli što bolje da se pozicioniraju na tržištu rada i kako bi imali što više preduzetničkih biznis inicijativa. Jako je značajno da se kaže da ove inicijative u vezi dualnog visokog obrazovanja podrazumevaju jednu jaku, snažnu saradnju sa Privrednom komorom Srbije, sa predstavnicima biznisa. Ono što je isto tako važno je da se saradnja proširi na sve one, kako bih rekao, reprezentativne poslovne asocijacije, a to su i Američka privredna komora, Savez stranih investitora, NALED. Dakle, svi oni koji okupljaju privrednike i oni koji mogu da pomognu svojim resursima, svojim znanjem u procesu povezivanja potreba privrede i implementacije strateškog plana, privrednog razvoja naše zemlje i usaglašavanja sa onim što imaju kao svoje kurikulume, visoko obrazovane institucije. Ovo će stvarno biti jedan kvantni skok u oblasti visokog obrazovanja. Ono što je jako važno i bez čega ovo, kao i ideja, kao inicijativa, kao nešto što će doprineti razvoju naše privrede definitivno i ostanku naših mladih ljudi u Srbiji, jeste ono što je urađeno u proteklih nekoliko godina na ekonomskom planu, na planu ekonomskih reformi, ekonomskog rasta i razvoja, ono što je Aleksandar Vučić kao premijer tada, a danas kao predsednik realizovao, a danas kao rezultat imamo po britanskom „Fajnenšal tajmsu“ 5,8 milijardi evra trenutnih investicija koji se realizuju u Republici Srbiji. To je privredni rast prošle godine od nekih 4,1% i 3,3 milijardi evra investicija. U prvom šestomesečnom periodu ove godine u našoj zemlji je bilo preko dve milijarde evra investicija. Mi smo definitivno šampioni u stranim direktnim investicijama kada je u pitanju ne samo u pitanju region zapadnog Balkana, nego region cele jugoistočne i centralne Evrope. Mi do kraja godine možemo da očekujemo četiri milijarde evra investicija, što je više nego što sve zemlje u ovom regionu imaju zajedno. Zašto govorim o investicijama? Iz tog razloga što su sve ove kompanije ili jedan veliki deo njih, kompanije koje kada dođu ulože, investiraju novac ovde, oni osnivaju i svoje centre za istraživanje i razvoj, one izazivaju taj tzv. kako bi ekonomisti rekli prelivajući efekat, donose nove tehnologije, novo znanje, nove modele menadžmenta što je jako važno za samu perspektivu naše privrede, na povezivanje i ono što naše visoko obrazovne institucije u tom domenu treba da vide i da budu orijentisani kako bi mogli što više kadrova da kvalifikuju i da školuju za potrebe tih ozbiljnih kompanija koje dolaze ovde. Ja ću samo nabrojati nekoliko njih, a to su „Kontinental“, „Berlin hemi“, „Nestle“. To su kompanije, da ne govorim o američkom NCR koji imaju ovde svoje razvojne centre i to se prvi put dešava u proteklih nekoliko decenija, da imamo kompanije koje imaju plan da dugoročno investiraju u Srbiju, da investiraju u radnu snagu iz Srbije. To je prilika koju je i sam predsednik države, ali i ministar Šarčević uočio da je to prilika i to razvojna šansa Srbije. Čini mi se da nikada naša zemlja nije investirala u obrazovanje i nauku kao što se to radi prethodnih godina, ali ono što je razlika između ovog perioda i perioda i perioda pre, to je da se vide efekti investiranja u nauku, u obrazovanje, to je da se ti efekti vide na taj način što se ovde u našoj zemlji povećava BDP, što se povećava nivo investicija i što glavni cilj ove Vlade i naše zemlje, dakle ove vlasti je snižavanje procenta nezaposlenih ljudi. Siguran sam da ćemo do 2020. godine, do kraja sledeće godine imati nezaposlenost nižu od 10%. To je politika patriotizma, to je politika ekonomskog rasta i razvoja koju je zacrtao predsednik Vučić i koju ćemo naravno kao poslanička većina maksimalno da podržimo. Ono što moja stranka, SDPS zagovara, to je još jedan apel da se još više, još snažnije ulaže u srednje obrazovanje i da dođemo do zajedničkog konsenzusa da srednje obrazovanje bude obavezno, ali i da podstičemo, ministar je govorio o tome i pomenuo IT sektor u našoj zemlji koji pravi više od jedne milijarde evra. Mi imamo sjajne pojedince, sjajne kompanije, pomenuću samo „Nordeus“, koji na svetskom nivou, koji je svetski poznat i koji ima ogromne prihode, koji je ogroman potencijal i koji je ostao ovde u Srbiji, ovo dualno visoko obrazovanje govori o tome da ćemo mi imati kapaciteta na našim visoko obrazovnim institucijama da obrazujemo najbolje, najkvalitetnije i najsposobnije ljude upravo za firme kao što su NCR, kao što je „Nordeus“, kao što je „Kontinental“, kao što su mnoge druge firme koje su došle u Srbiju, koje su prepoznale Srbiju kao najbolju moguću destinaciju za ulaganje, ne samo na zapadnom Balkanu i jugoistočnoj Evropi, nego i celoj Evropi. To će biti politika na koju ćemo se mi orijentisati i na koju ćemo biti fokusirani u narednom periodu, radno mesto, bolji život građana Republike Srbije, nove prilike, nove kompanije, mladi ljudi, razvoj, modernizacija. Naravno, bilo bi to sve bolje da imamo kvalitetnijih saradnika i sagovornika koji su nam oponenti. Moram da kažem da ih ima i da uvek ovde, evo, recimo sa predstavnicima radikalne stranke, SMS vodimo jedan ozbiljan, konstruktivan dijalog o potencijalnim efektima ekonomskog razvoja, političkog razvoja. Naravno, mnogo puta se ne slažemo, ali ne mogu da razumem da postoje oni kojima nikada ništa nije dobro ali koji nikada nemaju apsolutno nikakav predlog, već bi da hapse svoje političke protivnike, da prete, da ruše, što naravno narod Srbije nikada neće dozvoliti, s obzirom da podrška Aleksandru Vučiću, podrška našoj većini se ogleda u nekih 60%. Tako da smo to dokazali juče u Medveđi, 63% je bio rezultat, negde oko 66%, 67% izlaznost. Eto, toliko o bojkotu, eto toliko o onome šta narod Republike Srbije misli o ovoj politici, pa na kraju i o dualnom obrazovanju i investicijama obrazovanja u nauku u našoj zemlji. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodna poslanica Jelena Vujić Obradović. Izvolite.
Poštovani potpredsedniče, poštovani ministre Šarčeviću sa saradnicima iz Ministarstva prosvete, nauke i tehnološkog razvoja, uvažene kolege i koleginice narodni poslanici, poštovani građani Srbije, kolega Marinković podstakao me je kada je govorio o dualnom obrazovanju i politici patriotizma da, citiram Dragana Markovića Palmu, koji je rekao da se patriotizam ne sipa u traktor i da je patriota onaj ko ulaže u školstvu i koji otvori bar jedno novo radno mesto u Srbiji. Ja ću govoriti o dualnom obrazovanju, visokoškolskom. Sve pohvale vama, ministre Šarčeviću i Ministarstvu prosvete. Mi smo doneli Zakon o dualnom obrazovanju kada su u pitanju srednje škole i sada, u kontinuitetu, donosimo i nov zakon o dualnom obrazovanju visokoškolskih ustanova, što je jako bitno za Republiku Srbiju, za naše studente, za privredu i za državu. Naravno, i za dovođenje novih investicija, novih investitora, jer na ovaj način mi ćemo imati nov, spreman, stručni kadar i zaustavićemo odliv mladih ljudi iz naše zemlje u inostranstvo, gde će moći posle završenih studija i da se odmah zaposle. U ime Jedinstvene Srbije želim da istaknem i dostojnost parlamenta Republike Srbije i Ministarstva prosvete zato što je ovo važno pitanje u oblasti obrazovanja i važno pitanje za mlade, za đake, za studente, stavilo na dnevni red ovog skupštinskog zasedanja. Naravno da će poslanička grupa Jedinstvene Srbije Dragana Markovića Palme dati podršku predloženim zakonskim predlozima, jer za nas je jako bitno koliko država, koliko ministarstvo brine o mladima, koliko ulaže u obrazovanje, koliko ulaže u visokoškolske ustanove. Svakako želimo zajedno sa vama da se borimo i za borbu protiv bele kuge, da nam se svake godine sve više i više đaka upisuje u škole, ali isto tako i da se upisuje više studenata na fakultetima. To je jedini put prosperiteta Srbije i načina kako možemo da se izborimo i da naše obrazovanje i škole dobiju visok kvalitet rada. Ako se osvrnemo na prošlost, država kada je počela da osniva škole, posle ustanaka, imala je nameru da napravi dobre i kvalitetne ustanove. Prošlo je mnogo loših godina koje su iza nas i u ovom mandatu u kojem ste vi ministar prosvete vaše ministarstvo je predložilo i mi smo ovde doneli gotovo 30 zakona. To su bile jako teške reforme koje je podnelo i ministarstvo, koje je podnela i prosveta i đaci i prosvetari, ali te reforme ne mogu da se vide u kratkom roku. Prosto je potrebno neko vreme koje će proći, a mi očekujemo da će do 2023, 2024. godine, to je taj neki rok od pet godina, moći da se vide prvi rezultati reformi i predškolskih ustanova, osnovnog, srednjoškolskog i sada visokog obrazovanja. Ono što je najbitnije jeste i najvrednije, da se najviše ulagalo u nauku, da se najviše ulagalo i u informatičku pismenost đaka i studenata. Sada ste najavili i nove predloge zakona u okviru vašeg ministarstva, kada je u pitanju i robotička pismenost ili ulaganje u robotiku. Zatim, kada je u pitanju finansiranje nauke i visokog obrazovanja Republika Srbija sada ima dovoljno sredstava da može da finansira nauku, da može da finansira svoje studente, kako u zemlji tako i u inostranstvu, ali, isto tako, da možemo i u narednom periodu da ponovo svojim ustanovama vratimo taj ugled i da strane turiste dovedemo na studije u našu zemlju. Mi iz Jedinstvene Srbije vidimo podizanje kvaliteta obrazovanja, ulaganje u nauku, ulaganje u školu i stvaranje uslova za jedan kvalitetniji rad, na čemu vi insistirate. Neke stvari uradili ste jako brzo, to smo već rekli, gde se otišlo kada su u pitanju prirodne nauke, a smatram da i kada su u pitanju društvene nauke, isto treba obratiti pažnju. Recimo, bilo je do sada u okviru studiranja i na pravnom fakultetu i političkih nauka jedna određena stručna praksa i verujte da je to jako značajno jer, za svršenog studenta, kasnije ima neko osnovno znanje koje je potrebno. Jer, na kraju krajeva, ne mogu svi da budu zaposleni u javnom sektoru i poslodavac traži to neko osnovno znanje, tako da će ovo dualno obrazovanje upravo da omogući i poslodavcima, vi ste najavili da će do kraja godine biti i taj javni identifikacioni broj, gde može da se vidi i o studentu, o praksi, o znanju koje poseduje, a samim tim imaće više mogućnosti kada postoji praksa da se zaposli kod poslodavca. Ono što je najbitnije jeste da zaustavimo odliv mladih ljudi, ne samo iz Srbije u inostranstvo. Imamo veliki problem kada je u pitanju odliv mladih ljudi iz manjih opština i gradova u velike gradove, kao i iz sela u gradove. Na tome se dosta radi, ali tu treba da prođe jedan određeni period, naročito u manjim lokalnim sredinama, veliki broj studenata se više ne vrati u svoje lokalne sredine. Na ovaj način, dovođenjem investitora, osposobljavanjem privrede, mladi ljudi će videti šansu da mogu da se vrate u svoje lokalne sredine gde žive i gde žive njihove porodice i da tu nastave i da zasnuju svoju porodicu. Kada je u pitanju dualno obrazovanje, Jagodina, sa posebnim zadovoljstvom navešću kao jedan od dobrih primera, kada je u pitanju dualno srednjoškolsko obrazovanje, gde ste vi posebno istakli da je lokalna samouprava uradila i više od svojih mogućnosti i da se vidi da se radi srcem, tako da je tu možda i prvi model tog dualnog obrazovanja primenjen. Neki kažu da ovo ne može u praksi odmah da se primeni. Svakako da ne može, ali mi smo imali u srednjoškolskom obrazovanju prvo hiljadu, pa tri hiljade, sada već ima sedam hiljada učenika, tako da očekujemo da će tako biti i kada je u pitanju visokoškolsko obrazovanje. Očekujemo da će Srbija nastaviti ovim načinom reformi, nastaviti putem renoviranja škola, kako matičnih, tako i seoskih škola, jer najnovija istorija je pokazala da je obrazovanje osnov našeg društva. Poslanička grupa Jedinstvene Srbije svakako će podržati oba predloga zakona. Zahvaljujem.
Zahvaljujem, koleginice Vujić Obradović. Reč ima predstavnik predlagača Mladen Šarčević, ministar prosvete, nauke i tehnološkog razvoja. Izvolite, ministre.
Hvala vam. Bili ste inspirativni, tako da sam dužan da kažem otprilike šta već za sledeću godinu planiramo u domenu dualnog, sada i na nivou srednje škole i nivou visokog obrazovanja. Naravno, kada govorimo o visokom, mi govorimo o visokom strukovnom i mi smo tu napravili već ogroman posao time što smo za nepunih godinu dana napravili odličnu reformu strukovnih škola u strukovne akademije i već se radi na tome da se radi analiza kadrova. Videćete koliko će javnost biti iznenađena da smo čak i našli mnogo lošiju sliku nego što smo očekivali. Tu je šansa opet za mlade ljude, ali finansiranje strukovno će ići i po drugačijoj agendi nego univerzitetsko. Oni moraju prosto na nađu sebi mesta u okrilju privrede i takva će formula finansiranja biti, to će ih prosto naterati. Ono gde su veliki resursi zemlje, mi to pratimo kao Ministarstvo, zajedno sa Privrednom komorom i savetnicima predsednika Republike i drugim timovima, to je pre svega namenska industrija. Tu su u porastu mnogi profili i tu idemo polako, gledajući da apsolutna bezbednost kandidata koji to rade bude obezbeđena i da ne bude u dodiru sa opasnim materijama. Bankarski sektor je u Švajcarskoj potpuno dualan, i mi ćemo tu krenuti sa nekoliko fakulteta za bankarstvo, Ekonomskim fakultetom u Beogradu, i gledati da krenemo sa bankama i da razbijemo famu oko zaštite podataka, što moramo sa njima dosta da radimo na tome, a onda i bankarski tehničar je neko ko takođe radi u školi, radi u dualnom modelu. Područje intelektualno zanimljivih profesija za decu iz oblasti društveno-humanističke nauke su takođe, oblast revizije i revizorskih kuća, tako da, sve ono što tržište pokaže da je bitno, 4.0 industrije nam je u dalje težište, ne samo avio, nego i automobilska i sve druge industrije. Takođe, zbog dolaska velikog broja kompanija iz oblasti sektora proizvodnje guma, tako da ćemo u tom delu ići, to je već, kad uzmete šta je na srednjem, šta je na visokom, negde oko sedam profila već sada se kreiraju za sledeću sezonu upisa. Hvala.
Zahvaljujem, ministre Šarčeviću. Reč ima narodni poslanik Dubravko Bojić. Izvolite, kolega Bojiću.
Hvala, gospodine predsedavajući. Iskoristiću ovu priliku da čestitam našim devojkama, našim odbojkašicama na upravo osvojenoj tituli prvaka Evrope, tačnije, ili preciznije, da budem na odbrani titule, što je po meni veći uspeh, jer je lakše postati, nego opstati. Pre prelaska na ovu temu i Predlogu Zakona o dualnom modelu studija u visokom obrazovanju i ovom drugom Predlogu Zakona o priznavanju profesionalnih kvalifikacija, moram da istaknem jednu konstataciju, a to je, da je ovo Ministarstvo i ovaj ministar, najčešći gost u Narodnoj skupštini. Evo, već, ne znam koji put, zakoni iz ove oblasti su pred narodnim poslanicima, pa stiče utisak da nauka i obrazovanje dežurna tema u radu ove Vlade. Evo, već i sledeće nedelje se najavljuju zakoni iz ove oblasti. Odmah da kažem, da je dobro da se razmišlja, da se razgovara, kako da se na najbolji način uredi ova, po meni, najvažnija društvena delatnost. Kad ovo kažem, mislim da ne preterujem, jer obrazovanje proizvodi znanje, a znanje je najtraženiji i najskuplji produkt na svetskom tržištu roba i proizvoda. Ovde bih dodao da u mnoštvu definicija, pojašnjenja i objašnjenja fenomena znanja i obrazovanja, podveo bih pod jednu zajedničku, to je da su znanje i obrazovanje put ka dobrom. Što se tiče Predloga Zakona o dualnom modelu studija u visokom obrazovanju nastavljen je i naslonjen je na prethodni zakon koji smo doneli pre godinu, dve dana, a odnosi se na Zakon o dualnom obrazovanju. Ovi predlozi zakona govore upravo koliko je ovo značajna tema. Obrazovanje oblikuje budućnost svakog društva, kreira i predviđa njegov razvoj posebno ako je to društvo u tranziciji. Na ovom pitanju ima još uvek mnogo više pitanja nego odgovora, a država mora dati odgovore na sva pitanja obrazovanja. Naša država je za sada, uglavnom, u nedoumici, menjala modele, sisteme, uvozila tuđa rešenja, što za ovu oblast i njene efekte nije baš najprihvatljivije. Menjali su se ljudi i institucije, ideologije, politike sa ovakvim ili onakvim rešenjima. Dame i gospodo, ovi zakoni uređuju jednu oblast koja je od opšteg značaja pa samim tim, i od posebnog interesa, a to znači, da nema nejasnoća, pogađanja, nepreciznosti, licitiranja i improvizacija. Obrazovanje ne trpi nagle i brze promene, ono ne podnosi stihijnost, jer se prenose znanja mladim ljudima, i zato svaka promena, da ne govorim o reformi, mora biti dobro isplanirana i osmišljena. U ovom kontekstu, apostrofirao bih jednu rusku izreku koja glasi – da se sve velike stvari rade polako. Vi se, gospodine ministre, kao i ja, kao i dosta kolega u ovoj sali, sećamo ranijih nekih vremena, nekih iskoraka, ili nazovi, pokušaja reformi ove oblasti, čije se katastrofalne posledice, čini mi se, i danas osećaju. Dame i gospodo, opšta raspričanost o Evropi, o EU nastavlja se i ovim prosvetnim zakonima. Evropska dimenzija obrazovanja ne rešava problem odnosa malih i velikih kultura u Evropi ali ni odnos njihovih obrazovnih sistema. Obrazovanje prema evropskom društvu, da, ali obrazovanje za Evropu podrazumeva i prvi korak koji mora biti primaran, a to je obrazovanje za naciju. Opšte je poznato da su upravo u Evropi najveće razlike upravo u obrazovnim sistemima. Obrazovanje je delatnost velikog i širokog multidisciplinarnog sadržaja i kao takvo ne sme biti produkt ili proizvod jednog mišljenja, jedne vizije ili jedne ideje. Ono traži visok stepen intelektualne, etičke i vrednosne samostalnosti. Kod oba predloga zakona i Predloga zakona o dualnom modelu studija i Zakona o profesionalnim kvalifikacijama, naglašena je subjektivnost u razumevanju problema pa se i pored upornosti ovog ministarstva i samog ministra, zapada u teorijske i praktične nedoumice, presađivanja, odnosno tuđih iskustava. Poštovani narodni poslanici, odnos reformista i konzervativaca je pitanja mere, hrabrosti ali i specifičnosti uslova. Nema valjanih rešenja za nova obrazovna pokolenja ako je odsutna kritična javnost, a čini mi se da je to upravo naš slučaj. Dobar sistem obrazovanja ne može da eliminiše nasleđe vrednosti prošlosti, ali ni znanje o savremenim vrednostima. Da li jedna ovako bitna delatnost u kojoj meri pomaže ukupnom društvenom bilansu, brzo će se videti. Moram da priznam da ni navedeni primeri u obrazloženju Predloga zakona o dualnom obrazovanju ne izgledaju previše uverljivo ili se meni bar tako čini, ovde konkretno mislim na iskustva koja ste naveli, Nemačke, Francuske i Mađarske, pre svega. Sve ovo na neki način ilustruju vrlo skromne javne rasprave o predlozima zakona, kratko vreme, mali broj učesnika, uglavnom solista, mali broj primedbi, predloga i sugestija koje se uglavnom odbijaju. Drage kolege, još uvek su problemi prosvetne stvarnosti veći u socijalnom okruženju, država, društvo, nacija, mediji, a manji unutar samog obrazovnog sistema. Problemi su na relaciji političkog i stručnog, nacionalnog i inostranog, odsustvo ravnoteže između nacionalnog i evropskog. Tema ovih zakona je biznis u obrazovanju. Šta se plaća, a šta dobija za novac koji država, roditelj i preduzetnik izdvajaju. Pitanje, da li širenje biznisa u obrazovanju doprinosi njegovom kvalitetu, da li je način na koji se dozvoljena znanja prenose mladim ljudima čisto tehničko pitanje. Pitanje dogovora, ugovora tri strane, ko je kome tu garancija. Imali znaka jednakosti između znanja u obrazovanju i znanja u poslovanju. Ta veza nije ni malo jednosmerna. Hoćemo li novim zakonskim rešenjima dobiti znanje za nezaposlenost ili znanje za rad. Dame i gospodo, i Predlog zakona o dualnom modelu studija u visokom obrazovanju i Predlog zakona o profesionalnim kvalifikacijama su zakoni za evropsku budućnost Srbije, ako je bude i kad je bude, dakle, veoma hipotetički. Stav SRS prema EU je principijelan i mislim da je svima poznat. Ovde bih smeo reći jednu ličnu konstataciju da ću ja pre istrčati sto metara ispod deset sekundi nego što će Srbija u ovim postojećim granicama postati punopravna članica EU. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Jelena Žarić Kovačević. Izvolite, koleginice.
Hvala vam. Uvaženi predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi gospodine Šarčeviću sa saradnicima, mi smo do sada o dualnom obrazovanju govorili uglavnom u okviru srednjeg stručnog obrazovanja i govorili smo na radnijim sednicama u ovom mandatu kako će dualno obrazovanje imati benefite za učenike, za privredu ali i za samo obrazovanje. Sada su se stekli uslovi da govorimo o dualnom modelu u visokom obrazovanju. Godine 2017. dali smo mogućnost da donošenjem Zakona o visokom obrazovanju, zapravo stvorili smo pravni osnov za uspostavljanje saradnje između visoko školskih ustanova sa jedne strane i poslodavaca sa druge strane. Do sada smo, zahvaljujući radu Vlade Republike Srbije doveli obrazovni sistem do trenutka odnosno do situacije kada može da se menja, kada može da trpi promene, a videli smo iz ovog materijala koji smo dobili da je dualno obrazovanje dalo pozitivne efekte odnosno dualni model studija u visokom obrazovanju, da je dao pozitivne efekte u mnogim evropskim zemljama. Dualni model studija, dakle, u visokom obrazovanju doprineće ostvarenju ciljeva koji su postavljeni kao važni u reformi obrazovnog sistema kao što je povećanje stepena zapošljivosti studenata odnosno onih koji su završili studije ali i njihova veza sa privredom kroz koju će se i nastavni proces osavremeniti. Takođe, studenti dualnog modela i to je jako pozitivno, imaće mogućnost da učestvuju u procesu istraživanja odnosno da doprinesu razvoja procesa istraživanja jer će kompanije svakako sarađivati sa univerzitetima. Sa druge strane, to će im biti od velikog značaja jer će moći da stiču nova znanja i veštine, nova iskustva a za neku buduću saradnju moći će da stiču i kontakte i za neku buduću saradnju i za sutradan za zapošljavanje. Ono što sam ja želela vas, gospodine Šarčeviću, da pitam jeste, pošto sam ja završila Pravni fakultet i razgovarala sam već sa nekim studentima, neki konkretan primer kako bi dualni model studija u visokom obrazovanju se konkretno odrazio na recimo pravnike odnosno diplomirane pravnike sutradan? Želim u jednom delu svog govora da se osvrnem i na deo opozicije koji ni danas nije u sali, oni se naravno kriju iza tog njihovog bojkota zbog očekivanog debakla na izborima. Njih očigledno ne interesuju pitanja i oni su to pokazali i pokazuju već mesecima unazad da ih ne interesuju pitanja koja se tiču građana. Evo, danas ih ne interesuju pitanja koja se tiču visokog obrazovanja i naših studenata a o kojima mi raspravljamo, niti ih interesuje koje ćemo zakone doneti. Njih jedino interesuje da Aleksandar Vučić ne učestvuje na izborima. Sve njihove ideje, svi njihovi zahtevi usmereni su samo na tu jednu stvar. Evo, vidimo i ovi skupovi koji se održavaju na Fakultetu političkih nauka, pogledajte samo šta su njihovi zahtevi i šta su teme, koje su teme o kojima oni žele da razgovaraju. Oni nama prigovaraju, kažu – izborni zakoni su loši. Naravno, Aleksandar Vučić im je za to kriv, bez obzira na to što su te zakone upravo doneli oni. Ako se prisetimo, Zakon o izboru narodnih poslanika donet je 2000. godine, Zakon o finansiranju političkih partija donet je 2011. godine. Oni, naravno, kažu to su Vučićevi zakoni koji su loši. Kako je to moguće da su tada ti zakoni bili dobri i da su tada izbori bili fer i demokratski a da danas ti isti zakoni koje su oni doneli, koji se primenjuju utiču na to da izborni proces, navodno, nije dobro regulisan. Tako su oni iz dana u dan sve nervozniji što se bliže parlamentarni izbori, ali nam na taj način pokazuju iz dana u dan da se jedino i samo boje poraza na izborima od Aleksandra Vučića i SNS. To je danas pokazao i Zoran Živković na svojoj konferenciji za novinare. Pohvalio je kako smo pozvali OEBS, kako je Vlada Srbije pozvala OEBS da prati izborni proces i odjednom ispostavilo se da ni to više nije dovoljno. Naravno, on je izveo zaključak iz toga da će Aleksandar Vučić mirno predati vlast. Naravno gomila uvreda koje su upućene Aleksandru Vučiću, kako on bruka Srbiju i razne neke slične gluposti kojima vređa Aleksandra Vučića i SNS. Ne sećam se da je Aleksandar Vučić došao nekada pijan u Narodnu skupštinu, niti se sećam da je Aleksandar Vučić zapalio ovaj visoki Dom, da je iz njega iznosio stolice i slike, niti se sećam da je Aleksandar Vučić koristio proteste da bi došao na neku funkciju baš kao što je Zoran Živković to radio. Naravno, Zorana Živkovića narod ne želi, on to zna. Narod za njega neće da glasa, on to zna. Zato se krije iza tih konferencija za novinare umesto da dođe ovde u salu da radi svoj posao i da danas zaista zapravo raspravljamo o ovim predlozima zakona koji su na dnevnom redu. Čisto da bi Zoran Živković znao, Aleksandar Vučić se neće povući, Aleksandar Vučić i SNS nastaviće da se bore za Srbiju koja treba da bude moderna i razvijena zemlja, koja treba da ide u korak sa svim drugim zemljama, a nikako se zbog konferencije za štampu Zorana Živkovića Aleksandar Vučić neće povući. Zbog toga, sada se obraćam građanima Srbije, zbog toga dragi građani Srbije ovi važni čelnici Saveza za Srbiju vas svakodnevno lažu, a vi stavite sa jedne strane njihove laži i njihove izmišljotine, a sa druge strane stavite rad i rezultate Aleksandra Vučića i SNS i reći će vam se samo zašto se oni zapravo boje da izađu na izbore. U tom smislu, a sa tim ću i završiti svoje izlaganje, želim da čestitam Aleksandru Vučiću i SNS, naravno i stranci i Odboru u Medveđi na pobedi na lokalnim izborima u Medveđi, eto u jeku bojkota izlaznost je bila rekordna, a svi ljudi koje Boško Obradović naziva jadnim ljudima koji su naterani da glasaju, sa 65% pozdravljaju Boška Obradovića i Savez za Srbiju i šalju im poruku - kako god nas budete nazivali, da li smo mi krezavi, da li smo botine, da li smo sendvičari, mi ćemo davati podršku Aleksandru Vučiću i SNS, jer to je jedina politika koja Srbiju može da vodi dalje i koja će imati podršku naroda, pa dame i gospodo iz Saveza za Srbiju razmislite malo kad vam se još budu približili ovi parlamentarni izbori, razmislite malo o 65%, o rezultatima u Medveđi, pa ćemo videti kakvi će rezultati biti na parlamentarnim izborima. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima ministar, gospodin Šarčević. Izvolite.
Hvala, koleginice. Pre nego što kažem otprilike šta je moja ideja da i pravnike možemo da uključimo u ovaj sistem, a možemo i na mnoga mesta, svakako, i kroz notarski deo, izvršiteljski deo, advokatski deo, razne kompanije koje se bave međunarodnim pravom i specifičnim svojim zaštitama, takođe, sutra ćemo imati objedinjenu raspravu oko intelektualne svojine gde se formiraju potpuno nova udruženja koja se brinu o pravima određenih izvođača, gde stvarno ima dosta novca i da je to vrlo specifična roba, mislim da je ta specifičnost jako važna i da sam fakultet može da pravi određene grupe i module, već sam pomenuo za Ekonomski šta je sve moguće, ali ono što je bitno i da ne zaboravimo ovde kad smo počeli danas, ovde kada govorimo o dualnom na viskom, govorimo o najboljim fakultetima trenutno u Srbiji, oni su učestvovali iza ovog zakona, znači Mašinski u Beogradu, Elektronski u Nišu, Elektrotehnički u Beogradu, Medicinski u Beogradu, Ekonomski u Beogradu, Fakultet tehničkih nauka u Novom Sadu, znači to je sama elita visokog obrazovanja, da izvinu oni ostali koji nisu bili u timu, a u širem smislu su elita. Ispričaću vam anegdotu od pre dve godine, kad smo radili Zakon o dulnom u srednje, došao je čovek koji ima kompaniju koja proizvodi mašine određene da mu uspostavim kontakt sa dekanom Mašinskog fakulteta, što sam ja naravno i uradio i kod mene u kancelariji je on ponudio 20 stipendija, dekan je rekao ja nemam jednog studenta koji bi prihvatio stipendiju jer su svi zauzeti. Tako da, ovde govorimo da će u prvom redu sačuvati se onaj kadar koji je visoko školovan i najkvalitetniji koji treba da ostane ovde, što je signal onome čemu smo govorili, a to je da neće doći MTU ovde ako nemate stručnu snagu, ako neće doći priznate kompanije koje imaju razvojne centre, ako vam kažem da intenzivna zahvaljujući predsedniku razgovaramo sa kineskim partnerima o veštačkoj inteligenciji i fabrici za proizvodnju robota ovde što zahteva i trening centre i razvojni centar opet za 120 doktora nauka mladih inženjera, što su ogromni poduhvati. Znači, sve ono što smo uradili zajedno ovde u parlamentu, donoseći zakone i o nauci, o fondu itd, je novi elan i daje neku totalno drugačiju dimenziju. Da nije fraza da je društvo u Srbiji u pravcu zasnivanja svojih vrednosti na znanju, govori činjenica da smo ove godine preko hiljadu đaka uključili u gimnazijske programe nadarene za informatiku i računarstvo. Nije fraza, ako smo nedavno u Estoniji videli da mi za tri godine smo stigli nešto što ljudi rade 20, da možemo da spustimo ispod petog razreda programiranje na učiteljski nivo. Naravno, prve dve godine nemaju baš tu funkciju kodiranja, ali već od trećeg osnovne se to radi. Da smo u funkciji da ćemo imati do kraja godine gotovo sve škole sa tim mini robotima i nizom drugih stvari gde deca praktično vežbaju ono što uče kroz programiranje. Znači, sve to je samo za sebe delom svrha. Delom je svrha da se ostali predmeti, takođe, služe informatičkim i drugim tehnologijama. Ali, ovo što je rekao profesor Atlagić, mislim da je mnogo, mnogo važno, čineći iskorake koji su brzi, koji stižu onaj tehnološki razvoj savremenog najrazvijenijeg dela Evrope, jeste činjenica da moramo da radimo na vaspitnoj funkciji ustanove. Ovo što ste vi malo pre pričali, ponašanje određenih ja ne bih rekao lidera, ne možeš da budeš lider ako se tako ponašaš, ako je profesor Radenović reko pred čitavom novinarskom svitom da predsednik države nema kapacitet za diktatora, prosto, ne može da bude, nije rođen za to i lepo mu je dao kompliment kakav nije očekivao, zaista, to je samo nemoć ulice da pokaže koliko je željna vlasti na jedan od načina, a to je možda paljenje Skupštine i gubljenje strpljenja. Znači, ovo što mi radimo je mnogo bitnije za budućnost dece i Srbije. To roditelji i građani prepoznaju i otuda to poverenje, a nama ostaje zadatak da to radimo više.
Zahvaljujem. Pravo na repliku, narodni poslanik Jelena Žarić Kovačević. Izvolite.
Želim samo da vam se zahvalim na odgovoru na moje pitanje i na ovom obrazloženju. Velika je stvar da studenti čuju obrazloženje i da čuju od vas šta će zapravo značiti primena ovog zakona u praksi, da se pozitivni efekti očekuju ne samo u smislu doprinošenja razvoja obrazovanja, već i u smislu sagledavanja onih koji su fakultete završili. Ja vam se zahvaljujem i podržaću, naravno, ove predloge u danu za glasanje.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Sreto Perić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, pa meni ova dva zakona koja su danas na dnevnom redu i diskusija većine kolega narodnih poslanika pomalo liči na muzičku simfoniju četiri čina, ali ne onu pastoralnu Betovenovu, nego ovu o čemu mi pričamo. Gospodine ministre, mi imamo nekoliko prethodnih pitanja koja bi trebalo rešiti pre, pa onda razmišljati o ozbiljnom dualnom obrazovanju u visokom sistemu obrazovanja. Vi dobro znate koje su zemlje preteče dualnog obrazovanja, da je to u SAD početkom 20. veka, 1906. godine počeo prvi eksperimentalni sistem ovog obrazovanja sa studentima mašinskog fakulteta, da su to kasnije prihvatili i drugi. Posle je to Nemačka probala. Nemačka je negde tamo sedamdesetih godina prošlog veka, a znatno povećanje studenata koji žele da se obrazuju na ovaj način se dešava od 2006. do 2011. godine, gde je povećanje od prilike negde 50% se javlja. Zatim, u sistemu srednjeg obrazovanja zemlje koje prednjače u tom dualnom sistemu obrazovanja su Austrija, Nemačka, Švajcarska. To su uglavnom zemlje u kojima je i sedište kapitala. Mi nismo takvi. Mi imamo jedan problem gde dugi niz godina ne postoji plansko, odnosno planiranje kadrova. Možda model obrazovanja koji bi mi mogli donekle da prihvatimo i uostalom to su dve zemlje u svetu gde je možda obrazovanje onako najrazvijenije i najbolje u ovom trenutku, to je Finska koja u jednom periodu,u ekonomskom smislu bila na začelju i mislim da je jedan od vaših saradnika, koji je inače i završio obuku za dualno obrazovanje o trošku Vlade Švajcarske države, ne sporim to ništa, čini mi se da je gostovala u jednom momentu i u Južnoj Koreji i zna dobro šta se tamo desilo kada se nekoliko sati ili čak, nisam sad više siguran, jedan sat skratio boravak u školama, da su bili spremni da štrajkuju. Mi imamo jedan problem – nemamo kulturu obrazovanja, nemamo kulturu polaganja ispita. Da sad ja ovde ne imenujem neke ljude koji ni u kom slučaju nisu smeli, da ih je neko jurio da im da diplomu, da je uzmu zato što uspostavljaju obrazac ponašanja kako je to sada moderno reći i oni nisu pretrpeli nikakve sankcije. Mi nažalost danas imamo u obrazovnom sistemu Srbije ljude koji ni u kom slučaju ne bi smeli biti tu. Imamo divnih učitelja, nastavnika, profesora kako u srednjim školama, tako i na univerzitetima, ali ima i onih koji ni po čemu ne zaslužuju da se tamo nađu. Vi to verovatno preko školske uprave, preko prosvetnih inspektora dolazite u takvu situaciju. Ulagati u obrazovanje, baviti se obrazovanjem nije posao od danas za sutra. Vaše greške su vidne i danas. Kada kažem vaše, mislim na onog ko se nalazi u Ministarstvu prosvete i na one koji obrazuju naše generacije, ali posebno će biti uočljive i posebnu cenu, ali skupu, ćemo platiti možda za dve decenije kasnije. Mi moramo to da razrešimo, pa onda da vidimo kako ćemo pristupiti ovom sistemu obrazovanja. Vi ste rekli 2017. godine smo uveli dualno obrazovanje u srednjim školama, pa ste rekli da je bilo 400 kandidata, a 2018. godine četiri i po hiljade. Sada imamo sedam hiljada. To su brojke, ako bi se bavili samo njima i ko navija za apsolutne brojke, mogao bi da tapše i da kaže bravo. Ne znamo koje su to stvarne i suštinske posledice. Nećemo sve ni da sumnjičimo. Verujte da naša namera, poslanika SRS, nije da vas saplićemo, nego da vam ukazujemo na one probleme koje vi ne možete da sagledati sami ili možda pojedinačno stignu do vas, pa vi smatrate da nisu bitni da se rešavaju, da vam ukažemo na to i ponekad da kažemo da dobro radite ono što jeste. Čini mi se da kroz ovo uputstvo vezano za formiranje odeljenja i finansiranje, pre svega se misli na osnovne škole, da tu imate jednu toleranciju u odnosu na ono što je stvarno propisano. Tamo ste rekli da je 30 učenika, ali u tim područnim školama dozvoljavate i manji broj i na tome treba istrajavati. To je možda najskuplje obrazovanje u Srbiji, ali treba imati u vidu da opstanak ili ostanak tamo učitelja i nekih porodica koje imaju decu za školovanje na tom uzrastu još uvek živi, održava neka područja u Srbiji. Imamo mi dosta brdsko-planinskih područja u Srbiji gde ako budu napustili oni koji tu žive, koji su emotivno vezana za ta područja, tu više nikakve industrijalizacije, tu više nikakva naučno-tehnološka revolucija ne može pomoći i vratiti nekog na ta područja. Možemo samo na ovakav način. Možda jeste skuplji, ali on je jedini i u ovom momentu moguć. I dalje nastavite da vodite računa o tome. Pre svega mislim na rubna područja gde to tako mora da bude. Ovaj parlament je doneo Zakon o dualnom obrazovanju u srednjim školama pre dve godine i od jednom smo potrčali na takav način obrazovanja u visokoškolskim ustanovama. Izvinite, ali meni ovo malo liči na bivše visokokvalifikovane radnike, pa je bila tu jedna konkurencija između onih što imaju šesti i peti stepen stručne spreme, ali desiće vam se, kolega, ovde ima i nekoliko lekara, da će oni koji možda ne zaslužuju taj sistem obrazovanja koji je danas na ovakav način, 450 sati kod poslodavca, 450 sati u visokoškolskoj ustanovi, da će oni biti potpuno ravnopravni onima koji studiraju po redovnom programu i imaju fantastične rezultate. Sada, da li je ovo baš ovako kao što vi pričate, vi ste sami rekli malopre da vam je bio neko ko je nudio 20 stipendija na Mašinskom fakultetu u Beogradu. To je bilo pre uvođenja dualnog obrazovanja. Ovde kada ste pomenuli fakultete i institute koji su vam pomagali prilikom izrade ovog predloga zakona, to jesu naučne ustanove za svaku pohvalu. Naše studente elektrotehničkog, mašinskog i drugih fakulteta očekuju i prate ih i profesor Jokić jednom reče da su studenti nekog fakulteta ili kasnije svršeni studenti roba, da postoje takozvani lovci na glave koji takve i najbolje prate i odvode ih. E, sada mi odgovorite, ministre, na jedno pitanje – da li naši studenti koji nastavljaju, odnosno srednjoškolci koji se opredele da studiraju u inostranstvu, studiraju po dualnom sistemu ili možda po redovnom u tim državama? Ja sam siguran po redovnom, a skoro ni jedan nije po dualnom sistemu. Moram ovde da istaknem, neću reći ime, da ne bih imao problema, sada je, čini mi se, rukovodilac u jednoj regulatornoj ustanovi, jedan koji je bio profesor u to vreme i on se prvi usudio da reformiše na određen način, u užem segmentu, naše visokoškolskog obrazovanja. Kada je primetio da student odgovara i da nije u pitanju neznanje, nego možda bioritam tog dana, indisponiranost ili nešto slično, rekao je - koleginice, otvorite knjigu, otvorila pogledala, kaže – pričajte mi o tom pitanju. To je za mene bilo uvođenje reforme u visoko obrazovanje. On je želeo da student sa razumevanjem uči. Ovde se nije radilo o kupovini ocena, nije se radilo ni o čemu i mi smatramo da konkurencija između državnih fakulteta i privatnih jeste nelojalna, jeste sa pravom vrlo često i mi i mnogi drugi kažu – privatni fakultet, pa to je za izbegavanje. Ne mora da bude tako, nije uvek tako. Vi se potrudite da to bude rešeno na bolji način. Samo kratko još. Nije istina da će mala preduzeća imati najviše koristi od ovakvog sistema, pod uslovom da bude fantastičan. Najviše će imati oni veliki koji imaju novac, koji budu mogli da uzimaju i nije dobro što će se, jeste dobro kada se smanji broj nezaposlenih. Najbolje bi bilo da ih nema, ali u slučaju Srbije, smanjenje broja nezaposlenosti u najvećoj meri je rezultiralo odlazak naših građana uopšte, a da ne kažem visokostručnih kadrova, u inostranstvo, pa zbog toga se i ostavljaju upražnjena mesta na tržištu rada. Hvala.
Reč ima ministar Šarčević. Izvolite.
Slažem se sa vama da treba da očuvamo sve resurse države, da li su to planinska ili bilo koja druga područja, rubna, kako se kaže, ili enklave, ali trebamo imati dobre modele za to. Nije samo čuvamo ih, pa tamo sede, ćute, nemaju. Sve ono što imaju deca u gradu, moraju da imaju svi, sve. I, ako ste primetili, u javnosti je bilo, počinje ove godine, počelo je 1. septembra – pilot program 304 škole su u jednosmenskom radu. Upravo smo uključili sve modele škole i velike gradske i prigradske i planinske, seoske i tako dalje, i upravo im tamo omogućujemo uslove da imaju od interneta do kuhinje, do sporta, do svega drugog i to je nešto što ćemo raditi intenzivno u narednom periodu. Za to treba dosta novca, i državnog, da bi se stvorili, pre svega, tehnički uslovi, i to se radi. Ja sam od svih ljudi iz evropskih komisija koji su ranije isključivo davali novac samo za nekakve obuke, insistirao za konkretne pare. Ako je pomoć, treba mi za zgrade, treba mi za unutrašnje preuređenje prostora, ali i za opremu. Jer, ako govorimo o tome da nema planskog planiranja kadrova, to ste u pravu, ali socijalizam je to radio na pet godina onim petoljetkama. I mreža škola koje mi danas imamo je iz tog perioda. Beograd je imao 229 hiljada mašinskih radnika, ZMAJ, IMT, IMR, pa nismo ih mi prodali. Nije Belorusija prodala „Belorus“, niti „Mazni“, bilo šta, radi im sve, a mi smo to prodali i uništili, a bili smo sa industrijskom tradicijom. Tada sve škole koje su u tom smislu postojale, imalo ih je 11 takvih, pa nemaju svrhe da školuju kadar koji sedi na birou. Tako da je to druga priča. Mi samo uređujemo sistem, jer uzeli ste primer dobrih zemalja. Ja sam nedavno bio u poseti na poziv ministarke Estonije, koja je prva u Piza testiranju, koja je učila od Finske i koja je prevazišla učitelja. I, ako uzmete da su to drugačiji modeli, ne mogu se na isti ravan brojati đaci ili modeli obrazovanja, jer naša stara strategija koja, kažem, evo, od 2020. godine završava, je predvidela 40% opšte obrazovanih đaka kroz gimnazije, a ja sam zatekao 22%, ni da makne. Uspeli smo samo kroz ove smerove za informatiku i za ostale modele da podignemo na 28%, ali smo u toku reforme gimnazija gde se daju izborni programi. Ja sam negde izučavao do sada, pošto mi je to i privatni posao, oko 45 raznih modela obrazovanih sistema po svetu, gde sam i bio, i u Južnoj Koreji i sve ove zemlje većinom znam i da vam kažem nešto, znači, ovde kada bih rekli da postoji tehnička gimnazija, svi bi se sa nama sprdali. Finska ima veterinarsku gimnaziju. Oni većinu škola zovu gimnazijama. Po njihovim modelima je 70 i nešto posto gimnazija, što ne odgovara ni našoj kulturi, ni tradiciji. Mi dualno nećemo podići u nebesa. To je deo srednjeg stručnog, u onoj meri gde je potrebnije, vezati ga za privredu i za praktična znanja, prema novom nekom ruhu, a pošto nemamo plansko planiranje privrede, nego to tržište uređuje, fleksibilnost onog ko ga uređuje i saradnje sa drugim činiocima je mnogo bitna. Tada se može ta priča da radi kako valja, a onda je to u suštini i neko planiranje. Ja predlažem, i to će biti iduće godine, i komora je prihvatila i mnogi drugi učesnici i druga ministarstva, i privrede i rada, da se ne planira za po jednu varoš, jednu opštinu. Ona je mala, generalno, po Srbiji, sem velikih gradova, znači, da se mora ići u regiju. Ako imate, primera radi, Poljoprivrednu školu u Smederevu, ona je postala u vreme socijalizma, dok je bio „Godomin“, ove godine upisalo se na dva smera pet đaka i šest đaka. A, imate Požarevac, koji svako zna, možete da odete biciklom za 20 minuta Požarevac-Smederevo, koji ima ozbiljnu Poljoprivrednu školu i dom učenika, pa valjda je logičnije da tih 11 đaka odu u Požarevac i da se priključe tom delu, a Smederevo pravi industrijsku zonu pored Dunava, gde potpuno ljude ne interesuje šta će tamo doći. I onda školuju decu za ugostiteljstvo i turizam. Ta deca imaju praksu u Hrvatskoj, i to sam ja otkrio, tamo rade za džeparac, verovatno i onda će tamo da ostanu. Ja kažem – koliko to hotela imate da školujete te kadrove? A to ih niko do sad nije pitao. Upravo govorim samo o uređenju sistema za dobrobit države i te dece i omladine, da se školuju za ono što je potrebno. I slušaju deca. Vidite kako studenti zadnje dve godine uglavnom biraju one fakultete gde se dobro zapošljava i gde se dolazi do dobre plate. Bitno je da to rade ovde. Mi u novoj strategiji obrazovanja do 2030. godine moramo postaviti drugačiju formulu, znači, kakve sve to gimnazije hoćemo, da li ekonomska škola treba da ostane takva kakva je formirana, da li ona u sebi ima elemente duala tamo gde je zanat, gde je vođenje poslovnih knjiga ili morate ići na sve to da bi studirali ekonomski fakultet i međunarodne ekonomske odnose, i niz takvih pitanja. Znači, mi ćemo se već ove školske godine pozabaviti srednjim stručnim obrazovanjem i razvrstati priču šta je to zaista ka dualu, a šta nije dual. Tako da, neke stvari se moraju postaviti u željene okvire da bi u tom smeru priča išla. Mislim da ćemo mi, gledajući iskustva svih ovih zemalja sa kojima i sarađujemo, gde imamo bilateralne ugovore, dakle, dobijamo određene vrste i ideja i pomoći, ali ceo dan pričamo ovde, ne možemo ih samo implementirati zato što smo ih negde videli. Moramo se držati i naše kulture i tradicije i naših navika, a uzimati samo ona iskustva koja nama čine dobro. Tako da, zaista, verujte da se ovo promisli po šest puta, a ovi uzori koje ste pomenuli su takođe i za mene uzori.
Pravo na repliku, narodni poslanik Sreto Perić.
Gospodine ministre, ako neko čuva tradiciju, voli svoju otadžbinu, nema tu nikakve rezerve, ni dileme, to je SRS i njeni članovi. Naravno, ne sporimo ni drugima. Svima je ovo valjda jedina otadžbina. Ne znam da li smo se razumeli kad sam rekao, ali smo i za uvođenje neke vrste modernizacije tamo gde je to moguće i gde očekujemo rezultate ne na uštrb ovog o čemu smo malopre govorili. Ne znam da li smo se razumeli kada sam govorio da treba da izađete u susret i da vi to za sada činite u meri u kojoj je to možda i finansijski moguće. Pre svega sam mislio na osnovno obrazovanje. A, potpuno smo saglasni sa tim da kada je u pitanju obrazovanje srednjeg nivoa, da tu treba praviti neku racionalizaciju. Gospodine ministre, mi imamo jedan problem da je nama negde oko 20.000 ili preciznije 19.700 učenika u 2019. godini u prvi razred se upisalo manje nego 2000. godine. To je negde oko 700 odeljenja po onim normalnim prosecima koji treba da postoje. Kad ste pomenuli sistem, da se borimo za to da zaživi sistem, i dobro ste pomenuli profesora Radenovića. Pa, mi smo na „Šangajskoj listi“ za 100 mesta, tako se bar pričalo, tako su stručnjaci govorili da smo pali zbog profesora Radenovića i još jednog koji više ne potpisuju radove za Srbiju. Čestitam profesoru Radenoviću, mogao bih i Stojmiroviću, ali da ne bude tu pojedinac, da imamo sistem koji nas vodi tamo gde mi želimo. E, za to se zalaže SRS.
Izvolite.
Bez namere da replikujemo, ja sam mislio isto kada sam govorio o osnovnom obrazovanju, onaj prvi deo zbog mreža i o čemu smo pričali, a dalje je diskusija išla ka srednjem, nisam napravio distinkciju u razgovoru. Kada govorimo o samom doprinosu i profesora Radenović, Haderburga, oni su teoretski matematičari i njihova formula u tih 120 mesta, pa da se vidi. Međutim, nije jedina. Jedan od razloga, mora da shvatite, postoje tri razloga, oni su trećinski razlog. Jedan od razloga je merenje i društveno humanističkih nauka koje nisu ranije bile tretirane po toj metodologiji i tog Univerziteta iz Šangaja Đao Tong. Znači, mi smo doveli ovde, ja lično, Đao Tong u februaru, u Beogradu, koji je potpisao Sporazum o saradnji sa niškim i novosadskim i beogradskim univerzitetom. Treći razlog jeste ekspanzija upravo kineskih univerziteta. Znači, oni silan novac ulažu u “Silasu“ i prestižu ne samo Srbiju, nego mnoge ispred sebe. Tako da je pitanje i gde je nama realno pozicija, ali ono što možemo da uradimo jeste sistem i ja sam govorio o njemu kroz Fond za nauku, kroz plate istraživača, kroz ove pozive, kroz dijasporu i pozive ćete do Nove godine videti za veštačku inteligenciju i dijasporu i zbog problema koji je postojao. Godine 2016. došao je do svađe u naučnoj zajednici zato što je trebao da se obnovi projektni ciklus. Prošli ministar je to probao da uradi i oborili su ga na Ustavnom sudu, nije bilo zakona, rešavali su uredbama. Imate nauku na univerzitetu i nauku u institutima i nauku kod kuće, ali ako je na univerzitetu nekom udobnije, jel dobije platu za predavanja i za deo bavljenja naukom, a na institutima ljudi nisu imali plate nego kroz direktne materijalne troškove su dobijali deo honorara, onda je ceo sistem stajao na staklenim nogama, a ovo su starine koje su svojim časnim radom to do sada doprinele. Tako da ovim svim izmenama mislim da ćemo bitno podići, popraviti, a zahvaljujući istom tom događaju, mi smo se dogovorili, predsednik je odobrio i mi ćemo imati novu budžetsku liniju, jednu smo već ustanovili pre tri godine, a to je za poboljšanje kvaliteta nastave na univerzitetima. To se radi već tri godine i videćemo šta su prvi efekti jednog takvog rada, a takođe postoji nova budžetska linija koja će značiti doprinos svakog pojedinca iz oblasti nauke, koju je objavio „Rad“, koji je citiran na SCI listi, koji će biti potpisan sa nekim od naših univerziteta, i čovek će imati za to honorar. Prosto, mi moramo da radimo kako i svet radi. Da vam kažem nešto, pošto je sada novina da se neki fakulteti pojedinačno izjašnjavaju, ovo je zbirna ocena, mnogi naši fakulteti su ostali u senci ovog nekog našeg, uslovno rečeno, trenutno lošeg rezultata, a on je podstican samo dugoročno lošom politikom, ali ako kažemo da je nama Kragujevac, medicina, otišao na 268. mesto, to je za pohvalu. Ako kažemo da je tehnologija hrane, šteta što nije prof. Ševarlić ovde, stalno između 37, 38. do 50. mesta, srpska geologija u 100 mesta, saobraćaj, mnoge tehničke nauke 118, 120. Znači, opet kažem, zato ćemo mnogo toga da podstaknemo, da ulažemo na društvenu nauku. Da ne citiram sada koliko slabo radova ima na kojim velikim fakultetima društvenih nauka. Znači, to su objektivni razlozi, ne samo ova dva pojedinca, on je u trećini, trećina, kažem, društvena nauka koja se sada meri, a ranije nije ulazila u merenje i, naravno, snaga azijske, naročito kineske, koji su zaista u ekspanziji.
Reč ima narodni poslanik Sreto Perić, pravo na repliku.
Ovo je, gospodine ministre, najkraće. Rekli ste da je odobrena jedna finansijska linija, rekli ste da je predsednik odobrio, ali nas zanima koji predsednik.
Izvolite.
Mislim da postoji jedan jedini izabrani predsednik Republike, gospodin Aleksandar Vučić.
Kolega Periću, nemate pravo na repliku. Reč ima narodni poslanik Studenka Kovačević.
Zahvaljujem, uvaženi predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi ministre, jako je lepo čuti koja nas sve novine očekuju u budućnosti i vama i vašem ministarstvu zaista sve čestitke na ozbiljnom radu i trudu. Što se tiče uvođenja dualnog modela, uvođenje ovog modela studija je svakako veliki korak za visoko obrazovanje i u jedno sam sigurna, a to je da će realizacija nastave kroz praktičnu obuku i rad kod poslodavca našim studentima doneti isključivo benefite. Kamo sreće da je jedan takav model postojao u vreme kada smo kolege i ja studirali. Stručno usavršavanje i sticanje veština i kompetencija, učenjem kroz rad pod nadzorom mentora, studente uvodi u realno radno okruženje, što znači da se prilikom zapošljavanja, po završetku studija, preskače onaj period adaptacije kada studenti ne znaju šta ih je snašlo. Druga, možda i najvažnija korist za studente je direktan izlazak na tržište rada. Znači, sticanje nekih poznanstava sa poslodavcima i direktan izlazak na tržište rada može im samo doneti veliku korist u pronalaženju poslova. Velika prednost i šansa da svoju karijeru započnu još dok studije traju i da pokažu svoje sposobnosti u toj nekoj prvoj fazi stupanja u radno okruženje. Ono što treba istaći jeste da dualni model studija nije obavezan, već predstavlja mogućnost koju će imati visoko školske ustanove. Takođe, poslodavci će učestvovati u realizaciji ovog modela samo ako imaju sopstveni interes, tako da ne postoje opterećujući troškovi za njihovo poslovanje, ali će oni poslodavci koji se odluče da učestvuju u realizaciji ovog programa imati mogućnost da učestvuju u obrazovanju svojih potencijalnih kadrova i na taj način da praktično obave selekciju i najbolje kadrove zadrže u svojim kompanijama. Praksa iz drugih država koje imaju razvijen dualni model studija pokazala je da postoji značajno interesovanje za ovaj model od strane privrede, a i od strane studenata koji svoje karijerno vođenje započinju u ranoj fazi, koji žele da se istaknu u svojoj budućoj profesiji. Cilj svakog društva je da obrazuje kadar koji je stručan, koji će svoje stečeno znanje u praksi primeniti sa što većim stepenom uspešnosti, stoga je ovaj model prilika da poslodavci uzmu učešće u formiranju kompetencija koje su im potrebne prilikom odabira svojih zaposlenih. Želim vam uspešnu implementaciju i zahvaljujem na pažnji.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Nikola Savić.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, obrazovanje je disciplina za koju se slobodno može reći da je jednako stara koliko i ljudska vrsta. Sve što je čovek u svojoj istoriji stvorio, unapredio i usavršio može zahvaliti obrazovanju. Iz tog razloga ne čudi činjenica da su sve najrazvijenije, najveće i najjače zemlje na svetu postale to zahvaljujući tome što su ulagale i što i dalje ulažu u svoje obrazovanje. Što se tiče Srbije, kod nas je, nažalost, situacija nešto drugačija. Kod nas se obrazovanje i dalje shvata kao određena nužnost, bez neke posebne obaveze da se postignu proklamovani ciljevi koji su zatraženi tim obrazovanjem. Ovde naravno ne želim da svalim krivicu na vas, gospodine ministre. U odnosu na neke važe prethodnike, vi ste, moram priznati, nekoliko klasa iznad, ali to ne znači da je ovaj zakon o kojem danas raspravljamo dobar. Umesto da se našim mladima prenosi istinsko znanje, da im se prenose moralne i neke druge vrednosti, obrazovanje je nažalost počelo da služi, pre svega, za indoktrinaciju i u nekim slučajevima čak i za zatupljivanje mladih. Cilj današnjeg obrazovanja je formiranje najobičnijeg potrošača. Kao dugogodišnji radnik u obrazovanju, navešću nekoliko primera. Šta se danas uči u školi? Uči se, recimo, kako uraditi video prezentaciju, kako napisati CV, uči se i to da pol više nije fiziološka nego psihološka kategorija i još neke druge stvari, ali zato neke fundamentalne nauke, kao što je fizika, hemija, to je za današnje obrazovanje zastarelo, od toga nema vajde, iako danas najnaprednija svetska tehnologija počiva upravo na ovim naukama. Danas se deca i studenti uče da ne treba ništa znati, ništa znati u smislu ne treba ništa držati u glavi, sve se može naći na „Guglu“, ali čovek koji ništa ne zna podložan je svakoj vrsti manipulacije i može mu se naturiti bili šta, jer prazna glava je pogodna da se u nju strpa sve što se poželi. Država mora svoju strategiju da okrene malo i ovim stvarima, znači, nije u pitanju samo stručno obrazovanje, nego se mora voditi računa i o nekim drugim stvarima i drugim kategorijama. Nažalost, kapital se ustremio danas i na ovu oblast. Glavni resurs liberalnog kapitalizma danas su postali nepismeni i zato im treba pružiti što manje onog pravog i istinskog obrazovanja. Ovo je vidljivo i na premeru dualnog obrazovanja koje danas ovde razmatramo. Biznismeni u ovoj oblasti po pravilu nemaju pojma šta je to pravo obrazovanje. Oni smatraju da obrazovanje čoveku daje samo stručna zvanja, ali u stvarnosti takva znanja ne stvaraju čoveka, već stvaraju biošrafove za ekonomsku mašineriju. Obrazovan čovek je onaj čovek, ona osoba, koja zna odgovore na najvažnija pitanja. Danas, današnjem društvu potrošačkom ne treba obrazovan čovek već mu treba jedan potrošač koji je uvek spreman da troši. Šta da troši? Da troši sve ono što mu se kaže. Današnjem čoveku treba „Ajfon 10“ iako nije savladao funkcije ni „Ajfona 5“, ali važno je da mu se sugeriše da treba da troši, a neke moralne i neke druge vrednosti to za današnje društvo nije bitno. Učenicima i studentima se danas ne daje vrednosna skala koja pokazuje svu lepotu uzvišenog i svu odvratnost nedostojnog toga nema ni u jednom programu i takva strategija smišljeno uskraćuje integralno znanje našoj mladoj populaciji. Razlika između obrazovanog i opismenjenog čoveka je u tome što obrazovan čovek poseduje potpuno znanje o svetu koji ga okružuje. Što se tiče opismenjenog, opismenjeni čovek danas je namenjen samo na tržištu rada i ovaj Zakon o dualnom obrazovanju upravo asocira i upućuje na to. Ove dve stvari se mogu posmatrati odvojeno, ali imaju naravno i dodirnih tačaka i to se naziva tzv. sistem dva koridora. Danas u Srbiji ne postoji ni jedna škola čiji je cilj da obrazuje čoveka, ali u pravom smislu te reči. Stalne reforme našeg obrazovanja, našeg obrazovnog sistema, napunili su naše društvo poluobrazovnim elementom koji predstavlja idealan materijal za sve vrste manipulacije. Takav sistem je možda i prihvatljiv na nižem, eventualno i na srednjem nivou, ali na višem nivou takav sistem obavezno proklizava i stvara probleme. Nama ne trebaju nedorečeni intelektualci, pristalice ovoga ili onoga, takvih imamo i previše. Nama su potrebni ljudi koji problem, a obrazovanje je zaista suštinski problem, suštinska stvar, koji problem osmišljavaju na jednom višem, na jednom zaista izuzetno visokom nivou. Nemojmo se zavaravati ovim zakonom. Ne može se napraviti zakon koji će obuhvatiti sve nijanse stvarnosti. Nema ni jednog takvog zakona i to naravno neće ni ovaj Zakon o dualnom obrazovanju. Duhovni kriterijumi nisu tako jasni kao matematički i to mora da se shvati i zbog toga postoje i nastaju problemi. Čak i kada se neki put najiskrenije teži najboljem dolazi se do potpuno obrnutog rezultata i ja verujem da vi niste imali lošu nameru kada ste predložili ovaj Zakon o dualnom obrazovanju, najpre u srednjem, a sada i u visokom obrazovanju, ali praksa već počinje, a verujem da će vas i demantovati da je to tako. Obično zabluda, obmana se ne vidi na kraju, već na početku puta. Gospodine ministre, kao čovek koji je najdirektnije na poslu koji radim, inkorporiran u dualno obrazovanje u srednjoj školi, video sam sve nedostatke ovoga i verujte da se sve škole, pogotovo pošto je ovo sad druga godina primene ovog obrazovanja, odnosno treća, da se sve škole suočavaju i dalje sa ozbiljnim problemima. Ja sam, recimo, cele prošle nedelje išao od, hajde da kažem, mesta gde deca treba da izvode praktičnu nastavu i opet iako smo to već imali prošle godine, opet ti privatnici, ti subjekti koji treba da prihvate takve učenike, još uvek i dalje zaziru od onih ugovora famoznih koje moramo da potpišemo, pa da li će oni biti u stanju da ispune to. Inače, realno, oni imaju potrebu za kadrovima, za učenicima i za svim tim drugim stvarima. Bez obzira što sam od većine kolega danas u ovoj sali slušao da je ovo nešto dobro, možda je to i dobro zamišljeno, ali verujte ovakav sistem obrazovanja ne verujem da daje neke rezultate i u nekim razvijenim zemljama, mislim da se čak u još jednoj švajcarskoj nije najbolje pokazalo, jer tu ima mnogo međusobno uslovljenih stvari, a kada postoji mnogo subjekata onda se uvek dolazi teže do rezultata. Tako da, mislim da ovaj zakon, mi iz SRS nećemo podržati ovaj zakon, jer jednostavno nije se pokazao ni na srednjoškolskom nivou kao adekvatan, a na nivou visokog obrazovanja to će biti još teže prihvatljivo. Hvala.
Reč ima ministar, gospodin Šarčević.
S obzirom da se radi o mladom modelu koji je tek uveden u zemlju i koji čak i u prvoj godini nije bio ni aktiviran zakon, on je sa odloženim dejstvom bio za srednje obrazovanje, to će svakako morati da se negde slegne i da se vidi da li se baš i potrefilo. Mi smo čak tražili da se proveri i od strane poslodavaca i od strane Zavoda za unapređivanje vaspitanja obrazovanja, da li je baš svaki profil dobro potrefio odnos opšte obrazovanih i stručnih predmeta. To se radi stalno. Kada je u pitanju loš poslodavac, privrednik. Hajde da pitamo bilo kog građevinskog preduzimača, koliko je spreman da plati sad zidara, tesara, keramičara koji ima započet objekat i ne može da ga završi? Vidite, okolnosti menjaju i takve stvari. Mi ćemo sigurno ići ka tome da je postojanje uopšte dobre radne snage sada imperativ da se bavite poslom. To je nešto što će sigurno opametiti svakoga, jer kod nas mala i srednja preduzeća očekuju da još dobiju subvencije za tako nešto. Mislim da će vrlo brzo biti srećni da obezbede sebi kadar za ono što rade. Tako da taj prelazni faktor kod boljih, velikih poslodavaca toga nema, to je uređeno, ja sam, hvala Bogu, obišao dosta, ali ću da obilazim i ove manje uskoro kada mi vreme dozvoli. Ono što svakako ja ne mogu da uzmem na sebe kao odgovornost, jeste da se, pa ne mogu da kažem koliko, ali bar nekoliko decenija bagatelisalo kvalitetno obrazovanje. Da ste mogli da izglasate uspeh na sednici nastavničkog veća, da ste mogli za čas od trojke da prepravite na petice i da nemate ni dovoljne, skoro nemate ni dobre, svi su odlični i vrlo dobri. Ja to, prvo ne podržavam i to mislim da je nakaradan model. Odgovorni su svi, od roditelja koji u tome učestvuju, od direktora škole koji rukovode takvim nastavničkim većima i stručnim organima ustanova. I, ide 21. državna matura, znači to nije opomena, to je obaveza da se uljude, jer će videti svi šta su uradili. Reforma obrazovanja zahteva i obuke ljudi, direktora, a pravo da vam kažem, reforma gimnazije je do sada dovela i ove godine pustila u smeru tri eksperimentalne gimnazije, „Peta gimnazija“ u Beogradu, „Zmaj Jovina“ u Novom Sadu i „Svetozara Markovića“ u Nišu, nadarene za hemiju i fiziku. Gde će fond časova biti, u tim predmetima, tim školama kao nigde nikada u Srbiji, znači po četiri, pet nedeljno, gde se spremaju za ozbiljne fakultete koji traže ove struke. Zar mislite da će moći da bude kvalitetan inženjer, recimo Tehnološko-hemijskog fakulteta, da li će moći Elektronskog fakulteta u Nišu, ako ne zna fiziku i matematiku? Šta je hiljadu novih đaka u sistemu nadarenih za informatiku ako nisu dobri matematičar, primera radi iz matematike? Znači, snaga fundamentalnih nauka ne sme da bude potcenjena i ne možemo sada na silu odjednom na sve njih skočimo – morate tako. Nisu oni navikli, ali iz dana u dan se to menja i dozira. Ako smo uspeli da se sa učiteljskim nivoom, od prvog do četvrtog, već plasiramo na 27. mesto po međunarodnom načinu vrednovanja znanja i provere, a to je TIMS testiranje gde učestvuje ceo svet, ja mislim da će Srbija 2024. godine već biti jako visoko u PISA testiranju. Ali, nemamo mi tu kulturu, što vi kažete, izgubili smo je, imali smo je nekada. U državama Finskoj, Estoniji, onima koji to baštine, njima je nacionalno dobro obrazovanje. Kada to bude u Srbiji, biće svakako i brže i bolje.
Pravo na repliku, narodni poslanik Nikola Savić.
Gospodine ministre, ovde nije u pitanju loš i dobar poslodavac. Problem je u tome što pravih poslodavaca bukvalno i nema. Zbog čega nema? Zato što je administracija, prateća administracija svega ovoga takva da je malo onih poslodavaca koji su u principu dobri i kojima su potrebni produkti ovog dualnog obrazovanja, baš zbog te administracije ne usuđuju da stupe u ovako nešto. Jednostavno, ko može da izdvoji novac da plaća učenika, sada i studenta, studenta verovatno više? Kažem, radim u srednjoj saobraćajnoj školi i znam, obišao sam sve tehničke preglede, tehničke servise u Nišu znamo, dugo sarađujemo sa njima, imaju potrebe za našim učenicima, ali jednostavno ne mogu odgovoriti svim onim zahtevima koji se traže ovim zakonom. Ovde ste pomenuli Finsku. Ja se slažem sa vama da je model obrazovanja u Finskoj takav, ali znate zbog čega? Finska je nasledila u najvećoj meri model obrazovanja od bivšeg Sovjetskog Saveza. Zbog toga je dobar njen model. I mi smo imali nešto slično u bivšoj Jugoslaviji, kasnije u Srbiji i u SRJ, ali sada je to neka druga priča.
Reč ima ministar gospodin Šarčević. Izvolite.
Mislim i da nije replika, ovo je jedan kolegijalan razgovor. Ne zameram ja poslodavcima, onih koji su ovo shvatili, ali imate celu seriju poslodavaca koji traže i subvencije, a s druge strane nisu svesni da nemaju radnu snagu. Ali ne govorimo da će to odjednom zameniti ono što je bilo nekada, planska privreda, država, znalo se sve i tako se školovalo. To mora polako da se ponovo uspostavi. Ako imate nekog ko ima kompaniju gde mu trebaju elektroinženjeri koji se bave proizvodnjom softvera, taj mora da bude svestan da taj inženjer zna se za koju platu radi. Otići će u svet sigurno. Biće sutra rasprava oko toga šta su autorska prava. Kao poslodavac, ako uzme softverskog inženjera, onda ni taj softverski inženjer ne može da smatra da je sad njegov program koji je napravio sada već i dalje njegovo autorsko pravo, jer taj poslodavac ga je u neku ruku otkupio, plateći ga jako skupo i visoko. Zato kažem, ovi će modeli početi tamo gde je zrelo, a kako se privreda bude razvijala, kao i ovo u srednjem. Znači, bilo je malo, malo više i više i dozira se. Tamo gde je spremno, tamo se i ide. Ne može se na silu to uvesti, znate. Ja bih voleo da kažem – evo, formula je ta i mi ćemo imati 30%, jer smo tako zacrtali. Šta je bitno da znate? Kad neko kritikuje dualni model u srednjem obrazovanju i kaže – eksploatacija dece, a upravo zbog te neke fine osnove ne možete ići svugde da kažemo – toliko je namet. Zato postoji fleksibilan model i naš model je zato naš model, srpski, drugačiji od nemačkog. Tamo je tvrd model. Ovde imate da se i stipendija smatra i topli obrok. Mi smo, recimo, u pregovorima sa kineskom kompanijom koja je kupila „Smederevo“. Njima treba dual, a zamislite neko ko je spasio grad, 5.200 radnika, ne znam duplo više kooperanata, koliko porodica, a oni su sa nama o tome pregovarali. I dok nisu stali na noge, isplatili dugove, počeli da prave profit, e sad se s njima ta priča pregovara i dogovara na neki bolji način po decu u Smederevu. Zato kažem, naš model je fleksibilan i zahteva da se u svakoj situaciji, regionu i prilici nađe rešenje. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Aleksandra Majkić.
Zahvaljujem, predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani ministre sa saradnicima, veoma često, kao što je rekao jedan naš kolega, vas viđamo ovde u Narodnoj skupštini. Kao što znate, često volim da pričam kada su vaši zakoni na dnevnom redu, pre svega zbog što smatram da ste kada ste krenuli da se bavite obrazovanjem u Srbiji preuzeli jedan veliki i ogroman kolač koji ima mnogo problema, koji je imao mnogo problema u svom sastavu i svi ovi zakoni koje donosimo i koje ćemo donositi u nekom narednom periodu predstavljaju vašu hrabrost, i vaših saradnika, naravno, da uđete u jednu veliku reformu obrazovnog sistema. Danas nam je na dnevnom redu Zakon o regulisanim profesijama i priznavanju profesionalnih kvalifikacija. Jedan, po meni, od dva zakona na dnevnom redu koji je manje bitan od onog koji sledi, to je zakon koji smo i mi na neki način preuzeli obavezu da donesemo zbog pristupanja EU i to je zakon koji će se primenjivati onog dana kada mi pristupimo EU. U svakom slučaju je značajno da ga na vreme donesemo, pre svega zbog obaveza koje smo preuzeli, a i zbog toga da na vreme regulišemo slobodu kretanja radne snage i slobodu pružanja usluga, a neke odredbe od tog zakona će krenuti i ranije da se primenjuju, kako bi stvorili uslove za primenu svih ostalih odredaba kasnije. Onaj zakon koji je ranije najavljen, za koji se ja veoma radujem što ga vidim danas pred nama u Narodnoj skupštini, to je Zakon o dualnom modelu studija u visokom obrazovanju. Mislim da o ovom dualnom modelu studija u visokom obrazovanju treba mnogo, mnogo da se priča u našem društvu. Mi smo 2017. godine doneli Zakon o dualnom obrazovanju koji se odnosi na srednje škole, 2017. godine je 400 đaka bilo u ovom programu, godine 2018. čak 11 puta više, odnosno 4.500 đaka, a ove 2019. godine 7.400 đaka je u ovom pilot projektu dualnog obrazovanja u srednjoj školi. Iako smo mi na neki način preuzeli dosta zakonskih odredaba iz zemalja EU, možemo reći da je ovaj model dualnog obrazovanja koji se sprovodi u srednjim školama u svojoj praksi stekao niz specifičnosti koje su karakteristične upravo za našu zemlju, za naš sistem koji smo do sada imali, neku tradiciju koja kod nas postoji. U izradi Predloga ovog zakona su učestovali eminentni stručnjaci, učestvovali su profesori svih najvažnijih i najeminentnijih fakulteta u Srbiji. Model dualnog obrazovanja na visokoškolskim ustanovama se primenjuje u mnogim zemljama EU i verujem da će se ono odlično primenjivati i u Republici Srbiji. Kada budemo usvojili, a nadam se da ćemo uskoro usvojiti ovaj zakon, on će biti veoma značajan kako za visokoškolske ustanove, tako će biti značajan i za poslodavce, naročito za one firme koje imaju razvojno istraživački karakter, ali će, ono što je po meni značajno, biti veoma značajan za svakog pojedinca koji bude studirao u Srbiji i onog koji bude završio fakultet u Srbiji zbog toga što će kompanija koja se bavi istraživačkim i razvojnim radom obratiti pažnju na studenta od samog početka njegovih studija, pratiće ga kroz studiranje i kada završi fakultet gledaće da ga zaposli u što kraćem roku, sa povoljnim ugovorima o radu, kako bi što više mladih ljudi ostalo u Srbiji. Kao što je jedan poznati autor davno rekao, ima samo jedna stvar gora od toga da školujete ljude pa da vam oni odu iz zemlje, a to je da ih ne školujete pa da vam ostanu u zemlji. Mislim da će ovaj zakon o dualnom visokoškolskom obrazovanju da doprinese tome da što više mladih ostane u Srbiji i da dobiju što kvalitetnije ovde obrazovanje. Ne uzimajući u obzir da li je značaj ovih zakona koji su danas na dnevnom redu veći od Zakona o obrazovanju koje smo do sada donosili ili od onih koji će sutra biti na dnevnom redu, ne ocenjujući koliko će bilo koji od tih zakona doprineti razvoju obrazovanja, prosvete, nauke uopšte u budućnosti u Srbiji, mislim da je svaki od njih veoma značajan, jedna kockica u slagalici koja doprinosi sveobuhvatnoj reformi obrazovanja u Srbiji. Pre svega, ta sveobuhvatna reforma treba da ide na to da odgovori potrebama tržišta rada, jer mi smo bili u situaciji da vidimo kako je to izgledalo kada imamo mnogo školovanih kadrova koji nemaju gde da se zaposle. Jedan od takvih primera je bila i Viša vaspitačka škola u Kikindi, gde mi u Kikindi imamo toliko vaspitačica da ne možemo da ih zaposlimo u narednih 50 godina, onih koje su završile tu Višu pedagošku školu. Sad postoji treći i četvrti stepen, znači, narednih 50 godina Kikinda sa okolinom nema potrebu za tolikim brojem vaspitača i neće se ispraviti samo ova greška, nego i greška u celoj Srbiji. Hvalili smo dosta vaše zakone koji su bili pred Narodnom skupštinom, mislim da su i ovi koji su danas na dnevnom redu vredni pohvale, ali me raduju i najave koje uglavnom čitam, vaše najave u reformi obrazovanja koje uglavnom čitam u medijima, a to je pre svega – jedan udžbenik za jedan predmet, gde će se odrediti koji je osnovni redovni udžbenik, kada će ostali udžbenici biti u digitalnoj formi. Veoma me raduje i to što ste najavili da će svake naredne godine biti 10.000 novih digitalnih učionica kako bi išli u pravcu digitalizacije obrazovanja, ali uopšte i kako bi ispunjavali jedan od osnovnih principa koje je Vlada postavila pred sobom, a to je digitalizacija celokupne javne uprave. Niko u Srbiji ne može da kaže da se ne raduje povećanju plata zaposlenih u prosveti, koja je konstantna i koja se opet najavljuje. Ono što je meni veoma interesantno, što sam po prvi put neki dan čula u medijima, to je najava vašeg projekta – studiraj u Srbiji gde se najavljuje da će u naredne tri godine 30.000, to je procena, da će 30.000 stranih studenata studirati u Srbiji. Mi za sada imamo oko 1.500, ukoliko sam ja dobila dobar podatak, a to su uglavnom studenti iz Grčke, Rusije, bivših SSSR, Turska, Irak i pojedine afričke zemlje, Kine, Ujedinjeni Arapski emirati. Ukoliko bi to ispunili to bi bilo sjajno za državu Srbiju, a koliko čujem da je već u 68 različitih zemalja sveta, preko naših konzulata i ambasada, materijal koji će da promoviše naše univerzitete, a takođe se najavljuju i neki sledeći koraci koji će to da promovišu. Ono što je takođe značajno jeste uvođenje posebne budžetske linije za osnaživanje Šangajske liste i niz nekih novina koje ćemo uskoro imati pred sobom i koje ćemo moći da podržimo. Do sada smo usvojili Zakon o fondu i nauci i Zakon o nauci i istraživanjima gde se 1.100 mladih istraživača za narednih pet godina ima sigurna primanja. Bez obzira da li ulažemo u obrazovanje ili ulažemo u nauku one se svakako međusobno podudaraju, oblasti koje jedna drugu hrane i mene jako raduje zbog toga što se napokon posle one uravnilovke koju smo nasledili iz nekog prethodnog perioda i koja se u našem društvu zadržala iz nekih prethodnih perioda kada se vodilo računa uglavnom o onim pojedincima koji su loši i kojima se pomagalo, sada napokon imamo brigu i o onim najboljima. A ko je najbolji? Najbolji su oni koji se bave istraživanjima, naukom i studenti u našoj zemlji. Jako je lepo da Srbiju predstavljaju mladi sportisti kao što su odbojkašice, košarkašice, teniseri. To je sjajno i veoma smo ponosni na njih, ali mislimo da Srbija ima i dovoljno mladih, obrazovanih ljudi koji treba da nas predstavljaju i u matematici, robotici, u fizici, u istraživanju, i u umetnosti. Koliko god novca da ulažemo u prosvetu i u nauku mislim da nikada za njih neće biti dovoljno. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Dubravka Filipovski. Izvolite.
Zahvaljujem predsedavajući. Uvaženi ministre, uvaženi članovi ministarstva, mi danas i narednih dana raspravljamo o setu veoma srodnih ali važnih zakona za građane Srbije i ono što je za mene veoma važno da istaknem jesu dve stvari. Na početku mandata ove Vlade premijerka Srbije je u svom ekspozeu istakla da su dva osnovna prioriteta u radu Vlade Republike Srbije digitalizacija i promene u obrazovanju. Ova dva cilja Vlada Republike Srbije su više nego očigledna i veoma mi je drago zbog toga. Kada smo pre dve godine donosili Zakon o dualnom obrazovanju bilo je mnogo kritičara čije su najveće zamerke bile u stvari da proizvodimo jeftinu radnu snagu. Danas tih kritičara u ovoj sali na žalost nema, a osnovni rezultati dualnog obrazovanja za ove dve godine su da sve više mladih upisuje srednje stručne škole sa dualnim obrazovanjem, da se oni po završetku svojih srednjih stručnih škola sve više zapošljavaju, a sve veći broj kompanija iniciraju da dualno obrazovanje bude u Srbiji kao model zbog toga što je neophodno da stručne ljude zapošljavaju u svojim kompanijama. Ono što je za mene takođe veoma važno a negativno, što deo opozicije izbegava raspravu u parlamentu, mislim da je odgovor veoma jasan, da nemaju jasan program, da protesti opadaju, da jednostavno žele vlast bez izbora i da svoje političke protivnike ne birajući sredstva nazivaju najpogrdnijim imenima. Ono što takođe smatram važnim da istaknem zbog građana Srbije da dela opozicije nema zbog toga što nemaju odgovor na činjenicu da su četiri firme Dragana Đilasa dok je on bio državni funkcioner stvarale neto dobit od 619 miliona evra, da njegova lična imovina iznosi 25 miliona evra. Moram da istaknem da sam na taj problem ukazivala još pre deset godina, 2009. godine ali da tadašnji istražni organi nisu imali snage da se sa ovim problemom izbore, a da upravo rad policije i pravosuđa govori o kapacitetu ovih ministarstava i nastavku reformskog kursa, a činjenica da su ljudi uhapšeni iz ove četiri firme je očigledan dokaz. Međutim, želim da istaknem još jednu veoma važnu stvar, izbori koji su juče bili u Medveđi na najbolji način pokazuju da narod bojkotuje bojkot, a da će i naredni izbori koji su na KiM pokazati izlaznošću građana Srbije da taj bojkot koji deo opozicije najavljuje u Srbiji neće uspeti. Želim ipak da se vratim na Zakon o dualnom obrazovanju koji je na dnevnom redu i da kažem da će isto po modelu srednjeg dualnog obrazovanja dualno obrazovanje u visokoškolskim ustanovama omogućiti i da se naši akademski građani zaposle što pre u kompanijama. To na neki način pokazuje nastavak reformskog kursa Vlade Republike Srbije na taj način ovim Predlogom zakona pokazujemo da želimo da mlade ljude u Srbiji zadržimo i šaljemo važan signal kompanijama koje imaju razvojnu komponentu. Na kraju svog izlaganja želela bih da vam postavim nekoliko pitanja, a kao i moj uvaženi kolega profesor Atlagić i ja kao pedagog moram da apelujem na vas da paralelno sa ovim promenama i reformama koje sprovodite kao ministarstvo u oblasti obrazovanja veoma je važno da obratimo pažnju i na vaspitnu ulogu škole, za nas pedagoge važi mišljenje da pored obrazovne postoji i vaspitna uloga škole. A zašto je to važno? Važno je zbog prevencije, važno je zbog sprečavanja vršnjačkog nasilja, važno je zbog toga da kada zakaže porodica upravo škola nadomesti taj njen trenutak na način na koji je jača. Raduje me da ste i vi u vašim nedavnim izjavama najavili da kao ministarstvo podržavate vraćanje pedagoga u škole, naravno i psihologa, ali pošto sam ja pedagog meni je posebno važan rad pedagoga. Moja koleginica Aleksandra je postavila jedno veoma važno pitanje, svake godine se kupuju neki novi udžbenici iako imamo Zakon o udžbenicima, imamo konstantan problem sa tim. Najavili ste da će digitalizacija udžbenika taj problem rešiti. To je isto veoma važno. Zanima me kako ste započeli i da li ste uopšte započeli licenciranje direktora po školama koje ste najavili? Kako idu pripreme za državnu maturu? Najavili ste i obnavljanje opreme u školama. To je veoma važno, a veoma je važno što je informatika pre nekoliko godina uvedena i što niste čekali da se svi kompjuteri, neophodan alat, instaliraju u školama, jer praktično mora se krenuti od jednog važnog problema i nastaviti ka rešavanju drugih. Dualno obrazovanje po mom mišljenju postaje jedan ozbiljan pokretač i zamajac privrede. Ono što je po mom mišljenju veoma važno da su prihvaćena iskustva drugih zemalja ali da je ipak uređeno po modelu u Srbiji i zbog toga ćemo mi, narodni poslanici SNS u danu za glasanje podržati ovaj Predlog zakona. Zahvaljujem.
Reč ima ministar gospodin Šarčević.
Probaću taksativno da odgovorim, jer ima toga dosta, tako da oprema škola je nužda. Zaista je neko ovde rekao danas, škole su nam još iz SFRJ i kada je u pitanju informatička oprema sa sadašnjih 10.000 digitalnih učionica sledećih godina mi smo već u budžet stavili projekciju novog budžeta još 10.000 s tim što još uvek kod nas sve te poslove vezane za IT radi se na više mesta. U razvijenim zemljama se formira jedinstvena fondacija koja sve to pokupi, te ne može da bude kod mene u ministarstvu, u telekomunikacijama, u IT sektoru, na sto mesta, prosto to onda slabije funkcioniše. Tako da ću ja to predložiti premijerki da u skorije vreme mi objedinimo. Treće godine ćemo imati 30 hiljada digitalnih učionica, odnosno u naredne dve imamo kompletno sve digitalizovane. Kabineti su posebna priča i mi smo dobili probijanje limita, ne samo po osnovu tih projekata povezane škole, nego i na osnovu informatičke opreme. Znači, imaćemo skoro 900 miliona dinara van limita, to je baš povećanje sredstava samog ministarstva, za kupovinu novih računara, što će reći da tamo gde su već zastareli se menjaju, a tamo gde nedostaju se kupuju novi. Tamo gde su velike škole, a i zbog uvođenja informatike od one tamo naredne godine, znači sledeće školske godine, mora imati bar dva kabineta. Tako da ćemo imati stalnu liniju, to nije jednokratna pomoć. Trenutno smo u rebalansu budžeta, negde zajedno sa kabinetom premijerke Brnabić, izdvojili negde 30-ak srednjih škola kojima ćemo kupiti opremu koja se odnosi na upravo kabinete hemije, fizike, biologije, znači, da imamo dobre mikroskope, da imamo dobre uslove za hemijske laboratorije, takođe za fiziku, ali i škole koje zaista moraju da se snabdeju i sa drugom vrstom opreme. To su 3D štampači i mnoge druge stvari. Sredstva iz IPA fondova isključivo sam usmerio na opremu i uspeo da ubedim i Evropsku komisiju da je nama to bitno. Pošto imamo Zakon o kvalifikacijama i Agenciju koja se time bavi, znači, tu imate sada gomilu organizatora obrazovanja koji se može svako da pojavi, ali najveći resurs ima naše obrazovanje i naši ljudi i mislimo lično da je tu mesto da se tom opremom da šansa da se svi ti vidovi prekvalifikacije i drugih događanja tu dešavaju. Mi moramo u skorije vreme da se mnogo bavimo obrazovanjem odraslih. To će nam biti jedna velika agenda, a matura ide dobro. Sutra ujutru je sastanak, ja koristim ovo jutarnje vreme pre parlamenta, imamo tu iz IPE određena sredstva i odmah da vam kažem - kad god se projektovala ranije neka IPA ili bilo šta, uglavnom su ljudi gurali pare na nekakve obuke. Ja gledam da to izbalansiram, da bude i oprema i obuke. Znači, od ta četiri miliona nije ni predviđen softver. Gledaćemo da sa nekih drugih linija, neiskorišćenih sredstava u okviru IPA projekata drugih ministarstava, iskoristimo i da se uzme softver koji bi radili naši fakulteti. Sada su sposobni i FON i ETF i drugi i to je zaista odlična priča. Kada to rešimo, rešavamo druga pitanja. Ja vam dajem tempo, jer pre nego što je nastupila ta komisija koja je dobila ta firma posao preko tih evropskih fondova, mi smo napravili domaću ekipu koja je iz visokog i srednjeg i koja paralelno sa njima radi posao. Znači, moj kabinet diktira tempo i kako će ona izgleda. Jer, mi u državnoj maturi svrstavamo i malu i veliku i dizajniramo Zavod za kvalitet obrazovanja time što će se formirati ne samo jedinice koje smo u prošlom zakonu o izmenama i dopunama za praćenje digitalnih kompetencija i ostvarenja standarda nastavnika u toj sferi, nego ćemo imati i ispitne centre. Znači, treba mi dosta vremena da objasnim celu strukturu i funkciju kuda ta priča ide, ali apsolutno vodi ka kvalitetu. Godine 2021. mi radimo veliku maturu, radimo probu male, a sledeće godine radimo nekoliko proba državne velike mature, gde će deo toga biti u digitalnom formatu. Tek kada budemo imali dovoljno svega ovoga što kažemo, oko 65 hiljada računara, uvek spremnih i sposobnih, u sistemu, onda ćemo 2021. godine raditi u potpunosti digitalno. Problem da neko može da napravi opstrukciju, kao što se počesto dešava, nadam se da ćemo prevazići sa Kovnicom novca ili nekom ozbiljnom pričom. Ali, ono što je jako važno, jednom prilikom ja ću negde i objaviti šta je sve proces mature. To je jedan veliki projekat. Na kraju, godinama nije se radilo i 10 godina to kasni, zato što, vajno, visoko to ne želi. Nije istina. Visoko postavlja zadatke, težinu, pregleda, određuje nivoe koji trebaju i uvođenjem izbornih programa u gimnazije i svega onog što smo uradili kroz digitalizaciju smo razbili sve te fame zašto to mora da bude bolje nego što je bilo.
Zahvaljujem. Reč ima koleginica Ana Čarapić. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Poštovani ministre sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, danas raspravljamo o dva veoma značajna i važna predloga zakona koja se tiču obrazovanja, a koja doprinose privrednom razvoju naše države. Imajući u vidu da je visokokvalifikovana radna snaga pokretač privrednog razvoja, cilj Vlade Republike Srbije je usaglašavanje sistema srednjeg i visokog obrazovanja sa potrebama tržišta rada. U prethodnom periodu je zaista puno urađeno po pitanju reforme obrazovanja. Uvođenjem dualnog modela studija u visokom obrazovanju, studentima se pruža mogućnost da prilikom studiranja, osim sticanja teoretskog znanja, imaju mogućnost učenja kroz rad, što je dobro, iz razloga što nakon završenih studija budući diplomci će mnogo lakše moći da dođu do željenog posla. Bitno je da budući studenti, ukoliko se odluče za dualni model studiranja, odnosno za učenje kroz rad, imaće pravo na materijalno i na finansijsko obezbeđenje od strane poslodavca. Kolika je prednost pružanja mogućnosti studentima za dualni model studiranja ogleda se u činjenici da mnoge evropske države dualno obrazovanje navode kao komparativnu prednost stranim investitorima. Tako se u obrazloženju samog zakona navodi da je upravo sistem dualnog obrazovanja nama susednoj Mađarskoj omogućio 2013. godine čak 15 milijardi evra stranih investicija. Takođe, naša zemlja je zahvaljujući upravo modelu dualnog obrazovanja, uspela da u 2019. godini privuče rekordan broj stranih investicija i u prvoj polovini 2019. godine imamo priliv od čak 30% u odnosu na isti period prethodne godine. Dakle, naša Vlada sve što radi je po uzoru na najbolje primere i na najbolju praksu zemalja iz okruženja, a sve u cilju kako bi građani Srbije živeli bolje. Najveći problem u našoj državi nije ni sistem dualnog obrazovanja, nisu ni reforme, najveći problem u našoj državi je trenutno nasilje i govor mržnje od strane onih koji su Srbiju doveli do bankrota, a koji ne biraju ni način, ni sredstva, da napadnu bilo koga koji drugačije razmišlja od njih. Setimo se samo do pre mesec i po dana, na najbrutalniji način su napadnuta deca predsednika Vučića, svakodnevno se na najbrutalniji način napadaju članovi porodice našeg predsednika, naš predsednik i to samo zato što ne postoji dan da predsednik Vučić ne uradi nešto dobro za građane i za Srbiju. Nažalost, napadi ne zaobilaze ni predsednicu Vlade, ne zaobilaze ni predsednicu parlamenta, ni resorne ministre, ni sve nas koji pokušavamo da uradimo nešto za državu i za građane. Nasilje, nažalost, nije zaobišlo ni predsednika Opštinskog odbora SNS u Kuršumliji, koji je ujedno i generalni direktor AD „Planinka“, koji je na najbrutalniji način u subotu veče pretučen u dvorištu porodične kuće u Kuršumliji, naočigled dece i unučića, i to od građana, samo zato što je nezadovoljan svojom materijalnom situacijom. To je zaista sramno i to zaista prevazilazi sve granice normalnog građanskog ponašanja. Gospodin Raičević je pretučen neposredno nakon kupovine hotela „Žubor“ u Kuršumlijskoj banji. Reč je o banji koja je do 2006. godine radila najbolje, banju koju je godišnje posećivalo preko 10.000 turista, banju u kojoj je radilo preko 130 radnika. Pretučen je čovek koji je prošle nedelje zaposlio preko 50 radnika i to samo zato što je predsednik Opštinskog odbora SNS u Kuršumliji. Dakle, ovim uličarima iz Saveza za Srbiju smeta bukvalno sve što se uredi i izgradi u Srbiji. Stiče se utisak da je najveći problem naše opozicije što u redovima SNS sede kvalitetni i obrazovani ljudi, koji se bore za interese građana i koji se bore za Srbiju. Mogu oni nas da vole ili da nas ne vole, mogu da nas tuku ili da nas ne tuku, sigurna sam da svi mi koji pripadamo SNS činimo sve da građanima Srbije omogućimo bolji život. Poslanička grupa SNS podržaće i ove i sve ostale dobre zakone koji dođu u Skupštinu na raspravu i usvajanje. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima koleginica Andrijana Avramov. Izvolite.
Hvala. Poštovani ministre sa saradnicima, poštovani građani, poštovane kolege narodni poslanici, danas je pred nama Predlog zakona vezano za dualni model studija u visokom obrazovanju, čime uspevamo da obezbedimo uslove za lakše zapošljavanje i jačamo konkurentnost privrede Republike Srbije, podstičemo kreativnost i inovativnost svakog pojedinca i navedenim zakonom potvrđujemo veliku odgovornost poslodavca u društvu. Plan navedenog Predloga zakona o dualnom obrazovanju u saradnji sa visokoškolskim ustanovama i poslodavcima jeste, pre svega, učenje kroz rad, koje se utvrđuje posebnim studijskim programom. Ja kao majka deteta apsolutno se slažem sa tim da je jako važna praksa, odnosno učenje teorije, ali praksa je najbitnija stvar. Navedenim zakonom podržavamo karijerni razvoj studenata i zajedno motivišemo i osnažujemo studente i poslodavce. Potrebno je da se naš obrazovani sistem što više prilagodi potrebama privrede, jer to donosi savremenu promenu koja će uticati na naše mlade, jer se ubrzava priprema i osposobljavanje za lakše zaposlenje i skraćuje se period obuke za posao. Naravno, predviđena su prava zaštite studenata propisanih zakonom, čime su zabranjeni svi vidovi diskriminacije kod poslodavca. Ovim predlogom zakona se jasno naglašene obaveze poslodavca u vezi sa realizacijom učenja kroz rad, a to je pre svega obaveza da se rukovodi najboljim interesom studenata. Ideja za sprovođenje Predloga zakona za dualno obrazovanje je zapravo pozitivan primer evropskih zemalja koji uveliko primenjuje navedeni model. Značajne rezultate taj model je dao u Nemačkoj, Austriji i Švajcarskoj, a sopstveni sistem razvile su države poput Malezije, Singapura i Indonezije. Ne možemo da poreknemo koliko je važna praksa uz učenje. Time se stiču, usavršavaju, odnosno izgrađuju znanja, veštine, sposobnosti i stavovište je zapravo cilj dualne nastave. Partnerstvo školstva i privrede, partnerstvo privrede i naših studenata je ključ uspeha navedenog dualnog obrazovanja. Zahvaljujući našem predsedniku gospodinu Aleksandru Vučiću i Ministarstvu prosvete omogućili smo saradnju između obrazovanog sistema i budućih kompanija, jer je navedeni model višestruko koristan kako za mlade koji se na vreme obučavaju poslu, tako i za kompanije koje dobijaju novu obučenu snagu. Smatram da dualnim obrazovanjem svi dobijaju i da smo bogati onoliko koliko znamo. Poštovani ministre Šarčeviću, pohvalila bih takođe vaš rad, jer imamo veliki broj škola koje su renoviran, digitalizaciju deset hiljada učionica i unapređenje rada u svim oblastima prosvete, bez obzira u kojoj su sredini, da li su u planinskim, gradskim ili seoskim. Građani treba da znaju da je država Republika Srbija, na čelu sa našim predsednikom gospodinom Aleksandrom Vučićem, uložila desetine miliona evra iz republičkih i pokrajinskih fondova. Povećan je budžet za nauku, ali i za plate istraživača. Mnogi su sporili i govorili da država slabo ulaže u nauku i uopšte u prosvetu, a našim radom mi zapravo pokazujemo svima da povećanim ulaganjima u svim oblastima država Republika Srbija, odnosno Vlada, ima novca i mudro raspoređuje sredstva i pomaže i bori se da olakša život svim građanima Republike Srbije. Oporavili smo privredu, otvorili smo preko 250 novih fabrika, doveli smo fabrike u mala i udaljena mesta, čime smo omogućili našim građanima i veći broj radnih mesta. Stopa nezaposlenosti je danas 10,3% i mi ćemo i dalje nastaviti da radimo na spuštanju nivoa nezaposlenosti, jer naša dela govore mnogo više od reči, jer se borimo da sačuvamo našu pamet i da ih na najbolji mogući način usavršimo i olakšamo put do brzog zaposlenja. Na kraju, podsetila bih poštovane građane da je za vreme vladavine demokratske vlasti, dok je običan narod gledao kako da zaradi novac za hleb, Srbija uništavana sve više, posebno pomoću tadašnje Agencije za privatizaciju, do te mere da je stopa nezaposlenosti 2011. godine bila 25,5%. Gradu Beogradu je 2011. godine ostavljen dug u iznosu od 1,1 milijardi evra. Vladavina gospodina Đilasa prestonicom Srbije je ostala u narodu upamćena po brojnim aferama, a najveća među njima je svakako bespotrebno bacanje para na izgradnju mosta na Adi. Naravno, našoj Srbiji je potrebno što više mostova, ali ne po ceni od 400 miliona evra, koliko je naplatio gospodin Đilas, jer su za istu sumu novca u svetu izgrađeni daleko veći i funkcionalniji mostovi, npr. najviši drumski most na svetu u Francuskoj koji je dug čak 2,5 kilometara i koji je koštao 400 miliona evra. U poslednjih šest godina naš predsednik gospodin Aleksandar Vučić, na čelu sa SNS, je uradio mnogo dobrih i bitnih stvari za Srbiju i posebno smo ponosni na ekonomske reforme. Dobili smo nagradu i najbolje ocene od strane MMF-a, Svetske banke i kreditnih agencija, jer sve što radimo će ostati nama, našem narodu i našoj deci, ali ne po ceni od 500 miliona, koliko je procenjeno bogatstvo gospodina Đilasa, već isključivo uspevamo poštenim radom, teškom borbom i najviše zahvaljujući građanima Republike Srbije i naravno njihovoj podršci. Hvala na pažnji.
Zahvaljujem. Reč ima koleginica Olivera Ognjanović. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Uvaženi ministre sa saradnicima, pred nama je danas Predlog zakona o dualnom modelu obrazovanja u visokom obrazovanju, ali pre toga želim da vam prenesem zahvalnost velikog broja studenata koji su nam se obraćali, a kojima je Vlada izašla u susret i produžila rok za završetak studija. Što se tiče ovog Predloga zakona, smatram da će primena doneti niz koristi za studente visokoškolske ustanove i poslodavce. S jedne strane, studenti stiču znanja učenjem kroz rad u kompanijama tako da taj rad bude vrednovan putem školarina, stipendija ili na neki drugi način. S druge strane, ubrzani privredni razvoj zahteva promenu poslovanja organizacija i prilagođavanje novim zahtevima tržišta, a upravljanje znanjem postaje primat konkurentnosti. Ljudski resursi, odnosno njihovo znanje stvaraju vrednost i uspeh poslovanja preduzeća, pa treba imati kompetentne i vredne kadrove. Danas uspešne kompanije teže ka uspostavljanju saradnje sa univerzitetima i to na svim nivoima kako bi mladi ljudi mogli da steknu potrebna znanja i veštine. Zato je od izuzetne važnosti da kompanije pronađu partnere u obrazovnom sektoru. Sve ovo je doprinelo da se u domaćem sistemu visokog obrazovanja omogući organizovanje dualnog modela studija. Činjenica je da ovakav sistem uspešno funkcioniše u zemljama Evrope, a najuspešniji modeli su razvijeni u Nemačkoj, Austriji i Švajcarskoj. Dualni model studiranja je zahtevniji i teži, ali je i perspektivniji. Studenti koji završe po dualnom modelu, s obzirom na značajno relevantno praktično iskustvo, značajno povećavaju svoju konkurentnost na tržištu rada, imaće veće šanse za zapošljavanje kod poslodavaca kod kojih su obavili učenje kroz rad, ali i kod drugih poslodavaca iz iste delatnosti. Naravno, sa time se ne umanjuje nivo znanja onih koji već studiraju, ali suština je da student nauči posao, a tokom obavljanja učenja kroz rad poslodavci ostvaruju neposredan uvid u znanje i veštine studenata i učestvuju u razvoju njihovih kompetencija. Srbija je 2017. godine usvojila Zakon o dualnom obrazovanju, kojim se u formalni sistem obrazovanja uvodi dualno obrazovanje kao model realizacije nastave u sistemu srednjeg stručnog obrazovanja i vaspitanja. U projektima uvođenja i sistemske primene novog zakona u dualnom obrazovanju koji su realizovani u saradnji sa privrednim komorama Srbije, Nemačke i Austrije, kao i Vladom Švajcarske, danas učestvuje 7.000 učenika koji se školuju za 37 obrazovnih profila. U više od 460 kompanija obuhvaćeno je 80 škola u 52 grada i opština Srbije. Činjenica je da je ovo deo reforme obrazovnog sistema Srbije koji će doprineti boljem i kvalitetnijem obrazovanju u koje je naše Vlada i predsednik Aleksandar Vučić uložila ogroman napor. Podsetiću vas da je kroz Projekat unapređenja infrastrukture visokoškolskih ustanova u Srbiji EU HETIP, uz saradnju sa Ministarstvom prosvete, obnovljena laboratorija, istraživački kabineti, nastavni i komunalni objekti državnih fakulteta u Beogradu, Novom Sadu, Kragujevcu, Nišu, Kraljevu, Novom Pazaru, Boru. Studenti i profesori 27 fakulteta počeli su da koriste renovirane prostore i savremenu opremu, poput multimedijalne učionice površine 400 kvadrata u zgradi rektorata Beogradskog univerziteta i savremena istraživačka laboratorija na Medicinskom fakultetu u Nišu. Nastavni prostor Novosadskog prirodno-matematičkog fakulteta povećan je za 2.000 kvadratnih metara. Na Goču je izgrađena nova zgrada za Šumarski fakultet. Medicinski fakultet u Nišu dobio je laboratoriju, a Fakultet za fiziku u Beogradu čak 10 laboratorija. U Beogradu je, takođe, rekonstruisana Botanička bašta. Moderna, višenamenska nastavna oprema značajno će poboljšati praktične veštine i kompetentnost studenata i pomoći će ministarstvu da unapredi naučno-tehničke inovacije i istraživanja. Krajnji cilj je dalji razvoj i povezivanje visokog obrazovanja sa privredom, što će omogućiti boljitak za celo društvo, jer je to u skladu sa vizijom Vlade Republike Srbije i našeg predsednika Aleksandra Vučića. Hvala na pažnji.
Hvala. Sada reč ima gospodin Žarko Bogatinović. Izvolite, gospodine Bogatinoviću.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani ministre Šarčeviću sa saradnicima, na početku svog izlaganja hteo bih da podelim informaciju sa građanima Srbije. Naime, juče u Medveđi su održani lokalni izbori na kome je lista okupljena oko SNS osvojila 64,72% glasova. To je ukupno 18 mandata od ukupno 25, a izlaznost je bila rekordna blizu 68%. Ja na tome čestitam građanima opštine Medveđa. Uticaj znanja na razvoj društva dobija krajem 20. i početkom 21. veka novu dimenziju. U tom periodu znanje postaje resurs koji ima veći značaj od prirodnih bogatstava. Danas nije potrebno objašnjavati zašto se vreme u kojem živimo zove era znanja. Smatra se da se znanje udvostruči na svakih pet do osam godina i samo oni koji mogu da isprate taj rast mogu da se nadaju uspehu. Zato budućnost mladog čoveka u 21. veku leži u kontinuiranom znanju, učenju, koje teži sem usvajanju teoretskih znanja, sticanju neophodnih veština koje će implementirati u praksi i koje će im omogućiti da nadvladaju brzinu promena, složenost okruženja i nesigurnost vremena. U 21. veku ne postoje kompanije koje imaju primitivne proizvodne procese. Naprotiv, upravo je obrnuto. Savremeni tehnološki razvoj leži u kompanijama. Mladi, ukoliko nemaju kontakt sa savremenim tehnološkim razvojem i ako nisu aktivni učesnici, oni ne mogu da steknu te veštine. Grad Leskovac je poslednjih godina u velikoj meri promenio privrednu sliku ovog dela Srbije, otvaranjem proizvodnih kapaciteta kompanije „Falke“, „Autostop“, „Jura“, „Džinsi“, „Aktiv“, kao i na desetine malih i srednjih preduzeća. Jasno je da se usvojeno znanje vrednuje tek onda ako je u praksi primenjivo. Zato našu ulogu kao odgovorne lokalne samouprave vidimo kao sponu između privrede i škola. Od ovakvog vida obrazovanja benefit imaju i kompanija i pojedinci, ali i lokalna samouprava. Praksa pokazuje da zemlje u dualanim obrazovanjem imaju stopu nezaposlenosti mladih ispod 10%. Kod nas četvrtinu onih bez posla čine mlađi od 30 godina. U Jablaničkom okrugu, četiri škole, od kojih su tri u Leskovcu, jedna u Vlasotincu, realizuju dualno obrazovanje sa 32 kompanije, među kojima su kompanije „Falke“, „Autostop“, „Džinsi“, „Strela“, „Fungojug“, „ZZ Moravac“, „Zlatni bor“ i SZTR „Mita“. Na ovaj način kompanije promovišu poslovnu kulturu, društvene odgovornosti. Pružajući šansu mladim, ambicioznim učenicima, poslodavci se nalaze u poziciji da prepoznaju profil kandidata koji im je potreban. S druge strane, dualno obrazovanje se pokazuje kao prilika da učenici nauče da primenjuju teoretska znanja koja su stekli tokom školovanja, kao i da steknu radno iskustvo koje će im pokazati kao značajno u daljem radu. Ovako pripremljeni učenici će lakše naći posao i svoje mesto u kompanijama u našem gradu i na taj način ostati ovde i u budućnosti doprinositi još većem prosperitetu grada Leskovca, što je i cilj svih nas. Istraživanja na reprezentativnom modelu Evropske fondacije za obuku su pokazala da je između 75% i 90% učenika našlo posao odmah posle šest meseci od završetka školovanja, a 90% njih smatra da učenje na dva mesta povećava šansu za zapošljavanje. Ono što je kod Zakona o dualnom modelu studija u visokom obrazovanju bitno razgraničiti je da se ne radi o studentskoj praksi, već da se radi o učenju kroz rad. Student će kod poslodavca raditi 450 sati godišnje, a za to će dobijati novčanu naknadu, ali budući da se sa poslodavcem zaključuje ugovor o učenju kroz rad, neće imati pravo na penzijsko i invalidsko osiguranje. Suština je da akademci kad završe studije budu ne samo teoretski, već i praktično osposobljeni za posao koji će obavljati. Koliko se sam student bude potrudio da ispuni očekivanja kompanije u kojoj se obrazuje, utoliko će imati veće šanse da zasnuje stalni radni odnos. Odlukom Vlade Republike Srbije od 30. maja 2019. godine grad Leskovac je sedište Akademije strukovnih studija južne Srbije, koju čine: Visoka poslovna škola strukovnih studija Leskovac, Visoka poljoprivredna prehrambena škola strukovnih studija Prokuplje, Visoka škola za vaspitače strukovnih studija Gnjilane, sa privremenim sedištem u Bujanovcu i Visoko-tehnološka umetnička škola strukovnih studija Leskovac. Svojim dosadašnjim radom Visoke škole u Leskovcu stekli su se reputacija savremenih i visoko profesionalnih ustanova sa stručnim nastavnim kadrom i modernim obrazovnim procesom. Dokaz tome je i da su studijski programi Visoke poslovne škole strukovnih studija usklađeni sa Strategijom razvoja obrazovanja do 2020. godine, kroz obavljanje praktičnog dela obrazovanja u zemlji i inostranstvu, a pre svega u zemljama EU, i da im mnogi poslodavci nude mogućnost zapošljavanja još u toku studija, zbog čega je ova škola, i sada akademija, privlačna studentima iz užeg i šireg regiona. Kao preduslov za realizaciju dualnog modela studija, Predlog zakona propisuje obrazovanje mreže poslodavaca sa kojima visokoškolska ustanova sarađuje i koje imaju potrebu za kadrovima koje ta visokoškolska ustanova obrazuje. Visoka škola strukovnih studija u Leskovcu je među prvim formirala Savet poslodavaca, 27. januara 2018. godine, putem koga poslodavci mogu da utiču na vrstu i kvalitet studijskih programa. Zato s pravom možemo da očekujemo da su već postavljeni dobri temelji za implementaciju ovog zakona. Takođe, aktivan je i rad Komisije za razvoj i sprovođenje dualnog obrazovanja, koju je uspostavila Vlada Republike Srbije radi sprovođenja i unapređenja dualnog obrazovanja i trogodišnjih vrednovanja ostvarenih rezultata. Sada kada se počinje sa punom primenom Zakona o dualnom obrazovanju, ova komisija imaće još značajniju ulogu, jer okuplja predstavnike institucija koji su direktno uključene u implementacije dualnog obrazovanja, kao i one koje učestvuju u kreiranju obrazovnih politika. Komisija će delovati u skladu sa master planom, koji će stalno biti unapređivan novim podacima sa terena i podacima koji nastaju usled sistemskih promena. Navedene aktivnosti, poput izrade master plana, izrade okvira za praćenje regulacije dualnog obrazovanja, podrške radu Komisije za razvoj i sprovođenje dualnog obrazovanja, podržava Švajcarska agencija za razvoj i saradnju u okviru zajedničkih projekata Ministarstva prosvete, nauke i tehnološkog razvoja i Švajcarske agencije za razvoj i saradnju, podrška u razvoju i uspostavljanju nacionalnog modela dualnog obrazovanja. Još jedna bitna činjenica kod ovog zakona je da za njegovo sprovođenje nije potrebno obezbediti sredstva u budžetu Republike Srbije, odnosno u budžetu autonomne pokrajine ili jedinice lokalne samouprave. Troškovi realizacije studija po dualnom modelu ne razlikuju se od troškova koje ima visokoškolska ustanova za realizaciju tradicionalnog modela, a poslodavac koji učestvuje u realizaciji učenja kroz rad sam snosi svoje troškove, kao i troškove materijalnog finansijskog obezbeđenja studenta. Na kraju, troškovi koji će nastati u primeni ovog zakona su naknade za postupak akreditacije, koje se inače plaćaju Nacionalnom telu za akreditaciju i proveru kvaliteta u visokom obrazovanju. I za postupak davanja saglasnosti za obrazovanje modula u okviru akreditovanog studijskog programa. Ove naknade snose visokoškolske ustanove. Poslodavci učestvuju u realizaciji dualnog modela studija samo ako imaju sopstveni interes, tako da ne može da se govori o opterećivanju troškovima za njihovo poslovanje. Gram prakse je teži od tone teorija, a sinergija ovih dvaju stvari donosi nam kompletnu obrazovnu ličnost koja doprinosi sebi i čitavoj zajednici. Ministre Šarčeviću, sve čestitke vama i vašoj saradnici Gabrijeli Grujić. U danu za glasanje podržaću ovaj zakon. Hvala.
Hvala, kolega Bogatinoviću. Reč ima Nataša Jovanović. Izvolite.
Uvaženi predsedavajući, poštovani ministre sa saradnicom ovog puta i poštovane kolege narodni poslanici, ceo dan raspravljamo o ovome i imali smo Odbor pre toga i ono što smo došli do nekog zajedničkog zaključka, to je da su uopšte obrazovanje i vaspitanje srž društva i od njega sve počinje. Ministar Šarčević , više puta sam isticala u svojim govorima, je timski igrač, što mi se jako dopada. Ima tim ljudi i ništa čovek ne može sam, to je normalno, nego uvek ističe da je timski igrač i da nisu sve njegove zasluge nego čitavog tima ljudi, što je jako lepo. On je najčešće u Skupštini. Koliko mislim, a ne varam se, od svih ministara, ministar Šarčević je ovde najviše u Skupštini, jer bilo je puno zakona koji su na razmatranju i na glasanju, tako da može da se kaže da je on i najvredniji. (Vjerica Radeta dobacuje.) Evo, i koleginica Vjerica kaže. Ovim zakonima povećava se obrazovani nivo stanovništva, povećava se kvalitet obrazovanja, zatim uvodi se inovativni način rada što je jako dobro, jer stalno usavršavanje uz kratke programe ima mogućnost studiranja uz rad. O svemu smo mi to pričali kroz ove prethodne zakone, a ja ih pominjem zato što sve ovo i danas je uvezano sa njima, i to predstavlja jednu celinu. Akcenat se stavlja na dualno obrazovanje od srednjoškolskog do visokog obrazovanja, a u cilju da po završenom stepenu školovanja upravo ti đaci, odnosno studenti budu osposobljeni za konkretan rad, jer nama nije suštinski da bude formalno, nego suštinsko obrazovanje. Veoma je dobro što se proširila saradnja, takođe, na Privrednu komoru i na Savet poslodavaca, kao neko ko će davati smernice, a ne da bude slučaj kao koleginica što je rekla u Kikindi, gde će se zaposliti tolike vaspitačice, možda ne i u narednih 50 godina. Da bih sprečili sve to, mi upravo i donosimo ove zakone. Danas je pred nama ovaj Zakon o visokom obrazovanju tj. uvođenje dualnog obrazovanja u visoko obrazovanje i Predlog zakona o regulisanim profesijama i priznavanju profesionalnih kvalifikacija. Oba ova zakona su u stvari uvođenje reda u visoko obrazovanje. Prethodni ministri nisu se hvatali tog vrućeg krompira, a u ovom slučaju imali smo prilike da vidimo da su mnogi na funkcijama postali nedodirljivi u ovoj oblasti, koji su vremenom gradili tvrđave od lojalnih ljudi koji su ih štitili, njihov položaj i pod parolom „nezavisnost univerziteta“ radili su šta su hteli. To smo nasledili od prethodnika. Srpska napredna stranka je odabrala ministra Šarčevića i sreća je da se on uopšte prihvatio ovako veoma odgovornog zadatka i imali smo slučaj, na primer, bahatog rektora Arsenijevića u Kragujevcu, koji je zbog ranijih zakona, koji su napravljeni, bio u takvoj situaciji da napravi zaštitni krug oko sebe, od najbližih rođaka, kumova, prijatelja, postavljenih na organe opšteg univerziteta, a od kojih zavisi njegov izbor ili njegov reizbor. Ministarstvo se izborilo sa ovom nemani, slobodno mogu da kažem i nastavlja dalje, jer nema nedodirljivih, ali realno ne može se sve odjednom, nego postepeno. Molim građane da budu strpljivi i sigurno osećaju da je u svim porama društva trend sunovrata preokrenut u trend napretka, upravo dolaskom SNS na vlast 2012. godine. Sve što se radi, radi se radi boljeg kvaliteta predavanja i života svakog studenta i upravo svrha univerziteta je da su profesori tu zbog njih, a ne obrnuto. Da podsetim da smo od nazovi Demokratske stranke i demokratske vlasti pre 2012. godine nasledili ogroman broj fakulteta koji su nicali kao pečurke posle kiše, u garažama, u podrumima, u tržnim centrima i tako dalje. Mnogi nisu imali akreditaciju i studenti i njihovi roditelji su bili prevareni, plaćali su upisnine, plaćali su ispite, dobijali diplome od fakulteta koji uopšte nisu ni imali dozvolu za rad. Sa pravom građani traže da tu kontrolu radi ministarstvo tj. država i da ih štiti od zloupotreba. Odgovorna vlast to sada i radi. Ministarstvo na čelu sa ministrom Šarčevićem je donelo jasne kriterijume za akreditaciju privatnih fakulteta preko Nacionalnog saveta i dozvoljen je upis studenata tek po dobijanju akreditacije fakulteta u cilju zaštite studenata, što je dokaz da je ovaj trend sunovrata prekinut. Prethodna vlast je osnivala fakultete sa sumnjivim kriterijumima ocenjivanja koja je srozavala naziv „akademski građanin“ i na taj način samu svrhu univerziteta. Najviše sada ima potrebe u oblasti nauke, tehnologije, inženjerstva, zatim ima potrebe za mladim ljudima u matematičkoj oblasti. Sva ova rešenja nisu došla slučajno, nego su se razmatrali modeli više zemalja u kojima je to pokazalo određeni uspeh u Danskoj, Francuskoj, Švajcarskoj, Nemačkoj, Austriji. Ima tu još više zemalja, kako je ministar rekao, i onda smo mi tražili naš model prema karakteristikama našeg stanovništva i naše zemlje. Mislim da je ovaj model dobro odrađen. Srbija je napokon na putu sa kog ne sme skrenuti, jer to je put gde ulaže u svoje ljude, u obrazovanje. U našoj zemlji se iz godine u godinu zapošljava sve više ljudi, a životni standard je sve bolji, što nam omogućava najbrže rastuća ekonomija u regionu. Na nama je da radimo i da se borimo za našu Srbiju i našu SNS koja je motor progresa za našu decu i našu budućnost. Hvala.
Hvala, koleginice Jovanović. Reč ima narodni poslanik Milan Ljubić. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani predsedavajući, uvaženi ministre sa saradnicima, poštovani narodni poslanici, savremeni tehnološki razvoj napreduje velikom brzinom, savremeni tehnološki razvoj leži u kompanijama i pruža mogućnost da mladi uče u realnom radnom okruženju. Otuda i sve veći značaj dualnog obrazovanja i zbog mogućnosti da mladi stiču znanja na dva mesta: teoretska u obrazovanim institucijama, a praktična u kompanijama. Upravo je to nešto što daje kvalitet obrazovanja. Suština je da umrežimo znanje. Ovaj model obrazovanja kreira stimulativnu sredinu za učenje, pospešuje nove inovativne mogućnosti. Stimulativna sredina za mnoge pojedince su kompanije gde oni mogu na licu mesta da prate i da se uključe u proces rada. Mladi ljudi postaju stimulativniji kada imaju mogućnosti i priliku da nešto nauče. Takođe, u ovom aktivnom procesu imaju priliku da sagledavaju savremeno, tehničko-tehnološki razvoj. Na ovaj način podstiče se razvoj ideja, inovativnog duha, podstiče se motivacija mladih. Oni postaju odgovorniji, pouzdaniji. Najveći benefit jeste kvalitet znanja. Dualni model nastave omogućava mladom čoveku da učeći na dva mesta zaista postane stručnjak koji je odmah zapošljiv. Reč je o učenju kroz rad. Ono predstavlja specifičan odnos između poslodavca i studenta. Studenti sa poslodavcem zaključuju ugovor o učenju kroz rad. Suština je da nauče posao. Imaće više praktičnog iskustva, povećaće svoju konkurentnost na tržištu rada, pa će samim tim biti u prednosti prilikom zapošljavanja. Realizacijom dualnog modela osavremeniće se nastavni proces kroz saradnju sa privredom i ostvariće se dodir sa savremenim tehnološkim dostignućima. Prethodna vlast nije brinula o načinu obrazovanja kadrova, tako da je sam proces obrazovanja bio ne koordiniran sa privredom. Dakle, bez ikakve strategije, bez ikakve vizije školovane su generacije samo na teorijskom znanju, bez koordinacije sa tržištem rada i nemogućnosti njihovog zapošljavanja. Zahvaljujući našem predsedniku Aleksandru Vučiću uvodimo bolji, kvalitetniji način obrazovanja, dualno obrazovanje. Sve ovo će dovesti do usklađenijeg odnosa, više mogućnosti i povećanje kvaliteta tržišta rada. Benefit će imati svi učesnici u ovom procesu studenti, privreda, država. Prednost je obavezan ugovor između visokoškolske ustanove i poslodavca. Dobijanjem naknade od najmanje 50% od osnovne zarade zaposlenih mladi će imati dodatni motiv za učenje i rad, razvijajući bolju osposobljenost i stručnost što je veoma značajno, ide se u korak sa najrazvijenijim zemljama, jer je to njihova savremena praksa. Dualni model u visokom obrazovanju će učiniti obrazovanje boljim, kvalitetnijim primenjenijim. Sve ovo je ključ razvoja i napretka pojedinaca, ali i društva, države. To je politika SNS, našeg predsednika Aleksandra Vučića, kako bi još brže i spremnije išli lakše u budućnosti i kako bi podigli nivo na lestvici i bili još uspešniji, da stvaramo bolje uslove za mlade ljude i da im omogućimo bolju i uspešniju budućnost. Zahvaljujem.
Hvala, doktore Ljubiću. Sada reč ima Ljubica Mrdaković Todorović. Izvolite, dr Todorović.
Hvala, predsedavajući. Poštovani gospodine ministre, poštovana saradnice iz Ministarstva prosvete, koleginice i kolege narodni poslanici, pa verujem da smo se svi mi u životu bar jednom suočili sa pričom poslovnih ljudi, da jako teško pronalaze kvalifikovanu radnu snagu, da jako teško pronalaze dobre i stručne kadrove za određene poslove koje bi odmah zaposlili. Eksperimenti koji su vršeni u našem obrazovnom sistemu u prošlosti, a recimo, ja sam prva generacija usmerenog šuvarovog obrazovanja, zatim studiranje medicine po blok sistemu gde jedan, recimo, ključan predmet za medicinu, a to je anatomija, slušate samo jedan semestar i mnogo toga sličnog, doveli su do toga da imamo svršene školarce, ali koji nisu dovoljno osposobljeni za rad i uglavnom su nezaposleni. Nezaposleni su, jer nijedan poslodavac nema ekonomski interes da zaposli takvog radnika gde mora da ulaže vreme, sredstva i resurse kako bi osposobio takvog radnika za posao. Proizvodni i poslovni tokovi u našoj zemlji su jako dinamični, tako da privreda postavlja pred nas zadatak da im omogućimo lakši i brži pristup do kvalitetnih kadrova koji će moći posle završenog školovanja što pre da nađu zaposlenje i obezbede egzistenciju za sebe i za svoju porodicu. Činjenica je da je industrijska proizvodnja u Srbiji iz godine u godinu sve veća i da se otvaraju brojna privredna društva i preduzetničke radnje koje imaju potrebe za kvalifikovanim osobljem različitih profila, ali da takvih profila i to kvalifikovanih na tržištu rada nedostaje. Znamo da je u poslednjih pet godina u Srbiji, odnosno širom Srbije otvoreno oko 180 novih fabrika, da ih je lično predsednik Vučić otvorio i da je zaslužan, znači za dovođenje stranih investitora u našu zemlju, ogromnim angažovanjima, marljivošću i upornošću. Lepa stvar je i to što se razvoj industrijske proizvodnje neće ovde zaustaviti i što će rasti iz godine u godinu, a toj proizvodnji koja je u ekspanziji moramo obezbediti adekvatno obučene kadrove koji će moći u njoj da rade i da zarade. Predloženi Zakon o dualnom obrazovanju biće upravo ta prekretnica na tržištu radne snage i studenti će moći od prvog dana biti u prilici da se sretnu sa budućim radnim okruženjem i da postepeno kroz rad kod budućeg poslodavca trasiraju svoj put nakon završetka školovanja, bilo zaposlenjem u struci, bilo pokretanjem sopstvenoga privatnog biznisa. Pre upisa na dualno obrazovanje studenti će moći da razmotre sve mogućnosti i benefite, kao i nedostatke ovakvog vida studiranja. Korist je u suštini same profesije koju studenti izučavaju, tako da će studenti steći potrebno praktično znanje i biće konkurentni na tržištu rada, bilo da sami započinju privatni posao ili u procesu biranja poslodavca budu konkurentniji u odnosu na druge koji nemaju ovakav vid obrazovanja. Ja lično, bez ikakve namere da nekoga uvredim, smatram da je ovakav način studiranja i teži i odgovorniji u odnosu na klasični način studiranja. Dualni model studiranja doprineće razvoju istraživanja inovacija, a to će posebno značiti za manje kompanije koje nisu u mogućnosti da formiraju istraživačko razvojne timove zbog nedostatka odgovarajućeg kadra. Kroz dualni model studiranja, poslodavci će imati neposredan uvi. Uz znanja i veštine studenata učestvovaće u razvoju njihovih kompeticija i tako će i dobiti bazu kvalitetnih kadrova koji mogu biti zaposleni odmah po završetku školovanja. Studenti koji se odluče za dualno studiranje moći će, ukoliko se recimo predomisle, mogu da se vrate na standardni način studiranja, ali obrnuto, a fakulteti će propisima regulisati sve takve mogućnosti. Kao što ste i sami rekli, u pitanju je razvojni zakon i jedan od glavnih karakteristika ovog Zakona o dualnom obrazovanju na visoko školskim ustanovama je da postoji u stvari taj princip dobrovoljnosti za ovakav vid studiranja. I studenti i poslodavci i fakulteti mogu dobrovoljno da ga biraju. Ovim zakonom se omogućava studentima da učenjem kroz rad dobiju neophodna teorijska i praktična znanja i iskustva koja će biti primenjena i primenljiva u praksi. Studenti sa poslodavcem, kao što smo čuli, zaključuju ugovor o učenju kroz rad, dok će međusobni odnos visokoškolske ustanove i poslodavca biti uređen ugovorom o dualnom modelu studiranja. Takođe, jedna od karakteristika zakona je da studenti po ovom načinu studiranja nemaju pravo na uplatu doprinosa za penzijsko i invalidsko osiguranje, ali poslodavac može obezbediti studentu pokriće troškova smeštaja, ishrane u studentskom domu. Takođe, finansijsko obezbeđenje studenata obezbeđeno je kroz naknadu za učenje kroz rad u neto visini od najmanje 50% osnovne zarade zaposlenog koji radi na istim ili sličnim poslovima, naravno sve to u skladu sa zakonom. Data je i mogućnost da se naknada isplaćuje različito po godinama studija u rasponu od 30 do 70%, naravno saglasno znanju studenta, s tim da na nivou studijskog programa isplaćena naknada za učenje kroz rad mora da iznosi najmanje 50% od osnovne zarade isplaćene zaposlenom u istom periodu. Od mladih ljudi očekujemo da kroz dualni model obrazovanja steknu ne samo opšta i stručna znanja, već i da razviju tzv. meke veštine, kao što su analitika, komunikacija, timski duh koji su i te kako važni za građenje uspešne profesionalne karijere. Očekujem da će nas i u buduće krasiti epitet da Srbija ima dobre i kvalitetne stručnjake. Što se tiče Zakona o regulisanim profesijama. Mi smo već, kao što ste rekli, usvojili tzv. mali Zakon o regulisanim profesijama. Naime, u okviru Poglavlja 3 i pristupanja naše zemlje u EU, mi vršimo usklađivanje naše legislative sa legislativom EU, jer želimo da budemo spremni kada dođe taj dan. Ovim zakonom će se na celovit način urediti oblast regulisanih profesija i priznavanje profesionalnih kvalifikacija. Cilj zakona je da omogući slobodno kretanje radne snage u okviru država članica EU, slobodu pružanja usluga i sve to predstavlja pripremu ulaska naše zemlje u EU. U danu za glasanje podržaćemo, iz SNS i ja zajedno sa mojim kolegama, ove predloge zakona koji su na današnjem dnevnom redu. Hvala.
Hvala, gospođo Mrdaković Todorović. Reč ima narodni poslanik dr Milovan Krivokapić.
Hvala, predsedavajući. Uvaženi ministre sa saradnicima, poštovane koleginice i kolege, danas ću diskutovati o Predlogu zakona o dualnom modelu studija u visokom obrazovanju. Dosta toga je danas rečeno, o razlozima donošenja ovog zakona, kao i o njegovim pozitivnim stranama, tako da ću se ja potruditi da budem što kraći. Predsednik Aleksandar Vučić i Vlada Republike Srbije, odnosno vi gospodine Šarčeviću, kao ministar dotičnog resora, u okviru svojih kompletnih aktivnosti pristupili ste krajnje ozbiljno reformi sistema obrazovanja, posebno sa aspekta da isto odgovara potrebama tržišta rada. Tako je Narodna skupština 2017. godine donela Zakon o dualnom obrazovanju i na taj način omogućila ostvarivanje dualnog obrazovanja u srednjem stručnom obrazovanju. Vodeći se pozitivnim iskustvima evropskih zemalja, ustanovljena je potreba da se i u domaćem sistemu visokog obrazovanja omogući organizovanje dualnog modela studija. Reč je o modelu koji bi mogao da se primenjuje u zavisnosti od potreba visokoškolskih ustanova koje nude akademsko i strukovno obrazovanje, a zainteresovane su da njihovi studenti stiču znanja i kroz učenje, kroz rad u kompanijama, tako da taj rad bude vrednovan putem školarina, stipendija ili na neki drugi način. Analizirajući problem iz prakse i uvažavajući iste, možemo videti da su u novom zakonu nađena adekvatna rešenja koja će na najbolji način doprineti unapređenju funkcionisanja visokoškolskih ustanova i sistema visokog obrazovanja. Problem koji je identifikovan u brojnim stručnim analizama u prethodnom periodu je odsustvo veze između tržišta rada i obrazovnog sistema i zbog toga se javila potreba za izradom novog zakona koji bi doveo do unapređenja u smislu povećanja relavantnosti visokog obrazovanja u odnosu na potrebe tržišta rada. Znanje i odgovarajuće veštine su osnovni preduslov za stvaranje kvalitetnog društva, povećanje produktivnosti i konkurentnosti privrede. Ovaj zakon stvara preduslov za neprekidnu institucionalnu vezu između obrazovnog sistema, akademske zajednice, poslovne zajednice i institucija koje se bave praćenjem trendova na tržištu rada, kao i drugih institucija izvršne vlasti. Moram da naglasim da će implementacija dualnog modela studija doneti niz koristi za visokoškolske ustanove, poslodavce i studente. Dakle, dualni model studija doprineće razvoju istraživanja i inovacija, jer manje kompanije često nisu u mogućnosti da formiraju istraživačko-razvojne timove, prvenstveno zbog nedostatka odgovarajućeg kadra, a tu studenti dualnog modela mogu biti spona koja bi kompanijama ukazala na savremena dostignuća i podstakla saradnju univerziteta i kompanija na realizaciji naučno-istraživačkih projekata. Pored navedenog, tokom obavljanja učenja kroz rad poslodavci ostvaruju neposredan uvid u znanja i veštine studenata i učestvuju u razvoju njihovih kompetencija, čime poslodavac posredno dobija i bazu kvalitetnih potencijalno zaposlenih. Naime, osnovni cilj dualnog obrazovanja je zapravo premošćavanje jaza između teorijskih i praktično stečenih znanja. Upravo usvajanjem ovog zakona daje se pravni okvir koji je dovoljno uopšten i koji se primenjuje u zavisnosti od potreba visokoškolskih ustanova koje nude akademsko i strukovno obrazovanje i koje su zainteresovane da njihovi studenti stiču znanja i kroz učenje, kroz rad u kompanijama i da taj rad bude vrednovan kroz plaćanje naknada, plaćanje školarina, stipendija ili na neki drugi način. Praksa u državama koje imaju razvijen dualni model studija, kao i u onima koje su ga uvele pre nekoliko godina pokazala je da postoji značajno interesovanje i uvažavanje ovog modela od strane privrede, čime se pokazala njegova prednost u odnosu na tradicionalni način studiranja. Naravno, dualni model nije u jednakoj meri primenjiv na sva naučna polja i oblasti, ali se odlično pokazao u tehničko-tehnološkim i medicinskim naukama. Dualni model studija nije obavezan i visokoškolske ustanove treba da uđu u njegovu realizaciju tek onda kada su obezbedile saradnju sa pouzdanim motivisanim poslodavcima. Sagledavajući sve činjenice, SNS će glasati za usvajanje ovog zakona. Hvala.
Hvala, dr Krivokapiću. Sada reč ima narodni poslanik Zvonimir Đokić. Izvolite, gospodine Đokiću.
Zahvaljujem, predsedavajući. Poštovani gospodine ministre sa saradnicima, poštovani narodni poslanici, podržavam Predlog zakona o dualnom modelu studija u visokom obrazovanju, koji je podnela Vlada Republike Srbije koju čini koalicija okupljena oko SNS, a na čijem čelu je predsednik Aleksandar Vučić. Da ne bi ponovo bilo primedbi zašto i ovom prilikom spominjemo predsednika Vučića, reći ću – to je zato što je upravo on prvi izneo ideju o dualnom obrazovanju i o celoživotnom obrazovanju još pre nekoliko godina. Dakle, ovaj zakon čiji nam predlog podnosi Vlada Republike Srbije na čelu sa premijerkom Anom Brnabić i Ministarstvo prosvete, nauke i tehnološkog razvoja koji uspešno vodite vi, gospodine ministre, i zahvalan sam vam na tome, čestitam, u saradnji sa privrednicima i poslodavcima, tj. tržištem rada je savremen zakon koji je okrenut pre svega budućnosti. Dakle, radi se o Predlogu zakona o dualnom modelu studija u visokom obrazovanju koji treba da uredi ovu oblast obrazovanja i da ovaj model studija obezbedi deficitarne kadrove na tržištu rada, u budućnosti stvorivši visoko obrazovane, stručno specijalizovane i pre svega osposobljene pojedince. Ovaj zakon donosimo upravo sada, u periodu privrednog i ekonomskog oporavka i rasta Srbije, kada je u zemlji zahvaljujući pre svega Aleksandru Vučiću i SNS otvoreno više fabrika, pokrenuto više investicija nego u prethodnih 30 godina. Sada kada na tržištu rada počinje da se oseća nedostatak visoko obrazovanih kadrova u određenim strukama, i sami vidimo da smo učinili ogroman pomak po pitanju suzbijanja nezaposlenosti, tj. u zapošljavanju mladih ljudi. Sada kada srednjoškolci završavaju školovanje po dualnom sistemu obrazovanja upravo je vreme i za ovaj zakon. Zakon predviđa da se studentima omogući i ponudi dualni sistem učenja kroz rad, a kasnije i rad uz učenje, tako što bi se organizovao dualni model studija u visokom obrazovanju gde bi aktivna nastava u visokoškolskim ustanovama, misli se na predavanja, vežbe i druge oblike aktivne nastave, bila zastupljena najmanje sa 450 časova godišnje, tj. negde oko 60 radnih dana, a učenje kroz rad kod poslodavca takođe sa najmanje 450 časova, tj. oko 60 radnih dana godišnje, prosečno na nivou celog studijskog programa, a nakon studija da im se omogući tzv. celoživotno obrazovanje uz rad. Zašto je to značajno? To je značajno zbog stvaranja kompetentnih visoko obrazovanih i osposobljenih kadrova, u skladu sa potrebama tržišta rada, povećanja konkurentnosti privrede Srbije u smislu privlačenja i dovođenja stranih investicija, omogućavanja lakšeg zapošljavanja stručno osposobljenih kadrova, omogućavanja daljeg obrazovanja i osposobljavanja kroz celoživotno učenje, podsticanja profesionalnog i karijernog razvoja svakog pojedinca i zbog opšteg društvenog razvoja. Šta posebno karakteriše ovaj zakon? Rekao bih, dva principa. Prvo, to je princip dobrovoljnosti, kako za visokoobrazovne ustanove, tako i za studente, ali i za poslodavce. Objasniću. Visokoobrazovne ustanove će doborovoljno prihvatiti ovaj model studija, u zavisnosti od njihovih mogućnosti, kadrovskih potencijala i interesa. Studenti će se takođe dobrovoljno opredeljivati da li će studirati na tradicionalan način ili će se opredeliti za ovaj dualni model obrazovanja. Za poslodavce to znači da se opredele da li će učestvovati u ovom dualnom sistemu obrazovanja i da li će im takvi kadrovi biti potrebni ili ne. Drugi princip je princip konkurentnosti, kako za visokoobrazovne ustanove, tako za studente i za poslodavce. Visokoobrazovne ustanove će biti, po mom mišljenju, daleko konkurentnije na tržištu obrazovanja, studenti će biti daleko konkurentniji na tržištu rada, a poslodavci će svakako biti konkurentniji na ekonomskom tržištu jer će imati visoko obrazovane ljude, onakve kakvi su im potrebni. Sada bih, gospodine ministre, ako dozvolite, molim vas za malo pažnje, postavio jedno pitanje vama. Pitam vas – da li su predlagači predvideli i mogućnost da poslodavac ponudi visokoškolskoj ustanovi i studentu da se deo onih predviđenih 450 časova godišnje učenja kroz rad, dakle, jedan deo, planira i realizuje na mestu koje se nalazi npr. van Republike Srbije, u inostranstvu, negde gde poslodavac ima već svoju fabriku, predstavništvo ili sedište, ako poslodavac to ponudi i za to obezbedi sve potrebne uslove? Na primer, ako je poslodavac proizvođač automobila, ima svoju fabriku u inostranstvu i već razvijeno istraživanje i proizvodnju električnih i hibridnih automobila ali želi da investira u toj oblasti i u Srbiji, da otvori i ovde takvu fabriku, pa su mu potrebni visokoobrazovni stručno specijalizovani i osposobljeni kadrovi za budućnost. On, na primer, predlaže da u saradnji sa visokoobrazovnom ustanovom se omogući učenje kroz rad određenom broju studenata u toj svojoj fabrici u inostranstvu, na primer u Češkoj ili Slovačkoj. Da li će to biti moguće? Ako ste predvideli to, dobro je, ako niste predvideli molim vas da i predlažem vam da o tome razmislite, kako bismo otišli i korak dalje. Hvala.
Hvala gospodine Đokiću. Reč ima ministar, gospodin Mladen Šarčević. Izvolite.
Kao što ste videli, Zakon nema ograničenja niti posebno decidira da može ili ne može, u principu može i to je predmet ugovora. Ako je to strana kompanija koja vrši specifičnu obuku, a potrebno je da taj student to shvati, a nema još uslova u Srbiji potpuno je logično. Upravo smo letos radili sa „NTU“ kompanijom, odlazak prvo naših nastavnika u Minhen, ali dalje se to u procesu tehnološkog nekog procesa i predviđa, tako da to uopšte nije problem. Mi smo čak sada i zemlja u okviru projekta „Erazmus+“ tako da postoji namena da neko ko želi da uvede taj model, recimo na srednjem obrazovanju, mogu da nađu partnera, recimo, u Nemačkoj, Švajcarskoj, da poseta namenski tamo bude, da deca neko vreme provedu, pa i nastavnici. Znači, to sve imamo već u pozitivnim zakonima.
Hvala, gospodine ministre. Reč ima, odnosno pravo na repliku Zvonimir Đokić. Izvolite.
Zahvaljujem. Samo kratko, pretpostavljam da to može i podzakonskim aktima još preciznije da se reguliše i zahvalan sam vam na odgovoru, jer smatram da živimo u tako brzom vremenu da je nemoguće više čekati da neko završi studije za šest, sedam, osam, deset i dvanaest, a možda i više godina, sve ovo mora brže da se radi i da se u okviru onih četiri do pet godina završi i teorija i praksa. Život ide brzo, ide dalje. Moramo to da pratimo. Hvala vam. Živeli.
Hvala gospodine Đokiću. Reč ima narodni poslanik Aleksandra Jevtić. Izvolite.
Zahvaljujem predsedavajući. Poštovani ministre, sa saradnicom, uvažene kolege poslanici i poštovani građani Srbije, spremajući se za današnju raspravu na temu Nacrta zakona o dualnom modelu studija u visokom obrazovanju vratila sam se nekih 20 godina unazad, u vreme kada sam ja bila student i shvatila sam da sve neke stvari koje su mi tada manjkale, koje sam smatrala nedostatkom su upravo objedinjene, odnosno implementirane u ovaj nacrt zakona. Tada kao mladom čoveku koji je stekao određenu veštinu na teorijskoj nastavi na fakultetu falilo je upravo te neke prakse, falilo je tog nekog rada u realnom radnom okruženju i naravno, verujte mi, svakom mladom čoveku koji negde zavisi od finansijske pomoći roditelja u vreme studiranja ta neka finansijska nadoknada. Upravo te dve stvari smatram jako bitnim i negde od najbitnijih stvari ovde u ovom zakonu, gde studentu koji izabere naravno da studira po dualnom metodu studiranja omogućeno je i da za taj svoj rad koji uloži, odnosno koji to neko znanje koje je stekao na teorijskoj nastavi prosto dobije i neku finansijsku nadoknadu za taj isti rad, što je meni, a verujem i svakom mladom čoveku jako bitno, odnosno da to stvara neku vrstu i tera čoveka na neku vrstu i sazrevanja. Što se tiče samog zakona htela bih da pohvalim, odnosno htela bih da kažem, mada su kolege i pre mene rekli da su do nacrta ovog zakona dovela pozitivna iskustva upravo iz zemalja koje se nalaze u našem okruženju, kao i zakon o srednjem dualnom obrazovanju. Osvrnula bih se i na kritike. Naravno, navikli smo na kritike vezano za svaki zakon koji se ovde donosi. Ovom prilikom hoću da kažem da kritike na koje sam naišla da ovaj zakon negde proizvodi jeftinu radnu snagu, hoću da kažem da je to prosto totalni apsurd. Kao neko, odnosno kao majka dvoje dece, izabrala bih naravno da moja deca studiraju po dualnom metodu studiranja, upravo praveći poređenje mog studiranja i onoga što će naravno dualni metod studiranja pružiti, znači rad u realnom okruženju radnom, sve ono što ja kao student nisam imala. Stekla sam dovoljnu veštinu na toj teorijskoj nastavi, ali da taj rad negde i da za to dobijem finansijsku nadoknadu stvarno nema cenu. Mada bih ja iskreno pristala da moja deca studiraju bez finansijske nadoknade. To što pruži to realno radno okruženje, tu neku vrstu kompeticije, taj neki takmičarski duh, to pravi sutra kvalitetnog čoveka i to pravi sutra kvalitetnog radnika. Što se tiče nadoknade, mislim da nije zanemarljiva definitivno i ja kažem, eto, sa tog nekog aspekta mog studiranja, jer svi mi negde smo želeli u tom periodu da se skinemo, ako smem da kažem sa roditeljske grbače i prosto taj novac koji nije zanemarljiv, to je od 50 pa na više procenata u odnosu na mesto, na radno mesto koji je taj student radi, odnosno taj čovek koji radi na tom radnom mestu isto, odnosno sličan posao za koji je naravno plaćen. Neću još dugo pričati o tom nacrtu zakona, mislim da je dovoljno rečeno, mislim da su kolege dovoljno rekle pre mene. Naravno, smatram jako pozitivnim, mislim da ćete vi definitvno ostati, gospodine Šarčeviću kao neko ko je uveo najveću reformu u prosveti, definitivno. Znači, neko ko dolazi iz Vrnjačke Banje, s ponosom mogu da kažem da sam zahvalna Ministarstvu prosvete, vama, jer ste nam pomogli tako što ste dali više od 30 miliona za izgradnju, odnosno za građevinske radove na našem školskom restoranu. To je sada već kvalitetan restoran gde upravo đaci koji se profilišu u srednjoj turističkoj školi u Vrnjačkoj Banji mogu realno da rade tu i da to bude realno okruženje, da rade ono za šta su se školovali u školi. Naravno, svega ovoga ne bi bilo i moram da pomenem da samo kvalitetna politika, odgovorna politika, prvenstveno gospodina Aleksandra Vučića, Vlade i naravno vas resornog ministarstva, pokazuje da mi želimo da mladi ljudi ostanu i ovaj nacrt zakona pokazuje da želimo da ti mladi ljudi ostanu ovde, znači, da se školuju i da nalaze svoju budućnost ovde. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik, Milimir Vujadinović. Izvolite.
Hvala predsedavajući. Ono što sigurno pričinjava zadovoljstvo i nama kao narodnim predstavnicima koji izglasavaju zakonske predloge u ovom uvaženom domu ali i građani koje zastupamo u Narodnoj skupštini, jeste činjenica da Vlada ispunjava obećanja data prilikom izbora Vlade. Naime, i dualno obrazovanje i poboljšanje kvaliteta visokog obrazovanja su svakako bile teme ekspozea premijerke na dan izbora Vlade u ovom uvaženom domu. Videli smo, usvojen je Zakon o dualnom obrazovanju, a danas je pred nama zakon kojim se poboljšava kvalitet visokog obrazovanja. Svakako ministre vi ste, evo, percepcija je i nas iz vladajuće većine ali i dobrog dela opozicije, vredno radili na reformi srpskog obrazovanja i na ispunjenju ovih obećanja, ali koliko god vi dobroga uradili za Srbiju i što više radite za modernizaciju i Srbije i njenog obrazovanja i za boljitak svakog deteta u Srbiji to se više suočavate sa zluradim komentarima i kritikama, nažalost i od mnogih u Srbiji. Primer za to je i predsednik Republike, koliko god predsednik Republike Srbije dobrog uradio i za Srbiju i za njen narod, ali ako hoćete i za naš nacionalni korpus u celini na Balkanu, u toliko su pritisci i pretnje i njemu i njegovoj porodici veće. Nije drugačiji ni sa vama, članovima Vlade, a na vašem konkretnom slučaju sećam se Zakona o dualnom obrazovanju u srednjoškolskom sistemu, pre dve godine, i svih onih optužbi, zluradih komentara koje ste trpeli vi i kao predlagač i mi kao narodni poslanici koji smo podržavali vaš predlog. Evo posle dve godine moram reći da rezultati donošenja tog tadašnjeg zakona i te kako postoje, a najmerodavniji sam da govorim verovatno na primeru iz Subotice, grada iz koga sam dolazim. Ja sam zadužen od aktiva direktora da vam prenesem pozdrave i prenesem utiske primene tog zakona, ali i nekakve predloge i molbu za njegovo poboljšanje, naravno stvari uvek mogu biti bolje. To ste i sami rekli prilikom izglasavanja zakona. Postoji više aktera kada je u pitanju Zakon o dualnom obrazovanju. Zakon se pre svega donosi zbog dece i njihovih roditelja na prvom mestu, zbog škola, ali i na kraju krajeva zbog društva u celini. Percepcija aktiva direktora i ljudi koji sprovode zakon, operativno na terenu je da su i deca i roditelji pre svega, veoma zadovoljni primenom tog zakonskog rešenja. Kada je u pitanju drugi akter škole, moram reći da su dobile jednu novu dimenziju prenosa znanja, i jedan potpuno novi kvalitet u radu školskih ustanova. Treći akteri su kompanije. Moba aktiva direktora i i ono što je percepcija na terenu da bi možda trebalo dati jedan dodatni impuls kako bi same kompanije bile aktivnije u tom celom sistemu, odnosno dati nekakvu vrstu, i da zajedno osmislimo nekakvu vrstu podstreka, ako ćete na kraju krajeva i obaveze da učenici koji steknu znanja pod ovako, zaista dobrim uslovima i ostanu da rade u tim kompanijama. To je otprilike neka molba od onih koji zakon sprovodi i koji su, da kažem, do sada imali iskustva u ove dve godine i dovoljno su stručni da kažu nešto na tu temu. U svakom slučaju smo vam zahvalni na tome, jer zakon daje ozbiljne rezultate. Ja ne mogu da ne pomenem i sve ono što ste radili kada je u pitanju rekonstrukcija škola u Subotici. U potpunosti je obnovljena i muzička škola i hemijsko-tehnološka škola. U toku je obnova tehničke škole „Ivan Sarić“. Ta škola je velika i od značaja je ne samo za Suboticu, nego za čitav taj Severnobački okrug i Subotičani i stanovnici na severu Srbije vrlo dobro znaju o čemu govorim. Gradska vlast vam je uvek bila tu od pomoći, naravno da ne spominjem i predsednika države, koji se i sam zalagao za potpunu obnovu škola u Srbiji. Evo ja vas u ime svih nas Subotičana molim da nastavite rad na tom polju i da pomognete u rekonstrukciji svih naših škola u Subotici. Siguran sam da će vam grad i gradonačelnik i njegov tim biti dobar partner u nastavku tog posla. Međutim, ono što sam, takođe siguran, je da ćete zbog ovog zakona o dualnom obrazovanju visokoškolskim ustanovama takođe trpeti kritike, ali sam siguran da ćemo za godinu ili dve dana na ovo mestu mi, ili neko drugi takođe govoriti o pozitivnim rezultatima primene ovog zakona koji je danas pred nama. E, pa pošto mi poslanici SNS, pre svega cenimo rad i rezultate i pošto je to merilo na osnovu koga se vladamo i u političkom životu i u podršci Vladi, budite sigurni da zbog rezultata koje ste do sada pokazali ćete imati podršku i za ovaj zakonski predlog, ali i za sve buduće zakonske predloge koji će doprineti boljitku i naše dece i našeg društva u celini. Hvala vam.
Hvala gospodine Vujadinoviću. Reč ima Ljiljana Malušić. Izvolite.
Hvala predsedavajući, uvaženi ministre sa saradnicom. Danas je pred nama Predlog zakona o dualnom modelu studija u visokom obrazovanju. Javna rasprava o ovom zakonu bila je održana u tri grada, trajala je oko 20 dana, tako da, pre svega u Beogradu, zatim Nišu i Novom Sadu, velikim univerzitetskim centrima. Svako ko je želeo da da bilo kakvu sugestiju, primedbu mogao je, tako da sutra ne bude da nije bilo dovoljno vremena. Bilo je dovoljno vremena. I ne samo to, postojala je i mejl adresa i stiglo je negde oko 26 primedbi, što je jako bitno, formulara, sa primedbama. Neke smo usvojili, neke ne, ali to je već pitanje za ovu salu. Na žalost nemamo s kim da polemišemo. Nije ni važno. Mi smo obrazovani ljudi, zato sedimo ovde. Vama svaka čast kako radite posao. Ono što je vrlo bitno istaći je pre svega da Vlada Republike Srbije, kao jedan od elemenata u okviru prioriteta u obrazovanju za 21. vek je postavila upravo uvođenje dualnog obrazovanja. Predlog zakona se odnosi na usaglašavanje sistema visokog obrazovanja sa potreba visokog obrazovanja. Zakonom o visokom obrazovanju koji je donet 2017. godine uvedena su nova zakonska rešenja, kojima se omogućava institucionalizovanje saradnje između privrede, odnosno poslodavaca i visokoškolskih ustanova. Dualni model studija tretira i poslodavca, kao okruženje za učenje studenata zajedno sa visokoškolskom ustanovom. To je ono bitno što treba da znaju ljudi koji nas gledaju. To je vrsta učenja, odnosno obuke koja obuhvata tri grupe učesnika, pre svega studente, ali takođe i visokoškolske ustanove i poslodavce. Osnovni cilj dualnog obrazovanja je premošćavanje jaza između teorijskih i praktičnih znanja. Donošenjem zakona o dualnom modelu studija stvorio bi se odgovarajući pravni okvir kojim se definiše sadržaj i način ostvarivanja dualnog modela studija u visokom obrazovanju, uzajamna prava i obaveze studenata, visokoškolskih ustanova i poslodavaca, kao i materijalno i finansijsko obezbeđenje studenata. Zakonom o visokom obrazovanju donetom 2017. godine dat je pravni osnov za uređenje saradnje između visokoškolskih ustanova i poslodavaca. Zahvaljujući pozitivnim iskustvima evropskih zemalja stvorila se potreba da se u domaćem sistemu visokog obrazovanja omogući organizovanje dualnih studija. Cilj je da njihovi studenti stiču znanja kroz učenje, kao i naši, i kroz rad u kompanijama i da taj rad bude vrednovan, npr. plaćenim stipendijama, školarina ili na neki drugi način. Uvođenjem pravnog osnova za realizaciju dualnog modela studija u visokom obrazovanju ostvaruju se ciljevi reforme obrazovnog sistema. Pre svega, povećanje relevantnosti visokog obrazovanja, zatim veća mogućnost zapošljavanja svršenih studenata, kao i savremena nastava kroz saradnju sa privredom i tehnološkim dostignućima. Dualni model studija doneće mnoge benefite za visokoškolske ustanove, poslodavce i studente. Umrežavanje poslodavaca dovodi do međusobne saradnje što doprinosi regionalnom razvoju. Svršeni studenti po dualnom modelu povećavaju svoju konkurentnost na tržištu rada, imaju veću šansu za zapošljavanje kod poslodavaca. Ovaj zakon će imati uticaj na sledeće grupe: na visokoškolske ustanove, na poslodavce, studente i Privrednu komoru. Hvala na pažnji. Srpska napredna stranka će u danu za glasanje podržati sve predloge ovih zakona. Zahvaljujem.
Hvala, gospođo Malušić. Reč ima Milanka Jevtović Vukojičić. Izvolite.
Uvaženi predsedavajući, poštovani ministre sa saradnicom, kolege poslanici i poslanice. Ulaganje u obrazovanje, svakako jeste ulaganje u razvoj. Napredna razvoja Srbija jeste cilj politike SNS i cilj politike Aleksandra Vučića. Zapošljavanjem mladih ljudi i to zapošljavanje u skladu sa njihovim znanjem, sa njihovim sposobnostima, sa njihovim kompetencijama i naravno uz pravičnu nadoknadu, takođe jeste cilj politike Aleksandra Vučića i Vlade Republike Srbije. Ono što moram da istaknem to je da prvi put đaci i studenti u Republici Srbiji imaju opremu, programe i znanja iz oblasti industrije 4.0. Ta oblast industrije 4.0 znači da kompanije koje dolaze u Republiku Srbiju dolaze sa savremenom tehnologijom, jedini način da se učenici i studenti upoznaju sa savremenom tehnologijom jeste upravo kroz dualno obrazovanje. Navešću primer jedne od najvećih nemačkih avio-fabrika za proizvodnju avio-delova koji ima nameru da dođu u Srbiju i kao jedan od osnovnih kriterijuma upravo je navela dualno obrazovanje koje se sprovodi na Vazduhoplovnoj akademiji u Beogradu, znači potpunu pripremljenosti i potpunu mogućnost da stručnjake za ovu avio kompaniju nađe upravo ovde u Srbiji, odnosno u Beogradu. To nisu nikakvi malo plaćeni poslovi, to su i te kako dobro plaćeni poslovi i to je jedan od načina da mladi ljudi ostanu u Republici Srbiji. Naravno, moram da kažem da je Vlada Republike Srbije izvršila ogromna ulaganja u infrastrukturu, to je 150 miliona evra, za 128 škola. Neke od tih škola se nalazi u opštini Priboj iz koje ja dolazim. Hoću da kažem da Vlada Republike Srbije ulaže na Kosovo i Metohiju u obrazovni sistem, najstarija stručna škola na KiM, a to je Poljoprivredna škola u Lešku, obnovljena je naravno. Ovim putem želim da pozovem i Srbe sa KiM da 06. oktobra izađu na izbore na KiM i glasaju za Srpsku listu jer je to jedini način našeg prosperiteta, očuvanja našeg identiteta i budućnost Republike Srbije. Zahvaljujem.
Hvala, gospođo Jevtović Vukojičić. Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja zajedničkog načelnog pretresa, pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 96. Poslovnika? Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, znanje je bogatstvo koje svog vlasnika svuda prati. Znanje treba da bude primenjivo. Znanje stečeno dualnim obrazovanjem je bogatstvo vrednije od dijamantskog i zlatnog bogatstva. Ali, kad govorimo o dualnom obrazovanju, da vidimo koga ćemo to dualno obrazovati. Srbija je zemlja koja se prazni. Srbija jeste zemlja koja u ovom trenutku ekonomski napreduje, ali je Srbija zemlja koja još malo i biće zbir malih i većih staračkih domova. Dualno obrazovanje je znanje koje je primenjivo. Znanje koje nije primenjivo je za nas poljoprivrednike kao oranje bez setve. To je znanje koje nije primenjivo, nema rezultata. Dakle, imamo more ljudi koji žele da budu upravljači. Ali, čime će oni upravljati ako nema proizvođača? Dualno obrazovanje je veoma bitno za investicije. Možda je upravo dualno obrazovanje to što će opredeliti investitora da dođe u ovu zemlju. A investicije donose tehnološki razvoj, investicije donose ekonomski razvoj, investicije unapređuju i nauku i tehnologiju. Bez investicija nema ekonomskog napretka. Danas kada Dragan Đilas priča o nekoj oluji koja će nas pogoditi, zaboravlja da je on bio cunami. Taj cunami je počistio ne samo privredu, već i školski sistem koji je bio nakaradan i koji je proizvodio diplome za ništa. Dakle, proizvodio je znanja bez primenjivog znanja. Taj cunami, Demokratska stranka i stranke koje su nastale ispod te žute kvočke, je glavni razlog zbog čega je ova zemlja nazadovala u ekonomskom smislu. Postoji uragan i Dragan Đilas kad priča o nekoj oluji koja će navodno nas zahvatiti, treba da zna da smo mi preživeli taj uragan koji ima jednu pijavicu. Ta žuta pijavica je bio Dragan Đilas. Dakle, on je isisao onih 619 miliona evra iz ekonomskog sistema ove zemlje, on je isisao i 400 hiljada radnih mesta i ostavio, navodno, školovane kadrove koji su bez primenjivog znanja neupotrebljivi. Zbog takvih kadrova neće nijedna investicija doći u ovu zemlju. Dame i gospodo narodni poslanici, treba da znamo da ja navijam uvek za rad. Dakle, da se dohodak između kapitala i rada vremenom preusmeri prema radu. Ali u trenutku kada nema investicija, nemamo šta ni da delimo. Cilj je privući investicije. Danas u globalizaciji, kad su carinske stope niske ili su pale u celom svetu, sredstva za rad se vrlo lako sele. Možda je to nekom smešno, ali, očas posla mogu da odu odavde u Vijetnam, Indoneziju, u afričke zemlje, gde se radi za jedan dolar na sat. Ta njihova radna snaga verovatno nije dualno obrazovana, ali je jeftina. Zato govorim da dualno obrazovanje može da bude ono što će opredeliti investitora da investira u ovu zemlju, znajući da imamo sposobne, vredne i obrazovane ljude, čije znanje nije samo papir i diploma, već je to znanje stečeno u nekim pogonima i fabrikama, tako da vrlo lako mogu da dobiju radnika koga će ceniti, a nadam se, uskoro, i dobro platiti. Onog trenutka kada ova zemlja nakupi dovoljno investicija, onda sindikati treba da stupe na scenu i onda treba taj njihov rad da dobije daleko veću cenu nego što u ovom trenutku ima. Znači, ja verujem da naši ljudi pod istim uslovima mogu da budu dovoljno kvalitetni i kvalitetniji radnici nego u Nemačkoj, što su u samoj Nemačkoj i pokazali. Ukoliko steknu priliku da u svojoj zemlji steknu znanje i da ga primene, ja verujem da će biti efikasniji, i u privredi, a bogami i u poljoprivredi. Verujem da naši agronomi i seljaci sa podsticajima koje isporučuje EU i zajednička evropska poljoprivredna politika mogu da daju daleko bolji rezultat nego što u ovom trenutku mogu zato što subvencije ne obogaćuje samo poljoprivrednike. Subvencije su, pre svega, dobre za preradu da bude sigurna da će biti snabdevena sirovinama i da će to biti povoljna cena, jer dotacijama i subvencijama omogućujemo prerađivačima da proizvedu jeftiniji i kvalitetniji proizvod. Naši agronomi, naši veterinari, naši poljoprivrednici koji u svakom slučaju imaju više znanja nego stručne spreme su spremni za razvijenu i modernu Srbiju. Postoji određeni broj ljudi koji ne vide Srbiju kao naprednu i ekonomski razvijenu zemlju, koji bi voleli da se ona vrati nekoliko godina unazad i da, sem napretka opšteg društva, to bude njihov individualni napredak, da onih 690 miliona evra koje je ta uraganska žuta pijavica isisala u džepove Dragana Đilasa i njegovog saveza lopuža i prevaranata, da se to vreme obnovi. Na nama je i na biračima koji podržavaju ovu našu politiku, ne samo u političkom smislu, već i u ekonomskom, da sprečimo da taj cunami i da taj žuti uragan i da ta žuta pijavica ponovo stupi na scenu. Zato ja pozivam birače da sve one koji bojkotuju ovu Narodnu skupštinu oni bojkotuju, jer nisu vredni njihovog poverenja. Hvala.
Hvala, gospodine Rističeviću. Pošto niko ne traži reč, zaključujem zajednički načelni pretres o predlozima zakona iz tačaka 1. i 2. dnevnog reda. Zahvaljujem svim narodnim poslanicima na današnjem radu, naravno, ministru Šarčeviću i njegovim saradnicima. Vidimo se sutra. Nastavljamo sa radom u 10.00 časova. Hvala još jednom.