Tere päevast, lugupeetud Riigikogu! Tere päevast, austatud peaminister ja ministrid! Alustame infotundi. Palun teeme kohaloleku kontrolli! Kohalolijaks registreerus 40 Riigikogu liiget, puudub 61. Tänases infotunnis osalevad järgmised valitsusliikmed: peaminister Andrus Ansip, kultuuriminister Rein Lang ja põllumajandusminister Helir-Valdor Seeder.
Alustame küsimuste esitamist. Palun, kolleeg Kadri Simson, küsimus peaminister Andrus Ansipile!
Aitäh! Lugupeetud peaminister! Eestis on mitmeid riigiettevõtteid, kes täidavad neile pandud riiklikke ülesandeid või teenivad vaikselt dividenditulu. Aga Eesti Energia selliste riigiettevõtete nimistusse ei kuulu. See on ettevõte, mis peaks olema avatud ja viisaka suhtlusstiili poolest eeskujuks kõigile, aga Eesti Energia juhtkond on jõudnud juba selleni, et kommunikatsioonimeeskonna vahendusel on viimase aasta jooksul kolme Riigikogu liiget nimetatud kas valetajaks või valeväidete esitajaks. See ei ole kindlasti kohane riigiettevõttele ja tema suhtlusstiilile. Kuidas teie suhtute Eesti Energia väljaütlemistesse ja strateegiasse, et parim kaitse on rünnata kõiki, kelle arvamus ei ühti Eesti Energia juhtkonna äristrateegiaga?
Aitäh! Suhtlusstiili osas olen ma teiega sama meelt. Selline suhtlusstiil, kus kritiseerijaid rünnatakse, ei ole kindlasti kohane ühelegi juhile, see ei ole kohane ka riigile kuuluva äriühingu juhtidele. Küll aga valmistab mulle muret saladuste lekkimine. Ka tehnoloogiliste sõlmede fotod võivad äriettevõtte puhul kujutada endast ärisaladust. Lekkimine on kindlasti taunitav. Selles osas on äriühingu juhtide kriitika igati õigustatud.
Palun, kolleeg Kadri Simson, esimene täpsustav küsimus!
Aitäh! Lugupeetud peaminister! Ma saan aru, et etteheide äriinfo lekkimise pärast on mõeldud Eesti Energia nõukogu liikmetele, kellele said kättesaadavaks andmed, mis hiljem ajalehes avaldati. Samas pean mina Riigikogu liikmena normaalseks, et kui Riigikogu liige või Riigikogu komisjon, praegusel juhul majanduskomisjon, palub Eesti Energia juhtidelt infot, siis seda ka antakse. Kuidas te suhtute sellesse, et kui majanduskomisjon 29. jaanuaril Eesti Energia juhtidega kohtus, siis lubati komisjonile anda lisainfot küsimuste kohta, millele komisjoni istungil vastata ei osatud, aga võttis üle kahe kuu, enne kui sellele taotlusele kuidagigi reageeriti? Kas see on teie meelest normaalne ja kas majanduskomisjoni peaks suhtuma nii, et selle liikmeid tuleb infost eemale hoida?
Aitäh! Lubadustest mittekinnipidamine ei ole kindlasti normaalne ega aktsepteeritav. Küsimus pole isegi selles, kas tegemist on Riigikogu liikmega, kellel on tavakodanikust märksa rohkem õigusi saada riigile kuuluvalt äriühingult informatsiooni, vaid on üldinimlikult mõistetav, et kui lubadused on antud, siis tuleb neist kinni pidada. Kui kahe kuu jooksul ei suudeta esitada või ei vaevuta esitama informatsiooni, mida lubati kohe esitada, siis ei ole see kindlasti vastuvõetav. Veel kord ütlen, et kui arupärija on Riigikogu liige, siis on sellel päringul märksa suurem kaal kui tavakodaniku päringul. Lubadus oleks tulnud täita kohe.
Palun, kolleeg Kadri Simson, teine täpsustav küsimus!
Aitäh! Lugupeetud peaminister! Mul ei ole tõepoolest soovi seada teid Eesti Energia kommunikatsioonimeeskonna sihtmärgiks, aga ma küsin teie arvamust. Kuidas te suhtute sellesse, et Eesti Energia rahastab oma riskiinvesteeringuid selle arvel, et hoitakse tagasi põhikohustuste täitmisega seotud investeeringuid, näiteks investeeringuid jaotusvõrkudesse? Kas te näete siin probleemi?
Aitäh! See väide oli spekulatiivne. Ma ei saa kuidagi kinnitada väidet, et riskiinvesteeringuid rahastatakse nende vahenditega, mille abil võiks teha investeeringuid näiteks hoopis jaotusvõrkudesse. Minule teadaolevalt on neid investeeringuid, mida teie ilmselt nimetate riskiinvesteeringuteks, st välisprojekte, rahastatud tulust, mis on laekunud õli või ka elektri Eestist väljapoole müümisest. Jordaania projekti puhul võib nüüd isegi küsida, kes keda rahastab. Mulle teadaolevalt on Eesti Energia osa oma osalusest Jordaania ühisettevõttes võõrandanud ja võõrandamisel saadud tulu ületab märgatavalt projekti tehtud investeeringuid. Ma võin summadega küll pisut eksida, Eesti Energia kommunikatsioonimeeskond ilmselt siis täpsustab, aga minu meelest oli Jordaaniasse tehtud investeeringute summa seitse miljonit eurot ja osaluse müügist laekus 16 miljonit eurot. Seega, Jordaania projekt võiks olla praeguse seisuga plussis, vähemalt mulle teadaolevate andmete põhjal otsustades. Sel juhul ei saa kuidagi öelda, et seda rahastatakse näiteks jaotusvõrkude arvel.
Nüüd saab esitada kohapeal registreeritud küsimusi. Palun, kolleeg Lembit Kaljuvee!
Aitäh, proua juhataja! Hea peaminister! Te ütlesite eelmisel või üle-eelmisel korral infotunnis, et Eesti Energia teie valitsemisajal kindlasti börsile ei lähe. Eelmisel nädalal aga arvas teie erakonnakaaslane, majanduskomisjoni esimees, et Eesti Energiat võiks tükeldama hakata, see võiks olla kõne all. Mis te valitsuse või erakonna juhina sellest arvate? Kas valitsuses või erakonnas on arutlusel olnud, et see teema oleks praegu asjakohane? Ma pean silmas Eesti Energia tükeldamist.
Aitäh! Arutelud on kindlasti asjakohased. Aga minu arvamus ilmselt ühtib teie arvamusega, et praegu börsile viimiseks kõige parem aeg ei ole. Võtame näiteks õlitööstuse ja määramatuse, mis sellega seotud on. Enefit 140 tehnoloogiat kasutav õlitööstus saavutas täisvõimsuse paarikümne aasta jooksul, pigem isegi kolmekümne aasta jooksul. Tehnoloogiat on pidevalt täiustatud ja alles nüüd võib öelda, et tehas töötab maksimaalvõimsusega. Enefit 280 tehnoloogiat kasutav esimene tehas ei ole praeguseks tootma hakanud. Mingi õli on kätte saadud, aga on teatud tehnoloogilised sõlmed, mis tuleb ümber projekteerida, kuhu tuleb uut sisseseadet soetada. Need ei ole väga olulised ja keerukad sõlmed, jutt käib näiteks tigutransportööridest, kus temperatuurierinevused on väga suured ja seetõttu tekivad pinged. Pingeid ei osatud projekteerimisel ilmselt väga täpselt ette näha. Need tehnoloogilised probleemid on kindlasti kõrvaldatavad ja ükskord hakkab see tehas muidugi tootma. Minna börsile siis, kui ei ole teada, kui palju tehas kasumit või kahjumit toodab, ei ole ilmselt mõistlik. Saadav hind sisaldaks ilmselt väga suuri riske, järelikult oleks madal. Selle tõttu ei ole praegu ega ka aasta või kahe pärast börsileminekuks hea aeg.
Nüüd kaks viimast kohapeal registreeritud küsimust. Palun, kolleeg Tarmo Tamm!
Aitäh, proua juhataja! Lugupeetud peaminister! Hiljaaegu võisime lugeda ühest Eesti Energia järjekordsest äpardunud investeeringust. Ma räägin Painkülasse ehitatud koostootmisjaamast, kus pidi toodetama soojust, elektrit ja ka külma. Nüüd on selgunud, et see jaam sinna ei sobi, kuigi 43 miljonit eurot on ära kulutatud. Kuidas te kommenteerite Eesti Energia sellist investeeringut?
Tagantjärele tarku on alati hästi palju, aga selle investeeringu puhul on ilmselt küllalt palju ka neid, kes olid ette targad ega näinud mitte mingisugust põhjendust selle investeeringu tegemiseks. Minu silmis ei olnud see investeering põhjendatud ka siis, kui see investeeringuotsus langetati, ja pelgalt seetõttu, et otsus puudutas ühte Eesti Energia nõukogu liiget. Selles olukorras ei oleks tohtinud Eesti Energia sellist riskantset investeeringut üldse kaalumiselegi võtta. Aga niipalju, nagu me kõik teame, on tehtud investeering, mille suurus on üle nelja miljoni euro, kasutu, Weroli uus omanik seda investeeringut ei vaja. Missuguse miinusega Eesti Energia sellest projektist lõpuks väljub, selgub hiljem. Minu arvates ei ole mitte kuidagimoodi põhjendatud maksta kõigest sellest hoolimata Rein Kilgi omanduses olnud Werolile selle vana kuuri eest üheksa miljonit eurot või mis see summa iganes oli, aga mina ei ole äriühingu nõukogu liige ega äriühingu juht. Minu meelest võiksid ka raha eraldajad hakata ükskord investeerimises väga tõsiselt kahtlema selle alusel, kes on nende investeeringute taga. Aga mulle tundub, et me saame siin ainult hoogu juurde. Võtame kas või EAS-i, ühe inimese, kes enne juhtis panka ja andis Rein Kilgile 100 miljonit krooni laenu, mida nüüd pankrotiga ähvardades kohtu kaudu tagasi nõutakse. Jah, enne kui investeeringuotsuseid langetatakse, tuleks vaadata inimeste tausta.
Viimane kohapeal registreeritud küsimus, kolleeg Rannar Vassiljev.
Aitäh! Eesti Energia aktsiakapitali laiendati eelmisel aastal 150 miljoni euro võrra, selle aasta eelarves on selleks ette nähtud veel 200 miljonit. Samas, riigi eelarvestrateegia raha broneerimist aktsiakapitali laiendamiseks rohkem ette ei näe. Eesti Energia juhatuse liige on öelnud, et börsiplaanide luhtumise korral on valitsus lubanud Eesti Energiale 400–500 miljonit eurot. Mida täpselt valitsus on lubanud ja kust on tal tekkinud mandaat selle lubaduse andmiseks, kui näiteks riigi eelarvestrateegia neid summasid ette ei näe?
Aitäh! Möödunud aasta investeering aktsiakapitali oli vajalik selleks, et ehitada Auverre uus keevkihtplokk. See aktsiakapitali laiendamine oli igati põhjendatud. Käesolevaks aastaks oli riigieelarves ette nähtud küll 200 miljonit eurot Eesti Energia aktsiakapitali laiendamiseks, kuid kuna osa investeerimisvajadusi on praeguseks ära langenud, siis sel aastal sellist aktsiakapitali laienemist vaja ei lähe. Mille tõttu need investeerimisvajadused on ära langenud, see on auväärt Riigikogu liikmetele ilmselt teada. Esiteks, ei ole mõtet rääkida teisest õlitehasest enne, kui esimene ei ole käivitunud. Kui esimese käivitamine võtab kavandatust rohkem aega – praegu on käivitamine viibinud juba poole aasta jagu ja täisvõimsuse saavutamine võib võtta kavandatust märksa rohkem aega –, siis ei ole mõistlik alustada kohe teise tehase ehitamist, eriti kui ei ole teada, kuidas see tehnoloogia meie põlevkivile täpselt sobib. Teiseks, meil ei ole ilmselt tarvidust investeerida tuumaenergeetikasse, sest Leedu rahvas on Visaginase projektile ei öelnud, järelikult langevad ka need investeerimisvajadused ära. Nii et sel aastal riigi lisainvesteeringuid Eesti Energia aktsiakapitali laiendamisse minu hinnangul ette näha ei ole. Ka Auvere teise ploki kohta seisab otsuste langetamine alles ees. Järelikult ei saa ka neid investeeringuid praegu otsustada.
Suur tänu, härra peaminister! Lõpetan selle küsimuse käsitlemise.
Järgmine küsimus on kolleeg Valeri Korbilt kultuuriminister Rein Langile. Palun!
Aitäh! Lugupeetud härra minister! Sellel aastal lõpeb teine riiklik integratsiooniprogramm, millega alustati 2008. aastal. Mäletame, et enne seda, aastal 2007, oli lõppenud esimene programm. Miks ma sellest räägin? See tähendab, et 2013. aastani need programmid eksisteerisid, nende taga oli suur töö ja suur raha. Kuidas te kommenteerite nende programmide täitmise tulemusi?
Aitäh! Selle teise programmi elluviimist saab hinnata siis, kui see programm on lõplikult täidetud ehk peale tänavuse aasta lõppu. Kindlasti on selles programmis ka teatud osi, mis ei ole täidetud. Tulebki analüüsida, miks asjad nii läksid, et mitte kõikides valdkondades ei ole eesmärkideni jõutud. Võib-olla olid need eesmärgipüstitused omal ajal liiga sinisilmsed või üldse põhjendamatud. Et vältida selliste vigade kordumist, üritame järgmist arengukava teha nii laiapõhjaliselt, kui üldse vähegi võimalik on. Praegu on käimas arengukava koostamise teine etapp. Meil on olemas ka oma veebileht www.integratsioon.ee, mida päevas vaatab keskmiselt 50 inimest. See on üsna hea tulemus. Selle arengukava koostamisse on peale kolmanda sektori organisatsioonide kaasatud ka kohalikud omavalitsused. Nagu ma siit Riigikogu kõnetoolistki olen mitu korda öelnud, eriliselt huvitab meid muidugi Ida-Virumaa omavalitsuste kaasamine, mida me oleme üritanud ka teha. Minu teada sõidab juhtrühm veel sel nädalal Ida-Virumaale sealsete organisatsioonidega kohtuma. Loodame, et sellest arengukavast, mis on ju üsna laiaulatuslik ja näeb ette ka suuri kulutusi Eesti riigile, on rohkem kasu ja seatavad eesmärgid on sihipärased, selged ja teostatavad.
Palun, kolleeg Valeri Korb, esimene täpsustav küsimus!
Aitäh! Lugupeetud minister! Teie ministeerium pakkus valitsusele uue riikliku integratsiooni ehk konsolideerimise programmi kuni 2020. aastani, kus on eraldi toodud üks peatükk, mis on seotud Ida-Virumaa arenguga. Selle eest tuleb ministeeriumi kiita. Aga kas Ida-Virumaale, kus muu Eestiga võrreldes on suured keele- ja kultuurierinevused, on tulevikuprogrammis määratud passiivne roll või võib rääkida võrdõiguslikust partnerlusest?
Aitäh! Arengukava koostamisel töötab terve Ida-Virumaa teemadega tegelev töögrupp. See töögrupp moodustati veebruaris ja selle esimesed töötulemused on kättesaadavad ka veebilehel. Seda töögruppi juhib Rivo Noorkõiv, kes on aktiivselt integratsioonitegevusse lülitunud. Ma loodan, et need tulemused on üsna head. Kui te küsite, kas Ida-Virumaa inimesi võetakse kui partnereid, siis vastus on kindlasti jaatav.
Palun, kolleeg Valeri Korb, teine täpsustav küsimus!
Aitäh! Lugupeetud härra minister! Veel kord sellest tulevasest integratsiooniprogrammist. Muidugi on see riiklik programm, ma saan sellest aru, aga missugune roll selle täitmisel on teistel organisatsioonidel, näiteks mittetulundusühingutel ja omavalitsusliitudel? Te rääkisite ainult kohalikest omavalitsustest. Mittetulundusühingud on teinud ettepanekuid moodustada Ida-Virumaa integratsioonifond, mis võiks olla mittetulundusühingute, kohalike omavalitsuste või maavalitsuse kasutuses.
Aitäh! Praegu ongi õige aeg neid ettepanekuid teha. Käib arengukava koostamise teine etapp. Ma vaatan tähtsa paberi pealt, et jaanuaris tutvustati uue arengukava koostamisega kaasnevaid tegevusi Riigikogu fraktsioonidele ja 23. aprillil on juhtrühmal kavas uuesti Riigikogu fraktsioonidega kohtuda. Nii et juhul, kui mingid ettepanekud on arvestamata jäänud või kui neid ei ole täielikult arvestatud, on mõistlik need seal uuesti lauale panna. Ega ma rohkem midagi ei oskagi selle küsimuse kohta öelda. Me teeme seda kõike nii läbipaistval moel, kui vähegi võimalik on.
Nüüd saab esitada kohapeal registreeritud küsimusi. Palun, kolleeg Yana Toom!
Aitäh, proua eesistuja! Austatud minister! Me tõepoolest kohtusime selle töörühmaga ja see oli väga huvitav kohtumine. Aga seal ei saanud vastust küsimusele, millega on mõõdetav integratsiooni edu ja millal saaks need lõimumiskavad lõpetada. Äkki teie oskate vastata. Millega me mõõdame seda, kas see tegevus oli edukas või ei olnud? Kui ma küsisin seda Kultuuriministeeriumi inimeste käest, siis sain vastuse, et see tegevus on lõputu ja siin ei ole mingisugune mõõtmine võimalik.
Aitäh! See lõhnab nüüd suure filosoofilise debati järele selle üle, mida tähendab sõna "integratsioon" ja millal seda tegevust Eestis enam vaja ei ole. Ma arvan, et Kultuuriministeeriumi esindajatel oli selles mõttes õigus, et ega Eesti elanikkond ei jää ju täiesti homogeenseks, siia leiavad ikka tee ka teiste rahvuste esindajad, kas siis alaliselt või ajutiselt, ja nad kohtavad siin igal juhul integratsiooniraskusi. Riigi püha kohus on nende inimeste murede ja probleemidega kindlasti tegelda. Selleks selliseid integratsioonikavu tehaksegi. Loomulikult on Eesti natuke erandlikus seisus, kuna meie ajaloos on olnud teatud ajajärk, mis tõi siia hulgaliselt majanduspõgenikke koos perekondadega, kelle probleemid on üsna suured. Ka küsimusele, millal lõpuks saavad nende probleemid lahendatud, jään ma praegu vastuse võlgu. Igal juhul tänaseks päevaks need täies mahus lahendatud ei ole. Kultuuriline ja keeleline integreerumine kestab edasi.
Palun, kolleeg Paul-Eerik Rummo!
Aitäh! Te jõudsite natukene juba ka minu küsimusele vastata, aga mitte täielikult. Minu kogemus integratsiooniprogrammide koostamisel ja elluviimisel on olnud selline, et suurem jagu nende programmide sisulisest ja rahalisest mahust on läinud nõukogudeaegsete immigrantide ja nende järeltulijate kahe või kolme põlvkonna järeleaitamisele Eesti ühiskonda integreerumisel. Samas võib rääkida siiski järjest suuremast uuest immigratsioonist Eestisse, aga integratsiooniprogrammide rõhuasetus on siiamaani olnud väga tugevalt varasema immigrantide voolu kasuks. Uusimmigrantide adapteerimist toimub võib-olla vähem, kui seda vaja oleks. Kas uus, koostatav programm muudab neid proportsioone homsele päevale vastavamaks?
Aitäh väga hea küsimuse eest! Arengukava tehakse praegu ka selle arvestusega, et see hõlmaks inimesi, kes Eestis elades kasutavad peamiselt näiteks inglise keelt. Ka veebileht on inglise keeles kättesaadav. Ma ütlesin, et päevas vaatab seda veebilehte circa 50 inimest, mis teeb 1500–2000 vaatamist kuus. Veebilehe ingliskeelset versiooni vaatab 8% ehk natuke alla kümnendiku kõigist vaatajatest. See näitab veel kord, et teravik hakkab ainult vene keelt kõnelevatelt inimestelt kõrvale minema.
Suur tänu, härra minister! Lõpetan selle küsimuse käsitlemise.
Järgmine küsimus on kolleeg Ester Tuiksoolt Helir-Valdor Seederile. Palun!
Tänan väga, proua juhataja! Austatud põllumajandusminister! Neli aastat tagasi otsustasite ühendada taimetoodangu inspektsiooni, piirkondlikud maaparandusbürood ning maaparanduse ehitusjärelevalve- ja ekspertiisibüroo ühiseks Põllumajandusametiks. Te tellisite enne liitumist igasuguseid uuringuid. Fontese eelmise aasta uuring aga näitab, et kõigi riigiettevõtete töötajate palgauuringu kohaselt olid Põllumajandusameti inimeste palgad tagantpoolt kolmandad ehk ühed väiksemad. Enne kui te asute järgmisi asutusi liitma, kas te analüüsite, kuidas on tegelikult kulgenud Põllumajandusameti ühendamine, kas sektori rahulolu on selle ühendamise tulemusel suurenenud, kui palju on riik sellest ühendamisest võitnud ja kui palju on kasvanud töötasu?
Aitäh küsimuse eest! Lühike vastus on kindlasti see, et see asutuste liitmine, mille me läbi viisime ja mille tulemusena moodustus Põllumajandusamet, on ennast igati õigustanud nii nende inimeste arvates, kes seda asutust on juhtinud, kui ka valdava osa sealsete töötajate arvates. Kõige tähtsam on see, milline on põllumajandussektori enda hinnang, ja sektori arvates oli see liitmine kindlasti õige. Iseseisvate killustatud asutuste liitmine Põllumajandusametiks ja ühtseks struktuuriks on ennast õigustanud. Ma pean silmas eriti omaaegseid maaparandusbüroosid, kus tekkisid ka juriidilised probleemid nende staatuse küsimuses. Neid oli vaja reorganiseerida. Mis puudutab töötasu, siis töötasu on probleem, ma arvan, kogu avalikus sektoris. Põllumajandusministeeriumi valitsemisalas on ka mitmeid teisi asutusi, kus töötasu võiks olla kõrgem ja peakski seda olema, aga see sõltub riigi üldistest võimalustest. Tõepoolest, meie valitsemisala ametite seas on Põllumajandusametis kõige madalam keskmine palk. Sellega me loomulikult tegeleme. Praegu ma küll ei julge teile peast palgavõrdlust esitada. Neli või viis aastat tagasi, kärpe-eelarvete ajal, kärbiti kõigi meie allasutuste töötajate palgafondi, see puudutas ka Põllumajandusametit. Eelmisel aastal saime hakata palku taastama, nüüd ongi neid mõnevõrra taastatud. Ma küll ei oska teile tuua hetkel võrdlust aastate kaupa, aga te saate selle tagantjärele, me saadame selle teile kirjalikult.
Palun, kolleeg Ester Tuiksoo, esimene täpsustav küsimus!
Tänan, proua juhataja! Austatud minister! Idee võib ju iseenesest hea olla, aga sisuliselt on seal ametis siiski küllaldaselt probleeme, kas või näiteks maaparandusega. Te küll rõhutate alati investeeringute suurust, tegelik olukord on aga hoopis teine. Riigil on kohustus korras hoida 5437 kilomeetrit ühiseesvoole, aga eelmisel aastal hooldati ja sellel aastal hooldatakse vaid 6% sellest. Rahaeraldised on ääretult väiksed. Ees seisab 2014. aasta eelarve koostamine. Mitu protsenti olete kavandanud suurendada maaparandusobjektide korrastamiseks ettenähtud summasid? Loomulikult on teine küsimus see, kui palju selle ameti inimeste töötasu teie arvates võiks tõusta.
Aitäh! Kõigepealt maaparandusest. Jah, tegemist on valdkonnaga, mis on olnud kindlasti alafinantseeritud. Maa on oluline ressurss, põllumajandustootmises kõige olulisem ressurss üldse. Praegu me hooldame riigi eesvoole riigieelarveliste vahenditega, erasektor saab kasutada ka Euroopa Liidu abivahendeid investeeringumeetme kaudu. Sellel perioodil ei ole kahjuks võimalik riigi eesvoolude hooldamist Euroopa Liidu rahast rahastada. Meil on koostamisel uus maaelu arengukava aastateks 2014–2020. Selle eelnõusse oleme kirjutanud, et ka riigi eesvoolud võiksid tulevikus olla abikõlblikud ja saada Euroopa Liidu abiraha. Kui see tõepoolest nii jääb, kui valitsus selle heaks kiidab ja ka Euroopa Komisjon seda aktsepteerib, sel juhul, ma arvan, on riigil võimalik eesvoolude rahastamist suurendada ja olukorda parandada. Aga kahjuks praeguses maaelu arengukavas, mille koostaja olite ministrina teie, sellist võimalust ette nähtud ei olnud. Seetõttu meil praegu seda võimalust ka ei ole.
Palun, kolleeg Ester Tuiksoo, teine täpsustav küsimus!
Tänan, proua juhataja! Muie on üleliigne. Maaparandusbüroosid rahastati siis, kui mina minister olin, väga hästi. Aga minu kolmas küsimus on järgmine. Te olete planeerinud alates 1. juulist 2013 ühendada Jõgeva Sordiaretuse Instituudi ja Eesti Maaviljeluse Instituudi. Mis on sellise ühendamise eesmärk ja kui palju te olete planeerinud suurendada ühendatud teadusasutuse eelarvet? Kas ühendamisega töökohti kaotatakse või luuakse juurde? Kas tõesti tekib kahe vaese liitmisel teie arvates üks rikas?
Aitäh! Ma tahan eelmise vastuse jätkuks teha kõigepealt ühe täpsustuse. Kui me vaatame nii erasektoris olevaid vahendeid kui ka riigi hooldada olevatesse eesvooludesse suunatud vahendeid, siis näeme, et investeeringud maaparandusse on sel perioodil oluliselt suurenenud, seda tänu Euroopa Liidu rahalistele vahenditele tervikuna. Aga nüüd Eesti Maaviljeluse Instituudi ja Jõgeva Sordiaretuse Instituudi liitmisest. Julgen öelda, et seda on arutatud neli-viis aastat. Me oleme tellinud mitmeid uuringuid. Haridusministeerium on teinud kaks evalveerimist, viimane sihtevalveerimine oli 2012. aastal. Need uuringud ja evalveerimised on andnud meile selge veendumuse, et nende kahe asutuse potentsiaal ja ressursid on mõistlik ühendada. Me ei räägi ühe asutuse kaotamisest, vaid ressursside ja potentsiaali ühendamisest. See võimaldab paremini teha väliskoostööd, kasutada materiaalseid vahendeid ja võimalusi ning vältida dubleerimist. Eesmärk ei ole mitte nende asutuste arvel riigieelarve raha kokku hoida, vaid me tahame vahendeid paremini ära kasutada ja luua inimestele paremad töötingimused. Me oleme asutuste ühendamise tulemusena ette näinud palgatõusu. Te olete täna palkadest rääkinud ja selle kohta küsinud. Tõepoolest on avaliku sektori üks suuremaid probleeme see, kuidas hoida töötajaid motiveerituna. Palk on siin väga oluline. Me oleme asutuste ühendamisega seoses planeerinud ka palgakasvu. See on planeeritud juba sellesse aastasse. Ma loodan väga, et asutuste ühendamine toimub selle aasta jooksul.
Nüüd tulevad kohapeal registreeritud küsimused. Palun, kolleeg Lembit Kaljuvee!
Aitäh, proua esimees! Hea minister! Kas sellise nimetusega asutust nagu Põllumajandusministeerium on Eestis üldse vaja? Me teame ju, et põllumajandus annab ainult 3% meie SKT-st, aga on teisi tööstusharusid, mis annavad mitu korda rohkem. Põllumajandus annab 3% SKT-st, seal on hõivatud 2% inimestest, aga sel on oma ministeerium. Võib-olla peaks selle ministeeriumi nimetama näiteks maaelu või maamajanduse ministeeriumiks? Muidu tunnevad teised sektorid ennast puudutatuna. Näiteks annab ehitusmaterjalide sektor 7% SKT-st, transiit ja transport aga veel rohkem.
Aitäh! Kindlasti ei saa asja käsitleda nii lihtsustatult, et me vaatame protsenti SKT-st ja arvestame siis, kas üks või teine ministeerium on vajalik. Mõtleme näiteks keskkonnakaitsele ja sellele, kui palju see SKT-d loob. Kas meil sellist ministeeriumi oleks üldse vaja? Nii primitiivset lähenemist ühe riigi ülesehitamisel kindlasti kasutada ei saa. Põllumajandusministeeriumi tähendus ja tähtsus on iga päev tunnetatav. Ma usun, et te olete hommikul einestanud, te näete väga hea välja. Põllumajandusvaldkond on strateegiline valdkond toidutootmise seisukohalt, mis muutub järjest olulisemaks ja tähtsamaks. See, kas riigis on põllumajandusministeerium või põllumajandus- ja metsandusministeerium, kas näiteks ka maa-amet on sinna juurde liidetud, kas muu maaelu ja regionaalpoliitikaga tegeldakse põllumajandusministeeriumis või mõnes teises struktuuriüksuses, on Euroopa Liidu riikides erinevalt otsustatud, aga valdavas osas Euroopa Liidu liikmesriikides on põllumajandusministeerium olemas. Mina ei tea praegu ühtegi riiki, kus seda ministeeriumi ei oleks, kuigi nimetus võib olla erinev. Mõnel pool on põllumajandusega liidetud metsandus, maaküsimused, regionaalpoliitika, tarbijakaitse, aga see on siiski eraldi põllumajandusministeerium. Ma arvan, et strateegilisest seisukohast lähtuvalt, eriti nii kaua, kuni Euroopa Liidus on ühine põllumajanduspoliitika, mis on täiesti omaette maailm ja kus kasutatakse väga palju raha, on sellise iseseisva ministeeriumi olemasolu vajalik ka Eesti Vabariigis. Funktsioonide üle võib muidugi arutada. Ka meil on olnud oma ettepanekuid, kuidas võiks funktsioonide jaotust ministeeriumide vahel muuta. Võib-olla tulevikus need muutused ka toimuvad.
Palun, kolleeg Tiit Tammsaar!
Tänan, proua juhataja! Hea minister! Ka mina olen seda meelt, et Põllumajandusministeerium oli, on ja jääb. Aga küsimus on Eesti Maaviljeluse Instituudi ja Jõgeva Sordiaretuse Instituudi liitmise kohta. Peab väikese veaparanduse tegema: maaviljeluse instituudi üleviimist arutati juba 2003. aastal, sellest on kümme aastat möödunud. Aga miks ikkagi Jõgevale? 2003. aastal me arutasime, et äkki võiks selle viia Kuusikule, kus on 200 hektarit riigimaad ja ilus maja, mis oli siis peaaegu valmis jne. Miks ikkagi Jõgevale?
Aitäh ja suur tänu ka täpsustuse eest! Kui seda on juba kümme aastat arutatud, siis kindlasti on ka minister Tuiksoo teadlik nendest aruteludest, mis toimusid enne minu aega. Mina ei ole nii kaua ametis olnudki. See arutelu on olnud pikk ja põhjalik. On otsustatud, et selle asutuse juriidiline aadress on Jõgeval. Füüsiliselt ei ole võimalik üleöö ega ka ühe aasta jooksul ühte asutust Jõgevale üle kolida. See ei ole ka meie eesmärk. Kaugemas perspektiivis on mõistlik, et asutus hakkab toimima ühes kohas, ja me arvame, et see koht võiks olla tõepoolest Jõgeva. Suurem osa sellest ühendatud asutusest asub Jõgeval, seal on suurem tootmismaht, ka põllud ja üldse maaressursid on seal olemas. See on seetõttu kindlasti põhjendatud otsus. Samas tegutseb see ühendatud asutus ka edaspidi üle Eesti Vabariigi, tema katsepõllud ja katsepunktid jäävad tegelikult paiknema üle riigi. Kindlasti jääb midagi alles Sakku ja Kuusikule, tehakse ka katseid tootjate juures üle Eesti. Ühendamine ei tähenda, nagu koonduks tegevus tervikuna ühte kohta. Me peame mitmes kohas, erineva geograafilise asendi ja erineva mullastikuga piirkondades teadustööd jätkama. Füüsiliselt ei saa me selle asutuse tööd kunagi ainult ühte punkti koondada. Mis puutub EVIKA-sse ja teistesse struktuuriüksustesse, mis on välja arendatud ja toimivad, siis need kindlasti tegutsevad oma endises asupaigas nii kaua edasi, kui see on mõistlik. Ühendatud asutuse juhtkond otsustab, millal on sujuv üleviimine kõige otstarbekam ja mõistlikum.
Palun viimane kohapeal registreeritud küsimus, kolleeg Kajar Lember!
Aitäh! Minu küsimus haakub küsimuse peateemaga: kas ministeeriumil on plaanis ümber korraldada ministeeriumi suhe Tori hobusekasvatuse n-ö majades ja maadel toimuvasse?
Me oleksime juba ammu tahtnud neid suhteid ümber korraldada. Me oleme päris mitmeid aastaid läbirääkimisi pidanud, aga meid seob leping, mis on sõlmitud enam kui 20 aastaks, pikaajaline leping 1990. aastate lõpust, mis kehtib veel pikalt tulevikus. See leping ei ole väga õnnestunud kummagi osapoole jaoks. Seal on väga palju ebaselgust ja reguleerimata küsimusi, see puudutab varalisi kohustusi ja õigusi ning investeeringuid. Reguleerimata on, mis saab tehtud parandustest lepingu lõppemise korral, kuidas neid arvestatakse. See on läbinisti ebaõnnestunud leping. See tehti omas ajas ja ruumis, aga tänaseks on õigusruum muutunud. Kui tol ajal ei olnud ohustatud tõugu looma pidamise toetust ja selline leping oli vajalik, varad anti üle tingimusel, et teatud tõugu hobuseid säilitatakse, siis nüüd lahendatakse see probleem ohustatud tõugu looma pidamise toetuse abil. Tori tõugu hobuseid on väljaspool Tori palju rohkem kui Toris. Nii et riigi huvid ja kogu olukord on muutunud. Me oleme pidanud rentnikuga läbirääkimisi, et rendileping ümber teha, aga ei ole kokkulepet saavutanud. Me jätkame läbirääkimisi. Rentnik on meile osa rendist võlgu, me oleme pöördunud ka kohtusse. Võib-olla tuleb lahendus kohtu kaudu, kuid me püüame seda muidugi läbirääkimiste käigus vältida. Aga kui see ei õnnestu, eks siis lõplikult otsustab kohus, mis saab. Kuid me oleme huvitatud nende suhete ümberkorraldamisest.
Suur tänu, härra minister! Lõpetan selle küsimuse käsitlemise.
Viimane küsimus on kolleeg Kajar Lemberilt peaminister Andrus Ansipile. Palun!
Aitäh! Hea peaminister! Usun, et te pingsalt ja huviga jälgisite rahvakogu protsessi ning ka arutelupäeval toimunut. Soovingi lihtsalt teada, mis te sellest arvate.
Jälgisin ma seda küll, aga kui pingsalt, see on iseküsimus. Arutelupäeval ma suusatasin, aga hiljem vaatasin, mida arutati ja otsustati. Iseenesest on selline viis, selleks et välja selgitada avalik arvamus, mulle sümpaatne. Ma usun, et mitte ainult Reformierakond, vaid ka teised erakonnad on sellist viisi kasutanud, et selgitada, milline on rahva toetus erinevatele ideedele. Vähemalt Reformierakond on seda meetodit kasutanud juba vähemalt kaheksa aastat. See on see aeg, mille kohta mina oskan seda öelda. Me oleme inimesi kokku kogunud ja katsetanud sellises rahvakogus selgitada, kui palju erinevaid ideid toetatakse või neid hukka mõistetakse. Kui palju inimesi on koos, siis võib arvata, et esitatakse nii mõnigi toekas mõte, millele on antud edaspidi realiseeruda. Ma loodan, et need ettepanekud, mis Vabariigi President eile Riigikogule üle andis, pälvivad Riigikogus tõepoolest tõsist tähelepanu.
Hea kolleeg Kajar Lember, esimene täpsustav küsimus.
Aitäh! Ma jätkan teie vastuse põhjal. Kas te oskate äkki välja tuua mõne rahvakogus toetuse saanud idee, mille kiire rakendamine oleks Eestile vajalik ja kasulik?
Iseenesest ei olnud ju rahvakogus arutelu all olnud ideedes midagi sellist, mida poleks varem arutatud, mille kohta võiks tõepoolest öelda, et see on midagi täiesti uut ja kunagi varem pole keegi selle peale tulnud. Arutluse all olnud ideed on ühiskonnas ka varem käsitlust leidnud. Mõne idee aktuaalsus on aja jooksul kasvanud, mõne aktuaalsus aga kahanenud. Raske on välja tuua seda kõige olulisemat. Ilmselt pretendeerib kõige olulisema teema nimetusele rahva kaasamine. Ma tean, et Reformierakonnas on märgukirjade teemaga väga tõsiselt tegelnud Andrei Korobeinik. Ma usun, et see suund, kaasata otsustamise eri etappidel otsustusprotsessi rohkem avalikkust, on demokraatias ainumõeldav.
Palun, kolleeg Kajar Lember, teine täpsustav küsimus!
Aitäh! Üks palju ettepanekuid ja arutelu tekitanud teema oli rahvakogus ikkagi erakondade rahastamine. Eksperdid on oluliseks pidanud seda, mis sai ka rahvakogus toetuse, et valimiskuludele tuleks seada ülempiir või reklaamile konkreetsed mahupiirangud. Kas on lootust, et valitsusjuht seda ettepanekut toetab?
Ilmselt juhtub see ilma selletagi, et valitsusjuht selle kohta oma arvamust avaldaks. Küllap tulevad reklaamiettevõtetel, aga ka ajalehtedel, televisioonil ja raadiol raskemad ajad, sest ilmselt kehtestatakse reklaamipiirangud valimisreklaamile ning karmid lisapiirangud alkoholi- ja tubakareklaamile. Kõik see tähendab teatud meediaväljaannetele saamata jäänud tulusid. Aga kui avalik arvamus on selline, et reklaam on kurjast, küllap siis seadusandja, austatud Riigikogu, peab selle arvamusega rehkendama ja seda kurja pisut kärpima. Võib läheneda ka teistmoodi: reklaam on osa iga kodaniku, iga isiku eneseväljendusõigusest, see on osa sõnavabadusest. Ilmselt on õigus mõlemal, nii nendel, kes väidavad, et liigne reklaam on kurjast, kui ka nendel, kes arvavad, et reklaami liigne keelamine on kurjast. Kus on õige tasakaal, see on Riigikogu otsustada. Kindlasti ei ole õigus nendel, kes arvavad, et poliitiline reklaam on üleüldse kurjast. Me teame ka lähinaabrusest näiteid, kuidas näiteks raadios poliitreklaami piiramine on toonud kaasa selle, et paljudel inimestel ei ole enne valimisi olnud selgeid erakondlikke eelistusi. Neid erakondlikke eelistusi ei ole tekkinud ka valimiste ajal ja loomulikult ei ole inimesed ka pärast valimisi suutnud samastuda nende institutsioonidega, keda valitud parlament on mehitanud. Sellega seletatakse nii mõnegi Euroopa Liidu liikmesriigi inimeste väga vähest usaldust oma riigi institutsioonide vastu.
Palun, kohapeal registreeritud küsimus, kolleeg Marianne Mikko!
Suur tänu! Rahvakogu paljude ettepanekute hulgas oli ka ettepanek rakendada valimisnimekirjades tõmblukuprintsiipi, mis tähendab, et mehed ja naised paiknevad nimekirjas vaheldumisi. See annab valijatele parema ülevaate, keda Riigikogusse valida. Kuidas teile kui parteijuhile see mõte meeldib ja kas te oma erakonnas kavatsete seda rakendada, teades, et teie naiskogu juht kirjutas sellele Eesti Ettevõtlike Naiste Assotsiatsiooni väljakäidud mõttele alla?
Aitäh! Minu teada ei olnud see idee nende 15 hulgas, mis rahvakogu toetuse pälvisid, aga see ometi ei sega teid seda ideed siin Riigikogus tuliselt propageerimast ja veenmast oma kaaslasi, et teie õiglane idee saaks seadusesse kirjutatud. Mina ise olen vastu kvootide rakendamisele ja limiteerimisele väliste tunnuste alusel. Ma hindan märksa kõrgemalt demokraatlikku otsustusmehhanismi, kus otsustajad saavad lähtuda oma veendumusest, kas kandidaat sobib kõnealusesse ametisse, ja ei pea lähtuma vanuselistest, soolistest ega muudest kvootidest.
Palun, kolleeg Indrek Saar!
Aitäh! Lugupeetud peaminister! Te mõtisklesite sellel teemal, kas reklaam on kurjast või mitte. Ma siiski arvan, et need inimesed, kes rahvakogusse kokku tulid, ei mõtisklenud, kas reklaam üleüldse on kurjast, vaid pigem väljendasid oma arvamust. Seal hääletati selle üle, kas raha mõju poliitikale võiks olla väiksem ja valimistulemuste seos kulutatud raha hulgaga nõrgem. Olles olnud ise nende teemaseminaride juures, arvan ma, et see oli selle arutelu sisu. Ma usun, et ka 6. aprillil põhjendati seda niimoodi. Kas te olete nõus, et raha mõju poliitikale võiks olla väiksem? Kas võiks vähendada painet, et erakonnad peavad iga hinna eest võimalikult palju raha kokku tassima selle jaoks, et edukat valimiskampaaniat läbi viia? Mis te arvate, mida siis selleks ikkagi teha saaks?
Aitäh! Ma ei arva, et Eestis oleks raha mõju poliitikale kuidagi ebaloomulikult suur. Ma olen sellest kõnepuldist korduvalt viidanud Fareed Zakaria minu meelest väga põhjalikule teosele "Vabaduse tulevik", mis Jüri Adamsi tõlkes on ka eesti keeles kättesaadav. Selles teoses on põhjalikult käsitletud raha mõju poliitika kujundamisele. Meie ja ma usun, et ka selle saali arvates, vähemalt nende inimeste arvates, kes Fareed Zakariat pole lugenud, on üllatav väide see, et California näite põhjal oli raha mõju otsedemokraatias kolm korda suurem, kui see oli samal aastal kõikidesse esinduskogudesse kandideerinute valimiskampaaniate puhul kokku. See on delikaatne teema. Siin ei saa olla lihtsustatud lähenemist, et keelame näiteks ära valimisreklaami, siis raha mõju kaob, me ei kasuta esindusdemokraatia võimalusi, kasutame hoopis otsedemokraatia võimalusi, siis raha mõjuvõim väheneb. Need väited on väga primitiivsed ja lihtsustatud. Teaduslik kirjandus kinnitab pigem vastupidist: otsedemokraatias on raha võim märksa suurem. Ma ei võta väita, et Ameerikas on demokraatiat kuidagimoodi vähem seetõttu, et seal on valimiskampaaniad massiivsed ja hästi rahastatud. Ameerika Ühendriikides mõjutab valimisi teatavasti ka see, kui palju üks või teine kandidaat on suutnud raha kokku koguda. Polegi oluline, milleks ta seda kulutab, juba rahasumma iseenesest annab valimiskampaanias teatud eelise.
Palun, kolleeg Karel Rüütli!
Aitäh! Kogu rahvakogu protsessi juhtisid eksperdid, kes olid sellesse töösse kaasatud. Kuidas te peaministrina hindate nende ekspertide taset ja pädevust ning seda sisu, mis nad kogu sellele protsessile andsid?
Eks te saate isegi aru, et küsimus ei olnud kohane. No mis hindaja mina nüüd olen? Kui ma peaksin andma hinnangu Marju Lauristinile, siis kuna mul mingisugune ilmavaade ja elukogemus on olemas, küllap ma annaksin talle ühesuguse hinnangu. Kui ma peaksin andma hinnangu Silver Meikarile, siis te teate mu hinnangut. No mis ekspert tema nüüd siis oli! Aga ma pigem loobuksin hinnangu andmisest.
Suur tänu, härra peaminister! Lõpetan selle küsimuse käsitlemise.
Meil on natuke aega. Kas keegi soovib veel küsimust esitada? Palun, kolleeg Lembit Kaljuvee! Öelge, palun, kellele te soovite küsimuse esitada!
Härra peaministrile.
Hästi. Palun, härra peaminister!
Aitäh, proua esimees! Hea peaminister! Mul on hea meel, et te eelmisel nädalal kohtusite meie suure naabri peaministriga. On öeldud, et kokkusaamine toimus sõbralikus õhkkonnas. Mind on Venemaa puhul huvitanud majandusküsimused, nii Nord Stream kui ka transiidiküsimused. Kas nendel teemadel ka juttu oli?
Kahepoolsel kohtumisel Nord Streami teemat ei käsitletud, küll aga esines Nord Streami esindaja konverentsil. Diskussiooni sel teemal ei olnud. Transiidiküsimused on seotud piiriületuse lihtsuse või keerukusega. Selles kontekstis võime ilmselt öelda, et me käsitlesime ka seda teemat, ehkki mitte otseselt. Me käsitlesime kahe riigi kaubavahetuse teemat. Kaubavahetus on kahe riigi vahel kiiresti kasvanud, mahud on suurenenud, aga piiriületusega on endiselt probleeme. Nende probleemidega tuleb tegelda ja lahendusi otsida. Ma loodan, et sellest kahepoolsest kohtumisest oli selles mõttes kasu. Kaubaveomahud on küllalt suured ja arvestatavad. Eesti eksport Venemaale on viimase kümne aasta jooksul märkimisväärselt kasvanud, möödunud aastal oli Venemaa osatähtsus koguekspordis 12%. Ma ei arva, et see osatähtsus peaks väga kiiresti suurenema, aga hoolimata sellest, kas see protsent on 2,4, nagu see oli aastal 2000, või 12, nagu see oli möödunud aastal, mitte ükski veos ei peaks lihtsalt ebaefektiivselt kas ööpäeva või isegi nädala piiriületust ootama. See on probleem, millele tuleb lahendus leida.
Palun, kolleeg Rannar Vassiljev!
Aitäh! Hea peaminister! Eesti Energia aktsiakapitali teema on lai ja avar. Kaks minutit vastamist möödus märkamatult, nii et päris vastuseni te ei jõudnudki. Ma pakun teile veel kaks minutit, et te saaksite vastata küsimusele, kas vastab tõele Eesti Energia juhatuse liikme väide, mis ilmus ajakirjanduses, et börsiplaanide luhtumise korral on Vabariigi Valitsus lubanud Eesti Energiale 400–500 miljonit eurot.
Aitäh! Kõigepealt peab olema hea äriidee. Kui on hea äriidee, kui idee realiseerimine tõotab kasumit, küllap siis teie seadusandjana otsustate ka seda ideed rahastada. Nii see on olnud. Me laiendasime möödunud aastal Eesti Energia aktsiakapitali 150 miljoni euro võrra. Ma üldse ei välista, et nii võiks ka tulevikus olla. Aga kõige alus on hea äriidee olemasolu. Praegu, nagu ma ütlesin, ei kasutata isegi seda raha, mis on käesoleval aastal riigieelarves aktsiakapitali laiendamiseks ette nähtud. Põhjus on just nimelt selles, et ühegi äriidee realiseerumine pole jõudnud sellesse staadiumisse, kus selline aktsiakapitali laiendamine oleks põhjendatud.
Head kolleegid, infotunni aeg on läbi saamas. Suur tänu küsimuste esitamise eest! Suur tänu valitsusliikmetele küsimustele vastamise eest! Infotund on lõppenud.
Tere päevast, lugupeetud Riigikogu! Alustame Riigikogu täiskogu V istungjärgu kümnenda töönädala kolmapäevast istungit. Head kolleegid, nüüd on võimalus anda üle eelnõusid ja arupärimisi. Kolleeg Yana Toom.
Proua eesistuja! Head kolleegid! Keskerakonna fraktsiooni nimel on mul au anda üle riikliku matusetoetuse seaduse muutmise seaduse eelnõu. Miks me selle eelnõu esitame? Ma ei hakka siin pikalt kordama neid argumente, mis kõlasid siin saalis, kui me arutasime riikliku matusetoetuse seaduse eelnõu, millega me tahtsime taas luua Eesti elanikele võimaluse saada matusetoetust, kui nad on katnud omaste matmise kulusid. Kui me seda eelnõu arutasime ja koalitsioon selle siin saalis maha hääletas, kõlas arutelude käigus mitu korda argument, et matusetoetus võiks olla vajaduspõhine. Me arutasime seda oktoobri alguses. Sellest on pool aastat möödunud, koalitsioonist ei ole eelnõu tulnud. Seetõttu anname selle eelnõu taas üle. Me loodame, et seekord me arutelu käigus siiski anname Eesti inimestele võimaluse saada matusetoetust, nagu see oli aastal 2009. Tuletan teile meelde, et see toetus võeti ära 2009. aasta suvel, poole aasta pealt. See oli paljudele inimestele pauk ja tänaseni kütab see teema kirgi nii ühiskonnas kui ka meedias. Ma loodan, et seekord läbib see eelnõu kõik etapid ja me siiski võtame selle seadusena vastu.
Aitäh! Olen juhatuse nimel vastu võtnud ühe seaduseelnõu. Kui see seaduseelnõu vastab Riigikogu kodu- ja töökorra seadusele, siis otsustab juhatus selle menetlusse võtmise kolme tööpäeva jooksul. Nüüd teated. Riigikogu juhatus on võtnud menetlusse järgmised eelnõud ja määranud neile juhtivkomisjonid. Esiteks, Vabariigi Valitsuse s.a 8. aprillil algatatud Euroopa Meteoroloogiasatelliitide Kasutamise Organisatsiooni asutamise konventsiooni ja selle muutmise protokolli ratifitseerimise seaduse eelnõu, mille juhtivkomisjon on keskkonnakomisjon. Teiseks, Vabariigi Valitsuse s.a 8. aprillil algatatud Euroopa Meteoroloogiasatelliitide Kasutamise Organisatsiooni eesõiguste ja puutumatuse protokolli ratifitseerimise seaduse eelnõu, mille juhtivkomisjon on keskkonnakomisjon. Kolmandaks, Vabariigi Valitsuse s.a 8. aprillil algatatud karistusregistri seaduse muutmise seaduse eelnõu, mille juhtivkomisjon on õiguskomisjon. Neljandaks, Vabariigi Valitsuse s.a 8. aprillil algatatud maksukorralduse seaduse ja teiste seaduste muutmise seaduse eelnõu, mille juhtivkomisjon on rahanduskomisjon. Riigikogu juhatus on muutnud oma s.a 8. aprilli otsust nr 62 "Euroopa Komisjoni küsimustike "Konsultatsioonidokument riigiabi kohta põllumajandus- ja metsandussektoris" ning "Vähese tähtsusega abimäärus" menetlusse võtmine" ning määranud Vabariigi Valitsuse seisukohtade ja küsimustike kohta arvamust andma rahanduskomisjoni asemel majanduskomisjoni. Palun teeme nüüd kohaloleku kontrolli! Kohalolijaks registreerus 87 Riigikogu liiget, puudub 14.
Alustame tööd tänase päevakorra punktidega. Esimene punkt on Vabariigi Valitsuse algatatud kohanimeseaduse ja kinnistusraamatuseaduse muutmise seaduse eelnõu kolmas lugemine. Kas fraktsioonide volitatud esindajad soovivad läbirääkimisi pidada? Läbirääkimisi ei avata, me võime minna lõpphääletuse juurde. Head kolleegid, panen lõpphääletusele Vabariigi Valitsuse algatatud kohanimeseaduse ja kinnistusraamatuseaduse muutmise seaduse eelnõu 362. Palun hääletada! Poolt hääletas 81 Riigikogu liiget, vastuolijaid ega erapooletuid ei olnud. Eelnõu on seadusena vastu võetud.
Algab Vabariigi Valitsuse algatatud tervishoiuteenuste korraldamise seaduse muutmise ja sellega seonduvalt teiste seaduste ... Head kolleegid, ma ei kuule isegi oma häält! Palun vaikust! Algab Vabariigi Valitsuse algatatud tervishoiuteenuste korraldamise seaduse muutmise ja sellega seonduvalt teiste seaduste muutmise seaduse eelnõu esimene lugemine. Ma palun ettekandeks kõnepulti sotsiaalminister Taavi Rõivase!
Austatud juhataja! Lugupeetud Riigikogu liikmed! Eelnõuga muudetakse tervishoiuteenuste korraldamise seadust, selleks et täpsustada iseseisvalt osutada lubatud õendusabiteenuste regulatsiooni ja sätestada eraldi õendushaigla regulatsioon. Muudatuse tulemusena asendatakse mõiste "hooldusravi" mõistega "iseseisev statsionaarne õendusabi" ja mõiste "hooldushaigla" asendatakse mõistega "õendushaigla". Mõistete muutmine tagab parema selguse ehk asutuse sisu on asutuse nimega paremini kooskõlas. Muudatus loob selguse selles, et õendushaiglas tegutsevad ja juhivad protsessi õed, arst on konsultandi rollis. Praegu on päris palju olnud eksitavaid arvamusi ja isegi pahameelt, sest eeldatakse, et hooldushaiglateenust osutavad arstid, aga siis avastatakse, et tegelikult teevad seda õed. Tegelikult just nii ongi õige. Sageli oodatakse vana nimega hooldushaiglalt ja uue nimega õendushaiglalt ka aktiivravi, mida seal ju teadupärast ei ole osutatud ega osutata ka tulevikus. Teine oluline muudatus on see, et võimaldatakse ka hooldekodudel, sõltumata omandivormist, hakata iseseisva ambulatoorse õendusabi raames osutama koduõendusteenust. Siiani on olnud sellel omandipiirangud, mis me eelnõuga ära kaotame. Lisaks tuuakse seaduse tasemele ambulatoorse eriarstiabi alaliigiks oleva päevaravi mõiste. Päevaravi on ambulatoorne tervishoiuteenus, mille osutamise käigus on vaja inimese seisundit lühiajaliselt jälgida, mille järel lahkub inimene tervishoiuteenuse osutaja juurest samal päeval. See tähendab, et päevaraviteenust vajav isik viibib teenuse osutaja juures jälgimisel alla ööpäeva, kuid vajab pikemat jälgimist, kui seda võimaldab ambulatoorne eriarsti vastuvõtt. Eelnõu üks eesmärke on laiendada õdede pädevust. Üks konkreetne, väga delikaatne, aga väga oluline osa sellest on võimaldada õel iseseisvalt tuvastada õendusabiteenuste osutamise käigus surnud isiku surma fakti. Hetkel õdedel seda õigust ei ole. Muudatus on tingitud sellest, et nii statsionaarse õendusabiteenuse kui ka koduõendusteenuse põhitegevus on õendustoimingud ning õendusprotsesse, nagu varemgi öeldud, juhib õde iseseisvalt. Surma põhjuse tuvastab ja arstliku surmateatise väljastab ka edaspidi isiku perearst või raviarst, kuna see eeldab arstlikku pädevust. Olgu etteruttavalt öeldud ja parlamendi täiskogu informeeritud, et me soovime eelnõu kohta esitada ka ühe täienduse. Me tahame laiendada arsti lähtetoetuse maksmise regulatsiooni. See peaks kaasa aitama lähtetoetuse eesmärgi senisest paremale täitmisele. Muudatusega soovime pikendada aega pärast residentuuri lõpetamist, mille jooksul saab toetust taotleda, samuti soovime vähendada nõutavat töökoormust, muuta eriarstiabi erialade loetelu ning nõudeid haiglaliikide ja piirkondade suhtes. Me esitame selle kohta sotsiaalkomisjoni täpsema kirjelduse muudatusettepanekute esitamise tähtaja jooksul. Eelnõu taustaks olgu veel öeldud niipalju, et need põhimõtted, mis eelnõus on kajastatud, on kirjas tervishoiu hea tahte leppe ühes punktis, kus nähakse ette õdede iseseisva pädevuse suurendamist. Eelnõul on väga laialdane tervishoiuvaldkonna toetus. Nii õdede kutseühing kui ka teised tervishoiutöötajad toetavad eelnõu. Üldine arvamus on, et kuigi võib jääda mulje, et suuresti on tegemist vormilise muudatusega, siis see vormiline muudatus on tegelikus elus väga oluline. Seetõttu palun teil seda eelnõu toetada! Aitäh!
Aitäh, austatud minister! Head ametikaaslased, kas teil on küsimusi? On. Viktor Vassiljev, palun!
Aitäh, hea juhataja! Hea minister! Suuremates hooldekodudes vajab kuni 85% klientidest pidevalt tervishoiuteenust, enamasti õendusabi. See ongi põhjus, miks hooldekodudele antakse võimalus taotleda õendusabi osutamise tegevusluba. On ka öeldud, et tegevusloa olemasolu ei taga haigekassa rahastamist. Kui hooldekodu saab selle tegevusloa, siis kes seda teenust rahastab? Kuidas see probleem lahendatakse? Enamasti ei vaja need kliendid tervishoiuteenust mitte üks kord, vaid kuni elu lõpuni, kes kolm kuud ja kes kümme aastat, nii nagu jumal annab. Kuidas lahendatakse rahastamisprobleem?
Aitäh! Hooldekoduteenuse rahastamine on kindlasti laiem teema. Hooldekodu ei hakata selle muudatuse tulemusena rahastama samamoodi nagu õendushaiglat. Küll aga on oluline teada, et nii mõneski hooldekodus on juba praegu ametis õeharidusega isikud, kes sisuliselt osutavad õendusteenuseid, aga on mitu probleemi, mis on lahendamata seoses sellega, et nad ei saa ametlikult just nimelt õena selles asutuses tegutseda. Üks probleem on kindlasti see, et õe osutatavate teenuste puhul on reeglid ja ravijuhtumite dokumenteerimine palju täpsemalt sätestatud kui lihtsalt õeharidusega inimese osutatava abi puhul (või kuidas seda parajasti hooldekodus nimetatakse). Teine küsimus on õdede staaž ja selle võimalik katkemine. Kuigi nad töötavad de facto õena, aga de iure ei võimaldata neil õendusteenust osutada. See ei pea tähendama ilmtingimata rahastamise muudatusi. Väga mitmel pool on see oluline leevendus. Ma julgen öelda, et see aitab ka tegelikku olukorda seadustada, inimesed ei pea peitust mängima ning õed saavad otse ja väärikalt ka hooldekodudes õendusteenust osutada.
Rein Randver, palun!
Aitäh, lugupeetud juhataja! Austatud minister! Teatavasti on praegu kõne all ka haiglavõrgu arengukava teema. Seal on ette nähtud mitmesugused etapid, ülesanded ja tähtajad. Kas see eelnõu on ka ettevalmistus haiglavõrgu arengukava rakendamiseks? Kas see eelnõu on üks selle aluseid või teemasid?
Aitäh! Õendusabi osutavad ka mitmed haiglavõrgu arengukava haiglad, aga õendusabi osutatakse palju laiemas tervishoiuteenuste pakkujate ringis. Võtame Põlva maakonna. Põlvas osutatakse õendusabi nii Põlva Haiglas, mis on haiglavõrgu haigla, kui ka Räpinas. Räpina Haigla teadupärast aktiivravi sellises ulatuses ei paku ja Räpinas ei ole tegemist haiglavõrgu haiglaga. See muudatus ei ole kuidagi seotud haiglavõrgu arengukava võimalike muudatustega. Aga ma soovin haiglavõrgu arengukava muudatuste kohta siin saalis öelda järgmist. On hästi lihtne tekitada eksiarvamusi ja hirme, justkui haiglavõrgu arengukava muudatused sulgeksid kuskil mingeid osakondi või muudaksid midagi väga põhimõttelist. Nii see ei ole. Haiglavõrgu arengukava eesmärk on panna riiklikult paika eri tasemega haiglate miinimumstandardid, sätestada, millised erialad peavad haiglas olema esindatud ambulatoorses vastuvõtus ja millised erialad peavad töötama ööpäev läbi. Kui see miinimumprogramm on täidetud, siis on riigil võimalus anda konkreetsele haiglale vastava järgu, kas kohaliku või üldhaigla tegevuslitsents. Samas ei keela haiglavõrgu arengukava haiglatel teenuseid laiemalt osutada. Kui selleks on kohapeal olemas nõudlus ja arstid, siis ei välista see teenuste osutamist ka laiemalt. Seetõttu julgen öelda, et hirm, et seoses haiglavõrgu arengukava muudatustega võiks keegi hakata ühes või teises maakonnakeskuse haiglas osakondi riiklikult sulgema, on kindlasti põhjendamatu. Ma olen seda korduvalt ka siit puldist kinnitanud. Ma tean, et nii mõnigi rahvasaadik on neid hirme kohalikus poliitikas ära kasutanud, aga sellist tegevust ma kindlasti heaks ei kiida, sest sellel on tegelikkusega väga vähe seost. See, milliseid teenuseid kohapeal osutatakse, sõltub eeskätt kohalikest inimestest ja kohalikest haiglajuhtidest, kõige rohkem sellest, millise eriala arste on haiglal võimalik palgata. Riigi ülesanne on sätestada kindel miinimumprogramm, teatud tase, millest vähem teenuseid olla ei tohi. Me oleme seda nüüd tegemas. Meie huvi on tagada kõikides maakonnakeskuste haiglates paljude eriarstide vastuvõtt vähemasti ambulatoorsel tasemel, tagada vastuvõtt ka statsionaaris, samuti erakorraline meditsiiniline abi ööpäev läbi. Sellised teemad on tekitanud emotsioone rohkemgi, kui asi väärt on. Ka mina olen lugenud artikleid, kus räägitakse, et paljudes maakondades lõpetatakse sünnitusabi andmine. Sageli nimetatakse seejuures kolme maakonda, kus sünnitusosakonda ei ole juba aastaid olnud. Sünnitusosakondade sulgemine ülejäänud maakondades ei ole kindlasti haiglavõrgu arengukava taseme otsus, vaid see on kohalike haiglate ja kohalike kogukondade otsus.
Urve Tiidus, palun!
Aitäh, lugupeetud istungi juhataja! Lugupeetud minister! Meditsiiniõe eriala on tööturul üpris nõutud, nii Põhjamaades kui ka Eestis. Kuidas see seadus mõjutab meie tööturu olukorda? Kas õdesid jätkub, kas neil on piisavalt ettevalmistust ja kui kõvaks läheb konkurents nende pärast?
Aitäh! Nõudlus isikute järele, kellel on õe kutse, on Eestis väga suur ja see jääb selliseks ka edaspidi. Nii see eelnõu, mille eesmärk on õe kutse prestiiži tõsta, kui ka mitmed teised otsused, mis tervishoiuvaldkonnas on kas tehtud või tegemisel, kinnitavad seda. Meil on vaja tegelda sellega, et õeks õppijate arv vastaks nõudlusele selle erialaga inimeste järele. Lisaks sellele, et erinevatel ametikohtadel on vaja õe kutsega inimesi ja et on olemas ka välisriikide, ütleme, tõmme, peame arvestama, et õed liiguvad arstidest märksa rohkem tervishoiusektorist välja. See teeb kõige rohkem muret. Õdede pealekasvu tagamine ja õe kutse prestiiži tõstmine on Sotsiaalministeeriumile ja kogu Eesti tervishoiule kindlasti väga oluline. Õdede kutseliidud, mis muuseas on Eesti kõige suuremad ja tõenäoliselt kõige mõjukamad ametiühinguorganisatsioonid, väga toetavad selle eelnõu sisu. Nad hindavad seda selliselt, et õdede prestiiž selle eelnõu tulemusena tõuseb. Aga see on vaid üks samm, neid samme me oleme veel kavandamas. Me kaalume praegu väga tõsiselt ka seda, et õdede iseseisvat kutsepädevust teatud nüanssides laiendada. Kui me selleni jõuame, siis küllap saab seda sotsiaalkomisjonis juba detailsemalt arutada.
Tarmo Tamm, palun!
Aitäh, härra juhataja! Lugupeetud minister! Hiljuti arupärimisele vastates ja ka täna te ütlesite, et teie ministriks oleku ajal maakonnahaiglates ühtegi osakonda ei suleta. Ometi näeb haiglate arengukava midagi muud ette. Minu teada finantseerib haigekassa neid haiglaid just arengukavast lähtuvalt. Kas teie ministrina ei peaks lähtuma arengukavast? Kui te ei lähtu, mille jaoks siis arengukava üldse vaja on?
Aitäh! Tundub, et te olete kuskilt midagi kuulnud, aga ühtegi dokumenti te näinud ega lugenud kohe kindlasti ei ole. Me räägime täna erialaseltside ettepanekust haiglavõrgu arengukava kohta, mida ei ole veel olemas, mida ei ole mitte kuskil kinnitatud, mis on tööversiooni tööversioon. Seda esiteks. Teiseks ei ole ma kunagi öelnud ega saa ka lõpuni välistada, et minu ministriks oleku ajal mitte üheski haiglas mitte ühtegi osakonda ei suleta, sest see on haigla iseseisev otsus. Meil on haiglate omanikud valdavalt omavalitsused ja ministril ei ole võimalik kätt ette panna, kui kohapeal selline otsus tehakse. Küll aga olen ma öelnud ja ütlen ka praegu, et mina ei kavatse teha seda otsust, et minna ühes või teises haiglas mõnda osakonda riiklikult sulgema. See puudutab täpselt samamoodi Põlva Haiglat, kust teie küsimus kindlasti ajendatud on. Ei ole suur saladus, et Põlva Haiglas on sündide arv väike. See on paljude ekspertide suur mure. Samas, kuniks on tagatud piisava arvu günekoloogide, kirurgide ja anestesioloogide olemasolu ja Põlva Haigla suudab osutada kvaliteetset sünnitusabi, sõltumata sellest, kas seal sünnib 300, 400 või 500 last aastas, siis mina ministrina ei soovi teha otsust, et hakata osakonda riiklikult sulgema. Haiglavõrgu arengukava, mille töödokumendist te ilmselt olete lehest lugenud, aga mida te tõenäoliselt paberil lugenud ei ole, on tegelikult hoopis teistsugune dokument. See paneb paika miinimumi, mis peab kindlasti ühes maakonnakeskuse haiglas olema, näiteks üldhaiglas või kohalikus haiglas. Kui haigla vastab nendele miinimumtingimustele, seal on olemas need, need ja need erialad, siis võib ta taotleda selle või teise järgu haigla staatust. Haiglavõrgu arengukava eelnõu ei näe ette osakondade vägivaldset sulgemist ega ütle, et, jumala pärast, mitte mingil juhul selles või teises maakonnakeskuse haiglas seda või teist teenust osutada ei tohi. Sellist asja seal kirjas ei ole. Aga seda, millisena haiglavõrgu arengukava lõpuks välja kujuneb, millisena me arengukava vastu võtame, kas ja kuidas me seda teeme, kas me teeme selle ministri tasemel dokumendina, kas me soovime seda valitsuse tasandil kinnitada, seda näitab aeg. Igal juhul on kõik kohapealsed hirmutamised, kus kasutatakse argumendina haiglavõrgu arengukava, põhjendamatud. Ma kordan oma soovitust, mis on ka Põlva lehe esiküljel ära trükitud, haiglavõrgu arengukava eelnõu hirmutamiseks mitte kasutada, sest midagi sellist, mida selle dokumendi eelnõule omistatakse, seal küll kirjas ei ole.
Viktor Vassiljev, palun!
Aitäh, härra juhataja! Hea minister! Vastates minu küsimusele õendusteenuse rahastamise kohta hooldekodudes, te ütlesite, et siin ei ole probleemi, sest inimesed, kes osutavad õendusteenust, on niikuinii hooldekodu palgal ja see tuleb lihtsalt seadustada, mis tähendab seda, et siiamaani on nad osutanud tervishoiuteenust tegevusloata ja seadustamata. Teate, meie, asjaga tegelevad inimesed, oleme seda teadnud, aga me oleme sellest vaikinud, kaitstes patsiente ja õdesid. Nüüd te ütlesite Riigikogu saalis välja, et tervishoiuteenust osutatakse sageli tegevusloata, mis on kriminaalkuritegu. Miks te seda siin ütlesite? Mis me hakkame nüüd peale selle teadmisega, mis on ka stenografeeritud? Peaks vist ütlema aitäh, aga ei ütle!
Aitäh! Te olete väga osav, omistades mulle asju, mida ma kindlasti öelnud ei ole. Mis puutub sellesse, et mitmes hooldekodus töötavad õeharidusega isikud ka praegu, siis ma küll ei usu, et selles mingit saladust saab olla. Küll aga ei saa nad osutada tervishoiuteenust ja küllap ka ei osuta, sest selleks, nagu te õigesti ütlesite, neil võimalused puuduvad. Samas ei tähenda see, et uus seadus ei võiks muuta õeharidusega isikute ja nende inimeste, kes võiksid hooldekodudes tervishoiuteenust korrektselt osutada, olukorda paremaks. Mina arvan küll, et muudab. Ma arvan, et regulatsiooni täpsustamine kaotab õrna piiri seaduslikkuse ja halli tsooni vahel. Ma ei usu, et keegi seadust rikub, pigem ma arvan, et nendesamade inimeste ja asutuste kindlustunde suurendamiseks oleks kohane seadus täpsemaks teha ja panna täpselt paika, et nad võivad teha seda, milleks nende haridus neile volitused andnud on. Meil ei ole mõtet seda riiklikult taunida ega kriminaalkuriteoks nimetada.
Tarmo Tamm, palun!
Aitäh! Lugupeetud minister! Ma küsin täpsustuseks: juhul kui see haiglavõrgu arengukava teoks saab, kas te välistate, et sinna ei tule sisse selliseid piiranguid, mis välistavad näiteks Põlvas, Võrus ja Valgas sünnitus- ja kirurgiaosakonna edaspidise töö?
Teie küsimuse sisust on üsna keeruline aru saada ja veel keerulisem on aru saada selle küsimuse seosest täna arutelu all oleva eelnõuga. Küll aga ütlen ma seda, et minu isiklik eelistus haiglavõrgu osas on see, et ei tuleks mitte kramplikult vaadata, milliseid osakondi või erialasid kuskil sulgeda, vaid tuleks vaadata, kuidas saaks teha rohkem koostööd kõrgema järgu haiglatega, kuidas koos kõrgema järgu haiglaga tagada, et igas maakonnakeskuses oleks patsiendile tagatud turvaline ja kvaliteetne tervishoiuteenus ning haiglas oleksid tagatud vähemalt kindlas miinimummahus need arstiabi liigid, mida inimene peab saama kodu lähedal. Nende hulka kuulub kindlasti erakorraline meditsiiniline abi. Piirkondades, mis on Tallinnast ja Tartust ja üldse suurematest keskustest väga kaugel, näiteks Hiiu- ja Saaremaal, peab miinimumprogrammis riigi nõudena olema ka sünnitusabi. Kaldun arvama, et samasugune miinimumnõue võiks kehtida mitte ainult maakonna suuruse põhjal, mida erialaseltsid on lähtekohana pakkunud, vaid tuleks arvestada maakonna kõige kaugema nurga kaugust lähimast sünnitusabi osutavast haiglast. Seetõttu peaks näiteks Võrus sünnitusosakond minu hinnangul kohe kindlasti jätkama. Aga see ei ole kahjuks minu otsus, selle otsuse saavad teha haigla pidajad, haigla omanikud. Ma tean, et Võrus tehakse väga tõsiselt tööd selle nimel, et erialade nimekirja endisena hoida ja teenuste kapatsiteeti vaat et isegi laiendada. Nad kaaluvad selleks väga tõsiselt strateegilist koostööd ja lausa võrgustumist Tartu Ülikooli Kliinikumiga. Minu arvates peaks Eesti tervishoid just selles suunas liikuma. Kui me näeme Lõuna-Eesti Haigla ees lehvimas Tartu Ülikooli Kliinikumi lippu, siis me patsientidena teame, et see tähendab, et Tartu Ülikooli Kliinikum on võtnud vastutuse selles hoones osutatavate eriarstiabiteenuste eest. See on minule kui patsiendile väga tugev argument, sest Tartu Ülikooli Kliinikumi kaubamärk on Eesti tervishoiu absoluutne tipp. Kui ma oleksin noor arst ja kaaluksin tööleminekut üldhaiglasse, siis minule oleks kindlasti mõjuv argument, kui see üldhaigla oleks võrgustunud suurema organisatsiooniga, ta oleks osa ühest suurest ja väga auväärse kaubamärgiga organisatsioonist. Siis oleks minu kui noore arsti tööperspektiiv selles kohas märksa kindlam. Seetõttu julgen ma kohalikele poliitikutele ja haiglajuhtidele soovitada (ma olen seda nii mõneski kohas juba teinud) sellisele koostööle mõtlemist, selle kavandamist, selle väga tõsiselt läbikaalumist, kas ja mida oleks nii kohalikel inimestel patsientidena kui ka kohalikul haiglal, näiteks tööandja prestiiži mõttes, nendest sammudest võita. Mina usun, et nendest sammudest oleks väga palju võita. Kui me saavutaksime selle, et igas maakonnakeskuses vastutaks teenuse kvaliteedi eest kõrgema järgu haigla, siis on see minu arvates kindlam garantii nii patsiendile kui ka arstile.
Maret Maripuu, palun!
Aitäh! Hea minister! Kui seadus jõustub, siis see annab erihooldekodudele ja üldhooldekodudele võimaluse taotleda koduõendusteenuse osutamise tegevusluba. See kindlasti survestab haigekassas raha jagamist. Kas praegu, kui igal pool tehakse eelarvestrateegiaid, on haigekassas arutatud, et 2014. aastaks on koduõendusele ja statsionaarsele õendusabiteenusele juurdekasv olemas ja kas see on märgatav? Vajadus selle teenuse järele on suur.
Aitäh! Järgmiste aastate eelarveid me arutame haigekassas seni ikkagi üldmahtude tasemel, me ei ole veel rida-realt järgmiste aastate kohta otsuseid langetanud. See on iseenesestmõistetav, sest alles 2. aprillil avalikustati kevadine majandusprognoos, mille alusel haigekassa peab oma tööd kavandama. Tervikuna on õendusteenuste mahu kasv planeeritud mõnevõrra kiiremana kui haigekassa eelarve teiste ridade kasv, aga siin on ka muid põhjuseid. Üks põhjus on kindlasti see, et õendushaiglates on voodikohtade arv viimastel aastatel hüppeliselt kasvanud. Mitmel pool ehitatakse uusi õendusosakondi või lausa õendushaiglaid. See omakorda tekitab haigekassa eelarves juba ette broneeringu, selleks et saaks kõiki neid kohti finantseerida. Näiteks on Rakveres ja Keilas ning veel mitmel pool need ehitised alles ehitusstaadiumis. Eelmise aasta lõpus said ehitustööd valmis Lääne-Tallinna Keskhaiglas, Viljandis, Järvamaal. Loetelu on väga-väga pikk. Haiglaid ei ole mitte ainult remonditud, vaid kohti on olulisel määral ka juurde loodud. Haigekassa kavatseb kindlasti oma kohustusi täita ka seal, kus on lubatud kohtade arvu suurendada. Kokkulepped sõlmiti valdavalt juba siis, kui europrojektide taotlusi esitati. On väga oluline, et lisaks haigekassale täidaksid võetud kohustusi ka kohalikud omavalitsused. Me oleme Viktor Vassiljevi arupärimisele vastates olnud sunnitud tõdema, et kahjuks on ka Eestis kohalikke omavalitsusi, kes hoolimata sellest, et nad siis, kui uusi kohti rajati, lubasid, et nad osalevad mingi protsendiga nende kohtade ülalpidamises, ei ole oma kohustusi lubatud mahus täitnud. Üks konkreetne näide, millele Viktor Vassiljev õigesti osutas, puudutab Tallinna.
Valeri Korb, palun!
Aitäh! Lugupeetud härra minister! Perearstide töö korraldamisega tegelesid kuni möödunud aasta 31. detsembrini maavalitsused. Ma mäletan, et sügisel võeti vastu otsus, et Sotsiaalministeeriumi juures moodustatakse selleks büroo. Minu meelest oli paika pandud, et seal hakkab tööle kaheksa inimest. Täna on juba aprill. Kas võite kommenteerida esimesi samme, mis on tehtud, või seda, kuidas seda tööd on alustatud?
Aitäh! Kuna selle küsimuse seos eelnõuga on äärmiselt loominguline, siis ma väga pikalt sellel ei peatu. Ma saan öelda teile niipalju, et vastab tõele, et selle aasta algusest on perearstide teemaga tegelemine ja kogu nende töö korraldus toodud üle Terviseametisse. Sellega tegeldakse väga intensiivselt. Lisaks sellele on Sotsiaalministeeriumis juba paaril korral käinud koos töörühm, kuhu kuuluvad perearstide seltsi juhatuse liikmed, haigekassa juht, Terviseameti esindaja, Riigikogu sotsiaalkomisjoni esimees ja mina ministrina. Me arutame iga kuu aktuaalseid teemasid. Oleme arutanud seda, et Värskasse on vaja leida uus perearst, sest eelmine sulges nimistu, või seda, kuidas lahendada probleemi, et perearstide nimekirjades on päris palju isikuid, kellel ei ole ravikindlustust ja kes pole juba aastaid perearstiga kontaktis olnud, samas hoiavad nad kohti kinni teiste patsientide eest, kes väga-väga tahaksid selle arsti nimistusse tulla. Probleeme ja teemasid on meil hästi palju. Me tegeleme nendega Sotsiaalministeeriumis ja selles töörühmas, kuhu me kaasame ka parlamendi sotsiaalkomisjoni selle esimehe näol, väga intensiivselt.
Helmen Kütt, palun!
Tänan, härra eesistuja! Lugupeetud minister! On väga tore kuulda, et kui teie oleksite noor arst, siis te läheksite nii tööle kui ka sünnitama sinna haiglasse, mille ees lehvib Tartu Ülikooli Kliinikumi lipp. Uskuge, nii Ida-Tallinna Keskhaigla kui ka Põhja-Eesti Regionaalhaigla on märgid omaette ja meditsiinis kõrgelt hinnatud. Sinna võite samuti nii tööle kui ka sünnitama minna. Aga et küsimust eelnõuga siduda, siis ütlen, et tegemist on väga hea eelnõuga. Minu küsimus haakub kolleeg Maret Maripuu küsimusega. Tõepoolest, haigekassa nõukogus tuleks arvestada sellega, et mitmed hooldekodud võivad hakata taotlema lisavahendeid. Kui seadus jõustub, siis on neil selleks seaduslik alus. Ka õdedele koguneb siis staaž erialase töötamise eest. Nii et tegemist on väga hea seadusega, aga taotlege raha juurde.
Aitäh! Mis puutub sünnitamisse, siis minu perel on isiklik ja äärmiselt positiivne kogemus Ida-Tallinna Keskhaiglast. Ma olen täiesti kindel ning tean oma sõprade ja tuttavate ringist, et niisama positiivseid kogemusi saab ka Lääne-Tallinna Keskhaiglast. PERH-is sünnitanutest ma väga palju ei tea, sest PERH-is sünnitusosakonda ei ole. Aga see selleks. Ma olen täiesti nõus teie mõttega, et Põhja-Eesti Regionaalhaigla ja veel paljude haiglate kaubamärk on Eesti tervishoius väga kõrgelt hinnatud. Sellega olen ma täiesti nõus. Hoolimata sellest, et mõnikord käsitletakse avalikkuses mõnda konkreetset juhtumit kahjuks väga kallutatult (kusjuures arstidel ja haiglatel, nagu te teate, ei ole võimalik juhtumeid kommenteerida, sest see nõuaks delikaatsete isikuandmete avalikustamist), hoolimata sellest, et mõnikord kuuleme negatiivsetest juhtumitest Eesti tervishoius, julgen mina küll öelda, et Eesti tervishoid on väga heal tasemel. Need inimesed, kes Eestis töötavad kas arstidena või õdedena – õdedest tegelikult see seaduseelnõu räägibki ja mul on hea meel, et te seda seaduseelnõu toetate –, on professionaalid ja valdkond tervikuna on erakordselt tugev. Sellest annab rahvusvahelises võrdluses tunnistust ka see, et sõltumatud eksperdid (mitte Sotsiaalministeeriumi inimesed, kes niikuinii Eesti tervishoidu ja Eesti arstidesse usuvad, see ongi loogiline, et me omasid hoiame ja hindame) on vaadanud, millised on valdkonnad, millel nende hinnangul on Eestis kõige rohkem ekspordipotentsiaali ehk rahvusvahelist konkurentsivõimet, valdkonnad, kus me osutame kvaliteetseid teenuseid, ja tervishoid on nende hinnangul üks neist.
Inara Luigas, palun!
Aitäh! Austatud minister! Selle seaduseelnõuga soovitakse võimaldada hooldekodudel taotleda võimalust osutada koduõendusteenuseid. Selleks tuleb hankida tegevusluba. Üks hooldekodude omandivorm on ka kohalike omavalitsuste hooldekodud. Kuidas seda selle seaduseelnõuga reguleeritakse? Kas kohalikud omavalitsused saavad ka seda võimalust taotleda? Kas neil tekib seejuures ka mingeid rahalisi kohustusi, kulutusi? Kuidas need kaetakse?
Aitäh! Väga õige küsimus. Just nimelt kohalike omavalitsuste asutatud hooldekodudele see piirang kehtivas seaduses rakendubki ja just nimelt neil avaneb nüüd see lisavõimalus. Selles mõttes on see väga õigustatud ja täpne küsimus. Rahastamine toimub ikkagi üldiste põhimõtete kohaselt, mille alusel koduõendust ja mitmesuguseid tervishoiuteenuseid üldiselt rahastatakse.
Austatud minister, Inara Luigasel on teile veel teine küsimus. Inara Luigas, palun!
Aitäh, austatud istungi juhataja! Lugupeetud minister! Te ütlesite, et see õigus tekib kohalike omavalitsuste hooldekodudel. Minu küsimuse teine pool jäi teil vastamata. Kas kohalikel omavalitsustel tekivad seoses tegevusloaga mingisugused kohustused kulutuste näol, sest on vaja hooldekodud korda teha ja viia need vastavusse teatud määrustest või seadustest tulenevate nõuetega. Kas kohalikel omavalitsustel tekivad ka mingisugused rahalised kohustused? Kas seda seaduseelnõu välja töötades on teil olnud mingi koostöö kohalike omavalitsuste liitudega?
Aitäh küsimuse eest! Kindluse mõttes vastan ma sellele kirjalikult. Ma olen üsna kindel, et me oleme selle eelnõu kooskõlastanud ka linnade liidu ja maaomavalitsuste liiduga, aga ma pean igaks juhuks kirjalikest materjalidest järele vaatama, et teile võimalikult täpselt vastata. Ka vastuse rahastamise kohta saadan ma teile kirjalikult, kuna siin võivad olla olulised mingid finessid.
Austatud minister, rohkem küsimusi ei ole. Aitäh teile! Ma palun ettekandeks Riigikogu kõnetooli sotsiaalkomisjoni liikme Maret Maripuu!
Austatud istungi juhataja! Head kolleegid! Sotsiaalkomisjon arutas Vabariigi Valitsuse algatatud tervishoiuteenuste korraldamise seaduse muutmise ja sellega seonduvalt teiste seaduste muutmise seaduse eelnõu 392 oma 18. märtsi istungil. Komisjonis tutvustas eelnõu sotsiaalminister Taavi Rõivas. Ta tegi seda väga põhjalikult nagu siin saaliski. Ma ei hakka tema juttu üle kordama. Lisaks sotsiaalministrile võttis arutlusest osa Sotsiaalministeeriumi tervishoiuosakonna juhataja Heli Paluste. Need küsimused, mis olid komisjonis arutlusel, olid peaaegu identsed nendega, mis kõlasid siin saalis. Üks küsimus, mida siin ei arutatud, puudutab õdede pädevuse suurendamist. See tähendab, et muudatus võimaldab õel iseseisvalt tuvastada isiku surma fakti. Lisaks on surma fakti tuvastamise õigus ka isiku raviarstil või perearstil. Õde saab muudatuse jõustumise korral iseseisvalt tuvastada surma fakti, kuid surma põhjuse tuvastab ka edaspidi arst, eelkõige õendushaiglat konsulteeriv arst või perearst. Komisjonis tekkis küsimus, kas õe töötamise aeg läheb staažiarvestusse, kui ta töötab hooldekodus. Vastus oli, et kui õde on tervishoiutöötajate registris ja hooldekodul on kõik nõuded täidetud, siis, jah, see arvestatakse staaži hulka. Rohkem teemasid komisjonis ei arutatud. Komisjon tegi järgmised konsensuslikud otsused: saata eelnõu täiskogu päevakorda 10. aprillil, teha ettepanek esimene lugemine lõpetada ja määrata muudatusettepanekute esitamise tähtajaks 24. aprill kell 17.15. Nagu ma ütlesin, kõik otsused tehti konsensusega. Aitäh!
Austatud ettekandja, ma tänan teid! Küsimusi ei ole. Avan läbirääkimised. Palun Riigikogu kõnetooli Eesti Keskerakonna fraktsiooni esindaja Viktor Vassiljevi!
Härra eesistuja! Head kolleegid! On olemas kahte liiki seadusi. On neid, mis on kutsutud meie elu reguleerima, kas paremaks või halvemaks muutma, edasi viima, mida iganes, ja on selliseid seadusi, mis lähtuvad elust enesest ja viivad seadusandluse vastavusse tegeliku eluga. Vaat see ongi selline seadus. Jah, see on ääretult vajalik seadus. See tekkis nii, et initsiatiiv tuli altpoolt. Selle teemaga tegelesid Sotsiaalministeeriumi ametnikud, kes olid juba aastaid probleemistikust väga teadlikud olnud, sellega tegelesid spetsialistid ning õdede ja hooldekodude esindajad. Ma pean tänama endist sotsiaalministrit Hanno Pevkurit, kes lasi sellel seadusel kenasti küpseda nii kaua, kuni tuli uus sotsiaalminister ja lõikas selle vilju. Seadus iseenesest on väga vajalik. Tal on kaks aspekti. Üks on puhtalt kosmeetiline, terminoloogia viiakse vastavusse tegeliku eluga ja nimetatakse asju õigete nimedega. Aga seadusel on ka väga asjalik pool. Nimelt, hooldekodudes olevatest inimestest umbes 85% tarbivad tervishoiuteenust, õendusteenust. Loomulikult peavad nad seda saama. Teate, Eesti on natuke erinevas olukorras Euroopa arenenud riikidega võrreldes. Arenenud riigis läheb pansionaati, hooldekodusse, institutsiooni see inimene, kes lihtsalt on jõudnud teatud eluperioodi. Tal on raha, ta ei taha perekonnale koormaks olla ja ta valib oma ressurssidest lähtudes sellise kodu, nagu talle meeldib, olgu see pansionaat või mis iganes. Eestis satub hooldekodusse inimene, kes on nii vana ja haige, et ei saa enam oma asjadega hästi hakkama. Sellepärast ongi suurem osa hooldekodude patsientidest vanad, krooniliselt haiged inimesed. Nüüd antakse hooldekodudele võimalus taotleda tegevusluba õendusteenuse osutamiseks. Muidugi on see päris suur töö. Hooldekodud peavad täitma teatud nõudeid, mis on seotud tervishoiuteenuse osutamisega, on kindlad nõuded ruumidele ja sisseseadele, kusjuures need nõuded kehtestab sotsiaalminister oma määrusega. Hooldekodud peavad välja õpetama personali, personal peab perioodiliselt koolitust saama. Need kulud on päris suured. Loomulikult, seoses õdede ametliku töölevõtmisega hooldekodusse ei kaasne mitte ainult palgakulu, vaid sellega võib kaasneda päris suur raha. Praegu oleme suure sammu edasi astunud, aga siiski on ees veel küll ja küll teed, mida käia, sest tuleb kindlustada ka rahastamine. Praegu pole sõnagi juttu sellest, kuidas rahastatakse hooldekodus pakutavat õendusteenust. Jah, võib-olla need inimesed, kes on praegu seal palgal, töötavad sama palgaga edasi, aga ei ole raha, et katta kulutusi, mis lähevad sisseseadele, koolitusele ja vahenditele. Selle peaks haigekassa eraldama. Aga jällegi, haigekassa rahastab sellist teenust ravijuhupõhiselt. Kuid kui inimene on hooldekodus pikali voodis, ta on krooniline haige, kes on voodi küljes nagu kirjamark ümbriku küljes, siis ei saa ravijuhupõhiselt rahastada, vaid siin peab olema mingi järjepidevus. Nii et suur töö on veel teha. Aga seadus on selles mõttes positiivne, et me oleme astumas sammu väga õiges suunas. Ma hea meelega tervitan ja toetan seda seadust ning kutsun kõiki mõistusega inimesi üles seda toetama. Kes seda ei toeta, seda karistab jumal sellega, et inimene elab väga kaua ega tea, kes mis raha eest tema mähkmeid kunagi vahetama hakkab. Nii et hääletame seaduse poolt ja elu läheb edasi õiges suunas. Andku jumal meile kõigile tervist ja pikka iga, et saaksime õiged tulemused ära oodata! Aitäh!
Aitäh! Rohkem kõnesoove ei ole, sulgen läbirääkimised. Juhtivkomisjoni seisukoht on, et esimene lugemine tuleks lõpetada. Määran eelnõu 392 muudatusettepanekute esitamise tähtajaks s.a 24. aprilli kell 17.15. Esimene lugemine on lõpetatud ja teise päevakorrapunkti käsitlemine samuti.
Liigume kolmanda päevakorrapunkti juurde. Algab Vabariigi Valitsuse algatatud veeseaduse muutmise seaduse eelnõu esimene lugemine. Ma palun Riigikogu kõnetooli keskkonnaminister Keit Pentus-Rosimannuse!
Austatud juhataja! Head Riigikogu liikmed! Täna on esimesel lugemisel veeseaduse muutmise seaduse eelnõu, mille kõige olulisemad muudatused puudutavad väetiste põllumajanduses kasutamise regulatsiooni ning seaduse täitmise järelevalvet, kusjuures eesmärk on vähendada pinna- ja põhjavee reostust. Uuringud nimelt näitavad, et 60–80% meie pinnavee inimtekkelisest reostusest pärineb põllumajandusest, mistõttu on loomulik, et sellele väga olulisele tegevusele peavad olema kehtestatud selged reeglid ja üheselt mõistetavad nõuded. Teie ees olev eelnõu on alus kolmele põllumajandusministri määrusele. Nendest esimene puudutab sõnniku toitainesisalduse arvutamist, teine taimedele antava väetise koguse määramist ja kolmas konkreetseid juhiseid sõnnikuhoidlate mahu kohta. Täpsemad reeglid aitavad põllumeestel käituda nii, et väetamise tõttu ei ületataks lubatud fosfori- ja lämmastikukogust hektari kohta. Eelnõus käsitletakse ka võimalust arvestada näiteks sõnnikukogust keskmiselt kasutada oleva maa kohta. See oli varem segadust tekitanud ja võimaldanud kasutada lubatust rohkem väetist. Veeseaduse täpsustused lubavad Keskkonnainspektsioonil keskkonnanõuete järgimist kontrollida praegusest tõhusamalt. Nimelt annab eelnõu inspektoritele õiguse kõigi veeseaduse rikkumiste puhul ettekirjutusi teha ning võimaldab kasutada asendustäitmist ja nõuda sunniraha. Toon ühe näite, mille puhul on küsitud, kas sellise muudatuse tegemine võiks olla vajalik. See puudutab veekogudele rajatud paise, kus inspektsioon ei saa praegu rakendada asendustäitmist ega nõuda sunniraha. Siin on see muudatus tõepoolest vajalik. Kokkuvõtvalt võib öelda, et kõigi eelnõus sisalduvate muudatuste eesmärk on esiteks see, et väetist kasutataks keskkonnasäästlikul moel ja välditaks toitainete liigset sattumist põhja- ja pinnavette, ning teiseks see, et oleks tagatud veeseaduse täitmise tõhus kontroll laiemalt. Eelnõu näeb ette ka muudatuse üleujutusohuga seotud riskide hindamisel. Kui ala vastab riskipiirkonna määramise kriteeriumidele, ei tähenda see tulevikus siiski, et see loetakse automaatselt riskipiirkonnaks, vaid igal juhul tuleb eraldi hinnata, kas riskipiirkonnaks määramine on põhjendatud või mitte. Lugupeetud Riigikogu liikmed, palun teil veeseaduse muutmise seaduse eelnõu toetada! Aitäh!
Austatud minister, ma tänan teid! Küsimusi ei ole. Ma palun ettekandeks kõnetooli keskkonnakomisjoni liikme Tõnis Kõivu!
Lugupeetud juhataja! Head kolleegid! Riigikogu keskkonnakomisjon arutas eelnõu 391, veeseaduse muutmise seaduse eelnõu 18. märtsi koosolekul, kus lisaks komisjoni liikmetele osalesid Keskkonnaministeeriumi veeosakonna juhataja Karin Kroon ja veeosakonna peaspetsialist Hendrik Põldoja. Nimetatud ametnikud andsid keskkonnakomisjonile eelnõust ülevaate. Nad rääkisid eelnõuga muudetavatest väetiste kasutamise nõuetest, kujade rakendamise uutest sätetest ja Keskkonnainspektsiooni järelevalvefunktsiooni täiustamisest. Kuna osa muudatusi on seotud Euroopa Komisjoni algatatud rikkumismenetlustega, siis räägiti nendest täpsemalt. Keskkonnakomisjonis vaadati eelnõu punktide kaupa üle. Seda ma siin detailselt kordama ei hakka. Tutvustati muudetavaid norme ja keskkonnakomisjoni liikmed said oma küsimustele vastused. Komisjon tegi peale küsimuste ja vastuste vooru eelnõu kohta järgmised menetluslikud otsused: kõigepealt määras eelnõu juhtivkomisjoni ettekandjaks siinkõneleja, teiseks tegi Riigikogu juhatusele ettepaneku võtta eelnõu esimene lugemine Riigikogu täiskogu päevakorda kolmapäeval, 10. aprillil 2013, kolmandaks otsustati teha Riigikogu täiskogule ettepanek eelnõu 391 esimene lugemine lõpetada ja neljandaks otsustati teha Riigikogu juhatusele ettepanek määrata eelnõu 391 muudatusettepanekute esitamise tähtajaks kümme tööpäeva ehk 24. aprill 2013. Kõik need otsused langetati keskkonnakomisjonis konsensuslikult. Aitäh!
Aitäh! Hea ettekandja, teile on üks küsimus. Andres Jalak, palun!
Aitäh! Hea kolleeg! Eelnõu, mida sa tutvustasid, on hästi tihedalt seotud põllumajandusega. Kas komisjon tegi selle eelnõu menetlemisel koostööd ka maaelukomisjoniga?
Aitäh küsimuse eest! Selles menetlusstaadiumis ehk esimese lugemise ettevalmistamise käigus keskkonnakomisjonil maaelukomisjoniga kokkupuuteid ei olnud. Kuid edaspidises menetluses me seda kindlasti ei välista, eriti arvestades seda, et keskkonnakomisjoni arutelul oli valdav osa komisjoni liikmete küsimusi just põllumajandusvaldkonna kohta ja vähem oli neid küsimusi, mis puudutasid kujasid või teisi seaduses muudetavaid norme.
Hea ettekandja, ma tänan teid! Rohkem küsimusi ei ole. Kas fraktsioonide esindajad soovivad läbirääkimisi pidada? Läbirääkimisi pidada ei soovita. Juhtivkomisjoni seisukoht on, et esimene lugemine tuleks lõpetada. Määran eelnõu 391 muudatusettepanekute esitamise tähtajaks jüripäevale järgneva päeva, 24. aprilli kell 17.15. Esimene lugemine on lõpetatud ja kolmanda päevakorrapunkti käsitlemine samuti.
Liigume neljanda päevakorrapunkti juurde. Algab Vabariigi Valitsuse algatatud autoriõiguse seaduse muutmise seaduse eelnõu esimene lugemine. Ma palun ettekandeks Riigikogu kõnetooli justiitsminister Hanno Pevkuri!
Austatud istungi juhataja! Lugupeetud Riigikogu liikmed! Mul on au teile tutvustada autoriõiguse seaduse muutmise seaduse eelnõu. Aga enne kui ma lähen eelnõu tutvustamise juurde, lubage mul teha üks protokolliväline kõrvalepõige ja õnnitleda Riigikogu kõnetoolist Patendiameti juhatajat Matti Pätsi, kes ei ole küll nii otseselt seotud autoriõigusega, küll aga patendi ja intellektuaalse omandiga. Täna täitus tal 80. eluaasta ning ta juhib vitaalselt Patendiametit. Aga nüüd eelnõu juurde. Loomulikult oleme veendunud, et tegemist on väga hea eelnõuga. Põhjus selle eelnõu esitamiseks on see, et 2011. aasta 27. septembril võeti vastu Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2011/77/EL. Selle direktiiviga muudetakse autoriõiguse ja teatavate sellega kaasnevate õiguste kaitse tähtaegu. Euroopa Liidu liikmesriigid on kohustatud jõustama direktiiviga ühtlustamiseks vajalikud õigusnormid hiljemalt 1. novembriks 2013. Muudatuste eesmärk on parandada esitajate olukorda, võttes arvesse, et üha rohkem esitajaid alustab oma karjääri väga noorelt, mistõttu ei kaitse praegu direktiiviga kehtestatud 50 aasta pikkune tähtaeg teoste esitusi kogu esitaja elu vältel ning esitaja sissetulek elu lõpu poole võib kahaneda. Eesmärgi saavutamiseks pikendatakse esituste salvestiste ja fonogrammide kaitse tähtaega 20 aasta võrra, s.o 70 aastani. Muudatus mõjutab nii põhiesitajaid, kes saavad oma esituse eest autoritasu, kui ka kõrvalesitajaid. Saavutamaks tasakaalu plaadifirmade ja nn põhiesitajate kasumi ning kõrvalesitajate sotsiaalsete vajaduste vahel, hõlmavad direktiivi muudatused ka teatavaid lisameetmeid. Näiteks lisatakse esitajate ja fonogrammitootjate vahel sõlmitavatesse lepingutesse n-ö võta-või-jäta-klausel, mis võimaldab esitajatel, kelle esitusi esmane fonogrammitootja pärast esialgset 50-aastast kaitsetähtaega enam ei avalda, soovi korral leping üles öelda ning oma esituse üle taas ise otsustada. Samuti luuakse fond stuudiomuusikutele, kes on oma salvestamise, reprodutseerimise, levitamise ja üldsusele suunamise õigused loovutanud ühekordse tasu eest fonogrammitootjale. Sinna fondi paigutatakse 20% tulust selliste fonogrammide kasutamise eest, mis tähtaja pikendamata jätmise korral oleksid kaotanud kaitse. Pikendatakse ka lepingute tähtaega, mille algne tähtaeg oli 50 aastat. Tähtaja pikendamist kohaldatakse esituste ja helisalvestiste suhtes, mille esmane 50-aastane kaitsetähtaeg ei ole direktiivis sätestatud kuupäeva seisuga lõppenud, ning seda ei kohaldata esitustele, mis on nimetatud kuupäevaks juba üldsusele kättesaadavaks muutunud. Eelneva jutu võib lühidalt kokku võtta nii, et see eelnõu puudutab esitajaid, eelkõige muusikuid ja fonogrammitootjaid. Kirjanike tähtaeg jääb samaks mis praegu – 70 aastat. Niipalju sissejuhatuseks, aga vaja on ikkagi ka täpsemalt selgitada. Toon välja kolm minu arvates kõige olulisemat muudatust. Esimene oluline punkt on autoriõiguse seadusesse § 671 lisamine. Selle sätte eesmärk on sätestada esitaja õigus saada lisatasu, et vältida olukorda, kus kõrvalesitajad, näiteks stuudiomuusikud, ei saa tähtaja pikendamisest reaalset kasu, sest on esituse salvestise reprodutseerimise, levitamise ja üldsusele suunamise õiguse loovutanud ühekordse tasu eest fonogrammitootjale. Eelnõu näeb ette kehtestada kord, mille kohaselt saavad kõrvalesitajad kord aastas tasu fondist, mille fonogrammitootjad selleks otstarbeks on loonud. Fondi loomise kohustus on ettevõtetel, kelle käive selliste fonogrammide reprodutseerimise, levitamise ja üldsusele kättesaadavaks tegemise eest, mille õiguspärasest avaldamisest või, kui sellist avaldamist ei toimu, siis õiguspärasest üldsusele suunamisest on möödunud 50 aastat, oli tasu maksmisele eelnenud aastal suurem kui sada eurot. Teise olulise muudatusena toon välja autoriõiguse seaduse § 68 muutmise. Teatavasti reguleerib see paragrahv luba esituse kasutamiseks. Paragrahvi muutmisega ühtlustame Eesti õiguse direktiiviga, sätestame n-ö võta-või-jäta-printsiibi, mille kohaselt teatud eelduste esinemise korral lähevad esituse salvestisega seotud õigused esitaja taotluse kohaselt tagasi esitajale. Kolmandaks toon välja autoriõiguse seaduse § 74 muutmise, mille eesmärk on samuti tagada kooskõla direktiiviga. Mõte on selles, et kui fonogrammile jäädvustatud esituse salvestis on õiguspäraselt avaldatud või õiguspäraselt üldsusele suunatud 50 aasta jooksul peale teose esitust, kehtivad õigused 70 aastat pärast sellist avaldamist või üldsusele suunamist, olenevalt sellest, kumb kuupäev on varajasem. Keda see võib puudutada? Mõtleme siis välja. Ott Lepland, Maarja-Liis Ilus. Eri Klas kindlasti 1964. aastal midagi salvestas, seega puudutab see ka tema õigusi. Rahvusvahelistest näidetest võib välja tuua võib-olla ühe kõige lihtsama ja selgema – Rolling Stones, kelle aktiivne elu lavalaudadel kestab, aga bänd on koos käinud juba üle 50 aasta. Selliste ilmekate näidetega on paslik eelnõu tutvustamine lõpetada. Me kindlasti toetame komisjoni ettepanekut, et esimene lugemine tuleks lõpetada. Aitäh!
Austatud minister, teile ka aitäh! Küsimusi ei ole. Palun ettekandeks Riigikogu kõnetooli kultuurikomisjoni liikme Paul-Eerik Rummo!
Lugupeetud eesistuja! Lugupeetud Riigikogu! Kultuurikomisjoni esindajana on mul väga hea meel, et komisjoni on üle mõne aja jõudnud jälle üks selline eelnõu, mis seondub autoriõiguse ja selle uuenemisega. Päris selge on, et järjest rohkem hakkab eesti kultuuri edasine areng sõltuma autoriõiguse uuenemisest, mis on pidev, aga mõnevõrra aeglane protsess. See jõuab samm-sammult Eestisse ja tekitab uusi võimalusi eesti kultuuri arendamiseks. Teiseks on mul kultuurikomisjoni määratud esindaja ja menetlejana väga hea meel selle üle, et selle eelnõu juures on lisad 1 ja 2, kust me näeme, kui põhjalikku tööd on eelnõu autorid teinud selleks, et kooskõlastada eelnõu tekst asjaomaste ühingutega, näiteks Eesti Esitajate Liiduga, aga ka muude organisatsioonide ja asutustega, kellel on otsene kokkupuude autoriõiguse rakendamisega. Asjaomaste organisatsioonide ja isikute kaasamine on muutunud tõepoolest heaks praktikaks. Minu meelest ei ole põhjust kurta selle üle, just nagu kedagi ei kaasataks. Konkreetselt tegeles komisjon selle eelnõuga 25. märtsil justiitsminister Hanno Pevkuri ja Justiitsministeeriumi eraõiguse talituse nõuniku Kristjan Altrofi osavõtul. Vaatasime eelnõu küllaltki põhjalikult läbi ja otsustasime, nagu minister juba nimetas, teha Riigikogule ettepanek esimene lugemine täna, 10. aprillil lõpetada (see oli konsensuslik otsus) ja muudatusettepanekute esitamise tähtajaks võiks meie arvates olla 24. aprill. Palun sellesse eelnõusse suhtuda väga suure tähelepanuga, see on üks samm autoriõiguse rakendumise edendamisel Eestis! Aitäh!
Head ametikaaslased, kas teil on ettekandjale küsimusi? Küsimusi ei ole. Ma tänan ettekandjat! Kas fraktsioonide esindajad soovivad läbirääkimisi pidada? Kõnesoove ei ole, läbirääkimisi ei avata. Juhtivkomisjoni seisukoht on, et esimene lugemine tuleks lõpetada. Määran eelnõu 394 muudatusettepanekute esitamise tähtajaks s.a 24. aprilli kell 17.15. Head ametikaaslased, tänane istung on lõppenud. Ma tänan teid ja soovin teile jõudu teie töös! Istungi lõpp kell 15.10.