Poštovane kolegice i kolege nastavljamo sa radom sjednice s točkom koju smo najavili a to je Izvješće o provedbi plana upravljanja imovinom u vlasništvu Republike Hrvatske za 2015. godinu. Uvažena kolegica Zgrebec, izvolite.
Hvala. U ime kluba SDP-a tražim stanku od 10 minuta kako bismo komentirali aktualna događanja u i oko Vlade a koje štete nacionalnim i državnim interesima.
U redu kolega, uvaženi zastupnik Ivan Vrdoljak.
Hvala lijepo. U ime kluba Hrvatske narodne stranke tražim stanku zbog stanja u imunološkom zavodu.
Dobro. Uvaženi zastupnik Silvano Hrelja, uvaženi zastupnik Drago Prgomet. Evo uvaženi zastupnik Hrelja pa onda uvaženi zastupnik Prgomet, izvolite.
Zbog istih razloga tražim stanku u ime kluba Hrvatske stranke umirovljenika i Nezavisne liste Stipe Petrine.
Koji? Ispričavam se samo, da li razlozi od kolege Vrdoljaka ili od kolege iz SDP-a?
Radi ovih događaja u Vladi vezano za INA, MOL.
Može, u redu, hvala. Uvaženi zastupnik Prgomet.
… [[Govornik naknadno uključen.]] [[Upadica Tepeš: Dajte samo molim vas mikrofon, mikrofon.]] Razumjeli ste?
Razumio sam [[Upadica Prgomet: Hvala.]] Znači uvažena zastupnica Nansi Tireli.
… [[Govornica nije uključena.]]
Zahvaljujem. Određujem stanku, tražili ste u trajanju od 10… … [[Upadica se ne čuje.]] A ispričavam se, ispričavam se. Uvaženi zastupnik Ivan Šuker.
Aktualna politička situacija.
Određujem stanku, pardon, ispričavam se, još se javlja. Ja vas molim kolege evo da popravimo, dakle uvaženi zastupnik Dario Hrebak. Izvolite.
U ime Kluba zastupnika HSLS BUZ isto tražim stanku zbog istih razloga kao i svi drugi klubovi.
Uvaženi zastupnik Miro Bulj pa ćete vi.
Također aktualna politička situacija.
I uvaženi zastupnik Milorad Pupovac, izvolite.
U ime Kluba zastupnika SDSS-a i Reformista također tražim stanku od 10 minuta u vezi sa pitanjima od vitalnog ekonomskog i vanjskopolitičkog interesa RH.
Zahvaljujem. Evo određujem stanku od 10 minuta. Nastavak je evo znači 9,50. STANKA U 9,40 SATI NASTAVAK NAKON STANKE U 9,50 SATI [[Govornik naknadno uključen…]] Molio da u ime Kluba SDP-a uvaženi zastupnik Peđa Grbin obrazloži razloge stanke. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Uvažene kolegice i kolege. Evo niti četiri mjeseca od formiranja nove 13 Vlade RH a ja već drugi puta s ove govornice moram govoriti o tome zbog čega jedan član Vlade RH mora iz nje otići. Prije tri mjeseca to je bio Crnoja, danas je to prvi potpredsjednik Vlade RH gospodin Tomislav Karamarko. Ime je različito, ali razlozi su potpuno isti. Razlozi su to što članovi Vlade RH kada dolaze iz reda HDZ-a uvijek imaju jednu te istu manu, a to je da im je privatni interes ispred javnog. Jučer i danas svi su mediji u RH pisali o tome kako je jedna mala nepoznata hrvatska firma sasvim slučajno u vlasništvu odnosno povezana sa supružnicima Karamarko usred velike ekonomske krize ostvarila nevjerojatne poslovne poduhvate. Usred velike ekonomske krize ta je firma pronašla jednog klijente koji im je svakoga mjeseca plaćao 20 tisuća kuna, koji im je osigurao egzistenciju, koji im je osigurao da se u slobodno vrijeme mogu voziti u skupocjenim mercedesima. Tomislavu Karamarku niti u jednom trenutku nije smetalo što je ta firma povezana sa vrlo bistom MOL-a niti u onim trenucima kada je Tomislav Karamarko razgovarao i odlučivao o arbitraži i sporu između INA-e i MOL-a. Tomislavu Karamarku nije smetalo što je ta firma povezana sa MOL-om i što je jedan čovjek koji im plaća 20 tisuća kuna od strane MOL-a angažiran da u Hrvatskoj provodi političke obavještajne aktivnosti. Nije mu to smetalo niti u onim trenucima kada je raspravljao o sudbinama tisuća hrvatskih radnika. To mu nije smetalo, ali što je Tomislavu Karamarku smetalo? Tomislavu Karamarku je smetalo kada se u hrvatskim medijima počela pisati istina o njegovim poslovnim poduhvatima. Tada su novinari počeli dobivati otkaze. Tomislavu Karamarku je smetalo kada su naši kolege političari počeli postavljati pitanja njegove odgovornosti. Tada su njihovi zdravstveni kartoni odjednom postali javno dostupni. To je Tomislavu Karamarku smetalo. Gospodo, vuk mijenja dlaku ali ćud nikada! Ovo o čemu danas govorimo, ovo o čemu danas čitamo, pokazuje jednu stvar a to je da je potpuno svejedno da li je na čelu HDZ-a Ivo Sanader ili Tomislav Karamarko jer je način rada uvijek isti. A način rada je da se privatni interes, da se vlastiti džep stavlja ispred javnog. Ova je afera pokazala još nešto. Ova je afera jasno pokazala da Hrvatska nema Vladu, da Hrvatska ima samo skupinu pojedinaca koji u interesu stranih lobista smucaju se po banskim dvorima. Hrvatska je sada u trenutku da je postala taoc osoba koje pronalaze 10 tisuća hektara za strane investitore, da je talac osoba koja pokušavaju privatizirati HEP, koje pokušavaju privatizirati Hrvatske šume, koji kontinuirano rade za svoj vlastiti džep a ne brinu o interesima hrvatskih građana. Makar to značilo da će rasprodati svu imovinu koja je ostala u vlasništvu RH. Mi u SDP-u to više nećemo tolerirati. Mi u SDP-u jasno tražimo da gospodin Tomislav Karamarko, prvi potpredsjednik Vlade RH podnese ostavku zbog načina na koji je obnašao dužnost, zbog činjenice da je kontinuirano privatni interes i svoj vlastiti džep stavljao ispred javnog interesa. Zbog toga on mora otići. A ukoliko Tomislav Karamarko ne ode, ukoliko pokaže krajnji prezir prema hrvatskim građanima i njihovim interesima tada će Klub zastupnika SDP-a u ovom Saboru pokrenuti postupak njegovog opoziva. Hvala.
Zahvaljujem. Uvaženi zastupnik Ivan Vrdoljak u ime Kluba HNS-a –Liberalni demokrati da, dakle molim da obrazložite razloge stanke. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, kolegice i kolege, zastupnici. Za Imunološki zavod bi se moglo reći da je klasičan hrvatski primjer ili pitanje hoćeš li ili nećeš raditi. Bilo je puno ovakvih slučajeva gdje se nije imalo političke snage donijeti pozitivnu ili negativu odluku i to u konačnici državu jako puno košta. Ono što je ključno u ovom trenutku, da je status Imunološkog zavoda mora riješiti iz milijun i jedan razlog a potrebna je samo politička volja i imati političke hrabrosti. Vjerojatno će Imunološki zavod postati sinonim oko načina na koji radi i funkcionira ova Vlada jer ako su institucije Vlade dale zeleno svijetlo za budućnost Imunološkog zavoda onda se postavlja pitanje zašto Vlada politički to nije izvršila. Dva su razloga. Ili Imunološki zavod se čuva za nekoga drugoga ili naprosto nema političke hrabrosti donijeti neke odluke. Imunološki zavod bi sigurno i hrvatskom zdravstvu i hrvatskim građanima i zaposlenicima Imunološkog zavoda donio puno toga dobroga. Zato ću opet postaviti pitanje čuva li se Imunološki zavod za nekoga ili ga netko želi upropastiti jer ima vrlo unosan posao uvoza svega onoga što Imunološki zavod proizvodi. Cjenjeni kolegice i kolege, ispričava se što na početku nisam naglasio da je ovo sve što sam dosad sam izgovorio je riječ o citatu, citatu poštovanog zastupnika Ivana Šukera izgovorene sa ove govornice u prosincu 2014. godine i u svibnju 2015. godine i kolega Šuker u potpunosti se slažem sa vama i mogu reći da mi je stvarno žao što vas kao predsjednika Kluba zastupnika Vlada ne sluša. Tada naslov: „Imunološki je slika i prilika neodlučnosti ove Vlade“. Slažem se sa vama. I očigledno da se ni mene ne sluša, ni vas se ne sluša, ni mnoge zastupnike se ovdje ne sluša u ovoj Vladi dok se prepucavate oko SOA-e, oko MUP-a, oko konzultanata, ugovora, tko je kupio koji stan. U to isto vrijeme ste propustili 6 mjeseci sa pregovorima, 4 mjeseca sa nefunkcionirajućom Vladom da bih se ja potpuno mogao složiti sa ovim naslovima i sa vašim citatom. Ovo su citat od prije godinu dana. Dakle u slučaju Imunološkog zavoda kada se ništa ne čini to je kazneno djelo. Ne čineći ništa, puštajući da propadne je kazneno djelo. Da bih ispunio svoju zadaću konstruktivne oporbe i da bi pomogao Vladi da nešto počne činiti ja ću vas podsjetiti od tog vašeg nastupa mi smo osigurali plaće ljudima u Imunološkom zavodu, osnovali smo ustanovu, javnu ustanovu, odlučili se da probamo spasiti djelatnost ne kroz d.d. nego kroz ustanovu, prebacili djelatnike iz d.d.-a, sve zaposlenike u ustanovu i donijeli dvije odluke. Jedna je pokretanje postupka radi preoblikovanja trgovačkog društva Imunološki zavod d.d. u ustanovu za obavljanje djelatnosti zdravstva Imunološkog zavoda 30.7.2015. godine. Poslušali smo vas kad ste rekli da smo neodlučni, kad ste rekli da neki strani interesi žele uništiti Imunološki zavod mi smo vas poslušali i donijeli smo tu odluku i osnovali ustanovu i isfinancirali ustanovu. Nakon toga smo potpisali ugovor o prijenosu djelatnosti sklopljenog između Imunološkog zavoda i ustanove Imunološki zavod. 1.10.2015. godine mjesec dana prije izbora. Znate što se dogodilo tada? Apsolutno ništa. Znači, mi smo vas poslušali kada ste vi izrekli sve ove riječi ja sam morao reagirati jer poštivam i cijenim saborske zastupnike i mi smo svoj posao odradili. Kako su bili izbori 8.11. a donijeli smo sve odluke, osigurali sredstva, pa valjda netko nakon toga treba provesti odluke Vlade RH, ne Vlade u kojoj je ministar Vrdoljak, ne Vlade u kojoj je premijer Milanović, nego Vlade RH da bi dokazali svoju vjerodostojnost da se spasi Imunološki zavod. Imunološki zavod 19. ovog mjeseca ide u stečaj. Imovina je ostala na d.d.-u samo zato što se nitko u ovoj Vladi nije posvetio Imunološkom zavodu prvenstveno Ministarstvo zdravlja. I dok zabavljate javnost zabavite djelatnike Imunološkog zavoda [[Upadica Tepeš: Vrijeme.]] sa rješenjem. Zato ću vas pozvati da se uozbiljite i da nađete rješenje za spas onoga, svih vas od centra na desno koji tu sjedite što ste u opoziciji govorili budite vjerodostojni i spasite zavod. Hvala.
Zahvaljujem. Molim uvaženog zastupnika Silvana Hrelju da u ime kluba HSU-a Stipe Petrine obrazloži razloge stanke. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, cijenjene kolegice i kolege. Dakle, ova situacija u kojoj su glavni protagonisti gospodin Josip Petrović lobist MOL-a, gospođa Ilona Fodor koja radi za MOL i koja je bila sudionica pregovora Vlade Republike Hrvatske i MOL-a i koja je svjedočila u Londonu da je gospodin Petrović industrijski špijun koji radi za MOL. I treći protagonist gospođa Ana Karamarko koja je naravno primala novac od gospodina Josipa Petrovića. Dakle, nije ovo afera. Ovo je pitanje da li mi, u kojem mi dokazujemo da li smo uređena država ili smo socijalna džungla ili jednostavnije rečeno čopor u kome najjači po poziciji radi što ga je volja. Dakle, ovo je puno ozbiljnija situacija nego što na očigled izgleda nego što je vrijednost novca na koje se svi mi lovimo. Ono u što ne treba sumnjati a ja nisam baš imao namjeru o ovome govoriti jer nisu moje teme, ali sam sinoć u kasliću dobio dokument koji potvrđuje vjerodostojnost dokumentacije koja je u optjecaju. Ovo svjedočenje gospođe Ilone Fodor točno pred godinu dana 11. svibnja 2015. godine pred arbitražnim sudom. Prema tome, objavljeni dokumenti su autentični. Ja neću, dakle ovo ćemo dati javnosti i svim institucijama jer meni to ne treba i ne znam zašto sam izabran da meni dođe u kaslić. Ali vjerojatno nakon što si prvi put izabran, onda budeš izabran i drugi put. Dakle, ja ne želim ovdje nikoga pozivati na ostavke i na smjene itd. Ja želim u skladu sa mojim prošlotjednim nastupom ovdje na ovoj govornici reći da, dokazi da smo država apsurda, odnosno imao sam izlaganje o apsurdima u hrvatskom društvu da pridodam još jedan apsurd, pa neka se apsurdi redaju, neka doista postanemo zemlja apsurda i neka zadnji građanin i neka zadnji birač zna o čemu se radi. Dno je blizu. Ovo ne može beskrajno daleko. Apsurdi imaju svog kraja, ali kad ne možemo argumentima nešto dokazati, onda moramo pustit situaciju da stvarno dođe do apsurda, da svi to shvate. Prema tome, neću pozivati nikoga. Neka svatko učini po svojoj savjesti u skladu sa ovom situacijom. Samo neka zna da javna dužnost, i treba je uvijek odvojiti od osobnog interesa, da javni život i obiteljski život nisu razdvojivi baš ali javna dužnost i osobni interes i osobni posao jesu i moraju biti razdvojivi. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Molim uvaženog zastupnika Dragu Prgometa da u ime Kluba zastupnika HRID-i obrazloži razloge stanke. Izvolite.
Hvala lijepa potpredsjedniče. Zaboravite privatno i brinite za javno, stoji na ulazu stoljećima već na ulazu u Knežev dvor. Vjerujem da to znate gospodine potpredsjedniče i vi, kao što znam ja i kao što znate svi vi. Da smo se toga držali Hrvatska ne bi danas skoro 25 godina od Domovinskog rata od osamostaljenja bila u najdubljoj gospodarskoj, moralnoj krizi. I nemojmo se zavaravati za to nisu krivi ni ustaše nisu krivi partizani, nisu nam krivi i niti mogu niti smiju biti Srbi, Romi, Židovi. Krivi su pohlepni pojedinci koji su pljačkali vlastitu domovinu i javno dobro tretirali kao osobno dobro, javnu državu kao privatnu državu. Ali nemojmo se zavaravati da dio krivice i odgovornosti snosimo i svi mi, svi ovdje nazočni. Jer zatvaranjem oči pred problemima ne rješava probleme. Naša nespremnost da u određenim trenucima se kao naivno dijete dignemo i kažemo car je gol rezultirala je stanjem u kojem Hrvatska država danas je. Zar mi koji smo počašćeni da pripadamo generaciji koja je stvarala Hrvatsku državu u očima vlastite djece trebamo biti zapamćeni kao generacija koja je tu istu državu bacila na koljena? Zar sukobi su jedino što znamo činiti? Zar smo zaboravili što je dijalog? Zar ne shvaćamo da situacija u Hrvatskoj u ovom trenutku se ne može svesti tek na puki odnos vlast-oporba? Ljudi od nas traže odgovornost, traže pamet, traže poštenje i traže iskren odnos prema onome za što smo dobili povjerenje za vođenje ove države, naše države, države naše djece. I zato pozivam Vladu da umjesto ovog kaosa koji proizvodi, umjesto punjenja naslovnica jakih vanjskih časopisa o tome kako se i što se radi u Hrvatskoj, umjesto ne provođenja reformi neka ako nije spremna, a očigledno nije spremna, odstupi jer gospodo uspjeh ove Vlade je naš uspjeh i neuspjeh ove Vlade je i naš neuspjeh. Ne želim gledati Hrvatsku iz koje se šalju slike da nam je važnije što je bilo u 2. svjetskom ratu ili neposredno nakon njega nego što nam je važno danas i od čega nam ovisi standard građana. Ponavljam, držimo oči otvorene. Ja ih držim i mogu ponoviti i ono što sam rekao nažalost Hrvatska u ovom trenutku nema Vladu. Ovom zemljom u ovom trenutku ova Vlada ne upravlja. I zato ili se uozbiljite ili odstupite otvorenih očiju. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Molim uvaženu zastupnicu Nansi Tireli u ime kluba Hrvatskih laburista da obrazloži razloge stanke. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, poštovane kolegice i kolege. Riječ koja u Hrvatskoj zasigurno ima najveći opticaj od kad je ova nova Vlada na vlasti a i prije za vrijeme kampanje za ove parlamentarne izbore jeste riječ reforme. Nažalost, iz dana u dan svjedoci smo nikakvih reformi ali očito je da nakon svega ovoga što se dešava, načina na koji se dešava da nam je u Hrvatskoj potrebna jedna jedina reforma, najveća reforma, a ta najveća reforma bila bi reforma vlastite moralnosti vladajuće nomenklature. Ovo čemu svjedočimo iz dana u dan govori samo o tome da ova Vlada uistinu ne zna što želi i kuda ide, da se međusobnim prepucavanjima i otvaranjem tema koje građanima uistinu ne donose boljitak nego samo nervozu, razočaranje i ogorčenost na sve ovo što slušaju i vide govori o tome kao što je i kolega prije mene rekao da smo svi zajedno pali na ispitu. Tražeći stanku 5 minuta i upozoravajući na stvari koje se dešavaju, koje ne valjaju nismo napravili apsolutno ništa. U jednom trenutku svi smo u istom nazivniku i svi snosimo istu odgovornost. Mi kao saborski zastupnici itekako smo odgovorni za kritike koje upućujemo vladajućoj nomenklaturi i svima i svemu onome što vladajuća nomenklatura radi. Previše je postalo svega. Da li ima ikakve nade da se priča oko INA-e i MOL-a konačno jedanput zauvijek stavi načistac? Da dobijemo istinite informacije o tome što se događa i tko je unutra upleten? Ovo što nam se dešava ide samo u jednom jedinom pravcu, a to je da svakoga dana postajemo sve više i više svjesni da su ljudi koji obnašaju najvišu vlast u hrvatskom društvu, članovi Vlade postali ništa drugo nego lobisti za osobne interese koje ostvaruju preko lobiranja za velike korporacije i za velike investitore pod krinkom novih investicija i novog gospodarskog oporavka. Kad budemo shvatili, realno shvatili da su te krinke samo krinke i kad budemo otvoreno i jasno tražili izglasavanje povjerenja za te pojedince u ovom Saboru onda ćemo jedan mali dio odgovornosti sa sebe skinuti a dokle tražimo 5 minuta stanke i upozoravamo na ono što svaki građanin RH danas može pročitati u svakim novinama, mi smo napravili puno. Očekujem da kao saborski zastupnici preuzmemo odgovornost i da uistinu tražimo da se članovi Vlade, u ovom slučaju pogotovo prvi potpredsjednik Vlade gospodin Karamarko očituje o situaciji kojoj smo svjedoci i da jasno i transparentno kaže koliko je, što je i na koji način dobio od koga? Jer uistinu u ovom trenutku priča oko toga da prvi potpredsjednik Vlade osobni interes, privatni interes može odvojiti od društvenog interesa mislim da nikoga od nas ne zadovoljava.
Zahvaljujem. Molim uvaženog zastupnika Ivana Šukera u ime kluba HDZ-a da obrazloži razloge stanke.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Kolegice i kolege, nije mi namjera ovdje u ime kluba biti ničiji odvjetnik ali kad sam rekao da ću govoriti o općoj političkoj pojavi onda bih želio reći neke stvari. Da li neka gospoda još uvijek misle da mogu biti suci i tužioci? Da li mi vjerujemo institucijama koje smo mi ovdje osnovali u ovom visokom domu? Mi smo digli ruku za određene zakone. Ako mi ne vjerujemo tim institucijama od situacije do situacije, jer ako progoni političkog protivnika onda je to divno, krasno i sjajno, ali ako se slučajno dotakne mene onda to ne valja. Prema tome, ako imamo Povjerenstvo za sprječavanje sukoba interesa oni su valjda jedini koji mogu dati pravorijek oko pojedinih stvari i oni su jedini koji mogu reći da je neko, zato smo ih i osnovali, mi smo ih zato osnovali, ako smatramo da nije tako onda ih idemo prebrisati. Ali ja smatram da te gospođe i gospoda rade korektno svoj posao. I prema tome, ako oni postoje, ako oni rade svoj posao, ako to radi porezna, ako to radi porezni USKOK, ako to radi Ured za sprječavanje novaca i sve ostalo, međutim kolege i kolegice ja ovdje sa ove govornice i u pojedinačnim raspravama nikada sam nisam dotakao niti jednog člana obitelji bilo kojeg političkog protivnika, niti mi to pada napamet. Međutim, ono što mene kao saborskog zastupnika zabrinjava da kolega Hrelja dođe ovdje sa dokumentom do kojega ne može doći nitko na legalan način. Samo malo molim vas, svjedočenja na arbitraži nije javni dokumenata, to kolega Vrdoljak zna, to su strogo povjerljivi dokumenti jer je arbitraža u tijeku. Hrvatska je zbog curenja informacija zatražila prekid arbitraže sa Slovenijom. Dakle vi ste kolega Hrelja ovdje sa tim dokumentom doveli Hrvatsku u vrlo tešku poziciju. Jer dali ste dokument koji ne smije biti vani. I kolegice i kolege, rekao sam na početku ne želim biti ničiji odvjetnik, ali mislim da bi se i mi trebali zabrinuti nad tim kako određenim institucijama cure informacije van. Jel pitanje je ko od bilo koga od nas se sutra može naći u istoj situaciji. Kako određeni dokument za kojeg se točno zna tko ga može imati, i taj dokument ne može imati 15 ljudi, taj dokument mogu imati samo dva čovjeka, može izići van? Kako svjedočenje o arbitraži može izići van fonogramski? Kako, tko to ima? Imaju samo odvjetnici, predstavnici Vlade i odvjetnici i predstavnici MOL-a, ja ga nisam vidio, kolega Ostojić ga isto vjerojatno nije vidio, Jakovina, Dragovan, vidite da ga niste vidjeli, ja ga barem nisam imao prilike vidjeti. Ovdje netko dođe u sabornici i kaže gledajte ja imam svjedočenje arbitraže, to je prije svega neodgovorno bez obzira što će se iskoristiti za političke situacije. Međutim, kad samo govorio o institucijama Povjerenstvo za sukob interesa će pregledati sve dokumente i dat će svoj pravorijek. Za jednog našeg kolegu je nedavno donijelo odluku da je bio u sukobu interesa i kaznilo ga toliko i toliko. Da li su i nečiji drugi članovi obitelji bili u sukobu interesa drugi par cipela. Prema tome, ako je kolega Karamarko napravio nešto u suprotnosti sa zakonom to će povjerenstvo reći, ali nismo mi tu da sudimo. Ali ja vam kažem nas kao saborske zastupnike treba daleko više brinuti kako i na koji način cure dokumenti iz institucija gdje ne bi smjeli curit. Jer kažem vam ako je porezna uprava radila izvid u jednom određenom poduzeću to rade dva inspektora i jedino ono imaju informaciju o podacima, nitko drugi je nema dok se postupak ne okonča. Prema tome, to je ključni problem kolegice i kolege. jer ako institucije rade svoj posao onda mi ovdje ne trebamo tražiti više 5 minut stanke da bi upozoravali na nešto jer mi njih plaćamo, građani RH ih plaćaju da spriječe te nepodopštine. Ne plaćaju nas tu da mi politički lamentiramo. Dakle to je ključni problem i tu ću stati što se tiče ovog djela. S obzirom da sam rekao da ću govoriti o općem političkom djelu samo kolegi Vrdoljaku, ono što sam govorio o Imunološkom zavodu tada, to mislim i sada, jer to je naprosto ekonomska logika i ona drugačija ne može biti. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Imamo uvaženog zastupnika Daria Hrebak u ime kluba HSLS, BUZ i Nezavisnih zastupnice Gordane Rusak da obrazlože razloge stanke. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče. Uvaženi kolegice i kolege zastupnici, razmišljajući o tome što danas, kako danas obrazložiti sve ovo što se događa posljednjih nekoliko tjedana, razina komunikacije koja vlada u hrvatskom političkom eteru. Razmišljao sam kako bi se danas postavili, kako bi danas zastupali interese liberalne demokracije u Hrvatskom saboru upravo oni koji su radili u još težim vremenima nego što su to danas, kako bi danas nastupio jedan Vlado Gotovac, Dražen Budiša, kako bi danas govorio Vel Terzić. Što bi danas oni rekli na ovu nisku razinu komunikacije prizemnih strasti koja se danas pronosi ovim Visokim domom, kako na kojim načinom bismo danas diskutirali da su oni ovdje? Danas Hrvatski sabor, kažu sve mjerodavne ankete uživa povjerenje, naglašavam uživa povjerenje s ocjenom od dva, od 5 kod hrvatskih građana. Dakle moramo se svi mi zapitati danas i vlast i oporba koju poruku s ovim vrstom komunikacije šaljemo građanima jer nije bitan samo način komunikacije, bitne su i one teme o kojima mi govorimo. Dragi prijatelji, iseljavanje mladih ljudi iz Hrvatske ne traje samo zadnja dva mjeseca ili 3, traje zadnje 2 ili 3 godine. Ne odlaze mladi iz Hrvatske zato što su bolje plaćeni, samo zato što su bolje plaćeni vani, ne odlaze oni danas samo zbog toga što će tamo imati bolje uvjete, pa i prije je bila kriza. Nažalost, oni danas odlaze zbog onoga što vide u Hrvatskoj a to je beznađe i neperspektivnost. Stoga ja bih govorio o nekim problemima ali pri tome ne želim uopće umanjivati ni greške koje činimo mi, vladajući, niti malo. Govorimo bih o nekim apsurdima koje je gospodin Hrelja govorio ali ja bih govorio o nekim drugim apsurdima. Govorio bih o načinu na koji mi obnašamo ovu časnu dužnost u ovom Hrvatskom saboru, govorio bih o predsjedniku oporbe koji treba pružati neku novu nadu, koji treba pružati, inzistirati da se danas govori o kritikama vladajućih. Međutim, predsjednik oporbe u posljednja 4 mjeseca je bio prisutan sve skupa 2 dana u Saboru i to na način da je bio kraće u ovom Visokom domu nego što traje jedna prosječna hokejaška utakmica. Ali dragi prijatelji ne želim samo svaljivati problem ni na oporbu, želim svaljivati krivnju i na nas, na nas vladajuće. Mislim da je vrijeme da se uozbiljimo, da preuzmemo odgovornost koju su nam građani dali, mislim da je vrijeme da resetiramo ovu komunikaciju, mislim da je vrijeme da se počnemo ponašati odgovorno prema hrvatskim građanima, mislim da je vrijeme da počnemo provoditi ono za što su nam dali povjerenje. Dragi prijatelji mislim da je vrijeme da počnemo provoditi reforme, da počnemo provoditi projekte. Nemamo pravo odustati zbog nekih manjih, sitnih, stranačkih ili još gore osobnih interesa. Mislim da je vrijeme da krenemo razgovarati i o onome, onoj nadi koja još uvijek barem malo tinja u hrvatskim građanima, nadi koja može donijeti to da se ipak stvori jedna perspektiva, da se ipak stvori jedna nada u RH. Odgovorni smo svi zajedno i oporba i vlast na jedno bolje, uzoritije ponašanje, na odgovornost prema poslu koji danas obnašamo u ovom hrvatskom Domu.
Zahvaljujem. U ime, molio bih uvaženog zastupnika Milorada Pupovca da u ime kluba SDSS-a Reformisti obrazloži razloge stanke. Izvolite.
Poštovane kolegice i kolege, nema nikakve sumnje da raspolaganje državnim dokumentima ili za državu važnim dokumentima je posao koji moramo posebno skrupulozno raditi. Ali to ne vrijedi samo za jednu stranu, to vrijedi za sve. Ako to vrijedi za kolegu Hrelju, vrijedi i za kolegu Bulja. Ako vrijedi i za one koji su dodali njemu dokumente, tako vrijedi i za one koji su kolegi Mikuliću dodali dokumente u vezi sa zdravstvenim kartonom kolege Bulja. Moramo štititi institucije, institucionalni poredak i tako ćemo štititi jedan drugoga. I to je ono što nesumnjivo građani očekuju od nas. Ako pozivamo na to da ne izjedamo jedni druge onda jedini mogući način jeste taj da štitimo institucije koje sprječavaju da se to događa a mi to ne činimo. E sada nekoliko riječi o samoj INA-i. INA je u bivšoj Jugoslaviji po kojoj danas uglavnom pljujemo i govorimo kao o najvećem zlom kroz koje je Hrvatska mogla proći. Ja se neću sporiti sa time niti sa onima koji tako tvrde, pogotovo ne danas i ne po ovom povodom. Ali u bivšoj Jugoslaviji INA je doprinosila u BDP RH 10% u najboljoj fazi njezinoga rada i njezinoga djelovanja. Da jedna tvrtka u Hrvatskoj doprinosi 10% ili u bilo kojoj drugoj zemlji u kojoj cijeli sektori poljoprivrede i industrije i drugih doprinose na nivou 8%, 10%, 12%, u ovom slučaju i jedna kompanija doprinosi 10%. I kako su se ljudi u to vrijeme odnosili prema toj INA-i, mahom ljudi iz Siska, mahom grupacija koja je u završnoj fazi dobila zadaću da se prema tome odnosi domaćinski? Nije dala nikome da ugrožava interese INA-e. Nije dala nikome da preko toga ugrožava interese Hrvatske u jugoslavenskoj federaciji. Dakle, oni su znali braniti interese INA-e i interese Hrvatske u Jugoslavenskoj federaciji. A kako mi branimo interese INA-e a preko nje i interese Hrvatske u samostalnoj Hrvatskoj i okolnostima europskog i svjetskog poretka koji je više-manje poredak otvorenoga lovišta sa više-manje slabo reguliranim pravilima što je dopušteno a što nije dopušteno. Nažalost ne branimo dobro. I to je opterećenje koje traje već godinama i to je opterećenje koje opterećenje ovu Vladu, opterećenje koje opterećuje ovaj Sabor i opterećenje koje opterećuje našu politiku općenito. Da li je potrebno novo opterećenje? Da li su potrebna nova pitanja ili nove kompromitacije? Sasvim sigurno ne. Kolega Šuker kaže u odsutnom momentu arbitražnog postupka, ja se slažem. Ja se slažem. Ali to vrijedi za sve i za svakoga a posebno za neke a onda i za sve nas ovdje. I iz tog razloga neke stvari se naprosto ne smiju događati neovisno o tome kako to ocjenjivalo Povjerenstvo za sukob interesa ali one su duboke, političke i moralne relevantnosti. Proganjat ćemo vještice ali nećemo biti u stanju zaštiti ono što nam čini kuću u kojoj živimo.
Zahvaljujem. Ovime su svi klubovi rekli svoja obrazloženja traženja stanki. Nastavljamo sa radom. Uvaženi zastupnik Ivan Kirin. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Sabora, molim stanku zbog nazočnosti prosvjedu pirotehničara na Markovom trgu koji žele ukazati na problematiku u toj veoma važnoj djelatnosti za Hrvatsku.
Određujem stanku od 10 minuta. Izvolite. … [[Upadica sa strane, ne čuje se.]] Na što? Pa nastavit ćemo. Izvolite. STANKA U 11,15 SATI [[NASTAVAK NAKON STANKE U 11,25 SATI]] Molim uvaženog zastupnika Ivana Kirina da u ime kluba HSP-a Ante Starčević obrazloži razloge stanke. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Sabora, uvažene gospođe i gospodo zastupnici. Hrvatska stranka prava AS u potpunosti podržava zahtjeve pirotehničara za poboljšanje uvjeta i primjerenog vrednovanja njihovog rada. Smatramo kako ovo pitanje nadilazi česta stranačka razmimoilaženja te je krajnje vrijeme da zakonski i financijski sve učinimo kako bi našim pirotehničarima stvorili uvjete koji će maksimalno zaštititi njihove živote te na najmanju moguću mjeru svesti stres uzrokovan ovim uvjetima rada i naravno njihovim primanjima. Lani, 3. lipnja, upućen je dopis bivšem premijeru gospodinu Milanoviću no bez kontakta i bez ikakvih rezultata. Zato se očekuje da ovaj put molba bude uslišana. Činjenica kako naši pirotehničari svoje živote izlažu za samo 3 kune po kvadratnom metru minski sumnjivih površina pokazuje sramotan odnos prema ovom pitanju. Pored tog problema koji sigurno utječe na psihičku sposobnost pirotehničara, zbog razmišljanja o financijskoj situaciji i prehranjivanja obitelji pirotehničari su ugroženi i zbog bespoštedne međusobne borbe svih poslodavaca koji zbog niskih ponuda za razminiranje štede na sigurnosnim uvjetima rada. Stoga HSP AS snažno zagovara i izmjenu postojećeg postupka javne nabave gdje kriteriji neće kao dosada biti najniža cijena već kvaliteta i sigurnost u ovom sektoru specijalnih usluga. Podaci od 15.04. ove godine, izjava ravnatelja Hrvatskog centra za razminiranje Dražena Jakupeca, 36 poginulih od kraja Domovinskog rata 89 ranjenih. A drugi podatak od strane gospodina Stjepana Tadića povjerenika Sindikata humanitarnog razminiranja poginulih do srpnja 2013. godine 60. Neophodno je provjeriti i uskladiti podatke i ispravno informirati javnost. Isto tako kako bi se poboljšali uvjeti rada hrvatskih pirotehničara od kojih su mnogi razvojačeni hrvatski branitelji prema kojima HSP AS ima veliki senzibilitet stranka će tražiti od Ministarstva poljoprivrede da kroz mjere ruralnog razvoja odnosno Mjeru 5. koja obuhvaća razminiranje poljoprivrednog zemljišta poveća sredstva za ovu namjenu. Unatoč novom natječaju koji je objavljen prošli tjedan kroz koji je dostupno 220 milijuna kuna za ovu svrhu nelogično je kako je dosada iskorišteno samo 94 milijuna kuna od raspoloživih gotovo 900 milijuna kuna, pogotovo što nam za razliku od drugih natječaja EU za razminiravanje sufinancira u 100%tnom iznosu stoga ne smijemo ova sredstva čuvati za možebitne buduće katastrofe već ih moramo usmjeriti za saniranje katastrofe sadašnjosti što minska polja u 21.stoljeću u srcu Europe svakako jesu. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Nastavljamo sa radom. Dakle, kao što sam rekao na dnevnom redu je - Izvješće o provedbi plana upravljanja imovinom u vlasništvu Republike Hrvatske za 2015.godinu. Podnositelj izvješća je Vlada RH na temelju članka 13. Zakona o upravljanju, raspolaganju imovinom u vlasništvu RH. Zbog obimnosti materijala izvješće nije umnoženo već se nalazi na web stranici Hrvatskog sabora. Raspravu su proveli Odbor za gospodarstvo, Odbor za lokalnu i područnu odnosno regionalnu samoupravu i Odbor za pravosuđe. Izvješće ste primili na sjednici. Želi li podnositelj dodatno obrazložiti izvješće? U ime podnositelja gospodin Tomislav Boban, predstavnik Državnog ureda za upravljanje državnom imovinom. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovane zastupnice i poštovani zastupnici. Ukratko ću samo iznijeti Izvješće o provedbi plana upravljanja imovinom u vlasništvu RH za 2015.godinu. U svrhu provođenja Strategije upravljanja i raspolaganja imovinom u vlasništvu RH za razdoblje od 2013.-2017.godine a u cilju održivog, učinkovitog i transparentnog upravljanja i raspolaganja imovinom u vlasništvu RH i sa svrhom očuvanja imovine i njezine važnosti za život i rad postojećih i budućih naraštaja Državni ured za upravljanje državnom imovinom sukladno članku 13. Zakona o upravljanju, raspolaganju imovinom u vlasništvu RH je u obvezi izradi izvješća o provedbi plana upravljanja imovinom u vlasništvu RH za prethodnu godinu. Izvješće o provedbi plana upravljanja imovinom u vlasništvu RH za 2015. godinu predstavlja sveobuhvatni prikaz sistematiziranih, izvršenih aktivnosti i izvedbenih mjera kojima se operacionaliziraju strateški ciljevi a sve u funkciji stvaranja dodatnih vrijednosti i ostvarenja veće ekonomske koristi od transparentnog upravljanja pojavnim oblicima državne imovine. Najvažniji oblici imovine kojima se upravljaju su stanovi, poslovni prostori, dionice i poslovni udjeli te zemljište koje uključuje bivše vojne nekretnine te ostali pojavni oblici. Način upravljanja državnom imovinom transparentan je, pro aktivan, anti koruptivno orijentiran a temelji se na načelima javnosti, predvidljivosti, učinkovitosti i odgovornosti uvažavajući temeljne odrednice upravljanja državnom imovinom. Planirane su aktivnosti, kontinuirano i fleksibilno prilagođavaju aktualnim okolnostima te uvjetima u domaćem i međunarodnom okruženju. Državnom imovinom upravljaju tri institucije, Državni ured za upravljanje državnom imovinom, Centar za restrukturiranje i prodaju te Državne nekretnine kao trgovačko društvo odnosno društvo s ograničenom odgovornošću. Državni ured za upravljanje državnom imovinom upravlja dionicama i posebnim udjelima u trgovačkim društvima od strateškog i posebnog interesa za RH te stanovima i poslovnim prostorima, bivšim vojnim nekretninama i zemljištem. Dionice i poslovni udjeli u društvima od strateškog je i posebnog interesa za RH su poslovni udjeli i dionice 56 trgovačkih društava i pravnih osoba od kojih su 22 strateška trgovačka društva skupine A ukupne nominalne vrijednosti portfelja 29 milijardi 264 milijuna 88 tisuća i 730 kuna a u šta se ubrajaju Hrvatske ceste, HAC, Autocesta Zagreb- Macelj, Autocesta Zagreb-Rijeka, BINA Istra, HŽ infrastruktura, Plov put, odašiljači i veze, Hrvatska kontrola zračne plovidbe, HEP, Plinacro, Janaf, Podzemno skladište plina, HROTE, Hrvatske šume, Hrvatske lutrija, HŽ putnički prijevoz, ARCADE, agencija Alan, Pomorski centar za elektroniku, Brodarski institut te SKEDE. Skupinu A je moguće privatizirati isključivo po posebnom zakonu. 6 pravnih osoba od strateškog interesa također pripadaju skupini A, one su bez iskazane nominalne vrijednosti, tu se ubrajaju Hrvatske vode, HABOR, Dap, HANDA, FINA i Cerp i oni nisu predmet privatizacije te nemaju obvezu uplate dobiti u Hrvatski proračun. 23 trgovačka društva od posebnog interesa sa većinskim udjelom Republike Hrvatske su tzv. skupina B, oni nisu strateški u kojima Republika Hrvatska ima većinski udio ukupno nominalne vrijednosti portfelja od 6 milijardi 566 milijuna 27 tisuća 420 kuna i tu ubrajamo državne nekretnine, ACI, Croatia airlines, Jadroliniju, Zračne luke Osijek, Pula, Rijeka, Zadar, Split, Dubrovnik, Zagreb, Imunološki zavod, Narodne novine, Zrakoplovno tehnički centar, HP, Croatia banku, HPB, HŽ Cargo, luku Vukovar, APIS, IT, Briuni riviera, Đuro Đaković holding i Petrokemiju. U skupini B je moguća privatizacija, te 5 trgovačkih društava od posebnog interesa Republike Hrvatske sa manjinskim udjelom a čije dionice kotiraju na uređenom tržištu kapitala, tj. tzv. skupina C. Interes u kojima Republika Hrvatska ima manje od 50% vlasništva i čije dionice kotiraju na burzi. Uređeno je dakle ukupne nominalne vrijednosti portfelja 5 milijardi, 10 milijuna, 156 000 i 720 kuna Luka Rijeka, INA, Končar, Elektroindustrija i Croatia osiguranje. Ukupna nominalna vrijednost cijelog portfelja kojima upravlja Državni ured za upravljanje državnom imovinom iznosi 47 milijardi 840 milijuna, 272 tisuće i 870 kuna, a tržišna vrijednost dionica 12 trgovačkih društava koje kotiraju na burzi i koje kotiraju na burzi i kojima upravlja DUDI iznosi 17 milijardi 313 milijuna 156 tisuća i 673 kune. Dakle, govorim o nominalnom iznosu. On varira o cijenama na burzi i trenutačno je nešto povoljnije u odnosu na ovo što sam iznio. Stanovi, poslovni prostori, te zemljište bivše vojne nekretnine Državni ured upravlja sa 5714 stanova ukupne površine 231511,40 četvornih metara. Također, Državni ured upravlja i sa 6288 poslovnih prostora ukupne površine 330272,28 četvornih metara. 3313 poslovnih prostora je ukupno 290660,27 četvornih metara, a u poslovni prostor ubrajamo i 2757 garaža preuzetih od Ministarstva obrane ukupne površine 37244,10 četvornih metara, te 220 parkirališnih mjesta površine 2365,91 metar četvorni. DUDI je tijekom 2014. i 2015. godine preuzeo i 332 bivše vojne nekretnine, dakle govorimo o neperspektivnim vojarnama, te je u postupku usklađenja postupanja tijela nadležnih za rješavanje imovinsko-pravnih odnosa na bivšim vojnim nekretninama kao i pitanja izmjena prostornih planova u cilju daljnjeg raspolaganja nekretninama kao i povećanja njihove vrijednosti, potencijal i braunfield investicijskih projekata. Uglavnom se radi o braunfield investicijama. Primjerice, za bivšu vojnu nekretninu Muzil na lokaciji poluotoka Muzil u gradu Puli 6. studenog 2015. godine objavljen je neobvezujući poziv za iskazivanje interesa za realizaciju turističkog projekta. Vrijednost ulaganja na Muzilu procjenjuje se na otprilike 150 do 200 milijuna eura. Također Državni ured dio bivših vojnih nekretnina temeljem zahtjeva jedinica lokalne, odnosno regionalne samouprave planira aktivirati za ostvarenje projekata koji su od javnog općeg i socijalnog interesa. Centar za restrukturiranje i prodaju kao drugi dio ove trilaterale upravlja dionicama i poslovnim udjelima u trgovačkim društvima čiji je imatelj Republika Hrvatska, Hrvatski zavod mirovinskog osiguranja i Državna agencija za osiguranje štednih uloga ili DAB, a koja nisu utvrđena kao društva od strateškog i posebnog interesa u Republici Hrvatskoj. CERF upravlja dionicama i poslovnim udjelima 486 trgovačkih društava od čega 436 društava su u manjinskom vlasništvu do 50% ukupne nominalne vrijednosti i čija nominalna vrijednost iznosi 2 milijarde 274 tisuće 183, 274 milijuna 183 tisuće 571 kunu. 31 društvo u većinskom vlasništvu iznad 50% ukupne nominalne vrijednosti od 3 milijarde i 544 milijuna 47 tisuća i 220 kuna. Od toga je 19 društava bez poslovne aktivnosti. Dijelom portfelja CERP ne može slobodno raspolagati zbog rezervacije za bivše vlasnike, tako da je taj dio izuzet od prodaje. CERP upravlja, ono što je bitno za napomenuti čak u 326 trgovačkih društava sa portfeljom od manje od 10% temeljnog kapitala. Državne nekretnine d.o.o. su trgovačko društvo osnovano za upravljanje stanovima i poslovnim prostorima koji su u najmu, odnosno zakupu i vrše tekuće investicijsko održavanje rezidencijalnih objekata u vlasništvu RH. Državne nekretnine društvo s ograničenom odgovornošću trenutačno imaju u najmu 3736 stanova ukupne površine 160430 četvornih metara, a mjesečni prihod državnih nekretnina od najma stanova je 1,2 milijuna kuna odnosno 14,4 milijuna kuna godišnje. Trenutačno državne nekretnine imaju u zakupu 1006 poslovnih prostora ukupne površine 74420 četvornih metara, a mjesečni prihod od zakupa poslovnih prostora iznosi 4,3 milijuna kuna, odnosno 51,6 milijuna kuna godišnje. Izvješća o provedbi i planu upravljanja imovine za 2015. godinu sastoji se od 15 poglavlja koja prate strukturu samog plana upravljanja imovinom u vlasništvu Republike Hrvatske za 2015. godinu i čiji su sadržaji podaci koje mora sadržavati i sva druga pitanja s tim u vezi utvrđeni uredbom o propisanim sadržajima plana upravljanja imovinom u vlasništvu Republike Hrvatske koja poglavlja uključuju: Izvješće o provedbi Godišnjeg plana korporativnog upravljanja 556 trgovačkih društava od strateškog i posebnog interesa za Republiku Hrvatsku, Izvješće o provedbi Godišnjeg plana u odnosu na zadatke vezane za dovršetak privatizacije, restrukturiranje i upravljanje trgovačkim društvima iz djelokruga Centra za restrukturiranje i prodaju, te Plan prodaje dionice poslovnih udjela u tim trgovačkim društvima, korištenje i prodaju nekretnina u vlasništvu CERP-a, Izvješće o provedbi Godišnjeg plana CERP-a kao pravnog slijednika Agencije za upravljanje državnom imovinom u odnosu na potraživanja, obveze, sudske i druge sporove te pitanja koja su predmet sukcesije, Izvješće o provedbi Godišnjeg plana upravljanja i raspolaganja imovinom i poslovnim prostorima u vlasništvu Republike Hrvatske, Izvješće o provedbi Godišnjeg plana upravljanja i raspolaganja građevinskim zemljištem u vlasništvu Republike Hrvatske, Izvješće o provedbi Godišnjeg plana rješavanja imovinsko-pravnih i drugih odnosa vezanih uz projekte obnovljivih izvora energije, te ostalih infrastrukturnih projekata kao eksploataciju mineralnih sirovina, Izvješće o provedbi Godišnjeg plana provođenja postupaka procjene imovine u vlasništvu Republike Hrvatske, Izvješće o provedbi Godišnjeg plana vezanog postupanja s trajno odnosno privremeno oduzetom imovinom i Izvješće o provedbi Godišnjeg plana rješavanja imovinsko-pravnih odnosa s jedinicama lokalne i područne (regionalne samouprave) i Izvješće o provedbi Godišnjeg plana rješavanja imovinsko-pravnih odnosa na bivšim vojnim nekretninama i njihovog stavljanja u funkciju, Izvješće o provedbi Godišnjeg plana komercijalizacije dijela stanova i poslovnih prostora danih na upravljanje trgovačkom društvu „Državne nekretnine d.o.o. Zagreb“, Izvješće o provedbi Godišnjeg plana upravljanja odnosno tekućeg investicijskog održavanja rezidencijalnih objekata u vlasništvu Republike Hrvatske, Izvješće o provedbi Plana projekata javno-privatnog partnerstva, Izvješće o provedbi Godišnjeg plana vođenja registra državne imovine te Izvješće o provedbi Godišnjeg plana postupaka vezanih uz savjetovanje sa zainteresiranom javnošću i pravo na pristup informacijama koje se tiču upravljanja i raspolaganjem imovinom u vlasništvu Republike Hrvatske. Financijski rezultati upravljanja državnom imovinom su sljedeći: dakle Izvješće o provedbi Plana upravljanja imovinom u vlasništvu Republike Hrvatske za 2015. godinu sadrži pojedinačna izvješća 56 trgovačkih društava od strateškog i posebnog interesa za Republiku Hrvatsku sa sistematiziranim financijskim i drugim podacima u poslovanju. Tijekom 2015. godine trgovačka društva ostvarila su sljedeće rezultate: ukupan prihod navedenih društava u 2015. godini iznosi 54 milijarde 179 milijuna i 563 tisuće kuna, ukupan rashod je 52 milijarde 35 milijuna i 140 tisuća kuna što je rezultiralo bruto dobiti od 2 milijarde i 144 milijuna i 423 tisuće kuna. Navedena dobit predstavlja povećanje u iznosu od milijardu i 3 milijuna i 2 tisuće kuna u odnosu na 2014. godinu odnosno povećanje od 88%. Također, pokrenuta je iz portfelja CERP-a prodaja dionica ukupno 28 trgovačkih društava te je ostvaren prihod od prodaje u iznosu od 73 milijuna 534 tisuće 500 kuna. Važno je napomenuti da je u 2015. godini ponovno pokrenuto donošenje rješenja za hrvatske ratne vojne invalide i njihove članove obitelji te je doneseno ukupno 2354 rješenja te je podijeljeno dionica ukupno nominalne vrijednosti 45 milijuna 537 tisuća i 200 kuna. Po različitim modelima raspolaganja nekretninama tijekom 2015. godine sklopljeno je ukupno 555 ugovora, od čega 298 ugovora sa naknadom ukupne vrijednosti 73 milijuna 664 tisuće i 660 kuna. Najveća realizacija ostvarena je kod kupoprodajnih ugovora koji su najbrojniji te je njihova ukupna vrijednost 50 milijuna 948 tisuća i 121 kunu za nekretnine odnosno 4 milijuna i 600 tisuća 821 kunu za višak iskopa mineralnih sirovina i 771 tisuća 274 kune za pokretnine. Najveća vrijednost kupoprodajnih ugovora za nekretnine ostvarene neposredno prodajom zemljišta u ukupnom iznosu od 24 milijuna 383 tisuće 464 kune dok je temeljem javnih poziva za kupnju nekretnina ugovorena vrijednost od 7 milijuna 660 tisuća 972 kune. Početkom 2015. godine započelo je sa prodajom stanova temeljem odluke o prodaji stanova u vlasništvu RH te je ostvaren priljev od 15 milijuna 423 tisuće 461 kuna. U zadnjem kvartalu započinje se sa sklapanjem kupoprodajnih ugovora za prodaju stanova putem obročne otplate te zaključno 16 ugovora ukupne vrijednosti 3 milijuna 480 tisuća 223 kune, najčešće s rokom otplate od 20 godina. Značajan prihod ostvaren je temeljem ugovora o osnivanju prava služnosti u ukupnom iznosu od 11 milijuna 147 tisuća 570 kuna i ugovor o razvrgnuću suvlasničke zajednice u iznosu od 4 milijuna 856 tisuća 882 kune. Do kraja 2015. godine sklopljeno je 239 ugovora bez naknade gdje su ugovori o osnivanju prava služnosti najbrojniji i većinom su vezani za EU projekte. Najvažniju kategoriju predstavljaju ugovori o darovanju nekretnina te je sklopljeno ukupno 48 ugovora temeljem kojih su darovane nekretnine ukupne procijenjene vrijednosti 78 milijuna 975 tisuća 148 kuna. Sklopljen je jedan ugovor o prijenosu nekretnina u vlasništvu RH temeljem kojeg je RH stekla vlasništvo nad nekretninom procijenjene vrijednosti 17 milijuna 190 tisuća kuna. Uspoređujući podatke sa 2014. godinom razvidno je da je 2015. godine ukupna realizacija ostvarena ugovorima s naknadom većom za 46% a najbolji rezultati ostvareni su tijekom trećeg kvartala u kojem je ugovoreno 55% ukupne ugovorene naknade o kojima su sklopljeni najveći broj ugovora. Registar državne imovine također nastavno na važnu smjernicu strategije da svi podaci u registru državne imovine moraju biti vjerodostojni i redovito ažurirani a kako bi pružali kvalitetan uvid u opseg i strukturu imovine u vlasništvu Republike Hrvatske Državni ured je u 2015. godini započeo niz multidisciplinarnih aktivnosti na višegodišnjem projektu izgradnje i implementacije informacijskog sustava za upravljanje državnom imovinom tzv. … [[Ne razumije se.]] kao podatkovnoj programskoj nadogradnji postojećeg registra državne imovine i njegove transformacije iz administrativnog u upravljački informacijski sustav podnoseći time široj informatizaciji javne uprave. Sudjelovanje DUUDI-ja u Europskom semestru nastavljajući dobru praksu prethodnih godina i ranije pokrenutih aktivnosti u sklopu obveze RH za sudjelovanje u Europskom semestru državni ured je kontinuirano iz svoje nadležnosti članstvom u Radnoj skupini za provedbu Europskog semestra a u suradnji s Ministarstvom regionalnog razvoja i fondova EU kao glavnim koordinatorom kao i ostalim tijelima državne uprave u suradnji s predstavnicima Europske komisije tijekom 2015. godine nastavio provoditi aktivnosti i mjere predviđene nacionalnim programom reformi, tzv. reformske mjere vezane za javna poduzeća. Posebna je preporuka za zemlje članice i Program konvergencije RH za razdoblje 2015-2018. pri čemu je državni ured aktivan sudionik i nositelj mjera koje se provode u pojedinim reformskim područjima. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Replika, uvaženi zastupnik Goran Marić, izvolite.
Hvala lijepa. Gospodine predstavniče podnijeli ste Izvješće o provedbi Plana upravljanja imovinom u vlasništvu Republike Hrvatske ali je šteta da se s ovim izvješćem istodobno ne raspravlja o Izvješću i nalazu Državne revizije o upravljanju državnom imovinom. Tek bismo tada imali potpunu sliku što se događa i kako se upravlja državnom imovinom. Ovdje sam primijetio, a ne znam uopće kako je moguće i upravljati u ovoj godini, da nema uopće Plana poslovanja za 2016. godinu koje je bilo obvezno po zakonu donijeti do 31. listopada prošle godine. Znači, državni ured uopće nema plana poslovanja za ovu godinu. I ne navodi se u izvješću da nije donesen plan poslovanja. Drugo, nema ni izvješća o koncesijama a koncesije su itekako bitan segment upravljanja državnom imovinom možda zato da ne bi bilo izvješća o koncesiji Kupar koja je dana na 99 godina tvrtki koja je registrirana nakon objave natječaja i koja nema niti jednog zaposlenog i koja nema niti kune prihoda i kojoj je osnivač i vlasnik tvrtka u Austriji koja također nema niti jednog zaposlenog i niti kune prihoda. Ako je toj tvrtki u Austriji opet vlasnik jedna druga tvrtka gdje je jedan osnivač koji je iz zemlje u kojoj se nalazi trenutno vjerojatno i bivši predstojnik ureda. I možda zato da se ne bi vidjelo da nisu Kupari dati u koncesiju nego da je samo 1/4 data, riješen problem 1/4 a nije cjelovito riješen problem. Ne znam kako vi gledati je li optimalno rješenje CERP, DUUDI,n? Da se međusobno fakturiraju, međusobno potražuju pa Nekretnine duguju CERP-u, CERP DUUDI-u itd. Imamo ovdje podatak u 2014.da je fakturirano za stanove 10 milijuna i 500 tisuća kuna [[Upadica Tepeš:Vrijeme]] a u 2015. 15 a nije naplaćeno u 2 godine 10 milijuna kuna za najam stanova i nekretnina. Znači 50% se ne naplaćuje, nema izvješća o nenaplaćenim potraživanjima. I molim vas da to u ovoj godini uzmete u obzir i da napravite izvješće na dobrobit svih. Hvala.
Nećete, niste se javili za riječ? Replika uvaženi zastupnik Josip Đakić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa ja ću replicirati skoro na istu temu samo drukčijim načinom. Naime, gospodine Boban u ovom izvješću nedostaje nalaz Državne revizije za 2015.godinu iz kojeg je jasno vidljivo da je on nepovoljan. Nepovoljan je po svim segmentima. Nepravilnosti vrve na sve strane u nalazu državne revizije. Poslovne knjige su vođene nikako ili jako loše kako piše u nalazu državne revije. Evidencija nekretnina apsolutno ne odgovara stvarnosti. Imovina kao da je isparila u toj evidenciji za 16,6 milijuna kuna. Prodaja Croatia osiguranja u nalazu Državne revizije jasno piše da je Državni ured obavljajući svoj posao ustanovio da je Croatia osiguranje privatizirano nelegalno. To piše u nalazu Državne revizije. Danas kada se dušobrižnici zalažu za pravo, pravednost ja bi vas molio da nam kažete nešto što ste poduzeli po nalazu Državne revizije, što je to stvarno sa Croatia osiguranjem kao našim hrvatskim srebrom, što je to sa 16,6 milijardi kuna koje je isparilo ili je krivo knjiženo? Ako je krivo knjiženo ona je to apsurd nad apsurdima. Ako u ovom izvješću piše da je 2014.bila jasna evidencija da je DUUDI osnovan 2011.godine ne znam o čemu govorimo danas 2015.godine. Ovo je kriminal par excellence u upravljanju državnom imovinom. U državnom zlatu i srebru koje se rastakalo u proteklom vremenu samo tako o tome, nema stanke, ne znam zašto se o tome ne govori.
Zahvaljujem. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. Prvi se u raspravi javio u ime Kluba zastupnik SDSS-a i Reformista uvaženi zastupnik MIlorad Pupovac. Izvolite.
Poštovani gospodine Boban, poštovane kolegice i kolege i ova tema je kao i ona koju smo otvorili povodom poslije stanke jedna od vitalnih tema za RH, ali jednako tako i vitalna za njezinu politiku i za nas koji se bavimo politikom. Na njoj se vidi naša vjerodostojnost, na njoj se vidi kapacitet naše države. Posljednje vrijeme sve češće čujemo kako država nije dobar gospodar i kako nije dobar ekonomski subjekt. I mi jako dobro znamo što to znači. To znači prodajmo, privatizirajmo, razvlastimo državu jer ona nije ta koja to može, nije, ne može upravljati, ne može raspolagati. Da li je doista bilo tako u jednom razdoblju? Jeste jer smo se prema državnom vlasništvu i državnoj imovini odnosili po onom modelu definicije društvenog vlasništva da je ono svačije i ničije pa je to onda ovdje bez ikakvog mehanizma kontrole doslovno bilo i shvaćeno ali ne u smislu društvene nego podržavljene imovine i više-manje je tako bilo. Danas je situacija sigurno bolja i to u dvostrukom smislu. Ipak postoje nekakvi mehanizmi kontrole nadzora i upravljanja. I s druge strane postoji izrazita javna svijest o tome da država mora biti instrument za upravljanje onim što je njezino. Postoji izrazito javna svijest kod naših građana da država nije samo objekt želja povijesnih ili drugih nego da je realan instrument za ono što su potrebe nacije odnosno građana. E sad, kako stoji stvar sa ovim izvještajem za 2015. godinu? U njemu se konstatira i vidi činjenica da je u proteklom razdoblju napravljen registar državne imovine. Da li je potpun, da li je dovoljno pouzdan ili valjan to nam treba reći. Gdje nije potpun, gdje nije dovoljno valjan, to trebamo čuti. Druga stvar koju mi se čini da je jako važno da znamo a na to nam nije odgovore dao ni vaš prethodnik gospodine Boban, gospodin … [[Govornik se ne razumije.]] jeste što se događa sa naplatama koncesija. Što se događa sa naplatama troškova najma? Koliki su stvarno prihodi koje RH ima od imovine koja je dana na korištenje jedinicama lokalne samouprave, koja je dana na korištenje drugim subjektima i kako se to doista ostvaruje. Je li brojka koja se spominje od toga prihoda nešto što nas može zadovoljiti ili je to brojka koja je daleko od onoga što bi zapravo trebalo uprihodovati? To bismo htjeli čuti. Na tome bi se u potpunosti potvrđivala vjerodostojnost vašega ureda, odnosno našega posla ovdje u Saboru. Treću stvar, kada je u pitanju poljoprivredno zemljište, važna stvar za RH koja tek čeka da pokrene svoju poljoprivredu u pravom smislu te riječi i gdje država s obzirom na to da je vlasnik jednog značajnoga postotka poljoprivrednog zemljišta od pašnjaka pa do poljoprivrednog zemljišta pogodnoga za različite oblike poljoprivredne proizvodnje. Kako stoje stvari s time? Neke stvari koje čujemo nas zabrinjavaju. Zabrinjavaju nas činjenice da npr. u protekle godine postupak upisivanja, raspolaganja poljoprivrednim zemljištem od strane pojedinih subjekata je takav da nismo sigurni da će doprinositi jednom od osnovnih ciljeva politike DUDI-a a to je razvoj. Razvoj poljoprivrednog zemljišta koje je dano na korištenje pojedinim subjektima a reći ću o čemu je riječ. Dakle ako je riječ o pašnjacima na pojedinim područjima Like i sjeverne Dalmacije, desecima tisuća hektara koje lokalni poljoprivredni proizvođači i stočari ne mogu dobiti u svojem domicilno području ali može dobiti netko iz Slavonije. Premda taj netko iz Slavonije u toj istoj Dalmaciji, toj istoj Lici nema jednog grla stoke i vjerojatno neće ni imati ali može dobiti 1500 ili 2000 hektara pašnjaka. A onaj koji ima 50 ili 60 grla stoke, ili koji ima 25 grla stoke taj to ne može nego mora ići 30km dalje da bi dobio pašnjak. Možda onaj tko u Slavoniji ima 10 hiljada grla stoke može osigurati dokumentaciju da može dobiti 1500 hektara. Odgovoriti ćete, odgovoriti ćete. Drugo, kako je moguće da se dopušta upis za korištenje zemljišta koje nije državno? Kako je moguće da se država upisuje kao vlasništva zemljišta tamo gdje u katastru jasno stoji tko je taj koji je vlasnik zemljišta? Ja znam da to nije vaš posao nego posao državnog odvjetništva ali vi s njim tijesno surađujete i može stvoriti pogrešnu sliku o tome što je državno zemljište, što je državna imovina a što nije. A s druge strane posebno može naravno stvoriti problem onima koji su stvarni vlasnici toga zemljišta i može ih razvlastiti kao što se događa. I onda jedinice lokalne samouprave i država dolaze u situaciju da u najam i u koncesiju daju nešto što nije njihovo i stvaraju ozbiljan konflikt i mi sa time imamo problem. Kako je moguće da stočar iz Gračaca ne može dobiti koncesiju ili ne može dobiti najam za svojih 350 grla ovaca ali netko tko je 50 ili 60 km dalje može dobiti za svojih 100 krava i to ne samo državno nego i ono što je njegovo dvorište? Kada su u pitanju stanovi, Republika Hrvatska je posebno na područjima od posebne državne skrbi dodijelila značajan broj stanova na korištenje i to je bilo opravdano. Ali onda je RH pod pritiskom odlučila da te stanove pokloni onima koji su ih koristili. Da li RH zna što se dogodilo nakon tih stanova koji su poklonjeni prije roka zakonskoga od 10 godina korištenja. Najčešće ne zna. Ako je točno ono što čujemo da je samo na području grada Knina 2 stotine stanova prodano od strane korisnika tih stanova nakon što im ih je država donirala i ako je točno da je u posljednjih nekoliko godina uselilo 4 tisuće ljudi iz područja grada Knina, onda se postavlja pitanje pa što mi radimo? Kakvu mi to državnu politiku vodimo? Kojeg je smisla imalo naseljavanje ljudi na tom području ukoliko to završava na taj način da onda kad im damo priliku da imaju stanove u vlasništvu a oni ih prodaju i odu dalje. A s druge strane bivšim nosiocima stanarskih prava, povratnicima Srbima ne damo mogućnost da otkupe stanove. Stvaramo nepotrebne i komplicirane prepreke i u Vukovaru kao što ih stvaramo i u Kninu. Zašto? Taj novac će ići u državni proračun? A oni na to imaju pravo po zakonu. I na kraju što se tiče plana Vlade da od 500 milijuna eura, da uprihoduje 500 milijuna eura od prodaje državne imovine. To je dobro, ali koje imovine? Tko je napravio procjenu vrijednosti te imovine. Koliko čujemo, mi nemamo napravljene procjene vrijednosti nekretnina u vlasništvu države jer je rečeno da je to skupo za napraviti. Vjerojatno i jeste, posebno zato što se vrijednost mijenja pa bi onda trebalo vjerojatno za pet godina ponoviti ali to je vjerojatno neizbježno ukoliko hoćemo izbjeći rizike koje nepoznanice oko stvarne vrijednosti nose sa sobom. S druge strane jako je važno gospodine Boban vama kao novom čelniku DUDI-ja da se stvori jasna slika o tome da to neće biti diskonta prodaja zato što nam u ovom trenutku trebaju novci. I da će se to prodati but zašto, samo zato što država ovog trenutka mora namaknuti određena sredstva. I Klub zastupnika SDSS-a i reformista ne sumnjivo će podržati kontrolirane procese ali doista kontrolirane procese prodaje dijela državne imovine pod uvjetima koji će biti transparentni i jasni. Isto vrijedi naravno i za udjele u dioničkim društvima gdje RH ima svoje udjele, jednako ali ne po logici to država nije u stanju biti vlasnica, pa zato što nije u stanju biti vlasnica onda najbolje da sve to rasprodamo. Ako to uradimo, onda naravno uradit ćemo to po istom modelu po kojem smo to napravili dosada. Naša država neće biti u stanju ali neka druga će država bitu u stanju to uraditi bilo svojim direktnim državnim sredstvima bilo sredstvima svojih poslovnih ljudi. Vika ne damo svoje vode, ne damo svoje šume neće pomoći u ovoj stvari, samo efikasan DUDI, samo ozbiljni izvještaji i samo napredak u ukupnoj kontroli Državne imovine, jedan od načina kako se ta kontrola može sasvim sigurno unaprijediti jer se to da osim registra, da registar bude popunjen time da bude povezan i sa katastrom i sa zemljišnim knjigama, što dosada nije bilo slučaj. Imamo nominalan popis imovine ali kakvo je stvarno stanje, mi to ne znamo dok se te vrste poveznica ne naprave. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Replika, uvaženi zastupnik Stevo Culej. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, Hrvatice i Hrvati. Državna imovina naravno najbolja je kada je moja privatna, jel tako? Pa na tragu toga krećem. Vlada je 10.rujna 2015. u vrijeme predizbornih kalkulacija i stranačkog preslagivanja donijela Odluku o darovanju vrijedne zgrade u Preradovićevoj 23 u Zagrebu Srpskom društvu prosvjeta. Vlada RH na čelu sa Zoranom Milanovićem kao tehničkim premijerom sklapa 28.prosinca 2015. godine Ugovor o darovanju sa Srpskim društvom prosvjeta. Predmet ugovora je nekretnina u vlasništvu RH u Preradovićevoj 23 u Zagrebu, označeno kao zk 4. br. 3185/1 kao grad Zagreb. Njezina je vrijednost procijenjena za 25 milijuna 727 tisuća kuna. Ovaj ugovor o darovanju je školski primjer političke trgovine u režiji Zorana Milanovića i Milorada Pupovca a na štetu RH i njenih građana. Pitanje, članak 5. Zakona o postupku o primopredaje, zabranjuje sklapanje značajnih ugovora a ovaj darovni ugovor u vrijednosti od 25 milijuna kuna je sasvim sigurno značajan ugovor, tim više što je to darovanje protivno zakonu upravljanja, raspolaganju nekretninama u vlasništvu RH. Odluka Mihanovićeve Vlade od 10.rujna 20158. je poslovna odluka te je datum njenog donošenja potpuno nebitan. Bitan je samo nadnevaka sklapanja ugovora a on je sklopljen u mandatu tehničke Vlade. To znači idemo masnoj guski mazati vrat.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Milorad Pupovac?
Zahvaljujem. Veliko je zadovoljstvo kad netko digne repliku prije nego što zastupnik počne govoriti. Još je veće zadovoljstvo ako odgovarate na takvu repliku. Prvo što se tiče ugovora između Vlade i Srpskog kulturnog društva prosvjeta ona je napravljena po istom modelu na kojem je napravljeno sa Hrvatskim kulturnim društvom Napredak i židovskom zajednicom odnosno židovskom općinom. Prema tome, da je postojao neki drugi način da zakonodavac nije bio nepravedan prema onima čija imovina je oduzeta za vrijeme NDH-azije i da im zakonodavac nije bio nepravedan prema onima koji su u vrijeme komunističkoga režima imali prekid rada svojih organizacija dužih od 10 godina i njih tretirao na jednak način kao što tretira druge organizacije na primjer Maticu hrvatsku, onda mi to sigurno ne bismo rješavali na ovaj način nego u redovnom postupku povratka imovine. Budući da to nije bilo moguće, budući da je zakonodavac napravio zakon koji je diskriminatoran onda se to rješava na ovaj način. A vama ću reći sljedeće. Ako vam nije, ako vam je previše ono što je bilo Prosvjetino da se Prosvjeti vrati. Vratit ćete još i zgradu srpske banke u kojoj se nalazi Hrvatska poštanska banka koja je skinuta u prvih tjedana Nezavisne države Hrvatske koja vam je na srcu.
Zahvaljujem. Replika Goran Marić.
Hvala lijepa. Gospodine Pupovac, kazali ste da u društvu prevladava mišljenje da država nije dobar gospodar. I spominjali ste koncesije, pozajmice, potraživanja, najam, sve je opravdano. I na temelju toga bi se moglo tako zaključiti. Ali tako mogu zaključiti samo oni koji nisu dovoljno informirani i koji se ne bave dovoljno tim područjem. I znanstveno i empirijski je dokazano da vlasništvo sa kvalitetom upravljanja nema nikakva doticaja, to je znanstveno dokazano. Znači samo oni koji upravljaju utječu na upravljanje i tu je na žalost bitno tko upravlja, a ne tko je vlasnik. Za vozača nije bitno tko je vlasnik, nego kako vozi. Njegovo upravljanje vozilo ne ovisi o vlasništvu. Stručnoj, profesionalnoj, moralnoj, odgovornoj i integralnoj osobi vlasništvo uopće nije bitno. Ono upravlja onako kako mu nalaže savjest, profesionalnost i struka. Ali spominjali ste i društvenu imovinu i svačije i ničije. Pa upravo tu i je dokaz da se dosadašnje upravljanje državnom imovinom upravljalo štetno i izdajnički zato što su u većini slučajeva upravo ti koji su indoktrinirani na toj osnovi društvenog, svačijeg i ničijeg imali ne priliku, nego jedini oni upravljali državnom imovinom. Koja li ironija! Koje ruganje samostalnosti i neovisnosti države! Ruganje svakom branitelju, ruganje svakoj prolivenoj kapi krvi u ratu, da takvi upravljaju državnom imovinom. Oni koji su nosili štafete, gradili bivšu državu, čuvari njeni do posljednjeg dana su upravljali državnom imovinom. Pa naravno da su je onda doživljavali kao svačije i ničije i krajnje je vrijeme da više takvi nikada ne upravljaju ono što nosi naziv državno. Hvala.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku uvaženi zastupnik Milorad Pupovac.
Poštovani kolega Mariću, slažem se sa vama jer je već dugo sasvim jasna činjenica da neovisno o tome da li se radi o čistim kapitalističkim poredcima ili o mješovitim socijalističko-kapitalističkim društvima, da upravljanje je ključna stvar kada je posrijedi imovina a ne vlasništvo. Veliki vlasnici dionica u međunarodnim korporacijama ne upravljaju tim dionicama, upravljaju menadžer koji su za to zaduženi. Isto naravno vrijedi i za državnu imovinu Norveške. Ne upravljaju stranke koje nakon četiri godine dođu na vlast. Upravljaju menadžeri koji su za to osposobljeni kad su posrijedi sredstva iz naftnih fondova ili bilo kojeg drugog fonda. Navodim to kao dva primjera. Dakle, naša nevolja jeste u tome što se mi nismo oslobodili partijsko-političkog načina upravljanja društvenom i državnom imovinom i tu nema razlike između perioda koji vi spominjete, kraja 80-tih godina ili 70-tih godina i ovoga što imamo danas. Ono onda je bilo pod nazivom komunističkog, ovo je danas pod nazivom nacionalnoga. Ali razlike na žalost u tom pogledu, stupnju odgovornosti posebno nadzora i kontrole nema. Kontrola je možda danas, danas je na sreću nešto veća u Hrvatskoj nego što je bila jučer ali još uvijek je daleko, daleko od onoga što je potrebno. Dakle, imovinu treba zaštititi od utjecaja stranačko političkoga i imovinu i upravljanje imovinom treba profesionalizirati i dati na upravljanje onima koji trebaju odgovarati kao što trebaju odgovarati oni koji vode državna, dionička društva koja su u većinskom vlasništvu Hrvatske tako to isto vrijedi i za ukupnu drugu imovinu koju Republika Hrvatska ima.
Nastavljamo sa replikama. Uvaženi zastupnik Josip Đakić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa evo kolega Pupovac je u svojoj raspravi čudom se čudio i pitao se kako je to moguće da neki pašnjaci se dodjeljuju jednima, a ne drugima? Ja bi bolje zamijenio ove pašnjake sa Preradovićevom. Kako je to moguće da vi kolega Pupovac u predizborno vrijeme sklapate ugovor sa ispred Srpskog narodnog vijeća sa ministrom Šipušem, tehničkim ministrom koji po nagovoru tadašnjeg tehničkog predsjednika Vlade Republike Hrvatske vam daruje imovinu veličine 3066 kvadratnih metara u Preradovićevoj ulici 23 na osnovu povlačenja vaše tužbe za nekretnine koje tražite u povrat koje nikada nisu ni bile od Srpskog narodnog vijeća? To je pitanje kako je to moguće, zar je to eklatantni primjer političke trgovine, političke trgovine par excellence? Državno odvjetništvo istražuje koliko imamo informacija te nečasne radnje vi zanemarujete da stvarno kao što i Čedomir Višnjić tvrdi da ste vi vašom zaslugom izlobirali da se donese odluka Vlade a onda da se i potpiše ugovor kako on tvrdi u svom iskazu novinarima da je to zahvaljujući trudu Milorada Pupovca i njegovom lobiranju kod predstavnika aktualne vlasti. Znači jasno se može reći da ste trgovinom osigurali 3 glasa ovima kojima i ovako ne pomažu danas jer su u oporbi. Ove radnje koje govore o tome da zgrada u Preradovićevoj 23 pripadala je do 47.godine Zagrebačkoj dobrotvornoj zadruzi Srpkinja, a ne Srpskom narodnom vijeću [[Upadica Tepeš: Vrijeme.]] Vaši sporazumi koje ste kasnije napravili, koji su u svemu opisali te rabote ne mogu vam dati za pravo da odustajete od tužbe za nešto što vam nikada nije ni pripadalo da bi dobili nešto. To je primjer političke trgovine koju ste učinili.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku uvaženi zastupnik Milorad Pupovac.
Zahvaljujem. Kolega Đakić, nije najzgodniji momenat da danas spominjete lobiranje. Kažem nije najzgodniji momenat da danas vi koristite riječ lobiranje. Ja vam samo ponavljam još jedanput na nesreću nije najzgodniji momenat da vi iz kluba HDZ-a danas spominjete riječ lobiranje. I tu ću stati, idem na meritum stvari. Prvo, nikakav ugovor nije sklopljen između Srpskog narodnog vijeća i ministra Šipuša jer Srpsko narodno vijeće nije potraživalo niti potražuje ikakvu imovinu temeljem bilo kojega prava o povratu oduzete imovine jer Srpsko narodno vijeće je organizacija koja je osnovana 97.godine temeljem pisma namjere RH o završetku mirne reintegracije i do dana današnjeg nema vlastite imovine koju koristi i u tom smislu je pogrešno to što govorite. Imovina pripada Srpskom kulturnom društvu "Prosvjeta" kolega Đakić. Koja imovina, na koju imovina je Srpsko kulturno društvo "Prosvjeta", ponovit ću još jedanputa podnijelo zahtjev za povrat, podnijela je Srpska pravoslavna crkva i Srpsko kulturno privredno društvo "Privrednik". Ove dvije posljednje organizacije SPC i Privrednik su se odrekli toga u korist Prosvjete i to posvjedočili vlastitim sporazumom i posvjedočili svojim potpisom. A kako zakon nažalost Prosvjeti ne omogućava zbog prekida u radu kontinuiteta koje je nastalo iz istih razloga iz kojih i Matica hrvatska, ali Matica hrvatska ima pravo na povrat imovine ali Prosvjeta nema. Jedini način je bio da se to uradi onako kako je to urađeno za Židove i kako je to urađeno za Hrvatsko kulturno društvo "Napredak" ako ne želite nastaviti diskriminaciju.
Replika uvažena zastupnica Ružica Vukovac. Izvolite.
Zahvaljujem potpredsjedniče. Poštovani kolega Pupovac, dakle meni je izuzetno drago jer ste danas spomenuli po meni jedan od najvećih problema, u Slavoniji je to definitivno najveći problem, a to je problem pogodovanja kod dodjele zemljišta pojedinim osobama, odnosno pojedinim firmama. Dakle, meni bi bilo izuzetno drago kada bi ova firma o kojoj ste vi maloprije govorila zaista imala 10 tisuća goveda, međutim nažalost ja znam o kome se radi, ima manje od 2 tisuće goveda a već treći puta na natječajima ostvaruje prednost upravo zahvaljujući tim govedima pa je nakupio i blizu 10 tisuća hektara zemlje koje mu u pravilu ne bi trebale pripasti. Međutim, radi se o pogodovanjima na najvišem nivou. Dakle upravo institucije su u sprezi kod takvih postupaka i skroz dok to budemo tolerirali, dok se ne počne štiti interes države, dok se ne počne štiti interes lokalnih zajednica, dok se ne počne štiti interes i drugih dionika nama nema naprijed, znači nema progresa, nema prosperiteta ovoj zemlji. Dakle i dalje će nam odlaziti mladi iz države, i dalje će nam ruralni prostor biti devastiran i unazađen. Evo toliko, hvala lijepa.
Odgovor na repliku uvaženi zastupnik MIlorad Pupovac. Izvolite.
Poštovana kolegice, ja naravno nisam imenovao ni jednu firmu, ali vidim da vi to bolje poznajete od mene iako možemo raspravljati o kojoj firmi je riječ. Ja ne mislim da itko treba biti kažnjen zato što ima 10 tisuća goveda ili 2 tisuće, naprotiv, treba biti u istom položaju kao i svi drugi. Međutim, onaj koji ima 25 ili 50 ne smije biti kažnjen u odnosu na onoga koji ima 2 tisuće. A kažnjen je ukoliko će onaj koji ima 2 ili 10 ili 250 imati više prednosti od ovoga. Pogotovo će biti kažnjen ukoliko u svojem domicilnom području on ne može dobiti na korištenje pašnjake koje mogu dobiti oni kojima to nije domicilno područje. Slična stvar se događa i sa politikom Hrvatskih šuma gdje mali pilanari moraju biti ugušeni zbog toga što se favorizira stvaranje velikih pilanarskih … [[Govornik se ne razumije.]] To nije najbolji način po našem razumijevanju stvari za razvijanje lokalnih zajednica niti je to najbolji način za stvaranje održivosti lokalnih zajednica u okolnostima, posebno u brdsko-planinskim područjima, posebno u ratom zahvaćenim područjima. To je bio smisao mojeg izlaganja a ne da bih ja bio protiv nekoga koji ima 2 ili 5 ili 10 tisuća grla stoke bilo koje vrste. Ono što samo treba biti jasno, treba biti jasno da li se te koncesije i to zemljišta dobiva doista za pašnjake ili se dobiva za neke druge potrebe.
Zahvaljujem. Replika uvažena zastupnica Margareta Mađerić. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Uvaženi zastupniče, slažem se s vama u onome dijelu kada ste konstatirali da država nije dobar gospodar i da u gospodarenju državnom imovinom moramo imati itekako kontrolirane procese. Ono što želim ovdje istaknuti svoju razočaranost što nije bilo kontroliranih procesa za vrijeme mandata bivšeg predstojnika kojeg je imenovala SDP-ova Vlada a dokaz tome da je itekako, itekako trebalo raditi i vezano uz naravno popis imovine, ali upravljanje državnom imovinom jest revizija za 2014. koja je utvrdila masovne nepravilnosti i dala je potpuno negativno mišljenje na poslovanje DUUDI-a. Da bi imali s druge strane gospodina Pejnovića bivšu čelnu osobu toga ureda koji se hvalio da je uveo registar imovine a revizija ga je u potpunosti tu demantirala gdje je rečeno da je potpuno neupotrebljiva evidencija o državnim nekretninama, nema popisa niti stanova, poslovnih prostora, novčanih sredstava, zemljišta koje ste spominjali, vojnih nekretnina. Pa naravno da mi ovdje opravdano postavljamo pitanje koja je onda to bila zadaća DUUDI-a, čelnog čovjeka koje je imenovala SDP-ova Vlada i koji je u konačnici provodio politiku SDP-a i predsjednika Vlade gospodina Zorana Milanovića i kako i na koji način nije reagirala pravna država i zašto se tu nisu kontrolirali procesi ili npr. u dijelu gdje je nestalo 16 milijardi kuna od sjednice Vlade do računovodstvenih stavaka DUUDI-a. To su stvari o kojima bi itekako trebalo progovarati i o kojima se nije moglo puno čuti. A moj zaključak je da ove podjele koje dolaze sa lijeve strane sabornice upravo dolaze zbog toga kako bi se sakrile ove nepravilnost, nezakonitosti a mogu i konstatirati izdani nacionalni interesi RH u gospodarenju državnom imovinom.
Odgovor na repliku uvaženi zastupnik Milorad Pupovac.
Poštovana kolegice, ja ne mislim da država ne može biti dobar vlasnik i ja samo mislim da država treba prepustiti upravljanje imovine onima koji trebaju imati autonomiju i potpuni nadzor nad time kako će upravljati u skladu sa ekonomskim kriterijima a ne stranačko političkim. Dakle apsolutno kao što mogu biti menadžeri, tako mogu biti i menadžeri državnih kompanija samo pod pretpostavkom da slijede istu logiku i da imaju istu autonomiju. A što se tiče razlike u ocijeni koju je dala državna revizija i izvještaje koji je pročitao gospodin Boban, znate da to nije bilo kontaminirano političkim raspravama u proteklih godinu dana predizborne kampanje i različitog pozicioniranja pojedinih ljudi u institucijama državne uprave ja bih uzeo izvještaj državne revizije kao vrlo relevantno mjesto za raspravu o tome ali nažalost to je bilo kontaminirano obračunom između SDP-a i HDZ-a. Pejnovića kao SDP-ovog a tadašnjega predstavnika državne revizije kao HDZ-ovog čovjeka. I ja mislim da kao što vrijedi za upravljanje stvari da ćete se složiti samnom da to jednako vrijedi i za odnos državnih institucija prema radu drugih institucija, da ne smiju biti sredstvo stranačko političkih prepucavanja, ni po koju cijenu. I sada mi dozvolite samo zadnju riječ, ja mislim da bi bilo najbolje ukoliko bi sam DUUDI radio revizije svih onih slučajeva koji su po različitim osnovama sumnjivi ili po različitim osnovama trebaju biti predmet revizije a to je moguće samo ukoliko DUUDI pokrene postupak da vidi što se događa sa imovinom koja je dana na korištenje drugima a ne državi.
Zahvaljujem. Sljedeći se za repliku javio uvaženi zastupnik Josip Križanić, izvolite.
Hvala potpredsjedniče. Gospodine Pupovac, slažem se s vama vezano uz apsurde prioritetne koncesije koju je dodijelila protekla Vlada a vezano uz dodjelu zemljišta u Lici. Naime, imamo jedan slučaj gdje u intenzivnoj svinjogojskoj proizvodnji za koju znamo da je gotovo industrija proizvodnja dodijeljena preko tisuću hektara zemljišta u Lici na kršu. Znamo da je to nemoguća misija, da svinje ne pasu na kršu, međutim samo da se zadovolji forma. Ja bih vas pitao da li vam se ne čini da je još puno veći apsurd od toga, zabrana prodaje poljoprivrednog zemljišta zakon koji je donijela protekla Vlada upravo u vrijeme moratorija prodaje strance, da li nisu s time u neravnopravni položaj stavljeni upravo naši domaći poljoprivredni proizvođači jer kad će moratorij ukinuti nakon 4, 5 godina da li će to biti ista tržišna utakmica stranaca i naših. Hvala.
Odgovor na repliku uvaženi zastupnik, Milorad Pupovac.
Cijenim vašu repliku, i dodat ću samo slijedeće. Žalimo se na demografsko pustošenje velikoga djela RH koja se nažalost odvija pred našim očima. I u koliko nećemo imati senzibiliteta za to kako da potičemo komunalnu, lokalnu, gospodarsku aktivnost, posebno u sferi poljoprivrede, nećemo to zaustaviti. I tu po mojem mišljenju ne bi među nama trebalo biti razlike bez obzira kojoj političkoj stranci pripadamo. Mi pričamo o tome da imamo viška opcija, sigurno imamo. Ali ako se ovako nastavi trend imat ćemo ih sve više jer će biti neodržive. Država neće moći dati a one same na svojem području neće imati nikakve relevantne gospodarske aktivnosti, niti će imati prihoda, jer će prihod ostajati tamo gdje je neka tvrtka registrirana.
Zahvaljujem. Replika, uvaženi zastupnik Ivan Šuker. Izvolite.
Hvala lijepo. Kolega Pupovac, za repliku sam se javio zbog vaše izjave o zemljišnim knjigama. Dakle, očigledno je da u onom trenutku kad je DUUDI objavio na svojoj web stranicama popis imovine u Hrvatskoj, nitko u principu nije htio prihvatiti činjenicu iako smo govorili u Visokom domu o tome da je to praktički samo nešto što je evidentirano tamo u zemljišnim knjigama puno te imovine je uopće ne evidentirano na državu, nije uvedeno. Dakle, u ovom trenutku je samo 20% vlasnika nekretnina u RH dakle zemljište nekretnina, građevinskih pravnih, znači fizičkih i pravnih osoba države evidentirano putem OIB-a, dakle, ostali su ovako. Također sve ono što je oduzeto od 45.-e na ovamo nikada praktički osim ključnih stvari nije proknjiženo, nije uknjiženo na državu a vi dok nemate situaciju 1/1 vrlo teško možete govoriti o investicijama. Druga stvar, ovdje danas se puno govori o poljoprivrednom zemljištu, DUUDI nema nikakve veze s poljoprivrednim zemljištem, to je u ingerenciji Ministarstva poljoprivrede. I to je sigurno tema o kojoj bi trebalo jednog dana porazgovarati u ovom Visokom domu. Ali mi ako hoćemo privući investitore, ako hoćemo prodati imovinu, onda moramo prije svega imati sređene zemljišne knjige. Međutim, o toj počasti i ne provedenoj stvari u sklopu Ministarstva pravosuđa, to je od nastanaka Hrvatske države do danas nitko ne govori. I to je ključ svega. A kad budem govorio u ime kluba onda ću se nešto više osvrnuti na imovinu koja je formalno pod Hrvatskom vojskom a nikada nije provedeno u zemljišnim knjigama. Dakle, zemljišne knjige govore jedno, stvarno stanje je drugo i onda kad vam dođu investitori, onda imate probleme jer kad oni traže građevinsku dozvolu ili nešto slično, pa je zato zakon mijenjan u principu … [[govornik se ne razumije.]] na zemljište koje nije vaše.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Milorad Pupovac.
poštovani kolega Šuker. Ja se dobro sjećam vaših replika i vaših rasprava povodom izvještaja DUUDI-ja u proteklih nekoliko godina i izričito sam cijenio vaše doprinose u tom pogledu, tokom tih rasprava kao i ovih sada. Dakle, točno je kao što ste govorili da registar nije potpun i da ga treba upotpuniti. Točno je da je registar koji je napravljen ne odražava pravo stanje i da će pravo stanje biti predstavljeno tek onda kada budemo imali pravi uvid u stanje zemljišnih knjiga, mada je stanje zemljišnih knjiga daleko od sređenog. Ono na što mi samo želimo upozoriti jeste da stanje u zemljišnim knjigama neće biti sređeno ukoliko način sređivanja zemljišnih knjiga ne bude valjan. Drugim riječima, ukoliko imamo neko stanje u katastru i neko drugo stanje u zemljišnim knjigama, jako je važno da se provede, da se to ne radi administrativnom mjerom i automatizmom, i da svugdje i da se spominje opća državna imovina ili narodna imovina ili opće narodno vlasništvo ili društvena imovina, da država kaže to je naš. Ne mora biti naš, može biti privatni. I u mnogim slučajevima jeste privatni. Mi samo želimo da to toga, da država ne radi krivu sliku i istovremeno proizvodi nepravdu i stvara danas sutra troškove oko toga. Što se tiče toga procesa on je od vitalnog interesa za RH, registar je samo prvi korak čak i ovakav kakav je nepotpun, pravi koraci dolaze s ovim što ste govorili, sa sređivanjem zemljišnih knjiga i mi ćemo sigurno biti spremni da se doprinese da se zemljišne knjige srede ali moramo pronaći način koji neće proizvodit nesporazume i eventualne nepravde.
Zahvaljujem. Sljedeća se javila u ime Kluba zastupnika HRID i uvažena zastupnica Irena Petrijevčanin Vuskanović. Izvolite.
Hvala poštovani potpredsjedniče. Poštovani izvjestitelju, poštovane kolegice i kolege. Iako je ovo izvješće o provedbi plana za prošlu godinu, ovo je naravno također i prilika da se progovori o problemima iz prethodnih godina, a da ne kažem iz prethodnih desetljeća ali o nekim budućim dilemama. Mene ovo izvješće upravo potiče na sveobuhvatnu raspravu o ovoj bitnoj temi i kad god se spomene upravljanje državnom imovinom ili privatizacija, prošla ili buduća. To me asocira na one možda mlađe generacije poznatije stihove barem da smo svi iz Njemačke, barem da smo svi iz Njemačke koje pjeva poznati osječki reper Kandžija i više nego prikladnog imena. E da je u hrvatskih političara karakter njemačkog, onda bi možda koruptivno upravljanje bilo iznimka, a ne pravilo i ne bismo danas bili tu gdje jesmo. Ali kad je već štošta otišlo u krivo po tzv. hrvatskom modelu koji je najmanje vidimo koristio hrvatskim građanima i iskreno se nadam da hrvatska politika uči na svojim greškama. I da nije svih ovih grešaka ne bismo mi danas imali ovakvu raspravu kakvu imamo. Već smo ovdje svi čuli da Hrvatska država ima udjele u brojnim tvrtkama, u nekim sto postotne udjele, u nekim manjinske. Ima tu svega od veterinarskih stanica do željeznice. I kod nas se vlasnički portfelj države u raznim tvrtkama procjenjuje na cirka 27 milijardi eura i to je oko 60% BDP-a, a državni udjeli u tvrtkama u kojima država nema većinski udio recimo Podravka, Končar, Telekom još uvijek vrijedi više od milijardu kuna. I koje je pravilo? Koje je bilo pravilo dosadašnje? Pa ondje gdje je država većinski vlasnik kao recimo u Hrvatskim autocestama i u Hrvatskim željeznicama tu su najveći gubici i tu je najlošije poslovanje. Čuli smo već od prethodnih, u prethodnim raspravama od korupcije do namještanja poslova do profitiranja političkih stranki koje su stavile svoje kadrove i razne druge interesne grupe, a upravljanje tim tvrtkama pa tzv. menadžeri spomenuti i u prethodnoj raspravi koji nabijaju desetke i stotine milijuna kuna gubitka. Pa za mene je i za svakog normalnog čovjeka menadžer onaj tko podigne poslovanje, tko podigne kvalitetu upravljanja, a ne onaj tko pod navodnicima odradi posao izvlačenja novca. I tko snosi najveću odgovornost? Pa najveću odgovornost snose prethodne vlasti. Evo za primjer ceste i željeznice. Danas su u financijskom glibu. Pa zapitajmo se u čijim mandatima je koja državna tvrtka tonula i kako je tonula, po kojem modelu? Neki možda misle da hrvatski građani imaju kolektivan gubitak pamćenja, a da ne spominjem što je sa onim što je prodano a nije plaćeno, sve one sporne pretvorbe i privatizacije i da se ne vraćam previše unatrag. Ono što bih ja pohvalila danas da se sad vratimo u sadašnje vrijeme, a i u budućnost to je taj registar državne imovine o kojem smo već ovdje slušali, ali to je još daleko od idealnog. Sve ono što ide u smislu uvođenja reda je dobro i barem da je toga više. Pohvaljujem informatizaciju, pohvaljujem objedinjavanje podataka koje je još daleko od idealnog, pohvaljujem težnju ka transparentnosti, ali to su samo težnje. Čitajući ovaj izvještaj ima na par mjesta rečenica da je potrebna veća transparentnost pri odabiru članova nadzornih odbora i uprava. Pa ja se slažem u potpunosti. Ali što vrijedi ta rečenica kad to do sad u praksi nije bilo. I možemo pitat za u buduće kako ova Vlada planira birati vodeće ljude državnih poduzeća? Spominju se headhunteri koji naravno nisu jeftini, pa se sad vladajući prepiru oko modela javnog natječaja, a unaprijed možemo pretpostaviti da će to vjerojatno se riješit kao i do sada. I ovo izvješće nije sporno, ono je u redu. Međutim, sporna je tema kojim se ovo izvješće bavi. I prije bilo kakve prodaje treba jasno odgovorit na pitanja što se prodaje, a što se ne prodaje. Mi još uvijek nemamo jasnu viziju i misiju, ali ne preko medija i preko Facebooka, nego jasna misija i vizija Vlade. Prodati profitabilnu tvrtku za cijenu njene jednogodišnje ili da ne kažem kvartalne dobiti je nedopustivo. I da se razumijemo, ja nisam za socijalno upravljanje ali nisam ni za prodaju pošto poto da bi se vatrogasnim mjerama sanirala neka rupa u proračunu, a takvih situacija je već bilo hvala bogu i previše. I doista, danas u javnosti imamo dva tabora i stalno slušamo ta dva tabora. I stalno slušamo ta dva tabora. Jedni su za što veću prodaju, a drugi su protiv prodaje. I sad pitanje je ono osnovno koliko čega država treba posjedovati i oko tog se spore i ekonomisti. I kakav takav konsenzus je kod nas postignut recimo oko prirodnih resursa i oko infrastrukture, a s druge strane pristaše prodaje kao protu argumente navode liberalnu praksu sveobuhvatnije privatizacije uz tvrdnju da je država najgori gazda. I ja bih se složila sa ovom tvrdnjom, ali samo kad je riječ o našoj državi. Jer ti koji navijaju za širu privatizaciju neka točno preciziraju koje europske zemlje su što zadržale u svojem vlasništvu, u javnom vlasništvu i po kojem modelu. A točan odgovor je mnoge zemlje su zadržale štošta u svom vlasništvu i to u brojnim sektorima. I potom sudeći ne možemo olako reći da država je svugdje najgori gazda. Možda je država kod nas najgori gazda, ali ne država. Dakle, ima itekako primjera gdje je vlast dobro upravljala. A kad sam već krenula na početku sa onim barem da smo svi iz Njemačke ja bih sad nastavila sa Njemačkom, pa bih recimo navela samo okvirne konture njemačkog državnog posjeda u različitim privrednim sektorima i javnim djelatnostima, ali onako blic jedan pregled. Po njemačkim željeznicama i po njemačkim telekomunikacijama najbolje se vidi politika sudjelovanja države na tržištu, ali kvalitetna politika. I sad netko će reći Deutsche telecom je privatiziran. Pa je, privatiziran je ali najkrupniji vlasnik je ostala njemačka država s trećinom dionica. I ta tvrtka itekako pridonosi njemačkom državnom budžetu. I kad pogledamo samo popis njemačkih željeznica diljem svijeta, njihovih sjedišta mi možemo već iz tog vidjeti koliko su privatizacijom svoje infrastrukture izgubile neke druge zemlje, a recimo Velika Britanija. Javne ustanove i korporacije, te dionička društva i društva s ograničenom odgovornošću sve je to u mješovitom vlasništvu države i jedinica lokalne uprave u Njemačkoj. I sve štima, nema gubitaka. A da ne spominjem bankovni sektor, ali moram ga spomenuti. Opet primjer Njemačke, ne trebamo ići predaleko. Njemačka država nadzire i podržava u jednom čvrstom jedinstvu između jedne stabilne Vladine politike i privatnih interesa banke pod kapom Deutsche bank. I dionice su u slobodnom opticaju, to nitko ne spori, ali se zadržavaju unutar njemačke granice. I sad će oponenti reći pa ne možemo uspoređivati Hrvatsku i Njemačku. Ali odgovor je jednostavan mogli smo unatoč svemu da nije bilo sindroma hrvatskog koruptivnog upravljanja i hrvatske koruptivne privatizacije. I sad da se vratim na nekretnine ovdje su već više puta spominjane. Mi danas od nekretnina dobijemo nekih cca 45 milijuna kuna, dakle od najma. A kvalitetnim upravljanjem samo nekretninama u državnom vlasništvu bi se taj prihod države mogao udvostručiti jer te nekretnine mnoge su na atraktivnim lokacijama. A isto tako možete prodati one zapuštene i neupotrebljavane nekretnine. Prvenstveno su tu vojni kompleksi. Ali opet ti vojni kompleksi naravno nemaju riješene zemljišne knjige pa je njihovo održavanje isto stavka. I sad opet vraćamo se na sukus problema. Pa nije problem prodaja, problem je prodaja ispod cijene. I bilo da je riječ o nekretninama, bilo da je riječ o tvrtkama. I ponovit ću nisam protiv prodaje određene imovine ili nekretnina ali pitam je li nužno da se sad ide prodavati i koja je metodologija po kojoj će se prodavati. Neka se npr. u tim zapuštenim vojnim kompleksima koji nisu uvedeni u zemljišne knjige da pravo građenja te se tako osiguraju radna mjesta, neka se razvije to područje pa će od ukupnih prihoda i država ubrati svoj dio. Ali kako sam rekla opet i tu je problem. I puno je primjera, možemo čitati po novinama, od Pule do Golog otoka itd. Samo je 5 od 330 vojnih nekretnina bilo u čistom vlasništvu, prostorni planovi su nesređeni, kod nekih zemljišne knjige, da ne kažem kod većine, nisu uređene. Nisu usklađene koncesije za pomorsko i kulturno dobro. Negdje su nekretnine opterećene blombama, povratima itd., itd. A također ima jedan apsurd a to je da se država sudara sa lokalnom samoupravom. Negdje se čak općina i grad međusobno sudaraju. Recimo u primjeru Golog otoka, a još ima takvih primjera. I sad je tu strašno puno primjera koji to zorno pokazuju, nemamo vremena, ali ispada da smo mi sami, država je maćeha sama sebi. I onda neka netko kaže da se mi ne možemo uspoređivati s nekim i preuzimati neke modele. Pa ja bih rekla kamo sreće da smo se prije 20 godina uspoređivali s nekim i imali jasnu viziju i misiju kako treba raditi, kako treba rukovoditi s državnom imovinom. Ne bi danas bilo upola ovih problema. I na kraju da ne ponavljam ali pitanje jedno za sve nas i za javnost, ako neki tvrde da vlast ne može kvalitetno upravljati tvrtkama u državnom vlasništvu i da ih treba prodati pa kako onda možemo očekivati da ta ista vlast kvalitetno upravlja državom. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Replika, uvaženi zastupnik Josip Đakić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa kolegice Irena kažete da ovo izvješće nije sporno. Ja bih rekao da je ono cijelo sporno bez obzira koliko je opširno i koliko ima podataka u njemu. Podaci su nedostatni i krivi s obzirom da je nalaz Državne revizije jasno rekao što nedostaje u funkcioniranju, radu, u evidencijama, jasno se pokazuje da ovo izvješće nikako ne možemo prihvatiti niti ga smatrati relevantnim. Ono je napisano reda radi kako bi se zamaglilo stvar a to je nerad eventualno korupcija i prodaja u bescjenje. To ne piše u izvješću ali to je u nepovoljnom nalazu Državne revizije jasno definirano. Privatizacija Croatia osiguranja je jedna od najvećih afera o kojoj se šuti i ne govori. Nije napisana u ovom izvješću kako je učinjena. Što je sa dokapitalizacijom? Kako su tekli tijekovi novaca? Kakve su odluke donesene? To sve nedostaje u ovom izvješću. Nedostaje niz stvari koje je Državna revizija nabrojila poimence da su propuštene u proteklom vremenu odraditi. Vjerujemo i nadamo se da nećete podržati ovo izvješće kao i da će nova uprava u DUUDI-ju poduzeti aktivnosti kako bi ispravila sve ono što je u proteklom vremenu načinjeno loše.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku, uvažena zastupnica Irenaa Petrijevčanin Vuksanović, izvolite.
Ja kad sam rekla poštovani zastupniče da izvješće nije sporno ja sam rekla u smislu da podaci koji su navedeni nisu sporni. Da je sporna tema o kojoj se bavi ovo izvješće. A s vaše strane bi licemjerno bilo govoriti uopće o upravljanju državnom imovinom jer sjedite u stranci koja je upravljala državnom imovinom na određeni način koji sam rekla i koji je to model. A sad izdvajati slučaj Croatia osiguranja kao znakovit kojim se bavila bivša vlast i reći da je odgovornost na bivšoj vlasti a ne spomenuti sve one bivše prije slučajeve kojima se bavila kad je vaša stranka bila na vlasti to je stvarno licemjerno. Ja dakle niti sam … [[Upadica se ne razumije.]] Dopustite da dovršim svoju repliku, nemojte mi upadati u riječi. Molim da osigurate red u sabornici.
Slažem se. Nemojmo upadati u riječ.
Dakle ja osobno niti moja stranka kojoj pripadam nije sudjelovala niti u jednoj privatizaciji.
Zahvaljujem. Replika, uvaženi zastupnik Radimir Čačić, izvolite.
Uvaženi predsjedavajući, kolegice i kolege ovo je jedna od daleko najvažnijih tema koju Hrvatska ima pred sobom. Nažalost prošla Vlada rekao bih je učinila jedno odlučno ništa i to je vjerojatno jedna od najvećih šteta koju je uopće mogla učiniti. To je bilo sramotno i ispod svake razine što naravno ne znači da nije moglo i gore. Bilo je vlada koje su uspješno krale to je vjerojatno još i gore od toga, ne? Međutim, očekujem da će se desiti Vlada koja će prepoznati nužnost da se hrvatska imovina konačno upotrijebi na korist hrvatskih građana. Tu u najmanju ruku trebao definirati kad govorimo o tvrtkama šta ni slučajno ne želimo prodati, to ne znači da ne treba utvrditi vrijednost te imovine, da ne treba napraviti ove analize oko čega je bilo sad puno dreke. Dakle, šta ne želimo, mislim da o tome lako ćemo postići konsenzus. To su sigurno prirodni resursi i prirodni monopoli. Šta želimo i o čemu još postoji rasprava? Recimo primjerice Turska ima veliki interes za AC-i. Super, moj stav je da u najmanju ruku se na tom interesu treba zahvaliti ne samo njima, ali to ne znači, moj stav da sam u pravu, to ne znači da nije možda pametno na recimo 10 ili 15 godina određenim fondovima povjeriti na upravljanje. Hoću reći postoje stvari o kojima možemo raspravljati, postoje stvari kao Hrvatske vode i neke druge stvari koje ne možemo monopol, i PLINCRO, ANAF itd. odredimo strategiju. Drugo, najbolje što je imala HDZ-ova ekonomska podloga je bio austrijski državni holding kao način upravljanja. Očekujem, govorim modelski, očekujem da će se desiti. Bit će još koja replika pa ću nastaviti. Hvala vam.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku uvažena zastupnica Irena Petrijevčanin-Vuksanović.
Evo poštovani zastupniče drago mi je da ste spomenuli da i ovo što je ključan problem da mi nemamo, da ova Vlada nema misiju i viziju upravljanja. I ovo izvješće je upravo potaknulo mene na razmišljanje i na raspravu da imamo izvješće, imat ćemo ga i nagodinu, imat ćemo ga i kvartalno i kako već idu sva izvješća i imamo mi i strategiju, imamo i zakon ali i dalje ne znamo odgovore na najbitnija pitanja, i dalje nemamo model a ima modela dobrih koje možemo preuzeti, ima nešto što se može baštinit i ima nešto što je primjenjivo. Zašto nismo primijenili, zašto? Pa zato što je uvijek bio privatni interes iznad javnog. I nažalost nikad se hrvatski građani nisu pitali treba li recimo privatizirati telekom, treba li dati infrastrukturu stranci? Evo Deutsche telekom fino zarađuje. Nemam ništa protiv, ali zar smo morali baš svu infrastrukturu dat? Da li je tad netko pitao hrvatske građane, pa ako tad nije nitko pitao hrvatske građene, nek ih pita ubuduće. Idemo ispravit one greške koje se daju ispravit. To je smisao. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Replika uvaženI zastupnik Ivan Lovrinović. Izvolite.
Uvažena kolegice Petrijevčanin, dopalo mi se u vašem izlaganju što ste iz jednog šireg kuta sagledali ovu vrlo složenu problematiku upravljanja državnom imovinom i naveli pozitivan primjer Njemačke koja kvalitetno vodi računa o svojoj imovini naroda, njemačkog naroda, njemačke države. Ona to ostvaruje u bankama, telekomima pa zaista je ovo krasan primjer kad ste rekli kad se kod nas preuzimao telekom kaže privatizacija, a ustvari iznad nje stoji jedna trećina Njemačka država i tu je napravljeno strašno puno toga, dijelom su građani opljačkani kad su preuzete infrastrukture toga. Međutim, iskustvo nordijskih zemalja, skandinavskih govori da je nama potrebna nova ekonomika javnog sektora, upravljanja, novi menadžment javnog sektora. Kod nas slažete li ste molim vas na ovu konstataciju da kod nas dominiraju politički menadžeri i gdje vodeće stranke sad jedna sad druga kad se smjenjuju na vlasti i znači tako pune garniture, odnosno popunjavaju javna poduzeća, državna a sve sa primarnim ciljem izvršavanja njihovih nekih planova ne sagledavanja općeg javnog interesa. E sada, pitam vas što vi mislite o ovim uredbama sada posebno ovo što se, prije znamo da se stopiralo, da se nitko ne može, praktički imamo problema oko zapošljavanja novih ljudi u javnim poduzećima, a sada je ova uredba Vlade koja se priprema, jel je uredba ili je odluka da ljudi mogu se kandidirati u uprave koji imaju 5 odnosno 10 godina iskustva u toj firmi. Znači li to po vašem mišljenju zadržavanje kanala korupcijskog djelovanja, nemogućnosti ulaženja sposobnih ljudi sa natječaja, dakle održavanje jedne strukture koja je prije radila što je radila a sad dovodi državne firme potencijalno u još težu poziciju? Hvala.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku uvažena zastupnica Irena Petrijevčanin-Vuksanović. Izvolite.
Evo baš ste rekli bit poštovani kolega novi menadžment. O novom menadžmentu skandinavske zemlje govore od 80.tih godina. Novi menadžment upravljanja se temelji na otvorenosti i transparentnosti upravljanja. A otvorenost i transparentnost nije stavljanje menadžera iz jedne firme u drugu nakon što je tu firmu uništio, upropastio i izvukao novac za određene lobije i određene stranačke strukture. To nije menadžment. Za mene je menadžer rekla sam onaj koji podigne firmu kad je u gubitku. Imamo li mi takvih menadžera? Pa sigurno da imamo. Hoće li takav menadžer ići u državnu upravu, u državnu firmu? Pa njemu je možda to i nekakva mrlja u karijeri jer se zna tko ide u državne firme. Nažalost to je naš model upravljanja. I ja sam od početka od kad je taj skandinavski model novog menadžmenta prvenstveno s Danskom krenuo ja sam pratim tu literaturu i jako mi je drago da ste to spomenuli, jer ta otvorenost i transparentnost bilo kad je riječ o javnoj nabavi, bilo kada je riječ o javnim resursima, o prodaji, o najmu, uvijek je potrebna. Prema tome da bi se ta hobotnica da tako kažem, da bi se ti krakovi odrezali, presjekli, tu treba puno više od ove rasprave, tu treba izmjene nekoliko zakona ali prije svega treba jasna i odlučna volja vlasti. E kada bude jasna i odlučna volja vlasti tada će se stvari i odvijati u onom smjeru u kojem mi neki pojedini želimo.
Zahvaljujem. Sljedeća je u ime kluba SDP-a uvažena zastupnica Dragica Zgrebec. Izvolite.
Hvala potpredsjedniče, ravnatelju državnog ureda, kolegice i kolege. Ključne mjere za upravljanje i raspolaganje državnom imovinom trebaju se odnositi na kvalitetnije definiranje politike vlasništva u strateškim trgovačkim društvima, na financijsko restrukturiranje trgovačkih društava u poteškoćama, na ponovnu evaluaciju strateške imovine, na smanjenje državnog portfelja, stanova, poslovnih prostora i zemljišta, na redefiniranje pojma i strukture sveobuhvatne evidencije imovine. To su mjere koje su nabrojene i Zakonom i Strategijom upravljanja državnom imovinom. Od 2013. godine donošenjem Zakona o upravljanju i raspolaganju imovinom u vlasništvu RH započinje se sistematskije i transparentnije upravljati i raspolagati državnom imovinom. Hrvatski sabor je donio početni registar imovine i Strategiju upravljanja i raspolaganja državnom imovinom za razdoblje 2013./2017. Zakonom je utvrđena obveza donošenja Godišnjeg plana upravljanja imovinom te podnošenje Hrvatskom saboru Izvješće o provedbi ovoga plana. Strategijom je utvrđen da godišnji plan donosi Vlada a njime se utvrđuju kratkoročni ciljevi, izvanredne, izvedbene mjere i smjernice upravljanja pojedinim oblicima imovine. Strateška društva utvrđena posebnom odlukom imaju obveze izrade srednjoročnih planova poslovanja i to bi sada trebao biti poslovni plan, srednjoročni poslovni plan 2017./2020. i očekujemo u idućem izvješću da ćemo dobiti takve informacije. Ovo drugo izvješće koje raspravljamo obuhvaća podatke na dan 31.12.2015. godine. Izvješće prati 15 područja godišnjeg plana upravljanja, vrlo je opširno i po našem Poslovniku trebali smo dobiti i skraćeni dio toga izvješća, daje određene smjernice za daljnju dogradnju nacionalnog registra imovine te upravljanje i raspolaganje državnom imovinom. Vidljiva je i aktivnost Državnog ureda za upravljanje imovinom u sklopu europskog semestra odnosno procesa prekomjernog deficita u smislu suradnje na izradi nacionalnog programa reformi. U izvješću je nabrojen čitav niz zakonskih i podzakonskih akata koje je državni ured predložio Vladi ili donio na osnovu zakonskih ovlasti. Pobrojene su aktivnosti povjerenstava za upravljanje strateškom imovinom odnosno raspolaganju nekretninama te upravnog vijeća CERP-a u 2015. godini. Značajna uloga državnog ureda je preispitivanje kriterija za uvrštavanje odnosno brisanje s popisa pojedinih društava od strateškog i posebnog interesa za RH. Odluka o utvrđivanju popisa trgovačkih društava i drugih pravnih osoba od strateškog i posebnog interesa za RH iz 2015., nabrojala je 56 subjekata u kojima RH osim gospodarskih ostvaruje i strateške ciljeve a oni se odnose na zakonsko i učinkovito ostvarivanje prenesenih javnih ovlasti, na sigurnost, osiguranje zdravlja, važnu infrastrukturu, neometanu opskrbu stanovništva i gospodarstva, osiguranje gospodarskih službi u interesu građana i države. Tom odlukom su utvrđena 22 društva i 6 pravni osoba od strateškog interesa te 24 društva u kome RH ima većinski udio i 4 društva u kojima ima manje od 50% dionica a one kotiraju na tržištu kapitala. U upravljanju državnom imovinom važnu ulogu ima korporativno upravljanje pa su u izvješću nabrojene operativne mjere korporativnog upravljanja što je važno za uspješnost poslovanja ovih društava. To je svakako utjecalo na poslovanje jer su ova društva u 2015. godini povećala profitabilnost, došlo je do smanjenja troškova a bruto dobit je povećana za više od 1 milijarde kuna. Izvješće sadrži podatke o provedbi restrukuriranja u kojemu je sudjelovalo 21 društvo a tijekom ovog postupka provedene su i predstečajne nagodbe te stečajevi u 16 društava. U financijskim pokazateljima koji se navode u izvješću a najvećim dijelom se odnose na CERP u smislu određenih potraživanja i sudskih sporova vidljivi su značajni problemi jer se veći dio njih neće moći naplatiti, odnose se i u najvećem dijelu čini mi se na posljedice pretvorbe i privatizacije iz '90.-tih godina. Na taj dio upravljanja državnom imovinom značajne primjedbe imo je i državni ured za reviziju koji je izvršio reviziju u 2014. godini. Ali i u izvješću su nabrojene mjere i aktivnosti koje se poduzimaju na temelju preporuka i mjera državnog ureda za reviziju ali one se neće moći otkloniti u kratkom vremenu. Iz izvješća je vidljivo da značajni posao slijedi nadogradnji registra državne imovine na kojem se radi tek zadnjih nekoliko godina kako bi on bio transparentan, obuhvatan i dostupan javnosti jer građani imaju pravo uvida kako se njime upravlja i raspolaže. Ovaj posao je obiman, ovisi o drugim subjektima koji osiguravaju podatke, o uređenosti zemljišnih knjiga i slično pa na tomu Vlada mora ustrajati i osiguravati uvjete da se posao vremenski čim prije završi. Ovih dana Vlada je pokrenula privatizaciju određenih trgovačkih društava prvenstveno iz turističkog portfelja ali dalje se naslutiti da će se pokušati privatizirati i dio portfelja od strateškog i posebnog interesa jer su u Državnom proračunu kroz račun financiranja planirani značajni prihodi od privatizacije, a i predsjednik Vlade najavljuje smanjenje javnog duga upravo prihodima od privatizacije odnosno od prodaje imovine. Da je tome tako, govori činjenica da je Državni ured objavio natječaj za usluge savjetnika za početnu i neovisnu ocjenu portfelja trgovačkih društava u državnom vlasništvu prije odluke o privatizaciji. Na popisu je 54 društava između ostalog tu su Hrvatske ceste, Hrvatske autoceste, Hrvatska elektroprivreda, dio hrvatskih željeznica, ACI, Hrvatska pošta, Hrvatske šume itd. koje su odlukom iz 2015.godine utvrđene kao strateške ili od posebnog interesa. Natječaj je zaključen 3.svibnja a traži se ocjena za prodaju sa ili bez restrukturiranja odnosno zadržavanja u državnom vlasništvu. Upozoravamo da se ova društva ne mogu privatizirati bez izmjene strategije odnosno odluke a za neke od njih potrebno je donijeti poseban zakon sukladno zakonu o pretvorbi i privatizaciji iz 90.-tih godina kada su one iz postupka pretvorbe bile izuzete. Tada su to bile npr. i Hrvatski telekom i Hrvatska i INA koje su privatizirane posebnim zakonom koji je donio Hrvatski sabor, Hrvatska elektroprivreda u međuvremenu taj zakon je stavljen van snage. Takve namjere ne mogu biti tajna, posebno ne poslovanja tajna kada kako to želi prikazati predsjednik Vlade na upite što će se privatizirati u 2016.godini? Ustav RH u članku 53. definira između ostalih prirodnih i kulturnih dobara da su šume, vode i zemljište od interesa za RH i imaju njezinu osobitu zaštitu. Ustav dalje određuje da se zakonom utvrđuje način na koji se dobra od interesa za RH mogu upotrebljavati i iskorištavati i to ovlaštenici prava na njima i vlasnici. A naši zakoni u ovim slučajevima ne predviđaju postupak prodaje odnosno privatizacije. Mi u SDP-u jesmo za privatizaciju ako to znači stavljanje u funkciju određenih nekretnina odnosno manjinskih paketa u trgovačkim društvima kroz analizu poslovanja strateških društava prvenstveno kroz privatizaciju treba tražiti strateške partner koji će razvijati društvo i osiguravati mu šire tržište. Šume, vode i poljoprivredno zemljište po našem, po nama ne bi se smjele privatizirati jer je to nacionalno bogatstvo koje pripada narodu. Pišući Ustav 1991.godine tadašnji ustavotvoraci znali su što je nacionalno bogatstvo koje treba zaštiti od privatne pohlepe. Klub SDP-a prihvatit će ovo izvješće za 2015.godinu.
Zahvaljujem. Replika, uvaženi zastupnik Radimir Čačić. Izvolite.
Hvala lijepo. Još jednom upozoravam na činjenicu da smo peta zemlja u Europi po vrijednosti državne imovine, 31.4 milijarde eura je vrijednost. To je nešto što smo konačno rodili, istina i na Saboru prezentirali, to je taj registar i on je prema EUROSTAT-u takav. Istovremeno smo i posljednji po ILU po doprinosu koji imamo iz te imovine dakle ispod 1% što naravno nam služi na sramotu i pokazuje da ne znamo raspolagati vlastitim bogatstvima. Naravno da to treba mijenjati. To uopće ne može biti tema. Još jednom, kad govorimo o tvrtkama depolitizirajmo ih, naravno nije uvijek država lošiji vlasnik od privatnika ali je uvijek lošiji ako je politizirana. Dakle, austrijski model, govorim kao jednu od mogućnosti. Kad govorimo o ovom drugom djelu imovine, onda u najmanju ruku primijenimo modele koje je puno zemalja europskih već napravilo, naročito tranzicijskih ili je povjerilo profesionalnim fondovima naravno odabrati najkvalitetnijeg ponuđača da upravljaju i daju iz toga prinos rastu gospodarstva i snazi države ili barem jedan dio izdvojiti i napraviti pilot projekt. Što god napravili od tih 31.4 milijarde da izdvojimo 2, 3, 4 milijarde i da taj dio koji je u portfelju profesionalnim upravljačima kao fond koristimo kao kalateral za investicije o čemu sam već puno puta ovdje govorio a naročito kad je bilo riječ o HNB-u, osigurat ćemo protočnost plasmana HNB-a za što se ovdje zalaže gospodin Lovrinović vrlo često o tome je govorio i guverner i u tom smislu ima pravo da on jednostavno ovog trenutka tu protočnost nema, koristimo ljudi svoju imovinu. Počnimo ju koristiti. Prošla Vlada nije napravila ništa, protiv sam izvješća a one prije neću ni spominjati. Hvala.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku, uvažena zastupnica Dragica Zgrebec. Izvolite.
Kad govorimo i o upravljanju državnom imovinom moramo polaziti sa istih pozicija kao kad se upravlja privatnom imovinom. To je moj stav i tu mislim da mi nemamo nikakvog prijepora. Vi ste u svojoj replici više zapravo predlagali nego što ste meni replicirali. Ja polazim od toga da vlasništvo obvezuje, pa obvezuje i državu da s njime, da sa tim vlasništvom koje posjeduje mora upravljati tako da ono donosi korist, da donosi profit, da ne samo kroz to upravljanje zapošljavamo ljude, nego da i ukupno društvo ima i financijske koristi pogotovo u situaciji u kakvoj je hrvatski proračun. Jednokratnom prodajom određene imovine zapravo ne rješavamo problem ako ona nakon toga što je prodana nije u funkciji. Prema tome, svatko tko želi dugoročno poslovati zna na koji način će postaviti menadžment, kakve će mu zadatke dati i na koji način će ga kontrolirati. I to mora raditi i država, to mora raditi politika bez obzira koja stranka upravljala trenutačno Hrvatskom državom.
Zahvaljujem. Replika, uvaženi zastupnik Davor Vlaović. Izvolite.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, kolegice Zgrebec. U svom izlaganju spomenuli ste da Republika Hrvatska ima Strategiju upravljanja državnom imovinom a u koju je inkorporirana europske smjernice, europske povelje o upravljanju državnom imovinom koji govori da to mora biti sveobuhvatna evidencija, da se mora imovinom upravljati na učinkovit način i da se moraju brzo donositi konkretne odluke o upravljanju s tom imovinom kako bi se stavila u funkciju gospodarskog rasta i razvoja i javnih funkcija. Situacija je na terenu sasvim drugačija, pa vas pitam kako je moguće da onda revizija utvrdi da nije sva imovina popisana. Drugo, da je velik dio te imovine nije stavljen u funkciju, a imamo veliki broj zahtjeva jedinica lokalne i regionalne samouprave koje su zahtijevale od Državne agencije za upravljanje državnom imovinom da im da na korištenje ili u vlasništvo određene nekretnine za gospodarski razvoj, za javne institucije pa po dvije, tri godine nisu dobili odgovor. Mislim da je to nedopustivo i da se to pod hitno mora riješiti. Evo primjer konkretan gospodarska zona u Novoj Gradiški koja traži prostor za proširenje jer ima zainteresiranih investitora, nije riješeno vojarna u Novoj Gradiški i druge vojarne za javne potrebe nije riješeno. Mislim da je to nedopustivo i da nije u skladu sa ovim što u strategiji piše da se moraju donest brze i konkretne odluke s ciljem stvaranja novih vrijednosti, a ne da ta imovina je trošak i teret društvu i državi. A k tome još treba naglasiti veliku nebrigu za vlastitu imovinu, jer veliki dio tih objekata je ostavljen bez nadzora i koji je u međuvremenu devastiran i upitna je njihova vrijednost. I mislim da ovakvo izvješće ne možemo prihvatiti. Hvala.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku, uvažena zastupnica Dragica Zgrebec. Izvolite.
Pa ja mogu samo reći da se s vama slažem, da se ne upravlja i ne raspolaže dobro državnom imovinom. Ali mi smo tek 2013. godine donijeli Zakon o upravljanju i raspolaganju državnom imovinom, tek onda smo počeli sređivati državnu imovinu. Pa vi znate da Fond za privatizaciju 8 godina nije imao nadzorni odbor? Da u Fondu za privatizaciju uopće nismo znali u kojoj mjeri država u pojedinim poduzećima koja su bila pretvorena i privatizirana ima udjela? I mi sada pričamo o zadnje tri godine što se napravilo ili što se nije napravilo. Uvijek se može više i treba više i ne smijemo biti zadovoljni ovim što imamo. A ovaj dio što vi kažete oko lokalnih zajednica, nekada je to u redu, ali mi imamo jako puno poduzetničkih i gospodarskih zona koje zjape prazne, u koje je utrošeno jako puno novaca a raste drač i korov.
Zahvaljujem. Replika, uvažena zastupnica Margareta Mađerić. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Naime, slažem se sa vama uvažena zastupnice u dijelu vašeg izlaganja gdje ste istaknuli da će mjere revizije se neće moći otkloniti u kratkom vremenskom roku s obzirom da je revizija za 2014. godinu za poslovanje DUUDI-a dala negativno mišljenje i utvrdila masovne nepravilnosti kako kod popisa imovine, kod izbjegavanja javne nabave, kod prekomjernog trošenja sredstava za intelektualne usluge. Sigurno da se takav nezakonit, netransparentan i nepravilan rad ne može promijeniti u roku mjesec, dva i zbog toga će biti izuzetno velika odgovornost i na novoj upravi, na ljudima koji će trebati ispraviti sve nepravilnosti koje su se događale u posljednjem mandatu bivšeg predstojnika Ureda za upravljanje državnom imovinom. A jedan od tih podataka na jednu neodgovornost vođenja državnom imovinom pokazuje i to da je na početku bilo otprilike oko 140 zaposlenika koje je imao DUUDI, a posljednji podatak dakle negdje završno kada je i bivši šef tog ureda otišao taj broj zaposlenih narastao je, dakle za sve tri institucije na 260. To nije ništa drugo nego uhljebljavanje stranačkih, dakle ljudi koji su trebali pronaći negdje svoje radno mjesto. I to me itekako podsjeća na praksu iz grada Zagreba, u Zagrebačkom holdingu kada je na čelu bio, dakle čelna osoba Zagrebačkog holdinga bio predstavnik, dakle član SDP-a, gdje je u Direkciji Zagrebačkog holdinga u trenutku kada je on došao na čelo bilo 40 zaposlenih [[Upadica Tepeš: Vrijeme.]] a u roku godinu dana taj broj se popeo na nešto manje od 200.
Odgovor na repliku, uvažena zastupnica Dragica Zgrebec.
Kolegice ako nešto mrzim, onda mrzim ovakve rasprave. Kad je bila moja protivnička stranka na vlasti ništa nije valjalo, sad je moja, pa će sve biti u redu. I onda se za četiri godine to promijeni, pa onda suprotno govorimo. Ja mislim, želim svaku sreću novom ravnatelju da učini maksimalno što je moguće, ali neće moći otkloniti ono što je revizija utvrdila. 24 godine nismo ništa radili oko popisa imovine. Maloprije sam kolegi rekla čak nismo znali u društvima koja su bila kroz privatizaciju i pretvorbu pretvorena znali smo točno koji je postotak državnog vlasništva pa to nismo evidentirali u tadašnjem Fondu za privatizaciju. A sad vi mislite da od 2013. do 2014. kad je bila revizija da je ono što nije rađeno 24 godine da se to moglo riješiti i da je to sad velika ogromna nepravilnost. Pa ja ću vam reći Državni ured za reviziju ponekad progleda i kroz prste pa dobijete uvjetno mišljenje kad bi trebalo možda biti i nepovoljno mišljenje. Mene to ne zanima kakvo je mišljenje, mene zanima kako ćemo otkloniti to da Državni ured za reviziju više nema primjedaba, da mi imamo evidentirano vlasništvo i da s njime upravljamo tako da to bude na korist hrvatskih građana.
Zahvaljujem. Sljedeća se u raspravi javila u ime Kluba zastupnika Hrvatskih laburista uvažena zastupnica Nansi Tireli. Izvolite.
Zahvaljujem potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovane kolegice i kolege. Ako nešto žalosti i daje nam na znanje da se nećemo maknuti dalje od početka upravo su to ovakve rasprave gdje onda kad smo na vlasti najbolje znamo kako treba ali ne poduzimamo ništa nego jedino što radimo jeste kritiziramo one koji su bili u prošlom mandatu. Danas smo ovdje slušali s ove strane sabornice, dakle od vladajućih, nije bilo kontroliranih procesa upravljanja državnom imovinom bivše Vlade, štetno i neodgovorno se upravljalo državnom imovinom. Ja sad postavljam jedno vrlo jednostavno pitanje da li smo mi vlasnici te državne imovine postali 2011., 2010., 2005., 2002., koje? 2010. godine donijeli smo Zakon o upravljanju državnom imovinom koji se počeo primjenjivati od 1.01.2011. godine a njegovom primjenom prestali su važiti Zakon o privatizaciji, Zakon o pretvorbi društvenih poduzeća i Zakon o Hrvatskom fondu za privatizaciju. Svi oni su prije prodavali, privatizirali i pretvarali državnu imovinu u privatnu imovinu i danas ovdje postavljamo pitanje da li netko u prošlom mandatu jeste ili nije dobro napravio integrirani sustav upravljanja državnom imovinom? A zaboravili smo postavljati pitanje kojim smo to zakonom zabranili onima koji su upravljali državnom imovinom u privatizaciji i pretvorbi da tu istu državnu imovinu popišu njezinu vrijednost, stave u nekakav registar ili u nekakvu bilancu i da odgovorno tom državnom imovinom upravljamo. Dokumenti upravljanja državnom imovinom jesu strategija, plan upravljanja i izvješće o provedbi plana upravljanja. Zakon smo počeli primjenjivati 1.01.2011. ali ona pretprošla Vlada nije smatrala za potrebnim da taj isti zakon poštuje i da donese Strategiju upravljanja državnom imovinom nego smo strategiju donijeli 2013. godine za razdoblje 2013.-2014. Danas isto ovdje u replikama slušamo da nema Plana upravljanja državnom imovinom za 2016. godinu. Tko donosi plan upravljanja? Pa Vlada. Imamo mi u ovom trenutku Vladu ili nemamo Vladu? Zašto Vlada nije poštivala Zakon o upravljanju i raspolaganju državnom imovinom i zašto nije donijela Plan upravljanja tom istom imovinom za 2016. godinu? Bivša Vlada je poštivala rokove, DUUDI je napravio Plan upravljanja državnom imovinom za 2016. godinu. Taj plan je trebalo, tko je onda radio plan koji je na Internet stranicama? Tko je onda radio taj plan? Zašto Vlada nije usvojila Plan za 2016.? Po čemu ona odlučuje što će i na koji način će rasprodavati? I sad prozivamo da nemamo plana. Nemamo ga, ali ne prozivamo one koji su taj plan trebali napraviti a koji govore što ćemo i na koji način ćemo rasprodavati. Plan se donosi na temelju strategije, strategija nam vrijedi i važi do 2017. godine i tu strategiju do 2017. godine imamo poštivati jer je ta strategija donesena u Hrvatskom saboru. Druga stvar koja se cijelo vrijeme provlači jeste revizija. Revizija je i 2010. godine donijela uvjetno mišljenje za poslovanje bivšeg Fonda za privatizaciju. O tome nitko ništa ne govori. Prošlo je vrijeme pa ćemo sad govoriti o reviziji za 2014. Možemo i trebamo, trebamo odgovarati za ono što ne napravimo dobro. Ali nije dobro to da prozivamo one koji su bili jučer, a da zaboravljamo sve ono što se događalo prekjučer i u svim ovim godinama unatrag a vezano je za odgovorno upravljanje državnom imovinom. Danas ovdje u raspravama slušamo retoriku da kako možemo dozvoliti nekima koji su nosili štafetu da upravljaju i budu članovi uprava u trgovačkim društvima koja su u vlasništvu Republike Hrvatske. Ali ne postavljamo pitanje što je sa onim brigadirima koji su na radnim akcijama stvarali tu državnu imovinu pa su je onda prodavali u bescjenje ili za svoje osobne interese. O tome ne govorimo. I koji je problem u nekome tko je nosio štafetu ukoliko je on dobar menadžer i ukoliko kvalitetno i dobro upravlja sa poduzećima? Spomenut ću vam samo dva slučaja dvije firme. MIT i Uljanik TESU u jednoj firmi postavljamo za predsjednika uprave čovjeka koji, prva stvar koji radi, traži od nadzornog odbora da mu poveća njegove beneficije, drugi predsjednik uprave i druga uprava uspješno realiziraju dugovanja i tu otvaraju nova tržišta, nove proizvode i dobro posluju. Vlasnik je i u jednoj i drugoj firmi država, odnosno u trgovačkom društvu. Ono što nam je važno, prestanimo postavljati pitanja tko je od kuda došao, tko je crveni, tko je plavi i počnimo odgovarati za ono što radimo. Prozivajmo ljude za odgovornost i za njihove rezultate a ne od kuda su došli. Dokle god imamo ovakvu retoriku ne možemo govoriti o tome da će državne firme odnosno trgovačka društva u vlasništvu države poslovati dobro i da će hrvatski građani kao vlasnici te imovine imat koristi. Kada govorimo o onome što nije u prošloj Vladi napravljeno fond za privatizaciju je isto tako imao obavezu po zakonu podnositi izvješća Hrvatskom saboru. Svake godine je ovakvo izvješće kao što ga imamo danas od DUUDI-ja trebalo biti u Hrvatskom saboru od Hrvatskog fonda za privatizaciju. Trinaest godina, trinaest godina Hrvatski fond za privatizaciju ni jedne godine u ovom Saboru nije podnio izvješće o tome što se je radilo i na koji način se upravljalo tom državnom imovinom. I o tome se šutjelo, nitko nije postavljao pitanje što je sa tom imovinom i sad najedanput od 2013.donosimo strategiju. Prvi plan upravljanja državnom imovinom donosimo za 2014.godinu. Sad smo u 2016.godini i mi pljujemo po svemu što je napravljeno u ove dvije godine jer nije valjalo. Sad spominjemo na koji način je privatizirana Croatia? Ali nitko ne govorio šta smo napravili sa infrastrukturom koju smo dali Deutsche telekomu, tko je to dao, na koji način? Kolegica je prije rekla da se trebalo pitati građane, građane se pitalo i građani su svoje rekli ali ih Vlada nije slušala što znači da je Vladi u tom trenutku najmanje bilo važno koja je vrijednost imovine i što će građani takvom prodajom i takvom privatizacijom dobiti. A dobili smo veće cijene telefonskih usluga koje plaćamo usprkos tome što su građani investirali svoj novac u infrastrukturu koju smo dali u bescjenje. I tako nam prolaze mandati, i tako nam prolaze godine i ništa se novoga ne mijenja nego iz mandata u mandat prozivamo onoga koji je bio u prijašnjem mandatu a državna imovina i dalje se ne revalorizira na onaj način na koji bi se trebala revalorizirati. Govorimo da ćemo prodati trgovačka društva i staviti ih evo na burzu što nije loše, međutim ono što me rastužuje kad govorimo o reorganizaciji trgovačkih društava u vlasništvu RH u ovom izvješću svugdje čitam racionalizacija zaposlenika, otpremnine, odlazak u mirovine itd. Nigdje ne piše da ćemo otvarati u tim trgovačkim društvima nova radna mjesta. Mi dokle god ne budemo znali koja nam je vrijednost trgovačkih društava i koji prosperitet ta trgovačka društva na tržištu imaju, koji nam je prioritet u tim trgovačkim društvima, da li nam je prioritet trgovačka društva jednokratno prodat, začepit rupe u proračunu i reći da smo bili uspješna i kvalitetna Vlada koja je smanjila BDP ili nam je prioritet napraviti plan poslovanja tih trgovačkih društava, staviti u ta trgovačka društva menadžere koje će bit u prvom redu odgovorni i koji će odgovarati za rezultate koje moraju postići i cilj odnosno prioritet svih prioriteta ta trgovačka društva maksimalno iskoristit da bismo u njih mogli zaposliti čim više ljudi. Da li je nama Podravka u kojoj Hrvatska ima 25% čini mi se vlasništva prioritet da ostvarujemo dobit iz godine u godinu, da se jedna politika te Podravke mijenja u onom dijelu da od domaćih poljoprivrednika uzimamo repro materijal koji nam je potreban za taj proizvod koji Podravka radi ili nam je prioritet da imamo samo 25% pa ćemo takvu tvrtku prodati. I takvih tvrtki u ovom izvješću ima puno i ja ih više neću spominjati jer prije mene su ih spominjali. Dakle mi kad kažemo da je država loš gospodar, nije država loš gospodar nego smo mi koji dozvoljavamo da ljudi koji su predsjednici uprava ne odgovaraju za štete koje su u tim trgovačkim društvima napravili onda smo svi mi zajedno odgovorni a najviše su odgovorni oni koji su te ljude u ta trgovačka društva postavili. Dokle god ne budemo imali osobne odgovornosti imenom i prezimenom, dokle se god budemo skrivali iza politika da li lijevih, da li desnih, da li srednjih, da li bilo kojih drugih politika i govorili da trebamo imati kvalitetan menadžment, da trebamo imati politiku koja će stvarat dobit i koja će osiguravati radna mjesta a u ovakvim raspravama i u ovakvim retorikama prozivali jedni druge u proteklom mandatu ne možemo očekivati da ćemo se dignut sa onog 1% koliko smo uspješni u upravljanju državnim tvrtkama. Od Vlade mislim da svaki građanin RH tako i ja zahtijevamo slijedeće: koliko Vlada želi rasprodavati državnu imovinu a očito je da želi, onda Vlada mora jasno i transparentno a čitamo u izvješću da je transparentnost osnova upravljanja državnom imovinom reći koja su to trgovačka društva i na koji način ih misli privatizirat odnosno prodavat? Koliko ćemo radnih mjesta u tom trenutku izgubiti jer odgovornost Vlade kada prodaje trgovačko društvo jeste i u tome koliko će radnika ostati bez svog radnog mjesta. Jer nitko neće kupiti firmu a da ne napravi racionalizaciju radne snage. I to je odgovornost društva. Velika kvantiteta prodaje ne znači uvijek i veliku kvantitetu dobre prodaje trgovačkih društava. Kaže poslovica kuna po kuna pogača. Ako negdje imamo mali postotak vlasništva u nekom trgovačkom društvu, ali je to trgovačko društvo zdravo, ima otvoreno tržište, proizvodi, izvoznik je, radi, zbog čega Hrvatska kao država odnosno DUUDI ili CERP ne bi znali kvalitetno upravljati i raspolagati tom imovinom koju to društvo stvar. U čemu je to nama problem? Imamo zaposlenike u DUUDI-u koji dobivaju uredno svaki mjesec plaću, imamo zaposlenike u agencijama koji uredno svaki mjesec dobivaju plaću ali raspisujemo natječaje za vanjske suradnike koji će nam raditi plan i analizu kako poslovati sa trgovačkim društvima. Što je sa tim menadžerima koji imaju menadžerske ugovore i što je sa njihovom odgovornošću u tim istim trgovačkim društvima koje stvaraju gubitak a za koji ih očito nitko, nitko ne proziva? I dokle god budemo raspravljali na ovakav način na svakom sljedećem izvještaju rezultati će biti isti a mi se sa mrtve točke pomaknuti nećemo jer nam je očito cilj ne biti dobrim gospodarima nego biti dobrim kritičarima.
Zahvaljujem. Replika uvažena zastupnica Ingrid Antičević-Marinović.
Kolegice Nansi Tireli, vi ste gotovo identično kao i gospođa Zgrebec, govorili i obojili cijelu svoju raspravu vrlo razborito, objektivno kako zaštiti državne, nacionalne interese a kako isto riješiti se nekih tvrtki za koje je to potrebno i koje su državi samo teret. I s pravom kritizirate ovakav način koji dolazi s one strane sabornice. Pa se postavlja pitanje i vi ga postavljate, kada smo mi postali vlasnici te imovine? Jesmo mi postali vlasnici državne imovine 2011. godine? Međutim u pravu su oni koji kažu da je možda nama bilo lakše zato što su za vrijeme svoje vladavine i to one prve desetogodišnje, mnogo toga što je bilo društveno, pa državno odjedanput preko noći a da nije bilo ni evidentirano ni u jednom registru, državnom, preko noći postalo privatno. Samo napomena nekima koji nemaju pojma o tome ili ne žele se sjećati jer smatraju da je to bilo tako davno da se nije ni dogodilo kada su primjerice državni stanovi koji služe za potrebe dužnosnika pa i saborskih zastupnika, saborski zastupnici neki otkupili to za bagatelu. To je samo jedan primjer. A što se tiče prigovora koji dolaze s one strane vis a vis Telekoma, valja napomenuti i naglasiti i podsjetiti se da je taj ugovor ovdje izglasan na traženje ondašnje većine i da traženje Deutsche Telekoma taj ugovor je bio tajan za razliku od kada smo govorili o prodaji INA-e i odlučivali o 25% plus 1 dionicu gdje je Hrvatski sabor ovdje o tome raspravljao. Eto to su ne male razlike, to su razlike od onih koji sebe ne nazivaju, nemaju u svojim takvim programima ali na djelu se pokazuju domoljubnim, za razliku onih koji to samo imaju u svom naslovu.
Zahvaljujem. Odgovorna repliku uvažena zastupnica Nansi Tireli. Ja bih molio da kolegice i kolege u klupama, ja vas molim uvažena zastupnice da ne dobacujete u klupama. Uvažena zastupnica Nansi Tireli, izvolite.
Zahvaljujem potpredsjedniče. Zahvaljujem kolegice Antičević-Marinović na replici. Slažemo se, dakle slažemo se u puno toga i mislim da svatko tko razmišlja logički, tko razmišlja dobronamjerno se slaže sa ovakvom retorikom jer uistinu nemamo ništa od toga da jedni druge prozivamo tko je što dobro ili loše napravio. Ono što sigurno nije dobro jeste to da ljudi imaju hrabrosti i morala prozivati nekoga za nešto a zaboravljajući da su oni prije toga napravili puno veće i puno štetnije stvari. To je nešto što ne vodi prema dobrome i to je nešto što nas još više baca u glib i još nas više unazaduje. I slažem se isto tako s vama kada kažete, kada spomenete registar. Nitko nikome nije branio da državnu imovinu evidentira i da tom državnom imovinom upravlja racionalno i odgovorno. Ne treba nam ni registar. Nekad registri nisu postojali ali smo imali bilance, imali smo tko duguje, tko potražuje, radilo se na kartice i u svakom trenutku se znalo s čime tko raspolaže i koja je njegova imovina. Nažalost država to nije radila, zna se zbog čega nije radila, razlog za to je postojao. A jedan od temeljnih razloga spomenula ste i vi zato što je državna odnosno društvena imovina privatizirana, rasprodana, prodana, pa je onda bilo bolje da nemamo nikakvog registra nego da u bilo kom registru ostane bilo kakav trag.
Zahvaljujem. Replika, uvaženi zastupnik Josip Leko. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Htio bih se uključiti u raspravu jer me smeta da svi zastupnici koji su do sada govorili iste pojmove stavljaju u različite sadržaje pa je vrlo teško da komuniciramo uopće. Dakle po Ustavu imamo samo jedno vlasništvo a pojmovi pretvorba i privatizacija, odnosno pretvorba iz društvenog u državno vlasništvo je završila. I sada se radi da to vlasništvo ima sadržaje a to svi znaju pa je sada kolegica Nansi Tireli odgovorila kolegici Ingrid da vlasništvo ekonomisti vode kao aktivu i pasivu, a pravnici kao prava i obveze. Pa bilanca o kojoj govorimo a da je Hrvatska imovina ne sadrži obveze Hrvatske, nema duga. A nažalost to je imovina. I sad mi govorimo kako ćemo državnu imovinu prodati. Nećemo prodati, prodati ćemo vlasništvo i to nekretnina, nećemo prodati dug, može i to je pravo ali ćemo prodati nekretnine u pravilu, ne pokretnine nego samo nekretnine ili ćemo prodati poduzeća kroz dioničko vlasništvo. Pa zato je uopće teško među nama razgovarati. Doći će do konsenzusa. Mi razgovaramo sa istim pojmovima ali različitim sadržajem. Dakle, kolegice i kolege, moramo imati registar vlasništva RH i moramo imati i bilancu imovine. Dakle, i prava i obveze, dugove i potraživanja bilo o čemu da se radilo i onda možemo reći da će netko upravljati imovinom RH. Do tada teško jer je, naše nekretnine su sve lošije na tržištu što su naši dugovi sve veći i nepovoljniji. O tome moramo voditi brigu i mi se zaista nalazimo u vrlo rizičnoj situaciji prodaji tog vlasništva. Hvala.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku, uvažena zastupnica Nansi Tireli. Izvolite.
Zahvaljujem potpredsjedniče. Kolega Leko i vama na replici. Slažemo se i važno je jedna stvar. Mi moramo znati točno što imamo, koliko to vrijedi, ne samo u novcu, koji su troškovi te imovine koju imamo a koja korist od te imovine da bi se imovina mogla efikasno koristiti s obzirom da to ne znamo, da toga nemamo, da to nismo uspjeli napraviti, dakle u ovih 2 godine neozbiljno je od Vlade razgovarat sada na ovaj način što će i koliko će Vlada prodati, koliko će Vlada od države imovine oprihodovat da bi se Vlada na takav način opravdavala da kvalitetno upravlja državnom imovinom. To nije kvalitetno upravljanje. To je upravljanje ad hoc da bi se začepile neke rupe. A kad jednom začepimo rupe nismo napravili ništa jer je pitanje kada će ta rupa opet procuriti.
Zahvaljujem. Replika, uvaženi zastupnik Davor Bernardić. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče. Evo replicirat ću gospođi Tireli. Mislim da je ovo jedna od najvažnijih stvari koju Hrvatska ima jer mi ne znamo upravljati imovinom. To smo pokazali. Naša Hrvatska imovina nosi ovoj zemlji nažalost samo gubitke i to je nešto što mi, čega moramo biti svjesni i što možemo i moramo promijeniti. Bilo da je riječ možemo sad tu uzeti i širi spektar o prirodnim resursima ili riječ o zemljištima, zgradama, praznim objektima, vojarnama koje je moguće iskoristiti. Ono što je ključno reći, evo ja ću reći vrlo je otvoreno na primjeru grada Zagreba. Mi u gradu Zagrebu koja je jedinica lokalne samouprave, a takvih primjera je svugdje u Hrvatskoj imamo mnoge neiskorištene nekretnine poput Zagrepčanke, poput Gredelja, poput Kompasa na Borongaju, poput bolnice Blato za koje su se projekti trebali događati prije 25 godina, prije 10 godina pa su najave bile pred svake izbore. Nažalost niti jedan projekt, niti jednu realizaciju tog projekta nismo vidjeli do dana danas. I mi očekujemo da poduzetnici, privatni poduzetnici, pa kad je riječ i o poljoprivrednicima ulažu u investicije, da ih mi na neki način stimuliramo da ulažu a s druge strane sami se prema državnom monotogradskom zemljištu ne odnosimo da pokrenemo taj investicijski ciklus. Prema tome, ukoliko mi sami nećemo staviti u funkciju državnu imovinu, gradsku imovinu, imovinu koju ima Hrvatska kroz fond, kroz poseban oblik vlasništva, kroz sve modele koji postoje danas u razvijenom svijetu, nećemo moći ostvariti gospodarski rast i gospodarski razvoj, jer jednostavno te imovine je previše jer ima je jako puno i ona apsolutno ne ostvaruje nikakvu dobit. Ali na raspolaganju nam stoji ITU, znači to je fond EU za integrirane i teritorijalne investicije. On je upravo napravljen kako bi potaknuo da se na ovim integriranim teritorijima znači na integriranim zemljištima potakne investicija ali to prvi korak mora napraviti država odnosno grad, jedinica lokalne samouprave. Nažalost, to ne koristimo dobro.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku, uvažena zastupnica Nansi Tireli. Izvolite.
Zahvaljujem predsjedniče. Zahvaljujem kolegi Bernardiću. Da, slažemo se i oko toga. Međutim, ne slažem se kad kažete mi ne znamo upravljati državnom imovinom. Ja bih samo tu malo nadodala. Mi ne znamo upravljati državnom imovinom u korist države i u korist državnog proračuna ali znamo upravljati državnom imovinom itekako dobro kada se radi o osobnim interesima i o individualnom profitu koji određeni pojedinci u određenom trenutku kada su na pravom mjestu i dobiju informaciju u pravom trenutku itekako dobro znaju kako upravljati tom državnom imovinom i kako tu državnu imovinu iskoristiti za svoju korist.
Zahvaljujem. Replika, uvaženi zastupnik Antun Vidaković.-
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Uvažena kolegice Tireli. U načelu ću se odmah složiti da se nikad nije dovoljno dobro upravljalo ali da ništa nije bilo do 2011., to nikako ne mogu prihvatiti. Pravilno, država je svašta vlasnik i poduzeća i dionica i svega i ja bih se ograničio na ono što mi je malo bliže a to je upravljanje prostornim podacima. Bili su konkretno u državnom poljoprivrednom zemljištu različiti oblici zakona su tretirali državno poljoprivredno zemljište od onoga kad su njime upravljale županije, pa gradovi, pa ponovo država. Odgovorno tvrdim da bi se nešto upravljalo da treba napraviti prvi korak, a to je inventarizacija sukladno zakonu što sve eventualno može biti poljoprivredno zemljište bez obzira na status u gruntovnici. Grad Novska je tako 2000. godine jedini u Hrvatskoj napravio kvalitetni program, dakle web aplikaciju koja je tretirala svaku parcelu koja može biti poljoprivredna bez obzira što piše u gruntovnici. Svaki građanin je mogao vidjeti i pokazati svoju zainteresiranost i za najam i za sve. Da ne govorim da je kad je lokalna samouprava tretirala prvo zemljište da je morala napraviti plan raspolaganja što će dat na koncesiju, što će dat na prodaju, što će bit na godišnjem uživanju. Ispada da prije 2011. se nije upravljalo državnom imovinom. Upravljalo se i odgovorno tvrdim, ponavljam ovaj veliki sustav da država upravlja svom državnom imovinom nije prihvatljiv. Trebali bi promijenit razine na način kako se upravlja prostorom, a to su geografski, informacijski sustavi što treba se napraviti prije svega u ministarstvu, a onda onim spajanjem kojim ćemo napraviti kad spojimo gruntovnicu i katastar. To ne znači da ćemo time išta riješiti. Za to je potrebno i vrijeme i ljudi i znanje. Hvala lijepo.
Odgovor na repliku, uvažena zastupnica Nansi Tireli.
Zahvaljujem potpredsjedniče i vama kolega na replici. Slažem se sa vama da je velika odgovornost u upravljanju na jedinicama lokalne, regionalne samouprave jer mislim da te jedinice zahvaljujući svojim i planovima i strategijama razvoja najbolje znaju što žele sa onime što imaju na svom području a izuzetno je važno ono što je u Strategiji 2013. doneseno, a to je da se državna imovina centralizira kako bismo znali što posjedujemo, što imamo a da se upravljanje tom istom imovinom decentralizira upravo iz ovog razloga otvaranja i novih radnih mjesta i projekata što je prije kolega Bernardić rekao i svega ostalog u cilju razvoja gospodarstva te lokalne samouprave. Što se tiče poljoprivrednog zemljišta DUUDI uistinu nema ništa sa poljoprivrednim zemljištem. Dakle, mi 2011. godine nismo imali ni registar zakupa, ni registar, točan registar poljoprivrednog zemljišta. Dakle, to je još jedan registar uz ovaj o državnoj imovini koji se počeo ozbiljno voditi da bi se u jednom trenutku moglo i racionalno i kvalitetno upravljati tim poljoprivrednim zemljištem i da poljoprivredno zemljište uistinu dobiju oni koji se poljoprivredom bave, a ne oni koji su u tom trenutku podobni.
Zahvaljujem. Replika uvaženi zastupnik Goran Marić. Izvolite.
Hvala lijepa. Kolegice Tireli, ne mogu naći ni jednu riječ pohvale za upravljanje državnom imovinom i ne dijelim na razdoblja. Ali vi niste uopće raspravljali o Izvješću o upravljanju državnom imovinom za 2014. godinu, a toliko interesantnih podataka ima unutra, nego ste držali lekcije. I držali lekcije onima koji su iznosili svoje mišljenje. Meni vaše mišljenje ne smeta, niti mi pada na pamet vas kritizirati, ali vi ne želite čuti nešto. Meni ne smeta što vi kažete, pa da, bilo je nepovoljno mišljenje tada i tada. Pa da, bilo je. Ali bilo je uvjetno, ali ovo je nepovoljno. I sad, vi prozivate zašto govorite ovomu, a ne govorite onomu. Pa za boga! Vi očekujete da će netko govoriti ono što vi želite da govori? Na dnevnom redu je Izvješće o upravljanju državnom imovinom za 2014. godinu. Ne želite čuti kako je koncesija za Kupare dana. Pogledajte što piše u nalazu Državne revizije. Dana je tvrtki koja je osnovana 20.8.2015. 3 mjeseca nakon objavljenog natječaja, a mjesec i pol prije završetka natječaja. Temeljni kapital 20000 kuna. Ne pitamo se ili ne pitate se od kuda novac za toliku koncesiju na 99 godina? Koje banke su dale jamstvo za takav posao? Šta je u pozadini? Da se samo zaključiti da su neke shell tzv. tvrtke ili front tvrtke, a znamo što one predstavljaju. A što se tiče ovih komunističkih, ja ne znam, kad bi netko iz kabineta bivšeg Todora, Živkova, Janoša, Kadara, Čaušeskoa ili Honeckera upravljao državnom imovinom u Bugarskoj, Rumunjskoj, Mađarskoj i Njemačkoj bi li to bilo uopće teoretski moguće. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku uvažena zastupnica Nansi Tireli.
Zahvaljujem potpredsjedniče i vama kolega Mariću na replici. Mi smo u Hrvatskoj, dakle razgovaramo o onome što se dešava kod nas. Nemam ja nikakva očekivanja šta će i na koji način će tko govoriti. I drago mi je da svatko iznese svoja mišljenja. Jedino što ja očekujem je to da ne zaboravljate što ste s državnom imovinom radili, napravili i na koji način ste s njome upravljali. To je ono što ja ne bih voljela da se zaboravi, jer posljedice takvog upravljanja je nešto što danas čitamo u ovom izvješću. I mogli smo o tom izvješću puno više razgovarati i mogli smo govoriti o podacima, ali je materija toliko kompleksna da 15 minuta razgovarati o izvješću nećemo kvalitetno. Moći ćemo selektivno o određenim stvarima koje nas se tiču vas Kupara, a mene Brijuni rivijera itd. I svakoga od nas ovdje u ovoj sabornici interesira neko trgovačko društvo koje je u njegovoj županiji, u njegovom gradu, u njegovoj općini koje se prodaje na način na koji se prodaje i s kojom državnom imovinom se upravlja na način da građani koji cijeli život žive na tom prostoru od tog upravljanja i takvog upravljanja nemaju ama baš ništa. I ponavljam, jedino što očekujem jeste to da malo duže pamtimo od ovog mandata koji traje 4 godine i koji je prošao i da ne zaboravimo što je netko prije u povijesti Hrvatske napravio, na koji način je upravljao a tek onda bacimo kamen na onog drugoga bez ikakve grižnje savjesti i moralno.
Zahvaljujem. Replika, uvaženi zastupnik Ivica Mišić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Sabora, poštovana kolegice Tireli dobro sam vas saslušao u vašim izlaganjima pa se spominje revizija, odgovorno upravljanje. Pa si postavljam pitanje zašto služi ta revizija koja je navodno 570 izvida napravila a 32 samo pozitivno. Onda kažemo odgovorno upravljanje državnom imovinom. Ja se slažem da treba upravljati odgovorno ali ako ova vlast ili ova Vlada ili ove vlade dosada trebalo je 20 godina samo da donesu Zakon o državnoj imovini onda si postavljam pitanje kad ćemo početi odgovarati za ono što smo dosada uradili? Pitam se koliko koristi, kao privrednik, pitam se koliko koristi imamo od te državne imovine, a koliko štete? Maloprije netko je rekao pravo i obveze, pa gdje su ta prava i obveze? Tko će odgovarati za ono što je propust napravljen, a tko to neće? Ako političari budu rješavali privredu onda će nam biti ovako još 20 godina jer neće znati postaviti nikad pravo pitanje i prave odgovore na imovinu koju imamo. Mi ovdje možemo raspravljati još 20 godina o zakonima, o podzakonima a što se dešava? Ništa! Spomenuli ste štafetu, da, znam da neke muči štafeta jer ti vode otprilike ovu državu i vidi se gdje smo došli. Brijune je Šerbedžija dobio na 50 godina, pod kojim zakonom i kako? I ne samo to, masa drugih stvari. Pa si postavljam pitanje kako to? A što to narod od svega toga ima? Koliko to košta državu? Samo imamo trošak. Znači, trebamo ili rasprodavati ili po zakonu voditi i odgovornost onda imati za to. Hvala.
Odgovor na repliku, uvažena zastupnica Nansi Tireli.
Zahvaljujem potpredsjedniče. I vama kolega na replici. Slažem se s vama kad govorite čemu revizija kad od toga nitko ne snosi posljedice. Ja bih bila najsretnija kada biste vi kao dio vladajućih predložili izmjene Zakona o Državnoj reviziji u kojem bi stajalo što sa onima koji loše upravljaju državnom imovinom. Jer vi kao poduzetnik itekako dobro znate da za svaku svoju grešku platite prilikom nadzora i da vas ta vaša greška košta. I to je upravo na tragu onoga kada sam rekla dokle god predsjednici uprava, predsjednici nadzornih odbora i članovi uprava u trgovačkim društvima koja su u vlasništvu Republike Hrvatske ne počnu osobno odgovarati za način na koji upravljaju i vode ta trgovačka društva nećemo se maknuti dalje od početka. Jer vi ste postavili pitanje tko će odgovarati? A ja ću vama odgovoriti nitko kao i dosada jer osobne odgovornosti u ničemu nema. I evo samo još jedanput apel dajte prijedlog izmjene Zakona o Državnoj reviziji u kojem će biti navedeno na koji način oni menadžeri koji nisu odgovorni trebaju odgovarati i čime. Prva ću dignuti ruku za takav zakon.
Zahvaljujem. Replika, uvaženi zastupnik Branko Hrg.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Poštovana kolegice Tireli ne tako davno raspravljali smo o ovakvom ustroju DUUDI-ja i u postavljanju vodećeg čovjeka DUUDI-ja i vi i ja tada u oporbi i upozoravali smo u to vrijeme da je to prevelik obuhvat poslova da bi ga moglo se na jednom mjestu sa jednim čovjekom s toliko velikim ovlastima rješavati. Upravo ovo izvješće koje ste vi na neki način i pohvalili govori suprotno od onoga što smo onda govorili, ispada da je bilo to jako dobro, da se dobro radilo. Ali nisam se ja javio vama za repliku zbog toga nego vi ste spomenuli Podravku. I spomenuli ste Podravku kao uspješnu tvrtku, tvrtku koja treba stvarati dobit. A ja vam moram reći da je Podravka kao tvrtka gdje država ima 25,4% udjela postavila kao što je to bilo i u prethodnim vremenima ali ovaj puta tvrdo i čvrsto političara na čelo Podravke, uvaženog člana SDP-a koji je nakon što je došao u Podravku rekao politika iz Podravke mora ići van. I onda se dogodilo sljedeće, eto kako je to uspješno išlo. 1500 radnika na ulicu ili na zavod ili nekud dalje, „Danica“ kao klaonica zatvorena, pekarstvo zatvoreno i na kraju se stječe dojam da je isti takav menadžer ustvari želio provesti prodaju Podravke ali ga je u tome čudo Božje spriječio tadašnji predsjednik Vlade gospodin Milanović koji je ubrizgao 100 milijuna kuna državnog novca u Podravku da bi sačuvao tih 25% u Podravci. To je rezultat upravljanja tvrtkom Podravka.
Odgovor na repliku, uvažena zastupnica Nansi Tireli.
Zahvaljujem potpredsjedniče i vama kolega Hrg na replici. Slagali smo se onda kada smo donosili zakon, slažemo se i danas da je ovaj obim posla da bi se on kvalitetno i dobro obavljao uistinu previše za jednog čovjeka odnosno za 105 ili 115 zaposlenika a da budemo zadovoljni s onim što je napravljeno. To će se možda moći u budućnosti kada budu registri, i kada budu bilance pa kad se bude moglo nešto na bolji način kontrolirati ali sada je to nemoguće. Vraćamo se na Podravku, koja je poanta trgovačkih društava u vlasništvu RH da kažemo da su ona uspješna? Pa poanta je upravo u tome da u tom trgovačkom društvu ostanu radnici, da se radnicima ne da otkaz. Jer ako mi prodamo trgovačko društvo, a radnike smo stavili na burzu mi nismo dobili, mi smo izgubili, dugoročno smo izgubili. Dobili smo nekoliko milijuna kuna u državni proračun s kojim smo pokrpali neke rupe za kredite i tome slično, a radnici koji su nam postali socijalni slučaj, koje moramo u tom trenutku rješavati kao socijalu jer ljudi nemaju da bi mogli normalno živjet o tome nitko ne vodi računa. I zato sam to spomenula da vidimo koji su prioriteti ove Vlade. Da li su prioriteti Vlade u upravljanju trgovačkim društvima u vlasništvu RH zadržavanje radnih mjesta, otvaranje novih tržišta, kvalitetan menadžment koja će uspjet napraviti novi proizvod, otvorit novo tržište, izvest, zaposliti još nekoliko radnika a ne da ih otpušta ili je prioritet ove Vlade rasprodaja svega što se može rasprodati a da apsolutno ne znamo po kojoj cijeni ćemo to rasprodavati jer smo zaključili da ni nemamo pravu vrijednost imovine kojom raspolažemo. Dakle, prodaj što se prodat da a koje će posljedice biti o tome ćemo pričat u nekom novom sazivu.
Sljedeći u raspravi u ime kluba nacionalnih manjina uvaženi zastupnik Šandor Juhas. Izvolite.
Hvala puno gospodine predsjedniče, uvaženi kolege, dame i gospodo pa kažemo da i znamo i ne znamo s onim s čim raspolažemo a da najzad saznajemo s čim raspolažemo. Učinili smo dosta a mogli smo i daleko više. Ja ću pričati o konkretnim stvarima, o onima što znam bez obzira da li je to u ovako državnom ili državničkom opusu o čemu je bilo prošli put riječi ili ćemo pričati o lokalnim stvarima u ovom Saboru. Mišljenja sam da mi kao predstavnici lokalnih sredina ili izbornih jedinica trebamo pričati ovdje i zastupati interese onih ljudi koji su nas ustvari na određeni način ovdje i poslali. U izvješću o provedbi plana upravljanja imovinom u vlasništvu RH stoji "Država se mora na racionalan i učinkoviti način upravljati poslovnim prostorima i stanovima na način da oni poslovni prostori i stanovi koji su potrebni državnoj upravi budu i stavljeni u funkciju koja će služiti racionalnijem i učinkovitijem funkcioniranju. Svi drugi stanovi i poslovni prostori moraju biti ponuđeni na tržištu bilo u formi najma ili prodaje javnim natječajem." Ja se onda pitam da li je dosadašnje upravljanje stanovima u Baranji, u Belom Manastiru bilo uopće racionalno i učinkovito i imam jasan odgovor na to i kažem da nije. Bez obzira da li su ti stanovi u vlasništvu DUUDI-a ili su još uvijek u vlasništvu nekih drugih institucija kako što je recimo mirovinski zavod bio ili škole itd. Ali to je imovina svih nas, imovina države. Iz tog razloga ja se ne mogu složiti sa ocjenom Odbora za lokalnu i područnu samoupravu kako se državnom imovinom upravljalo transparentno, stručno i profesionalno. Skloniji sam mišljenju predsjednice republike koja je i nedavno u obilasku zadarskoga arhipelaga izjavila da je DUUDI najveći problem u ovoj državi što se tiče investicija i dala je jasnu preporuku DUUDI-ju da ako nije u stanju stvarno upravljati državnom imovinom da tu imovinu izvoli predati lokalnoj samoupravi ili ju dati u koncesiju. Ja bih se složio s tom preporukom jer je takav slučaj sa imovinom na području Baranje. Posebnu pozornost posvetio bi trima konkretnim pitanjima koja pokazuje kakav je odnos države prema svojoj imovini. Odnos države prema svojoj imovini ogledalo je odnosa pojedinca prema državi. Kako netko može cijeniti svoju državu ako država sama ne cijeni samu sebe, ako ne cijeni svoju imovinu? To je pitanje koje stalno postavljamo. Prvo pitanje vezano je za pitanje tzv. ne perspektivnih vojnih objekata. Tu bi napomenuo pitanje vojarne u Belom Manastiru. To pitanje se povlači već niz godina. Vojarna je smještena u gradu, prostire se na oko 7 hektara, stoji napuštena. Otkako ju je država preuzela ona je devastirana. Što je vrijedilo razvučeno je. Grad je pokušao riješiti taj problem ali bez uspjeha. Bilo je dosta zainteresiranih, javili su se različiti investitori, bilo je govora sa tim investitorima da bi se to pretvorilo i u jedna moderan kompleks. Imamo u blizini nekoliko banja, toplica i htjeli su na određeni način baviti se sa zdravstvenim turizmom. Zahtjev je predan DUUDI-ju, predan prije 2 godine, odgovora do današnjeg dana nema. I nešto od čega bi imala koristi cijela zajednica, grad, država možda bi uspjeli i zadržati nekog mladog čovjeka da tamo radi stoji, čeka i ono malo što je još ostalo i to će najvjerojatnije propasti ako ostane takva situacija. Ista je situacija sa nizom karaula koje se nalaze na prostoru prema mađarskoj granici koje propadaju i koje su se mogle na bilo koji način iskoristiti da je bilo imalo, da je bilo imalo razuma. Drugo pitanje o kojem ću nešto reći je pitanje poljoprivrednog zemljišta. Možda će netko kazati da to nije pitanje DUUDI-a međutim ja bih pričao o onome što se dešavalo 40.-ih, 50.-ih godina prošlog stoljeća kada je imovina mnogih oduzeta u roku od 24 sata kada im je rečeno pakujte sve što imate i što ćete uspjeti natovariti na svoja kola i nosite i idite. Zemlja je dana onima koji su došli ili je jednostavno postala državna zemlja. Zakonom o nadoknadi oduzete imovine za vrijeme jugoslovenske komunističke vladavine riješen je samo dio tih pitanja. Taj zakon je dopunjen i omogućen je novi rok za podnošenje zahtjeva za povrat te državne imovine. Međutim, mnogi nasljednici kojima je oduzeta imovina kao što sam rekao u nekoliko sati nisu uspjeli kroz tih 50, 60 godina vratiti svoju imovinu, svoju djedovinu. Bilo je tu više razloga, jedan brat je dobio, drugi brat nije dobio, netko je imao strano državljanstvo pa nije zbog toga mogao dobiti, neki su se žalili pa su te žalbe uvažene, nekima nije uvaženo. Međutim, bit u svemu tome je da imovina i još dobrom dijelu stanovnika, građana Hrvatske nije vraćena i da bi se tu trebalo nešto učiniti. Poseban problem za mene je to što se nekad privatna imovina, znači nekada privatna imovina koja je oduzeta se pretvorila u državnu imovinu a sada se ta državna imovina daje u koncesiju ili ponovno prodaje privatnicima ali formalno ne onima koji su prije s njom raspolagali. Netko je ovdje postavio i pitanje koncesija, pa postavljam i ja isto pitanje koncesije i pitam tko ima pravo da da nekome koncesiju na zemlju državnu na 50 godina u visini od 350 kuna po hektaru a tržišna vrijednost iznosi negdje oko 1800 kuna. Da li je to raspolaganje dobrog gospodara? Da li je to cijenjenje državne imovine? Da li je to nekakav odnos prema državi? Gubi zajednica, gubi država, gubi lokalna sredina, svi gube jedino netko dobiva. Pitanje stanova posebno je problematično na području cijele Baranje. Nakon mirne reintegracije dio stanova je prodan onima koji su imali stanarsko pravo. Međutim, 144 stana je i dalje ostalo u sastavu Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje a hrvatska Vlada je svojom odlukom od 14. travnja 2011. godine o davanju suglasnosti Hrvatskom zavodu za mirovinsko osiguranje za prijenos vlasništva i vlasničkih ovlasti nad stanovima na području posebne državne skrbi na RH omogućila prodaju 374 stana na područjima od posebne državne skrbi ali je tom odlukom izuzet Beli Manastir. Znači područja koja su reintegrirana kao što je područje Vukovara itd., imale su mogućnost otkupa tih stanova međutim grad Beli Manastir područje Baranje je izuzeto iz te odluke. Zašto je samo Beli Manastir u cijeloj RH izuzet iz te odluke, nitko ne zna? Zašto samo Belomanastirci nisu mogli ostvariti ono pravo koje je dano svim građanima u RH? Zašto samo su za Beli Manastir važila nekakva posebna pravila? Što je tadašnja vlast poručila građanima Belog Manstira i Baranje? Poručila im je jasno i glasno da su nedopustupni otkupiti stanove, da su nedostupni i nedostojni vlasništva RH. To je problem koji se provlači, koji smo pokušavali riješiti kroz sve gradske strukture, međutim situacija je takva kakva je, napretka nema i tu se treba nešto poduzeti. Drugi problem koji je vezan za stanove je vezan za problem otkupa stanova, nosioca stanarskog prava na području grada i cijele Baranje. Ti stanari koji žive u svojim stanovima 30 i 40 godina nisu bili u mogućnosti otkupiti stanove po povlaštenoj cijeni. Radi se o nekih 75 stanova srednjih i osnovnih škola, ljekarni, doma zdravlja itd., koji su se upisali kao vlasnici 1999. godine. I dok su se u cijeloj RH otkupljivali stanovi po povlaštenoj cijeni jedino stanovnici Belog Manastira moraju platiti realnu cijenu, realnu cijenu sadašnjeg stana. Gdje je tu pravda i logika? I umjesto da se ta imovina preda, proda zainteresiranima nema nikakvog napretka, sve stoji, prebacuje se. Dopisi se prebacuju iz jednog ministarstva u drugi, iz jedne ustanove u drugu itd.. Skrećem pozornost kako bi rješavanje tog pitanja u pozitivnom tonu izravno utjecalo na poticanje povratka, ostanka i naseljavanja stanovništva na području Baranje, Belog Manastira a na što već duže vrijeme upozoravamo. Stoga apeliram na sadašnju Vladu da se taj problem riješi i predlažem donošenje istovjetnih odluka, rješenja koja će važiti i za Beli Manastir, za područje Baranje kao što važe za područje cijele RH. I završno bih rekao to da nije sve baš tako crno, ja pozdravljam nastavak ranije započetih radnji, uspostave Središnjeg registra državne imovine kojim je od siječnja 2014. godine prvi put omogućen javni pristup podacima o državnoj imovini u kojem piše da RH raspolaže sa milijun i 16 tisuća nekakvih nekretnina. Pozdravljam i također izradu nacrta prijedloga Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o upravljanju i raspolaganju imovinom u vlasništvu RH pa tako apeliram da se svi ti problemi riješe, o kojima sam govorio, da se Beli Manastir i Baranja ne stavlja u out i da se ne šalje poruka njegovim stanovnicima kako za njih ne vrijede ista pravila kao i za druge. I s time bi ja svoje završio. I možda ću se vratiti, i vratiti ću se na ono što sam prije rekao, jeste, to je problem, to je državni problem ali ja sam ovdje da štitim interese onih koji su me poslali. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Uvažene zastupnice i zastupnici, pošto imamo dosta replika na izlaganje kolega Juhasa, ja ću sada odrediti pauzu do 15 sati pa ćemo nastaviti. … [[Upadica se ne razumije.]] Ne bi bilo u redu pogodujem vama kolega Đakiću, onda će reći da pogodujem samo desnoj strani sabornice. Molim? …/Govornici govore u isti glas. Ne razumiju se./… Ali ima replika za više od 5 minuta. Smatram da.
Gospodin potpredsjednik je pravedno postupio. Mislim da je to u redu.
… [[Govornica se ne čuje.]] Jel radimo do 13,30.
Pauza. STANKA U 13, 25 SATI.
[[NASTAVAK NAKON STANKE U 15,00 SATI]] Evo kolege nastavljamo sa radom. Na raspravu gospodina Juhasa imamo 4 replike. Prva je uvažena zastupnica Ingrid Antičević Marinović.
Kolega je u svojoj raspravi nekoliko bitnih pitanja čisto životnih se postavilo a koji proističu iz ove i koje se nameću iz ove teme. Postavljate pitanje kakva je to država koja ne cijeni svoju imovinu. Ja bih samo podsjetila da je od uvijek još dok je Hrvatska bila u sastavu bivše države imala svoje posebno zakonodavstvo kako je štitila društvenu odnosno državnu imovinu, pa je postojalo kazneno djelo zauzeća državne, odnosno onda je bilo društvene imovine. Ali kako je sve što je bilo društveno postalo nepoželjno, a postalo je u biti, dobilo naziv državno, tako se ono u biti više nije ni štitilo. Pa onda je to preko noći postajalo privatno ne znamo ni pod kojim uvjetima, ali to je već ona stara tema. Također važno pitanje koje postavljate o povratu imovine koje još do danas privatne osobe nisu doživjele temeljem Zakona o povratu imovine oduzete za vrijeme jugoslavenske komunističke vladavine. Međutim, to pravo je dodatno osujećeno donošenjem Zakona o turističkom zemljištu gdje sve ono što nije ušlo u temeljni kapital i što se trebalo vratiti ranijim vlasnicima, a toga mi u Zadru imamo na Puntamici pitanje je i upitno je kako će im se vratiti kad su oni temeljem tog zakona mogli postati vlasnici. Zatim postavljate i pitanje kako to da se i privatna imovina oduzimala nakon devedesete godine posebnim zakonima kako bi ostala državna, a onda država davala ili u koncesiju ili dalje privatizirala. Ja ću samo pomenuti i Zakon o golfu. Sjećate se tog sramotnog zakona koji je imao svoj prvi članak koji je taj zakon počinjao ovako svojom odredbom članka prvog: „Golf je od posebnog interesa za Republiku Hrvatsku“. I svaki onaj investitor koji je želio graditi golf privatna osoba mu je morala predati zemljište uz bilo kakvu naknadu. Isto tako i stanovi i otkup. Dakle, mi imamo tu još jednu veliku, ja bih rekla općenito da imamo jednu veliku nepravdu [[Upadica Sanader: Vrijeme.]] da takve stanove treba privatizirati, a da država ima u svom vlasništvu i da može obeštetiti i vlasnika i na taj način zadovoljiti stanarske potrebe onog koji se našao i koji se dan danas nalazi u tom stanu.
Hvala. Odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Šandor Juhas.
Uputili ste me u neke stvari koje nisam znao u vezi toga turističkog zemljišta, Zakona o golfu itd. A ja sam pričao o zemljištu, o onome s čime Baranja raspolaže i ono što je u stvari naše najveće bogatstvo. I to je ono što mene možda najviše i zabrinjava. Što se tiče povrata zemljišta oduzetog četrdesetih godina mislim da se tu još uvijek može učiniti nešto, mislim da je potrebno to učiniti. Bio je i taj zakon donesen 999 pa onda 2002. godine je dat ponovni rok oko toga povratka. I tu je bilo svašta, svašta se dešavalo. Ljudi su znali. Dio njih nije znao. Oni koji su otišli van, koji su protjerani van, njihovi znači nasljednici su izgubili državljanstvo Republike Hrvatske. Zakon to nije omogućavao da se njima vrati, pa su se onda oni žalili, pa je tu bilo svašta. Pa je onda Upravni sud donio odluku da im se može dati. Uglavnom sve u svemu dosta ljudi se meni obraća i obraćalo ovih dana upravo u vezi te teme da bi onu nepravdu koja je učinjena za onih nekoliko dana ili za nekoliko sati kada je naređeno da pokupite svoje krpice i idite, a ono što je ostalo dato ili Belju ili bivšem Belju ili ne znam privatnicima ili onima koji su došli na njihovo mjesto sada ne mogu dobiti. Znači osnovni problem je taj što nešto što je bilo privatno postalo je društveno, postalo je državno i sada se ponovno vraća, ali ponovo se vraća privatnicima ali ne onima koji su prije s tim raspolagali. I mislim da ono nešto što se oduzelo za dan, dva ili nekoliko sati nije zaslužilo da se ni nakon 50, 60 godina ne može vratiti.
Hvala. Druga replika, uvaženi zastupnik Miro Bulj.
Hvala lijepa gospodine predsjedavajući. Kolega Juhas, slažem se sa vama da državnom imovinom se upravlja katastrofalno. Prije nekoliko dana na obljetnici 4. gardijske brigade sam bio u vojarni Dračevac. U toj vojarni, koja je novija vojarna pred sam kraj osamdesetih je napravljena pošto sam bio pripadnik četvrte brigade baš u toj vojarni sam bio sad je samo dio županijskoga suda. Ostalo je groblje, nova vojarna. Kao da je nekom interes da se namjerno ta imovina uništi i da je netko dobije besplatno. Ovo govorim o Splitu samom centru Solina i Splita, jedan veliki kompleks. Pa mi nikako nije jasno tko štiti tu imovinu, zbog čega se razara, to je ključno pitanje. Zbog čeg? Ili vojarna isto vi ste spominjali svoju sredinu i znam da je tako vojni objekt. Ista stvar je u Sinju. Imamo novi restoran, više nema vojske. Infrastruktura je uništena, sve je novo, obnovljeno. Od kad vojske nema nitko je ne štiti. Apsolutno kabeli, to su ogromni milijunski troškovi. Znači u cijeloj Republici Hrvatskoj državnom imovinom se upravlja katastrofalno, a uvijek se sve Vlade razmišljaju o nekakvoj prodaji nečega što je nama strateški vrlo bitno. A vojarne koje su zgrade, tvrdi objekti, gdje se moglo ulagati, gdje se moglo investirati, gdje se može škole doslovce ugraditi ako nemaju određene sredine, hoteli, turistički kapaciteti nije ništa napravljeno. Pa me zanima vaš stav, vi ste već i duže u Parlamentu, zbog čega država ima takav odnos jel' sam ja u pravu kad kažem da je tu isključivi interes da se nekome besplatno to proda za malu cijenu.
Odgovor na repliku, Šandor Juhas.
Pa sad čiji je to interes ja ne bih u to dublje ulazio ali bit možda svega toga je jedan psihološki utjecaj možda na stanovništvo, na ljude jer sve te vojarne, sve te karaule koje su recimo tamo kod nas totalno su zapuštene, pokradeno je što se moglo pokrasti, propadaju i nitko ne reagira. I sad je postavlja se ustvari pitanje kako da netko vodi brigu, kako netko da poštuje jednu sredinu ili da poštuje državu ako se država tako odnosi prema svojoj imovini? Pa to je isto onda otprilike ono zašto ja sad nekoga da poštujem kad on sam sebe ne poštuje? Znači, tu je ključ možda pitanja. Stvoriti nekakvu sliku, to promijeniti. Jer to ima i kažem i jedan psihološki motiv samog stanja nacije, samog stanja države. I o tome se ne vodi računa ni najmanje. Što se tiče upravo toga ja mogu da kažem da sam neki dan bio s jednim načelnikom općine pa ima tamo na njegovom području tri takve karaule. I sad on meni objašnjava, kaže gle Juhas s druge strane granice se nalazi mađarska karaula. Oni su tamo napravili nekakvu farmu na kojoj neki uzgajaju konje i ima to nekakvo jahanje itd. Znači, pretvorili su jedan objekt u nešto od čega ima koristi cijela zajednica. A s druge strane granice stoji karaula zaraštena u korovu, kroz krov prolazi drvo koje je naraslo u međuvremenu i nitko o tome ne vodi računa. I to je sad taj psihološki moment, to je sad ta slika koju mi onda pružamo, znači ne samo onima koji gledaju s druge strane granice nego našim ljudima koji gledaju. Pa koja smo mi to država da na taj način dozvoljavamo da nam propada imovina a pogledaj oni s druge strane kako lijepo rade.
Hvala. Sljedeća replika, uvaženi zastupnik Tomislav Žagar.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Uvaženi kolega Juhas dotaknut ću se dvije teme koje ste vi u svojoj raspravi spomenuli. Prvo vezano uz vojarne, dakle sve ovo što govorite i što je doista istina i kolega Bulj se nadovezao međutim ono što je bitno u ovom izvješću piše da svakoj nekretnini na području RH treba pristupiti pojedinačno. Čini mi se da izjave premijera Oreškovića, a i ova izjava predsjednice, dosta ovako olako su dane jer doista postoji niz problema na terenu. I treba vidjeti zapravo koji je ekonomski interes u ovom slučaju jedinica lokalne samouprave ili nekog poduzetnika koji bi ulagao u takve objekte jer država ne može. Mislim država nije poduzetnik da ulaže u objekte, država treba štititi svoju imovinu a bez inicijative odozdo nema od toga ništa. Evo i gospodin Boban je iz županije iz koje ja dolazim, imamo pozitivan primjer u Virovitici i treba ga naglasiti gdje je vojarna stavljena u funkciju. Dakle, tamo je sad Visoka škola. Ali bez inicijative odozdo taj se problem neće riješiti. Što se tiče poljoprivrednog zemljišta tu ima puno problema i doista je točno da mi do prije nekoliko godina, zapravo bivša Vlada je uvela, nismo uopće imali evidenciju niti zakupnina niti evidenciju ugovora o zakupu poljoprivrednog zemljišta. A vi ste u svojoj raspravi rekli tko je dao zemlju u koncesiju za 300, 350 kuna dok recimo OPG-ovci plaćaju preko 1000 kuna zakup. 2006., 2007., 2008. godine je ta zemlja dana u koncesiju po tim cijenama i to je odgovor na vaše pitanje. Hvala.
Odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Šandor Juhas.
Pa to što se daju olako izjave najvjerojatnije je posljedica da sadašnji premijer možda još nije ni sagledao stanje i ne poznaje dovoljno situaciju na terenu, ne poznaje ili nije mu prezentirano, nije se stiglo ili nije ga zanimalo ili ne znam ni ja što. Uglavnom mislim da nema jasnu sliku onoga što je vani, što je u onom dijelu Hrvatske gdje on možda nije ni bio ili nisam siguran da je bio recimo kod nas u Baranji. Pa onda ne može ni imati viziju svega toga. Mislim da evo da će u budućnosti to možda i sagledati sve. Što se tiče cijene zakupa, pa ja sam to u više navrata ovdje pokušao potegnuti, u više navrata sam na taj problem upozorio. Je, 2006. godine i 2007. godine ogromna prostranstva u Baranji dana su u koncesiju, dugoročne zakupe, privremene zakupe itd. onima koji su prije toga na određeni način uživali. Sa jednom ovako dobrom voljom da će se zadržati industrija, da će se tamo raditi, da će se zaposliti radnici. I dana je po nekakvoj cijeni od 350 kuna minimalnoj pa onda još gore. Međutim, imamo mi i bolje bisere, 2011. godine u Belom Manastiru 15-ak, 20-ak hektara zemlje su ljudi obradili, sklopili ugovor sa gradom, sklopili ugovor za negdje oko 100 maraka po hektaru da bi 2011. godine bivši ministar Čobanković oduzeo tu zemlju koju su oni već pripremili za sjetvu i dao po upola manjoj cijeni Belju, Agrokoru. Umjesto grad i država da zaradi 100 eura po hektaru pripremljena zemlja za sjetvu je dana nekome tko je platio 50 eura, a onima nije ni izvršena nadoknada za uloženi njihov rad.
Hvala. Sljedeća replika, uvaženi zastupnik Davor Bernardić. Nema ga, gubi pravo. Sljedeća rasprava je u ime kluba HNS-a i uvaženi zastupnik Milorad Batinić.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Gospodine Boban, kolegice i kolege znači Izvješće o provedbi plana upravljanja imovinom u vlasništvu RH za 2015. godinu. Pa želio bi prije nego krenem ukratko pošto je materija izuzetno opširna i teško ju je u 15 minuta kazati sve što bi htjeli kazati o toj temi. Znači osnova, imamo zakon iz 2013., strategiju upravljanja imovinom i ono što je temeljno načelo, načelo javnosti, načelo učinkovitosti, predvidljivosti i odgovornosti, očuvanja državne imovine za buduće generacije ali naravno i za sadašnje putem aktivacije imovine, stavljanja u funkciju potencirati gospodarski rast ali prvenstveno voditi računa po nama što je izuzetno važno zaštiti nacionalnih interesa. Da bi se sa imovinom moglo upravo po tim načelima koja su definira i strategijom i preciznije definirana samim zakonom raspolagati potrebno je imati imovinu, odnosno registar imovine da se prvenstveno zna s čime se raspolaže. Nadalje, slušajući rasprave kolega u ime klubova koje su sezale i 1, 15 i 20 godina unatrag mi ćemo se koncentrirati uglavnom na ono što je tema ali isto tako volio bi u tom dijelu spomenuti da DUUDI ono što se ističe i kroz nalaze revizija i što u samom izvješću piše pitanje je a bilo je spomenuto u raspravi koliko ljudi je optimalno da bi moglo poštivati zakon i strategiju upravljanja državnom imovinom. Trenutno prema izvješću da li je oko stotinjak ljudi, 100 ljudi radi. Nekada je u agenciji u AUDI-u bilo preko 200, sad su i državne nekretnine, sada je i CERP pa mislim da je to ostalo na nekoj istoj razini. Nisam siguran da je to optimalan broj. Pa iz toga također proizlazi i određena dinamika rješavanja predmeta pogotovo kad se gleda u ovom izvješću koliko je bilo zaprimljeno preko 1000 predmeta za određen način raspolaganja, riješeno ih je u protekloj godini svega četrdeset i nešto. Po toj nekoj matematici trebalo bi narednih 20 godina. To je neprihvatljivo i to naprosto ne odgovara temeljnim načelima upravljanja koji je definiran i strategijom i samim zakonom. Nadalje, kad pogledate ove statističke podatke tijekom 2015.zaprimljeno je negdje oko 40 300 zahtjeva. Kad svedete jednostavnom matematikom koja nije na nekih, da se radi o nekih 80, 70, 80 službenika koji rješavaju te predmete to je negdje 3 predmeta po danu, ako gledamo strukturu tih predmeta naprosto to je onaj koji imalo zna, poznaje, upućen je u rad uprave to je praktički nemoguća misija. To govorim ne iz razloga što ćemo mi podržati ovo izvješće nego naprosto iz razloga novi ravnatelj, predstojnik ureda pardon vjerujem da je upoznat sa time, međutim nisam čuo u uvodnom njegovom obrazloženju njegov stav glede ovog izvješća o upravljanju državnom imovinom. Radi kratkoće vremena naravno prije svega mislim da bi se neovisno o načinu raspolaganja i o kojim i kojoj imovini se radi da li se radi o udjelima u tvrtkama, da li se radi o nekretninama da bi trebala država se definirati koja je to imovina od strateškog značaja za razvoj RH. I vjerujem da bi tada ovo izvješće na koje imamo primjedbe ali u smislu predlaganja kako da buduće izvješće bude, da bude ipak konzistentnije i ne treba 15 poglavlja nego da se svede. Po nama plan upravljanja strateškom imovinom, plan upravljanja nekretninama, plan upravljanja svom ostalom imovinom. Ono što također ovdje se iščitava i po nama bi trebalo redefinirati odnosno pozicionirati imovinu, veli nalazi se da li je u Zavodu za mirovinsko, za zdravstveno itd. Znači Vlada bi se trebala definirati što, da li sve ide na DUUDI ili će ostati imovina raspoređena tako kako je ali opet neovisno o tome svakako bi trebali imati, ovdje u Sabor pred nas bi trebala doći kompletna evidencija. Osvrnut ću se detaljnije na ovaj dio što se tiče zahtjeva jedinica lokalne i područne samouprave i iskoristit ću prigodu da smo u ime kluba HNS-a u proceduru stavili izmjene i dopune Zakona o upravljanju državnom imovinom sa ciljem i nadajući se da će DUUDI razmotriti a i sama Vlada također taj prijedlog zakona. Njegova osnovna intencija da se veći broj nekretnina s kojima država, pojednostavit ću, ne zna što bi nisu od strateškog javnog interesa, ne radi se o poljoprivrednom zemljištu, ne radi se o šumskom zemljištu, ne radi se o udjelima, poslovnim udjelima u poduzećima stavi na raspolaganje jedinicama lokalne i područne samouprave. Uporište u tome naprosto imamo i u ovom izvješću, u izvješću protekle godine a i u samim kontaktima koje smo imali sa tadašnjim službama, odnosno predstojnikom, dosadašnjim predstavnikom DUUDI-a. Smatramo da bi se tim izmjenama i dopunama zakona upravo odgovorilo temeljnim ciljevima, ne samo strategije ali prvenstveno strategije i planovima upravljanja koji su praktički bili identični sa glavnim i jasnim ciljem što prije stavljanja u funkciju državne imovine. Kada pogledate, znači što se tiče zahtjeva, jedinice lokalne i područne samouprave trenutno je u radu preko 1000 zahtjeva. Tijekom 2015. zaključena su 22 ugovora o darovanju, u svrhu izgradnje infrastrukturnih objekata, 15 ugovara o darovanju u svrhu ostvarenja projekata koji su od općeg javnog i socijalnog interesa, 6 ugovora o darovanju u svrhu ostvarenja projekata koji su od osobitog značenja za gospodarski razvoj. To je ona matematika od maloprije znači treba 21 godinu tom dinamikom, tim tempom da se to riješi. Ono što bi također valjalo reći osim ovoga dijela znači da je pitanje kadrova tu je pitanje bilo se također spominjalo i troškovi koji su vezani uz procjenu vrijednosti određenih nekretnina koje su stavljene na raspolaganje. Pa moramo biti svjesni toga da smo društvo tržišne ekonomije, da DUUDI ne može imati s obzirom na primanja koja imaju zaposlenici u DUUDI-u, kada vi imate magistre prava, kada imate ekonomiste, visoke stručne spreme i plaća je, predstojnik će me korigirati, negdje u prosjeku 5 do 6 tisuća kuna. Mislim da je to neprihvatljivo. Moramo se definirati, moramo se odlučiti kako i što. Prvenstveno je strategija koju smo donijeli 2013. godine, ona ima rok važenja do 2017. I po logici stvari, ne formalne naravi nego interesa radi rekao bih strateškog interesa RH i ove sadašnje Vlade a i Parlamenta je u interesu što prije definirati što i kako sa imovinom dalje. 2016. godina će proći, 2017. da li je, kakva je politička perspektiva. Prema sadašnjoj situaciji odnosa snaga nisam preoptimističan. Ono što bih također želio kazati a vezano je na naš prijedlog zakona tu je problem vojnih nekretnina. Svi smo se mi u svojoj praksi, netko više, netko manje imali priliku susretati, sada ću se vratiti malo i unatrag sa AUDI-om, sa procedurama, sa rješavanjem, odnosno ne rješavanjem predmeta. Međutim, isto tako moramo kolegice i kolege biti svjesni toga da je, makar ga mi tako gledamo, da je DUUDI, ondašnji AUDI-o bio servis Vlade i tako bi trebalo biti ili servis Sabora. Ovisno je koji će biti naš stav i naše opredjeljenje kako ćemo raspolagati sa imovinom. I ne možemo u cijelosti kriviti niti tadašnji AUDI-o a niti današnji DUUDI, jučerašnji ili sutrašnji DUUDI. Pitanje je politika koje definira Vlada odnosno ovaj Hrvatski sabor. Kada bi se napravila jedna analiza stanja imovine ja ću vam pokušati u kratkim crtama slikovito prikazati svoj primjer, 2003. godine je grad, tada nisam bio gradonačelnik, dala zahtjev za davanje jedne vojarne, napuštene vojarne, neperspektivne, da da na raspolaganje, da li u najam, da li da proda, napravljena je procjena vrijednosti nekretnine, napravljeno je potrebito ulaganje jer nekretnina je bila devastirana. A nekretnina je sagrađena '80.-te godine prošlog stoljeća doduše. Znači gledajući građevinski objekt uz minimalne ulaganje koje je tada po procjeni 2006. godine odnosno u 2007. kada smo dali zahtjev AUDI-u trebalo je investirati negdje oko 700 tisuća kuna. Znate koliko danas treba? Niti 3 milijuna nisu dovoljna, niti 3 milijuna kuna. Temeljem toga ne može se zaključiti da se dobro upravljalo imovinom jer se uopće nije upravljalo, uopće, veliki dio imovine takve vrste ostao je zapušten, ostao je na milost i nemilost neodgovornih građana RH. Uništena kompletna infrastruktura. Taj objekt me podsjetio na '91. i '92. godinu na pakračkom ratištu kada smo vidjeli na vlastite oči devastirane kuće, neovisno čije su bile. To je neprihvatljivo. Upravo iz razloga i toga, nadam se da ćete i vi kolegice i kolege kada dobijete prijedlog našeg zakona, on će ići u dva čitanja, upravo iz razloga, želja nam je da i svoja iskustva ugradite u njega, određene primjedbe, korekcije upravo sa ciljem da taj zakon bude što bolji, što kvalitetnijim. I na kraju predstojniče ureda, gospodine Boban, na vašem mjestu, vjerujem da ste snimili situaciju, da raspolažete sa puno podataka i u nekoj razini kontinuiteta ste sa time. Sugerirao bih da prije svega prema Vladi uputite da se očituje što želi sa imovinom, da sami inicirate što prije definiranje počev od poslovnih udjela, odnosno od poduzeća, koja su poduzeća, koja je imovina od strateškog interesa za RH, nakon toga će biti stvari puno jasnije i lakše će biti raspravljati i o izvješćima a i lakše će biti provoditi sam zakon koji smo donijeli. Hvala.
Hvala. Imamo tri replike. Prva je uvažena Ingrid Antičević Marinović.
Nekoliko puta ste u svojoj raspravi spomenuli što smatram da je i bit čitave ove rasprave. Koja je to imovina u Hrvatskoj koja je strateškog interesa i dok mi pokušavamo voditi raspravu na tu temu, gospodin Orešković se već mjesec, dva dana oglasio dajući veliki intervju i stranim novinarima kako je velika ne prodaja nego rasprodaja državne imovine u Hrvatskoj započela i kako se on sprema za to. Do te mjere da to više ne možemo govoriti ni prodajom ni raspodjelom nego velikim sezonskim sniženjem. Što on pokušava time? Dakle, jednostavno pokrpati rupe, smanjiti javni dug što i sam kaže da će rasprodajom 30 milijardi eura državne imovine upravo nastojati smanjiti deficit. Zato sve ove rasprave, dakle to je jedini reformski zahvat koji mi imamo, rasprodati ono što su generacije i generacije sticale, nismo ni protiv prodaje i onoga što je nužno ali ne na ovim načelima nažalost o kojima vi govorite i što je velika opasnost. Na kraju krajeva to će povući što je već i gospođa Nansi Tireli rekla otpuštanjem, dakle smanjenjem broja zaposlenih i uz takav efekt opteretiti građane drugim nametima, otpuštanjem radnika, rasprodaje, to su reforme o kojima, sada vidimo da su to reforme kojima oni žele obdariti Hrvatsku.
Hvala. Odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Milorad Batinić.
Hvala potpredsjedniče. Kolegice Ingrid. Pa mislim da je i ova premijerova izjava, ja je da budem iskren nisam čuo na takav način govori dvije stvari. Prvo i osnovno činjenica da nisam siguran, ne bi želio povrijediti nekoga ali nisam siguran da je Orešković pročitao strategiju razvoja, pardon, strategiju upravljanja a isto tako da i poznaje zakon. Predsjednik Vlade po meni ne smije i ne može govoriti ili davati takve izjave u javnosti. Tim više što je on prezentant prema van i nije ni čudo što nam i kreditni rejting pada i što je takav odnos svijeta prema nama. No složit ću se, slažemo se u djelu da kada se definira strateška imovina, kada se definira ono što nije od posebnog interesa, kada se definira kada država definira, politika prvenstveno onu imovinu kroz inventuru s kojom ne zna što će. To nije drugo nego za prodati, ako ne zna raspolagati ili ukoliko nema načina ili modus raspolaganja nekog drugog sa tom imovinom. Prodaja ne znači nužno loše ili zlo. Svatko od nas bi trebao kada razmišlja o tome vidjeti kad se on nađe osobno u toj situaciji. Svi smo mi možda ili hoćemo naslijedili nešto imovine, zemlje itd. i što sad s tim. Što ćete da naslijedite 10 ha zemlje, ne bavite se poljoprivredom, ne možete nikom dati u zakup jer nitko se ne bavi poljoprivredom, imate kuću na selu ili nešto slično. Ako ne staviti u funkciju, ne raspolažete s time adekvatno, marom dobrog gospodara to će propadati. Nažalost takvih slučajeva ukoliko će biti takva dinamika, takav pristup u Hrvatskoj će biti sve više.
Hvala. Sljedeća replika, uvažena zastupnica Dragica Zgrebec.
Hvala. Kolega Batiniću, na kraju ste se zapitali što želi Vlada s imovinom? Dok smo mi ovdje cijelo prije podne raspravljali o tome, o izvješću kako se upravlja i raspolaže državnom imovinom u povijesti, dakle 2015. pa kroz rasprave i ranije Vlada je na telefonskoj sjednici. Dakle, čak se nisu ministri ni sastali u Vladi donijela odluku, novu odluku o utvrđivanju popisa trgovačkih društava i drugih pravnih osoba od strateškog i posebnog interesa. Tom odlukom brisala je 9 trgovačkih društava koje su do sada bila definirana kao strateško ili od posebnog interesa. Ja ću ih i u ovo vrijeme pročitati, ACI, Croatia Airbus, Luka Rijeka, Croatia banka, a stvarno čujemo vapaje kako je Hrvatskoj potrebna državna banka, Petrokemija, Končar elektroindustrija, Podravka, Croatia osiguranje, Zračno pristanište Mali Lošinj. Kojom se to brzinom sada odsjedamputa došlo do preispitivanja i do novih kriterija kako bi se dio trgovačkih društava brisalo sa ovoga popisa kad kod proračuna pa još i neki dan nismo ni znali koje će nam to tvrtke ići u privatizaciju. Raspisali smo natječaj da preispitamo koje bi od tih 56 dosadašnjih trgovačkih društava moglo ići sa restrukturiranjem ili bez restrukturiranja u eventualnu privatizaciju? To je zapravo početak ovih 9 trgovačkih društava jer one više nisu pod od posebnog interesa za RH.
Odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Milorad Batinić.
Hvala potpredsjedniče. Kolegice Zgrebec, da slažemo se. Naše razmišljanje je da određene tvrtke ovisno da koliki su udjeli u njima ukoliko nemaju perspektive i nisu od osobitog značaja, znači država ne može kroz kontrolni paket utjecati na te tvrtke nije čak niti sporno da se proda. Međutim, ono svakako što ne bi želio da to postane trend, ne bi želio da to postane trend i činjenica je da ukoliko se nalazite u stisci a sve sam više sklon vjerovati, pitanje kako se proračun puni, pitanje kakvi su prihodi. Iako ono što je naša prošla Vlada ostavila i pozitivne trendove bi trebali govoriti upravo suprotno. Nije dobro kad se čovjek nađe u stisci, onda ide po onoj narodnoj daj, samo daj da prodaj. To nije dobro! To nije dobro i razmišljanja smo da za određene tvrtke prodaju udjela pogotovo, a isto tako imovinu, a bila su kad se donosila i strategija i kad se donosio zakon bili su prijedlozi određenog broja zastupnika da bi upravo Hrvatski sabor trebao biti taj koji će donositi takve odluke.
Hvala. Sljedeća replika uvaženi zastupnik Miro Bulj.
Hvala lijepa. Evo kolega je sad govorio, a kolegica je malo prije govorila o strateškim tvrtkama, ja osobno isto sad prvi put čujem da su Podravka ako ste naveli, ako je točan podatak i da Sabor će odlučivati ovaj put. I naravno da je Podravka strateški interes hrvatske publike to je moj stav i svaki će pojedinac odlučivati i ja ću osobno biti protiv toga da Podravka više ne bude unutar. Međutim šta je problem? To osobno govorim da neću podržavati to, znači kao pojedinac i kao u ovome slučaju saborski zastupnik i ACI i ostali. Međutim, 100 milijardi kuna, 300 milijardi kuna duga a danas imamo lošu … [[Govornik se ne razumije.]] onda se postavlja pitanje zaista kako je država vođena i čemu se vodi. Šta je se napravilo sa vlasništvom vojarni koje su se uništavale, vi ste nabrojali u svom kraju, pa bih ja gospodina Bobana pitao šta je sa sinjskom vojarnom Kula, šta je sa sinjskom dole Dračevcom. Evo pitam vas, pošto dolazim iz toga kraja kako je štitite. Ono je kazneno djelo. Tko je odgovoran za to? Jel' odgovoran DUUDI ili netko treći? Ono su milijunske štete u milijardama. Šta je se dogodilo? Znači neperspektivna vojarna, MORH je prebacio na lokalnu samoupravu isključivo zbog toga što više MORH ne plaća nikakve naknade poglavito komunalne naknade. I sad te lokalne jedinice imaju tu vrlo opasnu, jer se tu stvara uglavnom smetlište, okupljališta nekakva divlja koja mogu uzrokovati razno razne komunalne probleme. Znači, ja mislim i onaj prethodnih, a i ovaj sada ako ne zaštiti imovinu, ako se imovina ne zaštiti da je to kazneno djelo ugrožavanja imovine, a to je očito kad pogledamo ove vojarne koje su bile nove, uredne, čiste. Vidite da je to nekome interes i netko mora kazneno odgovarati. Tko će taj biti ja bih vas molio da zapišete, a vama sam dao repliku i nadam se da vaš novi zakon, žao mi je što ga niste prije preložili u četiri godine prijašnjeg mandata kad ste zadužili 100 milijardi kuna, pa se nadam da će bit dobar, pa onda nema razloga da ga ne prihvatim. Hvala lijepa.
Odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Milorad Batinić.
Hvala potpredsjedniče. Kolega Bulj, nećemo mi odlučivati, međutim imate mogućnost, a svi mi također da predložite u tom dijelu izmjene i dopune zakona. Međutim, nije dobro, Vlada je izvršno tijelo. Određene stvari, znači to bi se trebalo prije svega definirati koje su strateške tvrtke, o tome bi svakako o raspolaganju, sa time bi trebalo da Sabor je taj koji odlučuje. Ovaj operativni dio prepustimo Vladi. Vjerujem da se slažemo. Znači, tu postoji prostor da se pogleda postojeći zakon i da se ide u te izmjene. Kad ste spomenuli tko je odgovoran za to, odgovoran je vlasnik. Ono što također velim široka je tema, opsežna. Teško je sve spomenuti. Sad ste me podsjetili. Naime, iz iskustva znam kad smo otkupljivali od privatnih osoba da li za poslovnu zonu, da li za infrastrukturu jer u mom kraju nema državne imovine. Ukoliko je ima onda je to zanemarivo. Glavni problem je bilo nesređeno imovinsko-pravni odnosi. I sada gospodin Boban vrlo dobro zna koliko državne imovine ima i koliko mu treba vremena, koliko ljudi od 100 ili 105 koliko ima mora izdvojiti samo za tu vrstu posla plus gruntovne, katastar, sređenje itd. itd. Nije jednostavno, da se razumijemo nije jednostavno. Međutim, po meni DUUDI ne može biti odgovoran za propadanje. DUUDI može biti odgovoran za nerješavanje određenih zahtjeva ili neraspolaganje u svojoj nadležnosti, a politika, odnosno Vlada i Sabor mi smo odgovorni ukoliko određena imovina propada.
Hvala. Sljedeći klub je HDZ-a, uvaženi zastupnik Ivan Šuker.
Hvala lijepo. Poštovane kolegice i kolege, poštovani kolega Boban. Pred nama se nalazi izvješće koje je tehnički čisto korektno napravljeno, međutim mi ga kao klub nećemo podržati iz nekoliko razloga. Prije svega su rezultati Strategije upravljanja državnom imovinom i neki procesi koji su se dogodili u 2015. godini koje mi kao klub ne možemo podržati. Međutim, kad raspravljamo o ovom izvješću onda treba radi činjenice i radi istine upozoriti na neke stvari, jer u replikama je toga bilo, a to je Zakon o upravljanju državnom imovinom je donesen 2011. godine, a Strategija upravljanja državnom imovinom za narednu godinu se uvijek mora donesti do 30.10. To je temeljem zakona. Međutim, kad ovdje govorimo o upravljanju državnom imovinom, onda naprosto ne mogu da preskočim jedno kukavičje jaje koje je prošla Vlada ostavila ovoj Vladi, a to je uredba oko imenovanja nadzornih odbora i uprava o trgovačkim društvima u većinskom i manjinskom vlasništvu Republike Hrvatske. Vi dobro znate da je Vlada tu uredbu donesla u trenucima kad ju nije smjela donesti jer mi imamo Zakon o primopredaji vlasti i točno se zna od trenutka raspisivanja izbora do primopredaje vlasti koje odluke, zakoni i uredbe itd. se mogu donositi. Među njima nije sigurno uredba kojom se definira način izbora nadzornih odbora i uprava trgovačkih društava u narednom razdoblju iz jednostavnog razloga što ta uredba po svom tehničkom karakteru je takva da je onemogućila novu Vladu pa do dana današnjeg praktički u većini tvrtki nit su imenovani nadzorni odbori nit su imenovane uprave. Na takav način je nova Vlada u samom startu onemogućena sa kvalitetnim upravljanjem državne imovine. No, to je bilo tako kako je, toliko o korektnosti. Međutim, prilikom i predstavljanja Vlade i prilikom donošenja proračuna ja sam pokušao potaknuti jednu temu, koliko je Hrvatska kao država, dakle vrijednost tvrtki bez obzira da li u privatnom vlasništvu ili u vlasništvu države, koliko se izgubilo u ovih 6 godina ekonomske i financijske krize i koliko su na vrijednosti svoje imovine izgubili hrvatski građani. I ono što je po meni DUUDI a koji je osnovan isključivo sa jednim razlogom, a to je da se s jednog mjesta upravlja sa kompletnom državnom imovinom, dakle kako sa tvrtkama tako i sa dionicama, tako sa pravima pa čak i mogu reći danas sutra će i koncesije morati doći u DUUDI jer naprosto na jednom mjestu mora biti kompletna imovina je trebao napraviti a to je nova procjena vrijednosti tvrtki i u manjinskom i većinskom vlasništvu i u 100%-nom vlasništvu države. Jer čak i one tvrtke koje kotiraju na burzi s obzirom na dinamiku i količinu prometa na burzi pitanje je da li imaju realnu vrijednost dionica jer su te dionice podcijenjene. I to možemo reći kod nekih tvrtki gdje se vršila prodaja da su dionice bile podcijenjene, dakle ni to nije nekakav parametar. Mislim da je to ključna stvar koju je trebalo napraviti prije bilo kakve prodaje i odluke o prodaji. Zašto? Zato što u ovom trenutku tržište naprosto ne funkcionira. Možemo pričati što god hoćemo. Ja ću vam spomenuti samo tri tvrtke, jedna nažalost više nije u većinskom vlasništvu države, ali Hrvatske šume imaju silnu imovinu koja nije imovina koja je njima potrebna za obavljanje djelatnosti. Dakle, to su raznorazna izletišta, lovišta itd. To je silna vrijednost ali nažalost mrtvi kapital u ovom trenutku koji plaćaju Hrvatske šume, održavanje i sve to skupa, od lovačkih kuća, šumskih kuća, vinograda, čega tu sve nema. I to naprosto nije privedeno gospodarskoj svrsi. Vi danas kad govorite o vrijednosti Hrvatskih šuma, da mi ne bi odmah netko rekao mi smo a priori protiv toga Hrvatske šume ne idu u nikakvu prodaju tako da ne bi netko neke stvari izvukao iz konteksta, dakle kad govorite o Hrvatskim šumama imate silno bogatstvo koje nažalost stoji neiskorišteno a koje Hrvatske šume košta. Ista priča vam je sa HEP-om a da ne govorim o nekretninama koje su u posjedu Croatia osiguranja. Dakle, to je nešto što se naprosto mora procijeniti, mora ocijeniti jer nova situacija je dovela do toga da mnoge nekretnine koje su nekada strašno puno vrijedile danas ne vrijede skoro ništa i pitanje je u vrijednosti tvrtke koliko to ukupno zauzima prostora. Ono što bih ovdje želio posebno reći u ime kluba to je imovina Hrvatske vojske. Mislim da do dan danas Hrvatska vojska nije napravila detaljan popis vojno perspektivne imovine, dakle imovine koju će koristiti isključivo vojska i imovine vojno ne perspektivne koja praktički mora doći u DUUDI i država mora odlučiti s tim. I tu ima strahovito puno turističkih kompleksa i država mora donijeti odluku što će s time. Kupari nisu bili dugo na listi čekanja zbog toga što je netko htio pustiti da propadnu nego iz jednostavnog razloga vojska se praktički do zadnjeg časa nije htjela odreći Kupara i reći da Kupari nisu vojno perspektivna imovina u koju treba ulagati. Kad govorimo o prodaji državnih poduzeća to je tema koja nažalost uvijek izaziva političke prijepore pa čak i politikantske rasprave, međutim u konačnici će netko morati donijeti odluku o tome da li je bolje imati neku tvrtku koja stvara gubitke i nema šanse bez financijskog restrukturiranja da bolje posluje ili je bolje takvu tvrtku prodati pa onog koji je kupi ugovorom obvezati da uloži novce u nju pa će taj sutra zaposliti neke nove ljude i tvrtka će normalno raditi i praktički ćemo svi imati koristi od toga. Ja ću vam samo navesti dva primjera koja su bila tabu tema, jedna je još uvijek, a jedna je bila do prije par godina. Koliko su one u proteklih ajde reći ću 16 godina jer u tih 16 godina 8 godina je bio HDZ, 8 godina je bio SDP i njegova koalicija, koštalo državni proračun. Brodogradnja, program sanacije i restrukturiranja brodogradnje od 2002. godine do konačne prodaje koja se dogodila 2012. godine ta cijela priča nas košta preko 30 milijardi kuna taj program restrukturiranja. Kakva nam je situacija danas sa brodogradilištima? Nažalost, većina njih je na koljenima. Neka praktički više i ne postoje. E sad, da se išlo u program restrukturiranja prodaje prije 10 ili 15 godina, da su te tvrtke počele poslovati po nekakvim tržišnim i normalnim principima vjerojatno iz državnog proračuna se ne bi uložilo toliko novaca i za taj iznos bi nam bio javni dug manji. Hrvatske željeznice, ista priča. Kroz jamstva, kroz subvencije, kroz poticaje u proteklih 16 godina skoro 30 milijardi kuna. I pitanje je od ovih jamstava koja su izdana u protekle 3 godine koliko će doći na naplatu u sljedećim godinama. Nažalost, na Hrvatskim željeznicama se ništa nije promijenilo. Dakle, one i dalje stvaraju gubitke, imaju puno linija koje su naprosto neisplative ekonomski ali istovremeno u prostor gdje je bilo itekako prostora za ulaganje a to je prigradski željeznički prijevoz, tu prije svega mislim na Grad Zagreb i okolicu, ista priče se može govoriti kad govorimo o Rijeci i o Splitu. Nažalost vrlo malo ulagale, ali se zato paralelno ulaže u gradsku i prigradsku mrežu javnog prijevoza i trošiti duplo na dvije strane. Ali ponavljam Hrvatske željeznice i Hrvatska brodogradnja u proteklih 16 godina iz državnog proračuna skoro 60 milijardi kuna. To govorim iz razloga kad raspravljamo o tome da li je neke tvrtke bolje prodati ili ih zadržati u državnom vlasništvu. Kad govorimo o upravljanju titular vlasništva ne mora značiti da je netko dobro ili loše upravlja, nego ako postavite iste kriterije koji vrijede i da imate privatnu tvrtku i kako se ono kaže ako ga ti u svoju tvrtku ne bi zaposlio kao direktora onda ga ne moj gurati niti u državnu tvrtku i mislim da se toga načela svi moramo držati. I ako se budemo držali toga načela onda više nećemo govoriti o tome da se loše upravlja sa državnom imovinom. 2010.godine je proveden javni natječaj i sve uprave trgovačkih društava u većinskom vlasništvu države i nadzorni odbori su imenovani putem javnog natječaja. Promjenom vlasti 2012.svi ti ljudi su smijenjeni, postavljeni su ljudi po političkom dekretu iako su tada upozoravani da je to mimo direktiva EU, međutim to se napravilo kako se napravilo. 2013. je promijenjen zakon koji se opet vraća na to da se nadzorni odbori i direktori javnih tvrtki moraju imenovati putem javnog natječaja i onda dolazimo do one uredbe o kojoj sam govorio na početku svoje rasprave. E sad se samo postavlja pitanje kad pogledate dobit tih tvrtki koliko je država izgubila u protekle četiri godine političkog upravljanja tim tvrtkama? Nemojmo govoriti o dobiti HEP-a koji je isključivo posljedica povećanja cijene električne energije, isključivo posljedica toga. Jer HEP je trebao biti nosioc investicija po programu Vladu ako pročitate program 2012. HEP i ostale državne tvrtke su trebale biti nosioci investicija gospodarskog buma, međutim niti je HEP napravio investiciju, a tri godine je naplaćivao 25% veću cijenu električne energije, niti su ostale tvrtke napravile investiciju, niti su ostale tvrtke bile nosioc investicija. Dakle, kad govorimo o državnim tvrtkama one su nažalost neke u proteklom razdoblju bile na određeni način i socijalna institucija. U mnogim tvrtkama su se zapošljavali ljudi mimo kriterija ili se nisu otpuštali ljudi mimo kriterija zbog nekakvog socijalnog aspekta i socijalnog problema. Ali država socijalnu politiku mora voditi iz proračuna a tvrtke moraju isključivo poslovati po tržišnim principima jer ušli smo na tržište i ako se nećemo ponašati kako se to tržište ponaša, tržišna ekonomija onda nećemo ostvariti ništa naprosto jer ne možemo igrati u utakmici gdje su jasna pravila, ne možemo mi igrati nešto drugo. Dakle, naprosto jedinicu proizvoda opterećujemo sa prevelikim troškovima koji ne pripadaju tu. Pa socijalna politika se vodi iz proračuna. Ako te tvrtke uplate novce u proračun iz svoje dobiti kroz porez iz dohotka, kroz povećano zapošljavanje, kroz uplatu mirovinskog i zdravstvenog doprinosa bit će manja potreba za plaćanje iz poreznih prihoda razlike ili minusa koje ostvaruje mirovinski i zdravstveni fond znači mi smo postigli efekat. Dakle, ja se iskreno nadam da će Vlada u svojoj strategiji zlouporavljanja imovinom za 2016.godinu izmijenjenoj jasno se odrediti koje su tvrtke koje ostaju u državnom vlasništvu, koje su tvrtke koje treba privatizirati. I ovdje bih rekao nešto o dva Zakona o privatizaciji. Zakon o privatizaciji INA-e i HEP-a iz 2002.godine, u Zakonu o privatizaciji INA-e vam jasno stoji, koje je donijela tadašnja SDP-ova koalicija da će INA ulaskom u EU, da će hrvatska država imati samo 25% INA-e. To stoji u Zakonu o privatizaciji INA-e. A u Zakonu o privatizaciji HEP-a je 2010.stavljen van snage jer naprosto tadašnja Vlada je rekla da HEP nije nešto što treba prodavati, HEP treba restrukturirati i HEP je sigurno tvrtka koja može donositi itekakvu zaradu i HEP je tvrtka koja može garantirati da hrvatski građani neće plaćati skupu struju ako HEP bude poslovao po tržišnim principima a ne na način kako se to govorilo. Dakle, klub HDZ-a neće podržati ovo izvješće. Nadamo se da nova Vlada kad promijeni uredbu o imenovanju članova uprave i nadzornih odbora iako su tu nekakve uredbe promijenjene, kad dođu nove uprave će donijeti i novu Strategiju upravljanja državnom imovinom. Pred te nove uprave i pred nove nadzorne odbore postaviti jasne ciljeve što oni kako nova uprava moraju napraviti i ako se postavimo tako onda možemo govoriti o tome da želimo kvalitetno upravljati sa državnom imovinom. Ako se ne postavimo na takav način onda je to sve bacanje prašine u oči i nažalost idemo u maglu.
Imamo na ovu raspravu 4 replike. Prva je uvažena zastupnica Ingrid Antičević-Marinović.
E upravo ovo s čime ste završili svoju raspravu mislim da je ključ svega nacanje prašine u oči i zamagljenje situacije. Kažete kolega u svojoj raspravi da se čvrsto nadate da će strategijom za 2016., vjerojatno ste mislili planom za 2016.godinu Vlada odrediti koje su tvrtke od strateškog interesa. Međutim, sve ono o čemu ste vi govorili, govoreći da ovo nećete podržati pitam ja vas hoćete li podržati ovo što se danas dogodilo na telefonskoj sjednici? Dakle toliko im to bitno i važno da su potezom pera bez ičeg ovog o čemu ste vi prije govorili i o planu, i prije donošenja plana za raspolaganje imovinom uz obrazloženje poboljšanja upravljanja državnom imovinom zbrisali ove važne tvrtke o kojima je govorila uvažena kolegica Dragica Zgrebec na telefonskoj sjednici i one više nisu od nikakvog strateškog interesa jer je tako odlučila Vlada na telefonskoj sjednici bez ikakvih ovih činjenica, potreba o kojima ste vi govorili s čime se ja uvodno slažem. I na takav način, gospodine Šuker ja mislim da ćete se morati složiti samnom bez obzira koliko vam to neugodno bilo, pokazalo se da gospodin Tihomir Orešković vodi državu kao tajno društvo i rasprodaje ono što su ovdje generacije i generacije stjecale bez da ikoga pita, unajmio je savjetnike koji će … [[Govornik se ne razumije.]] sve te tvrtke, to je bilo, koliko, nema ni mjesec dana, 20 dana a danas imamo, 8 dana, a danas na telefonskoj sjednici on potezom pera odlučuje da to više nisu tvrtke od strateškog interesa. To je nešto na tragu kao što je spasio PLIVA-u u navodnike, da je otpustio na tisuće i tisuće najviših i najvrijednijih stručnjaka koji su imali europski ugled u RH konkretno u Zagrebu.
Odgovor na repliku uvaženi zastupnik Ivan Šuker.
Pa kolegice Ingrid Antičević-Marinović, ja se mogu u jednom dijelu složiti s vama međutim … … [[Upadica se ne čuje.]] Ne, nego, ajmo se vratiti malo unatrag. Dakle vi ste nama onemogućili uredbom da upravljamo s tim tvrtkama, onemogućili. Međutim, nemojte zaboraviti konzultante za HPB, nemojte zaboraviti konzultante za monetizaciju HAC-a, nemojte zaboraviti konzultante za clean start i to je taj rezultat zbog kojega mi nećemo podržati ovo izvješće. Dakle to je taj rezultat. Jer vi ste jako puno platili da bi saznali ono što su svi znali, dakle to je činjenica. Druga stvar, ako je Vlada nešto predložila i ako je Vlada za nešto donijela odluku da nisu tvrtke od strateškog interesa nego da su tvrtke koje će prodati pa Vlada će vjerojatno donesti i kriterije što, kako i zašto. Prema tome, ja ovo što sam rekao u svojoj raspravi, ja i dalje stojim kod toga. Ja sam protivnik toga da netko priča da treba prodati neke državne tvrtke zbog toga što su one loše. Ja smatram da tvrtku treba restrukturirati i da je treba dovesti u funkciju da dobro radi i onda je ići prodavati kao nešto što je dobro i zdravo. Jer ako prodaješ bolesnika onda vrlo teško ga moraš prodati, dapače moraš platiti nekom tko će ga njegovati i uzeti da ga postavi na zdrave noge. Dakle to su naprosto činjenice koje stoje tako kako jesu. Međutim, vaše silno hvaljenje o dobrim makroekonomskim pokazateljima je naprosto prisililo ovu Vladu da mora doći do određenih prihoda koje ne može ostvariti iz famozne dobre naplate o kojoj ste vi pričali nego naprosto mora doći na drugi način a drugi način je jedino prodaja određenih tvrtki za koje Vlada će vjerojatno obrazložiti zašto ih smatra da nisu od strateškog interesa za RH.
Hvala. Sljedeća replika uvaženi zastupnik Milorad Batinić.
Hvala potpredsjedniče. Kolega Šuker, kada ste spomenuli Hrvatske šume, HEP i još neke, da slažem se, slažem se da javno poduzeće Hrvatske šume posjeduje određene nekretnine koje su nekada bili sastavni, integralni dio gospodarenja šumama, gospodarenja lovištima, bilo je tu i odmarališta i još ih uvijek ima. I slažem se sa time da sve ono što nije u funkciji proizvodnje, što nije u funkciji gospodarenja šumama ili što nije u funkciji gospodarenja lovištima, određena uprave šuma imaju i državna lovišta kojima upravljaju, da, treba staviti na raspolaganje. Tu se slažem. Međutim, postoji generalno problem, imate neku lugarnicu, atraktivnu koja ima svoju katastarsku česticu. A ta katastarska čestica je nekih, može biti 40, 50 ili 60 hektara. Što sada? Prodajete i dio šume. Ako taj objekt svedete na neko usko dvorište, više to nije atraktivna nekretnina, više to nije atraktivna nekretnina. Znači prvenstveno tu bih svakako sugerirao da se skupština društva odnosno ministar ili Vlada zajedno definiraju i odrede što i kako. Znači mora se napraviti parcelacija da vidi … [[Govornik se ne razumije.]] Međutim, tada ulazite u područje, osnove područja koje obuhvaća čitavu RH. Znači nije situacija toliko jednostavna. Ali ovom dijelu što se tiče odmarališta tu se slažem. Hrvatske šume kao javno poduzeće, osnovano za gospodarenje šumama ne treba se baviti turizmom. Isto tako i u HEP-u, treba staviti u funkciju. I još što se tiče kampova, mi smo u zadnjim Izmjenama zakona i o šumama i o poljoprivrednom zemljištu, mislim da pošto su to uglavnom kategorizirane kao djelomično zaštite ili šume posebne namjene to ne prodavati ali davati u dugogodišnje, višegodišnje … [[Govornik se ne razumije.]]
Odgovor na repliku uvaženi zastupnik Ivan Šuker.
Kolega Batinić, vi ste isto kao i ja bili u prošlom sazivu i sjećate se Izmjena zakona o šumama kada je rečeno da ako zbog potrebe formiranja neke građevinske parcele može se po takvom i takvom ubrzanom zakonskom procesu taj dio šuma pretvoriti u građevinsko zemljište. To je bio najveći problem i spor nas iz oporbe predlagatelju zakona. Međutim, ne može mi nitko reći da sve ove godine, dakle ne amnestiram ni vrijeme dok je HDZ bio na vlasti, nismo bili u stanju to izdvojiti i na određeni način privesti svrsi. To da bude netko napravio nekakvu feštu jedanput u 15 ili mjesec dana a na to se nažalost to svodi i to su objekti od ogromne vrijednosti, objekti koji ne vrijede 2, 3, 5 ili 10 tisuća eura, to su objekti koji vrijede po par milijuna kuna a neki čak i više. Dakle to je jedan segment. A drugi segment su odmarališta koje se nalaze na vrlo atraktivnim područjima uz Jadransku obalu ili uz rijeke ili jezera koje su naprosto ekonomski neiskorištena. Može tvrtka temeljem kolektivnih ugovora odrediti od novaca koje proda pomoći svojim djelatnicima da idu na godišnji odmor ali imati takva odmarališta koja su ne iskorištena, koja su ispod neke razine kvalitete smještaja itd., po meni je mimo svake zdrave logike jer bilo bi logičnije da se to proda i da se tu napravi jedan kvalitetan hotelski objekat sa 4 ili 5 zvjezdica jer manje-više sva ta odmarališta se nalaze uz obalu. Ona nisu 500 m ili kilometar, dva od obale, ona su sva uz obalu, kako vojna, tako HEP-ova, tako od Hrvatskih šuma i mi kad govorimo o imovini, to je definitivno hrvatska perspektiva koju kao takvu treba prikazivati i kao takva ta treba bolju slagati sliku o Hrvatskoj, da Hrvatska nije visoko zadužena zemlja nego Hrvatska ima imovinu i na takav način, to je isto argument za dizanje kreditnog rejtinga.
Hvala. Sljedeća replika, uvaženi zastupnik Mile Horvat.
Zahvaljujem se. Uvaženi kolega Šuker, ja ću ustvari tražiti ovdje da vi kažete svoje mišljenje o jednoj stvari jer to mišljenje cijenim jer ste i bili ministar i vjerojatno znate puno činjenica o ovome što ću sad reći. Danas razgovaramo o mnogim aspektima posla DUUDI-ja, mnoge stvari smo spomenuli i stanove i šume i njive itd. nismo otvorili pitanje imovine sukcesije, dakle sukcesije kao ozbiljnog posla i nismo otvorili pitanje, ovdje nitko nije otvorio pitanje sukcesije na ime aneksa ugovora, Aneksa G Bečkoga ugovora o sukcesiji. Znamo da smo ga kao država potpisali 2004. to je gospodin Žužulj još potpisao i znamo da smo se obavezali da ćemo privatnu imovinu, imovinu pravnih lica vratiti na stanje 90.-te dakle ne kroz restituciju, ne kroz naknadu nego nekako. A neke procjene kažu da Hrvatska recimo u Srbiji ima vrijednost imovine negdje oko 800 milijuna dolara ili više. Obrnuto kažu da Srbija ovdje ima preko milijardu. Ja ne znam. Neki podaci govore, nije ni bitno. Bitno da se radi o ogromnoj imovini koja ostaje za sad u zraku, visi, nemamo rješenje za to. Činjenica jeste da mediji o tome šute, mi nemamo nekakvu posebnu strategiju i pitam li ja vas to će doći kad-tad na dnevni red, to ćemo morati rješavati. Jesmo li sad u situaciji da malo stavljamo glavu u pijesak pred tim krupnim problemom umjesto da ga otvaramo jer o tome nismo ni u Strategiji 2013.razgovarali, nismo taj problem unijeli ni u Strategiju rada DUUDI-ja. Ja sam čitao danas, vidim da toga nije bilo, a radi se o vrlo ozbiljnoj, međunarodnoj ugovornoj obavezi i krupnom poslu. Ja bih volio čuti vaše mišljenje o tome.
Hvala. Odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Ivan Šuker.
Dakle, nesporno je da će Hrvatska poštivati svoje međunarodno potpisane ugovore. Međutim, danas je bilo puno govora o INA-i. Da li je vrijednost INA-e u Hrvatskoj jednaka vrijednosti INA-e koju nam je ukrala Srbija i Republika Srpska? To je jedno pitanje. Druga stvar, ja INA-u ne gledam kroz benzinske pumpe i kroz ono, nego gledam na gubitak tržišta. Dakle, da je INA sukladno ovome o čemu vi govorite, o sukcesiji, mogla tu svoju poslovnu jedincu u Srbiji pretvoriti u nekakvu svoju tvrtku ili u Republici Srpskoj i preko nje prodavati proizvode prije nego što su došli Rusi u rafinerije u Pančevoj i u Bosanski Brod onda bi ta INA vrijedila oho ho više i onda bi ta INA mogla biti financijski pandom svemu ovome što potražuje. Ja sam zato demokratski svijet počiva na privatnom vlasništvu, počiva na vlasništvu. I nitko nema pravo nikome oduzeti ničije vlasništvo. To je naprosto činjenica za koju se svi moramo boriti jer što je. Sutra mi možemo doći u poziciju da netko uzme moje ili vaše, pa kako ja mogu tražiti da se za mene primjenjuje nešto drugo nego što se primjenjivalo, nego što sam ja primjenjivao na nekog drugog. Ali ja vama svima ovdje kolegice i kolege postavljam pitanje, koliko je INA bila prisutna na tržištu Srbije i koliko je INA bila prisutna na tržištu Republike Srpske? Zašto govorim na tržištu Republike Srpske? Zato što je INA u nekim transakcijama oko energent Petrola praktički došla do dijela one svoje imovine. Koliko je tu novaca otišlo? Tu su stvari koje se naprosto ne mogu izmijeniti. I vjerojatno kada budemo govorili o toj sukcesiji će se morati naći nekakav dogovor, nešto da se to napravi, ali to su stvari koje ne trpe emocije, to su stvari koje ne trpe ništa drugo, nego gole brojke, ocjene, procjene ali jasnu metodologiju tko je šta izgubio jer mnoge tvrtke nažalost zbog promjene gospodarske situacije na ovim područjima bez obzira da li je bio rat ili ne bio, ne bi više egzistirali. Prema tome naprosto se mora metodološki stvari svest na istu razinu ali ja sam samo jednu tvrtku za koju smatram da je oštetila RH za silne novce.
Sljedeća replika, uvaženi zastupnik Tomisalav Žagar.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Uvaženi kolega Šuker. Nekako još davno kad sam čuo prvi put riječ da se Hrvatska nalazi u tranziciji nekako mi se čini 25 godina iza početka te tranzicije, mi smo još uvijek u tranziciji. Govorim to u kontekstu spominjanja vaših dvaju velikih područja to je brodogradnja i to su Hrvatske željeznice. Doista se s vama slažem. Puno je novca uloženo i vi ste u jednom djelu rasprave rekli da tržište mora uvjetovati naše ponašanje, naš odnos prema poduzećima, ona moraju poslovati po ekonomskim načelima. Međutim, malo ste kasnije spomenuli socijalu i doista te grane su naslijedile veliki broj ljudi koji su u tim sustavima i tu uglavnom govorim o ljudskim sudbinama. Znači dakle svemu onome što su oni proteklih godina radili i teško ih je preko noći prebaciti na nekakav drugi posao. Dakle, govorim o radnim mjestima. Vi znate dobro da kad krenete u bilo koju reformu i na tom području da dolazi velik otpor prije svega sindikata, onda opozicije, vi ste bili nedavno u opoziciji. Naravno da ste tada vjerojatno drugačije govorili nego sada vezano uz takve teme. Jer ako kažemo da poduzeća moraju poslovati po ekonomskim načelima, onda se ljudi moraju otpuštati jer nitko, ni jedan privatnik koji ima ekonomski interes neće ulagati u nekakvu željezničku liniju tamo gdje je prometa malo. A željeznička linija nije samo, ne radi se samo tamo gdje imamo zaradu, nego tamo gdje je ona bitna zbog održavanja i stanovništva i drugih razloga. I evo vrijeme nekako curi. Još jedna stvar. Ja sam iz Slavonije. Naravno ne branim ja brodogradnju, ali uzmimo primjer koliko je novca ušlo u poljoprivredu. Da li znamo danas da li smo postigli rezultate koje smo željeli postići? Koliko je poticaja stiglo, dakle svim onima koji obrađuju poljoprivredno zemljište. Dakle, to su sve stvari za koje se kriju radna mjesta, sudbine i o tim stvarima ako govorimo samo o ekonomskim načelima nije dobro razgovarati, a mislim da brodogradnja danas ipak postiže određene rezultate. Hvala.
Hvala. Odgovor na repliku uvaženi zastupnik Ivan Šuker.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolega Žagar, ja sam namjerno otvorio neke teme iz jednostavnog razloga što one tangiraju i jednu i drugu političku opciju. Prema tome, ne možemo si toliko prebacivati. Program restrukturiranja i brodogradnje i privatizaciju smo završili mi papirnato. Vi ste je praktično proveli do kraja. Međutim, ta cijela priča od 2002. do 2016. nas košta negdje oko 28 milijardi kuna. Za željeznice država mora napraviti infrastrukturu. Međutim, kad su željeznice 2005. krenule u program restrukturiranja znate kakav im je odnos bio? Dakle, za na jednu zarađenu kunu država je morala dati dvije kune 85 da bi željeznice bile na nuli. E, dakle ta potreba za ulaganje države se trebao smanjiti, a to je program restrukturiranja. Međutim, vi vidite čim neki ministar spomene da će nešto promijeniti i da će netko izgubiti nekakvo zasluženo pravo kao da mu je to, preci su mu ostavili to u nasljeđe odmah je panika, odmah se diže halabuka itd. Međutim, ja sam samo spomenuo ove dvije stvari koje su nam digle javni dug za 60 milijardi, jer od onih 290 i još nešto milijardi 60 otpada na ovo, samo u ovih 16 godina, samo zbog toga da neke stvari ne treba politizirati. Jer ako bih ja drugačije gledao da ta tvrtka mora funkcionirati da sam joj ja vlasnik, onda se moram tako, ako kreiram zakon postaviti i prema toj tvrtki ako je ona u državnom vlasništvu, a ne se ponašati boli me briga, to je državno. Dakle, moja rasprava u ime kluba je išla u tom smjeru. Pokušao sam je lišiti bilo kakve politike i politikantstva. Zašto? Zato što smo neimanje političke volje i snage za restrukturiranje državnih tvrtki platili silne milijarde i da nismo, da smo imali hrabrosti svi to ranije napraviti vjerojatno bi javni dug Republike Hrvatske bio danas manji za jedno 170, 180 milijardi kuna.
Hvala. Sljedeća rasprava je u ime kluba HSS, HDS uvaženi zastupnik Branko Hrg.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, poštovani predstojniče, kolegice i kolege. Ova rasprava ujutro kad je počela imala je sasvim drugačiji tijek nego što ima ovoga trenutka nakon što je ovdje iznijeto ovo što je donijeto na telefonskoj sjednici Vlade RH, a vezano uz strateške i tvrtke od interesa za Republiku Hrvatsku. Ja ću reći da ovo Izvješće DUUDI-a za 2015. godinu u stvari je jako dobro napravljeno. Kao što je već ovdje bilo više puta rečeno i moglo bi se reći da kao takovo je u stvari rezultat nečega što je DUUDI u stvari dobro napravio. No, ako uđemo u sadržaj onda naš klub neće podržati ovo Izvješće, jer se iz njega vidi da u stvari DUUDI nije odradio posao koji je trebao odrađivati tijekom 2015. godine, a na to se je upozoravalo kad je mijenjan zakon, kad je DUUDI ustrojavan kao takav rečeno je da neće moći zadovoljiti potrebe posla i da neće moći izvršiti zadatke koji su DUUDI-u dati. 104 službenika u 2015. godini, 6100 dolazaka fizičkih osoba, znači cirka nekih 20-tak dnevno. To i nije neki veliki broj koji bi se moglo reći da nije moguće odraditi. No, moram priznati da nam je DUUDI u protekloj godini, a i onima prije bi ono kako se ljudi znaju malo šaliti ko jeti, svi su za njega čuli, a nitko ga nije vidio. Dakle, kad je bilo što trebalo rješavati u DUUDI-u svi su se primali za kosu, jer znali su da neće moći ništa riješiti. 41297 zaprimljenih akata. Nisam uspio pronaći u materijalu, vjerojatno je negdje navedeno, dosta je obiman koliko je bio prosjek vremena rješavanja pojedinog predmeta, koliko to traje. Ali nije ni to čudno jer moramo znati da je u ovoj državi koja je totalno nesređena, posebno u onom imovinsko-pravnom dijelu država sa hrpom neprovedivih zakona u principu nije bilo ni normalno da DUUDI uspije nešto napraviti pogotovo kod imovinsko-pravnih odnosa jer u tim zavrzlamama sami sebi vežemo ruke i u principu nemoguće je nešto napraviti i nemoguće će biti napraviti i u ovom vremenu pred nama jer jednostavno nismo dovoljno zadrli u tu problematiku i nismo krenuli u rješavanje glavnog problema, a to je problem pojednostavljenja zakona koji su provedivi, zakona po kojima se može živjeti. Ovi zakoni koje sad imamo sigurno nisu zakoni po kojima će se država razvijati i po kojima možemo normalno živjeti. Briga o imovini, staviti toliko imovine u jednu instituciju, u jedno tijelo sa 100-njak ljudi i očekivati da će voditi brigu o svemu tome stvarno je iluzorno. I tu je po meni napravljena možda i najveća greška jer se je u proteklom periodu ustrojavanja DUUDI-ja kao ovakvog išlo vrlo grubo i vrlo ružno često puta prema lokalnoj samoupravi koja nije neprijatelj države, koja je partner u rješavanju problema. Postoji nekoliko primjera u Hrvatskoj gdje se državna imovina uspjela staviti u funkciju i to zahvaljujući lokalnoj samoupravi na prvom mjestu jer je ona bila agilna, ona je znala što treba gdje napraviti a ako je imala potporu i ako je imala pruženu ruku od nekad prije različitih agencija kako su se već zvale ili ureda, danas DUUDI-ja onda je to moglo ići. Ako se to rješavalo sa nacionalne razine onda većinom nije bilo ništa riješeno i onda imamo onakve slike koje često puta vidimo i na ekranima da su urušeni krovovi, da raste drveće iz objekata, da se s njima ništa ne događa. I nije za očekivati da će se ponavljam nešto bitno dogoditi ukoliko ne promijenimo način upravljanja, ukoliko ne omogućimo stvarno jednu simbiozu funkcionalnu na razini DUUDI - lokalna samouprava i ako partnerski ne počnemo tako nešto rješavati. Ali ponavljam ako ne promijenimo stvarno niz zakona onda ni tu nećemo ništa uspjeti jer već jednom se blokiramo i nemoguće je bilo što provesti. Evo ja imam situaciju i primjer baš iz prakse budući da sam već 15-ak godina gradonačelnik i da smo mi bili grad Križevci koji je uspio dobiti na različite načine na korištenje i upravljanje nekadašnju vojarnu. Borili smo se 10-ak godina da uopće možemo prve korake napraviti i to većinom u imovinsko-pravnim odnosima. To su tone papira prepisivanja i dopisivanja, odlazaka u Zagreb u urede, moljakanja, nagovaranja, traženja ne znam više čega sve ne da bi došli u situaciju da možemo omogućiti investitorima da oni ulože. Mi smo uspjeli negdje oko 120, 130 milijuna kuna investicija riješiti u takvom jednom prostoru ali se i dan danas mučimo sa gruntovnicom, sa katastrom da sredimo papire. I dan danas nisu još te stvari riješene. A kao jedni smo od onih koji su ipak nešto uspjeli napraviti. U izvješću me malo ubolo također u oko onaj dio vezan za Imunološki zavod gdje je navedeno da nije prihvaćena jedina ponuda za ulazak u vlasništvo Imunološkog zavoda. Bez nekakvih velikih argumenata nego kao nisu utvrđeni dovoljni boniteti ponuditelja. A imali smo situaciju da je negdje oko 35, 36 tisuća građana Republike Hrvatske, što građana što pravnih osoba, sakupilo ogroman kapital, ogroman novac i htjelo uložiti u Imunološki zavod. I danas smo imali na prekidu sjednice priču o Imunološkom zavodu koji je opet u problemu. Pa ja ne mogu alimentirati ni DUUDI ni Vladu bivšu Vladu od toga jer su vjerojatno imali priliku i šansu da riješe taj problem i da on danas ne bude tema, možda da bude čak i dobar primjer nečega novog u RH. Malo ću se osvrnuti na ovo svježe, dakle vidite što se događa kada se u Saboru donesu zakoni koji omogućuju izvršnoj vlasti bez obzira kojih političkih boja ona bila da može donositi samostalno odluke bez da pita prethodno makar prethodno mišljenje zastupnika u Hrvatskom saboru koji su ipak birani od građana. I to je danas ovih 9 tvrtki kojima se skida dakle onaj dio da su od posebnog i strateškog interesa i da u principu nakon toga se s njima može raditi što god Vlada odlučila. Ja nisam čovjek koji živi u Koprivnici, ne živim u Podravini, nisam čovjek koji je vezan posebno uz Podravku, nemam nikakvih osobnih interesa ali smatram da bez rasprave u Hrvatskom saboru i davanja mišljenja Vladi nije normalno da se raspravlja o prodaji jedne Podravke kao prehrambene industrije, kao tvornice, kao jednog temelja sigurnosti da u nekim nemilim situacijama hrvatski građani imaju što jesti. Ja mislim da ako ćemo na taj način raditi da onda radimo jako krivo. Žalosno je jedno, na to želim upozoriti da ne bi netko koristio u dnevno političke svrhe tu situaciju. Moj osjećaj je da je ovo kontinuitet i nastavak 4-godišnjih aktivnosti aktualnog vodstva Podravke. Da je Podravka cijelo vrijeme pripremana upravo za ovo što se sada bi trebalo eventualno dogoditi. Rekao sam već danas u jednoj replici da je bivša Vlada intervencijom od 100 milijuna kuna zadržala taj kontrolni udio u vlasništvu Podravke i već je bila namjera da se to dogodi. I nitko ovdje ne može biti alimentiran ako bi se nešto takvo dogodilo. Ne kažem kao što je već ovdje rečeno da nema tvrtki, firmi u kojima se udjeli ne mogu prodati, ne kažem da te neke tvrtke kao što smo čuli već više puta ne bi bolje poslovale ali Podravka ili neka druga Podravka u Hrvatskoj koja bi trebala imati prvenstveni zadatak ne tražiti onu neto dobit na svom računu nego tražiti neto dobit na računima poljoprivrednih proizvođača, kooperanata kojih sada nema da bi praktički takva tvrtka trebala imati stvarno državu iza sebe. I da bi ona kao takva mogla uvijek funkcionirati i prvenstveno imati za cilj očuvanje poljoprivredne proizvodnje, proizvodnje hrane. Nažalost Podravka to danas nije ponavljam, ona nema kooperanata u Hrvatskoj, u proizvodima Podravkinim skoro pa nema više hrvatskih proizvoda. To je napravilo rukovodstvo Podravke. Zatvorena je klaonica Danica, zatvorena je pekara. Dakle pripremana je za ovo što se sada događa. I poštovane kolegice i kolege ja vas tu molim da budemo vrlo ozbiljni i da o ovakvim stvarima stvarno ne raspravljamo u onom čisto političkom smislu nego u smislu čuvanja nacionalnih interesa jer takve tvornice, takve proizvodnje jesu strateški nacionalni interesi. I mislim da, ja se ne bi usudio dići ruku da sam bilo koji dio neke vlasti za prodaju nečega takvoga jer bi to moglo imati dugoročno teške posljedice za RH. Evo, uz ovih nekoliko napomena i apela da se raspravlja o ovakvim temama i da razmišljamo svi skupa da jednostavno ne donosimo zakone koji omogućuju takve stvari a taj zakon je iz saziva prošle Vlade da se ne alimentiramo, da jednostavno pokušavamo razmišljat na način da sačuvamo ono što nam je nužno potrebno, što nam daje određenu sigurnost i što nam daje nekakvu mogućnost i budućeg razvoja. Hvala vam lijepa.
Hvala. Imamo 6 replika. Prva je uvaženi zastupnik Milorad Batinić.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Kolega Hrg, na tržištu možete prodati ono što se traži, ne možete prodati nešto što nije atraktivno i što tržište ne treba. Ali se slažem u tome da svakako treba nastojati u tvrtkama kao što je Podravka zadržati kontrolni paket i mislim da to i je stav jer država ima mislim negdje oko 24%, postoje mirovinski fondovi i svakako bi trebalo inzistirati a očekujem pošto ste dio vladajuće koalicije da ćete inzistirati na tome da kontrolni paket ostaje. U protivnom sutra se može desiti da Podravka ne bude imala sjedište u Koprivnici, nego u Mađarskoj. Ta Mađarska nam je kroz povijest puno puta kako se veli glave došla nažalost. No, glavnu repliku htio sam kad ste spomenuli dugotrajnost određenih procesa. Najveći problem je i nama koji potražujemo nekretnine, DUUDI-ju pogotovo određene procedure što se tiče kompleksnosti dokumentacije. Konkretno jedan primjer, potražujem već jedno 2,5 godine ili možda i 3 godina čestica je cjelovita nekadašnji ribnjaci, sad su kao ribolovne vode, javno dobro, cesta u naravi koja nije ucrtana kao cesta za izgradnju rekreacijskog djela centra. Dvije godine se dopisujemo i već je meni pomalo neugodno i u službama u DUUDI-ju, Ministarstvo poljoprivrede daj ovo, Ministarstvo poljoprivrede daj ovo, dopuna zahtjeva ovoga. Znači upravo te procedure bi trebalo pojednostaviti, olakšati na dobrobit svih. Tako da bi u tom djelu veliki broj radnih sati, rasteretili bi se zaposlenici DUUDI-ja a mi bi prije, odnosno u konačnici što i je cilj nekretninom bi se prije počelo raspolagati.
Hvala. Odgovor na repliku uvaženi zastupnik Branko Hrg.
Da, poštovani kolega Batinić vi ste u toj istoj ulozi u kojoj i ja u onom drugom dijelu pa onda dobro znate te probleme. Ma nije važno ovdje gdje je sjedište, kad ste spominjali to, važno je da li se proizvodi okolo i da li se otkupljuju proizvodi iako ja najviše volim da je sjedište tamo gdje je najviše da je u Hrvatskoj i da nije u Zagrebu, nego da je u lokalnoj samoupravi, lokalnim razinama diljem Hrvatske a ne samo u Zagrebu. Ali o tome je često puta bilo govora. Što se tiče te kompleksnosti dokumentacije koje ste govorili apsolutno se mi tu slažemo, ali to sam i rekao maloprije radi se o jednoj nesređenoj situaciji u hrvatskom zakonodavstvu. Imamo isprepleteno toliko propisa, toliko zakona, toliko uredbi da ustvari moraš istraživati da opće možeš naći put kojim trebaš ići. I onda kad nađeš put onda tek vidiš koje sve prepreke na tom putu imaš. Dakle, i ja u tom slučaju radim, znači rekao sam u vojarni koja je praktički prenamijenjena već godinu i pol dana se bavimo ucrtavanjem nekih objekata u toj imovinu, godinu i pol dana to traje i još nije gotovo. I sad si zamislimo kad govorimo i o DUUDI-ju dakle kao što može napraviti, a tu je jedan ogroman, zato kažem da se mora mijenjati politika upravljanja imovinom i da se mora uključiti lokalna samouprava da bude partner … [[Govornik se ne razumije.]] A ovaj drugi dio da, ako je ovdje 100 ljudi, možda ih treba 300, pa ajmo ljude iz ostalih ministarstva, ostalih tijela, imamo situacije, idemo ljude, idemo donijeti zakone da možemo te ljude preseliti iz jednog ministarstva na drugo na isto mjesto sa istom stručnom spremom, pa ćemo ubrzati procese.
Hvala. Sljedeća replika uvaženi zastupnik Ivan Lovrinović.
Poštovani gospodine Hrg, pažljivo sam slušao vaše izlaganje i posebno mi se sviđa konstatacija da ovom problemu treba pristupiti sveobuhvatno i da ga treba ovaj izvještaj zajedno promatrati sa izvještajem državne revizije. A posebno sam zapazio da ste istaknuli pitanje Podravke. Što je po vašem mišljenju, kakav bi, da još jednom precizno kažete mogla imati negativne posljedice potpuna prodaja Podravke? I zašto se budući da je prethodna Vlada uplatila negdje oko 100 milijuna kuna da zadrži kontrolni paket 25 i nešto %? Kako to da se, evo sada evo čujemo i ja sam čuo na telefonskoj sjednici da se sada jednostavno to dovodi u pitanje odnosno malterne da to više nije bitno i da je to, više nije od posebnog interesa, nema status Podravka poseban interes. Dakle da mi odgovorite na to pitanje. Ja bih ovdje samo podsjetio cijenjene zastupnice i zastupnike da sam ja 22 siječnja kada se glasovalo o povjerenju Vladi bio protiv ali sam rekao ako se bude radilo dobro, nema nikakvih govora, pohvaliti ću, prihvatiti ću to, ispraviti ću mišljenje. Međutim ovo danas me zabrinjava. Jer ako će se na telefonskim sjednicama mijenjati status pojedinih hrvatskih kompanija koje su važne onda meni nije važno je li se premijer zove Marko, Zoran, Tiho, Janko, onda će sve biti dovedeno u pitanje i ja ću razmisliti što ću činiti.
Odgovor na repliku uvaženi zastupnik Branko Hrg.
Hvala lijepo. Poštovani kolega Lovrinović, apsolutno da treba izvještaj gledati u kontekstu i sa nalazom državne revizije, to je točno. Koje bi to bile negativne posljedice od prodaje Podravke? Pa ono kako ja to gledam i kako sagledavam Podravka ne smije biti gledana isključivo kroz ostvarenje zarade i dobiti na svom žiroračunu. Dakle ona mora biti praktički pokretač poljoprivredne proizvodnje i organizacije kooperacije na području RH. Dakle ne samo u Podravini gdje ona jest, u čitavom Hrvatskoj. Ima sušara koja nikada nije proradila, nikada ne suši a napravljena je, dakle za voće. Ima raznih stvari ali se krenulo za time da se prikazuje dobit. Vi ste ekonomist, vi ste stručna osoba. Dakle 100 milijuna kuna je država ubrizgala dakle da bi sačuvala udio u Podravci. Danas ta podravka prikazuje da ima, ne znam 130 milijuna neto dobiti. Ja bih radije da ona ima dobit 100 tisuća a da tamo oko nje bude tisuću kooperanata koji hrane svoje obitelji i na taj način zarađuju i čuvaju proizvodnju hrane. Za mene je to taj interes koji država tu mora imati i na taj način upravljati. I nevjerojatno je da je, rekao sam to u replici, pa ću ponoviti. Kada je uvaženi gospodin Mršić postavljen politički na čelo Podravke a nije gospodarstvenik, uz dužno poštovanje izuzetno sposoban čovjek rekao je, politika van iz Podravke. Pa malo je to nakaradno. I kažem da pratim to što se događa, da je meni ovo jedan slijed, planirani slijed radnji koji se događa.
Sljedeća replika uvažena zastupnica Dragica Zgrebec.
Hvala potpredsjedniče. Meni kolega Hrg nije problem što Vlada donosi odluku o popisu tvrtki, trgovačkih društava i pravnih osoba od posebnog, odnosno strateškog interesa i što je to preneseno na izvršnu Vladu. Čak nije problem niti što je tu odluku danas donijela na telefonskoj sjednici. Naime, prijašnjih godina Sabor je raspravljao o takvoj odluci. Mi smo imali stotinjak tvrtki koje su bile na takvom popisu pa ste imali takve nakaradne stvari da je proizvodnja … [[Govornik se ne razumije.]] bila od posebnog interesa za RH. Svatko od zastupnika je htio neku svoju tvrtku sa svoga područja ugurati na taj popis što isto nije dobro. Ja mislim da nije problem što to Vlada donosi. Međutim, meni je čudno da je državni ured, vjerojatno na zahtjev Vlade ili u suradnji sa Vladom raspisao natječaj za savjetnike koji će procijeniti koje će tvrtke ići u privatizaciju koja će ostati u državnom vlasništvu. Svih 9 nabrojenih tvrtki su na tom popisu. Dakle od tih 56 raspisan je natječaj za 54 koje su bile 2015. dakle 56, 54 je raspisan … [[Govornik se ne razumije.]] Prije 8 dana je zaključen natječaj. Koja je to brzina rada, dakle u tih 8 dana, ja mogu samo pretpostaviti da je tako ali mislim da nije tako, da su izabrani savjetnici, da su oni obavili svoj posao i Vlada je dobila odgovor da u ovih 9 tvrtki one mogu ići u privatizaciju bez restrukturiranja jer kao ti savjetnici bi trebali procijeniti hoće li ići u restrukturiranje ili ne. I u ovih 15, 14 sekundi Podravka. Ona bi morala biti motor razvoja poljoprivrede i još neke tvrtke, ne samo Podravka, još neke u prehrambenoj industriji. Vi znate kao i ja da u nekim državama EU ne može stranac biti vlasnik prehrambene industrije npr. u Francuskoj.
Odgovor na repliku uvaženi zastupnik Branko Hrg.
Hvala lijepo. Poštovana kolegice. Ma problem je što Vlada donosi. Znate kad ne bi bio problem. Ne bi bio problem da Vlada argumentirano da prijedlog pa da traži od Hrvatskog sabora i zastupnika u Saboru makar prethodno mišljenje pa da onda donese konačnu odluku a ovako jet problem. I mi smo svjedoci bili raznih odluka i u prethodnoj Vladi zbog istih razloga. Savjetnici i analitičari i analize pa očito se nastavlja trend, očito se nastavlja trend. Kolega Šuker je maloprije rekao u ime kluba govorio upravo o tome, ajmo i to malo staviti na stol, pa da vidimo gdje su deseci milijuna koje je prošla Vlada potrošila za razno razne analize, za i pripremu za prodaju HPB-a, Croatia osiguranja, Hrvatskih autocesta itd. Jel vidite da nije dobro da Vlada može samostalno takve stvari donositi bez Hrvatskog sabora jer da je to bilo u Hrvatskom saboru onda bi se o tome raspravljalo, javnost bi bila više senzibilizirana s time i sigurno je da bi se moglo usmjeravati u nekom boljem pravcu. Kad govorimo o proizvodnji hrane slažem se u ovom djelu apsolutno s vama. Ali se ne slažem sa onim što se je događalo i protekle 4 godine. Rekao sam nekoliko puta danas ovdje da je po meni ovo samo nastavak nečega što je započeto i rađeno 4 godine a što se tiče vaše analize, analitičara a očito je isti savjetnik u Vladi koji je bio i prije.
Sljedeća replika, uvaženi zastupnik Ivan Šuker.
Hvala lijepo. Kolega Hrg! Naprosto mislim da ne možemo ostati ovdje nijemi oko ove priče sa Podravkom iz razloga što tu smo raspravljali o radu ova 4 fonda, obavezna mirovinska fonda, govorili smo o ovim financijskim transakcijama, injekcijama koje je dala Hrvatska Vlada, a kad uzmemo da su zvučna ekonomska imena u Hrvatskoj prodefilirala ovih proteklih godina u Podravku. Ja ne mogu se oteti dojmu da sve ovo skupa što se događalo u Podravci u protekle 4 godine nije bila strateška priprema za ovaj događaj koji će se dogoditi. Međutim, ono što kad sam govorio o brodogradnji i željeznicama možemo isto tako reći koliko je novaca otišlo u hrvatsku poljoprivredu u proteklih deset godina. Da li ministar poljoprivrede je trebao dati nekakvo svoje mišljenje kad je Podravka u pitanju. Ja ne kažem da ako netko smatra da ona će biti bolja i kvalitetnija, ako se privatizira ili ako se promjeni vlasnik onda mi nisu jasne njene akvizicije u regiji osobito što akvizicija u Ljubljansko žito ako se ne varam je poprilično financijski stručno upitno. Da li smo kupili ono što smo željeli kupiti ili na kraju krajeva ako netko donese takvu političku ocjenu i procjenu ali ako se vršila dokapitalizacija od strane Vlade. Ako su novce unutra ubrizgavali obvezni mirovinski fondovi onda mislim da mi bilančno gledajući imamo jasnu sliku koliko Podravka u ovom trenutku vrijedi na tržištu. Jer ako je Vlada dala 100 milijuna dokapitalizacije vi da bi napravili dokapitalizaciju nečega morate debelo obrazložiti i prema Zakonu o trgovačkim društvima zašto ulazite u proces dokapitalizacije. Prema tome, slika koliko Podravka danas vrijedi je jasna, koliko Podravka ima obaveza isto tako. E sad se postavlja pitanje, da li ćemo sa tih par destaka ili stotina milijuna više dobiti ili više izgubiti to je elementarno pitanje, ali ponavljam mislim da ministar poljoprivrede tu ne može ostati nikako bez odgovora.
Odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Brako Hrg.
Hvala lijepa. Kolega Šuker, apsolutno se slažem s vama u ovom dijelu da ministar poljoprivrede mora dati svoj sud i svoje mišljenje o tome ali očigledno je da to nije tako posloženo u aktima po kojima bi se takve odluke trebale donositi pa tu nastaje isto onda opet problem. Što se tiče mirovinskih fondova i rasprave o njima i njihovom udjelu u Podravci pa i u nekim drugim naravno tvrtkama, ja ću to reći onako zdravo seljačkim rječnikom. Pa ja sam dioničar mirovinskih fondova kao i svi drugi ljudi koji uplaćuju mirovinsko. Možda mi malo preolako u Hrvatskom saboru prelazimo preko njihovih izvješća. Možda bi to trebalo malo detaljnije onako po krvnim zrncima pregledati što se događa i kako se taj novac koji hrvatski građani uplaćuju za svoju starost troši. A što se tiče i ove akvizicije o kojoj ste govorili, o žitu, kupnji žita, da, dosta je tu oprečnih razmišljanja i to ljudi iz struke kao što ste rekli, ljudi koji su i prodefilirali svih ovih godina kroz Podravku. No moram reći da je Podravka fenomen. To je definitivno Hrvatski fenomen gospodarstva. To što se njoj radi od kako je nastala Hrvatska država ja još, ja ne razumijem kako ta tvornica opće još je živa i kako je uspjela proživjeti. Nadam se i vjerujem da ćemo imati snage natjerati mjerodavne da prežive ovo.
Hvala. Sljedeća replika, uvaženi zastupnik Goran Marić.
Hvala lijepa. Kolega Hrg! Najprije mala ispravka, niste dioničar obveznog mirovinskog fonda, vi ste samo jedan član koji nema pravo glasa. Mala ispravka. Kazali ste da niste sentimentalno vezani za Podravku i da se ne donosi odluka tako važna bez pitanja Sabora. Pa već tradicija, dugogodišnja tradicija je Vlade da podcjenjivački se odnosi prema Saboru, a u tom prednjače oni koji nemaju nikakve političke odgovornosti prema biračima. Nisam ni ja sentimentalan prema ni jednom subjektu, jer gledam na sve racionalno i ekonomski. Ali ne bih se usudio odlučiti ni o čemu bez temeljite analize i sustavne analize, bez elaborata sa postavljenih više teza i potkrijepljeno argumentima i za jednu i za drugu i za treću tezu. Pa koja teza i koji argumenti prevladavaju za koju tezu takvu odluku treba donijeti. Nisam ni protiv prodaje, ali uvijek je bitno pitanje i kada prodati ne samo da li prodati ili ne. Što se tiče važnosti Podravke pa nemoguće je procijeniti multiplicirajuće učinke Podravke na gospodarstvo, na kooperante. Bilo ih je nekada ako se ne varam oko 7, 8000. Danas puno manje. Ali postavlja se pitanje koliko je mljekarska industrija imala kooperanata prije prodaje i koliko ima danas i kakva je proizvodnja domaća u odnosu tih kooperanata prema glavnom prerađivaču mlijeka i pijemo li mlijeko iz praha ili iz prirodnog mlijeka. To više nitko i ne zna. Nelogično je što ste rekli i za direktora Podravke, predsjednika Uprave ali on je bio u sukobu interesa, jer nije smio otići izravno iz Sabora tamo. A inače, što se tiče glasovanja za to, ja ne da ne bih digao ruku za to, nego ne bih se usudio dići ruku na Podravku. Hvala.
Odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Branko Hrg.
Hvala lijepo poštovani kolega. Puno puta smo o tome i u prošlom sazivu razgovarali i hvala na ovom dodatnom tumačenju da sam član bez prava glasa. Točno, prava definicija. Da i u prošlom sazivu Hrvatskog sabora često puta smo ukazivali na problem odnosa onih koje je Sabor birao prema Saboru. Dakle i onda se čudimo kada građani na jedan onako podcjenjivački način govore o saborskim zastupnicima, a sami smo si to napravili. Sami smo dozvolili da se to događa. Ali to se još može podnijeti dok se na neki način podcjenjuju zastupnici, ali kada se dogode ovakove stvari, onda to više se baš i ne može podnijeti, jer to je onda u čovjeku i teško ti je to podnositi ako si svjestan da to što se radi nije dobro, da je štetno i da će dugoročno biti štetno za djecu našu koja su tu ako ostanu živjet u Hrvatskoj. Ja se nadam i zagovaram uvijek da ostanu. Slažem se apsolutno, temeljita analiza, stavljanje na stol svih argumenata pa da vidimo što je najbolje. Zato mi i nije jasno ako je naručena analiza, pa čemu sada skidanje ovog dijela da su to tvrtke od posebnog interesa. Ja to ne razumijem. Zašto nismo pričekali da se analiza napravi, da se raspravi, vidi o čemu se radi, pa da onda vidimo koje tvrtke po analizi više nisu tvrtke možda od posebno interesa. Sigurno da ih ima, sigurno ima onih koje će bolje raditi ako budu apsolutno i sto posto u privatnom vlasništvu. Tako da, tu su malo ti koraci me malo zbunjuju i sumnjam u … [[Govornik se ne razumije.]]
I zadnja replika uvaženi zastupnik Mile Horvat.
Zahvaljujem se uvaženi kolega Hrg. Imate apsolutnu moju podršku vezano za vašu raspravu naročito oko Podravke i ne dajte Podravku tek tako. To vam govorim iz iskustva Baranje, iz iskustva privatizacije Belja. Dakle, dok je prije te prodaje Belja cijela Baranja je bila zaposlena. Bilo je preko 20 pogona. Belje je proizvodilo osim mesnog sektora i čajeve i proizvodilo je i neke druge stvari, pa čak smo imali najveći ribnjak. I sad tamo gdje kažemo da imamo koljevku fiš paprikaša kuhamo fiš sa mađarskom ribom, jer nemamo odakle, jer nemamo svoju ribu. Pogoni su poslije privatizacije rasprodani. Ostalo je samo ono što je interesantno sa pozicija državnih poticaja. Zemlja, stoka itd. ono što je interesantno, što se financira iz državnog proračuna. Sve ostalo je rasprodano i zatvoreno. Podignute su neke tri farme za uzgoj krmača i prasadi, ali se prerađuje u Vrbovcu, nema više mesara, nema više ni te struke u srednjim školama, jer nema potrebe za tim. Ima 10 hiljada ljudi na birou od kad je ta privatizacija urađena. I taj širi društveni značaj koji je bilo Belje i još jedno Belje je bila kooperacija je potpuno nestao sa tim činom. Zato vam to govorim i nije dobro da se govori samo sa pozicija brojki. Treba vidjeti šta su takvi veliki sistemi značili za društvo. Ako kod nas jedan tehnolog mora raditi iz Zadra, a ne može raditi tehnolog iz Baranje onda se nemojmo čuditi ako je jučer 50 autobusa iz Osijeka otišlo za Njemačku mladih ljudi, jer nemaju šta tražiti, jer ne mogu dobit posao ni mesara u Baranji, a ne tehnologa. To je privatizacija Belja.
Odgovor na repliku uvaženi zastupnik Branko Hrg.
Hvala lijepo potpredsjedniče. Kolega Horvat, u pravu ste apsolutno. Nema se tu što dodati. Samo se može još malo podebljati. Dakle, ono što mene smeta je činjenica da mi hoćemo život čovjeka u Hrvatskoj ekonomski sagledavati. Pa to je nevjerojatno! Ja to ne mogu prihvatiti. Život čovjeka u Hrvatskoj mi gledamo po ekonomskoj računici da li je isplativo da on živi u Baranji, da li je isplativo da živi u Podravini, Međimurju, ne znam dolini Neretve, bilo gdje. Pa koja je to politika? A kažemo da odumiremo, kažemo da nas je sve manje, da nam ljudi odlaze, ne rađaju se djeca. A mi želimo svrstati čovjeka u nekakvu ekonomsku kategoriju i reći ti vrijediš ili ne vrijediš. Tko ima pravo nekom čovjeku reći da on ne vrijedi i tko ima pravo nekom čovjeku reći da on ne može živjeti tamo gdje on želi živjeti? Tko to ima pravo? Mi kao ljudi u Hrvatskom saboru prvenstveno valjda trebamo voditi brigu da se taj život očuva u svakom području RH, da se omogući ljudima da žive tamo gdje oni žele živjeti i da imaju minimum standarda koji im je potreban za život. A mi stalno radimo naopako i suprotno. I normalno je da netko tko će privatno kupiti takvu jednu tvrtku će naravno nastaviti ovu politiku koju sad radi trenutno Uprava Podravke. I neće biti par tisuća kooperanata i još će biti otpuštanja kao što je bilo u ovom proteklom periodu 1500 ljudi. Ljudi, 1500 ljudi je iz Podravke otpušteno u manje od 4 godine! I nikome ništa! A mi suvlasnici 25,4%. Pa jesmo li morali reagirati na to?
Idemo dalje sa pojedinačnom raspravom. Na redu je uvaženi zastupnik Josip Borić.
Hvala lijepo uvaženi potpredsjedniče. Evo da i ja nešto kažem o ovom Izvješću o provedbi Plana upravljanja imovinom Republike Hrvatske za 2015. godinu. Kaže jedna stara izreka: „Teško kući u kojoj nema gospodara.“ I kad govorimo o imovini Republike Hrvatske … [[Ne razumije se.]] ovo izvješće pomalo podsjeća na to, upravo na tu i takvu izreku jer govorimo mi danas cijeli dan i o dionicama, nekretninama valjda možemo indirektno onda i o pokretninama i nekim letećim pokretninama. I s time se upravljalo i one su negdje zabilježene. Ali kažem, svatko iz svog kuta i uvijek onako kako mu to odgovara u datom trenutku i ide ta rasprava. Slušali smo mi u proteklom mandatu da sustav koji je dotada bio takav kakav je nije bio nikakav, dobar, loš, nikakav. Trebalo ga je mijenjati, to je bio jedan model. Ako ne znaš kako smijeniti promijeniš najprije naziv, nešto spojiš, otpojiš pa nešto pripojiš i osnuješ nešto drugo, staviš prvoga i onda sve ispod njega i to je išlo. Pa smo imali fond pa poslije fonda AUDI-o pa sad imamo DUUDI pa se osnovao CERP a onda … [[Ne razumije se.]] pet ministara, povjerenstvo Vlade za sve iznad milijun kuna i mi kažemo struktura za upravljanje postoji. I mi čitamo danas evo skoro 257 stranica imamo što i čitati, o svemu, štogod hoćemo. Svega je nabrojano, ima raznoraznih odluka. Sve to super izgleda na papiru. Svečano smo mi obećali EU da ćemo mi to učinkovito raditi a ipak se radi ne o malom broju zaposlenih, skoro 54 000 zaposlenih u tim društvima. I sve imamo, i strategiju i zakon i podzakonske akte. Međutim, onaj dojam koji ostaje uz sve to da je ta imovina nama kao nekakvo nužno zlo kojeg moramo jednostavno s nekakvom mukom upravljati s time i nikako stvoriti nekakvu korist od sve te imovine barem za onoga tko je vlasnik, a to je država. I onda kad je sve to tako jednostavno problemi se ne rješavaju. Često smo slušali priču o mrtvim kapitalima. Možda je onaj čuveni pisac Josip Kozarac pisao u svojoj knjizi i mislim da je i ta vrlo primjenjiva na današnje vrijeme i odnos prema obrađenom, neobrađenom zemljištu, odnos selo-grad. Ja mislim da nismo puno daleko od svih tih događaja o kojima i on piše. Jer što nam se desilo za mandata prošle Vlade s tom imovinom? Jel' ona vrijedi puno više? Mislim da gotovo o tome ne treba ni pričati, mislim da ne vrijedi. Dešavale su se brojne afere prilikom spominjanja bilo kakve privatizacije, a na novom povjerenstvu donosile su se i po meni brojne odluke vrlo upitnih moralnih vrijednosti. Jer svašta se tamo događalo. Međutim, mi na drugoj strani imamo izvješće Revizije koje na to upozorava ali imamo i DORH kojega uopće to ne interesira, apsolutno ga ne interesira. Ne samo to, bilo što se desilo u prošlih 4 godine njih to ne interesira, oni spavaju jednostavno. Jer kaže Revizija da jednostavno vrijednost dionica i udjela u glavnici imamo zabilježeno u 8 društava od njih 58. Znači, nemamo ni sva društva. Da je evidentirana vrijednost dionica s kojima upravlja DUUDI manja za 16,6 milijardi kuna od vrijednosti koja je registrirana u onom društvu za depozite, Središnjem depozitarnom društvu. Što kaže bivši ravnatelj na to? On kaže da je izmišljeno to. Da Revizija valjda i ne postoji, da ona ne zna raditi, da je to netko izmislio i 16 milijardi ovako, ništa. Koga ćemo privesti? Privest ćemo onu bakicu tamo ili nekoga tko je u dućanu ne znam ukrao žvakaću ili nešto slično, keks. To odmah vozimo. A 16 milijardi? To je izmišljeno, to se nešto nije slagalo. Ovi prije nisu ništa radili pa smo mi nešto naslijedili pa onda nismo ni mi ništa radili pa se to nešto sve poremetilo. I čovjek ode, nikome ništa. Onda su nas učili kako treba upravljati s državnom imovinom i u jeku tog učenja preseli se jedan ministar iz jeftinijeg prostora u skuplji. Naravno odluku donese Vlada, svi potpišu, svi zadovoljni, država plaća više nego što treba. A što bi se tko ljutio kad je tamo puno ljepše nego gdje je bilo valjda tu je bilo premalo prostora. Što je rekao DORH? Ne interesira nas. Nek' se troše novci, ako je za ljevicu, može. Afera Westgate, čuvena odluka povjerenstva o kojoj se 2 godine piše, 2 godine, i spominje se šteta od 70 milijuna kuna. DORH, ništa. Tako se upravlja državnom imovinom. Koga opće briga? Trebalo je riješiti problem vjerojatno. Netko ga je riješio ali očito na korist možda svoju, na štetu države. Ali mi imamo evo priliku i o tome ovdje pričati jer naše institucije nažalost na ovo ili žmire ili ih nije volja ili ih nije briga. Ja ne znam što bi treće moglo biti ili četvrto? I onda smo slušali paralelno s time priču o velikim projektima. Kaže bivši ravnatelj idemo u "Projekt 100" svi gledaju, trče mediji, što je sto? Prodajemo stotinu nekakvih nekretnina u vlasništvu države na 20 milijuna kvadrata, samo se javite, Goli otok, politička škola u Kumrovcu, vojarne Šibenik, Koprivnica, Karlovac, Virovitica, sve što god imamo prodajemo. Imao sam priliku doći kod njega na jedan sastanak i kažem, pitam ga a što si napravio za taj Goli Otok? Evo natječaj je raspisan, kažem javilo se njih dvadeset, ja kažem super evo znači postoji interes, nešto ćemo tamo raditi. Jesu li uplatili kotizaciju nekakvu, barem nešto da sudjeluje s nekom kunom u državnom proračunu kad već daju razno razne ideje što bi tamo trebalo biti, da nisu imali nikakvu obavezu, ništa, da ste mailom mogli poslati što hoćete napraviti na Golom Otoku. Pa naravno da su se ljudi razigrali, ideja silnih, ideja stotinu sve će biti to, sve bi mogli napraviti ni kunu od toga, a od realizacije ne nula, nego ispod nule. To je bio način na koji se raspolagalo kažem s državnom imovinom u tom proteklom vremenu i njima je to sve bilo super. I onda se čudimo gdje nam nestane 16 milijardi, a nestalo je negdje. Kako su to skužili ovi vani da mi isto upravljamo svojom imovinom na taj način. Evo vam slijedeća afera, možda nije direktno vezana na DUUDI ali jest na jedno ministarstvo. Neko nam uvali 5 migova, ne znamo ni čiji su, navodno šasije prekucane, mi to platimo po 2 milijuna eura za svakoga, nitko ništa ne zna. SDP ni jednu rečenicu nije uspio reći o tome, ni jednu jedinu rečenicu. Pazite to su deseci milijuna eura. Pošaljemo 12 vrate nam neke druge. Sad malo, ne znam koliko ih je osposobljeno za let i mi upravljamo … na koji način pa pogledajte na kog se to … Nitko kriv, nitko odgovoran, nikoga ništa ne pitamo. Navodno se nešto pokrenulo neka istraga, saznat ćemo za 5 godina valjda šta se desilo. I onda da bi se to sve začinilo u 10.mjesecu famozna uredba evo vam gospodo. Kad smo mi onda jedno pravilo, onda ćemo politički, ne trebaju nam ni stručnjaci ni Europske komisije, umjesto ravnatelja uprave idu pomoćnici, u uprave stavljamo onako kako mi smo podijelili, e sad kad ćemo izgubiti izbore sad ćemo mi vama lijepo uredbu pa 10 godina ti moraš imati rukovodeće funkcije, pa onda sveučilišni studij i sve moguće novitete, pa ćemo nekakve agencije, 200 tisuća kuna da vam nađemo, nekoga iz Đakova da vam ga dovedemo na Rab da vam ga stavimo za direktora hotela ili ne znam bilo gdje. Nema veze, mi ćemo njega procijeniti jer je sustav blokiran skroz. I sad naravno imamo priču što dalje? Kako smo radili u turističkom sektoru. Jedino što smo možda i mogli prodati nije se desilo ništa. … hoteli Maestral, Imperial, tri puta objavljujemo natječaj. Sjećamo se, ja sam ovdje često o tome govorio, prva cijena za Imperial 105 milijuna kuna. Niko nema pojma tko je raspisao natječaj. Nakon silnih nekakvih zahtjeva, ovoga, onoga odavde, pa malo pritisak javnosti a više nije 105, sad je 250, za 50% dionica. Tako se upravljalo imovinom. I mi možemo ovdje pisati što god hoćemo, ovom čovjeku ovdje vjerujem jer znam koliko je stručan i koliko je radio ali i on je morao otići čim je došla nova vlast jer se to sve nešto prispajalo. I sad smo krenuli nešto raditi ali već evo vidimo da će biti velikih problema kao i na svakom problemu jer očito za reforme će bit trebat nešto više.
Hvala. Imamo jednu repliku uvaženi zastupnik Ivan Šuker.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolega Borić, danas praktički dok nije klub HDZ-a počeo raspravljati nitko tu uredbu nije spomenuo. I meni je drago da ste vi spomenuli iz razloga što ta uredba nije dobronamjerno donešena. A druga stvar, zašto smo mi donijeli Zakon o primopredaji vlasti? Iz jednostavnog razloga poučeni iskustvima iz prethodnih razloga da Vlada koja je na odlasku ne može stvarati obveze Vladi koja dolazi. Ali ova uredba ima itekako vezu s onim što je prethodna Kukuriku koalicija napravila 2012. Ona je praktički sve direktore i sve nadzorne odbore koji su imenovani na javnom natječaju, a oni su tvrdili da je to politički javni natječaj, političko imenovanje pobrisali. Jednostavno su ih pobrisali na jednoj sjednici Vlade i imenovali svoje političke podobnike, dapače u jednu tvrtku u kojoj je dotada bio jedan član uprave, najedanput da bi se zadovoljili politički afiniteti trebalo je pet članova uprave. I vrlo interesantno će biti vidjeti kakvi su s njima ugovori potpisani kad se počnu smjenjivati. Koja su to njihova prava? Iako je bilo rečeno oni su s politikom došli s politikom i trebaju otići. Međutim, to je definitivno ovu Vladu zakočilo da stavi svoje ljude u upravu i gledajući poslovnu godinu, realno gledajući za sve te državne tvrtke je poslovna 2016.završena. Stare uprave su napravile ugovore, ono što su htjeli i nova uprava može doći u 7, 8 mjesecu ona može samo praktički izvršavati ono što je već potpisano i ugovoreno bez ikakve mogućnosti za bilo kakvu kreaciju i bilo kakvu promjenu. Toliko o uredbama koje se donose sa zakonitom snagom osobito u vremenima kad ne zasjeda Hrvatski sabor.
Odgovor na repliku uvaženi zastupnik Josip Borić.
Hvala lijepa. Kolega Šuker, ne samo što su oni uredbu dostavili, nego su još produžili mandate za 6 mjeseci unaprijed da se stigne sve to riješiti jer su znali što su i napravili. To su oni vrlo bili svjesni. I sada imamo to što imamo. A 2012. je bilo drugačije. Dođe premijer, napiše pismo, cirkularno svim upravama, sa sutrašnjim danom želimo vaše ostavke na stolu. Gotovo, sve riješeno. A mi sada ovdje razmišljamo kako smijeniti nekoga u upravi, i znaš da ne valja i znaš da ne radi a ne možeš mu ništa. Neko vrijeme mu ne možeš ništa. Imaš uredbu. I naravno i vrijeme, i vrijeme, promijenili smo, smanjili smo sa 10 na 5, evo toliko smo mogli i sve je riješeno. … [[Upadica se ne čuje.]] Pa je, da, naravno. To su različiti modeli poimanja, upravljanja državnom imovinom. I ja se nadam da nećemo kao što ste to radili vi, bez obzira na sve probleme i na sve ono što se, kažem danas dešava. Jer ja isto znam mnoge slučajeve, mnoge smo danas čuli, recimo jednoj tvrtci u većinskom vlasništvu države jedan direktor sam sebi daje koncesiju i svojoj obitelji da može lijepo živjeti od te koncesije. Je li to normalno? Je li to sukob interesa? Možete li nam vi tamo reći s obzirom da vi to sve znate? Znači direktor si u tvrtci i sam sebi daješ koncesiju u toj istoj firmi da možeš lijepo živjeti od nje. Je li to u redu? Pošteno? Pa je. I još je iz SDP-a, pa naravno da je. I jednostavno iz dana u dan imamo takve slučajeve. A ne samo jedan, ima ih više takvih tamo. I mi se sada ovdje možemo lijepo razgovarati jer je i popodnevni sat, malo smo i drugačijeg raspoloženja ali problemi nam ostaju. I nadam se uvaženi ravnatelju, vjerujem u vas i u vašu stručnost da ćemo mnoge stvari u toku ove 2016. promijeniti u odnosnu na ovo što ste zatekli jer znam da vam nije lako.
Hvala. Posljednja pojedinačna rasprava uvaženog zastupnika Gorana Marića.
Hvala lijepa. Gospodine Boban, pred vama je golema odgovornost, odgovornost upravljanja državnom imovinom. I zar ima veće odgovornosti u području upravljanja od te odgovornosti? Ali i odgovornost stvaranja povjerenja u jednu od najvažnijih državnih institucija. Ne mogu reći vraćanja povjerenja jer ga nikada nije ni bilo nego ga morate vi stvoriti i to je vaša zadaća i vjerujem da ćete to i ostvariti. Kolega Borić je bio pjesnički malo nadahnut pa je citirao Kozarca čini mi se, a mene analiza muči 25 godina upravljanja državnom imovinom pa onda dok ste vi govorili o načinu upravljanja državnom imovinom kako je upućena poruka hrvatskom narodu to me sjetilo pjesme kolosalnog Antuna Branka Šimića "Siromasi jednog stiha" kao da je upućuju oni o šuti jadno tijelo zaboravi jelo i jedi strpljenje. Napraviti sve siromahe u Hrvatskoj od načina upravljanja državnom imovinom. Ovo izvješće ne samo da ne prihvaćam, sa naglašenom odioznošću ga odbacujem. I taj stav kako svaki stav treba imati argumente tako i ovaj stav moram potkrijepiti argumentima. Evo i zašto. U svemu što radi DUUDI i način na koji DUUDI radi očituje se državna revizija u svojim nalazima. A tko odgovoran i savjestan može podržavati način prodaje državne imovine kako utvrđuje državna revizija? Tko može podržavati davanje koncesija kakve je utvrdila državna revizija? Tko može podržavati iznajmljivanje nekretnina u uvjetima koje je utvrdila državna revizija, način naplate potraživanja, odnosno nenaplaćivanje potraživanja, način preuzimanja obveza, davanje pozajmica ali i ono što nigdje nitko nije spomenuo u službenom obliku, načinu upravljanja, odnosno briga o sukcesijskoj imovini što sam čuo čini mi se od Mile Horvata danas tu? Zamislite da u Hrvatskoj 25 godina nitko nije sastavio niti jednu stranicu izvješća o upravljanju odnosno o učincima, o potraživanju po pitanju sukcesije. Da nitko nije ni spomenuo šta se dogodilo sa financijskom imovinom sukcesijskom koja je pripadala RH 27,4%, čini mi se. Da nitko nikada neće spomenuti kako je 2001. nestalo sa računa zajedničkog u Beču 500 milijuna i više dolara od čega je pripadalo RH milijarda kuna današnjih, da nema nigdje ni traga toga. Ni tko je digao, u koju svrhu, gdje je utrošeno i tko je privatno to uzeo a nije država to uzela sebi. Kada bi se sistematizirali se nalazi državne revizije u svezi upravljanja državnom imovinom i uvezali se ti nalazi u knjigu sa nekoliko svezaka onda bi naslov sigurno mogao biti primjerice projektirane štete, ekonomski … [[Govornik se ne razumije.]] ili možda državni mazohizam ali može još različiti drugi na tom tragu. A zašto? Evo zašto. … [[Govornik se ne razumije.]] zemljišta ustupljena su bez naknade vlasnicima trajno, vlasnicima hotela trajno u privatnom vlasništvu, bez naknade. Zemljište koje ne čini tehnološku cjelinu, godinama ti isti vlasnici koriste bez naknade, bez ugovora. I državni ured ništa tu nije učinio. Ne znam ima li i sa jednim turističkim poduzećem ugovor o koncesiji za taj dio zemljišta. To isto zemljište država nije uknjižila kao svoj vlasništvo. Mnogi kampovi vlasnički neriješeni koriste ih ne vlasnici bez naknada. Gospodine Boban molim vas poduzmite nešto u svezi kampa Dole u Živogošću. To nije ušlo u temeljni kapital turističkog poduzeća, to pripada državi, uknjižite se vlasnički na to. To je 100 tisuća metara kvadratnih na plaži pješčanoj. I to koriste 25 godina nelegalno drugi a država je vlasnik toga a općina Podgora plaća sve za deposedirano zemljište kazni i blokiran je žiroračun općine molim vas da to imate na umu i da riješite taj slučaj što prije. Mnoge tvrtke su se vlasnički uknjižile na nekretnine odnosno na zemljišta a da nisu vlasnici, da im nije ušlo u temeljni kapital. Kako je moguće i koji sudovi su to dopustili kad se bez elaborata o iskazu nekretnina nije mogao uknjižiti nitko kome nije ušla ta nekretnina u taj elaborat a mnoge su se uknjižile kao vlasnici. 9 milijarda kuna nije fakturirano za koncesije a koliko tek nije naplaćeno a fakturirano za koncesije. Sve to su nalazi Državne revizije, tzv. Sveučilišna bolnica je paradigma upravljanja državnom imovinom. Očekujemo u sljedećem izvješću bar naznaku što ćete s njom učiniti jer je vrijeme i ja vjerujem da ćete vi prvi to nešto prvi to nešto napraviti po pitanju toga. Kako se prodalo 93 tisuće 772 dionice Kraša? Dogovorom ispod pulta zadnjih dana bivše Vlade. I cijenom ispod tržišne cijene, vi to dobro znate, to je vaš DUUDI napravio odnosno uz suglasnost DUUDI-ja. Kako je koncesija Kupara, kakva je koncesija Zračne luke Zagreb? Molim vas oćete vi prestat malo? Koncesija Autoceste Zagreb-Macelj, koncesija Bina Istra, najam Eurotowera, to imate u nalazima Državne revizije sve, to su sve ciljano zabodene poluge u hrvatsku budućnost. To su primjeri nacionalnih šteta, par ekcellence a u izvješću pod naslovom, u ovom izvješću pod naslovom restrukturiranje. Navodi se da je Cerp stečajni vjerovnik u 36 društava s ukupno potraživanje 681 milijun prijavljenih tražbina pod naslovom restrukturiranje. Od ranijih stečajeva Cerp je do 2015. naplatio samo dva milijuna kuna. Stečaj je samo stečaj i ništa više, stečaj nije restrukturiranje, a to u ovom izvješću piše pod glavom restrukturiranje. Cerp ima milijardu 270 milijuna kuna neplaćenih potraživanja a imao je milijardu i 600 milijuna. Međutim, nije naplatio razliku nego je to ili otpisivao ili prebacivao u potraživanja ali nije naplatio. Cerp čak ni od tvrtke državne nekretnine potražuje od svoje tvrtke a što to upućuje nego na kaos i ne sustavnost i ne znam uopće ima li smisla organizacija ovakva kakva je sada, DUUDI, Cerp, državne nekretnine, usuditi ću se kazati da je to besmisleno, ali demantirajte me ako mislite drukčije. Državne nekretnine za najam u 2014. nisu naplatile 6 milijuna kuna potraživanje a u 2015. dodatno još 5 milijuna kuna, 11 milijuna kuna nenaplaćenih potraživanja za zakup nekretnina. Ovdje se govorilo dosta o čuvenoj odluci Vlade po uvjetima, postupku za izbor imenovanja članova i Nadzornih odbora, uredba o kriterijima za provedbu postupka odabira imenovanja članova Nadzornog odbora. Kaže ta odredba, jedna od odabir se provodi na prijedlog mjerodavnog ministarstva uz suglasnost DUUDI-ja putem javnog natječaja ili pod sredstvom specijalizirane agencije koja se može odabrati također na … natječaju. Pa odlično, zato i šest mjeseci nemamo ni nadzornih odbora niti uprava, nepotpunih uprava jer je ovo zapravo Vlada donijela uredbu s ležećim policajcima. Na autocestu je stavila prepreke. Ovo je zapravo samo paralizirajuća uredba. I ovu uredbu treba ne mijenjati, ukidati što hitno jer nije logično niti normalno da jedni nose odgovornost a drugi da imaju ovlast. Ovlast i odgovornosti moraju se podudarati. Odgovornost imaju oni koji su izabrani, ovo je stvarno pretjerano.
Pazite, ne ometajte zastupnika u izlaganju. ... [[Upadica se ne čuje.]]
Neće neovisne agencije birati članove nadzornog odbora i uprave niti smiju. Odgovornost je na onima koji su izašli na izbore a neka te neovisne agencije i ti neovisni stručnjaci formiraju liste, izađu na izbore i nek upravljaju onda tim državnim poduzećima i institucijama. Oni su blokada i ne može nositi ni odgovornost a oni ovlasti. To treba pod hitno mijenjati i ova Vladina uredba je zapravo poluga zabodena u vlastitu nogu koju treba hitno izvaditi iz noge da bismo mogli hodati. Hvala lijepa.
Hvala. Imamo dvije replike. Prva je uvaženi zastupnik Ivan Lovrinović.
Poštovani kolega Marić. Čuli smo opet čitav niz zanimljivih podataka koje ste iznijeli o tome kako se loše upravlja državnom imovinom. Pa ni u bivšoj državi se nije tako upravljalo, društveno tako zvanom imovinom, ipak su ljudi polagali odgovornost, neki išli u zatvor a danas ne vidimo ništa ni približno tome. Sviđa mi se maloprije što je rekao gospodin Borić, da nema gospodara dobrog, zato je evo gospodina Bobana, vidim drugi put, ne poznajemo se ali zaista apeliram na vas, pred vama je ogromna zadaća da od te jedne pa nemojte zamjeriti štale napravite sustav i molim vas lijepo. Mi danas govorimo o tome donosi se odluka na telefonskoj sjednici da se eventualno prodaju ova poduzeća a ovdje smo vidjeli čitav niz primjera koliko se milijardi kuna može uštedjeti u kvalitetnu upravljanju postojećom državnom imovinom. Dakle ovo je jedan raspašoj situacija. A ovo što ste doktore Mariću rekli da nije uredba omogućavala nitko nije priječio novu Vladu da donese novu uredbu i da poništi onu prije. Dakle, ne da poništi, ali da donese. Znači, problem je bio u postupku Vlade, a nije ni to kasno da se napravi. Mene zanima što mislite o tome kad ste govorili. Imamo 12 milijuna, 10 milijuna kuna se plaća za plaće u DUUDI-u, a 12 milijuna kuna za usluge u 2015. godini i one su preko 100% porasle u odnosu, usluge u odnosu na 2014. Smatrate li da se odluka o prodaji ovakve oblika imovine kao što je Podravka, ACI itd. može donijeti bez odluke Sabora. I nadalje, ovaj Sabor, mislite li da ovaj Sabor konačno mora donijeti odluku što je to strateška imovina. Znači, navest ću samo jedan primjer. Imunološki zavod on je bolesnik. Mi bi mogli reći da on nije nikakva strateška, jedino da je problem. On je strateška imovina po mom mišljenju. Prema tome, mi ovdje nismo raščistili sa takvim nekim stvarima. Građani moraju ovo znati i mi nosimo veliku odgovornost za sve ovo što se događa. Evo molim vas vaš odgovor.
Odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Goran Marić.
Hvala lijepa. Evo samo najprije o uredbi ste govorili. Članak 2. kaže, uvjet, jedan od uvjeta kandidata završen najmanje diplomski sveučilišni studij odgovarajuće struke ili specijalistički diplomski stručni studij. Kao prvo, ako je nešto najmanje onda je definirano što je najmanje. Ali ovo je dvoje najmanje što nije isto. Ne može se uspoređivati specijalistički studij, stručni sa najmanjim diplomskim sveučilišnim studijem. Dovoljno je napisati najmanje diplomski stručni studij, onda se podrazumijeva da je dovoljan i doktorat i magisterij i diplomski i sveučilišni studij. Ne, nego želi se namjerno izjednačavati ono što je neizjednačivo. Drugo, tako da tu uredbu kažem treba je pod hitno ukinuti, ne je mijenjati ukinuti. Da ne da samo budu u nadzornim odborima oni koji su prije toga te iste institucije upropaštavali, jer se propisuje da ima iste uvjete. Što se tiče upravljanja državnom imovinom slijedi još jedna dodatna obveza, imovina lokalne i regionalne samouprave. Dakle, gospodinu Bobanu je strašna odgovornost, ali najprije i organizacijska promjena kako ustrojiti upravu, kako razdijeliti imovinu. Pa nije jednako upravljati dionicama i nekretninom, nije isto upravljati nekretninom koja je spremna, u funkciji, funkcionalna je i potpuno disfunkcionalnom nekretninom. Pa nije jednaka ona tzv. sveučilišna bolnica u Remetincu i zgrada hrvatskog sabora. To je toliko zapušteno, da ja ne znam ima li netko odgovorniji posao u državi po pitanju upravljanja od gospodina Bobana. Što se tiče strateških odluka i poduzeća mislim da je normalno ako je nešto strateško ne može preko noći postati nestrateško, onda nije ni bilo strateško [[Upadica Sanader: Vrijeme.]] Tako da nisam za nagle promjene, jer one ne mogu bit dobre nikako. Hvala.
Druga replika, uvaženi zastupnik Josip Borić.
Hvala lijepo. Kolega Marić, vezano uz uredbu. Kažete ležeći policajac. I još gore od toga jer u nekim javnim poduzećima, recimo jedno ima gotovo 10000 zaposlenih. Nedavno je sud imenovao, znači stavio v.d. direktora dok se ne izabere novi jer su istekli svi rokovi i ne možete ništa sustav skroz blokiran. 10000 zaposlenih. I onda, evo imamo uredbu i tražimo sada agencije da nam dovedu nekoga koga oni smatraju i to plaćamo pazite ne malo, 200 000 kuna po odabiru. Odlično! I svjedočili smo i takvim primjerima u bivšem mandatu gdje vam za jednog od čelnika recimo pošte dovede nekoga tko je prodavao sapun i onda imate to što imate. U što se pretvori pošta? Hrvatska pošta recimo više ne zna odnijeti pismo od točke A do točke B. Ali se zato znamo baviti prodajom razno raznih artikala i sve, sav bijes ljudi koji ne dobivaju na vrijeme ono što moraju dobiti prebace upravo na onoga tko mu to donese. I takvi nam će i vjerojatno i ponovno dolaziti, jer jednostavno to nam je nekakva sudbina zacrtana. A kako se radilo evo dva primjera. Konzultanti za privatizaciju Hrvatske poštanske banke, ne mali iznos, deseci milijuna kuna. Ništa se nije privatiziralo, novci isplaćeni. Lijep način da uzmemo novce iz državnog proračuna. Monetizacija autocesta. Lijep način. Pričamo 4 godine o tome, u 17 sekundi na Vladi odustanemo, potrošimo desetke milijuna na konzultante, a to su mogli raditi ljudi iz ministarstva jer su uzimali njihove podatke i netko se lijepo obogati. Upravo ti veliki intelektualci na jedan fini način, a sustav mu je bio podložan i osmišljen upravo da dođe javni dug do nekakvih skoro 300 milijardi. I kad ih pitate a što ste vi to platili oni kažu mi se ne sjećamo više ničega, mi smo oporba. Hvala.
Hvala. Odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Goran Marić.
Hvala lijepa. Kolega Borić, koga će javnost prozivati a i građani ako u nekoj od ovih državnih tvrtki sustav ne funkcionira, ako se loše posluje, ako je kriminal. Najprije smo mi na udaru. A imamo li s tim išta? Nemamo. Možemo li utjecati na bilo koga tamo tko će biti u nadzornom odboru? Ne možemo. A znate vi tko ide u nadzorni odbor? Nadzorni odbor ponajprije je pitanje povjerenja vlasnika. Znači u koga ima vlasnik povjerenje taj se šalje u nadzorni odbor. A upravo ide onaj tko je najsposobniji upravljati. A ovdje što se događa? Da netko, evo primjerice po zakonu sam u upravi DABA Državne agencije za osiguranje štednih uloga i sanaciju banaka. Nema nadzornog odbora, nema uprave, ne funkcionira ništa i sad trebamo čekati 6 mjeseci da bi konzultantska tvrtka izabrala nadzornog odbora. Prije će se promijeniti zakon, neka iz zakona maknu predsjednika Odbora za financije i proračun iz uprave pa nek' onda oni donose ali dok sam ja u upravi neće agencija odlučiti tko će biti u upravi i nadzornom odboru Croatia banke ili drugih institucija koje DAB određuje. E neće! Nek' mijenjaju zakon pa nek' onda izbace predsjednika odbora, onda mogu donositi ali ću se i tome usprotiviti. Pa to je skandalozno, to je nakaradno, to je neprihvatljivo, to je politički i društveno neprihvatljivo. I tome se trebamo suprotstaviti. Ja hoću, a nadam se da ćete i vi. Pa pogledajte, Hrvatska poštanska banka pa ne možemo promijeniti, tamo je nered, užasan nered. Loše se posluje, ne možete promijeniti upravu, ne možete promijeniti nadzorni odbor. A odgovara gospodin Boban kako posluje HPB. Ja odgovaram kako posluje Jadranska banka, kako posluje Croatia banka. FINA nema nadzorni odbor uopće. Pa jel' to normalno? HBOR nema nadzornog odbora, sve je blokirano. Država nam je blokirana, ne funkcionira država zbog neke uredbe koju je netko osmislio u interesu trećih, a ne u interesu hrvatskog naroda. Zato sam nazvao tu uredbu samoparalizirajućom odredbom i ležećim policajcima. To je blago rečeno, blago.
Hvala. S ovim smo iscrpili raspravu. Završno obraćanje, uvaženi gospodin Tomislav Boban, predstavnik DUUDI-ja.
Uvaženi potpredsjedniče Sabora, poštovane saborske zastupnice i saborski zastupnici ja ću samo kratko pet rečenica. Najljepša vam hvala na vrlo konstruktivnoj diskusiji. Uglavnom se diskusija odnosila na ono što mene čeka, a to je da predstavim Plan za 2016. godinu koji je trebao biti donesen do 30. listopada prošle godine ali nije donesen i evo budući da smo u međuvremenu imali proračun i sve ove promjene koje su išle ja očekujem da negdje možda čak i tijekom ovog mjeseca ćemo se pozabaviti Planom Državnog ureda za 2016. godinu. Jako mi je drago da ste detektirali probleme u DUUDI-ju i ne samo u DUUDI-ju nego i u CERP-u i u državnim nekretninama. Nije mi drago evo mislim da je uvaženi zastupnik iz HNS-a pitao za moj osobni stav vezano za DUUDI, moram reći iskreno u ovom Visokom domu da sam bio vrlo, vrlo žalostan i nesretan kad je AUDI-o transformiran u ove 3 organizacije jer mislim da smo s AUDI-jem kao agencijom napravili jedan dobar iskorak ka nečemu što je vodilo boljitku i da se mogu i odluke brže donositi i da možemo konstruktivno djelovati i da na kraju krajeva zaposlenike koji su tada radili u AUDI-ju možemo zapošljavati na niz djela. Vi danas imate situaciju da o korporativnom upravljanju rješavamo i u DUUDI-ju, o korporativnom upravljanju rješavamo i u CERP-u, o nekretninama rješavamo i u DUUDI-ju, o nekretninama rješavamo i u državnim nekretninama a jednostavno nekako prelamanje ili prelazak zaposlenika nije moguć. Nekoliko je ozbiljnih tema danas otvoreno, poglavito pitanja vojarni. Ja vojarne odnosno bivše neperspektivne vojarne volim nazivati kao rudnikom gdje stvarno ne znamo što još uvijek ima i kakvo nas blago tamo čeka. Evo svim silama ćemo se truditi da to blago što prije otkrijemo i da ga stavimo u funkciju. Bit će sigurno tu suradnje sa lokalnom samoupravom, i bilo je suradnje sa lokalnom samoupravom, omogućit ćemo i njima da zadovolje svoje potrebe kako kroz školstvo, kroz socijalu, kroz zdravstvo stavljajući u funkciju te bivše vojarne. Netko se dotakao i bivšeg odnosno turističkog zemljišta. Ja sam 2009. godine pokrenuo pitanje turističkog zemljišta i to u Puli. Dakle, Pula je od 22 kampa 21 imala nelegalan. Dakle, 21 kamp na području bivše Općine Pula je radilo nelegalno. Ljudi su to lijepo koristili, čak nisu plaćali ni boravišnu pristojbu. I tu smo krenuli u raščišćavanje stvari, međutim, čak je netko dobio i otkaz kad je dirnuo u to osinje gnijezdo. Ne mislim na sebe. Dakle, i taj posao nas čeka, ne samo Živogošće. Živogošće je bilo danas kod mene u uredu, dakle rješavamo to. Ali moramo riješiti i niz drugih problema gdje se bespravno koristi hrvatska imovina i to bez naknade. Evo, hvala vam još jedanput na vašim konstruktivnim raspravama. Ja ću pokušati planom predvidjeti odgovore na ova vaša pitanja koja su danas postavljena, a usput da vam kažem u pripremi je izmjena Zakona o upravljanju državnom imovinom. Ja sam ovako predvidio, dakle u prvih 6 mjeseci da napravim izmjenu zakona i da napravimo protočnost u poslovanju. A onda koncem godine da se pozabavimo stvarnom reorganizacijom DUUDI-ja, CERP-a i državnih nekretnina. Hvala lijepo.
Hvala gospodinu Bobanu. Zaključujem raspravu. Sutra u 9,30 nastavljamo s točkom 2. Konačni prijedlog zakona o izmjeni i dopuni Zakona o obvezama i pravima državnih dužnosnika. Ugodan ostatak dana! SJEDNICA PREKINUTA U 17,35 SATI.
Sljedeće, Izvješće o provedbi Plana upravljanja imovinom u vlasništvu Republike Hrvatske za 2015. godinu. Podnositelj izvješća je Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Sukladno prijedlogu Odbora za pravosuđe dajem na glasovanje sljedeći zaključak: „Ne prihvaća se izvješće o provedbi Plana upravljanja imovinom u vlasništvu Republike Hrvatske za 2015. godinu“. Molim vas glasujte. Molim rezultat. 82 za, 1 suzdržan, 38 protiv. Utvrđujem da je većinom glasova donesen zaključak kako ga je predložio Odbor za pravosuđe.