Gospođe i gospodo zastupnici, otvaram 16. sjednicu Hrvatskoga sabora. Sve vas lijepo pozdravljam! Pozdravljam predsjednika Vlade, gospodina Ivu Sanadera, potpredsjednike i nazočne članove Vlade. Ovom sjednicom ujedno započinje i redovito zasjedanje Hrvatskoga sabora. Pozivam vas da na početku zasjedanja odamo počast Domovini, izvođenjem himne "Lijepa naša Domovino". - Izvođenje himne "Lijepa naša domovino" - Gospođe i gospodo zastupnici, pozivam vas da minutom šutnje odamo počast palim hrvatskim braniteljima i svim civilnim žrtvama rata. - Minuta šutnje - - Neka im je vječna slava i hvala! - - Slava im! - Primili ste zapisnike sa 14. i 15. sjednice Hrvatskoga sabora. Ima li primjedbi na zapisnik? Nema. Utvrđujem da smo usvojili zapisnike 14. i 15. sjednice u tekstu kako ste ih primili. Gospođe i gospodo zastupnici prelazimo na utvrđivanje dnevnog reda sjednice. Uz poziv za sjednicu primili ste i prijedlog dnevnog reda. Na sjednici vam je podijeljen konačni prijedlog dnevnog reda. U konačni prijedlog dnevnog reda uvrstio sam dvije nove točke i to: - Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o područjima i sjedištima sudova, s Konačnim prijedlogom zakona, hitni postupak, i drugo - Prijedlog odluke o dodjeli jednokratne pomoći gradovima i općinama za djelomično ublažavanje posljedica štete od oluje i bure iz studenoga 94. godine te mraza i nanosa snijega iz veljače 2005. godine, predlagatelj je Državno povjerenstvo za procjenu štete od elementarnih nepogoda. Članak 205. Poslovnika određuje da se najprije odlučuje o prijedlogu da se pojedini zakon donese po hitnom postupku. U konačnom prijedlogu dnevnog reda pod točkom 6., pod točkama od 15. do 21. i pod točkom 26. navedeni su zakoni za koje se predlaže donošenje po hitnom postupku, to su: Prijedlog zakona o dopunama Zakona o blagdanima, spomendanima i neradnim danima u Republici Hrvatskoj, s Konačnim prijedlogom zakona. Drugo, Prijedlog zakona o izmjeni Zakona o reviziji pretvorbe i privatizacije, s Konačnim prijedlogom zakona. Treće, Prijedlog zakona o potvrđivanju Konvencije o dostavi u inozemstvu sudskih i izvansudskih dokumenata u građanskim ili trgovačkim stvarima, s Konačnim prijedlogom zakona. Prijedlog zakona o potvrđivanju Memoranduma o suglasnosti o osnivanju Nacionalnog fonda između Republike Hrvatske i Europske komisije, s Konačnim prijedlogom zakona. Prijedlog zakona o potvrđivanju Ugovora između Republike Hrvatske i Republike San Marino o izbjegavanju dvostrukog oporezivanja porezima na dohodak, s Konačnim prijedlogom zakona. Prijedlog zakona o potvrđivanju Ugovora između Republike Hrvatske i Republike San Marino o izbjegavanju dvostrukog oporezivanja porezima na dohodak, s Konačnim prijedlogom zakona. Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o Državnom inspektoratu, s Konačnim prijedlogom zakona, hitni postupak. Prijedlog zakona o dopuni Zakona o obvezama i pravima državnim dužnosnika, s Konačnim prijedlogom zakona. I Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o područjima i sjedištima sudova, s Konačnim prijedlogom zakona. Ima li tko od zastupnika ili zastupnica primjedbu na primjenu hitnog postupka kod donošenja ostalih predloženih zakona? Nema. Molim? Ima li tko od zastupnika primjedbu na primjenu hitnog postupka kod donošenja ostalih predloženih zakona? Poštovani zastupnik Damir Kajin, izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, uvaženi predstavnici Vlade. Mi ispred kluba IDS-a predlažemo da se skine hitni postupak za točku 26. točnije za Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o područjima i sjedištima sudova te za Zakon o upisniku sudskih i javnobilježničkih osiguranja tražbina vjerovnika na pokretnim stvarima i pravima pod rednim brojem 25, P.Z. br. 280.
Hvala. Idemo na glasovanje. Molim uključite se. Molim?
… [[Govornik nije uključen, ne čuje se.]]
Molim vas mira. Izvolite iznijeti prijedlog.
Pa prema tome, budući da su me zastupnici obavijestili mnogi, evo više njih, da nemaju ključića za glasovanje, ja predlažem da se glasuje usvajanje dnevnog reda dizanjem ruku.
Ja moram taj prijedlog uvažiti, ali molim vas zašto imamo sustav elektroničnog glasovanja. Molim vas sve zastupnike i zastupnice da imaju to na umu i da imaju kod sebe ove ključiće. Molim? Tko je za primjenu hitnoga postupka kod donošenja Zakona o dopunama Zakona o blagdanima, spomendanima i neradnim danima u Republici Hrvatskoj? Hvala. Protiv? Utvrđujem da je jednoglasno sa 121 glasom utvrđeno donošenje Zakona po hitnom postupku. Tko je za primjenu hitnog postupka kod donošenja Zakona o izmjeni Zakona o reviziji pretvorbe i privatizacije? Hvala. Protiv? 109 za, 12 protiv. Zakon ide u dnevni red po hitnom postupku. Tko je za primjenu hitnog postupka kod donošenja Zakona o potvrđivanju Konvencije o dostavi u inozemstvo sudskih i izvansudskih dokumenata u građanskim ili trgovačkim stvarima? Hvala. Protiv? Utvrđujem da je jednoglasno sa 122 glasa utvrđen, uvršten u dnevni red po hitnom postupku. Tko je za primjenu hitnog postupka kod donošenja Zakona o potvrđivanju Memoranduma o suglasnosti o osnivanju Nacionalnog fonda između Republike Hrvatske i Europske komisije? Hvala. Protiv? Jednoglasno uvršten sa 123 glasa za u hitni postupak. Tko je za primjenu hitnog postupka kod donošenja Zakona o potvrđivanju Ugovora između Republike Hrvatske i Republike San Marino o izbjegavanju dvostrukog oporezivanja porezima na dohodak? Hvala. Protiv? Utvrđujem da je jednoglasno sa 123 za je ovaj Prijedlog Zakona uvršten u dnevni red po hitnom postupku. Tko je za primjenu hitnog postupka kod donošenja Zakona o ovlasti Vlade RH da uredbama uređuje pojedina pitanja iz djelokruga Hrvatskoga sabora? Hvala. Protiv? Sa 102 glasa za, 21 protiv i ovaj Prijedlog Zakona, konačni, uvršten u dnevni red po hitnom postupku. Tko je za primjenu hitnog postupka kod donošenja Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o državnom inspektoratu? Hvala. Protiv? 120 glasova za, 3 protiv je ovaj Zakon uvršten u dnevni red po hitnom postupku. Tko je za primjenu hitnog postupka kod donošenja Zakona o dopuni Zakona o obvezama i pravima državnih dužnosnika? Hvala. Protiv? Utvrđujem da je sa 121 glas za i 2 protiv i ovaj Konačni prijedlog Zakona uvršten u dnevni red po hitnom postupku. Tko je za primjenu hitnog postupka kod donošenja Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o područjima i sjedištima sudova? Kod toga Prijedloga Zakona je stavio prigovor zastupnik Kain. Molim tko je za primjenu hitnog postupka? Hvala. Protiv? Utvrđujem da je sa 97 glasova za i 26 protiv i ovaj Konačni prijedlog Zakona uvršten u dnevni red po hitnom postupku. Pisanih prigovora na dnevni red koji sam predložio uz poziv za sjednicu nije bilo, te se taj dnevni red sukladno članku 203. stavak 4. smatra usvojenim. Sukladno članku 203. stavak 5. Poslovnika prigovor se sada može dati samo na one točke koje nije sadržavao prijedlog dnevnog reda upućen uz poziv na sjednicu i to pod točkom 27. uvršten je Prijedlog odluke o dodjeli jednokratne pomoći gradovima i općinama za djelomično ublažavanje posljedica šteta. Ima li tko od zastupnika prigovor na uvrštavanje ove točke u dnevni red? Nema. Stavljam na glasovanje uvrštavanje u dnevni red ove točke. Tko je za? Hvala. Protiv? Jednoglasno sa 123 glasa za je ova točka uvrštena u dnevni red. Ja bi trebao sada objaviti poimenično sve točke dnevnog reda, ali ako se slažete, predlažem da ne čitam cijeli dnevni red nego samo da objavim da je utvrđen dnevni red ovako kako sam ga predložio u Konačnom prijedlogu zakona. Slaže li se Sabor s time? Da, dnevni red je utvrđen. Gospođe i gospodo zastupnici, prije poštovani zastupnik Nikola Ivaniš. Izvolite.
Hvala lijepo, gospodine predsjedniče. Sad po utvrđivanju dnevnog reda ja bi vas samo kao predsjednika zamolio da mi kažete do kud je došla inicijativa da kuponska privatizacija i njene negativne posljedice dođu na dnevni red jesenske sjednice. S obzirom da imamo 3 točke dnevnog reda o privatizaciji, uključujući izmjene i dopune Zakona, držim da je suvislo raspravljati o njoj prije negoli se raspravlja o točki 15. izmjenama i dopunama Zakona pa bih vas molio da mi odgovorite.
Vi ste predložili uvrštavanje u dnevni red točke vezane za kuponsku privatizaciju. Ja sam taj prijedlog dostavio Vladi i očekujemo odgovor Vlade. I čim dođe odgovor Vlade, odnosno materijal Vlade istog trenutka ću ga uvrstiti u dnevni red. Pripremimo se za glasovanje. Nema ručnog glasovanja, elektroničko glasovanje. Gospođe i gospodo zastupnici molim uključimo se radi provjere kvoruma. Da vidimo kvorum. 84. Zašto su ovih pet ovako a 79 ovako? [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]] Dobro. Evo ovako, gospođe i gospodo zastupnici, ja bi predložio dopunu dnevnog reda ove sjednice sa dvije točke: 1. Izvješće Mandatno-imunitetnog povjerenstva; 2. Prijedlog zakona o potvrđivanju Ugovora o zajmu za Projekt socijalnog i gospodarskog oporavka između Republike Hrvatske i Međunarodne banke za obnovu i razvoj, s konačnim prijedlogom zakona Dakle, da uvrstimo u dnevni red ove dvije točke. Prvo bih Izvješće Mandatnog povjerenstva odmah danas i raspravili i apsolvirali, dolaze dva nova zastupnika. Ima li netko od zastupnika primjedbu na donošenje hitnog postupka kod donošenja ovog Zakona o potvrđivanju Ugovora o zajmu? Nema. Molim, tko je za primjenu hitnoga postupka? Uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? Sa 196 glasova za, 1 suzdržan i 1 protiv u dnevni red po hitnom postupku uvršten je Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju Ugovora o zajmu za Projekt između RH i Međunarodne banke za obnovu i razvoj. Molim vas, kolegice i kolege, malo pozornosti, brzo ćemo mi biti gotovi.
Molim da se ne održi rasprava o toj točci iz razloga što je sutra i Odbor zakazao sjednicu, jer znate da je problem Slunjski, općine i grada Slunja vezano za vojni poligon i nesporazuma oko vojnog poligona pa bi moglo krivo se protumačiti. Pa molim da se odgodi ipak za sutra.
Dobro. Onda ćemo kolegice i kolege danas završiti sa radom, prekinuti sjednicu. Sutra u 9,30 početi ćemo sa raspravom o Konačnom prijedlogu Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o državnom inspektoratu, a nakon nje preći ćemo na raspravu po klubovima kao što je dogovoreno u pogledu prijedloga Deklaracije u povodu Zakona o zaštićenoj ekološkoj zoni i epikontinentalnom pojasu što ga je donio Slovenski paralment 4. listopada 2005. godine. Predlagatelj ove Deklaracije su svi klubovi zastupnika u Hrvatskom saboru. Prekidam sjednicu, nastavak sutra u 9,30 sa ovom temom.
Gospodine potpredsjedniče, u ime Kluba HSP-a, mislim da činjenice što su danas sadržane u svim tiskovinama u Hrvatskoj, o velikoj aferi prisluškivanja koja je bila za vrijeme bivše vlasti, govori o tome da mi ne možemo preko toga prijeći da ne utvrdimo činjenično stanje i ne utvrdimo sve što je bilo. Zbog toga molim, nema ni predsjednika Odbora za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost, mi bi trebali danas kao Odbor se hitno sastati ili najkasnije idući tjedan i utvrditi činjenično stanje da ne dopuštamo ove daljnje špekulacije koje mogu štetiti Hrvatskoj u smislu i pristupnih pregovora i svega ostaloga, a normalno najvažnije je utvrditi činjenično stanje i onda javnost informirati tkao da se ne bi stvarale fame i da se zna što je tko radio, ako je netko počinio kazneno djelo da konačno počne odgovarati ovoj državi za nešto što nije smio raditi. Hvala.
Hvala. Postoje odgovarajući državni organi i institucije kojima ću ja prenijeti ovo što ste vi rekli a što će i Vladi i predsjedniku Odbora koji nije ovdje nazočan, pa ćemo vidjeti dalje. Pa sada evo gospodin Damir Kajin, on isto. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, cijenjeni ministre, uvažena gospodo zastupnici. Ako doista istina da se prisluškivalo biskupe, sportaše, političare to je skandal koji ne može ostati zataškan. Ako se prisluškivalo građane druge države kao na primjer kardinala Puljića to je naprosto strašno, je da je desnica marširala Hrvatskom u pokušaju dolaska na vlast ali Vlada je morala marširati samo po zakonima a ne izlaziti izvan okvira zakona. I utoliko minimum bi bio pristojnosti da dođemo do određene informacije d ali su ti natpisi korektno preneseni, da li se to stvarno dešavalo ili si je netko od zastupnika dao slobodu da skrene pozornost na sebe tvrdnjama da ga se na neki način pratilo, obrađivalo odnosno kontroliralo.
Hvala lijepa. Već sam rekao na upit gospodina KOvačevića da ću prenijeti predsjedniku Vladu i predsjedniku Odbora za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost ovu vašu intervenciju, sada molim da prijeđemo na dnevni red.
Gospođe i gospodo zastupnici, nastavljamo sa sjednicom. U ime Kluba SDP-a poštovani zastupnik Tonči Vujić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Obzirom da glasamo a da prije toga zapravo ne znamo uvijek o čemu ćemo sve glasati, barem ne u odnosu na sve materijale koji su prispjeli, koji su pripremni za glasanje, a ovdje se radi o jednom konkretnom slučaju, a to je o slučaju vezano uz izglasavanje Prijedloga odluka o imenovanju članova programskog Vijeća Hrvatske radio televizije. Molim vas da mi odgovorite budući da nemamo druge mogućnosti da utvrdimo hoće li to biti stavljeno na glasanje, obzirom da je sve pripremljeno ili neće. U tom smislu želio bih upozoriti na eventualne posljedice ovoga ukoliko se ne bi stavljalo na glasovanje. Prvo. Odluka je pripremljena. Odbor za medije je donio odluku. Cjelokupno inače dosta komplicirana saborska procedura je obavljena. Izvršeni su svi elementi koji se tiču zahtjeva zakona u vezi sa mogućnošću i načinom izbora toga programskog vijeća i istodobno, 17. ovoga mjeseca ističe rok odnosno mandat. Dakle, jedan dio članova Vijeća kojemu prestaje mandat. Budući da se već dosta oko toga čuje na razne načine i mimo ovoga Sabora, u različitim napisima i budući da se interpretiraju različite namjere u vezi s time tko, što i kako hoće vezano na imenovanje ovog Programskog vijeća, ja mislim i molim i tražim u ime Kluba SDP-a da se ova točka uvrsti i da se dakle u okviru zakonskog roka da Sabor izvrši svoju zakonsku obavezu i da imenuje vijeće onako kako je zakonski utvrđeno procedurom koja je zakonski provedena. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Gospođe i gospodo zastupnici, mandat petorici članova Programskog vijeća HRT-a ističe 17. listopada. Danas je 14. Sabor bi danas zaključio ovu sjednicu i ukoliko ne bi bili izabrani članovi vijeća tada bi nastupio jedan i pravni i politički vakum i stoga ću ja to staviti poštovani zastupniče danas na glasovanje, prijedlog odluke prema prijedlogu Odbora za informiranje, informatizaciju i medije. To ćemo i raspraviti i glasovati o tome danas. Sad predlažem da utvrdimo prvo kvorum. Rezultat? 82 zastupnica i zastupnika i u dvorani imamo kvorum. Počinjemo sa postavljanjem pitanja Vladi ili pojedinom članu Vlade. Svi zastupnici i zastupnice znaju proceduru. Prvi poštovani zastupnik Ratko Gajica. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, ja ću svoje pitanje postaviti ministru Kalmeti, na temu razvoj područja od posebne državne skrbi. Gospodine ministre, Vlada je proklamirala namjeru i cilj da će inicirati i pomoći razvoj područja od posebne državne skrbi i naravno da smo se s tim složili. Ali na velikom dijelu tog prostora, posebno na područjima povratka još uvijek nema pretpostavki za ono što se sada mudro kaže "održivi život", a posebno ne ono što se zove "održivi", dakle, "uvjeti za održivi razvoj". Dotle, moram podsjetiti, postali su uništeni gospodarski kapaciteti, rasturene poljoprivredne zadruge. U istočnoj Slavoniji imamo informaciju i sada se poteže ili osporava povratak zemljišta ljudima. Općine ne mogu ništa same i ostaju neiskorištene mogućnosti. Umjesto da dobijemo, zapravo mislim da je to što, umjesto da dobijemo život i ljude postoji opasnost da dobijemo pustaru. Moje pitanje je što Vlada planira učiniti da se stanje mijenja i promijeni?
Ministar Kalmeta.
Hvala, gospodine predsjedniče. Gospodine zastupniče, gospođe i gospodo zastupnici. Evo, pa ja ću samo pripomenuti kao odgovor na ovo pitanje ili kao uvod u odgovor na ovo pitanje da je recimo od 1995. godine kad je počela obnova do danas samo u obnovi kuća 4. do 6. kategorija do sad potrošeno oko 15 milijardi kuna i da je obnovljeno više od 130 tisuća kuća. Osim toga, na tim područjima je do sad obnovljeno i izgrađeno novih oko 250 škola, preko 100 sakralnih objekata. Samo HEP je uložio na ta područja u ovih zadnjih 10 godina oko 630, 640 milijuna eura. Dakle, kad se sve do sad zbroji što je uloženo na tim područjima mislim da taj broj se kreće negdje oko 25 milijardi kuna. No, jasno to je bilo do sad i sad je Vlada itekako i dalje razmišlja o tim područjima i ulaže znatna sredstva samo s pozicija Ministarstva mora, turizma, prometa i razvitka. Ove godine u Proračunu planirano milijardu i po kuna za ta područja i čitav niz projekata koji bi trebali dovesti do toga i napraviti ono o čemu ste upravo i govorili, a to je jedan održivi razvoj na tim područjima. Ja ću spomenuti samo nekoliko projekata koji su po meni važni i bitni. Prvo je projekt sa Europskom investicijskom bankom, tzv. AID 1, vrijedan 100 milijuna eura, a koristi se za obnovu socijalne i komunalne infrastrukture. Drugi program AID 2 koji je Vlada prihvatila i donijela ove godine, to je program integralnog razvoja lokalne zajednice koji se odnosi i na ta područja, a težak je oko 300 milijuna eura u sljedećih 3 ili 4 godine. I jedan program koji je po meni također posebno važan, a on se zove program socijalnog i gospodarskog oporavka na tim područjima. Zašto je on po meni važan? Zato jer je, to je program sa Svjetskom bankom, inače vrijedan 60 milijuna eura, a on je po meni važan jer ima nekoliko komponenti. Od razminiranja, obnove komunalne i socijalne infrastrukture do gospodarske komponente, dakle, pomoći uspostavljanja i organizacije malih i srednjih poduzeća na tim područjima. I još jednu komponentu koja je također vrlo važna, a ona se zove institucionalno jačanje lokalne zajednice u smislu organizacije seminara, edukacije, itd. Dakle, u smislu edukacije tih ljudi koji tamo vode lokalnu zajednicu i njihove obuke, da tako kažem, kako i na koji način koristiti sredstva i državnog proračuna, ali i druga sredstva koja se mogu dobiti na ta područja. Osim toga, i pomenut ću jasno i porezne olakšice na tim područjima za gospodarske subjekte i program gospodarskih zona koje vodi kolega Vukelić koji se velikim dijelom odnosi i na ta područja. No ono što želim kazati još, a sve u cilju uspostave jednog održivog života na tim područjima je to da Ministarstvo priprema u sklopu CARDS programa strategiju regionalnog razvoja i u sklopu koje će biti i Zakon o regionalnom razvoju koji će biti gotovo do, napisan do 10. mjeseca. Onda će doći, jasno, pred vas ovdje. Koji će tretirati razvoj tih područja, odnosno u kojem će razvoj tih područja imati vrlo značajno mjesto i dati okvir onda u kojem se mora i promijeniti novi Zakon, odnosno postojeći Zakon o područjima od posebne državne skrbi. Ja mislim da kad su u pitanju financijska sredstva i svi programi koji se za ta područja rade da su oni doista veliki i dovoljni, ali ono za što mislim da ga je dosta na tim područjima je upravo ono što će se iz ovog programa socijalno- gospodarskog razvitka i financirati, a to je edukacija lokalne zajednice, ljudi koji rade u lokalnoj zajednici, kako i na koji način uspostaviti tokove života bolje nego što su danas na tim područjima. Evo, hvala.
Hvala. Zastupnik Ratko Gajica.
Gospodine ministre, ja niti mogu niti imam namjeru osporavati statistiku i ocjene koje ste iznijeli. Ja ću samo biti slobodan reći da mi se čini da je to samo uvod u veliki posao koji treba napraviti, a radi se o potrebama koje su od jučer, a ne za prekosutra.
Hvala. Poštovani zastupnik Mario Zubović.
Gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine predsjedniče hrvatske Vlade. Ja ću uputiti pitanje predsjedniku hrvatske Vlade, doktoru Ivi Sanaderu. Vlada je osnovala Državni savjet prostornog uređenja, želeći zaštititi i očuvati hrvatski prostor. Kako je danas veliki pritisak na obalno područje Hrvatskog Jadrana, a isto tako i u kontinentalnom dijelu, naročito što se tiče eksploatacije kamena. Moje pitanje je koje učinke rada Savjeta prostornog uređenja države ocjenjujete pozitivnim, a kojim se problemima Savjet treba još pozabaviti?
Predsjednik Vlade, doktor Ivo Sanader. Izvolite.
Gospodine predsjedniče Sabora, gospodine zastupniče. Želim prije svega reći da je osnutak i djelovanje Državnog savjeta za prostorno planiranje bio pun pogodak. Svi smo bili u Hrvatskoj svjedoci jedne tužne činjenice da ono što spada apsolutno u nacionalne vrijednosti, a to je naš prostor i očuvanje tog prostora da je prijetila jedna velika devastacija. Sve ono što se događalo zadnjih 10 15 godina pa i prije toga još i prije nastanka, prije samostalnosti Hrvatske od bespravne gradnje do devastacije prostora kao što ste sami rekli kroz kamenolome itd. I smatrali smo nužnim i to je bio jedan od programa ove Vlade koji smo realizirali odmah na početku da treba ustrojiti jedno središnje državno tijelo, državni savjet za prostorno uređenje koji bi upravo trebao voditi računa o očuvanju te nacionalne vrijednosti, našeg prostora. Držim da je rad savjeta do sada u ovih godinu i pol dana, nešto malo više jer je savjet osnovan početkom 2004. godine, pokazao iznimno dobre rezultate, naišao na iznimno dobar odjek u Hrvatskoj javnosti i da smo senzibilizirali kroz rad savjeta, da smo senzibilizirali sve u Hrvatskoj da zajednički radimo na očuvanju tog prostora. Dakako, ne na stopiranju izgradnje ali stopiranju apartmanizacije i betonizacije i svega onoga što smo na Jadranu bili svjedoci i protiv čega smo svi. Ali isto tako Savjet ima drugu ulogu kada me pitati što je još što treba napraviti, a to je da predlaže u području zakonodavstva određene mjere, zakone i u uskoj suradnji sa resornim Ministarstvom ministrice Matulović-DRopulić to i radi, jedan od najnovijih prijedloga kojeg ćemo uskoro razmotriti na Vladi je osnivanje Urbanističkog, Državnog urbanističkog zavoda za prostorno planiranje i uređenje, kao jedne stožerne institucije, naime takav odjel postoji u Ministarstvu ali je procjena zajednička da bi ga trebalo izdvojiti iz Ministarstva u posebnu instituciju da tome još više dademo na važnosti i držim da Savjet cjelokupnim svojim radom šalje vrlo jasne signale i Hrvatskoj javnosti i stranoj javnosti, da će hrvatska upravo voditi takvu politiku očuvanja svojih prostora, očuvanja i brige o ekologiji ali isto tako da će Savjet kroz nadzor nad prostornim planovima dakako utjecati na to da dobivamo samo kvalitetne i turističke objekte i drugu izgradnju. Znači ocjenjujem i držim da se možemo do sada da možemo dati ocjenu dobrog rada Savjeta ali očekujemo da nastavi takvim radom u Savjetu je 7 vodećih Hrvatskih stručnjaka koji su do sada pokazali i prije nego su postali članovi Savjeta u svojoj profesionalnoj karijeri da su vodili računa upravo o tim segmentima. Prema tome mislim da je ovo bio pun pogodak i nastavit ćemo i dalje raditi, a Savjet kao što znate obilazi sve županije Hrvatske, sudjeluje i pomaže i asistira u izradi prostornih planova i na taj način kvalitetno doprinosi očuvanju prostora ali i biranju onih kvalitetnih projekata, bilo u turizmu, bilo inače u području izgradnje iza kojih možemo stati.
Hvala. Zastupnik Mario Zubović.
Zahvaljujem se predsjedniku Vlade i zadovoljan sam s odgovorom, nadam se da će i drugi u Hrvatskoj to znači i županije i struka arhitektonska dati podršku gospodinu Rošinu i njegovom Savjetu jer će im ta pomoć biti potrebna da ostvare svoje želje. Hvala lijepo.
Hvala. Poštovani zastupnik Josip Đakić. Nema ga. Poštovani zastupnik Nenad Stazić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, svoje pitanje postavljam uvaženom premijeru, Predsjedniku Vlade gospodinu Ivi Sanaderu. Zbog kršenja prava na pristup informacijama Upravni sud Republike Hrvatske donio je presudu protiv vas, predsjednika Vlade Ive Sanadera a u korist novinarke Jelene Perković, novinarke Radija "101" koja vas je tužila jer vlada nije odgovorila na njezin zahtjev za uvid u sve mjesečne i kvartalne izvještaje zaključne izvještaje Vladinog ureda za unutarnji nadzor za 2003. godinu, to je sve izvještaj… Pitam se što se skrivate u dokumentima koje ne dostavljate tu. Što mogu očekivati ostali građani, kada ni novinari od vaše Vlade dobiti dokumente na koje imaju pravo i što građani uopće mogu očekivati od Vlade u kojem njezin čelni čovjek predsjednik Vlade ne poštuje tako važne zakone za razvoj demokracije kao što je Zakon o pravu na pristup informacijama. Hvala.
Hvala. Predsjednik Vlade dr. Ivo Sanader. Izvolite.
Gospodine zastupniče zahvaljujem na ovom pitanju jer to mi je prigoda da raščistimo jedan nesporazum koji se pojavio u javnosti. Nije točno da Vlada nije dostavila navedene dokumente koje je tražila dotična novinarka, suprotno je točno. A budući da nije riječ o predsjedniku Vlade nego da je riječ o tome da je Upravni sud predsjednika Vlade, kao čelnog čovjeka Vlade tražio da se to učini, ja sam ogovorio da smo učinili to prije nego je taj sud donio pravorijek, prema tome, pravo na informaciju će se poštovati u potpunosti i još jedanput tvrdim nije točno da dotična novinarka nije dobila sve informacije koje je tražila, bila je nazvana telefonom kao što je rekao glasnogovornik i ured Vlade koji se bavi tim poslovima i bilo joj je sve dostavljeno. Ako netko hoće politizirati tu stvar to je druga stvar, ali činjenično stanje je sasvim drugačije, ona je dobila sve tražene informacije i mislim da je time slučaj riješen.
Zastupnik Nenad Stazić, izvolite.
Izuzetno mi je drago da ste dali ovakav odgovor, čudim se jedino da sud nije obustavio postupak ako je Vlada dostavila dokumente i ako je obavijestila sud da je ispunila svoju obvezu iz zahtjeva. Nego je došlo do te presude, odluke suda. Ne želim politizirati, veselim se da Vlada dostavlja sve dokumente, ali vas upozoravam, da sam kao zastupnik još tamo 20. svibnja 2004. godine, uputio ravnatelju Središnjeg ureda porezne uprave, gospodinu Ivici Mladineu zahtjev da mi dostavi rješenje porezne uprave upućeno Hrvatskoj radioteleviziji po kojem se HRT-u potpuno protuzakonito nalaže uplata PDV-a na prihod od pristojbe u iznosu od 73 milijuna kuna. Do danas mi gospodin Mladineo nije odgovorio, prošlo je godinu dana. Ja se sada pitam hoću li ja gospodina Mladinea tužiti sudu ili će ovo moje zastupničko pitanje biti dovoljno da vi naredite.
Hvala. Poštovani zastupnik Furio Radin.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Gospodine ministre kulture, govor mržnje je jedan od oblika nasilja koji najdublje razara međuljudske odnose. Ono osim što govori o kulturi jednog društva u najširem smislu te riječi svjedoči o razini na koju se rasprava o bitnim društvenim problemima odvija među ljudima, a često i u samim institucijama. Zapravo govor mržnje je jedan od indikatora stanja društva i nasuprot onim koji teoretiziraju vrlinama našeg građanskog društva i predlažu reduciranje ustavno zagarantiranih prava, svjedoci smo porasta verbalnog ali na žalost i drugog nasilja prema pripadnicima nacionalnih manjina. Jedan od područja gdje govor mržnje najjače i najzastupljenije ali i najopasnije jer ga najčešće posjećuju mladi je Internet. U prividnom anonimatu na mreži padaju najteže uvrede, iskazuju se najteže frustracije oživljavaju sramotni mitovi iz prošlosti kao što su fašizam, nacizam i ustaštvo. Ja ih neću citirati ali predlažem da bilo tko od vas ide na "google" i samo piše ubij neku od nacionalnosti i vidjet će koliko će rezultata i kakvi sadržaji će doći vani. Ono što je drugdje najteža uvreda na blogovima, na web stranicama, na forumima i drugdje u Internetu to predstavlja samo svakodnevni prosjek. Govor mržnje na internetu to predstavlja samo svakodnevni prosjek. Govor mržnje na internetu je dakako globalna pojava ali ono što nas zabrinjava je postotak koji nasilje na međunacionalnoj osnovi zauzima u cjelokupnom hrvatskom internetskom prostoru. I činjenica da država do danas uopće nije reagirala na takvo stanje niti poduzeli ikakve mjere. Pitanje koje upućujem ministru kulture gospodinu Biškupiću je kani li u skoroj budućnosti Vlada barem pokušati ograničiti takav val mržnje na internetu i ako da kojim preventivnim i represivnim mjerama? Hvala.
Hvala. Ministar kulture Božidar.
Hvala gospodine predsjedniče. Gospodine zastupniče, Vlada je donoseći a ovaj Sabor ovo visoko tijelo donoseći dva zakona, Zakon o medijima i elektroničkim medijima donijelo takve mjere. Ustvari, tim zakonima je zabranjen govor mržnje i posebno kad je riječ o elektroničkim medijima ovdje u publikacijama u elektroničkim medijima mjere su sankcije ili privremeno ili potpuno oduzimanje dozvole. Glavni problem ovdje je naravno problem interneta i mjere da na internetu su zapravo te mjere neprovedive. Međutim, točno je da ovo što ste vi rekli da raste govor nasilja i govor mržnje. Na tome treba puno činiti društvo a ja mislim jako puno mogu učiniti i sami mediji. Što se tiče mjera koje smo mi donijeli zakonima one postoje i one se naravno primjenjuju.
Zastupnik Furio Radin. Izvolite!
Hvala lijepa. Poznato je da je područje interneta jedno od najbitnijih područja današnjeg komuniciranja. To što se dešavaju takve stvari naravno nije odlika samo Hrvatske. To se dešava po cijelome svijetu ali vlade pokušavaju tome stati na kraj. Ja bi predložio da doista se tome pristupi ozbiljnije i odgovornije jer ono što danas može izgledati bezazleno sutra zapravo će pokazati kakav je odgoj jedne generacije i zapravo mislim da ne radi se dovoljno. Hvala.
Hvala. Poštovani zastupnik Josip Leko.
Hvala gospodine predsjedniče. Moje pitanje upućujem potpredsjedniku Vlade gospodinu Damiru Polančecu. Gospodine potpredsjedniče, Hrvatska ima već dugo oko 300 tisuća nezaposlenih radnika a vaša Vlada je ukinula mjere poticaja zapošljavanja bivše koalicijske Vlade putem kojih je zaposleno oko 80 tisuća ljudi. Uz to, vaša Vlada do danas nije ponudila svoje druge alternativne programe zapošljavanja. Istodobno gospodine potpredsjedniče, zaustavili ste isplate svih poticaja o važećim postojećim ugovorima te od veljače ove godine po njima niste isplatili niti jednu kunu. Kada mislite isplatiti poticaje i poštivati vlastite ugovore i pravnu državu u kojoj bi Vlada i država na vrijeme trebale izvršavati svoje obveze, ili ćete možda napraviti kao i u prošloj godini isplatiti u slijedećoj godini i tako ponovo manipulirati deficite?
Potpredsjednik Vlade.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovani saborski zastupniče! Zahvaljujem na ovom pitanju, no moram vas demantirati. U zadnjih dvije godine isplaćeno je u smislu mjera poticanja zapošljavanja negdje oko milijardu i pol kuna, međutim ono što želim napomenuti nismo ukinuli ove mjere zato što nemamo drugih rješenja i zato što ne znamo što ćemo i kako ćemo dalje i kojim ćemo mjerama poticati ubuduće rast i razvoj zapošljavanja. Ne stoji vaša konstatacija da u ovom trenutku imamo 300 tisuća nezaposlenih jer je stopa nezaposlenih u osmom mjesecu dostigla najnižu razinu u zadnjih nekoliko godina. Dakle, na dobrom smo putu. Definiramo nove mjere za razvoj i rast zapošljavanja i da smo na dobrom putu potvrđuje i činjenica dakle koju sam iznio da je stopa nezaposlenosti u osmom mjesecu najniža u zadnjih nekoliko godina a ona iznosi ispod 17%. Hvala lijepo.
Zastupnik Josip Leko. Izvolite!
Naime, potpredsjednik Vlade je sam potvrdio da definiraju a da nemaju alternativne programe zapošljavanja što mi je drago da će doći. Uz to moram reći za sada je jedina mjera zapošljavanja na državnu plaću. Međutim, to nije riješilo problem nezaposlenosti i prema vašim podacima mjesečnim i sezonsko zapošljavanje nije smanjilo ispod 300 tisuća nezaposlenih radnika. Nisam zadovoljan s odgovorom ne zbog sebe nego zbog javnosti pa molim pisani odgovor.
Hvala. Poštovana zastupnica Ruža Tomašić. Izvolite!
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Moje je pitanje upućeno ministru Primorcu ali pošto on nije tu molila bih gospodina Nevia Šetića ili predsjednika Vlade, nije važno. Ove godine po prvi puta primjenom Zakona o pravima hrvatskih branitelja i članova njihovih obitelji djeci hrvatskih branitelja omogućen je izravan upis na fakultet. Tijekom upisa prorektor za nastavu i studente sveučilišta u Zagrebu profesor doktor Vjekoslav Jerolimov izjavljuje, citiram "Rektor će analizirati kvalitetu studenata koji su pri upisu koristili povlastice kao i učinke njihova upisa na kvalitetu akademskog sadržaja. Nadležne institucije na jesen će morati razmotriti etičke i pravne aspekte takvog upisivanja." Pri tome, doktor Jerolimov nije pojasnio na koji će način sveučilište pratiti studente, djecu hrvatskih branitelja. Zanima me kakve će to oznake biti. Ako će to biti oznake koje će diskriminirati djecu na bilo koji način što Vlada misli poduzeti protiv toga i koje su sankcije za nepoštivanje Zakona o pravima hrvatskih branitelja koje je donio ovaj Sabor. Hvala lijepa.
Hvala. Državni tajnik Nevio Šetić.
Zahvaljujem. Gospodine predsjedniče, gospođo zastupnice. Samo želim reći da je u ovom dijelu zakon u potpunosti poštivan, da svi oni studenti djeca branitelja koji su prošli izborni prag da su upisani. Tu je bilo određenih poteškoća ali za koje je nađeno rješenje a ove komentare prorektora Jerolimova ne mogu komentirati ali mislim da je ministarstvo učinilo sve da ispuni uvjete zakona u ovom dijelu.
Poštovana zastupnica Ruža Tomašić. Izvolite!
Hvala lijepa. Mene je samo zanimalo zašto Vlada nije reagirala na takve nastupe doktora Jerolimova.
Hvala. Poštovani zastupnik Krunoslav Markovinović.
Hvala gospodine predsjedniče. Moje pitanje upućeno je ministru financija gospodinu Ivanu Šukeru. Naime, iako je danas zadnji dan ljeta mi već možemo govoriti o uspješnoj turističkoj sezoni, dapače najuspješnijoj turističkoj sezonu u proteklih petnaest godina i u društvu postoje dileme, javlja se teza da zapravo turizam ne može postati strateški hrvatskih proizvod jer je to uslužna djelatnost i slično. Pa bi ja zamolio da konačno te dileme ministar razriješi i da nam odgovori na pitanje da li prihod od turizma je značajan za proračun i u kojoj mjeri? Hvala.
Hvala. Ministar Šuker, izvolite!
Hvala lijepo. Gospodine predsjedniče, dame i gospodo zastupnici! Govoriti o turizmu i ne napraviti usporedbu mjeseci koji nisu turistički sa mjesecima koji su turistički i izići sa podacima mislim da bi bilo iluzorno, tim više što nažalost u Hrvatskoj već nekoliko godina nema jasne metodologije da se izračuna koliki je ukupan promet od turizma. No, kad uzmemo za komparaciju recimo mjesec ožujak i i mjesec travanj za koje možemo reći da nisu turistički mjeseci za dva najturističkija mjeseca to su sedmi i osmi mjesec i kad uzmete samo prihode od PDV-a onda su prihodi od PDV-a u sedmom i osmom mjesecu u odnosu na ožujak i travanj veći 16% a isto tako prihod od PDV-a u osmom mjesecu ima najveći međugodišnji rast po mjesecima a to je negdje oko 11%. Ako pogledamo prihode od trošarina i tu bih želio nešto reći kad govorimo o trošarinama na naftu. Nije se smanjio prihod trošarina nego se smanjila struktura naftnih derivata koji se prodaju. I nije svejedno da li prodate litru benzina ili litru nafte jer tu je razlika u trošarinama skoro 90 lipa. Dakle nominalni iznos se, je ostao na istoj razini, ali količina se povećala, no ako pogledate rast prihoda od trošarina ožujak, travanj, srpanj, kolovoz onda je taj rast 38% dakle skoro 40%. Trošarine na duhan su u srpnju i kolovozu u odnosu na ožujak i travanj veće za preko 45%, preko 40% no ono što je vrlo bitno također pogledati da se u međugodišnji rast u ljetnim mjesecima je 5,9%. Dakle svi ovi pokazatelji jasno ukazuju da prihodi od turizma generiraju rast kako proračuna isto tako generiraju i gospodarski rast no mi u ovom trenutku ne možemo izbjeći i ne spomenuti činjenicu da je još uvijek prisutan problem sive ekonomije, ali ove godine uvođenjem vinjeta, izmjenom Pomorskog zakonika mnoge stvari što se tiču «charter-a» su promijenjene. Ja mogu samo reći da je carinska uprava sa kontrolom 400 privremenih uvoza došla do spoznaje da je u 2002., 2003. i 2001. s osnova privremenog uvoza u Hrvatsku ušlo preko 400 brodica. Od tih 400 brodica njih 50-tak, 60 je služilo i za obavljanje gospodarske djelatnosti, a osnovni problem je bio što oni privremeni uvoznici nisu bili dužni prijaviti carinskoj upravi nego su se samo prijavili lučkoj kapetaniji, ali su istovremeno bili dužni nakon 6 mjeseci te brodice izvesti iz teritorijalnih voda Hrvatske. Dakle i to je nešto što je ove godine potaknulo rast prihoda prije svega od poreza na dohodak i poreza na dobit u odnosu na prošlu godinu.
Hvala. Poštovani zastupnik Krunoslav Markovinović. Izvolite.
Pa evo ja vjerujem da će Vlada pomoći da se i uz osmjeh, sve češći osmjeh domaćina uređenost mjesta i plaža pojavi na tržištu pogotovo u priobalju, što više domaćih proizvoda. Znači svaka pomoć proizvođačima i u plasmanu tih proizvoda mislim da bi bila itekako dobra. Hvala.
Hvala. Poštovana zastupnica Željka Antunović. Izvolite.
Hvala lijepo. Svoje pitanje upućujem predsjedniku Vlade. Na temelju ankete lokalnih poduzetnika odnosno onih koji to žele postati Svjetska banka publicirala je rang listu zemalja prema uvjetima poslovanja tzv. Poduzetničkoj klimi na kojoj se Hrvatska našla na 118 mjestu od ukupno rangiranih 155 zemalja. Svi smo ostali malo ili više iznenađeni. Vi gospodine predsjedniče očito malo više iznenađeni. Uložili ste oštar prosvjed vodstvu Svjetske banke koja je momentalno i vrlo pristojno odgovorila i ponovila ono što i tako stoji u napomenama uz rang listu odnosno da je Hrvatska u proljeće ove godine startala sa nekim projektima koji bi trebali poboljšati uvjete poslovanja u našoj zemlji. Vrlo korektno. Moje pitanje vama glasi: na kojem se mjestu rang liste uvjeta poslovanja nalazi Hrvatska nakon vašeg oštrog prosvjeda Svjetskoj banci?
Hvala. Predsjednik Vlade dr. Ivo Sanader. Izvolite.
Vi očigledno gospođo zastupnice mislite da nisam trebao prosvjedovati protiv ovakvog, ovakve ocjene Svjetske banke. Ja vidite smatram drugačije. Mislim da sam trebao prosvjedovati. Mislim da sam i u vaše ime prosvjedovao jer, jer je to nasljeđe i vaše Vlade prethodne i mislim da naprosto ono nije točno. I zato sam prosvjedovao. I smatram da u, još su mi neki to prigovorili kao i vi i rekli zašto pokazuješ mišiće iako to nije bilo to prema jednoj snažnoj svjetskoj instituciji, ali dopustite bez obzira što postoje i velike i male i srednje države i jake institucije svi imamo isti ponos i na tome ću inzistirati u interesu Hrvatske. Smatram da to izvješće nije točno. Dobili smo pismo potpredsjednika Svjetske banke u kojem se korigira, a da znate i to kad će Svjetska banka, da ne ostanem ni taj odgovor dužan, kad će Svjetska banka i formalno korigirati to mjesto koje nije točno naprosto. I ja ga ne prihvaćam. Vi mi možete reći što god hoćete. Ako ga vi prihvaćate u redu. Ja ga ne mogu prihvatiti jer smatram da su uvjeti poslovanja u Hrvatskoj daleko bolji nego u onim zemljama koje su ispred nas. Upućen je i upućujemo, pripremamo ovih dana i službeni prosvjed. Ministarstvo financija će uputiti službeni prosvjed i očekujem da će Svjetska banka uvažiti taj prosvjed i rangirati Hrvatsku više [[Upadica: Tako je.]] /Pljesak./
Poštovana zastupnica Željka Antunović. Izvolite.
Gospodine predsjedniče vi opet kao i obično niste odgovorili na moje pitanje, ali zato ste si dali za pravo da sugerirate moje stavove i nažalost sugerirali ste ih potpuno krivo. Ja nemam ništa protiv toga što ste vi prosvjedovali prema Svjetskoj banci, ali imam protiv toga što niste prosvjedovalii prema svojoj Vladi i prema samima sebi jer odgovornost za loše uvjete poslovanja ma kakva metodologija bila ona se jednako primjenjivala na sve, na sve zemlje i vjerojatno se može korigirati u odnosu na svakoga ili bar na poneku zemlju. Ta, ta činjenica da se u Hrvatskoj teško posluje je nepobitna. U prilog njoj govori i neprihvatljivo niska stopa rasta koju će nakon ovakvog vašeg vladanja teško ispraviti … /Govornica je isključena./ … Konačno doista se pitam da li vam nije ni 700 dana dovoljno da se prestanete pozivati na rezultate bivše Vlade i da konačno počnete odgovarati za svoj rad i svoje postupke. Radite, a manje prosvjedujte. Možda da ukinete ili promijenite Zakon o zabrani prosvjeda za one kojima je on potrebniji nego vama.
Poštovani zastupnik Ivo Lončar. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospođe i gospodo moje pitanje upućujem predsjedniku hrvatske Vlade doktoru Ivi Sanaderu. Najprije jedna konstatacija. Hrvatska je umorna od laži, Hrvatska je umorna od licemjerja. A sada nekoliko činjenica. Mi smo ove godine proslavili 10. obljetnicu Bljeska i Oluje, dvije najveličanstvenije bitke u hrvatskoj nacionalnoj povijesti. Bez obzira što se je nakon tih bitaka dogodio i sa naše strane zločin i što smo svi normalni ljudi to osudili. Nakon toga otvara se auto-cesta od Zagreba do Splita hrvatski nacionalni san, povezivanje hrvatskog sjevera i juga. Na tim manifestacijama bile su prisutne sve parlamentarne stranke i one koje to nisu. Ja sam uočio da tamo nije bilo parlamentarnog SDSS-a. To me jako zabrinulo. Istodobno prošle godine i ove godine u Srbu idu zastupnici SDSS-a i slave tamo nekakav dan ustanka. Sramota neka bude za hrvatsku nacionalnu povijest što Hrvati i danas ne znaju što se je 26. i 27. srpnja 1941. tamo dogodilo? Ukratko da podsjetim. Hodočasnici iz Bosanskog Petrovca išli su hodočastiti i slaviti Svetu Anu u Kijevo, u, ovaj, Kosovo kraj Knina. Kad su se sutra vraćali srpski pobunjenici su ih dočekali, izbacili sve iz vlaka katolike. Odveli ih do jame Golubnjače. Tamo ih sve poklali i bacili u jamu na čelu sa njihovim velečasnim Viliamom Nestorom. Isto tako su napravili i sa don, ne mogu ga sada ovdje negdje naći. I još nešto. Ove godine nama sa tog skupa za, jedan od čelnika SDSS-a poručuje govoreći u kontekstu slavljenja 22. lipnja i 27. srpnja sljedeće citiram prema novinskim natpisima: "Ne borimo se da se prizna ovaj ili onaj datum ustanka nego da se prizna ustanak. Je li ustanak pobiti mlade ljude? Još je poručio da se treba na hrvatsku zastavu vratiti zvijezda petokraka. Zvijezda petokraka je simbol slobode, ali crvena zvijezda petokraka je simbol zla pod kojim je hrvatski narod najviše stradao u svojoj nacionalnoj povijesti." Moje je pitanje predsjedniče hrvatske Vlade, pitam vas ovo i kao čovjeka i kao intelektualca i kao predsjednika najjače hrvatske stranke i kao predsjednika Vlade. Koji je vaš komentar na ovo licemjerje? Hvala lijepa.
Predsjednik Vlade, doktor Ivo Sanader. Izvolite.
Uvaženi gospodine zastupniče, moj komentar je kao i vaš. To su neprihvatljive ocjene i neprihvatljive izjave. Ako netko traži da se promijeni Dan antifašističke borbe za koji znamo da je ustanovljen kao 22. lipnja, ako netko traži da se vrati Dan ustanka 27. srpnja iako su počinjeni, a znamo da jesu zločini, onda je to apsolutno neprihvatljivo i ja takve izjave odbacujem. Mi smo zaista ponosni na hrvatsku povijest. Ona je bila teška, ona je bila krvava. I upravo u 2. svjetskom ratu smo doživjeli svu tragediju naše povijesti. Osobno držim, dobro je upozoravati na ovakve izjave, ja ih uzimam onako kako ste ih vi rekli i citirajući medije, nije mi drago da se osporava 22. lipnja, nije mi drago da netko osporava "Bljesak" i "Oluju" ako osporava, nije mi drago da netko ne proslavlja s nama otvorenje autoceste Rijeka-Zagreb-Split jer naprosto su to veliki nacionalni događaji. Međutim još jedanput upozoravam, da mi u Hrvatskoj se više posvetimo budućnosti, da se posvetimo onome što moramo učiniti za rast standarda naših ljudi, za učvršćenje međunarodnog položaja Hrvatske, a da ove teme pokušavamo završavati pomalo da ne ostajemo i pri tome želim reći, da zločin, ratni zločin i bilo koji drugi zločin ne zastarijeva. Prema tome svjesni smo teške krvave hrvatske povijesti, ali upravo zbog novih generacija, zbog hrvatske budućnosti ne smijemo dopustiti da se zaplićemo stalno u povijesnim temama nego se moramo okrenuti budućnosti. I još jedanput, nije mi drago i odbacujem odlučno ovakve ocjene koje su iznesene u Srbu, ali isto tako pozivam i na više međusobne tolerancije, ali i pozivam svakoga da poštuje istinu i da poštuje činjenice kada je riječ o hrvatskoj povijesti. Da poštuje sve ono što se događalo u Domovinskom ratu. U Domovinskom ratu Hrvatska je bila napadnuta, Hrvatska je bila žrtva velikosrpske agresije u kojoj su sudjelovali JNA, bivša JNA, Srbija, Crna Gora i pobunjeni Srbi u Hrvatskoj i mi to znamo i to je povijesna činjenica. I Hrvatska je imala legitimno pravo kao i bilo koja druga zemlja na kugli zemaljskoj, da se obrani i da oslobodi zemlju i ne samo pravo nego i dužnost po Ustavu. To smo učinili, na to smo ponosni, na Domovinski rat smo ponosni, posni smo na "Bljesak" i "Oluju" i to su temelji sadašnje Hrvatske i buduće Hrvatske. Ono što se događalo nakon toga, na to nismo ponosni, zbog toga smo žalosni i to je procesuirano. Ako još nešto nije, upravo se i procesuira, jer su ta nedjela koja su učinjena poslije "Oluje" mogla baciti ukoliko ih ne procesuiramo i sjenu na "Oluju", ali definitivno "Oluja" spada među one dobro ste ih nazvali, povijesne ratne pobjede Hrvatske na koje smo ponosni i koja ostaje u temeljima Hrvatske. [[Pljesak.]]
Hvala. Zastupnik Ivo Lončar. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, slažem se s vama da nam treba budućnost jer smo umorni od prošlosti. Ali vidite vi na koji način se priziva prošlost! Još da iskoristim ovu minutu na koju prema Poslovniku imam pravo, zar nije žalosno i licemjerno da ne upotrijebim teže riječi, iz vodstva SDSS-a imaju i dva Dalmatinca ispod čijih doslovno kuća prolazi autocesta, oni nisu ni povirili da vide kako ta autocesta izgleda, kako to hrvatska državna vlast sa svojim narodom slavi ono što smo stoljećima priželjkivali. Ja sam apsolutno za vraćanje u prošlost, jer nam treba budućnost, ali dok god ne riješimo prošlost, imati ćemo ovo i imati ćemo prizivanje zla, imati ćemo prizivanje zvijezde petokrake i imati ćemo prizivanje svega onoga što nas je pratilo devet stoljeća. Hvala.
Poštovani zastupnik Petar Mlinarić.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora. Gospodine predsjedniče hrvatske Vlade, gospođo potpredsjednice hrvatske Vlade, gospođe i gospodo ministri i kolegice i kolege. Moje pitanje upućujem ministru poljoprivrede, šumarstva i vodnog gospodarstva, gospodinu Petru Čobankoviću. Hrvat koji će od 1. siječnja 2006. godine za prilagodbu poljoprivrede, odnosno konkretnije za razvitak seoskih područja biti na raspolaganju značajna sredstva iz predpristupnog programa SAPARD. Međutim, poznato je da nove članice Europske unije nisu u potpunosti iskoristile ovaj fond dok se istovremeno u dijelu javnosti može čuti kako ministarstvo kasni u izradi programa te da bi krajnji korisnici, nositelji projekata, mogli ostati bez sredstava ovoga fonda. Gospodine ministre što je ministarstvo uistinu konkretno do sada učinilo na implementaciji ovog predpristupnog programa, na upoznavanju potencijalnih korisnika sa programom, te što je učinilo da se sredstva iskoriste u najvećoj mogućoj mjeri i to kvalitetnim projektima?
Hvala. Ministar Petar Čobanković, izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora. Poštovane gospođe zastupnice i gospodo zastupnici. Gospodine zastupniče hvala vam na vašem pitanju. Mislim da treba jasno i glasno kazati da Ministarstvo poljoprivrede, šumarstva i vodnog gospodarstva koje je zaduženo za vođenje predpristupnog programa SAPARD svoje aktivnosti vodi adekvatno i sukladno akcijskom planu priprema za korištenje predpristupnih programa europske komisije. Što smo do sada učinili? Da bi uopće plan ili program SAPARD mogao biti dostupan za korištenje potrebno je učiniti dvije osnovne stvari, a to je donijeti program ili sačiniti plan za poljoprivredu i ruralni razvitak i izvršiti, ustrojiti i akreditirati agenciju za plaćanje ili tzv. SAPARD agenciju. Unutar ministarstva dvije uprave su bile zadužene za vođenje ovih aktivnosti za plan za poljoprivredu i ruralni razvitak aktivnost je izvodila Uprava za održivi razvoj seoskog prostora, a uspostavu SABAR agencije vodilo je ravnateljstvo za tržno i strukturne potpore. Do sada mogu kazati da je sačinjen plan koji je usuglašen sa svim rekao bih socijalnim partnerima, gospodarskim socijalnim i okolišnim partnerima. Da je on prezentiran u više hrvatskih područja, da je kao glavne mjere u planu da su predviđene ulaganje u poljoprivredna gospodarstva, zatim unapređenje prerade i trženja poljoprivrednih i ribljih proizvoda, unapređenje ruralnog razvitka i četvrta mjera je tehnička pomoć, informiranje i promotivne aktivnosti. Plan je dostavljen u Europsku komisiju u srpnju. Prije toga izvršena je njegova procjena i ocjena ex… evaluacija od strane konzultanata koji su korištene i od strane Europske komisije. U srpnju je proslijeđen u Europsku komisiju i on se sada nalazi u Europskoj komisiji na usvajanju. Moram naglasiti da smo dobili vrlo dobre ocjene ovoga plana i očekujemo negdje u 10. mjesecu da će plan u potpunosti biti prihvaćen. Što se tiče uspostave agencije za plaćanje ili SAPARD agencije moram kazati da smo sukladno programu izvršili promjenu u unutarnjem ustroju Ministarstva poljoprivrede, šumarstva i vodnog gospodarstva, da smo promijenili Pravilnik o unutarnjem ustroju, da smo izvršili upošljavanje djelatnika koji će raditi na softver programu, da smo osigurali adekvatan prostor za smještaj ravnateljstva i da smo osigurali proračunsku poziciju za provođenje SAPARD-a. Također, želim naglasiti da su sada u tijeku postupak izrade procedura dijagrama tijeka, kontrolnih lista i obrazaca neophodnih za kompletiranje akreditacijskog plana temeljem kojeg će ravnateljstvo koncem 2005. godine dobiti nacionalnu akreditaciju, a u prvom tromjesečju 2006. godine očekujemo da ćemo dobiti akreditaciju i od Europske komisije. Isto tako, radi se, rekao bih, program predstavljanja i program promotivnih aktivnosti koje očekujem da ćemo u 10. mjesecu krenuti sa promotivnim aktivnostima. I želim još samo naglasiti da nema bojazni da ministarstvo neće učiniti sve kako bi ovaj predpristupni program bio dostupan našim poljoprivrednim proizvođačima i svima onima koji su za njega zainteresirani. Također, …
Hvala, hvala lijepo ministre. Poštovani zastupnik Petar Mlinarić.
Hvala gospodine predsjedniče. Gospodine ministre, zadovoljan sam s vašim odgovorom i ne sumnjam o novim mjerama koje ste uveli u Ministarstvo poljoprivrede, već kucate na vrata Europske unije. Hvala lijepa.
Hvala. Poštovana zastupnica Marija Lugarić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Imam pitanje za potpredsjednicu Vlade i ministricu obitelji, branitelja i međugeneracijske solidarnosti. Poštovana gospođo potpredsjednice, sukladno vašem prijedlogu Zakona, a posve u suprotnosti s akademskim načelima djeci dragovoljaca i ratnih vojnih invalida dopušten je ljetos izravan upis na visoka učilišta bez plaćanja školarina. To je međutim dovelo do posvemašnjeg kaosa. Prvo, fakultetima nedostaje i prostora i vremena i novaca i ljudi za takvo povećani broj studenata što je išao čak dotle da je doveden u pitanje implementacija prve faze Bolonjskog procesa. Drugo, vi ste podijelili tom svojom odlukom i tim svojim prijedlogom braniteljsku populaciju unutar nje same. Naime, djeca ratnih invalida i djeca dragovoljaca koji su upisani lani, preklani, ranijih godina, dakle prije vašeg tog famoznog prijedloga upisana su bez privilegije prvenstva i mnoga od njih su dužna plaćati školarinu. A djeca ratnih invalida i dragovoljaca koja su upisana ove godine to su činili mimo reda i još k tome ne trebaju plaćati školarinu. Naravno da poštovana gospođo Kosor imate većinu i imate pravo donositi odluke koje smatrate ispravnima bez obzira što ja osobno, što stručna javnost o njima mislili. No, zadnjim odlukama upravo vi ne samo da radite razliku i diskriminaciju između djece kojima su očevi bili branitelji i oni koji nisu, već između samih branitelja. Stoga vas, potaknuta brojnim upita branitelja invalida, pitam što mislite učiniti da ispravite nepravdu koju ste nanijeli djeci invalida i djeci dragovoljaca koja sada moraju plaćati studij i što mislite učinit kako biste izjednačili svu djecu, odnosno djecu svih invalida i djecu svih dragovoljaca?
Hvala. Potpredsjednica Vlade, ministrica Jadranka Kosor. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, dame i gospodo zastupnici. Zastupnice Lugarić, meni je potpuno jasno vaše stajalište, negativno stajalište oko upisa djece dragovoljaca i sve druge djece koja po prema pravilima Zakona, odnosno odredbama Zakona o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji imaju ovu mogućnost za upis na fakultete. Meni je to potpuno razumljivo jer ste vi 2001. godine također digli ruku kojima su prava hrvatskih branitelja i djeci hrvatskih branitelja bitno smanjena. I naravno, to je izazvalo, kao što se dobro sjećate vjerujem, brojne prosvjede braniteljskih udruga. To je izazvalo krajnje nezadovoljstvo cijele te populacije. Međutim, ono na što vas želim upozoriti. Govorite o kaosu koji sam ja izazvala. Poštovana gospođo zastupnice, želim vas izvijestiti da je Zakon donio Hrvatski sabor, dakle Zakon nije donijela potpredsjednica Vlade nego je Zakon donio Hrvatski sabor, zastupnici u Hrvatskome saboru. Zakon je prošao redovitu proceduru, dva puta je bio u čitanju u Hrvatskome saboru. Gospođo zastupnice, niste uložili tada niti jednu primjedbu, niste se međutim kao klub niste se usudili niti glasovati za zakon, izbjegli ste glasovanje, jer naravno bilo je teško biti protiv Zakona koji podržavaju sve braniteljske udruge, bilo je teško, ali naravno vama je bilo teško dići ruku za takav Zakon. Prema tome, niti jedna primjedba sa fakulteta, sa sveučilišta, cijelo to vrijeme, a u Zakonu koji je stupio na snagu 1. siječnja ove godine smo raspravljali cijelu prošlu godinu. U javnosti niti jedne jedine primjedbe, niti, dakle govorim naravno na tu odredbu. Prema tome, gospođo zastupnice nisam ja izazvala kaos, nego je, niti je bilo kaosa. Gospodin ministar je sve, sve probleme o kojima se pokušalo, odnosno koji su se pokušavali nametnuti riješio i naravno u suradnji sa mnom, odnosno u suradnji sa cijelom Vladom. Prema tome, da, nama je u interesu da se sva, da sva djeca dobiju priliku školovati se, da se sva djeca imaju priliku upisati na fakultete, završiti fakultete, jer je 7% visoko obrazovanih ljudi danas u Hrvatskoj zapravo podatak na koji biste se morali i vi zamisliti kao što i danas o tom problemu razmišlja cijela Vlada i zastupnici u Hrvatskome saboru. Dakle, zaključno, nisam izazvala kaos i nisam napravila ništa mimo reda. Hvala vam lijepa. [[Pljesak.]]
Hvala. Poštovana zastupnica Marija Lugarić. Izvolite.
Gospođo potpredsjednice Vlade, ako sam ja tako neuka i zaboravna kao što iz vašeg odgovora proizlazi, mene čudi zašto ste vi nervozni, ako je točno sve ono što ste vi rekli. Jer ako se dobro sjećam, vi ste vratili dostojanstvo hrvatskim braniteljima. No, međutim, vi meni niste odgovorili na pitanje. Ja sam pitala što mislite učiniti za onu djecu koja su lani, preklani upisala studij, koja su također djeca invalida, koja su također djeca dragovoljaca, djeca koja su se normalno upisala i koja sada plaćaju studij, a njihovi kolege s prve godine su se upisali mimo reda i ne plaćaju studij. I sasvim usput rečeno, na taj prijedlog Zakona sam zajedno sa još dvoje kolega iz kluba SDP-a podnijela amandman, tako da ipak mislim da je tu netko drugi zaboravan. A, ja gospodine predsjedniče molim da mi se dostavi pisani odgovor na pitanje kako se misle izjednačiti sva djeca dragovoljaca i sva djeca svih invalida, dakle ona koja sada studiraju bez plaćanja i koja su upisana mimo reda i djeca onih dragovoljaca i onih invalida koja sada plaćaju studij.
Dobro, pisani odgovor. Poštovani zastupnik Ante Markov. Izvolite.
Hvala lijepa. Gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora. Pitanje upućujem predsjedniku Vlade Republike Hrvatske. Gospodine predsjedniče, sigurno ćete se složiti kad kažem da su turisti obilno nagradili ovo ljeto, ljepotu naše obale, gostoljubivost i uslužnost domaćina, kvalitetu hrvatskih autocesta. Jednom riječju, taj je broj turista bio takav izuzetno velik i da smo imali ogromnu priliku. Naravno, drugo je pitanje koliko smo tu priliku iskoristili. Da li smo bili samo dobro tržište za strane proizvode ili smo mogli iskoristiti tu priliku da postanemo dobro tržište za razvoj domaćeg gospodarstva. I umjesto da nam uvoz koji je uvjetovan potrošnjom u turizmu koji se kretao od 7. do 8. mjeseca na stopi preko 30% u odnosu na prošlu godinu bude u korist domaćeg sektora, mi to nismo učinili. Na drugoj strani završetkom turističke sezone dogodio se nepotreban incident. Ja ću ga nazvati incident. Na Pagu kod Novalje po prvi puta u povijesti Hrvatske države, a ne sjećaju se ljudi domaći ni toga da se to prije događalo u onoj državi, rušilo se pristanište, mol. Nešto što ima javni karakter, nešto što predstavlja potrebu i nije ničije vlasništvo. Pripada narodu i državi, a istovremeno općina kaže Grad Novalja da postoje valjani razlozi da prostorni plan koji će idućih dana saživjeti upravo sadržava tu lokaciju za tu namjenu. Znači, da tu bude pristanište. Pa što ćemo sada, ili mijenjati plan ili rušiti rivu da bimo je sutra gradili? Pa šta nismo mogli dati nekome koncesiju, bilo kome da koristi tu rivu? A ne, pokazujemo našu nebrigu prema domaćem čovjeku, prema čovjeku našem koji to nije zaslužio. Prema tome, moje pitanje je, gospodine predsjedniče, kakvo je vaše mišljenje o ovome i da li uistinu možemo i drukčije i bolje se ponašati i prema prilikama u turizmu i prema sami sebi?
Predsjednik Vlade, doktor Ivo Sanader. Izvolite.
Gospodine zastupniče, postavili ste dva pitanja, pa ću odgovoriti najprije na prvo. Kad je riječ o tome, o ocjenama turističke sezone, slažem se s vama, uskoro ćemo izaći i sa podacima. Ovo je najbolja turistička sezona u povijesti Hrvatske i na tom možemo svi skupa u Hrvatskoj biti ponosni. A drugo, kad je riječ o tome koliko koristimo taj rast turizma da bismo jačali domaću proizvodnju i smanjivali uvoz, evo nekoliko podataka. Izvoz je u prvih 7 mjeseci, a riječ je dakle o debalansu izvoza-uvoza, o vanjskotrgovinskom deficitu kojega smo svi svjesni i za koji želimo, koji želimo ispraviti. Ponovno je trend isti kao i prošle godine. Dakle, ova Vlada je uspjela prvi puta nakon 14 godina lani promijeniti trend uvoza i izvoza u Hrvatsku. Lani je trend izvoza bio puno intenzivniji, jači i veći nego uvoz. I ove godine se taj trend nastavlja. Izvoz je u prvih 7 mjeseci, ako isključimo brodove i brodogradnju, doći ću na ovo drugo pitanje, isključimo brodove i brodogradnju porastao za 12,2%, a uvoz za isto vrijeme 8,1%. To je dobar trend, nastavit ćemo. O tome smo govorili i prošle godine i nastavit ćemo taj trend i dalje. I siguran sam da će trend izvoza biti uvijek jači. On još uvijek nije, izvoz još uvijek ne pokriva nego negdje oko 50% uvoza. Cilj nam je da dođemo do 100% i da imamo i vanjskotrgovinski suficit. Kad ćemo to ostvariti vidjet ćemo, ali ćemo se truditi da ostvarimo. A kad je riječ o ovom molu ja bih odgovorio retoričkim pitanjem, a mislim da ćete se sa mnom složiti. Pa ja mislim da ne možemo dopustiti da bilo tko u Hrvatskoj na Jadranskoj obali, a vi i ja dolazimo sa te obale, iz Dalmacije. Da ne možemo dopustiti da bilo tko kako mu padne na pamet gradi mol i naplaćuje privatno za sebe. Dakle, nije društveno vlasništvo, što ste rekli, nego naplaćuje privatno za sebe ulazak i vezarinu tih brodica koje se vežu tu gdje je on izgradio mol. Dakle, mogu li ja razumjeti da se vi zauzimate za to da svatko u Hrvatskoj na obali gdje ima svoju parcelu izgradi mol bez pitanja, bez dozvole, bespravno. Ja mislim da se vi za to ne zauzimate. Ja mislim da ste vi prije više postavili pitanje zašto sad rušimo kad je on izgradio? A onda se postavlja pitanje, i drugi su izgradili, hoćemo pustiti sve kad nas netko dovede pred gotov čin i ostaviti tako? Meni je žao što su, što vidim da su izazvane velike emocije što je jedan crkveni velikodostojnik reagirao, ali osobno držim da je ovdje pitanje naprosto pravne države. Ako dopustimo da svatko u Hrvatskoj na svom parcetu gradi molove kako mu se prohtije ne pitajući niti jednu nadležnu državnu instituciju za to, onda gdje ćemo doći? Dakle, uza svo razumijevanje za emocije tih ljudi, za pristup ovoga fratra ja ne mogu to prihvatiti. I pitanje je naprosto načela hoćemo li to dopustiti ili nećemo? Ako ćemo to dopustiti, vjerujte mi da ono o čemu sam govorio u prvom pitanju i drugom, odnosno odgovoru na pitanje zastupnika da ćemo imati jednu totalnu devastaciju Jadranske obale. Mi želimo sačuvati Jadran, želimo sačuvati Jadransku obalu. Govorimo s pravom da imamo jednu od najljepših obala, jednu od najljepših zemalja i imamo i ponosni smo na ljepote Hrvatske, ali onda moramo, naša je obveza i odgovornost da ih sačuvamo. Ponavljam, žao mi je još jedanput što su emocije s pravom došle, itd., ali moramo negdje reći, gospodo ne možete graditi mol gdje god hoćete i gdje god kome padne na pamet.
Zastupnik Ante Markov. Izvolite.
Hvala lijepa. Moralno, no, gospodine predsjedniče, uvoz namirnica i hrane za potrošnju u turizmu je uistinu rastao po stopi od 30%. Ja govorim, ja sam govorio isključivo za potrebe turizma. Što se tiče ovog slučaja na Pagu, nisam siguran da ćemo učiniti dobro ako se ponašamo isto prema ovoj rivi i svim ostalim nelegalnim objektima. Jer ovaj objekt rive je uistinu vlasništvo naroda i on može biti koncesioniran upravo odlukom Vlade za bilo kojeg drugog korisnika. Ne mora biti uopće u ime onoga koji ga je izgradio. Jer ja sam siguran, gospodine predsjedniče, da i ja i vi mislimo isto, a to je da ne možemo dozvoliti da Hrvatska obala bude hrvatska samo po tome da će Hrvat biti poslužitelj na vlastitoj obali koja će možda biti u vlasništvu stranaca. Upravo iz tog razloga sam postavio ovo pitanje jer ovo pitanje sugerira i takvo ponašanje. Nemojmo dozvoliti da ono što danas zabranjujemo našem čovjeku sutra bude dozvoljeno svakome onome tko ne bude iz Hrvatske.
Hvala. Poštovani zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, pitanje želim postaviti predsjedniku Vlade. Zvuči paradoksalno, ali eto i ovaj nesretni Zakon o sigurnosti na cestama znatno utječe na potrošnju benzina, što će reći i na financijsku situaciju građana. Kad bi netko, recimo, u ovoj zemlji nekome predložio da će svaki šofer, a takvih je u ovoj zemlji negdje oko 2 milijuna, na kraju godine dobiti besplatno 1 rezervoar benzina i to pun, a da to državu ništa neće koštati, onda držim da bi svatko normalan to trebao prihvatiti. Dizel 95, evo imam tu cijene, već je 7,40. Eurosuper 7,98; Dizel 7,30; Super 98 8,30, Eurodizel plavi 4,48 i želim naglasiti da su to cijene na INA-inim crpkama. Drugdje su skuplje. E sad, vjerovali ili ne, poštovana gospodo zastupnici, odredba o obvezatnom upaljenom tom svijetlu danju povećava potrošnju goriva za 3 do 5%, najmanje 3 do 5%. Ili na 20 rezervoara godišnjih, toliko potroši prosječan šofer u Republici Hrvatskoj, 1 rezervoar je cijena odredbe o obvezatno upravljenim svijetlima danju jer 90% ljudi voze jasno danju. Inače 53 tisuće 195 vozača uhvaćeno je u prvih 7 mjeseci ove godine da voze bez upaljenog svijetla i pretpostavljam da su Državni proračun uplatili preko 15 milijuna kuna. To je jedan nepotreban … [[Govornik se ne razumije.]] , ali uz to svaki šofer na ta svijetla godišnje potroši između 300 i 500 kuna. I pitanje bi glasilo, hoće li Vlada uštedjeti građanima jedan rezervoar benzina promjenom odredbi o obvezi vožnje s upaljenim svijetlima tijekom dana. A kad bi tu odredbu još kasnije korigirali sa dobiti INA-e, pa sa trošarinama, pa sa carinama možda bi naša cijena benzina mogla biti onakva kakva je bila pred 6 mjeseci.
Predsjednik Vlade, doktor Ivo Sanader. Izvolite.
Gospodine zastupniče, ne sjećam se kako ste vi glasovali kad smo uvodili ovu odredbu o danjem svjetlu, ali znam da se vi osobno, i to mi je jako dobro, zauzimate za približavanje Hrvatske Europskoj uniji, i za prihvaćanje Europskih standarda. Pa i to je jedan od Europskih standarda, i to je jedan od onih stečevina koje je Europa kod sebe na temelju iskustva, na temelju činjenice da je htjela pojačati sigurnost u prometu Unije, u zakonodavstvu, i mi smo procijenili da ne treba izmišljati toplu vodu nego smo uzeli te statistike Europske gdje je vrlo jasno kazano kako je i koliko bio broj prometnih nesreća prije uvođenja obveze danjeg svjetla i koliki je bio poslije. Prema tome, držim da je ovo jedna dobra odluka i da je to dobra odredba zakona. Držim i dalje da se treba u našim promišljanjima, pa u eventualnom razmišljanju o vašem prijedlogu da to ukinemo da bi trebalo prije toga vidjeti statistiku. Ako su to vodeće Europske zemlje unijele, u zakonodavstvo unijela je i Hrvatska. Smatramo da su to stečevine, da ne treba izmišljati toplu vodu i ako bilo što postoji, bilo kakva odredba koju možemo donijeti da spasimo ljudske živote, jer ljudski život ima najveću cijenu, ima neprocjenjivu vrijednost, onda mislim da to treba učiniti. Osobno držim da nema razloga da se ukine odredba o danjem svjetlu.
Hvala. Zastupnik Damir Kajin, izvolite.
Jasno da sam glasao protiv tog zakona, a i praksa oko tih danju svjetala je podijeljena u Europi, konačno taj Zakon o sigurnosti prometa na cestama nije doveo ni do manje smrtnih slučajeva, već do ogromne štete, prije svega vinarima i vinskoj industriji, ugostiteljima. 2004. zabilježeno je 607 poginulih, puno manje nego 2003. istina. Ali od 331 osobe poginulih do kraja srpnja ove godine onih koji su imali od 0 do 0,5 promila, krivi su za 6 pogibija ili 1,8%. Imajući na umu da imamo pune podrume, ali ova svjetla opterećuju gospodine predsjedniče budžet. I sada zamislite da izjavite od sutra je cijena benzina jeftinija 5% ili 40 lipa, pa to bi bilo senzacija ali mi na tim svjetlima bez potrebe trošimo tih 40 lipa po litri benzina i ne vidim čemu svjetlo u vašemu Splitu, u mom Buzetu ili u Vukovaru u 6., 7., 8., 9. ili 10. mjesecu. Jasno govorim o danu ne o noći. I to treba ukinuti.
Svjetlo i mrak. Poštovana zastupnica Dragica Zgrebec.
Poštovani predsjedniče Sabora, pitanje imam za predsjednika Vlade. Gospodine predsjedniče Vlade, kada ste potpisivali memorandum sa MMF-om obavezali ste se između ostalog značajno smanjiti i prava iz obveznog zdravstvenog osiguranja. Slijedom toga i voljom saborske većine nedavno je izmijenjen Zakon o zdravstvenom osiguranju i uvedene su nove financijske obveze korisnicima zdravstvene zaštite. To će kada Zakon 1. listopada stupi na snagu pogoditi bolesnike najznačajnije one koji moraju više puta tjedno pohađati različite terapije a neće imati pravo na naknadu troškova prijevoza. Pokazat ću vam to na primjeru iz Međimurske županije gdje su se roditelji na neki način organizirali dakle oni nekoliko 10-taka takvih roditelja vodi djecu 2 do 3 puta na različite terapija u Varaždinske toplice. Troškovi prijevoza im iznose gotovo 2 tisuće kuna a to vam je najčešće neka plaća u našoj županiji. Izmjenom članka 40. Zakona o zdravstvenom osiguranju oni neće imati pravo na naknadu troškova prijevoza pa će kod nekih takvih doći u pitanje daljnje liječenje. Sigurno takvih slučajeva u Hrvatskoj ima daleko više, pa vas pitam hoćete li za ovu kategoriju bolesnika učiniti iznimku odnosno adekvatno izmijeniti postojeći Zakon o zdravstvenom osiguranju?
Hvala. Predsjednik Vlade dr. Ivo Sanader. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče, gospođo zastupnice, to nam je poznato ovo što ste iznijeli, prikupljamo podatke i kada prikupimo sve podatke razmišljamo o tome i vidjet ćemo što možemo napraviti.
Zastupnica Dragica Zgrebec.
Ja bih samo zamolila da se ubrza taj postupak, jer tek nekoliko dana nas dijeli od primjene ovog Zakona i sigurno da je to za veliki broj ljudi ogromno opterećenje.
Hvala. Poštovani zastupnik Ivan Čehok.
Gospodine predsjedniče pitanje postavljam premijeru ili ministru financija. Više smo puta, doduše u neformalnim razgovorima raspravljali o preraspodijeli i novom modelu plaćanja poreza na dobit, naime svi znamo da je Hrvatska iznimno visoko centralizirala država, poglavito što se tiče fiskalnih prihoda, i da na žalost samo nekoliko postotaka ukupne fiskalnih prihoda se vraća jedinicama lokalne samouprave i to najviše gradu Zagrebu zbog rekao bih potpuno apsurdnoga zakona po kojemu se Poreza na dobit plaća u mjestu sjedišta tvrtke. Pa onda, recimo imate danas takvu situaciju da INA koja recimo posluje u Rijeci i u Sisku i Kutini i drugim gradovima, plaća porez na dobit isključivo u Zagrebu, da recimo HEP također plaća porez na dobit isključivo u Zagrebu, da recimo Croatia osiguranje koja ostvaruje dobre prihode u drugim gradovima, regijama, plaća porez na dobit isključivo Zagrebu, drug tvrtke da ne spominjem sada sve, bilo da su državne bilo da su privatne, pa je moje pitanje može li se, kada će se i može li se do idućega proračuna utvrditi drukčiji model plaćanja poreza na dobit, tim više kako me uvjeravaju kolege, je nekada svaka tvrtka posebno vodila knjigovodstvo u svakoj svojoj poslovnici odnosno svakoj svojoj organizacijskoj jedinici pa je prema tome moguće pronaći model kojim će se porez na dobit plaćati tamo gdje se dobit ostvaruje dakle diljem hrvatske ne samo u sjedištu tvrtke. To bi na neki način rasteretilo i državni proračun i … gospodine premijeru, zato što bi ipak dalo veće mogućnosti fiskalne i na neki način bi popunilo i lokalne proračune, ne samo grada Zagreba kojeg vidite da najavljuje nekakve megalomanske projekte, zato što ima vrlo visoke prihode od poreza na dobit, dok većina ostalih jedinica lokalne samouprave jako malo ostvaruje od poreza na dobit. I mislim da bi … to onda vodilo uravnoteženijem razvitku svih Hrvatskih gradova i krajeva.
Hvala. Predsjednik Vlade dr. Ivo Sanader. Izvolite. Odnosno ministar financija Ivan Šuker. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče, dame i gospodo zastupnici, dakle ova tematika je riješena Zakonom o porezu na dobit, a između ostalog u Zakonu o porezu na dobit u članku 1. stavku 2. je definirano da će se posebnim zakonom definirati kako se uplaćuje i raspoređuje porez na dobit. To je regulirano Zakonom o financiranju jedinica lokalne samouprave mislim da je to članak 45. stavak 5. gdje se kaže da gradovima i općinama pripada 20% uplaćenog poreza na dobit, 10% pripada županiji, a 70% poreza na dobit pripada državnom proračunu. Kod Grada Zagreba je nešto drugačije jer Grad Zagreb ima status županije i grada prema tome Gradu Zagrebu pripada 30% poreza na dobit a 70% pripada državi. Kada gledamo ukupno koliko poreza na dobit se uplati na proračun Grada Zagreba koliko ostalim jedinicama lokalne samouprave onda ste vi tu u potpunosti u pravu jer negdje oko 71, 72% ukupnog poreza na dobit koji pripada jedinicama lokalne samouprave se uplati u proračun Grada Zagreba, a negdje 28, 29% ostalim jedinicama lokalne samoupravi. No, tu sada dolazimo do jednog problema. Zakonom o računovodstvu i Zakonom o porezu na dobit je definirano kako i na koji način se dolazi do osnovice za obračun poreza na dobit a Zakonom o trgovačkim društvima je definiran organizacijski oblik pojedinih trgovačkih društava. Dakle, ovdje moramo paziti, ja se u potpunosti s vama slažem da bi zbog koncentracije gospodarstva sa sjedištem u Zagrebu trebalo razmišljati o ovom problemu i mi u Ministarstvu financija ćemo formirati jednu radnu skupinu zajedno sa zajednicom gradova i općina koja bi pokušala riješiti taj problem. Međutim, tu moramo paziti na jednu stvar, da ne uđemo u to da birokratiziramo i administrativno opteretimo poduzetnike jer ako moramo prije svega definirati na koji način bi došli do iznosa poreza na dobit koji pripada određenoj jedinica lokalne samouprave na kojoj se on ostvaruje. I druga stvar, kako bi se ta dobit koja se ostvari na području te jedinice lokalne samouprave dijelila između tih jedinica i županije. Jer recimo, uzmite jedna poslovna jedinica u Varaždinu vjerojatno obavlja određena ili Croatia osiguranja ili HT-a i … [[Govornik se ne razumijem.]] obavlja određene djelatnosti za građane okolnih općina i svega skupa. Dakle, onda bi se pojavio problem kako tu dobit koja bi se isplatila prema poslovnoj jedinici u Varaždinu razdijeliti između Varaždinske županije i jedinica lokalne samouprave koje su okolo. Dakle, to je niz administrativnih problema koji se može pojaviti jer mi temeljem postojećih zakona, Zakona o računovodstvu, Zakona o porezu na dobit i Zakona o trgovačkim društvima ne možemo narediti trgovačkim društvima da oni vode svoje poslovne knjige temeljem nekakvih osnovnih jedinica itd. Dakle, mi u Vladi načelno jesmo u sklopu politike decentralizacije da se dobit koja se ostvari na području jedne određene jedinice lokalne samouprave na određeni način bude i prihod tog proračuna, no moramo naći model da ne zagorčimo poduzetnicima život. Evo, jutros smo razgovarali o tome da o poduzetničkoj klimi i svemu onome skupa ako bi donijeli jedan zakon koji administrativno poskupio poslovanje onda bi ustvari napravili veću štetu nego korist. Ili možemo imati slučaj recimo da u globalu jedinica lokalne samouprave, zapravo trgovačko društvo posluje pozitivno, ima dobit a istovremeno na području određene jedinice lokalne samouprave da poslovna jedinica ostvaruje gubitak, kako se postaviti u toj situaciji. Dakle, jedna tema koja je sigurno pohvalna i treba je razmotriti kada govorimo o decentralizaciji kako obaveza tako i prihoda a s druge strane moramo naći rješenje kako da administrativno ne opteretimo trgovačka društva. I ja ću slijedećih desetak dana predložiti jednu komisiju u kojoj će biti predstavnici zajednice gradova i općina i predlažem da i vi date nekakvog svog predstavnika i da pokušamo naći nekakvo rješenje koje bi bilo zadovoljavajuće prije svega za jedinice lokalne samouprave koje na ovakav način ne ostvaruju dio poreza na dobit a smatraju da bi im pripadalo.
Hvala. Zastupnik Ivan Čehok, izvolite!
Odgovorom sam zadovoljan. Ja sam još i bivšoj Vladi i bivšem sazivu predlagao nešto slično. Ja znam da je to administrativno i financijski računovodstveno teško provesti ali mislim da je naša zadaća da ne donosimo zakone i da ne provodimo zakone, provodimo ih dakle dok su na snazi ali da ih ne podržavamo koji su zapravo apsurdni. Danas je stvarno apsurdno stanje da Zagrebačka banka primjerice ostvaruje dobit diljem Hrvatske plaća samo porez na dobit Zagrebu. Zašto? Prema tome, mi moramo pronaći način ne opterećujući poduzetnike ali sasvim sigurno računovodstveni izračun na koji način će se taj porez na dobit raspodjeljivati. Pa možda glavarinama ili možda nekim drugim načinom, možda po broju zaposlenih u pojedinim jedinicama ali svakako bilo kakav drukčiji model bit će pravedniji od ovoga postojećega.
Hvala. Poštovana zastupnica Milanka Opačić. Izvolite!
Pitanje postavlja premijeru Sanaderu. Gospodine premijeru, svjedoci smo u zadnjih osam mjeseci galopirajućih cijena benzina. Samo dakle prvih osam mjeseci euro super je poskupio 18%, euro diesel 22,5%. Prijevoznici školske djece početkom nove školske godine pojavili su se sa zahtjevima za povećanje cijena prijevoza. Moje pitanje glasi hoće li Vlada naložiti Ministarstvu prosvjete da poveća decentralizirana sredstva za prijevoz djece ili će doći do problema u školskom prijevozu jer su neki prijevoznici već najavili otkazivanje ugovora po postojećim cijenama.
Hvala. Predsjednik Vlade doktor Ivo Sanader.
Gospođo zastupnice, prije svega treba reći da je Hrvatska zahvaljujući upravo politici Vlade i naravno gospodarskoj menađerskoj politici, upravljačkoj politici INA-e uspjela u puno manjem intenzitetu sačuvati rast cijena nafte i naftnih derivata nego što je to slučaj u drugim zemljama. U drugim zemljama koje su navezane na mediteransko tržište i s kojim se treba uspoređivati cijene su rasle tri puta brže nego u Hrvatskoj, to je činjenica. Bogu hvala dolazi do relaksacije cijena na svjetskom tržištu i cijene su počele padati i u tom smislu očekujemo ukoliko se nastavi ovaj trend uskoro reakciju INA-e i smanjivanje cijena benzina.
Hvala. Zastupnica Milanka Opačić, izvolite!
Ja sam apsolutno nezadovoljna odgovorom zbog toga što vi meni niste odgovorili. Ja sam vas pitala što će biti sa prijevozom djece ili bi možda mogla biti cinična pa reći da sam zadovoljna odgovorom jer ste rekli građanima ove zemlje da nećete ništa učiniti kako biste pomogli djeci. A ja bih vam samo gospodine premijeru htjela ovo reći, da je žalosno da radite građane prvoga i drugoga reda. U ovoj zemlji ste osigurali jednima da se mogu upisivati na studije bez plaćanja i direktno a s druge strane imate sirotinju koja već sada u mnogim slavonskim mjestima sirotinja ne ide u srednju školu zbog toga što ne mogu platiti kartu i prijevoz do škole. Prema tome, njima je studij nešto što stvarno neće nikada dočekati jer ne mogu završiti niti srednju školu jer nemaju sredstava da plate prijevoz do škole.
Hvala. Poštovani zastupnik Slavko Linić, izvolite!
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Pitanje upućujem predsjedniku Vlade Republike Hrvatske. Nadzorni odbor TLM-a u travnju donosi zaključak o prodaji imovine organizacijske jedinice … [[Govornik se ne razumije.]] transport. Uprava u svibnju ove godine provodi postupak prikupljanja ponuda. Ni nadzorni odbor ni Uprava TLM-a ne nalazi za shodno da izvijeste lokalnu županijsku organizaciju gospodarske komore a niti poduzetnike koji su do tada bili ovisni suradnji sa TLM-om u prijevoznim uslugama da će prodaja imovine značiti prodaja posla. Nakon toga netransparentno provođenje postupka prodaje imovine, nepoštivanje zakona koji je u to vrijeme vrijedio Zakona o javnoj nabavci TLM sklapa i ugovor o poslovno-tehničkoj suradnji. Poduzetnici Dalmacije svoju pravdu traže na ulicama. Vlada Republike Hrvatske tada da bi riješila problem dalmatinskih poduzetnika daje nalog nadzornom odboru da se razvrgne ugovor a posebno ugovor o poslovno-tehničkoj suradnji sa ja bih rekao onim koji je dobio na natječaju … [[Govornik se ne razumije.]] vektor. I opet ovim potezom izigrava poduzetnika iz razloga što poduzetnik trpi određene štete zbog ako se provede postupka razvrgnuća ugovora. Gospodine predsjedniče, pitam da li zaista možete očekivati da u Hrvatskoj poduzetnici iz Hrvatske daju pozitivnu ocjenu o uvjetima gospodarskog poslovanja iz razloga što ih izigravaju i uprave u trgovačkim društvima većinskog vlasništva Republike Hrvatske, administracija i hrvatska Vlada. I što ćete učiniti da izmijenite Zakon o javnoj nabavci koji će još više omogućavati ovakvim upravama nezakonito ponašanje?
Hvala. Predsjednik Vlade doktor Ivo Sanader. Izvolite!
Gospodine zastupniče Liniću, drago mi je da ste postavili ovo pitanje jer je riječ o jednom, o jednoj temi koja se ovih dana, o kojoj se ovih dana dosta govori u Hrvatskoj i koja zanima sve pa i nas. Drago mi je da još jedanput imam prigodu pred očima hrvatske javnosti u ovom Visokom domu u Hrvatskom saboru reći koje je stanje stvari jer nam je dosta obmana koje su se ovih dana čule. Pa evo i sad ste obmanuli javnost kad ste rekli da je Vlada dala nalog Nadzornom odboru. Ne, to nije točno. To nije točno. I ne mogu prihvatiti takve ocjene. Ovdje je riječ o tome da Vlada sa svim što se događalo u TLM-u nema ama baš nikakve veze. I neću prihvatiti činjenicu odnosno trend da se za sve ono šta se dogodi negativno optuži Vlada. To naprosto nije točno. Ovdje je jedna autonomna odluka TLM-a sa kojom Vlada nema ništa. E sad se postavlja drugo pitanje. Kako kad to konstatiramo, a molim da se to uzme na znanje da Vlada s tim nema ništa, kako riješiti problem koji je nastao? Ja sam apsolutno za to da svi natječaji u Hrvatskoj, bez obzira provodile ih državne institucije ili privatne tvrtke budu transparentni i da se poslovi daju transparentno na načelu najbolje ponude. Ukoliko je to bio slučaj u TLM-u onda treba to, pri tome ostati. Znamo da su se prijevoznici pobunili. Ja sad govorim kao onaj koji promatra sa strane i kao premijer kojemu nije svejedno što se događa u TLM-u. Prijevoznici su se pobunili, ali su se pobunili i radnici. Prijevoznici su se pobunili protiv tog posla i davanja posla najboljem ponuđaču, a radnici su se pobunili protiv prijevoznika koji su blokirali ulaz u TLM i ne mogu, i ne puštaju radnike da rade i time zarađuju svoju plaću. Ono što smo mi napravili, a to je da su potpredsjednik Vlade i ministar gospodarstva se u završnoj fazi sada se uključili i pokušavamo pridonijeti rješenju koji je najbolji za Hrvatsku. Sigurno da nije dobro i tu se slažem s vama i mislim da svi u, svi skupa u Hrvatskoj moramo učiniti da ojačamo pravnu sigurnost. Nije dobar signal ni prema stranim ulagačima ni prema stranim tvrtkama ni prema domaćim ulagačima. Mora postojati pravna sigurnost i mora postojati načelo pakta «Sun servanda». Prema tome, ali budući da je došlo do ponovnog prosvjeda na ulicama što sigurno nije dobro da se, da se to radi, a s druge strane znamo da su radnici bili protiv tih prosvjeda, moglo je doći da nije bilo pameti i mudrosti i kod nekih zastupnika koji su dolje, koji su dolje agirali Vukić i ostali, moglo je doći i do sukoba između radnika i prijevoznika što bi sigurno bilo jedna, jedna nelijepa scena, ali u svakom slučaju ono na čemu ćemo mi inzistirati to je da se pravna država poštuje, da se poštuje pravna sigurnost i učvrsti pravna sigurnost ulagača i da svi natječaji budu transparentni.
Hvala. Zastupnik Slavko Linić.
Gospodine predsjedniče zahvaljujem na odgovoru i možda sugestije. Evidentno je da postoje propusti u radu nadzornog odbora i uprave i to je posao Vlade koji mora razriješiti i na takav način ćete najviše i pomoći da poduzetnici ne daju negativnu ocjenu koja je onda ipak stvarna jer su to dali poduzetnici koji rade i žive, ja bih rekao od svog kapitala. I ono što također želim vrlo jasno reći, govoreći o obvezi Vlade da riješi vrlo jasno i transparentno tko je odgovoran za ovakve propuste onda mislim da se sutra ne moramo bojati za nove ocjene poduzetnika u Republici Hrvatskoj. Dok nema jasne, transparentne poruke Vlade tko je kriv nećemo uspjeti. Ali i poruka, porazmislite kao Vlada o Zakonu o javnoj nabavci. Jer novi zakon koji je donesen još više će omogućiti nemoralno ponašanje ljudi koji nisu Vlada ali teret njihovih odluka pada na Vladu.
Hvala. Poštovani zastupnik Franjo Arapović.
Hvala gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora. Pozdravljam gospodine predsjednika hrvatske Vlade, nazočne ministrice i ministre. Svoje pitanje bih uputio gospodinu ministru unutarnjih poslova, gospodinu Kirinu. Svjedoci smo nemilih događaja prije par dana na stadionu u Malti kad je igrala hrvatska reprezentacija. A netom potom sam razgovarao sa mnogim predstavnicima udruga navijačkih i oni su svi isto ogorčeni na ponašanje pojedinaca. A posebno su ogorčeni na ponašanje nekih medija gdje su svrstali da su to sve navijači. Ja kategorički tvrdim na razgovoru s njima da to nisu navijači nego da su to pojedinci koji navijače koriste da bi iskazali svoje, ajmo reći nekakvo čudno ponašanje. Pa moje pitanje glasi: šta kanite poduzeti da bi se to suzbilo, spriječilo koliko je u mogučnosti da ti izgrednici ne ulaze na stadion? Mislim da kad već uđu na stadion da je jako kasno. Hvala lijepo.
Ministar unutarnjih poslova, Ivica Kirin. Izvolite.
Drago mi je poštovani zastupniče Arapović što ste postavili ovo pitanje jer ovo je pitanje na koje ću pokušati odgovoriti sa dva stanovišta. Prvo, kao običan građanin, a drugo kao ministar u Vladi Republike Hrvatske. Nedopustivo je, evo iz pozicije običnog građanina da danas ne možemo otići niti na jednu športsku manifestaciju da povedemo svoju djecu, obitelj i da zajedno uživamo u športu zbog čega zapravo šport i postoji. A da se pri tom ne moramo bojati i na sportskom terenu i prije sportske utakmice i nakon nje da će netko od naših najbližih stradati u divljanjima pojedinih huligana koji se skrivaju ispod naziva navijači. Kao ministar u Vladi isto tako ne mogu dopustiti da moji policajci koji sudjeluju u osiguranju izigravaju statute na način da svatko tko se sjeti pljune, napadne, vrijeđa, a da pri tome sami ne poduzimaju ništa. Ja u takvoj državi ne želim živjeti gdje će skupina huligana maltretirati ostale građane. I upravo zbog toga svjedoci ste u zadnjih dva mjeseca kako hrvatska je policija poduzela aktivnosti naročito u preventivi što se tiče domaćih natjecanja. Nažalost desilo se nešto što je naneslo veliku štetu ugledu Republike Hrvatske, a to je bio susret Hrvatska-Malta gdje je ravnateljstvo policije upozorilo maltešku policiju koja inače nije navikla na takve izgrede da ima potencijalnih unutra izgrednika koji konzumiraju alkohol i koji su skloni incidentima. Nije se shvatilo naše upozorenje i desilo se ono najgore. To je nas ponukalo, Ministarstvo unutarnjih poslova da predložimo izmjenu Zakona o, dopunu Zakona o sprečavanju nereda na športskim natjecanjima. Jer zašto? U postojećem Zakonu kazne za takve su preniske. S druge strane nemamo mogućnosti spriječiti da dolaze više na športska natjecanja niti da odlaze u inozemstvo na druge sportske utakmice ili natjecanja. Upravo zbog toga i hrvatska policija u sljedećem narednom razdoblju iskoristit će sve postojeće zakonske ovlasti, oštro sankcionirati i preventivno djelovati na najmanji izgred. Htio bih ovdje javno reći pred ovim uvaženim domom da treba skinuti famu sa riječ navijača. Ne radi se o navijačima. Želim vam reći da udruge navijača «Bad Blue Boysa», «Torcide», «Kohorte», svi oni koji prate velike klubove ulažu puno truda i energije da bi pomogli svojim klubovima. To su pravi navijači koji organiziraju športske manifestacije, druženja i tako dalje. Ali nažalost u njihove redove se uvukao i jedan dio ljudi koji ne misli dobro niti ovoj zemlji niti našim ljudima. Nedopustivo je da se dolazi na utakmice i da se konstantno evidentirani su jedni te isti počinioci koji sudjeluju u najgorim mogućim neredima i razbijanjima. Ali ovdje treba postaviti prije svega jedno pitanje. Da u tom postupku preventive ne može sudjelovati samo policija i zakon nego moraju sudjelovati svi. Dešava se naime da imamo situacija takvih na terenu da ljudi prije utakmice toče masovno alkohol. Od toga zarađuju. Iza toga dođe do nereda, razbiju mu lokal i za to je kriva policija. Mislim da u ovom dijelu što se tiče samog sprečavanja nereda na športskim utakmicama poduzet ćemo sve pred ovim uvaženim domom da se donesu zakonski propisi koji će prije svega štititi ljude koji sudjeluju na natjecanjima od onima kojima tamo nije mjesto. Poduzet ćemo sve pred ovim uvaženim Domom da se donesu zakonski propisi koji će prije svega štititi ljude koji sudjeluju na natjecanjima od onima kojima tamo nije mjesto. I zauzet ću se osobno da se stave najstroži kriteriji prema takvima, jer to nam kvari ugled naše zemlje. Evo ako se sjetite nakon ovoga što je bilo sa Maltom, gdje je Hrvatska i bila jedna od zemalja koja je trebala i ušla u kandidaturu za pojedina i europska natjecanja. Nije samo to vezano što se tiče samo zakonske procedure i preventive, vezano je i na edukaciju koju će policija preko mjerodavnih institucija pokrenuti aktivnosti da se već u školama upozorava djecu na mogućnosti koje će nositi zakonske posljedice za takvo ponašanje. Tako da mladi ljudi znaju samo jednu stvar. Ukoliko budu evidentirani od policije na takav način zbog takvih nereda koji mu u tom momentu …
Hvala lijepa ministre. Zastupnik Franjo Arapović.
Prije nego što se zahvalim ministru, htio bih reći da već u petak ćete imati ja mislim pune ruke posla, jer veliki broj navijača se sprema ići u Beograd. Pošto smo ušli među osam u košarci na prvenstvu Europe na čemu osobno čestitam hrvatskoj reprezentaciji, tako da sam zadovoljan vašim odgovorom i molit ću vas da sa riječi krenemo na djela već u jutro. Hvala lijepo.
Hvala. Poštovana zastupnica Marija Bajt. Izvolite.
Hvala lijepa. Gospodine predsjedniče, gospođe i gospodo. Pitanje postavljam gospodinu Branku Vukeliću, ministru gospodarstva, rada i poduzetništva. Jedno od najvećih trgovačkih društava koji se bavi tekstilnom proizvodnjom u Slavoniji je "Orljava" društvo sa ograničenom odgovornošću Požega, koje ima veliki gospodarski i socijalni značaj u požeštini budući zapošljava 500-tinjak žena. Društvo je tijekom 2004. godine imalo značajne investicije sa svrhom unapređenja proizvodnje te osvajanja novih kako inozemnih tako i tuzemnih tržišta. Veliki je izvoznik i pozitivno posluje, a uspješno poslovanje društva omogućuje da svi zaposlenici uredno i na vrijeme dobivaju plaće sa uplaćenim porezima i doprinosima. U srpnju ove godine "Orljava" Požega prijavila se na natječaj Ministarstva gospodarstva, rada i poduzetništva radi bespovratne dodjele financijskih sredstava namijenjenih razvoju vlastite proizvodnje, obradi i osvajanju novih tržišta, usvajanju novih tehnologija te edukacije i kadrova. U svojoj prijavi društvo je priložilo sve tražene priloge i dokaze. Stoga pitam: Budući "Orljava" društvo sa ograničenom odgovornošću Požega, ispunjava sve tražene uvjete natječaja te ima vrlo velik gospodarski i socijalni značaj u Slavoniji, kada će doći do raspodjele tih sredstava i da li su odobrena tražena sredstva za navedeno društvo kako bi "Orljava" Požega već u ovoj poslovnoj godini mogla prići realizaciji navedenih investicija? Hvala.
Hvala. Ministar gospodarstva, Branko Vukelić. Izvolite ministre.
Hvala gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora. Poštovana zastupnice gospođo Bajt, hvala na ovom pitanju. Ono je posebno važno iz dva razloga. Spomenuli ste i poduzeće "Orljava" koje je zaista jedno od najvećih poduzeća u Slavoniji kada se radi o tekstilnoj industriji, ali ono što je posebno važno, a ne samo značaj tog poduzeća za tu regiju, nego važno je posebno što to poduzeće, a ima ih još hvala Bogu u Hrvatskoj, pokazuje da može se u tekstilnoj industriji danas u teškim uvjetima koja su na tržištu poslovati i to poslovati sa jednom razvojnom rekao bih dimenzijom, dakle proširenje i proizvodnje novih svojih proizvoda, zamjena lom poslova, dakle poslova dorade sa svojim proizvodima pokazuje dakle da je hrvatska Vlada apsolutno u pravu kada je donijela trogodišnji program podrške tekstilnoj i kožarskoj industriji u Hrvatskoj za razliku od onoga što je bilo u prošlom razdoblju kada je izostala ta potpora od bivše Vlade i kada se je razmišljalo u Hrvatskoj da ustvari za tekstilce nema šanse, da ustvari i zbog jeftine radne snage sa istoka Kine itd. ustvari treba pomalo zaboraviti da ćemo imati i ovih 30-tak tisuća ljudi zaposlenih koliko je sada u tekstilu i kožarskoj industriji. To nije točno, to pokazuje i "Orljava", pokazuju i druge tvrtke i zato je Vlada donijela taj trogodišnji program. Ove godine 20 milijuna kuna bespovratnih sredstava je predviđeno za raspodjelu i to je taj natječaj koji ste spomenuli, na koji su se javile 162 tvrtke u Hrvatskoj. Povjerenstvo koje sačinjavaju i stručni ljudi, ali i predstavnici sindikata i poslodavaca, gospodarske komore, sada je dakle u poslu da po kriterijima utvrdi tko će imati sve prava. Ja ne mogu ovdje danas reći da će "Orljava" dobiti sredstva, to će povjerenstvo utvrditi, ali ono zaista zadovoljava kriterije koji su postavljeni na tom natječaju. Naime sredstva će biti dijeljena isključivo u područje podizanja konkurentnosti tih poduzeća, dakle ulaganja u nove tehnologije, u edukaciju kadrova, ulaganje u ispitivanje i obradu tržišta. Dakle ono što će još, rekao bih dati jaču startnu osnovu i jači zamah za bolji nastup na tržištu i hrvatskom i tržištu drugih zemalja, jer "Orljava" kao i mnoge kompanije iz tekstilne industrije plasiraju svoje proizvode na druga tržišta i to vrlo zahtjevna tržišta kao što su tržišta Europske unije. Dakle za tekstil i ove godine i iduće godine biti će potpora i ja vjerujem da će se pokazati da može ta industrija posebno važna radno intenzivna industrija u Hrvatskoj opstati na ovoj razini na kojoj je sada, možda i imati jednu razvojnu dimenziju. Hvala lijepo.
Hvala. Poštovana zastupnica Marija Bajt. Izvolite.
Zadovoljna sam odgovorom i zahvaljujem i molim da se ubrza raspodjela sredstava, a ne sumnjam da će i "Orljava" Požega naći svoje mjesto. Hvala.
Hvala. Gospođe i gospodo zastupnici Vlada je odgovorila na 20 zastupničkih pitanja, još imamo 18. Određujem stanku. Nastavak u 12,00 sati. Prvi na redu, poštovani zastupnik Kruno Peronja. Gospođe i gospodo zastupnici, članovi Vlade, nastavljamo sa zastupničkim pitanjima. Poštovani zastupnik Kruno Peronja. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora. Gospodine predsjedniče hrvatske Vlade i gospodo ministri, pitanje postavljam gospodinu ministru Božidaru Kalmeti. Na poticaj Hvarana i jedinice lokalne samouprave postavljam i molim sljedeće. Prezentaciju operativnog plana izvršenja programa radova na obnovi državnih cesta za razdoblje od 2005. do 2008., predviđene u tablici 16. pod rednim brojem 32, 916, Jelsa - Poljica, program građenja i odražavanja javnih cesta za razdoblje od 2005. do 2008. godine. Ovo sve iz razloga jer je ta cesta, državna cesta jedna od rijetkih ne obnovljenih na hrvatskim otocima. Što se iz godine u godinu povećava broj prometnih vozila na tom dijelu državne ceste, na otoku Hvaru i što je nužno potrebno radi unutar otočnog kvalitetnog povezivanja brojnih novih nasada maslina, levande, ali i za razvoj gospodarstva. Broj vozila bit će još povećan kad se dovrši cesta do Ploča i izgradi tunel Rabča, to je predviđen tunel u državnoj strategiji. Stoga bi nam jako bilo važno da prezentaciju operativnog plana znamo čim prije kako bi angažirali i ostale Hvarane da se taj program što prije realizira.
Hvala. Ministar Božidar Kalmeta. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Gospodine zastupniče, ovaj problem nam je poznat i u okviru programa rehabilitacije državnih cesta ova cesta je uvrštena u programu 2005. – 2008.. Ono što je sada u tijeku je to da je jedan natječaj za izradu projektne dokumentacije raspisan, da su ponude otvorene, čini mi se 15.9., ide od izabranog jednog ponuditelja. Tako da će se u ovoj godini i slijedećoj godini raditi projekta dokumentacija, a sama realizacija te, projekta te ceste Jelsa - Poljica bi bila u 2007. i bila bi gotova 2008. godine. To je sada po sadašnjem planu kojeg se mi držimo. Da li će biti nešto ranije ili neće meni je sad teško kazati. U svakom slučaju u programu je, radi se na njoj i bit će realizirana kako je i predviđeno.
Poštovana zastupnica Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite.
Hvala poštovani gospodine predsjedniče. Poštovani predsjedniče Vlade, članovi Vlade. Svoje pitanje upućujem gospodinu premijeru. Poštovani gospodine premijeru, podržavate li vi gospodin u svom kabinetu, ministra gospodarstva gospodina Vukelića koji je nakon lokalnih izbora, pošto na njima voljom birača HDZ nije dobio većinu, a da bi je osigurao nagovorio sedamdesetsedmogodišnjeg Franju Capana iz HSU-a da s njim, tj. Vukelićem, kao predsjednikom karlovačkog HDZ-a potpiše ugovor o suradnji dviju stranaka. Tako su ga oni nazvali, iako Capan i nije imao ovlasti za to, a i Vukelić je to dobro znao, a koji ugovor je tako 27. srpnja 2005. i potpisan i u kojem doslovno stoji, HDZ se obvezuje osigurati minimalno 20 tisuća kuna mjesečno za funkcioniranje HSU-a, naravno iz gradske blagajne, iako HSU prema uspjehu na izborima pripada samo 2 tisuće kuna. Pa tako, eto, ne samo, naravno mjesečno, jel', pa tako ne samo da su birači prevareni, nego se to čini i njihovim novcem.
Predsjednik Vlade doktor Ivo Sanader.
Gospođo zastupnice, ne znam, nisam upoznat baš sa takvim detaljnima kakve vi navodite, ali sam upoznat sa jednom praksom koja je apsolutno legitimna i koja se događa u Hrvatskoj, a to je da iz proračuna jedinica lokalne samouprave se financiraju sve političke stranke i ne vidim nikakvih problema u tome.
Zastupnica Ingrid Antičević-Marinović.
Točno, ali po rezultatima izbora oni bi dobili 2 tisuće, a ne 20 tisuća. Žalosno je gospodine predsjedniče Vlade, gospodine premijeru, vi koji ste pompozno najavili borbu protiv korupcije. Ovo je čista politička korupcija. I da se tako ministar Vukelić intenzivno i ekstenzivno bavi hrvatskim gospodarstvom, što mu je uostalom i posao, a ne torbarenjem i trgovinom gradskih vijećnika, onda sigurno vi ne biste bili u takvoj situaciji primorani pisati eto tamo neke prigovore nekim stručnjacima iz Svjetske banke koju, eto, kako vi kažete i nepravedno Hrvatsku staviše na 118 mjesto, daleko iz i Albanije i Afganistana, čak i dalje nego Srbija, čak i dalje od Srbije i Crne Gore.
Poštovani zastupnik Nikola Vuljanić. Izvolite.
Predsjedniče, …
Mir, mir molim. Mir!
Ako mogu nastaviti? Moje pitanje upućeno je predsjedniku Vlade doktoru Ivi Sanaderu. Pitanje se tiče nastojanja, svi smo u njih uključeni, svi smo za njih zainteresirani da se na smislen način potakne život na područjima od posebne državne skrbi. Naime, u postupku obnove povratnicima su obnovljene kuće ili se obnavljanju bržim, sporijim tempom, kvalitetnije, manje kvalitetnije, sa primjedbama ili bez njih, ali to se događa u svakom slučaju. No, obnovljeni domovi ne znače da se u tim krajevima može i živjeti. Ako ste prošli Karlovačkom županijom, tim krajevima koji su bili pod okupacijom, to je još uvijek stravično prazno područje, neobrađena polja, zarašteno u šikaru i tome slično. Značajniji gospodarski subjekti u tim krajevima rijetke su ptice i ljudi su se i prije uglavnom bavili poljoprivredom, pa je za očekivati da bi se željeli i dalje baviti poljoprivredom. No, u ratu su ostaie ne samo bez domova, nego i bez poljoprivrednih strojeva, bez mogućnosti da organiziraju suvremenu poljoprivrednu proizvodnju. Mi smo jednu anketu u Karlovačkoj županiji proveli i došli do broja od par stotina domaćinstava koje su na takav način oštećeni,jer zapravo ne mogu početi normalno živjeti. Jasno mi je da im država ne može kupiti traktore i poljoprivredne strojeve, to nitko i ne traži. No, moje pitanje glasi imate li namjeru, na koji način i kada omogućiti poljoprivrednim domaćinstvima iz tih krajeva na područjima od posebne državne skrbi, posebno onima koji su nastradali u ratu da na jeftiniji i lakši način dođu do poljoprivrednih strojeva s kojim bi mogli organizirati suvremenu poljoprivrednu proizvodnju. Hvala.
Hvala. Predsjednik Vlade gospodin Ivo Sanader. Izvolite.
Hvala lijepo. Gospodine zastupniče, budući da ste mi najavili pitanje, pa sam i pripremio nekoliko informacija koje vjerojatno su vama poznate, ali nisu poznate možda široj javnosti, pa ću ih ovdje reći. Iz Fonda za regionalni razvoj dajemo bespovratnu pomoć, dakle, tu se može kandidirati, zajednički kreditiramo i izgrađujemo komunalnu infrastrukturu. Kao preduvjet za razvoj, daljnji razvoj tih jedinica lokalne samouprave. Iz Fonda za razvoj i zapošljavanje pomažemo poduzetnicima kroz subvencionirane kamate i jamstvo i treba se naći u tome. Dakle, država se isto tako odrekla svog udjela u porezu na dohodak, na dobit što je u prošloj godini, odnosno u ovoj godini iznosi oko milijardu kuna. To su sve velike pomoći upravo područjima od posebne državne skrbi. I reći ću još i Zakon o Gradu Vukovaru koji treba ovdje spomenuti u ovom kontekstu, da poduzetnicima vraćamo plaćene doprinose za novozaposlene, što u ovoj godini iznosi 26 milijuna kuna. Uz sve to, dakle, uz sve ono što postoji i u poljoprivredi i u drugim resorima sigurno da su ovi segmenti iznimno važni i da se svatko može vjerojatno i pronaći u ovim. Od, znači, Fonda za razvoj i zapošljavanje do Fonda za regionalni razvoj. Postoji niz mjera gdje bi se to moglo pronaći.
Hvala. Poštovani zastupnik Nikola Vuljanić. Izvolite.
Hvala na odgovoru. Molio bi lijepo da ga dobijem i u pismenom obliku. Htio bih samo napomenuti da je razina bijede u tim krajevima neshvatljiva odovuda sa Markovog trga i da treba pronaći i nove i bolje mehanizme da se tim ljudima omogući da prežive tamo. Da te kuće ne budu vikendice kao što su sada, da taj kraj procvjeta i da tamo netko živi dok nije došlo par milijuna Kineza da živi tamo. Hvala.
Hvala. Poštovana zastupnica Ruža Lelić. Izvolite.
Hvala, gospodine predsjedniče Sabora, poštovani predsjedniče Vlade, gospođe i gospodo ministri, kolegice i kolege. Ja svoje pitanje postavljam potpredsjedniku Vlade gospodinu Damiru Polančecu, a vezano je za privatizaciju "Sladorane". Evo, ovo drugi puta već postavljam zastupničko pitanje u svezi privatizacije "Sladorane" iz razloga što je "Sladorana" zaista od izuzetne važnosti za Županju, županjski kraj pa i za Županiju vukovarsko i srijemsku. Ta tvornica otkad je osnovana 1947. godine bila je oslonac razvoja toga kraja i sigurnost za svoje djelatnike, a nije ih malo. Danas ih radi oko 330, 350. Tu su i sezonski djelatnici, njih oko 150, a svim tim obiteljima i tim sezonskim omogućava se da lakše prebrode jednu godinu. Tu su i kooperanti, njih oko tisuću. Svjesni smo, evo, da su već bila dva natječaja za privatizaciju "Sladorane" koja su poništena i radnici, ali i sindikat i cijelo to pučanstvo je uznemireno i ustvari privatizaciju očekuje sa jednom strepnjom i zebnjom iz razloga što je u prošloj privatizaciji za samo 3 godine stvorena dubioza od 437 milijuna kuna koji su na kraju vratili kako mi kažemo, porezni obveznici, ali jedan dio je i reprogramiran i danas to otplaćuje "Sladorana" i uredno funkcionira. Znači, otplaćuje svoje dugove i podmiriva sve svoje obveze. U najavi je novi, izmjene Zakona o privatizaciji. Spominje se i da će se jasnije definirati radničko dioničarstvo ESOP i učestvovanje znači radnika i menadžmenta u samoj privatizaciji. Pa evo, moje pitanje glasi, da li će se privatizacija "Sladorane" odgoditi do donošenja izmjene Zakona o privatizaciji?
Hvala. Potpredsjednik Vlade, Damir Polančec. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovana saborska zastupnice. Zahvaljujem na ovom pitanju i prije nego na njega dam decidirani odgovor, dopustite mi da se samo s par riječi osvrnem na proces privatizacije. Proces privatizacije jednostavno nema alternativu i bez obzira na naša iskustva u zadnjem desetljeću, mi s njim moramo nastaviti. Privatizaciju ne provodimo zato da bismo iz prihoda od privatizacije financirali proračunski deficit, to nije osnovna svrha i razlog privatizacijskog procesa. Osnovni razlog, osnovni cilj privatizacije jest da na taj način podignemo konkurentnost hrvatskog gospodarstva, a time i poboljšamo životni standard naših građana. Svjestan sam da postojeći zakonski okvir definiran Zakonom o privatizaciji možda i nije najbolji i upravo stoga Vlada je donijela takav zaključak i pokrenula proces promjena, odnosno izmjena i dopuna Zakona o privatizaciji. Postoji čitav niz modela privatizacije koje su na ovaj ili onaj način u zadnjem desetljeću možda tu i tamo prisutni u Hrvatskoj, a koji nisu adekvatno pokriveni zakonskim rješenjem. Ja ću spomenuti samo neke od tih modela. ESOP ili tako ga, puni naziv zapravo te skraćenice "employe share of properties" ili kako ga kod nas prevodimo "radničko dioničarstvo". Zatim "menagement buyout", "menagement employe buyout" samo su neki modeli koje mi definitivno moramo ugraditi u nova zakonska rješenja. Javno-privatno partnerstvo je također model koji sve više iziskuje pažnje, ali i s druge strane i dobiva podršku u javnosti i mi smo u procesu izrade i novog zakona, odnosno Zakona o javno-privatnom partnerstvu. Vrlo skoro ćemo pred ovaj uvaženi Dom, dakle, prvo pred Vladu, radna skupina izaći pred Vladu, a nakon toga i pred Parlament sa novim zakonskim rješenjima i ja vjerujem i očekujem konstruktivnu raspravu i podršku tim zakonskim rješenjima od svih vas. Kad govorimo o "Sladorani" Županja, dozvolite mi isto tako da u dvije rečenice velim, ne postoji afera "Sladorane" Županja. Mi smo jednostavno išli na poništenje zadnjeg natječaja jer je kolegi Fonda za privatizaciju raspisao natječaj koji je imao u dva segmenta, u tekstu natječaja razlike u odnosu na odluku Vlade. To je proceduralna greška i zbog toga je natječaj poništen. Ali, još jedanput napominjem, ne postoji nikakva afera i nismo zaustavili proces privatizacije "Sladorane" Županja. Radnici organizirani kroz sindikat i kroz radničko vijeće obratili su se kolegi u Fondu za privatizaciju sa željom da im se dozvoli i da im se omogući da prezentiraju model koji oni smatraju najboljim. I ja vam i ovdje mogu reći da će oni takvu priliku dobiti. Oni će, dakle, prezentirati svoje viđenje najboljeg modela i za njih najprihvatljivijeg modela privatizacije "Sladorane". Mi sa privatizacijom nećemo žuriti, nema potrebe u ovom trenutku da žurimo jer je između ostalog i kampanja u tijeku pa imamo sasvim dovoljno vremena da se adekvatno pripremimo i da privatiziramo "Sladoranu" na način da i država, ali prije svega zaposlenici i cijela regija od te privatizacije u budućnosti imaju koristi. Dakle, nećemo žuriti i uvažavat ćemo stavove i mišljenje Zaposleničkog vijeća i sindikata. Hvala vam lijepa.
Hvala. Zastupnica Ruža Lelić. Izvolite.
Hvala lijepa, gospodine potpredsjedniče. Izuzetno sam zadovoljna, izuzetno zadovoljna vašim odgovorom da se neće žuriti u privatizaciji. Mi smo kao i o ovim prijedlozima izmjene i dopune Zakona, mi smo svjesni i mislim da su to svjesni i djelatnici i sindikat da u privatizaciju treba ići, ne samo je pitanje modela da se usuglasi koji će osigurati, znači, razvoj tvornice i sigurnost radnih mjesta. Ja kad sam učestvovala i sastancima i u zadnje vrijeme skupa sa gradonačelnikom i sa županom i sa Ministarstvom poljoprivrede, mislim da su radnici sada svjesni da prijašnji predloženi njihov model nije ostvariv i da će sudjelovati u privatizaciji u jednoj onoj, mislim, dionicama koliko osigurava njihovu sigurnost u upravljanju i kontroli tvornice. I mislim da je zaista dobar put da se postigne jedno suglasje i da ja isto tako tvrdim da nema nikakve afere i da se sve može riješiti zaista na zadovoljstvo svih nas. Zahvaljujem još jedanput.
Poštovani zastupnik Josip Sudec, izvolite.
Pitanje upućujem potpredsjedniku gospodinu Polančecu. Umirovljeničke udruge, Hrvatska stranka umirovljenika i Vlada dogovorile su radnu skupinu s ciljem da se razmotri pitanja vezani za mirovinski sustav i njegovo funkcioniranje. Posebno poslije primjene novog Zakona o mirovinskom osiguranju, a među tim pitanjima su neka posebno aktualna. To su pitanja novih umirovljenika, pitanja umirovljenika koji su mirovinu stekli u drugim republikama, pa sve do umirovljenika koji mirovinu stiču pod posebnim propisima.Pitanje kada možemo očekivati početak ove radne skupine s obzirom da je ona proljetos formirana, još do danas se nije sastala, ili je možda jabuka prekisela da u nju zagrizemo. Hvala.
Potpredsjednik Vlade Damir Polančec, izvolite.
Hvala lijepa predsjedniče, hvala lijepa poštovanom i uvaženom zastupniku Sudecu. Pa nije jabuka prekisela i nema tako kisele jabuke u koju ova Vlada ne bi se usudila zagristi i nema tako velikog problema kojeg mi ne bismo mogli zajednički riješiti, u to sam u potpunosti uvjeren. Nitko nije vjerovao i znamo i sami što su pokazivale ankete još samo godinu dana unazad 91% umirovljenika u anketama se izjašnjavalo sa skepsom odnosno uvjereni da nikada neće doći do obeštećenja umirovljenika a vidite gdje smo danas, danas smo definitivno zajednički našli i usuglasili model povratka duga odnosno obeštećenje umirovljenika, definirali smo Zakon i osnovali smo fond umirovljenički, definirali smo statut fonda i sve radimo da do obeštećenja dođe u svim onim rokovima koje smo si svi skupa zadali. Kada smo taj problem riješili onda ne vidim ni jedan problem koji bi stajao pred ovom Vladom, pred strankom umirovljenika, i umirovljeničkim udrugama a za kojeg mislim da ga mi zajednički ne bismo mogli riješiti. Nije vrijeme koje je iza nas izgubljeno, jer nakon što ste vi dostavili dakle sve svoje prijedloge i zahtjeve naša skupina, naš dio radne skupine je na tome intenzivno radio, vi znate da prijedlozi koje ste poslali itekako imaju utjecaja i posljedica na kako državni proračun tako i na postojeće zakonske okvire pa je Hrvatski zavod za mirovinsko osiguranje pod koordinacijom Ministarstva gospodarstva radio na simulacijama i različitim scenarijima. Oni su gotovi, prezentirani su mi početkom ovog tjedna, i mi smo sada definitivno spremni za početak pravi konstruktivni neću reći pregovora jer je to kriva riječ nego razgovora i usuglašavanja stavova. Mislim da je tijekom jučerašnjeg dana poslan poziv i prvi sastanak očekujemo u ponedjeljak popodne. Hvala vam lijepa.
Poštovani zastupnik Josip Sudec. Izvolite.
Zahvaljujem se na skorom susretu.
Poštovani zastupnik Dragutin Lesar, izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, da ne postoji obaveza da unaprijed najavljujemo komu ide pitanje ja bih vjerojatno sada ministra Kirina pitao zašto policija popisuje građane na Markovu trgu koji čitaju novine, ali sam pitanje najavio ministru Vukeliću pa moram to tako napraviti. Naime, moje pitanje glasi ovako, tko u tijelu državne vlasti vrši nadzor nad primjenom kolektivnog ugovora o visini najniže plaće u Republici Hrvatskoj, postoje li i podaci o broju radnika koji primaju plaću nižu od najniže i koliko je prijava podnijeto protiv onih koji ne poštuju tu odredbu kolektivnog ugovora temeljem članka 114. Kaznenog zakona Republike Hrvatske. Naime 1998. tadašnji ministar rada i socijalne skrbi zajedno sa ostalim socijalnim partnerima potpisao je kolektivni ugovor o visini najniže plaće koja iznosi ili je tada tako dogovoreno da ona bude istovjetna najnižoj osnovici za obračun doprinosa za mirovinsko i zdravstveno osiguranju u ovoj godini iznosi 2080 kuna 75 lipa. S obzirom da je nadzor nad poštivanjem kolektivnih ugovora ili ovog pojedinačnog kolektivnog ugovora jedan od biti tarifne autonomije, nadzora i bdijenje na radničkim pravima i kako se oni poštuju, želim vjerovati da postoji državna institucija, tijelo, služba i agencija koja vrši nadzor nad potpisivanjem tog kolektivnog ugovora i koji imaju određene podatke. Pa vas ljubazno molim da mi odgovorite dakle ima li nadzora tko koliko radnika prima takve plaće i koliko ih je podnijeto prijava sukladno članku 114. kaznenog zakona. Hvala lijepa.
Ministar Branko Vukelić. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani saborski zastupniče. Kao što ste naveli najniža plaća ne utvrđuje se Zakonom o radu nego kolektivnim ugovorom i osnivica koju ste spomenuli je upravo za ovu godinu točno taj iznos koji ste kazali 2080, 75 kuna za puno radno vrijeme. Ono što je ovdje bitno napomenuti i reći, možda to javnost ne zna zaposlenici i radnici, da je zakonska obveza poslodavca, prilikom isplate plaće radniku isporučiti obračun iz kojeg je vidljivo na koji način je utvrđen iznos plaće. Dakle, sam radnik na taj način može kontrolirati i vidjeti iznos na koji način mu je obračuna. Isto ovdje bih htio spomenuti još jednu stvar koja je vrlo važna da je poslodavac radniku dužan uručiti jedan primjerak prijave za obvezno mirovinsko i zdravstveno osiguranje u roku 15 dana od stupanja na rad, na posao. To su osnovna prava koja radnik ima koja su vrlo važna jer na osnovu toga može utvrditi što mu iz tog radnog odnosa teče ide, i da li dakle ostvaruje prava koja su mu zakonom odnosno kolektivnim ugovorom utvrđena. Isto tako još jedan važan podatak je obveza poslodavca prema radniku, to je ukoliko nije isplaćena plaća u tekućem mjesecu, za taj mjesec da do kraja mjeseca poslodavac mora radniku dati, uručiti obračun iznosa koji mu je dužan bio uplatiti a nije ga uplatio. Radnik se za kršenje tih svojih prava od strane poslodavca može obratiti inspekciji rada koja vrši nadzor nad svim ovim o čemu smo govorili. Isto tako možemo reći da radnik može ukoliko ne ostvaruje svoja prava pokrenuti prekršajni postupak kod nadležnog suda, radi se o novčanim potraživanjima a točno je i to što ste kazali da s obzirom da ponašanje poslodavca koji ne isplaćuje plaću radniku moglo bi to dakle imati obilježje kaznenog djela iz grupe kaznenih djela povrede prava na rad i drugih prava na temelju članka 114. Kaznenog zakona kao što ste rekli. Dakle, prava radnika u ovom slučaju su jasno navedena inspekcija rada koja nadzire, kojoj se može radnik obratiti mislim da je ovdje bitna i uloga socijalnog partnera dakle sindikata koji na neki način su ti koji trebaju, osnovna uloga im je zaštita prava radnika, a što se tiče točni broj prijava i postupaka to ovog momenta ne mogu dati mogu prikupiti od nadležne inspekcije pa vam ih u pisanom obliku poslati.
Zastupnik Dragutin Lesar.
Hvala lijepa ja zaista očekujem u pisanom obliku ove podatke koje sam vas zamolio, ali samo dva podatka. Naime, jedna od državnih agencija a to je FINA prati tzv. Distribuciju plaća, a s obzirom da njihova informacije treba plaćati, ne besplatno dobivati, moraš biti pretplatnik, ja sam uspio doći do podatka oni su objavili u svibnju ove godine podatak da je u travnju bilo 43 tisuće 181 isplata plaće do 2000 kuna bruto, to je ispod najniže plaće zajamčene kolektivnim ugovorom. Ja ne mogu tvrditi da se radi o podatku koji se odnosi na puno radno vrijeme, jer oni to ne prate ali ni u kolektivnom ugovoru i to je njegov propust nema takve definicije, pa vas gospodine ministre ljubazno molim pokušajte vidjeti sa FINA-om da je ona agencija koja daje, servisira Vladu s podatcima radi izvršenja ovog kolektivnog ugovor ai da prati podatke najniže isplate bruto plaća za puno radno vrijeme kako bi vi bili u mogućnosti iznositi, odnosno vaša državna inspekcija, državni inspektorat prijave po članku 114. Kaznenog zakona zbog nepoštivanja tog kolektivnog ugovora. Hvala.
Hvala. Poštovani zastupnik Miroslav Rožić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče Vlade, nedavno ste u svezi sa eksplozijom u Britanskom veleposlanstvu vrlo samouvjereno izjavili: "Ovo je napad na približavanje Hrvatske Europskoj uniji." Ne znam jeste li požalili zbog te izjave nakon što se otkrilo da se uopće nije radilo ni o kakvom napadu nego samo da su djelatnici britanskog veleposlanstva neoprezno rukovali bombom u svojoj zgradi ali isto tako vrlo ste hrabre izjave i najave dali o obračunu sa kriminalom, posebno organiziranom kriminalom koji otvoreno prijeti i sigurnosti građana ali već i funkcioniranju države zapravo. Mene zanima kako mislite provesti te najave obračuna sa kriminalom i organiziranim kriminalom kada je notorna činjenica da plaće policajaca ili kako to mislite provesti sa policijom čija plaća je manja od vozača tramvaja, specijalcima čija je plaća u rangu vozača autobusa, opremom policajaca koja je u sramotnom stanju. Naoružani su trofejnim zahrđalim pištoljima, šupljim cipelama, sami nabavljaju opasače i futrole za svoje vatreno oružje. Usput rečeno tako svi su različito opremljeni i to od svojih skromnih plaća a njihove ovlasti policajaca na ulici su otprilike u razini navlačenja za uho klinaca koji u parku varaju na pikulanju. Kako ostvariti te najave? To je moje pitanje.
Hvala. Predsjednik Vlade doktor Ivo Sanader. Izvolite!
Gospodine zastupniče, nije točno i ponovo ste krivo citirali da sam rekao to što ste vi kazali malo prije. Dakle, rekao sam vrlo jasno a time demantiram i gospodina Bagu sinoć u Dnevniku. Nisam rekao da je to napad na približavanje Hrvatske Europskoj uniji nego sam rekao da se ne mogu oteti dojmu da je čin usmjeren, niti sam spominjao euro skeptike. Upravo sam euro skeptike spominjao budući da ste vi jedan od njih koji se javljate iz klupa u pozitivnom. Rekao sam da oni imaju pravo na svoj euro skepticizam i da to nema veze s njima, nego sam rekao da je taj čin ma od koga dolazio usmjeren protiv približavanja Hrvatske Europskoj uniji. Jer, nećete mi reći da se nije dogodio u veleposlanstvu zemlje koja trenutno predsjedava i u vrijeme kada Hrvatska očekuje neke pozitivne odluke Europske unije. Znači, nisam rekao da je napad na približavanje nego da se ne mogu oteti dojmu da je taj čin usmjeren protiv približavanja Hrvatske Europskoj uniji jer je upravo u ovom trenutku. A isto tako. [[Upadica se ne čuje.]] Ne, ne, znamo sve, imate točno na Dnevniku je bilo, može se emitirati. Ako hoćete, poslat ću vam video kazetu pa da se uvjerite još jedanput. Vrlo pomno sam kao što znate birao riječi. I dalje uvjeren sam da je taj čin i takav čin bez obzira na što se odnosilo jer je nanio velike štete Hrvatskoj u Međunarodnoj zajednici ali dakako da je policija uspješnom istragom demantirala da je riječ o možda još većim problemima kao što je međunarodni terorizam itd. i to smo demantirali. I još jedanput želim reći da je Hrvatska sigurna zemlja bez obzira na vaše teatralno obrazlaganje djelovanja policije i opreme policije. To što ste rekli nije točno.
Miroslav Rožić. Izvolite!
Hvala lijepo. Ja zapravo nisam dobio odgovor na pitanje nego mi sporimo oko toga da li je točno ili netočno što sam ja rekao a ja bi volio dobiti odgovor na pitanje. Ako se želite uvjeriti u opremu policije ja vas molim da nakon ovoga aktualnog sata iziđete van, pogledajte policajte koji upravo osiguravaju ovdje proteste pred zgradom pa da pogledate zapravo njihovu opremu. Vidjet ćete da svi imaju različite opasače, različite futrole. Pitam sam ih osobno, rekli su mi 15 godina nisu dobili zamjenu futrola, opasača i opreme. Ovaj je rekao da je zadnji put, pitajte ih. Nedavno me zaustavila patrola policije, gospodine premijeru. Zaustavila me je patrola policije radi rutinske kontrole. Policajcu je ispala moja vozačka dozvola pa se sagnuo i ispao mu je pištolj na pod jer ima preveliku futrolu koja ne drži a unutra mu je trofejni TT-ac iz 50. i neke godine potpuno hrđav. Provjerite to sa policajcima. Ja ne znam koji vas okružuju, ali provjerite i sa ministrom policije. Pa ti ljudi čije su plaće, ponavljam, to je bilo moje pitanje. Ti ljudi čije su plaće manje od vozača tramvaja, ti ljudi čije su plaće u razini vozača autobusa u gradskom prijevozu Grada Zagreba, ti ljudi bi trebali povesti odlučnu borbu protiv kriminala i organiziranog kriminala.
Hvala lijepo. Poštovani zastupnik Šime Prtenjača.
Gospodine predsjedniče, svoje pitanje postavljam gospođi ministrici Marini Matulović-Dropulić. Gospođo ministrice, jedno od najtežih pitanja prostornih planiranja moglo bi se odnositi na ministra Biškupića nalazi se nažalost u mojoj županiji. Naime, 1978. godine bivša Skupština Općine Biograd na moru donosi odluku o izradi prostornog plana. 1983. godine donosi se odluka o definiranju ornitološkog rezervata. 1985. godine razgraničava se ornitološki i donosi odluka o izradi prostornog u kojem se jedna zona uz jednu crkvicu gore zvana Majdan definira kao građevinsko područje. 1993. na tom prostoru ovlasti preuzima općina Pakoštane i 1999. na moju inicijativu i Zadarske županije utvrđuje se Park prirode Vranjsko jezero koji onda razgraničava ovu zonu. I prije rata općina Biograd prodaje nekoliko građevinskih parcela u toj zoni. Nakon rata općina Pakoštane prodaje tri čini mi se građevinske parcele braniteljima i tu je ključ problema. Međutim, čini mi se prve nedjelje u ožujku 2003. godine tadašnja Račanova Vlada izvodi najveću policijsku pektakularnu akciju nakon Oluje sa oko 5 stotina specijalaca i policajaca na ta tri objekta branitelja i naravno ruši se i podnosi račun plaćanja jednog od tog branitelja što ću kasnije iskoristiti odgovor na to pitanje. Dakle, za vrijeme mise pred crkvom sa 500 specijalaca pokušava se stručno razgraničiti prostor parka prirode i građevinske zone. Što vi namjeravate činiti jer je ovo jedno od najtežih i najvrućih pitanja u prostornom planiranju naše županije. Hvala lijepo.
Ministrica Marina Matulović-Dropulić. Izvolite!
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Gospodine zastupniče, kad bi to bilo jedno od najtežih pitanja mislim da bi bili mi svi skupa jako zadovoljni. Ali mi smo taj problem skoro riješili. Utvrđeno je i bit će sad pred Saborom vrlo brzo utvrđivanje granica parka prirode i granica ornitološkog rezervata. Ministarstvo kulture i moje ministarstvo usuglasili su se i napravili granice. Točno je da jedan dio parcela je u problemu radi toga jer se nalazi unutar ornitološkog rezervata, međutim uz posebno zalaganje općine Pakoštane mi smo se dogovorili i taj dio i dio parcela smo riješili kao zamjenske parcele. Radi se o ukupno 40 parcela. Od toga ima 14 parcela koje se moraju izmjestiti. Prema tome, granice su predložene, ići će se na javnu raspravu vrlo brzo i nadam se da će pošto smo sve radili i u dogovoru sa općinom Pakoštane da će biti sve u redu. Nakon toga radi se u isto vrijeme i prostorni plan Parka prirode Vranjsko jezero. Prema tome, i to će ići na javnu raspravu vrlo brzo i vjerujem da ćemo konačno taj veliki problem na opće zadovoljstvo svih riješiti. Hvala.
Hvala. Zastupnik Šime Prtenjača. Izvolite!
Hvala lijepo. I zašto sada, i zašto pa čak i emotivno reagiram na to. Naime, riječ je o jednom od branitelja kojeg su kada je išao na stražu njih trojica presjekli rafalom i slučajno ostao živ, druga dvojica su poginula. E sada, pogledajte čuda. Oni koji su presjekli njega, koji su mu gore srušili staru kuću dobivaju sada u skladu sa zakonima, dobivaju građevinski materijal i rješava se status a taj isti branitelj mora platiti 28 tisuća kuna i ja sam osobno poduzeo mjere na svim razinama pa vas još jedanput molim da mu pomognemo, ali i da omogućimo da se realizira zamjenski ili na drugi način. I da nisam i osobno uz mnoge druge reagirao tada trezveno moleći branitelje da ne reagiraju tko zna do čega je moglo doći? Evo to je odnos prema braniteljima, to je način kako se zapravo rješavaju ti stručni recimo problemi. I upravo zato, a to je i uvjet donošenja prostornog plana te zone, a dakle i uvjet razvoja i zapošljavanja nužno je najbrže moguće ovaj problem razriješiti. Hvala lijepa.
Poštovani zastupnik Andrija Hebrang. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče pitanja bih uputio ministru zdravstva štovanom doc. dr. Nevenu LJubičiću. Poznato je da Hrvatska troški na lijekove između 3 i 4% svog ukupnog bruto nacionalnog dohotka. To je svota koju bi mnogo ministara htjelo vidjeti kao svoju proračunsku svotu. Dio novca ide zaista za liječenje pacijenata i o tome nije ovdje riječ, ali sve veći dio novca troši se na lijekove koje nikada pacijent ne uzme ili čak na lijekove koji štete pacijentu. Prva skupina koja se nikad ne potroši, to je 40% prepisanih lijekova ili oko milijardu kuna koje godišnje prema Svjetskoj zdravstvenoj organizaciji Hrvatska baca u kanalizaciju ili drži u ladicama. Druga grupa štetnih lijekova su one gdje se prepisuje više od tri lijeka istodobno jednom pacijentu jer farmakolozi kažu da više od 3 lijeka ne možemo kontrolirati jer je biokemijski njihov spoj u organizmu presložen i više šteti nego koristi. Vi ste u borbi protiv takvog zla koje raste iz godine u godinu u potrošnji lijekova 20% u Hrvatskoj primjenili niz vrlo korisnih i uspješnih mjera. Moje pitanje usmjereno je na posljenju mjeru, a to je uvođenje administrativne pristojbe. Uveli ste je po uzoru na ostale europske zemlje. I očekivali smo da će ona biti u tom smislu i prihvačena. Nažalost neki mediji su objavili da ste tom mjerom izazvali porast troškova lijekova od 20% na početku ovoga ljeta. Pitanje moje je da li je to točno da je porast lijekova zbog ove administrativne mjere porastao jer su pacijenti navodno unaprijed kupovali lijekove da bi se zaštitili od nastupajućih mjera? I drugo pitanje da li imate čvrstu evidenciju praćenja porasta potrošnje lijekova u ovim dijelovima gdje oni ne koriste ili čak štete bolesniku? Hvala.
Hvala. Ministar zdravstva Neven LJubičić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora. Dame i gospodo saborski zastupnici. Ja zahvaljujem poštovanom saborskom zastupniku profesoru Hebrangu za ovo pitanje jer mislim da je izuzetno značajno s jedne strane zapravo da bi uklonili određene dvojbe koje su se pojavile nakon određenih medijskih napisa, ali možda i zapravo da bi pojasnili neke stvari koje se odvijaju na politici lijekova uopće u Republici Hrvatskoj. Ako mi dozvolite točno je da od … [[Govornik se ne razumije.]] početka ove godine pratimo točno svaku stavku potrošnje lijekova. Pa to je nešto što je normalno. Želimo to znati ne samo iz financijskih razloga nego da bi zapravo zaštitili one koji uziamju lijekove da bi imali kontrolu potrošnje svakog pojedinačnog lijeka i to shodno osiguraniku koji ga i uzima. Ono što moram isto tako kazati da je sukcesivnom politikom pregovaranja u cijenama, ali i donošenjem akata koji su omogućili da ovoga trenutka više od 200 preparata u Hrvatskoj ima praktično najnižu cijenu u Europi. To je nešto što smo zapravo postigli, što mislim da je veliki iskorak jer smo time omogućili da naši građani ne budu uskraćeni niti za jedan lijek, a da zapravo trošimo koliko toliko u okviru svojih mogućnosti. Ove, ja ću ih nazvati, insinuacije koje su se zapravo, koje su pojedine dnevni tisak donosio, a to je da su, da su troškovi za lijekove porasli nakon što se uvela administrativna pristojba, koristim ovu prigodu da apsolutno otklonim bilo kakve takve insinuacije jer to ne odgovara istini. Naime kada pogledamo prvih osam mjeseci u ovoj godini jasno vidimo da je potrošnja za lijekove smanjena za oko 3%. Istodobno, a to želim naglasiti smo uveli novih 47 lijekova. 27 lijekova inovativne industrije dakle vrlo skupih lijekova. Međutim to od nas se traži. Zašto? Želimo pružiti našim građanima najbolje i moramo slijediti trendove farmako … [[Govornik se ne razumije.]] svugdje u svijetu. Tako će biti i u nas. U ta tri posto koja smo zapravo uštedili imamo točne podatke za svaki mjesec pojedinačno. I ono što su pojedini, dakle pojedine tiskovine pisale bilo je da je zapravo nakon uvođenja ili prije uvođenja administrativne pristojbe da su troškovi na lijekove porasli. To nije istina jer kad pogledamo prosjek dakle svih praktično 8 mjeseci vidjet ćemo da jedini mjesec koji odudara gdje je potrošnja bila nešto viša je mjesec lipanj. Međutim ako pogledamo i 2004. godinu i 2003. godinu i 2002. i tako unatrag vidjet ćemo da se uvijek pred ljetnu, dakle pred ljetnu sezonu pred godišnje odmore povećava praktično kvantum izdvajanja za lijekove. Zašto? Zato što osobe idu na godišnji odmor. Stvaraju određenu sebi zalihu za godišnji odmor i to je nešto što toleriramo i što je normalno. Naravno već u kolovozu mjesecu ta potrošnja se ustabilila odnosno odgovara potrošnji i u srpnju i u svibnju i tako dalje. Prema tome nema nikakvog razloga da bismo zapravo govorili o tome da je zbog administrativne pristojbe povećana potrošnja za lijekove.
Poštovani zastupnik Andrija Hebrang. Izvolite.
Hvala lijepo. Izuzetno sam zadovoljan s ovim vašim odgovorom i mislim da ove vaše mjere zaslužuju svaku podršku, a cilj mjera je da se enormni profiti farmaceutske industrije pretoče u one lijekove koji zaista trebaju našem bolesniku i čestitam na tome.
Poštovana zastupnica Mirjana Brnadić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Svoje pitanje bih uputila potpredsjednici Vlade ministrici obitelji, branitelja, međugeneracijske solidarnosti, gospođi Jadranki Kosor. Moje pitanje je što Ministarstvo namjerava učiniti po pitanju smanjenja i naravno prestanka nasilja u obitelji nad ženama budući da u zadnje vrijeme iz medija doznajemo o znatnom porastu nasilja u obitelji nad ženama. Hvala.
Potpredsjednica Vlade ministrica Jadranka Kosor. Izvolite.
Hvala vam lijepo gospodine predsjedniče. Poštovana gospođo zastupnice hvala vam lijepa na ovome pitanju kojega evo upućujete danas ususret Nacionalnom danu borbe protiv nasilja nad ženama. To je sutra, to je 22. rujna na prijedlog hrvatske Vlade kao što se sjećate hrvatski Sabor je prošle godine prihvatio da to bude Nacionalni dan borbe protiv nasilja nad ženama u sjećanje među ostalim i na tri žene koje su ubijene u Općinskom sudu u Zagrebu koje je pobješnjeli suprug ubio svoju suprugu u brakorazvodnoj parnici, odvjetnicu i sutkinju. Međutim ovaj dan naravno upozorava na nasilje nad ženama ali i na nasilje u obitelji. Reći ću u odgovoru na vaše pitanje ne samo o tome što čini Ministarstvo obitelji nego što čini dakako cijela hrvatska Vlada. Hrvatska Vlada je već prošle godine donijela Nacionalnu strategiju odnosno Nacionalni program za borbu protiv nasilja u obitelji. Taj program sačinjava nekoliko mjera, među ostalim kratkoročne, dugoročne, 10 dugoročnih, 17 kratkoročnih mjera. Na temelju toga i na temelju zakona o suzbijanju nasilja u obitelji mi smo upravo prošli tjedan dakle govorim o hrvatskoj Vladi prihvatili i protokol o postupanju u slučaju nasilja u obitelji. Nažalost najčešće su žrtve nasilja žene odnosno djeca. Ali žena je u većini slučajeva žrtva i tim protokolom na kojem su radili i predstavnici ministarstava od Ministarstva obitelji, Ministarstva zdravstva, Ministarstva unutarnjih poslova, Ministarstva pravosuđa do ravobraniteljica za ravnopravnost spolova za djecu, ali i predstanici sudstva. Mi smo napravili taj protokol koji prvi puta određuje vrlo jasno što, tko, u kom trenutku treba učiniti u slučaju dojave o nasilju u obitelji odnosno o nasilju nad ženama? Tako primjerice policija odmah mora reagirati. Odmah mora izaći na mjesto događaja. Odmah mora nasilniku oduzeti oružje ako ga ima legalno. Ako sazna da ga ima ilegalno također oduzeti, također učiniti sve da se nasilniku oružje sa svagda oduzme. Isto tako postoji u protokolu obveza centara za socijalnu skrb, zdravstvenih ustanova, škola, da odmah u slučaju dojave o nasilju prijave policiji, policija mora dakle istovremeno reagirati. Ono što je isto važno, nasilnika se mora privesti i rekla bih jednom riječju donošenjem ovog protokola mi možemo danas uoči nacionalnog Dana borbe protiv nasilja nad ženama poručiti da je nasilnicima odzvonilo, da će ih se uistinu progoniti i da nitko više na dojavu o nasilju nad ženama, odnosno nasilju u obitelji neće smjeti odmahnuti rukom i reći to se nas ne tiče, to je vaš problema iza četiri zida. Sutra ćete se pomiriti, sutra ćete se ljubiti i grliti pa mi ne želimo se u to miješati. Prema tome, protokol jasno propisuje da se moramo svi zajedno zabrinuti, odnosno da se moramo umiješati, da je to obveza svih. Osim toga, evo možda je ovo prigoda reći dvije-tri riječi o tome što smo kroz Ministarstvo obitelji učinili. Od početka mandata ove Vlade, jedan od prvih poteza i premijera i cijele Vlade je bila ako se sjećate, odluka o 200 tisuća kuna pomoći ženskoj autonomnoj kući u Zagrebu koja bi se ugasila da Vlada nije reagirala jer su bili u velikim poteškoćama. Mi smo nastavili s programom pomoći nevladinim udrugama koje se bave nasiljem i imaju punu našu potporu koje se bave problemom nasilja nad ženama, odnosno u obitelji. Za tu svrhu smo u prošloj godini izdvojili više od milijun i 400 tisuća kuna, u ovoj godini evo do rujna zaključno sa prekjučerašnjim danom kad sam potpisla još jedan ugovor, milijun i 386 tisuća kuna također u potpori tim kućama, odnosno institucijama koje se bave zbrinjavanjem žrtava nasilja. Dakle gospodine predsjedniče ako samo mogu jednu rečenicu, ovu prigodu koristim pozvati cjelokupnu hrvatsku javnost da sutra obilježe nacionalni Dan borbe protiv nasilja nad ženama. Hvala lijepo.
Hvala. Obilježimo sutra dan protiv nasilja nad ženama. Poštovana zastupnica Mirjana Brnadić. Izvolite.
Hvala lijepo. Evo zahvaljujem gospođi Jadranki Kosor, našoj ministrici i potpredsjednici Vlade na zaista iscrpnom odgovoru i na svim tim aktivnostima koje je ministarstvo poduzelo, jer upravo u prigodi obilježavanja nacionalnog Dana borbe protiv nasilja nad ženama dobili smo članovi Odbora za ravnopravnost spolova izvješća svih odgovornih ministarstava o nasilju u 2004. godini, dakle to su zaista alarmantni podaci o broju žrtava, o strukturi nasilnika i o strukturi žrtava i zaista držim da se cijelo društvo, sva ministarstva, sve ustanove, svi relevantni stručnjaci moraju uključiti u edukaciju i u borbu protiv nasilja u obitelji i nad ženama. Hvala.
Hvala. Predsjednica Odbora za ravnopravnost spolova, izvještava da je 25. tematska sjednica Odbora za ravnopravnost spolova zakazana za danas u dvorani "Ivana Mažuranića" u 13,30 sati. Poštovana zastupnica Nevenka Majdenić. Izvolite.
Pitanje upućujem ministrici Ministarstva okoliša, prostornog uređenja i graditeljstva, Marini Matulović-Dropulić. Poštovana ministrice nekoliko predstavnika jedinica lokalne samouprave upoznalo me je s problemom zbrinjavanja otpada koji se može iskoristiti kao sekundarna sirovina. Tu se misli na staklo, papir, PET ambalažu i drugo. Naime, te jedinice lokalne samouprave nemaju dovoljno financijskih sredstava u proračunima za nabavu kontejnera, odnosno posuda za tu vrstu otpada. U skladu s navedenim, moje pitanje glasi: Može li i na koji način Ministarstvo okoliša, prostornog uređenja i graditeljstva pomoći pri nabavljanju posuda za otpad koji se može iskoristiti kao sekundarna sirovina jedinicama lokalne samouprave koje nemaju mogućnosti učiniti to same? Hvala.
Hvala. Ministrica Marina Matulović-Dropulić. Izvolite.
Gospodine predsjedniče. Gospođo zastupnice temeljem Zakona o otpadu mi smo napravili i strategiju gospodarenja otpadom o kojoj ćete vi vrlo brzo raspravljati, ali smo isto tako i utvrdili na koji način se formira cijena za odvoz komunalnog otpada. U toj cijeni mora biti sadržana i nabavka takvih kontejnera. Međutim, znajući kakva je situacija i znajući da pojedine jedinice lokalne samouprave nemaju dovoljno sredstava, mi smo i do sada osiguravali sredstva za primarno razdvajanje otpada jer znamo da nam je to prvi prioritet, jer ako to ne razdvojimo imati ćemo još više iz dana u dan sve više i više smeća. Mi smo do sada osigurali 7 milijuna i 200 tisuća kuna koje smo kupili kante, kontejnere pojedinim jedinicama lokalne samouprave pogotovo na područjima od posebne državne skrbi. Isto tako kao što njima i saniramo divlja odlagališta što ne radimo svima ostalima, ali ovim područjima koja su postradala i koja imaju puno i šute i svega, radimo i taj dio posla. Prema tome mi ćemo i dalje financirati i Fond za zaštitu okoliša i naše ministarstvo nabavku tih kanti i kontejnera, jer kao što sam već rekla to nam je jedan od prvih prioriteta koji ako ćemo se striktno držati sigurno ćemo smeće umanjiti za više od 50%. Hvala lijepo.
Poštovana zastupnica Nevenka Majdenić. Izvolite.
Hvala lijepa. Zadovoljna sam odgovorom. U Hrvatskoj stvarno je pitanje korisnog otpada u začetku pa će vjerujem ovakva predložena strategija, pa će ovako ostvarenjem predložene strategije prestati potreba za uvozom korisnog otpada kojeg možemo reći da imamo u izobilju. Hvala lijepa.
Poštovana zastupnica Karlema Caparin.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora. Svoje pitanje upućujem ministru zdravstva, gospodinu Nevenu Ljubičiću. Reforma koprivničkog zdravstva započela je prije sedam godina provedbom pilot projekta Svjetske banke. Dijelom nam je poznata reforma koprivničkog zdravstva. Sjetimo se zaista onih famoznih 17 milijuna kuna koje su utrošene na intelektualne usluge, a rezultat tih usluga vidimo i sami. Sjetimo se odlaska medicinskih djelatnika ne u Austriju nama bližu nego u Australiju itd. U srpnju ove godine potpisan je ugovor o nastavku rekonstrukcije, dogradnje i djelomične nadogradnje centralne bolničke zgrade gdje će se preseliti interna sa pulmologijom, hemodijaliza, infektologija, jedinica intenzivnog liječenja te bolnička kuhinja. Nova će interna koštati 75 milijuna kuna i trebala bi biti dovršena do travnja 2006. godine. Obzirom na sporne natpise u tisku, moje je pitanje: Da li se nova zgrada gradi iz sredstava Svjetske banke ili postoji novi način financiranja Vlade i Ministarstva zdravstva? Ako da, iz koje izvora i u kojem iznosu? Hvala.
Hvala. Ministar zdravstva, Neven Ljubičić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Poštovane dame i gospodo saborski zastupnici, još jedanput pitanje dakle, bolnice u Koprivnici po ne znam koji puta, ali mislim dakle, apsolutno opravdano. Sada kada smo zapravo još malo i sagledali dodatnu sliku evo ovih spomenutih dakle 17 praktično milijuna kuna koji su išli u intelektualne usluge izrodilo je jednim plodom, a to je zapravo katastrofa u koprivničkoj bolnici. Ta katastrofa zapravo je značila da koprivnička bolnica je ostala bez intenzivne skrbi, neprimjerene dijalize koja radi u uvjetima '60.-ih godina prošlog stoljeća, da zapravo nismo imali čitav niz sadržaja kojeg svaka bolnica ne treba, nego mora imati. I upravo zbog toga zapravo smo ušli u analizu kako možemo pomoći toj bolnici da se isprave nepravde koje su nanešene, odnosno da je stavimo u punu funkciju. U razgovorima koje smo zapravo vodili sa samom županijom jedini način koji je postojao i koji postoji je zapravo ili decentralizirana sredstva ili vlastiti prihod. Vlada je na svojoj sjednici u srpnju mjesecu ove godine donijela jednoglasnu odluku, a to je da se dozvoljava županiji da uđe u kreditnu politiku, dakle da uđe u zaduživanje u razdoblju od 2007. godine do 2016. godine, time da bi kompletna izgradnja, a vrijednost investicije je točno 85 milijuna kuna, dakle bila usmjerena upravo u sve te sadržaje koji nedostaju bolnici. Ja ću dati samo još jedan primjer da se patologija te bolnice, a to je mjesto gdje se mora odati pijetet umrlima nalazi u bivšim prostorima konjušnice. To je nedopustivo. I upravo zbog toga smo ušli u takav način financiranja gdje 85 milijuna kuna, dakle dalo se praktično suglasnost Vlade za zaduživanje županije u razdoblju, ponavljam, od 2007. do 2016. godine dio sredstava, 85% sredstava iz decentraliziranih, a 15% vlastitih prihoda županije. I to je zapravo de facto model koji je po prvi puta predstavljen, po prvi puta je zaživio model koji mi se čini zapravo adekvatan i naravno ima i svoje zakonsko uporište. Što se tiče samog projekta Svjetske banke on završava krajem ove godine. Takav, kakav mi smo ga evo uspjeli zapravo izvesti kraju, popravili smo sve ono što ne valja i ja sam sasvim siguran da će zahvaljujući dakle ovoj odluci Vlade koprivnička bolnica funkcionirati u svom maksimalnom opsegu, onom opsegu kakva i treba biti kao jedna snažna županijska bolnica.
Poštovana zastupnica Karmela Caparin.
Hvala lijepa. Zadovoljna sam vašim odgovorom. Ispričala bih se, čak je 17 milijuna dolara, a ne milijuna kuna koje je potrošeno iz Svjetske banke. Ja vjerujem da ćete sličan model primijeniti i na bjelovarskoj bolnici koja zaista ima katastrofalne uvjete, od kuhinje, sterilizacije itd. i drago mi je da ste ovo objasnili da nema financiranja iz državnoga proračuna, jel', koje apsolutno protuzakonito. Hvala lijepo.
Poštovani zastupnik Miroslav Korenika. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Svoje pitanje postavljam ministrici zaštite okoliša, prostornoga uređenja i graditeljstva gospođi Marini Matulović-Dropulić. Temeljem najava o uklanjanju 40-ak bespravnih objekata na području Nadosibove u općini Milna na otoku Braču, molim vas gospođo ministrice u ime građana ove države, nas zastupnika ili neke osobno, da nam objasnite kriterije po kojima se odabiru objekti koji prioritetno idu u rušenje. Mi iz kluba SDP-a zamoljeni smo postaviti ovo pitanje u Saboru jer, na žalost, iz vašeg ministarstva do danas nisu se očitovali na brojne upite čelništva Općine Milna, jednim dijelom čelništva, jednim dijelom građana. Napominjem da SDP kao stranka i ja kao pojedinac podržavamo rušenje bespravnih objekata, naravno pod uvjetima koji jamči Ustav, a to je ravnopravnost i jednakost svih pred zakonima ove države, što čini mi se u ovom slučaju nije tako. Općina Milna je u svojim zahtjevima ministarstvu upozoravala da su suglasni da se objekti ruše, ali onda ili svima ili nikome. Jer uz objekte koji su ovaj puta predviđeni za rušenje i to su, jedan dobar dio tih objekata je drugi, treći red od mora, u građevinskom području koji se mogu u budućem razdoblju legalizirati, postoji bespravni objekti izgrađeni na samoj obalnoj crti, znači čak i u pojasu pomorskoga dobra koji su izvan građevinskih područja, na infrastrukturnim koridorima, a na žalost unatoč upozorenjima nadležne inspekcijske službe nisu reagirali iako su ih iz općine upozoravali na to. Do danas, nažalost, isto tako nisu ti objekti bili uopće u postupku nadzora, nije im izdano nikakvo inspekcijsko rješenje, a kamoli rješenje za rušenje iako su daleko opasniji i gori slučajevi devastacije nego oni koji se trebaju rušiti. Umjesto toga neki od tih objekata su i legalno priključeni na primjerice HEP-ovu mrežu iako smo mi u ovom Visokom domu donijeli zakone koji to onemogućuju. Dakle, gospođo ministrice, ja vas još jedanputa molim da nam objasnite kriterij po kojem se odabiru objekti za rušenje, jer ispada da nisu svi građani isti pred zakonom, a niti pred bagerima.
Hvala. Ministrica Marina Matulović-Dropulić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Gospodine zastupniče, ja mislim da ovo što ste sad izrekli definitivno nije točno, da svi ljudi nisu jednaki pred zakonom. Radi toga jer vi ste se uspjeli uvjeriti i putem novina gdje smo mi sve rušili, a sad ću vam reći i koji su to kriteriji. Prvi kriterij je zaštićeno područje. Kao što znate, radi se o obalnom području koje je proglašeno zaštićenim područjem i radi se o parkovima prirode ili nacionalnim parkovima, pa smo tako rušili na obali, pa smo tako rušili u parku prirode Medvednica. Drugi kriterij je da se nalazi izvan građevinskog područja objekat. To smo najviše srušili i Istarskoj županiji radi toga jer su ljudi gradili vikendice tamo gdje nikada nije bilo građevinsko područje i gdje vjerojatno nikada i neće biti građevinsko područje. Drugo su rušenja na područjima druge namjene, pa je takav slučaj u Milni. U Milni se ti objekti nalaze na području turističke izgradnje, a ne na području, na građevinskom području gdje je moguća i druga izgradnja. Točno piše turizam, a vikendice ipak nisu u turizmu, turizam po svim našim zakonima i po svim našim onim propisima. Dalje su nam povijesne cjeline i tako smo rušili u povijesnim cjelinama. Nakon toga su apartmanizacija prostora i zapravo izgradnja stanova za prodaju tamo gdje je predviđen turizam. To su naši kriteriji i točno po tim kriterijima smo i radili. Što se tiče Općine Milna, oni su jedan jedini puta do sada zatražili razgovor s nama i sigurno će na razgovor doći, ali mi promptno ne može svakako 500 općina koje su zainteresirane pozvati onaj čas kad netko se najavi. S time da ako oni promjene svoj prostorni plan i umjesto turizma sebi stave vikendice onda oni to mogu legalizirati, ali tamo gdje je turizam značajom i gdje svi znamo da nam je važno da se zaposle pojedini ljudi koji žive na tom području u takvim objektima, sigurna sam da niti općina neće biti za takvu varijantu. Isto tako me je, moram reći još samo par riječi oko bespravne izgradnje, kao što se recimo gospodin Markov danas rekao kako se čudi da smo mi srušili takav mol. Ako netko radi na pomorskom dobru bez koncesije, bez prostornog plana, bez ikakve dozvole i ako još to naplaćuje, onda mislim da dobro, da znamo da li je to narodni mol ili je to privatni mol, a mi smo se svi obvezali da ćemo poštivati zakon, mi smo prisegli i saborski zastupnici i mi. Prema tome, mi se moramo jednostavno toga držati. I još jedna njegova bojazan o kojoj moram svakako nešto reći, da se ne bi rušilo hrvatskim državljanima, a da se ne ruši ostalima. Rušili smo, nažalost, iako nam je to, velim najveća rak rana ta bespravna izgradnja i mi smo, to je jedan od najtežih poslova, jer je najteži posao koji ja radim u mojem ministarstvu. Rušili smo i Talijanima i Austrijancima i Slovencima i nemamo jednostavno nikakvih drugačijih kriterija nego zakon i ovo što sam vam do sada rekla i tako ćemo postupati i ubuduće. A, premijer vam je jasno rekao, ako želimo pravnu državu onda i svi ovi turisti koji nikad u životu nisu vidjeli da nešto gradi bespravno objekte se čude jer nisu vidjeli. Oni nemaju pojma šta je to bespravni objekat. Prema tome, mi moramo to zaustaviti i moram reći da sam zadovoljna što smo puno toga već do sada napravili. Nažalost, srušili smo 662 objekta do sada ali isto tako je važno da vam velim da smo izvršili 24 tisuće i 126 pregleda objekata. Prema tome, inspektori rade neprestano, bez obzira kako teško nam je do tih inspektora doći. Hvala lijepo.
Hvala. Poštovani zastupnik Miroslav Korenika. Izvolite.
Hvala lijepa, gospođo ministrice. Moram reći, djelomično sam zadovoljan vašim odgovorom jer jedan dio odgovora mi, ili onoga što sam u obrazloženju rekao, jednostavno niste odgovorili. Ja bih vas molio ipak pisani odgovor i očitovanje na ovih dopisa iz općine Milna na jednoj strani, a drugoj strani ja bih volio da se i osobno uvjerite koji su razlozi da inspekcija unatoč molbama iz općine Milna nije izašla, vidjela što je to u pojasu pomorskoga dobra, što je to na infrastrukturnim koridorima. Vjerojatno je to i zato što su tamo neki od visokih sadašnjih ili današnjih dužnosnika HDZ-a imaju izgrađene svoje kuće za odmor, a vjerojatno ne želite ili nećete. Ali ja vas molim u pisanoj formi da mi date odgovor jer ako je to tako, ipak građani nisu jednaki pred zakonom. Prioritet vam je ono što je u drugom ili trećem redu od mora, a nije ono što je u prvom redu do mora na infrastrukturnom koridoru. Malo je čudno, ali istinito. Hvala lijepa.
Poštovana zastupnica Ivana Sučec-Trakoštanec. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Svoje pitanje ću uputiti Ministarstvu obrane pa molim gospodina državnog tajnika kad nema ministra da mi odgovori, a odnosi se na kompleks vojarni u Gradu Križevcima u Koprivničko-križevačkoj županiji. Meni je žao reći da od početka 2003. zalaganjem ondašnje gradske vlasti i Ministarstva obrane kad je ministrica bila gospođa Antunović je iseljena vojska Hrvatska iz te vojarne u Viroviticu, a da te zgrade na 10 hektara površine u centru grada zjape prazne. Zbog toga najljepše molim državnoga tajnika da mi odgovori što Ministarstvo namjerava s tim kompleksom. Jer eto, imali smo u subotu 14. obljetnicu proslave ulaska naših snaga u tu vojarnu. Moramo reći da smo bili u Varaždinskom korpusu i da smo, u tu vojarnu koja je bila u sastavu Varaždinskog korpusa ušli 16. rujna. Dakle, 10-ak dana prije i Bjelovara i Koprivnice i Varaždina. I da nam je svima nama, a meni posebno kao ondašnjoj predsjednici Kriznog štaba koji je to sve organizirao, a današnjoj zastupnici stalo da Ministarstvo te zgrade stavi u funkciju onako kako misli da je najbolje za Križevce, a i za Hrvatsku državu u cjelini. Zahvaljujem.
Hvala. Državni tajnik u Ministarstvu obrane, Mato Raboteg. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora. Zahvaljujem na pitanju gospođi zastupnici. Ukratko, najprije izravan odgovor što Ministarstvo obrane želi napraviti sa tom vojarnom. Ministarstvo obrane je jasno deklariralo i Dom Hrvatske vojske i vojarnu u Križevcima kao neperspektivnu za Oružane snage. Prema tome, nema nikakve dvojbe, a sad ću vam pokušati dati objašnjenje zbog čega to pitanje dosad nije riješeno. Dakle, za kompleks vojarne u Križevcima zainteresirano je bilo s jedne strane Ministarstvo znanosti i obrazovanja i iskazalo je potrebu da se dio objekata u vojarni prenamjeni za potrebe osnovne škole. Isto tako i Grad Križevci je iskazao svoj interes i mi smo se očitovali i jednoj i drugoj strani i poveli smo razgovore i ti razgovori su održavani u nekoliko navrata, pa i u nazočnosti predstavnika Središnjeg državnog Ureda za upravljanje državnom imovinom. Ukratko, postoje dvije stvari. Postoji redovita procedura i postoji nešto što bi se moglo reći potrebe i zahtjevi Ministarstva obrane vezani za tu transakciju. Dakle, Ministarstvo obrane je ponudilo Gradu Križevcima Dom Hrvatske vojske bez naknade. Naime, naravno mi nismo vlasnici, mi u ime Republike Hrvatske upravljamo s objektima, ali objekte koji nisu perspektivni gledamo kao na potencijalne zamrznute resurse koje bi trebalo aktivirati ukoliko se to da i pomiriti potrebe lokalne zajednice i potrebe Ministarstva obrane, aktivirati u funkciji modernizacije opremanja Oružanih snaga. Jer nas s jedne strane proračunska ograničenja, dakle, prisiljavaju da tražimo alternativne izvore jer imamo i potrebe radi modernizacije Oružanih snaga, naših partnerskih ciljeva, itd. No, dakle, Dom Hrvatske vojske, rekli smo, ne tražimo nikakvu naknadu, a za vojarnu smo predložili Gradu Križevcima da financira opremanje vojarne Bilogora u Bjelovaru u dijelu koji je nama nužno potreban jer nam je to perspektivan objekat u kojega moramo ulagati i ne odgovara standardima. Imamo potreba za uređenje kuhinje, itd. E sad, Grad Križevci se nije složio s time i rekao je da on nije u stanju to isfinancirati. Mi smo zatražili onda od Grada Križevaca da se izjasni u kojem iznosu i u kojem vremenu su spremni uplaćivati nekakav doprinos koji bi onda mi namjenski koristili. Moram vam reći kakva je legalna procedura. Legalna procedura je da se, dakle, Središnji državni ured traži procjenu vrijednosti. Mi smo napravili procjenu vrijednosti i to temeljem, odnosno procjenu vrijednosti je napravio Područni ured u Križevcima Porezne uprave. Dakle, to je organ koji je ovlašten i od kojega se traži da napravi procjenu vrijednosti i ta procjena vrijednosti je po njima bila 53 milijuna kuna, a za Dom Hrvatske vojske 12 milijuna i 500 tisuća kuna. Grad Križevci se nije složio s time, on je angažirao svoga procjenitelja i njihova procjena se drastično razlikuje. Negdje malo manje od 18 milijuna kuna. Dakle, imamo dvije procjene. Dio objekata u procjeni vještaka kojeg je angažirao Grad Križevci je procjene sa vrijednošću 0 jer su oni planirali u svojim planovima rušiti te objekte. Prema tome, i vrijednost zemljišta je znatno manja od one koju je procijenila Porezna uprava. Prema tome, mi smo s druge strane procijenili kolika bi bila vrijednost onih radova koje mi tražimo kao kompenzacija u vojarni Bilogora u Bjelovaru. To je upola manje od najniže procjene vrijednosti nekretnine koju je Grad Križevci iskazao, dakle, negdje oko 10 milijuna kuna. Prema tome, mislim da naš zahtjev nije pretjeran. Prije svega, dakle, što dalje? Dalje trebamo pokušati pomiriti te dvije procjene vrijednosti i onda Središnji državni ured na kraju donosi odluku. Naime, Povjerenstvo Vlade, pošto je to za upravljanje državnom imovinom, pošto je to cijena veća od 10 milijuna kuna će donijeti odluku. Dakle, za sada je da opet pokušamo sjesti, pomiriti te dvije procjene i naći nekakav dogovor da se dio iskompenzira i za ove potrebe Hrvatske vojske. Međutim, još uvijek Ministarstvo, odnosno Grad Križevci nije se uopće očitovalo da li je voljna nešto participirati u podmirenju potreba Ministarstva obrane. Mislim da će trebati ponovno sjesti, ali u prvom redu ova velika diskrepancija u procjeni bode u oči i oko toga se mora nešto poduzeti.
Hvala. Poštovana zastupnica Ivana Sučec-Trakoštanec.
Zahvaljujem na vrlo iscrpnom odgovoru i drago mi je da je javnost uspjela čuti, dakle, da se ne radi o nekakvom mešetarenju s tim prostorima jer su se u tisku kod nas pojavile informacije da se pregovara sa stranim trgovačkim lancima. Ja ću se osobno pojačano angažirati zajedno sa gospodinom potpredsjednikom Vlade i nadamo se da ćemo sve te i zgrade i cijeli prostor staviti u funkciju i gospodarstva i znanosti i dakle zahvaljujem još jednom na odgovoru i na aktivnostima koje ćemo nastaviti. Hvala.
Poštovani zastupnik Frano Matušić izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče, svoje pitanje upućujem Ministarstvu mora odnosno ovdje nazočnom državnom tajniku za more gospodinu Bačiću. Svjedoci smo da u Europi posljednjih godina opada na žalost interes za pomorska zvanja među ostalim i zbog njihovog socijalnog položaja. Na žalost i u hrvatskoj je takav trend prisutan, dolazim iz Dubrovnika, grada koji svoje bogatstvo i sve ono na što smo mi danas posebno ponosni duguje zapravo pomorstvu i pomorcima. U jednom takvom gradu postoji problem formiranja danas na žalost jednog razrednog odjela pomoraca, odnosno onih koji će se u budućnosti baviti pomorskim zvanjima, još je teža situacija kod upisa, formiranja razreda na sveučilištu. Budući smo zemlja pomorske orijentacije i budući su naši Hrvatski pomorci itekako cijenjeni u svijetu i kod stranih brodara i postoji zaista veliko prostor na tržištu za njihovo zapošljavanje. Zanima me što Ministarstvo poduzima i što namjerava poduzeti za bolji položaj pomoraca i njihovo zapošljavanje, a posebice što namjerava poduzeti u rješavanju njihovog socijalnog položaja.
Hvala. Državni tajnik Branko Bačić, izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče, poštovane gospođe i gospodo zastupnici. Točna je konstatacija koju je izrekao kolega Matušić, da je u Hrvatskoj sve manji interes za pomorska zvanja i za pomorska zanimanja i nije to samo činjenica da je takav interes manji samo u Hrvatskoj već i u Europskoj uniji i u svim razvijenim pomorskim zemljama. Naime, radi se o tome u prvom redu neusklađene zakonske regulative koja definira položaj pomoraca na brodovima, brodari često koriste tu situaciju i onda zapošljavaju pomorce koji dolaze iz manje razvijenih zemalja gdje je niža cijena rada, i na taj način postaju konkurentni na svjetskom tržištu. Svjesni te činjenice mi smo prople godine u ovome Domu donijeli pomorski zakonik kojim smo prvi puta uredili uvjete poslovanja Hrvatskih brodara čiji brodovi plove u međunarodnoj plovidbi ali isto tako smo prvi puta utvrdili i uredili radna i socijalna prava pomoraca koji plove na brodovima u međunarodnoj plovidbi. Za možda ako, jedan podatak koji dovoljno govori o toj činjenici da je do sada bio neuređen taj socijalni radni status Hrvatskih pomoraca govori činjenica da od oko 27 tisuća Hrvatskih pomoraca koliko ih je registrirano tek manji dio njih je socijalno i mirovinsko osiguran. Stoga smo temeljem Pomorskog zakonika koji je prošle godine Sabor usvojio obvezali ministra mora, turizma, prometa i razvitka da donese naredbu koju on propisuje da pomorci koji plove na brodovima u međunarodnoj plovidbi plaćaju mirovinsko i zdravstveno osiguranje jednako osnovici kao da plove u nacionalnoj plovidbi. Time smo im značajno olakšali uvjete poslovanja i uvjete rada i na određeni način im omogućili da sada jednostavnije se prijavljuju na zdravstveno i mirovinsko osiguranje. Pored toga je ministar financija donio naredbu kojom je utvrdio pomorski dodatak koji iznosi 400 kuna dnevno i koji predstavlja neoporezivi dio dohotka čime se onda direktno, praktično uvećava plaća pomoraca koji plove na brodovima u međunarodnoj plovidbi. NO, pored toga također smo donijeli naputak kojim ćemo propisati, kojim je propisano da Hrvatski pomorci koji završe školovanje u Republici Hrvatskoj više ne moraju plaćati dodatne tečajeve a koji su bili iznimno skupi i koji su bili dužni odraditi nakon završenog školovanja da bi mogli se zaposliti na brodovima. Na taj način praktično smo im umanjili financijske izdatke i ti su izdaci bili preko 35 do 40 tisuća kuna. Također Ministarstvo u svom planu za ovu godinu planira uvođenje stipendija za najbolje Hrvatska učenike koji polažu koji pohađaju srednje pomorske škole i visoke pomorske škole u Republici Hrvatskoj i na taj način praktično bismo privukli i mlade pomorce na ta pomorska zvanja. I još jedna mjera koju planiramo i za koju se ja nadam da će proći kroz državni proračun jest mjera kojom će se za mlade pomorce koji završe srednje i visoke škole u Republici hrvatskoj utvrditi sredstva u državnom proračunu kojima će se praktično plaćati njihovi izdaci koje mora platiti brodar, u prvom redu za mirovinsko i zdravstveno osiguranje koje se mora plaćati za vrijeme dok oni polažu svoj pripravnički staž na brodovima u međunarodnoj plovidbi. Nadam se da ćemo tim mjerama koje su propisane od onog broja od 27 tisuća pomoraca najveći dio njih uspjeti uključiti u radni i socijalni sustav u Republici Hrvatskoj. Hvala.
Hvala. Poštovani zastupnik Frano Matušić.
Zahvaljujem gospodine državni tajniče, ja sam osobno zadovoljan sa vašim odgovorom, siguran sam da će biti pomorci osobito kada sve mjere koje ste naveli stupe na snagu ali je naravno bitno da u budućnosti zajedno sa Ministarstvom znanosti, prosvjete i športe pratite razvoj i pratite pomorska zvanja i pomorce, mislim da je to doista zvanje koje u budućnosti može imati više zainteresiranih i da je tržište doista pogodno i da će se ljudi iz Hrvatske još više baviti pomorstvom, zahvaljujem.
Hvala. Poštovani zastupnik Ivan Kolar. Izvolite.
Hvala lijepa uvaženi gospodine predsjedniče. Postavljam pitanje gospodinu ministru poljoprivrede, šumarstva i vodnog gospodarstva. Dopustite mi najprije da svojim pitanjem konstatiram nekoliko konstatacija. Stanje u hrvatskoj poljoprivredi da budem blag krajnje je ozbiljno ali ako stvarno pogledamo stanje ono je u jednoj agoniji bliže katastrofe. Pitamo se što je tome doprinijelo a već smo više puta upozoravali na razloge koji k tome prethode. Sistemske mjere koje stidljivo podupiru domaću proizvodnju ne donose rezultata a otvorena vrata konkurencije uz obilne subvencije iz vana poništavaju domaću proizvodnju. Nadovezujem se na pitanje koliko je domaće hrane potrošeno u turizmu već toliko hvaljenom nekakvom našoj dobiti, zapravo prodali smo tuđu hranu da bi nahranili ljude ove. Nadalje, i priroda se s nama poigrava ili bolje rečeno Bog ne sluša nas i elementarne nepogode učestalo nas kažnjavaju i dok zbrojimo cijelu situaciji ona nije samo ozbiljna nego je ona više nego ozbiljna. Zato sada direktno pitanje postavljam ministru ali je to ujedno pitanje i Vladi, što misli ali izravne odgovore, poduzeti resorno Ministarstvo, Vlada iako znamo da je do ovoga časa, jer su privremene prijave za štetu pristigle 860 milijuna kuna, prijavljena šteta i kako pomoći ljudima jer ako kasni poticaj, ako je stanje na tržištu takvo kakvo je, ako još se ne pomogne putem ublažavanja od elementarnih nepogoda onda stvarno ne znam što nas očekuje. Zato molim ministra ako nije moguće konkretno reći ako nije na vladi donesene nikakve interventne mjere neka to bude u pisanom obliku ali naši seljaci očekuju sada izravnu pomoć Vlade jer je situacija krajnje ozbiljna. Hvala lijepo.
Hvala. Ministar poljoprivrede Petar Čobanković. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovani gospodine zastupniče, ja vam se stvarno zahvaljujem na vašoj velikoj i svesrdnoj brizi za poljoprivredu. I treba da se brinete, saborski ste zastupnik. I normalno da imate pravo na svoje gledište, na svoje mišljenje i na svoj snimak situacije. I ja vam to pravo ne odričem. Ali isto tako dozvolite mi da kažem par stvari. Naveli ste da smo u agoniji, pred katastrofom. A ja ću vam samo kazati. Upravo ovih dana, ovih tjedana imamo prigodu nazočiti otvaranju novih objekata za mliječne krave, imamo prigodu nazočiti otvaranju novih ULO hladnjača i stvaranja određenih pretpostavki da naša poljoprivreda može krenuti jednim normalnim pravcem i jednim normalnim smjerom. Ja se slažem, moglo se to i napraviti, trebalo se napraviti prije, trebalo je prije dignuti vinograde, voćnjake i stvoriti samodostatnost proizvodnje za vlastite potrebe. Nažalost, naša proizvodnja nemamo u svim gradovima proizvodnje dovoljnu samodostatnost i to rezultira ovim uvozom. Slažem se da je uvoz veliki, da treba raditi na njemu da se smanji i radimo. Ali isto tako, gospodine zastupniče, ja vam moram kazati jednu činjenicu o kojoj mislim da se dovoljno ne govori. Samo u ovoj godini povećanje izvoza je znatno veće nego što je povećanje uvoza i u apsolutnom iznosu. I činjenica je da ćemo u ovoj godini doći negdje na milijardu dolara izvoza poljoprivredno-prehrambenih proizvoda. Imat ćemo preko milijardu i pol uvoza ali je činjenica da znatno brže raste izvoz nego što raste uvoz. Činjenica je da sektor poljoprivrede ima najveću pokrivenost uvoza izvozom. I sada dozvolite mi da ne duljim vrijeme. Vi ste postavili direktno pitanje vezano za elementarne nepogode. Elementarne nepogode su nešto što nažalost se ponekad ne može izbjeći. Ja sam bio na većini područja na kojima su se desile elementarne nepogode. One u pravilu su bile takve da jednostavno nije ih se moglo spriječiti. Bio sam u Hercegovcu, bio sam na prostoru Grubišnog polja. I isto tako imam i podatke od Hidrometeorološkog zavoda da je praktično taj oblak koji je nanio onakvu štetu nije takav oblak ledonosni zabilježen do sada od kada se prati kretanje oblaka. Dalje da kažem. Normalno da mi pratimo situaciju, da smo tražili popis svih šteta, da je u većem dijelu to sačinjeno. Isto tako, ja moram kazati da nisu sve štete štete i da nije iznos koji je propisan svagdje adekvatan stvarnim štetama. Ići ćemo u pravcu pravog snimka, naše inspekcijske službe su na terenu i poslije toga ćemo predložiti, ministarstvo će predložiti Vladi određene načine rješavanja i ublažavanja posljedica ovih rekao bih velikih elementarnih nepogoda koje su nažalost iznad naše kontrole i mogućnosti kontroliranja, koje su se zadesile i koje su zadale ja se slažem jedan veliki udarac hrvatskoj poljoprivredi. Hvala lijepo.
Štovani zastupnik Ivan Kolar. Izvolite!
Ja naravno da nisam zadovoljan odgovorom. Očito, gospodine ministre vi ne razumijete situaciju na selu i to je vaš hendikep. Ja vas uvjeravam da rast izvoza i pokriće uvoza i pokriće izvozom, rastom bude rezultiralo ove godine 655 milijuna debalansa. Ako vi mislite prije tri godine kad je bio debalans 174 milijuna da je ovo napredak onda se ja u matematiku stvarno ne razumijem. Ali očito mi govorimo o dvije različite stvari jer vama je dobro a kako je seljacima oni najbolje sami o tome govore.
Poštovani zastupnik Nikola Sopčić. Izvolite!
Hvala. Gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, predsjedniče hrvatske Vlade, članovi Vlade, kolegice i kolege zastupnici! Postavio bih pitanje državnom tajniku gospodinu Branku Bačiću iz Ministarstva mora, turizma, prometa i razvitka a radi se o konačnom dovršetku čvora Novigrad na dionici autoceste Zagreb-Rijeka između Karlovca i Bosiljeva. Čvor je dobrim djelom izgrađen, praktički sve dijelovi u koridoru autoceste su i dovršeni. No, prilikom dovršetka tog dijela autoceste Zagreb-Rijeka promijenjena je uprava dioničkog društva Auto-cesta Zagreb-Rijeka i nakon toga ništa se više na tom čvoru nije radilo. Hrvatske ceste imaju program o kvalitetnoj izgradnji prilaznih cesta do samog čvora, no i uz postojeće prilazne ceste sam čvor može biti u funkciji. Napominjem da bi se stavljanjem u funkciju ovog čvorišta koje je jedino neizgrađeno čvorište na auto-cesti Zagreb-Rijeka povezivao dobar dio Karlovačke županije na čvor kao i promet iz susjedne Slovenije što bi trebao biti u interesu i samoj auto-cesti. Pitanje glasi kada će ovaj čvor biti stavljen u funkciju? Hvala lijepo.
Hvala. Državni tajnik Branko Bačić. Izvolite!
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Točno je da je ovaj čvor već dijelom i sagrađen i da je on iznimno bitan za promet na auto-cesti Zagreb-Rijeka i to iz dva razloga. Prvi razlog je što on praktično predstavlja najkraći put iz Metlike u Sloveniji prema Jadranskom moru. I drugi razlog je što se njegovom realizacijom praktično rasterećuje državna cesta D6 koja prolazi kroz Karlovac i koja u značajnoj mjeri doprinosu stvaranju gužvi u samom gradu. Prema informacijama koje su nam dale auto-ceste realizacija i dovršetak izgradnje ovog čvora Novigrad ovisi o izgradnji pristupnih cesta koje se vezuju na ovaj čvor. U tijeku je ishođenje lokacijske dozvole za pristupnu cestu i kada se riječi dokumentacija prići će se realizaciji dovršetka izgradnje čvora u Novigrad. Auto-cesta Zagreb-Rijeka dioničko društvo je osiguralo za 2006. godinu sredstva u visini od 3 milijuna kuna kojim sredstvima bi se planirala dovršetak izgradnje samog čvorišta u idućoj godini.
Poštovani zastupnik Nikola Sopčić. Izvolite!
Hvala lijepo. Zadovoljan sam odgovorom.
Hvala. I posljednje zastupničko pitanje poštovani zastupnik Antun Kapraljević. Izvolite!
Hvala gospodine predsjedniče. Svoje pitanje bih postavio premijeru Sanaderu i počinje ovako. Prilikom donošenja popisa poduzeća od posebnog državnog interesa rečeno je u obrazloženju da se Vlada kad je predlagala Saboru da usvoji taj popis vodila osnovnim kriterijima a to je 25% vlasništva. Tada sam postavio u tri navrata pitanje državnom tajniku koji je branio taj prijedlog Vlade zašto na tom popisu nema Liburnija rivijera hotela jer Liburnija je bila u vlasništvu države većem od 50%. Tada odgovor nisam nikakav dobio. Pitam se da li je tada država zaboravila za Liburnija rivijera hotele ili ih je namjerno izostavila sa tog popisa, ili je s njima imala nekakve druge planove koje ja ne mogu dokučiti i zbog toga pitam vas jeste li namjerno Liburniju ostavili izvan popisa poduzeća od posebnog državnog interesa kako biste gospodinu Ostojiću i gospodinu Eltzu omogućili pravnu dobit, pravno čistu dobit ili ako to gledamo moralno pljačku od milijardu i 200 milijuna kuna hrvatske imovine pa bih vas molio da mi odgovorite na to.
Predsjednik Vlade, doktor Ivo Sanader. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče Sabora. Gospodine zastupniče naravno da ovo sve što ste kazali nema veze sa zdravim razumom niti, niti je točno ovo što ste zadnje ustvrdili niti je točno ono što ste prvo ustvrdili. Naime sve ono što smo zajedno s vama dogovorili da treba biti kao kriterij za uvrštavanje poduzeća na ovu listu smo učinili. I nemojte uzeti sebi za pravo postavljati se iznad svih jer ste i vi zajedno sudjelovali u tom popisu.
Zastupnik Antun Kapraljević. Izvolite.
Ja sam jako zadovoljan odgovorom premijera jer je pokazao da su svi ovi poslovi oko pretvorbe Liburnije, Liburnije bili onakvi kako je to pisano i u novinama i da je Vlada od početka od onoga dana kad je donosila popis poduzeća od posebnog državnog interesa namjerno izostavila Liburnia Riviera hotele jer tri puta sam ovdje za saborskom govornicom i odavde postavio pitanje zašto tih hotela nema na popisu? A ne radi se o imovini kao što su veterinarske stanice gdje je bila imovina od 10 tisuća kuna, tih 25% nego se radi o 50-tak, tada se radilo oko 50-tak hotela. I pitam se, ono moje uvjerenje koje sam odavno razmišljao da li je svojevremeno nakon pretvorbe i privatizacije, nakon sveg zla koje je napravljeno u pretvorbi i privatizaciji HDZ trebalo proglasiti za zločinačkom organizacijom i zabraniti joj rad?
Kolega zastupniče Kapraljević teška je uvreda i hipotetički i retorički, teška je uvreda političke stranke Hrvatske demokratske zajednice stavljati je u kontekst zločinačke organizacije. Vama izreći opomenu ne bi bilo dovoljno i ne želim vam izreći opomenu. Za vas je najbolja, ako su hrvatska javnost gledala i slušala ovaj vas nastup. Nazivati jednu hrvatsku stranku, stranku koja je odigrala ključnu ulogu u stvaranju Hrvatske zločinačkom organizacijom je sramotna ocjena [[Upadice se ne razumiju.]] Vlada više nema, Vlada nema zaostataka prema zastupnicima u postavljanju zastupničkih pitanja. Aktualno prijepodne je završeno. Prekidam sjednicu. Nastavljamo u 15 sati sa Prijedlogom zakona o državnom izbornom povjerenstvu. Gospođe i gospodo zastupnici, nastavljamo sa sjednicom. Ja bi molio zastupnike koji su izvan dvorane da uđu u dvoranu jer bi namjeravao uvrstiti u dopunu dnevnog reda zaključak Mandatno-imunitetnog povjerenstva. Dolazi do promjene zastupnika. Trebao bi nastupiti zastupnik Maštruko umjesto zastupnika Kurtova pa položiti prisegu. Trebamo imati kvorum da to uvrstimo u dnevni red i da kratko obavimo taj posao, pa molim zastupnice i zastupnike da uđu u dvoranu da osiguramo kvorum radi uvrštavanja i određivanja i te točke dnevnog reda. Nastavljamo sa Prijedlogom Zakona o Državnom izbornom povjerenstvu Republike Hrvatske, prvo čitanje, P.Z. br. 329. 1. Prijedlog zakona o Državnom izbornom povjerenstvu Republike Hrvatske, prvo čitanje, P.Z. br. 329 Predlagatelj zakona je Vlada. Kod donošenja ovog zakona primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na prvo čitanje zakona koju su raspravu proveli odbori za zakonodavstvo, Ustav, poslovnik i politički sustav. Izvješća ste primili na sjednici. Molim državnog tajnika Središnjeg državnog ureda za upravu gospodina Antuna Palarića da dodatno obrazloži prijedlog. Izvolite!
Gospodine predsjedniče, gospođe i gospodo zastupnici! Vlada Republike Hrvatske kao što je najavila pokrenula je nakon provedbe redovitih izbora za predsjednika Republike i provedbe redovitih izbora za članove predstavničkih tijela jedinica lokalne i regionalne samouprave, pokrenula je ozbiljniju reformu izbornog sustava Republike Hrvatske i kao jedan dio te reforme predlaže Zakon o Državnom izbornom povjerenstvu Republike Hrvatske u prvom čitanju sa namjerom da se zakon temeljito raspravi kako bi u konačnici dobili tijelo profesionalno od općeg povjerenja koje bi bilo sposobno provoditi izbore u Republici Hrvatskoj, sve oblike izbora, za predsjednika Republike, za hrvatski parlament a isto tako i za predstavnička tijela jedinica lokalne i regionalne samouprave a vjerojatno i neposredne izbore za gradonačelnika, općinskog načelnika i župana. Vlada je zadovoljna kvalitetom rada dosadašnjeg Državnog izbornog povjerenstva. Mi smatramo da je provedba svih izbora poglavito u ovoj godini, dakle dva kruga predsjedničkih izbora i redovitih izbora za predstavnička tijela jedinica lokalne samouprave provedena na zakoniti način, da su sva tijela koja su sudjelovala u izbornom procesu izvanredno odradili svoje zakonom povjerene zadaće i time je Hrvatska još jedanput pokazala da je zemlja visoko razvijene demokracije. Glavni razlog zašto pokrećemo donošenje ovog zakona je činjenica da su Državnom izbornom povjerenstvu bili angažirani suci i drugi pravosudni dužnosnici koji su zbog velikih obaveza u radu Državnog izbornog povjerenstva morali izostajati sa svojih redovitih poslova i nisu mogli obavljati svoje sudačke dužnosti ili druge dužnosti u pravosudnim tijelima. S obzirom da je u programu Vlade uvođenje i sustava neposrednog izbora gradonačelnika za očekivati je da će Državno izborno povjerenstvo u narednom periodu imati još više posla. Stoga smatramo da bi trebalo stvoriti jedno profesionalno tijelo koje će se baviti samo provedbom izbora. Predlažemo da povjerenstvo ima pet članova, predsjednika, dva potpredsjednika i dva člana, da se predsjednika povjerenstva bira iz reda istaknutih stručnjaka pravne struke ali temeljem javnog poziva. Jedan potpredsjednik i jedan član birao bi se na prijedlog parlamentarne većine a drugi potpredsjednik i drugi član birao bi se na prijedlog parlamentarne oporbe. Mi želimo učiniti da to tijelo bude neovisno, stalno, zaštićeno od mogućih političkih pritisaka. Stoga predviđamo ovim zakonom dugi osmogodišnji mandat za članove Državnog izbornog povjerenstva. Također propisujemo da članovi ne mogu biti članovi nijedne političke stranke neovisno o tome što bi njihov izbor išao na prijedlog većine odnosno oporbe. I kod razrješenja ne predviđamo mogućnost da oni budu razriješeni iz političkih razloga već samo iz osobnih razloga ili ako izgube koje od svojstava koje bi ih učinile nedostojnim za obnašanje dužnosti članova povjerenstva. S obzirom da profesionaliziramo ovo tijelo mislimo da mu možemo povjeriti i dodatne poslove osim onih poslova koji su mu Izbornim zakonom predviđeni. Istakao bih suradnju sa drugim tijelima u inozemstvu, prije svega u Europi Europske unije, promišljanja i inicijativa u promjeni izbornog zakonodavstva. I možda najznačajnije, povjerili bi im brigu o vođenju popisa birača. Popisi birača u Republici Hrvatskoj vode se na zakonit način. U njima su svi hrvatski državljani sa navršenih 18 godina života koji su prijavljeni sa prebivalištem u Republici Hrvatskoj, ali imamo određenih problema što se tiče činjenica da pojedini hrvatski građani ne prebivaju na mjestu gdje su prijavljeni i to pitanje će doći na red, trebat će se riješiti ali naša je ideja u ovom zakonu satkana da bi Državno izborno povjerenstvo bilo odgovorno za zakonitost vođenja popisa birača. Predviđamo da Državno povjerenstvo ima i jaku stručnu službu koja bi mogla obaviti sve te zadaće i to na taj način da u svakoj županiji i u Gradu Zagrebu ima po jednog službenika koji bi u trenucima provedbe izbora bio profesionalni tajnik županijskog izbornog povjerenstva odnosno gradskog izbornog povjerenstva Grada Zagreba a za vrijeme dok nema izbora vodio bi računa o zakonitom vođenju i ažurnom vođenju popisa birača. Naš je cilj da se ovaj zakon temeljito raspravi, stoga smo ga i predložili kao prvo čitanje. Sve primjedbe i prijedloge koji se budu čuli ovdje razmotrit ćemo vrlo pažljivo. I ono što bude argumentirano i prihvatljivo u okviru Vladinog koncepta ugradit ćemo u konačni prijedlog zakona. Hvala vam lijepa.
Hvala. Odbor za zakonodavstvo? Odbor za Ustav, poslovnik i politički sustav predsjednik Dražen Bošnjaković. Izvolite!
Gospodine predsjedniče, kolegice i kolege! Odbor za Ustav, poslovnik i politički sustav raspravio je na 38. sjednici održanoj 12. srpnja 2005. godine Prijedlog zakona o Državnom izbornom povjerenstvu Republike Hrvatske. Odbor je prijedlog zakona raspravio na temelju svoje nadležnosti iz članka 57. Poslovnika Hrvatskoga sabora kao matično radno tijelo. Odbor je u raspravi podržao rješenja iz prijedloga zakona. Držimo potrebitim osnivanje povjerenstva kao stalnog stručnog i neovisnog tijela izabranog na osam godina. Također, odbor smatra da za predsjednika i člana Državnog izbornog povjerenstva može biti izabrana i osoba sukladno iskustvu europskih zemalja koja je drugog društvenog usmjerenja osim pravne ili politološke struke. Nakon rasprave odbor je većinom glasova sedam za i jednim glasom protiv predložio Saboru da se donese ovaj zakon. Hvala lijepo.
Hvala. Otvaram raspravu. Klub zastupnika IDS-a poštovani zastupnik Željko Pavlic. Izvolite!
Poštovane dame i gospodo, gospodine predsjedniče Sabora, poštovani predstavnici državnog ureda! Evo, u ime Kluba IDS-a iznosim dakle naš stav da mi načelno dakle podržavamo donošenje ovog zakona u prvom čitanju makar imamo ozbiljne primjedbe što se tiče samog sastava Državnog izbornog povjerenstva. Još prije nekoliko mjeseci sam sam bio predlagatelj Zakona o Državnom izbornom povjerenstvu koji onda dakle nije bio prihvaćen ali srećom eto Vlada je predložila prvo čitanje ovog Zakona kojim dakle i ona kreće u formiranje Državnog izbornog povjerenstva. Dakle prilikom rasprave o mom Prijedlogu zakona svi su se složili u tome da je itekako potrebno dakle da se formira državno izborno prvenstvo prvenstveno kao stalno tijelo, kao nezavisno tijelo koje će kvalitetno dakle i kontinuirano pratiti kako same izbore tako i sam izborni proces koji bi morao biti permanentan dakle tokom, bez prekida tokom cijele godine. Ono na što smo dakle onda upozoravali bila je činjenica da naši zakoni dopuštaju postojanje tj. postojalo je Državno izborno povjerenstvo. Naime samo Zakon o izborima, govorio se o tome postojećem Zakonu da Državno izborno povjerenstvo ima stalni i prošireni sastav. Stalni sastav činili su dakle suci Vrhovnog suda. Ovdje smo čuli i prihvaćamo taj argument dakle da su suci Vrhovnog suda prezaposleni dakle samom tom svojom funkcijom i da im ne treba zapravo još i ova funkcija članova Državnog izbornog povjerenstva i na taj način trpi cjelokupno naše sudstvo. Ono na što smo također upozorili da je praksa ovakvog postojećeg dakle sadašnjeg Državnog izbornog povjerenstva bila takova da se zapravo ono nije moglo nazivati stalnim državnim povjerenstvom. Naime što se dešavalo? Dešavalo se to dakle da je Ustavni sud Republike Hrvatske određeno vrijeme prije izbora imenovao Državno izborno povjerenstvo sastavljeno od dakle sudaca Vrhovnog suda i u većini slučajeva predsjednik tog Državnog izbornog povjerenstva je bio i predsjednik dakle Vrhovnog suda gospodin Ivica Crnić. Tako je bilo i za i kod ovih zadnjih lokalnih izbora kada je to Državno izborno povjerenstvo formirano 31. ožujka 2005. godine. To je 45 dana prije održavanja izbora. To je po nas, po nama dakle bilo premalo vrijeme da se, premalo, makar su izbori dakle bili dobro organizirani, ali bilo je premalo vrijeme da se do kraja ti izbori kvalitetno i pripreme. Isto je tako bio i slučaj s predsjedničkim izborima kada je Državno izborno povjerenstvo bilo imenovano od strane Ustavnog suda isto tako 11. studenog 2004. godine što je bilo 52 dana prije izbora. Ono na što smo upozoravali dakle da je između ta dva, između tih dviju izbora zapravo nastala jedna praznina koju je bilo moguće dakle iskoristiti na drugi način da se mnoge pogreške koje su se dešavale dakle ili problemi koji su se pojavljivali tokom izbora da se otklone no međutim to se nije dešavalo. Jednostavno je proces bio prekinut. I zbog toga dakle mi podržavamo intenciju formiranja Državnog izbornog povjerenstva i to dakle na načelu koje i sama Vlada proklamira dakle uz osnovni cilj ustanovljavanje povjerenstva kao stalnog, neovisnog i stručnog tijela koje će imati striktno definiran sastav ingerencija vezano uz provedbu izbora zastupnika u Hrvatski sabor i drugih izbora. Dakle mi se slažemo u tome dakle da se te intencije, one uloge koje su navedene dakle da se to ostvari, ali na, ono na što imamo ozbiljnu primjedbu to je dakle na sastav samog ovoga Povjerenstva koje se za razliku od onoga mog prijedloga koje je podržao i Klub IDS-a je nešto drugačije. Dakle zakonodavac predlaže da povjerenstvo ima 5 članova. Predsjednika dakle dva potpredsjednika i dva člana koje bi birao Sabor većinom glasova. Slažemo se dakle da ti članovi povjerenstva moraju biti vrsni stručnjaci iz te struke. Da ne smiju biti članovi niti jedne političke stranke i da nisu bili ili nisu kandidati na izborima. Ali mislimo dakle da se upravo ta suština, da to povjerenstvo bude neovisno i stručno da se to na neki način anulira člankom 7. koji govore dakle o tome da jednog potpredsjednika, jednog člana da se bira na prijedlog većinske političke stranke odnosno koalicije, a drugog potpredsjednika i drugog člana na prijedlog oporbenih političkih stranaka. Dakle od 5 članova Državnog izbornog povjerenstva 4 člana bila bi makar oni ne smiju dakle biti direktno uključeni u neku političku stranku, čak 4 članka bila, člana tog Povjerenstva bila bi na neki način politički angažirana. Makar su to u pitanju stručnjaci ali čim ih predlaže neka politička opcija oni moraju na neki način tu političku opciju i zastupati u tom Državnom izbornom povjerenstvu. A znamo što su izbori. Znamo kakvo je to osjetljivo pitanje, kakvih je problema bilo u izborima pogotovo kad su izjednačeni rezultati. Kad je u pitanju jedno vječnićko mjesto. Evo svakodnevno smo svjedoci da su neki, neka predstavnička tijela, da se formiraju i na granici fizičkih sukoba, je li tako? Kad je borba za vlast mislimo da to nije dobro i da bi bilo prihvatljivije rješenje ono koje sam ja predložio dakle u svom zakonu da Državno povjerenstvo ima stalni i prošireni sastav. Dakle stalni sastav koji bi bio, moj je prijedlog dakle da to bude 7 članova. Da tih 7 članova budu stručnjaci pod istim ovim kriterijima, ali neovisni stručnjaci i ta grupa stručnjaka mogla bi efikasno i neovisno dakle upravljati sa izbornim sustavom i reformama u našem izbornom procesu. Da bi se osigurao nadzor dakle i političkih stranaka tu je prošireni sastav povjerenstva koje čini 6 članova. Dakle tih 6 članova bili bi 3 s jedne političke opcije, 3 s druge političke opcije i oni bi se dakle mijenjali svake 4 godine. Ta opcija dakle postoji sada u Zakonu o izborima ali ona do sad nije zaživjela još nijedanput dakle nije taj prošireni sastav čini mi se izabran, a mislim da bi bilo dobro da i on funkcionira. Dakle mislimo da bi ovo rješenje koje je bilo dakle ovom Saboru predloženo prije nekoliko mjeseci bilo kvalitetnije upravo u tom smislu dakle da se sačuva neovisnost Državnog izbornog povjerenstva. Osim toga tu se još postavlja pitanju ovi članovi koje predlaže većinska ili oporbena dakle opcija. Oni također bi imali mandat od 8 godina. S obzirom da politički mandat u Saboru traje najviše 4 godine postavlja se dakle pitanje ukoliko dođe do promjena dakle snaga koliko su, koliko je vjerodostojno odnos snaga koji je bio na početku mandata i odnos snaga nakon 8 godina. Taj odnos snaga često ili vjerojatno dakle ne bi održavao stvarnu situaciju. Još imamo jednu primjedbu. Naime ja sam u svom zakonu predvidio u članku 20. da s obzirom da Hrvatski sabor bira članove Državnog izbornog povjerenstva da i Hrvatski sabor ima utjecaj na rad Državnog izbornog povjerenstva. Ne direktan nego indirektan ili posredan. U tom smislu da Državno izborno povjerenstvo jednom godišnje kao i nakon održanih izbora odnosno referenduma na državnoj razini podnosi Hrvatskom saboru izvješće o svom radu. Mislim da bi to trebalo ugraditi i u ovaj Zakon. Da Sabor dakle ima povratnu informaciju jer se to direktno dakle tiče i samog Sabora o tome što se dešava u reformi našeg izbornog sustava i da dakle iznese svoje primjedbe koje državno dakle izborno povjerenstvo može ili ne mora prihvatiti ali bilo bi dobro da se Sabor u svakom slučaju uključi u ovaj proces. Eto i da zaključim dakle, klub IDS-a podržava dakle namjeru predlagača da formira Državno izborno povjerenstvo, postoje stvarne potrebe za to, ali mi predlažemo da se sam sastav Državnog izbornog povjerenstva riješi na drugi način kako bi se zaista ostvarila neovisnost, samostalno, dakle efikasnost i stručnost Državnog izbornog povjerenstva za što mislimo da se ovakvim sastavom kakav predlaže predlagač, ne može ostvariti. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. U ime kluba HSS-a, poštovani zastupnik Zlatko Tomčić. Izvolite. … [[Upadica se ne čuje.]] Promijenili ste? Dobro.
Gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Klub Hrvatske seljačke stranke će načelno podržati ovaj prijedlog i dobro je da je ovaj zakon uputila Vlada u redovnu proceduru, jer smatramo da se kroz prvo čitanje zakona da nešto i popraviti. Naime, Hrvatska seljačka stranka je stalno i danas ističe, tražila da konačno dobijemo jedno profesionalno državno tijelo koje će provoditi izbore, ali ne samo provoditi izbore, naime stalno smo tražili neko tijelo koje će provoditi sve one radnje koje su podjednako važne kao izborne radnje permanentno, tj. stalno. I ovom prilikom želim istaknuti da ćemo konačno dobiti jedno državno tijelo koje će moći stalno voditi brigu ne samo o izbornom zakonodavstvu nego o onome što je možda čak trenutno i važnije, a to su popisi birača. Mi nismo do sada imali takvo tijelo i mislim da je ovo prava prilika da se ovakvo ili kakvo će biti osnovano Državno povjerenstvo konačno počinje baviti i tim pitanjima. Ono što je važno mi smo isto tako isticali da doista ne samo suci Vrhovnog suda Republike Hrvatske nego i suci iz županijskih i općinskih sudova koji su bili angažirani cijelo vrijeme u provođenju izbora su doista teško mogli uskladiti svoje one zadaće koje imaju na sudovima sa zadaćama koje im se stavljaju u izborima, sudjelujući u radu izbornih da li već Državnog izbornog povjerenstva županijskog ili općinskog izbornog povjerenstva. Mislim i to ističem odgovorno u ime kluba Hrvatske seljačke stranke da primarno nije važan broj članova Državnog izbornog povjerenstva, ali da bi isto tako predlagatelj propisa, konkretno uprava trebala voditi računa o tome, čini mi se naime da je doista brojka koju čini predsjednik, dva potpredsjednika i dva člana Državnog izbornog povjerenstva, dakle njegovog stalnog sastava i svih onih ljudi koji će to raditi po županijama, odnosno Gradu Zagrebu, jedna premala brojka i da se ovdje ne bi trebalo ograničiti, vjerojatno je predlagatelj imao u vidu sredstva koja će trebati potrošiti, samo to. Mislim da to nije primarno važno. Ono što smatram važno ovdje za istaknuti je nekoliko prigovora načelne i nekoliko prigovora one formalne, prije svega nomotehničke naravi. Naime doista smo sretni da vidimo tekst u kojem je Državno izborno povjerenstvo kao stalno tijelo, postaje stručno tijelo koje bi trebalo biti izvan utjecaja bilo koje politike. Prema tome malo mi nelogično ili neobično izgleda odredba članka 7. istog zakona, po kojem predsjednika, odnosno potpredsjednike trebaju predlagati vladajuća politička stranka ili politička opozicija u Hrvatskom saboru. Ukoliko idemo na jedno stručno tijelo koje je potpuno neovisno od bilo kakve politike, a Državno izborno povjerenstvo to doista mora biti u svojoj suštini, onda bi bilo sasvim logično, a ovaj Sabor to ima, da Odbor Hrvatskoga sabora za izbor, imenovanje i administrativne poslove naprosto predlaže Hrvatskom saboru ili navesti nadležno matično radno tijelo kao predlagača određenih kandidata da li za predsjednika, potpredsjednike ili članove sasvim je sve jedno. Naime sugeriram na to, ukoliko se ide na doista jedno neovisno političko tijelo da to rade nadležna tijela Sabora. Ukoliko se ide na poludiregirano, dakle polupolitičko tijelo onda doista je normalno da to radi ili politička opozicija ili vladajuća politička stranka pa sugeriram predlagatelju da se odluči za ovakvu ili onakvu opciju. Ukoliko se odlučio na jedno neovisno stručno tijelo, onda nema potrebe u članku 7. pisati da to rade političke stranke već većina ili opozicija. Drugo, zbog čiste nomotehnike trebali bi u svakom slučaju uskladiti odredbu članka 5. i članka 8. gdje se propisuju uvjeti koje moraju ispunjavati osobe koja želi biti predsjednik, odnosno članovi Izbornog povjerenstva. Pa ja ne vidim i neke razlike osim utoliko što je u članku 8. osim pravne navedena i politološka struka. Mislim da bi članovi Državnog izbornog povjerenstva trebali imati istu onakvu pravnu naobrazbu ili općenito naobrazbu kakvu ima i predsjednik jer ne vidim razlike između predsjednika Državnog izbornog povjerenstva i člana Izbornog povjerenstva i u pogledu njegovog znanja, a za Boga miloga niti u pogledu njegovih ovlasti. Mislim da je doista nepotrebno propisivati različite uvjete za člana Državnog izbornog povjerenstva, a različite za predsjednika. Nema doista potrebe. Druga stvar, ukoliko želimo doista jedno profesionalno tijelo, a čini mi se da se to želi, onda je isto tako nepotrebno u članku 10. pisati da ista osoba može biti izabrana najviše dva puta uzastopce za člana ili za predsjednika Državnog izbornog povjerenstva. Ukoliko se radi o profesionalnom tijelu, a to ovdje u ovom slučaju jest, onda ne treba ograničavati niti broj godina niti mandata nego naprosto to ograničiti onim općim uvjetima iz radnog zakonodavstva koji postoje za sve hrvatske državljane što se tiče radnog odnosa u općenitom smislu te riječi. Naime evidentno je da želimo jedno neovisno stručno tijelo koje će provoditi ne samo izbore nego sve radnje. Drugo, nomotehnika, članak 15. stavak 2. Danom donošenja odluke o razrješenju nakon podnijetog zahtjeva za razrješenje prestaje mandat. Ma ne nakon dana donošenja odluke nego danom stupanja odluke na snagu. I ono što je možda najvažnije što ovdje želim reći, čini mi se da je ovo malo podnormiran tekst. Sugerirao bih predlagatelju da za drugo čitanje ovog zakona točno propiše koje to podzakonske akte treba donijeti Vlada, prije svega uredbu o ustroju povjerenstva, a koje donose nadležna tijela tj. ministarstva, odnosno čelnici državne uprave, a to su tzv. Pravilnici, odnosno poslovici. To točno treba navesti kao u svakom tekstu zakona tako i u ovom. Prvo koja će se pitanja rješavati podzakonskim propisima i tko ih donosi. Bili smo se jedanput dogovorili da je to dobra parlamentarna praksa da se u samom tekstu zakona iako se ovdje radi o prvom čitanju, točno navede koji će se podzakonski propisi donosi na temelju ovog propisa, tko ih donosi i što će se njima regulirati. Dakle ponavljamo, klub Hrvatske seljačke stračnke pozdravlja ovakav prijedlog. Smatra da možda je sastav Državnog izbornog povjerenstva premali, predlaže predlagatelju da ovaj tekst za koji smatra da je podnormiran proširi, predlaže predlagatelju da nelogičnosti obzirom da se želi osnovati jedno neovisno državno tijelo otkloni, da to doista bude stručno tijelo i da u tom slučaju je klub Hrvatske seljačke stranke ukoliko predlagatelj prihvati ove prijedloge, spreman podržati i konačni prijedlog zakona. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Klub SDP-a, poštovana zastupnica Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite.
Hvala poštovani gospodine predsjedniče. Poštovani gospodine Palariću, predstavniče Vlade, kolegice i kolege. Klub SDP-a također načelno podržava ovaj Prijedlog zakona o Državnom izbornom povjerenstvu dijeleći mišljenje, ali do krajnjih knzekvenci ono što je upravo rekao u ime Vlade gospodin Palarić, a na tragu zahtjeva i to učestalih zahtjeva predstavnika sudbene vlasti u Republici Hrvatskoj, da se suci liše ovog tegobnog za njih posla što ih odvaja od njihovih svakodnevnih poslova pogotovo kada trebaju riješiti još čitav niz zaostataka i kada se i čitava pravosudna reforma u konačnici odvija upravo preko njihovih, odnosno kad su oni upravo ti koji moraju provesti pravosudnu reformu. Iz tog stajališta, dakle, to je jedan osnovni motiv, kao što smo sada čuli predstavnika Vlade, zašto se upravo ide u ovakav jedan prijedlog zakona gdje se ocijenilo sasvim opravdano da je i nama potrebno stalno državno izborno povjerenstvo. Da to više, dakle, ni u kom slučaju kad, čak i kad suci ne bi bili opterećeni ovako kao što ovog trenutka to jesu, kao što su već dugi niz godina i kao što će još dugi niz godina biti, da zbog učestalosti izbora je nama u Hrvatskoj potrebno ovakvo stalno Izborno povjerenstvo. Međutim, zašto do krajnjih konzekvenci ne provedemo onda upravo to što nas je motiviralo, dakle, da suce rasteretimo posla. A vidimo što smo učinili? Rasteretili smo samo nekolicinu, na prste jedne ruke možemo ih izbrojiti i to pretežno nekoliko sudaca Vrhovnog suda, nekoliko sudaca Županijskog suda. Nema ih 5, 6, 7 koji su bili angažirani u DIP-u, u Državnom izbornom povjerenstvu, a čitav niz sudaca, 10-ine i 10-ine sudaca, ako ne i 100-ine angažirano i dalje biva i to od strane Općinskog i Županijskog suda na lokalnim razinama. Prema tome, ja ne vidim tu logiku onda Vlade. Dakle, što hoću reći? Da i izborna povjerenstva u jedinicama lokalne samouprave ne moraju biti stalna jer bi to puno koštalo, ali suce treba onda ako je već to motiv i s tim Vlada s pravom izlazi, ali ga eto na kraju ne poštuje pa onda eto ispada da sama sebi skače u usta. Dobro, neću biti zajedljiva pa reći, nije ni prvi ni zadnji put. Ali treba onda ako već nastupamo tako, a nema nikakvih prepreka da to učinimo, da onda tu budemo konzekventni. Dakle, ja bih molila, evo u ime Kluba SDP-a da predlagač na vlastito o tome vodi računa. Jer kada je gospodin Ivica Crnić, tadašnji predsjednik Vrhovnog suda to i govorio, onda je upravo imao na umu veliki angažman sudaca Općinskog i Županijskog suda koji su po nekoliko mjeseci, najmanje mjesec-dva izbivali iz svojih redovnih poslova, a možete misliti stranke koje su kucale na vrata da se zakaže rasprava. Ovdje pred Vrhovnim sudom kad imamo angažirane ljude sa Vrhovnog suda u Državnom izbornom povjerenstvu koje eto vrlo rijetko imaju samo sjednice vijeća, kad vide stranke, odnosno okrivljenika. One ne sude na raspravama pa onda nisu ni stvarali takvu jednu netrpeljivost, odnosno nervozu kod građana. Prema tome, nismo ispunili ono što Vlada naviješta, da se s ovim prijedlogom zakona eto lišavamo, da se suci lišavaju ove nepotrebne, za njih, dužnosti. Mi u Klubu SDP-a držimo da u Hrvatskoj, to je i ocjena svekolike javnosti, vlada jedna kriza odgovornosti sviju i na svim razinama. I da smo mi onda ovdje kao državni dužnosnici na vlasti kao saborski zastupnici prvi pozvani o tome itekako voditi računa, pogotovo iznalaziti takva zakonodavna rješenja koja će to svesti na najmanju moguću mjeru. Kako je ovdje od strane Vlade zamišljeno to izvorno povjerenstvo, zamišljeno je prije svega kao vijeće, kao povjerenstvo petorice, ali u daljnjim odredbama ćemo saznati da je ono ima, da je ono profesionalno, da za to ima plaću državnog dužnosnika, ali vidi. To mu je jedina profesija, ali nije obvezan. To je nešto što izaziva sablazan i kod naroda. Kako to mandat nije obvezujući? Pa zastupnik mora, može i ne mora doći, bez ikakvih konzekvenci na zasjedanje. Dakle, to je nešto što evo iščitavam, ne da se dade nekako naslutiti nego eksplicitno to u Zakonu stoji, a to ne može stajati. Državno izborno povjerenstvo, ako je za to plaćeno, ako mu je to jedini posao i treba mu biti jedini posao jer su to profesionalci, onda oni, ne smije zakon dopuštati i ostavljeno im biti na volju većoj ili manjoj njihovoj savjesnosti nego moramo graditi sustav koji će biti efikasan u svakodobnoj kadrovskoj kombinaciji. Dakle, da to ne ovisi sada o ovom sastavu Sabora koji će izabrati petoricu koja je toliko savjesna, kojima ne trebaju posebne upute zakona da on obavlja svoju dužnost. Međutim, evo, može se dogoditi po ovim normama jer on nije obvezan i nema sankcija za to niti postoji eventualni mehanizam da ga Sabor zbog toga što se on ne odaziva tom svom poslu ne radi svoj posao, a prima plaću, da ga uopće Sabor opozove. Mislim da to ne možemo sebi dopustiti. Često se ovdje pita, neovisni su ljudi, jesu li bez obzira, ovdje, hoćemo li prisvojiti, usvojiti ovu sugestiju koja dolazi iz Kluba HSS-a iako ja mislim da je dobro riješena u članku 7. Da nije uopće važno tko koga predlaže i da je sasvim logično da stranke predlažu određene ljude, ali kažem, ni u kom slučaju to ne može biti na volji izabranih ljudi da sami odlučuju kako će se ponašati. Čemu onda zakon? A kažem, pogotovo ako je to još plaćeni posao, ako im je to jedina profesija onda je to njihovo mjesto da oni tu budu i da budu opozvani ili sankcionirani na adekvatan način ukoliko ne vrše svoj posao. Jednako tako, evo vidimo kod zakona, da ponovno Zakon skriva, omogućava, ja ne kažem da je to u lošim nekim namjerama, ali upravo slijedeći ono što se zbiva u stvarnosti onda kroz tu stvarnost moramo gledati zakone. I što i kako popraviti u tim zakonima. Povjerenstvo bi trebalo biti povjerenstvo petorice, a ne jedno amorfno tijelo gdje se skriva odgovornost svakoga, gdje bi to povjerenstvo odlučivalo tek većinom od prisutnih onih koji dođu. Dakle, predviđeno je da ono bude u sastavu, da sastav povjerenstva čini 5 članova, ali eto može raditi već od, sa 3 člana. I tako nam se može dogoditi da o svim izbornim rezultatima u Republici Hrvatskoj odluče 2 člana. Sasvim legitimno i po ovom našem Prijedlogu zakona, ukoliko takav bude usvojen. Mislim da se nitko u ovoj Sabornici s tim ne slaže i da je, ako je to dužnost, ponovno ponavljam, ta petorica moraju biti. To je slično i našem sudačkom vijeću. Zato postoji vijeće trojice i vijeće petorice. U tom slučaju svakako, u slučaju bolesti, opravdanih izostanaka trebalo bi predvidjeti i zamjenu. Ono što mislim da je također jako važno jer se ide na profesionalizaciju, to je čitav smisao zakona, ne bismo smjeli ovdje prepisivati ono što je najlošije iz našeg Zakona o sprječavanju sukoba interesa, gdje je prvi motiv i predlagača ondašnjeg bio da se dužnosnici državni profesionaliziraju i da ne mogu obavljati nijednu drugu dužnost. Nekako sasvim logično je proizašlo da ipak znanstvenicima se to omogući, a onda je prošlo i to da to mogu raditi i one osobe koje se bave istraživanjima i stručnim radom, a stručni je rad svaki rad. Jer ako nije stručan, ako netko radi nestručno i najbanalniji posao on dovodi u pitanje, ustvari ne može se uopće smatrati to onda pravim radom. Prema tome, od ove profesionalizacije stvorili smo s ovim prijedlogom zakona neobvezujuće i to da se s tim radom u povjerenstvu mogu baviti i oni koji svu zaposleni i na nekom drugom mjestu. Dakle, profesori pravnog fakulteta, stručni rad, što znači mogu odvjetnici, mogu pravnici po firmama, tvrtkama itd., to nije intencija Zakona i ovo bi trebalo izbrisati jer je ovo sasvim nepotrebno, odnosno stvara zbrku. Tako da bi ti ljudi imali faktički 2, 3 plaće i taj čovjek koji se bavi stručnim radom koji je pravnik ili odvjetnik tamo prima plaću angažiran je tamo mora doći, ali ovaj DIP, Državno izborno povjerenstvo to mu nije obavezujuće, ali sigurno taj ne bi uza svu svoju savjesnost ili nesavjesnost bolje rečeno, ne bi zaboravio doći ovdje na blagajnu i tražiti svoju isplatu. I onda bi se mi čudili tome, takvom ponašanju a sami omogućavamo takvo ponašanje, takve stvari nisu rijetkost u Republici Hrvatskoj i mi to moramo jednostavno spriječiti, to je naša zadaća ovdje da predvidimo te situacije i da ih uočimo. Slijedom toga mislim da je sasvim nejasna, nema nikakve odgovornosti ovih ljudi a da smo mi počesto odgovorni upravo kontrolorima onih koji su pozvani kontrolirati nekog drugog. Mislim da nije dobro da ovdje kao jedan uvjet prestanka mandata uglavnom se osvrćemo na njihovu volju kada on zatraži za rješenje kada mu tako biva njegova volja da više ipak neće to raditi dok onim slučajevima kada krši zakon, kada svjesno krši zakon kada se izvrgava ruglu čitava Hrvatska i svi njezini građani zato nemamo predviđene niti jedne jedine norme. On je izabran on je nezavisan, a počesto znamo kako se u Hrvatskoj stvara nezavisnost, jer ti ljudi koji imaju podzakonsku nezavisnost oni počesto smatraju da su nezavisni od zakona pa počesto i od žive logike. Prema tome, nije dovoljno ovdje da je samo u slučaju kada on biva osuđen na bezuvjetnu kaznu zatvora duljem od 6 mjeseci da je to samo uvjet da ga se razriješi. Dapače, treba precizirati čitav niz ponašanja koje ne moraju biti samo kaznene naravi, da se takvu osobu koja je nedostojna da provodi izbore jer kako reče naš premijer izbori su uvijek jedna svečanost demokracije, pa onda ne možemo dozvoliti da se ona izvrgava ruglu. Jednako tako vidimo odredbu članka 26. da sredstvima za rad povjerenstva raspolaže Predsjednik Povjerenstva, mislim da je ova odredba stavak 2. članka 26. sasvim nepotrebna, da je dovoljno reći da je on samo ovlašten odrediti i distribuirati način korištenja kako to podzakonski akti njemu nalažu, jer se vlast ne smatra da on raspolaže, on je samo tu kao punomoćnik koji radi i koji provodi Zakon i ništa više. Ovako bi se dalo naslutiti da on samo po svom vlastitom nahođenju i po svojoj volji raspoređuje odobrena sredstva. Također mislim da nije potrebno nama gomilati ovdje administraciju pa stručne službe mogu se dobro iskoristiti pa iz našeg postojećeg golemog i pregolemog upravnog administrativnog aparata, ako je to baš nužno ali to svesti na najmanju moguću mjeru jer mi imamo ovdje ovako na koji način je predloženo mislim velika ta stručna služba povjerenstva da bi to nesumnjivo i oštetilo ne samo proračun, preko potrebe nemamo toliko a stalno smo u jednoj verbalnoj komunikaciji prema građanima kako ćemo smanjiti birokraciju. I još nešto što moram napomenuti, kvalitete osobe, da je pravne ili politološke struke, da poznaje politički izborni sustav tome se baš nema što prigovoriti, iako ne mora biti nužno ni političke ni pravne struke, da ima praktična znanja o provedbi izbora. Pa ja ne znam koja je to osoba koja je i pravnik i ima praktična znanja, a da nisu suci kojih eto na ovaj način bar iz Državnog izbornog povjerenstva eliminiramo. Prema tome, predlažemo da u najboljim namjerama da predlagatelj razmisli o ovome da do krajnjih konzekvenci provede eliminiranje sudaca iz izbornog procesa jer je to zaista otegotno za njih jer smo na ovakav način samo našli opravdanje ali nismo proveli ono na što se pozivamo i na čitav niz ovih elemenata koji moraju zaista pooštriti odgovornost ovih ljudi koji će za to dobivati sigurno ne malu plaću. Hvala lijepa.
Hvala. Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice, poštovani zastupnik Dražen Bošnjaković. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Kao prvo Klub Hrvatske demokratske zajednice podržat će donošenje Zakona o Državnom izbornom povjerenstvu Republike Hrvatske. Zakon o Državnom izbornom povjerenstvu Republike Hrvatske nema oznaku P.Z.E. ali možemo reći zapravo da njegovim donošenjem u svakom slučaju u naše zakonodavstvo unosimo one tradicije i one vrednote visoko razvijenih država. Ovaj Zakon je u svakom slučaju jedan korak naprijed u organizaciji naših izbora i u cijelom našem izbornom sustavu jer njime dobivamo povjerenstvo kao jedno stalno, neovisno i stručno državno tijelo. Ono što možemo reći mi smo i do sada imali Državno izborno povjerenstvo i neovisno i stručno ali nismo ga imali kao stalno tijelo, jer mislim da svi ovi izbori koji su od 90. pa nadalje u Republici hrvatskoj se provodili dobivali su pozitivne ocjene, nikada nije bilo značajnih incidenata ili bilo kakvih prigovore na provedene izbore do sada. Ovime samo profesionaliziramo i uvodimo jedno državno tijelo, jedno povjerenstvo koje će se isključivo baviti izborima jer doista izbori nisu više oni redovni nego obzirom na broj jedinica lokalne samouprave dešavaju se na terenu svakakve stvari, pa se provode i izvanredni izbori. Upravo radi toga potrebno je imati Državno izborno povjerenstvo kao stalno tijelo, tijelo koje će brinuti o toj cijeloj jednoj izbornoj infrastrukturi i onda kada izbora nema. Izbore kada gledamo nose ne samo državna povjerenstva na razini države, ne samo ono na razini županije, grada i općine nego zapravo nositelji izbora su mali ljudi koji se ovdje ne vide a to je cijela jedna infrastruktura stručnih ljudi koji rade po županijama, po gradovima, po općinama, po županijskim uredima u okviru državne uprave koji zapravo odrađuju sve one teške i složene poslove, administrativne i koji to vrlo kvalitetno odrađuju tako da se izbori nesmetano i korektno provode. Ovo je jedan vrh piramide gdje ćemo dobiti tijelo koje će 4 godine brinuti se da tu infrastrukturu sačuva i da ju unaprijedi kada dođu izbori da se izbori provedu što je moguće kvalitetnije, što je moguće stručnije. Ono što je ovdje bitno bilo je riječi da dobijamo, naravno dobijamo ovime 5 novih državnih dužnosnika koje do sada nemamo, naravno ovo znači i određeni trošak za naš proračun što je ovdje u obrazloženju jasno i rečeno ali mislim da to ne treba gledati na taj način. MI ovim povjerenstvom u svakom slučaju moramo sačuvati i još više razviti tu infrastrukturu izbornu i kroz stručnu službu koju će to izborno povjerenstvo imati ne samo u sjedištu izbornog povjerenstva u zagrebu nego koju će ono imati i po sjedištima županija, moramo sačuvati te ljude i moramo biti spremni kada dođu izbori da se oni što je moguće efikasnije što je moguće stručnije provedu. I upravo radi toga mi podržavamo ovaj Zakon koji upravo ide za tim i potpuno se slažemo da ne treba u vrijeme izbora opterećivati i teretiti naše pravosuđe sa provedbom izbora i baš ovaj zakon radi toga se i predlaže. Ono što bismo kao neću reći prigovor nego više kao obzirom da je prvo čitanje tezu za raspravu do drugog čitanja stavili jesu zapravo ovaj Poslovnik o radu i vezano za stručnu službu povjerenstva. U stručnoj službi povjerenstva vidimo da povjerenstvo ima stručnu službu koja se osniva za obavljanje stručnih poslova iz djelokruga povjerenstva i stručnih poslova u vezi s vođenjem popisa birača te administrativnih i tehničkih poslova čije obavljanje omogućava redovno i nesmetano djelovanje povjerenstva. E sada, pravilnikom o unutarnjem ustrojstvu stručne službe uređuje se unutarnje ustrojstvo i način rada te stručne službe, utvrđuju se radna mjesta i opis poslova, točan broj službenika i namještenika, način rada i koordinacija rada dislociranih službenika u županijama te stručni i drugi uvjeti. Pravilnik prema prijedlogu ovog zakona donosi povjerenstvo većinom glasova svih članova. Ovdje mislim da treba biti oprezan da se to ne pretvori u jedno širenje i bujanje administracije. Mislim da moramo imati u vidu one ljude koji u svim izborima su i zaposleni u našim županijskim uredima a koji u određenom trenutku znači kada se obavljaju i provode izbori mogu uz redovne poslove svog radnog mjesta obavljati i ove poslove, tako da ne bi trebalo previše širiti tu nekakvu administraciju i tu nekakvu strukturu ljudi koja se time bavi. Ovo se potpuno slažem da je potrebno u svakoj županiji imati jednog čovjeka koji zapravo mora voditi brigu o toj mreži ljudi ali previše širiti tu mrežu kako ne bismo opteretili proračun mislim da ne treba. Suce u svakom slučaju treba poštedjeti tih poslova jer doista kada su izbori oni su izloženi tim poslovima i za to vrijeme naravno njihovi spisi stoje, zaostaci se gomilaju, zaostaci idu, njihove pravosudne obveze stoje, nitko ih ne rješava. I upravo radi ovih svih razloga pozdravljamo donošenje ovog zakona. O tom zakonu dosta se govorilo, kao što vidimo i kolega Pavlic je išao kao zastupnik sa svojim prijedlogom zakona ovdje ali evo konačno dobili smo da ova Vlada predlaže ovaj zakon i mi ćemo ga u svakom slučaju podržati jer smatramo da su rješenja koja se ovdje u zakonu nude da su dobra. A ovo što se tiče samog ovog poslovnika i što se tiče Pravilnika o unutarnjem ustrojstvu stručne službe mislim da bi tu do drugog čitanja trebalo raspraviti da se uvede institut davanja suglasnosti na taj pravilnik bilo od strane Vlade bilo od strane nadležnog saborskog odbora, pa čak i na poslovnik o radu jer kaže da se poslovnikom u skladu sa ovim zakonom i ostalim zakonima koji uređuju izborni sustav mogu urediti i sva druga pitanja od značaja za rad povjerenstva. To mogu često biti vrlo bitna, vrlo važna pitanja koja ja ne bih htio da se to tumači da kroz suglasnost bi mi htjeli utjecati i sužavati tu neovisnost povjerenstva ali u svakom slučaju bilo bi dobro da kroz javni institut suglasnosti barem nadležni saborski odbor može na to dati svoje mišljenje. Ponavljam, Klub Hrvatske demokratske zajednice podržat će donošenje ovog zakona jer ovaj zakon je jedan korak naprijed, ovaj zakon je približavanje zapravo Hrvatske tradicijama i tekovinama suvremenih europskih država. Hvala.
Hvala lijepa. U ime Kluba zastupnika HNS-a PGS-a poštovani zastupnik Nikola Vuljanić. Izvolite!
Hvala gospodine predsjedniče. Kolegice i kolege! Prije nego što kažem par riječi o stavovima HNS-a PGS-a o ovom zakonu rado bih jednu stvar razjasnio. Zapravo, pred izvjesno vrijeme, pred jedno pet, šest mjeseci Hrvatska narodna stranka predložila je Zakon o popisima birača ovom Saboru. Taj zakon je ušao u proceduru, nije prošao naravno kako to već ide sa opozicijskim prijedlozima. Međutim, činjenica koji od izbornih zakona se daje prvi i od kuda se počinje graditi ta piramida nešto govori o odnosu vlasti prema izborima i prema tome na kome zapravo leži suverenitet u ovoj državi, tko je tu odlučujući čimbenik. Očito prema tome ako se kreće od izbornog povjerenstva, ako se kreće od izbora čelnika lokalne regionalne i slične samouprave suverenitet ne leži na biračima nego na političkoj eliti. To je poruka. Ja znam da ta poruka nije svjesna ali ona proizlazi iz same suštine lansiranja ove stvari. Hoću reći prvi zakon o kojem smo trebali raspravljati trebao je biti Zakon o popisima birača jer nam popisi birača u državi definitivno ne štimaju, na svakom forumu se to ustanovljuje. Niti popisi birača većinskog naroda a još manje popisi birača nacionalnih manjina, posebice srpske nacionalne manjine. No, kako god. Nakana ovog zakona je dobra i tu nakanu podržavamo i podržat ćemo ju i u glasovanju. O tome treba razgovarati, takav zakon treba donijeti, on je od suštinske važnosti za bolje funkcioniranje izbornog sustava u Republici Hrvatskoj i od suštinske važnosti isto tako da članovi Državnog izbornog povjerenstva budu profesionalci. I o tome smo već u ovom parlamentu par puta razgovarali. Čini mi se da je o tome zapravo postignut konsenzus pa to ne bi trebalo niti ponavljati. Nažalost, u Hrvatskoj imamo toliko izbora, svako toliko se neki izbori događaju da takvo tijelo ne može na volonterskoj bazi funkcionirati a još manje na bazi toga da se tim poslovima okupiraju suci Vrhovnog suda i da ne rade svoj posao. Prema tome, pozdravljamo tu namjeru Vlade i takav prijedlog. Druga stvar je profesionalizacija tajnika odnosno bujanje administracije, bujanje uprave. Reći ćete nije to mnogo, to je sada koliko ima županija 20 tajnika plus Zagreb 21 pa 21 činovnik više-manje. Pa dobro, jest 21 činovnik više-manje ali tu je 21 a tamo je 210, ondje je 220, proračun se troši na funkcioniranje aparata sve više i više. Čini mi se da je potpuno nepotrebno i da bi trebalo iz zakona izbrisati da tajnici po županijama budu profesionalci jer obrazloženje da će se oni navodnici brinuti o popisima birača između pojedinih izbora uopće ne stoji. Ako se stvari urede, ako se kompjuteriziraju, ako se uspostavi veza, elektronska veza između pojedinih tijela državne uprave kao što je Ministarstvo unutrašnjih poslova, kao što su magistrati, gradske uprave i tome slično. Dakle, ako baze podataka pod određenim uvjetima budu dostupne svima i ako postoji obaveza o izvješćivanju, o promjenama o tim bazama podataka onda je takav profesionalac čini mi se potpuno nepotreban. Tko će za taj popis birača snositi odgovornost? Mislimo da se je Državno izborno povjerenstvo upravo to tijelo ovakvo profesionalno stručno koje može i treba voditi računa i snositi odgovornost za činjenicu da popis birača odgovara stvarnom stanju da nam se ne događaju političke izborne zavrzlame da poneka mjesta imaju više birača nego stanovnika i tome slično što smo sve već vidjeli i prodiskutirali. Predlaže se dugački mandat. Dugački mandat je dobar, on daje sigurnost i u promjeni političkih opcija na vlasti što je dobro odnosno što bi bilo dobro kad bi ljudi u to tijelo dolazili samo i isključivo svojom stručnošću, sposobnošću, pameću i poštenjem. Ako dolaze političkom voljom ove ili one opcije onda se može, a to nam naša politička praksa potvrđuje dogoditi svakojakih zavrzlama. Može se dogoditi, zamislite situaciju da sadašnja vlast predloži dva, sadašnja opozicija predloži svoja dva, a u sljedećim izborima neka sasvim treća strana bude vlast. A sadašnja vlast i sadašnja opozicija budu opozicija. … [[Upadica se ne razumije.]] Ne bojim se ali je moguće. Mislim da je nepotrebno da, da se političke opcije na ovakav izravan način petljaju u biranje tih ljudi. One će se petljati već samom činjenicom što će njihov izbor prolaziti kroz Parlament. I već tu je jasno tko će osvojiti primat je li. Jer i po ovom prijedlogu primat definitivno ima vlast. Predlažem jednog potpredsjednika i jednog člana, a Sabor u kome određena politička opcija ima vlast predlaže predsjednika. Dakle trojicu predlaže vlast praktično. Nije mi jasno zbog čega je u tekst zakona uvrštena odredba da Državno izborno povjerenstvo može donositi odluke većinom nazočnih članova. To je pet profesionalaca. Za očekivati je da će to biti pet vrhunskih profesionalaca, ljudi koji će taj posao delati savjesno, pošteno, pametno, da će biti na poslu i tome slično. Nije mi jasno kako se sad može dogoditi situacija da netko jednostavno od tih vrhunskih profesionalaca koje ćemo ovdje izabrati ne dođe na posao. A posao mu je da bude na sjednici Državnog izbornog povjerenstva. Dakle da ne dođe na posao pa ih onda ima 3 i o tome odluče 2 i evo gotova stvar. Mislim da bi to jednostavno trebalo maknuti iz prijedloga zakona jer nema nikakvog rezona da stoji. Imamo pet profesionalaca. Tih pet profesionalaca neka izvole doći na posao i neka izvole donijeti odluke kakve već misle kao pametni profesionalci da treba donijeti. Tu je i pitanje opoziva. Ovaj Parlament postavlja te ljude. Logika stvari nalaže da je savršeno nemoguće da ovaj Parlament može na određeni način i po određenom postupku smijeniti predsjednika Vlade, da ovaj Parlament može na određeni način i po određenom postupku pokrenuti postupak za smjenu predsjednika države, a da to ne može napraviti sa, za članove Državnog izbornog povjerenstva. Ako postoji bojazan da bi ljudi onda zbog straha što će se dogoditi za poneku godinu zapravo odustali od prihvaćanja takve dužnosti mislim da tu jednostavno ne može stajati pod uvjetom da su to vrhunski profesionalci. Pod uvjetom da su to ljudi koji stvarno znaju što im je raditi kako se može dogoditi čak i u situaciji da dođe neka politička opcija koja misli da ih treba mijenjati da se oni nađu na cesti? Pa kakvi su to onda vrhunski profesionalci? Mislim da takvu, takva razmišljanja uopće treba baciti iz glave i iz naših prijedloga. Svatko tko je izabran mora se moći i maknuti sa položaja na kog je izabran. Inače kompletan sustav ne funkcionira. Do sada su to naime bili uglavnom suci Vrhovnog suda. Dakle između ostalog i ljudi potvrđenog integriteta, potvrđene stručnosti za koje je zapravo bilo neupitno. Nitko nije nikad, nisam nikog čuo da postavi pitanje njihove, njihovog poštenja i uopće mogućnosti da donesu odluku koja bi bila u sukobu sa zdravom pameti i sa interesima Republike Hrvatske. Mi sad biramo ljude iz širokog raspona struka. Nove ljude. Otkud baš za te ljude možemo garantirati da u sljedećih 8 godina će 100% sva petorica raditi svoj posao savršeno i da neće biti apsolutno nikakve potrebe da, da ovaj Dom intervenira. Mislim da to nije dobra logika i da bi ju iz Prijedloga zakona trebalo izbaciti. Sve u svemu Hrvatska narodna stranka podržat će prijedlog da ovaj Zakon krene u daljnju proceduru i da u razumnom roku dobijemo Zakon o državnom izbornom povjerenstvu još jednom apelirajući na to da nam popisi birača koji će biti u ingerenciji ovog Povjerenstva nisu sređeni, ne funkcioniraju i da je to prva i osnovna stvar koju bi trebali srediti ako želimo imati poštene izbore. Hvala.
Hvala lijepa. Ispravak netočnog navoda poštovani kolega Pero Kovačević. Izvolite.
… [[Govornik se ne razumije.]] Gospodine potpredsjedniče ispravljam netočni navod uvaženog kolege Vujanića koje na prvi mah izgleda dobar prijedlog, a to je da u donošenju odluka uvijek mora biti nazočnost svih 5 članova Povjerenstva. To se na prvi mah čini super, ali šta u situacijama, a moguće je da će neki biti od članova bolestan onda bismo mi blokirali donošenje odluka a znamo da su rokovi kratki i da se mora odmah donijeti. Znači treba stajati u pravilu, ali da spriječimo ovu mogućnost blokade rada Povjerenstva. Hvala.
Ne znam koliko je to mišljenje, a koliko ispravak netočnog navoda ali u redu. Poštovani kolega Dragutin Pukleša u ime Kluba Stranke umirovljenika. Izvolite kolega.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani državni tajniče, poštovani zastupnici! Provođenje izbora na način da oni budu proceduralno kvalitetni, demokratski, pravilni i zakoniti je vrlo značajno pitanje i to je Vlada Republike Hrvatske uočila i uputila je Hrvatskom saboru Prijedlog zakona o državnom izbornom povjerenstvu. Dobro je u ovom prijedlogu procijenjeno da odredbe koje reguliraju nadležnog Državnog izbornog povjerenstva trebaju biti objedinjene na jednom mjestu u cjelovitom zakonu za razliku od dosadašnje prakse kada je to bilo razdvojeno u nekoliko zakona koji su, tvore državno izborno zakonodavstvo. Dobro je i značajno ovim Zakonom predlažemo ustanovljavanje Povjerenstva kao stalnog neovisnog stručnog tijela što je i striktno definiran sastav i ingerencije za provedbu izbora, a to će osigurati kvalitetniju provedbu izbora na svim razinama. Također su dobro riješena pitanja sastava povjerenstva, način izbora predsjednika, potpredsjednika i članova povjerenstva, nadležnosti, unutarnje ustrojstvo i druga pitanja. S tim što želimo reći da odredbe u članku 7. koje se odnose na način predlaganja kandidata odnosno biranja smatramo da nisu bitne jer ako je to stručno neovisno radno tijelo onda to uopće nije značajno pitanje i ne bi smjelo ni biti, a to isto vrijedi i za pitanje ograničenja mandata. Za očekivati je da će ova izložena rješenja učiniti da izborni postupci budu kvalitetniji pa će Hrvatska stranka umirovljenika podržati donošenje ovoga Zakona. Hvala.
Hvala lijepa, poštovani kolega. U ime Kluba HSP-a poštovani kolega Pero Kovačević. Izvolite kolega.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege, poštovani državni tajniče. Klub HSP-a je ugodno iznenađen sadržajem i kvalitetom ovog Zakona koji je u prvom čitanju u odnosu na zakone iz ovoga područja, znači izbornoga zakonodavstva koje nam je Vlada do sada dostavljala jer su mahom bili nedorađeni i bili su donošeni mahom u hitnome postupku. A i sami znamo da je to veliki problem jer mi smo u ovome sazivu Sabora do sada negdje 83% zakonskih tekstova donijeli u hitnome postupku što onemogućava i njihovo simuliranje i samu provedbu što je jedan od problema i rada ovoga saziva Sabora. I zbog toga smo, kažem, ugodno iznenađeni s obzirom da je Zakon dosta korektno napravljen. S obzirom da je i prvo čitanje, da su načela ispravno postavljena. To je načelo, znači, neovisnosti, stručnosti ovoga Državnog izbornoga povjerenstva. Nadamo se, svi su to istaknuli, kako ćemo donošenjem i znači stvaranjem profesionalnog Državnog izbornog povjerenstva, da u njemu neće sudjelovati suci Vrhovnog suda, odnosno i županijskih sudova, a također i pravosudni dužnosnici. I da je to bio jedan od razloga zbog čega i pravosuđe ne funkcionira, da će se to sad odraziti barem u jednom postotku vezano na učinkovitost rada, pa bar za ove razine gdje su bili. I također bi trebalo ovo načelo provesti za sve izbore. Normalno da se opet mora voditi računa da bi mali broj bio stalni, a ostali bi bili oni koji bi bili povremeni kad se određuju da će se održati određeni izbori već za, ovisno o tome koje to područje je. Smatramo ipak da će Zakon do drugoga čitanja trebati doraditi u pojedinim odredbama. Naime, prva je stvar što se mi i slažemo čak sa ovim Prijedlogom, na koji način će biti izabrani članovi Državnog izbornoga povjerenstva. I tu se ne slažem sa pojedinim prijedlozima koji su dolazili isto iz redova oporbe, kako bi trebalo ići na inačicu svih 5 stručne osobe bez utjecaja oporbe. Jer ako se prihvati takvo rješenje onda će vladajuća većina iskoristiti pa će imenovati cijelo svoje stručno povjerenstvo, a na ovaj način bar se omogućava taj dio da oporba ima utjecaja. A normalno, najbitniji je kriterij stručnosti koji se treba propisati zakonom, da to može biti i osoba koja ima, koja je završila Pravni fakultet ili neki sličan tome. Da recimo ima državni i stručni ispit i neke druge uvjete koje su određeni ili su odredili tako da se u tome političkome nadmudrivanju ne može dogoditi ova situacija da će se u to Državno povjerenstvo imenovati podobnici zbog toga što bi uvijek trebalo također predvidjeti ako je netko bio član ko što je recimo za izbor Predsjednika države političke stranke, da on automatski danom imenovanja ne može više biti član, recimo, te političke stranke, bilo koje političke stranke u kojoj on je bio. To imamo znači i u drugima zakonima. Također vezano kod odlučivanja, kod onoga dijela kako odlučuje povjerenstvo, normalno da bi trebali biti nazočni svi uvijek jer je to profesionalno tijelo, kod odlučivanja, ali moramo to onda staviti u pravilu da uvijek moraju biti svi nazočni i donose odluke. Znači, svih 5 mora biti nazočno, sad kako će se donijeti koji put to će se vidjeti prema stanju stvari. Ali je znači bitno, ne reći da mora biti uvijek svih 5 nazočno, jer mi ćemo na taj način onemogućiti donošenje odluka, ako mi kažemo da mora biti svih 5. 1 je bolestan, slomio nogu, šta onda? A rokovi su kratki, znamo kakvi su rokovi, da je rok 24 sata pa se ide na Ustavni sud. Prema tome, moramo malo i simulirati rješenja koja su moguća da bi mogli predvidjeti kako i na koji način će se postupiti. Vezano za stručnu službu normalno, tu treba odmah, mi znamo onaj Perkinsov sustav od jednoga čovjeka narastao je, ta njegova služba na 400, 500 ljudi. Tako se ovdje trebamo bojati kod bujanja administracije i zbog toga ta stručna služba mora biti ona nužna stručna služba. I tu treba omogućiti nadležnom odboru Hrvatskoga sabora koji bi dao suglasnost vezano za upravljanje k unutarnjem ustrojstvu te stručne službe. Ali normalno, uvijek tu treba imati Vlada utjecaja, a kao i sam Hrvatski sabor vezano za sredstva koja će biti osigurana u tome dijelu. Dobra je stvar i dobra je novina da će ovo Državno izborno povjerenstvo voditi brigu o popisima birača. Znamo i sami kakva nam je situacija na tome području i da je dosta nesređena. Zastali smo radi protivljenja IDSS-a sa donošenjem onoga zakona koji je bio prije ovih lokalnih izbora, pa smo opet imali autobuse koji su dolazili. Znamo i sami za situaciju da mnogi gradovi i općine u Hrvatskoj imaju veći broj u popisu birača nego što imaju broja stanovnika prema popisu koji je također bio. Očito da se to treba razriješiti i dobro je da to sad će obavljati Državno izborno povjerenstvo, ali i tu trebamo točno i precizirati kad se zaključuju prije izbora popisi birača. Da se zna točno koliko će se izaći, tko je u tome popisu i eventualno previdjeti mogućnost kako bi netko tko je eto zbog, ali samo kažem zbog greške nadležnog državnog tijela nije uveden u popis birača, da mu se omogući ostvarivanje toga prava. Da ne bi došlo do opet one varijante da se svi počnu prijavljivati i odjavljivati prije samih izbora i dođemo do onoga što već imamo, a to da pojedine, znači, općine i gradovi, uzmite samo Makarsku i koliko ima općina Vrgorac, da oni imaju više osoba u popisu birača nego u popisu stanovnika. A znamo da to pitanje je bilo prije ovih lokalnih izbora i državnom tajniku pa je on rekao da su kod popisa stanovnika eto kucali pa nije bilo eto ljudi unutra, pa onda normalno nisu i došli ponovo popisati. Prema tome, to treba točno odrediti i urediti tako da se ovakve ili slične situacije ubuduće ne bi događale. Također je bitno urediti i način opoziva. Pazite, kao što u svakom imamo, recimo, za Predsjednika države uređeno je i imenovanje i sve, ali način opoziva. Tako bi trebali u svim tima urediti kad i pod kojim uvjetima, ali točno propisano, je moguće opozvati bilo koga člana ovoga, recimo, Državnog izbornog povjerenstva. Da li je to pravomoćno osuđena, recimo, kazna preko 6 mjeseci i neke druge slučajeve slične, ali ono točno koji su odredivi. Ne da to bude politički odrediva situacija. I ne trebamo se bojati te situacije i treba biti 8 godina mandat ovima članovima, da se dobije i ta jedna sigurnost. Znamo da je tako i kod sudaca u Vrhovnome i Ustavnome sudu. Jer on automatski čim uđe u to tijelo on se ne smije baviti politikom, on mora biti znači, a po kriterijima stručnosti koje ćemo odrediti automatski već ćemo dobiti. Takva vam je situacija bila pa je ne samo, ovaj nije nego bivši saziv je, imenovali su isto i Ustavni sud. Znate kakva je isto bila situacija, isto po tima načelima, ali su svi ispunjavali one osnovne temeljne kriterije stručnosti. Prema tome, tih se isto situacija ne treba bojati. Prema tome, znači, još će to trebati doraditi kako bi imali ovaj Zakon odmah. E sad, možda se čal treba razmisliti oko toga da li će biti možda čak 7 članova. Jer se može dogoditi jedna varijanta da mi sami kad donesemo ovaj Zakon, kad bude trebalo ići u imenovanje nećemo se uspjeti dogovoriti oko, recimo, ovih broja članova. Vladajuća većina koja ima dio i oporba. To smo imali već slučajeva kod onoga Povjerenstva za sprječavanje sukoba interesa pa je možda čak i dobra varijanta od kolege da to bude 7 članova i to 3 oporba, 3 vladajuća, tako da bi se i taj princip imenovanja lakše. Znači, lako je moguće doći, treba promišljati i u budućem. Mi donosimo recimo ovaj Zakon, recimo, konačni u drugome čitanju i onda ide tijek i postupak imenovanja. Ako nema dogovora nema toga tijela, staro ne postoji a znamo da se svaki dan događaju krize pa neki izvanredni izbori su uvijek u tijeku. Hvala lijepa.
Hvala vama. Na redu je u ime Kluba SDSS-a poštovani kolega Pupovac. Nema ga, gubi pravo govora o ovoj temi. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Na redu je kolega Ingrid Antičević-Marinović. Nema je. Na redu je poštovani kolega Stazić. Izvolite kolega Stazić.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Već dugo vremena nevladine udruge prije svega GONG upozoravaju da bi trebalo ići na ovo rješenje stalnog profesionalnog izbornog Državnog izbornog povjerenstva. Takvog je mišljenja bio i dugogodišnji predsjednik Državnog izbornog povjerenstva koji to bio dakako po svojoj funkciji kao predsjednik Vrhovnog suda gospodin Crnić. Više je razloga za to takva je praksa u većini demokratskih zemalja pa nema nikakvih razloga da Hrvatska ne slijedi takovu praksu. Drugo, suci su ionako opterećeni gomilom neriješenih spisa a ako moraju raditi u Državnom izbornom povjerenstvu onda se ne stignu baviti svojim osnovnim sudačkim poslom pa se onda spisi još više gomilaju i treća stvar izbori se stvarno ne odvijaju samo svake 4 godine. Državno izborno povjerenstvo mora nadzirati rad izbornih povjerenstava na nižim razinama a lokalni izbori su stalni, uvijek se negdje događaju, uvijek se negdje raspusti neka skupština, ako se kao u Karlovcu za 20 tisuća kuna mjesečno ne kupi vijećnik u tom slučaju nema izbora, jer je 20 tisuća kuna mjesečno koje HDZ plaća drugoj stranci potupno protuzakonito, da bi imao većinu, onemogućava normalno i prirodno rješenje novih izbora. E sada oko toga se ja mislim svi slažu da bi Državno izborno povjerenstvo kao stalno radno tijelo trebalo postojati. Sada je samo pitanje puta kako bi do toga trebalo doći. Meni se čini da je ovaj put koji je izabran rogodatan, nije dosljedan, nije elegantan pa se onda dakako ono omogućuje čitav niz prigovora koje su ovdje već kolege istakli govoreći u ime klubova, a teško da ga se može popraviti čak i da se svi ti prigovori uvaže. Možda je trebalo ići jednim jednostavnijim putem da se donese jedan poseban Zakon o provedbi izbora, znači i parlamentarnih i predsjedničkih i onih na lokalnim razinama, koji bi određivao proceduru. A onda bi posebni zakoni jer je to ipak politička odluka bili o parlamentarnim izborima oni bi određivali kojim bi se izbornim sustavom koristilo o izboru predsjednika Republike i predstavničkih tijela. Ali provedbeni zakon bi trebao biti jednak za svu vrstu izbora, naročito kada će Državno izborno povjerenstvo, jer to jest intencija ovo izborno povjerenstvo koje će biti osnovano ovim Zakonom provoditi i nadzirati sve tri vrste izbora. Da se išlo tim putem ne bi se dogodilo ono što se u ovom Zakonu dogodilo, a to je kada pogledamo Glavu 4. Djelokrug povjerenstva članak 11. naime Zakon se donosi o Državnom izbornom povjerenstvu a da se nigdje ne kaže koja je to osnovna zadaća, zbog čega postoji državno izborno povjerenstvo. Pa tu kaže u članku 11. uz poslove koje se odnose na organizaciju i nadzor provedbe izbora i referenduma povjerenstvo obavlja i sljedeće poslove, pa se taksativno dalje navode oni manje važni sljedeći poslovi a onaj osnovni posao nije razrađen. Tu na primjer ništa ne piše o tome da Državno izborno povjerenstvo objavljuje rezultate izbora, to mu je jedna od bitnih zadaća. Da izdaje obvezne upute o provedbi izbora, dakle naši izborni zakoni i to bi sve trebalo pisati u provedbenom zakonu, naši izborni zakoni su nedorađeni, oni su kao sjekirom tesani, pa onda Državno izborno povjerenstvo od izbora do izbora mora objavljivati obvezne upute, o uređenju biračkog mjesta, o načinu pristupa biračkome mjestu, čitav niz bitnih stvari, proceduralnih stvari koje onda sve novine moraju objavljivati od izbora do izbora, moraju se čitati na radiju i televiziji te obvezne upute. Umjesto da te obvezne upute koje se ponavljaju one su uvijek iste uđu u jedan provedbeni izborni zakon. Pa ih se onda ne bi moralo, riješili bi to Izbornog povjerenstva jednog dosadnog i nepotrebnog posla da od izbora do izbora rade jedan te isti posao, izdavanje obveznih uputa. Tu se ništa ne kaže da izborno povjerenstvo na primjer određuje biračka mjesta i imenuje biračke odbore, da nadzire nepravilnost izborne promidžbe, jer mu je to jedna od bitnih zadaća ali je iz članka koji se sada ovdje naime tri članka ovdje prestaju važiti kada počne važiti ovaj Zakon, članci 45., 46. i 47. Zakona o izborima zastupnika u Hrvatski sabor. Članak 48. dalje iz tog Zakona nešto govori o djelokrugu Državnog izbornog povjerenstva, i sada je to o djelokrugu izbornog povjerenstva ostalo u onom zakonu a nema toga u Zakonu o Državnom izbornom povjerenstvu, to je jedna neuredna situacija koja se mogla izbjeći da se pristupilo izradi jednog provedbenog zakona. Kaže se ovdje da Državno izborno povjerenstvo uz poslove koji se odnose na organizaciju izbora ali tu nigdje ne piše koji su to poslovi organizacije poslova. Izbori su jedan ozbiljan proces, ne može se to kroz pola rečenice reći. Državno izborno povjerenstvo organizira izbore, znamo ali kako organizira, ali što sve mora napraviti da bi ti izbori bili organizirani. I kaže se dalje, dakle uz organizaciju i nadzor provedbe izbora, u čemu se sastoji taj nadzor, ima li Državno izborno povjerenstvo pravo poništiti rezultate na nekom biračkom mjestu, je li to nadzor ili je to nadzor koji se odnosi na kampanju ili je to nadzor koji se odnosi na popise birača ili je to nadzor koji se odnosi na prijavu lista, uredne rokove, sve je to nadzor, koje su ovlasti Državnog izbornog povjerenstva. To nisu nevažne stvari, mi smo imali kod zadnjih predsjedničkih izbora slučaj ozbiljnih izbornih prijevara. Pazite, izbori se na nekom mjestu poništavaju, biračkom mjestu poništavaju i provode drugi ako je u kutiji jedan glas viška. Ali ako dođe 100 birača na to biračko mjesto koji su već svoje pravo iskoristili na drugom biračkom mjestu ne događa se ništa. Ništa se ne događa, izbori se ne poništavaju. Između ostalog bi se moralo pisati da Državno izborno povjerenstvo ima obavezu podnošenja kaznene prijave zbog izborne prijevare ukoliko ustanovi da je na nekom biračkom mjestu jedan glasač glasao dva puta, odnosno dva puta na dva biračka mjesta. Znači da je ponovno glasao. To je ozbiljno kazneno djelo zbog kojeg Državno izborno povjerenstvo ako već provodi nadzor mora po sili zakona bi moralo podnijeti kaznenu prijavu državnom odvjetništvu. Svega toga u ovom Zakonu nema. Ovaj zakon ne da je podnormiran nego u njemu od bitnih stvari što bi Državno izborno povjerenstvo trebalo raditi ne piše ali apsolutno ništa. Piše, šta piše? Da daje mišljenja i smjernice za dogradnju i unapređenje izbornog zakonodavstva. Pa nije mu to osnovna funkcija, pa nije to savjetodavno tijelo. Daje mišljenje i smjernice. Pa neka daje, pa to uopće nije bitno ili nije najbitnije. O odlučivanju većinom ovdje je već bilo govora. Apsolutno je neprihvatljivo da jedno tijelo, tako važno tijelo koje odlučuje o tako važnim stvarima kao što su izbori može odlučivati većinom glasova. Dobro, tu se sada postavlja pitanje a što ako se netko razboli. Pa dobro, neka se i to razradi, neka se da mogućnost da se tada u zamjenu pozove predsjednika, nekog od županijskih izbornih povjerenstva po odluci onih koji su ostali zdravi tamo unutra da se mogu kompletirati. Mislim, pa ima rješenja ali u svakom slučaju ne može se ostaviti ovako kako je da odlučuje većinom, većina od njih pet je tri. Kad njih tri odlučuju onda su dva glasa dovoljna i prema tome odlučila bi s dva glasa. To je apsolutno neprihvatljivo. Znači, molim, možda u drugu proceduru ali dajte razmislite da to ipak napravite malo ozbiljnije. Hvala.
Hvala vama, kolega Stazić. Na redu je poštovani kolega Josip Leko. Izvolite, kolega!
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Gospodine Palarić, dame i gospodo zastupnici i zastupnice! Naime, raspravljati o jednom zakonu koji je dio zakona koji utječu na provođenje izbora u nekoj državi, dakle raspravljati je o jednom dijelu cijelog problema. Već u uvodu predstavnik Vlade a i mnogi članovi i predstavnici klubova istakli su po meni nebitnu stvar za uspješno provođenje izbora da ovaj zakon oslobađa suce da budu članovi Izbornog državnog povjerenstva. Ako je to bio cilj za donošenje zakona onda smo problem lako riješili. Naravno, ja mislim da to nije cilj i da to ne bi smio biti domet Zakona o Izbornom državnom povjerenstvu. Moramo poći od činjenice da su građani nezadovoljni kako njihovo pravo da glasuju i biraju svoje predstavnike u vlast, u predstavnička tijela da su nezadovoljni kako taj njihov glas poslije izbora se isprofanira. Ne odlučuju oni kako to bi trebali odlučivati. Sve poslije izborne igre i trgovine dovode do nezadovoljstva ili apstinencije biračkog tijela. Dakle, nije problem što su suci opterećeni i nije to razlog zašto sudovi sporo sude. Druga moja primjedba je zašto zakon u cjelini ne rješava izborna povjerenstva kad ih prema prijedlogu zakona samostalno imenuje. Jedna od zadaća prema prijedlogu zakona je da Državno izborno povjerenstvo imenuje izborna povjerenstva županija, gradova i općina. I zamislite taj rikverc čak bez prijedloga županijske, gradske ili vijeća općine. Dakle, centralizacija u ovom dijelu apsolutna u korist države. Je li to nepovjerenje prema županijskom skupštini, gradskom vijeću, gradskoj skupštini, općinskom vijeću. Apsolutno. Ako tome dodamo da bi to mogao biti jedan od razloga zašto je potrebna ovolika administracija, zašto bi Izborno državno povjerenstvo imalo toliku administraciju onda to ima za cilj čak mogao bih reći da se poveća zaposlenost u Hrvatskoj a ne potrebe rješavanja problema koji smo uočili vezano za izbore i izborni sustav u cjelini. Prema tome, smatram da u članku 7. treba utvrditi da u djelokrug Državnog izbornog povjerenstva jeste imenovanje ali na prijedlog skupština lokalnih i regionalnih jedinica kako to kažemo u žargonu. Drugo što u okviru djelokruga tog povjerenstva valja uočiti. Vodi brigu o zakonitosti i pravilnosti vođenja i ažuriranja popisa birača. Jedno od važnih zadaća državne uprave je da vodi popise birača i to zakonita i ne može se isključiti od odgovornosti za zakonitost vođenja popisa birača jer je to u temeljnom zakonu već utvrđeno kao zadaća tog tijela. To bi već bilo da dva tijela na istoj državnoj razini vode istu brigu i mogao bi biti sukob nadležnosti. Netko je već ovdje spomenuo Državno izborno povjerenstvo i sva povjerenstva za područje koje će biti osnovana moraju po meni prije izbora zaključiti popis birača. To je temeljni akt u kojem ćemo vidjeti jesu li izbori provedeni u skladu sa zakonom i pošteno. Ako to ne utvrdimo bojim se da ćemo uvijek imati prigovore da su izbori bili, ajde da se poslužim ovom frazom, netransparentni jer se često događa da veliki postotak birača glasuje na tzv. Potvrdu a birački popis da nije zaključen, da nije ovjeren od strane izbornog povjerenstva. Da li je moguće onda da se dogodi u samom sustavu da se omogući situacija da glasujete na dva mjesta jer nije zaključen popis birača i dobijete potvrdu. Dakle, cilj bi morao biti zakona o kojem sada raspravljamo da se zakonom eliminiraju mogućnosti zloupotrebe biračkog prava. Ovdje je prijedlog mogao bi se reći dosljedan pa u članku 22. govori o formiranju stručne službe koja bi vodila vođenje u vezi sa popisom birača. Ja mislim da je to zaista kumuliranje ili gomilanje administracije za područje koje već imamo državnu upravu. Vrlo važno je osigurati da izborno povjerenstvo odlučuje nezavisno a prijedlog zakona govori da sastav izbornog povjerenstva predlažu političke stranke. Čak u članku, mislim da je to 7. koga i što mogu predložiti političke stranke. Pa već u startu im dajemo obojenost političkim interesima, u zakonu im dajemo obojenost političkim interesima. Dakle, nije moguće ne primijetiti da poslije ovakve formulacije u članku 7. i odredbe da mandat traje osam godina i odredbe da ovo izborno povjerenstvo imenuje sva ostala izborna povjerenstva bez prijedloga predstavničkih tijela jedinica lokalne samouprave ima za cilj betonirati uticaj na to izborno povjerenstvo, betonirati, zadržati utjecaj na to izborno povjerenstvo. Mislim da do drugog čitanja a zaista treba omogućiti da se ili pokušati osigurati da se što manje ostavi diskrecionih ocjena u tako važnom pravu kao što je izborno pravo i da materiju treba u cjelini gledati, dakle sve izborne zakone bilo da je riječ o izborima za župane, načelnike i gradonačelnike, saborske zastupnike, Sabor ili nekog treba da tako kažem materiju od vrha do kraja urediti jednim zakonom. Pa ovo, ovaj Zakon bi trebao uređivati i imenovanje i djelokrug i zadaću i odgovornost svakog izbornog povjerenstva. Ovdje nisam ništa vidio a čini mi se da bi trebalo kad već ovo govorimo o zadaći Državnog izbornog povjerenstva kod referenduma. Posebno kad je riječ o referendumu o popisu birača. Tada je odlučujuće da je popis birača unaprijed definiran i zaključen. Bez toga je teško proglasiti izborni referendum. Možda kod razrješenja još nešto da želim reći. Kod razrješenja apsolutno ostavlja se na volju, na diskreciono pravo, diskrecionu volju predsjedniku i potpredsjednicima da oni odluče je li netko od članova nemoralan. Dakle nije riječ o kaznenoj odgovornosti nego po pravilima neovisnosti ne zaslužuje da bude član tog povjerenstva i njima se ostavlja pravo na volju da se koriste njime da predlaže njegovo razrješenje. Dakle sve ovo što je ovdje navedeno je taksativno navedeno. A najvažnija stvar, a to se kaže da mora biti čestit, moralan, neovisan, stručan i tako dalje nije regulirana u materiji. Dakle naravno ja se zalažem da se ured i materija izbornog povjerenstva i svih izbornih povjerenstava uskladi sa ostalim izbornim zakonima i dođe na sljedeću sjednicu pa u tom smislu smatram da je dobro došao i prijedlog ovakav kakav je ali po meni nedovoljno razrađen. Hvala.
Hvala lijepa kolega Leko. Poštovani kolega Vukov ima riječ. Izvolite kolega Vukov.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, gospođe i gospodo zastupnici prije svega reći ću ono što sam rekao i na nedavno završenom sastanku, sjednici Odbora za ljudska prava i prava nacionalnih manjina. Nešto što se dakako ne tiče samog sadržaja ovoga teksta ali se teksta ipak tiče. Naime u cijelome, u čitavome tekstu piše podpredsjednik umjesto ako se ne varam neka mi bude oprošteno moje neznanje ali mislim da se još uvijek piše potpredsjednik. Možda će se nekome činiti da je to bila suvišna primjedba ali meni kojem se čini da je u javnoj komunikaciji došlo do jednog ozbiljnog degradiranja našega jezika mislim da treba koristiti svaku prigodu da se ukaže i na činjenicu da bi o tome trebalo voditi malo više računa. Prethodnici su već puno toga rekli što sam i ja, i ja želim reći pa neću pretjerano biti dug. Ovdje je, se posebno inzistira na činjenici da članovi ovoga Povjerenstva nisu političke osobe. Da nisu članovi ni jedne političke stranke međutim sam način njihova izbora pokazuje da je to nastojanje stoji na nekim staklenim nogama jer kao što su rekli već moji prethodnici predsjednik Povjerenstva se bira doduše temeljem javnog poziva, ali većinom glasova u Saboru što znači da će on automatski «via facti» je li biti čovjek parlamentarne većine, a dva podpredsjednika odnosno potpredsjednika će biti izabrana tako da ih, da jednoga predlaže politička većina, a druga opozicija. Iz toga se mogu nazirati i nepredviđene i nepredvidljive poteškoće. Možemo se sjetiti da smo imali i imamo već jedno iskustvo da se parlamentarna oporba koji put teško složi oko svoga kandidata pa mi se čini da bi se već na, na toj razini mogle dogoditi nepredviđene komplikacije. Dakle kod samoga izbora. Mislim dakle da je pomalo licemjerno inzistirati na tome da ti ljudi nisu članovi političke stranke, a pri tome ih načinom njihova izbora zapravo htjeli oni to čak ili ne, ne, ne tvrdim da bi, da bi to ti ljudi tako htjeli da ispadne, ali načinom njihova izbora oni će biti u svakom slučaju pod određenim psihološkim i stvarnim pritiskom onih političkih struktura koje su ih izabrale u Saboru. Pa prema tome ja bih išao i toliko daleko da kažem da u članku ovdje 13. u kojem se kaže da predsjednik, potpredsjednici i članovi Povjerenstva za vrijeme obnašanja dužnosti ne mogu obavljati nikakvu profesionalnu dužnost niti dužnost čije bi obnašanje dovelo do dvojbi vezi, u vezi njihove nepristranosti. Tu dolazim do jednog paradoksalnoga zaključka da bi samo obavljanje ove njihove dužnosti unosilo dvojbe u vezi njihove nepristranosti. Da je i samom predlagatelju, predlagatelju jasno da tu može doći do nekih, do nekih komplikacija u članku 15. navodi se, navode se svi, svi momenti kada može doći do prijevremenog odnosno isteka trajanja mandata. Pa tu se navode uvjeti koji su manje-više svi, svi jasni i normalni po sebi, a zadnjim danom donošenja odluke o razrješenju u slučaju gubitka uvjeta potrebnih za izbor u povjerenstvo. Sad u slučaju gubitka uvjeta potrebnih za izbor u povjerenstvo. To je jako fleksibilno i jako, jako široko se može tumačiti i ja pretpostavljam da to može biti i povlačenje podrške ili parlamentarne većine onima koje je parlamentarna većina predložila ili pak povlačenje podrške oporbe onima koje je predložila oporba. U članku 16. koji je također poprilično nejasan dade se naslutiti da bi se upravo o tome moglo raditi. Članak 18. određuje na koji će se način voditi sjednica povjerenstva u slučaju da je predsjednik nije u mogućnosti voditi. Dakle u slučaju spriječenosti predsjednika zamjenjuje ga potpredsjednik. Mene uvijek stalno ovaj pod vuče na d je li, potpredsjednik povjerenstva kojega odredi i ovlasti predsjednik. Kako postoje dva potpredsjednika dok je predsjednik u mogućnosti odrediti svoga zamjenika to naravno ne proizvodi nikakve, nikakve poteškoće, ali pod pretpostavkom da predsjednik ne bi mogao odrediti svoga zamjenika došlo bi do nekog sukoba između ove dvojice jer naravno iz ovoga se ne vidi koji od ova dva potpredsjednika bi trebao zamijeniti predsjednika. Ovdje se spominju i stručne službe. Ja bih usput isto tako rekao da kad se već inzistira od samoga početka na tome da je ovo povjerenstvo stručno i neovisno tijelo, dakle stručno tijelo jel', onda bi valjalo potražiti u našem bogatom jeziku neki drugi termin za ove stručne službe, jer nema smisla da samo povjerenstvo bude stručno tijelo a da službe koje rade tamo također su stručne. Uostalom i predlagatelj ovdje navodi pa bi se to moglo recimo zvati administrativno-tehničko osoblje ili administrativno-tehnička služba. Ja bih na kraju bio i malo advocatus diaboli pa bi se pitao jesmo li, iako je u prvi mah sasvim, vrlo je uvjerljivo da jedno ovakvo stalno tijelo bi trebalo pridonijeti boljem funkcioniranju tzv. izbornoga procesa, jesmo li doista na ovaj način učinili jedan korak naprijed. Mi smo naime, do sada morali kad smo ad hock birali članove toga povjerenstva, nije nam drugo gotovo ni preostajalo nego da posegnemo za ljudima koji već posjeduju jedan stručni, morali i društveni ugled. Pa je ta činjenica da se radi o takvoj vrsti ljudi bila po sebi već garancija da će oni dobro posao svoj obaviti. Sada međutim ovim zaokretom mi zapravo smo tu vrstu ljudi izgubili. Tko će iz Vrhovnoga suda ili negdje iz drugih viših struktura sudova postati član, riskirati tu svoju karijeru i taj svoj položaj i postati član Izbornoga državnog povjerenstva kada je uostalom i sudbina toga povjerenstva već po naravi stvari jer se tek osniva, diskutabilno. Dakle morati ćemo posegnuti za novim ljudima, za mladim ljudima koji će tek trebati članstvom u ovome povjerenstvu steći neki stručni i društveni ugled. I stoga dakako proizlaze opet nove poteškoće i mogućnost da se i na takvu vrstu ljudi vrši jedan snažniji, politički i svaki drugi utjecaj. Ja eto izražavam neku vrstu skepse u vezi ovoga prijedloga i mislim da bi to trebalo još malo doraditi i otkloniti neke nedoumice iz ovoga teksta. Hvala.
Hvala lijepa. Riječ ima zastupnik i potpredsjednik gospodin Mato Arlović. Izvolite .
Gospodine potpredsjedniče, poštovane kolegice i kolege. Napokon je zapravo s ovim prijedlogom razriješena dilema, da li imati Državno izborno povjerenstvo kao volonterski tim koji se imenuje od izbora do izbora i provodi izbore ili kao profesionalni tim. Ovdje je prijedlog da ono bude stalno, neovisno i kako zakon sam kaže, stručno Državno izborno povjerenstvo koje bi bilo profesionalno sastavljeno od predsjednika, dva potpredsjednika i dva člana, sveukupno pet članova. Međutim, kada se s tog aspekta gleda onda valja uočiti neke stvari na koje valja upozoriti. Dobija Državno izborno povjerenstvo jedan novi zadatak, osim provođenja izbora za lokalnu i regionalnu samoupravu, za vijeća nacionalnih manjina, ispušteno je a trebalo bi biti ugrađeno i to, za mjesnu samoupravu također, jer su i to izbori i dodatno, naravno državne izbore za Hrvatski sabor i za predsjednika Republike Hrvatske i dodato je i referendum, ali to pitanje nije razrađeno, šta Državno izborno povjerenstvo u provođenju referenduma radi. To bi se moralo svakako razraditi. I u tom kontekstu se postavlja vrlo ozbiljno pitanje, zapravo kvaliteta ili karakteristika kojoj bi morali udovoljavati predsjednici i članovi Izbornog povjerenstva. Kaže se da bi to morali biti pravnici ili politolozi koji poznaju politički i izborni sustav, pazite politički i izborni sustav i imaju praktična znanja. Vrlo je interesantno, naše Državno izborno povjerenstvo koje sada ima ili njegovi koji imaju praktična znanja su istekla između ostaloga i provođenjem izbora. Većina njih ne može se kandidirati ili najvjerojatnije neće jer će zadržati svoje funkcije sudaca Vrhovnog suda, upravni sudovi itd. itd. gdje se već nalaze. Postavlja se pitanje, zapravo koga ćemo mi od kandidata dobiti tko je sudjelovao u provođenju izbora i ima dakle praktična znanja, a da nije član stranaka političkih. Znate? To je dodatni uvjet, da ne smiju biti članovi političkih stranaka. Mislim da smo time zaoštrili stvar do vrlo velikih granica i u takvoj situaciji treba sasvim jasno biti da ovo pitanje treba dovesti, izravniti sa praktičnom situacijom u kojoj se nalazi. Drugu stvar koju treba ozbiljno razmotriti jeste pitanje da bi predsjednika Izbornog povjerenstva imenovali temeljem javnog poziva, a potpredsjednike i članove, dakle većinu, imenovali bi na osnovu prijedloga političkih stranaka bez obzira pozicija, opozicija, ravnomjerno je raspodijeljen. Prvo postavlja se pitanje da li je predsjednik jednak, prvi među jednakima ili je posebna institucija, a po načinu izbora bi bio posebna institucija ali nije razrađeno koje su njegove ovlasti kao posebne institucije u okviru Državnog izbornog povjerenstva osim da raspolaže sredstvima iako to kolidira sa nadležnošću Izbornog povjerenstva iz članka 11. koje praktički određuje sve poslove koji se trebaju obavljati. Prema tome šta ostaje predsjedniku da on po zakonu kako kaže se ovdje, raspolaže sredstvima za rad povjerenstva predsjednik, on određuje način korištenja, provodi nadzor itd. On nije znate, on zapravo po ovom sadržaju kad se uzme šta povjerenstvo radi, on je računopolagač u ime povjerenstva ali nije taj koji određuje zapravo trošenje sredstava, sredstva određuje kako će se trošiti … [[Ne razumije se.]] I u takvoj situaciji treba vrlo vrlo ozbiljno zapravo razmotriti ovo pitanje i istodobno dovesti pitanje u pitanje, da li je ono temeljno što zakon hoće postići, da je povjerenstvo stalno, neovisno i stručno. Da li je ono stalno neovisno ako u njegovom izboru ipak sudjeluju stranke broj jedan i broj dva, ako je određeno da mandat može biti samo dva puta uzastopce. To zapravo znači da ne može se biti birano više puta. Zašto se ne bi moglo biti birano praktički više puta za redom, zašto samo dva puta ako je to stalno, neovisno i stručno i ako to povjerenstvo kvalitetno radi bez obzira što ta dva mandata ukupno zbirno mogu nositi 16 godina. Ja mislim da u takvoj situaciji ovu drugu primjedbu također treba vrlo vrlo ozbiljno raspraviti i vidjeti sa aspekta zapravo temeljnih ciljeva koji želimo postići s ovim zakonom, da li je to moguće. Treću grupu pitanja koju bi htio obuhvatiti jeste zapravo nadležnost. Ova nadležnost koja je ovdje, to je iz redovnog rada koja se znate ovako … ali zapravo stvarna nadležnost Izbornog povjerenstva je propisana sada izbornim zakonima. E sad je pitanje da li ćemo ovim zakonom propisati rad Izbornog povjerenstva o Izbornom povjerenstvu, ja mislim da bi trebali barem njemu do kraja propisati, a ne izbornim zakonima, jer ako se to ne dogodi onda moramo ove zakone koje ćemo netom raspravljati poslije ovog zakona, bitno korigirati u odnosu na ovaj zakon ako hoćemo uskladiti te zakone da budu jednaki. Jer primjerice oko izbora za lokalnu i regionalnu samoupravu sasvim drugačije nadležnosti su ostale Izbornog povjerenstva nego što su ove koje se sada nude u ovom zakonu. Naravno on nije još zakon i ne moraju biti usklađeni, ali u takvoj situaciji trebamo voditi računa da zapravo donosimo neke nove zakone u kojima bi morali to razriješiti i to je ozbiljna primjedba o kojoj se također do drugog čitanja treba voditi računa. Dalje je pitanje članka 14. znate, gdje predsjednici, potpredsjednici i članovi povjerenstva za vrijeme obnašanja dužnosti mogu obavljati znanstvene, stručne, istraživačke itd., objavljivati radove. E sada se postavlja pitanje, ima li pravo Državno izborno povjerenstvo i njegovi članovi objavljivati stručne i istraživačke radove o recimo položaju stranaka po Zakonu o izborima i objavljivati tko ima koju prednost, koje mišljenje na osnovu koje karakteristike i ponašanja političkih stranaka, pazite, radi se o znanosti. Imaju … [[Govornik se ne razumije.]] za to UDK, znanstveni doprinos. A da li je time neovisan? Po ovome Zakonu mi omogućujemo njemu da on to može raditi ili njima. Ja mislim da bi ipak morali voditi računa da područje koje se odnose na izbore izravno i neizravno, teško bi mogli sa tog aspekta i znanstveno i stručno opservirati članove izbornog povjerenstva da zapravo ne dođu u sukob interesa sa poslom kojeg obavljaju. I u takvoj situaciji to treba dodatno razmotriti i eventualno razraditi. Posebice je interesantno pitanje koje su vezano uz članak 20. da mogu surađivati sa stručnim tijelima i udrugama, osnovanim u Republici Hrvatskoj, međunarodnim organizacijama i institucijama. E sad, na kojim pitanjima? Da li oni mogu surađivati recimo na praćenju izbora? Na promjeni izbornih zakona? Ne znam, a to je 6. primjedba, gdje oni mogu davati, jedno je dati inicijativu za promjenu Izbornog zakona, itd., a drugo je pitanje kako je ovdje stipulirano da oni zapravo daju mišljenje i mogu dati prijedloge. To je već pitanje da mu se daje položaj radnog tijela Hrvatskog sabora. Ovo nije radno tijelo Hrvatskog sabora ili ne bi smjelo biti, Državno izborno povjerenstvo. Državno izborno povjerenstvo po ovom Zakonu bi bilo tijelo Sabora koje je osnovano za obavljanje određene po zakonu propisane nadležnosti i u tom pogledu je neovisno i od samog Sabora. Ono je ovisno o tome da prati i provodi isključivo zakon. I u takvom pogledu malo bi se moralo ovo pitanje, malo bi se ovo pitanje moralo doraditi. Posebice želim skrenuti pozornost na članak 21., 22., a u vezi sa člankom 27. i 28., te člankom 116. Ustava Republike Hrvatske. Pročitat ću vam izričito: "način rada i odlučivanja povjerenstva te pitanja vezana uz prava i obaveze članova povjerenstva koja nisu urediti će se sa Poslovnikom". Ja bih htio podsjetiti na odredbu članka 116. Ustava koji kaže: "Ustroj i poslovi Državne uprave i način njihovog obavljanja uređuje se zakonom". Kolege i kolegice drage, ovo povjerenstvo između ostaloga prati provođenje izbora, ono vrši popise birača, zaključuje popise birača, čiste upravne poslove. Prema tome, ovo se mora urediti zakonom i ne može biti u nadležnosti Poslovnika. Ja znam da je takva delegacija zgodna u zakonodavstvu jer čitav niz pitanja zapravo koje bi trebalo biti sad u zakonu uređeno vi prebacujete u Poslovnik kojim bi se moglo to riješiti. Ali nažalost, po Ustavu to ne bi moglo biti, a pogotovo ne bi moglo biti kad je u pitanju članak 22. gdje povjerenstvo ima stručnu službu koja se osniva za obavljanje stručnih poslova iz djelokruga povjerenstva, a kaže se u 28. između ostalog stupanja na snagu tog pravilnika po kojem će se to riješiti, da se osnuje stručna služba. "Ovlašteni su vođenjem službenici Ureda državne uprave, ovlašteni za vođenje popisa birača postoje državni službenici, stručne službe, povjerenstva, itd." I isključivo nadležnost da se uredi zakonom po sili Ustava i u takvoj situaciji ovo praktički cijeli poglavlje, znate. 9, 10 oko stručne službe Poslovnika o radu povjerenstva i taj prijelazne i završne odredbe se moraju bitno, bitno korigirati i uskladiti s Ustavom da bi se to pitanje razradilo. Naravno, tada zakon neće imati ni 10-ak članaka nego će imati nešto više članaka. A htio bih podsjetiti da smo skoro donijeli i Zakon o državnoj službi u kojoj smo naznačili zapravo šta je sve državna služba. Prema tome, stručna služba državnog izbornog povjerenstva i samo Državno izborno povjerenstvo u jednom djelokrugu će također, s obzirom da su državni dužnosnici, biti stručna služba. Dakle, morat ćemo voditi računa da se to uskladi i sa Zakonom o državnoj službi. Ja načelno smatram da je ideja prihvatljiva da bi se mogla uputiti u drugo čitanje, ali ima puno i načelnih i pojedinačnih primjedbi o kojima treba voditi računa do izrade Konačnog prijedloga zakona i molim predlagatelja Vlade Republike Hrvatske da o tome vodi računa do izrade Konačnog prijedloga zakona i da ga uputi u proceduru čim prije. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Na redu je gospodin zastupnik Emil Tomljanović. Izvolite.
Hvala lijepo, gospodine potpredsjedniče, uvaženi državni tajniče. Pa ja bih uvodno htio naglasiti da Prijedlog zakona o Državnom izbornom povjerenstvu Republike Hrvatske nedvojbeno treba podržati, a pogotovo ona zakonska rješenja koja određuju nadležnosti Državnog izbornog povjerenstva, način njegova rada te način biranja i dužinu mandata predsjednika i članova Državnog izbornog povjerenstva. Ovaj Prijedlog zakona uistinu i predstavlja i novinu. Novinu u našoj praksi provođenja izbora, samim tim i izbornom zakonodavstvu i treba ga uistinu sagledavati kao kvalitetno rješenje koje je do sada bilo definirano ili čija rješenja iz ovoga Zakona naravno pronalazimo u svim onim izbornim zakonima koji predstavljaju ne samo okosnicu izbornog zakonodavstva nego i temelj cjelokupnog izbornog sustava. Radi se uistinu o vrlo bitnim propisima koji ukupno gledajući reguliraju izbornu problematiku u Republici Hrvatskoj, a naravno, konkretno se radi i o Zakonu o izborima zastupnika u Hrvatski sabor, pa Zakon o izboru Predsjednika Republike Hrvatske, pa Zakon o izboru članova predstavničkih tijela jedinica lokalne i područne (regionalne) samouprave i Zakona o referendumu i drugim oblicima osobnog sudjelovanja u obavljanju državne vlasti lokalne samouprave. Dakako da u izloženom smislu treba naglasiti da će danom stupanja na snagu ovog Zakona nadležnosti tijela Državne uprave, dakle, tijela Državne uprave propisana u Zakonu o popisima birača biti prenesena na Državno izborno povjerenstvo, odnosno stručnu službu samog Povjerenstva. Nadalje, ovaj propis afirmira načela koja ovom prigodom treba naglasiti, što ne znači da u izbornim procesima pogotovo u radu državnih izbornih povjerenstava ta načela nisu bila naglašena. Ali ponavljam, upravo ih ovaj propis kao poseban propis na jedan poseban način i naglašava. A to su, dakle, načelo stručnosti, nepristranosti, političke neovisnosti koji postaju osnovni kriteriji koji bi se trebali promovirati primjenom samog zakona kroz buduće funkcioniranje i rad Državnog izbornog povjerenstva. Shodno zakonskoj definiciji Povjerenstvo uistinu treba sagledavati kao stalno, neovisno i stručno državno tijelo. Dakle, ono tijelo koje će provoditi i biti odgovorno za provođenje svih izbora, odnosno izbornih ciklusa koji se kao takvi propisuju posebnim zakonima, koji za sve oblike referenduma, neovisno radilo se o lokalnim, savjetodavnim, državnim ili kojim drugim oblicima neposrednog sudjelovanja građana u odlučivanju. U svojoj raspravi ja bih se osvrnuo i na članak 11. jer neki su od uvaženih saborskih zastupnika se dotaknuli tog članka 11. u jednom negativnom kontekstu. Međutim, moje mišljenje je da je upravo tim člankom 11. propisano precizno ne samo ono, zapravo nadležnosti ili djelokrug rada samog povjerenstva. I da upravo taj članak 11. zapravo otklanja sve one nejasnoće ili nedoumice koje smo možda imali u dosadašnjim izbornim ciklusima, a sada se posebnim propisom i u posebnom članku točno zapravo taksativno navodi djelokrug rada. I po mom mišljenju zapravo se jasnije i preciznije ta problematika rješava nego što je to bilo u ukupnosti svih ovih propisa o kojima sam maloprije i govorio. Iščitavajući tu odredbu, dakle, članka 11. vidimo uporište za donošenje ovog propisa, a izbornu problematiku, problematiku provođenja izbora upravo zbog toga treba sagledavati kao stalnu skrb samog povjerenstva kao državnog tijela i pripadajućih stručnih službi. Dakle, ponavljam, stalnost i skrb. Dakle, vođenje računa ne samo u onom vremenskom periodu kad se provode izbori ili neposredno nego kontinuirano i stalno, dakle državno tijelo koje će skrbiti o ovoj problematici. Ne treba potrebno napominjati da će ovakvo rješenje unaprijediti izbornu praksu, što je samo po sebi jasno a i proceduru provedbe izbora. Izbori ili izborni ciklusi apsolutno bi temeljem ovog propisa trebali biti kvalitetniji u primjenjivanju provedbi izbora na svim razinama, a ovaj zakon omogućava uistinu i predlaganje, noveliranje pojedinih pravnih instituta vezano uz pojedina pravna pitanja izbornog zakonodavstva. Ponavljam i uvažam stanovište i mišljenje uvaženih kolega ali mislim upravo da Državno izborno povjerenstvo i samim tim jest i bit će u mogućnosti sagledavajući problematiku provođenja samih izbora sve ono što se kao problem pojavljuje u izbornom ciklusu da kao jedno stručno neovisno tijelo apsolutno bude u stanju i predlagati naravno s obzirom na svoje nadležnosti noveliranje ili izmjenu onih propisa koji reguliraju upravo tu oblast. Meni se to čini kao jedno logično, normalno, korektno, zakonsko rješenje. Ovaj propis nadalje omogućava nedvosmisleno i konstantnu organizaciju i provedbu edukacije, edukacije svih sudionika u izbornom procesu, što nije manje važno, što nije nebitno. Edukacija svih subjekata u izbornom procesu je ona osnovna pretpostavka bez obzira na ovakva ili onakva zakonska rješenja da se izborni ciklusi provedu u skladu sa zakonom, u skladu sa normama koje su kao takve i propisane i prihvaćene. I sam propis će uistinu u tom smislu poticanje građane na participiranje u izbornim postupcima. S jedne strane edukacija s druge strane transparentnost, s treće strane poticanje građana na participiranje izbornim postupcima, dakle sve su to elemente koje ja osobno pronalazim kao kvalitetu ovog predloženog Zakonskog teksta i nema nikakvih niti pravnih drugi po meni razloga da se uistinu ovakva rješenja objeručke ne podupru ili ne prihvate. S obzirom na činjenicu da se radi o propisu koji je u prvom čitanju, dopustite mi da se osvrnem možda na neka rješenja koja bi se do drugog čitanja ne kao mogla otkloniti ili da su to nekakve ozbiljne ili bitne zamjerke samom tekstu zakona ovo su zapravo mišljenja koja su bila ili pojavili su se na matičnim odborima, konkretno Odboru za zakonodavstvo i naravno da ću kazati to u smislu mogućnosti poboljšanja samog zakonskog teksta vezano za sve ono što sam prije kazao. Ne bi bilo zgorega da se do drugog čitanja i u tom smislu moj prijedlog preispita mogućnost dopune odredbi onih rješenja kojima se utvrđivala i odgovornost članova Povjerenstva pa možda čak i do mogućnosti njihova opoziva kada se ustanovi ili kada se dođe u tom drugom mandatu jer mandat je 8 godina i može biti 2 puta, kada se pojave elementi koji bi upućivali na izvjesnu odgovornost bez obzira kakve prirode ta odgovornost bila bez obzira je li radilo se o predsjedniku ili članu Povjerenstva, dakle da se pokuša razraditi taj dio. Drugo, ne bi bilo zgorega da se preispita rješenje prema kojem predstavnička tijela područnih, regionalnih jedinica lokalne samouprave ne biraju više članove izbornih povjerenstava za provedbu izbora na svojem području i treće dakle rješenje prema kojima pojedine odluke donosi većina članova povjerenstva a imajući u vidu da se radi o članovima koji svoju dužnost obavljaju profesionalno mislim da smo imali prilike čuti od drugih zastupnika taj odnos prema stalnosti, profesionalnosti u odnosu na donošenje odluka kojom većinom i u kom smislu zasjedanja, da to rješenje se možda na jedan precizniji način u samom zakonu kao takvo i regulira. Zaključno, dakle ja apsolutno podupirem ovaj Prijedlog zakona i mislim da što prije se treba ići u drugo čitanje kako bi mu se omogućilo kao propisu da što prije stupi na snagu, predstavlja jednu kvalitetnu novinu u izbornom sustavu i moje osobno mišljenje da će poboljšati u tom smislu i kvalitetu izbornih procesa, a samim tim podići razinu kvalitete izbora, bez obzira o kojim se izborima radilo ili se eventualno radilo o provođenju nekog od referenduma. Hvala.
Hvala lijepa kolega Tomljanović. Na redu je poštovani kolega Nenadić, izvolite.
Gospodine državni tajniče, ja bih se uključio malo za formiranje jednog važnog dijela kojeg u načelu podupirem da se formira i čim prije proradi. Isto bih tako volio i nekoliko kolega je o tome govorilo da se što više radnji ovdje propiše koje su vezane za izbornu proceduru i sva tijela koja provode izbore od državnih do županijskih gradskih povjerenstava pa i biračkih odbora. Ja mislim da je više mjesto tome ovdje nego u Zakonu o izborima predstavničkih tijela. Evo u 5. članku se kaže da će Povjerenstvo, da će se birati tko nije član niti jedne političke stranke i nije kandidat na izborima. U trenutku kada se bira ovo povjerenstvo nitko nije kandidat na izborima, jer nema izbora, povjerenstvo se bira prije nego su izbori. Dakle ovo ili po meni treba brisati i nije kandidat na izborima ili se misli da ne može biti kandidat na izborima, jer u trenutku izbora nitko nije kandidat na izborima. U trenutku izbora ovog povjerenstva, jer nema izbora. Dalje, ja isto podržavam ovo da i političke stranke u Saboru participiraju u predlaganju jer svi mi to nekako motajemo ako stranke ne predlažu sve drugo ispada da je nešto stručno, objektivno itd., neutralno a ja sam čvrstog uvjerenja da takvih nema, čim netko glasuje, a svi sa navršenih 18 godina imaju pravo glasa i opredjeljuje se za nekog pojedinca ili neku stranku, samim time nisu neopredijeljeni, pa ni bilo kakve da se udruge zovu ili ovo ili ono, nema neopredijeljenih. A ja isto tvrdim da je najbolje i najregularnije i najpoštenije bilo kada su bili višestranački birački odbori nego kada su neki neutralci bili. Također u 8. članku da se bira članovi povjerenstva pravne ili politološke struke, meni isto tako nije jasno politološke struke, ovo je čisto procedura, pravna stvar, zakonska stvar a ne politološka, ispitivanja, istraživanja itd., mislim da nema mjesta tome ovdje. U 11. članku kaže se da Povjerenstvo imenuje članove Županijskih izbornih povjerenstava gradskog izbornog povjerenstva Grada Zagreba, ne piše koliko članova bi se biralo, možda možemo propisati ili ostaje ono u Zakonu o izboru predstavničkih tijela ali mislim da bi to trebalo ovdje pisati. Isto tako mislim da bi trebalo pisati da gradska i županijska imenuju zapravo, da županijska da imenuju gradska i općinska izborna povjerenstva, možda opet navesti iz reda pravnika ili već kako se opredijelimo. Zatim, tamo je bilo da imamo i tzv. Proširene sastave, mislim da bi to i ovdje trebalo pisati hoće li postojati ta proširena izborna povjerenstva i hoće li stranke davati predstavnike u gradska, županijska izborna povjerenstva ili će stranke davati samo promatrače. Mislim da bi to trebalo raščistiti između ovog prijedloga zakona i zakona o izboru predstavničkih tijela i to na jednom mjestu definirati. U 16. članku se kaže da će se odluka o razrješenju odnosno odluka o izboru novog predsjednika, potpredsjednika ili člana povjerenstva nadležno tijelo donijeti u roku od 60 dana primitka obavijesti od stjecanja okolnosti za prijevremeni prestanak mandata. Budući da povjerenstvo imenuje Hrvatski sabor a šta kad prestane rad Sabora pa do izbora novoga kad u tom vremenu se steknu uvjeti za razrješenje a Sabora nema, može li to Vlada uredbom ili treba institut zamjenika člana ili da to može Vlada uredbom jer može se dogoditi kad se prestane radom Sabor pa do konstituiranja novog Sabora da nema tko izabrati zamjenskog člana povjerenstva. Evo, to su nekoliko mojih razmišljanja o kojima mislim da bi bilo dobro malo razmisliti kako bi ovo bilo što obuhvatnije i preciznije a doista podržavam još jedanput i na kraju ovaj izbor, formiranje Državnog izbornog povjerenstva. Hvala lijepa.
Hvala lijepa, kolega Nenadić. Time smo iscrpili listu prijavljenih za raspravu. Želi li predstavnik predlagatelja uzeti završnu riječ? Da. Riječ ima državni tajnik gospodin Antun Palarić. Izvolite!
Gospodine potpredsjedniče, gospođe i gospodo zastupnici! Nama je drago da je sva diskusija išla u smjeru da treba osnovati u Hrvatskoj profesionalno Državno izborno povjerenstvo. Mi dakako nismo ovim zakonom htjeli riješiti sva pitanja nadležnosti Državnog izbornog povjerenstva koje ima po posebnim zakonima Zakonu o izboru predsjednika, zastupnika, lokalnih izbora. Međutim, evo sada smo pažljivo saslušali rasprave, prijedloge koji su ovdje izneseni. Neke su proturječne, neki su zajednički prijedlozi neovisno od toga tko ih je predlagao, koja politička opcija. Pažljivo ćemo to, argumente koji su izneseni, proučiti i pripremit ćemo kao konačni prijedlog zakona tekst koji će uključiti u najvećoj mogućoj mjeri sve one prijedloge koji su izrečeni kako bi dobili neovisno stručno tijelo koje će provoditi sve izbore u Republici Hrvatskoj i referendum i kojim će svi sudionici izbornog procesa biti zadovoljni. Hvala vam lijepa.
Hvala vama poštovani državni tajniče. Poštovane kolegice i kolege, zaključujem raspravu. O ovoj točci ćemo glasati kad se za to steknu uvjeti.
Idemo na glasovanje o nekim raspravljenim točkama. Prvo, Prijedlog zakona o Državnom izbornom povjerenstvu Republike Hrvatske. Dajem na glasovanje slijedeći zaključak: "Prihvaća se Prijedlog zakona o Državnom izbornom povjerenstvu. Sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja uputit će se predlagatelju radi pripreme konačnog prijedloga zakona." Molim, uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? Predloženi zaključak prihvaćen sa 96 glasa i 4 suzdržana.
Dozvolite sada prvo informaciju o tome kako ćemo nastaviti s radom. Sada ćemo objediniti točke sljedeće Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o lokalnoj i područnoj regionalnoj samoupravi i Prijedlog zakona o lokalnoj i područnoj regionalnoj samoupravi u zajedničku raspravu a posebno ćemo opet objedinjeno provesti raspravu o sljedeće dvije točke koje slijede iza toga a to je Prijedlog Zakona o izborima župana, gradonačelnika Grada Zagreba, gradonačelnika i općinskih načelnika i Prijedlog Zakona o izboru članova predstavničkih tijela jedinica lokalne i područne regionalne samouprave i izboru općinskih načelnika, gradonačelnika, župana i gradonačelnika Grada Zagreba. Drugim riječima, kao što vidite kad je u pitanju nadležnost i organizacija lokalne samouprave objedinit će se rasprava o ta dva prijedloga zakona a kad je u pitanju sam izbor načelnika, gradonačelnika i župana posebna rasprava o oba dva zakona jer sadržajno to i obuhvaćaju ta dva zakona. Prelazimo dakle na objedinjenu raspravu o 2. Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o lokalnoj i područnoj (regionalnoj) samoupravi, drugo čitanje, P.Z. br. 265 3. Prijedlog zakona o lokalnoj i područnoj (regionalnoj) samoupravi – Predlagatelj Klub zastupnika HNS-PGS, prvo čitanje, P.Z. br. 310 Kod prvog kojeg sam maloprije pročitao zakona kao što znate predlagatelj je Vlada Republike Hrvatske a kod drugoga su predlagatelj Klub zastupnika HNS-a PGS-a. Prijedlog akata primili ste poštom odnosno u pretince. Raspravu su o ovim prijedlozima akata proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za Ustav, poslovnik i politički sustav, Odbor za lokalnu i područnu regionalnu samoupravu, Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina. Njihova izvješća ste primili na sjednici. Naravno, očekujem da će predstavnici predlagatelja tražiti i dobiti riječ za uvodna obrazlaganja. Pa onda prvo pitam predstavnika Vlade želi li? Da. Riječ ima kolega Antun Palarić državni tajnik u ime Vlade Republike Hrvatske, a nakon toga ukoliko to bude htio imat će i predstavnik Klub zastupnika HNS-a PGS-a. Izvolite, gospodine državni tajniče!
Gospodine potpredsjedniče, gospođe i gospodo zastupnici! Vlada Republike Hrvatske predložila je izmjene Zakona o lokalnoj i područnoj samoupravi i to kroz dva čitanja. Mi smo prvo čitanje ovog zakona imali prije redovitih lokalnih izbora. Evo, u zakonskom roku Vlada je predložila i konačni prijedlog zakona s kojim nastoji u Republici Hrvatskoj poticati razvoj lokalne samouprave u tri ključna pravca kako je to i smjernica Vijeća Europe. Potičemo najbolju praksu jedinica lokalne samouprave, potičemo proces decentralizacije i potičemo proces jačanja kapaciteta jedinica lokalne samouprave putem uspostave modela trajnog obrazovanja lokalnih službenika i lokalno izabranih dužnosnika. Središnji državni ured za upravu je zajedno sa Vijećem Europe i sa Savezom gradova i općina u protekloj godini proveo jedan pilot projekt po nama vrlo uspješan ocjenjivanja i nagrađivanja najbolje prakse u jedinicama lokalne samouprave. U procesu kandidiranja procjeni dostignuća u lokalnoj samoupravu uočili smo da postoje izvanredna rješenja i da je to dobro poticati, naglašavati, dati drugima za primjer. Stoga smo prošle godine dijelili nagradu iz sredstava ovog Središnjeg državnog ureda ali prijedlog je ovog zakona da se ustanovi državna nagrada za najbolju praksu jedinica lokalne samouprave. Ovim zakonom kako bi otvorili prostor za širu decentralizaciju napuštamo monotipski oblik jedinica lokalne samouprave jer moramo priznati da nije svejedna administrativna i financijska snaga nekog rada sa 200 tisuća stanovnika, 150 tisuća stanovnika kao i grada sa tri ili četiri tisuće stanovnika odnosno općine. Stoga predlažemo da se uvede nova kategorija jedinica lokalne samouprave, kategorija velikih gradova. To bi po našem prijedlogu bili gradovi koji imaju više od 40 tisuća stanovnika a takvu nadležnost dobili bi i gradovi koji su istovremeno i sjedišta županija. Naime, iako su poneki gradovi koji su sjedišta županija manji po broju stanovnika ipak raspolažu dovoljnim financijskim i administrativnim potencijalom da mogu prihvatiti veću nadležnost nego što je to sada predviđeno. Mi ovim zakonom otvaramo prostor da se velikim gradovima povjeri izdavanje svih dozvola koji se tiču izgradnje. Dakle, budući da lokalna samouprava već sada ima pravo donositi prostorne planove ovim zakonom otvaramo mogućnost da veliki gradovi za svoje područje a županija za područje županije izvan velikih gradova uređuju izdavanje lokacijskih, građevinskih i uporabnih dozvola, dakle svega onoga što je od interesa za razvoj lokalne sredine i za stanovništvo koje prebiva na tom području. U praksi se pokazalo da postojeće zakonsko rješenje u kojem male općine odnosno jedinice lokalne samouprave manje od tri tisuće stanovnika nemaju poglavarstvo već izvršne ovlasti obavlja predsjednik predstavničkog tijela. Pokazalo se da to nije dobro. Stoga predlažemo da se otvori mogućnost da se u svim jedinicama lokalne samouprave neovisno o broju stanovnika dopusti osnivanje poglavarstva. Naime iako moraju postojati nekakvi kriteriji broj stanovnika često nije jedini i dovoljan kriterij jer se u nekim manjim poglavito primorskim gradovima ili općinama koje su bogate rudnim blagom ili imaju jaču industriju na svom području stvaraju takvi financijski potencijali da mogu znatno više investirati, ulagati, a za sve što bi trebalo donositi odluke smatramo da je praktičnije da se poglavarstvo … [[Govornik se ne razumije.]] , manje članova sastaje nego da se odluke donose na predstavničkom tijelu. U postupku nadzora nad zakonitošću rada jedinica lokalne samouprave postojeće rješenje da je jedino tijelo nadležno za lokalnu samoupravu, a to je sada Središnji državni ured za upravu provodi nadzor nad zakonitošću svih općih akata, nije dobro. Gospodo Središnji državni ured za upravu ne može imati stručnjake svih profila i kad se govori o prostornom planiranju onda to moraju raditi oni koji to razumiju. Kada se radi o komunalnom gospodarstvu onda to moraju raditi stručnjaci iz Ministarstva koji se time bave. Kada se radi o brigi o djecu onda je to mora ministarstvo koje ima to u svom resoru. Stoga mi predlažemo da nadzor nad zakonitošću općih akata se povjeri svakom tijelu, svakom ministarstvu iz njegove nadležnosti utvrđene Zakonom o ustrojstvu i djelokrugu Središnjeg tijela državne uprave. Cilj jačanja administrativnog kapaciteta može se postići na više načina. Jedan je dakako biranje najboljih kadrova, propisivanje obaveza da kadrovi poglavito oni koji provode u svom radu upravni postupak završavaju, polažu državni stručni ispit. Može se postići i propisivanjem viših plaća na razini lokalne samouprave kako bi se privukli kadrovi. Kako bi se na neki način iz državne službe privukli oni koji žele raditi u lokalnoj samoupravi, a kojima je motiv rada zarada međutim smatramo da moramo osnovati jedan organizacioni oblik trajne edukacije lokalnih zaposlenika jer u Hrvatskoj a tako, to je svugdje u svijetu znanje vrlo brzo zastarijeva. Mi smo zemlja u tranziciji. Naš pravni sustav se prilagođava europskim standardima. Stalno se donose novi zakoni i stalno treba učiti. Jednom naučeno nakon nekoliko godina zastarijeva i stoga smatramo da treba osnovati instituciju zajedno hrvatska Vlada zajedno sa Nacionalnim savezom gradova i općina. A u tome su nam spremne pomoći i mnoge međunarodne organizacije koje djeluju na području Republike Hrvatske da se osnuje, mi smo to nazvali Akademija lokalne demokracije. Nešto kao što imamo Centar za edukaciju državnih službenika gdje smo, kojeg smo osnovali i otvorili ovog proljeća i koji je počeo sa aktivnostima u edukaciji državnih službenika. Ovim Zakonom i rješavamo pitanje zastupljenosti nacionalnih manjina u upravnim tijelima sukladno ustavnom Zakonu o pravima nacionalnih manjina. Evo mi smo detaljno obrazložili sve odredbe ovog Zakona i razloge zašto nešto nismo prihvatili pa stoga molimo da podržite donošenje ovog Zakona jer je ovo korak naprijed u ona tri ključna pravca kojima se kreće lokalna samouprava u Europi. I vjerujemo da će implementacija ovog Zakona biti korak naprijed u jačanju lokalne samouprave u Hrvatskoj. Hvala vam lijepa.
Hvala vama gospodine državni tajniče. Predstavnik Kluba zastupnika HNS-a PGS-a gospodin Lesar. Izvolite. Imate riječ.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Kolegice i kolege nismo radili problem u objedinjenoj raspravi jer se radi doista o istom Zakonu s time da Vlada predlaže mijenjati ih ili dopunjavati postojeći, a mi novi Zakon ali različitost cilja, svrhe koje želimo postići pa i u sadržaju teško da možemo ravnopravno o tome raspravljati jer smo željeli da sa dva zakona, jednim koji regulira ovlasti, nadležnosti i djelovanje lokalne samouprave, ali i njihovim izborom predstavničkih tijela rješavamo cjelinu. Od izbora, konstituiranja do rada. Vlada pak je došla najprije samo sa pojedinačnim rješenjem o zakonu koji govori o sadašnjem sustavu lokalne i regionalne samouprave, a da smo mi kao oporba uvijek u hendikepu pokazuje i činjenica da je naš prijedlog iz, od 8. lipnja, Vladin od 8. srpnja i očitovanje Vlade koje ću kasnije prokomentirati ukazuje na to da se poziva prije no što je napisala svoj prijedlog zakona sa tim sadržajem komentirala naš prijedlog za koji mi dakako nismo mogli znati dok nije došao u saborsku proceduru prije par dana. Za razliku od pokušaja krpanja postojećeg zakona za kojega u cjelini mogu reći vladin prijedlog da je prihvatljiv osim možda par opasnosti koje u sebi krije, mi nismo dirali ili predlagali povećanja ovlasti općina, gradova i županija u odnosu na one koje do sad imaju i to zbog toga što je do sad Sabor dva puta odbio naše prijedloge. Podsjećam vas prvi da cjelokupni ubrani porez na dohodak ostaje u korist lokalne i regionalne samouprave i drugi da se raspodjela ubranog poreza na dobit radi na drugačiji način, a ne da ministar Šuker je danas rekao 72% ubranog poreza na dobit završava u Gradu Zagrebu. Po podacima koje ja imam je to 80% umjesto da bude u gradovima, općinama i županijama gdje on nastaje. Dakle u nespremnosti i neželji, a i Vlada je uvijek odbijala takve naše prijedloge da financijski ne ubijemo proračune općina, gradova i županije mi smo smatrali da za sad po postojećem Zakonu o financiranju lokalne samouprave davanje novih obaveza lokalnoj samoupravi nije dobro. Vlada predlaže da se iz državnog djelokruga izmjesti posao urbanizma, lokacijske i građevinske dozvole, ali za to ne osigurava dodatni izvor prihoda. I mislim da i postojeća odredba koja govori o tome da je obaveza države provesti savjetovanje i konzultaciju sa lokalnom samoupravom prije predlaganja novih zakonskih rješenja u tom smislu, a koja je zapisana u Europskoj povelji o lokalnoj samoupravi koja je Hrvatska ratificirala, ni ovaj put se Vlada nije pridržavala. Za razliku od toga mi jesmo svoj prijedlog zakona uputili jedinicama lokalne samouprave i dobili niz korisnih sugestija i prijedloga. Drugo, povod predlaganja ovog novog Zakona dakle nisu ovlasti nego sistem konstituiranja, izbori i odnosi između čelnog čovjeka i predstavničkog tijela jer smo u paketu predložili i drugi Zakon o izboru koji predviđa neposredni izbor čelnih ljudi. I za predstavničko tijelo dakle predlažemo proporcionalni izborni sustav, a za čelnike općina, gradova i županije i većinski. S obzirom da sustav neposrednog biranja čelnog čovjeka ne trpi ostanak poglavarstva u općinama, gradovima i županijama na što je posebno upozoravao klub HDZ-a u prošlom sazivu Sabora kada je Narodna stranka također došla sa tim prijedlogom zakona i bili su potpuno u pravu, a u ime kluba tu osnovnu primjedbu iznijela je gospođa Matulović, mi smo iz svog prijedloga izuzeli da općine, gradovi i županije imaju poglavarstva kao izvršna tijela, jer doista one nisu spojive sa neposrednim izborom načelnika, gradonačelnika i župana. Mi odmah iza ovoga imamo i vladin prijedlog o neposrednim izborima, ali u Zakonu o lokalnoj samoupravi Vlada zadržava poglavarstva kao izvršna tijela i zbog toga je dakle teško vući paralelu između njihovog i našeg prijedloga zakona. Treće, odnosno četvrto. Mi idemo sa konceptom da čelnici nemaju zamjenike nego pomoćnike, dakle uvodimo pomoćnike načelnika, gradonačelnika i župana koje odgovaraju isključivo njemu u sklopu njihovog ureda, dok je vladin koncept zamjenika koji bi trebali, ali to u zakonu ne piše, izlaziti i na izbore zajedno sa glavnim kandidatom i to je bitna razlika kada građani biraju kandidata za načelnika ili ga biraju sa njegovim zamjenicima kolji praktički imaju iste ovlasti i mogu preuzeti vlast bilo kad za vrijeme trajanja cijeloga mandata bez nove izborne potvrde. U nespojivosti funkcija koje smo predložili, Vlada nas je doslovno kopirala i prepisala samo s jednom razlikom. Naime mi smo u svom zakonu predvidjeli da je nespojivo biti gradonačelnik i saborski zastupnik, načelnik općine i saborski zastupnik i župan i saborski zastupnik. Dakle u tome se zaista razlikujemo i dozvolite malu digresiju, ja vjerujem da kolega Kramarić sad protiv tog prijedloga više nema ništa nakon ovih lokalnih izbora i da će to zaista podržati. Naime imamo jednu apsurdnu situaciju da po postojećim propisima gradonačelnici i načelnici općina mogu biti zastupnici u Saboru, ali župani ne. Kako je do toga došlo? Prije 2000. godine župani su bili i regionalni dužnosnici, ali i državni, jer su imali dio državnih ovlasti i podlijegali su potvrdi predsjednika države i tada se zvala lokalna uprava i samouprava. Od 2001. imamo lokalnu ili regionalnu samoupravu i župani nisu državni dužnosnici i u tom dijelu zakona smo ih proglasili regionalnim dužnosnicima, ali u Zakonu o izboru za Parlament nismo ih izbrisali da je nespojivost pa imamo nastavak te situacije da župan sa 70 tisuća stanovnika ne može biti u Saboru, ali gradonačelnik grada sa 400 ili 300 tisuća ili 100 tisuća i troduplim proračunom može biti u Saboru. Mi smatramo dakle da je ozbiljnost, sadržaj i odgovornost posla čelnika u županiji, gradu i općini takova da ne može ista osoba biti istovremeno i u Saboru. Predložili smo i način opoziva neposredno izabranih čelnika i dali inicijativu u nadležnost jedne trećine predstavničkog tijela koja sama po sebi zahtjeva odluku tročetvrtinske većine i u tom slučaju Vlada u roku od 30 dana raspisuje referendum i jedino biračima daje pravo i mogućnost da smijene neposredno izabranog gradonačelnika, načelnika ili župana. Po vladinim rješenjima to je ostalo u nadležnosti predstavničkog tijela, što moram priznati me izrazito iznenadilo. I sedmo, povjerenik Vlade koji se po sadašnjim rješenjima može imenovati u 8, 9, 12 različitih slučajeva, mi predviđamo da Vlada može svojeg povjerenika u općini ili gradu dati tek onda ako padne i predstavničko tijelo i neposredno izabrani čelnik, ne samo u slučaju pada predstavničkog tijela, jer ako je pala županijska skupština ostao je župan koji te poslove može obavljati privremeno, ako je palo gradsko vijeće ostao je gradonačelnik i time smanjujemo i broj situacija i mogućnosti da vladin povjerenik rukovodi predugo vrijeme samom lokalnom ili regionalnom samoupravom. I završavam sa sljedećim. Vlada očekivano u svojem mišljenju nije dala pozitivno mišljenje na naš prijedlog zakona, iako u cjelini poštuje i razumije naše namjere. Koja su četiri glavna argumenta Vlade što ne prihvaća naš argumenat, naš prijedlog zakona? Prvi argumenat Vlade je da su oni već napisali svoj konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama o lokalnoj samoupravi. Da li to je argumenat? Drugo, u vezi prijedlogom predlagatelja koji se odnosi na reguliranje statusa velikih gradova, predlagatelj daje dobro rješenje ali mi smo u svojem zakonu predvidjeli drugačije, piše Vlada u svom mišljenju. Treće, u pogledu prijedloga neposrednog izbora nositelja izvršne vlasti, mi to predlažemo u drugom zakonu. I četvrto, u slučaju usvajanja ovog zakona trebalo bi mijenjati i izborni zakon, piše Vlada. Ali na toj istoj sjednici pretpostavljam da je Vlada davala mišljenje i na naš prijedlog u Izbornom zakonu pa mi nije jasno da li Vlada ima dva resora koja im pišu mišljenja o zakonima iz lokalne i regionalne samouprave ili se došlo do teške zabune, jer ne može nas optuživati da nismo dali cjelinu rješenja jer su oba zakona bila dana istog zakona i veli da ovaj nije dobar i nije istovremeno riješeno i pitanje izborne procedure. … [[Upadica se ne čuje.]] Znam, možda su dva službenika pisala mišljenja. Točno kolega Kramarić. I na kraju završavam sa sljedećim. Četvrti put smo došli pred vas, i onaj bivši saziv Sabora, sa idejom neposrednih izbora. Ja sam siguran da ni ovaj put naš prijedlog nećete pustiti u drugo čitanje, ali ukoliko posljedica svega bude usvajanje zakona i konačno uvedemo neposredne izbore za čelne ljude, a posebice uz Zakon o regionalnoj samoupravi, odnosno dopune koje je Vlada sada dala, do kraja godine donesemo izmjene Zakona o financiranju lokalne samouprave, mi ćemo biti izuzetno zadovoljni jer smo uspjeli u cilju. Čiji je prijedlog, čija je ideja? Manje bitno. Bitno je da građanima ove države omogućimo da biraju čelnike i siguran sam, uvjeren sam da nakon ovako izbornog modela broj situacija koje imamo poslije ovih lokalnih izbora, ove nemile scene, natezanja, izvanredih izbora, imenovanja vladinih povjerenika u općinama, gradovima i županijama će biti daleko manje, daleko manje ako vjerujemo biračima da znaju stvarati protutežu vlasti na lokalnoj i državnoj razini. Vremena imamo zaista da oba zakona koji govore o izboru, opozivu, ovlasti, obavezama, ali sad Vladu ponovno pozivam da i financiranje lokalne, regionalne samouprave doda u paket, donesemo u toku ove kalendarske godine. Posebice zbog proračuna koji općine, gradovi i županije moraju donijeti otprilike u istom roku kao i mi ovdje u Saboru. Sve ideje i prijedloge koji mogu biti drugačiji od rješenja koje smo dali, spremni smo dobro pomotriti, proučiti i ugraditi u drugo čitanje. Ja vas molim da nam date šansu posebice u izbornom modelu da oba modela idu u ravnopravnu raspravu kao što je to i Vladin prijedlog. Hvala vam lijepa.
Hvala vama, poštovani kolega Lesar. Žele li izvjestitelji radnih tijela uzeti riječ? Ne žele. Otvaram raspravu. Prelazimo na raspravu po klubovima zastupnika. U ime Kluba HDZ-a, poštovani kolega Markovinović. Izvolite kolega.
Gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Ja mislim da je gospodin Lesar tako lijepo govorio o svom zakonu da sve što ja kažem više nema smisla pa ću ja govoriti onda isključivo o izmjenama i dopunama, zakonima Vlade. Dakle, Konačnim prijedlogom Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o lokalnoj i područnoj samoupravi riješit će se niz dilema koje su se pokazale u praksi provođenja dosadašnjeg zakona. Neke izmjene uvode, neke izmjene uvode se na prijedlog Nacionalnog saveza gradova i općina, što je svakako pohvalno. To je npr., mogućnost dodjele godišnjih priznanja općinama i gradovima, i županijama normalno, i doprinos jačanju lokalne uprave i područne samouprave. Iz istog izvora dolazi i prijedlog osnivanja Akademije lokalne demokracije. Međutim, malo bi trebali se i mi zamisliti o tom našem Nacionalnom savezu. Često ga spominjemo, uvažavamo ovdje, a zapravo on se nalazi ipak na marginama. Sjetite se, ako ste vidjeli kako izgleda njihov listić koji izlazi vrlo rijetko, koji je jako oskudan. Dakle, oni životare, žive od doprinosa, neredovitih doprinosa gradova i općina i ono što je u svemu tom nezgodno, ovise često i o stranim donatorima koji pomažu ali čini mi se da unificirani programi podcjenjuju stanje u našoj lokalnoj upravi i samoupravi. Moje mišljenje je da se konačno odlučimo što s njima, da im pomognemo da ojačamo jer konačno, jedni od drugih imamo što i naučiti ali nemamo prilike zapravo vidjeti šta nam drugi rade. Jasno, pozitivno. Zato treba pronaći druge izvore financiranja osim članarine pa mislim da bi bilo, da bi se malo našlo mjesta i za njih i u proračunu. Uz pojam velikog grada teško se složiti gdje bi bila granica u broju stanovnika da bi grad postao veliki grad. Sjetimo se prijedloga, evo, kolege Kramarića, mislim da je bilo 70 tisuća. Bilo je prijedloga i 30 tisuća stanovnika, a mi smo zapravo mala zemlja s malim brojem velikih naselja pa je predloženih 40 tisuća prilično realan broj. Vjerujem da bi prihvaćanje granice, a Klub HDZ-a će dati amandman takav od 35 tisuća bili obuhvaćeni i gradovi koji po svojoj veličini, razvoju, položaju i važnosti trebali dobiti status velikog grada. Naime, riječ je o samo dva grada koja su strateški jako bitna. To su Vinkovci, a uz Vinkovce i pogranični nekadašnji gradić što je danas grad od 36 i po tisuća stanovnika, Samobor. Dobro je da zakon uključuje i sjedišta županija bez obzira na broj stanovnika. Veliki grad dobiva mogućnost izdavanja lokacijskih i građevinskih dozvola, pa direktno preuzima odgovornost o svom izgledu i razvoju. Preuzimaju održavanju ili mogu preuzeti javnih cesta što županije nisu u stanju napraviti ili to ne rade dovoljno dobro. Za općine i gradove do 3 tisuće stanovnika izuzetno je značajno ukidanje dubiozne odluke da je vijeće ujedno i poglavarstvo. Nema razloga nabrajati bezbroj negativnih primjera u dosadašnjoj praksi. Mi smo imali susjednu općinu Stupnik pa smo vidjeli sav jad koji je iz toga proistekao. U jeku svakodnevnih turbulencija u općinama i gradovima i županijama oko preuzimanja vlasti kalkulira se sa nesazivanjem sjednica. Na taj način raspuštanjem predstavničkog tijela, pa je dobro predloženo rješenje. Citiram: "ukoliko predsjednik predsjedničkog tijela ne sazove sjednicu iz stavka 4. ovog članka sjednicu će sazvati općinski načelnik, gradonačelnik ili župan u roku od 15 dana. U krajnjoj mjeri na zahtjev jedne trećine članova predstavničkog tijela sjednicu može sazvati čelnik Središnjeg tijela državne uprave". Dakle, osiguran je kontinuitet rada vijeća, odnosno skupštine, što je svakako dobro. Treba podržati izmjene članka 41. pa općine, gradovi i županije mogu izabrati dva zamjenika načelnika. Gradonačelnika, odnosno župana. To ne znači da taj posao, jer odmah će javnost vjerojatno skočiti, moraju raditi profesionalno. Vjerujem da će kod većine općina i gradova biti volonteri, odnosno prema mogućnostima i potrebama. Dobar je prijedlog da pročelnici upravnih tijela mogu, ali i ne moraju biti članovi poglavarstva. Definiranje razrješenja općinskog načelnika, gradonačelnika i župana bila je sigurno prepreka Zakonu o neposrednom izboru. Izmjenom članka 51. za iskazivanje povjerenje dovoljna je jedna trećina vijećnika, ali ono što je ovdje dobro nema odugovlačenja, ali nema ni ad hoc rješenja. Dakle, treba proteći 7 dana, najmanje 7 dana od prijedloga, ali najviše 30 dana od prijedloga pa do rasprave. Članak 53. stavak 2. omogućuje da općine i gradovi preko 3 tisuće stanovnika mogu imati jedinstveni odjel koji u manjim općinama i gradovima sigurno funkcionalniji i bitno jeftiniji. Pa evo, ja mogu reći za svoju općinu sa 17 i po tisuća stanovnika, jedan jedinstveni odjel odlično funkcionira. Zakon definira i zastupljenost nacionalnih manjina u upravnim tijelima i službama jedinica lokalne i područne samouprave, ako u stanovništvu sudjeluju s više od 15%. Jasno, tu je veći problem s manipulacijama, ostavkama vijećnika nacionalnih manjina u predstavničkim tijelima, ali to je iz druge priče. Treba prihvatiti i u praksi provoditi trajno osposobljavanje i usavršavanje službenika. Čuli smo, gospodin državni tajnik je objasnio zašto, zbog naglog razvoja. A isto tako izmjenom članka 79. razrješuje se zbrka oko nadležnosti nadzora zakonitosti općih akata. Jer osim ureda državne uprave i županije to trebaju obavljati nadležna središnja tijela državne uprave. Ono što je bitno svaki u svom djelokrugu. Klub HDZ-a predlaže da se Vladin Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o lokalnoj i područnoj samoupravi prihvati. Hvala.
Hvala vama, poštovani kolega. Ispravak netočnog navoda na vaše izlaganje ima poštovani kolega Vuljanić.
Poštovani kolega je govorio čitavo vrijeme o lokalnoj upravi i samoupravi. Ne znam je li je podsvjesna ili svjesna pogreška, ali pogreška jeste pa. Nema toga više.
Točno. Pogreška jeste. Izvolite kolega, sad imate riječ. U ime Kluba zastupnika HNS-PGS-a. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. O suštini pa i detaljima našeg Prijedloga zakona Kluba HNS-PGS-a, kolega Lesar je lijepo i vehementno pričao kako to on već zna i ja ću pokušati istaknuti još neke ili iste, neke elemente koji mi se čini da bolje oslikavaju situaciju i bolje rješavaju probleme nego što čine prijedlozi Vlade. Naime, treba se prije svega zapitati zašto vladajuće velike stranke i u prošlom sazivu i u pretprošlom sazivu i u ovom sazivu do ovih lokalnih izbora zapravo nisu bile spremne za ove direktne izbore. Odgovora iz političke teorije ima razno raznih pa ne bi ih trebalo ovdje elaborirati, da se nitko ne uvrijedi, uvreda je danas bilo dovoljno, ali činjenica jeste da u jednom trenutku je stranka na vlasti, jedna velika rekla da Hrvatski političko prostor nije spreman za direktan izbor gradonačelnika, načelnika i župana sa obrazloženjem pojavit će se par stotina ljudi od kojih poneki mogu biti čudni ljudi koji će zlouporabiti taj direktni izbor i napraviti na terenu skandale. U drugoj situaciji opet predsjednik Vlade aktualne rekao je da vlast nije spremna na eksperimente, onda smo do kraja dotjeralo logiku ovakvog izbora kakve imamo dobili situacije od Dubrovnika do Karlovca kakve smo dobili i zaključili da to stvarno više tako ne može da nam nema druge nego da napravim ono što čitav svijet već radi i da čelne ljude lokalne samouprave biramo izravno da dobiju legitimitet građana, pa što god to značilo u partijskoj hijerarhiji i koliko god ti ljudi dobili nezavisnosti od svojih središnjih odbora centralnih komiteta svejedno kako ih nazovemo. Legitimitet čelnika izabranih po ovom modelu koji je zapravo stipuliran u oba dva zakona jer u ovim zakonima se predlaže način biranja čelnika proizlazi iz volje građana. NO, da bi taj legitimitet dobio punu snagu on mora imati ingerencije. Na žalost Vladin prijedlog zakona je ostavio praktično istu definiciju o načinu smjenjivanja čelnika lokalne samouprave dakle postupak pokreće jedna trećina članova predstavničkog tijela i onda se nešto događa, ne piše unutra što se događa. Pravu sliku toga što prijedlog Vlade zapravo misli o lokalnim o direktno izabranim lokalnim čelnicima, daje članak 31. Prijedloga zakona koji je došao iz Vlade koji kaže ako se raspusti predstavničko tijelo čelnik će obavljati samo i isključivo one poslove koji su neophodni za funkcioniranje lokalne samouprave do sljedećih izbora predstavničkog tijela dakle direktno izabrani čelnik kome je većina građana dala po sljedećem zakonu o kojem ćemo razgovarati legitimitet zapravo ima ingerencije kao sadašnji gradonačelnik, načelnik i župan koji se bira sa stranačke liste, nikakve veće to i sada radi načelnik, gradonačelnik i župan u situaciji kada se raspuste skupštine tih jedinica lokalne samouprave. Dakle, direktni izbor je fasada iza kojeg i dalje stoji partitokracija. Opoziv čelnika u Zakonu kojeg, Prijedlogu zakona kojeg predlaže Vlada, 1/3 zastupnika odnosno vijećnika u lokalnoj u jedinici lokalne samouprave pokreće inicijativu, naš prijedlog barata sa puno većom brojkom sa ¾ vijećnika i predviđa referendum. Naravno samo onaj tko je izabrao čelnika lokalne samouprave, tj. Građanin može ga i smijeniti. Pošto svatko mora odgovarati za svoje postupke onda smo predvidjeli da predstavničko tijelo jedinice lokalne samouprave koje pokrene referendum a referendum ne prođe a referendum košta, ne samo novaca košta i politički, stvari se zaustavljaju dolazi do blokade rada itd., da to predstavničko tijelo se raspusti. U situaciji kada predstavničko tijelo ne može kohabitirati sa čelnikom koji je izabran izravno i pokrene postupak referenduma i građani kažu ne mi hoćemo njega, netko mora otići. Evidentno je da ne mogu i dalje oba dvije te strukture funkcionirati. Što se tiče ciljeva, ciljevi su naravno barem nominalno u obrazloženju isti. Želimo takav politički sustav na razini lokalne i regionalne samouprave u kom će građani imati veći direktni utjecaj, u kom će biti veća odgovornost i gdje se neće događati falsificiranje volje građana ovako kako se to u zadnjih ponešto mjeseci događa u Hrvatskoj, razno raznim post izbornim koalicijama gdje zapravo kada bi pune ingerencije dobio izravno izabrani čelnik lokalne samouprave, potrebe za postizbornim koalicijama ne bi bilo. I potreba za trgovinom jednostavno ne bi postojala, to više ne bi vrijedilo ne bi bilo ni na tržištu. U članku 14. Prijedloga Vlade spominju se pročelnici odjela koji sada ne mogu biti članovi Poglavarstva, u prijedlogu Vlade stoji da se oni mogu izabrati u poglavarstvo jedinica odnosno regionalne samouprave. Što je dobro. Međutim, taj pročelnik ne može imati dvije pozicije i dvije funkcije, ne može biti vrhunski službenik, čovjek koji profesionalno obavlja svoj posao, koji je došao javnim natječajem na taj posao i za koga se po nekim kriterijima javnog natječaja odlučilo da će on taj posao dobro obavljati i istovremeno biti član poglavarstva koje je političko tijelo. Ako poglavarstvo ostaje što mi ne mislimo da treba ostati, jer ako ostaje političko poglavarstvo onda čelnik nema nikakvu funkciju, direktno izabran, čelnik nema funkciju jer mu poglavarstvo može svaku odluku srušiti, dakle ako poglavarstvo već ostaje onda su članovi tog poglavarstva političke osobe, ni na koji način stručne i onda se takvi pročelnici ne moraju i ne trebaju birati nikakvim natječajem, nikakvim javnim pozivom nego ih jednostavno politička struktura koja je dobila izbora postavlja i oni sa tom strukturom idu ča i to je čitava priča. Htio bih još na kraju reći da cilj ovakvog strukturiranja ovih poslova lokalne samouprave, dakle organizacije, izbora i svega toga drugoga nije samo da građani dobiju mogućnost direktnog utjecaja i direktnog izbora čelnika pa da budu sretni eto sada smo si mi glasali za našeg načelnika, za našeg gradonačelnika, našeg župana, on je naš, nego da i ta osoba nakon što bude izabrana potpuno svejedno iz koje političke opcije dolazi bude nezavisna od političke opcije, zato jer su ga izabrali građani. Ako ga biramo izravno a ograničavamo ga kroz poglavarstvo, kroz ingerencije, kroz način smjenjivanja bojim se da nismo napravili Bog zna što. Hvala.
Hvala vama kolega Vuljanić. U ime Kluba IDS-a poštovani kolega Damir Kajin, izvolite kolega.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, cijenjeni predstavnici Vlade, uvažena gospodo zastupnici! Nisi tu Vladini prijedlozi dobri niti su prijedlozi HNS-a dobri. Mislim da se radi o eksperimentu koji će dodatno oslabiti, točnije primorati lokalnu samoupravu da se bavi sama sobom a ne problemima i građanima. I utoliko mišljenja sam da eksperimentiranje sa lokalnom samoupravom jednostavno nije dobro, dapače ono što je štetno bez obzira što smo svi svjesni da je reforma lokalne samouprave u Republici Hrvatskoj nužna. To nije sporno. Međutim, ovi prijedlozi naprosto nisu dobri. Dobri su možda samo utoliko što pokreću raspravu o lokalnoj samoupravi ali oni bi ili oni će kada budu bili izglasani u ovakvoj formi prouzročiti totalno nefunkcioniranje lokalne samouprave. Ono što je međutim neophodno u Republici Hrvatskoj to je decentralizacija ovlasti a o tome ovi prijedlozi i HNS-a i Vlade uopće ne govore. Ono što je međutim još potrebnije to je preraspodjela novca između države i lokalne samouprave a nažalost ni o tome ovi zakonski prijedlozi ne govore. Prema tome, ovakvi zakoni koji nam se nude u ovom trenutku Hrvatskoj nisu potrebni. Jasno je da ako dođe do izmjena zakona o izborima za predstavnička tijela biti će nužno promijeniti i ovaj Zakon o lokalnoj toj područnoj u zagradi kako se to piše (regionalnoj) samoupravi. Ova zagrada me vrijeđa ali šta ću. Bitno je međutim da se ide u reformu lokalne samouprave i da prilikom kretanja ka toj reformi bude u ovome domu postignut kakav takav konsenzus. Ono što je pod jedan potrebno to je da se ojača položaj županija jer županije u ovom trenutku gospodo imaju proračune od 100, 200, 300 milijuna kuna. Jednom riječju, ništa i to treba doista tako shvatiti. Proračuni županija su 100, 200, 300 milijuna kuna što je gotovo ništa a s druge strane neke imaju "i tu sreću" da moraju brigu brinuti na primjer o općim bolnicama koje zapošljavaju po tisuću i sto do tisuću i petsto što liječnika, što medicinskog osoblja i koje imaju veće prihode ili rashode no što su županijski proračuni. Treće, kad god se pisao neki zakon od tih zakona o lokalnoj samoupravi. Uvijek su ga gospodo pisali ljudi koji žive u Zagrebu i defacto ti isti ljudi ne poznajući prilike na periferiji odredbe zakona podređivali su Zagrebu odnosno velikim gradovima i to je naprosto izazvalo katastrofu kada je lokalna samouprave u Hrvatskoj posrijedi. I doveli su do toga da je Grad Zagreb usisao cijelu Republiku Hrvatsku. Usisao ju je financijski, usisao ju je gospodarski, usisao ju je politički i ono što je najtragičnije i demografski. I upravo to zadnje demografski to je ona najveća tragedija koja se Hrvatskoj dogodila jer je veliki dio ove zemlje nažalost ostao "prazan prostor" jedno bezperspektivno polje i doslovce tako. I ne daj Bože da se promijeni ili primijeni i ovaj Izborni zakon za izbor zastupnika i metropolizacija Hrvatske će biti sto posto uz činjenicu da će se u tom trenutku Sabor pretvoriti u veliku skupštinu Grada Zagreba. No, to se valjda neće dogoditi zbog toga što taj zakon aktualan kojega imamo kad su izbori zastupnika posrijedi vodi računa o regionalnoj zastupljenosti i najsličniji je europskim zakonima od svih zakona koje Republika Hrvatska posjeduje. No, o tome nekom drugom prilikom. Da ne spominjem da su ga pisali neovisni stručnjaci na čelu recimo sa gospođom Kasapović itd. Znači, bit ovog Zakona o lokalnoj i područnoj (regionalnoj) samoupravi kojega predlažu i Vlada i HNS je izborno zakonodavstvo ali ovdje treba reći i sljedeće. Prvo, ako nekome odgovaraju neposredni izbori načelnika, gradonačelnika, župana onda to sigurno odgovara IDS-u i da se na primjer primjenjivao taj model ne bi na primjer IDS u nekim sredinama kao što je Višnjan ili Labin gdje osvajamo preko 45% glasova, ne mandata, nažalost toliko i mandata ostali, znači ne bi ostali u opoziciji. To je naprosto sramota a o civilizacijskim iskoracima gdje zajedno nastupaju lijevi i desni kao i u Velikoj Gorici o tome drugom prilikom. Osvojite 45% glasova i vi ste out. To jednostavno nije pošteno, to su šporka posla. Znači, IDS je za neposredan izbor. Jesmo jer nam odgovara. Međutim, postavlja se pitanje da li je i to dobro. Dobro je da se izbjegne postizborno profaniranje politike, dobro je moguće i zbog stabilnosti načelnika ali to gospodo nije dobro za parlamentarizam na lokalnoj razini. To sigurno ne potiče taj parlamentarizam na lokalnoj razini jer uvodimo sad na lokalnoj razini jedan predsjednički, polupredsjednički sustav a toliko smo ga svojedobno osporavali predsjedniku Tuđmanu. Znači, najbolji izborni model kojeg je Republika Hrvatska imala bio je, govorim o lokalnim izborima, onaj iz godine 1993. Meni je teško priznati ali moram priznati da je recimo taj zakonski prijedlog kada se birala jedna polovica neposredno, jedna polovica sa lista sigurno bio najbolji izborni model kojeg je Republika Hrvatska imala. Nažalost, to se umanjilo 1997. a 2000. u cijelosti je koalicija napustila taj princip i suodgovorna je na neki način za ovaj postizborni nemoral koji se dogodio nakon ovih lokalnih izbora. Tako sam na isti način govorio i 2000. godine, bio sam upravu. Šta to vrijedi? Vidimo šta smo naprosto dobili. Stoga prije nego se upustimo u ovu materiju mislim da bi bilo potrebno da se najprije zastupnike "opskrbi" sa rješenjima u nekim nama susjednim zapadno-europskim zemljama, ne znam jednoj Austriji, Italiji, Njemačkoj, Danskoj, svejedno gdje i da uzmemo jedan gotov model a ne ovakav jedan miš-maš. Ili još gore, da sami eksperimentiramo jer nemojte zaboraviti onu narodnu da se prvi mačići u vodu bacaju. To ćemo mi sigurno gospodo napraviti i sa ovim zakonskim rješenjima. Za mene uvijek predstavnička vlast mora biti nadređena, subordinirana, kako god hoćete, dominantna nad izvršnom i ukoliko tome ne bude tako uvodimo cezarizam, da ne kažem papizam, neprikosnovenost izvršne vlasti na lokalnoj razini. Drugo što bih zamolio da ne citiram ove članke u HNS-ovom prijedlogu zakona. Nemojte gospodo dirati u ovu teritorijalnu podjelu. Na primjer, grad je jedinica lokalne samouprave u kojoj je sjedište županije te svako mjesto koje ima više od deset tisuća stanovnika pretpostavlja itd., itd. Točno, općina, gradova, županija u Hrvatskoj ima kao pljeve ali bez obzira danas na trošak te podjele Republike Hrvatske ili bez obzira na ustrojstvo Hrvatske niz malih općina, gledam to sada sa pozicije Istarske županije nije se pokazalo lošim. Neke općine, nije bitno da li se radi o prije spomenutom Višnjanu, Vižinadu, Gračišću, Serovlju, Brtonigli, Žminju itd. položile su po 50, 60, 70 kilometara vodovodnih instalacija, stvorile su zone male privrede i tvrdim da je to dobro jer su se same brinule o sebi daleko bolje nego da se o njima, ne znam, brinuo Buzet ili Pazin. Međutim nekim gradovima status grada koji je isti kao i općine u tom formalnom smislu puno znači i zato bih zamolio gospodu iz HNS-a da u to ne diraju jer to nikoga, taj status ne košta. Zašto brisati recimo taj status jednom Buzetu koji nema 10 tisuća stanovnika ili Bujama ili Novigradu ili šta ja znam jednome Čabru. Zašto konačno jednome Buzetu sada uzimati i općinski sud i tako dalje. Taj status nema im pravo nitko osporiti. Pitanje referenduma kojega predlaže HNS to naprosto valja definirati. Ali ne da se on pokreće na temelju zahtjeva trećine članova predstavničkog tijela ili na zahtjev samog načelnika. Ja mislim da je takav, ovaj, prijedlog neodgovoran. Jasno da članovi predstavničkog tijela ne mogu imati obvezujući mandat. Međutim ni ovo lutanje od lijevog do desnog ne, ne da nije moralno već je naprosto degradirajuče. Kao recimo onaj HSP-ovac u Velikoj Gorici. Izgleda da je uzeo malo i od lijevih i od desnih. U članku 47. sa ¾, tričetvrtinskom većinom zaštitilo se načelnika, gradonačelnika od opoziva sad, kao, kao medvjede. Zašto? Jer će načelnik uvijek voditi u listu i onda se postavlja pitanje tko će ga smijeniti? Onda ide referendum, a izglasat će se najvjerojatnije nepovjerenje ako polovica izašlih na isti kaže «Ne» načelniku. E to gospodo ne može tako od svih upisanih. Treba reći tu najprije koliko ih mora izaći da bi se on uopće mogao smatrati referendumom. Da li je to jedna trećina, da li je to jedna polovina plus jedan glas i tako dalje. Odnosno građanin. Doduše u Hrvatskoj sad na izbore vidimo izlazi ne više od trećine građana što će reći da su štufi od te postizborne Istre, a sada im bacamo naprosto jednu kost da se glođu. Znači u vijeće, u vijeću morate dobiti ¾ glasa za nečiju smjenu što je naprosto nemoguće, ali jedna trećina je dovoljna za otvaranje rasprave pa ćemo stalno gospodo raspravljati o nečijem razlogu za, razlogu za smjenu ali ga nećemo moći smijeniti. I ja vas uvjeravam da je to loše, da to ne vodi ničemu. Da takve norme jednostavno ne mogu zaživjeti. Izbore za mjesni odbor i to ću reći, to treba ukinuti. U svim malim jedinicama to nema smisla da 20, 50, ne više od 100 građana odlučuju a trošak je isti kao i za izbore. A kasnije o ničemu ne odlučuje. U Zagrebu možda izbore za mjesne odbore imaju smisla, ali u jednome Cerovlju ja vas uvjeravam nemaju. Sve u svemu Hrvatskoj je jasno potrebna reforma lokalne samouprave daleko više i od samog izbornog zakonodavstva jer nije bit, ja bih rekao u mandatima već u novcima i ovlastima. Nažalost eto 2000. koalicija je čistim proporcionalnim sustavom, usuđujem se reći napravila darmar na izborima 2000. godine, a nakon toga eto mora se sad u izbornu reformu na lokalnoj razini makar na idućim izborima neće više biti nezavisne liste u kakvoj su danas poziciji, ali će također biti svašta. Bit lokalne samouprave je prije svega radikalna decentralizacija. Da sve ono što ne spada u striktnu nadležnost državnih vlasti, a to je vojska, monetarna politika, vanjski poslovi, pravosuđe, dio policije, javni radovi npr. auto-ceste i dio financija trenutno, trenutno spustimo na lokalnu samoupravu jačajući i gradove, a pogotovo županije. No to mora pratiti i fiskalna decentralizacija jer bez novaca po onoj narodnoj nema muzike. Nije cilj da netko moli od Vlade da nešto dobije nego da naprosto ostaje mu dovoljno novaca da autonomno može razmišljati o svojim potrebama. Stoga što je državi činiti ako se to ne dogodi da se zemlja radikalno decentralizira? Vlada će se baviti samo prosvjedima bez obzira što je zabranila evo te, te prosvjede na Trgu Svetog Marka uz ili preko pakta sa sindikatima i s druge strane imat će potpunu kontrolu nad lokalnom samoupravom ali to je stvarno, ja mislim da to nije obećavajuće. Jer ćemo svi tapkati na mjesto i propadati u živo blato. Stoga imajući na umu činjenicu da Vlada neće ići u decentralizacije nego nema nam druge nego uzdati se jasno na lokalnoj razini u se i svoje kljuse. Graditi ekonomiju, ali još jedanput želim reći da ovi zakonski prijedlozi nisu perspektivni i vidjet ćete sami koji će darmar stvoriti na lokalnoj razini kada se oni budu počeli primjenjivati.
Hvala. Poštovani zastupnik Dragutin Lesar u ime predlagatelja Zakona.
Hvala lijepa poštovani gospodine predsjedniče. Moram reagirati nakon izlaganja kolege Kajina da ne bi bilo u zabuni u daljnjoj raspravi, a posebice zbog medija. Naime da bi se raspravljalo o našem Prijedlogu zakona i davale ocjene i interpretirale odredbe prvo je nužno ga pročitati i onda o njemu voditi raspravu. Prvo, odredbe o statusu gradova. U našem Prijedlogu zakona identična je kao što je i u dosadašnjem zakonu dakle status gradova i uvjete za dobivanje statusa grada uopće nismo mijenjali. Ili i sada je norma brojčana, a dati su izuzeci, citiram: «iznimno gdje za to postoje posebni razlozi povijesni, gospodarski, geoprometni gradom se može tvrditi i mjesto koje ne zadovoljava uvjete iz stavka 1. ovog članka. Dakle ni na kraj pameti mi nije bilo da ni jednom gradu u Istri oduzimamo status grada. Ali to je propis takav i u sadašnjem zakonu. Drugo, što se tiče dvojbi o rezultatima referenduma, uvjetima njegovog uspjeha, odazivu birača na referendum i kada je odluka na referendumu donijeta nije predmet ovog Zakona i Republika Hrvatska ima posebni Zakon o referendumu koji je sva ta pitanja regulirao. Prema tome čitajući ovaj Zakon, a raspravljajući o ispravnosti referenduma treba pročitati i Zakon o referendumu. I onda smo dobili cjelinu. Treće, kolega Kajin je dao zamjerku našem prijedlogu da se referendum o opozivu opisuje tročetvrtinskom odlukom predstavničkog tijela. Imali smo i dvotrećinski prijedlog. Odlučili smo se napisati tročetvrtinski, ali rekao sam da smo spremni dobre argumente prihvatiti da bude i dvotrećinski ili natpolovična većina. Ovo je prvo čitanje. Dakle argumenti su bitni. Ne ja mislim. Nego argumenti u funkcioniranju predstavničkog tijela. Kako olakšati donašanje odluka, a s druge strane ne u potpunosti omogućiti manjinu da inicira raspravu. Pa ako nećemo jednoj trećini vijećnika dati mogućnost da stavi na dnevni red propitivanja čelnika onda ćemo imati diktaturu većine nad manjinom. A to je suprotno tome da i manjina u predstavničkom tijelu na lokalnoj razini ima mogućnost iniciranja i takvih rasprava. Četvrto, u pogledu mjesne samouprave, mjesnih odbora ja nikad neću predložiti nikakva smanjenja prava mjesne samouprave, rigoroznija pravila igre za njih i drugačiji model izbora jer smatram da je mjesna samouprava sastavnica lokalne samouprave i da diranjem ili zadiranjem u dosadašnji nivo mjesne samouprave slabimo lokalnu samoupravu. Ja razumijem kolegu Kajina da pokušava svojim nastupima, argumentima i prijedlozima istrijanizirat Hrvatsku, ali ja to ne prihvaćam. Jer ja smatram da lokalna samouprava recimo u Međimurju puno bolje funkcionira od Istarske. Jer njega čujem 8 godina u Saboru govori kako Istarska županija nema ni kvara zemlje. Mi po istim Zakonima o lokalnoj i regionalnoj samoupravi i istom Zakonu o financiranju lokalne i regionalne samouprave imamo ne jedan kvadrat nego puno više te imovine. Dakle novac možete sfrčkat na različite načine i onda poslije plakati da nešto nemate, ali to nije posljedica zakona nego nesposobnosti regionalne samouprave i poslije dolaziti u Zagreb i plakati da nešto nemate. Pa to je najlakše. Ali ovaj prijedlog zakona nismo pisali na temelju iskustva Međimurja, ni Istre, nego smo uvažili činjenice da imamo i Slavoniju i Baranju i Liku i Dalmaciju i gdje postoji više i manje iskustava. Ja osobno bi možda u nekim rješenjima bio ekstremniji, detaljniji, rigorozniji, ali onda nisam pravedan prema ostalima. Ne postoji isti uvjeti razvijenosti od medijske kulture, medijske slobode, pokrivenosti medija, tradicija u lokalnoj samoupravi. Neki smo bili u Austrougarskoj neki dio Hrvatske nisu bili, pa neki jesu naslijedili gruntovnice i katastre iz Austrougarske, a drugi to nisu. Pa prema tome uvažavamo tu činjenicu. I na kraju, raspravljajući o Zakonu o lokalnoj i regionalnoj samoupravi i govoriti da on uvodi decentralizaciju ili daljnju decentralizaciju je vrhunac nepoznavanja zakonodavstva ove države, jer u ovom zakonu i postojećem piše da se posebnim zakonima razrađuju i utvrđuju ovlasti i nadležnosti lokalne i regionalne samouprave i ovim zakonom se nikakve ovlasti i obaveze ne utvrđuju tako dugo dok matični i ti posebni zakoni to ne reguliraju. Prema tome što god u ovom zakonu imali, a ovo nije izborni nego Zakon o regionalnoj samoupravi, ovlast lokalnoj samoupravi davat ćemo Zakonom o predškolskom odgoju, osnovnom obrazovanju, srednjem obrazovanju, cestovnom prometu, odnosno cestama, komunalnom gospodarstvu, zaštiti od požara, financiranje lokalne, tamo se vrši decentralizacija, a ne u ovom zakonu. I ovaj zakon nije napravio metropolizaciju Hrvatske. Metropolizaciju Hrvatske proizveo je Zakon o financiranju lokalne samouprave, a to je onaj zakon i naše izmjene koje smo nudili protiv kojega je kolega Kajin glasao kad je bio na dnevnom redu. Hvala.
Ispravak navoda, poštovani zastupnik Damir Kajin.
Gospodine Lesaru podučavajte nekoga drugoga, ovo je eksperiment koji je katastrofa, ne po Istru nego po Hrvatsku. Drugo, da počnem ispravljati krive navode. Ne dolazi da … plakat da nešto nema nego da se ostavi ono što Istra ima, njeno. Istra ne traži od nikoga ništa već da joj se ostavi barem dio onoga što se dolje ostvaruje. Daj Bože da se istrijanizira Hrvatska pa bi možda i drugdje bila stopa nezaposlenosti 6,1%, pokrivenost uvoza izvozom 100% i tome sl. Drugo, treće. Vi govorite da ne uzimate jednom Buzetu status grada. Uzimate ga člankom 5. gdje doslovce stoji da je grad jedinica lokalne samouprave u kojoj je sjedište županije te svako mjesto koje ima više od 10 tisuća stanovnika. Prema tome uzimate i njemu i Bujama i Novigradu itd. Ja međutim ne znam da li ste vi pisali taj zakon ili vam ga je netko podmetnuo, međutim onda bi bilo korektno da se informirate sa autorom tog teksta što je preko vas uputio u saborsku proceduru. Toliko za sada.
Kolega Kajin, pa … … [[Upadica se ne čuje.]] Predlagatelj zakona ništa ne uzima. Taj zakon je u raspravi, a njegova sudbina je neizvjesna jel', tako da nemojte ga optuživati da nešta uzima. Poštovani zastupnik Ivan Kolar, u ime zastupnika HSS-a. Izvolite kolega.
Uvaženi gospodine predsjedniče, dame i gospodo saborski zastupnici, gospodo iz ministarstva. Pa kad se govori o prijedlogu zakona o lokalnoj i područnoj (regionalnoj) samoupravi, dobro se podsjetiti zapravo ustroja prije donošenja prvoga zakona. Činjenica da je Republika Hrvatska sada donekle decentralizirana zemlja na način i samom ustroju, međutim ona je ostala visoko centralizirana svojim fiskalnim sustavom. Da ne ponavljam ona sredstva gdje državni proračun baštini 90, 91, 92% sredstava, lokalna samouprava i regionalna samouprava ili 7 ili 9 ili 10 već oko čega se složimo. Sama ta činjenica govori da je bit problema ne u ovom zakonu i to je dobro rečeno, nego je o fiskalnoj politici riječ. Naime ovlasti koje lokalna samouprava i regionalna i područna ima su toliko bitne za sam život svakog nas pojedinca kao građanina da one jedinice lokalne uprave koje imaju proračun slab, jednostavno sve to nisu u stanju napraviti. Ja ću pokušati na brzinu samo, samoupravni djelokrug općine nabrojiti. Uređenje naselja i stanovanje, prostorno-urbanističko planiranje, mislim da smo svi već ovdje ko' papagaji utvrdili da zapravo prostorno-planska dokumentacija je kamen spoticanja uopće razvoja ove države od bespravne gradnje da ne znam sve čega ne, a to je samo činjenica da je fiskalni kapacitet lokalne samouprave toliko slab da jednostavno predstavnička ili izvršna, sve jedno koja tijela, nisu u stanju to napraviti jer nemaju novaca. Komunalne djelatnosti, to se uvjeravamo svaki dan hodajući od mjesta do mjesta i različite stupnjeve vidimo koliko je tko komunalno opremljen. Negdje postoji komunalna infrastruktura zapravo do vrhunca, a negdje nema ni onih osnovnih uvjeta za život. Brigu o djeci, najprije predškolske ustanove, vrtići i sve drugo, lako možemo oko toga se složiti koliko ih ima i koliko je ona dostupna svakom pojedincu. Socijalna skrb staračka i nemoćna domaćinstva gdje, koje i kakve jedinice lokalne uprave to upražnjavaju. Primarna zdravstvena zaštita, ja se bojim odgoj i osnovno obrazovanje stavlja se u okvir općine i grada. Mislim da je malo preambiciozno očekivati da to bude zaživjelo predškolski odgoj da, ali osnovno obrazovanje ne. Kultura, tjelesna kultura i šport, zaštita potrošača, zaštita unapređenja prirodnog okoliša tu bi se dalo puno govoriti jer je nemogućnost to sve napraviti, protupožarnu i civilnu zaštitu. I sada županija jasno nastavlja se školstvo, zdravstvo, prostorno-urbanističko planiranje, gospodarski razvoj, promet, prometna infrastruktura itd. Znači sve te nadležnosti koje lokalna samouprava, regionalna, područna samouprava ima one su ovisne o prihodima koji su sada takvi kakvi jesu, praktički nedostatni i one se ne mogu ispunjavati. Zato mislim da je ovaj prijedlog Zakona o lokalnoj i područnoj samoupravi ili izmjene i dopune prijedloga o lokalnoj i područnoj samoupravi one su dobro došle u onom dijelu gdje se bar malo pomaže predstavničkim tijelima, znači razdvajanje između predstavničkog i izvršnog dijela, u onom dijelu gdje je sada bilo nemoguće funkcionirati, praktički gdje je općinsko vijeće bilo i jedno i drugo. To govoril sam zadnji put i zahvalan sam predlagatelju da je uvažil primjedbe jer je nemoguće na jednoj sjednici vijeća pripremiti prijedlog, donijeti prijedlog i zadužiti onoga tko ga izvršava. Zato treba, da je ne znam kolko jedinstveni upravni odjel spreman to napraviti, ali na jednoj sjednici jedna točka, ona se jednostavno nemre znati. Prijedlog, donošenje i izvršenje, ona mora imati svoj tijek, mogućnost rasprave i u konačnici donošenja odluke. Zato je ovo dobro uočeno, da treba razdvojiti poglavarstvo. Sad je za nas manjih lokalnih zajednica, manje bitno je li pročelnik može ili ne može, je li treba ili ne treba biti jer to budu manja poglavarstva koja budu operativno mogla odrađivati gro posla gdje se ne mora sazivati vijeće. Nadalje, ako se ovaj fiskalni moment dobro sagleda i ako se u njega uđe onda ovi zakoni imaju svoju osnovu i unatoč moga prethodnika koji govori da je ovo eksperiment. Ovo je poboljšan status općine, grada pa i županije na način da joj se omogućava jednostavno bolje funkcioniranje negdje do sada, bilo i neke nedoumice, u zakonu se sada eliminiraju. Već sam na neke rekel. Međutim mi ne bi trebali stati na decentralizaciji koja je započeta 2001. gdje su neki gradovi dobili ovlasti i dobro ih obavljaju. Znači, decentralizirana sredstva koja dolaze prek njih i one obaveze oni upražnjavaju i ta prijenos ovlasti, odgovornosti i sredstava s više razine vlasti, odnosno sa središnje na lokalnu razinu nužno je nastaviti. Nužno nastaviti na način da građani osjete da se briga vodi na najnižoj razini. Najlakši kontakt se uspostavlja na najnižoj razini, već jedna razina više ima puno gluhoga telefona, jednostavno da rečem. I takvi zahtjevi građani ne osjećaju kao svoje. Nadalje, važna je namjera Vlade da se zadrži supstidijarnost lokalne samouprave i regionalne samouprave na način da odluke koje se donose u drugom stupnju nisu podložne, već je tu državni tajnik rekel, samo u središnjoj državnoj upravi, nego da se eventualno njihova, ajde da rečem, nenamjera izigravanja zakona kontrolira na onoj razini koja toj razini pripada. Jer nije svejedno donositi, ne znam, u školskom odboru, tko bude predsjednik školskog odbora po novom zakonu i da sada mora središnji ured to pratiti. Nego zna se da je to Ministarstvo kulture ili na drugi način. I ova solidarnost koja je do sada bila decentraliziranih sredstava trebaju nastaviti ali u većem obliku na način da je bar u manjem dijelu svakom stanovniku lijepe naše dostupna sva ta infrastruktura, sve te, sva ta prava koja bi trebali imati. Naime, mi pokušavamo cijelo vrijeme raspravljati o ujednačenom razvoju Republike Hrvatske, pokušavamo cijelo vrijeme nametati nekakav visoki standard. Međutim, zaboravljamo da neke lokalne zajednice jednostavno same to nisu u stanju napraviti i da treba voditi o tzv., ujednačenom razvoju s centralne državne vlasti, ali prek decentraliziranih sredstava putem lokalne samouprave koja to zna najbolje napraviti. Nadalje, ako se norme propisuju, utvrđuju na razini države za izvršenje lokalne samouprave onda one moraju imati svoju osnovu, opet fiskalnom kapacitetu, a na način svejedno je li je to da može sama lokalna zajednica napraviti ili prek decentraliziranih sredstava. Tak da mi smo do sada imali propisivanje određenih zahtjeva, normi, akata, provedbe u konačnici, a da za to nisu bila osigurana sredstva. I zato u procesu provedbe središnje uprave na lokalnu zajednicu treba striktno voditi računa o pravima i obavezama na način da ne dolazimo u koliziju. Da u jednom dijelu se to provodi elegantno, moguće, već je rečeno o Zagrebu na koji način i kak se ti stiču sredstva. Nego da treba taj dio voditi računa o ujednačenom razvoju. I opet, još jednom ponoviti, da postojeći model financiranja lokalne i područne samouprave treba shvatiti kao privremeni model, kao početak na kojem treba ustrajno predlagati promjene. Već je danas bilo kvalitetnijih primjera u pitanju Vladi na način raspodjele poreza na dobit. Jer nedopustivo je da, recimo, red veličine 100 milijuna kuna ostvari se dobit na jednom proizvodnom pogonu, recimo, na našem području a da se ne dobimo niti kunu dobiti nek se raspoređuje u Gradu Zagrebu na način na koji to način ta radna organizacija može napraviti. Tak da ključ problema je stvarno u izmjenama, dopunama Zakona o financiranju lokalne, područne samouprave na način da se uvažavaju posebnosti i da se pokuša tim Zakonom doprinijeti da ovaj Zakon bude u funkciji ujednačavanja razvoja svih područja Republike Hrvatske i bar da svaki stanovnik osjeti da se o njem vodi briga. Zato HSS bude podržal prijedlog, Vladin prijedlog zakona o lokalnoj i područnoj samoupravi u ovom dijelu kak je predložen. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Milorad Pupovac u ime Kluba zastupnika SDSS-a. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Mi danas u Hrvatskoj imamo 560 jedinica lokalne samouprave, 420 općina i nekih 140 gradova, plus 21 županiju i Grad Zagreb. Volio bih znati, a pretpostavljam da bi to zanimalo i većinu nas ovdje koji sjedimo, koliko od tih općina i gradova su zapravo doista funkcionalne jedinice lokalne samouprave. Na osnovi mojeg iskustva koje je kao zastupnika i kao recimo političara, a obilazeći pojedine županije, a to je zapravo dobar dio naših županija. Moje iskustvo govori da možda tek nakon ovih lokalnih izbora dobar dio jedinica lokalne samouprave, nisu one naravno u Istri, a nisu ni u Međimurju, nego su u većem dijelu Hrvatske. Zapravo tek sada možda imaju šansu da se konstituiraju kao jedinice lokalne samouprave u pravom smislu te riječi. Da ne žive od donacija, da ne žive od proračuna, da ne žive od onoga što se eventualno dolascima u Zagreb ili druga mjesta slije u njihove sredine. Da u pravom smislu riječi žive kao jedinice lokalne samouprave koje vode računa o infrastrukturnim i razvojnim mogućnostima, to praktički do ovih izbora mnoge od njih nisu mogle imati. I zato mi se čini da uz ovu inicijativu koja zapravo odgovara na ono što je naša interna potreba i na ono što je dio naših obaveza, a to je decentralizacija u državi, da je inicijativa koja dolazi i od Vlade i inicijativa koja dolazi od kolega iz HNS-a zapravo je pokušaj da se odgovori na te potrebe, ali nisam siguran da je bilo jedan bilo drugi odgovor takav da bismo mogli kazati on nudi rješenje za ono što nam treba. Vladin prijedlog djelomično širi ovlasti jedinica lokalne samouprave, ali za mnoge jedinice lokalne samouprave, za mnoge općine i gradove se postavlja pitanje s čim će ih obavljati, koji su to novci, i koja su to novčana sredstva s kojima će zapravo se moći baviti i pitanjem obrazovanja i pitanjem socijalne skrbi i brige o djeci i čitavim nizom pitanja kada zapravo ne raspolažu sredstvima koje bi mogli raspolagati. Mnoge od tih ovdje i moj prethodni kolega Kolar navodeći primjer Zagreba i tvrtki koje imaju sjedište u Zagrebu, mnoge isto tako ljudi koji rade u Osijeku žive u Osijeku a rade u Vukovaru, ili žive u Šibeniku a rade u Kninu zapravo svojim porezom ni na koji način ne doprinose niti Kninu niti Vukovaru. Ne bih htio da se time zakine bilo Šibenik ili Osijek, ali ovi gradovi ni Vukovar od te vrste poreza zapravo nemaju nikakve koristi a istovremeno ih muči enormna nezaposlenost i sposobnost da se pokrenu u pravom i punom smislu te riječi. Prema tome, ovo su sitni indikatori toga što bi zapravo trebalo učiniti. Ovdje smo danas čuli na Odboru za ljudska prava da je ovo samo jedan korak kada govorimo o Vladi koja ide u pravcu funkcionalne decentralizacije odnosno barem stvaranja pretpostavki za funkcionalnu decentralizaciju. Međutim, doista bez fiskalne decentralizacije kao što su ovdje rekli većina kolega koji su govorili nema jedinica lokalne samouprave u punom smislu te riječi, niti županija, niti gradova niti općina. To ne znači da nekome treba oduzeti nego naprosto da cijela stvar treba biti tako sastavljena da se vodi računa o ovim primjerima o kojima smo govorili o pitanjima prihodovanja, o pitanjima oporezivanja tako da jedinice lokalne samouprave mogu funkcionirati da se sav kapital ne slijeva niti u Grad Zagreb, a niti sutra u ovo što na osnovi ovoga prijedloga zakona nazivamo velikim gradovima, jer ćemo zapravo dobiti sada situaciju da će pored jednog velikoga grada, pored onoga što nazivamo metropolom, sada ćemo dobiti čitav niz sličnih situacija, a da zapravo oko njih općine i manji gradovi zapravo neće imati mogućnosti za elementaran razvoj, odnosno za elementaran opstanak. Što se tiče pokušaja poboljšanja komunikacije između središnjeg državnog ureda za državnu upravu jedinica lokalne samouprave kada su u pitanju ono što nazivamo opći akti, do sada je bilo prilike da se ta stvar poboljša. Bilo da je riječ o Ministarstvu pravosuđa u čijoj nadležnosti je to bilo do formiranja ove Vlade, odnosno do ovog saziva Sabora, bilo da je riječ o središnjem državnom uredu za državnu upravu, ali na žalost to nije funkcioniralo. Nama naravno nije sasvim jasno da li nije funkcioniralo zbog toga što jedinice lokalne samouprave nisu htjele ili zato što u središnjem državnom uredu nije bilo adekvatne inicijative reakcije ili praćenja cijele stvari, zato ću se suzdržati od ocijene gdje bi zapravo trebalo tražiti problem. Međutim, postoji čitav niz situacija u kojoj ilustriraju da tu komunikacija nije funkcionirala, ona točka komunikacije gdje država zapravo mora biti prisutna naprosto nije bila ostvarena. Nadam se da će ovo poboljšanje koje definira članak 56.a ovoga Vladinoga prijedloga u pogledu zastupljenosti nacionalnih manjina ne samo u predstavničkim tijelima nego i izvršnim tijelima, tijelima uprave i njihovih službi da će taj članak zapravo otkloniti one teškoće koje se trenutno pojavljuju i one neusklađenosti statuta općina, županija i gradova sa Ustavnim zakonom koji trenutno imamo, uz naravno naš prijedlog koje je i Odbor na današnjoj sjednici imao to je pitanje zastupljenosti u tijelima izvršne vlasti također definira ovim zakonom. Na kraju pitanje prijedloga HNS-a PGS-a u vezi sa Zakonom o lokalnoj samoupravi. O tome će govoriti moj drugi kolega u sutrašnjoj raspravi ali samo jednu rečenicu bih kazao. Ključno pitanje je pitanje odnosa između neposredno biranog načelnika, gradonačelnika i župana i pitanje općinskog gradskog vijeća odnosno županijskoj skupštini. Bojim se da ni prijedlog HNS-a nije valjano definirao taj odnos. I dok se taj odnos valjano ne definira i dok se ne pronađe adekvatno valjano rješenje za taj odnos upuštanje u to doista se može zvati eksperimentom kao što govori kolega Kajin. Referendum koji se predviđa kao ključni instrument za razrješenje eventualnih kriznih odnosa između neposredno izabranih načelnika, gradonačelnika i župana s jedne strane vijeća, odnosno skupština s druge strane bojim se da je prilično složen i dodatno kompliciran mehanizam za sadašnje naše okolnosti i stoga bih predložio kolegama iz HNS-a da zapravo razmisle o tom mehanizmu usklađivanja jer vjerojatno postoje i drugi načini osim tog referendumskoga a s druge strane ako doista želimo neposredniji utjecaj građana na lokalnu vlast ako doista želimo razbiti elemente partitokracije koje onemogućavaju izrastanje samostalnijih lokalnih lidera zbog stranačkih lista i sličnoga a onda da mislim da je mnogo bolji put jačanje lokalne samouprave nego samo mijenjanje jednog modela drugim. Zahvaljujem.
Hvala. Klub HSLS-a DC-a LS-a poštovani zastupnik Zlatko Kramarić.
Štovani gospodine predsjedniče, štovane kolegice i kolege. Ja bih zapravo svoje izlaganje započeo sa ovako jednom slikom ogledala a to je da sami sebe pogledamo i da kažemo kako smo se mi ovih proteklih 13 godina ponašali što se tiče našega odnosa kao parlamentaraca prema lokalnoj samoupravi i upravi. Budimo iskreni da smo neki više neki manje, sudjelovali tako da smo gotovo da nije bilo sjednice kada nismo povećavali broj općina. Bilo bi dobro se sjetiti tamo negdje perioda između Božića 92. i Nove godine kada smo mijenjali onaj jedan sustav u drugi sustav, koliko je bilo općina, koliko gradova a poslije su se naši napori svodili na to da stvaramo nove općine i da neke općine pretvaramo u gradove i gotovo da bismo mogli reći da se neka uspješnost nekog zastupnika mjerila u tome koliko može proizvesti novih općina i koliko može stare općine pretvoriti, transferirati da dobiju status grada. A da zapravo prava pitanja, pitanja da li to doista odgovara određenim financijskim i materijalnim mogućnostima, određene sredine nas nije bilo previše briga i tako da je broj općina porastao preko čini mi se stotinjak, broj gradova počelo je sa nekih sedamdesetak, došlo je do nekih opet 130. Jedino imali smo sreću, morali smo stati kod broja županija, tu nismo mogli ništa učiniti. I onda je bilo jasno i onda su neki ljudi bili rekli da neke stvari je jednostavno mijenjati kao što smo promijenili onaj sustav, onih 105 ako se ne varam općina u bivšoj Socijalističkoj Republici Hrvatskoj pa smo došli do ovoga broja kažem gotovo šestotinjak jedinica lokalne samouprave. I onda normalno što se u takvim situacijama kad se radi mehanički nije uopće se potpuno ignoriralo kada smo onda nacionalni model izbornoga sustava precrtavali, spuštali dolje do najmanje jedinice lokalne samouprave, neke općine koja možda broji jedva tisuću a neke čak i manje stanovnika. I trebali smo ovako s time biti zadovoljni. S druge strane i onda smo neki od nas su ovdje su bili govorili da je doista nedopustivo taj monotipski pristup, da zapravo ista pravila igre vrijede za općine upravo tih stotinjak kuća, tisuću stanovnika i za gradove koji imaju preko 40, 50, 70 ili 100 i više tisuća stanovnika, gotovo isti principi su vrijedili i evo ovdje baš prolazi tih 12 godina u pokušajima da mi promijenimo, upravo imamo takvo stanje za koje smo, za koje nam je praksa, život nam je pokazivao zapravo da ne može izdržati ta rješenja koja smo mi ovdje bili sa manjim ili višim brojem glasova i izglasavali. Ja ću samo podsjetiti, tamo već 1994. godine je bio podnesen i ovaj Zakon o velikim gradovima pa se reklo da je to vrlo zanimljiv prijedlog kao što to obično ide a da će Vlada to uzeti u ozbiljno razmatranje i da će ona izići sa svojim prijedlogom zakona. Pa evo, prošlo je čini mi se 11 godina i to se doista dogodilo ali ne mislim da zapravo, da smo ponovno postigli puni pogodak nego jednostavno pod jednim pritiskom ove činjenice koja nas zaokuplja upravo zato što je taj život u našim lokalnim sredinama zapravo pravi život, da nešto trebamo mijenjati i Vlada je upravo pod pritiskom i javnosti i nekih zastupnika i nekih klubova zastupnika izašla sa svojim prijedlogom zakona. Ja ne mislim da je dobro i da je taj, da je broj opet nećemo puno riješiti. Ja kada sam nešto prije tamo negdje u proljeće ove godine predlagao svoj Zakon o velikim gradovima to nije nimalo bila nikakva ekskluzivnost da predlažemo samo Osijek, Rijeku i Split ali isto bili smo svjesni da treba zapravo raditi puno više ovih nijansi pa da postoje neki veliki gradovi, da postoje srednji gradovi, da postoje mali gradovi ali nisam imao hrabrosti i na neki način i politička korektnost mi nije dopuštala da pišem zakon koji bi se ne znam odnosio na gradove koji imaju svojih desetak ili dvadesetak, ili tridesetak tisuća stanovnika. Na kraju krajeva, u Vladi postoji državna uprava, postoje ljudi koji su za to plaćeni koji bi mogli izaći upravo s nekim zakonima i koji bi bili odnosno postoji ta mogućnost komparacije da uspoređujemo da vidimo kako to funkcionira u zemljama moderne demokracije gdje lokalna samouprava nije samo stvar političke promidžbe, pristojnosti nego doista ona na neki način je i stvarnost. Pa smo dobili kažem ovo rješenje. Meni nije jasno kažem zašto se Rijeka, Split i Osijek nisu na neki način bili izuzeti pa onda poslije toga nego ovako sada kao što se gradi preko 40 tisuća stanovnika ali onda opet se radi još jedna koncesija pa kažu i središta županija, pa tako čini mi se da po toj logici će recimo Istarska županija koja sve skupa nema veliki broj stanovnika imati zapravo dva velika grada. To će biti Pula i Pazin. A recimo Osječko-baranjska županija koja je poslije Splitske najveća imat će samo Osijek. I ponovo kažem, ponovo će se dogoditi čitav niz ovih rješenja koja nisu svakako dobra. Ali taj problem decentralizacije i dalje ostaje zapravo naše temeljno pitanje. Ono o čemu je vrlo kratko odnosno vrlo instruktivno govorio kolega Pupovac koliko su te funkcije zapravo, koliko su naši gradovi i općine, koliko su oni funkcionalni i koliko su oni zapravo u stanju da izdrže bilo kakav pritisak povećavanja obveza a da se u isto vrijeme ne osigura i mogućnost da oni to mogu i financijski pratiti. Mislimo da ovaj problem ne samo financijske, materijalne potencijale određenih gradova je vrlo bitan nego upravo svi ti gradovi imaju neku svoju povijest, imaju neku svoju priču koja svakako nije jednaka. Neki imaju muzeje, neki imaju arhive, neki imaju kazališta, neki imaju galerije i to nije, svakako da i to treba zagovarati da se to može i treba uvažiti kako bi doista iz svih tih gradova izvukao one mogućnosti koje oni imaju. Ja sam uvijek Hrvatsku volio definirati kao zemlju gradova, državu gradova. Taj urbani, taj štih, ti statuti, da su ti gradovi imali već tamo u srednjem vijeku je neka činjenica s kojom se možemo ponositi ne samo ovako kao priča za neku protokolarnu uporabu nego jednostavno da to bude i dio i nekih suvremenih zakonskih rješenja koji će upravo iz tih gradova onda izvući ono što je pravo. Zato kažem, opet nisam, i sad možda i nije dobro što smo se ovako odvojili ove dvije, što opet ne promatramo cjelinu pa s jedne strane imate ćemo sutra govoriti o ovim izbornim zakonima i načinu kako će se formirati gradska, općinska vijeća i županijske skupštine. Bojim se da i tu ponovo zapravo ne postoje prava rješenja i da ta rješenja ponovo neće rješavati ove krize koje su se pojavile, neće vraćati vjeru u politiku nego i dalje će zapravo, i dalje su na ovom tragu da ćemo imati na ovim izborima sve veći broj apstinenata. Na ovim posljednjim čini mi se da je i u svibnju ove godine izašlo negdje oko 30% građana Republike Hrvatske. Bojim se poslije svega ovoga što se događalo tijekom svibnja i lipnja ove godine poslije ovih izbora da će rezultati, da će najveća i najjača stranka biti stranka apstinenata i koji će se ponovo pokazati da zapravo ljudi gube povjerenje u politiku a opet puna su nam usta ovdje i svi to mi govorimo, treba omogućiti upravo da tu neposrednu demokraciju, sve veći broj sudjelovanja građana, onih odluka koje zapravo život znače. Upravo se brinemo o ljepoti grada, da se brinemo o infrastrukturi, o komunalnim problemima, o doista onim problemima koji se doista tiču sviju nas. Bojim se da to ni ova zakonska rješenja ni na koji način tome ne doprinose nego jednostavno pokušava se ovako uvoditi jedna alibi politika i opet mi se čini da ovaj monotipski princip koji je dominantan, koji je obilježio ovaj zakon tamo iz 1992. godine da se on bitno ne pretvara u politipski, da zapravo ne uvodimo te nekoliko razina i nekoliko rješenja koji bi omogućili upravo da razlikujemo mjesto koje ima tisuću stanovnika od mjesta koje ima nešto više ili koje ima puno više nego mi zapravo doista uvodimo upravo da onaj nacionalnu percepciju izbornoga sustava spuštamo na najnižu moguću razinu i mislimo da doista u mjestu koje broji na primjer tisuću stanovnika nema smisla ponavljati izbore koji ponavljaju i koji su samo zapravo jedna loša kopija rješenja sa nacionalne razine, tim više što tamo i prag nije ni 5% nego je prag onda kud i kamo veći ako birate vijeće od 11 ili 13 članova, onda svakako onaj realni prag nije pet nego je kud i kamo više posto i doista možete omogućiti da dvije, tri obitelji bez nekih većih sa malim angažmanom i aktivnošću u nekoj od stranaka omoguće svoju izbornu pobjedu. Kažem, zato kažem bilo bi kud i kamo bolje da i mi sami zapravo razmislimo da li ovoga momenta ovaj model od tolikog broja općina, gradova i županija odgovara financijskim mogućnostima, materijalnim mogućnostima ove zemlje. Koliko to broji općina, gradova može zapravo izdržati sve te zahtjeve koji se postavljaju pred građana, građane? Kod nas se najčešće decentralizacija provodi tako da se spuštaju obveze, ali da te onda obveze nisu praćene sa, s ovim financijskim «suportom» i to doista sve skupa stvara jednu vrlo, vrlo jednu lošu, jedan vrlo loš osjećaj i oni ljudi koji, koji su, koji dobiju mandat imauju velikih problema da taj mandat i opravdaju. Ja sam ovdje u nekoliko navrata govorio da doista nije, da nije moguće da gradske uprave nisu u mogućnosti da brinu o ljepoti grada, da ne izdaju, da nemaju, da dozvole lokacijske, uporabne nisu u njihovoj ingerenciji nego u ingerenciji nekoga drugoga i da tamo zapravo činovnici koji nemaju nikakvoga, nikakav test provjere javnosti su zapravo ti koji sjede i donose vrlo bitne odluke, zapravo sav odium, sav animozitet upravo ide prema ljudima koji na izbore izlaze, koji sa svojim nekim programima i pokušavaju, pokušavaju rješavati te probleme, ali im se jednostavno zapravo onemogućava. I rekli smo da to nije problem ili ove ili one vlasti, lijeve ili desne ili ne znam centrističke nego jednostavno to naše ustrojstvo je takovo da se tu, da su ti centri moći negdje posvema drugdje, da su vrlo, da su tajnoviti i da na ovakav način da li je to sada lukavstvo Vlade pa da tako na taj način zapravo, zapravo probleme sa, transferira, spušta negdje, negdje drugdje, ali to je, to je ova činjenica da doista nema smisla da neki tamo državni ured, ured ima kudikamo veću moć nego što, ne znam, ima gradska uprava koja izlazi na izbore. Neki anonimni činovnik je taj koji donosi odluke koji se, ne znam, tiču budućnosti razvoja grada. Da ne govorim o tome kako objasniti građaninu, prosječnom građaninu čak i, ne … [[Govornik se ne razumije.]] nego čak i dobro informiranome da u gradu, ne znam, u gradu ste odgovorni samo za nerazvrstane ceste, a da ceste, ne znam, državne i županijske pripadaju nekome drugome kad svi zapravo građani toga grada znaju da se tim cestama oni voze. Da su to zapravo ceste koje su u gradu, a da vi, ne znam, ne možete tek kad se dogodi, ne znam, neka velika nesreća onda možete, ne znam, provocirati da se stavi, postavi semafor i tako dalje. To kažem, to su sve stvari s kojima se, s kojima se bi zakonodavac morao kudikamo više uvažiti zapravo ova razmišljanja koja eto već ne od jučer nego 12, 13 godina se s vremena na vrijeme ponavljaju. Ja sam uvijek rekao da ona nisu stranačka obilježena nego upravo njih na neki način život, život diktira i bilo bi dobro da poslušamo zapravo taj, taj život. Tu, ovdje od … [[Govornik se ne razumije.]] tehničkih detalja i rješenja ne, ne bih želio komentirati, ali mogu vam samo zapravo reći upravo u prilogu tome kada se govori da smo mi i dalje prilično centralizirana, centralizirana zemlja. Recimo govori se o toj suradnji državne uprave i ove naše Udruge gradova i općina. Postoje zemlje gdje ima više tih udruga. Ne znamo, ako me sjećanje kolega Obuljen i ja smo tamo krenuli negdje u Vijeće Europe upravo taj kongres uprave za lokalnu samoupravu devedeset i tamo četvrte, pete godine kada još, kada još Hrvatska nije bila punopravni član Vijeća Europe pa smo pokušavali sa ove lokalne razine uvjeriti Vijeće Europe da smo dostigli odlične demokratske standarde, da smo ratificirali Europsku povelju o lokalnoj samoupravi i tako dalje i tako dalje. I onda ne znam tamo ste razgovarali sa kolegama pa ne znam u Italiji postoji čak devet takovih asocijacija koje se interesno povezuju. Znači ne ovako mehanički nego postoji interes. Svakako da interesi, interesi jedne sredine, jednih gradova nisu istovjetni. Da gradovi koji imaju ne znam tvrđe ili gradovi koji su na Mediteranu ili gradovi sa ne znam sa muzejima, knjižnicama imaju sasvim drugačiji interes nego gradovi recimo koji to nemaju, ali kod nas tako postoji ta jedna, jedna … [[Govornik se ne razumije.]] udruga za koju se kažem bojim da je više zapravo samo mehanički zbir činjenica da Hrvatska ima toliko gradova i toliko općina, a da zapravo ne rješava ove funkcionalne i interesne, interesne interese upravo samih građana. Ali ipak treba pohvaliti samu činjenicu da ipak pod pritiskom evo i kolega iz HNS-a pa eto i moje malenkosti i ovih nekoliko zakona koji su se evo i proteklih, proteklih mjeseci pojavljivala, pojavljivali da je došlo do ovoga mislim da je ovo dobar materijal upravo za, da se pripremi za drugi, za drugo čitanje i slobodno kolega Paveliću budite radikalniji i lepršaviji u smislu dajte razbijte neke zapravo postojeće odnose. Mislim da će to svima nama biti kudikamo bolje i da će biti bolja, bolja rješenja i dobit ćete naš glas. Hvala.
Hvala lijepa. Sad bi prekinuli, nastavili sutra u 9,30. Prvi je na redu u ime Kluba HSP-a poštovani zastupnik Pejo Trgovčević. Nakon njega poštovani zastupnik potpredsjednik Mato Arlović i nakon toga pojedinačna rasprava ima. Koliko ste? 21 zastupnica i zastupnika za pojedinačnu raspravu. To bi negdje bilo do pola 1 otprilike. Tako smo negdje proračunali. Onda bi prešli na ova druga dva, na objedinjenu raspravu oko izbora neposrednih načelnika, gradonačelnika, župana. To bi bilo, to bi bilo negdje isto popodne sutra. Tako da bi prije podne u petak imali ova dva zakona o spomen danima i blagdanima i izvješća o pravima hrvatskih branitelja. To bi, i glasovanje u petak popodne ono što apsolviramo. A kolega Lesar sudbina je aleatorna, neizvjesna sa visokim stupnjem izvjesnosti. Hvala lijepa. Sutra u 9,30. Gospodo zastupnici nastavljamo sa sjednicom i raspravom o prijedlozima Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o lokalnoj i područnoj samoupravi. Na redu je Klub zastupnika HSP-a, poštovani zastupnik Pejo Trgovčević. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, državni tajniče sa suradnicima, dame i gospodo saborski zastupnici. Ja ću u ime kluba Hrvatske stranke prava više govoriti o prijedlogu Vladinom o izmjenama i dopunama Zakona o lokalnoj samoupravi nego o prijedlogu Zakona od HNS-a, jer držimo mi u klubu HSP-a da ova ideja HNS-ova ovoga Zakona je dobra li da je, da nije dovoljno stručno razrađena i da se tu još štošta treba promijeniti i nadopuniti. Naime, ove izmjene i dopune Zakona o lokalnoj i područnoj (regionalnoj) samoupravi trebale bi zapravo definirati nadležnosti lokalnih jedinica, te mehanizme kontrole nadzora nad zakonitošću njihova rada, a ujedno i ovlasti Vlade Republike Hrvatske pri provedbi kontrolnih mehanizama. Naime, neracionalan veliki broj jedinica lokalne samouprave, te zaposlenika u njezinim različitim upravnim tijelima bitno je i neposredno utjecalo na razinu javne potrošnje, dok je s druge strane centralizacija mnogih upravnih djelatnosti sprječavala učinkovitost rada tijela lokalne samouprave. Naime, postojeći sustav financiranja jedinica lokalne samouprave izrazito je neprimjeren, budući da onemogućava razvitak komunalne infrastrukture, i kao takav nije u stanju odgovoriti na osnovne potrebe građana u području kako zdravstvene zaštite, socijalne skrbi, zapošljavanja, obrazovanja, kulture i zaštite okoliša. Predlagatelj ovoga Zakona naglašava poticanje što bolje prakse u lokalnoj i područnoj (regionalnoj) samoupravi, te motiviranje jedinica lokalne samouprave u provedbi spomenute prakse, a da nije u ovom prijedlogu Zakona definirao što je to dobra praksa, a što je zapravo najbolja praksa. Predlaže se ustanovljavanje velikih gradova, definiranje njihovoga djelokruga. Naime, prijedlog je da status velikog grada imaju gradovi preko 40 tisuća stanovnika koji su ujedno i gospodarska, financijska, kulturna, zdravstvena, prometna središta razvitka šireg okruženja. Ovim Prijedlogom ti veliki gradovi preuzeli bi neke poslove iz djelokruga županija, dakle izdavanja pojedinih građevinskih i lokacijskih dozvola, te drugih akata vezanih uz izgradnju, te dokumenata prostornog uređenja. Predlagatelj nije prethodno dao ocjenu sadašnjega stanja, pa će rezultat primjene ovoga Zakona po našoj procjeni biti da će neka županijska središta sa 8 ili 10 tisuća stanovnika preuzeti spomenute poslove iz djelokruga županija, a neki gradovi koji nisu županijska središta, a imaju nešto manje ispod 40 tisuća stanovnika, a u ovom trenutku već imaju urede državne uprave i obavljaju poslove iz djelokruga županije, postavlja se zapravo pitanje da li će ti gradovi primjenom ovoga i ovakvoga Zakona moći zapravo zadržati dosadašnje urede koje imaju. Predlagatelj izmjena i dopuna ovoga Zakona daje mogućnost da sjednice predstavničkih tijela, osim što su javne i na njima se javno glasuje, daje mogućnost ovim prijedlogom Zakona da se o nekim pitanjima glasuje i tajno. Mi u HSP-u držimo i pitamo se gdje to do sad postoji, da li postoji takova praksa do sad. Zapravo se pitamo u čije ime vijećnici tajno glasuju. Ja želim vidjeti i čuti što moj neposredno izabrani vijećnik želi u moje ime glasovati i reći o tome. Sasvim je logično i prihvatljivo da članove poglavarstva bira predstavničko tijelo na prijedlog predsjednika poglavarstva, ali je sasvim neprihvatljivo da članovi poglavarstva mogu biti i pročelnici, jer mi u HSP-u držimo da su to dvije nespojive dužnosti, jer bi u tom slučaju pročelnici, kao članovi poglavarstva, bili ti koji bi sami sebi davali pojedine ovlasti. Naime, mi u Hrvatskoj stranci prava držimo da pročelnici ne kreiraju politiku, oni zapravo trebaju provoditi politiku. Oni su profesionalci zaposleni temeljem javnog natječaja. Mi u HSP-u držimo da to zapravo pročelnici trebaju i ostati. Ja bih još ovdje samo nadodao kratko. Radi se tako i o Prijedlogu ovoga Zakona da pojedina predstavnička tijela u jedinicama lokalne samouprave, odnosno u manjim općinama ispod 3 tisuće stanovnika, ujedno predstavničko tijelo ili općinsko vijeće, zapravo je i općinsko poglavarstvo, što mi držimo u HSP-u da je negativno i da će se negativno odraziti za tu pojedinu lokalnu samoupravu i dobro bi bilo da i manje općine zapravo imaju svoja poglavarstva, kao i ove općine i gradovi do 10 tisuća stanovnika, to znači između 3 i 5 članova. Naime, pokazalo se neučinkovitim da ujedno i općinski, predsjednik općinskoga vijeća bude ujedno i općinski načelnik, a općinsko vijeće da bude ujedno i poglavarstvo. Zapravo mi od općinskoga, od predsjednika općinskoga vijeća radimo lokalnoga šerifa. Mi u HSP-u podržavamo u ovom prijedlogu Zakona da službenici u lokalnoj i područnoj, odnosno regionalnoj samoupravi imaju trajno i stručno osposobljavanje i usavršavanje putem tečajeva i raznih seminara, ali je neprihvatljivo da se u svezi ovoga problema upotrebljavaju trajni glagoli. Svjedoci smo dosadašnjih događaja. Dakle, zakon propisuje da se svi zaposlenici trebaju usavršavati, međutim rokova nigdje nema i u ovom prijedlogu izmjena i dopuna Zakona zapravo se upotrebljavaju trajni glagoli, bez ikakovih rokova. Postavlja se, dakle onda pitanje kada bi onda počela primjena ovoga Zakona, jer nisu definirani točni rokovi. Kao zaključak možemo reći da se ovdje ne radi o nekim velikim izmjenama i dopunama ovoga Zakona, više držimo da se radi o nekim novim nomotehničkim promjenama, kao npr. umjesto riječi: "lokalna samouprava" uvode se riječi: "općine i gradovi". I ove izmjene i dopune zapravo samo definiraju status velikih gradova kao jedinica lokalne samouprave. Mi u klubu HSP-a ćemo dati neke amandmane ukoliko naši amandmani koji su apsolutno za bolje funkcioniranje lokalne samouprave budu prihvaćeni klub HSP-a bi u tom slučaju podržao izmjene i dopune ovoga Zakona. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Klub SDP-a, poštovani zastupnik, potpredsjednik Mato Arlović. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, poštovane kolegice i kolege, državni tajniče. Dopustite da odma uvodno naznačimo jedan, po nama dosta ozbiljan problem, reklo bi se na prvi način ili na prvi pogled proceduralne naravi, a zapravo se radi o sadržajnom pitanju. Mi imamo u raspravi prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o lokalnoj i područnoj (regionalnoj) samoupravi i isto tako Prijedlog zakona o lokalnoj i područnoj (regionalnoj) samoupravi koji je cjelovit kao prijedlog. Jedan je u prvom čitanju, drugi je konačni prijedlog zakona, a istovremeno na ovoj sjednici raspravljamo o Prijedlog u zakona o Državnom izbornom povjerenstvu Republike Hrvatske, Prijedlog zakona o izborima župana, gradonačelnika Zagreba, gradonačelnika i općinskih načelnika koji je predložila Vlada u prvom čitanju i isti, sličan takav zakon koji je predložio klub HNS-PGS-a. Poštovane kolegice i kolege nama se čini da ovaj prijedlog zakona o izmjeni i dopuni zakona kao konačni prijedlog ne bismo mogli glasovati o njemu dok se zapravo ne završi rasprava u prvom i drugom čitanju i o izbornim zakonima za lokalnu, odnosno regionalnu samoupravu kao i za Državno izborno povjerenstvo, a između ostaloga i zbog sadržajnih razloga jer neke odredbe koje se odnose na položaj načelnika, gradonačelnika, župana, dožupana, odnosno zamjenika župana pa i poglavarstva zapravo malo drugačije rješavaju se u izbornim zakonima nego što je to zakon o izmjenama i dopunama Zakona o lokalnoj i područnoj (regionalnoj) samoupravi s jedne strane i s druge strane nego što je to sadržajno razriješeno u samom zakonu istodobno se zapravo mijenjaju i miješaju nadležnosti. Iz svih tih razloga mi dajemo prvi prijedlog da se o Zakonu o izmjenama i dopunama Zakona o lokalnoj samoupravi provede rasprava u trećem čitanju. Drugi prijedlog koji želimo naznačiti jeste činjenica da izmjene i dopune zakona su zapravo površinske naravi. Dok je prijedlozi Zakona o izborima načelnika, gradonačelnika, župana itd. zapravo velika konceptualna promjena i u takvoj situaciji je sasvim drugačije pitanje odnosa između predstavničkih tijela, poglavarstva i nositelja izvršne vlasti, načelnika, gradonačelnika i župana i u takvoj situaciji je sasvim sigurno da se ovo pitanje također treba uskladiti i nije dovoljno zastati na izmjeni i dopuni tog zakona kao što se ovdje … Treće što bismo htjeli posebice naznačiti jeste činjenica da bi se definitivno trebalo razriješiti pitanje da bi se izmjenom i dopunom zakona kao sredstvom, a osobito kada se radi o organizacijskom pitanju, kada se radi recimo o ustrojstvu itd. zapravo rješava problem ili ne. Čak se ni ne stvaraju pretpostavke do kraja za rješavanje tog problema jer ne smijemo zaboraviti da organizacija ipak samo sredstvo za ostvarivanje sadržaja i cilja, a da se u sadržanoj pogledu treba riješiti neka nova pitanja. U tom pogledu izmjena i dopuna zakona trpi zapravo ozbiljne primjedbe. Mi unatoč pokušaju da se malo olabavi tzv. monistički koncept jedinica lokalne samouprave kroz uvođenja koncepta velikih gradova, praktički zadržavamo monistički pristup jer u nadležnosti kada uzmete novu nadležnost općine i gradova u odnosu na županiju vi imate gotovo istovjetne stvari vezano za poslove i zapravo tek ćemo vidjeti da li se višetipni oblik općina i gradova uvodi kod nas tek izmjenom i dopunom Zakona o komunalnom gospodarstvu ili novim Zakonom o komunalnom gospodarstvu, a ne ovaj. I zbog toga smatramo da je nužno potrebno ovo pitanje razriješiti na drugačiji način. Četvrto. Činjenica je da napokon se moramo definitivno sudariti sa određenim podacima koji stoje i o kojima mi htjeli ne htjeli moramo napokon početi voditi računa jer ne možemo više zanemariti činjenicu da u tolikom broju jedinica lokalne samouprave koliko ih mi imamo, zapravo se otvara jedan ozbiljan važan problem. Ja se mogu složiti u ime našeg kluba sa onima koji su rekli da su i male općine dale svoje doprinose i ostvarile određene rezultate u ovom iskustvu koje su se pokazale gdje su funkcionalne, ali na žalost ima i takvih općina koje su dovele praktički sebe u situaciju da su u gubicima i ne samo da su u gubicima nego da ne mogu rješavati temeljna pitanja koja zakon propisuje kao temeljni sadržaj jedinice lokalne samouprave vezano za ostvarivanje prava, molim vas ne jedinice lokalne samouprave na lokalnu samoupravu nego građana na lokalnu samoupravu, jedinica lokalne samouprave je sredstvo za ostvarivanje prava na lokalnu samoupravu naših građana. I u takvoj situaciji mi moramo vrlo ozbiljno raspraviti situaciju šta je i zašto se može dogoditi da primjerice imamo najmanju općinu sa 137 stanovnika, najveću općinu koja ima preko 15 tisuća stanovnika, a u isto vrijeme imamo zapravo i gradove koji su ispod 10 tisuća stanovnika itd. Tu se postavlja pitanje šta ćemo učiniti. Šta ćemo učiniti s tim? I ne samo sa tog aspekta nego sa aspekta brojnosti strukture iz različitih oblika jedinice lokalne samouprave koje u isto vrijeme sadržajno imaju istu praktički nadležnost. Mi praktički ne smijemo zaboraviti činjenicu da imamo županiju kao jedinicu regionalne samouprave, zatim imamo kao jedinicu lokalne samouprave grad pa onda imamo općinu pa malu općinu. Sada uz grad dobivamo veliki grad i onda na kraju još kao posebni oblik samouprave građana imamo mjesnu samoupravu. Pazite to je veliki broj organizacionih oblika i nemoguće je da u svim tim organizacionim oblicima imamo iste ili gotovo iste nadležnosti za sve oblike organiziranja. Ovo što je pokušaj sa velikim gradovima, znate to je zapravo lagani povjetarac i to nije dostatno iz jednostavnog razloga ako se primijeni kriterij koji se ovdje predlaže, a time se odustaje od kriterija koji je ucrtan u sada važećem zakonu u sustavu lokalne samouprave, dakle da umjesto 30 tisuća se predlaže 40 tisuća stanovnika onda je to negdje 7-8 gradova u Republici Hrvatskoj koji bi u tom pogledu mogli ostvarivati određena prava. Četvrto. Mi smatramo da nije dostatno i ne može se govoriti o ozbiljnoj reformi lokalne samouprave ako se istodobno ne obuhvate i neka pitanja koja je neophodno potrebno učiniti. Neophodno je potrebno učiniti da centralizaciju poslova prema fiskalnim mogućnostima jedinice lokalne samouprave i ustrojiti višetipni oblik gradova i općina samim tim. Naš Ustav nalaže da se poslovi jedinica lokalne samouprave obavljaju u skladu sa njihovim financijskim mogućnostima, a ako je jedinica lokalne samouprave osnovana, a nema financijskih mogućnosti za obavljanje tih poslova onda treba biti zapravo od strane države subvencionirana. Ali mi to nismo razriješili na odgovarajući način nego mi dajemo onako po malo svima koji su malo ugroženi pa damo nešto novaca pa kobajagi to radi, ali ne po poslovima koje bi oni trebali obaviti i mi praktički u takvoj situaciji imamo jednu situaciju koja nije dobra, sve više i više se pojavljuje takvih subjekata koji zapravo ispostavljaju račun državi s jedne strane, a da država prave kontrole gdje dolaze, koji se poslovi obavljaju i gdje se troše novci nema, s jedne strane. I s druge strane, time sve više i više imamo državni utjecaj na lokalnu samoupravu čime objektivno htjeli ne htjeli, zapravo umanjujemo pravo na lokalnu samoupravu naših građana. Prema tome zatvorili smo negativni krug i u takvoj situaciji mi moramo raspravljati o novoj reformi lokalne samouprave, a ne o kozmetičkim izmjenama koje je predložila Vlada. O konceptu kolega iz HNS-a se može razgovarati, da li je on najbolji ili najlošiji ili srednji itd. o tom po tom, ali sasvim je sigurno da je to jedan koncept koji je ponuđen. Prema tome mi moramo tražiti mogućnost da dobijemo jedan novi koncept lokalne samouprave. Naravno pored toga treba zaustaviti tendenciju stvaranja novih jedinica lokalne samouprave kada nema opravdanja. A koje je opravdanje? Ustavni kriterij da može obavljati određene poslove i da postoje financijske mogućnosti za financiranje tih jedinica lokalne samouprave u obavljanju tih poslova da bi se moglo ostvariti prava građana na lokalnu samoupravu i drugo pitanje, da država može prepustiti posao jedinicama lokalne samouprave ako osigurava naravno izvorna sredstva za obavljanje tih poslova. Mi imamo i ovdje situaciju jednu koja nije vezana za decentralizaciju nego za pokušaj rasterećenja obaveza osobito financijskih, a i radnih od strane države, jer država je pokušala prebaciti zapravo poslove za koje nema dostatna sredstva ili dostatnih kadrova na jedinice lokalne samouprave pa ćemo vidjeti šta će biti od svega, a onda u biti o tim poslovima u krajnjoj liniji nema odgovarajućih rješenja ni zadovoljavanja potreba i neposrednih interesa građana i u takvoj situaciji izazivamo zapravo nezadovoljstvo samih građana. Trebalo bi prenijeti poslove upravljanja državnom imovinom na jedinice lokalne samouprave i otvoriti dakako ono pitanje s jedne strane javnog partnerstva, javno-privatnog partnerstva gdje jedinice lokalne samouprave sa svojom imovinom mogu jer se privatnim sektorom ulazi u … poslove ili još preciznije. Treba otvoriti poduzetničku funkciju jedinica lokalne samouprave da na kvalitetan način bez državnog patronata, ali naravno uz poštivanje zakona i tržišnog djelovanja mogu upravljati imovinom radi zadovoljavanja neposrednih interesa i potreba svojih građana da bi zapravo otvarali i razvojnu komponentu, a ne samo ovo zadovoljavanje komunalnih potreba. Jer ako ostavimo na razini komunalnih potreba onda bez obzira što mi imamo sustav lokalne samouprave mi smo zapravo ostali na komunalnom sistemu iz bivšeg sustava, de facto. Slična situacija u kojoj se mora razriješiti jeste samim time i pitanje odnosa oko političkog aspekta formiranja predstavničkog tijela i izvršnog tijela jedinica lokalne samouprave oko izbora. I to pitanje sasvim sigurno treba razriješiti, ali ne samo s aspekta zadovoljavanja potreba izvršne operativne vlasti nego i s aspekta zadovoljavanja učinkovitosti neposrednih interesa i potreba onih koji imaju pravo na lokalnu samoupravu, a to su građani. No o tom potom, o tome ćemo u ime Kluba govoriti kad dođu izborni zakoni. Naravno, tu je neophodno potrebno osigurati da se u lokalnoj samoupravi obavljaju poslovi koji se odnose neposredno na život u lokalnoj sredini i od interesa za lokalno stanovništvo. Znate, mi smo ponovno taksativno u izmjenama i dopunama zakona pobrojali ono što u Ustavu piše. A Ustav piše naročito te poslove. E a sad, koje u sklopu tih poslova, u oblasti tih poslova treba obavljati pojedine jedinice lokalne samouprave, pa neće jednaku razinu tih poslova imati u općini koja ima onih 137 stanovnika i ne znam, grad od 80 tisuća stanovnika. A još manje će se moći dogoditi da se dešavaju ove stvari koje se dešavaju ili koje su po kriterijima predviđene u samom zakonu. Naravno, trebalo bi osigurati da administracija u lokalnoj samoupravi bude s jedne strane servis građana, a s druge strane izvršne vlasti i predstavničkom tijelu u izvršavanju njihovih odluka. Prema tome, mi moramo napokon taj dio raščistiti i razvući ili raskinuti pupčanu vezu administracije ili uprave u lokalnoj samoupravi sa državnom upravom, htjeli-nehtjeli. Na kraju krajeva, to nam nalaže Ustav i sam koncept lokalne samouprave. Treba pojačati javnost rada i transparentnost odluka i procesa i u tom kontekstu posebno pitanje se otvara, pitanje zapravo odlučivanja i upravljanja procesom pa i kriznim procesima u lokalnoj samoupravi koja sa aspekta odnosa između predstavničkog tijela i buduće izvršne vlasti, ako se izvršna vlast i gradonačelnik budu biralo neposrednim putem. Znate, s jedne strane ćete jačati odgovornost neposredno izabrane vlasti, što je u redu, ako prihvatimo neposredni izbor u zakonu. Ali s druge strane ćete demotivirati vijećnike u predstavničkom tijelu da sudjeluju u procesu u kojem ne odlučuju i ne upravljaju. Oni će se, težište prebaciti samo na one točke u kojima su bitne. Prema tome, ali o tom potom. Ponovno ćemo o tome razgovarati. No ono što je bitno, sadržajno se to mora riješiti u Zakonu o sustavu lokalne samouprave koji ovaj Prijedlog uopće nije obuhvatio. Pitanje pojedinih djelatnosti i jačanje građanske inicijative, pa u tom kontekstu posebno pitanje položaja primjerice mladih i starih građana ove zemlje. Jer znate, sasvim je jasno da po Ustavu nije moguće uvesti, ne znam, mogućnost da mladi sudjeluju u izborima ispod 18 godina u … [[Govornik se ne razumije.]] Ali to ne znači da oni ne mogu imati nekakvo posebno vijeće mladih u kome mogu sudjelovati od 14, 16 ili više godina koje bi imalo savjetodavno ili nekakvu drugu funkciju u odnosu na gradsko, odnosno općinsko vijeće sa ciljem da raspravlja onaj položaj mladih da bi zapravo ti mladima omogućio da se čuje njihov glas. Oni ne odlučuju nego potiču, daju inicijative i raspravljaju o pojedinim pitanjima. U tom kontekstu je posebno važno i mi u tom dijelu podržavamo neke od ovih izmjena koje su izmjenama i dopunama obuhvaćene kao što je pitanje edukacije, kao što je pitanje odnosa između velikih gradova i da se velikim gradovima prepusti jedan dio upravnih poslova. Međutim, kod prepuštanja upravnih poslova državne uprave mora se osigurati i posebna sredstva i posebni kadrovi da to moraju osigurati, itd., itd., da bi se mogli realizirati ovi poslovi. Ali imamo naravno i nekih pojedinačnih primjedbi koje po nama kad je u pitanju izmjena i dopuna Zakona o lokalnoj samoupravi treba dodatno posebice razriješiti. Nemoguće je prihvatiti koncept primjerice ovako, ako predstavničko tijelo provede prijedlog općinskog načelnika povodom prijedlog općinskog gradonačelnika i načelnika ne donese odluku kojom potvrđuje povjerenje poglavarstvu, time se ne smatra da je poglavarstvu iskazano povjerenje. Ma nemojte? Ma nemojte? Kako bi to bilo da Sabor, da se Saboru obrati predsjednik Vlade, traži pitanje povjerenja i Sabor ne izglasa povjerenje. Jel bi taj premijer mogao ostati? Ajde da budemo realni. E vidite, mi predlažemo u ovom Zakonu da načelnik i gradonačelnik mogu ostati, ako mu vijeće ne izglasa povjerenje. Pa onda šta radi to vijeće? Onda ga treba raspustiti, ono nije uopće u funkciji. U uvjetima dok imamo ovakvo predstavničko tijelo sa ovakvom izvršnom vlašću u kojoj se sada nalazi. Drugo je pitanje kada se bude neposredno biralo, onda to vijeće neće moći ni odlučivati o tome. Moći će pokrenuti inicijativu, ali dok je sada ovako taj dio jednostavno ne bi moglo ići. Drugo, što bi htjeli kao pojedinačnu primjedbu naznačiti. Nemoguće je unijeti u ovaj Zakon da je potrebna čak 1/3 članova predstavničkog tijela da pokrene postupak povjerenja. Ali istodobno imate u Ustavu da je dovoljna 1/5 da pokrene pitanje povjerenja ministru ili Vladi u cjelini. Pa za boga miloga pa valjda je pitanje odnosa hijerarhije i od nekakve važnosti, itekako važnija Vlada i cijeli državno ustrojstvo nego recimo pojedina općina i to tako mala, itd. Imamo još puno pojedinačnih primjedbi, no nažalost, nemamo više vremena da ih sve izložimo. Ali i to ukazuje na potrebu da bi ovaj Zakon trebao ići u treće čitanje, a onaj zakon HNS-a možemo podržati da ide u prvo čitanje, do drugog čitanja da vidimo o čemu se zapravo konceptualno radi. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. Idemo na pojedinačnu raspravu. Poštovana zastupnica Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite.
Hvala poštovani gospodine predsjedniče, poštovani predstavnici Vlade sa suradnicima, kolegice i kolege. Možda je teško nakon ovog minucioznog i detaljnog osvrta koji je u ime Kluba rekao potpredsjednik Sabora, naš Mato Arlović, reći nešto novo. I mislim da bi Vlada ozbiljno trebala porazmisliti upravo iz najboljih namjera ovo o čemu je u ime Kluba govorio gospodin Arlović. Međutim, ja ću zbog toga dobrim dijelom osvrnuti se na nešto što mislim da je također u ovom trenutku kad raspravljamo već sada o Konačnom prijedlogu Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o lokalnoj (područnoj) i regionalnoj samoupravi reći ono što tišti naše građane i što već nakon ovih lokalnih izbora zahtijeva jednu ozbiljnu analizu ili bar jednu zabrinutost. Kakav je odnos državne vlasti naprema jedinica lokalne samouprave? To je nešto što je poprimilo zabrinjavajuće razmjere. Podsjetiti ću samo kako se Vlada osobno preko svojih članova Vlade, tj., ministara stavila u službu discipliniranja jedinica lokalne samouprave. Podsjetimo se samo izbora u Požegi, kako su oni isprovocirani i aktivne uloge ministra Rončevića. Sjetimo se, to je bilo prije redovnih izbora. Onda se malo prisjetimo, evo, sadašnje ove sramote koja potresa našu javnost, koja izaziva kod građana jedno apsolutno gađenje prema izborima, prema svima. Sjetimo se sada aktivne uloge ministra Vukelića, ministra gospodarstva i njegovog djelovanja u Karlovcu. Dakle, umjesto da se ministri bave …
Kakve to veze ima, kolegice, sa, kakve to ima sa temom? Nema veze.
Znate kakve ima?
Nema veze. Nema veze.
Ima uopće o odnosu …
I držite se teme.
… što Vlada, ja znam da su malo ovo neugodna pitanja …
Nisu neugodna pitanja nego se trebate držati teme. Ovdje je tekst izmjene i dopune Zakona o lokalnoj i područnoj samoupravi.
Tako je. I u ovlasti i u najavi obrazloženja, gospodine predsjedniče, Vlada govori kako će motivirati jedinice lokalne samouprave da djeluju. E pa ja govorim o toj motivaciji. Odnosno kako Vlada destimulira, odnosno kako generira probleme. A ona je upravo ovlaštena i dužna pa i po slovu ovog Zakona kontrolirati zakonitost rada jedinica lokalne samouprave. Vidimo koliko ide upita od naše strane jedinica lokalne samouprave, koliko muka kada je to neugodno po vladajuću strukturu, to se događa u jedinicama lokalne samouprave onda nastupa dugotrajni muk nema odgovora. Čak se čekaju redovni izbori da bi se odgovorilo na pitanje, pa sjetimo se Vrhovina gospodine predsjedniče što me sada ušutkavate za ova neugodna pitanja. Kada je stranka HDZ-a potpisala nelegalno stanje u Vrhovinama. Skupa sa svim postojećim strankama, ali se Vlada nije htjela zamjeriti SDS-u svom partneru na državnoj razini da bi prekinula nelegalno stanje u Vrhovinama, pa su došli redovni izbori pa je stvar onda bila pase, ali vidite kako građani to znaju, ja govorim ovo što građani misle kako ste prošli u Vrhovinama, poražen je HDZ, kako ste prošli u Požegi, pa onda ja govorim radi zajedničkog interesa, jer ljudi su najbolje rekli što misle na takvo ponašanje. Evo vam sada primjer, mi smo ovdje pozvani da govorimo o zakonitosti o primjeni Zakona što je sa primjenom Ustavnom zakona o pravima manjina, kada se u Zadru u gradskom vijeću neće da se dozvoli, ne dozvoljava se prisutnost sljedećeg na listi mimo izbornih rezultata, a shodno primjeni Ustavnog zakona o pravima manjina i Zakona o izborima za predstavnička tijela jedinica lokalne samouprave sljedeći na listi kojeg ima je SDP, ali koji čak ne mijenja stanje stvari.
Otvorit ćete rasprave, skrenuti ćete sa teme, izazvat ćete niz polemika.
To je bilo malo uvodno da vidimo u kom kontekstu se možemo osvrnuti na ovu problematiku konkretnih rješenja. Ovdje imamo podosta zbrke mi smo ovdje pozvani da govorimo o konzistentnosti pravnog sustava da bi on bio poštivan, mi raspravljamo ovdje sada o ovom zakonu a imamo sljedeći Prijedlog zakona o neposrednom izboru gradonačelnika, načelnika, to pozdravljamo tu intenciju. Međutim, ovaj Zakon u članku 16. i 17. posve konkretno da ne može biti konkretnije govori kako će to predstavničko tijelo eliminirati lišiti se na neposrednim izborima izabranog župana, gradonačelnika i načelnika. Ove norme, evo vidite i članak 16. i 17. i uopće ova izmjena o kojoj mi sada ovdje raspravljamo gotovo je apsurdna bez donošenja u isto vrijeme tih kompletnih zakona, to je ono o čemu ja ovdje govorim i o čemu ja mislim da svi skupa moramo imati na umu radi primjene i radi kontrole zakonitosti i kako će se ponašati naše jedinice lokalne samouprave. Ovaj Zakon je već sada ako je trebao ići prije toga onda je trebao razriješiti ovu dilemu, i pozdravljam ovdje navedeno proširenje ovlasti gradova, ali evo na žalost nije uvažena naša primjedba pa i moja osobno na poteškoće koje se javljaju u praksi između nadležnosti grada i županije pa i onog načina koji omogućava pripuštanje određenih nadležnosti, prinadležnosti županije gradu kada ne znamo na koji način će to biti riješeno, uopće nema postupka. Dakle, da ondje i jedinicama lokalne samouprave gdje ima ozbiljne volje da se to učini jednostavno se ne zna na koji način. Ali govorim o ozbiljnom problemu koji se može javiti između grada i županije o odricanju nadležnosti kada su nekakve nadležnosti koje ne odgovaraju konkretno ni županiji ni gradu i prisvajanju nadležnosti između županije i grada. I ono što je bit čitave decentralizacije i uopće mogućnosti ostvarenja poslova to je fiskalna decentralizacija, to je prepuštanje sredstava središnje države prema jedinicama lokalne samouprave koja nije nastupila na dijelu, nego o čemu je konkretno govorio kolega Arlović, gdje se pripušta određenim jedinicama lokalne samouprave koje su u milosti vlasti. Pa slušajte na izborima se govorilo sada je dobro da u lokalnoj jedinici odgovara takva vlast koja je adekvatna, koja je istovjetna centralnoj vlasti, međutim, eto bar da se i to događa, međutim, ne događa se ni to jer su manja ulaganja posvuda i bez obzira i neovisno o političkim garniturama. Ali to je jedan način na koji središnja vlast disciplinira jedinice lokalne samouprave i naviješta i daje poruku građanima kako će se onda središnja vlast ponašati prema jedinicama lokalne samouprave. Posve je čudno i sasvim neprihvatljivo da predlagatelj nije eto ni svoju stručnu službu, Ureda za zakonodavstvo poslušao i prihvatio u tom dijelu da se predlaže propisivanje odredbe kojim se odredila nadležnost za rješavanje predmeta u radu već se to ostavlja posebnim zakonom. Zbog čega? Ovo je mjesto da budemo upravo u onoj konzistentnosti o kojoj sam malo prije govorila, to su norme koje trebaju naći rješenje upravo u ovom Prijedlogu zakona. I s obzirom na našu veličinu, s obzirom na naše uvjete prava je šteta i nema logičnog obrazloženja zašto Vlada ne prihvaća koncept gradova kako je to postavio i dao prijedlog Vladi Klub SDP-a, u tom smislu Klub SDP-a podnosi i amandman da se upravo tim velikim gradom, smatraju veći gradovi sa više od 30 tisuća stanovnika. Hvala lijepa.
Hvala. Ispravak netočnog navoda poštovani zastupnik Nikola Sopčić.
Ispravio bih netočan navod kolegice Antičević gdje spominje sramotno ponašanje ministra Vukelića. Ne radi se o nikakvom sramotnom ponašanju nego o sporazumu predsjednika gradske organizacije HDZ-a stranka koja je dobila najviše glasova za gradsko vijeće Karlovca i vijećnika Capana, gdje je postignut sporazum i gospodin Capan je postigao određene beneficije za svoje biračko tijelo. Sramotno ponašanje je bilo s druge strane što može potvrditi i gospodin CApan i gospodična Katić gdje se nisu birala sredstva da se privoli to dvoje vijećnika da podrže SDP, od novčanih ponuda pa nadalje.
Replika poštovani zastupnik Jure Bitunjac.
Hvala gospodine predsjedniče. Kolegica Antičević je govorila o određenom političkom marketingu gdje očito SDP se po njenim riječima nije dobro snašao a naprotiv neki drugi jesu, međutim, ja ću je podsjetiti na nešto drugo. U gradu Sinju gdje je došlo do promjene vlasti vrše se generalne čistke kada je riječ o gradskoj upravi, pročelnicima itd., koji su svi temeljem Zakona o kojem danas pričamo izabrani s jedne strane a s druge strane ću vas podsjetiti da u vašem razdoblju, vaše Vlade, 2000. do 2003. godine, su se kažnjavale jedinice lokalne samouprave tamo gdje je bio HDZ na vlasti, gdje su financijske potpore i bilo koje druge potpore od strane kako državnog proračuna, tako državnih javnih poduzeća te jedinice bile naprosto kažnjavane, nisu dobivale novac, zaustavljene su u razvoju kako komunalnom tako i gospodarskom. Hvala lijepa.
Odgovor na repliku poštovana zastupnica Ingrid Antičević-Marinović.
Govorite posve neistinito a ja ću govoriti o činjenicama, evo primjerice u Zadru i Zadarskoj županiji u gradu koji je star 3000 godina, nije bilo uloženo više nego što je uloženo za vrijeme koalicijske vlasti, to je rekao i ministar Kalmeta. A što se tiče čistke i čišćenja, ja mislim i ne znam odakle vama smjelosti da uopće o tome govorite. Međutim, slušajte, mi možemo govoriti o riječima, ali možda o vama najbolje govore vaša djela. A na djelu, i nemamo ništa protiv da ondje gdje imate mogućnosti stavljate kadrove bar približno jednake kvalitete, međutim, to ne činite. I zbog toga upravo i na državnoj razini morali ste čak smanjiti broj ministarstava, nemate niti ljude koji bi htjeli biti ministri. Ali s druge strane eto nabujala je i administracija. Ali ja se neću o tome, pustimo sada to. Govorimo ovdje i osvrnut ću se ovdje na djelovanje ministra Vukelića u Karlovcu. Ne radi se o nikakvim legalnim poslovima. Radi se o čistoj političkoj korupciji, protuzakonitom djelovanju, o tome se radi.
Ja sam sugerirao, poštovana kolegice, da se držimo pravnog dijela jer vidite kad se otvaraju pitanja koja su vezana za prošle lokalne izbore politički obojena sa bilo koje strane kakvi su, šta je utjecalo na izborne rezultate, kakve su posljedice postizbornih slaganja i preslagivanja onda to dovodi jasno do jedne sasvim išćašene rasprave. Zato je obzirnije držati se teme. Državni tajnik Antun Palarić.
Gospodine predsjedniče, gospođe i gospodo zastupnici! U Hrvatskoj postoji skoro 600 jedinica lokalne samouprave i nakon provedenih lokalnih izbora velika većina djeluje besprijekorno. Tu i tamo pojavi se pojedinačni slučaj koji trebamo rješavati ali ne može se zbog toga stvarati slika da u Hrvatskoj lokalna samouprava ne funkcionira. Dapače, ona funkcionira sve bolje i bolje i projekt lokalne samouprave u Hrvatskoj je uspio. Javio sam se samo da bi još jedanput obrazložio koncept Zakona o lokalnoj samoupravi i o neposrednom izboru gradonačelnika gdje se pokušava imputirati da su oni nekonzistentni. Naravno da oni u pogledu odgovornosti su različiti odnosno da konačni prijedlog zakona zadržava stari model odgovornosti gradonačelnika, župana i općinskog načelnika i to će tako biti sve do provedbe neposrednih izbora, a neposredni izbori po novom zakonu kada on bude usvojen biti će kada se inače održavaju redovni lokalni izbori, dakle treće nedjelje u svibnju 2009. godine. Do tada će model odgovornosti ostati ovakav kakav je u zakonu predložen i konačno to jasno piše. Hvala lijepo.
Poštovana zastupnica Dragica Zgrebec. Izvolite!
Gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče sa suradnicima, kolegice i kolege! Ja ocjenjujem da je dobro što smo na ovoj prvoj sjednici jesenskog zasjedanja otvorili raspravu o izborima i o funkcioniranju lokalne i regionalne samouprave. Naime, mi smo tek nekoliko mjeseci je prošlo od izbora za lokalnu i regionalnu samoupravu a imamo još dvije godine do redovnih izbora za parlament. Dakle, ovo je pogodno vrijeme da se u miru i da se da dovoljno vremena da se rasprave svi ovi zakoni i da zaista nismo u vremenskom tjesnacu kao što to obično biva kad donosimo izborne zakone. Međutim, moja primjedba jest na to što upravo zbog vremena u kojem raspravljamo o tome nismo dobili jedan cjeloviti set zakona koji reguliraju ovo područje. Dakle, krenuli smo od Državnog izbornog povjerenstva, zakona koji smo sinoć odnosno jučer popodne raspravili a sada bi bilo dobro da smo uz to imali i Zakon o lokalnoj i područnoj regionalnoj samoupravi, Zakon o neposrednim izborima za načelnike, gradonačelnike, župane i za predstavnička tijela, pa eventualno da smo otvorili i raspravu o eventualnom Izbornom zakonu za Sabor. Možda bi bilo dobro da počnemo raspravu i o financiranju jedinica lokalne i regionalne samouprave a također možda bi trebalo načelno raspravljati i o teritorijalnom ustroju jer ukoliko idemo na veću decentralizaciju kako god ona bila financijski izdašnija za neke male općine ona će biti nedostatna. Dakle, sigurno bi trebalo ozbiljnije porazgovarati oko decentralizacije države i do koje razine se ona može spustiti jer zaista evo što je kolega Arlović rekao imamo apsurde da su općine sa istim nadležnostima od nekoliko stotina stanovnika do nekoliko tisuća stanovnika. Ovim zakonom koji je danas u drugom čitanju o izmjenama i dopunama Zakona o lokalnoj i područnoj samoupravi zapravo se žele neke stvari promijeniti za postojeći mandat u jedinicama lokalne i regionalne samouprave. On zapravo ne donosi velike novine osim do sada nekoliko puta iniciranih rasprava i prijedloga o tzv. Velikim gradovima. I u nekoliko se mijenjaju ili nadopunjuju određeni djelokrug poslova u općinama, gradovima odnosno u županiji. Mislim da to nije dovoljno ali ako ćemo uskoro raspravljati o zaista većim promjenama u nadležnostima lokalne i regionalne samouprave onda bi se eventualno mogli zadovoljiti i sa ovakvim izmjenama na kraći rok. Što se tiče nekih primjedaba one se mogu ponoviti iz prvog čitanja jer u jednom dijelu nisu niti prihvaćene. Ja bih se osvrnula na članak 6. koji ću povezati sa člankom 4. Naime, u članku 4. definirani su veliki gradovi. Oni su ograničeni sa 40 tisuća stanovnika, međutim daje se i određena iznimka pa se na isti način tretiraju i gradovi sjedišta županija. To je tek nekoliko gradova koji ne zadovoljavaju ovaj kriterij od 40 tisuća stanovnika i oni bi po tome kako je definiran članak 4. imali dakle isti djelokrug rada ili iste nadležnosti kao što imaju to i veliki gradovi. Međutim, u članku 6. samo veliki gradovi mogu preuzeti određeni djelokrug poslova koje imaju županija. Ja mislim da bi trebalo to dozvoliti gradovima sjedišta županija a to su tek dva ili čini mi se tri grada. Reći ću eto na primjeru središta Međimurske županije. Grad Čakovec po mnogim poslovima i organizaciji mogao bi preuzeti upravo takve nadležnosti pa ja i predlažem amandman da se na istovjetan način u članku 6. definira kao što je to članak 4., dakle da veliki gradovi koji imaju više od 40 tisuća stanovnika odnosno gradovi sjedišta županija mogu preuzeti određene poslove iz djelokruga županija. Međutim, adekvatno je to bilo regulirano i postojećim zakonom, međutim gotovo da i ne znam da je neki grad preuzeo određeni djelokrug iz poslova županija, poslove iz djelokruga županija pa mislim da bi trebalo pojasniti i uz koje uvjete i kad to može veliki grad obavljati takve poslove, pa predlažem da se eto definira … I zbog toga upravo i na državnoj razini morali ste čak smanjiti broj ministarstava, nemate niti ljude koji bi htjeli biti ministri. Ali s druge strane eto nabujala je i administracija. Ali ja se neću o tome, pustimo sada to. Govorimo ovdje i osvrnut ću se ovdje na djelovanje ministra Vukelića u Karlovcu. Ne radi se o nikakvim legalnim poslovima. Radi se o čistoj političkoj korupciji, protuzakonitom djelovanju, o tome se radi.
Hvala. Poštovani zastupnik Miroslav Mršić. Izvolite.
Poštovani predsjedniče Zvonimir Mršić i prije i poslije pauze [[Upadica: Molim?]] Rekli ste Miroslav Mršić. Mislili ste na mene?
Ja sam rekao Zvonimir Mršić.
Onda smo, oprostite, krivo smo čuli onda.
Zašto bih vas ja prekrštavao u Miroslava?
Ne znam, možda postoje razlozi za to. Da. Poštovani predsjedniče, poštovani državni tajniče. Ja sam dugo pokušavao shvatiti zašto ovaj Zakon ide kao 2. točka na jesensko zasjedanje Sabora. Jer sam smatrao da nakon evo dva mjeseca što smo imali priliku odmoriti se, politički raditi, družiti se s našim biračima da će prva ili druga točka ili prve točke biti nešto što je doista važno, aktualno, a što moramo hitno riješiti i što ide odmah u primjenu. I onda po tome doista bi moglo se misliti da je ovo neki zakon koji će evo početi djelovati u petak ako ga izglasamo dakle sutra. Stupat će na snagu u roku od 8 dana. Dakle da će se moći primjenjivati od 1. listopada. Bilo bi to sjajno kada bi to tako bilo moguće. Ali očito da to neće biti moguće primijeniti zato jer postoji cijeli niz prepreka pa i potpuno neodređeno vrijeme u kojem će se donijeti, izmijeniti 35 zakona koji moraju biti promijenjeni da bi se ovaj Zakon mogao konzumirati. I nigdje se ne određuje rok u kojem će Vlada Saboru podastrijeti prijedloge tih 35 zakona koji se trebaju primijeniti da bi se zakon mogao konzumirati. I ja postavljam sada sam sebi, a i vama pitanje koja je svrha ove rasprave ovdje jer se donosi u jedno vrijeme kada jedinice lokalne samouprave pripremaju proračune, kada jedinice područne samouprave pripremaju proračune. Kada se raspisuju raznorazni natječaji primjerice za zimsku službu prema starom zakonu. A netko bi trebao po ovom Zakonu imati mogućnost konzumiranja tog prava ili s druge strane izvršavanja tih obaveza prema, prema građanima. Ali dobro, očito da nema nekih tema koje trebamo prije, hitno, trenutno riješiti jer su sve teme poput zapošljavanja, gospodarskog razvoja, kvalitete života riješene pa se bavimo nečim što će kroz još dugi niz sjednica ovog Sabora biti rješavano kako bi jedinice lokalne samouprave mogli to primjenjivati. Ja osobno mislim da nema potrebe da se u zakonu definira da ćemo nagrađivati jedinice lokalne samouprave i da nema potrebe da se u zakonu definira da je obavezno obrazovanje zaposlenika u jedinicama lokalne samouprave. Pa to je nešto što se podrazumijeva. Nema potrebe da to definiramo. Ono što je suština ovog Zakona, a što se govori cijelo vrijeme da će biti eto sada drugi korak decentralizacije i uvođenja tzv. Termina ili pojma velikih gradova. Pri čemu mi danas govorimo da su veliki gradovi sa 40 tisuća stanovnika, a postojeći zakon koji se primjenjuje je rekao da su to gradovi sa 30 tisuća stanovnika. I mi danas kažemo da će dakle veliki gradovi koji su gradovi sa 40 tisuća stanovnika imati neke ovlasti među kojima navodimo ponovno ovlasti koje danas niti gradovi sa 30, a i manji nisu mogli konzumirati. Primjerice primjerenu zdravstvenu zaštitu. Nijedan grad nije mogao to do sada ostvariti to svoje pravo jer se uvijek negdje drugdje o tome odlučivalo. A mi sad kažemo: «E OK, dat ćemo vam ponovno primarnu zdravstvenu zaštitu da vi o tome odlučujete». Je li? Imali smo u sedmom mjesecu na Saboru ovdje Zakon o osnovnom školstvu i Zakon o srednjem školstvu gdje smo definirali odnose unutar toga, a sada kažemo ovdje da će veliki gradovi brinuti o odgoju i obrazovanju. Pa zašto nismo tada već ugradili ovo što će ovdje biti? Ili ćemo sljedeći tjedan dobiti ponovnu izmjenu i dopunu Zakona o osnovnom i srednjem obrazovanju da bi omogućili gradovima sa 30 tisuća stanovnika po postojećem zakonu da mogu biti osnivači srednjih škola, što mogu. Ali Zakon o srednjim školama im to ne dozvoljava. I mi sad kažemo: Ne! Pa ne vi ćete 1.10. to moći jer donosimo Zakon o lokalnoj samoupravi koji vam to omogućuje. Vi ćete moći brinuti o javnim cestama. E sad ja pitam prvo tko će u velikim gradovima brinuti o nerazvrstanim cestama. Jer nerazvrstane ceste ne spominjemo kao nadležnost velikih gradova. A veliki gradovi imaju nerazvrstane ceste. Drugo, javne ceste su i autoceste. Da li će o autocestama brinuti veliki gradovi na području gdje autoceste prolaze kroz velike gradove? Tko će raspisati natječaj za zimsku službu za javne ceste u velikim gradovima? Hoće li 1.10. Županijska uprava za ceste reći, oprostite gospodo gradonačelnici izvolite si raspisati natječaj za zimsku službu na županijskim cestama na vašem području, jer to je sada vaša nadležnost? Zimska služba je održavanje javnih cesta, je dio održavanja javnih cesta. Javne ceste su županijske i državne ceste i autoceste. Da li ćemo mi to omogućiti jedinicama lokalne samouprave, velikim gradovima, da to mogu činiti. Mi ovdje u članku 4. imamo, jel', što će veliki gradovi moći raditi, odnosno koje su im nadležnosti i kažemo da će posebnim zakonima koje se uređuju posebne djelatnosti ovog članka odrediti se i poslovi za obavljanje kojih su veliki gradovi dužni organizirati, te poslove koje mogu obavljati. Kada ćemo dobiti prijedloge zakona, ne piše. Do kada će oni to moći ostvariti to svoje pravo, ne piše. Ali zato govorim ovdje o decentralizaciji. Decentralizacija se očituje i ogleda jedino i isključivo u Zakonu o financiranju jedinica lokalne samouprave. Znate, tamo kad se kaže, oni razdjeli u poreznim prihodima jedinica lokalne samouprave. Da neće biti ništa od decentralizacije treba pročitati jedan dokument Vlade Republike Hrvatske koji je izašao iz Ministarstva financija koji se zove: "Smjernice za izradu proračuna u razdoblju 2006. – 2009." koji kaže da će jedinice lokalne samouprave imati porast prihoda u 2006. 6%, u 2007. 6%, u 2008. 6%, ali ne na teret zajedničkih poreza, ne, ne. To će rasti po stopi od 4%. Kapitalne pomoći unutar države će rasti 4% na nivou inflacije. Prema tome, nema ništa od fiskalne decentralizacije u ovoj državi, osim ako Ministarstvo financija ne zna što radi ured državne uprave i premijer Sanader ili premijer Sanader ne zna što mu Ministarstvo financije piše jedinicama lokalne samouprave. Udio prihoda u BDP-u će padati. Jedinica lokalne samouprave sa ovogodišnjih 5,3 na 5,1.. Prema tome, neće nam snažiti jedinice lokalne samouprave. Mi ponovno donosimo zakon kojim ćemo baciti prašinu u oči građanima, jer ćemo im reći evo, evo vam decentralizacije, evo vam velikih gradova, neka vam gradonačelnici rješavaju tamo neka pitanja, a ne dajmo im novac, ne dajmo im zakone koji će im to, temeljem čega će to moći provoditi. Nadalje, člankom 6. mi kažemo, u članku 19. definiramo da su veliki gradovi gradovi sa 40 tisuća stanovnika i sjedišta županija, a člankom 6. kažemo da su to samo gradovi sa 40 tisuća stanovnika. Sad se postavlja pitanje šta je sa gradovima između 30 i 40 tisuća stanovnika koji su konzumirali svoja prava temeljem članka 21. postojećeg zakona. Da li će oni prestati biti osnivači osnovnih škola i kada? Da li će oni prestati se baviti obrazovanjem, zdravstvom, prostorno-urbanističkim planiranjem, što im je do sada bilo omogućeno i kada? To su pitanja koja naprosto ovdje nisu riješena i ja predlažem, ono što je i predstavnik kluba rekao, da to ide svakako u treće čitanje. A koji su to gradovi između 30 i 40 tisuća stanovnika koji neće moći biti veliki gradovi, jel'? To su gospodo Samobor, Vinkovci i Đakovo. Imate danas u novinama da lokalni HDZ-ovci iz Vinkovaca traže od vas tu koji sjedite kao parlamentarna većina da se izborite da Vinkovci budu veliki grad. Nema razloga da Vinkovci koji sada brinu o osnovnim školama ne mogu to brinuti i poslije 1.10. Uvažite amandmane koje smo vam dali oko toga. Dajmo, nastojimo decentralizaciju koja je započela 1. srpnja 2001. godine kad smo rekli da su to gradovi sa 30 tisuća stanovnika, pokazali su svoju sposobnost preuzimanjem tih ovlasti, dajmo im sad još te mrvice, jer mrvice se ovim daju. Daju im se obaveze održavanja javnih cesta, jer je nelogično da danas po gradovima kruže 3 ralice, gradska, županijska i državna. Neobično je 3 asfaltera kruže po javnim cestama koji svaki svoje rupe sanira. To je pitanje o kojem treba razgovarati. Ovaj Zakon to ne rješava, jer nemoguće je da će u roku 8 dana se on moći primijeniti. Da bi se mogao ovaj Zakon primijeniti treba izmijeniti 35 drugih Zakona, a to je sasvim sigurno nemoguće do dana dok će ovaj Zakon stupiti na snagu. I drugo, postavlja se pitanje proračunskog planiranja. Ako jedinica lokalne samouprave, veliki grad, mora brinuti o javnim cestama, onda ona to mora ugraditi u proračun za sljedeću godinu, a po projekcijama proračuna koji je ministar Šuker poslao jedinicama lokalne samouprave to nije dozvoljeno, jer je ovo obvezujući papir za jedinice samouprave. Prema tome, to je nešto čime mi hoćemo reći narodu i građanima …
Vrijeme je isteklo.
Jel mogu dovršiti rečenicu?
Pa već je isteklo i to.
Hoćemo reći da ide decentralizacija, a ustvari od decentralizacije nema niti "D".
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastupnik Stazić.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, uvaženi državni tajniče. Pravo na lokalnu samoupravu ustavna je kategorija. A koliko je značajno to pravo, pravo koje pripada građanima, svjedoči i ustavna odredba da državna vlast može biti ograničena jedino i isključivo pravom na lokalnu samoupravu. U čemu se sastoji to pravo građana? Ono se sastoji u tome da građani izaberu svoje predstavnike u skladu s njihovim proklamiranim načelima, sa izbornim programima, uvjereni da će upravo ti ljudi najbolje provoditi njihove interese, interese građana. Događa li se to, međutim u Hrvatskoj tako? Posljednji lokalni izbori, sve ono što se događalo nakon njih, ono što se događa danas u vezi s tim izborima potpuna su kompromitacija ustavnog prava građana na lokalnu samoupravu. Građani su izašli na izbore, građani su glasovali, ali građani nisu odlučili. Oni nisu izabrali. Odlučuje netko drugi umjesto njih i to ne više u interesu događaja. Odlučuje ponekad u stranačkom interesu, a najčešće u osobnom interesu. Ono što se trenutno događa sramota je za zemlju, pokazuje svu bijedu politike i mi kao Parlament o tome ne smijemo šutjeti. Mi se ne smije ponašati nojevski, mi ne smijemo glavu trpati u pijesak, mi o tome naprosto moramo progovoriti. I ne samo progovoriti, mi to stanje u interesu ove zemlje, u interesu njezinih građana, u interesu njihovog prava na lokalnu samoupravu moramo mijenjati. Moramo ga mijenjati u normativnom dijelu, izmjenom zakona, moramo izmijeniti praksu. Jer vidite, jesu li, mi danas u novinama čitamo priznanje izabranog vijećnika, priznanje da su mu nudili 350 tisuća eura da promijeni ono političko uvjerenje, onaj politički stav na koji ga obavezuje njegova stranka, onaj politički stav za koji su mu građani dali povjerenje. Priznanje. Ja vas sad pitam da li su građani izašli na izbore birati lokalnu samoupravu zbog toga da bi Brdek zaradio 350 tisuća eura? Ja vas uvjeravam da nisu. Uvjeravam vas da nisu. Brdek tvrdi nudili su mi novce, nisam ih uzeo. Nisam ih uzeo. A ipak je promijenio svoju raniju odluku, ponaša se kao da je uzeo novce. Ja mu osobno ne vjerujem. A sumnjam da mu vjeruju i građani. Karlovac, ministar hrvatske Vlade. Ministar. Potpiše ugovor sa vijećnikom Capanom da se prikloni koaliciji i u tom ugovoru navede isplaćivat će se za to drugoj stranci 20 tisuća kuna mjesečno. Tipični trgovački ugovor. Ja samo pitam, jel' ministar Šuker na to naplatio porez? Jer gledajte kada čovjek proda, građanin kada proda svoj auto, građane vrijeđa, to ih vrijeđa. Kada građanin proda svoj stari auto mora državi platiti 5% poreza, a kada stranka proda svog starog vijećnika …
Uvaženi zastupniče Stazić malo ste dislocirani od teme, odnosno dnevnog reda a to je Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o lokalnoj i područnoj samoupravi. Ja molim da se vratite na temu, u suprotnom ću vam oduzeti riječ.
Uvaženi gospodine potpredsjedniče, mi ovdje raspravljamo o Zakonu o lokalnoj i područnoj samoupravi. Počeo sam svoje izlaganje rečenicom da je pravo na lokalnu samoupravu ustavna kategorija i govorim o tome kako se ta ustavna kategorija građana izigrava. Govorim o tome kako je ta ustavna kategorija postala predmet trgovine. Govorim o tome kako pojedinci iz stranke na ustavnoj kategoriji, na pravu građana zarađuju 350 tisuća eura. Nemojte me prekidati!
To ne možete govoriti, niti je dokazano. To imaju institucije u ovoj državi koje mogu potvrditi. Vi ovdje iz ove sabornice ne možete to tvrditi. Ja vas molim da se vratiti na temu dnevnog reda.
Gospodine potpredsjedniče ja vas pozivam da pročitate Ustav, da pročitate Zakon o pravima zastupnika pa ćete tamo pronaći, zastupnik može govoriti. Da zastupniku ne trebaju dokazi da bi govorio, baš zato ima imunitet da lopovu može reći da je lopov prije nego što je to na sudu dokazano. Baš zato ima imunitet. Prema tome ja vas ljubazno molim da mi dopustite da završim svoju raspravu u kojoj govorim o jednom suštinskom problemu, o trgovini pravom, ustavnim pravom građana. Dakle, kada se događa to što se događa u Hrvatskoj, ova sramota, ova blamaža mi kao Parlament moramo reagirati. U tom smislu su, ali sasvim nedostatne, potpuno promašene, krajnje bespotrebne ove kozmetičke promjene zakona koji nudi Vlada. Nikakvog smisla nema, neozbiljno je i neodgovorno raspravljati o njima. Ako to učinimo pokazat ćemo da nismo na visini zadatka. Da ignoriramo to što jedan veliki problem postoji, a bavimo se detaljima, sitnim problemima. Hoće li biti velikih gradova ili neće biti velikih gradova? Pa što građane briga na koncu za to. Na zadnje, njihov odaziv na zadnje lokalne izbore je bio mali. Nakon ovoga što se sada događa neće biti nikakav. Nikakav neće biti. Pa nisu ljudi ludi da izlaze na izbore, igraju se demokracije zbog toga da bi njihovim glasovima i njihovim povjerenjem netko kasnije trgovao, da bi naplaćivao to 350 tisuća eura ili 20 tisuća kuna mjesečno, sasvim sve jedno. Prijedlog HNS-a je u tom smislu barem pokušaj, dobar, loš, može li biti bolji, sve može biti bolje. Pokušaj da se to izmijeni, pokušaj da se uvede novo načelo. Ajmo te predstavnike izabrati neposredno. I to je stvar interesantno o kojem se svi u ovome Parlamentu slažu, uključujući i HDZ, a ipak dajući izmjene zakona to u ovim izmjenama ne predviđa. Vlada doduše nudi već u idućem prijedlogu zakona, onom o izborima župana, gradonačelnika i načelnika, ali u ovome ne predviđa što govori dovoljno o ozbiljnosti Vlade. Znade državni tajniče Palariću ja se vama ne mogu načuditi, da vi istoga dana u saborsku raspravu, proceduru, šaljete dva prijedloga zakona koji su suprotni. Po ovome načelnike, gradonačelnike, župane bira vijeće, po onome o kojem ćemo raspravljati za pola sata, sat vremena, oni se biraju neposredno. Ja znam što ćete vi reći, onaj drugi tek treba vrijediti kada istekne mandat ovih. Ali lijepo vam je rekao Zvone Mršić. Ovaj vam je tako i tako neprovediv, trebate još 35 zakona promijeniti da bi ovaj bio u funkciji. Poznajući dinamiku rada Vlade, za tih 35 zakona će vam točno trebati ove dvije godine pa bi se to onda moglo nekako ujednačiti. Bilo bi puno ozbiljnije da ste uočili problem o kojem sam govorio, da ste s njim izišli pred Sabor i da učinimo zajednički napor da ta sramota u Hrvatskoj prestane. Hvala.
Zahvaljujem. Imamo dva ispravka netočnog navoda. Uvaženi zastupnik Sopčić.
Hvala. Pa evo ispravio bih navod gospodina Stazića gdje kaže da je ono što se dogodilo u Karlovcu državna sramota. Radi se o sporazumu predsjednika stranke koja je dobila najviše glasova na lokalnim izborima i gospodina Capana gdje je puno toga dogovoreno, no on se vraća na 20 tisuća kuna koje se HDZ obvezao isplatiti Hrvatskoj stranci umirovljenika. Ali isto tako u sporazumu je navedeno i besplatan prijevoz umirovljenika gradskim prijevozom i mnoge druge stvari za tu u ovom trenutku najugroženiju populaciju. Ono što je državna sramota u Karlovcu, a to je zaboravio spomenuti, to je ponuda gospodični Katić da podrži partijsku listu gdje joj je ponuđeno da bjanco kaže koliko joj treba da digne glas za SDP.
Zahvaljujem. Nemojte zlorabiti ispravak netočnog navoda. Ispravak netočnog navoda uvaženi zastupnik Lončar.
Pa nemam nakanu ovdje biti ničiji odvjetnik, ali me je zasmetala ova rečenica, doslovno sam ju zapisao, koju je izrekao moj drug Neša Stazić. "Ja ovdje govorim o davanju mita od 350 tisuća eura", završen citat. Nakon vašega upozorenja da to nije dokazano, a i nije dokazano, mi smo to čitali iz novina, Neša ide dalje pa kaže, to sam zapisao "Ja po nekom članku Ustava i zakona imam pravo ako treba i lagati". Mislim tu se je doslovno legitimirao, a da vidimo članak, … … [[Upadica se ne čuje.]] Ne, ne. Uzmite fonogram, doslovno sam zapisao. Ja vas molim gospodo iz partije da malo šutite, predugo ste govorili.
Izvolite.
Dakle članak 75. kaže, gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora dopustite mi da govorim.
Ja vas molim za tišinu i dopustite ispravak netočnog navoda. Do sad je ok.
Ja obrazlažem netočnost, a vi gospodo iz partije zaboravite da su bila ona vremena, da su još ona vremena …
Uvaženi zastupniče Lončar. Ispravite netočan navod. Vrijeme je isteklo, ali nemojte polemizirati, pa dajte.
Pa ne mogu govoriti, oni me ometaju.
Evo, izvolite, još 15 sekundi imate jer su vas prekinuli.
Evo, dakle, u članku 75. stoji: "zastupnik ne može biti prozvan na kaznenu odgovornost, pritvoren ili kažnjen za izraženo mišljenje ili glasovanje u Hrvatskom saboru". A moj drug Neša kaže da on ima pravo i lagati i u tome ga partija podržava.
Ja vas, zahvaljujem, ali dajte molim vas. Uvaženi zastupnik Stazić ima svoje ime. Molim vas, da. Molim vas kao i što vas s lijeve strane molim malo za tišine. Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Markovinović.
Hvala gospodine dopredsjedniče. Pa evo, i netočno i s puno podcjenjivanja je rečeno da su izmjene u ovom Zakonu potpuno beznačajne i interesantne. Ja ću dati primjer. Možda su izuzetno interesantne jer je gradovima i općinama do 3 tisuće stanovnika ukinuto poglavarstvo tako da je opća konfuzija bila u tim mjestima. Ovdje se vraća. Gradovi, veliki gradovi dobivaju pravo na urbanizam, što je izuzetno bitno. A što se tiče prava na trgovinu, mislim da je ustavno pravo SDP konzumirao na ovim izborima obilato.
A dajte, evo ja još jednom upozoravam, ispravak netočnog navoda, usredotočite se na ispravak netočnog navoda ne na raspravu jer ja ću prekidati. Zahvaljujem. Dakle, od sad nadalje prekidam. U ime predlagatelja uvaženi zastupnik Lesar.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. I sinoć kada je ova tema bila u raspravi je bilo upozoreno na jedno od velikih problema u tekstu Konačnog Vladinog prijedloga. Nije bilo gospodina državnog tajnika, javio sam se upravo kad je on bio u dvorani, pa opet ga nema. Ali kolega Mršić je ponovio upozorenje od sinoć izuzetno bitno. U našem Prijedlogu zakona, u članku 92. predložena je odredba: "posebni zakoni kojima se utvrđene ovlasti i poslovi tijela lokalnih jedinica, uskladiti će se s odredbama ovog zakona u roku od 90 dana od njegovog stupanja na snagu". I članak iza toga: "statuti i drugi propisi lokalnih tijela uskladit će se s odredbama ovog Zakona najkasnije u roku od 7 mjeseci od njegovog stupanja na snagu". Dakle, Vladi smo dali rok od 3 mjeseca da uskladi 35 posebnih zakona, kako bi u sljedećih 4 mjeseca općine, gradovi i županije mogli uskladiti svoje statute i početi se primjenjivati novi Zakon o lokalnoj i regionalnoj samoupravi. Vladinim prelaznim i završnim odredbama nema nijedne odredbe u kojem roku će se donijeti zakoni da bi se ovaj Prijedlog zakona o lokalnoj samoupravi mogao početi primjenjivati. I kako uskladiti statute općina, gradova i županije i velikih gradova sa ovim Zakonom kad nijedan zakon s tog područja nije ni približno u proceduri, zasigurno u roku od 60 dana neće biti donijeti, usvojeni i objavljeni u "Narodnim novinama". A o kojim se zakonima radi? Naime, kada raspravljamo o nadležnosti lokalne samouprave onda obično čitamo prvi ili drugi stavak članka 19., 20. ili 21. gdje se nabrajaju ovlasti. Ali stavak 2. tih članaka posebnim zakonom kojima se utvrđuju pojedine djelatnosti iz stavka 1. ovog članka odredit će se poslovi obavljanja kojih je županija dužna ili je veliki grad dužan ili općina dužna organizirati te poslove koje može obavljati. Dok god nema tih posebnih zakona, nikakva decentralizacija se neće napraviti. Nikakve promjene i usklađenje statuta nije moguće provesti jer se ne zna da li će nešto biti u nadležnosti poglavarstva ili predstavničkog tijela ili čelnog čovjeka toga. Tko kome odgovara i koji je postupak prijenosa novih ovlasti? Pa primjerice, kako u statutu velikog grada regulirati obavljanje poslova primarne zdravstvene zaštite? Da li Zakon o zdravstvenoj zaštiti koji je na snazi i nedavno noveliran, daje ijednu jedinu ovlast gradu ili velikom gradu? Ne. Sve je dato regionalnoj samoupravi. Kada sam to prošli puta pitao, rekli su to je ustavna kategorija jer u Ustavu je zapisano da je primarna zdravstvena zaštita u nadležnosti lokalne samouprave. Ali u Zakonu o zdravstvenoj zaštiti ta nadležnost nije dana. Prema tome, izvlači se zaključak da je zakon suprotan Ustavu jer zakon ne dozvoljava konzumiranja prava gradovima i sada po ovom Prijedlogu velikim gradovima da bude, imaju u nadležnosti primarnu zdravstvenu zaštitu. Ili primjerice, kako u statutu županije ili velikog grada regulirati održavanje, investiranje i čišćenje javnih cesta? Tko s kim što usklađuje? Što je Županijska uprava za ceste u odnosu na veliki grad i Županijska cesta? Ili primjer, u ovom Prijedlogu zakona daje se nadležnost regionalnoj samoupravi da planira mreže zdravstvenih ustanova, ali u Zakonu o zdravstvenoj zaštiti to je u nadležnosti ministra. Ministar donosi plan mreža zdravstvenih ustanova, ne županija. I što sad? Koja odredba sad ne vrijedi? Ova koja je sad da trebamo usvojiti ili ona koja je u Zakonu o zdravstvenoj zaštiti? A Ustav je rekao da je primarna zdravstvena zaštita u nadležnosti lokalne samouprave. Dakle, mrežu primarne zdravstvene zaštite donašaju gradovi, veliki gradovi i općine. Čak ne niti županije kao regionalna samouprava. Ne možemo ovaj Zakon naređivati usklađenje u roku 60 dana, statute općina, gradova i županija dok god ne promijenimo sve ostale 35 zakona i ne provedemo ovu ideju u tome da, primjerice, građevinske dozvole, urbanizam preuzmu veliki gradovi i gradovi sjedišta županija. Tko će to preuzeti? Zakon veli da će preuzeti ljude, arhivu i predmete. A opremu, a prostore, a novac za financiranje nove djelatnosti? Ja vas ponovno moram podsjetiti na odredbu Ustava u kojoj je zapisano da prihodi jedinica lokalne i regionalne samouprave moraju biti srazmjerni njihovim obavezama i ovlastima utvrđene zakonima. Ovo je jedna nova obaveza gradova i županija za koju ne znamo tko će osigurati novac. A vrijeme se približava pripremi, izradi, čitanju i usvajanju lokalnih proračuna. Da li županije u svojim proračunima za iduću godinu moraju otvoriti stavku odjela urbanizma? Ako da, iz kojih izvora sredstava to namaknut? A dajemo im rok da u 60 dana moraju uskladiti svoje statute. I na kraju, stalno se ponavlja teza kako je gotovo nemoguće naći model, rješenje kako porez na dobit distribuirati ne prema sjedištu tvrtki jer su one manje-više sve u Zagrebu, nego tamo gdje je dobit nastajala. To je po meni lažna dilema. I jednostavno ju je riješiti u roku 15 sekundi. Kompletni porez na dobit neka ide u državni proračun i 100%-tni prihod države, a kompletni porez na dohodak lokalnoj i regionalnoj samoupravi. I nema nikakvog administriranja, problema i sukoba. Pozivam predstavnika Vlade da u prelaznim i završnim odredbama riješe pitanje prijelaznog razdoblja, rokove donošenja promjena 35 zakona posebnih područja i produže rok usklađenja statuta sa ovim zakonom kako bi imalo smisla uz napomenu da se zakoni moraju promijeniti onih 35 posebnih prije vremena kada nastupa obaveza usvajanja proračuna jedinica lokalne i regionalne samouprave, u protivnom u toku iduće kalendarske godine ni jedna ova odredba iz ovog Zakona koja je novina neće se moći primjenjivati ili ćemo ljude natjerati da krše zakon. A ja vjerujem da vi ne želite donijeti zakon kojim ćemo župane, gradonačelnike i načelnike općine prisiliti da krše odredbe ovog Zakona. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastupnik Kruno Peronja. Evo stiže.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Naravno da ovaj set Zakona, 2. i 3. točka, pa 4. i 5. o čemu ćemo raspravljati ima duboke korijene od 1990. kada su postojeće skupštine općine bili mala država u državi, kada su birali svog zapovjednika policijske postaje, imali su svog zapovjednika teritorijalne obrane.
Uvaženi zastupniče ja molim bliže.
Birali su predsjednika Općinskog suda. 93. prvi korak u jednoj transformaciji i stvaranju moderne države kada su nastali općine, gradovi i županije, naravno ovi prijedlozi zakona govore o jednom postupnom korak po korak decentralizacijskom sustavu kada će općine, gradovi i županija sukladno Europskoj povelji o lokalnoj samoupravi doista biti upravom smislu riječi servis građana, servis izabranih načelnika, gradonačelnika i župana jer bez tog temelja u lokalnoj samoupravi i područnoj samoupravi ne možemo razmišljati da ćemo doista na najbolji način ostvariti interese građana i ljudi koji su ih izabrali. Zato su ovi prijedlozi jedan moderan korak, siguran i čvrst upravo u pravcu da se provede decentralizacija da samo oni najnužniji poslovi ostaju na središnjim tijelima državne uprave, ali treba istaknuti i ponoviti da bez određenih financijskih reorganizacija izmjena i dopuna Zakona o financiranju lokalne i područne samouprave, nećemo imati jednu normalno razviju lokalnu samoupravu kao što je bila počevši od Hvarskog statuta, Korčulanskog statuta, kada su Dalmatinski gradovi bili temelj za jačanje Hrvatske države, tako u tome pravcu svakako da treba izmijeniti postojeće financijske zakone. Ovo je daljnje jačanje lokalne samouprave, osobito onih jedinica koje imaju preduvjete za preuzimanje i obavljanje poslova u širem opsegu, u odnosu na djelokrug poslova koje imaju prema važećem zakonu. Naravno, da propisivanjem koje izvršne poslove obavljaju općine i općinsko poglavarstvo u gradu gradsko poglavarstvo, u županiji županijsko poglavarstvo to je jedan pozitivan korak unaprijed. Upravo kažem iz praktičnih razloga jer sam od predsjednika općine, podžupana, župana vidio kako to u naravi izgledaju naši zakoni u primjeni. Ono što je najvažnije jest da ni jedna općina, pogotovo kako što je to bilo predloženo prije ne može funkcionirati ako predstavničko tijelo ima ulogu poglavarstva, stoga je za svaku pohvalu da svako pa najmanje općinsko, gradsko ima i poglavarstvo za obavljanje izvršnih poslova a ne da to radi predstavničko tijelo. Korisno je istaknuti i ove jedan korak dalje kada bi veliki gradovi, koji su jedinice lokalne samouprave ujedno da su to sjedišta gospodarska, financijska, kulturna, zdravstvena, prometna i znanstvena središta, i to za razvitak šireg okruženja i koji imaju preko 35 tisuća stanovnika. Svakako da ti veliki gradovi koji imaju više od 35 tisuća stanovnika mogu obavljati poslove iz djelokruga županije. U ovom momentu je to najvažnije što se može i mora napraviti no, svakako i novine koje su predložene ovim prijedlozima ne može se obići pa ne istaknuti da se sjednice predstavničkog tijela mogu sazivati i elektroničkim putem te se održavati putem video veze, video-konferencija, govorim to opet iz praktičnih razloga jer imajući kao primjer Splitsko-dalmatinsku županiju, 55 općina i gradova, Zagorski dio, Otočni dio onda je to jedan korak dalje da svi prisilimo na informatizaciju, da svi prisilimo sve općine i gradove ali i županiju da se tehnološki opremi, da razmišlja o tehnološkom razvoju, jer sada je vrlo bolno pitanje kako i na koji način ubrzati rad lokalne samouprave, područne samouprave. U kojem momentu znamo koliko je zahtjeva građana primljeno, u kojem roku su riješeni, nego vrlo često vjerujemo na riječ pročelniku bez mogućnosti jednog temeljitog nadzora. Županija svakako da bi još bolje mogla funkcionirati pozitivan je i mijenja se članak 20. gdje se kaže da se u svom samoupravnom djelokrugu obavlja i poslove od područnog značaja. Od obrazovanja, zdravstva, najvažnije je sada prostorno i urbanističko planiranje jer ovo je po prvi put da je zaustavljena i sama pomisao na bespravnu gradnju. Upravo izvrsnom Vladinom uredbom koja je polučila velike uspjehe. Naravno nismo mi generacija koja ruši nego koja gradi ali trebalo je jedanput zauvijek reći "ne bespravnom građenju". Ne samo zbog toga što je to ugroženo pomorsko dobro, ne samo zbog toga što se narušava lijep izgled naših malih mjesta, općina i gradova, nego iz toga što se jedino urednim temeljem izdanih građevinskih dozvola izgradnja može komotnije živjeti, primjereno 21. stoljeću. NO, ono što bih posebno istaknuo jest upravo jedna veća samostalnost koju bi županije trebale imati u financijskom smislu jer ako nemaju svoje prihode i novce, teško mogu ostati doista područno samouprave kada svaki novac koji dobivaju iz Vlade a dobiju veliki novac, moraju se savjetovati sa resornim ministrima jer u protivnom ti novci ne mogu biti namijenjeni kako pojedina županija, općina i grad razmišlja. Svakako da je važne su i odredbe članka 16. kojim se mijenja članak 51. Maksimalno bi to trebalo postrožiti. Nomotehnički urediti tako da se može vrlo elegantno to iskazivanje nepovjerenja i razriješiti dotičnog načelnika, gradonačelnika ili župana jer jedino je to smisao kad osjeti pojedini odgovoran čelnik da će i njegova glava doći u pitanje onda će ubrzati i maksimalno, napraviti učinkoviti svoj rad. Svakako da je za svaku pohvalu moderan pristup koji govori da se ono što je predloženo člankom 18. konačnog prijedloga da se u općinama i gradovima koji imaju do 3 tisuće stanovnika osigurava jedinstveni upravni odjel za obavljanje svih poslova iz samoupravnog djelokruga a u općinama i gradovima koji imaju preko 3 tisuće može se ustrojiti jedinstveni upravni odjel, pače na taj način se može i razmišljati kako još bolje educirati i napraviti učinkovitijom općinsku odnosno gradsku i županijsku administraciju. Ovo je zapravo jedan prijedlog o kojemu bih želio da i izrađivač razmišlja. Riječ je o pročelnicima. Sadašnji propisi kažu i predloženo zakonsko rješenje uz koje uvjete se pročelnici mogu razriješiti. Mislim da je vrijeme razmišljati da i ti pročelnici budu izabrani putem natječaja na određeno vrijeme od četiri godine a da se uvjeti pod kojima i pretpostavke koje se treba ostvariti da bi se oni mogli razriješiti unutar te četiri godine navedu kao što to piše u članku 19. jer jedino i na taj način i pročelnik će razmišljati da izvrsnim radom mora postići dobre rezultate a ne samo kao do sada da li je pripadnik ove ili one stranke, stranke koja sada vlada ili stranka koja će biti izabrana na sljedećim izborima. Svakako riječ i dvije, i pripadnici nacionalnih manjina našli su svoje mjesto u članku 20. što kaže da je Hrvatska država otvorena za moderne tečevine europske lokalne samouprave.
Zahvaljujem. Imamo dvije replike. Uvaženi zastupnik Lučin.
Hvala lijepo. Ja ne mogu prihvatiti konstataciju kolege Peronje koji kaže da je a priori loše ukoliko jedinice lokalne samouprave biraju recimo šefa policije, carinika i suca. To jeste loše ukoliko se to dešava u jednom partijskom sustavu, i to jeste loše ako se to dešava u višepartijskom sustavu gdje je dominantan zapravo mentalitet jednopartijskog uvjeta. Zašto? Iz jednostavnog razloga jer mi danas imamo u nizu europskih zemalja a posebno recimo američkih gdje se zapravo šefovi policije, gdje ga biraju ljudi koje će taj policajac i ta policija zapravo kontrolirati. Imate i primjer sudaca koje također biraju ljudi. Prema tome, ne mislim da je to a priori loše. Problem je i način kako se ti ljudi biraju jer tko će bolje znati tko odgovara nekoj jedinici lokalne samouprave na nekim mjestima nego sama ta jedinica lokalne samouprave odnosno građani. Sami ste se pozvali na neke stare statute korčulanski i trogirski. Oni upravo govore o tome o čemu ja govorim. Isto tako, ne znam kako se itko može zalagati da ponovo u svim općinama uvedemo poglavarstvo jer nitko ovdje još u diskusiji nije rekao riječi o racionalnosti i o tome koliko košta ta lokalna samouprava. Neka mi netko objasni sa milijun i pol ili dva milijuna kuna proračuna poglavarstvo ili ne znam ako još ima toliko transfera. Ja ne znam što će poglavarstvo. Mislim da bi o ovim raspravama zapravo trebali voditi računa o tome koliko ova cijela priča će koštati. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Replika uvaženi zastupnik Mršić.
Pa, ja se ne bi složio sa konstatacijom kolege Peronje da je moderno to što se sada uvodi obaveza općinama do tri tisuće stanovnika da moraju imati jedinstveni upravni odjel za obavljanje poslova iz samoupravnog djelokruga. Mi danas imamo općine a najmanje sa 137 stanovnika i ako iskoristi a morat će postupiti po ovom zakonu dakle već sada mora imati gradsko vijeće, odnosno pardon općinsko vijeće. Općinsko vijeće može imati od sedam do trinaest članova. Ako kaže da će imati maksimalni broj trinaest i ako primijeni članak 15. gdje se kaže da ta općina može imati od tri do pet članova poglavarstva pa kaže da će imati pet članova poglavarstva onda će dakle u vijeću i poglavarstvu biti osamnaest ljudi, osamnaest građana što znači da će 13% stanovništva te općine biti u vijeću i poglavarstvu. To je nešto što je stvarno, možemo reći da gotovo svaki građanin će biti izabran u ovo. I još onda ćemo uz sve to imati jedinstveni upravni odjel. Dakle, na općini od 137 stanovnika, umjesto da smo malo više poradili na postojećem članku 54. postojećeg zakona koji definira kako može dvije i više jedinica lokalne samouprave napraviti zajednički upravni odjel pa da takve tri općine koje imaju 137, 256 i 300 stanovnika naprave jedan upravni odjel i plaćaju jednog činovnika a ne ovdje mi kažemo ne, svaka općina će morati imati pa i općina od 137 stanovnika, 18 izabranih dužnosnika i jedinstveni upravni odjel. To nije ni najmanje moderno, to je jedno. I drugo, ovdje se uvodi nešto što krši autonomiju lokalne samouprave. Lokalna samouprava mora imati pravo sama odlučivati o tome kako će biti organizirana, barem što se tiče upravnih odjela.
Odgovor na repliku uvaženi zastupnik Peronja. Izvolite!
Evo, hvala gospodine potpredsjedniče. Kolegice i kolege! Upravo i današnja rasprava kaže koliko je izvrstan predloženi model. Kolegi Lučinu odgovor. Današnja županijska skupština uvijek daje suglasnost za izbor načelnika policijske uprave i to je izvrsno rješenje. Sve drugo smo probali male sredine a sve su male sredine kad se bira zapovjednik policijske postaje. Kad bi ga određena općina ili grad, primjerice sad ću reći veliki grad Sinj ili Kaštele koja ima niz pratećih okolo općina, kako će to izvesti? Nema, nego državna uprava rješava to na najbolji sadašnji mogući način. Jedino tako se može respektirati red, izbjeći familijariziranost i privatizacija tako izabranih ljudi. I kolegi Mršiću kažem jednostavno. Što više ljudi sudjeluje u upravljanju općinom, gradom bez obzira na broj stanovnika je kvalitetniji pristup. Onda će znati kolika je njihova ne kuna nego koliko teži njihova lipa i svi su odgovorni u malim sredinama. Točno je da nema utjecaj nijedna stranka pa ni velika ni mala, jedino građani koji još uvijek ne razumiju da treba dobro i najvažniji dokument donijeti a to je proračun i svatko zna koliko je kilogram cementa, svatko je nešto gradio, koliko je metar asfalta, koliko je rasvjeta i to je ono što upravo se želi ovakvim modernim pristupom i riješiti. I ne mora biti profesionalaca. U susjednoj Italiji načelnik i gradonačelnik je volonter. Popodne ide doista čuvati svoju farmu, stoku a obavi poslove one koje treba raditi. Sve više trebamo razmišljati o tom nastupu.
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastupnik Josip Leko.
Gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, gospodo predstavnici Vlade, kolegice i kolege zastupnici. Najprije jedna ispravka kolegama iz HNS-a i PGS-a. Naime iz iskustva znamo da inicijative klubova ne prolaze u ovom Saboru pa je radi praktičnosti, radi praktičnosti ja ću se osvrnuti samo na prijedlog vladinog zakona. Pa je moja ispravka kolegama iz Kluba PGS i HNS. A kad raspravljamo o prijedlozima Vlade Republike Hrvatske zaista je potrebno pogledati na dnevni red i uočiti da u prijedlogu imamo nekoliko zakona koji rješavaju sasvim na različit način istu materiju od Vlade Republike Hrvatske. To bi, to bi zaista trebalo značiti da Vlada nema koncepciju. Sad ću reći zašto. Ovaj zakon koji je na dnevnom redu dakle Prijedlog zakona, Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o lokalnoj, područnoj i regionalnoj samoupravi već su moje kolege nedvojbeno dokazale da se ne može primijeniti bez izmjena mnogo drugih zakona na koje je oslonjen. Neki kažu tridesetak, neki desetak, tak je nebitno. Dakle ne može neposredno se primijeniti. Ostat će «nu dum ius», golo pravo jer nema ostalih pretpostavki za primjenu. Dakle on se donosi da bi djelovao samo 4 godine. Zašto to zaključujem? Pa predstavnik Vlade kaže da će drugi zakon koji ćemo sad raspravljati iza ovoga stupiti na snagu 2009. i važit će za redovne lokalne izbore. Ovaj Zakon ne može stupiti, ne može se provoditi. Mi ga raspravljamo, a onda će doći novi koji će stupiti redovno. To pokazuje da Vlada zaista nema koncepciju. Ili je ovo pokušaj da se osigura što lakši dolazak na vlast. Dakle zakon se donosi u interesu politike i političara, a ne u interesu građana. Evo još jednog razloga za to. Bitan elemenat ovog vladinog prijedloga jeste veliki gradovi. Koji su kriteriji po zakonu za velike gradove? Broj, «numerus clausus» 30 ili 40 tisuća. Nije bitno. Nije bitno. Dakle to je administrativni kriterij. Zašto administrativni? Pa svaki grad zna sebi povećati broj stanovnika. Promijeni područje grada, promijeni područje grada i ima broj stanovnika koji će zadovoljiti kriterij iz zakona. Dakle to zaista nije nikakav kriterij za bolji život građana ni ekonomski ni politički. On možda jeste u krajnjem slučaju politički jer se, jer se već sada zna koliki je odnos ili koliki je broj gradova koji će ispuniti te kriterije. Drugi kriterij je kaže sjedišta županija. To je najobičniji administrativni kriterij koji može biti valjan, može biti valjan jer građani ostvaruju zaista neke funkcije u mjestima sjedišta županija. Ali on nije opet životni kriterij. Važan je za lokalnu samoupravu životni kriterij. Pogledajmo šta lokalna samouprava radi? Šta joj je zadaća? Školstvo, komunalije, zdravstvo i uređenje, uređenje mjesta. Dakle ni jedan od suštinskih razloga ne određuje koji su to veliki gradovi? Ni jedan. Kad govorimo o koncepciji. Vlada istodobno ima zakon koji mijenja ustavnu osnovu iz članka 132. o neposrednim izborima župana, gradonačelnika i načelnika i njihovih zamjenika a i u istoj, rang stavlja sa Zakonom o izmjenama i dopunama Zakona o lokalnoj samoupravi koji bi se trebao primijeniti u praksi nakon desetak ili tridesetak izmjena drugih zakona. Šta od ovog mogu građani očekivati? Mogu očekivati jednostavno da se ne snalaze u lokalnoj samoupravi. Samo to mogu očekivati jer imat ćemo zakon koji je na snazi neprovediv i imat ćemo zakon koji priprema da se primjeni 2009. godine koji će po mojoj ocjeni biti, biti ne samo što nije riješio puno stvari nego će biti možda i protuustavan. Ja mislim da bi valjalo ako ovaj prođe, a očito da će proći jer je prijedlog Vlade, iz iskustva znamo da će proći jer ima Vlada logično većinu u Saboru. Da potkrijepim moju tezu da se zakon, predlaže zakon koji je u interesu samo političarima. Pa ću se referirati na odredbu članka 19. Dakle već je kolega Peronja predlagao da se načelnici ili pročelnici imenuju na 4 godine. To znači da bi, da bi se pojačala maksimalno njihova nesigurnost da rade zakonito. Upravo obrnuto. Stalni izbor načelnika ili pročelnika garantira im da mogu poštivati zakon, a ne podilaziti rukovodstvu ili poglavarstvu. Pa ako se pročita da, da pročelnik mora poštivati i štititi interese službe, službe poglavarstva bez onog zakonite interese, a praksu hrvatsku znamo. Znači pročelnik se doslovno proziva da poštuje načelnika ili gradonačelnika a ne zakon. Ako gradimo sustav zakonitog poslovanja i djelovanja onda se bilo koji službenici moraju osigurati od samovolje pa makar to bila samovolja i poglavarstva. U pogledu djelokruga zakon omogućuje da jedinica lokalne samouprave bilo grad, općina ili županija sama odluči o dijelu svojeg djelokruga. A još ako kažemo da se može manipulirati brojem građana ili stanovnika neke jedinice mi smo zaista maksimalno uredili nesigurnost. Nestabilnost i nesigurnost. Jer po ovom Prijedlogu zakona neki će moći obavljati jedne upravne poslove, a drugi će već, ja ih neću obavljati. U čemu je onda načelo zastupljeno? Kolegice i kolege ja mislim da zaista o lokalnoj samoupravi treba sjesti i konceptualno vidjeti šta može osigurati stabilnost, stabilnost lokalne samouprave? Ne može se tako važna ustavna ali i životno važna tema rješavati od slučaja do slučaja voluntaristički ili političkih interesa. A ovdje ocjenjujem samo da je riječ o političkim interesima. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda. Uvaženi zastupnik Niko Rebić.
Zahvaljujem. Uvaženi zastupniče rekli ste da bi se ako se pročelnici biraju na 4 godine pojačala njihova nesigurnost. Ja mislim da to nije baš točno. Time bi se postiglo da dijele sudbinu stranke i župana i gradonačelnika oni koji su izabrani na izborima, a najvažnije što bi se s tim postiglo, a to je da se ne bi gomilala administracija. Dakle jer u pravilu do sada iz ovih iskustava imamo da su svi pročelnici koji su imenovani, oni se mijenjaju, a na, postaju savjetnici, a svaka nova garnitura donosi svoje ljude. I u tom smislu, u tom smislu mislim da je manja šteta ako se ovi vrate na svoje poslove, a ova garnitura kojapobijedi dovede na pročelnička mjesta nove ljude i mislim da je to najvažnije. Jer vjerujte mi da sam bio u prvom sazivu županije. Tada je brojila 21 čovjeka, danas ih ima 250, izgrađuju nove zgrade itd.
Zahvaljujem. Riječ ima uvažena zastupnica Biserka Perman. Izvolite.
Hvala lijepo. Gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Decentralizacija Hrvatske, odnosno prenošenje financija i ovlasti na niže razine vlasti je već godinama aktualna tema hrvatske političke scene. U zadnjih 25 godina su sve velike europske države praktični decentralizirane. Sustav lokalne samouprave u Republici Hrvatskoj kakav postoji danas ne razlikuje se puno od onog sredinom '90.. Glavni problemi lokalnih jedinica koji su postojali u to vrijeme većinom su prisutni i danas i mogu se sagledati u 4 točke. Prvo, neadekvatne teritorijalne strukture, odnosno umnožavanje lokalnih jedinica. Drugo, pretjerana centralizacija ovlasti i sredstava. Treće, neracionalno inertno upravljanje u lokalnim jedinicama. I četvrto, slabi financijski kapaciteti lokalnih jedinica. Činjenica je da su lokalne samouprave u razdoblju od '90. do 2001. raspolagale i odlučivale o praktički marginalnom dijelu javnog novca. U praksi je rezultiralo punom centralizacijom ovlasti i sredstava, te sužavanje samostalnosti lokalnih jedinica do granice koja je pravno nedopustiva, ekonomski neracionalna i politički neprihvatljiva. To je bio razlog zbog kojeg se 2001. godine pokrenuo projekt decentralizacije. Odlučeno je da se decentraliziraju tri temeljne socijalne usluge, školstvo, socijalna skrb i zdravstvo i to tako da su ključnu ulogu preuzele županije, odnosno gradovi u decentralizaciji školstva. Županije se nisu pokazale sposobnima pokrenuti gospodarski, kulturni i društveni razvoj, ali su zato poslužile kao pogodno tlo za gomilanje neefikasne administracije. Kad usporedimo zbrojene proračune svih županije i usporedimo ga s zbrojenim proračunima općina vidi se veliki nesrazmjer u korist općina. Ako se uzmu u obzir neki razvijeni gradovi, kao što su Rijeka, Zagreb, Osijek i slično Split taj nesrazmjer postane neusporedivo veći. Županije očito nisu zaživjele. Njihova dodatna transformacija odvajanjem državnog od samoupravnog dijela ovlasti nije previše pomogla. Najveći je problem što one imaju premali fiskalni kapacitet da bi ostvarile konkretne rezultate. Jedna od prednosti kod politike decentralizacije na lokalnoj razini je da postoji visoka mogućnost procjenjivanja kvalitete pribavljanja usluga. Oni imaju snažnu lokalnu dimenziju. Građani će zbog konkurencije između jedinica lokalne samouprave, ako treba, i svoje življenje usmjeriti ka nekoj općini ili gradu koji nudi više. I u Hrvatskoj se sve više počinju zamjećivati te razlike. Poznato je recimo da djeca u Zagrebu ili Rijeci u 4. razredu osnovne škole imaju mogućnost učiti dva strana jezika u sklopu redovne nastave, ali ta ista mogućnost nije dostupna njihovim vršnjacima, primjerice u Ravnoj Gori, kao ni u većini manjih gradova ili općina. Ako uzmemo prosjek koji se danas uzima u svijetu kao standard za prirodno razvijenu participaciju regionalnih ili lokalnih razina vlasti u javnom odlučivanju, to bi trebalo biti minimalno 20%. No, kako smo mi bili na razini od 13% ni sa ovom decentralizacijom se nije uspjelo doseći tu doljnju granicu poželjne participacije razina vlasti ispod nacionalne, a jedan od razloga je što u Hrvatskoj još uvijek, barem kod najjačih političkih stranaka, ne postoji neka vrsta jasnog političkog konsenzusa o decentralizaciji. Ustvari, jak interes za decentralizacijom postoji tek kod regionalnih stranaka, ali one i nemaju veliku ulogu u političkom životu na nacionalnoj razini i ne postoji jaka koalicija koja bi izvršila pritisak na centralnu državnu vlast da učini značajnije pomake ka jačanju lokalnih jedinica u javnom odlučivanju. Kako je jedan od značajnih problema jedinica lokalne i područne samouprave slab financijski kapacitet potrebno je ići u pravcu dodatnih povećanja udjela u porezu na dohodak, te pretvaranju nekih zajedničkih poreza u isključivo lokalne poreze. Naravno, u situaciji fiskalne krize središnje države to su teške stvari za odlučivanje, ali dugoročno bi se trebale tako postaviti. Cilj kojem treba težiti je najmanje 20% na razini udjela u javnom novcu, da pripadne lokalnoj samoupravi, a poželjno je i više. Poseban problem su zaista male općine sa ekstremno niskim fiskalnim kapacitetima. Najbrže rješenje bilo bi u njihovom ukidanju, ali se nameće pitanje bi li to bilo i najbezbolnije rješenje. Stanovnici bi time izgubili mogućnost da samostalno odlučuju o nekim njima značajnim pitanjima i to može postati značajan problem. U zakonodavstvo kojim se regulira lokalna samouprava može se unijeti i diferenciran djelokrug odgovornosti i ostaviti prostor da se neki krupniji problemi dogovaraju i rješavaju u suradnji sa drugima. To bi značilo da broj usluga za one koje bi bile zadužene najslabije razvijene općine, bude krajnje sužen samo na nekoliko, uglavnom komunalnih usluga, a pružanje ostalih usluga se može organizirati u zajednici s drugim općinama, kao što je to maloprije spomenuo i kolega Mršić, a to je tendencija koja postoji recimo u Sjedinjenim Državama. No, nije dobro samo nabrojati poslove koje bi lokalna i područna samouprava trebale obavljati, potrebno je osigurati i sredstva za financiranje tih poslova. Dakle, potrebno je izgraditi Hrvatsku gdje postoje različite odgovornosti različitih razina vlasti za razvoj nekoliko bitnih usluga pri čemu bi lokalna samouprava trebala imati više usluga no što je to slučaj do sada. Osvrnula bih se na neka rješenja u predloženim tekstovima Zakona o lokalnoj samoupravi. U prijedlogu Vlade broj 265 iako predloženi Vladin tekst ovih izmjena i dopuna donekle je poboljšan u odnosu na prvo čitanje, ipak primjena nekih bitnih dijelova i dalje ostaje upitna ako želimo ostvariti svrsishodnost postojanja županija. Naime, ispada da se razvija komunalni sustav, a stagnira ili se čak unazađuje razvoj regionalnog sustava, odnosno županija. U obrazloženju u dijelu u kojem se navode osnovna pitanja koja se predlažu urediti ovim zakonom i posljedice koje će proisteći njegovim donošenjem, kaže se u prvoj alineji, citiram: "Zakonsko definiranje poticanja što bolje prakse u lokalnoj u područnoj (regionalnoj) samoupravi.", završen citat, a u drugoj alineji opet citiram: "Motiviranje jedinica lokalne i područne (regionalne) samouprave u provedbi najbolje prakse.". Gospodine Palariću, molim vas da meni i ostalim kolegama pojasnite na koju i kakvu se konkretno što bolju i najbolju praksu ovdje misli. Povećanjem ovlasti velikih gradova, odnosno sa preklapanjem nekih djelatnosti sa istom djelatnošću u županiji dovodi županije u položaj neobuhvatanja vlastitog područja u onim dijelovima koje preuzimaju veliki gradovi. Tako se njihova nadležnost svodi samo na područje izvan velikih gradova čime može doći do sukoba interesa velikog grada i okolnih gradova i općina te županije što može imati značajne posljedice za razvoj cjelokupne regije u tom segmentu i onu malo prije spomenutu što bolju, odnosno najbolju praksu u veliko pitanje. Mišljenja sam kao što sam rekla u svojoj raspravi prilikom prvog čitanja ovog zakona, da bi prema odrednicama svog okvirnog programa decentralizacije Vlada trebala izraditi potpuno novi Zakon o lokalnoj i regionalnoj samoupravi koji bi se temeljio na načelu supsidijarnosti i činio cjelovitu reformu lokalne samouprave sa jasno utvrđenim ovlastima županija, velikih gradova, gradova i općina kako ne bi došlo do njihova dupliciranja i preklapanja i obaveznoj decentralizaciji financija kao jednog od kriterija prilagodbe državne uprave europskim standardima, a što bi podrazumijevalo i obvezu donošenja Zakona o financiranju jedinica lokalne i područne, odnosno regionalne samouprave. S obzirom na već ustaljenu, iako ne i najbolju praksu koja se ovdje spominje, bojim se da moje sugestije neće naići na plodno tlo, ali ću ipak, odnosno ipak sam podnijela dva amandmana kojima bi se po mom mišljenju barem malo popravio sadržaj ovog zakona. Jedan se odnosi na odražavanje javnih cesta i na tragu je rasprave kolege Mršića, a drugi se odnosi na proširenje djelokruga poslova županija …
Vrijeme je uvažena zastupnice, isteklo.
Evo samo dvije rečenice. Ali o njima bi nešto više kada bude bilo riječi o glasanju. I samo za prijedlog zakona HNS-a da kažem samo jedan detalj. Jedna od glavnih prednosti upravljanja na lokalnoj razini trebala bi biti što bolja učinkovitost i brže rješavanje problema građana. No, članak 25. baš i nije primjer
Ja se ispričavam, ne može dalje. Vrijeme je isteklo. Zahvaljujem se. Replika, uvaženi zastupnik Peronja.
… [[Govornik naknadno uključen.]] Splitsko-dalmatinska županija sada ću konkretno to kazati, da je nema trebalo bi je izmislit i treba je i dalje razvijat, pogotovo ovaj financijski dio i financijsku samostalnost. Primjerice zašto je to tako. Dok nije bilo županije kazali smo u vodoopskrbi u 20. stoljeću bila je gotovo ja bih rekao sramota kako funkcioniramo. Zagorski dio, otočni dio, županija je taj stožer koja je okupila najkvalitetnije ljude koji su povećali broj slavina u našim domaćinstvima kako na otocima kako i u zagori. Nismo htjeli ostati na onom čuvenom 5 kilometara Dioklecijanovom vodovodu od Solina do Splita. Nadalje, pomorsko dobro to ne mogu nitko raditi nego stručnjaci, ne može grad, općina to raditi da nema županije. Uvijek pitati grad, općinu. Koncesijska odobrenja pokazali su se ne dobra jer nisu bili stručno predložena ono što je bilo nadležnost grada i općine. Županijske uprave za ceste. Kilometri i kilometri koji su upravo ti ljudi iz uprave napravili, županija je inicirala malo iz svoga proračuna, malo iz općine, malo iz Vlade ali netko je to trebao koordinirati, jedino stručni ljudi kojih je županija mogla imati. Prostorni planovi, županijski zavod za prostorno uređenje, županijski prostorni plan koji je donesen bio je okosnica za izradu općinskih i gradskih prostornih planova, a svaki plan je zapravo budući razvitak, strateški razvitak svake županije. Kultura, nećemo je zaobići. Muzej cetinske krajine, muzej hvarske kulturne baštine, to je ono što je županija osnovala uz imotski muzej koji treba biti okosnica za daljnji kulturni razvitak. Reći ću i suradnja izvrsna sa Hrvatskim narodnim kazalištem gospodine potpredsjedniče, samo dvije sekundice, molim vas. Tako da su se vrhunske predstave Hrvatskog narodnog kazališta iz Splita mogli odigravati i na Visu i u Lovreču i u Makarskoj i u Vrgorcu. Nadalje, još samo jedan …
Zahvaljujem.
Najaktualnije, centar za gospodarenje otpadom da nema …
Zahvaljujem. Odgovor na repliku.
Ma eto ja kad sam u svojoj raspravi rekla da županije nisu zaživjele prvenstveno sam mislila na njihov mali financijski kapacitet koji im onemogućava da bi neke projekte koji su inače zacrtani i za koje postoje planovi pa čak i ovi koji su i zakonom obuhvaćeni u županijama, naprosto je nemoguće provesti zbog tog malog fiskalnog kapaciteta. I upravo na to sam mislila kada sam rekla da županije nisu zaživjele. Daleko od toga, da nemaju određenih pozitivnih rezultata, ali oni su još uvijek na toj razini da naprosto nije ostvaren onaj cilj koji bi trebao biti da na području koje one obuhvaćaju zapravo na neki način objedine programe koji se tiču svih jedinica lokalne samouprave. Evo u tom smislu je bila moja kritika. Hvala.
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastupnik Tomislav Čuljak.
Poštovani dopredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani državni tajniče, kolegice i kolege. Evo Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o lokalnoj i područnoj samoupravi vrlo je važan zakon koji određuje daljnje funkcioniranje lokalne samouprave. Držim da će njegovo donošenje pridonijeti boljem i učinkovitijem djelovanju lokalne samouprave. Kao saborski zastupnik iz Vinkovaca želim vas kolegice i kolege upoznati sa argumentima koji su me motivirali da zajedno sa predsjednikom Hrvatskog sabora gospodinom Vladimirom Šeksom ipak predložim amandman na ovaj zakon, na članke 4. i 6. ovog zakona koji predlaže da su veliki gradovi jedinice lokalne samouprave koji su ujedno gospodarska, financijska, kulturna, zdravstvena, prometna i znanstvena središta koja imaju 40 tisuća stanovnika. Grad Vinkovci ima sve navedene karakteristike i kriterije koji su predloženi u ovom zakonu, osim onog o broju stanovnika, pa stoga u svom amandmanu predlažemo smanjenje sa 40 na 35 tisuća stanovnika. Kako Vinkovci nisu sjedište županije, a po broju stanovnika su 14 grad u Republici Hrvatskoj, ovom izmjenom bi i formalno mogli nastaviti obavljati poslove koje su i do sada obavljali i na koji način se ne bi poremetili odnosi gradova u Vukovarsko-srijemskoj županiji, a niti šire u Republici Hrvatskoj. Osim Vinkovaca po mojim saznanjima status velikog grada stekao bi još samo grad Samobor. Držim ovaj broj primjerenim za hrvatske uvjete u kojima mi danas živimo, a u tim uvjetima siguran sam da su Vinkovci veliki grad i da zavređuju imati takav status. Ja ću ukratko reći nekoliko razloga zbog kojih mislim da Vinkovci jesu veliki grad i da zapravo ovim prihvaćanjem bi mogli nastaviti obnašati određene funkcije koje su i do sada obnašali. Evo reći ću, Vinkovci su grad bogate povijesti sa oko 7 tisuća godina postojanja. Vinkovci su grad kulture sa čitavim nizom poznatih književnika, umjetnika, kipara, slikara, glumaca. Mi Vinkovčani posebno smo ponosni na 40 godina "Vinkovačkih jeseni" kroz koje se očuvalo bogatstvo folklorne, tradicijske kulturne baštine čiji značaj prerasta granice Grada Vinkovaca, Republike Hrvatske isto tako. Vinkovci su grad športa sa čitavim nizom vrlo uspješnih sportaša. Jedan od njih je i naš kolega Mirko Filipović. Vinkovci su i grad sa 8 srednjih i 8 osnovnih škola. Isto tako i sveučilišni grad. Poznato je da su Vinkovci i prometno središte, a ono što je posebno važno za Vukovarsko-srijemsku županiju je i što su Vinkovci gospodarsko središte u kojem trenutno ima oko 16 i po tisuća zaposlenih dok je neuposlenih 15 i po posto. Ovo spominjem samo iz razloga što ako se usporedi podaci o nezaposlenosti u Županiji vukovarsko-srijemskoj koja je oko 33% onda je vrlo jasno da, i to vrlo jasno govori o snazi vinkovačkog gospodarstva. Na koncu nije nevažno spomenuti i doprinos Grada Vinkovaca u Domovinskom ratu gdje je zaustavljena jugočetnička vojska i njezin prodor na ostali dio Hrvatske. A u to isto vrijeme u Vinkovcima je zbrinuto 10 tisuća prognanika i izbjeglica. Uvjeren sam da ovi argumenti, neki od ovih argumenata će biti dovoljni da se ovaj amandman prihvati i da se omogući da Vinkovci budu i nadalje grad koji će omogućiti daljnji razvoj kako Grada Vinkovaca tako Vukovarsko-srijemske županije, ali isto i istočnog dijela Hrvatske. Hvala.
Zahvaljujem. Replika, uvaženi zastupnik Mršić.
Pa ja u potpunosti podržavam ovo što je kolega Čuljak govorio o Vinkovcima, samo ne znam zašto niste i jednake ili slične argumente upotrijebili i za blisko vam Đakovo. Jest da je u Vinkovcima HDZ na vlasti, a u Đakovu SDP, ali gotovo jednake kriterije koje udovoljavaju Vinkovci da bi bili veliki grad udovoljava i obližnje Đakovo. I po tradiciji, i po starosti. U konačnici biskupija je u Đakovu, biskup ima svoje sjedište u Đakovu i sada će Đakovo po ovom Zakonu, ne da neće biti veliki grad nego će izgubiti one ovlasti koje je imao temeljem članka 21. postojećeg Zakona. Dakle, čak niti to što do sada je imao, što je bivša Vlada izmjenama Zakona iz 2001. dala Đakovu i Vinkovcima i Kaštelama neće sada imati. Ali da bi bili uvjerljivi u tim svojim nastojanjima ja vam sugeriram, napišite amandman za Vinkovce i Đakovo i ja ću vam supotpisat taj amandman.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku. Uvaženi zastupnik Čuljak.
Pa evo, ja mislim da je gospodin Mršić rekao sve, a ja sam rekao da govorim kao zastupnik Grada Vinkovaca i Vukovarsko-srijemske županije. I sigurno da, budući da su Vinkovci i do sada bili privremeno sjedište županije, a da znamo da je sjedište županije u Vukovaru, a praktički samo bi ovim načinom, znači, prihvaćanjem ovog amandmana Vinkovci nastavili obavljati i dalje posao koji su i do sada radili.
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastupnik Marin Jurjević.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege. Pošto ljudi kolokvijalno ovaj Prijedlog zakona zovu Zakon o velikim gradovima, ja sam pokušao unutra naći šta će se to promijeniti za Split, po čemu će on to sad bit veliki grad, a šta do sad nije bio. I kakve su to ovlasti koje će on dobiti i nisam ništa našao. Nisam ništa našao i čini mi se da je ovo jedna teška kozmetika jer ništa ne mijenja. Šta se tiče Splita, ja ću govoriti o Splitu, ja sam iz Splita. Split je lučki grad, treća luka na Mediteranu. Do sada, do 10. mjeseca 3 i po milijuna putnika je prošlo kroz njega ove godine. A ko upravlja splitskom lukom? Mislite Split? Bože oslobodi. Ne, ne, država. Dakle, lučka uprava i luka nije u nadležnosti Grada Splita. Pa koji je to veliki grad, lučki grad? Po čemu smo poznati, po luci? Rijeka, Dubrovnik, Zadar, Šibenik, itd. I ne upravljamo tim lukama. Pa šta nam vi to nudite? Lučki grad bez luke s kojom netko drugi upravlja? Ja sam o tome već govorio. Splitska riva, po čemu zna se? Split se prepoznaje kod prosječnog čovjeka. Splitska riva, Sveti Duje, Dioklecijanova palača, Marijan. Splitska riva, jel mislite da Split grad upravlja splitskom rivom? Ne, država. Mi nemamo u gradu nadležnost nad splitskom rivom. Razbije jugo splitsku rivu. Da bi se to popravilo 100 hiljada čuda. 100 hiljada čuda. Jer se Grad Split, taj veliki grad koji će biti, on je veliki ali u onom drugom smislu. Ali po ovome Zakonu bogami ostaje sve na isto ili sve natuku, šta se kaže kod nas. Splitskom rivom ne gospodari Grad Split. Marijan, Marijan. Mi smo u prošlom sazivu Sabora donijeli Zakon kojim se osnovalo javno poduzeće Park šume Marijan i sada ovaj Split zaista ima nadležnost nad Marijanom. Ali se zato jedan drugi zakon u ovom sazivu promijenio, a to je zakon koji tretira parkove prirode gdje kaže da županija može ponovo to uzeti pod svoje. Dakle, upitno je hoćemo li i Marijanom gospodariti. Da li ćemo, a ja vam kažem da Split zaista najviše ulaže u Marijan. Od zaštite od požara do drugih čuda, itd. Matejuška splitska, to vam je ona Matejuška gdje će se dignut spomenik Miljenku Smoji, itd., jedan poznati, famozni dio Splita. Da li Split gospodari s njom? Ne. Ja se pitam, po čemu smo mi to, ako jedan Liverpool, Genova, Rotterdam, Vera Cruz u Meksiku gospodare svojim lukama, to su lučki gradovi, a Split ne, ja se pitam po čemu smo to mi veliki grad? I zbog toga tražeći po ovom Zakonu ja nisam uspio naći po čemu je to Split veliki grad. Šta je to samouprava? Sama riječ kada razdvojite znači da sami upravljate. "selfgoverment", šta ja znam, "autohestion", itd., na svim jezicima ista stvar. A ako netko drugi upravlja s onim gdje vi živite, onda je to nešto suprotno od samouprave. Onda se to zove lipo centralizam, metatizam, itd., ima sto hiljada naziva. Dakle, stvar je u tome da mijenjamo suštinu, a ne samo da nabacamo tu puste riječi koje kaže sad ste veliki grad. A po čemu to? Ako se mora mijenjati 30 ili 10 ili 12 ili 18 zakona koji se ne mijenjaju, sve ostaje isto. Ja ne vidim te promjene. Ako mi ne gospodarimo povijesnom jezgrom Grada Splita onda po čemu smo mi to, po čemu to mi Splićani upravljamo svojim gradom? Po ničemu, što se toga tiče. Ovo što je govorio kolega Peronja, nabrajajući stvari oko županije, na kraju je spomenuo i smeće ili kako se kod nas kaže škovace. Pa ne želimo mi bit veliki grad po tome šta će svi nositi škovace u Split, kao šta se velikim dijelom sada dešava. Pa na Karipovcu, to je splitski Jakuševac, se prima smeće iz jednog velikog dijela Dalmacije. Pa mislim, zaista je pitanje kad će se to riješiti i u našoj županiji pa tako i u našem gradu? Ili će splitski promet voziti po drugim gradovima okolo na teret građana Splita? To su pitanja, mislim, zaista koja nas postavljaju pred dilemu, a šta to se mijenja? Članak 6. kaže ovdje, zaista, da se, da ovi gradovi koji imaju preko 40 tisuća stanovnika mogu obavljati poslove iz djelokruga županije. Ali kako, ljudi moji? Dajte mi objasnite kako? Gdje je to razrađeno, kako, odgovor je nigdje. Pa može se kazati da svi građani imaju pravo da imaju 100 tisuća kuna mjesečno, pa što. Mislim, to što mi možemo preuzeti te poslove, mislim da se jednostavno ne može kroz ni jedan zakon, ni jednu formu, na ni jedan način u praksi u životu realizirati, nisu zakoni zato da budu dekoracija, nisu zakoni zato da budu nedostižna utopija, trebaju odražavati stvarnost. Oni mogu malo postavljati jednu stepenicu više, ono što bi htjeli da bude ono što još nije realizirano, ali mislim zakon koji ne korespondira praksi ili iskustvenom koleratu čini mi se da je promašen. I ne bih duljio, ja bih samo o tome govorio jer vidim da se to nije ništa promijenio iz prvog čitanja, iako su primjedbe bile iste, i ovaj članak 17. čini mi se da dovodi u pitanje, … smisao gradskih vijeća čini mi se, o tome su neki kolege govorili da to može dovesti u još dublje pitanje što je to samouprava. A napominjem ono što svi znamo, gradovi, ne mali ni veliki, ni srednji, nego gradovi su temelji demokracije, jedno od temelja suvremene demokracije, bez gradova i njihovih samouprava razvijenih, regionalnih samouprava teško ćemo mi ići naprijed, i to je ono što je u interesu svih, tu stranke zaista nemaju baš nikakve veze, nego građani i njihov život i ono što se dešava oko nas. Evo, hvala.
Zahvaljujem. Jeste li vi imali i repliku i ispravak netočnog navoda ili samo ispravak? Onda ispravak netočnog navoda.
Evo upravo u pogledu navođenja Splitskog odlagališta KOrepovca, formiranje centra za gospodarenje otpadom županijskog Karepovca, više neće biti na području grada. Država odobrila 60 milijuna, dodijelila gradu Splitu, to je netočno. Netočno je također da u upravljanju lukom Split ne upravlja grad. Ima predstavnike u upravnom vijeću Lučke uprave Split. Bez prostornog plana nikakva koncesija niti odobrenje ne može se dati. Grad donosi prostorni plan. NO, unatoč velikoj želji, grad ga Split nije donio već 8 godina. Upravo sada je taj prostorni plan pri kraju. Ono za što se zalagala i prijašnja administracija i sada novo izabrana jest da grad Split može izdavati lokacijske građevne dozvole, i to će dobiti i to je velika novina upravo najvažniji dio gospodarenje prostorom. Također kada je riječ o lučkoj upravi i luci Split dio …
Vrijeme je isteklo imate sada replike pa u sklopu replike.
Repliciram također na način luka Split nije samo grada Splita, kao što je kolega naveo, strane luke, ja ću još dodati i Odesu tamo je također formirana lučka uprava, "port authority". Svugdje je to poseban način upravljanja lukama jer luke su svačije a najviše su državne, a predstavnici u lučkim upravnim tijelima jesu i predstavnici grada. Upravo na taj način dobivamo mogućnost razvoja splitske luke i što je kolega točno rekao upravo takvim način formiranja lučke uprave Split povećao se putnički promet gotovo 30% i dakako omogućilo se proširenje i izgradnja luke ne samo u gradu Splitu nego i u Supetru, i u Starom gradu i u Veloj Luci tako da veliki trajekti, putnički brodovi luksuzni mogu pristajati. Zajedno grad županija i država to je rezultat upravo ovih modernih propisa koji su pred nama.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku izvolite.
Uz svo uvažavanja Odesa … i što ja znam koga, ja bih se radije usporedio sa Roterdamom, činjenica je da dakle da upravno vijeće lučke uprave postavlja država, ne grad Split, tko ga bira je bitno. Je da stave tamo jednoga iz grada to je trenutno iz Hrvatske stranke umirovljenika jedan stručnjak od 100 godina koji je za jeftine pare promijenio stranački dres, ali dobro to su ovi post izborni izbori, ali i to je grad trebao, mi smo iz grada to pročitali u novinama, tko je u upravnom vijeću i evo jedan uvaženi kolega koji ima. Dobro, neću, zbilja je jako uvažen, jako ga poštujem, njega ovoga drugoga kolegu koji je danas izabran u telekomunikacije. To je 4 i pol tisuća kuna mjesečno. Dobro, ja vam samo govorim dakle da grad Split bi bilo logično da upravlja tim ne samo grad Split, svi lučki gradovi. Što se tiče smeća ma uz svo uvažavanje ja pozdravljam sve što se dešava pozitivnoga, to je naš zajednički problem, ali je činjenica da je sada tako kako je, da ne valja da su tamo gdje je trebalo biti, da je nabrajan sada deponij i da su ljudi odbili, da je bilo što je bilo, nisu prihvatili itd. Činjenica je da Split trpi, ja sam samo to stavio kao jednu parabolu nećemo valjda biti veliki grad po tome što ćemo imati veliko smeće i to velikim dijelom tuđe, ja sam za to da se to uredit i svaki napor pozdravljam bio on županija, država ili grada Splita, je apsurdno da po ovome Zakonu ja, zaista ne vidim što on mijenja da Split postane veliki grad.
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastupnik Vlado Jelkovac.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege. Zakon o lokalnoj, područnoj (regionalnoj) samoupravi zaista ima velik značaj za sve građane u Republici Hrvatskoj i za naših 570 jedinica lokalne i područne samouprave. I Ustav Republike Hrvatske proklamira načelo samostalnosti i samoodlučivanja jedinica lokalne i područne samouprave i one podliježu samo nadzoru zakonitosti a ne ispitivanju svrsishodnosti donijetih odluka. Jedino nadzor zakonitosti rada i akata i to pokazuje dakle značaj lokalne samouprave. Zakon o lokalnoj samoupravi i upravi usvojen je, prvi zakon 1992. godine on je s vremenom u hodu nadograđivan, otklanjane su uočene nelogičnosti, naravno da nisu sve do sada otklonjene. A nadograđivanjem, odnosno širenjem kruga poslova koje su preuzimale jedinice lokalne samouprave i uprave i osiguravanjem višeg stupnja samostalnosti u odnosu na središnju državnu vlast. Reforma lokalne i područne samouprave koja nam dodatno predstoji naravno da znači daljnji prijenos ovlasti na jedinice lokalne samouprave, posebno na veće gradove kao gravitacijske cente, gospodarski i financijski značajne cjeline. Pa u ovom Prijedlogu izmjena i dopuna Zakona posebno se po prvi puta definiraju veliki gradovi i kaže se da su to gradovi sa preko 40 tisuća stanovnika, da su to i sjedišta županija ako se ne varam, to su dva grada koja još ulaze u tu kategoriju velikih gradova. Ja bih se priklonio onim razmišljanjima i ovdje razmišljanjima i prijedlozima da se taj cenzus ili taj iznos od 40 tisuća stanovnika možda smanji pa da i neki drugi gradovi koji imaju ove atribute gravitacijskih centara, gospodarskih i financijskih značajnih cjelina kao što su Vinkovci, Samobor, ne znam da li još neki drugi grad da oni također steknu ovaj status. U članku 4. ovih izmjena i dopuna predlaže se dakle ti neki novi dodatni poslovi odnosno obveze za velike gradove i zaista mislim da je svrsishodno omogućiti većim centrima izdavanje građevinskih i lokacijskih dozvola i drugih akata vezanih uz gradnju poglavito kad znamo da oni imaju zadaće u prostornom planiranju sasvim je logično da onda lokacijske, građevinske dozvole, nadzor i drugi akti vezani uz gradnju također budu u nadležnosti tih velikih središta. Ja također u praksi vidim moguće probleme. Evo, navest ću samo jednu stvar ili jednu obvezu koja je ili mogućnost poslova data velikim gradovima, recimo održavanje javnih cesta. Dobro gdje će se moći bez problema dogovoriti gradonačelnik ili župan, gdje će se moći koordinirati i podijeliti te aktivnosti, no bojim se da će biti i onih sredina koji to će vrlo teško dogovarati a teško mogu zamisliti da ralica dolazi županijskom cestom u organizaciji županijske uprave za ceste do granice velikog grada a nakon toga da će posao na istoj toj cesti onda organizirati gradska uprava ili neka tvrtka kojoj će grad povjeriti posao. Dakle, to je nešto što će prije svega ovisiti o ljudima koji vode gradove, županije ako se oni mogu dogovoriti i sjesti. Mislim da i tu ne bi trebalo biti problema. Člankom 9. se konačno izuzima dosadašnja praksa po kojoj one općine do 3 tisuće stanovnika nisu imale općinska poglavarstva nego je ulogu općinskog poglavarstva obavljalo općinsko vijeće a nositelj izvršne vlasti bio je predsjednik općinskog vijeća. Prema mojim spoznajama i nekim iskustvima iz prakse mislim da je to bilo rješenje koje je u praksi zadavalo dosta problema. Radi se o predstavničkom tijelu koje je izabrano kao svako drugo općinsko i gradsko vijeće. Puno puta su se te sjednice općinskog vijeća na kojoj su se donosile sasvim operativne odluke iz nadležnosti one neposredne izvršne vlasti pretvarale u debatne klubove i zbog toga mislim da je jedno manje operativno tijelo koje će se zvati općinsko poglavarstvo na čelu sa načelnikom pa neka ima i tri člana puno operativnije i puno kvalitetnije rješenje i podržavam, pozdravljam ove izmjene koje su ukidanjem dosadašnjeg stavka 1. u članku 40. u dosadašnjem zakonu bile. Prema tome, dakle te sugestije iz prvog čitanja su usvojene i riješene. Što se tiče pročelnika upravnih tijela jedinice lokalne i područne samouprave ovim izmjenama, dakle i pročelnici mogu biti birani za članove poglavarstva. To je zaista odluka koja može biti i ovakova i onakova. Mislim da je dobro otvoriti takovu mogućnost. U praksi čini mi se barem što se tiče ovog mandata lokalnih tijela koja su izabrana, ona su izabrana po postojećem zakonu prema kojem članovi odnosno pročelnici upravnih tijela nisu mogli biti članovi poglavarstva, oni će se do tada vrlo rijetko mijenjati ali ukoliko se i primjenjuje ovakav slučaj mislim da posebno u nekim prijelaznim i završnim odredbama ili dodatnim aktima treba regulirati status dosadašnjih pročelnika. Zašto? Sadašnji pročelnici primljeni su temeljem natječaja na neodređeno vrijeme i biralo ih je županijsko poglavarstvo. Ukoliko se biraju za članove županijskog poglavarstva njih bira vijeće odnosno skupština. Prema tome, oni postaju politički dužnosnici i naravno da je za očekivati da će sa eventualnom promjenom političke vlasti kao izabrani članovi poglavarstva i njihov mandat prestati. Mislim dakle da bi negdje u prijelaznim odredbama trebalo definirati što sa postojećim pročelnicima ukoliko prihvate dužnost članova poglavarstva i eventualno reći da će im dakle nakon prestanka dužnosti u poglavarstvu eventualno se osigurati radno mjesto adekvatno njihovoj stručnoj spremi i radnom iskustvu kako se ljudi koji sada imaju status zaposlenika na neodređeno radno vrijeme ne bi za koju godinu našli na cesti. Evo, da još samo nekoliko misli vezanih uz ovaj zakon kažem i rezimiram. Mislim da je rok od 60 dana prema kojem jedinice lokalne i područne samouprave trebaju uskladiti svoje statute odnosno druge akte prekratak, da bi trebalo barem 90 dana, recimo da bi možda praktičniji rok bio ono do Nove godine jer treba znati da je prema Zakonu o proračunu krajnji rok za usvajanje proračuna 15.12. tekuće godine za usvajanje proračuna za narednu godinu. I mislim da sve jedinice lokalne samouprave nekako tempiraju one svoje zadnje sjednice gradskih, općinskih ili županijskih vijeća odnosno skupština tu negdje 10. do 15.12. kako bi u tom krajnjem roku i usvojili proračune. Prema tome, mislim da bi barem do tada im trebalo dati mogućnost da tu zadnju sjednicu vijeća odnosno skupštine iskoriste za usklađivanje statuta i akata. Naravno da će usvajanjem ovih zakona, da će za njegovu primjenu dodatno se morati uskladiti i niz drugih zakona koji suštinski definiraju ulogu i značaj lokalne samouprave u onim neposrednim i konkretnim poslovima kao što su osnovno i srednje školstvo, zdravstvo, socijalna skrb, Zakon o cestama, komunalnom gospodarstvu, o financiranju jedinica lokalne samouprave i sasvim sam siguran da je ovo prijelazno rješenje. A naravno, s obzirom da je naredna točka dnevnog reda Zakon o izborima načelnika, gradonačelnika i župana do stupanja na snagu tog zakona treba i novi Zakon o lokalnoj i područnoj regionalnoj samoupravi.
Zahvaljujem. Replika uvaženi zastupnik Mršić.
Pa, meni je žao što cijela današnja rasprava iz vladajuće većine ide za time da evo sada konačno dobijamo nešto što se zovu veliki gradovi i to će sada biti nešto sjajno, to će biti strašno decentralizirano i ne znam što. Mi smo, kolegice i kolege, imali velike gradove. Za razliku od ovog prijedloga kada ćemo ih imati dvadeset plus Zagreb mi smo do sada imali trideset i dva velika grada. To su bili gradovi koji su pored svega što su drugi gradovi obavljali mogli obavljati i poslove iz članka 20. postojećeg zakona. To je školstvo, zdravstvo, prostorno i urbanističko planiranje, gospodarski razvoj, promet i prometna infrastruktura. Oni ni do sada, tih 32 grada nisu mogli ostvariti neka prava kao što je primarna zdravstvena zaštita, nisu mogli promet i prometnu infrastrukturu regulirati zato što su drugi specijalni zakoni u tome sprječavali, posebice Zakon o javnim cestama, Zakon o sigurnosti na cestama itd., itd. Ovaj zakon ne da ide za tim da povećava decentraliziranost države i da nastavlja tamo gdje danas jesmo nego ovaj zakon ide za tim da ponovo centralizira neke stvari. Jer, što će biti sa ovih 12 gradova koji danas jesu mjesta decentraliziranih funkcija a sada je upitno što će s njima biti? Dakle mi smo do sada imali velike gradove u ovom smislu u kojem se govori. Ovdje se samo uvodi sintagma velikog grada. Ali mogli smo reći da je veliki grad ono što uređuje članak 21. postojećeg Zakona gdje kaže: «Gradovi koji imaju više od 30 tisuća stanovnika». Mogli smo samo tu dodati da su znači gradovi koji imaju više od 30 tisuća stanovnika veliki gradovi. A mi to sve pretvaramo i kažemo: «Ne. Nisu to više veliki gradovi nego su veliki gradovi gradovi koji imaju više od 40 tisuća stanovnika i sjedišta županija.» Pa se postavlja pitanje što će biti sa Vinkovcima, Samoborom, Kaštelima i Đakovom? Koji danas jesu veliki gradovi a od 1.10. to više, to više neće, neće biti je li? To je postavlja se pitanje. Dakle ovaj Zakon ne ide za tim da snaži ulogu jedinica lokalne samouprave nego da [[Upadica: Zahvaljujem.]] ponovno snaži centralnu državu.
Odgovor, odgovor na repliku.
Gospodine potpredsjedniče, uvaženi kolega vaša je primjedba ili replika bila na termin veliki gradovi. Svi mi ovdje koristimo onaj termin koji je dat u zakonskom prijedlogu. Ja sam tako razumio. A što se tiče suštinski i što se tiče sadržaja ja se nikako ne slažem s vama da se ovime umanjuju prava. Činjenica je da se možda ne ostvaruju prava u onom obimu koliko biste vi, ja ili mnogi od nas ovdje željeli. Ali sasvim sigurno čini se pomak naprijed nedovoljno no dodatnim zakonskim rješenjima biti će vjerojatno i to unaprijeđeno.
Replika. Uvaženi zastupnik Lučin.
Hvala lijepo. Ja stvarno imam osjećaj da mi na, na ovoj strani čitamo jedan prijedlog zakona a vi tamo drugi, ovaj, ili očito su nam možda podijelili krive materijale. Jer zapravo, jer zapravo [[Upadica: Dva su prijedloga.]] Ovi zakon, s ovim zakonima odnosno s ovim zakonom činimo dva koraka natrag. Ma vi možete nešto nazvati megapolis, kozmopolis, veliki grad, ali on to nije dok mu vi ne prenesete ovlasti. A u ovom slučaju dajte mi, pročitajte mi šta se to prenosi sad u velike gradove? Ako mu ne date da gospodari sa svojim prostorom, sa svojim lukama. Sa svojim, ne znam, zrakom, morem, šumama, ako mu ne date da gospodari sa svojim novcima koji se ostvari u tom gradu onda nema atribute velikog grada. Ajmo se naučiti jednu stvar i mislim da je to svakom jasno tko doma raspolaže i gospodari s nekim kućnim budžetom. Suština decentralizacije i atribucija u jedinicama lokalne samouprave jeste novac. I ako mi uvedemo zapravo i za atribute pojedinih jedinica lokalne samouprave kako ćemo ih zvati proračune, gospodarenje s novcem, gospodarenje s prostorom zapravo bit ćemo na pravom putu. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku.
Izgleda da mi zaista na čitamo iste materijale. Izgleda da kolege s one strane čitaju lijevu stranu, a mi desnu stranu materijala. A što se suštinski mijenja? Upravo ono što ste vi rekli. Odlučivanje o prostoru. Do sada jedinica lokalne samouprave nije mogla samostalno odlučivati o prostoru izuzev donošenja prostornih planova, ali kako će se taj prostor koristiti u smislu izdavanja lokacijskih, građevinskih dozvola i drugih akata vezanih uz graditeljstvo je ovdje to čime se povećava ipak ovlast jedinica lokalne samouprave. Ja ću ponoviti. Ja se slažem s vama u onom dijelu da ovaj iskorak nije dovoljan. I nije onoliko koliko bismo možda svi skupa željeli, ali ipak iskorak jeste. Suština kad kažete je novac. Ima jako puno jedinica lokalne samouprave koje imaju puno novaca pa ga ne znaju racionalno iskoristiti. Isto tako ima dobar broj jedinica lokalne samouprave koje nemaju izuzetno velike proračune, ali su sjajno iskoristili te proračune i ta raspoloživa sredstva koja su im na raspolaganju i puno je takovih primjera jedinica lokalne samouprave. Za mene mislim i puno je bitnije da jedinica lokalne samouprave ima adekvatne izvore za one obveze koje joj se povjeravaju. A koliko je to količinski, koliko je to količinski o tom potom.
Zahvaljujem. Replika. Uvaženi zastupnik Pero Kovačević.
Hvala lijepa uvaženi gospodine potpredsjedniče. Mi ovdje u sredini znači kralježnica Hrvatskog sabora čitamo jedne i druge materijale. Stoga ću reći čitajući jedne i druge materijale došli smo do zaključka da će najbolja biti inačica da ide u treće čitanje ovaj Zakon. Zbog toga da bi ga povezali sa ova dva zakona o kojima ću raspravljati nakon toga jer moramo i simulirati i osmisliti sve tako, a nemamo sad potrebe srljati ko guske u magli nego imamo dovoljno vremena i simulirati rješenja koja će biti odgovarajuća. Koja će biti provediva. Recimo u samom ovome Zakonu to je uvaženi kolega fino rekao i točno. Za one općine koje imaju do 3 tisuće stanovnika do sad je bila ona odredba da općinsko vijeće ujedno čini i poglavarstvo. A tu je bilo nezakonitosti znate kakvih. Uzet ću vam samo primjer recimo općine Jasenice koja je imala takvu situaciju. Onda su oni da bi se održali prodavali gradilišta. A kako su prodavali gradilišta ako hoće prodati nekome svome onda raspišu natječaj u «Glasu Istre» ili u «Glasu Slavonije». Ako hoće biti pošteni onda raspišu recimo u «Zadarskom listu» i u «Slobodnoj Dalmaciji». Prema tome samo te stvari, taj kriminal koji se događao na terenu je dovoljan za ovaj dio da ne može u isto vrijeme obavljati predstavničko tijelo i ulogu izvršnoga tijela jer to je i sukob interesa, a mogućnost je ogromna da se radi kriminal, a nema se mogućnosti djelovati. Odnosno nitko neće saznati. A na ovaj način se događa ta varijanta da će to predstavničko tijelo kontrolirati svoje poglavarstvo. To i je zadaća. Hvala.
Zahvaljujem. Evo gužve u političkom centru. Odgovor nije, nema? Idemo dalje. Uvažena zastupnica Jagoda Martić.
Hvala gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Nedavno završeni lokalni izbori još jednom su potvrdili da postojeći izborni zakon ima niz slabosti i da ga treba što prije mijenjati. Sve ono što se dešavalo nakon objavljenih izbornih rezultata, a dešava se i do dana današnjega pokazala je, pokazalo je u pravom smislu te riječi i sav sjaj i bijedu ili bolje rečeno bijedu hrvatske političke scene. Stvarni izborni pobjednici nisu one političke stranke ili nezavisne liste koje su osvojile 30 ili 40% glasova birača već su u konačnici to oni koji su bili vještiji trgovci odnosno oni koji su sklapali bolje kupoprodajne ugovore. Zbog toga u nemalom broju lokalnih sredina sada imamo situacije da političke stranke sa najviše osvojenih mandata ne mogu formirati vlast jer im nedostaje jedan ili dva vijećnika. Te stranke prelaze u opoziciju, a čelna mjesta u nekim općinama, gradovima ili županijama dobili su kandidati sa izbornih lista koje su osvojile jedan ili dva mandata. I onda se to u javnosti objašnjava kao volja birača. Takvu logiku zaista ne razumijem. Pa valjda ako su birači nekoj listi dali najveće povjerenje onda su jasno rekli da žele da upravo nositelji te liste budu njihov načelnik ili gradonačelnik ili župan, a ne da lista u budućem općinskom ili gradskom vijeću bude u opoziciji, a da čelnu funkciju obnaša netko sa osvojenih 7 ili 8% glasova. Mislim da će se ako se Izborni zakon ne promijeni nakon iskustva ovih lokalnih izbora na sljedeće izbore građani odazvati u još manjem broju. Na ovim izborima građani su svojim slabim izlaskom na birališta poslali jasnu poruku. Nisu zadovoljni sa mogućnošću ostvarivanja svojih prava na lokalnom nivou smatraju da oni sami ne mogu bitno utjecati na kreiranje lokalne politike razvoje općine, grada, županije, pa zbog toga ne vide ni koja je svrha izlaska na birališta. Ustav kaže da građani imaju pravo na lokalnu upravu i samoupravu, ali je isto tako činjenica da smo još uvijek jako centralizirana država, o čemu su moje kolege prije dosta govorili. Doduše, započeo je proces decentralizacije, povećale su se ovlasti jedinica lokalne samouprave, ali to nisu pratila i potrebna financijska sredstva. Jedinice lokalne samouprave ostale su i bez značajnog dijela svoje imovine i zbog svega toga općine, gradovi i županije često puta nisu u mogućnosti kvalitetno rješavati svakodnevne životne probleme svojih građana. Tako da je proces decentralizacije često puta započeo samo na papiru, a u stvarnosti to nije onako kako bi građani ove zemlje željeli. Nadalje, sve ono što se dešavalo nakon izbora još više je poljuljalo povjerenje birača u politiku i političke stranke. Na temelju svega rečenog nužno se nameće zaključak da sustav treba mijenjati. Kako osigurati da građani neposrednije utječu na ostvarivanje svojih prava? Jedan od načina je osigurati neposredan izbor načelnika, gradonačelnika i župana, to će sigurno dovesti, dovest će do većeg stupnja personalizacije, ali i odgovornosti. Na taj način će se povećati zainteresiranost građana da izađe na izbore, jer će oni neposredno utjecati na buduće rukovodstvo grada, odnosno svoje općine ili županije. Sada su tu, sada se tu naravno javlja dilema. Da li ići na takav izborni model kojim dobivamo jakog načelnika, gradonačelnika ili župana sa velikim ovlastima, a slabo vijeće, odnosno skupštinu ili ići na takav izborni model koje osigurava jako vijeće, odnosno županijsku skupštinu. Prijedlog Zakona o lokalnoj i područnoj (regionalnoj) samoupravi, prijedlog Kluba zastupnika HNS-a i PGS-a koji je pred nama, očito se opredijelio za onu prvu varijantu, znači za varijantu jakog gradonačelnika, odnosno načelnika ili župana koji po ovom prijedlogu Zakona ima velike ovlasti. On bi sam birao svoje zamjenike, odnosno pomoćnike, birao bi tajnika, članove svog ureda i smatram da je tu bolje rješenje ovaj Vladin prijedlog Zakona koji u članku 10. kaže da se zamjenici gradonačelnika, odnosno načelnika i župana, da ih zapravo bira većinom glasova svih članova općinskih vijeća, odnosno gradskog vijeća i županijske skupštine. Nadalje, u prijedlogu kolega iz HNS-a, PGS-a članak 49. stavak 3. kaže: "Upravnim tijelima upravljaju pročelnici koji na temelju javnog natječaja imenuje općinski načelnik, gradonačelnik ili župan.", znači nema komisije za provedbu natječaja o izboru kandidata, ne odlučuje komisija, već zapravo jedan čovjek. Nadalje, članak 91. kaže da općinski načelnici, gradonačelnici i župan preuzimaju sve ovlasti i poslove koje su obavljala poglavarstva lokalnih, odnosno područnih jedinica. Osobno smatram da se na taj način daju prevelike ovlasti jednom čovjeku što automatski omogućava znatnije autokratsko vladanje, na taj način postoji realna mogućnost stvaranja tzv. lokalnih šerifa, što isto tako može otvoriti prostor za mito i korupciju. Smatram da u ovom prijelaznom razdoblju ne bi bilo dobro da dobijemo jakog općinskog načelnika, gradonačelnika ili župana. Svakodnevna praksa pokazuje, a to smo se naročito mogli uvjeriti i nakon ovih lokalnih izbora da naša politička kultura i svijest još uvijek nije na takvom nivou koji bi nam garantirali da davanje ovako velikih ovlasti jednom čovjeku neće dovesti do različitih zlouporaba. Drugo pitanje i dilema koja se nužno nameće je pitanje odnosa općinskog načelnika, gradonačelnika i župana sa vijećem, odnosno županijskom skupštinom. Kako osigurati da taj odnos i suradnja budu korektna, jer što ako se desi da u predstavničkom tijelu imamo političku opciju koja ne podržava političku opciju kojoj pripada čelni čovjek općine, grada, odnosno županije. Još jednom naglašava pitanje stupnja naše političke kulture i svijesti i ako to imamo na umu jasno je da se nameće dilema kako će suradnje čelnog čovjeka sa predstavničkim tijelom i obrnuto funkcionirati. I sam predlagatelj je svjestan tog problema i mogućih posljedica koje iz ovog Zakona mogu proizaći. Međutim, smatram da ovim prijedlogom Zakona koji je pred nama to pitanje nije dovoljno regulirano. Predlagatelj smatra da je u odnosima predstavničkog tijela izvršne vlasti središnje pitanje postupak opoziva neposredno izabranog čelnog čovjeka izvršne vlasti. Predviđa se mogućnost pokretanja postupka opoziva od strane predstavničkog tijela, ali se odluka o opozivu mora donijeti sa 3/4 većinom svih članova predstavničkog tijela. U slučaju izglasavanja opoziva Vlada provodi izborni referendum i ukoliko se na referendumu izjasni natpolovična većina birača za opoziv raspisuju se novi izbori. Cilj ovakve procedure je osigurati stabilan položaj neposredno izabranog načelnika, odnosno gradonačelnika ili župana, s jedne strane, ali s druge strane omogućiti predstavničkom tijelu da pokrene postupak opoziva, ali pod posebnim uvjetima koji bitno smanjuju mogućnost samovolje predstavničkog tijela, odnosno utjecaja političkih odnosa i promjena u samom predstavničkom tijelu. Mislim da je procedura dosta komplicirana. U Vladinom prijedlogu je nešto jednostavnija, ali nisam sigurna da je ovako kako je predloženo dovoljno da se izbjegne samovolja bilo predstavničkog tijela, bilo izvršne vlasti. Reguliranje ovog pitanja je bitno, ali to nije jedino pitanje koje bi trebalo precizno Zakonom urediti kako ne bi došlo do značajnih poremećaja u međusobnim odnosima između izvršne i predstavničke vlasti. Uključivanje građana u rješavanje svih onih pitanja koja su bitna za svakodnevni život u lokalnoj zajednici je od izuzetnog značaja kako bi se načela lokalne samouprave što uspješnije provodila u praksi. Predlagatelj ovog Zakona, tu mislim na prijedlog kolega iz HNS-a i PGS-a, pitanju neposrednog sudjelovanja građana o odlučivanju posvećuju posebnu pažnju. Kako bi se načelo sudjelovanja građana u odlučivanju i kreiranju lokalne komunalne politike što uspješnije provodilo smatram da bi bilo dobro odrediti da se na sjednice općinskih, odnosno gradskih vijeća obavezno pozivaju predsjednici vijeća mjesnih odbora, jer bi na taj način bila uspostavljena neposredna veza između predstavničkog tijela i mjesnih odbora. U članku 26. stavak 2. piše: "Na podnijete predstavke i pritužbe čelnih tijela jedinice lokalne samouprave, odnosno upravnih tijela tih jedinica, dužan je građanima i pravnim osobama dati odgovor u roku od 30 dana od dana podnošenja predstavke, odnosno pritužbe.". A ja se pitam što će se desiti ako se ova odredba ne ispoštuje. Svi vrlo dobro znamo koliko su građani osjetljivi na ignoriranje njihovih upita od strane tijela uprave i zbog toga smatram da bi trebalo predvidjeti određene sankcije ako se ova odredba Zakona ne ispoštuje. I na samom kraju, imamo tu dva zakona. Jedan je u prvom čitanju, drugi je u drugom čitanju, osobno se zalažem da Vladin prijedlog ide u treće čitanje, da prijedlog kolega iz HNS-a, PGS-a ide u drugo čitanje kako bi se do sljedećeg čitanja sve ove nedoumice koje su se u ovoj današnjoj raspravi iskazale mogle ispraviti kako bi u konačnici zaista imali zakon koji bi onemogućio, koji bi u praksi omogućio što bolje funkcioniranje lokalne uprave. Hvala lijepa.
Replika, uvaženi zastupnik Kovačević.
Poštovani gospodine potpredsjedniče. Uvažena kolegica je lijepo kazala kako je u mnogim sredinama, prije svega je mislila na područje i Dubrovnika i Velike Gorice kako se izigrava volja birača. A sad ću vam ja reći još jedan najeklatantniji primjer u Hrvatskoj koji danas nitko nije spomenuo kako se izigrava volja birača, to je područje Bjelovarsko-bilogorske županije. Znate tko je tamo sad na vlasti? HSS, HDZ, SDP i HNS, ovo su nemorali o čemu smo govorili … [[Govornik se ne razumije.]] , a zamislite kakav je ovo nemoral. Kako je sad tu volja izigrana, koji je tu novac bio … … [[Upadica se ne čuje.]] da, koji sad tu novac bio u igri? Ajde nek' mi to odgovorite, svi danas govorite. Znači, koalicija, znači na vlasti u županiji Bjelovarsko-bilogorskoj su HSS, HDZ, SDP, HNS, istina 3, ne 4, jedan je ostao. … [[Upadica se ne čuje.]] Je. Evo to je. Kako je tu volja birača izigrana, pa mi sada to odgovorite. To je istina.
Odgovor na repliku.
Kolega Kovačević ja ne znam odakle vam to da sam ja u prvom redu mislila na Veliku Goricu i Dubrovnik. Ja uopće nisam mislila niti sam precizirala bilo koje mjesto. Jer kao što ste spomenuli Veliku Goricu, Dubrovnik, sad ste spomenuli Bjelovar, mogu ja tako pričati o Splitu, mogu pričati o nekim drugim gradovima. Ja sam … … [[Upadica se ne čuje.]] O Osijeku, hvala kolega Mršić. Ja sam općenito govorila o situacijama vrlo ružnim i lošim koje su se nakon izbora dešavala u puno sredina. Prema tome sada nije bitno je li to HSP, SDP, HDZ nego je kompletna jedna situacija koja zapravo stvara jednu lošu sliku o politici u Hrvatskoj, o političarima i o političkim strankama. Na to sam ja mislila, ja nisam konkretno na ništa mislila.
U ime predlagatelja, uvaženi zastupnik Lesar.
Poštovane kolegice i kolege, prateći pažljivo raspravu posebice zastupnika iz vladajuće koalicije, ja imam osjećaj da ćemo … … [[Upadica se ne čuje.]] Ja imam osjećaj da ćemo dobiti …
Ja imam osjećaj da ću dati opomenu nekom.
Ne valjda meni gospodine potpredsjedniče!
Ne, ni slučajno.
Hvala lijepa. Dakle imam osjećaj da ćemo ili usvojiti ili iz prvog u drugo čitanje pustiti zakone koji će rezultirati otprilike sljedećom situacijom, sad ili ako Vlada misli ozbiljno onda će to biti tako ili onaj prijedlog zakona o neposrednim izborima nije ozbiljno podnijet. Dakle imati ćemo neposredno biranja župana, gradonačelnika i načelnika općina i ostavit ćemo poglavarstva što je naprosto nespojivo i ponavljam da je u prošlom mandatu Sabora najosnovnija primjedba kluba HDZ-a na naš prijedlog bila upravo to, a govorila je gospođa Dropulić u ime kluba, da se ne može uvesti institut neposrednih izbora čelnih ljudi i ostavljati izvorno tijelo poglavarstvo. Sada imamo situaciju na dnevnom redu neposredni izbor i ostavljamo poglavarstva i još, neposredni izbor čelnika koje će razrješavati predstavničko tijelo i oni će ga moći smijeniti. To opet zajedno nikako ne može ići. I uvukli smo se u jednu zamku rasprave, o pročelnicima upravnih tijela u regionalnoj i lokalnoj samoupravi, kolega Kurečić je o tome govorio. Što sada imamo u prijedlogu? Da pročelnik koji se mora birati putem natječaja, dakle radi se o službeniku, dakle bira se putem natječaja, u slučaju njegove smjene s mjesta pročelnika mora mu se osigurati rezervno radno mjesto i može biti biran za člana poglavarstva. On bu dupleks. Službenik i politička osoba u poglavarstvo i pitamo što će biti s ovim zatečenim i novima ako budu smijenjeni. Pa u novom modelu nema poglavarstva. Nema više poglavarstva kada uvedemo neposredne izbore. I drugo. Kako pročelnik može biti član poglavarstva i odgovara poglavarstvu, a i član je poglavarstva i čeka ga radno mjesto nakon što ispadne iz poglavarstva bilo zbog smjene ili isteka mandata. Takvo rješenje bilo je nuđeno već nekoliko puta i ovaj Sabor je uvijek takvo rješenje odbijao, nikad do sada se nije prihvatilo takvo rješenje upravo zbog toga da ne dođe do tog spoja. Sabor od 93. godine nekoliko puta je ta ideja pokušala biti pogurana i uvijek je bio odbijen. Sada u konačnom Vladinom prijedlogu opet se nudi takvo rješenje koje za mene nije prihvatljivo, onda bi ti pročelnici trebali ući u sustav izbora u predstavničko tijelo najprije da bi imali legitimitet ući u poglavarstvu ujedno i na … [[Ne razumije se.]] radno mjesto sa rezerviranim radnim mjestom nakon smjene ili isteka mandata. I dozvolite još jedno pojašnjenje. Vidim da je to dosta zabune unijelo. Zamjenici čelnog čovjeka i njegovi pomoćnici, strašno bitna razlika. Kada dajemo županu, gradonačelniku i načelniku općine zamjenike oni ulaze u izboru trku zajedno s njim i mogu dobiti prenešene ovlasti. Župan može ovlast za zdravstvo sa sebe prenijeti na svog zamjenika. Kod pomoćnika nema prijenosa ovlasti, oni odgovaraju isključivo čelnom čovjeku. Ako je moguć prijenos ovlasti s čelnog čovjeka na zamjenika, tko onda odgovara i koga zapravo građani biraju, jer župan može reći ti preuzimaš ovlasti za ceste, infrastrukturu, ovaj za školstvo, zdravstvo i socijalu, a ja ću biti samo šminker za rezanje vrpci i slikanje pred kamerom. To je bitna razlika u ovlastima, odnosno u kategoriji zamjenika i pomoćnika i to je bila druga glavna primjedba kluba HDZ-a u prošlom mandatu na naš prijedlog zakona gdje smo također predviđali prijenos ovlasti i rekli su ne to nikako, jer građani biraju prvog čovjeka i zbog toga on nema pravo prenositi ovlasti nikom drugom jer je on taj koji je dobio izbore. To je bitna razlika. Hvala.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Jelkovac.
Dvije stvari. Nije o pročelnicima govorio gospodin Kurečić nego ja, a ona suštinska stvar zbog koje sam se javio, neznam zašto to gospodin Lesar navodi. Mi nećemo imati neposredan izbor gradonačelnika i prema postojećem zakonu ostaviti županijsko poglavarstvo jer u prijelaznim i završnim odredbama Vladinog prijedloga piše, govorim o Zakonu o neposrednom izboru župana, gradonačelnika i općinskih načelnika. Ovaj zakon stupa na snagu danom objave u "Narodnim novinama", primjenjuje se na sljedećim redovnim lokalnim izborima.
Zahvaljujem. U ime predlagatelja, gospodin Palarić, državni tajnik. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospođe i gospodo zastupnici. Evo ja ću danas možda i po treći puta govoriti o tome da se uporno nameće teza da su zakonski prijedlozi Vlade nekonzistentni što nije točno. Mi imamo sada izabrane župane, gradonačelnike i općinske načelnike koje je biralo predstavničko tijelo i ti tako izabrani župani, gradonačelnici i općinski načelnici odgovaraju predstavničkom tijelu i ono ih može razriješiti kada za to postoje razlozi i kada imaju dovoljnu većinu za razrješenje i tako će biti dok god se ne promijeni izborni sustav i ne počne primjenjivati novi izborni sustav dok god ne budu izabrani župani, gradonačelnici i općinski načelnici neposredno. Prema našem prijedlogu neposredni izbor župana, gradonačelnika i općinskih načelnika provest će se zajedno sa redovitim izborima za članove predstavničkog tijela jedinica lokalne, odnosno područne samouprave, dakle treće nedjelje u svibnju 2009. godine. Do tada mora ostati odgovornost izabranih župana, gradonačelnika, općinskih načelnika prema vijeću i mora ostati mogućnost da onaj tko je izabrao župana, gradonačelnika i općinskog načelnika da ga razriješi u periodu. Mi smo upravo je možda i ono što smo više puta naglasili, najviša vrijednost ovako ranih prijedloga zakona da se temeljito raspravi budući odnos između neposredno izabranog gradonačelnika, općinskog načelnika i župana i jednako tako neposredno izabranih članova predstavničkih tijela i mi nismo čuli prijedloge za rješenje tog odnosa. Mi samo upućujemo na nekonzistentnost, prelazimo preko onoga što piše u tekstu prijedloga zakona, prelazimo preko onoga što smo govorili i na odborima, a što i za ovom govornicom sam ja rekao, da postoji period do neposrednih izbora koji mora biti uređeno na sadašnji način. A u tom periodu moramo razraditi model odnosa između predstavničkog tijela i izvršnog tijela. I zato kada se otvori rasprava o neposrednom izboru gradonačelnika ja vjerujem da se ona neće vraćati na nekonzistentnost nego da će ponuditi mišljenje ovog Sabora kako treba na kvalitetan način urediti taj odnos. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Mršić.
Pa netočno je što je državni tajnik rekao da će poglavarstva biti samo do prvih sljedećih općih izbora za lokalnu samoupravu zato jer mi danas razgovaramo, raspravljamo o Zakonu, o Konačnom prijedlogu Zakona o lokalnoj samoupravi koji će stupiti na snagu 1. listopada i vrijediti. Bilo bi iskreno od Vlade da je napravila i rekla da ovaj Zakon vrijedi do prvih sljedećih lokalnih izbora, a to je znači do 3. nedjelje u svibnju 2009. godine. Tada bismo doista znali da se Vlada obavezala u tom roku predložiti ovom Saboru novi Zakon o lokalnoj samoupravi. Ovako kako su zakoni predloženi kaže se da će tada biti neposredno izabrani gradonačelnici, načelnici i župani, ali Vlada ni na koji način, osim što ovdje deklaratorno kaže, mi ćemo razmisliti, donijeti neke zakone, itd. Ali Vlada ima i zaključke ovog Sabora o vrlo konkretnim stvarima koje ne poštuje, a kamoli da poštuje to što predstavnik Vlade govori. Dakle, izmijeniti u prijelaznim i završnim odredbama i recite da ovaj Zakon stupa na snagu 8. dana od dana objave u "Narodnim novinama", a vrijedi do 3. nedjelje u svibnju 2009. godine.
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastupnik Ivica Klem.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani predstavnici Vlade Republike Hrvatske, kolegice i kolege. Evo i ovaj Zakon i sama činjenica da je došao na saborsku raspravu dovoljno prostora otvara svima nama da dobro razmislimo u kom pravcu želimo budući razvoj jedinica lokalne samouprave. Ja sam čvrsto uvjeren da će i Hrvatska država biti onoliko jaka i onoliko moćna koliko će to biti njezine jedinice lokalne samouprave. Razvoj lokalne samouprave ide postupno i upravo iz tog razloga podržavam ovakva rješenja kakva je predložila Vlada Republike Hrvatske i posebno me raduje što se mijenja onaj članak koji je spriječio određene jedinice lokalne samouprave da imaju svoje poglavarstvo. Jer je zaista dolazilo do nespojivih dužnosti gdje su legalno izabrani članovi predstavničkog tijela, dakle vijeća, u isto vrijeme donosili i izvršavali proračun bez mogućnosti da djeluju kao ostale jedinice lokalne samouprave. I držim da je upravo taj članak dobar kao ovo prijelazno rješenje jer naprosto se ne može dopustiti da isti ljudi budu predstavnici i zakonodavne i izvršne vlasti. U ovom slučaju, da donose proračun i raspolažu sa istim proračunom. Drago mi je da je cilj ove Vlade dalje jačanje jedinica lokalne samouprave i posebno me raduje da se ide na trajno usavršavanje lokalnih, područnih, odnosno regionalnih službenika. I vjerujem da će upravo kroz to jedno trajno usavršavanje i educiranje svih onih koji djeluju na razini lokalne samouprave pomoći i boljem razumijevanju i boljem snalaženju. I da će se na taj način stvoriti ona kritična masa koja će i ubuduće trajno se izboriti za što veća prava i što veće ovlasti neposredno izabranim čelnicima i to na najnižoj razini, od općine, grada, županije, pa nadalje. Kada su u pitanju veliki gradovi ovdje podržavam amandman koji su podnijeli predsjednik Hrvatskog sabora gospodin Vladimir Šeks i zastupnik Tomislav Čuljak, u smislu da se smanji ovaj broj stanovnika sa 40 na 35 tisuća. Možda samo naglasiti da su Vinkovci do sada bili privremeno sjedište Županije vukovarsko-srijemske i da su Vinkovci najveći grad u ovom trenutku po broju stanovnika, a i po gospodarstvu i svemu ostalome na području Vukovarsko-srijemske županije. I upravo zbog toga i moja potpora ovom amandmanu za koji se nadam da će dobiti potrebnu većinu prilikom donošenja ovoga Zakona. Nigdje u Zakonu ne piše da određene jedinice lokalne samouprave ne mogu zajednički nastupati. Ovim želim naglasiti da trenutno na području Vukovarsko-srijemske županije na nekoliko razvojnih projekata pojedine jedinice lokalne samouprave rade zajedničke gospodarske, razvojne i infrastrukturne projekte. Primjera radi, općina Nijemci, Tovarnik, Lovas i Tompojevci će napraviti jedan zajednički gospodarski projekt i kad je u pitanju razvoj gospodarstva i infrastrukture i upravo na taj način želimo pokazati i djelatno da je moguće jednim zajedničkim pristupom dati doprinos jačanju lokalne samouprave, ali i jednom zajedničkom nastupu, što naravno govori u prilog tome da i male jedinice lokalne samouprave koje su danas često bile navođene u raspravama pojedinih zastupnika mogu na isti način u svom okruženju pronaći dovoljan broj sličnih jedinica lokalne samouprave i raditi na zajedničkim projektima. Dakako da nas čeka i naredna točka o kojoj ćemo raspravljati i o neposrednom izboru čelnika u jedinicama lokalne samouprave. I dakako da ćemo morati vezati Zakon o lokalnoj i područnoj i regionalnoj samoupravi i za novi Zakon o izborima čelnika lokalne samouprave. I u tom smislu i ovaj prijedlog zakona, Konačnog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o lokalnoj, područnoj, odnosno regionalnoj samoupravi doživljavamo kao prijelazno rješenje. A iskreno se nadam da ćemo za lokalne izbore 2009. godine imat jedan izvrstan zakon o lokalnoj samoupravi, jedan europski zakon o lokalnoj samoupravi i da ćemo i dalje voditi računa o lokalnoj samoupravi i o potrebi njenog daljnjeg jačanja. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Replika, uvaženi zastupnik Mršić.
Pa vidite, kolege iz HDZ-a, koliko ste neiskreni u nekim svojim nastojanjima. Dakle, postoje po ovom Zakonu velikih gradova, 4 grada ostaju koja danas jesu veliki gradovi, neće dobiti taj status. To su Samobor sa 36 tisuća 206 stanovnika, Vinkovci 35 912, Kaštele 34 103 i Đakovo 30 092. I sada predsjednik Sabora, Vladimir Šeks, koji dolazi iz Osijeka, iz Osječko-baranjske županije kaže da bi veliki gradovi trebalo biti ne sa 40 nego sa 35, da bi Vinkovci ušli u velike gradove. A što je sa Đakovom? A zašto Đakovo smeta da ostane veliki grad ako danas je, zašto Kašteli ne bi mogli biti veliki grad ako danas jesu. Čudi me da kolega Šeks nema potrebe za svoje Slavonce, za Đakovo, iz njegove županije osigurati da ostane veliki grad da ima decentralizirane funkcije kao što je sada bio. A da ste neiskreni, govori to prošli puta kada je išao prvi korak decentralizacije zajedno su bila dva zakona, Zakon o lokalnoj samoupravi i Zakon o financiranju, pa se vidjelo iz čega će se ti veliki gradovi financirati, a ovdje se ne vidi iz čega će se održavati javne ceste, ovdje se samo vidi da će veliki gradovi, navodno dobiti tu ovlast a ne vidi se gdje je lova, lova ostaje u državnom proračunu. Nisam ja siguran da će Vlada biti spremna iz onoga dijela iz benzina izdvojiti sredstva za održavanje javnih cesta, koje su državne ceste na području velikog grada a to vam je i ministar Šuker napisao u smjernicama za sastavljanje proračuna. Nema više novaca iz državnog proračuna za lokalnu samoupravu. Manje od nivoa inflacije.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku uvaženi zastupnik Klem.
Gospodine Mršiću, imali ste u proteklom mandatu između ostaloga i Zakon o lokalnoj samoupravi na dnevnom redu u bivšem sazivu Hrvatskog sabora i umjesto da napravite one iskorake o kojima govorite da su potrebni, vi ste ukinuli poglavarstvo u jedinicama lokalne samouprave do 3 tisuće stanovnika i to isključivo iz političkih razloga. Ja ništa protiv nemam da i Đakovo dobiti status velikog grada i očekujem da će se zastupnici sa te izborne jedinice dakako opredijeliti prema tome. Uvaženi zastupniče Mršić, dajte malo danas tijekom dopodneva učestalo dobacujete iz klupe. Nemojte me siliti na članak 214. vas su svi slušali pozorno, molim vas da saslušate i vi i da prestanete sa upadicama. Izvolite.
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastupnik Nikola Vuljanić. Riječ ima uvaženi zastupnik Dražen Bošnjaković. Nije u dvorani, gubi pravo na raspravu. Uvaženi zastupnik Vladimir Pleško. Nema ga u dvorani, gubi pravo na raspravu. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, ispričavam se kolega Vuljanić je bio ispred mene na popisu, tako je ispričavam se.
Malo poraditi na fizičkoj spremi.
Poštovani gospodine dopredsjedniče, poštovane kolegice i kolege, državni tajniče. Ja ću za uvod jednu stvar reći, mi danas zaboravljamo u ovoj raspravi o svemu što je rađeno u Hrvatskoj povijesti, prije ove novije hrvatske povijesti u pogledu lokalne samouprave, u pogledu približavanja potreba građana prema onima koji raspodjeljuju nekakve proračune. 45 godina imali smo različite primjere od kotareva, općina, mjesnih zajednica, imali smo primjere društvenih i političkih vijeća, vijeća mjesnih zajednica, vijeća udruženog rada, izvršnih vijeća, primjerice mogu reći da za svoju bivšu općinu Zabok koja je imala 180 delegata, 15 članova izvršnoga vijeća. Zašto to govorim. Govorim to iz razloga što je današnja lokalna samouprava daleko jednostavnija, daleko bliža građanima u Republici Hrvatskoj i daleko se bolje razumijevaju potrebe koje imaju građani. Upravo iz svega toga treba reći i sljedeće, da je taj proces decentralizacije od 92 do 93. godine napravio mnoge stvari po pitanju komunalne infrastrukture, po pitanju izgradnje cesta, kanalizacija i svega toga. Normalno je da i ovaj najnoviji zakon kojega danas imamo ovdje i dalje približava te potrebe građana, znači ono što se treba izgraditi, što se treba uraditi, da približava znači prema onome tko i raspoređuje, kroz izbore za vijeća općinska, gradska vijeća, za županijsku skupštinu. Treba reći isto tako da današnja uprava je djelotvorna ali i da treba u mnogim stvarima to još više kroz postupak i državnih tijela ali i kroz postupke izbora građana kontrolirati da ne bi došlo do nekakvih mogućih malverzacija, do mogućih zlouporaba položaja osoba koje su izabrane u tim tijelima. Znači da svaka ona kuna koja se ubere kroz poreze, koja se pribere kroz različita davanja koje imaju građani, bude stvarno iskorištena za potrebu koju građani na terenu imaju. Zato moram reći da je ovaj Prijedlog dobar, precizira mnoge nedorečenosti koje su zadnjim izmjenama i dopunama Zakona iz 2001. godine bile nedorečene i da će se na takav način u budućnosti daleko lakše moći i kontrolirati rad tih općinskih gradskih vijeća županijske skupštine i da će svi znati gdje je točno odgovornost pojedinog načelnika, pojedinog gradonačelnika ili župana. Ovo što je možda nejasno ovim današnjim prijedlogom i na što bih htio upozoriti i državnoga tajnika i sve nas je nekoliko članaka ovog Prijedloga zakona pa bih malo i o tome. Primjerice, u članku 3. gdje se govori o ovlastima koje imaju jedinice lokalne samouprave, moram podcrtati da uz sve ostale odredbe koje jesu čime se bave i što je djelokrug rada jedinice lokalne samouprave, nema naglašenog da jedinice lokalnog samouprave raspravljaju i o razvoju gospodarstva, zbog čega to podsjećam, zbog čega to podcrtava. Podcrtavam to iz tog razloga što jedinica lokalne samouprave radi prostorno plansku dokumentaciju, jedinica lokalne samouprave subvencira kreditne linije za malo i srednje poduzetništvo. Jedinica lokalne samouprave odrađuje i rješava probleme gospodarskih zona. A praktički u svojem djelokrugu rada po ovom normativnom popisu nema znači i gospodarski razvoj, pa smatram da bi to u članku 3. trebalo popuniti. Isto tako u članku 15. postojećeg Prijedloga izmjena i dopuna Zakona smatram da postoji jedna mala nelogičnost a to je s obzirom na veličine jedinice lokalne samouprave i broj članova poglavarstva koje po ovom prijedlogu bi se u budućnosti moglo birati. Primjerice, po postojećem prijedlogu veli se da od znači jednog do deset tisuća stanovnika da se u poglavarstvu bira tri do pet članova. Od deset tisuća do trideset tisuća je pet do sedam članova. Preko trideset tisuća stanovnika je sedam do devet članova. Smatram da bi trebalo možda malo drukčije napraviti ovu podjelu te da za jedinice lokalne samouprave do pet tisuća stanovnika da bi trebalo biti tri do pet članova, od pet do deset članova pet do sedam članova poglavarstva, i znači možda devet do jedanaest za jedinice lokalne samouprave do 35 tisuća stanovnika. Zašto govorim o takvom jednom rasporedu? Govorim iz tog razloga što imate primjere jedinica lokalne samouprave, općina i gradova koji imaju sedam, osam, deset tisuća, do deset tisuća stanovnika da se na sjednicu poglavarstva mogu ne pozvati dva člana, da na sjednici poglavarstva može normalno se funkcionirati sa tri člana i ako su dva u dogovoru praktički odluke, bitne odluke za jedinicu lokalne samouprave se može donijeti sa manjinom u odnosu na ukupni broj izabranih članova poglavarstva. I smatram da bi jednom takvom izmjenom moglo doći do kvalitetnijeg, konzistentnijeg i preglednijeg rada dotičnih poglavarstva. Također, u članku 17. postoji jedna dvojba. Članak 17. govori da općinski načelnik, gradonačelnik odnosno župan može tražiti glasovanje o povjerenju poglavarstva. Ako predstavničko tijelo povodom prijedloga općinskog načelnika, gradonačelnika odnosno župana ne donese odluku kojom potvrđuje povjerenje poglavarstvu time se smatra da je poglavarstvu iskazano nepovjerenje. Ali tu nije jasno naznačeno da li i gradonačelniku, načelniku i županu zajedno sa cijelim poglavarstvom. To bi trebalo detaljnije precizirati jer ako jedan gradonačelnik, načelnik ili župan ide na jednu takvu formu izglasavanja nepovjerenja svojem poglavarstvu kojega je on predložio i ako to poglavarstvo ne dobije ponovno potvrdu po mojem bi trebalo biti jasno naznačeno da u tom trenutku i gradonačelnik više nema svoju potporu. I postoji još jedna primjedba ili zamolba da se pokuša uvrstiti u ovaj prijedlog zakona a to je dodatak koji isto tako na terenu ponekad izaziva određene probleme. A to je da neki načelnici, gradonačelnici ne žele sprovesti izbore za vijeća mjesnih odbora. Pa smatram da bi to isto tako trebalo uvrstiti u ovaj prijedlog zakona i da se u sredinama gdje načelnici, gradonačelnici opstruiraju i ovu mjesnu samoupravu, znači ne sprovode izbore za vijeća mjesnih odbora da se to stavi znači mogućnost da Vlada u određenom roku nesprovođenja izbora za mjesne odbore da može raspustiti predstavničko tijelo te jedinice lokalne samouprave. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Replika uvaženi zastupnik Lučin.
Iako mislim da pitanje broja članova poglavarstva uopće nije meritum ove priče ali ne mogu nikako prihvatiti jednu činjenicu a to je da gradonačelnik predlažući raspuštanje poglavarstva predlaže i raspuštanje samog sebe jer de facto bi time izjednačili poziciju člana poglavarstva i gradonačelnika, bez obzira što ih on predlaže. Jer recimo, gradonačelnik može predložiti ne znam nekakve stručnjake ili stranačke ljude, nebitno je, pojavi se nekakav financijski ili politički lobi i umiješa mu se u posao. I on kao takav ima pravo predložiti vijeću da raspusti poglavarstvo. Već ako pričamo o takvim da tako kažem finesama onda bi ipak trebali gradonačelnika izdignuti iznad razine člana poglavarstva jer onda možemo ih zapravo staviti u jednu ravan i zapravo bi se izgubio cijeli smisao. A zamislite kad dobijemo zakon da se gradonačelnik bira neposredno. Onda zapravo bi gradonačelnik trebao moći raspustiti i vijeće kad hoće, a kamoli ne poglavarstvo.
Odgovor na repliku.
Zahvaljujem gospodine dopredsjedniče. Ja moram podsjetiti da je i državni tajnik ovdje napomenuo da je prvenstveno ovaj zakon za period do sljedećih lokalnih izbora, znači gdje prema postojećem propisanom Zakonu o izboru općinskih, znači predstavničkih tijela jedinice lokalne samouprave i da se to odnosi znači za taj period do sljedećeg izbornog kruga kada će se birati direktnim izborom. No međutim, potrebno je reći jednu drugu stvar, da uvijek postoji mogućnost da čovjek koji je u datom trenutku zbog podrške određenog broja ljudi iz općinskog ili gradskog vijeća na dotičnu dužnost sa svojim prijedlozima i sa tom svojom ekipom poglavarstva ušao u nesrazmjer prema općinskom i gradskom vijeću ili županijskoj skupštini te da u tom trenutku on više ne brine o interesima jedinice lokalne samouprave nego brine više o interesima grupacije kojoj on predsjeda kroz općinsko, gradsko poglavarstvo ili županijsku skupštinu. Ako je on u tom trenutku ušao u proces davanja svojeg prijedloga koji mu je potvrđen, znači svojeg poglavarstva na raspravu i na izlasavanje povjerenja i ako mu to povjerenje nije prošlo onda znači i to cijelo tijelo nije dobilo povjerenje a i on kao predsjednik tog tijela mislim da bi trebao tada snositi određenu odgovornost.
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastupnik Željko Pavlic.
Poštovane dame i gospodo, poštovani gospodine potpredsjedniče! Evo, dopustite da se i ja isto uključim u ovu raspravu o konačnom prijedlogu Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o lokalnoj i područnoj (regionalnoj) samoupravi. Odmah na početku mogu reći da neću podržati ovaj zakon koji je predložila Vlada iz jednostavnog razloga. Dakle, najosnovniji razlog je što nisu osigurana sredstva za njegovo provođenje. Oduvijek sam se kao saborski zastupnik a sada i kao predsjednik jedne regionalne stranke tj. Međimurskog demokratskog saveza zalagao za spuštanje što više ovlasti na lokalne i regionalne razine ali osnovni princip koji bi morao biti zadovoljen pri tome je da te sve ovlasti moraju imati svoje financijsko pokriće a ne da samo jedinicama lokalne samouprave i uprave i regionalne namećemo dodatne obaveze. A mogu vam reći da je stanje trenutno dosta teško u jedinicama regionalne i lokalne samouprave jer su proračuni koje oni sada formiraju mali, dakle općine će ubuduće i gradovi i županije biti u velikoj krizi. Ono na što bih upozorio, dakle što se iz ovog zakona da isčitati da što se tiče konkretnih ovlasti koje se spuštaju na niže razine, to su veliki gradovi dakle ili veći gradovi kako se govori iznad 40 tisuća stanovnika. Zatim su obuhvaćeni gradovi kao sjedišta županija, to su dakle gradovi koji imaju manji broj stanovnika ali isto tako tu su i županije. Dakle, njima se daju određene ovlasti koje su do sada bile na nivou ministarstava, država ili nekih drugih institucija. Evo, na primjer tako se tim gradovima i županijama daje mogućnost da izdaju građevinske i lokacijske dozvole, druge akte vezanih uz gradnju te provedbu dokumenata prostornog uređenja za područje županija izvan područja velikog grada. U suštini se zapravo neće ništa desiti jer će ljudi na istim mjestima kao i do sada dakle moći dobiti te dozvole, mislim na sam grad. Jedino će se promijeniti nositelj tih aktivnosti, pače neće doći do nekakvih boljih pozicija za same građane a trošak će se dakle premjestiti, preseliti na županiju ili na grad. Pa eto tako imam izjavu jednog gradonačelnika iz Istre, konkretno iz Pazina koji govori. «Upoznati smo s tim prijedlogom koji je puno rješenje od postojećeg, ali razmišljamo da taj posao kao i drugi manji gradovi propustimo županiji jer trenutno nemamo ni ljudi ni opreme ni sredstava da se bavimo izdavanjem dozvola.» Izjavio je taj gradonačelnik. Tu samo da podsjetim da u članku 32. decidirano piše dakle da veliki gradovi i županije kojima se dodjeljuju dosadašnji poslovi državne uprave koje su obavljali uredi državne uprave u županijama preuzet će službenike, poslove i pismohranu u skladu s posebnim zakonom koji će propisati postupak i rokove preuzimanja. Dakle vidimo koja je nova obaveza gradova i županija s time dakle ovdje je to bilo naglašeno da oni to nisu ugradili u sadašnji proračun koji kreiraju dakle i vjerojatno će morati onda to tek naknadno napraviti. Puno veća obaveza je sa stavkom koji se također vodi kao obaveza dakle to je održavanje javnih cesta. Radi se o jednom velikom poslu dakle koji se isto prenosi na teret gradova i županija. Teret dakle koji je do sada bio financiran preko određenih izvora, a glavni dakle dio izvora ovdje smo čuli. To je 0,60 lipa po svakom litru benzina išao dakle u taj Fond hrvatskih cesta za izgradnju i održavanje državnih cesta. Dakle do sad su za održavanje javnih cesta bile zadužene Hrvatske ceste i koje su se dakle pretežno financirale iz ceste, iz, iz dakle dijela cijene goriva. Tu je važno napomenuti na primjer da Hrvatske ceste upravljaju i gospodare s mrežom državnih cesta ukupnoj dužini od 6 tisuća 934 kilometra. Dakle to bi sad, održavanje tih cesta išlo na teret općina i županija. U kakvom su stanju te ceste? U dobrom i vrlo dobrom stanju je samo 28% kolnika. U prihvatljivom stanju je 25% kolnika. U lošem stanju je 23% kolnika. U vrlo lošem stanju je 24% kolnika. Dakle govorim samo o državnim cestama a ne o županijskim i lokalnima o kojima su do sad skrbile županije, gradovi i općine. Dakle govorimo o ovom dijelu dakle i ta obnova i održavanje tih cesta iziskivat će velika sredstva za koja nećemo dobiti kompenzaciju u Državnom proračunu. Pa nam tako plan Hrvatskih cesta o održavanju dakle cesta na području cijele republike govori o tome da je za održavanje u 2005. godini bilo namijenjeno 613 milijuna. Da je u 2006. bilo predplanirano 793 milijuna kuna. U 2007. 971 milijun kuna, a u 2008. milijarda i 123 tisuće kuna je predviđeni trošak Hrvatskih cesta za održavanje javnih cesta. Znači milijarda kuna je ono dakle za ono osnovno za održavanje javnih cesta što će morati županije i gradovi odvojiti dakle naknadno, dodatno kako bi imale javne ceste u kakvom takvom standardu. Da li je to moguće? Sa ovim današnjim proračunima teško. Evo Međimurska županija ima proračun od negdje oko 90 milijuna kuna na primjer. A upravo će sad biti održana županijska skupština u kojem će se ići na rebalans gdje će se smanjiti taj proračun za 2,5 milijuna kuna. Dakle naš proračun u Međimurskoj županiji je 90 milijuna kuna. Državni proračun je 90 milijardi kuna. Znači naša županija u toj preraspodjeli dobije samo jedan promil ukupnih sredstava. To je možda za napomenuti da stanovništvo u Međimurju čini 2 i pol posto stanovništva Republike Hrvatske. To vidimo kakav je dakle nesrazmjer u rashodima dakle u prihodima, u dotacijama i mislim da je to najnužnije napraviti da bi lokalna samouprava, područna samouprava zaživjela i da bi se ostvarili oni zadaci koje si je Vlada, ured zadao u ovom zakonu tj. da osnaži položaj lokalne i regionalne samouprave. Dakle iz ovog razloga mogu reći dakle da ne možemo podržati ovaj Zakon. On daje nove obaveze županijama, gradovima i općinama, ali isto tako ne predviđa nikakva, to se ovim Zakonom dakle nit ne može. Ne predviđa nikakva sredstva da bi se te ovlasti mogle i ostvarivati. Vjerujem da ovaj Zakon to ne može, ali čuli smo dakle i tome da su naše općine dobile naputke dakle i sam ministar isto govori o tome da neće biti nikakvih bitnih preraspodjela u tom proračunskom kolaču, a u korist jedinica lokalne uprave i samouprave. Mislim da ovo nije dobar put kojim idemo i da će iduće godine, zapravo iduća godina biti krizna godina u funkcioniranju našeg sustava regionalne i lokalne samouprave. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Riječ ima potpredsjednik Doma, uvaženi zastupnik Mato Arlović.
Gospodine potpredsjedniče, poštovane kolegice i kolege. U ime Kluba sam između ostaloga nešto govorio o decentralizaciji lokalne i regionalne samouprave ali moram reći da bi osobno htio naglasiti jedno posebno pitanje koje nažalost nije obuhvaćeno ni izmjenama ni dopunama Zakona o lokalnoj samoupravi Vlade niti je obuhvaćeno zakonom predlagatelja Kluba zastupnika HNS-a PGS-a. O čemu se radi? Radi se zapravo o pitanju regionalnog razvoja i stavljanje u funkciju područne odnosno regionalne samouprave vezano za regionalni razvoj Republike Hrvatske. Ja bih htio reći sasvim jasno i otvoreno o nekim pitanjima koja se često puta kod nas u javnosti spominju. Proziva se dakako prije svega Grad Zagreb pa onda neke druge županije i tako dalje, ali tu valja reći. Grad Zagreb kao jedinica lokalne samouprave nije kriv što je u takvoj poziciji u odnosu na ostale naše županije ili područne, regionalne samouprave nego mi moramo jednostavno reći da mi imamo promašaje u državnoj politici i to sa svih aspekata. Od razvojne preko ekonomske politike preko pravne politike koja treba regulirati propisima i osigurati regionalni razvoj Republike Hrvatske da nismo ta pitanja … [[Govornik se ne razumije.]] riješili i osigurali regionalni razvoj na dobrobit jednakog i jednoličnog razvoja cijele Republike Hrvatske s jedne strane i s druge strane da se komparativne prednosti Republike Hrvatske kvalitetno iskoriste. Poštovane kolegice i kolege mi smo jedna od rijetkih zemalja koja ima gotovo idealni raspored brdsko-planinskog prostora sa poljoprivrednim prostorom odnosno poljoprivrednim zemljištem obuhvaćenim. Naravno obalu, Primorje odnosno more i mi taj dio moramo sa aspekta regionalnog razvoja staviti u funkciju da zapravo komparativne prednosti pojedinih dijelova Republike Hrvatske stavljajući u funkciju vežemo da komparativne prednosti drugih dijelova Republike Hrvatske da bismo osigurali kvalitetni rast i razvoj ukupne zemlje. Jer uzet ćemo primjer samo turizam. Nažalost kad uzmete uvoz hrane više od 60% hrane se u Hrvatsku uveze, a kroz turizam praktički tu hranu dvostruko plaćamo i umjesto da mi ostvarimo na našoj hrani određene rezultate mi dobijemo zapravo kontra efekat i kontra štete. Dopustite da vam pokažem samo na pokazateljima koji onda na to posebice upozoravaju. A onda to dovodi i do onog koncepta koji više nije regionalni razvoj Republike Hrvatske nego koji vuče sve više u pravcu regionalizma kao separatnih oblika unutar Republike Hrvatske koji ju dovode pa i moguće do različitih oblika zapravo pojedine vlasti odnosno podjeljenih ovlaštenja u razvoj Republike Hrvatske. O tom po tom, to je druga tema. Gledajte ako uzmete najnovije podatke kretanja nacionalnog bruto proizvoda po glavi stanovnika po našim županijama onda ćete za 2004. godinu, imamo podatke najnovije, vidjeti da je to u Zagrebu gotovo 24 tisuće po glavi stanovnika ili 23 tisuće 361 tisuća, a da je to recimo u najnerazvijenijoj županiji Vukovarsko-Srijemskoj svega 2070 ili 12 puta manje. Kad uzmete da recimo Brodsko-Posavsku onda je to gotovo 11 puta manje ili to je 2113 dolara po glavi. Ili Virovitičko-Podravsku 10 puta, 2352. Požeško-slavonska 2 tisuće 600 ili 9 puta ili primjerice uzmite Sisačko-moslavačku 2 tisuće 6, opet skoro 9 puta itd. i sad se pojavljuje nešto što je nevjerojatno. Bivša područja koja su bila i jesu po svojim prirodnim povijesnim karakteristikama, izvor za proizvodnju i preradu hrane kod nas nažalost su postala najnerazvijenija područja u Republici Hrvatskoj, s jedne strane, s druge strane to su područja kao i dalmatinsko zaleđe koja su najviše stradala i nastradala u ratu i ostaju sve više i više, ako smijem tako reći nerazvijena ili bolje rečeno sve više i više zaostaju u rastu i razvoju u odnosu na razvijenije dijelove, područja Republike Hrvatske. Ali, i to kad kažemo razvijenija onda valja uočiti sljedeću činjenicu, da u odnosu na najrazvijenije područje Grad Zagreb, recimo prva sljedeća županija, koja je Istarska županija, ona ima 9 tisuća 600 ili skoro 2 i po puta zaostaje za Zagrebom, a iza nje sljedeća 3 i po puta Primorsko-goranska itd.. Prema tome, mi moramo početi razgovarati o ovim pitanjima i sa aspekta zakonodavne politike kako postaviti Zakon o lokalnoj i regionalnoj samoupravi koji će omogućiti funkcionalni razvoj Republike Hrvatske i svih njenih područja radi ravnomjernog i jednakog pravnog starta u razvoju Republike Hrvatske u takvoj situaciji. Jednom kad smo raspravljali o proračunu, govorio sam da bi trebalo otvoriti mogućost da se prihodi jedinica lokalne samouprave ne drže po poslovnim bankama koje sada imamo i koje plasiraju u skladu sa svojim interesima, nego da otvorimo mogućnost da donesemo posebni zakon koji će omogućiti da se otvori komunalna banka, da u komunalne banke naših gradova stavljamo njihov novac i da taj novac koristimo kao poticajna sredstva za investiranje u investiciona ulaganja radi stavljanja te imovine u funkciju rasta i razvoja tih područja naše Republike Hrvatske kao cjeline. Nemojmo zaboraviti da se ogromna imovina i ljudski potencijali nalaze u tim područjima koji zapravo nisu iskorišteni, koji dolaze u tešku situaciju i istodobno, naravno, postavljaju pitanja što je s njima. S pravom, s pravom postavljaju pitanje. Drugu stvar koju u okviru toga moram posebice naznačiti, mi moramo napustiti koncept centralne države. To što mi govorimo s vremena na vrijeme više ili manje o decentralizaciji je jedno, činjenice i brojke su neumoljive i pokazuju nažalost drugo. Pokazuju da je od ukupnih davanja u Republici Hrvatskoj negdje oko 10%, ajde da ne govorim egzaktne brojke se vrti i pripada jedinicama lokalne i regionalne samouprave. Od toga gotovo pola otpada na Grad Zagreb. Je, al' kolege i kolegice, postavlja se pitanje gdje se život odvija i mi kad sa tog aspekta gledamo onda, nažalost dobivamo upravo ono što ne želimo. Kroz decentralizaciju koju pokušavamo formalno i deklaratorno zastupati zapravo se iza toga onda pojavljuju razno razna ograničenja koja onemogućuju funkcionalno sudjelovanje jedinica lokalne i regionalne samouprave u onim davanjima koja sami izdvajaju. Da li toga da obavljaju one poslove koji po Ustavu ili po zakonu treba njima dati. I treću stvar, u okviru mogućnosti tih jedinica lokalne samouprave, ali ne samo sa aspekta što sada primaju, nego što bi mogli pravednijom raspodjelom. Približno onako kako je u prosjeku Vlada u srednjoj Europi, ne u najrazvijenijem dijelu Europe i u Republici Hrvatskoj postići, e tako bi trebalo rasporediti obavljanje stvarno tih poslova u skladu sa posebnim zakonima o jedinicama lokalne samouprave i tako bi trebalo praviti izmjene i dopune ne samo zakona nego i novi koncept Zakona o lokalnoj samoupravi. I iza toga će tek uslijediti pitanje rasprave o tome kako i na koji način ostvarivati prava na lokalnu samoupravu naših građana i kako kroz koje organizacione oblike to realizirati. Nažalost, umjesto toga mi sve više i više raspravljamo zapravo o funkcionerima u jedinicama lokalne samouprave, kako ćemo ih birati, koje će ovlasti oni imati, a ne koje mu mogućnosti otvoriti za razvoj lokalne samouprave radi zadovoljavanja neposrednih interesa i potreba naših građana. I u tom kontekstu stvarno mislim da bi trebalo i ovu priliku iskoristiti bez obzira što se radi ovdje o izmjeni i dopuni Zakona, da ovaj Zakon ide u treće čitanje, a do trećeg čitanja pripremiti zapravo prijedlog novog zakona koji će regulirati malo drugačije ovo pitanje. Ja posebice naglašavam, znate u Slavoniji se javio jedan oblik regionalizma. Nemojte zanemariti činjenicu da je on, nije prvi se javio u Slavoniji, davno prije se javio u Dalmaciji, davno prije se javio u drugim dijelovima, Primorju, Istri itd.. Ovo je samo nastavak lavine koja je uslijedila kao neodgovor zapravo države u obavljanju jedne svoje temeljne funkcije gospodarskog rasta i upravljanja gospodarskom politikom, od bankarske, ne znam, ekonomske politike, do politike regionalnog razvoja cijele zemlje. I tu mi moramo ostaviti pitanje. Jedno od područja na kojem treba započeti raspravu o tome jest upravo ustrojstvo i djelovanje lokalne i regionalne samouprave. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem. Replika, uvaženi zastupnik Krunoslav Peronja.
Naravno da još jedanput želim istaknuti koliko je prevažna situacija kad kažemo u financiranju i mislim da je kolega jedan dio dotaknuo, ali nije dovršio jer stalno govoreći o Gradu Zagrebu unosi se jedan određeni nemir u ostalim gradovima i općinama. Ono što je najvažnije jest upravo ravnomjernost koja se postiže zakonima i propisima, a na najboljem smo putu da neovisno o današnjom materiji taj dio uredimo na način da velike banke, velike tvrtke koje imaju sjedišta, a podružnice imaju po ostalim dijelovima Hrvatske, u sjedištima županije, da se tamo dio poreza na dobit zaustavi. To je vrlo učinkovit posao i na taj način nećemo stalno snatriti otići u Zagreb, živjeti u Zagreb, kako postići dohodak od 20 tisuća. Naime, vrlo jasna je politika Vlade kad kažemo u ostvarivanju kreditiranja malih poduzetnika. Na taj način se ostvaruje mogućnost da dobrim propisom i programom koji je hrvatska Vlada donijela u našoj županiji do 2010. imat ćemo gotovo 10 tisuća i 100 dolara po glavi stanovnika. Vrlo je važna za to zakonodavna uloga koju ovaj Visoki dom ima, ali usmjerimo se na nešto što dotiče ovu našu problematiku, a to je da se porez na dobit koje velike tvrtke ostvaruju sa sjedištem u glavnom gradu, a imaju podružnice u sjedištima županija, da se taj dio dobiti ostvari i ostavi u tim našim velikim sjedištima. Naravno, policentričan razvoj treba krenuti od županije prema gore, ne da je želja svakog Imoćanina ili Sinjana ili Vrgorčana ili Hvarana doći u Split, a svakom Splićaninu ići u Zagreb dobrim prometnim vezama, dobrim autocestama, imat ćemo i dobre aute, tako da bismo uopće smanjili želju doći u jedan veliki grad, plaćati veliki prirez, a biti u malim stanovima, zbijeni i stiješnjeni, a na drugi dio 3 sata se vozimo do Zagreba, 2 sata ne vidimo ni lijevo ni desno žive duše. Pružiti prigodu i tim jedinicama lokalne samouprave da oni koji žele graditi, koji žele ostvariti velike farme, velika svoja gospodarstva ili rančeve, da im se omogući dolazak na ta velika prostranstva. Sad je lako doći, lako otići iz bilo kojeg grada, iz Šibenika, iz Zadra, iz Splita i Rijeke i vratiti se doma. To je zadaća i u ovim idućim koracima u reformi koja će biti. Sad je prerano za cjelovitu reformu raditi. Vjerujem da će to biti korak nakon ovih izbora.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku potpredsjednik Doma, Arlović.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Ja se zahvaljujem kolegi Peronji, jer vi ste rekli jednu od mjera koju bi zapravo trebalo provoditi da bi se osigurao regionalni razvoj Republike Hrvatske. Ja to podržavam, ja mislim da bi trebalo između ostaloga i porez na dohodak u cijelosti spustiti jedinicama lokalne i regionalne samouprave i da se ubire tamo gdje imaju prebivalište zaposlenici itd.. Prema tome, to su sve mjere koje je uredio. Jedino, zašto sam se javio radi odgovora na repliku. Ja nisam prozivao Grad Zagreb, ja sam govorio o činjenicama i činjeničnim podacima koji su službeni statistički podaci. Ja Gradu Zagrebu na njegovom rastu i razvoju čestitam, jer to nije samo zasluga države, nego i jedinice lokalne samouprave u Gradu Zagrebu koji se nalazi u tom prostoru i koji se najbolje snašao zahvaljujući nizu okolnosti i nizu prilika koje je kvalitetno iskoristio. Ja ne mislim da treba prozivati Grad Zagreb, nije Grad Zagreb kriv za takvo stanje u lokalnoj i regionalnoj samoupravi kod nas, nego upravo pogrešna politika koju se sa centralne razine vodi ili bolje rečeno ne vodi glede regionalnog razvoja, a vrijeme je da se počne voditi. Evo, to je to.
Zahvaljujem. Replika, uvaženi zastupnik Vlado Jelkovac.
Gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Želio bih replicirati uvaženom potpredsjedniku gospodinu Arloviću na način da na neki način istaknem dilemu ove dvije Hrvatske, razvijenoj i razvijenoj Hrvatskoj, o Zagrebu, Istri, Primorsko-goranskoj županiji ili onim županijama sa dna ljestvice ili sa dna liste o kojima je kolega Arlović govorio. Naravno da je cilj i Zakona o lokalnoj i regionalnoj samoupravi, ali i svih ostalih zakona koji se u ovom Visokom domu donose, nastojati uravnotežiti razvoj, odnosno omogućiti onima koji su slabije razvijeni da se ubrzanije razvijaju. No, apsurd te ideje, odnosno u smislu njezine provedbe. Gledajte samo činjenicu što će se desiti ukoliko 100%-tni iznos poreza na dohodak ostavimo jedinici lokalne samouprave. Ta jedinica koja je i do sada siromašna ima puno nezaposlenih ljudi i njezino povećanje s osnova poreza na dohodak biti će relativno malo. Oni koji su razvijeniji, koji imaju puno zaposlenih dodatno će povećati prihode svojih jedinica lokalne samouprave. Naravno da je cilj napuštanja koncepta centralne države. No ja bih isto tako podsjetio da bez koncepta centralne države mi ne bismo uspjeli obnoviti čitavu onu ranije okupiranu Hrvatsku. Na ovoj mojoj Karlovačkoj županiji 52% prostora obnoviti preko 10 tisuća kuća koje su u Domovinskom ratu bile srušene, kompletnu infrastrukturu koja je na tom prostoru bila uništena i mi ćemo na žalost ili na sreću još uvijek dugo dugo morati iz centralne državne kase pomagati onim sredinama koje samostalno iz vlastitih izvora nisu u stanju graditi svoj razvoj, omogućiti zapošljavanje i povećanje životnog standarda svojim građanima.
Odgovor na repliku, uvaženi potpredsjednik Doma, Arlović.
U tome se zapravo kolega i razlikujemo oko toga pristupa rastu i razvoju Republike Hrvatske. Da li centralizirana ili decentralizirana regionalna razvijena država kroz regionalni koncept razvoja. Ja ću vas samo razuvjeriti na žalost u tim podacima. Poštovani kolega vidite, razlika u razvoju, za podatke iz 2003. godine. Primjerice Virovitičko-podravska županija je zaostajala za Gradom Zagrebom 8 i pol puta, za 2004. 10 puta. Dakle rast ne da se smanjuje razlika nego se ona povećava i to drastično jer ne mogu pratiti. Ili primjerice uzmite Požeško-slavonsku. Ona je zaostajala 8 puta, sada 9 puta. Pa i vaša Karlovačka županija zaostaje više nego što je zaostajala u 2003. godini, iako je ona nemojte zaboraviti ni to, i ona ispod prosjeka jer je prosjek Republike Hrvatske 7 tisuća i 732, Karlovačka županija je 5 tisuća i 126. U takvoj situaciji se postavlja pitanje zapravo kakvu politiku provodimo. Ja tvrdim da ta politika sa centralne razine mora biti drugačija, mora otvoriti veći prostor jedinicama regionalne samouprave da stavi u funkciju prirodna ekonomska, gospodarska sredstva kojim raspolaže i ljudske resurse, da ih može angažirati radi rasta i razvoja itd. To je broj jedan. Broj dva. Ne smijemo zaboraviti da su to područja koja su bila zahvaćena ratnim razaranjem gdje su stradala velika gospodarska područja, gdje je stradao veliki broj ljudi, poginulih, ranjenih itd. Ali ne smijemo zaboraviti da je pretvorbom i privatizacijom veća šteta na gospodarskim subjektima, na tim područjima učinjena pretvorbom i privatizacijom nego ratnim razaranjima jer Republika Hrvatska nije dala odgovor do dana današnjeg. I mi moramo o tim stvarima definitivno sjesti, sami sebe pogledati u oči i postaviti pitanje šta hoćemo sa našom zemljom. Evo, to je to. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem. S ovim smo završili dopodnevni rad sjednice. Nastavak je u 15,00 sati. Na redu je uvažena zastupnica Marija Lugarić. Nastavljamo sa popodnevnim redom sjednice. Na redu je uvažena zastupnica Marija Lugarić. Izvolite!
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege! U ovom popodnevnom dijelu nakon što je rasprava o problemima barem u ovoj rundi problemima lokalne samouprave trajala jučer i danas i već je ta rasprava pri kraju dosta je toga rečeno. Ja bih u svojoj kraćoj diskusiji se ograničila samo na jedan prijedlog i to prvenstveno na prijedlog zakona Kluba zakona HNS-a i to na glavu IV. koja se odnosi na sudjelovanje građana odnosno uključivanje građana u odlučivanje. Predložila bih da se do drugog čitanja ukoliko do njega uopće dođe razmisli i da se uključi još jedan članak koji bi slično kao što je to uvedeno i za Vijeće nacionalnih manjina omogućilo da se u jedinicama lokalne samouprave primarno u gradovima i u općinama osnuju i formiraju vijeća mladih. Naime, ono o čemu je danas dosta veliki problem u Hrvatskoj ali ne samo u Hrvatskoj već i u cijeloj Europi je minimalna politička participacija građana u odlučivanju a taj problem je dosta izraženiji kad se odnosi na mlade, čak i neka relevantna politološka istraživanja koja se tiču mladih kažu da taj visoki postotak apstinencije mladih posebno na lokalnoj razini se proglašava velikom opasnošću čak i za budućnost reprezentativne demokracije kao takve. Kao što sam rekla taj problem je prepoznat i na europskim razinama i razvijeni su u Europi brojni modeli kako a posebno na razinama lokalne samouprave se može uključiti mlade u život lokalnih zajednica. I u tom smislu u Europi ali ne samo u Europi jer imamo primjer i u Hrvatskoj vijeća mladih su prepoznata i implementirana kao vrlo uspješan model koji s jedne strane treba premostiti generacijski jaz u političkom odlučivanju i s druge strane koji omogućuje direktno sudjelovanje mladih kao i razvijanje održivog partnerstva između mladih i jedinica lokalne samouprave. Da bi mogli implementirati vijeća mladih u hrvatsko zakonodavstvo prvenstveno u ovaj Zakon o lokalnoj i područnoj (regionalnoj) samoupravi imamo dva dobra temelja odnosno dva dobra dokumenta. Prvi dokument je revidiran na Povelji o sudjelovanju mladih u životu općine i regije koji je usvojio Kongeres lokalnih i regionalnih vlasti Vijeća Europe. A drugi je dokument naš hrvatski dokument Nacionalni program djelovanja za mlade koji je jednoglasno usvojen krajem 2002. godine u Hrvatskom saboru gdje je jedna od mjera nacionalnog programa upravo i uspostavljanje vijeća mladih. Što su to vijeća mladih osjećam potrebnim to reći jer dosta se o tome i u ovom Saboru u nekoliko navrata diskutiralo. Vijeća mladih su obvezna konzultativna tijela jedinica lokalne samouprave, prvenstveno općinskih i gradskih vijeća ali i načelnika i gradonačelnika. Njih čine predstavnici udruga mladih predstavnici vijeća učenika, sportskih udruženja mladih, politički podmladaka i svakog onog drugog oblika i udruženja mladih koji djeluju na području nekog grada i općine. I naravski, vijeća mladih su zaduženja za zastupanje interesa i potreba svih skupina mladih na području nekog grada ili neke općine i za koordinaciju aktivnosti prema mladima. Formalno i zato govorim o ovom problemu prigodom rasprave o ovom zakonu kako bi mogli osnovati vijeća mladih potrebno je upravo u Zakonu o lokalnoj i područnoj (regionalnoj) samoupravi uvesti jednu odredbu koja bi omogućila formiranje vijeća mladih a onda bi se detaljnije ustrojstvo i detaljnije odredbe vezane za vijeća mladih utvrdila posebnim Zakonom o vijećima mladih. Zašto je potrebno donijeti i taj drugi zakon? Zato što je potrebno uvesti reda. Dosta već sada općina i gradova u Republici Hrvatskoj ima formirana vijeća mladih. Radi se uglavnom o sredinama gdje su načelnici i gradonačelnici bili osjetljiviji na takve ideje. Dobre primjere imamo u Koprivnici. Dobar primjer imamo sa Parlamentnom mladih u Primorsko-goranskoj županiji, dobar primjer imamo u Požegi i još u nekim drugim gradovima i općinama da nekoga nepravedno ne izostavim. Ali u nekim gradovima i općinama gdje su to mladi napravili na vlastitu inicijativu i gdje nije bilo sluha gradonačelnika i načelnika oni su se formirali kao nevladine organizacije i poslije zapravo na neki način ruše taj europski koncept koji bi rekao da to treba biti zalaganje zajedničko i lokalnih vlasti i udruga mladih. U tom smislu donošenja i posebnog zakona Hrvatska nije na početku. Gotovo dvije godine tijekom 2002. i gotovo cijela 2003. godine trajala su dogovaranja svih zainteresiranih. Pri tom mislim i na udruge i na predstavnike ministarstava i podmladaka političkih stranaka. I u ljeto 2003. godine bio je gotov i u potpunosti usuglašen cijeli tekst prijedloga zakona, no međutim taj nacrt zakona je prošao i Vladinu proceduru. No, kako je došlo do raspuštanja Sabora i raspisivanja parlamentarnih izbora zakon se nije uspio izglasati. No, unatoč promjeni vlasti krajem 2003. godine činilo se da je sve u redu i da će zakon uskoro biti ovdje u Saboru, čak i u Akcijski plan za priključivanje Republike Hrvatske Europskoj uniji za 2004. godinu planirano da se taj zakon donese u svibnju 2004. godine. Meni je žao što kolege zastupnici, posebni neki nemaju nikakvog interesa slušati o lokalnoj samoupravi ali barem mislim da bi trebali imati interesa slušati o uključivanju mladih u živote lokalnih i regionalnih jedinica jer sutra će svi pričati kako su mladi na prvom mjestu a nema se volje ni želje pet minuta saslušati kako se to može učiniti na jednom modelu koji je verificiran i na europskoj razini. Dakle, nastavljam. Kada je zakon napravljen, kada je sve usuglašeno sa nevladinim udrugama, kada je to tako implementirano da se treba donijeti u 2004. godini nekako je nekim čudom sve stalo. U nekoliko sam se navrata osobno potaknuta upitima udruga i mladih koji jesu zainteresirani za takve forme dopisivala s potpredsjednicom Vlade i ministricom obitelji, branitelja i međugeneracijske solidarnosti koja je nadležna za mlade i stalno bi dobijala odgovor da zakon samo što nije u Saboru jer eto je gotov. No od zakona je prošlo već gotovo dvije ili tri godine. Od zakona ni "z". Taj usuglašeni prijedlog je spremljen negdje u ladicu i krenulo se u izradu novoga zakona koji je koliko čujem od predstavnika nevladinih udruga ne udovoljava temeljnim načelima osiguranja neovisnosti i održivosti vijeća mladih. Kad govorim o neovisnosti mislim o neovisnosti od bilo kakvih političkih struktura, i o tome sad ne bih dužila jer se nadam da ćemo zakon imati skoro na dnevnom redu i da ćemo imati o njemu prilike raspravljati. Ali sada bih molila kako u ovom Saboru je nekoliko puta na dobre teme postignut konsenzus da se i oko potrebe donošenja Zakona o vijećima mladih odnosno u ovaj zakon implementacije odredbe koja bi omogućila donošenje posebnog zakona i otvorila mogućnost osnivanja vijeća mladih da tu se zaista postigne konsenzus jer ne vidim razloga zašto tomu ne bi bilo tako. I žao mi je osim što ta tema uvijek nekako dođe na kraju što o tome nitko nije ništa do sada govorio. Čini mi se, tj. sigurna sam samo predsjednik Kluba SDP-a. Ali još jednom ponavljam, nadam se da će prilikom glasanja biti za to sluha jer zadnji podatak mladih ima u procesima odlučivanja i na mjestima gdje se odlučuje u predsjedničkim tijelima samo onoliko koliko im odrasli dozvole prostora a onda smo mi valjda ti tu odrasli veliki koji možemo donijeti odluke da mlade uključimo u rad vijeća mladih i u aktivan život u lokalnim zajednicama. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastupnik Miroslav Rožić.
Hvala lijepo. Gospodine potpredsjedniče, gospođe i gospodo zastupnici! Oko ovoga zakona postoji i u oba prijedloga zapravo nekoliko neuralgičnih točaka pa ću ih ja pokušati sažeti nekim određenim redoslijedom. Prije svega, jedna namjera koja je naizgled vrlo demokratična, koja zapravo ide ka razvoju i napredovanju demokracije u Hrvatskoj a to je neposredni izbor župana, gradonačelnika, načelnika općina kako bi se na taj način zapravo suzbila jedan veliki utjecaj partitokracije odnosno kako bi se suzbile različite nepravilnosti ili zloporabe rezultata izbora koji onda na izvjestan način derogiraju volju birača. To bi bile otprilike namjere ili to bi bile otprilike argumenti kojima se opravdavaju, kojima opravdavaju pristalice takvog neposrednog izbora i promjene ovog Zakona i koji kažem naizgled izgledaju vrlo logične, vrlo demokratične i jedan određeni napredak u razvoju i parlamentarizma i demokracije u Hrvatskoj. Međutim ima nekoliko stvari koje zapravo izazivaju velike dvojbe sada kada se malo dublje zagledate zapravo u tu problematiku i u tu kažem naizgled vrlo privlačnu ideju. Prvo je činjenica da u Republici Hrvatskoj imamo 560 ili nešto malo više od 560 jedinica lokalne samouprave plus 20 županija plus Grad Zagreb. Dakle negdje oko 580 jedinica lokalne samouprave. Vrlo je upitno zapravo koliko od tih 580 jedinica lokalne samouprave su zapravo funkcionalne jedinice lokalne samouprave, koliko one koje od njih sve, da li sve od njih funkcioniraju i da li sve od njih zapravo mogu konzumirati sve oblike demokracije koje bi trebale s obzirom na svoj položaj. Prije svega to se vidi već iz same činjenice da bi recimo za, prema predlagačima kandidati za neposredni izbor općinskog načelnika trebali sakupiti 100 potpisa. Na, naizgled to se čini vrlo malo i trebalo bi eventualno povećati tu brojku. Međutim ne bi je trebalo povećati kad pogledate na to da zapravo postoje općine koje recimo imaju negdje oko 1000 ili čak ispod 1000 ne glasača nego stanovnika. Tada ta brojka od 100 i ne izgleda tako mala. Druga neuralgična točka zapravo u ovom je pitanje ovlasti koje bi imali tako direktno izabrani odnosno neposredno izabrani i župani i dogradonačelnici i načelnici jer postavljam vrlo jednostavno pitanje. Primjerice izabere se na neposrednim izborima župan ili gradonačelnik jedne politike, jedne političke stranke. Koji je pripadnik jedne političke stranke, koji zastupa jednu politiku. Istovremeno na tim istim izborima izabere se predstavničko tijelo koju većinu čine predstavnici neke druge politike, nekih drugih političkih stranaka. U tom slučaju imat ćete jednu politiku koju zastupa gradonačelnik i drugu politiku koju zastupa većina u predstavničkom tijelu recimo u Gradskoj skupštini. Postavljam pitanje koja politika će se provoditi? Onda ako je tome tako kao što mi dobacujete iz klupa će biti dobrovoljna i kompromisna onda u tom slučaju već sada imate takav slučaj kojeg ste spominjali kao negativne posljedice. Dogovornu politiku. Dalje, treća neuralgična točka cijele te priče je zapravo cijena izbora. Tko će platiti za 580 jedinica lokalne samouprave dvostruku cijenu izbora jer će ta cijena otprilike dvostruko narasti ako ne samom činjenicom, ako ne samo činjenicom da ćemo imati izbore koje imamo i do sada. Dakle za predstavničko tijelo koji nešto koštaju, organizacija tih izbora. Sad ćemo imati još jedne izbore koji idu istovremeno, a to je za neposredan izbor gradonačelnika. Pa onda se čak predlaže da taj neposredni izbor gradonačelnika bude u dva kruga. Dakle još jedan krug posebni izbora. Praktički bismo mogli reći još treći izbor. Pa onda čak mogućnost ako to predstavničko tijelo želi opozvati tako neposredno izabranog gradonačelnika što je već «sui generis» nelogično, dakle samo po sebi nelogično da može smjenjivati nekoga neko drugo tijelo, a ne ono koje ga je izabralo. Jer ako su ga izabrali građani na neposrednim izborima onda bi ga po logici stvari trebali samo oni moći i smijeniti, a ne prenijeti te svoje ovlasti na neko predstavničko tijelo koje će njega smjenjivati ili tražiti njegov opoziv. S druge strane dakle planira se ako bi oni to i zatražili referendum. Tko će platiti taj referendum jer i on nešto košta i tako dalje. Dakle već po samom ovom prijedlogu cijena lokalnih izbora u Hrvatskoj bi se u najmanju ruku udvostručila ako ne i utrostručila. Nadalje, 4. točka je zapravo pitanje intencije smanjivanja važnosti parlamentarne demokracije na lokalnoj razini. Naime sasma je sigurno da neposrednim izborima gradonačelnika i načelnika općina pa i župana zapravo jest jedna tendencija smanjivanja važnosti parlamentarne demokracije na lokalnoj razini i time zapravo kočenje razvoja parlamentarne demokracije jer je tu u pitanju zapravo poticanje stvaranja lokalnih moćnika. Ja ću podsjetiti na vremena kada se neposrednim izborom, kada se neposrednim izborom uz samo jednog kandidata birao predsjednik Općinskog komiteta. To je bilo posve neposredno i poslije se je znalo na koju adresu se treba javiti ako vam nešto treba. I konačno pitanje u okviru, u okviru toga, te neuralgične točke postavljam vrlo jednostavno pitanje. Svi koji se zalažu za neposredan izbor župana, gradonačelnika, načelnika općina zašto se ne zalažu za neposredan izbor predsjednika Vlade? Koja je onda tu razlika? Zašto na lokalnoj razini uvoditi neposredan izbor za izvršnu vlast, a ne uvoditi taj neposredni izbor za izvršnu vlast na razini države. Koja je razlika? I, sa potpuno istim argumentima sa kojim se dakle zalažemo za lokalnu razinu. Naime zašto bi prvi čovjek izvršne vlasti ove države bio biran od predstavničkog tijela a svi ostali bi trebali biti birani neposredno? 5. stvar je zapravo po mom osobnom sudu udaljavanje od parlamentarnog sustava. Velika većina na čelu sa kolegom Kramarićem koji mi neprekidno dobacuje iza leđa svoje komentare tako da čuje cijela ova dvorana je bio jedan od rodonačelnika uvođenja tzv. čistog parlamentarnog sustava. Cijeli svoj život je tvrdio da je on zapravo, politički život mislim u Hrvatskoj, je tvrdio da je on zastupnik parlamentarnog sustava. I ne samo on nego i velika većina zapravo stranaka i kolega zastupnika. A čisti parlamentarni sustav zapravo znači da se izvršna vlast bira od izabranih zastupnika. Između izabranih zastupnika i takav čisti parlamentarni sustav ima samo Velika Britanija od meni poznatih primjera u Europi gdje dakle da biste postali član izvršne vlasti mora vas netko prvo izabrati tamo. A to znači da morate biti član predstavničkog tijela, član Parlamenta da biste mogli postati član Vlade. To je čisti parlamentarni sustav. Gdje je sada zauzimanje za taj čisti parlamentarni sustav kada zapravo se zauzimamo za neposredni izbor izvršne vlasti. I konačno postavljam jedno posve prozaično pitanje. Odaziv na lokalne izbore je na posljednjim lokalnim izborima bio u prosjeku negdje 30% glasača. Postavljam pitanje, koliko mislite ili pretpostavljate da će izići glasača recimo u drugi krug za izbor općinskog načelnika? Pa negdje po mojoj procjeni između 10 i 15%. Koga će oni predstavljati? 10% birača neposrednim izborom i tvrditi da su oni zapravo ti koji predstavljaju cijelu lokalnu zajednicu. To je upitno, a nastavit ću završno u pet minuta u ime kluba. Hvala lijepo.
Replika, uvaženi zastupnik …
Prvo da kažem kolegi Rožiću da ja još mislim živjeti, nisam odlučio da umrem tako brzo kao što mi on to očito priželjkuje. Ali ne znam kome da uputim zapravo ovu primjedbu, da li kolegi Rožiću ili gospodine predsjedavajući vama, riječ je o jednoj velikoj dekoncentraciji, jer ovo je tek sljedeća točka dnevnoga reda, tako da kolega Rožić je malo pobrkao tekstove koje bi trebao govoriti. Ovdje je riječ o prijedlogu koji se tiče reforme lokalne samouprave i uprave, a neposrednim izborom gradonačelnika, načelnika i župana ćemo govoriti tek u sljedećoj točki dnevnoga reda tako da bi ga molio da bude malo pribraniji. A drugo, te literature o tim dilemama je toliko napisano, čak ima i u prijevodu postoje, bilo bi dobro da kolega Rožić neke od njih konzultira pa da nas baš ne opterećuje s ovakvim dilemama koje su odavno riješene. Hvala.
Zahvaljujem. Uistinu je malo preskočio dnevni red. Odgovor na repliku, izvolite.
… [[Govornik naknadno uključen.]] Dakle nisam bio siguran da li imam obje lopatice, jer ovu sam posudio ovdje od kolege pa sam digo onu koja mi je bila pri ruci. No u svakom slučaju vrlo kratak odgovor na repliku. Zapravo ono što je gospodinu Kramariću očito i gdje je on zaključio da sam ja pobrkao svoje govore to je zapravo netočno. Jer ja nisam govorio o ovim drugim zakonima koji ne govore ni o čemu drugom nego samo o načinu kako bi se birali izbori, neposredni izbori za gradonačelnika nego sam to naveo samo kao primjere uvođenja principa neposrednog izbora, a neposredni izbor se uvodi zakonom o kojem raspravljamo, a ne u onom koji slijedi.
Zahvaljujem. Prelazimo na raspravu po klubovima u trajanju od 5 minuta. U ime kluba HSU-a, uvaženi zastupnik Josip Sudec. Izvolite.
Dame i gospodo slušajući ovu raspravu dolazim do zaključka da govorimo o dva zakonska prijedloga, jedan koji se odlučio za ljetnu brazdu i jedan koji se odlučio za duboko jesenje oranje. Ovaj koji se odlučio za ljetnu brazdu samo popravlja ili nastoji popraviti nešto što je već sada u funkciji, a ovaj drugi to je prijedlog koji iza sebe ima i konzistentan zakon o izboru i opozivu, neposrednom izboru i opozivu načelnika, gradonačelnika i župana. Daleko dublje je zaorao u ovu problematiku, međutim očito je da u Vladi nema političke volje da se ide tako duboko jer kad bi bila ta namjera onda bi se i zakon o izboru i opozivu donosio da vrijedi sada ili od nove godine, a ne bi bilo da vrijedi za naredne četiri ili za naredne četiri godine, dakle da se donosi sa tako velikom zadrškom. Ovo me podsjeća na ono sljedeće, ajde uradimo sada nešto kao što je bio pritisak izmjenama i dopunama Zakona o lokalnoj samoupravi, moramo dati preko noći pravnu osobnost mjesnim odborima. Dali smo im pravnu osobnost, ništa se na terenu nije dogodilo jer nisu dobili materijalnu osnovu. Prema tome i ovim izmjenama i dopunama zakona neće biti veće lokalne samouprave ili dublje, mislim da ćemo dobiti određena ovlaštenja, ali neće biti materijalne osnove. Ako se materijalna osnova ne spusti onda mislim da je ovaj zakon još jedan od niza zakona koji neće imati svoju provedbenu snagu. Ali mislim da će postići jedan cilj. Ovo je zakon priprema da iz ovog Sabora izađu oni koji će biti načelnici velikih gradova. Hvala.
Zahvaljujem. U ime kluba HSLS DC LS, uvaženi zastupnik Zlatko Kramarić. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Štovane kolegice i kolege. Neki puta je dobro kada se stvar zapravo dovede do apsurda i mislim da ovo sve što se događalo poslije 15. svibnja ove godine, poslije ovih lokalnih izbora, gdje se pokazalo da smo uspjeli doista ubiti svaku supstancu, političku supstancu u našoj zemlji. I vidimo da se to ponavlja i dalje to traje malo u Dubrovniku, malo u Velikoj Gorici, u Labinu pa i kažem primjera ima koliko god hoćete, i da doista to nema nikakve veze niti sa politikom niti sa izborima nego postoje neke druge osobine dolaze do izražaja, vještina, trgovina, novci itd. Ali vratimo se na temu. Tema je decentralizacija. Mi možemo ovdje sebi postaviti pitanje, jer mnogi od nas ovdje sjede od prvoga dana, tko je to nas sprječavao da mi napravimo tu decentralizaciju, odnosno kada se ta tema javlja. Javlja se pred izbore. Svima su nama puna usta decentralizacije, svi se to svečano kunemo da ćemo obećati pa onda dođemo u poziciju pa onda od toga odustanemo … da je to par exellence političko pitanje, pitanje odnosa političke volje u ovom Parlamentu. Što zapravo zakoni znače i zašto su oni jako važni? Oni mogu na neki način usmjeriti razvoj ove zemlje. Da li će se ova zemlja razvijati tako pa da se u Zagrebu isplati živjeti, a da se negdje drugdje u nekoj lokalnoj sredini ne isplati živjeti i onda imamo to što imamo. Pa onda mi možemo govoriti o demografskome, o bijelim kugama, o prostorima koji su zapravo i nisu naseljeni, a zato su krivi ovi zakoni koje mi ovdje donosimo. I zato onda imate metropolizaciju, imate Zagreb, imate to da je u ovom gradu dobro živjeti, a u nekim drugim gradovima nije dobro živjeti. 92. na 93. godinu kada se donosio prvi puta ovaj zakon, neki su već onda govorili kako Hrvatska nije dovoljno bogata da bi sve to mogla servisirati, alimentirati i pokazali smo na žalost, da smo bili u pravu. Pa šta smo onda mi radili? Radili smo to, to sam jučer govorio, da svatko od nas se potrudi da svako zasjedanje donesemo jednu novu općinu ili grad pretvorimo, općinu pardon pretvorimo u grad. Danas je na djelu drugo, da gradove pretvorimo u velike gradove. Mi smo isto pokušavali se, ja nisam imao pretenziju da govorim o nečemu što ne poznam, da stvorimo recimo ideju o tri velika hrvatska grada bez ikakva prava na eskluzivitet i odmah sa sviješću o tome da treba voditi, imati svijest o tome da onda moraju živjeti i ona mjesta i oni gradovi i općine pored tih novih velikih gradova, pored tih novih velikih metropola. Nismo bili uslišeni 94. godine pa je bilo odgođeno, evo sad smo dobili to bojim se opet mehanički. Cijeli problem Hrvatske je taj monotipski pristup. Da imate isti odnos prema općini x i prema nečemu što doista ima neke druge u svojoj povijesti, u svojoj tradiciji sadržaje koji doista mogu odgovoriti izazovima što se zove lokalna samouprava. Ali mi o tome ne razgovaramo. Mi razgovaramo o Vijeću mladih, … [[Govornik se ne razumije.]] koji je to europski grad, gdje to doista funkcionira stvarno. Dopustite mi, doista sam puno putovao, puno razgovarao, puno zapravo tih kontakata stvarao i ima i tamo stvari koje su zapravo više ovako deklarativne, a manje su praktične. Ne znači da od toga treba odustajati, ali nije to bitna tema. Bitna tema je nešto drugo. Kako ćemo mi upravo uvesti taj politipski princip. Krenulo se ovako stidljivo i mislim, opet, nažalost pogrešno. Opet, ja mislim, ja imam svoj vrlo simpatičan odnos sa kolegom Palarićem u ovom smislu da pokušavamo, da vidimo kako to da poslušamo i da to nije stranačko pitanje. Pa danas kad je kolega Čuljak govorio o Vinkovcima onda neko drugi odgovara sa Đakovom. Kao sad u Đakovu je neka druga vlast. Ma nije to stranačko pitanje. Đakovo će biti sa ovom ili onom vlašću Đakovo, ali sad je stvar što ćemo mi napisati da Đakovo bude Đakovo, Vinkovci Vinkovci, ne znam, Vukovar Vukovar ili nešto drugo. Ovo kao neko sretno rješenje da to budu ne znam i središta županija, nisam siguran da je to sretno i dobro rješenje. Jer ne znam, to su, pa ćete zanemariti čitav niz drugih zapravo potencijala, nekih drugih. Nema tog funkcionalnog pristupa. Šta to funkcionalno zapravo znači i da mi se zapravo potrudimo i sami sa sobom suočimo i da kažemo zapravo da su neki gradovi nastali mehanički, čisto slučajnošću, a da neki zapravo imaju neku tradiciju i koju bi onda trebali i poštivati i pretvoriti, ugraditi ih u zakonska rješenja. A onda dolazi ovo o čemu je kolega Rožić govorio, čitav niz dilema koje doista stručna literatura odavno rješava. Ako to Nijemci mogu riješiti, ako Nijemcima nije problem da imaju gradonačelnika iz jedne pozicije, političke opcije, a vijeće i skupštine iz neke druge, ne vidim razloga zašto bi kod nas to bio tako veliki problem i kao otprilike nešto što je, kako se kaže, predstavlja nelogičnu točku. Zašto? Nešto što demokracija odavno poznaje samo je kod nas uvijek sve jako čudno jer to nije uobičajeno i onda na neki način se smanjuje mogućnost političkih pritisaka i trgovine. Koji će, evo priznajte, otvorite danas novine pa ćete vidjeti, naslovi koji nam zbilja ne služe na čast jer smo bogami i mi time pridonijeli i bilo je puno bolje da smo ove zakone donijeli prije 15. svibnja nego što ih donosimo sada. I sada prejudiciramo šta će se događati 2009. godine.
Zahvaljujem. Isteklo je vrijeme.
Nadam se da to nije dobro. Zahvaljujem. I da ćemo imati mudrosti pa u nekom novom čitanju, nekom novom prijedlogu doći sa zapravo rješenjima koja će biti u funkciji lokalne samouprave i reforme, a ne politikantstva pojedinih političkih opcija. Hvala.
Zahvaljujem. U ime Kluba HSP-a, 5-minutna rasprava. Uvaženi zastupnik Miroslav Rožić.
Hvala lijepo. Dakle, ja ću zapravo u ovih 5 minuta u ime Kluba objasniti i odgovoriti na ovo pitanje koje je ostalo visjeti u zraku kolege Kramarića zašto? Zašto Nijemci mogu, a Hrvati ne mogu? Pa mislim da gotovo da ne trebam objašnjavati to pitanje. Ne, mislim da ne treba objašnjavati to pitanje jer onda bismo mogli pitati zašto Nijemci mogu igrati nogomet u sustavu 4, 4, 2, a mi ne možemo. Zašto su Nijemci nakon rata postali najmoćnija europska industrijska sila, a mi smo propali? Zašto Nijemci poštuju zakone, a mi ne poštujemo? Zašto u Njemačkoj nema mita i korupcije u izvršnoj vlasti, a kod nas ima? Zašto u Njemačkoj, ili manje, zašto u Njemačkoj sve drugačije funkcionira nego što funkcionira kod nas? Apsolutno funkcionira drugačije. Prema tome, postavljati takvo pitanje zapravo je rizično. Zašto u Njemačkoj nema trgovine koju ste vi spominjali? Svi oni koji su to spominjali, zašto u Njemačkoj nema trgovine prelazaka zastupnika iz jedne stranke u drugu stranku. Zašto nema kupovine zastupnika na lokalnoj razini, itd. Toga isto nema u Njemačkoj [[Upadica: Ima, ima.]] Ima? Eto. Pa onda, ako ima toga u Njemačkoj zašto i iz kog razloga mi zapravo uzimamo njemački model kao nešto što bi trebalo biti za nas sveto pismo? Zašto? … [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]] Znači, drugim riječima odgovor je vrlo jednostavan. Koji god mi model uzeli, koji god mi model uzeli, ovakav ili onakav model bit će izveden na hrvatski način. To je odgovor. To je odgovor, da. To je odgovor svima koji o tome govore. Prema tome, kada budemo neposredno birali župane, gradonačelnike i načelnike općina oni neće postati, oni neće postati nikakva politička ravnoteža, oni neće postati nikakav politički korektiv, oni neće postati nikakav politički autoritet, oni neće postati efikasniji u službi zapravo svojeg naroda i svog stanovnika nego će postati ono što sam ja upozorio. Postat će lokalni moćnici i šerifi koje nitko neće više moći smijeniti i koji će moći raditi što god hoće. Ako je to decentralizacija koju želite, ako je to ovaj put o kojem je govorio i kolega Mato Arlović, a to je put regionalizacije, onda je ovo doista dobar model. Usput budi rečeno, Njemačka je savezna država i u Njemačkoj nema nijedne općine i nijedne jedinice lokalne samouprave koja ima manje od tisuću stanovnika. Prema tome, i tamo se neposredno takav neposredni izbor proveo bi sve ono ostalo. A ono što sam rekao o svim dosadašnjim političkim zagovarateljima parlamentarnog sustava i spomenuo tu i kolegu Kramarića, ne zbog njegovog velikog doprinosa parlamentarnom sustavu nego zbog njegovog dobacivanja iz klupe sam ga spomenuo. To jednostavno stoji. Nisam želio naravno njegovu smrt u fizičkom smislu nego u političkom smislu, to sam i rekao. Tijekom njegovog političkog života zagovarao je parlamentarni sustav, a obzirom da je to mišljenje promijenio, ja mu doista želim političku smrt. Hvala lijepa.
Ružno, ružno. Idemo … … [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]] Idemo dalje. Na kraju je ružno rekao, uistinu. U ime Kluba HDZ-a 5-minutna rasprava uvažena zastupnica Ana Lovrin. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine državni tajniče, gospođe i gospodo zastupnici. Evo, ja ću se nakon ovih globalnih i širokih političkih rasprava vratiti ipak na tekst Zakona o kojemu raspravljamo, a raspravljamo, da ne bi bilo zabune, o Prijedlogu izmjena i dopuna Zakona o lokalnoj i područnoj samoupravi i o Prijedlogu zakona o lokalnoj i područnoj samoupravi. Dakle, tijekom ove rasprave čuli smo da se većina zastupnika i zastupnica ovdje ipak izjasnila za decentralizaciju i premda je bilo prigovora i oni su opravdani da je ona možda još uvijek nedostatna i teško provediva. Ali ipak ovaj Prijedlog izmjena i dopuna Zakona o lokalnoj samoupravi i regionalnoj samoupravi donosi daljnju decentralizaciju. Stoga mi u Klubu HDZ-a podržavamo donošenje ovog Zakona jer smatramo da je važan, smatramo da je dobro da se uvodi pojam velikih gradova sa proširenim ovlastima i djelokrugom i da se radi zaista o nastavku decentralizacije. Jasno da mi od ove Vlade očekujemo vrlo brzo i izmjenu Zakona o financiranju jedinica lokalne samouprave čime bi se osigurala i fiskalna decentralizacija i točno je da je ona samo jedna garancija za stvarnu provedbu ove decentralizacije koju Vlada predlaže ovim zakonom. Naime, kolega Mršić je govorio nešto da je i dosadašnji zakon iz 2001. poznaje pojam grada sa preko 30 tisuća stanovnika koji može preuzeti ovlasti i poslove iz djelokruga županija isto je tako činjenica da čini mi se niti jedan grad nije preuzeo niti jedan posao županije iz jednostavnog razloga jer nije bilo osigurano financiranje tih poslova, preuzeti su samo oni poslovi koji su posebnim zakonima onda imali osigurano i financiranje. Također tu stoji prigovor da je Vlada trebala predložiti rok u kojem bi se posebni zakoni uskladili kako je to određeno za jedinice lokalne samouprave da usklađuju statute, no mi vjerujemo u ovu Vladu, vjerujemo da je Vlada ozbiljna, da ima koncept, i kada je postavila temelje decentralizacije da će onda znati jednako tako tu decentralizaciju provesti posebnim zakonima do kraja. Evo, vidim da mi vrijeme ističe tu ima još niz dobrih rješenja, poglavito u vođenju poglavarstva ponovno u one jedinice koje su ga 2001. godine izgubile, također i povrat, prestanak nespojivosti dužnosti pročelnika i poglavara. Mene čudi, još samo mi dozvolite to gospodine potpredsjedniče, čudi me što u ovoj raspravi ama baš nitko se nije osvrnuo niti pohvalio izmjenu ovog Zakona u dijelu gdje osigurava prava iz Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina i poglavito me čudi što to kolegica zastupnica iz SDP-a koja se gradi da jako brine o pravima nacionalnih manjina pa često insinuira nezakonitost u Zadarskom gradskom vijeću, a te nezakonitosti da budemo jasni, te nezakonitosti nema ali ima manipulacija sa pravima zastupnika nacionalnih manjina u nekim drugim lokalnim jedinicama u Hrvatskoj, zato me čudi da ovaj prijedlog nije dobio niti jednu pohvalu jer je implementirao u odredbe ovog Zakona prava nacionalnih manjina iz Ustavnog zakona. I na kraju držimo da ove predložene izmjene treba prihvatiti jer pridonose jačanju lokalne samouprave sada odmah, a jasno da će se ukoliko bude prihvaćen ovaj sljedeći zakon koji je na dnevnom redu, o neposrednom izboru gradonačelnika da nas onda očekuju temeljite izmjene ovog Zakona o lokalnoj samoupravi i regionalnoj samoupravi ali mislim budući da je primjena toga Zakona odgođena do 2009. do redovnih izbora, mislim da se sa ovim izmjenama ne treba čekati i da se one trebaju donijeti sada. Hvala.
Zahvaljujem. U ime Kluba IDS-a 5-minutna rasprava, uvažena zastupnica Dorotea Pešić-Bukovac izvolite.
Uvaženi potpredsjedniče, uvaženi tajniče, poštovane kolegice i kolege. Ja moram reći da IDS kao regionalna stranka uvijek podržava svaki korak pa makar on bio mali korak prema decentralizaciji. Iako smatramo da je ovo jedno parcijalno rješenje i smatramo da parcijalna rješenja nisu dobra da decentralizaciju treba sustavno rješavati na način da se decentraliziraju i novci i ovlasti. Međutim, moramo naglasiti neke stvari koje su u ovom Zakonu pozitivne. Kao prvo svjesna sam toga da je predlagatelj uvažio većinu prijedloga i rješenja koje je predložio savez gradova i općina u Republici hrvatskoj, te na taj način je ostvaren ipak jedan mali pomak u decentralizaciji poslova i jačanju lokalne i regionalne samouprave, te na neki način dekoncentracije vlasti. Na taj način se dao ipak značaj savezu gradova i općina međutim, moram uputiti isto tako i kritiku jer se iz toga isključio nacionalni odnosno nacionalna zajednica županija. Osobito se u ovom prijedlogu zakonskih rješenja uveden je status velikih gradova te su naravno proširene njihove nadležnosti unutar samoupravnog djelokruga i na poslove koji su do sada bili u isključivoj nadležnosti državne uprave, tu osobito mislim na poslove izdavanja građevinskih i lokacijskih dozvola i drugih akata vezanih uz izgradnju te provedbe dokumenata prostornog uređenja. Smatramo tu da se ipak napušta jedan strogi monotipski sustav vlasti a ujedno i na neki način racionalizaciju i podiže se stupanj ekonomičnosti u obavljanju poslova na lokalnoj razini. Isto tako predloženo normiranje obavezne kontinuirane edukacije službenika i lokalnih dužnosnika putem ustanova za razvoj lokalne i regionalne samouprave ubuduće akademiji lokalne demokracije, sigurno će pridonijeti boljoj praksi lokalne samouprave te njenom daljnjem jačanju. Međutim, kao osnovni nedostatak ovog Prijedloga zakona je ne utvrđivanje rokova za donošenje zakona i podzakonskih akata koji će biti nužni za stvaran i efikasan prijenos ovlasti između državne uprave i lokalne uprave odnosno regionalne samouprave. Ovim prijedlogom također nisu predviđena rješenja za provedbu novčane decentralizacije, odnosno kako navedeni prijedlog ne prate i odgovarajuće izmjene Zakona o financiranju jedinica lokalne i regionalne samouprave, a naravno to bi se tada omogućilo brzo oživotvorenje predloženih rješenja. Čini mi se da je možda ovaj Zakon bez ovih popratnih akata jedno samo mrtvo slovo na papiru. Zato provedbene mjere mislim da su važne i da bi ih trebalo ugraditi u ovaj Konačni prijedlog zakona.
Zahvaljujem. S ovim smo iscrpili raspravu po ovim točkama dnevnog reda. Završno u ime predlagatelja. Vlada Republike Hrvatske, državni tajnik Palarić.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, gospođe i gospodo zastupnici. Teško je odgovoriti na raspravu o ovom zakonskom prijedlogu koja je trajala dva dana a da to ne uzme jako puno vremena, ali pokušat ću ukratko se osvrnuti na najbitnije što se meni učinilo. Rasprava o ovim zakonima pretvorila se jednim dijelom o raspravi o lokalnoj samoupravi u Hrvatskoj i na temelju nekoliko problematičnih primjera osnivanja lokalne vlasti nakon nedavno provedenih izbora, pokušava se nametnuti dojam da lokalna samouprava u Hrvatskoj ne funkcionira međutim, to nije točno, u Republici Hrvatskoj je nešto manje od 600 jedinica lokalne i regionalne samouprave i ogromna većina funkcionira svi mi koji dolazimo iz manjih mjesta znamo da je koncept lokalne samouprave uveden 93. godine u Hrvatskoj, uspjeli koncept da je došlo do snažnog razvoja mjesta, naselja koja prije nisu bila sjedišta društveno-političke zajednice. Naravno da se normativni sustav razvija i ovaj naš zakonski prijedlog je podnesen u cilju razvoja sustava lokalne samouprave u Hrvatskoj. Mi moramo reći da smo u početku imali monitoring Vijeća Europe ali eksperti i političari Vijeća Europe došli su do zaključka da u Hrvatskoj sa lokalnom samoupravom nema problema, monitoringa više nema i mi razvoj usmjeravamo u ona tri ključna pravca a to je poticati najbolju praksu, odgovoriti na pitanje što je najbolja praksa, najbolje će iskustva reći koja smo zajedno sa Vijećem Europe i zajedno sa Nacionalnim savezom gradova i općina proveli prošle godine i tako ćemo i nastaviti neovisno o tome tko je u kojoj općini na vlasti. Ona najbolja iskustva ćemo pokušati verificirati nagraditi. Moram naglasiti da je ovaj zakon rađen i u suradnji sa savezom gradova i općina, da je on bio dan njima na mišljenje prije upućivanja i u prvo čitanje i kad smo izradili konačni prijedlog zakona poslali smo im ga na mišljenje što se nikada do sada nije dogodilo i što su savez gradova čak i pismeno potvrdio da nikada u povijesti od kada postoji ta nacionalna udruga nije im se dogodilo da im je tekst u nacrtu dostavljen da su mogli staviti primjedbe i da su njihove primjedbe uvažene. Mi želimo ovime i postaviti okvir za decentralizaciju ali to nije jedina mjera koju Vlada poduzima u decentralizaciji. Vlada je izradila program decentralizacije za mandatno razdoblje, Vlada je osnovala međuresorno povjerenstvo za decentralizaciju u koje su ušli predstavnici gotovo svih ministarstava čiji se djelokrug može decentralizirati i to na razini državnih tajnika i pomoćnika ministara ali u tom povjerenstvu su uključeni i predstavnici saveza gradova, saveza općina i zajednice općina, svi zajedno i tom povjerenstvu su spremni pružiti pomoć međunarodne institucije koje djeluju na području Republike Hrvatske i o decentralizaciji, za decentralizaciju zaključen je CARDS program koji ćemo zajedno sa stručnjacima Europske unije razraditi do u detalje. Mi ovima samo dajemo okvir, znamo da moramo napustiti monotipski oblik jedinica lokalne samouprave i da ne možemo prenositi nadležnost jednaku na Split, na grad Split i na grad Vis jer nemaju jednake financijske potencijale, kadrovske potencijale i stoga smo morali predložiti napuštanje monotipskog oblika i uvesti posebne kategorije velikih gradova koje su već sada administrativno ali i financijski spremne za preuzimanje većeg dijela poslova. Najveći interes postoji da se djelokrug lokalne samouprave zaokruži upravo u ovim problemima prostornog planiranja na način da se gradovima, velikim gradovima i za područje njihovo a izvan područja županijama daju mogućnosti izdavanja građevinskih i lokacijskih uporabnih dozvola i time u prvom stupnju taj posao zaokružujemo na lokalnoj razini. Ostaje u lokalnoj samoupravi još prostora za decentralizaciju tih famoznih 35 zakona. Oni će se donositi dinamikom kako to procijeni Vladino Povjerenstvo za decentralizaciju kao stručno tijelo a kasnije i sama Vlada. Naravno da mora slijediti i financijska decentralizacija i o tome postoji CARDS projekt kojeg vodi Ministarstvo financija zajedno sa stručnjacima Europske unije, ali mi ne možemo ovim zakonom, dame i gospodo, obvezati koga, Hrvatski sabor da će u tom i tom roku donijeti svih tih 35 zakona. Oni će se donositi i mi sada smo otvorili okvir. Mi nakon okončanja rasprave o ovom prijedlogu zakona otvorit ćemo raspravu o Zakonu o neposrednom izboru gradonačelnika, župana i općinskih načelnika. Mi nismo ovim zakonom mogli prejudicirati da će taj zakon biti usvojen i nismo htjeli rješavati pitanje koje još nije otvoreno i zato nismo rješavali odnos gradonačelnika i vijeća koji će se otvoriti kada taj zakon bude donesen i ako bude donesen. Međutim, mi ne predlažemo zakon sa odgodom učinka, nego dapače, predlažemo zakon dovoljno rano da se temeljito raspravi prije njegove primjene da on može ići u dva čitanja, govorimo o sljedećem zakonu. Dakle, mi nismo predložili izbor gradonačelnika sa odgodom nego smo rano neopterećeni skorim izborima pokrenuli i otvorili raspravu o dijelu izborne reforme u Republici Hrvatskoj. Zahvaljujem svima koji podržavaju donošenje ovog zakona. O amandmanima ćemo se izjasniti kada bude na redu izjašnjavanje. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. U ime predlagatelja HNS-a PGS-a uvaženi zastupnik Lesar.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Kolegice i kolege! Na ovo što je gospodin državni tajnik rekao dozvolite mi samo jednu rečenicu, pa ću najprije probati citirati. Mi ne možemo Vladu prisiljavati da u nekom roku pripremi onih 35 zakona, mi, parlament ili Ured državne uprave. Naime, ako se ja ne varam ovo je organski zakon. Ako je ovo organski zakon onda valjda parlament može Vladi narediti i zadužiti je da u nekom vremenu nešto napraviti da bi ovaj zakon funkcionirao i mogao se provoditi. To da tu dilemu raščistimo. E sada, ako je gospodin državni tajnik mislio na Ured državne uprave on zaista ne može Vladu natjerati ali parlament bi trebao imati tu mogućnost da kroz organski zakon takvu obavezu.
Koliko sam ja čuo nije rekao državni tajnik da Sabor ne može Vladu.
Ne, rekao je "Mi ne možemo. Mi.".
Da, malo lapsus linguae.
Vidim da predstavnik Vlade ima novog glasnogovornika u liku i djelu kolege Kajina. Mislim da je idealni prijedlog kolege iz Kluba stranke umirovljenika koji su dali prijedlog zaključka da Vladin prijedlog ide u treće čitanje. Ja bih ga malo možda proširio a naš u drugo čitanje, naš prijedlog zakona u drugo čitanje i da bi tad i time out imala i Vlada i mi u parlamentu vjerojatno doći do jednog rješenja koji bi spojio ono što imamo sada a i ova dva zakona o kojima ćemo raspravu tek otvoriti jer oni zaista jesu cjelina. Ne mogu tvrditi ali izražavam skepsu. Da li ikada se desilo u parlamentu da se raspravlja u objedinjenoj raspravi o zakonu koji je u drugom čitanju i o zakonu je u prvom čitanju kao što se sada desilo? Bilo je toga, kolega Arlović veli da je bilo. Ali bi bilo vjerojatno korisnije da smo onda objedinili raspravu o sva četiri prijedloga zakona pod točkom 2., 3. i 4. jer je rasprava zapravo bila tako vođena. Veliki broj govornika je raspravljao zapravo o ova dva zakona koja tek sada bi trebali raspravu o njima otvorili pa zbog toga sam rekao da bi možda bilo bolje. Želim se u ime Kluba Hrvatske narodne stranke zahvaliti svima koji su nam dali podosta korisnih primjedaba, ukazali na neke slabije točke našeg prijedloga zakona. A desi se da ti pobjegnu neke stvari koje nisi mislio baš tako napisati ili si mislio da će svi to razumjeti kao kad si pisao, posebice kolegici Lugarić u raspravi i prijedlog oko vijeća mladih. Rečeno je nadalje da često raspravljamo samo o dužnosnicima lokalnim, regionalnim, o tome kako će se birati, kako će ih smjenjivati kada na dnevni red stavimo lokalnu i regionalnu samoupravu. To bi možda bilo djelomično prihvatila konstatacija ako zaboravimo da smo do sada dva puta u ovih godinu dana i devet mjeseci nudili i izmjene i dopune Zakona o financiranju lokalne samouprave pa i promjene koje su trebale riješiti pitanje distribucije poreza na dobit, pa da smo im nudili da kompletni porez na dohodak ide u korist lokalne samouprave i zato završavam slijedećim: Vlada je ponudila rješenje intervencija o postojeći Zakon o lokalnoj samoupravi. Nudi novi izborni model samo dijela lokalne samouprave, samo dijela. Mi smo pred donošenjem lokalnih proračuna i da bi bili svi pametniji, da bi lokalnoj samoupravi omogućili poštivanje zakona nužno je potrebno i mijenjati Zakon o financiranju lokalne samouprave. Vjerojatno bi tad i rasprava o izbornim modelima bila daleko lakša, daleko jednostavnija, a i o ovom Zakonu o lokalnoj samoupravi kada bi vidjelo, kada bi se vidjelo koliko novaca slijedi tok decentralizacije koju ovaj Zakon predviđa. Dakle pozivam vas da prihvatite prijedlog zaključaka kolege iz Stranke umirovljenika da Vladin prijedlog pustimo u treće, a naš u drugo čitanje. Hvala lijepa.
Zahvaljujem se. S ovim smo završili raspravu po prethodnim točkama dnevnog reda.
Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o lokalnoj i područnoj samoupravi. Prvo imamo prijedlog Kluba zastupnika HSU-a koji glasi: "Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o lokalnoj i područnoj samoupravi upućuje se u treće čitanje." Molim uključite se. Možete glasovati. Rezultat? Za zaključak 24, 7 suzdržanih, 61 protiv. Zaključak nije dobio potrebnu većinu. Idemo na raspravljanje i glasovanje o podnijetim amandmanima. Molim zamjenika državnog tajnika Središnjeg državnog Ureda za upravu, Pavla Matičića da se očituje o predloženim amandmanima. Državni tajnik … [[Ne razumije se, zbog najave.]] Prvi amandman zastupnika Vladimira Šeksa i Tomislava Čuljka.
Gospodine predsjedniče, dame i gospodo zastupnici. Vlada prihvaća amandman zastupnika Vladimira Šeksa i Tomislava Čuljaka.
Hvala. Postaje sastavni dio zakona. Drugi amandmana Kluba zastupnika SDP-a.
Vlada ne prihvaća amandman kluba SDP-a, budući je predložila da se usvoji amandman pod brojem 1 da veliki gradovi imaju samo su oni gradovi koji imaju više od 35 tisuća stanovnika.
Poštovani zastupnik Zvonimir Mršić u ime kluba SDP-a.
Pa mene doista čudi da ste prihvatili amandman gdje se sa 40 smanjuje granica na 35, jer u ovom slučaju ja sam to i u raspravi rekao, dakle Vinkovci postaju veliki grad, a Đakovo ostaje mali grad i biskup će sada sjediti u malom gradu. Ne vidim nikakvu razliku između 40, 35 i 30 tisuća posebice stoga što Vlada uzima samo jedino i isključivo broj stanovnika kao kriterij za određivanje velikih gradova što znači da u trenutku kada Đakovo pripoji tri ili četiri općine oko sebe će postati veliki grad. Mislim da bi bilo vrlo korektno da Vlada prihvati granicu od 30 tisuća stanovnika jer i danas po postojećem zakonu gradovi sa 30 tisuća stanovnika su gradovi na koje su preneseni 2001. godine decentralizirane funkcije. Prema tome apeliram na vas zamjeniče državnog tajnika, a posebice na vas predsjedniče Sabora koji dolazite iz izborne jedinice gdje je Đakovo da poduprete ovaj amandman i omogućite gradu iz svoje izborne jedinice da postane veliki grad, da ostane veliki grad.
Molim uključite se. Možemo glasovati. Rezultat? 28 za, 1 suzdržan, 63 protiv. Amandman nije dobio potrebnu većinu. Treći amandman također zastupnika Zvonimira Mršića.
Vlada ne prihvaća amandman iz razloga što su pitanja koja se amandmanom predlaže uvrštavanje u ovaj zakon, predmet materijalnih zakona i to Zakon o javnim cestama, Zakon o sigurnosti prometa na cestama i drugim propisima iz područja prometa kojima se detaljno uređuje nadležnost tijela za upravljanje i održavanje javnih cesta.
Hvala. Zastupnik Mršić, izvolite.
Gospodine zamjeniče državnog tajnika vi niste u pravu. Ovo se uređuje upravo ovim zakonom zato jer nekoliko članaka prije toga kada govorite o općinama i gradovima, govorite o tome da su općine i gradovi nadležni za održavanje nerazvrstanih cesta, a ispada da u velikim gradovima nema tko brinuti o nerazvrstanim cestama. Prema tome ako je točno da tu materiju neki drugi zakon određuje onda to trebate brisati iz članka prije toga, a ako ne onda sasvim sigurno morate odrediti što je sa održavanjem nerazvrstanih cesta. I drugo, promet u mirovanju nije na nedvosmisleni način riješen u Zakonu o sigurnosti u cestovnom prometu jer tamo se nezna da li je to područje koje rješava grad, općina ili županija. Stoga apeliram na vas da poduprete ovaj amandman.
Hvala. Molim uključite se. Možemo glasovati. Rezultat? 23 za zaključak, 2 suzdržana i 65 protiv. Nije dobio potrebnu većinu. Četvrti zastupnice Biserke Perman.
Gospodine predsjedniče, Vlada ne prihvaća ovaj amandman iz razloga obrazložen uz prethodni amandman pod rednim brojem 3, gospodina zastupnika Zvonimira Mršića.
Zastupnica Biserka Perman.
Hvala lijepo. Gospodine zamjeniče državnog tajnika, poslove vezane za održavanje javnih cesta mislim da bi i nadalje trebale održavati županije iz razloga ekonomičnosti i učinkovitosti. Naime županija je temeljem posebnog zakona osnivač Županijske uprave za ceste u čijoj su nadležnosti i poslovi održavanja javnih cesta na cijelom području županije pa bi bilo neracionalno obavljanje navedenih poslova posebno na razini velikog grada, a posebno na razini županije, a dovodi se u pitanje i osiguravanje financijskih sredstava za obavljanje ovih poslova. Ovakvo rješenje bi nužno dovelo i do povećanja administracije što smatram potpuno nepotrebnim pa stoga molim glasanje.
Hvala. Molim uključite se. Molim glasovati. Možemo glasovati. Rezultat? Za zaključak 20, suzdržana 3, 66 protiv. Nije dobio potrebnu većinu. Peti amandman zastupnice Biserke Perman.
Vlada ne prihvaća. Budući se radi o djelokrugu županije … konačnim prijedlogom zakona uređen sukladno Ustavu u odnosu na djelatnost socijalne skrbi, a pitanja vezana uz komunalnu infrastrukturu kaže upravljanje lokalnim vodama materija je posebnih zakona dok se inspekcijski nadzor ne može povjeriti jedinicama lokalne i područne, odnosno regionalne samouprave.
Zastupnica Biserka Perman izvolite.
Hvala. Temeljem odredbi postojećih zakona županija i sada obavlja poslove socijalne skrbi budući da je osnivač i vlasnik takvih ustanova. Zbog potrebe racionalnijeg i suvremenijeg obavljanja pojedinih komunalnih djelatnosti na područjima županija postupno dolazi do povezivanja sustava komunalne infrastrukture u regionalne sustave. To se prvenstveno odnosi na sustave vodoopskrbe, odvodnje i pročišćavanje otpadnih voda te odlagališta komunalnog otpada. Kroz navedeni posao županija bi preuzela obaveze pripreme izgradnje, nadzora i upravljanja komunalnom infrastrukturom od važnosti za nju, a slično se odnosi na decentralizaciju Hrvatskih voda tako da poslove zaštite od štetnog djelovanja preuzme županija, a time bi se ostvarila racionalnija organizacija obavljanja poslova upravljanja vodama što bi i … [[Ne razumije se zbog zvona za predsjedničkim stolom.]] Isto tako sukladno zakonima koji određuju djelatnost prostornog uređivanja, planiranja i graditeljstva poslove građevinske i urbanističke inspekcije trebali bi u prvom stupnju obavljati županije radi kvalitetnijeg plaćanja pojava i stanja u prostoru. A stavak 2. ovog članka je suvišan jer djelokrug županija je definiran i nepotrebno ga je uvjetovati osiguranjem uvjeta za obavljanje određenih poslova, pa eto ja molim glasanje.
Hvala. Molim uključite se. Možete glasovati. Rezultat? 22 za, 1 suzdržan 66 protiv. Nije dobio potrebnu većinu. Šesti, zastupnika Tomislava Čuljka i Vladimira Šeksa.
Gospodine predsjedniče, Vlada prihvaća ovaj amandman s time da bi odredba članka 6. kojim se mijenja članak 21. glasio: "Veliki gradovi koji imaju više od 35 tisuća stanovnika", i naglašavam, "i gradovi u sjedištu županija pored poslova iz članka 4. ovog Zakona na svom području mogu obavljati poslove iz djelokruga županije".
Predlagatelji prihvaćaju ovu formulaciju. Postaje sastavni dio Zakona. 7. amandman zastupnice Dragice Zgrebec.
Vlada ne prihvaća ovaj amandman iz razloga što je u prethodnom amandmanu je faktički usvojen sadržaj ovog amandmana koji se odnosi na gradove u sjedištu županije.
Zastupnica Dragica Zgrebec.
Da, ja ću povući amandman jer je on konzumiran u amandmanu prethodnom.
Hvala lijepo. Amandman 7 radi konzumiranja povučen. 8. amandman zastupnika Zvonimira Mršića.
Također mislimo da je …
Povlačim amandman.
Povučen da, radi konzumacije. 9. zastupnice Dragice Zgrebec.
Vlada ne prihvaća amandman budući da su uvjeti i postupak prenošenja, odnosno povjeravanja poslova na županije, odnosno na jedinice lokalne samouprave uređeni postojećom odredbom članka 22. Zakona o lokalnoj i regionalnoj, odnosno područnoj samoupravi.
Amandman 9 povučen. 10 Kluba zastupnika HSU-a.
gospodine predsjedniče, Vlada ne prihvaća iz razloga što s ovim Prijedlogom zakona predviđa samo mogućnost slobodne ocjene predstavničkog tijela da li će pročelnike upravnih tijela birati za članove poglavarstva.
Poštovani zastupnik Silvano Hrelja u ime Kluba zastupnika HSU-a.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovani predstavniče ministarstva. Mislim da objašnjenje koje ste dali ne stoji jer ste vi kao predlagač u Prijedlogu napisali da ste uvažili primjedbu iz prvog čitanja i da ste ugradili odredbe u ovaj Zakon kojim se decidirano zabranjuje da pročelnici upravnih tijela jedinica lokalne i područne, odnosno regionalne samouprave ne mogu biti birani za članove poglavarstva, a to u tekstu Zakona nije učinjeno. Dakle, ovo je samo nadovezano na vaše pojašnjenje Zakona. Prema tome, mislim da griješite sa ovim objašnjenjem. Ja molim glasovanje jer radi se o tome što je predlagač predložio u obrazloženju Zakona. Da je to uvrstio unutra a nije. Dakle, radim vaš posao ovaj put. Stvarno nemam nikakvih emocija nego radi vaš posao, ono što ste napisali u Prijedlogu zakona. Zahvaljujem. Tražim glasovanje.
Hvala. Jel to stoji u obrazloženju Prijedloga zakona?
On stoji.
Molim?
Obrazloženje nije u skladu sa tekstom Zakona. Mislim, ja se o tome ispričavam, ali je, ali su bile različite varijante u raspravama u prvom i drugom čitanju pa je ostalo u obrazloženju tako, ali u samom tekstu je izričito napisano da pročelnici mogu biti članovi poglavarstva i o tome se i vodila rasprava.
Dobro, jasna je stvar. Molim, uključimo se. Glasovati. Amandman glasi: "pročelnici upravnih tijela jedinica lokalne i područne samouprave ne mogu biti birani za članove poglavarstva." Rezultat? 30 za amandman, 17 suzdržanih i 43 protiv. Amandman nije prošao. Amandman 11, također Kluba zastupnika HSU-a.
Vlada ne prihvaća amandman Kluba zastupnika HSU-a budući se predloženim odredbama preciznije uređuje situacija vezana uz prijedlog općinskog načelnika, gradonačelnika, odnosno župana za iskazivanje povjerenja poglavarstvu.
Poštovani zastupnik Silvano Hrelja u ime predlagatelja.
Mislim da je postojeća, odnosno predložena formulacija u Zakonu veoma neprecizna i bespotrebna s obzirom da nema razloga zašto bi gradonačelnik ili načelnik predložio izglasavanje o povjerenju članu poglavarstva kad ga temeljem političkog dogovora i postavljaju u kvalificiranoj političkoj većini. Tako mislim da nema nikakvog razloga da ta formulacija postoji u Zakonu. Stojim kod našeg zahtjeva i tražim glasovanje o ovom amandmanu.
Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? 25 za amandman, 7 suzdržanih, 52 protiv. Nije dobio potrebnu većinu. 12. Odbora za ljudska prava i prava nacionalnih manjina.
Gospodine predsjedniče, Vlada uglavnom prihvaća amandman Odbora za ljudska prava i nacionalnih manjina jer se radi o pravnotehničkom usklađivanju i usklađivanju sa postojećim tekstom Zakona o lokalnoj, odnosno područnoj samoupravi. Tako da bi stavak 1. glasio: "pripadnicima nacionalnih manjina koji sukladno odredbama članka 20. Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina, Narodne novine broj 155/02, imaju pravo na srazmjernu zastupljenost u predstavničkim tijelima jedinice lokalne i područne samouprave, imaju pravo na zastupljenost u izvršnim i upravnim tijelima tih jedinica". Novi stavak 2. glasio bi: "poglavarstvo jedinica lokalne i područne samouprave planom prijama u službu utvrđuju popunjenost upravnih tijela jedinica lokalne i područne (regionalne) samouprave i planira zapošljavanje potrebnog broja pripadnika nacionalnih manjina radi ostvarivanja zastupljenosti sukladno Ustavnom zakonu o pravima nacionalnih manjina iz stavka 1. ovoga članka". Dosadašnji stavak 2. koji postaje stavak 3. ostaje isti. Stavak 4. glasio bi: "jedinice lokalne i područne (regionalne) samouprave iz stavka 1. ovog članka dužne su politiku upošljavanja novih službenika, odnosno službenika koji se primaju na upražnjena radna mjesta provoditi na način koji će osigurati poštivanje prava pripadnicima nacionalnih manjina, sukladno odredbi stavka 4. članka 22. Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina." U dijelu amandmana koji se, u stavku 5. Vlada ne prihvaća iz razloga što je podnošenje izvješća o provođenju Ustavnog zakona uređeno Ustavnim zakonom o pravima nacionalnih manjina. Mislim da smo ovaj tekst i usaglasili sa Odborom za ljudska prava i nacionalne manjine.
Prihvaćamo.
Hvala lijepa. U izmijenjenom sadržaju koji je iznijet prihvaćen, Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina i postaje sastavni dio Zakona. 13. amandman zastupnika Zvonimira Mršića.
Vlada ne prihvaća budući predloženim amandmanom nije u sadržajnoj vezi sa člankom 23. kojim se mijenja stavak 2. članka 78. Zakona koji općenito upućuje na poseban zakon kojim se uređuje provedba nadzora.
Poštovani zasupnik Zvonimir Mršić.
Pa moj amandman ovaj i sljedeći su usko vezani, dakle, ja mislim da je ovdje se nomotehnički puno bolje uređuje pitanje nadzora nad zakonitošću. Tko je za to nadležan i na koji način se radi, a to sasvim sigurno ne definira nekim posebnim zakonom nego se definiran upravo Zakonom o lokalnoj, regionalnoj, područnoj samoupravi u članku 78., 79. i 80. postojećeg Zakona. Tražim glasovanje.
Hvala. Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? 20 za, 7 suzdržanih, 62 protiv. Nije dobio potrebnu većinu, Amandman 14. također zastupnika Zvonimira Mršića.
Vlada ne prihvaća.
Povućen je, polako. 15. također zastupnika Zvonimira Mršića. Izvolite se očitovati.
Vlada ne prihvaća budući sukladno članku 136. Ustava Republike Hrvatske jedinice lokalne i područne odnosno regionalne samouprave podliježu nadzoru stalnosti i zakonitosti ovlaštenih državnih tijela, pa je obustava izvršenja jedan od mehanizama nadzora, dok je ocjena u stalnosti jasno u djelokrugu Ustavnog suda Republike Hrvatske.
Predlagatelj, zastupnik Zvonimir Mršić.
Zamjeniče državnog tajnika ja ne sporim Ustavno pravo središnjeg državnom tijelu da nadzire zakonitost rada ja ovdje sporim svakome a posebice pojedincu da može obustaviti opći akt koje je donijelo predstavničko tijelo jedinice lokalne samouprave od primjene. Prema tome, ja mislim da nitko ne može obustaviti statut, proračun itd., od primjene a posebno ne predstavnik recimo ureda državne uprave nego nudim mogućnost da on je ovlašten pokrenuti postupak nadzora nad zakonitošću pred ovlaštenim tijelom jer primjerice obustavom od primjene gradskog ili županijskog proračuna može dovesti do krize vlasti u pojedinoj jedinici lokalne samouprave a o tome odlučuje pojedinac, to je jedno. I drugo, taj pojedinac koji donosi takvu odluku poslije toga ne snosi nikakvu odgovornost ako se na upravnom ili Ustavnom sudu utvrdi da on nije bio u pravu, a što će biti sa razvojem primjerice neke općine gdje će predstojnik ureda državne uprave reći da je neki proračun donesen na nezakoniti način, obustaviti od primjene taj proračun. Jedinica lokalne samouprave ide na privremeno financiranje, za 6 mjeseci se dokaže da predstojnik ureda državne uprave nije u pravu u međuvremenu su morali biti raspisani izbori a građani u toj jedinici lokalne samouprave trpe, prema tome ja smatram da ne može pojedinac odlučivati obustavljati od primjene određeni opći akt predstavničkog tijela nego samo da može imati ovlasti pokrenuti takav postupak i tražim glasanje.
Hvala. Molim uključite se. Možemo glasovati. Rezultat. 22 za, 6 suzdržanih, 61 protiv nije dobio potrebnu većinu. Amandman 16 zastupnika isto Zvonimira Mršića.
Amandman se djelomično prihvaća tako da se brojka "60" zamjenjuje brojkom "90". To je rok, za usklađivanje statuta sa odredbama Zakona, u amandmanu je bilo predložen rok od 100 dana, mi predlažemo da to bude 90 dana iz razloga što su jedinice lokalne samouprave dužne svakako u tri mjeseca zasjedati pa da bude rok 90 dana.
Zastupnik Zvonimir Mršić.
Ja u potpunosti prihvaćam vaše obrazloženje, jedino što ne razumijem kakva je razlika između 90 i 100.
Amandman prihvaćen u ovom izmijenjenom obliku. 90 dana. 17. Odbor za zakonodavstvo.
Prihvaća.
Postaje sastavni dio zakona. 18. zastupnika Zvonimira Mršića.
Ne prihvaća se budući se ovim Zakonom ne može obvezati donošenje novog Zakona. Amandman je išao za time da se ovim zakonom obaveže donošenje novog Zakona o lokalnoj samoupravi, mislimo da to nije način da jedan zakon uređuje obavezu donošenja novog Zakona.
Zastupnik Zvonimir Mršić.
Pa da, ali naprosto mi smo donijeli zakon o neposrednom izboru, u tom trenutku ovaj Zakon je neprovediv, prema tome, samo ovim mojim amandmanom se usklađuje taj s ovim zakonom, gdje se kaže kada se provedu izbori i kada budu izabrani neposredno čelnici do tada mora biti donesen novi Zakon, jer naprosto ovaj Zakon je tada neprimjenjiv, tražim glasanje.
Molim uključite se. Možemo glasovati. Rezultat. 26 za, 2 suzdržana, 61 protiv. Nije dobio potrebnu većinu. I zadnji amandman poštovanog zastupnika Zvonimira Mršića.
Vlada ne prihvaća amandman pošto ocjenjuje da ne postoje razlozi za odgodu primjene ovoga Zakona kako se predlaže u amandmanu kako bi se zakon primjenjivao 1. siječnja 2006. godine.
Zastupnik Zvonimir Mršić. Izvolite.
Dakle, zamjeniče državnog tajnika ako ne prihvatite moj amandman onda kažete da ustvari ovaj Zakon se neće primjenjivati jer kaže se da će se primjenjivati 8 dana od objave u Narodnim novinama. On je neprimjenjiv jer u međuvremenu treba promijeniti statut jedinica lokalne samouprave i treba promijeniti otprilike 35 zakona, prema tome, mi ako ne kažemo to jedno i drugo ne možete ga primjenjivati za osam dana zato jer trebate izmijeniti proračune svih jedinica lokalne samouprave budući da se izravno utječe na proračun jedinica lokalne samouprave. Ovo ima smisla da u ovom periodu kada se donose svi proračuna naprosto jedinice lokalne samouprave promijene statute, Vlada ima vremena uskladiti zakone i možemo sve to uskladiti i početi raditi od 1. 1. 2006. godine jer ne možemo održavati javne ceste za 8 dana budući da treba čistiti… [[Govornik se isključio, ne čuje se.]] i tražim glasanje.
Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat. 29 za, 4 suzdržana, 55 protiv, nije dobio potrebnu većinu. Molim. Predsjednik Kluba zastupnika HDZ-a, potpredsjednik Luka Bebić, izvolite.
Ja molim da se odobri stanka od 15 minuta zbog konzultacija oko donošenja ovoga Zakona, budući tu treba kvalificirana većina i tako. A i konzultacije u Klubu.
Dobro. Na zahtjev Kluba HDZ-a 15 minuta stanka. Nastavljamo sjednicu. Molim predsjednika Kluba HDZ-a, potpredsjednika gospodina Luku Bebića da obrazloži razloge za ovu stanku.
Gospodine predsjedniče, dame i gospodo zastupnici. Ovaj Zakon koji ćemo nadam se danas donijeti je odgađano, odgađano glasovanje jer je bilo i amandmana o kojem se Vlada trebala očitovati i to je trajalo poprilično dugo vremena. Ja mislim da je evo Klub zastupnika će podržati ovaj Zakon i poziva sve druge da glasujemo o ovom Zakonu, kako bi evo, konačno skinuli i taj Zakon sa dnevnog reda jer smo dva puta odgodili glasovanje o amandmanima. Evo ja predlažem da ona uz Klub zastupnika i drugi klubovi i molim i želim i tražim i predlažem. Evo, ništa drugo.
Dobro. U Ime Kluba HSU-a, poštovani zastupnik Silvano Hrelja.
Gospodine predsjedniče s obzirom na ovo obrazloženje tražim stanku u ime Kluba u trajanju od pet minuta kako bih mogao obrazložiti svoje stavove vezano uz način na koji je odbijen određeni amandman kojem gubimo vjerodostojnost i bivša Vlada i sadašnja Vlada u odnosu kada stavimo u odnos ono što pišemo i ono što izglasavamo.
Molim, a istina tu se radi o tome da je u obrazloženju zaostao tekst obrazloženja koji ne korespondira sa normativnim rješenjem o novom zakonu. U redu. Stanka. … [[Govornici govore u glas, ne čuje se.]] Molim vas, … [[Govornik se ne razumije.]] primjeni Poslovnika. Stanka traje najmanje 10 minuta kolega.
Molim 10 minuta.
10 minuta stanka.
Zahvaljujem.
Molim predstavnika Kluba zastupnika HSU-a poštovanog zastupnika Silvana Hrelju da uzme riječ. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospodine zamjeniče državnog tajnika, kolegice i kolege. Ja kao i svi ostali u, prisutni u ovoj sabornici ponekad i ne pročitam neki zakon. U dobroj sam vjeri da svi radimo korektno svoj posao i dignem ruku. Međutim ima zakona koje pročitam od slova do slova a ovaj je jedan od takvih zakona i točno točku, zarez, gdje se mijenja smisao i gdje se ne mijenja smisao. Onda mi je, onda mi jako teško pada kad na principijelnim stvarima dobijem obrazloženje predlagača koji je totalno, potpuno po mom sudu nevjerodostojno. A da bih dao potpuno obrazloženje ovoga počeo sam od vjerodostojnog tumačenja Hrvatskog sabora na temelju članka 80. Ustava Republike Hrvatske na sjednici 28. lipnja 2001. godine gdje se tumači ova problematika. Gdje je Vlada, gdje je Hrvatski sabor u prošlom sazivu rekao: «Glede primjena», samo trenutak «odredba stava, stavka 1. članka 31. u svezi s odredbom stavka 2. članka 90. ovoga Zakona», znači da predstavnici, predsjednici predstavničkih tijela županija, gradova i općina tu dužnost ne mogu obnašati profesionalno. Dakle nemaju pravo na plaću. A pravo na plaću član predstavničkog tijela može ostvariti ako je izabran za načelnika, gradonačelnika i župana odnosno za njihova zamjenika pod uvjetom da je tako općim aktom predstavničkog tijela određeno. Nedvojbeno je da članovi Poglavarstva koje je izvršno tijelo s propisanim djelokrugom tu dužnost, tu dužnost mogu obavljati profesionalno i tada imaju pravo na plaću jer sukladno odredbi stavka 1., članka 5. Zakona o izboru članova predstavničkog tijela jedinica lokalne i područne, regionalne samouprave ne mogu biti, ne mogu ni biti članovi predstavničkog tijela. Pročelnik upravnog tijela županije, grada i općine može biti član Poglavarstva jer ono sukladno odredbi stavka 4., članka 53. ovog Zakona imenuje pročelnike ali član Poglavarstva može biti zadužen za obavljanje određenih poslova iz područja djelokruga lokalne odnosno područne, regionalne samouprave no ne kao pročelnik već u sklopu ovlasti i zadaća Poglavarstva. Dakle ovo je ono što sada važi, što je donijela prošla koalicijska Vlada. Dakle još uvijek je na snazi. Ovdje u Prijedlogu zakona u članku 14. piše: «Iza stavka 1. dodaje se stavak 2. koji glasi: Pročelnici upravnih tijela lokalne i područne, regionalne samouprave mogu biti birani za članove Poglavarstva.» U obrazloženju u glavi 4. piše: «Prijedlozi i mišljenja koji su bili dani na prijedlog zakona a nisu prihvaćeni s obrazloženjem.» Piše: «Tako je na primjerice sukladno iznijetim primjedbama i sugestijama zastupnika predloženo rješenje prema kojem sve jedinice lokalne samouprave imaju pravo ustrojstva izvršnih tijela odnosno poglavarstva bez obzira na broj stanovnika istih jedinica.» I jednako tako prihvaćene su primjedbe da pročelnik ne smije biti član Poglavarstva kako je predviđeno i važećim Zakonom o lokalnoj i područnoj, regionalnoj samoupravi. Dakle ovo su u suprotnosti je prijedlog i obrazloženje. Isto tako i praksa je u suprotnosti. Vladajuća ovdje većina u Zagrebu traži da ovo ne funkcionira odnosno da pročelnik ne može biti član Poglavarstva, a ovdje se zalažu da se upravo takav zakon donese da to može biti. MI iz principijelnog razloga ne možemo prihvatiti zakon u kojem pročelnik glasa o izvješću o svom radu. Hvala na pažnji.
Molim? Pavle Matičić, zamjenik državnog tajnika. Molim vas kratko obrazloženje.
Hvala gospodine predsjedniče. Pa htio bih samo kazati da je u normativnom dijelu teksta izričito napisana ova norma. U obrazloženju članaka također je to izričito napisano. Onaj dio koji se tiče obrazloženja, uz članak 14. u stavku piše dole: «Stavkom 2. propisana je mogućnost da pročelnici upravnih tijela općina, grada i županije budu imenovani za članove Poglavarstva.» Govorim o obrazloženju. Ja se slažem sa primjedbama i prihvaćamo i kritike i primjedbe da u onom, u 6. glavi gdje se govori o prijedlozima i mišljenjima koji su bili dani na Prijedlog zakona, a nisu prihvaćani sa obrazloženjem da je nespretno napisana ova primjedba. Znači ali u ova dva, znači u tekstu zakona i u obrazloženju članka je to napisano točno onako kako je napisano u normativnom dijelu jel'.
Hvala lijepa. Nemojmo gospodo više dalje ništa molim vas. Ne možemo više. Nemate, hvala lijepa. … [[Govornik se ne razumije.]] škola pokazuje svoje rezultate i idemo na glasovanje. Molim vas kolega Kovačević bez [[Upadica: Mi iz Kluba HSP-a tražimo stanku jer sad nove činjenice smo dobili.]] PREDSJEDNIK: Jel' vam treba? Ja ću vam odobriti stanku ali
Gospodine predsjedniče u ime Kluba HSP-a tražim pauzu, stanku od 11 minuta znači preko 10 minuta da bi točno utvrdili sad kako ćemo se postaviti prema ovome. Jer ovo više, ovo je neozbiljno i od Vlade prema Saboru i prema svemu ostalom. Hvala lijepa.
Kolega KOvačević ja ću vam jasno odobriti stanku. Ali svima je sada očigledno jasno da je u, u rubrici «Prijedlzi i mišljenja» koji su bili dani na prijedlog zakona nisu prihvaćeni. Prepisano pogrešno, a ne odgovara normativnom rješenju, da su … … [[Upadica se ne razumije.]] Ma molim vas! Malo manje temperamenta. Piše, stoji da su prihvaćene primjedbe da pročelnik ne smije biti član Poglavarstva, a u Konačnom prijedlogu zakona stoji da može biti. Dakle postoji ta diskrepanca jedna između obrazloženja u ovome dijelu a u obrazloženju uz prijedlog toga članka stoji da može biti. I tako je i stipulirano. Ja ću vam dati stanku, u redu. 10 minuta stanka. Nastavljamo sa sjednicom. Klub HSP-a poštovani zastupnik Pero Kovačević. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Mi smo tražili stanku radi jedne činjenice što je jako bitna, a to je opet da miješamo politiku i struku. Mi smo se dogovorili oko državne uprave, da moramo stvoriti, ustrojiti državnu upravu koja će biti neovisna od politike i koja će stručno i profesionalno raditi svoje poslove i zadaće. To smo govorili i vezano kad dolazi do smjene vlasti da se automatski čiste, da se mora razdvojiti koje su dužnosti političke, koje su stručne i profesionalne. I sad se opet vraćamo 2 koraka unatrag, a govorimo da smo za pravne stečevine i Europske unije i svega ostaloga i sad dođemo u situaciju da je od prvoga prijedloga zakona do konačnog prijedloga opet sve izmijenjeno novim amandmanima, novim amandmanima. I mi dolazimo u situaciju da mi u biti na kraju zašto, što glasujemo i što ćemo danas izglasovati. Prema tome, i nedopustivo je. Ja ne mogu prihvatiti obrazloženje da je to greška, tipfeler. Pa nek' Vlada se nauči raditi svoj posao. Nek' čitaju onaj koji piše obrazloženje ikoji piše tekst da je istovjetan tekst. To nije problem nas, ali nažalost je. to bi trebao biti problem Vlade, da ustroji službe, da te službe znaju što rade i da se zna što smo mi ovdje tražili, a ne da to sve svaki put zbrzamo i preko koljena, ajmo glasovati, ajmo glasovati. Prema tome, moramo uvesti reda i u naš rad da bi opravdali povjerenje i da ne bi opet proizveli negativne pravne učinke, doveli građane opet u poziciju da ne znaju ni opni šta je donešeno i kako će to primijeniti. Hvala lijepo.
Gospođe i gospodo zastupnici, nakon svih ovih objašnjenja idemo na glasovanje o Konačnom prijedlogu Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o lokalnoj i područnoj samoupravi. Opetujem za donošenje ovoga Zakona potrebna je većina glasova svih zastupnika, najmanje 77 glasova za. Molim izvolite se uključiti. Pa dobro gospodo, jel' treba posebne pozivnice i molbe za neke da dođu na vrijeme za glasovanje? Molim glasovati. Rezultat? 78 glasova za, 6 suzdržanih i 5 protiv i sa tom većinom je donijet Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o lokalnoj i područnoj samoupravi u tekstu kako ga je predložio predlagatelj, zajedno sa prihvaćenim amandmanima. Imamo još jedan prijedlog zaključka, Kluba zastupnika SDP-a koji glasi, Zadužuje se Vlada Republike Hrvatske da u roku od 30 dana Hrvatskom saboru dostavi prijedlog Zakona o vijećima mladih. Molim očitovanje predstavnika Vlade o tome prijedlogu zaključka. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospodo i gospođe zastupnici. Ovaj rok od 30 dana je prekratak da bi Vlada mogla predložiti Zakon o vijećima za mlade.
Još iz priče ja nisam ništa čuo. Hoćete molim vas ponoviti razgovijetno i glasno i jasno da o čemu se radi. Vi se, da vi ćete pojasniti, da. Nisam čuo ništa, razumijete, pa govorite u mikrofon.
Kažem da je rok za donošenje ovog Zakona prije svega prekratak rok od 30 dana.
I što? Prekratak vam je rok. Imate neki prijedlog?
Pa, Vlada ne prihvaća.
Poštovana zastupnica Marija Lugarić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovani zamjeniče državnog tajnika. Nama je neprihvatljivo ovo obrazloženje. Tim više ako znamo da je nacrt Zakona usuglašen sa svim nevladinim udrugama mladih pripremljen tijekom srpnja i kolovoza 2003. godine i u odgovoru na zastupničko pitanje i moje osobno i kolege iz HNS-a, potpredsjednica Vlade i ministrica obitelji, branitelja i međugeneracijske solidarnosti je u prosincu 2004. godine rekla da će Zakon dostaviti u roku od 60 dana. Prema tome, Zakon postoji i pripremljen je. Obzirom na raspravu koja je ovdje provedena prilikom prijedloga Zakona, ja bih molila zastupnice i zastupnike da glasuju ovaj zaključak, obzirom da je izraženo u raspravi suglasje da se …
Vladi je prekratko 30 dana. Hoćete li riskirati da vam je ponuđen zaključak sa nekim dužim rokom ili da se glasuje sa ovim rokom? Malo promislite. … [[Upadica se ne čuje.]] Ma dajte molim vas, gospodo. Marija Lugarić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče nama je u interesu da Vlada dakako predloži Hrvatskom saboru donošenje ovog Zakona i ako je Vladi prihvatljiv rok od 60 dana ili neka kaže koji je rok prihvatljiv to bi nama bilo prihvatljivo.
Dobro. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, mislim da nemam mandat da kažem, nositelj, stručni nositelj za izradu ovog Zakona bi trebalo biti Ministarstvo obitelji, branitelja i međugeneracijske solidarnosti, jel'. Ja samo znam ono što sam kazao ovdje da je u raspravi vezano na taj zaključak bilo je rečeno da u tom roku Vlada ne bi mogla predložiti Zakon. Evo, hvala.
Dobro, nemate mandat. Je li vi ostajete kod 30 dana ili predlažete neki drugi rok? [[Upadica: 60]] 60 dana. Molim? Dakle, prijedlog je da Sabor zaduži Vladu da u roku od 60 dana dostavi prijedlog Zakona o vijećima mladih. Molim uključimo se. Možete glasovati. Rezultat? 36 za, 20 suzdržanih, 33 protiv. Nažalost, ali neovisno o tome zaključku ako je to potpredsjednica Vlade najavila onda izradite taj Zakon o pošaljite ga Saboru.