Hvala gospodine predsjedniče. Poštovane kolegice i kolege zastupnici. Poštovani predstavnici Ministarstva financija, poštovani građani koji nas pratite putem malih ekrana. Točno za šest dana, dakle 8. veljače dospijeva na naplatu obveznica koju je RH emitirala prije deset godina u ukupnom iznosu 5,5 milijardi kuna uz kamatnu stopu 4,75%. Zašto sam se javio da vas upozorim na ovu obveznicu? Zato da ovaj put izvršimo, ajmo tako reći, jedan pozitivan pritisak i ne dopustimo da država refinancira ovu obveznicu preskupo, da ne dopustimo čerupanje države i poreznih obveznika. 4,75% kamatna stopa na 5,5 milijardi godišnje najgrublje rečeno, stvara obvezu za državu od 261 milijun kuna. Ova se obveznica može refinancirati jer je situacija na novčanom tržištu takva uz najviše 1% godišnje, tada bi kamate po ovoj istoj obveznici iznosile godišnje 55 milijuna kuna pa bi država uštedila godišnje ni manje ni više nego 206 milijuna kuna, a tih 206 milijuna kuna bi se eto vidite moglo iskoristiti u razne korisne svrhe. Što mi još tražimo i upozoravamo ministra financija, što bi trebao napraviti i morao napraviti za šest dana? On bi i država bi morala omogućiti da građani mogu kupovati obveznice jer je do sada na njima na ovaj ili onaj način zbog određene procedure, zbog velikih iznosa pojedinačne kupnje nije to bilo moguće. Tražimo da se građanima odobri najmanji iznos kupnje od ove obveznice pet tisuća kuna tako da mnogi ljudi mogu kupiti državne obveznice. Zašto je ovo važno? Zato što danas običan građanin ako odnese pet ili deset tisuća kuna na štednju, banka će mu dati 0,3%, 0,2% rijetko tko 0,4%, znači on može tri do četiri puta veći prinos dobiti ako mu se dopusti da kupi državnu obveznicu. Što želim reći? Sustav je do sada bio postavljen tako da na ovaj način koristi od financiranja države mogu imati samo financijske institucije, a ne građani koji imaju vrlo veliku štednju na računima kod banaka. Ovaj sustav financiranja države nije bio postavljen na način da vodi računa o javnom interesu općem dobru, nego je on preferirao prije svega financijske institucije. Da vas samo informiram vrlo kratko kakva je bila situacija u zadnjih osam godina. Poštovane zastupnice i zastupnici, u zadnjih osam godina država je što se tiče kunskog dijela javnog duga u prosijeku godišnje bila dužna morala je refinancirati 140, imala je 140 milijardi kuna domaćeg javnog duga. Prosječna kamatna stopa na njega je bila 5% otprilike, pa je godišnja obveza samo po kamatama bila oko sedam milijardi kuna. Od 2008. pa do 2016. sve druge središnje banke omogućile su refinanciranje države oko 0,5% do 1%, 1,5%. Da smo mi tada već refinancirali ove obveze od 140 milijardi kuna godišnje, ne bismo plaćali godišnje kamatu sedam milijardi kuna ukupno, nego bismo plaćali godišnje puno manji iznos odnosno plaćali bismo 2,8 milijardi kuna godišnje. U osam godina platili smo 33,6 milijardi kuna kamata, a trebali smo platiti, pardon platili smo oko 56 milijardi kuna, a trebali smo platiti 22,4 milijardi kuna. Pa prema tome, ova država i njeni porezni obveznici nepotrebno su platili 33,6 milijardi kuna. Kome? Institucionalnim investitorima. Od toga su građani imali najmanje koristi, skoro ništa, pa prema tome krajnje je vrijeme da se ovaj sustav promijeni. Poruka ministru financija i Vladi je, gospodo u ovoj emisiji dopustite 50% emisija kupnje građanima, najveći prinos 1% bez valutne klauzule i okrenimo se javnom dobru. I još samo jedno pitanje, znate li koja je razlika između gusaka i hrvatskih poreznih obveznika? … /
Vrijeme.
Guske krešte kada ih čerupate, hrvatski porezni obveznici šute.
Zastupnik Lovrinović isteklo vam je vrijeme. Hvala. Klub zastupnik Živi zid SNAGA također se javio za stanku i u njihovo ime govorit će zastupnik Goran Alaksić.
Zahvaljujem poštovani predsjedniče. Poštovani predstavnici Ministarstva financija, uvažene kolegice i kolege. Ja želim govoriti o derivatnom poslovanju banaka, prije svega o tome na koji način hrvatske banke sudjeluju u poslovanju derivatima na tržištu EU. Naime, poslovanje derivatima je jedna vrlo zanimljiva knjigovodstvena metoda gdje se razmjenom novca zarađuje razlika tečaja. Pa u kontekstu kredita sa švicarskim francima moram reći da su banke majke na poslovima s derivatima s hrvatskim bankama zaradile oko 10 milijardi kuna na razlici tečaja bez ijedne lipe uplaćenog poreza. Da je to tako, imam i dokaz, imam ovdje dva rada analitičara Švicarske narodne banke iz 2009. i 2012. godine. Na temelju tih analiza analitičara Švicarske narodne banke može se vidjeti kako se poslovalo sa kreditima u švicarskim francima u eurozoni i van eurozoni. U euro zoni, sve zemlje iz euro zone u poslovanju sa kreditima sa valutnom klauzulom švicarski franak koristile su depozite građana u švicarcima i kredite u švicarcima koje su dizale na međubankarskom tržištu. Naprotiv u zemljama izvan eurozone te zemlje nisu imale dovoljno pokriće u švicarcima u depozitima i u kreditima. To pokriće je iznosilo u jednom dijelu čak svega 20% pa i 16%. I za ovaj ostatak koji nije bio pokriven kreditima i koji nije bio pokriven depozitima građana banke su u van bilanci radile forward ugovore sa valutnim svopom sa bankama majkama. Neću vam previše sad objašnjavati kako to funkcionira, meni je to jasno kako funkcionira. Ali reći ću vam da na taj način banke majke su uprihodile tijekom 2011. godine preko 3 i pol milijarde kuna na razlici tečaja, a nakon konverzije ukupni iznos razlike tečaja koje su banke majke uprihodile iznosi oko 10 milijardi kuna. Sav taj novac platili bi da su ostali u kreditima sa švicarskim francima, dužnici u kreditima sa švicarskim francima. Na sreću napravljena je konverzija pa dužnici više neće plaćati te razlike tečaja, a vjerujem da neće niti država nakon arbitraže u Washingtonu jer tu arbitražu je potrebno osporiti i tu arbitražu je potrebno sa strane RH staviti van snage. Jedino mjesto gdje se može razgovarati o eventualnim problemima sa konverzijom su sudovi u Hrvatskoj i sud EU. Dakle, budući da su banke zaradile na derivatima, banke majke, domaće banke su zaradile naprotiv na razlici tečaja u kamati. Na razlici tečaja u kamati domaće banke su zaradile oko 2 milijarde kuna. Na nezakonitim povećanjima kamata samo u kreditima sa valutnom klauzulom švicarski franak domaće banke su zaradile oko 3 milijarde kuna. Dakle, one su ukupno zaradile 3 milijarde kuna na nezakonitim kamata, 2 milijarde kuna na razlici tečaja u kamati i još će zaraditi oko milijardu i 300 milijuna kuna na oprostu poreza na temelju konverzije. To znači da banke u Hrvatskoj uopće nemaju trošak konverzije kad se gleda neka budućnost. On je nastao samo u onom trenutku kad je konverzija nastala. Nakon toga troška nema. Međutim, budući da banke i dalje nezakonito posluju, budući da banke i dalje manipuliraju kamatnim stopama, budući da vlast još nije poduzela ništa u vezi s tim iako smo ih na to usmjeravali, iako smo tražili da se mijenjaju zakoni u vezi s tim ja sam prisiljen konačno napraviti zadnji potez, a to je predložiti zakon, izmjene Zakona o potrošačkom kreditiranju kojim će se konačno spriječiti manipulacije kamatnim stopama hrvatskih banaka. U tome očekujem podršku svih zastupnica i zastupnika u Hrvatskom saboru. Ti zakoni su na razmatranju u MOST-u i HDZ-u a ja ću predložiti Odborima za financije i Odboru za pravosuđe da se napravi tematska sjednica u vezi s time i nakon što prođe ta tematska sjednica ukoliko se prihvati da se ta tematska sjednica provede pripremljeni zakon će biti dostavljen u proceduru u Hrvatski sabor. Eto očekujem vašu podršku jer time ćete spriječiti da banke dalje manipuliraju kamatnim stopama, jer banke uistinu zarađuju ekstra profite na temelju nezakonito određenih kamatnih stopa. Imamo evo nedavno je Prekršajni sud u Rijeci dosudio prekršajnu kaznu Erste banci i odgovornoj osobi predsjedniku uprave Radakoviću gdje su kazne, kazne će se naplatiti zbog, upravo zbog manipulacija kamatnim stopama. Hvala.
Hvala.