Hvala lijepa gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora. Uvažene zastupnice i zastupnici Hrvatskog sabora. Nacrt prijedloga zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zračnom prometu donesen je, nacrt konačnog prijedloga imate danas na stolu i nekoliko uvodnih riječi vezano za taj zakon dozvolite mi da vam izrečem kako slijedi. Dakle Zakonom o zračnom prometu i podzakonskim propisima donesenim na temelju tog zakona postignuta je usklađenost sa EU odredbama i direktivama što je bilo ključno za provođenje i završetak pretpristupnih pregovora s EU za poglavlje 14.-Promet, međutim stupanjem u punopravno članstvo Europske unije za Republiku Hrvatsku su EU uredbe u potpunosti obvezujuće i izravno primjenjive te je slijedom toga i Zakona o zračnom prometu potrebno brisati onaj dio kojim je preuzet normativni sadržaj odnosnih EU uredbi. Neke novine u ovom zakonu ću navesti koje su unutra. Dakle izmijenjene su odredbe članaka kojima je bilo propisano radno vrijeme, vrijeme leta i odmora članova posade zrakoplova jer je to područje uređeno EU propisima, a tamo gdje to nije regulirano EU propisima omogućeno je donošenje posebnog nacionalnog propisa na temelju Zakona o zračnom prometu. Predloženim izmjenama brisane su odredbe koje su već sadržane u Uredbi Komisije br. 859/2008 kojom se izmjenjuje i dopunjuje Uredba Vijeća br. 3922/1991 o zajedničkim tehničkim propisima i upravnim postupcima koji se primjenjuju na komercijalni zračni prijevoz avionom. Zatim, brisan je dio sadržaja Uredbe Europskog parlamenta i Vijeća br. 1008/2008 o zajedničkim pravilima za obavljanje usluga zračnog prijevoza u zajednici. Zatim predloženim izmjenama zakona poduzetnici će morati udovoljavati ili nacionalnim propisima donesenim na temelju tog zakona ili EU propisima. U tom smislu jedna od predloženih izmjena vezana je za izvođenje letačkih operacija ovisno o tome da li operacija kojom se bave uređena EU propisima ili nije. Predloženim izmjenama izbjegava se potreba izmjena Zakona o zračnom prometu u slučaju kada se u EU izmijene ili donesu novi propisi. Zatim, dodane su ili izmijenjene neke definicije u skladu sa zahtjevima prakse, važećim EU propisima i … aneksima te izvršena poboljšanja i preciziranje teksta pojedinih definicija. Zatim dodana je i nova nadležnost Ministarstva pomorstva, prometa i infrastrukture da obavještava Europsku komisiju o odgodi početka primjene EU propisa kada je ta mogućnost predviđena tim propisom, kada se ocijeni da je to potrebno radi omogućavanja obveznicima primjene propisa da se pripreme za njegovu implementaciju. Mogućnost da države članice odgode početak primjene cijele uredbe ili pojedinih odredba postaje sve zastupljenija u EU uredbama pa je potrebno propisati tko je u Republici Hrvatskoj nadležan za obavještavanje Europske komisije o tome. U skladu s navedenim dodana je i nova nadležnost Hrvatske agencije za civilno zrakoplovstvo da predlaže Ministarstvu pomorstva, prometa i infrastrukture odgodu početka primjene EU propisa kada je ta mogućnost predviđena ovim propisom. Dodana je i nova kategorija u članku 7. registriranih površina za slijetanje i uzlijetanje zbog omogućavanja operacija operatorima zrakoplova iz područja tzv. male ili generalne avijacije za privatne i sportske potrebe i za potrebe aeroklubova. I izvršena su odgovarajuća nomotehnička usklađenja, poboljšan tekst pojedinih članaka zakona te u skladu s izmjenama materijalno-pravnih odredba zakona izmijenjene odredbe o ovlastima za donošenja propisa te prekršajne odredbe. Hvala lijepa.
Hvala i vama poštovani zamjeniče ministra. Da li žele predstavnici odbora, radnih tijela uzeti učešće, izvješća dati? Ne. Otvaram raspravu. Idemo u raspravu po klubovima zastupnika u Hrvatskom saboru. Na redu su Hrvatski laburisti, klub Hrvatskih laburista i poštovani zastupnik Nenad Pleše. Izvolite poštovani zastupniče.
Poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora, zamjeniče ministra, kolegice i kolege. Ovaj zakon je dobar i mi ćemo ga podržati. Sukladno zahtjevima prakse, propisima EU precizirani su neki dijelovi definicija, izmjene nekih definicija o čemu je govorio i zamjenik ministra. No, moram upozoriti na jedan izraz vezan uz članak 41. koji kaže u stavku 1. da osoblje koje upotrebljava radiopostaju mora u dozvoli imati upisanu privilegiju za obavljanje radio telefonske komunikacije. Ta riječ privilegija se isto koristi u stavku 2. gdje stjecanje privilegije utvrđuje se programom. Riječ privilegija treba zamijeniti riječju ovlaštenje. Nigdje drugdje u Zakonu o izmjenama ili u samom Zakonu o zračnom prometu termin privilegij se ne koristi. Kao kategorija potvrde o znanjima i vještinama spominju se samo dozvole, ovlaštenja i posebne ovlasti. Kompetentni stručnjaci napominju da je pitanje znanja, vještine korištenja radio telefonske komunikacije putem međunarodno propisane frazologije u Hrvatskoj postalo kritično. U većini od evidentiranih ugrožavanja u zračnom prometu u protekloj godini najzastupljeniji čimbenik ili kontraditor događanja bilo je upravo nekorektno korištenje frazologije. Posljedica je to ukidanja sustavnog učenja i provjere znanja frazologije u hrvatskom zračnom prometu. Svođenje znanja i vještina, radio komunikacije i frazologije na pravno nepoznatu kategoriju termina privilegija može izazvati daljnji pad kvalitete upotrebe frazologije i telekomunikacije što potencijalno može dovesti do povećanja broja ugrožavanja zračnog prometa. Pa predlažem da se do izglasavanja ovog zakona to uvede, promijeni. A da su nezgode svakodnevni sastavni dio u zračnom prometu govore nam činjenice o čestim pojavama grešaka i akcedentnih situacija na avionima Croatia airlinesa. Zadnji događaj u Zurichu zbog nemogućnosti izvlačenja prednjeg kotača samo prisebnost i uvježbanost pilota spriječilo je tragediju većih razmjera. Greške na avionima tipa … [[Govornik se ne razumije.]] učestale su, no na što upućuje i vozno osoblje kada kaže da su ti avioni loše napravljeni, a stjuardese traže i dodatnih 1000 kuna po letu u tom avionu zbog velike buke, vibracija i učestalih glavobolja. Za redoviti godišnji pregled toga tipa aviona potrebno je 25 dana dok za puno veći airbus potrebno je svega sedam dana. Preventivna slijetanja aviona zbog uleta ptica u motor u Zagrebu povratak aviona s linije iz Rima u Split zbog greške na indikatoru sustava motora kao ni prizemljavanje aviona u Beču sa jednim motorom nisu imale većih posljedica osim kašnjenja. Odgovornost, primjenjivanje točno određene procedure, obučenost posade spriječilo je katastrofalne posljedice, a nemojmo zaboraviti da je to osoblje prije samo nekoliko mjeseci u štrajku tražilo svoja prava kada su se pobunili protiv smanjenja plaća od 9% i traženja boljih uvjeta rada. Gubitak od 1,5 milijuna kuna dnevno u tome štrajku nije bilo problem, ali ispunjavanje radničkih zahtjeva je svakako bio. Kvalitetni kadrovi odlaze, konkurentne kompanije, ali uprava se ne mijenja. Neće biti problema ni 1 zarez milijun dolara za servis vladinog aviona koji se raspao od korozije i čiji je dodatni pregled ustanovio 473 neispravnosti. Kada smo pitali namjerava li Vlada prodati zrakoplov zbog teške situacije u kojoj se nalazi Republika Hrvatska dobili smo odgovor da se ne razmišlja o prodaji. Možda bi trebalo razmisliti o prodaji sada kada popravak od 10 milijuna kuna vrijedi mnogo avionskih karata kojima bi se Vlada mogla voziti čitavu godinu. Hvala lijepo.
Hvala lijepa poštovani zastupniče. Na redu je klub socijaldemokratske partije Hrvatske u Hrvatskom saboru i poštovani zastupnik Franko Vidović. Izvolite.
Zahvaljujem poštovani predsjedniče, poštovani zamjeniče ministra sa suradnicima, kolegice i kolege. Pred nama se nalazi Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zračnom prometu. Odmah u uvodu klub SDP-a će podržati ovaj prijedlog izmjena i dopuna zakona. On istina ne donosi nikakve velike izmjene, odnosno radi se o još jednom usklađivanju sa pravnom stečevinom EU. Ali barem su u javnoj raspravi, odnosno na žalost neposredno nakon nje otvorena neka pitanja koja opterećuju daljnji razvoj civilnog zrakoplovstva posebice u sportskom i rekreativnom zrakoplovstvu i koja će bez sumnje trebati rješavati, ali o tome nešto više kasnije. Zakonom o zračnom prometu propisana su područja primjene zakona, definicije, tijela nadležna za civilno zrakoplovstvo, zračni promet, aerodromi, upis u hrvatski registar civilnih zrakoplova, sigurnost zračnog prometa, upravljanje zračnim prometom, nesreće, ozbiljne nezgode i nezgode zrakoplova, događaji povezani sa sigurnošću i potraga i spašavanje zrakoplova, zaštita civilnog zračnog prometa, zaštita okoliša, nadzor, sigurnost i upravni nadzor te ovlasti za donošenje provedbenih propisa, prekršajne odredbe i prijelazne i završne odredbe. Ovim zakonom započeto je i usklađivanje sa velikim brojem propisa EU ključno za provođenje i završetak predpristupnih pregovora sa EU za poglavlje 14. – Promet. Međutim, stupanjem u punopravno članstvo EU za Republiku Hrvatsku su odredbe Uredbe EU u potpunosti obvezujuće i izravno primjenjive, te je slijedom toga i Zakona o zračnom prometu potrebno brisati onaj dio kojim je preuzet normativni sadržaj odnosnih uredbi EU. Stoga predloženim izmjenama zakona izmijenjene su odredbe članka kojima je bilo propisano radno vrijeme, vrijeme leta i odmora članova posade zrakoplova jer je to područje uređeno propisima EU, a tamo gdje to nije regulirano propisima EU omogućeno je donošenje posebnog nacionalnog propisa na temelju Zakona o zračnom prometu. Predloženim izmjenama brisane su odredbe koje su već sadržane u uredbi komisije br. 859/2008. od 20. kolovoza 2008. godine kojom se izmjenjuje i dopunjuje uredba vijeća br. 3922/91. o zajedničkim tehničkim propisima i upravnim postupcima koji se primjenjuju na komercijalni zračni prijevoz avionom. Također, predmetnim izmjenama i dopunama Zakona o zračnom prometu brisan je dio sadržaja Uredbe Europskog parlamenta i vijeća 1008/2008. od 24. rujna 2008. godine o zajedničkim pravilima za obavljanje usluga zračnog prijevoza u zajednici. Ovim predloženim izmjenama zakona utvrđeno je još niz usklađenja koje je zahtijevala novonastala situacija punopravnog članstva u EU prema kojima će poduzetnici morati udovoljavati ili nacionalnim propisima donesenim na temelju ovog prijedloga zakona ili propisima EU. U tom smislu jedna od predloženih izmjena vezana je za izvođenje letačkih operacija ovisno o tome da li je operacija kojom se bave uređena propisima EU ili nije. S druge strane EU je sve aktivnija u donošenju novih propisa kojima regulira uvjete za poduzetnike koji obavljaju letačke operacije. Predloženim izmjenama izbjegava se potreba izmjene Zakona o zračnom prometu u slučaju kad se u EU donesu ili izmjene propisi. Također su dodane ili izmijenjene neke definicije u skladu sa zahtjevima prakse, važećim propisima EU te su izvršena poboljšanja i preciziranja teksta pojedinih definicija. Dodana je i nova nadležnost Ministarstva pomorstva, prometa i infrastrukture da obavještava Europsku komisiju o odgodi početka primjene propisa EU kad je ta mogućnost predviđena tim propisom kad se ocijeni da je to potrebno radi omogućavanja obveznicima primjene propisa da se pripreme za njegovu implementaciju. U skladu sa navedenim dodana je i nova nadležnost Hrvatske agencije za civilno zrakoplovstvo da predlaže Ministarstvu pomorstva, prometa i infrastrukture odgodu početka primjene propisa EU kad je ta mogućnost predviđena tim propisom. Dodana je nova kategorija registriranih površina za slijetanje i uzlijetanje zbog omogućavanja operacija operatorima zrakoplova iz područja tzv. "male avijacije" za privatne i sportske potrebe te za potrebe aeroklubova. Jasno da su sve ove promjene u našem zakonodavstvu ali i buduće promjene u EU zakonodavstvu u vezi zračnog prometa usko vezane za projekt "Jedinstveno europsko nebo", a koji se odnosi upravo na sustav upravljanja zračnim prometom u EU. Inicijativa "Jedinstvenog europskog neba" pokrenuta je kao odgovor na kašnjenja u zračnoj plovidbi koja su u Europi kulminirala kasnih '90-ih godina. Cilj je "Jedinstvenog europskog neba" smanjiti rascjepkanost između država članica te civilnog i vojnog korištenja i tehnologija europskog zračnog prostora čime se povećava njegov kapacitet i učinkovitost upravljanja zračnim prometom te uslugama u zračnoj plovidbi. Inicijativa je po svojoj prirodi paneuropska i na raspolaganju susjednim zemljama što pokazuje i važna ulogu koju EUROKONTROL ima u njenoj provedbi. U praksi bi "Jedinstveno europsko nebo" trebalo imati za posljedicu kraće vrijeme leta zbog kraćih koridora i manje kašnjenja te kao rezultat toga niže cijene leta kao i manje štetnih emisija od zračnog prometa. Mišljenja su prisutna da dosadašnja provedba paketa "Jedinstvenog europskog neba" je prespora, da su dopune paketa predložene s namjerom ubrzavanja provedbe postojećeg paketa direktiva o interoperabilnosti. Činjenica je da zračni promet u Europi svakodnevno raste i prema podacima EUROKONTROLA do 2035. godine europski zračni prostor bit će zagušen. Postojeći kapaciteti europskih zračnih luka nisu dostatni i za 20 godina ćemo se naći u situaciji da nećemo imati mogućnost upravljati sa 2 milijuna letova, jasno ukoliko to prethodno ne uskladimo. Zbog sveg navedenog projekt "Jedinstveno europsko nebo" je ključan za budućnost zračnog prometa zbog svog velikog učinka na građane i dodatnu vrijednost koju stvara u gospodarstvu, zaštiti okoliša, održivosti zračne industrije i mogućnosti otvaranja novih radnih mjesta. Jasno da Hrvatska podržava napore Europske komisije usmjerene prema povećanju sigurnosti i učinkovitosti zračnog prometa i smanjenju troškova i negativnih učinaka na okoliš te to i pokazuje implementiranjem predloženih promjena u zakonu. Ali, da ne bi sve bilo bez upitnika, odnosno da ne prođe sve glatko moram naglasiti da neke zamjerke koje su moje kolege iz kluba iznosili još u prošlom sazivu Sabora, odnosno prilikom donošenja Zakona o zračnom prometu 3. lipnja 2009., a posebno one koje su iznesene prilikom prvih izmjena i dopuna zakona 7. srpnja 2011. su nažalost i danas aktualne. Nakon javne rasprave koja se održala u periodu od 3. do 18. lipnja 2013., a vezano uz ove izmjene i dopune zakona, upućene su primjedbe od strane Hrvatskog zrakoplovnog saveza. Precizno, primjedbe su upućene 26. lipnja 2013. ali zbog poštivanja procedure odnosno zbog toga jer primjedbe nisu upućene na vrijeme nije ih se moglo niti razmatrati prilikom izrade konačnog prijedloga zakona. U osnovi ovih primjedbi je odnos Agencije za civilno zrakoplovstvo i samog Hrvatskog zrakoplovnog saveza koji očito opterećuje u prvom redu razvoj sportskog i rekreativnog zrakoplovstva. I to je ono što sam spomenuo u samom uvodu. Jasno da taj odnos ima svoju povijest i predlagatelj zbog vremenskih ali i formalno-pravnih ograničenja nije bio u mogućnosti to rješavati u ovom prijedlogu izmjena i dopuna zakona. Ono što je predlagatelj stavio u nacrt zakona jeste nova kategorija i u ovaj prijedlog jasno jeste nova kategorija registriranih površina za slijetanje i uzlijetanje kako bi se omogućile operacije operatorima zrakoplova za privatne i sportske svrhe te za potrebe aeroklubova. Međutim, to je s obzirom na probleme u sportskom i rekreativnom zrakoplovstvu nedostatno pa je u odgovoru Hrvatskom zrakoplovnom savezu predlagatelj utvrdio da će u četvrtom kvartalu ove godine pokrenuti aktivnosti za sveobuhvatne izmjene zakona i iznalaženje cjelovitih rješenja kako bi se kvalitetnije reguliralo stanje u civilnom zrakoplovstvu u RH a jedno od područja u tim izmjenama svakako treba biti sportsko i rekreativno zrakoplovstvo. Evo ja želim još jednom pozvati predlagatelja da u što skorijem vremenu pokrene proceduru i aktivnosti za izmjene zakona a u svrhu razrješavanja situacije koja nije dobra za razvoj sportskog i rekreativnog zrakoplovstva. Klub SDP-a će u svakom slučaju podržati ovaj prijedlog. Hvala.
Hvala i vama poštovani zastupniče. Na redu je klub HDZ-a u Hrvatskom saboru i poštovani zastupnik Branko Bačić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Poštovani gospodine zamjeniče sa suradnicom, poštovane kolegice i kolege. Evo kao što su i moji prethodnici uvodno rekli izmjena i dopuna Zakona o zračnom prometu svodi se ovom novelom na usklađivanje našeg zakonodavstva u dijelu zračnog prometa sa pravnom stečevinom EU i u tom dijelu doista mi primjedaba nemamo, točnije rečeno u onom dijelu u kojemu ovaj zakon prihvaća obvezu usklađivanja s pravnom stečevinom EU u dijelu u kojemu se direktive neposredno izravno primjenjuju u hrvatsko zakonodavstvo. Pa onda u tom dijelu možemo govoriti da je ova izmjena tehničke naravi i u tom dijelu jasno da je takav zakon jest prihvatljiv. Ali evo i kolega Vidović je u ime kluba SDP-a izrazio rekao bih svoje neslaganje sa neprihvaćanjem dijela primjedaba koje je Ministarstvo pomorstva, prometa i infrastrukture uputio u Hrvatski zrakoplovni savez, a da ne govorim da je u hrvatskom zračnom prometu u ovom trenutku iznimno puno problema i izazova za hrvatsku Vladu koje su po nama u klubu HDZ-a trebale na određeni način biti percipirane i u ovom zakonu, a ako ne u smislu daljnjih poboljšanja samoga zakona čini mi se da je barem uvodno zamjenik ministra ili Vlada u ocjeni stanja u oblasti zračnog prometa trebala dati određene naznake, smjernice i odgovore na te izazove koje su danas u zračnom prometu. No prije nego što kažem o tim izazovima ja bih se također nadovezao na izlaganje kolege Vidovića uz jednu malu nadopunu da po nama u klubu HDZ-a ne stoji izrečeno kako je zbog razloga kasno dostavljenih primjedaba od strane Hrvatskog zrakoplovnog saveza, a koje su primjedbe dostavljene ministarstvu nakon što je zaključena rasprava sa zainteresiranom javnošću praktično došlo do nemogućnosti prihvaćanja takvih primjedaba od strane ministarstva, pa da će ministarstvo u jednoj novoj izmjeni zakona i ovakve primjedbe koje je Hrvatski zrakoplovni savez dostavio Ministarstvu pomorstva, prometa i infrastrukture biti kasnije uvrštene. Zbog čega to ne stoji? Iz razloga što je prema mojim saznanjima u Ministarstvu pomorstva, prometa i infrastrukture puno prije otvaranja rasprave sa zainteresiranom javnošću 22.veljače ove godine održan u Ministarstvu pomorstva, prometa i infrastrukture sastanak sa predstavnicima Hrvatskog zrakoplovnog saveza i Agencije za civilno zrakoplovstvo gdje su upravo one primjedbe koje je Hrvatski zrakoplovni savez dostavio predsjedniku Sabora, a i nama članovima Odbora za pomorstvo, promet i veze Hrvatskoga sabora gdje su se iste ove primjedbe na tom sastanku raspravile trebala je biti formirana zajednička komisija koje je onda trebala te primjedbe koje je Hrvatski zrakoplovni savez uputio razriješiti što nije bio slušaj. Tako da pravdanje kako su one došle nakon što je zaključena rasprava sa zainteresiranom javnošću od strane ministarstva ne stoji jer su te iste primjedbe bile na klupi ministarstva i prije, a da ne govorim da je i u prijašnjim izmjenama zakona bilo govora o tim primjedbama. A o čemu se radi kada su u pitanju primjedbe Hrvatskog zrakoplovnog saveza? Radi se o tome što je Hrvatski zrakoplovni savez zabrinut stanjem u hrvatskom sportskom i rekreativnom zrakoplovstvu traži poput rješenja kakva su u brojnim državama članicama EU da se jednostavno implementiraju u hrvatsko zakonodavstvo i u ovom Zakonu o zračnom prometu na način da se javne ovlasti koje su danas u ingerenciji Agencije za civilno zrakoplovstvo prenesu na Hrvatski zrakoplovni savez. Rekao sam kao što je slučaj sa brojnim udrugama u europskim državama članicama EU koje takve javne ovlasti od svog nacionalnog zakonodavstva imaju i one s njima mogu uređivati ovaj segment zračnog prometa koji se odnosi na rekreativno i sportsko zrakoplovstvo. Pa onda upravo zbog toga što agencija takve ovlasti ne prepušta Hrvatskom zrakoplovnom savezu govori se o vrlo teškoj situacije upravo u tom dijelu hrvatske avijacije. Navodi se podatak da je u Hrvatskoj svega 60-ak aviona uključujući zrakoplove Croatia airlinesa da njih servisira oko 82 djelatnika Agencije za civilno zrakoplovstvo te još 30-ak djelatnika ministarstva i Agencije za istraživanje nesreća. Pa su dali primjer samo u Slovačkoj Federaciji rekreativnog letenja ima 370 registriranih zrakoplova, 550 pilotskih dozvola itd. spominju Češku, češko sportsko rekreativno zrakoplovstvo. Govori se o činjenici da zrakoplovi koji se u Hrvatskoj ne mogu se registrirati u Hrvatskoj a njih oko 700 leti po svim kontinentima upravo iz ovih razloga gdje cjelokupnu djelatnost ili oblast sportskog i rekreativnog zrakoplovstva Agencija za civilno zrakoplovstvo provodi sama ne omogućavajući da Hrvatski zrakoplovni savez i u dijelu školovanja padobranaca, pilota jedriličara može uređivati ako je na tu nacionalnu udrugu ako su na nju prenesene javne ovlasti. Prema tome, bilo je vremena po nama u klubu HDZ-a da Vlada razmotri ozbiljno ove primjedbe Hrvatskog zrakoplovnog saveza i poput Italije, Češke, Francuske, Slovačke i drugih država prebaci ili ovlasti Hrvatski zrakoplovni savez da može uređivati javnim ovlastima i u tom segmentu. Dakle to je što se tiče ovog dijela koji se odnosi po nama u klubu HDZ-a opravdane primjedbe Hrvatskog zrakoplovnog saveza. No također kada govorimo o zračnom prometu o tome je i kolega Pleše malo prije govorio, da postoje probleme koje nam se čini da bi Vlada trebala rješavati. Mi u klubu HDZ-a ne znamo da je na sjednici Vlade bilo riječi o mnogim aktivnostima koje ministar onako kroz brojne izjave u hrvatskim medijima daje i kojim izjavama praktično ukazuje na određene pravce rješavanja tih problema u hrvatskom zračnom prometu. Već je ranije spomenuti su sigurnosni aspekti Croatia airlines u posljednjih samo tri dana tri su bila tehnička kvara ili indikacije tehničkih kvarova na hrvatskim zrakoplovima. Pa koliko god gospodin Vodanović u ime ministarstva kao glavni hrvatski istražitelj za zrakoplovne nesreće govori da nema razloga za strah od leta zrakoplovima Croatia airlines mi držimo dakle da ipak ta događanja s obzirom da koincidiraju u posljednja tri dana dadu naslutiti da se ipak treba više voditi računa o zračnoj floti hrvatske nacionalne zrakoplovne tvrtke. I da ova događanja i u Beogradu i u Zürichu a i na letu za Rim na određeni način upućuju na jedno nezadovoljavajuće stanje oko zrakoplova Croatia airlines i mi se nadamo da su to doista incidenti koji se neće ponoviti ali bilo bi dobro da se i u tom smislu očituje i ministarstvo i da se na određeni način upute jedne umirujuće poruke svim korisnicima i putnicima Croatia airlines. I to se upravo događa u vrijeme kada ministar najavljuje natječaj za prodaju Croatia airlines do sredine listopada. Dakle mi ćemo biti svjedoci u idućih, barem prema riječima ministra u idućih 15-ak dana da će se, da će se raspisati natječaj za prodaju Croatia airlines, kako, na koji način, temeljem kojeg zakona, kako Vlada razmišlja o prodaji Croatia airlinesa evo to nama,kao saborskim zastupnicima, a mogu onda misliti kako ostaloj hrvatskoj javnosti doista nije poznato. Da ne govorim kako je, kako se govori o daljnjim pravcima razvoja Zračne luke Rijeka, kakva je orijentacija te zračne luke. Postoji nekoliko strateških pravaca razvoja Zračne luke Rijeka. O tome mi u Hrvatskom saboru nismo upoznati kako i na koji način Vlada namjerava riješiti pitanje Zračne luke Rijeka, nije nam poznato. Govori se o prodaji, o prodaji Zračne luke Osijek. Koji su uvjeti prodaje? Kome će biti prodana? Govori se o zajedničkom paketu sa privatizacijom Croatia Airlinesa itd., itd.. Dakle, vrlo veliki broj je problema, bolje je možda reći izazova pred Hrvatsku Vladu ali koje se na način kako ih Vlada rješava po nama nisu sustavne i ne govori da Vlada ima jasnu viziju razvoja zračnog prometa u Republici Hrvatskoj. Ja sam sa ove iste govornice pred ljetnu stranku zamolio zamjenika ministra kada smo raspravljali o Zakonu o sigurnosti u zračnom prometu u Republici Hrvatskoj zamolio ga danas kao saborske zastupnike a onda jasno putem ove govornice i hrvatsku javnost upoznati sa događanjima oko koncesioniranja Zračne luke Zagreb. Naime, kao što nam je poznato početkom 2012. godine dovršen je postupak koncesioniranja Zračne luke Zagreb i taj postupak je okončan 11. travnja 2012. godine kada je Vlada Republike Hrvatske odnosno resorno ministarstvo popisalo ugovor o koncesiji za izgradnju i upravljanje Zračnom lukom Zagreb. Tim ugovorom koncesionara a to je francuski konzorcij ZAIC dobio je 30.-to godišnju koncesiju za izgradnju putničkog terminala Zagrebačkom aerodromu i upravljanje postojećim i novoizgrađenim terminalu. Prema tom ugovoru obveza koncesionara je bila da u roku od 6 mjeseci napravi plan preuzimanja zračne luke, preuzimanja radnika, napravi plan poslovanja, plan buduće organizacijske sheme, za sve to dobije suglasnost davatelja koncesije i riješi financijsku konstrukciju za izgradnju zračnog terminala u Zračnoj luci Zagreb. Tim ugovorom je bio za ove obveze propisan rok od 180 dana odnosno 6 mjeseci koji je rok istekao 11, dakle prije godinu dana, 11. listopada prošle godine i do tada koncesionar svoje obveze iz ugovora nije izvršio, no postojala je i odredba u samome ugovoru da ukoliko koncesionar te obveze ne izvrši da Vlada može produžiti taj rok za još 6 mjeseci koji je rok znači istekao 11. travnja ove godine. I do tada koncesionar nije izvršio svoje obveze i na početku izgradnje samog terminala a i rješavanje svih ovih obaveza kao što je plan poslovanja, preuzimanja radnika itd., itd.. Jasno da od tada već ima gotovo 6 mjeseci da je taj krajnji rok istekao. Mi ne znamo da li je Vlada tu, taj ugovor i da li je produžila ili bar mi u Hrvatskom saboru s time nismo upoznati. No iz medija doznajemo da je taj ugovor produžen do 1. srpnja ove godine temeljem čega nije nam jasno ali ako je produžen u dobroj namjeri da se ta investicija dovrši mi bi to prihvatili iako ne znamo temeljem koje odredbe samoga ugovora ili zakona je i taj novi dodatni rok produžen. Bilo bi dobro kada je već Vlada taj ugovor i produžila da se onda taj ugovor i realizirao no nije niti on, niti taj rok nije ispoštivan da bi negdje u rujnu mjesecu ministar upoznao hrvatsku javnost kako će s obzirom na problemima u realizaciji toga ugovora Vlada zatražiti, odnosno raspisati novi natječaj za koncesiju i izgradnju putničkog terminala u Zračnoj luci Zagreb. Bilo je riječ također od strane gospodina ministra da kada je u pitanju zračna, izgradnja Zračne luke Zagreb da postoje problemi u financiranju, izgradnji toga projekta jer da koncesionara, to je dakle francuski konzorcij traži od Vlade, Republike Hrvatske garanciju za izvođenje radova. Pa evo nama, meni osobno i nama u Klubu Hrvatske Demokratske Zajednice doista nije jasno temeljem čega bi Vlada Republike Hrvatske privatno koncesionaru kao primatelju koncesije dala jamstvo za izgradnju Zračne luke Zagreb. Jer se onda postavlja potpuno opravdano pitanje nije li kada već Vlada jamči za izgradnju tog putničkog terminala takav isti posao oko izgradnje zračne luke i koncesiju na 30 godina mogla dati svojoj vlastitoj tvrtci Zračnoj luci Zagreb uz jasno garanciju Vlade Republike Hrvatske. Dakle, jako puno pitanja je koji se pojavljuju u hrvatskoj javnosti oko izgradnje zračne luke gospodine zamjeniče. Bilo bi dobro evo da nas vi o tome izvijestite kada će započeti radovi na izgradnji zračne luke, da li je točno da je produžena koncesija mimo ugovora koji je potpisan od strane Vlade i koncesionara koji nije u skladu sa samim ugovorom? Da li je točno da je Vlada dala jamstvo privatnom koncesionaru za izgradnju putničkog terminala u Zračnoj luci Zagreb. I na kraju, evo to je zadnja informacija koja je ovih dana u hrvatskoj javnosti, a to je da se očekuje potpisivanje novoga ugovora. Meni osobno nije jasno o kakvom se tu novom ugovoru radi kada je ugovor potpisan 11. travnja prošle godine i kada je taj isti ugovor bio sadržaj natječajne dokumentacije koji se ne može mijenjati. Postavlja se također pitanje da li je onda nešto koncesionar znao što drugi koncesionari nisu znali, a to je da će se ugovor mijenjati i da će dobiti jamstvo od Vlade Republike Hrvatske. Je da su to možda znali drugi natjecatelji, možda bi i oni bili dali povoljniju ponudu pa bi onda možda taj ugovor bio potpisan sa drugim koncesionarom. Dakle jako puno je pitanja i dvojbi oko najveće zračne luke u Republici Hrvatskoj i držim da je i u ovom zakonu, pogotovo u uvodno dijelu u ocjeni stanja ili bar u uvodnom dijelu se zamjenik ministar trebao referirati kako na stanje u Croatia Airlinesu tako i na rješavanje izgradnje i problema u hrvatskim zračnim lukama, pogotovo onima koje sam maloprije spomenuo. Zahvaljujem gospodine predsjedniče.
Hvala lijepa poštovani zastupniče. Na vaše izlaganje imamo dosta replika. Prva replika i poštovani zastupnik Franko Vidović.
Zahvaljujem predsjedniče. Poštovani kolega Bačić, samo zbog istinitog informiranja javnosti dakle oko neprihvaćanja dijela primjedbi u vezi Hrvatskog zrakoplovnog saveza. Dakle ne radi se praktički o neprihvaćanju, Ministarstvo kao predlagatelj je vrlo pristojno na to odgovorilo samom Hrvatskom zrakoplovnom savezu, čak i preuzelo obvezu da će u četvrtom kvartalu ove godine ići na ukupne izmjene zakona. Naime, same primjedbe su upućene van procedure, dakle kad je procedura već završena sa jedne strane. Sa druge strane isto tako vidite da se ovaj zakon donosi po hitnom postupku, a donosi se po hitnom postupku upravo zbog toga da bi se uskladili hrvatski propisi, odnosno sigurnost hrvatskog zračnog prostora, sam zračni promet sa europskim zemljama. Hvala.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Branko Bačić.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Kolega Vidović, meni se čini da se nas dvojica slažemo u dijelu opravdanosti primjedbi Hrvatskog zrakoplovnog saveza, no ja sam replicirao u svom uvodnom izlaganju na vaš stav koji ste izrekli, a koji govori da Ministarstvo nije prihvatilo u ovom trenutku, u ovoj noveli zakona primjedbe Hrvatskog zrakoplovnog saveza iz razloga što su one pristigle u Ministarstvo nakon što je završena rasprava sa zainteresiranom javnošću koja je trajala 15 dana i ja sam rekao da to nije točno. Zašto? Zbog toga što je u ožujku ove godine, dakle negdje oko pet mjeseci prije same javne rasprave Hrvatski zrakoplovni savez zatražio primanje kod ministra, taj je sastanak održan, bili su predstavnici Ministarstva, bili su predstavnici Agencije za civilno zrakoplovstvo, predstavnici Hrvatskog zrakoplovnog saveza koji su onda dogovorili način rješavanja ovih problema u Hrvatskom sportskom i rekreativnom zrakoplovstvu. Dogovoreno je osnivanje zajedničke komisije koja je trebala onda otada pa do danas, a to je već gotovo osam mjeseci, trebala pripremiti određene izmjene zakona koje bi mogle biti uvrštene i u ovaj zakon premda ide po hitnom postupku jer složit ćete se sa mnom da osam mjeseci je dovoljno da se nešto pripremi pa ako zakon ide i u hitnom postupku kao što je slučaj sada, kada ga donosimo samo po ovim izmjenama zbog usklađivanja sa pravnom stečevinom Europske unije.
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Mario Habek i sljedeća replika. Izvolite poštovani zastupniče.
Poštovani kolega Bačiću, evo meni osobno je jako dobro poznata situacija oko javnih ovlasti Hrvatskog zrakoplovnog saveza. Mene ovdje čudi što ste vi danas evo čak ste me iznenadili što ste puno govorili o Hrvatskom zrakoplovnom savezu, naime taj isti Hrvatski zrakoplovni savez i problem javnih ovlasti vuče se već da tako kažem dugi niz godina, sigurno desetak godina. Osam godina su ti isti ljudi o kojima ste danas govorili molili vas da riješite problem javnih ovlasti. Bili su bezbroj puta na sastanku u tadašnjem ministarstvu koje je vodila stranka čiji ste vi bili član i niste riješili taj problem. I danas ovdje pred govornicom kao da je to nešto novo, kao da nemate pojma o čemu se govori, pričate o tome kao da je to problem koji je nastao preko noći, a to je problem koji traje već 10 godina. Ja vjerujem da u Hrvatskom zrakoplovnom savezu i sportskom zrakoplovstvu postoje ljudi koji mogu, stručni ljudi koji mogu to obavljati, ali dozvolite pustite da evo ova Vlada u svojih godinu-dva mandata razriješi te probleme koje ste vi osam godina stavljali u ladicu i niste rješavali, a danas ovdje pričate o njemu kao da je to preko noći nastalo.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Branko Bačić.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Kolega Habek, nije točno da osam godina ovi problemi između funkcioniranja Hrvatskog zrakoplovnog saveza i ministarstva se rješavaju. Naime, maloprije vas demantira i vaš predstavnik kluba koji je govorio uvodno o ovom zakonu, kolega Franko Vidović gdje on govori da se prvi puta o intervenciji ovaj zakon je klub SDP-a govorio 2010. godine kada su vršene izmjene samoga Zakona o zračnom prometu. Dakle to je jedna stvar. Druga stvar, kroz to vrijeme usklađivano je zakonodavstvo Republike Hrvatske sa pravnom stečevinom Europske unije, donošeni su zakoni koji su tada bili usklađivani sa tada važećim zakonodavstvom i u tom dijelu su u najvećoj mjeri riješene sve one obveze hrvatskog zrakoplovstva kad je u pitanju osnivanje agencije itd., itd. Danas ta ista agencija koja je formirana za civilno zrakoplovstvo je dužna ovim zakonom prepustiti takve javne ovlasti Hrvatskom zrakoplovnom savezu i nakon što je osnovana Agencija o civilnom zrakoplovstvu nastaju problemi jer se ne spuštaju ovlasti s agencije na Hrvatski zrakoplovni savez. Prema tome otkad je formirana Agencija za civilno zrakoplovstvo, a ne prije osam godina kako ste prije rekli, počinju problemi u funkcioniranju sportskog i rekreativnog zrakoplovstva.
Hvala lijepa. Sljedeća replika i poštovani zastupnik Ivan Šuker.
Hvala lijepo. Kolega Bačić, rekli ste da ministar se nije oglasio oko svega ovoga što se događa u zračnom prometu u Republici Hrvatskoj, prije svega oko najveće nacionalne zrakoplovne kompanije i čudno je da se ovaj Zakon želi prikazati kao jedna tehnička promjena, a istovremeno se medijski najveću nacionalnu kompaniju želi baciti praktički u blato. Međutim, ono što nismo mogli baciti u blato, a to su sposobni hrvatski piloti. To je naprosto kvaliteta koju nitko nije mogao obmanuti. O tome da li je situacija sa avionima ovakva i onakva, mogao je ministar doći danas u sabornicu reći. Međutim, da li se možda ne čini ovo da sva ova priča je opravdanje za buduće rezultate privatizacije, prikazati sve loše da bi se sutra reklo budimo sretni da smo i to dobili. I druga stvar o kojoj naprosto 1000 zaposlenih u Zračnoj luci Zagreb ne može više šutjeti, a to je koja je njihova sudbina. Nitko im neće reći što se s njima događa, kakav je njihov status oko prekida njihovih ugovora o radu koje imaju trenutno sa Zračnom lukom, kakav je njihov status kod budućeg koncesionara, a na kraju krajeva sve građane Velike Gorice zanima što će biti sa Zračnom lukom Zagreb. Mogli bi postaviti isto pitanje, vjerojatno i Osječane zanima što će biti sa njihovom zračnom lukom. Vjerojatno i građane Krka, Omišlja, Rijeke zanima što će biti sa Riječkom zračnom lukom. I možda bi ovo bila idealna prilika da ministar dođe u ovaj Visoki dom i da naprosto ponudi odgovore na nekakva pitanja, a ne s vremena na vrijeme se pojaviti na televiziji, dati nekakva obrazloženja koja niti dragi bog ne razumije. Ali kažem u konačnici se sve to svodi na ono da treba doći do bilo kakvih novaca, prodat bud zašto samo da se zakrpaju ne da bi se smanjio deficit nego da bi se zakrpale rupe u državnom proračunu.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Branko Bačić.
Slažem se kolega Šuker sa svime što ste rekli. Ja mislim dakle da i ovom prilikom trebamo doista čestitati prisebnosti hrvatskih pilota koji su sjajno odradili ovaj posao sa akcidentima koji su se dogodili na zrakoplovima Hrvatske zrakoplovne agencije. Kada govorite o zaposlenicima Zračne luke Zagreb svakako da je i među njima već postoji bojazan za sudbinu svih zaposlenika Zračne luke Zagreb. Naime, već gotovo 9 mjeseci da je koncesionar trebao dati plan zapošljavanja i preuzimanja zaposlenika Zračne luke Zagreb što se do danas nije dogodilo. Brojna su pitanja oko koncesioniranja Zračne luke Zagreb na kojoj ja očekujem da je danas zamjenik ministra da svoj odgovor. Ali u svakom slučaju nas interesira kako i na koji način će se pristupiti realizaciji odredaba ugovora o izgradnji Zračne luke kada je taj ugovor istekao prije, evo prije 7, gotovo punih 7 mjeseci. Zato bi bilo dobro da nas, to sam i rekao u svom uvodu, da je ministar o ovim problemima u hrvatskom zračnom prometu i kada je u pitanju zračni promet i kada je u pitanju sudbina Zračne luke i Zagreb i Rijeka i Osijek, a rekao bih i ostalih zračnih luka, da je o tome trebalo progovoriti u Hrvatskom saboru. Klub Hrvatske demokratske zajednice je govorio da prilikom privatizacije bilo kog infrastrukturnog projekta u Republici Hrvatskoj i kada se govori o monetizaciji autocesta i kada se govori o Hrvatskim željeznicama i kada se govori o zračnom prometu, da bi o svakom tom projektu trebalo raspraviti ovdje u Hrvatskome saboru, a ne kroz jedan zakon koji je prilično načelan govoriti o sudbini važnih infrastrukturnih koridora i pravaca i projekata u Republici Hrvatskoj, a na mala vrata kroz nekakve izjave koje se događaju negdje na ulici, ispred Vlade govoriti o tako važnim strateškim projektima u Republici Hrvatskoj.
Hvala lijepa. Nova replika i poštovani zastupnik Jasen Mesić.
Pa uvaženi kolega Bačić, vi ste u svojoj raspravi otvorili i podsjetili na mnoga pitanja koja se otvaraju upravo o ovoj tematici vezano za zračni promet. Dobro ste ukazali na nerazjašnjene okolnosti ovog što se dešava sa Zračnom lukom Zagreb. Nešto od toga je govorio i uvaženi kolega Šuker. Možda bi trebalo ovdje podsjetiti da je Vlada u prošlom sazivu također donijela zaključak Vlade po kojem do 9% dionica novog društva imaju pravo steći zaposlenici Zračne luke Zagreb, njih više od 1000. To je jedno od najvećih poduzeća u Velikoj Gorici. Taj zaključak Vlada nikad nije stavila van snage, ali ga je potpuno ignorirala što naravno proizvodi nezadovoljstvo zaposlenika Zračne luke Zagreb. Pored pitanja koja se otvaraju danas je veliko pitanje da li je onaj projekt koji je bio u natječajnoj dokumentaciji, da li će se on kroz izgradnju ispoštovati, da li je u međuvremenu mijenjan, ali sve to skupa postaje interesantno s obzirom da i ovaj ugovor koji spominjete koji je istekao nije potpisao ondašnji ministar gospodin Komadina, nego je potpisao zamjenik ministra, mada u zakonu stoji obaveza da ga potpiše ministar. Dakle, sve su to pitanja koja ste s pravom rekli da bi trebalo raspraviti ovdje u Hrvatskom saboru i mislim da je stvarno nedopustivo s obzirom i na ove događaje koji su bili da ministra danas nema ovdje da da konkretne odgovore na ta pitanja.
Hvala lijepo. Idemo dalje. A imate odgovor, dobro. Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Branko Bačić.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Kolega Mesići, da. Donesena je bila odluka da se 9% udjela u vlasništvu Zračne luke prepusti radnicima i zaposlenicima zračne luke o tome ni govora. Koliko ja znam Vlada takvu odluku nije izmijenila, međutim nigdje se više ne spominje uopće mogućnost da se zaposlenicima Zračne luke ostavi udio u upravljanju i u vlasništvu Zračne luke. Kada bi to bilo jedino pitanje koje ste vi postavili i koje sam ja malo prije postavio, onda bi još čini mi se na njih lakše i odgovorili. Ali postavlja se pitanje da li Vlada može dati garanciju za izgradnju, izvođenje radova na izgradnji terminala tvrtci koja je registrirana u Londonu za 10 funti. I da li je točno da je ta ista tvrtka koja je dobila koncesiju za izgradnju terminala Zračne luke Zagreb u međuvremenu, dakle tvrtka koja je registrirana u Londonu za 10 funti u međuvremenu zatražila da Vlada prepusti koncesiju novoj tvrtci koja se zove međunarodna zračna luka Zagreb koja je kćer te iste tvrtke koja je dobila koncesiju za izgradnju samog terminala. Evo to je ono što nas interesira. Ja mislim da bi gospodin ministar trebao doći ovdje u Hrvatski sabor i o tome upoznati saborske zastupnike, jer čuli smo u Izvješću predsjednika Vlade kada je prošli utorak govorio o stanju države i nacije ovdje saborskim zastupnicima da se na određeni način pohvalio sjajno odrađenim poslom Hrvatske vlade kada je u pitanju koncesioniranje i izgradnja Zračne luke Zagreb jer kako je rekao citiram, "Hrvatska vlada je svoje u tom projektu odradila". Kako je odradila, evo nas bi kao saborske zastupnike itekako to interesiralo.
Hvala lijepa. Nastavljamo raspravu po klubovima zastupnika u Hrvatskom saboru. Na redu je klub HDSSB-a i poštovani zastupnik Igor Češek. Izvolite poštovani zastupniče.
Hvala lijepa poštovani predsjedniče. Poštovani zamjeniče ministra sa pomoćnicom, poštovane kolegice i kolege zastupnici pred nama je prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zračnom prometu s konačnim prijedlogom zakona, hitni postupak, prvo i drugo čitanje. Hitni postupak prijedloga zakona, hitni postupak koji je upućen u Sabor 11. srpnja 2013. godine, a po hitnom postupku o njemu vodimo raspravu 1. listopada. Toliko o hitnosti postupka. Zračni promet u RH uređen je Zakonom o zračnom prometu i ostalim zakonima vezanim uz zračni promet. Zakonom o zračnom prometu propisana su područja primjene zakona, definicije tijela nadležnih za civilno zrakoplovstvo, zračni promet, aerodromi, upis u Hrvatski registar civilnih zrakoplova, sigurnost zračnog prometa, upravljanje zračnim prometom, nesreće itd. Međutim, stupanjem u punopravno članstvo EU za RH su uredbe EU u potpunosti obvezujuće i izravno primjenjive. Slijedom navedenoga predloženim izmjenama zakona izmijenjene su odredbe članaka kojima je bilo propisano radno vrijeme, vrijeme leta i odmora članova posade zrakoplova jer je to područje uređeno propisima EU. A tamo gdje to nije regulirano propisima EU omogućeno je donošenje posebnog nacionalnog propisa na temelju Zakona o zračnom prometu. Dakle, ovaj zakon praktično ne donosi ništa novo osim usklađivanja sa propisima EU. No međutim, mi svi znamo da je hrvatsko zrakoplovstvo ima 100-godišnju tradiciju, praktički još od Slavoljuba Penkale koji je poletio sa svojim zrakoplovom. Polako se i oporavlja hrvatsko zrakoplovstvo odnosno broj putnika koji koriste zračni prijevoz. To potvrđuje i Državni zavod za statistiku. Naime, u prva tri mjeseca 2013. godine u zračnom prometu je prevezeno 314 tisuća putnika što je 6,2% ili za 18 tisuća više nego u istom razdoblju lani. Pri tome broj putničkih kilometara je čak porastao nešto bržim tempom, 6,5% na 212 milijuna. Na domaćim letovima u prvom je kvartalu ostvaren rast od 11,7% na 90 tisuća putnika dok je u međunarodnom prometu bilo 4,1% više ili 224 tisuće putnika. Porastao je i zračni prijevoz tereta i to 8,1% na oko 1000 tona. Iako takav rast donosi naznaku oporavka nama se događaju određeni paradoksi. Događa nam se to da u zadnje vrijeme, odnosno u zadnja tri dana imamo praktički stalno prijavljene kvarove na zrakoplovima Croatia Airlinesa. Zašto je to tako i kolege zastupnici iz kluba HDZ-a su pokušali objasniti i dati odgovor na to pitanje. Ja se slažem s njima, gdje je država praktički dokapitalizirala Croatia Airlines sa milijardu kuna nama se danas događa da se učestalo javljaju kvarovi što znači da ide Croatia Airlines u prodaju po nižoj cijeni jer dakle ne vrijedi ništa, kao što ne vrijede ni njezini zrakoplovi. Što nam se događa sa Zračnom lukom Osijek? Zračna luka Osijek do jučer nije imala uspostavljene letove Osijek-Zagreb. Jedino je služila za slijetanje flote komaraca sa Kopačkog rita. Od jučer imamo uspostavljene letove kako kažu i najavljuju tri puta tjedno po zimi, a 5 puta tjedno po ljetu. Da li će broj putnika na toj liniji Osijek-Zagreb biti friziran kako bi se i ta zračna luka koja je u većinskom vlasništvu države prodala ili dala u koncesiju? Ja na to nemam odgovor. Što je sa sportskim aerodromima? Znamo da ih imamo u Hrvatskoj i oni mogu poslužiti itekako mogu poslužiti razvoju turizma u RH. Sportski aerodrom u Osijeku praktički ne radi, ne funkcionira. A na tom sportskom aerodromu 80 godina se neprekidno obavljaju najrazličitije sportske zrakoplovne aktivnosti. Pokušalo se doći do obuke pilota malih zrakoplova gdje bi se isto utjecalo na razvoj turizma i Osječko-baranjske županije i cijele istočne regije. Dolazimo do tog paradoksa da nisu usklađeni sportsko zrakoplovstvo sa zrakoplovstvom. Imamo primjer, i pozitivne primjere, tako se u Štitarima izrađuju pogonske grupe za male zrakoplove. Dakle, ima pozitivnih primjera kako se može lijepo odraditi posao ali sve ovo što se događa u posljednje vrijeme me podsjeća na ništa drugo nego prodaju svega onoga što iole vrijedi u RH. Klub HDSSB-a će podržati ovaj prijedlog zakona jer on se usklađuje sa zakonima EU, ali postoje problemi o kojima treba razgovarati i nadam se da ćete i vi u ministarstvu dati određene odgovore na ova pitanja jer ta pitanja postavlja hrvatska javnost. Hvala vam lijepo.
Hvala i vama poštovani zastupniče. Imamo prijavljene replike. Prva replika i poštovani zastupnik Miroslav Tuđman. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Kolega je u svojoj raspravi rekao da u svezi Croatia Airlinesa da je jedan od motiva vjerojatno ovakvoga poslovanja i to da se želi prodati Croatia Airlines. Međutim, čini mi se da bi ovdje trebalo podvući još jedan razlog zašto je ovakvo stanje u Croatia Airlinesu, a to je da se naprosto dovedeni kadrovi vodeći po partijskoj osnovi. Po onome što smo čuli na početku ovoga saziva Hrvatskoga sabora, da vladajuća koalicija želi imati osobe od povjerenja, a ne stručne osobe tako da bi jedna analiza danas ovog kadrovskog sastava Croatia airlinesa pokazala da su naprosto na vrhu nesposobni kadrovi, a da su oni najsposobniji dobili otkaz ili bili prisiljeni otići. I to je jedan od razloga zašto će se onda ići sa tezom da je najbolje prodati Croatia airlines. To je naprosto jedna kriva politika i jasna stvar da u Croatia postoji segmenti koji bolje i koji manje bolje posluju, ali takav jedan pristup ne postoji nego sa nesposobnim ljudima se želi uništiti jedna dobra kompanija.
Odgovor na repliku poštovani zastupnik Igor Češek.
Slažem se kolega Tuđman sa svime što ste naveli. Pa i sami smo bili svjedoci, a i vi ste toga svjesni da u 2012.godini kada je bio pad prometa u Croatia airlinesu nekakvi članovi uprave su tražili isplatu bonusa odnosno dodataka za svoj rad. Smatram da je to bilo vrlo neprimjereno jer ako si u minusu i ako imaš pad prometa onda nemaš pravo tražiti nekakvu naknadu odnosno podjelu nekakve dobiti kada praktički dobiti ni nema.
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Branko Vukšić i njegova replika. Izvolite poštovani zastupniče.
Poštovani predsjedniče Hrvatskoga sabora, kolegice i kolege. Uvaženi kolega Češek spomenuli ste zapravo dodirnuli ste jednu bolnu točku, a to je rasprodaja državne imovine ili nakana rasprodaje državne imovine. Jedna privredna grana koja ima izglednu svjetliju perspektivu u Hrvatskoj je sasvim sigurno turizam. U tom turizmu vrlo važnu ulogu ima ili treba imati i zračni promet, međutim Hrvatskoj državi nije u interesu da zadrži u svojem vlasništvu nacionalnu zrakoplovnu kompaniju uprkos tome što ste i govorili o nekom rastu koji se bilježi u zračnom prometu. I Croatia airlines kao i HPB, kao i Croatia osiguranje, kao i Hrvatske ceste je na bubnju. I kada je nešto na bubnju vi znate da u Hrvatskoj se prvo u medijima počinje pisati kako te firme ne mogu izaći iz poteškoća, a bez da se ne prodaju, da se navodi barem 100-njak razloga zašto to treba prodati i da nema spasa, da je jednini spas u vlasništvu, da je država loš gospodar. Tako isto sa Croatia airlinesom koji sasvim sigurno da može imati budućnost, ali ono slažem se sa kolegom Tuđmanom sa ljudima koji znaju upravljati, s ljudima koji neće biti partijski podobnici nego ljudi koji će sasvim sigurno dobro znati svoj posao kao što se u ostalom pokazuje na primjeru hrvatskih banaka, sve banke u Hrvatskoj vode upravo Hrvati koji su vrlo sposobni, ali je bila namjera prodati banke.
hvala lijepa. Odgovor na repliku poštovani zastupnik Igor Češek.
Zahvaljujem. Da, prodaja svega što vrijedi u Hrvatskoj. Država nije loš gospodar ako je vode dobri ljudi, ako ju vode dobri gospodari. Prodaja Croatia osiguranja, prodaja HPB-a, monetizacija Hrvatskih autocesta, prodaja Croatia airlinesa i svega ostaloga što vrijedi u Hrvatskoj. Ostat će nam šume i vode ako i to ostane. Koncesija na zračne luke, razvoj turizma da, ali novci strani investitori od tog turizma. Dakle od tog turizma hrvatski građani neće bolje živjeti osim u onom dijelu koji se direktno bavi turizmom. Živjet će bolje jedino strani kapitalisti koji budu pokupovali za praktički nikakve novce ono što nam je preostalo.
Hvala lijepa. Nova replika i poštovani zastupnik Franko Vidović.
Zahvaljujem predsjedniče. Poštovani kolega Češek spominjali ste u svom izlaganju površine na koje praktički avioni slijeću, uzlijeću odnosno koji se koriste za sportske svrhe a koje do sada nisu bile prepoznate. Evo upravo u ovom prijedlogu izmjena i dopuna zakona predlagatelj prepoznaje i takve površine i stavljane su kao registrirane površine za slijetanje i uzlijetanje upravo kako bi se omogućila operacija operatorima zrakoplova za privatne i sportske svrhe te za potrebe aeroklubova. Međutim moramo se opet vratiti u povijest i to u 2004.kada je donesena odluka o prebacivanju javnih ovlasti od strane agencije i do dan danas te javne ovlasti nisu prebačene na Hrvatski zrakoplovni savez. I to je ono što je u osnovi i što je problem u cijeloj ovoj priči. Hvala.
Hvala lijepa. Ima li odgovora na repliku? Nema. Završili smo listu prijavljenih klubova zastupnika u Hrvatskom saboru, prelazimo na pojedinačnu raspravu zastupnika u trajanju od 10 minuta. Na redu je poštovana zastupnica Mirela Holy. Nema je gubi pravo rasprave o ovoj temi. Drugi je poštovani zastupnik Josip Borić. Izvolite poštovani zastupniče.
Hvala lijepo predsjedniče. Pa evo ja želim reći nekoliko riječi o izmjenama i dopunama Zakona o zračnom prometu jer trenutak je takav da moram govoriti o problemima koji su uhvatili taj vid prijevoza u RH. Činjenica jest da nam je nacionalni zrakoplovni operater Croatia airlines u problemima, da se već kako smo čuli mjesecima vrši jedna topovska priprema, ja bih to tako rekao, za prodaju istog i da je ona kulminirala ovih zadnjih dana i herojstvom i nezgodama i svime što bi trebalo potkrijepiti da bi javnost spremno prihvatila jednu takvu, ajmo je nazvati operaciju hrvatske Vlade. Još jedna prodaja nečeg što je u vlasništvu Republike Hrvatske gdje ona ima direktnu odgovornost ali i čuva određeni dio svoje suverenosti. Nažalost i to smo spremni prodati ili dati u ruke drugima da nam oni nameću onda modele, načine povezivanja, učinkovitost, frekvencije, cijene itd., itd.. Rijetko koja država to čini ali Hrvatska je spremna. Isto imamo i u željezničkom prometu i tamo možda najpotentniji dio željeznica HŽ Cargo prodajemo, prodajemo nekom strancu jer mi s time očito raditi ne znamo. I to je temeljni problem ovoga Zakona. Imamo infrastrukturu, čuli smo veći danas nešto o njoj. Imamo 16 prometnih aviona, 8 aerodroma, 20-ak letališta, 80-ak ili 60-ak ne znam ni ja sam koliko malih aviona i gomilu problema na koju upozorava jedan savez koji je sportski savez, Hrvatski zrakoplovni savez koji se želi baviti svojom djelatnošću. I dolazi u sukob sa birokracijom. I oni s pravom upozoravaju na tu birokraciju, ona je tu, ona je sada u stvari i vrhovni arbitar između ajmo reći interesa države i tih ljudi koji se žele baviti sportom. I što dobivamo? Dobivamo mogućnost da se to možda riješi kroz Prijedlog izmjena i dopuna Zakona o zračnom prometu. Najavi se javna rasprava koja traje 15-ak dana, prije toga čuli smo, imali smo i sastanak ali se ne uvažavaju nikakve želje i uvijek se traži krivac tko je trebao u nekom vremenu odraditi neke poslove. Agencija je tu u pravu, ona kaže mi smo jedini osposobljeni, Zrakoplovni savez kroz svoje sekcije kaže mi smo također ali nam ne daju priliku i mi smo svi u nekakvom problemu. Kada se uspoređujemo sa drugim državama, činjenica jest da kod njih to drugačije funkcionira. Tamo je država svoje javne ovlasti prenijela na savez ili na neke udruge i pustila da onaj dio nekomercijalni koji se bavi sportom, padobranstvom, ne znam svim ostalim aktivnostima se razvija na njima prihvatljiv način. Kod nas se to sve želi birokratski kontrolirati i dobivamo ono što smo već i čuli. Znači posljednje tri godine agencija je zabranila školovanje padobranaca, pilota i jedriličara na malim sportskim aerodromima a od prošle jeseni zatvorila najveći dio malih aerodroma. Onda agencija kaže nismo zatvorili jer se tamo mogu vršiti samo komercijalni letovi. Znači nema aviotaksiranja, nema sportskog letenja, turističko panoramskih letova. I imamo problem. Zbog čega to ne smijemo? Naravno onda agencija kaže niste osposobljeni. Ja neću ovdje izuzeti ni odgovornost Hrvatskog zrakoplovnog saveza i tamo očito postoje problemi i zbog čega se nisu uspjeli nametnuti samoj državi da ih uvaži kao ravnopravne partnere. Možda i u njima ima problema ali možda i pojedinačnih interesa. Ima ih i u drugim područjima gdje se sukobljavaju interesi recimo javnih ovlasti i nekakvo bavljenje sportom. Spomenuti ću samo ronjenje i neuređen u potpunosti sustav ronjenja u Republici Hrvatskoj gdje imamo u nadležnosti nekoliko ministarstava ali još uvijek ne i Zakon o ronjenju. Pa nam se onda dešava da se uspoređujemo sa drugim državama, sa jednom Slovenijom koja je duplo manja ali ima i više letjelišta i aerodroma i zrakoplova i naravno da zaključujemo da smo u potpunosti neučinkoviti. Da li je bila prilika riješiti to ovdje kroz ove izmjene i dopune zakona? Mislim da jest jer evo kako čujemo već se najavljuju za četvrti kvartal nove. Sada smo u trećem kvartalu nema mogućnosti u četvrtom će to biti. Ako se usklađujemo sa Europskom unijom a ona je već to uskladila i našla je načina da prenese te svoje ovlasti, javne ovlasti na sportske saveze ili udruge onda je svim jasno da je ovdje prilika propuštena. A što imamo u stvarnosti? Evo dolazim sa otoka, u Primorsko-goranskoj županiji imamo mali aerodrom na Grobniku, imamo ga na Unijama, imamo jedan manji aerodrom na Lošinju i Zračnu luku Rijeka na Krku. Jesmo li ostvarili napredak recimo u proteklih 20-ak godina? Nismo. Čak mi se nekada čini da smo bili sposobniji i '91. i '92. godine kada je nastajao naš nacionalni zrakoplovni operater i unajmiti zrakoplove i kupiti zrakoplove ne bi li tu pokazali svoju suverenost i mogućnost da sami upravljamo prostorom i da ga povezujemo nego što smo to danas. Iako kažem imamo 12-ak novih aviona ali i firmu koja je u velikim problemima. Mi smo na Unijama sa Lošinjem imali jedan dobar pilot projekt sa županijom gdje su se učenici prevozili avionom do Lošinja i vračali istog dana nazad i to je funkcioniralo ali nažalost sve ima svoj kraj pa je i tako opet kažem odlukama agencije taj aerodrom zatvoren. Ali opet kažem samo za neke stvari, za komercijalne letove očito još uvijek nije. Nekim aerodromima na otocima kao što je Brač vrlo skoro ističu i uporabne dozvole ili licence za obavljanje poslova. Na Lošinju je to isto tako. I mi ćemo sigurno u nekom vremenu ući u određeni problem upravo zato jer kada se problem uoči ne rješava se na vrijeme u suglasju svih zainteresiranih nego se pokazuje snaga ili se isključuju oni koji bi imali što reći upravo o ovom problemu. Da li je netko nešto dobio od toga pokazati će vrijeme. Ja mislim da ovaj zakon nije stvorio pretpostavke da naš zračni promet i dalje se razvija u pozitivnom smjeru, dapače rekao sam već odustati ćemo od toga, vrlo brzo Vlada će prodati svoje ovlasti nekome drugome u ruku a problemi sportskog, ajmo to tako nazvati letenja lakih aviona i svega što to prati ostati će i dalje ne riješeni do nekih drugih izmjena. Ovdje još samo želim spomenuti i priču koja se dosta vrti u zadnje vrijeme a to su hidroavioni gdje također u nadležnosti Ministarstva mora i lučkih uprava imamo problem što nikako ne možemo uspostaviti na želju jednog stranog operatera mogućnost da polete i hidroavioni nakon 90-tak godina što smo tu mogućnost već imali i probali na ovim područjima. To znači da kao država ne idemo naprijed nego da samo ili tapkamo u mjestu ili idemo unazad, a to ne bi trebala biti zadaća svakog zakona pa tako ni ovog o zračnom prometu. Evo toliko od mene. Hvala.
Hvala lijepa. Imamo prijavljene replike. Prva replika i poštovani zastupnik Ivan Šuker.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Kolega Borić, možda je ovo bila idealna prilika da ministar i financija i prometa da nekakve odgovore ovom Visokom domu iz jednostavnog razloga što se nikako ne može različiti poslovanje Croatia Airlinesa i zračnih luka. Zaboraviti što je bilo prije 15, što je bilo prije 8 i što je bilo danas naprosto ne može se dogoditi jednoj tvrtki, međutim ono što sve ovdje meni navodi da moram nešto reći i na kraju budi sumnju da nekakvi potencijalni kupci neće dobit informacije o tvrtki isto kao što i ovom natječaju za zračnu luku koju drugi nemaju. To je vrlo interesantno da ministar forsira jednu tvrtku, pitanje je da li je možda još netko drugi iz okruženja zainteresiran. Druga stvar, ajmo pogledati kakva je situacija sa zrakoplovnim kompanijama u našem okruženju. Izuzev dvije-tri velike sve su u silnim problemima. Isto tako kad govorimo o Croatia Airlinesu ja mislim da bi bilo pošteno zbog onih ljudi koji tamo pošteno i kvalitetno rade svoj posao reći da hrpu linija što se njih i struke tiče ne bi letjeli nego su letjeli zato što je to netko htio, zato što naprosto neke destinacije nisu bile povezane, nisu mogle biti nikako drugačije povezane ako nije bilo te linije, a s druge strane građani pa čak i poslovni ljudi teško su mogli platiti pravu ekonomsku cijenu…. Dakle to su činjenice koje naprosto ne treba preskakat, uz sve greške koje se događaju. Onaj tko radi taj i griješi. Isto tako sjetite se priča oko zračne luke, samo ću dvije spomenuti Split i Dubrovnik prije 7, 8, 10 godina, kakvi su bili njihovi financijski rezultati, a kakvi su njihovi financijski rezultati kad je Hrvatska i zbog praktički završetka pregovora za ulazak u Europsku uniju postala i hit destinacija mnogim turistima koji prije nisu dolazili u Hrvatsku, a da ne govorimo o nisko budžetnim kompanijama koje praktički lete danas direktno i u Zadar i u Split i u Dubrovnik. Normalna stvar da su promijenili i financijske rezultate…
Hvala lijepa.
Samo još jednu rečenicu. I mislim da ova priča oko zagrebačke zračne luke je vrlo, vrlo opasna.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Josip Borić.
Pa evo kolega Šuker, mislim da sam u raspravi dovoljno jasno istaknuo važnost našeg nacionalnog zrakoplovnog operatera Croatia Airlinesa jer ja mislim bez obzira na sve probleme da država mora napraviti napor kao što je to napravila i u pomorskom sektoru znači gdje imamo Jadroliniju, kao što ona to pokušava činiti valjda i u Hrvatskim željeznicama iako mi se, opet kažem, ne sviđa ovaj potez da se prodaju HŽ Cargo kao najpotentniji dio te tvrtke i da onda na taj način odustaje od vlastitih mogućnosti da utječe na prostor kojeg povezuje unutar svojih granica. Da li je nešto isplativo ili nije, naravno da tu država može ili ne mora naći svoj interes. Ali je jučerašnji primjer, prvi let između Osijeka i Zagreba gdje država subvencionira to sa 9 milijuna kuna, nešto što bi trebalo pozdraviti i na tome bazirati mogućnosti i same kompanije. Nitko nije protiv toga i nitko ne smatra da je taj novac onda i bačen ako mogućnosti postoje. I zbog toga je vrlo važno da i takav nacionalni operater ostane u vlasništvu Republike Hrvatske, da se ne daje drugome u ruke. Ovaj zakon kažem ne govori baš o tom, to je priča o nečem drugom ali mislim da o tome moramo pričati i bilo bi u redu da je ministar ovdje i da nam svima jasno, nama u Saboru pa onda i hrvatskoj javnosti pojasni što on zaista s time misli jer ako će se to rješavati sa strane, daleko od očiju, kao što se najavljuje priča o monetizaciji autocesta, ako i tamo odustanemo od nekakvog vida svoje suverenosti postavlja se pitanje u kojem pravcu zaista kad govorimo o sveukupnoj prometnoj politici u Republici Hrvatskoj mi kao država idemo.
Poštovani zastupnik Miroslav Tuđman i nova replika.
Hvala gospodine predsjedniče. Kolega Borić, vi ste s pravom postavili pitanje odnosno doveli u vezu ovaj zakon sa smislom male avijacije odnosno sportskim aerodroma jer je to pretpostavka uopće za razvoj i turizma, inače za razvoj Hrvatske, pogotovo što preko toga mogu doći upravo ona najbogatija klijentela i Hrvatska može preko toga cijele godine razvijati te svoje turističke kapacitete. Međutim zašto o tome nema ništa ni u ovom zakonu, odnosno zašto se o tome ne može mjerodavno raspravljati, naprosto zato što nemamo analizu stanja. I tu bih podsjetio da smo mi predlagali da analiza stanja dođe kao pretpostavka da bi se moglo raspraviti o svakom zakonu da to mora predlagatelj, bilo tko o kome se radi donijeti analizu stanja. Nema ovdje nešto što se zove ocjena stanja, što je naprosto nedostatno. S druge pak strane, u našem Poslovniku u članku 174. stoji: uz prijedlog zakona predlagatelj će dostaviti i izvješće o provedenom savjetovanju sa zainteresiranom javnošću. Ni toga nema niti u ovom, ali niti u većini zakona koji se nalaze pred nama tako da bi vrijedilo razmisliti da se traži od predlagatelja da se poštuje Poslovnik Hrvatskog sabora i da se sve ono što se traži da to bude uvršteno u prijedlozima svih zakona, a ne da se izbjegava. Pogotovo što i ono što smo tražili prije, da analize stanja budu, ni to ne može biti a bilo bi dobro da se nalazi kako bismo mjerodavno mogli raspravljati o svim ….
Hvala lijepa. Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Josip Borić.
Hvala lijepo. Kolega Tuđman, ja sam na to upozorio i naveo sam, a to smo čuli i od kluba SDP-a da i oni imaju takvu informaciju i primjedbu da nije bilo dovoljno dobre komunikacije. Javna rasprava petnaestak dana u 6 mjesecu nije očito zadovoljila sve zainteresirane strane i onda je došao stav koji je rekao ide ovako kako kaže ministarstvo, a vama pružamo priliku kako smo čuli kroz jedan članak o uzletno-poletnim stazama kao registriranim uzletno-poletnim stazama kao rješenje problema zatvorenosti tih malih aerodroma. To njih ne zadovoljava jer je očito da je već duže na snazi zabrana školovanja ono što sam već rekao padobranaca, pilota, jedriličara na malim sportskim aerodromima, da su ti aerodromi mali zatvoreni. Letjelišta za mikro lako zrakoplovstvo, mikro lake zrakoplove, motorne zmajeve, motorne padobrane ne mogu se niti registrirati, a pilotske škole očito se sele u Sloveniju jer je to tamo puno lakše propisno registrirati. Kod nas se forsira da se školovanje pilota može raditi jedino u većim zračnim lukama, a onda imamo problem što se tamo to ne može raditi zbog sigurnosti letenja i komercijalnih letova koji su svakodnevni na tim zračnim lukama i dolazimo do toga da se vrtimo opet u krug, a nismo riješili problem. A savez s pravom možda upozorava na velik broj administracije koja je za to zadužena, koja je dvostruko veća nego što je možda bila u onoj bivšoj državi na puno većem broju i aviona i aerodroma i svega ostaloga a nismo dobili rješenje. Naravno, analizu nemamo, analizu se mi kao saborski zastupnici moramo sami složiti i plaće negdje hvala bogu na internetu pa je dostupno mnogo toga gdje možemo uspoređivati i dolaziti do određenih podataka, ali činjenica jest da ovaj zakon nije odgovorio na možda važna pitanja.
Hvala lijepa poštovani zastupniče. Na redu je poštovani zastupnik Boro Grubišić i njegova rasprava.
Gospodine predsjedniče, naime moram reći da Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zračnom prometu s konačnim prijedlogom zakona evo na današnji dan 1. listopada pomalo koincidira s pojavom o kojoj se u državi govori, a to je su gubici Croatia airlinesa, prodaja Croatia airlinesa, Zračna luka Zagreb investicija da, ne, koncesionar da, ne, koji, kada će početi radovi. I ovi učestali da kažem kvarovi, blago rečeno ili pak' nezgode koje se događaju sa avionima naše domaće avio kompanije Croatia airlinesa. Dakle, vrlo je čudna ili pak simptomatična ta koincidencija ovih događanja, pa i ove rasprave u prvoj točki po hitnom postupku. Jasno da je ovo usklađivanje sa propisima o zračnom prometu EU i jasno je i to da nitko ovdje u ovoj sabornici neće biti protiv. Ali je i prilika progovoriti o svemu što se događa u našem zračnom prometu, zračnim lukama, a u sklopu ukupne nepostojeće analize, dakle ukupne prometne politike Republike Hrvatske koja je na takvom mjestu svi kažu odličnom za sve moguće, dakle za sve moguća prometna sredstva počevši od željeznice, rijeka, morskog prometa, zračnog prometa, cestovnog itd. No, mi iako smo u tom da kažem možda povoljnom geostrateškom položaju imamo problem i sa zračnim lukama i sa našim domaćim prijevoznikom koji je u gubicima i kojega se po medijima poglavito onima koji su rekao bih neću reći režimski ali tako sub režimski stalno se provlači teza kako je u gubicima, kako mi ne možemo imati takvu jednu kompaniju itd. Iako sam ja njom letio već više od godinu dana, pa nije bilo nikakvih problema. Zračna luka Zagreb je zapravo ogledalo, jer kada dolazite u neku državu ono prvo što vidite to je zračna luka ogledalo i države. Domaća zračna kompanija jasno da i kao i u svim državnim kompanijama ili u većinskom vlasništvu države ima upravu koju je postavila vlast koja je trenutno aktualna. Tamo su podobni kadrovi kako reče kolega Tuđman, a ne sposobni ili pak stručni kadrovi. I onda evo imamo letu štuke, letu avioni, jel' tako i ovo. Tako je i sa Croatia airlinesom. Treba je prodati, treba se riješiti toga ulaganja milijardu kuna godišnje u Croatia airlines kako bi se država rasteretila i proračun rasteretio jer eto od tih milijardu i pol dolara po koje Linić ide u Ameriku neće biti ništa za Croatia airlines. Treba nešto drugo podmiriti. U popisu naših zračnih luka imamo šest zračnih luka na moru. Jasno valjda potrebe turizma to iziskuju. Ja bih rekao središnju Zračnu luku Zagreb i jednu kontinentalni zračnu luku. To je Osijek. Slično je i sa sveučilištima u Republici Hrvatskoj. Imamo pet ili šest sveučilišta na moru i jedno na kontinentu. Ali dobro. Turizam kao strateška grana, poljoprivreda očito nije niti pada ministru poljoprivrede da je proglasi strateškom niti da se o njoj brine, pa eto onda barem neka turizam putem tih zračnih luka cvate. Ali i tu imamo problem. Evo sad se zakačio ministar sa ravnateljicom ili kako se to već zove Zračne luke Zadar koja je ostvarila uz svoje zalaganje i znanje veliki promet ovoga ljeta u Zračnoj luci Zadar i sad je problem oko nekakvih 100, 200000 kuna isplate menadžerske nagrade. Jel' tako? I dakle, stalno imamo neću reći afere, ali nešto slično tome, a sve to zapravo pomalo vodi tome da se dignu ruke od svega i da se to preda kao što ćemo monetizirati i Hrvatske autoceste, pa ćemo tako onda i Croatia Airlines i Zračnu luku Zagreb i sve ostalo u zračnom prometu. U športskom dijelu da kažem zračnih luka imamo 12 zračnih luka. Dakle, 12 športskih aerodroma da kažem. Od toga su 2 na kontinentu, jedan u Osijeku, odnosno Čepinu a drugi je u Slavonskom Brodu. Spominju se u tim pa čak i u ovom zakonskom prijedlogu i vojne zračne luke i kaže ovako imamo 1 lociranu u Šepurinama, dakle Zaton katastarska općina ili općina i imamo 1 zračnu luku u Udbini. To su 2 vojne zračne luke iako ja mislim da i ova Zračna luka Zagreb je glavna zračna luka da kažem Hrvatskog ratnog zrakoplovstva od 2 miga koliko već imamo. No, ne spominjemo ovdje nijednom riječju ono što zapravo imamo barem pola. Ne mislim pola Mostara nego govorim o pola aerodroma Željava na granici između BiH i Hrvatske koji još uvijek, to je problem koji još uvijek nije teritorijalno riješen. Pola piste pripada BiH, a pola Hrvatskoj. A Željava je udaljena od Plitvica 2 km zračne linije od našeg Nacionalnog parka Plitvice. I mogla bi odlično poslužiti da ima pameti, da ima vizije za izravni dolazak turista na Plitvice. No, pošto nema koordinacije između da kažem ministarstava i ministara i nema vizije evo onda čak se ni ne spominje u ovim materijalima takva ili ta zračna luka Željava kod Bihaća zapravo ali je ona po teritorijalnom razgraničenju pola pripada Hrvatskoj, a pola BiH iako bi mogla poslužiti i jednima i drugima zajedno. Jasno da će kako je već kolega Češek rekao u ime kluba HDSSB-a klub i ja ću glasovati za ovaj zakon ali moram nešto napomenuti što ovdje nitko nije rekao ili što se prešućuje ili smo zaboravili. Da je Croatia Airlines ove godine još čini mi se u ožujku ove godine dobila priznanje kao firma sa najljubaznijim i gotovo najsigurnijim kao najsigurniji prijevoznik. Je li to vama poznato? Najsigurniji prijevoznik sa najljubaznijim osobljem, sa najboljom da kažem ponudom u samom zrakoplovu, od hrane i ostalog. Da, da dobila je priznanje ove godine. I evo, mi danas govorimo o gubicima, o prodaji i o svemu a šutimo o tome da je upravo Croatia Airlines takvu nagradu dobila i zaslužila jer je ona međunarodna, ona nije domaća nikakva nagrada. Dakle, što učiniti? Smjernice ove Vlade znamo kako već idu prema svemu evo što je još preostalo i što je u državnom portfelju i državnom vlasništvu. 60 je firmi u RH, strateških firmi od strateškog značaja za RH koje se također iako su strateške polako rješava. Ja neću govoriti koje ali vi to dobro znate. Pa evo i ovo je zapravo prilog, ovaj i zakon ali i ova rasprava vodi k tome da smo pomalo ja bih rekao neću reći snuždeni nego nekako bih rekao kao da je to gotova stvar i dižemo ruke i od Croatia Airlinesa i od Zračne luke Zagreb, odnosno daje se u koncesiju kao i autoceste, kao i velika većina onoga što su naši preci, roditelji, djedovi i svi ostali stjecali stotinama godina. Nažalost, hvala.
Hvala i vama. Poštovani zastupniče na redu su replike. Prva replika i poštovani zastupnik Branko Bačić.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Kolega Grubišić govorili ste o problemima u zračnom prometu, o broju zračnih luka, o zračnoj povezanosti itd., itd. Jedna od tih zračnih luka koje ste navodili je i Zračna luka Dubrovnik koja je za stanovnike Dubrovnika i Dubrovačko-neretvanske županije glavni i osnovni prometni pravac s obzirom na nedovršetak Pelješkog mosta s obzirom na nedovršetak autoceste s obzirom na prometnu izoliranost Dubrovnika Zračna luka Dubrovnik praktično postaje izlaz u svijet Dubrovniku i Dubrovačko-neretvanskoj županiji. Pa i u tom smislu Vlada je prije par dana ako to može zamjenik ministra potvrditi raspisala natječaj za obavljanje domaćeg zračnog prometa, kabotažu u RH i za Dubrovnik je predvidjela 22 putovanja tjedno, najmanje 2 dnevno. Tako piše u natječaju Vlade. I odmah ću vam reći koliko je to premalo, najbolje govori i primjerice jučerašnji dan gdje jedan airbus prevozi negdje oko 160 putnika i na toj liniji vam je, s obzirom da je Dubrovnik turistička destinacija u koju se najviše dolazi zračnim putem, u pravilu je od 160 sjedećih mjesta 120 unaprijed već rezervirano i prodano za turiste koji dolaze u Dubrovnik. Za domicilno stanovništvo je osigurano oko 40-ak karata na taj način i to u pravilu znate kojih? U business klasi. Jer domaći putnici ne planiraju putovanje mjesecima unaprijed kao što to agencije za svoje turiste i vi ste praktično primorani imati malo mjesta u zrakoplovu i ako ga dobijete i ako ste sretni da ga dobijete onda morate i primorani ste kupiti kartu u business klasi. I umjesto da se poveća ta frekvencija zračnih putovanja prema Dubrovniku Vlada ih dodatno smanjuje. 2 dnevno polaska iz Dubrovnika su premalo za Dubrovačko-neretvansku županiju a rekao bih i za cijelu Hrvatsku. Zato često puta naš vapaj ovdje iz Sabora o potvrdi dovršenosti cestovne infrastrukture prema Dubrovačko-neretvanskoj županiji prvenstveno Pelješkog mosta a onda i nastavka izgradnje autoceste od Ploča prema Dubrovniku jednostavno su nasušna potreba stanovnicima Dubrovačko-neretvanske županije jer ovakav odnos Vlade prema Dubrovniku zaista je evo i na ovom primjeru neprimjeren.
Hvala lijepo. Odgovor na repliku poštovani zastupnik Boro Grubišić.
Kolega Bačić ja bih to usporedio to što ste vi rekli sa jednim primjerom iz Slavonije, da prevedemo to. ima selo 30km, 35 od Slavonskog Broda daleko Slavonski KObaš koji ima dvije autobusne linije dnevno sa Slavonskim Brodom, dakle ima 3 tisuće stanovnika, 2 autobusne linije voze, jedna ujutro, jedna navečer u 8 sati. Tako i Dubrovnik, Dubrovnik za kojega smo čuli odmah kada je ova Vlada došla na vlast da će se stati sa gradnjom Pelješkog mosta i ići koridorom kroz Neum. I to je bilo kategorično, sada odjedanput su promijenili ploču da kaže ovako narodski rečeno. Inače zaista ne preostaje za sada trenutno Dubrovniku ništa osim ovog zračnog povezivanja na Zračnoj luci Dubrovnik ili u Cavtatu točnije rečeno sa ostatkom Hrvatske. Možda bi bilo dobro da ima neki dirižabl koji vozi Klek-Pelješac svakih pola sata pa bi bilo to najbolje ne bi dirali valjda ni teritorijalne pretenzije BiH ni ostalo, koji se sada petljaju i žestoko aludiraju na nekakvo more otvoreno itd., nekakav svoj umjesto slovenskog dimnjaka da imamo i bosanski dimnjak, pa će biti crnogorski dimnjak i bit će dimnjaka još.
Hvala lijepa. Nova replika i poštovani zastupnik Ivan Šuker.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Kolega Grubišić vi ste govorili o privatizaciji, o koncesijama i po meni bi bila logična stvar da je ministar danas ovdje, da nam kaže nešto o Zračnoj luci Zagreb iz jednostavnog razloga što tamo radi tisuću ljudi, što nekoliko stotina ljudi je u popratnim službama u aerodromskoj zgradi i što sigurno na desetine ili možemo reći stotine obrtnika što goričkih, što zagrebačkih radi sada tu zračnu luku. I logična stvar bi bila s obzirom da su očigledno promijenjene određene kondicije iz ugovora da nam ministar kaže kako novi koncesionar u budućnosti gleda i kako vidi tu zračnu luku iz jednostavnog razloga što ovdje u sabornici vrlo malo ljudi zna da za godinu ili dvije više na onim rengenima na pregledu prilikom ulaska prema zrakoplovima neće stajati hrvatski policajci. Tamo će stajati nekakve privatne tvrtke, kao što je to u većini zračnih luka u svijetu. Dakle to je niz pitanja koje je bilo vrijeme da se o njima danas progovori, životnih pitanja. Jer gledajte, ovih tisuću ljudi koji rade u zračnoj luci njima traže da se raskine ugovor sa zračnom lukom. Kako i pod kojim uvjetima će potpisati ugovore sa novim koncesionarom to nitko ne zna. Uvjeravaju ih da nemaju pravo na otpremninu bez obzira što im se prekida kolektivni ugovor po kojem imaju pravo na to. puno Goričana i Sisčana što će biti konačno sa tom obilaznicom koja se gradi, koja je napravljena a netko je ne želi otvoriti. Ja se ovdje sada ne mogu oteti dojmu da isti oni koji su 2005., 2006.podnosili kaznenu prijavu protiv tadašnje ministrice koja je uzela građevinsku dozvolu i rukama i nogama se bore da taj projekat koji je za grad Veliku Goricu od neprocjenjive vrijednosti ne pusti u promet, a ta obilaznica je ključni infrastrukturni projekat prema Zračnoj luci Zagreb. Dakle niz pitanja na koje ni mi koji živimo u Velikoj Gorici ne možemo dobiti odgovor, a možda je bilo vrijeme da danas ako ništa drugo naslutimo odgovor.
Hvala lijepa nije bilo u okviru teme ali dobro. Odgovor na repliku poštovani zastupnik Boro Grubišić.
Da kolega Šuker i ja se slažem da zajedno mislimo da je čovjek i magare pametniji od samog čovjeka. Ali eto neki tako ne misle pa donose odluke uredbe, odredbe i propise sami bez ovog Hrvatskog sabora i oni koji su od hrvatskog naroda izabrani da ga predstavljaju ovdje. A što se tiče Velike Gorice i Zračne luke Zagreb vi ste tamo bili čini mi se i gradonačelnik i da kažem drmali Velikom Goricom pa dogovorite se sa vladajućima oko obilaznice i oko svega ostalog.
Hvala lijepa. Nova replika i poštovani zastupnik Branko Vukšić. Dozvolite da nastavimo raditi po redu. Izvolite.
Uvaženi kolega Grubišić bilo bi logično da je ovdje ministar i da odgovori na mnoga pitanja koja su danas postavljena ili mnoge nedoumice da nam pojasni što će biti recimo sa Zračnom lukom Zagreb, što će ona značiti u budućem razvoju RH. Međutim u politici izgleda nema mjesta logici, to smo valjda već naučili, ono što nam se čini logično u politici nije logično. Treba se ozbiljno baviti upravljanjem države pa bi i ministar trebao dati odgovore zapravo što se želi sa zračnim prometom. Postoji li neka strategija zračnog prometa u službi recimo strateške privredne djelatnosti, a to je turizam, postoji li strategija zračnog prometa u službi oživljavanja otoka, što je prije bilo rečeno ovdje? Međutim i ovaj se zakon donosi bez strategije jel trebalo bi prvo logično je, a rekli smo da logici nema mjesta u politici, donijeti strategiju i na temelju strategije donijeti zakon. a ne donijeti zakon i onda bauljati u mraku jer nema strategije. Jeli netko izračunao što se dobiva, što se gubi sa zračnom mrežom ili bez nje? Što se dobiva, što se gubi bez zračne luke, što se dobiva što se gubi bez Croatia airlinesa u državnim rukama? Kada bi nam podastrli nekakve podatke, kada bi nam dali nekakvu analizu tada bismo mi isto mogli kvalitetnije raspravljati.
Odgovor na repliku poštovani zastupnik Boro Grubišić.
Prva rečenica koju sam rekao kolega Vukšić u svojoj raspravi je da zračni promet mora biti i treba biti u funkciji dakle svekolike sveukupne prometne politike RH. Dakle prometne politike, dakle tu govorim i o morskom prometu, prometom slatkim vodama, riječnim, dakle riječni promet, željeznički promet, cestovni promet. Jasno da i zračni promet tu zauzima svoj dio i ima svoju ulogu, od počevši od turizma pa do razvoja športskog zrakoplovstva, pa na kraju imamo i poljoprivrednu avijaciju ili zrakoplovstvo i na kraju ovaj vojni dio o kojemu sam također govorio. No, da bismo to proveli, prije svega treba imati ideju prije strategije, dakle ideju kako to i što u Hrvatskoj napraviti. Drugo, napraviti raščlambu ili kako reče kolega Tuđman analizu i onda donijeti strategiju. A strategije nema nigdje ni u poljoprivredi ni, pa tako ni ovom zračnom prometu ni, koja je to strategija, prodajmo sve i dobro. To je strategija.
Hvala lijepa. Što se tiče logike učili su me da postoji bolesna i zdrava. Nema treće. Dobro. U ime predlagateljice poštovani zamjenik ministra Zdenko Antešić izvolite završno.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, uvažene zastupnice i zastupnici ovog Visokog doma. Pažljivo sam slušao raspravu koja je vođena na temu ovoga zakona i zapravo glavna tema u svim raspravama je uglavnom, uglavnom bila vezana za problematiku tzv. rekreativno-sportskog zrakoplovstva odnosno male ili generalne avijacije ovisno već o tome kako je tko naziva. I mislim da primjedbe koje su iznesene na tu temu velikoj većini stoje i mi ćemo u ministarstvu prilikom najavljene izmjene i dopune ovoga Zakona većinu tih primjedaba pomno razmotriti i uvrstiti u novi zakon. Međutim htio bih samo naglasiti nekoliko činjenica koje nisu ovdje spomenute a odnose se na tu problematiku, odnosno problematiku male avijacije da je u zakonu, dakle u zakonu koji je bio na snazi od 2004. do 2009. godine bile su uvrštene odredbe kojom se ovlasti i ovlasti upravo, ovlasti o kojima smo govorili odnosno koje su bile predmet ovih rasprava bile uvrštene u Zakon na način da su te ovlasti, da je te ovlasti imao Hrvatski zrakoplovni savez. Dakle, izmjenom Zakona 2009. godine i Zakona su upravo te ovlasti prenesene na agenciju a znate i sami da je agencija osnovana 2007. godine a počela je operativno sa svojim radom 2008. godine. Dakle pokazalo se, dakle pokazalo se da možda nije to najsretnije rješenje, dakle da i mi ćemo naravno u razgovoru sa predstavnicima Hrvatskog zrakoplovnog saveza s kojim smo već obavili nekoliko vrlo konstruktivnih razgovora i njihove primjedbe će biti svakako pomno razmotrene i uvrštene u novi zakon kojega najavljujemo upravo u četvrtom kvartalu ove godine. Do tada evo zapravo izmijene i dopune ovoga zakona uglavnom su bazirane na usklađivanje sa regulativom i stečevinom, pravnom stečevinom Europske unije što smo … [[Govornik se ne razumije.]] uskladiti i to je učinjeno sa jednom malom iznimkom da se u ovom relativno, relativno naglašavam kratkom vremenu ipak u zakon unesena ova nova odredba kojom se uvode ne registrirane površine za polijetanje i uzlijetanje i koje će na neki način malo, malo naglašavam malo ublažiti ovu problematiku generalne avijacije. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Poštovani zamjeniče ministra imamo prijavljenu jednu repliku. Poštovani zastupnik Branko Bačić.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Gospodine zamjeniče ministra, nije točno da je u ovoj raspravi prevladavala, prevladavali su stavovi oko rješavanja javnih ovlasti Hrvatskog zrakoplovnog saveza. To je bio jedan dio rasprave. Čini mi se da je kudikamo ozbiljnija bila su pitanja zastupnika koja su se odnosila na položaj zračnih luka, njihovu sudbinu a pogotovo smo postavili niz pitanja o sudbini koncesije i izgradnje terminala u Zračnoj luci Zagreb. Ja mislim da vi kao zamjenik ministra bi trebali odgovoriti saborskim zastupnicima na četiri pitanja. Prva stvar da li je Vlada produžila koncesiju koncesionaru koja je istekla 11. travnja ove godine i ako je temeljem čega je produžila koncesiju. Drugo pitanje, da li je Vlada dala jamstvo privatnom koncesionaru kojemu je na natječaju dala koncesiju za izgradnju terminala u Zračnoj luci Zagreb jer je onda [[Upadica: Kolega Bačić to nije tema ovoga zakona. Moram na kraju reći.]] To je tema, ja bih, gospodine predsjedniče ja govorim što je, što su zastupnici u svojim raspravama istaknuli a važno je za, itekako je važno za zračni promet u Hrvatskoj. I treće je bilo da li je u tijeku izmjena koncesijskog ugovora koji je bio sastavni dio natječajne dokumentacije. I četvrto bilo pitanje što je sa sudbinom zaposlenika Zračne luke Zagreb, da li još uvijek Vlada namjerava ostati na stavu da će 9% vlasništva zračne luke prepustiti zaposlenicima i kakva je sudbina oko njihovog daljnjeg statusa kada ih preuzme koncesionar. Ja mislim da su ta pitanja vrlo važna. Interesiraju i nas zastupnike i cjelokupnu hrvatsku javnost. I da je ovaj zakon prava tema da se upravo o tim problemima govori a ne samo o onome što je zakon napisao nego i o onome što zakon nije napisao a trebao je i trebao bi biti sastavni dio izmjena ovoga Zakona. Hvala.
Nije obuhvaćeno zakonom i nije tema ove rasprave. Ali važna jesu, nije sporno. Ali vi znate, stari ste već dugo zastupnik sa iskustvom i znate kako se teme predlažu za raspravu u Hrvatskom parlamentu. Da li, ništa neće. Time smo raspravu o tekstu zakona završili. Glasovat ćemo kad se steknu uvjeti za to. Sada bismo prešli na odlučivanje o raspravljenim točkama dnevnog reda u Hrvatskom saboru. Prvo je Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zračnom prometu, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 446. Rasprava o konačnom prijedlogu zakona je završena. Amandmane su podnijeli Odbor za zakonodavstvo i poštovani zastupnik Nenad Pleše. Molim da se predstavnica predlagatelja, predstavnik zamjenik ministra, poštovani Zdenko Antešić očituje o amandmanima. Prvo o Odboru za zakonodavstvo, amandman broj jedan na članke 16., 18., 68. i 71.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Amandman se u cijelosti prihvaća.
Prihvaća se. Hvala lijepa. Postaje sastavni dio. Amandman broj 2. na članak 50.
Amandman se ne prihvaća iz sljedećeg razloga. Riječ "privilegija" predložena je umjesto dosadašnje riječi: "ovlaštenje" zbog usklađenosti s europskim zakonodavstvom. Europske uredbe jasno propisuju što je ovlaštenje i koja su sve ovlaštenja moguća i od toga nema odstupanja. RT nije ovlaštenje, jer ovlaštenje po svojoj definiciji mora imati svoju valjanost, odnosno datum isteka i propisan način produženja i obnavljanja. Ta RT privilegiju nije propisan način produženja i obnavljanja, nego se kroz nacionalne propise propisuje način stjecanja. Stoga smatramo da je neophodno i ispravno koristiti riječ "privilegija". Tako u svim obrascima, dozvolama zrakoplovnog osoblja …
Poštovani zamjeniče ministra jesmo li se razumjeli?
Jesmo.
Na isti Odbor za zakonodavstvo amandman broj dva na članak 50.
Nismo se razumjeli.
E nismo se razumjeli, da. Sad ćemo ponoviti.
Amandman se prihvaća.
Prihvaća se. Hvala lijepa. Amandman broj tri istog Odbora za zakonodavstvo na članak 77. poštovani zamjeniče ministra.
Amandman se prihvaća.
Hvala lijepa. Postaje sastavni dio. Time smo prihvatili amandmane Odbora za zakonodavstvo. Prelazimo na amandman poštovanog zastupnika Nenada Pleše. Amandman broj jedan na članak 41.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Ispričavam se.
To ste dali obrazloženje malo prije.
Da.
Možete, imamo vremena. Dajte ponovite. Imamo vremena.
Hvala lijepa. Dakle, amandman se ne prihvaća uz sljedeće obrazloženje. Riječ "privilegija" predložena je umjesto dosadašnje riječi "ovlaštenje" zbog usklađenosti sa europskim zakonodavstvom. Europske uredbe jasno propisuju što je ovlaštenje i koja su sve ovlaštenja moguća i od toga nema odstupanja. RT nije ovlaštenje, jer ovlaštenje po svojoj definiciji mora imati svoju valjanost odnosno datum isteka i propisan način produženja i obnavljanja. Za RT privilegiju nije propisan način produženja i obnavljanja nego se kroz nacionalne propise propisuje način stjecanja. Stoga smatramo da je neophodno i ispravno koristiti riječ "privilegija". Tako u svim obrascima dozvola zrakoplovnog osoblja propisanima u europskom zakonodavstvu jasno stoji da je RT privilegija, radio, telefon … [[Govornik se ne razumije.]] a ne ovlaštenje … [[Govornik se ne razumije.]] Stoga ne možemo prihvatiti ovaj amandman.
Hvala lijepa. Molim podnositelja amandmana, poštovanog zastupnika Nenada Plešu da se očituje.
Pa nisam zadovoljan sa odgovorom, jer u članku 41. ovoga zakona osoblje koje upotrebljava radio postaju mora u dozvoli imati upisanu privilegiju za obavljanje radio telekomunikacije. Isto tako i u stavku 2. stjecanje privilegije utvrđuje se programom. Negdje drugdje u Zakonu o izmjenama ili u samom Zakonu o zračnom prometu termin privilegija se ne koristi. To je dakle pravi terminološki presedan koji je nepotreban. Postavlja se pitanje koja je pravna težina termina privilegija. U pravnom sustavu EU ne koristi se termin privilegija. U Velikoj Britaniji se termin koristi ali u govornom i terminološkom smislu duhu jezika ima drugačije značenje nego riječ privilegija u hrvatskom jeziku. Molim glasanje o predloženom amandmanu.
Hvala lijepa. Molim da se izjasnimo o amandmanu br. 1. poštovanog zastupnika Nenada Pleše kojeg Vlada ne prihvaća. Tko je za? Hvala lijepa. Utvrđujem da nije dobio potrebnu većinu. Amandman br. 2. istog poštovanog zastupnika na članak 62. Zamjeniče ministra?
Hvala lijepa. Amandman se ne prihvaća uz isto obrazloženje.
Hvala lijepa. Poštovani podnositelj amandmana Nenad Pleše.
Nisam ni mislio da prve predložene amandmane koje ću dati u ovom Saboru da će biti prihvaćeni ali obrazloženje isto kao i kod amandmana br. 1.
Tražite glasovanje?
Tražim glasanje.
Molim da se izjasnimo o amandmanu br. 2. poštovanog zastupnika Nenada Pleše kojeg Vlada ne prihvaća. Tko je za? Hvala lijepa. Ocjenjujem da nije dobio potrebnu većinu. Amandman br. 3 istog poštovanog zastupnika.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Amandman se ne prihvaća uz istovjetno obrazloženje.
Molim podnositelja amandmana poštovanog zastupnika Nenada Plešu.
Isto objašnjenje kao i u amandmanu br. 1. Ovakvim prihvaćanjem, odnosnom terminologijom stranih riječi u hrvatskom jeziku dolazi do potpune konfuzije, naročito u telekomunikacijama u zračnom prometu. Nekada je predmet frazeologije se koristio i profesorica ustvari koja je otišla u mirovinu nakon toga frazeologiju provode instruktori letenja. Zbog netočne primjene frazeologije znači u samom zrakoplovstvu između pilota i kontrolora leta često dolazi do zbrke i najčešće kontributori čimbenici događanja u zrakoplovstvu znači negativno je baš u kontekstu toga što se ne primjenjuje frazeologija u onakvom obliku kako bi trebalo. Molim glasanje.
Hvala lijepa. Tako jače recite jer se ne čuje. Molim da se izjasnimo o amandmanu br. 3. poštovanog zastupnika Nenada Pleše kojeg Vlada ne prihvaća. Tko je za? Hvala lijepa. Nije dobio potrebnu većinu ocjenjujem. Zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Molim da se izjasnimo. Tko je za? Hvala. Tko je protiv? Tko je suzdržan? Molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova, 88 glasova za, 44 glasa suzdržana donesen Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o zračnom prometu u tekstu kako ga je predložila predlagateljica zajedno sa prihvaćenim amandmanima. A sada ćemo prijeći na sljedeće točke dnevnog reda prema prijedlogu klubova zastupnika. Objedinit ćemo raspravu o sljedeće tri točke dnevnog reda, sve tri nose naslov Konačni prijedlog zakona o izmjeni zakona o pravosudnoj suradnji u kaznenim stvarima s državama članicama Europske unije. Dakle - Konačni prijedlog zakona o izmjeni Zakona o pravosudnoj suradnji u kaznenim stvarima s državama članicama Europske unije, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, PZE br. 480 - predlagatelj Vlada Republike Hrvatske Prijedlog akta primili ste u pretince. U skladu sa člankom 204. Poslovnika Hrvatskog sabora hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave u skladu s člankom 197. Poslovnika Hrvatskog sabora. Raspravu o ovom prijedlogu zakona proveli su Odbor za zakonodavstvo i Odbor za pravosuđe. Izvješća ste primili na sjednici. - Konačni prijedlog zakona o stavljanju izvan snage Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o pravosudnoj suradnji u kaznenim stvarima s državama članicama Europske unije, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, PZ br. 477 - predlagatelj 1/3 zastupnika Hrvatskog sabora Prijedlog akta ste također primili u pretince. U skladu sa člankom 204. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave u skladu s člankom 197. Poslovnika Hrvatskog sabora. I ova prijedlog zakona raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za pravosuđe. Izvješća ovih radnih tijela primili ste na sjednici. Vlada će usmeno izložiti svoje stajalište u toku rasprave. I treći zakon - Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o pravosudnoj suradnji u kaznenim stvarima s državama članicama Europske unije, prvo čitanje, PZ br. 458 - predlagatelji Klub nezavisne zastupnice Jadranke Kosor i zastupnika HGS-a Prijedlog ovog zakona, akta primili ste također poštom. Vlada Republike Hrvatske će iznijeti usmeno stajalište o ovom zakonu. Kod donošenja ovog zakona primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na prvo čitanje zakona, članak 183. do 188. Raspravu su također provela radna tijela i to Odbor za zakonodavstvo i Odbor za pravosuđe. Izvješća ovih radnih tijela primili ste na sjednici. Molim po redu, predstavnika Vlade Republike Hrvatske poštovanog ministra pravosuđa da iznese uvodno obrazloženje. Izvolite.
Hvala lijepa. Dame i gospodo. Znači puno se pričalo, sad smo sveli se na dva članka koja su pred vama. Znači prvim se članak 132. stavak 3. briše, dakle to je ona odredba kojom se ograničavala vremenska primjena europskog uhidbenog naloga na kaznena djela prije 7. kolovoza 2002. i drugo je stupanje na snagu te odredbe 1. siječnja 2014. godine. Zašto ovo prvo, o tome ne znam što bih više dodao na rasprave koje su bile. Znate i kad sam ovdje branio u Saboru zakon da sam rekao da postoji jedna pravna dvojba da li možemo ići s tim ili ne, da li ćemo biti u cijelosti usklađeni s acquisom ili ne, to je nešto što smo raspravili. I dalje smatram da smo dovedeni u jednu nepovoljnu poziciju zato što druge zemlje su to mogle stavit, mi to kroz pregovore nismo ni otvorili nažalost i sada kad smo pokušali sanirat tu situaciju naprosto ne ide i zato smo odlučili promijenit zakon. Dakle to je pozicija koju smo zauzeli već negdje u srpnju. Onda se postavilo pitanje kada i o tome je bilo zapravo najviše prijepora jer kažem ovo prvo nije ni bilo sporno. Kada? Zahtjev je bio odmah sada u roku od tri dana, u roku jedan dan, nemam pojma, i vi ste predlagali s jedne strane nešto komisija itd. Mi smo prvo bili rekli 15. srpnja, onda smo razgovarali s komisijom i usuglasili smo se, znači oni su odstupili od tih svojih sada, odmah, tri dana itd., mi smo skratili ovaj rok za stupanje na snagu i došli smo do 1. siječnja 2014. i zato je taj rok pred vama. Evo ja nemam dalje obrazlaganje. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Samo da zapišem tko su sve digli pločice za repliku. Idemo po redu. Prva replika i poštovani zastupnik Željko Reiner, potpredsjednik doma.
Poštovani gospodine predsjedniče. Pa ja moram prvo reći da sam uistinu začuđen sa činjenicom da mi raspravljamo o jednoj temi o kojoj cijela javnost bruji i raspravlja mjesecima. Svi mediji su puni. Hrvatska je gotovo dobila sankcije zbog toga, možda će ih dobiti ponovo ako se opet pokuša to izigrati na ovaj način kako to Vlada predlaže, a ja gledam ovdje sad u Sabornici vladajućih praktički nema. Dal to znači kao i uvijek da je to sve gotovo, da je to fait accompli i da zapravo tako je svejedno što mi iz oporbe govorimo. Govorili mi ili ne govorili opet će se izglasovati onako kako to Vlada želi i kako je to svih ovih dvije godine. Međutim, ono što bih ja htio sada da uvaženi ministar odgovori, a to je da napokon dobijemo jasniji odgovor, mi saborski zastupnici ali i hrvatska javnost i to bez floskula, bez velikih rečenica itd. Prvo, zbog čega je uopće tekst zakona kakav je pregovaran i kakav je potpisan mijenjan. I drugo, sada nakon svega skupa što se dogodilo zbog čega Vlada uporno ne želi vratiti tekst Zakona o europskom uhidbenom nalogu onako kakav je bio prije promjena, odnosno kako je ispregovaran sa EU i potpisan. Sasvim sigurno nitko se ne može oteti dojmu da to Vlada ne želi učiniti samo zato da bi opet pokušala izigrati obvezu izručenja određenih osoba. Ako ću dobiti odgovor onakav kakav se pokušava raznim vladinim spinovima uvjeriti pučanstvo da je EU tražila samo promjenu jednog članka [[Upadica predsjednik: Hvala lijepa.]] to nije točno. Hvala.
Hvala lijepa. Nova replika i poštovani zastupnik Ivan Šuker.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora. Gospodine ministre, vi ste nas u svom vrlo kratkom uvodnom dijelu pokušali uvjeriti da je ovo iracionalna tema i to ste na kraju krajeva stavili i u svoj prijedlog zakona ocjenjujući da za ovaj zakon neće trebati osigurati niti lipu u hrvatskom proračunu. To naprosto nije istina. Ministar Linić za ovo zaduženje od milijardu i pol dolara koje se planira posuditi zbog ovog zakona će hrvatski građani u sljedećih godina platiti minimum 30, 40 milijuna dolara više kamata nego što bi platili bez ovog zakona. Zašto? Zato što je novac, možete se smijati koliko god hoćete i to pokazuje naprosto vaše razmišljanje i nesvjesnu štetu koju ste iznijeli ovim zakonom. Novac je roba kao i svaka druga. I svaki trgovac koji prodaje svoju robu želi zaraditi. Budite sigurni da svi investitori će ovaj gaf hrvatskog premijera i hrvatske Vlade itekako željeti iskoristiti da se kamatna stopa digne ne samo zbog fiskalnih projekcije koje su očajne kao što jesu, nego i zbog toga što nam na žalost serviraju nas u državu u kojoj vlada pravna nesigurnost i državu koja se ne drži onoga što je potpisala. A ovaj zakon naprosto pokazuje da se mi ne držimo onoga što smo potpisali u Pristupnom ugovoru sa EU. Prema tome, ne stoji činjenica da za ovaj zakon nisu potrebna sredstva. Za ovaj zakon u sljedećih 10 godina samo za ove izdane obveznice koje će uslijediti sad u sljedećih 15-tak, 20 dana hrvatski porezni obveznici će morati izdvojiti minimum 30, 40 milijuna dolara više na ime povećane kamatne stope, a vi gospodine ministre možete se smijati jer očigledno to vas ne zanima.
Hvala lijepa. Nova replika i poštovani zastupnik Josip Borić.
Hvala lijepo. Pa uvaženi ministre pravosuđa želim vas samo nešto pitati. Jeste li vi na sjednici 13.6. u svom čuvenom govoru od 39 sekundi u objašnjenju zašto treba Vlada uhvatiti, tj. prihvatiti ovaj zakon svjesno lagali hrvatske građane, a rekli ste citiram, sljedeće. "Radi se o jednom tehničkom usklađenju. Izvršili smo zapravo tehničku prilagodbu. Sada imamo zakon koji je u cijelosti prilagođen EU." To su bile vaše riječi u objašnjenju zašto Vlada treba prihvatiti zakon i poslati ga u proceduru. Jeste li svjesno vi tada lagali i smatrate li potrebnim za to kao osoba koja je na čelu jednog vrlo važnog resora to je Ministarstvo pravosuđa da trebate podnijeti bilo kakvu konzekvencu toga s obzirom da se tek nakon 7 dana ovdje u saborskoj raspravi dali naznaku tek u završnom obraćanju da ima jedna mala dilema koju ćemo pokušati raščistiti. Smatrate li vi to? Hvala lijepo.
Hvala i vama. Nova replika i poštovani zastupnik Branko Vukšić.
Uvaženi ministre, rekli ste, izrekli malo prije jednu rečenicu u vrlo kratkom ekspozeu. Čak nismo ni svi stigli pločice podići toliko je to kratko trajalo, da smo stavljeni u nepovoljan položaj. Znači, Republika Hrvatska je stavljena u odnosu na druge članice, na drugih 27 zemalja u nepovoljan položaj. Prije svega smatram da smo se sami stavili u nepovoljan položaj. Kada ste vi izrekli nedoumicu, bio sam na toj raspravi, raspravljao sam tog popodneva uvijek po tiho se nešto kad su takvi problemi na dnevnom redu, onda se po tiho u popodnevnim ili večernjim u potaji gotovo raspravlja o takvim stvarima. Pitam se zašto od tada kad ste vidjeli da su nastali veliki problemi sa Europskom komisijom niste otvorili stručnu raspravu. Niste dali stručnjacima, niste ponukali stručnjake da govore o tome. Prvo, nije mi jasno zašto ste inzistirali na promjeni onog što je 2010. dogovoreno. Nije mi jasno zašto ste potom inzistirali na 15. srpnju, a sada zašto inzistirate na 1.1.2014. godini. Nejasno je, nitko ne zna odgovor na to pitanje. Kaže se da je to ne Spašavanje vojnika Ryana, onaj poznati film, nego spašavanje premijera Milanovića, njegovog ugleda. Međutim, njegov ugled je teško spasiti. To je nemoguća misija. Mene zanima jedan odgovor. Je li to što danas predlažete dogovoreno sa Europskom komisijom ili ćemo nakon što usvojimo to opet imati problem, opet prijetnje sa sankcijom samo što tada neće biti prijetnje nego će biti sigurno izvršena sankcija prema Republici Hrvatskoj. Je li to što predlažete dogovoreno i jamčite li svojom riječi da je tako?
Hvala lijepa. U ime predlagatelja grupe zastupnika 1/3 zastupnika Hrvatskog sabora uvodno obrazloženje poštovani zastupnik Davorin Mlakar.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine ministre, kolegice i kolege zastupnici. Meni je evo pripalo zadovoljstvo predstaviti vam u objedinjenoj raspravi drugi od tri zakona koji se tiču jedne te iste stvari Zakona o pravosudnoj suradnji u kaznenim stvarima s državama članicama EU. Čuli smo kratko obrazloženje Vlade kako ona misli riješiti nagomilane probleme koje si je sama prouzročila u odnosima s EU pa ću onda vam uzeti malo više vremena nego što je to uvaženi ministar da objasnim kako i zašto je došlo do prijedloga koji je grupa zastupnika predložila predsjedniku Hrvatskog sabora. Naime, u vrijeme dok je Vlada nemušto nastojala našoj javnosti objasniti što radi u vezi pregovora s Europskom komisijom i kada nismo znali kako misli izaći iz krize koju je sama prouzročila svojom neodgovornom politikom grupa zastupnika predložila je zakon za koji je držala, i još uvijek drži, da je moguće spasiti obraz RH i barem umanjiti štetu jer je šteta njenom ugledu i vjerodostojnosti već nastala. Nadam se da to stvarno ne treba eksplicirati jer bez obzira što živimo u paralelnom vremenu vjerujem da i kolege iz pozicije su upućeni u teške kritike koje je vladina politika u odnosima sa Europskom komisijom dosada doživjela. Zbog toga smo predložili da zakon koji ste na silu donijeli i za koji smo se borili da ne donesete iz istih razloga iz kojih danas ovo govorimo da barem ublažimo štetu na način da taj zakon stavimo izvan snage. I zbog toga je naš prijedlog da se Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o pravosudnoj suradnji u kaznenim stvarima sa zemljama članicama EU stavi izvan snage. Time bi se Vlada dovela u poziciju kakvu je imala 2010. godine kada je na snazi bio isti ovaj Ustav o kojem vi danas često govorite i zakon i odredbe europske pravne stečevine koje su išle u prilog tezi da je Hrvatska ispunila sve uvjete za pristupanje u EU. To je u onom šturom, šturoj količini informacija koju smo mogli dobiti bio i smisao onoga što je govorila potpredsjednica Europske komisije da ako smo dobro razumjeli se imamo vratiti na ono što je ispregovarano prije ulaska u EU. A ispregovarano je ono što je bio sadržaj Zakona o pravosudnoj suradnji iz 2010. godine. Sve nakon toga bila je nepotrebna ekshibicija Vlade koja se pokazala u svojoj punini krizom koja nam se dogodila u odnosima s Europskom komisijom i prijetnjom sankcijama koja još uvijek rekao bih nije u potpunosti zaobiđena. Naime, mi smo izvješteni da je komisija tražila očitovanje država zemalja članica, ali nismo čuli da li je nakon ovog zadnjeg dogovora koje je Vlada imala komisija od toga odustala. I sad nešto što više spada možda u romane, ova nepodnošljiva lakoća postojanja kojom Vlada nakon sve krize i sve dublje krize koju je izazvala dolazi pred Hrvatski parlament, ministar u svojem nastupnom govoru od minutu ili dvije kaže sve smo se mi dogovorili, nema tu nikakvih problema i sve će biti po starom. Mi ne znamo sadržaj vaših razgovora s Europskom komisijom. Mi ne znamo da li ste vi u tim pregovorima ispunili sve uvjete, ali i bez obzira na to mi smo postavljali pitanja, javnost vam je postavljala pitanja nismo dobili nitijedan kvalitetan odgovor. Podsjetit ću vas na primjer da je donošenje zakona koji se pokazao velikim problemom u odnosima sa Europskom komisijom prvi argument bio da se njegova primjena odgađa do srpnja 2014. godine zato što se može pretpostaviti da će naši sudovi biti zatrpani europskim uhidbenim nalozima koji će tražiti izručenje osoba koje se nalaze na području RH. Onda ste odustali od tog argumenta pa ste rekli da još uvijek pregovarate s Europskom komisijom o modalitetima kakve odredbe ovaj zakon treba sadržavati. Nakon toga ste rekli da se taj zakon donosi zato što time štitite Domovinski rat i sve one koji su u njemu sudjelovali. Nakon toga ste počeli govoriti da se vi zalažete za ravnopravnost svih članica EU prema kojima se pravo EU treba na isti način odnositi i onda nakon svih tih uzaludnih argumenata i nevjerodostojnih argumenata koje ste imali počeli ste govoriti o promjenama Ustava jer su one nužan preduvjet da bi se ovaj zakon mogao primjenjivati. Nakon svega još smo čuli da ste bili suočeni s pogrešnim prijevodom pretpostavljam s engleskog jezika pa je zbog toga došlo do problema s EU. I mi smo za razliku od javnosti i komentatora koje ste mogli čitati mi vam se nismo smijali na sve ove argumente. A zavrjeđuju jedan podsmijeh jer sve ovo što ste radili s tim zakonom govori o tome da niste bili u stanju uskladiti hrvatsko pravo sa pravom EU na način kako se od nas tražilo. I ne samo da niste bili u stanju uskladiti ga, ono što je bilo usklađeno vi ste promijenili. Promijenili ste međunarodno preuzete obveze RH. Promijenili ste ono što je Hrvatska potpisala da će se držati onog dana kad postane članica EU. Sve to ste učinili tri dana prije ulaska u EU izmjenama Zakona o pravosudnoj suradnji. A sad nešto što nam se čini iznimno važno za ovaj zakon. Zakon koji je imao 82 članka i koji je imao 30-ak stranica teksta, imao je datum stupanja na snagu tri dana nakon donošenja zakona, to je taj vacacio legis što vaš predsjednik voli često citirati ili izricati latinske sentence. On je u pravilu osam dana. Kada ste donosili zakon od 82 članka vacacio legis je bio tri dana, danas ste došli sa novim prijedlogom sa zakonom koji ima jedan članak, a vacacio legis je tri mjeseca. Nitko normalan ne razumije. S obzirom na činjenicu da se rok za stupanje na snagu zakona određuje zato da bi se javnost upoznala sa sadržajem zakona, kome to treba tri mjeseca da se upozna s jednim člankom zakona? vaš predsjednik Vlade je volio reći da ima osam tjedana vremena ljudima da shvate osam riječi u promjenama Ustava, da li on stvarno misli da hrvatska javnost treba tri mjeseca da bi shvatila jedan članak zakona? Vi nikada niste ponudili odgovore na ta pitanja. I zato je naša sugestija umjesto da čekate tri mjeseca da jedan članak zakona stupi na snagu prihvatite naš prijedlog pa neka stupi na snagu u roku od osam dana. To je ako hoćete civilizacijska tekovina da upoznate javnost sa sadržajem zakona, da ostavite realno potrebno vrijeme za upoznavanje s odredbama toga zakona i da nakon toga taj zakon stupi na snagu. A ono što vi činite i ovim prijedlogom je nažalost ono što je protivno smislu i svrsi ovog zakona. zakon vam se i danas zove o pravosudnoj suradnji država članica. I nemojte onda nametati izvršnu vlast kao vlast koja je odvojena od sudbene vlasti i politiku koju provodi ta izvršna vlast nadređivati ju sudbenoj vlasti i uvjetovati ovim zakonom kako sudbena vlast treba postupati kada je već europskim pravom zajednice kojoj smo pristupili određena vrsta i način suradnje pravosudnih vlasti. Vi niste pozvani kao vlada uopće odrediti politiku i odrediti svakom pojedinom nositelju pravosudne dužnosti da vas sluša kako surađuje s kolegama u pravosudnim tijelima drugih zemalja članica. To je njegovo osobno pravo, to je njegova profesionalna dužnost da radi bez vaših uputa. Vaše upute njemu ne trebaju. A ako pročitate okvirnu odluku u kojoj se govori o europskom uhidbenom nalogu to vam tamo također piše. To je civilizacijski doseg pravosudna suradnja kroz europski uhidbeni nalog i to vam stoji u okvirnoj odluci. Tamo vam piše da morate dozvoliti pravosuđu da bude neovisno i da neovisno o vašim željama postupa u svakom konkretnom slučaju. E vidite to je smisao zašto smo predložili da ovaj zakon stavite izvan snage. Mi smo naravno bili svjesni da je taj zakon tehnički bilo i moguće bolje napisati, ali mi prvo nismo željeli umjesto Vlade pisati zakon. mi smo vam htjeli otvoriti prostor da onaj zakon koji da tako kolokvijalno kažem ne valja, da ga stavite izvan snage i da onda napišete zakon u kojem će stajati sve ove tehničke upute koje su sadržaj ovog prijedloga, ali bez onog što je sva hrvatska javnost doživjela kao namjeru, kao figu u džepu i kao nešto čime želite izigrati međunarodno preuzete obveze. Nažalost na svim radnim tijelima mi smo prošli s obzirom na vašu većinu istu, naš zakon nije dobio potreban broj glasova, potreban broj glasova dobio je ovaj prijedlog koji je predstavio ministar Miljanić. Međutim vjerujemo da i taj prijedlog pati od jednog nedostatka, ali s obzirom da će to biti prilike govoriti kasnije ja ću se zadržati samo na tome da branim naš prijedlog. Ponovit ću ono što mislim da je izuzetno važno. Prijedlog da se postojeći zakon koji je donesen 2013.godine stavi izvan snage je pomoć Vladi da tehničkim zakonom uredi ono što je stvarno potrebno, da izbjegne norme koje ne samo da dovode u pitanje dobru namjeru nego su suprotne ideji pravosudne suradnje zemalja EU. I vaša odluka da vi dođete pa neću reći slavodobitno ali gotovo vrlo ponosno u Sabor pričajući kako ste sve dogovorili je naprosto smiješna. U 6.mjesecu ove godine govorili smo vam da zakonom kakav ste predložili izazvat ćete probleme, ni tada ni mi nismo mogli sagledati kojih dimenzija. Sada dolazite nakon što vam je zakon na snazi tri mjeseca i elegantno pomičete rokove i primjenu toga zakona bez ikakvog opravdanog razloga zašto vam treba ponovno tri mjeseca da zakon stupi na snagu. Takva politika je nažalost kratkog dana. I bez obzira što ste vi eventualno dogovorili u svojim pregovorima sa Europskom komisijom, a o čemu hrvatsku javnost baš nikako niste informirali i tu niste mislili da je potrebno reći što su uvjeti i preduvjeti da se uopće nekakav zakon donese, došli ste sa ovim zakonom sa odgodom primjene od tri mjeseca. Mi se pitamo da li je to razlog samo zato što ne želite priznati da ste morali popustiti pod opravdanim kritikama Europske komisije jer naravno svoju oporbu niste htjeli slušati, to vam po definiciji ne pada na pamet. Možda da ste poslušali ono što smo govorili u 6.mjesecu, ne možda, sigurno, mi u ovoj situaciji uopće ne bi bili. Nitko nam ne bi prijetio sankcijama, ne bi bilo potrebe dolaziti početkom listopada ili krajem rujna ponovo mijenjati zakon za koji smo vam rekli da nije dobar. I sada vam ponovo kažemo da odgoda njegove primjene od tri mjeseca i ono što plasirate u javnost jer se čekaju izmjene Ustava neće proći. Ono što smo vam rekli tada, ponavljamo vam i danas, HDZ neće podržati promjene Ustava osobito ne, reći ću to a la wild promjene Ustava gdje se vama svidjelo promijeniti jedan jedini članak da biste opet ostvarili neke posebne ideje koje imate donošenjem Izmjena Zakona o pravosudnoj suradnji. A da niste mogli ništa o njemu reći, to nam je svima jasno jer je vrijeme bilo prezentacije ovoga Zakona vrlo kratko. I možda bi bilo dobro ministre i zbog nas i zbog javnosti da ste došli i rekli evo, pogriješili smo, promijenili smo zakon, ne morate nikome zbog toga pripisivati zasluge, pogriješili smo, idemo probati ispraviti ono što se ispraviti može. Ako vi ne čitate domaće ili strane tiskovine koje vam govore o sramoti koju smo doživjeli upravo zbog tog zakona, mi čitamo. I mnogi koji čitaju zgroženi su idejom da na ovaj način rješavate problem. I mnogi od njih pitaju a šta će vam sada dodatni rok od tri mjeseca. Ispada, oprostite i prema Europskoj uniji da su Hrvati nepismeni, nama treba tri mjeseca da shvatimo što ste vi to napisali u jednom članku zakona. A stvar je kao što smo rekli i u 6 mjesecu kada ste predlagali zakon vjerojatno u sasvim drugim motivima. Te druge motive vam je javnost već nekoliko puta prezentirala. Na nama je da vas upozorimo da vam ovakav prijedlog nije dobar. Na nama je da upozorimo da imamo rješenje iz te situacije i zbog toga smo predložili zakon kako glasi o stavljanju izvan snage ovog zakona o izmjenama i dopunama. Time Vlada dobiva priliku ponovo urediti sve ono što treba urediti u odnosu pravosudne suradnje sa zemljama članicama. Vlada time dobiva i mogućnost odmaknuti se od toga da politički diktira pravosuđu kako će postupati u pojedinim zahtjevima zemalja članica Europske unije. A sva načela o pravosudnoj suradnji govore o tome da je ovo iskorak, napredak u odnosu na dosadašnje stanje, da je pravosudna suradnja i europski uhidbeni nalog kamen temeljac jednog novog kvalitetnijeg rada pravosudnih tijela i nikada nigdje nitko ne govori o tome da se izvršna vlast a kamoli politika ima plesti ili nadređivati tim odnosima. I zbog toga ste vi gospodine ministre iako u to ne vjerujete središnje tijelo koje djeluje u poslovima i europskog uhidbenog naloga ali samo u okviru suradnje, tehničke pomoći tijelima svoje države i država članica da provedete sve ono što je temelj te pravosudne suradnje. Na ovaj način kako ste se vi postavili, vi ste poslali bojim se sigurnu poruku svim sucima koji će sutra biti u poziciji da odlučuju o europskom uhidbenom nalogu da im negdje nad glavom zvoni politička volja vladajuće većine, da jako paze što rade i da ne rade možda po svojoj vlastitoj savjesti jer politička volja često puta a vidi se iz nekih vaših poteza je sasvim drugačija. To nije način kako ste trebali obaviti svoj posao, a doći ovamo, rekao bih nonšalantno predložiti zakon koji je izazvao silne probleme u vanjskoj politici Republike Hrvatske i u roku od minute objasniti kako je sve dobro i kako ste vi gotovo pobijedili u pregovorima sa Europskom komisijom, oprostite to je ipak smiješno. Mi smo svjesni, pratili smo sve što ste učinili, da ste poslušali u lipnju do ovoga svega ne bi došlo. Kada već niste htjeli poslušati u lipnju sugeriramo vam da ovim zakonom kako smo vam predložili dođete u poziciju da vam se može priznati da se Hrvatska drži svih svojih preuzetih obveza a to su vam neka osnovna pravna načela kojih bi se trebalo držati pa da onda tehnički uredite zakon onako kako je nužno potrebno da bismo mi ispunili svoje međunarodno preuzete obveze. Zbog toga vas pozivam bez obzira što vas vjerojatno stranačka pripadnost mora vezati uz određene projekte, ipak vas pozivam kolege jer dijeliti ćemo odgovornost svi zajedno za one zakone koje donesemo, sramotimo se svi zbog zakona iz 6.-og mjeseca ove godine, pozivam vas da razmislite, ovo nije pitanje pobjede ili poraza bilo koje političke opcije u Parlamentu ovo je pitanje zrelosti, rekao bih iskrenosti i na neki način odgovornog obavljanja dužnosti koje smo dobili izborom u Parlament, pa vas pozivam da razmislite da donesemo zakon koji Vladi daje mogućnost ispraviti ono što se ispraviti može. I da kada dođe za to trenutak, siguran sam da ćete podržati prijedlog grupe zastupnika i glasovati za ovaj zakon. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. Krećemo na replike. 12 replika imate kolega. Peđa Grbin.
Zahvaljujem uvažena gospođo potpredsjednice. Pa evo da netko sluša kolegu Mlakara a da ne zna o čemu se radi, mogao bi pomisliti kolega tako lijepo govori, vjerojatno je u pravu. Međutim, istina je sasvim drugačija, upravo usvajanjem ovakvog zakona kakvog vi predlažete došli bi u ozbiljne probleme sa Europskom komisijom jer bi naravno tek tada postali neusklađeni s Europskom unijom. Kroz sve ove razgovore s Europskom komisijom postavilo se samo jedno pitanje i to eventualne neusklađenosti jednog stavka, jednog članka zakona koji je imao 82 članka. Vi sada predlažete ukidanje cijelog tog zakona kojim se primjerice u hrvatsko pravo unosi Okvirna odluka 2009/829, Direktiva 2012/13 ili Odluka Vijeća 2009/426, npr. A kada ste predlagali ovaj zakon mogli ste barem proučiti odredbe europskog prava koje su bile ugrađene u Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o pravosudnoj suradnji iz mjeseca lipnja ove godine. Ali ne, vi ste isključivo iz populističkih razloga koristeći ovu euforiju nepotrebno koja se stvorila oko ovog zakona odlučili danas doći ovdje i predložiti zakon u kojem predlažete ukidanje zakona za kojeg se niti broj Narodnih novina u kojem je objavljen, niste sjetili navesti. Hvala lijepo.
Odgovor na repliku, Davorin Mlakar.
Hvala lijepa. Kolega Grbin, kad bi vas netko slušao kako vi to isto argumentirano govorite mislio bi isto tako da ste vi u pravu, a ja ću vam reći u čemu niste. Da je to sve tako kako vi govorite onda vi ne bi pogriješili ni u 6. mjesecu kad ste donijeli izmjene i dopune zakona jer ste vi i tada znali što je najbolje, što je precizno, što je zakonito, što je točno. Dapače napisali ste, vladajuća većina ne vi osobno, i tada u obrazloženju zakona da je to potpuno usklađivanje sa pravnom stečevinom Europske unije kao što ste to i sada napisali. Copy-paste i u jednom i u drugom slučaju. A mi smo, a to sam rekao, možda niste dobro pratili, mi smo dali šansu Vladi ne da umjesto nje napišemo cijeli zakon od 78 članaka gdje ćemo urediti sva tehnička pitanja. Dali smo joj šansu da se vrati na početak, na 2010. kada je imala poziciju da je ispregovarala i dobila zeleno svjetlo Europske komisije za ono što je ispregovarano, a to vam je sadržaj zakona iz 2010. godine u okviru hrvatskog Ustava koji je i danas na snazi i kojeg zbog toga nije trebalo mijenjati niti mu je itko prigovarao, to je bila pozicija u koju se Vlada trebala vratiti ovim našim prijedlogom, a onda neka sačini izmjene i dopune tehničke da se uskladi sa svim pojedinim odlukama i direktivama za koje vi pledirate. Mi nismo ovdje htjeli preuzet vladin posao da umjesto njih pišemo zakon iako izgleda da bi bolje bilo da Vlada što manje radi pa da i to preuzmu na sebe saborski zastupnici. Hvala vam.
A sada niz replika iz vašeg kluba. Potpredsjednik Željko Reiner.
Poštovana gospođo potpredsjednice. Uvaženi zastupniče, pa ja se slažem apsolutno s vama da je jedino pravo rješenje da se stavi izvan snage ovako nakaradno izmijenjeni zakon i da se time pokuša smanjiti šteta koju je Vlada načinila Hrvatskoj. Međutim, za razliku od vas nemam iluzija da će to biti načinjeno, nemam nikakvih iluzija jer imam vrlo dobre elemente za to. Primjerice Odbor za zakonodavstvo, matični odbor je olako odbio vaš prijedlog, odnosno prijedlog kluba HDZ-a pri čemu niti nije osjetio potrebu da pošalje predstavnika ovdje da to obrazloži, čak niti predsjednica Odbora za zakonodavstvo nije ovdje. Ministar je potrošio minutu-dvije na obrazloženje upravo zato jer je potpuno jasno da bez obzira na sve priče o zrelosti, odgovornosti, o ispravnosti itd. ili neispravnosti, neodgovornosti i nezrelosti, ovakav izmijenjen zakon kakav je predložila Vlada će vladajuća većina prihvatiti. Prema tome sasvim je svejedno šta mi ovdje govorili, jednako kao što je bilo potpuno svejedno što smo govorili u 6. mjesecu i bojim se da će rezultat biti prilično sličan. Tada je Hrvatska došla u opasnost da bude izložena sankcijama. Bojim se da će na ovaj način se naći u vrlo sličnom položaju, možda malo drugačijem ali opet u poziciji da bude izložena sankcijama. A što se tiče ponosa, samosvijesti Hrvatske u odnosu na EU i svih onih velikih riječi koje su nam upućivali se kao obrazloženje zašto se to nije činilo, najbolja samosvijest i najbolja odgovornost i najbolje ponos bi Hrvatska i hrvatska Vlada iskazala da poštuje ono što je ispregovarano, potpisano i što je Hrvatska obećala da će provoditi. Hvala lijepo.
Odgovor na repliku, Davorin Mlakar.
Uvaženi potpredsjedniče Reiner, vi ste rekli da su radna tijela propustila i ovakav sadržaj zakon ne osvrćući se previše na prijedloge koji bi bili malo drugačiji. Ovaj prijedlog koji je dobiven od strane grupe zastupnika je malo drugačiji od onog što predlaže Vlada, ali u svojoj suštini vraća nadu da kada bi se prihvatio da bi Vlada bila u puno boljoj poziciji nego što je danas i nego što je bila do sada i prijedlogom ovih izmjena. Ono što treba hrvatska javnost znati, da u svim tim radnim tijelima naša pozicija čini većinu i da snagom većine donosi odluke koje nas evo sve više i više koštaju. Nikada se nisu uvažili argumenti ne samo oporbenih stranaka, često puta su radna tijela Sabora djelovala na način da su onemogućavali rad ili iznošenje mišljenje neovisnih ljudi, stručnjaka, koje su pozivali u rad tih radnih tijela pa su tako neki rezignirano odlazili sa sjednica jer iako su bili pozvani zbog svoje stručnosti, nije bilo uvaženo, nije im čak bilo dato ni dovoljno vremena da iznesu svoja mišljenja. Prema tome, ovo je samo nastavak te iste politike. Bojim se vjerovati da je sve u redu, ali nadat ću se da i ova tri mjeseca mogu proći, a da Europska komisija na neki način uz ove faulove koje smo već doživjeli propusti ovakav zakon. Jedino ne znam kako će to izgledati kada si ovaj zakon budu protumačile zemlje članice EU koje su do jučer bili naši prijatelji.
Hvala. Davor Božinović, replika.
Hvala lijepa. Kolega Mlakar, vi ste rekli da u Vladi ne žele priznati grešku i tu ste u pravu, a to smo vidjeli i danas kad je rečeno da smo se sveli na dvije točke. Nismo se mi sveli na dvije točke nego ste svedeni. Vlada je svedena na promjenu jer je prekršila acquis. Da nije tome tako zašto bismo danas bili ovdje i raspravljali o promjeni ovog zakona? Upravo zbog toga da bi izbjegli štetu, da bi izbjegli sankcije koje su prijetile i koje još uvijek nisu povučene kolega Mlakar jer rekli ste i da ne znamo je li Europska komisija odustala od mjera iz članka 39. Potpredsjednica Komisije je vrlo jasno rekla da će pozorno pratiti ovaj postupak i jednom kad se zakon donese odlučit o tome što dalje raditi. Također, 1.1.2014. nikome nije jasan. Nije ni ministru koji je o tome odbio govoriti na presici u Bruxellesu a također treba reći da je nekoliko puta izravno izrijekom kazao da to nema veze sa promjenama Ustava. Prema tome, ministar je već javno kazao da promjene Ustava sa ovim zakonom nemaju nikakve veze. Hvala.
Odgovor na repliku, Davorin Mlakar.
Hvala vam lijepa. Uvaženi kolega Božinović, vi ste govorili o onom što smo mi iz medija mogli onako rekao bih skoro pa filtrirano dobiti kao informaciju. Mi nikad nismo imali punu informaciju o tome što je Vlada radila. Nismo željeli i to sam rekao. Ne treba. Nitko od nas ne likuje zbog toga što je hrvatska Vlada doživjela debakl u pregovorima s bilo kime. A ovo što se dogodilo sa Europskom komisijom je vratilo Hrvatsku unatrag i to debelo unatrag u odnosu na njenu vjerodostojnost, iskrenost i sve ono što smo preuzeli kao odgovorna država. A s druge strane taj način kako je hrvatska Vlada izašla, ako je izašla iz ovog problema je samo umanjivanje štete koja je već nastala. Ja ću ponoviti ono što smo više puta rekli nije problem ni u otvaranju fondova, financiranju projekata, problem je u tome, u šteti koja je već nastala, a šteta koja je nastala je šteta koja se tiče ugleda države, vjerodostojnosti njene, prihvaćanja i preuzimanja i ispunjavanja preuzetih obveza. To je šteta koja je nastala. A bojim se ovim zakonom i postupanjem ove Vlade i ta šteta će biti sve veća i veća.
Josip Đakić, replika.
Hvala vam lijepo gospođo potpredsjednice. Pa kolega Mlakar, govorili ste o tome kako treba grešku priznati i zbog toga što je počinjena neće nikome pasti glava sa ramena, niti će propasti svijet zbog te greške. Treba jasno reći da i dalje se nastavlja obmanjivati hrvatska javnost i sve zastupnike. Gospodin ministar je na konferenciji za tisak jasno rekao Hrvatska će hitno poduzeti potrebne korake kako bi brzo i bezuvjetno uskladila zakon o pravosudnoj suradnji sa kaznenim stvarima kako bi u potpunosti bila usklađena sa okvirnim odlukama o Europskom uhidbenom nalogu za sva djela neovisno o datumu kada su počinjena, uklanjanje vremenskog ograničenja koje je sprječavalo njegovu primjenu za zločine počinjene prije 7. kolovoza 2002. Rekao je gospodin Miljanić na konferenciji za novinare nakon sastanka sa gospođom Reding. Još jedna stvar koja je također bitna, a to je da je uhidbeni nalog kod nas ustavna kategorija i u Ustavu se jasno govori, osim kada se mora izvršiti odluka o izručenju ili predaji donesena u skladu sa međunarodnim ugovorom ili pravnom stečevinom EU. Ne znam zbog čega štite ta 23 agenta jugoslavenske UDBA-e koja su počinjavala zločine. Ne znam zbog čega na čelu sa Perkovićem žele zaštititi, osim ukoliko nisu u rodbinskoj vezi.
Odgovor na repliku, Davorin Mlakar.
Poštovani kolega Đakić, Vladi ništa nije jasno od prvog dana, sve ovo ide u najboljem smjeru. Oni jako korektno i pametno pregovaraju štiteći ugled Republike Hrvatske. To nam je više puta rečeno. I još nam je čak predsjednik Vlade poručio da je on taj koji će štititi ugled Republike Hrvatske. Ovaj rezultat je stvarno njemu na čast i ponos. Ono što ste spomenuli svima je bilo jasno 10 ili 5 dana nakon donošenja zakona koji sad mijenjamo, dakle onoga u lipnju 2013. godine o kom se radi. Jedino Vladi nije bilo jasno, jedino je Vlada rekla da to s pojedinim osobama nema veze. I sad nakon svega kad vam je europska i hrvatska javnost rekla da radite krivo, da radite nekorektno, da radite na način da izvrdavate svoje međunarodnim pravom preuzete obveze vi nama servirate opet jedan zakon koji je donekle poslušao ono što ste se dogovorili. Ali koliko su mediji prenijeli vi ste između ostaloga osim što ste dobili po prstima dobili rok u kojem imate izmijeniti taj zakon najkasnije do 1.01.2014. godine. Pa me baš zanima zašto ste odabrali taj dan, što niste odabrali 20. studeni recimo? Govorio sam, možda bi 29. bio bolje rješenje, govorio sam o tome da vacatio legis o 3 mjeseca za jedan članak zakona je besmislen, da je to izvan svih demokratskih standarda. Pa kad ste već poraženi u pregovorima s Europskom komisijom i kad ste odustali od svojih tvrdoglavih stajališta dajte barem poslušajte nas pa donesite taj zakon odmah.
Hvala lijepa. Kolega Mlakar replicirali ste kolegi Đakiću, a ne Vladi. Ante Kulušić, replika.
Kolega Mlakar što kazati nakon svega ovoga osim da se slažem sa … [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]] Samo se vi smijte jer tragedija je danas da hrvatski narod najviše uveseljava osmijeh ministra pravosuđa, ne znam zašto. Ovdje nema nažalost euforije nego ovdje ima samo jedna stvar, da je ova nesposobna Vlada promijenila zakon tri dana bez obzira što je potpisano bilo sa EU. Danas se narod pita što se događa u državi, kako se građani zabavljaju, kako pojedinci mogu putem ove Vlade, putem predstečajnih nagodbi rješavati svoje dugove prema državi? Mjesec dana pričamo o ćirilici, tri mjeseca o lex Perkoviću, a svaki dan gospodarstvo sve više tone. Sve je džabe ono što se govorilo u šestom mjesecu da se ne donosi ovaj zakon, da će se morati mijenjati, međutim i predsjednik Vlade i ministar svi su uvjeravali da su u pravu. Danas kad nisu u pravu neće da priznaju da su pogriješili. Jednostavno kažu sve je dogovoreno, nema nikakvih problema i to je amen i za ministricu vanjskih poslova i za ministra pravosuđa i za predsjednika Vlade. Ljudski je, zamolit ću ja u svoje ime i u ime građana s kojima svakodnevno kontaktiram vezano za ovo, ljudski je priznati grešku, kazati ljudi pogriješili smo, radimo. Svi koji rade griješe, međutim ova Vlada će sve napraviti osim priznati pogrešku.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku, Davorin Mlakar. Nećete? Hvala. Ante Babić, replika.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice. Pa kolega Mlakar vi ste rekli da prijetnje sankcijama još nisu zaobiđene ukoliko sam dobro pratio vaše izlaganje. Mi smo istina dobili kredibilitet da ispravimo i namjeru i laž i prema Europskoj komisiji kažemo da smo pogriješili i da ćemo se vratiti na ispregovarano. Mislite li vi kolega Mlakar možda da i Nijemci u ovom slučaju neće prozrijeti ovu namjeru i namjeru ove Vlade? Ovo je za njih sigurno jedno eklatantno kršenje dogovorenoga ali i uvreda za njihovo pravosuđe. Zašto zapravo želimo prijevarama zbog udbaša poručiti da smo prevarantski bizant, da smo jedna šibicarska država a siguran sam da to vrijeđa i veliku većinu građana, ono o čemu ste vi govorili. Iako na vrijeme upozoravamo na ovaj institucionalni teror donijete ili bit će nam sigurno donijete sankcije a pogoršat će nam se i odnosi sa EU pogotovo sa nekim njihovim članicama. Hvala.
Odgovor na repliku, Davorin Mlakar.
Poštovani kolega Babić što misli njemačka javnost moguće je saznati iz onih nekoliko članaka koji su mi dopali u ruke pa da vidim kakvi su bili komentari. Ako i nije posvetila posebnu pažnju ovom problemu izručenja udbaša koji su procesuirani pred njihovim sudom, ako je vjerovala u pravosudnu suradnju s Hrvatskom, ako je vjerovala i u poštene namjere Vlade koja je nakon negativnog rezultata s prvim zakonom krenula u popravak, a uvjeren sam da će barem stručna javnost u Njemačkoj sad jako dobro pročitati ove izmjene i dopune i ne treba biti ni pravni stručnjak ni jako visoko kotirati u znanstvenim krugovima da bi se shvatilo da odgoda od tri mjeseca primjene ovog zakona je potpuno besmislena osim ako ona nema neki nama nepoznat razlog zbog kojeg se odgađa primjena ovog zakona. A bojim se, s obzirom da nismo nikad dobili odgovor zašto tri mjeseca za upoznavanje sa zakonom koji ima jedan članak, bojim se da postoje neki drugi razlozi zašto Vlada misli da taj zakon ne bi trebao u roku od 8 dana stupiti na snagu. Svi će to razumjeti, razumije to i hrvatska javnost, ona je taj zakon odavno već prevela na konkretne osobe. Ja izbjegavam govoriti o njihovim imenima jer mislim da tu opet trebamo imati u vidu i presumpciju nevinosti dok ne bude drugačije dokazano, ali mi smo počinili sve, učinili sve loše putem Hrvatske vlade da onemogućimo da se sazna istina. I to je ono što će nas pratiti vjerujem dugo, dugo godina.
Hvala. Replika, potpredsjednik Nenad Stazić.
Govoreći u ime predlagatelja HDZ-a kolega Mlakar kaže da je ova Vlada narušila ugled Hrvatske i da je osramotila zemlju. I tko to govori? Predstavnik stranke kojoj se ovdje sudi zbog lopovluka, zbog krađe, zbog toga što je pokrala vlastiti ljubljeni hrvatski narod. Braniti zemlju vani, htjeti da ona bude jednakopravna sa drugim članicama EU to za vas predstavlja sramoćenje zemlje, a krasti vlastiti narod i vlastitu zemlju to vama valjda služi na čast. Vrlo zanimljivo shvaćanje pojmova časti, lopovluka, poštenja i obrane ugleda zemlje. Kažete da Hrvatskoj prijete sankcije, ne prijete joj sankcije, iako ste vi lobirali za te sankcije, iako ste zluradi bili, iako ste se veselili tim sankcijama. Ne prijete sankcije znate zašto, pa zato što se ministar dogovorio i Vlada predlaže zakon onakav kakav je dogovoren sa Europskom komisijom. Ali to vama ne paše. Vi biste voljeli da zemlja padne pod sankcije, vi ste zluradi u tome i zato vam premijer s pravom kaže kod kuće se ponašate razbojnički, a vani se ponašate podanički, rekao bi gotovo i veleizdajnički. Vi ste napravljeni od previše savitljivog materijala. Ovo je pitanje časti, ovo je pitanje dostojanstva zemlji i Vlada je na pravi način branila ugled zemlje.
Odgovor na repliku Davorin Mlakar.
Hvala vam na ovoj vašoj intervenciji gospodine Staziću. Ja se nadam, barem sam tako razumio da kada govorite vi mislite na sve, a ne samo na mene, mada nisam siguran. Međutim reći ću vam da vas ispravim jer ste ponovo krivo razumjeli, vi koji često prevodite i to dogodi se i krivo neke termine osobito riječi stranoga porijekla, ja nisam zlurad i nitko se nije veselio sankcijama i ovo danas što smo napravili je način da vam pomognemo da ne doživimo te sankcije. Ali ono važnije od toga što ste vi htjeli reći, a nema veze s ovom temom, ja sam govorio o Vladi koja je završila pregovore sa EU, govorio sam o Vladi koja je dobila naklonost Europske zajednice, EU da može ući u krug civiliziranih naroda koji nam je 50 godina bio spriječen zbog vas, vašeg nasljeđa i nekadašnje ideologije i partije koju ste branili. Uspjeli smo dobiti na časti i ugledu da postanemo jedna od 28 članica EU usprkos vašem naporu da se to ne dogodi. A ovo što pričate da je dogovoreno, to je samo mala kazna na ono što smo već doživili o toj Vladi sam ja govorio, a ne o Vladi kojoj se sudi za djela o tome ćemo vidjeti i stranci da li će se i što će se dokazati. Samo računajte na to da je ruka pravde spora ali dostižna. Razgovarat ćemo mi možda i o drugim predmetima u drugom vremenu.
Branko Vukšić replika.
Uvaženi kolega Mlakar u svojem izlaganju ste rekli da je to politika kako prezentira ova Vlada, kratkoga daha. Međutim šteta je dugoročna, šteta koja je učinjena je dugoročno učinjena. Malo prije smo čuli da je ovo pitanje časti i dostojanstva zemlje, znači ova borba premijera, međutim ovo je besmislena bitka. Mi nismo dobili odgovore, mene zanima, postavljam pitanje, postavio sam pitanje i premijeru kada je bio u Saboru, recite mi zašto? Nema objašnjenja zbog čega smo ušli u tu bitku. Rekli ste da je nepoznat razlog zbog kojeg zakon stupa odmah, ne stupi odmah na snagu nego tek 1.1. Upravo nepoznat razlog zakon stupa, trebao bi stupiti 1.1.na snagu, a u međuvremenu trebaju biti donešene ustavne promjene koje onemogućuju zastaru. Za to vrijeme dok ne stupi zakon na snagu pokrene se sudski postupak u Hrvatskoj protiv ljudi koji se ne bi trebali štititi i mi nismo dužni izručiti zemlji koja traži te ljude. Prema tome, recite mi s ovim pravosuđem, ako ne vjerujemo u njega, premijer nam je poručio da se ispišemo iz zemlje iz državljanstva, ja ne vjerujem u to pravosuđe jer 10 godina vodim spor najobičniji radni spor, prema tome, kada bismo mi u uvodnom izlaganju čuli riječ ministra što je dogovorio točno sa Europskom komisijom i kada bi dao riječ da je ono što je dogovoreno ovdje nama na stolu tada bi sve skupa ovo imalo smisla. Dakle ne znamo što je meritum spora, ne znamo zašto 1.1.da nam netko objasni zbog čega. Sasvim sigurno da to nije razlog da bi Hrvati shvatili izmjenu tog članka.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku Davorin Mlakar.
Poštovani kolega Vukšić, pa stvar je vrlo jednostavna ali Vlada to ne može izgovoriti. Cijelo vrijeme mi govorimo o pozadini svih ovih izmjena, a stvar je svima bila jasna gotovo od prvog trenutka. Vlada štiti udbaše, ubojice i one koji su sudjelovali pa reklo bi se čak u teroru države protiv svojih vlastitih građana. To su bila čak i djela državnog terora, a Vlada je odlučila da takve ljude neće izručiti ruci pravde bez obzira u kakvom se društvu nalazi pa makar to i bilo društvo civiliziranih naroda u EU. I to je suština priče, ovo drugo su sve trikovi, hoćemo li zakon odmah ili za tri mjeseca. Za tri mjeseca prije toga ćemo promijeniti Ustav. Sada vam Ustav predlaže ovaj čovjek koji se bori za ugled naše domovine, predlaže ga mijenjati svojim porukama iz svog kabineta. Prije tri godine se bunio jer je tražio široku političku raspravu o promjenama Ustava. Mislio je da je potreban konsenzus političkih stranka, dogovor. On je promijenio sve prema vlastitim potrebama. Sve bi to čak bilo i shvatljivo da nema ove štete koju su proizveli, prouzročili svojim radom u tom je problem. Tu štetu mi nećemo nadoknaditi ni izmjenom zakona za godinu dana jer ono što će nam se događati kako će nas promatrati ljudi iz civiliziranog svijeta osjetit ćemo svi na vlastitoj koži, a osobito oni koji će zastupati interese RH u inozemstvu. Mi smo postali jedna nevjerodostojna država koja se ne drži svojih obveza i koja je u stanju izigrati sve ono što je preuzela međunarodnim ugovorima. U tome je problem.
Hvala lijepa. Kolegice i kolege ja bih vas molila nemojmo ovdje govoriti da netko štiti kriminalce udbaše itd., Hrvatska država, Hrvatska država je 23 godine je mogla procesuirati ako takvi postoje. Povreda Poslovnika.
Gospođo potpredsjednice, ako niste našli za shodno upozoriti potpredsjednika Stazića za sadržaj i način njegova govora a imalo je razloga da intervenirate sa zapisničkog stola onda nemojte ni nama soliti pamet.
Idemo na sljedeću repliku Gordan Jandroković.
Zahvaljujem se gospođo potpredsjednice. Pa kolega Mlakar replicirati ću vama s obzirom da nisam stigao replicirati ministru jer je nakon dvije minute pobjegao, očekivao sam da će barem ovdje u Saboru argumentirano raspravljati sa zastupnicima. On je do sada odabrao taktiku u svom komuniciranju sa javnošću da nešto površno kaže i pobjegne. I jasno mi je to s ljudske strane jer je svjestan da će ova epizoda u njegovom životu itekako ostaviti mrlju na njegovoj profesionalnoj karijeri, ali ovo je Hrvatski sabor, ovdje razgovaramo, ovdje razgovaramo argumentima. I zato dobro ste naglasili i želim to istaknuti jer su to pitanja na koja nismo dobili odgovor od ministra a morali smo ih dobiti, prevažna je stvar, preteška je situacija koja je izazvana promjenom ovoga Zakona da bismo tako lako u dvominutnom obrazloženju prihvatili to kako to ministar radi i jednostavno prešli preko toga kao da se ništa nije dogodilo. Dakle, nismo dobili odgovore na sljedeća pitanja, zašto je promijenjen zakon iz 2010. godine, mi još uvijek ne znamo koji je stvarni razlog. Dalje, mi ne znamo zašto se ide na odgodu primjene zakona do 1. 1. 2014. godine. Mi ne znamo zašto je promijenjen članak 20. gdje je fakultativna zastara postala obligatorna zastara. Da li je to možda ovo pitanje koje spominje i kolega Stazić gdje Vlada pokazuje mišiće, štiti čast i ugled Republike Hrvatske kako? Tako da štiti kriminalce. Ne bori se Vlada za Pelješki most, ne bori se za fondove, nego se bori za kriminalce za one koje druga pravosuđa potražuju jer su činili kaznena djela na njihovom teritoriju. I zadnje pitanje kratko, evo još 10 sekundi. Gdje je europski uhidbeni nalog postavlja se pitanje, ministar na njega ne odgovara, kaže nema pojma niti ga ne zanima? Vjerojatno zato što ne zna [[Upadica: Hvala lijepa. Hvala.]] Da članak 5. stavak 5 [[Upadica: Molim vas kolega, vrijeme je isteklo.]] Propisuje da je Ministarstvo pravosuđa [[Upadica: Isteklo je vrijeme. Sjednite molim vas.]] središnje tijelo koje bi trebalo razgovarati i znati gdje se nalazi europski uhidbeni nalog.
Prije se pozivate na povredu Poslovnika a sada to isto radite, isto to radite. Niti je ministar pobjegao, ministar ovdje sjedi i sluša vas. Povreda Poslovnika Peđa Grbin.
Zahvaljujem uvažena gospođo potpredsjednice. Iako ste vi već nešto o tome rekli uvaženi kolega Jandroković je vrlo ozbiljno povrijedio članak 238 Poslovnika jer je svojim govorom o tome da se ovdje štite kriminalci itekako omalovažavao i vrijeđao ne samo predsjedatelja, ne samo sve nas zastupnike nego i cijelu hrvatsku Vladu. Uvaženi kolega kako možete govoriti o tome da bilo tko štiti kriminalce kada je vrlo jasno da svi mi ovdje zajedno poduzimamo sve mjere moguće da bi se svi oni čak i za koje je nastupila zastara ako i nisu podložni europskom uhidbenom nalogu bili sankcionirani i upravo se zato predlažu promjene Ustava. Hvala vam lijepa.
... [[Upadica se ne čuje.]] Rekao je, rekao je. … [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]] Molim vas, ajde smirimo malo tenzije. Povreda Poslovnika Gordan Jandroković.
Dakle poštovan gospođo potpredsjednice, povrijeđen je članak 238. jer niste opomenuli zastupnika koji svojim ponašanjem odstupa od općih pravila ponašanja u Saboru kao što je to učinio kolega Grbin. Dakle on mene proziva da ja govorim da netko štiti kriminalce a predsjednik Vlade, predsjednik SDP-a prije nekoliko dana Urbi et Orbi poručuje tko nije za promjene Ustava taj štiti kriminalce točka gotovo. Dakle, nisam vas čuo kolega Grbin da ste tada protestirali i da ste isto tako Urbi et Orbi rekli kako možeš dragi Zorane tako optuživati sve one koji smatraju da treba, odnosno da ne treba mijenjati Ustav prije nego što novi Zakon o pravosudnoj suradnji stupi na snagu. Dakle, ponovo pokazujete kako različite kriterije imate. A gospođo potpredsjednice ako ste htjeli danas pokazati autoritet imali ste potpredsjednika Stazića i mogli ste jasno, glasno upozoriti da njegov ton, da [[Upadica: Hvala lijepa. Hvala.]] Njegov njegov sadržaj i način nije primjeren ovom Visokom domu.
Vrijeme je isteklo. Nije bila povreda Poslovnika jer se kolega Peđa Grbin pozvao na članak za koji je smatrao da je povrijeđen i zapravo se osvrnuo na ono što ste vi govorili a vi ako ste nezadovoljni mojim odgovorom znate šta morate počiniti. Dati ćemo još prije nego što kolegi Pupovcu dam riječ odgovor na repliku. … [[Upadica se ne čuje.]] Niste se javili. Izvolite kolega Pupovac.
Poštovana gospođo potpredsjednice, kolegice i kolege zastupnici, Klub zastupnika Samostalne Demokratske Srpske stranke traži pauzu od 10 minuta zato što tok rasprave u Hrvatskome saboru je krenuo tako da više ne postoje pretpostavke za ozbiljno sudjelovanje i želim o tome konzultirati svoje članove.
Određujem stanku do 12,37. STANKA U 12,25 SATI [[NASTAVAK NAKON STANKE U 12,34 SATI]] … [[Početak nije snimljen.]] iznijeti stav vašega kluba. Izvolite.
Poštovana gospođo potpredsjednice, gospodine ministre, kolegice i kolege. Klub zastupnika SDSS-a smatra da Ustav Republike Hrvatske i Poslovnik Hrvatskog sabora svim zastupnicima, klubovima Hrvatskog sabora jamči ravnopravnu mogućnost sudjelovanja u raspravama i ravnopravnu mogućnost diskutiranja o točkama dnevnog reda, a s ovim kako su stvari krenule u proteklih sat vremena od strane članova kluba HDZ-a koji su preko instituta replike monopolizirali raspravu o točki dnevnog reda Zakona o pravosudnoj suradnji između Republike Hrvatske i Europske unije i to zloupotrebom instituta replike, jednim prilično širokim i zapravo neispravnim tumačenjem instituta replike ugrozili ova temeljna prava. Dakle pravo da klubovi i zastupnici u ovom Saboru imaju jednake i ravnopravne mogućnosti i u pogledu vremena i u pogledu sredstava i u pogledu sadržaja kada je posrijedi rasprava o nekoj točci dnevnog reda. Može biti da zastupnici i zastupnice kluba HDZ-a smatraju da oni trebaju imat privilegiran status u ovom Saboru kao što se godinama nastojalo i tumačiti da zbog određenih historijskih razloga taj status trebaju imati pa da ostali trebaju biti više-manje u sekundarnom položaju. Može biti, ali to naravno nije u skladu niti sa Ustavom niti sa Poslovnikom. Prema tome, mi mislimo da ova rasprava može biti nastavljena samo pod pretpostavkom ukoliko se ove temeljne vrijednosti s jedne strane Ustava, a s druge strane Poslovnika osiguraju u Saboru. Ukoliko se ova rasprava ne može nastaviti na takav način onda ćemo mi posegnuti za sličnim sredstvima i onda ćemo napraviti ono što moramo napraviti kako bismo zajamčili ravnopravan status svakog kluba i svakog zastupnika u Saboru kad je posrijedi rasprava i kako bismo zajamčili da se korištenje mogućnosti poslovničkih u ovom Saboru koristi u skladu sa smislom i sa sadržajem Poslovnika, a ne u skladu sa sredstvima manipulacije kao što se to sada događa. Hvala vam.
Hvala lijepa. Imamo još dvije replike. Marin Jurjević.
Hvala. Žao mi je što nema kolege Mlakara jer velikim dijelom bi se složio s onim što je Milorad rekao, ali zaista ja cijenim i iz oporbenih krugova neke ljude kao jako dobre političare ali mislim da su jako loši glumci i da se ovo pretvara u jednu loše odigranu predstavu od naizgled amaterske kazališne skupine koja pretendira da šalje jake političke poruke pa sam htio reći mome kolegi Mlakaru da me iznenadilo da se prihvatio te uloge na ovakav način. Meni je isto zapelo za uho njegova sintagma da smo osramotili Hrvatsku jer se osjećam pripadnikom onih koji su na vlasti i da, jesmo, na vlasti smo i mislim da su to krive poruke, da se zaista pokušava na neki način u Hrvatskoj proizvest klima nabijena teškim ideološkim kategorijama. To je ono oko zaštite tko koga štiti, udbaše, neudbaše. I istina je, dajte glasajte za promjene Ustava i svi će moći biti izručeni. Ako ne glasate za to, a nećete glasat kako kažete, onda ja mislim da ne postoji nijedan valjan razlog da vam se ne kaže da sprečavate da se izruče oni koji su počinili zločine ako su ih počinili. … [[Upadica se ne razumije.]] Možete vi pričat i pivat šta hoćete, ali to je konačna istina, ako se desi tako. I istina je da je hrvatski narod najviše osramoćen onda kad ga je opljačkala, u onom trenutku kad ga je opljačkala njegova vlastita vlast, ako ga je opljačkala i ako se to na sudu utvrdi. U ovom trenutku je vaša stranka na hrvatskom sudu, vaš bivši predsjednik je na hrvatskom sudu, on je bio predsjednik Vlade. Ako se utvrdi da je opljačkana to je najveća sramota i poniženje svakog građanina ove države. I zato budite oprezni kad govorite…
Hvala. Isteklo je vrijeme kolega. Tomislav Klarić, izvolite.
Jel može priča završiti u baraci?
Hvala. Odustali ste, hvala lijepa. Sada će u ime predlagatelja Kluba nezavisne zastupnice Jadranke Kosor i zastupnika HGS-a obrazložiti prijedlog kolegica Jadranka Kosor.
Hvala lijepa poštovana gospođo potpredsjednice Sabora. Gospodine ministre sa suradnikom, kolegice i kolege. Evo čekajući na red da kao jedan od ovlaštenih predlagatelja mogu dobiti mogućnost obrazložiti naš prijedlog izmjena zakona baš sam se umorila, ali još je uvijek na vrijeme i vjerujem da će u nastavku ove rasprave glavni cilj svima biti kako ovu priču završiti i kako je konačno skinuti s dnevnog reda. Evo dame i gospodo, 13. lipnja kad je Vlada uputila izmjene i dopune zakona, 28. lipnja kad je zakon donesen, 1. srpnja kad je stupio na snagu, prošao je cijeli srpanj, kolovoz, cijeli rujan i mi se nismo prestali baviti pitanjima tko koga štiti, tko štiti udbaše, a tko je udbaš. Dodatno smo naravno se posvađali, dodatno smo se podijelili, dodatno smo se jedni drugima zamjerili, dodatno smo gubili vjerodostojnost pred hrvatskom javnošću koja ovo gleda jer često puta ljudi kažu dobro imate li vi pametnijeg posla. Naravno da smo u tom smislu neki vjerodostojni, neki vjerodostojniji, a neki to nisu. Zavladala je kakofonija o izmjenama zakona, odnosno o zakonu, odnosno o glavnom institutu oko kojeg se i vodi rasprava, a to je Europski uhidbeni nalog govore svi i oni koji nešto razumiju i oni koji ne razumiju ništa. Međutim, valja ponoviti onda još jedanput jer ovo je nadam se posljednji put da o ovome razgovaramo i o ovome zakonu i o ovim izmjenama i da ćemo se okrenuti proračunu i onom što nam donosi teška 2014. nakon teške 2013. kojoj smo svjedoci. Dakle, samo je naš klub zastupnika kad se raspravljalo o izmjenama zakona koje je predložila Vlada sa ovim ključnim problemom a to je ograničenje od 7. kolovoza 2002. Samo je naš klub predložio amandman i evo gospodine ministre da ste onda prihvatili taj amandman ne bismo potrošili toliko vremena, živaca i vi naravno i živaca i snage i energije na onom što i danas još uvijek nismo skinuli s dnevnoga reda. Jer tek ćemo 5. listopada koliko ja razumijem znati je li obustavljen proces mjera prema Hrvatskoj ili nije. Ili će to možda biti nešto kasnije ili će to možda biti 1. siječnja 2014. meni osobno još uvijek to do kraja nije jasno. Dakle, i za taj amandman koji je jedino naš klub predložio, dakle mi smo se jedini stvarno i činjenjem borili da se to ograničenje ukloni. Glasali su osim mene koja sam bila u sabornici još i kolege laburisti na čemu sam opetovano zahvalila, jer mislim da se politika vodi činjenjem, a nikako ne činjenjem. I samo smo mi 26. kolovoza dame i gospodo uputili izmjene i dopune zakona sa tim istim prijedlogom uklanjanje ograničenja od 2002. godine ali sa naznakom da bi zakon, tako izmijenjen stupio na snagu nakon objave u Narodnim novinama. Svi ostali i grupa zastupnika 25. rujna i Vlada 26. rujna, dakle činili su to nakon nas. Sad imamo prijedlog izmjena i dopuna, dakle samo uklanjanje ovoga ograničenja vezano za 2002. i stupanje na snagu 2014. godine. U šumovima koji vladaju, gdje čovjek zaista ne zna razaznati je li to bio jedini prijepor sa Europskom komisijom, je li gospođa Reding koju iznimno cijenim tražila i zahtijevala nešto drugo. Ja ću gospodine ministre zatražiti, to ću naravno osim sada pozivom na plenarnoj sjednici učiniti i pisanim putem i mislim da kao zastupnica to imam pravo dobiti. Dakle, cjelokupnu korespondenciju koju ste kao ministar i ministarstvo vodili sa Europskom komisijom, sa gospođom Reding ali naravno i korespodenciju koju je ako ima traga pisanoga, a koliko znam ima vodio i predsjednik Vlade gospodin Milanović sa predsjednikom Komisije Barossom. Dakle, uputit ću taj zahtjev da konačno mogu sve pročitati i da konačno mogu razabrati što je zapravo stvarno od početka bio prijepor. Pozorno sam pročitala izjavu gospodina Stiera, zastupnika u Europskom parlamentu, dakle i mojeg jednog od najbližih suradnika u ovim europskim poslovima tijekom pregovora za ulazak u EU koji je naravno radio i veliki i važan posao i u onom prethodnom ili osvajanju prethodnog cilja a to je ulazak u NATO. I sigurna sam da on itekako ima dobre informacije i da razumije i on je ako su novine dobro prenijele rekao nakon sastanka gospodina ministra sa gospođom Reding da je zadovoljan i da je problem ako se takav prijedlog izmjena i dopuna zakona predloži otklonjen. Dakle, njemu vjerujem ali pričekat ćemo još dame i gospodo dok se zakon izglasa, dok bude objavljen u Narodnim novinama hoće li biti reakcija iz Europske komisije. Nadajmo se da neće. I to je jedno i od mojih pitanja ministru danas. Uputila sam ga i jutros na sjednici odbora. Dakle, je li predmet razgovora neću reći pregovora, jer to nisu bili pregovori. Pregovore smo obavili i završili u tom smislu 2010. a u konačnici što se tiče poglavlja 23. evo na samom kraju pregovora, dakle u lipnju 2011. godine. Dakle, je li to bio jedini prijepor. Ako jest je li na dnevnom redu bio i problem ili pitanje zastare i vjerujem da će nam ministar decidirano i precizno danas na to odgovoriti i na plenarnoj sjednici jer je to iznimno važno da se dalje ne bismo mučili, da dalje jedni druge ne bismo hvatali za, naravno slikovito rečeno za politički grkljan. Šteta. Štete naravno ima, šteta po mom mišljenju najveća šteta je dodatna podjela u Hrvatskoj, dodatne podjele u političkom prostoru, a tako nam treba minimum konsenzusa. Činjenica da smo na ovom pitanju izgubili konsenzus za Europu, za EU. Ono nešto važno i krhko što nas je jedino povezivalo svih ovih godina. I mislim da je ovim raspravama koje smo vodili i u Saboru i u javnosti i u medijima i posvuda da se nažalost povećao broj euroskeptika u RH zato što jedan dio ljudi koji je bio iznimno oprezan i tijekom pregovora vodeći računa o tome što smo pregovarali i jesmo li u tom smislu izdali interese Hrvatske taj broj euroskeptika koji sve manje vjeruju se sasvim sigurno pojačao i povećao. Mi u EU, kolegice i kolege, nismo ušli na koljenima kako to neki hoće reći. Mi nismo izdali hrvatske interese. Puno smo teškog i preteškog posla obavili, puno toga prebacili preko leđa. Ovo pitanje, ponavljam još jedanput i nadam se da je to zadnji puta u sabornici da o tome govorim, ovo pitanje uvođenje i ugrađivanje ograničenja od 7. kolovoza 2002. nikada nitko na političkoj sceni, iz političkih stranaka, vođa političkih stranaka, na pregovorima o promjeni Ustava i naravno kroz kontrolu Nacionalnog odbora u Hrvatskome saboru nije postavljao. Da jest, da je netko iz tadašnje opozicije tražio, odnosno predlagao idemo ugraditi to ograničenje da bismo ušli ravnopravni sa drugima naravno da bismo o tome morali razgovarati. Na koncu da je to, to je mogao biti i uvjet tadašnje opozicije za izmjenu Ustava, članka 9. gdje smo ugradili te obveze vezano za europski uhidbeni nalog. Da je bio mi ne bismo mogli mijenjati Ustav dok ne bi to pitanje skinuli s dnevnoga reda. Zato je meni čudno zašto Vlada u konačnici prije izmjena nije dobro provjerila može li se to u ovoj fazi, nekoliko dana, ili je li se moglo nekoliko dana pred ulazak u EU. Povjerenje se jako teško stječe, a povjerenje se naravno lako gubi, a izgubljeno se teško vraća. I to je istina. Što dobivamo činjenicom da će zakon stupiti, odnosno izmjene zakona 1. siječnja 2014.? Ne znam, ne mogu dokučiti zato i dalje predlažem u ime našega kluba da te izmjene i dopune zakona stupe na snagu odmah. Zašto? Zato što i kad se zakon izglasa, i kad se zakon donese i ako budemo imali potvrdu komisije da je to sada sve u redu i da se zaustavlja taj proces koji je pokrenut vezan za mjere, odnosno sankcije u konačnici, te priče neće prestati. Dakle nismo, i to je činjenica i to je istina, nismo dobili valjano i argumentirano objašnjenje zašto ćemo najjednostavnije da preskočim sve pravničke izraze i vacatio legis i slične znači zašto ćemo i dalje biti u čekaonici kod primjene toga zakona? Pogotovo zato, ponavljam još jedanput, što taj proces vezan za mjere i dalje nije zaustavljen. Gospodine ministre vi imate svakako još uvijek vremena porazgovarati i u Vladi i s premijerom i mislim da bi to bila jedna jako dobra inicijativa da uz sve ostalo vaš prijedlog u konačnici, dakle vašim amandmanom bude da zakon stupi na snagu odmah i da se odmah počinje primjenjivati. I na kraju još jedanput vjerujem da nećete odbiti prijedlog, odnosno zahtjev, odnosno zastupničko pitanje koje ću formulirati, da mi dostavite što je moguće žurnije kompletnu dokumentaciju kako bi ona naravno postala javna. Jer kad meni odgovorite kao zastupnici onda će naravno to biti podijeljeno i svim zastupnicima i zastupnicama u Hrvatskome saboru. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. I sad ćemo prijeći na replike. Dragutin Lesar, izvolite.
Poštovana kolegice Kosor u pravu ste, ono što je 28. lipnja ove godine Vlada i vladajuća većina odbila danas predlažu gotovo u istom sadržaju kad je u pitanju odredba, a razlikuje se u datumu primjene ili stupanje na snagu. I protiv tog zakona i za taj amandman u ovom Saboru bilo je samo 6 ruku. Ne 16, ne 26, ne 46, ne 56 nego 6. Bilo bi dobro da ubuduće kod takvih tema kao što su europske teme borbu nastavljamo u dvorani, a ne bježanjem iz dvorana kao što su tada to neki napravili. I vi ste se pitali koji je argument, koji je događaj, činjenica, fakat, utječe na to da Vlada sad predlaže da ovaj zakon stupi na snagu 1. siječnja iduće godine. S obzirom da uporno odgovora nema ja zaključujem da su naš uvaženi ministar Miljenić i gospođa Reding igrali Čovječe ne ljuti se i imali dogovor da onaj tko pobijedi u tri partije da njegov datum ulazi u zakon. Drugo obrazloženje naprosto ne mogu razumjeti. I drugo, dok god ne dobijemo jasan, nedvosmislen odgovor da li je jedina točka prijepora bio članak 132. ili i članak 20. stavak 2. točka 7. koji je izmijenjen u lipnju ove godine kada je došlo do bitne promjene mogućnosti odlučivanja suda povjerenje ovom zakonu se naprosto ne može dati.
Odgovor na repliku Jadranka Kosor.
Hvala vam lijepa kolega zastupniče. Da, samo 6 zastupnika nas 6 zastupnika je glasalo za amandman koji sam predložila i onda samo 6 zastupnika dakle vi iz vašega kluba i ja smo bili protiv zakona. Meni je danas jako žao da nismo tražili tada poimenično glasovanje pa da onda to ostane zapisano i u povijesti Hrvatskoga sabora tko je bio protiv izmjena zakona vezanog za pravosudnu suradnju. Dobro, međutim to je sada daleka prošlost, okrenimo se budućnosti. Slažem se i to sam isticala, mi danas kao zastupnici moramo dobiti na ta dva temeljna pitanja. Mislim da su to lagana pitanja i da je na njih vrlo lako odgovoriti, dakle jeli ovo definitivno završena ta priča. Kada bi se dogodilo, što se duboko nadam da neće, da nakon što ovaj zakon bude izglasan i nakon što zakon bude promulgiran da se javi gospođa Vivian Reding i da kaže, e nismo se tako dogovorili. To bi onda prije svega za Vladu ali i za državu bila zaista nepopravljiva šteta. Nadam se da se to neće dogoditi.
Branko Vukšić replika.
Uvažena kolegice Kosor, rekli ste da se nadate kako o ovome raspravljamo zadnji put o tome tko koga štiti, tko štiti udbaše, tko ih je do sada štitio tko ih kani štititi. Pitaju se i građani RH, 23 godine su prošle od samostalnosti RH i sada najedanput vlast koju obnaša Kukuriku koalicija manje od dvije godine sada su oni krivi za zaštitu udbaša. Pa onda radi povijesne nekakve pravde sasvim sigurno su onda štitili udbaše Tuđman, Račan, Sanader pa i vaša vlada dakle Jadranka Kosor i sada gospodin Milanović koji ipak želi nešto učiniti. Ja ne znam vi kao premijerka vjerojatno niste imali vremena se baviti udbašima, ali ta tema je 23 godine otvorena. A otvorena je upravo zato da bismo mogli čitavo vrijeme voditi nekakve ideološke borbe i da ne bismo vidjeli ono što se događa u Hrvatskoj, a u Hrvatskoj se događa to da građani Hrvatske kopaju po kontejnerima, da nam je proizvodnja gotovo uništena, pitamo se hoćemo li imati na kraju godine novac za penzije. Događa se to da kada mi raspravljamo o udbašima za to vrijeme se rasprodaje hrvatska imovina. Recimo fenomen je da referendumi o ekonomiji ne uspijevaju, a vidimo ideološki referendumi uspijevaju. Znači to je itako dobro nametnuta tema. Međutim za te teme su se najviše ulovili i najviše ih forsiraju dvije najveće stranke, a to je SDP i HDZ. Jedna činjenica je da je ovih dana gospodin Čedo Jovanović rekao da mu sve to miriši, znači gospodin Jovanović je to rekao Čedo i Srbije na srbijanska posla kada smo se pozvali da smo se u prijevodu izgubili.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku Jadranka Kosor.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice. Da, spomenuli ste kolega Vukšiću da sam rekla da se nadam, pa da ja se uvijek nekako nadam. Kada govorim o političarima i političarkama da svi koji se bave tim poslom vode računa o svom dostojanstvu, ako ni o čemu drugom i o svojoj vjerodostojnosti. I tome se uvijek nadam i onda me uvijek naravno praksa demantira, ali ja se nadam i dalje. Što se tiče vaše konstatacije da se kao premijerka nisam bavila udbašima, pa ne zato što sam se bavila kao premijerka prije svega pregovorima, pa teškom gospodarskom krizom, pa padom BDP-a gotovo 7%, pa dva rebalansa proračuna samo u srpnju 2009., ali mjerilima za otvaranje i zatvaranje u ovom poglavlju o kojem puno pričamo vezano za pravosuđe puno je toga bilo mjerilo. Dakle i reforma pravosuđa ali i suđenje za ratne zločine suradnja sa Haagom, suđenje u Hrvatskoj za ratne zločine, naravno položaj manjina, itd. provedba Ustavnog zakona sve su to bila pitanja kojima sam se bavila zajedno sa svojim kolegicama i kolegama. Međutim kada spominjete udbaše i danas će o tome sigurno biti i dalje jako puno riječi i ponovo će biti teških riječi. Kao osoba i kao političarka da jako bih voljela i mislim da je sada to vrijeme, strašno bih voljela da dođemo do odgovora na pitanje tko su to bili ljudi koji su surađivali, tko su to bili nalogodavci, tko su to bili ljudi koji su imali bilo kakve veze sa Udbom i imaju li oni i danas ti ljudi koji su bili suradnici ili na bilo koji način se doticali imaju li bilo kakvog doticaja sa hrvatskom politikom danas? Da to bih voljela znati.
Boro Grubišić replika.
Hvala lijepo. Kolegice Kosor prava pitanja na kraju ova dva, tko su udbaši i imaju li veze sa vlašću u svih ovih 20 godina i s kojim ljudima i koji su to ljudi koji su na vlasti i možda su u svojoj rodbini ili negdje imali udbaše? A drugo što sam htio, dakle ovo je na osnovu odgovora na repliku, nego ono što ste govorili u govoru dakle zakon je promijenjen 28.lipnja ove godine. zanimljiv je taj datum, jako zanimljiv iz povijesti, ajde počet ćemo iz one bliže možda Vidovdanski ustav itd., a ima još događaja 28.6. Govorili ste u pomirbenom tonu i rekli da je 6 zastupnika glasalo za vaš amandman, da su bili još dvoje iz vašeg kluba bilo bi ih osam. No nije ih bilo. Na kraju krajeva htio sam reći da ono što u Hrvatskoj, jedinoj zemlji postkomunističkog, ili postsocijalističkoj kako god hoćete nije provedena nikakva lustracija, što je provedeno u onoj bivšoj istočnoj Njemačkoj, Češkoj, Srbiji, Makedoniji, Bugarskoj i svim ostalim drugim, Poljskoj itd.. Kod nas to nikada nije provedeno. Zašto nije? Možda je odgovor na pitanje upravo ono što ste pitali na kraju sada ovog odgovora na repliku tko je bio sve u vezi i što bi se sve otkrilo da izručimo i ovog jednog i onu 22-cu, recimo u Njemačkoj pa da se dobiju realni iskazi i do koga bi se sve došlo. Eto to je ono što je problem i primjene Zakona od 1. siječnja a prije toga se inzistira na ustavnim promjenama. Sve je jasno, Vukšić je sam rekao ovdje i još neki.
Hvala. Odgovor na repliku Jadranka Kosor.
Hvala lijepa. Kolega Grubišić ja se nadam da mi ne prebacujete kada ste rekli da sam govorila u pomirbenom tonu. Dakle, ja mislim da se sjećate da sam i kao članica Vlade i kao premijerka pa i sada kako sam ponovo zastupnica i u prethodnim mandatima uvijek govorila na takav način da nikoga uvrijedim i ja mislim da je to stvar stila da nikoga ne uvrijedim i da nikoga ne ponizim ali da kažem činjenice da 28. 6. je zakon izmijenjen i donesena konačna odluka o izmjenama zakona. Neobično i naravno pogrešno pred sam ulazak u Europsku uniju, dakle, ja sam i tada govorila ovdje u sabornici nekoliko sati prije nego što postanemo članica Europske unije mi mijenjamo uvjete koje smo dogovorili i koje smo mi potpisali, uvjete na koje smo se mi obvezali. Ne netko treći nego mi sami svojom voljom. A što se tiče lustracije, da, to bi možda bilo dobro da probamo domisliti neki, neki okrugli stol i ovdje u Saboru, nešto gdje bismo otvorili ta pitanja, ne ovdje u sabornici, nego na nekoj vrsti, gdje bismo pozvali znanstvenike. Činjenica jest kada gledate sa ove distance da je prvi naš predsjednik se odlučio za tako nešto u tim trenucima vjerojatno se ne bi obranili, vjerojatno ne bismo pobijedili. Njegova politika je bila okupiti sve koji misle hrvatski i misle za Hrvatsku i tako opstati kao slobodna i demokratska zemlja i naravno pobijediti. Ali kako je očito da nas sve to jako jako tišti i muči, mislim da dolazi vrijeme, to je moje mišljenje da pokušamo na neki način to izvući i ustanoviti činjenice. I jedanput za svagda okrenuti list ili otvoriti novu knjigu.
Dujomir Marasović, replika.
Štovana gospođo dopredsjednice. Kolegice Kosor, prvo replika. Vi ste rekli da će sada rasti broj euroskeptika, ne slažem se, rasti će broj onih koji vole i cijene Europsku uniju, očekujući da nas Europska unija nauči pameti jer mi očito svoje pameti nemamo niti snage da raščistimo naše stvari. A sada na margini ove replike, malo sam, malo sam zasićen i više govorimo kako su vršili se pregovori, tko je zaslužan za šta itd.. … [[Govornik se ne razumije.]] se u okvirima našeg općeg poniženja tko je dao da Talijanu dođu love ribu do ispred Šolte, vi ste dali tamo Slovencima da mogu slučajno ili neslučajno dobiti dio teritorija, svi smo to pristali na to, ajmo biti iskreni. I sada, ja sam od vas očekivao, pola sata sam vas gotovo slušao, jedva da sam razumio što ste htjeli reći, nisam razumio. Vi niste u stanju reći mi smo potpisali ovo i ovo, gospodo vi ste to bacili na koljena, odnosno pod noge i vi zato štetite Hrvatskoj državi, štetite hrvatskom narodu, mi smo željeli državu Hrvatsku, lijevu ili desnu, partizansku ili ovu lijevu. Što se tiče mene, ja više volim lijevu Hrvatsku i partizansku Hrvatsku nego Jugoslaviju da mi je bila najbolja. I nije stvar u tome tko je udbaš, tko nije, je li Tuđman to okupio. Tamo jedna država traži nekoga tko je u garaži ubio nekoga i sad mi se cijela država se Hrvatska digla, Vlada da brani da Njemačka ne razjasni tko je koga u njegovoj garaži ubio. To nije mjerodavno, to nije na neki način ekvivalent onome što se događa u Hrvatskoj državi. A to što ovi ne razumiju, odnosno njihova Vlada, odnosno predsjednik Vlade. O čemu se radi, izgubiti će izbore na tome. Razvlačite stvar dvije godine, nema vas za dvije godine. To je budućnost, to je da vam ja kažem, mislim da znate i sami.
Hvala. Odgovor na repliku, Jadranka Kosor odgovor na repliku.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice, pa ništa nas kao suverenu i samostalnu državu i 28 članicu Europske unije nitko neće učiti pameti. Mi nismo ušli u Europsku uniju da bi nas netko učio pameti nego smo ušli u Europsku uniju da bismo ravnopravno za istim stolom europskih država i naroda odlučivali o svojoj i o europskoj sudbini. I sigurno da Bruxelles nije drugi Beograd. I zato vam se čudim kada smatrate da ćemo iz Bruxellesa dobivati stalno upute za život i kako ćemo raditi. To što insinuirate da je netko nešto dao Slovencima to zaista neću komentirati jer želim birati riječi i želim ostati i dalje pristojna. Da me niste razumjeli to mi je potpuno jasno jer me ne možete razumjeti ali me nećete učiti kako ću govoriti. To je vrijeme prošlo, izbacili ste me iz stranke i ne možete mi i dalje naređivati što smijem a što ne smijem. Ne možete me slati u kut jer sam izabrana zastupnica i ovdje ću ravnopravno sa svima, sa svojim najboljim znanjem i najvećom energijom koju imam zagovarati svoja stajališta. Ona se nisu promijenila, govoriti ću isto što sam govorila i kao predsjednica Vlade i kao članica Parlamenta, kao članica HDZ-a i kao premijerka. Moja stajališta o istim pitanjima su uvijek ista za razliku od nekih drugih.
Josip Salapić replika.
Hvala potpredsjednice. Uvažena gospođo Kosor, žao mi je što je … naša rasprava o jednom zakonu koji je trebao biti pitanje naše europske budućnosti, pomalo smo se vratili neki od zastupnika kolegica i kolega po kopanju po prošlosti što neće Hrvatskoj ni onima koji danas teško žive, donijeti ništa dobroga a to je pomalo žalosno. Žalosno i za hrvatsku politiku i sve skupa. Ono što je najvažnije za mene, ja sam slušao vašu raspravu i ja u većem dijelu dobro razumijem što ste vi htjeli reći. Najvažnije je u ovom trenutku da je kompromis politički postignut, a to je da Hrvatska neće dobiti sankcije i činjenica je da je to dogovoreno. A ono što si i Vlada treba priznati, inače mi smo uvijek podržavali kvalitetne zakone Ministarstva pravosuđa i ministra Orsata Miljenića, a to je da ovo nije bio tehnički problem niti da se mi nismo izgubili u prijevodu nego je nastao politički problem iz jedne namjere koja je jasna onima koji su razgovarali i pregovarali s Europskom komisijom. Jer nismo mi ovaj zakon promijenili što smo htjeli, odnosno Vlada ga nije promijenila što je htjela nego što je morala. To je odluka Europske komisije, a kompromis je postignut zbog toga što mi kao država članica Europske unije imamo druge mehanizme, a to je promjena hrvatskog Ustava, a onda promjena hrvatskog Ustava koja može biti do 1. siječnja 2014. godine može jamčiti da će se ovom europskom uhidbenom nalogu prepriječiti ustavna zapreka, a to je da po Ustavu Republike Hrvatske našim državljanima se sudi u Republici Hrvatskoj. Dakle vrijeme postoji i to je samo djelomično cijela priča koju hrvatska javnost treba znati, ali vjerujem i siguran sam u tom da je ovo pomalo sve postalo nesuvislo i da je to dosadilo svima, da svaki dan kad upališ tv govori se o jednom zakonu, o jednom problemu kao da Hrvatska država nema ništa drugih problema osim ovoga. Mislim da trebamo i pomirbeno i suvislo reći da je dosta tome i da trebamo konačno priznati da ovo je bio politički problem, a ne tehnički i da naša Vlada i premijer u ovom trenutku doveo Hrvatsku u neki nezgodni položaj gdje ministar kao pravnik to ipak nije mogao objasniti. Hvala.
Hvala. Odgovor na repliku, Jadranka Kosor.
Hvala lijepa. Da kolega Salapiću, o tome smo toliko već puta govorili ovdje u sabornici da mi se katkada zavrti u glavi kad moram ponavljati iste činjenice. Naravno, jer je Europska komisija zaprijetila pokretanjem mjera, pokrenula ih što znači u konačnici sankcije. Manje je važno čak po mom mišljenju novac vezan za Schengen, a više naravno važnije je ono što gubimo vjerodostojnost i činjenica je da nas čeka puno težih poslova sa Europskom komisijom. Dakle mi sada vrlo brzo ulazimo u škare vezano za fiskalnu odgovornost, za fiskalne mjere. To će biti bitka, tu će se moći pokazivati mišići, ali nažalost imat ćemo malo manevarskoga prostora jer je situacija tako teška. Prema tome, to su činjenice, ali one su toliko već ja mislim poznate hrvatskoj javnosti da ih ne treba neprekidno ponavljati. Činjenica jest da ostaje pitanje zašto zakon koji smo morali promijeniti i ukloniti ovo vremensko ograničenje ne stupi na snagu odmah. To je pitanje na koje nitko nema odgovor, na koje naravno ni Vlada nije ponudila bilo kakav relevantan odgovor i ja vjerujem da ćemo ga dobiti do kraja ove rasprave koja će još trajati jako, jako dugo.
Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne žele. Otvaram raspravu. Prvi na redu je Klub nezavisnih zastupnika i kolega Damir Kajin.
Poštovana gospođo potpredsjednice, gospodine ministre, uvažena gospodo zastupnici. Da, svakako bi bilo bolje kao što kaže gospođa Kosor, da se raspravlja o teškoj hrvatskoj gospodarskoj zbilji, o teškoj 2013., možda još težoj, gotovo sigurno još težoj 2014. Bilo bi sigurno bolje kao što kaže gospođa Kosor da razgovaramo o tim fiskalnim izmjenama ili fiskalnoj odgovornosti, proračunskim veličinama, aproksimacijama zaduženja Hrvatske u narednom periodu, stanje u gospodarstvu, poskupljenjima koja se navješćuju, pojeftinjenjima kojih ima, struje, benzina danas. Ali eto, ispred nas je ovaj Zakon o pravosudnoj suradnji i što da mu sada radimo. Ali ipak hvala Bogu da je ova priča oko lex Perkovića kako kolokvijalno zovemo zakon, ipak gotovo. Što će sutradan pokazati istražno povjerenstvo vidjet ćemo, što će pokazati ako dođe do sudskog procesa ostaje isto tako da se vidi, no neka eto odmah prva rečenica odgovaraju svi koji su počinili ta najteža kaznena djela ako su ih počinili. Međutim ja bih rekao ovako, da iz aviona se vidi da je Hrvatska u ovom periodu od zadnjih dva-tri mjeseca ili tri bila nepotrebno pritiskana. Kada se reklo eto pred nekoliko dana ili tjedana 1.1. stupa na snagu ili na snagu kada stupa i onaj češki lex Perković, ako mi to isto učinimo e onda jednostavno ta gungula je stišana. Ono što mene smeta je prije svega ova dvojnost kako da se izrazim, europskih zemalja. To će netko reći i logično, nije Hrvatska ni Austrija niti Njemačka, ali isto tako ću reći da to gospodo nije pošteno. Međutim jasno, tako je, imamo zemlje prvog i imamo zemlje drugog reda, a očigledno po onoj što je dopušteno Jupiteru nije dopušteno volu. I sada što da kažem? Čitam Jutarnji nedavno da je protiv pokretanja mjera bila jedna Austrija, da je bila Mađarska, da je bila Slovenija, da su bile baltičke zemlje. Dobro, zbog Hrvatske se sigurno ne bi dijelila Europa. Očekivalo se da na stranu gospođe Reding neće stati niti Velika Britanija, a boga mi neće stati ni Francuska. Jutarnji list 28.9.2013. Ako su dogovorili gospoda Barrosso i premijer Milanović rok za Lex Perković onda su valjda dogovorili i sve oko ćirilice. Međutim, ja vam želim iznijeti nekoliko primjera kako se taj Europski uhidbeni nalog primjenjuje u toj Europi i kakva su recimo postupanja gospođe Reding. Reding 2011. podržala Austriju kada nije uhitila, evo jedan veliki naslov, komunističkog zločinca. Austrija je odbila uhititi bivšeg HGB-ova Mikhaila Golovatovog kojeg je tražila Litva zbog napada na RTV toranj u Vilniusu u siječnju 1991. kada je poginulo 14 i ozlijeđeno više od 600 ljudi. Reding je tada obrazložila da Austrija nije morala provesti uhidbeni nalog, jer provodi uhidbene naloge samo za djela nakon 2002. godine i kaže s pravnog stajališta Austrija nije morala provesti uhidbeni nalog. Pravno je sve tu jasno. Gotovo. Ili još jedan slučaj gotovo nevjerojatan, ne znam u kojim novinama je to izašlo pred nekoliko dana. Nijemci ne žele izručiti optuženog nacista, naslov. Traže našeg udbaša Perkovića. Soren Kam, bivši šef SS-a u Danskoj dan danas slobodno živi u Bavarskoj unatoč dokazima koji ga terete za ubistvo novinskog urednika 1943. Njemačka je odbila izručiti unatoč valjanom Europskom uhidbenom nalogu tog nacistu itd. kojeg je za njim izdala Danska gdje je prije toga i suđen. Ili treći slučaj. Njemačka odbila Europski uhidbeni nalog isto tako za jednog drugog nacističkog zločinca famoznog Fabera koji je bio Nizozemac, koji je u Drugom svjetskom ratu bio pripadnik SS-a. On je 4.svibnja 2012. u 90 godini, znači u dubokoj starosti umro u Inglestadtu kao slobodan čovjek zato što su njemačke pravosudne institucije desetljećima odbijale njegovo izručenje Nizozemskoj gdje je bio osuđen za ratni zločin i to na smrt. Neko vrijeme je bio treći na listi Simona Visentala. Evo toliko recimo o tom uhidbenom nalogu. I sad vidimo da u tom dijelu ovaj zakon nije samo stvar prošlosti, nego da je i ovaj zakon stvar sadašnjosti. Znači toliko o uhidbenom nalogu. Što mene vrijeđa? Ono što se dogodilo na političkoj pozornici jedna zamjena teza. Da, premijer štiti udbaše, da štiti ubice iz vremena komunizma, a zanimljivo da Vice Vukojević jedan od najpozvanijih da sudi o razdoblju ne znam tih udbaških likvidacija eksplicite govori da su Perkovića štitili bivši predsjednik i bivši ministar vojske gospodin Sušak. Pa zar gospodin Sušak nije znao tko je bio Perković? Zar gospodin pokojni predsjednik nije znao tko je bio Perković? Zar visoki dužnosnici HDZ-a nisu znali tko je isto tako bio Perković. Ja se slažem sa gospodinom Dujom Marasovićem. On je tu u pravu. Bit je tko je izdao nalog, tko je taj na vrhu. Bitni su i izvršitelji. I oni trebaju odgovarati, ali i mene isto više zanima tko je izdao sam nalog. E sad, svi ste ili svi smo znali tko je gospodin Perković i pravili smo se toše i mi u opoziciji 90-tih kao što i vi gospodo u vrhu HDZ-a. E sad, uslijedit će izmjene Ustava, ukinut će se valjda i zastara, ukinuće zastare u slučaju tog pretvorbenog kriminala nije ništa donijelo da se razumijemo. U ovom slučaju osim jednog farsičnog procesa u ovom slučaju želim vjerovati da će se nešto naprosto dogoditi. Govorio sam i sa nekim ljudima koji su davali iskaz njemačkom pravosuđu u slučaju Đureković. Istinu će u konačnici jasno ustvrditi sud, ali znate što je isto tako zanimljivo. Hrvatsko pravosuđe, tj. Državno odvjetništvo godine '98. a možda i prije na zahtjev SIS-a kojeg je osnovao Perković po nalogu gospodina Suška odbija, znači DORH odbija bilo koju sumnju u umiješanost Perkovića u Munchenski atentat. Netko će ovdje reći evo, to je hrvatsko pravosuđe. No, kako to da nitko 90-tih ispred predsjednika, ministra, ne znam obrane, gospodina Perkovića nije tražio sankcioniranje Perkovića, a mnogi od vas, nas, bili smo i tada i zastupnici, ovakvi ili onakvi dužnosnici. Ovdje su bili neki ministri i svi smo se pravili toše. Neki su bili i šefovi tajnih službi koji su sa Perkovićem naprosto surađivali. I umjesto da ste se bavili nedužnim Čermakom, Markačem, Gotovinom mogli ste se evo baviti udbašima, da se razumijemo. Nije se moglo drugačije niti razriješiti slučaj naših nedužnih generala. Ponavljam, ako želimo suditi, znači udbašima mora se ukinuti zastara. Ako želimo suditi njihovim nalogodavcima isto tako mora se temeljem Ustava ukinuti ta zastara. Mediji što sad rade? Navode 60-tak imena žrtava među emigrantima ili sada dijaspori. Čekam samo da se na tu listu još i Pavelića stavi kao što se tamo pojavio i Luborić, zapovjednik svih konc logora za vrijeme NDH-a koji je isto ubijen u toj kako se zove Španjolskoj ili Madridu. Nemojte činiti to, nemojmo se s time igrati. Jasno, trebaju odgovarati i ubice ex jugoslavenskih diplomata, krivokuće, obitelji Zec, oni koji su Srbe učili plivati Dravom na način da bi im prethodno žicom vezali ruke na leđima itd. Trebaju odgovarati oni koji su nalagali ubistva svećenika '50-ih godina ili '47. itd. Gospodarski, ovo nije naštetilo Hrvatskoj. Ja ne znam tko uopće o tome govori u jednoj Austriji, Italiji ili Češkoj, Mađarskoj, Grčkoj, Velikoj Britaniji, Danskoj nitko o tome ne govori. Jasno Hrvatska ima obvezu, treba se držati europskih standarda i mislim da se tu svi mi slažemo. Ja želim vjerovati da će se ova država držati tih europskih ponašanja. Hrvatska je puno dobila od Europe ali isto tako bogami Hrvatska je puno i dala naprosto Europi. Znači, daje Hrvatska Europi, dati će i vjerujemo da će nešto i od toga dobiti. I konačno, i sam gospodin Jandroković nedavno je rekao da je ovdje bilo na djelu jedan ustupak EU glede tog datuma 1.01. Ako je tome tako, neću reći da je Vlada profitirala ali neću reći ni da je Vlada nešto izgubila. Činjenica je da Vlada nije popustila u sadržaju nego je popustila kad je riječ u ovom zakonu u tajmingu. Međutim, sad je nešto drugo isto tako bitno, ona politička perverzija koja se dešava o ćirilici a o kojoj je zajedno na toj konferenciji za štampu sa gospođom Reding razgovarao ili progovarao i naš ministar pravosuđa. Hoće li sad HDZ koji je tako zdušno branio Reding sada na stajalištu gospođe Reding reći Gradskom vijeću grada Vukovara nemojte dirati u to pismo. Pa pismo nije gospodo nikakva ideološka matrica. Ja sam već jedanput rekao po jednom sv. Petru u šumi 15 km od Pazina u 12. stoljeću u samostanu ili ne znam tamo u crkvi pisala se jedna listina na ćirilici. Što sad? Za mene je ćirilica i hrvatsko i srpsko pismo ili obrnuto. Mi Istrijani isto tako pamtimo, ne mi, ali prepričava se onaj period između dva rata, onaj za 2. svjetskim ratom ali i period poratnog primitivizma kada se ne znam batićima ili škarpelinima naprosto kad su se uništavale glagoljica, hrvatski natpisi po ratu recimo i talijanski. Evo na mom Buzetskom zvoniku i danas stoji jedna ploča koju su negdje čini mi se 1898. godine talijanaši batićima uništili samo zbog toga jer je bila pisana na hrvatskom. Što nije trenutak? I o ćirilici? U paketu govorimo! A ovo što radite u Vukovaru spada u vašu subverziju. A najbolje se sad vidi i slučaj gospođe Kosor kojega ne treba komentirati, ali to što radite je naprosto jadno jer jučer ste se svi ulagivali bezvrijednim broševima, a danas naprosto na jedan takav način poigravate se nečijim dignitetom. … [[Upadica se ne razumije.]] Nije to moralno prodavanje nego to je samo podsjećanje na ono što činite jer moralno vas se ne može naprosto promijeniti. Sve u svemu lako ćemo mi za taj lex Perković, lako i za ćirilicu, lako i za gospođu Reding ali slažem se da se vratim na ono na početku treba naprosto preživjeti.
Hvala lijepa. Određujem stanku do 15,00 sati, a onda ćemo 2, 4, 6, 7 replika riješiti.
Poštovane kolegice i kolege nastavit ćemo sa radom. Na redu su replike. Prvo poštovani kolega Borić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa ja sam pažljivo slušao govor gospodina Kajina i vidljiva je njegova dosljednost u potpori svemu što ova Vlada radi. On je bio dosljedan i u prvom glasanju kada smo skoro kao država završili pod sankcijama, njemu je i taj zakon bio uredu. Pretpostavljam da mu je i ovaj. Međutim nešto drugo me potaknulo da se javim za repliku, a to je njegova izjava koju je dao dva dana prije ja mislim 24.9.prije nego što je 26.ova Vlada kapitulirala. A rekao je tada pa iz aviona se vidi da je na djelu jedan klasičan mobing ne Europe nego nekih gospođa koje zbog njemačkih odnosno europskih izbora govore tako. To sam htio dodati da je po meni više za hrvatsku demokraciju za hrvatski pravni sustav više učinila gospođa Reding nego ova Vlada u ovom mandatu, a nadam se da drugi neće ni imati i da je to jedan loš način obrazloženja kako je on tada mislio da opravda neuspjehe koje je ovaj zakon polučio. To sam htio reći jer mislim da ljudi teško mogu prepoznati ove političke akrobacije i gospodina Kajina iz nekog vremena prije i danas smatrali su ga pučkim tribunom, čovjeka koji je uvijek bio na stran maloga čovjeka, a danas spremno podržava sve zakone ove Vlade koje su bogate ovoj državi učinili još bogatijima, a siromašne još siromašnijima. To sam samo htio reći i mislim da nisam daleko od istine.
Na repliku odgovara Damir Kajin.
Ova tema o kojoj mi danas raspravljamo gospodine zastupniče čisto je politikantstvo. Ja razumijem previše sam u ovim klupama da ne bih znao što je to naprosto politika i kako se rasprave vode. Ali da je ova tema čisto politikantstvo najrječitije svjedoči da ovaj vaš prijedlog zakona nije branio predsjednik HDZ-a nego gospodin Mlakar. Pa on bi trebao ovdje grmjeti, pa on bi trebao javnost uvjeravati u ispravnost onoga što predlažete, a ne to prepustiti gospodinu Mlakaru. Ja ne branim gospodine zastupniče nikog, branim zdravu logiku. Ne branim niti Milanovića, niti ovdje branim SDP. Znate koga danas ovdje branim gospodine zastupniče? Jadranku Kosor. Poklanjali ste joj broševe, bezvrijedne broševe. Nikakav sukob interesa ovdje nije bio. Cipelice su neki poklanjali, stavljala vas je na liste, vodila liste bez nje ne bi bili u Saboru, svi vi ovdje imate daleko više od nje. Imam pravo to reći. Čak se slažem sa premijerom Sanaderom, bivšim premijerom, koji je rekao u jednoj rečenici doslovce da je on premijer ne bi se ovi procesi protiv njega vodili, ali isto tako da je gospođa Kosor predsjednica HDZ-a ne bi je u Vukovaru skidali sa zida, grada kojega je između ostalog vjerojatno i zadužila. Prema tome nemojte podcjenjivati zdravu logiku hrvatskih građana. I konačno ako ste toliko principijelni u ovom konkretnom slučaju e onda budite i kada je riječ od ćirilice, a ako morate sutra odustati od ćirilice i svega onoga što radite u Vukovaru, za to vam neće biti kriva gospođa Kosor nego gospođa REding.
Iduća replika Boro Grubišić. Nema ga. Dujomir Marasović pa nema ni njega. Pa kolega Miroslav Tuđman. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Kolega Kajin je završio svoju raspravu lako ćemo sa "Lex Perković". Ta lakoća s kojom se zaboravljaju stvari je ono što zapravo zabrinjava. Smisao ovog odnosno pozadina oko čega se lomi ovaj zakon je zapravo osuda komunizma i komunističkih totalitarnih režima koje je Europa osudila u svojim rezolucijama, Hrvatski sabor je samo to prihvatio ali dalje od toga se nije otišlo. Da mi u udžbenicima osnovne, srednje škole imamo osudu tih totalitarnih režima uključujući i komunistički onda mi danas ovdje ne bi imali o čemu raspravljati. A upravo zato što se to nije dogodilo mi itekako možemo to raspravljati, a želi se to prikriti sa kojekakvim drugim razlozima, optužbama, objedama itd. Ne treba valjda podsjetiti na to da je ovaj saziv Sabora na početak svoga saziva odrekao se pokroviteljstva nad Bleiburgom upravo zato da ne bi se davalo, predavalo značenje tim zločinima koji su se tamo dogodili. Treba li citirati sve te izjave kako su jedni zločini opravdani, a drugi nisu i koliko to još dugo danas sjedi i u ovim klupama ovdje i u javnosti a ne pušta se u udžbenike u osudu. To je ključ problema i o tome treba govoriti ali očigledno onaj tko ima predugo pamćenje izgleda da ovdje baš previše ne može ni opstati.
Na repliku odgovara Damir Kajin.
Slažem se oko udžbenika ali ovdje se već tri mjeseca izokreću teze. Za status gospodina Perkovića kriv je premijer Milanović, on je taj koji štiti udbaše, a ne kao što kaže gospodin Vukojević, Perkovića tko je branio, branili su ga pokojnik predsjednik i pokojni ministar obrane. E sada ja ne znam da li će u ovoj zemlji netko možda ustati sa parolama o dignitetu Domovinskog rata. Pa gospodin Perković je isto tako brigadir Hrvatske vojske. Gospodin Perković je čovjek koji je odlikovan najvišim odlikovanjima od bivšeg predsjednika ili šta ja znam od koga sve ne. Gospodo iz HDZ-a sve ste ovo trebali riješiti '90.-te godine. Nije gospodin Perković trebao biti imenovan ministrom, pardon, pomoćnikom ministra gospodina Šuška, ali to ste učinili. Stavili ste ga na mjesto šefa HIS-a. Čovjeka najvećeg mogućeg povjerenja predsjednika Tuđmana i ministra Šuška. Bio je na načelu obavještajne vojne službe u vrijeme rata. Što ste radili preko DORH-a, DORH, državnog odvjetništva, SIS je u nekoliko navrata tražio da li je gospodin Perković počinio neko kazneno djelo u Münchenu tamo '80.-tih godina. Odgovor je bio ne. I to u dva navrata. E sada, zašto je tome bilo tako ja to ne znam, ali znam da nam za to treba Istražno povjerenstvo. A da bi se eventualno nekoga moglo goniti e onda treba valjda skinuti i zastavu. Jasno je da će Hrvatska poštovati sve te međunarodno preuzete obveze, tu ne može biti nikakve dvojbe. Hrvatska sve može dovesti u pitanje, svoju međunarodnu vjerodostojnost neće, na ovom zakonu nije je dovela u pitanje. E sada i Europa daje Češkoj rok od 1. 1.. A zašto Češkoj poštuje te principe, njihovog lex Perkovića a Hrvatskoj ne? Ja mislim da i jedna i druga zemlja moraju imati isti tretman.
Iduća replika Josip Đakić.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa gospodine kolega Kajin, neviđeni je vaš cinizam borca za ljudska prava, čovjeka koji je uvijek stajao na obrani onoga da ljudska prava i dostojanstvo nikada ne smiju biti zanemareni. Čovjeka koji je govorio puno puta u ovom Hrvatskom domu ali nisam ga čuo da se je javio kada je trebalo zaštiti Purdu, Marića i 52 optužnice koje su došle iz Srbije niste govorili u takvom kontekstu kao što danas branite Perkovića. Vaš cinizam je beskrajan. Nema kraja ni granica onomu što vi možete u ovom Hrvatskom domu insinuirati. Hrvatskom narodu prikazivati jedno, raditi drugo a boriti se za treće. Kod vas su mjerila i kriteriji različiti. Ovo što narušava dignitet Hrvatske države, ovo što nije bilo … [[Govornik se ne razumije.]] '91., ovo što se je u povjerenju nije htjelo ni spominjati u kasnijem slijedu kada su dignute optužnice od strane njemačkog tužiteljstva jasno je da se usklađenjem Ustava i članka 9. Ustava moralo izvršiti. I danas se mora izvršiti, ne danas, već se trebalo, sutra je već kasno. Dignitet i ovoga Doma i ove Vlade i same Hrvatske države i njezinog naroda pao je u pepeo i prašinu pogotovo zastupajući ovakovi ljudi kao što ste vi.
Odgovor na repliku Damir Kajin.
Mislim da sam uvijek bio uz malog čovjeka. Uvijek sam bio na njihovoj strani. Uvijek sam bio uz slabog i ranjivog. Prije ste govorili tko tu koga štiti. Govorili ste o nekih 23 agenta UDBA-e. Od ovih 23 osoba dvoje njih su stvarno radili u tim službama. A tko je štitio udbaše gospodine Đakiću? Štitio je onovremeni politički vrh na čelu s predsjednikom, onda ovako ćemo reći Republike i ministrom obrane. A zašto bivši predsjednik nije želio lustraciju? Pa sada znate da se ne vidi koliko je bilo udbaša u vašim redovima. Pa nije gospodin Vukojević lagao kada je baš to spominjao. Pa neki HDZ-ovci gospodine Đakiću, pa vi ste pred Perkovićem vjerojatno mirno stajali. O čemu vi to govorite? Pa blisko su surađivali sa gospodinom Perkovićem. Posla radi. Jasno, života radi, egzistencije radi. Točka. E sada, da li i njih netko treba procesuirati koji su puštali da se to u ovoj zemlji dešava a možda bi trebala odgovarati i cijela služba SIS za puno onoga što je radila i vis a vis onoga koji ih je predvodio. Sve smo znali, sve smo znali i vi i mi. Ali nismo ništa činili i sada ćemo pokrenuti istražno povjerenstvo, promijeniti Ustav i ako treba izručiti one koji su likvidirali hrvatske emigrante u inozemstvu kao i one koji su likvidirali onda ex jugoslavenske ambasadore kao i one koji su učili u Osijeku Srbe vezane žicom na leđima plivati Dravom.
Sada ćemo čuti drugi po redu Klub u ovoj raspravi, to će biti Klub Hrvatskih laburista i poštovani kolega Dragutin Lesar.
Poštovane kolegice i kolege. Gospodine ministre, napravili ste sjajan posao i vi koji ste u lipnju ove godine predlagali ovakav zakon i vi kolegice i kolege koji ste glasali za taj zakon. Svi ugledniji svjetski mediji ovih dana pišu o Hrvatskoj a kažu da je dobra promocija ako se puno piše i govori pa taman i loše. I uspjeli ste nema ozbiljnijeg svjetskog medija koji u zadnjih dva mjeseca nije apostrofirao sukob s jedne strane europske komisije a s druge strane Hrvatske. Jedni su čak [[Upadica: Samo malo.]]
Kolega Đakiću, kolega Đakiću nemojte izricati prijetnje iz klupe. Da, da, prijetite kolegi Kajinu. Izvolite nastaviti.
Čak su dio njih … turistički slogan Mediteran kakav je nekad bio pretvorili u Balkan kakav je i nekad bio. A vidio sam jedne novine koje su čak dovele u vezu odluku HRT-a da iduću godinu ne sudjelujemo na Eurosongu sa ovim prijeporom sa Europskom komisijom i to nisu novine iz Afrike nego u Europi, u jednom velikom gradu kod nam prijateljske države, a taj tekst je objavljen i prošli tjedan u ponedjeljak i posvećeno je čak 6 kartica teksta na tu temu. I Hrvatski sabor i hrvatska javnost postali su ili postali smo taoci taštine i inata pojedinca, prije svega našega premijera. Vrijeme snage ljudske resurse, medijski prostori i političke prijepor koje moraju biti i postojati u Parlamentu pretvorili smo ili stavili u prvi plan ideološki. I ova tema je i danas pretvorena u udbaško-ideološku temu. Ali ja vas sve koji to rade podsjećam, kad spominjete imena nekih aktera da su ti ljudi bili na samom vrhu obavještajne hrvatske zajednice nakon '90.-te, a koliko čujem neki od njih imaju i status dragovoljaca Domovinskog rata, borbeni sektor više od tisuću dana. Pa kad dijelite epitete i kvalifikacije i o tome vodite računa. Nemamo mi problema u Hrvatskoj ni s padom industrijske proizvodnje ni padom izvoza, nemamo problema s padom kupovne moći, izostanku investicija. Onih 270 tisuća građana koji ima 21 milijardu blokiranih kuna na žiroračunima nisu naš problem ni ovih 61 tisuća poduzetnika kojih ima blokiranih čak 35,5 milijardi nisu problem. Ovrhe u kojim svaki dan jedna obitelj se izbacuje iz stana nije problem, a kada ćemo raspravljati o ukidanju olakšica recimo za prvo stambeno zbrinjavanje mlade obitelji, za prvu nekretninu, ne znam. To nisu problemi Hrvatske. Hrvatski jedini problem je europski uhidbeni nalog i promjene Ustava. Vjerujte mi da građani uživaju kad nas slušaju u tim raspravama, oni su presretni jer im tada … sve njihove muke. I što Vlada sada kada treći put raspravljamo o istom zakonu predlaže? Isto ono što je 28. lipnja ove godine odbila, amandman kolegice Kosor. Odbili ste taj amandman i sada to isto Vlada predlaže, doduše datum je sporan od kada bi primjenjivali te odluke. Ali gledajte što piše u opisu stanja prijedloga zakona. Tko je kriv da je sada ovaj zakon ponovno pred Saborom, kriv je prijevod Okvirne odluke Vijeća o europskom uhidbenom nalogu. Recite mi kojim prijevodom se hrvatska strana koristila 2010. kada je zakon usvajan bez vremenskog ograničenja, što smo tada mongolski prijevod koristili, mađarski, kineski? Kako to da 2010. nije bio problem u prijevodu pa smo svi znali kako treba prevesti članak 32.ako se ne varam i koji država i kojim pod uvjetima daje određena prava i bez prigovora ikog. Još više. Nijedna stvar nije mogla preći mimo Nacionalnog odbora za praćenje pregovora u kojem su bili svi predsjednici stranaka, ne znam da li je kolega Kajin zamjenjivao svoj predsjednika u tom Nacionalnom odboru, a vjerojatno da. Ali vodila ga je današnja druga prva potpredsjednica Vlade Republike Hrvatske i sve je bilo u redu do 28. lipnja ove godine kada nastaje nekakav problem i sada nam je kriv prijevod. I što još pišu? Republika Hrvatska je bila mišljenja da se članak 33. Okvirne odluke može primijeniti na Hrvatsku. Gospodine ministre, nije Republika Hrvatska bila takvog mišljenja. Takvog mišljenja bili ste samo vi u Vladi i vladajuća većina u parlamentu. Ostali dio Sabora nije bio takvog mišljenja da se može, jedino ako pod Republika Hrvatska smatrate da ste vi i nitko drugi. Ali to nije sve. Citiram: "Vlada je s Europskom komisijom provela tehničke konzultacije i onda je Europska komisija objasnila da se članak 32. mogao koristiti prilikom samog donošenja Okvirne odluke, ali ne i kasnije.". Odluka Europske komisije da aktivira članak 39. pristupnog ugovora i pokrene postupak uvođenje sankcija Hrvatskoj su tehničke konzultacije po mišljenju naše Vlade. Možete li to razumjeti? Dakle Europska komisija donese odluku, pokreće postupak poduzimanja priprema i poduzimanja mjera sankcije, aktivira članak 39. i naši ministri i članovi Vlade idu u Europsku komisiju na tehničke konzultacije, kao da su išli popravljati auto. Nakon ove blamaže u … ovo je nova blamaža, to nismo bili u stanju, što gospodine ministre niste bili u stanju dovoljno hrabri, politički lukavi i priznati da ste se u datom trenutku zaveli krivim informacijama, imali krive savjetnike, donijeli lošu odluku koju nakon upozorenja i odluke Europske komisije, ne gospođe Reding nego Europske komisije moramo ispraviti. I to je jedina istina. A zašto na snagu 1.1.2014., to svi pitaju, zašto baš 1.1. Ja sam jučer čuo jedno ovako neformalno obrazloženje koje me oduševilo, to ministar sigurno neće izgovoriti, kaže pa i Česi idu od 1.1. pa idemo i mi. Ali gospodo naši prijatelji iz Češke su nas zamolili ljubazno da im više ne pomažemo i da ih više ne spominjemo kao primjer uspoređivanja statusa i pozicije Hrvatske danas i Češke tada i danas. Lijepo su nas kulturno zamolili nemojte molim vas više nam pomagati, dosta nam je vaše pomoći. I što mi onda drugo preostaje, nego da naprosto ironiziram stvar da se taj datum odabrao eci, peci, pec, čovječe ne ljuti se ili ne znam kako drugačije. I sada nas ministar uvjerava da je rok usuglašen, da je Europska komisija prihvatila 1.1. kao najkasniji datum. Mi koristimo to najkasniji datum. Ali ja moram inzistirati na sljedećem pitanju. Da li je točno da je u tim tehničkim konzultacijama bio problem i oko članka 20. stavka 2. točke 7., izmijenjenog članka dva, dvadeset, stavka 2. točke 7. jer smo mijenjali i pravo suda na odlučivanje. 2010. u zakonu je pisala odredba da sud može izvršiti ili odbiti izvršiti Europski uhidbeni nalog s pozivanjem na zastaru. Mi smo u lipnju to može pretvorili da mora se pozvati na zastaru. U članku 4. okvirne odluke piše da takvu odluku donose tijela pravosuđa, ne zakonodavna tijela, ne izvršna vlast, tijela pravosuđa. I ovu promjenu doživljavam samo na jedan način. Hrvatska vlada ne vjeruje hrvatsko pravosuđe, hrvatskim sucima koji će zlorabiti članak 4. okvirne odluke i svoje odluke temeljiti ne na pravnim normama i pravednosti, nego na nečem drugim. Jer članak 4. je jasno rekao tijela pravosuđa, ne nacionalno zakonodavstvo, ne parlamenti, ne izvršna vlast. Ali ako vi ne vjerujete sucima, pa to idete ugraditi u zakon to odgovara i na dilemu zašto to više nekome onda i nije sporno. Svaki zakon koji prati oznaka P.Z.E. prati i izjava o usklađenosti koju ste gospodine ministre dali u lipnju za onaj zakon da je usklađen dajete i sada. I sada tvrdite da je usklađen. I poruka je vjerujte nam mi vam ne smijemo vjerovati nakon onoga što se dogodilo u lipnju i sve što se događalo kasnije, pogotovo ne zbog najavljenih ustavnih promjena i članka 20. stavka 2. točke 5. zakona. I postavljam pitanje što ako ostvarite svoje prijetnje i inzistiranja da ćete Ustav promijeniti sada i odmah, a ovaj zakon od 1.1. iduće godine i nakon promjene Ustava započinju neki procesi i postupci temeljem iste sumnje na počinjenje kaznenog djela za koji je došao Europski uhidbeni nalog. Tada po ovoj točci 5. postaje, nastaje prepreka za ispunjavanje Europskog uhidbenog naloga. I samo zbog toga vam inzistiram na odgovoru oko spornosti i članka 20. strane Europske komisije, a o pozadini ustavnih promjena ćemo razgovarati kad oni budu na dnevnom redu. I završavam sljedećim. Da je naš premijer ili bilo koji ministar ušao u spor sa Europskom komisijom na temi deficita državnog proračuna, na temi uvjeta, stjecanja uvjeta za euro zonu da što duže ne uđemo u euro zonu po mom stavu oporezivanje bankarskih transakcija ili ne daj bože velikog hrvatskog problema uvozne korupcije imali bi potporu sviju. Sve velike afere korupcije su došle iz EU od Hypoa, Dimlera, Patrie, INA-e. Pa što se tu ne posvađamo s njima? Što tu ne uđemo u fight sa Europskom komisijom i članicama koje odbijaju pravnu pomoć na zahtjev hrvatskih pravosudnih tijela kada trebamo raščišćavati velike korupcijske afere koje potresaju Hrvatsku već nekoliko godina. Kada razgovarate sa njihovim parlamentarcima kažu da je njihovo pravosuđe neovisno, da se one ne mogu miješati, a kad dođu u Hrvatsku onda u Saboru pita a što vi radite da se borite protiv korupcije. Koliko još takvih afera, koliko sumnji na sumnjive prodaje hrvatskog nacionalnog bogatstva u koruptivnim radnjama, u produženju i sklapanja ugovora i eksploataciji mineralnih sirovina, istraživanja jadranskog podmorja čak bez javnog natječaja. Moramo pretrpjeti da bi i mi Europskoj komisiji pokazali da smo svoj mentalitet gospodine ministre promijenili, da više ne saginjemo glavu i ne drhšćemo svaki put kad Bruxelles nešto kaže. Jeste li spremni vi kao ministar pravosuđa od Europske komisije zatražiti da i članice EU prema Hrvatskoj kad je korupcija u pitanju se ponašaju kao punopravne članice EU i da nam daju dokumente, podatke, da daju pravnu pomoć kako bi i one afere koje su u toku i one koje se naziru bile rješavane po dobrobit i građana Republike Hrvatske i dokazivanja da smo za tim europskim stolom isti kao i oni.
Prelazimo sada na replike. Prvi se javio kolega Branko Vukšić, izvolite.
Uvaženi kolega Lesar, vi ste rekli, čuo sam nisam ga dobro zapamtio da postoji novi turistički slogan. Ja sam čuo drukčiji turistički slogan, mislim da je točnije Hrvatska je zemlja u kojoj je more bistrije od političara. To je jedan dobar slogan. Ovo što ste govorili pa da mi smo zapravo sretna zemlja, zemlja u kojoj je najveći problem uhidbeni nalog. Zamislite zemlju koja ima samo jedan problem, to smo ono poput drogeraša. Drogeraš ima samo jedan problem kako nabaviti drogu, a mi se ovdje bavimo mjesecima uhidbenim nalogom. 2,5 milijuna ljudi je ili u dužničkom ropstvu ili je s jednom nogom u dužničkom ropstvu. To ne rješavamo probleme nego rješavamo uhidbene naloge. Bavimo se time tko je kriv za Perkovića, koji meni osobno ništa ne znači ta osoba i to ime. Međutim, ono što ste rekli je fascinantno. Ima tisuću dana borbenog sektora. Znači, tisuću dana. Pa tko sve ima tisuće dana, pa mi smo mogli doći ne do Moskve, do Washingtona, mi smo sve mogli osvojiti. Pa sad se vidi da smo trebali objaviti popis branitelja da vidimo tko je sve u borbenom sektoru bio po tisuće dana. Pa to je prestrašno! I sada na kraju se ispostavlja da svi štite, zapravo svi štite samo jedan drugog okrivljuje. Druga stvar je kako je sad najedanput Vice Vukojević ljevici postao moralni autoritet. Ljevica se poziva za Vicu Vukojevića. Prije kad se spomenuo Vice Vukojević hvatali su se za pištolj. Nemojte Vicu Vukojevića. Sad je Vice Vukojević najveći istinoljubac pa se sad Vice Vukojević u ovom Saboru citira. Mislim da bi ovo nabacivanje blatom je zanimljivo, ali vjerojatno gledateljima nije.
Zahvaljujem. Druga replika, gospođa Jadranka Kosor. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Evo nekoliko stvari u izlaganju gospodina Lesara me potaknulo na repliku. Rekli ste među ostalim o promociji ako se piše loše da je to ipak promocija. Znam da ste to govorili s ironijom, nažalost sve što se pisalo i o ovom slučaju loše i katkada naravno i senzacionalistički u inozemnim medijima ništa nije pripomoglo ugledu RH, investicijskom potencijalu RH jer veliki investitori koji to čitaju na naslovnicama sasvim sigurno neće rado potrčati i nešto uložiti u Hrvatsku. To je isto tako jedna od posljedica. Također, podsjetili ste na ono o čemu smo puno puta i ovdje govorili. Dakle, nas nekoliko u raspravi je kad se razgovaralo o izmjenama zakona protiv kojih smo bili pitalo jedno temeljno i ključno i važno pitanje koje postavljamo i danas i moramo na njega dobiti do kraja odgovor, je li to usklađeno sa komisijom? Dakle, tada smo pitali možemo li u ovom vremenu pred ulazak u EU mijenjati pravila i je li to usklađeno sa Europskom komisijom? Naime, kao što ste dobro podsjetili i vi i ja i puno nas prije toga sve ono, i to treba ponavljati jer jedan dio javnosti o tome ne zna ništa nažalost, sve ono što je Vlada pregovarala, sva stajališta, sve odluke ključne su prolazile kroz Nacionalni odbor u Hrvatskom parlamentu gdje su naravno sjedili svi vodeći ljudi političkih parlamentarnih stranaka. I imali su uvid i mogli su dodatno što je isto bitno reći dodatno tražiti informacije i konzultirati se. I nikada to pitanje ograničenja nikada tada nije postavljeno ni na sjednici Nacionalnog odbora. I na kraju ovo što ste usput vezano za neka zvučna imena koja se ovih dana spominju i kojima se bavimo. Da, jedna osoba ima više, 1069, nešto manje dana
Vrijeme.
Samo da završim rečenicu, bitna je. Nešto manje dana u borbenom sektoru od generala Gotovine.
Odgovor na repliku, kolega Dragutin Lesar.
Da kolegice Kosor, moja ironija u toj promociji Hrvatske je bio odgovor onima koji cijelo vrijeme tvrde i misle da o ovoj temi osim Zagreba i eventualno jedne kancelarije u Bruxellesu se nitko nije bavio. Ja vas želim uvjeriti da čak i tamo gdje smo najmanje očekivali je to bila tema, ne samo novinskih napisa nego i pitanja od strane predstavnika vlasti tih država. A što se tiče jamstva o usklađenosti s Europskom komisijom, ako sam dobro slušao mjere primjene članka 39. od strane Europske komisije nisu ukinute, one su ostale na snazi. Što čekaju? Dan kada će Sabor usvojiti izmjene zakona ili dan kada će taj zakon stupiti na snagu.
Iduća replika, poštovani kolega Peđa Grbin.
Zahvaljujem uvaženi potpredsjedniče. Pa evo kolega Lesar za početak jedna mala ispravka nisu baš sve korupcijske afere uvezene iz EU imali smo i neke potpuno domaće kao što su FIMI MEDIA ili slučaj Planinske. Ali da se vratimo na zakon koji je tema današnje rasprave. Dio koji se odnosi na zastaru ja barem nisam nikad primijetio da se pojavio spor u razgovorima sa EU niti u jednom službenom dokumentu, niti u jednoj službenoj izjavi Europske komisije nije se postavilo pitanje zastare, odnosno pretvaranja zastare iz fakultativnog u obligatorni razlog za odbijanje izručenja. Osobno smatram da ako smo mi zastaru u našem kaznenom postupku propisali kao obvezan razlog zbog kojeg se kazneni postupak ne može voditi tada to isto mora biti i obvezan razlog u slučaju izručenja postupajući po europskom uhidbenom nalogu. A da je takva praksa dopuštena proizlazi ako ni iz čega drugog onda iz komparativnog prava pa primjerice Italija u članku 18. svog zakona propisuje da Prizivni sud odbija, a ne da može nego odbija izručenje ako se radi o zastari po talijanskom pravu. Irska članak 40. njihovog zakona nema izručenja ako je u Irskoj nastupila zastara, Malta članak 13. njihovog zakona nema izručenja ako je na Malti nastupila zastara ili Belgija koja propisuje da nema izručenja ako je nastupila zastara po belgijskom pravu, ne da se može odbiti nego nema. Nadalje, Slovenija dijeli u člankom 12.obvezne razloge za odbijanje izručenja u članku 13.svog zakona fakultativne pa je u članku 12.kao obvezni razlog za odbijanje izručenja ako je u Sloveniji nastupila zastara. Isto je tako u Slovačkoj itd. da ne nabrajam. U svakom slučaju zastara se nikada nije pojavila kao predmet prijepora sa Europskom komisijom, a iz same okvirne odluke i iz komparativne prakse odnosno zakonodavstva proizlazi da je ovakvo uređenje kako mi imamo dopušteno. Hvala.
Na repliku odgovara kolega Dragutin Lesar.
Poštovani kolega Grbin, možda gospođa Reding obmanjuje europsku i hrvatsku javnost jel su njene izjave nekoliko puta bila izvolite vratiti stvari prije 10.kao što ste ispregovarali, ali ja dozvoljavam da vi znate i više od mene pa i od gospođe Reding i to se neću dalje miješati. A kada sam spominjao korupcijske afere rekao sam sve velike su uvezene iz EU. Fimi Medija jest sramota i svi oni koji su u njoj sudjelovali, ali po količini štete nanijetoj hrvatskim građanima one koje sam ja nabrojao su svaka zasebno pet puta veća. To je jedno. Ove domaće moramo raščišćavati sami jer su naši akteri domaći počinjeni na teritoriju RH od strane državljana RH, a ove uvezene su počinjene na teritoriju drugih država, akteri su državljani drugih država koji ih štite i njih osobno, a posebice odbijaju međunarodnu pravnu pomoć pa naša istražna tijela ne mogu još ni dan danas utvrditi tko je u Aferi Daimler primio mito. Zna se tko je dao, koliko je dao, za što je dao ali nikako da saznamo tko je primio o tome sam govorio.
Iduća replika poštovana kolegica Nadica Jelaš. Izvolite.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Kolega Lesar vi ste se u svojoj raspravi pitali zašto aktualna vlada nije prihvatila amandman zastupnice Kosor u trenutku kada se usvajao ovaj zakon 28.lipnja jer je amandman gospođe Kosor bio identičan ovome što danas predlaže Vlada. Dakle to nije točno. Nije točno da je ono što je predlagala zastupnica Kosor identično onome što danas predlaže Vlada. Naime, ja sam vrlo pozorno 28.slušala odnosno nekoliko dana prije kada je bila rasprava gospođu Kosor, ona je predlagala da 28.lipnja se potpuno ukine vremensko ograničenje za primjenu europskog uhidbenog naloga odnosno da on stupi na snagu u trenutku usvajanja zakona, dakle 28.lipnja. Vlada danas predlaže da europski uhidbeni nalog stupi na snagu sa 1.siječnja i to je usklađeno sa gospođo Vivian Reding, dakle gospođa Reding je shvatila zašto ova Vlada inzistira na roku, dakle razlika između onoga što Vlada predlaže danas i onoga što je predlagala zastupnica Kosor razlika je u vremenu u 6 mjeseci. Gospođa Reding je shvatila da ova Vlada inzistira na tih 6 mjeseci upravo da bi se izvršila promjena Ustava da bi se onemogućilo zastarijevanje ovako teških zločina kao što je Perkovićev odnosno da bi se mogli procesuirati svi teški zločini. A vi jednako kao što to danas govori HDZ ne morate prihvatiti promjenu Ustava ali će to biti zaista vrlo jasna poruka hrvatskim građanima o tome što mislite o procesuiranju teških zločina.
Odgovor na repliku Dragutin Lesar.
Poštovana kolegice Jelaš ja dozvoljavam da su intelektualne sposobnosti gospođe REding daleko više nego moje pa je ona razumjela a vlada i ja ne mogu razumjeti. Ja sam samo tražio od ministra da odgovori na to pitanje koji su razlozi, ništa drugo. A Bože moj nismo svi isti da možemo sve isto razumjeti ili bar istom razinom. Ali ovo što ste sada na kraju rekli citirali ste svog vođu premijera svi koji su protiv ustavnih promjena štite zločince. Štititi zločinca bilo koje vrste bilo kojeg je novo kazneno djelo, dakle prijetite mi da ako ću glasati protiv ustavnih promjena da ću počiniti kazneno djelo zbog kojega mogu biti sankcioniran nakon proteka mandata. Jel doista idete tako daleko? doista mislite otvoriti progon protiv zastupnika koji će glasati protiv ustavnih promjena?
Slijedi replika Josipa Đakića.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Pa kolega Lesar jasno je da je gospođa Reding izjavila na tiskovnoj konferenciji da je ministar obećao da će sve promjene provesti brzo i bezuvjetno, a oni da će pratiti donošenje novog zakona koji će biti bez vremenskih ograničenja i da tek nakon toga će povući mjere i sankcije koje su predvidjeli. To isto je ponovila nekoliko puta i rekla je da bi to doprinijelo obnavljanju dobrih odnosa između Hrvatske i europskih institucija. Jednako tako je rečeno da bi s tom temom bilo i završeno to poglavlje koje se nije trebalo ni dogoditi, ta šteta koja je nanesena Hrvatskoj, jednako je tako i Agela Merkel u Berlinu izjavila da je žalosti što Hrvatska se ne pridržava onoga što je izdogovarala i ispregovarala. To su činjenice koje su neosporne. I ukoliko ovaj zakon ima ponovnu vremensku odgodu i ukoliko ne bude u primjeni odmah poslije donošenja i objavljivanja u Narodnim novinama siguran sam da nas čekaju daljnje nevjerodostojnost i mjere koje su namijenjene Hrvatskoj.
I replika Gordana Jandrovković. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Lesar vrlo ste dobro objasnili i ukazali na štetnost politike vlade Zorana Milanovića, isto tako ukazali ste na čitav niz nedosljednosti i nelogičnosti koji su se događali vezano za ovaj zakon o pravosudnoj suradnji. Ali ste isto na vrlo logičan i vrlo jednostavan način objasnili zašto treba biti vrlo oprezan sa promjenama Ustava, odnosno zašto ne treba ići u promjene Ustava prije nego što na snagu stupi novi Zakon o pravosudnoj suradnji. I tu je sada jedan veliki, novi izazov koji će biti pred svima nama, pred zastupnicima ovdje u Hrvatskom saboru, jer upravo je suprotno o onoga što je tvrdio premijer da oni koji ne žele promjenu Ustava štite zločin, dakle, to nije točna teza. Jer ajdemo se dogovoriti, ajdemo prvo promijeniti Zakon o europskom uhidbenom nalogu, dajmo da stupi na snagu, primijenimo ga i onda se idemo dogovoriti o ustavnim promjenama. Kada bi tako postupili onda bih vjerovao da su vaše namjere ispravne i dobre. Ovako vi pokušavate, vi pokušavate prije nego što zakon stupi na snagu započeti, odnosno završiti ustavne promjene, dobiti nove odredbe Ustava i onda ovdje započeti postupak protiv osumnjičenika, u prvome redu mislim na gospodina Perkovića. Dakle to je plan. To je vaš plan i njega ćemo svakodnevno obrazlagati i tumačiti hrvatskim građanima. Zato što on ima zadnju namjeru, vaša namjera nije dobra kao što pokušavate prikazati nego je ona, upravo ima za cilj spriječiti izručenje. A sada nećemo govoriti ideološki makar možemo i tako. Ali ono što činite pokušavate prevariti, vi pokušavate pobjeći od obaveze, međunarodne obaveze koju je Republika Hrvatska preuzela. I to je ta najveća greška [[Upadica: Vrijeme.]] Greška koja će vam se sasvim sigurno obiti o glavu.
Evo kolega Lesar sada ste čuli što je vaš plan pa možete odgovoriti na tu repliku.
Kolega Jandroković slažem se da je pitanje vjerodostojnosti jako bitna stvar. A s obzirom da uvijek u sklopu ustavnih promjena su postojale dvije procedure, one javne, vidljive i pred novinarima i nad javnošću ali i one koje su se odvijale negdje drugdje. I bilo bi dobro da ove ustavne promjene provodimo bez tajnih dogovora, … [[Govornik se ne razumije.]] velikih stranaka i da svi koji imaju stav za ili protiv ili suzdržan prilikom glasanja ostanu u dvorani i na taj način pokažu svoju odluku.
Za riječ se sada javio ministar pravosuđa Orsad Miljenić. Izvolite.
Hvala lijepa, dame i gospodo, dakle nekoliko pitanja se do sada postavilo pa evo sada je možda vrijeme da dam par odgovora. Dakle, prvo ono što je bilo čitavo vrijeme na stolu sa Europskom komisijom je bio isključivo i jedino ovaj datum. I to je početak i kraj, ništa drugo se nije otvaralo. Dakle sudjelovao sam u većini tih razgovora. Ostalo kako kažete tehnički su bili zato što su ih vodili moji ljudi i ništa se drugo nije postavilo od početka do kraja. Ako gledati odluku kojom su inicirane mjere protiv Hrvatske sukladno članku 39 onda u točki 23. Odluke vidite da ona prestaje važiti kada Hrvatska ukine vremensko ograničenje ovo iz znači 7. kolovoza 2002. I to je sve. Nema niti jednog drugog uvjeta da ta odluka prestane važiti. Dakle to je službeni dokument komisije. Dakle, ničeg drugog na stolu nije bilo. Stalno se govori o toj nekakvoj zastari, obligatornoj, fakultativnoj, pričamo fame o tome i ne znam. Mislim meni nije jasno ako komisija koja se postavlja kao čuvar ugovora to pitanje ne otvara i nikada ga nije otvorila zašto ga mi doma otvaramo. Jesmo, izabrali smo obligatornu zastaru kao što ima 13 drugih zemalja u Europi od Njemačke na dalje. I sve one to imaju. Ja vam mogu sada citirati njihove odredbe. Da, imaju. I to zato komisiji ne smeta zato što je to takva interpretacija. Idemo, a zašto? zato što smatramo da je pravna sigurnost puno veća ako propišemo uvjete pod kojim će se netko izručivati nego ako to ostavljamo sudu da po vlastitom nahođenju u jednom slučaju odluči da hoće a u drugom da neće. Da, smatramo da to treba popisati zakonom. I vi i ja i svi ovdje koji sjedimo bismo radije da je to propisano zakonom nego da nije. Nego da se radi o nečem što se može ovako ili onako primijeniti. Mislim to je, smatramo da je ovo bitno za vladavinu prava i zato smo to tako stavili. Otpočetka, to vam je bilo u obrazloženju ali to nije na stolu, to uopće nije pitanje. Mi ovdje govorimo znači o nekakvim rokovima. Da, 1. 1. 2014. rekao sam u uvodu, to smo dogovorili, taj rok će biti. Zato smo ga ovdje predložili. Možemo sada obrazlagati kako smo došli do njega, jedni su krenuli s jedne pozicije, drugi s druge, oko toga smo se dogovorili. I to je rokovi pred vama. Rok koji je predložen. I ne znam zašto sada dalje ići u raspravu oko toga kada je to još nešto što je na stolu dogovoreno i mislim možemo ga riješiti. Apelirao bih na jednu stvar. Mislim mi prečesto bježimo u razgovore o konkretnim predmetima i o konkretnim osobama. To ne smijemo raditi, to je stvar suda. Sud, isključivo sud odlučuje da li je neki predmet u zastari i donosi odluku hoće li ili neće biti izručen. Ne odlučuje izvršna vlast i ne odlučuje zakonodavna. I zato apelirao bih da ne stvaramo i tu vrstu pritiska da jednostavno ne idemo razgovarati o tome jer ovdje mi se bavimo zakonom a zakon se piše za sve a ne za jednu osobu. Molim vas, mislim nije dobro miješamo se u rad sudbene vlasti. Spominje se pitanje Ustava. Pozicija je vrlo jednostavna, ovaj Zakon je otvorio nekoliko stvari koje smatramo da su bitne zbog nas doma i zbog naših odnosa sa komisijom. Da, prošli smo kroz jednu, jednu priču koja evo traje već tri mjeseca i odnosima sa komisijom i ja sam bio uključen u to u dobrom dijelu i sada sam i idem sljedeći tjedan na sastanak ministara pravosuđa i razgovarao sam sa mojim kolegama i tvrdim vam da naš ugled ni sa čim nije poljuljan. Pa dajte, pa mislim, rekao sam vam na početku, danas je mislim protiv tri zemlje pokrenut postupak pred sudom. Zašto? Nisu poštivale acquis kaže Komisija. One kažu jesmo. Mislim to je nešto što se događa i događat će se. Znate koliko ima mjesečno? Mislim da je podatak mjesečno se pokrene 200, oko 200 tzv. infrigment procedures od koje većina završe mirno, ne završe na sudu a na sudu znači krene između 50 i 70 postupaka godišnje protiv različitih zemalja. Na sudu Europske unije i to vam je slika. I u svim tim slučajevima Komisija kaže prekršili ste, zemlje kaže nismo, odluči sud. I to je to. Na to se moramo naučiti. Možda možemo reći nije ovo možda bio dobar povod, možda smo trebali imati neki drugi. To je sad stvar koja nije ovdje za razgovor, jer je jednostavno on tu. Ali kad smo već došli do toga trebali smo se boriti i izboriti za ono što smatramo da je bilo potrebno, a to je fer i jednak tretman drugim zemljama. Ja ne mogu prihvatit da bi uopće netko razmišljao kod nas da sve što kaže Komisija da je apsolutno točno, ispravno uvijek, jer to nije tako. Jer ako je to tako, onda nismo trebali ulaziti. Nije tako! Nekad smo mi pogriješili, nekad će oni pogriješiti. Mi smo ovdje dobili nešto što smo rekli promijeniti. To smo rekli u 7 mjesecu i to mijenjamo i ništa više, ništa manje. Zašto je došlo do toga? Mislim tu se ironizira prijevod i ovo, ono ali to vam je sve točno. Isti ljudi koji su pisali zakon sada, pisali su zakon 2010. Točno je, 2010. nije postojao službeni prijevod. On je izdan 29.10.2012. godine u službenom glasniku ili kako se već zove Gazeti Vijeća Europske unije. Dakle, to je službeni prijevod tad bio. I znate kad je izmijenjen? 20. kolovoza 2013. Da, nakon što se sve ovo počelo događati su oni uvidjeli da su imali krivi prijevod, a ako gledamo po tom krivom prijevodu koji je bio tada služben mi smo ovo mogli napraviti. Sad mi možemo govoriti, trebali ste čitat engleski. Pa jesmo čitali. Zato smo i rekli da ćemo razgovarati o ovome, zato smo se u 7 mjesecu tehnički i konzultirali, znači na razini pomoćnika ministra. Da i čitavo vrijeme dok se ovo događa mi vodimo paralelne gore razgovore. Ja sam se i s potpredsjednicom i sreo, ne samo ovaj jedan put. Mislim i to je normalno. Imamo više tema. Mi smo sada razgovarali o pet stvari zadnji puta. Zakon je bio samo jedna. Sljedeći put ćemo razgovarati o nečem drugom. Dakle, hajmo se naučiti da je to nešto što je sada, što će se događati u buduće gdje svaka zemlja definira svoje interese definira ih ona. Da, Vlada ih definira onako kako smatra da treba i provodi ih. Nekad ste u pravu, nekad niste. Bitno je da ste u tome korektni, bitno je da se držite određenih uzusa. Kad se stvar riješi kao što je u ovom slučaju ako ste već gledali našu tiskovnu konferenciju onda ste vidjeli što je zajednički zaključak. Gotovo. Što je bilo je, potegnuli smo crtu i idemo dalje. Mislim jednostavno to tako funkcionira. Moramo se naučiti mi ovdje i Komisija se mora naučiti. Jer znate, dosta je bilo priče evo ja ću sad reći i to. Mene isto, ne znam, mi smo sad fascinirani kak' je netko s nama bio razočaran ili nekome je nešto jako žao. Pa ja moram priznati ja sam bio razočaran što Hrvatska nije ušla u EU 2004. kad smo tamo pripadali. Bio sam užasno razočaran! Ili 2007. Pa moji klinci nemaju možda zbog toga punu budućnost koju su mogli imati. I to je veće razočaranje nego to da li smo mi nešto promijenili, jednu malu odredbu zakona ili ne. I što sad? Mislim pa, hajmo se naučiti poštivati sami sebe, pa i ako pogriješimo, ako smo rekli pogriješili smo promijenit ćemo. Imamo pravo i onda na odgovarajući postupak i tretman. A stalno spomenuli ste i vi, ne znam druge zemlje. Naravno da se nije dobro uspoređivati sa drugim zemljama. Međutim, ako imate Hrvatsku, imate druge dvije zemlje koje imaju identični članak 39. u ugovorima. Imate jednu od njih koja je promijenila mjesec i pol prije ulaska, a stupila je ista odredba na snagu na dan ulaska i nikad nisu pokrenute nikakve mjere protiv njih. Pa zar nije normalno da se mi bunimo ako se hoće protiv nas pokrenuti? Što smo trebali kao što su bili prijedlozi otić gore, poklonit se i reć dajte još sankcija da opravdamo kako smo griješni. Pa mislim ja to ne mogu shvatiti, ne mogu prihvatiti. Ako se tako očekuje od nas da zastupamo Hrvatsku mislim to mi nećemo tako raditi. Dakle, imamo pravo na to. I ovo što se sada događalo mislim da opravdava to što smo radili. Ponavljam, je li bio dobar povod, jel' smo možda trebali nešto drugo? Mislim to je tako. Bit će i nečeg drugog. Ali hajmo se naučiti i postupat onako kako je, a ono što je osnovno imate svoj interes, definirate ga i vaša je dužnost da ga provedete. Ništa više, ništa manje. Bez obzira, nema ljubavi, nema mržnje. Sve se svodi na to. Evo hvala lijepa.
Sad prelazimo na replike. Prvi se javio kolega Branko Vukšić.
Uvaženi ministre, rekli ste da je uputno se uspoređivati sa drugim zemljama. I je li napravljena velika šteta za Hrvatsku? Ne radi se tu o velikoj šteti, o sankcijama. Radi se o vjerodostojnosti. U vrijeme medenog mjeseca se ne svađa. Mi smo prije ulaska u brak sa EU prevarili EU. Radi se o tome, o vjerodostojnosti se radi. A druga stvar, dignitet se brani na pravim stvarima. Vi ste na sitnici. Vi 3 mjeseca zavaravate upravo tom vašom pogreškom. Vi ste pogriješili! I nitko nije rekao sorry, pogriješili smo, sad ćemo to ispraviti. Vi ste to pogriješili. I molim vas nemojte kao gospodin Milanović koji sa Lex Perković u ruci juriša umjesto koplja sa Lex Perković na vjetrenjače poput Don Quijote. Nemojte vi biti njegov Sancho Panza, jer to nije potrebno zbog toga što se vidi da je pogreška učinjena ali nitko neće reći da, mi smo pogriješili. Vi ste nametnuli tromjesečno svađu oko toga, vi ste prvo tvrdili da ništa nije učinjeno. Ovdje je premijer se zaklinjalo da nećemo popustiti, da ćemo biti još žešći i jači. Kako nismo popustili? Pa ako niste popustili šta ste odustali od 15.7. Pa nemojte popuštat. Ako smo mi 100% u pravu tučemo se, ali oko čega se tučemo? Prije se govorilo tučemo se oko stvari koje nisu bitne građanima Republike Hrvatske. 2 i pol milijuna ljudi je na rubu dužničkog ropstva, a mi se oko toga, vama to paše kao Vladi, sasvim sigurno da vam paše. Pa tko više gleda na Linića koji kaže ne, nećemo milijardu dolara, milijardu i pol, možda i dvije …. Ceste ćete prodati, prodat ćete Croatia osiguranje, Hrvatsku poštansku banku, sve ćete prodati, a mi se gombamo oko lex Perković i svi smo zapravo kao don Quihote sa lex Perković na vjetrenjači. Mislim da je to pogrešno.
Druga replika, poštovani kolega Vladimir Šeks.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Gospodine ministre, ako sam dobro shvatio i razumio vi ste istakli da je na neki način bespredmetno raspravljati da li je zastara obligatorni ili fakultativni razlog, nešto u tome smislu. Ja bih vas molio da komentirate jedno stručno mišljenje koje je dala profesorica Zlata Đurđević s Pravnog fakulteta u Zagrebu uoči donošenja izmjena i dopuna ovog Zakona o pravosudnoj suradnji 28. lipnja ove godine u kojem ona kaže, citiram: u odnosu na kršenje obveza Republike Hrvatske prema pravu Europske unije u buduće kaznenopravne suradnje treba istaknuti dvije. Jedno je vremensko ograničenje, a kaže druga bitna pogreška koju je Vlada napravila u ovom prijedlogu izmijenivši odredbe postojećeg zakona jest da je u članku 20. stavak 2. fakultativne razloge za odbijanje europskog uhidbenog naloga iz dosadašnjeg člana 21. učinila obligatornim. Takvo tumačenje je pogrešno i krši Okvirnu odluku o europskom uhidbenom nalogu. Obligatorni i fakultativni razlozi za odbijanje europskog uhidbenog naloga odnose se na sud, a ne državu. Dakle kada se radi o fakultativnim razlozima za odbijanje europskog uhidbenog naloga sud mora imati mogućnost odbiti ili prihvatiti nalog i država mu ne smije uskratiti mogućnost odlučivanja. Među fakultativnim razlozima koji su u prijedlogu navode kao vezujući, odbijajući za …, nalazi se i zastupanje zastare, kaznenog progona ili izvršenje kazneno-pravne sankcije prema domaćem pravu. Dakle ovakvim rješenjem Hrvatska krši obveze prema pravu Europske unije koje je ispunila tijekom pristupnih pregovora. Ova odredba za koju profesorica Đurđević drži da krši odredbe, obveze koje … preko puta pristupnih ugovora ostaje i sada prema ovoj izmjeni zakona u ovome zakonu. Molim vas za komentar ove odluke.
Treća replika, kolega Dragutin Lesar.
Ministre, pitali ste se zašto mi sad dodatno propitujemo, zašto dodatna pitanja postavljamo. Pa jel imate vi brata blizanca, nemate. Lipanj i sada, isti ste čovjek i mi smo isti ljudi, pa vi ste nas natjerali na rezervu prema svemu što kažete, nemojte se ljutit. To je naš posao. Europska komisija meni nikad nije bila bespogovorni autoritet. Nekima da, meni ne. Ja sam četiri moguće teme predložio, evo vam petu. Bankarska unija gdje Europska komisija suludo forsira taj projekt a da i ne pita puno Hrvatsku o tome. Što mislite da li bi bilo tko od članova Vlade u ovom Saboru dobio punu potporu da na toj temi uđemo neću reći u spor nego protivljenju namjere Europske komisije da Europu pretvori u bankarsku uniju. I na kraju, ona odredba koja je 2010. davala mogućnost sudu da odlučuje da li će se pozvat na zastaru ili ne, a sada mora jer zakonodavna vlast sudu tako naređuje. Tko ne vjeruje u hrvatsko pravosuđe neka se ispiše iz hrvatskog državljanstva. Znate tko je to rekao? Premijer Milanović.
Replika, kolega Josip Đakić.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Gospodine ministre, meni je žao što moram replicirati vama jer sam smatrao da ste jedan od moralnih autoriteta i jednog od znalaca pravosuđa i prava. No međutim, vidjevši da sada pomalo izbjegavate ali dolazite na svoje kako bi priznali ali još ne bi, ono što je istina, što je pogreška i što je problem Hrvatske. Vjerujem da kod vas postoji ta dvojba između partije nalogodavca i vas osobno kao znalca. Da li priznati grešku ili ne, da li stvarno Hrvatsku dovesti u talačku krizu jednoga udbaša ili desetine njih, da li stalno biti na strani onih koji su činili zločine ili biti protiv njih? Da li je rok 1.1.2014.ili je to krajnji rok, da li ste obećali nešto drugo iz svih povjerljivih i dostupnih informacija koje imamo ili ste opet izvrgli dogovore sa onima koji sa sankcijama samo čekaju. Hrvatska ne smije biti talac zbog ničijih greška, Hrvatska se dosta napatila, Hrvatska ima prevelikih problema da bi se bavili samo s udbaškim krvnicima. Imamo previše gospodarskih problema i trebamo se okrenut njima. Bolje je priznati grešku i časnije i poštenije i vama i predsjedniku Vlade reći da, pogriješili smo, idemo to promijenit odmah, idemo se baviti drugim problemima.
Replika, Davorin Mlakar.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Poštovani gospodine ministre, ja vaš nadahnuti nastup pripisujem vašem temperamentu i ne mogu tome zamjeriti, osim na činjenici sadržaja vašeg govora, a to je da mi ovdje mislim prema mišljenju većine nismo hrpa nekih štrumpfova kojima ste vi došli otkrit Ameriku. Kao čovjek koji je sudjelovao u pregovorima, ima ovdje i drugih ljudi koji su sudjelovali u pregovorima, a ima ovdje i drugih ljudi koji su pokušavali riješit nekakva otvorena pitanja s Europskom komisijom ili Europskom unijom i ima ovdje i drugih ljudi koji razumiju o čemu pričaju. Vi ste kontradiktorni u svojim odgovorima, a to je upravo ono na što smo vam ukazivali. Naime, sugerirali smo vam da politika ne ograničava pravosuđe u donošenju odluka kada oni baziraju ovaj posao na pravosudnoj suradnji između zemalja članica. I vi sami kažete nemojte sucima stavljati to breme, a onda da mi smo fakultativne razloge za postupanje pretvorili u obligatorne i time vezali ruke sucima u koje vjerujemo i kojima bi trebali ostaviti slobodu da odlučuju o konkretnim stvarima. I umjesto svih nas amatera tim pitanjima bi se trebali baviti profesionalci u pravosuđu. Pa ću vam stoga samo citirati nešto što vam je iz uvoda ove okvirne odluke o europskom uhidbenom nalogu. Mehanizam europskog uhidbenog naloga temelji se na visokoj razini povjerenja između država članica. Njegova primjena može biti suspendirana samo u slučaju da neka država članica ozbiljno i neprekidno krši načela iz članka 6. stavak 1. Ugovora o Europskoj uniji. Mi ovdje danas raspravljamo radi vaše greške, greške Vlade i vašeg predsjednika Vlade. Da ste slušali ono što smo sugerirali danas bi bili lišeni svih ovih problema.
Vrijeme. Iduća replika, kolega Gordan Jandroković.
Hvala vam gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Pa gospodine ministre kada kažete 1.01.2014. mi smo se tako dogovorili, i nemate više što pitati. Ovo nije vaša privatna stvar, ovo je državna stvar i naravno da imamo pravo pitati i inzistirat ćemo na tome da nam kažete zašto ste se opredijelili baš za 1.01.2014. odnosno u prvoj verziji za 15.07.2014. godine. Mene ova vaša izjava podsjeća na izjavu premijera koji je kazao puno sam naučio, a nisam platio ništa. Kao da je to isto njegova privatna stvar. Platili su hrvatski građani, Hrvatska je pretrpjela ogromnu štetu makar vi tvrdite da nije. Svi svjetski mediji, svi europski mediji, svi relevantni europski mediji pisali su 2 mjeseca negativno o RH. Imate različite naslove koji su nam zaista nanijeli štetu i u smislu investicija i gospodarstva, funkcioniranja pravne države. Jedna od njih je "Hrvatska se sramoti samo dva mjeseca nakon ulaska u EU", Agencija Associated Press. A takvih je na desetke. Dakle, pretrpjeli smo štetu kao država, kao društvo, kao ljudi. To nije vaša privatna stvar da vi kažete nisam ja pretrpio štetu ili premijer nije platio cijenu. Platila je država. Ali iz vaših nastupa i iz te lakoće postojanja shvaćam da vi jednostavno ne razumijete da ste vi dužni brinuti o interesima RH jer vanjska politika danas, ne samo danas nego i prije, mora biti uvijek u funkciji rasta životnog standarda, jačanja gospodarstva. To je funkcija vanjske politike, ne da se pravite važni i da govorite ja sam nekom nešto rekao. Pa svi mi možemo nekome nešto reći ali nakon toga plaćamo cijenu. A vi ste cijenu, ali ne na vlastiti račun nego na račun građana Hrvatske itekako platili.
Slijedi replika kolegice Jadranke Kosor.
Hvala lijepa. Gospodine ministre sad nekako mi se čini da što se tiče prestanka pokretanja mjera što je svakako jedna od tema koju ističem u ovoj raspravi znamo, barem ja, manje nego što sam znala a znate da sam i na odboru postavila pitanje. Dakle, jer ste ovdje rekli, citiram "da prestaje pokretanje mjera kad se ukine vremensko ograničenje." Kad se ukine vremensko ograničenje. A vremensko ograničenje se naime neće ukinuti kad izglasamo zakon, sada izmjene zakona, nego će se vremensko ograničenje ukinuti onog trenutka kad zakon stupi na snagu. Znači, vremensko ograničenje se neće sada u petak ukinuti ako u petak bude glasovanje nego će se vremensko ograničenje de facto i de iure ukinuti 1. siječnja 2014. Ako je tako kako ste rekli da prestaje pokretanje mjera onda kad se ukine ograničenje onda će to biti za nekoliko mjeseci, a ne 5. listopada kako očekujemo. Dakle, ja vas molim da nam to zaista dodatno pojasnite. Dakle, je li dovoljno, jeste li dogovorili da je dovoljno da se zakon izglasa u Parlamentu ili kako ste sad maloprije rekli kad se ukine vremensko ograničenje stvarno? I što se tiče ustavnih promjena sad ste rekli da to nije zbog odnosa sa komisijom, a tamo na Konferenciji za novinstvo u Bruxellesu sa gospođom Reding ste rekli da ustavne promjene nemaju veze, apsolutno nemaju veze sa ovim predmetom. Tako da u nastavku naše rasprave molim da se referirate i na to.
Posljednja replika, kolega Ante Babić.
Poštovani gospodine ministre u vašem kratkom izlaganju bilo je malo kontradikcije. Okvirna odluka o europskom uhidbenom nalogu zapravo je propisivala fakultativno a ne obligatornu primjenu zastare. Ali ste rekli nešto da sud odlučuje o tome hoće li doći do izručenja ili ne, a ne nikakva izvršna vlast. A tu je ta kontradikcija jer je premijer Milanović tjedan dana prije rekao mi zbog zastare ne možemo izručiti Perkovića Njemačkoj, tako je rekao. Vi sada govorite da to sud treba napraviti što i mi mislimo. A zapravo lex Perković to je providno i to javnost govori o tome jest projekat SDP-a u to nema nikakve sumnje, samo s jednim jedinim ciljem da se ne izruči gospodina Perkovića Njemačkoj kako se ne bi kopalo nepotrebno po nekim stvarima, odnosno kako Savez komunista Hrvatske ne daj Bože ne bio glavni osumnjičeni nalogodavac ubojstava.
Nastavljamo sa raspravom po klubovima. Na redu je klub HNS-a i poštovani zastupnik Goran Beus Richembergh.
Poštovani gospodine potpredsjedniče. Gospodine ministre, kolegice i kolege. Posljednjih dana lipnja ove godine Hrvatski je sabor raspravio i odlučio o izmjenama i dopunama Zakona o pravosudnoj suradnji u kaznenim stvarima s državama članicama EU ili kako se kolokvijalno ovaj zakon naziva u hrvatskoj javnosti Zakon o europskom uhidbenom nalogu. Pravna dvojba koju valja riješiti dogovorom s Europskom komisijom kako je to formulirao ministar Miljanić pred Saborom pretvorila se po našemu sudu neopravdano u tešku veliku i opterećujuću političku temu koja je u fokusu hrvatske javnosti evo već puna tri mjeseca. Ne samo to, pale su i teške riječi, međusobne optužbe pozicije i opozicije, Vlade i opozicije kada su izašli iz nekih starih vremena etiketiranja i svađe na najoštrijoj ideološkoj podjeli. Radikalizacija odnosa, radikalizacija političkog govora, radikalizacija političke atmosfere dogodila se tako naglo i tako brzo da su mnogi ljudi u ovoj zemlji postavili pitanje zašto. Postavljajući pitanja koji su interesi jedne i druge strane u tom javnom sukobu. Činjenica je da smo mi koncem lipnja usvojili izmjene i dopune zakona koje su obuhvaćale koliko se sjećam 80-ak članaka i da je samo jedan jedini od tih 80-ak zapravo prijeporan sve ovo vrijeme ova tri mjeseca. Mi smo tada izmjenama i dopunama zakona neposredno prije ulaska u EU priznali i prepoznali u svoj pravni sustav prihvatili one novele koje je sustav europskog uhidbenog naloga pretrpio od vremena kada smo donijeli zakon 2010. Danas opozicija između ostaloga traži da se sve vrati na točku prije toga, dakle da se nijedna od tih promjena koje su u međuvremenu nastale u sustavu europskog uhidbenog naloga koji smo dužni prenijeti u svoj pravni sustav da se uopće ne prenesu. Stav HNS-a bio je vrlo jasan od trenutka kada je Europska komisija izrazila otvorenu rezervu prema vremenskom ograničenju kojega smo tada uveli u zakon. dakle onoga časa kada je Europska komisija iznijela svoju argumentaciju tvrdeći da se radi o elementu koji nije sukladan europskoj pravnoj stečevini, HNS je zauzeo stav da bez obzira da li je Europska komisija u pravu ili smo mi u pravu. Ako je došlo do diskrepance između našega zakona i europske pravne stečevine ona mora biti riješena i da tu nema nikakve dvojbe. Ali sve ovo vrijeme ova tri mjeseca nismo sudjelovali u radikalizaciji sukoba oko ove teme nego smo htjeli biti dio rješenja. Tako smo se ponašali i tako ćemo se ponašati i ubuduće. Tražili smo da se nađe, implementira održivo rješenje. Još 2010.godine kada smo raspravljali o donošenju ovoga zakona mi iz kluba HNS-a upozorili smo da se radi o instalaciji instituta europskog uhidbenog naloga koja je blagodat za hrvatski pravni sustav. Podcrtavajući osnovni smisao europskog uhidbenog naloga, a to je da se za djela počinjena na teritoriju druge države mora osigurati pravo te države da traži izručenje, dakle da se progoni i sudi tamo gdje je djelo počinjeno. I to je nešto što nije jednosmjerna cesta. Baš zato što je Hrvatska turistička zemlja i tranzitna zemlja, što je godišnje posjeti silan niz milijuna ljudi vjerojatnost da će neto od stranaca počiniti kazneno djelo na našemu području veća je nego u nekim drugim zemljama. i nama je u interesu da europski uhidbeni nalog funkcionira kako dvosmjerna cesta i u slučajevima kada je naš interes za izručenjem iz druge države. Upozorili smo tada da treba suziti prostor bilo kakvog administrativnog opstruiranja ovog instituta jer je to naš interes. Implementacija ovoga instituta kada je riječ o zemljama članicama EU naš je interes. Novela zakona iz lipnja 2013.godine dobila je pogrdno ime i mi smatramo da nije dobro da se zamagli činjenica da je cijeli sustav europskog uhidbenog naloga od 2010.do danas unaprijeđen i da smo mi tada 28.lipnja odradili posao na vrijeme prije 1.7.kako bismo taj sustav imali implementiran u našem pravnom sustavu. Zdrav razum govori da je ova tema bila pregrijana preko svake mjere i da ona troši ogroman politički i socijalni kapital kojega je bez ikakve sumnje bolje i pametnije bilo utrošiti u rješavanje ključnih prije svega gospodarskih problema, problema koji neposredno utječu na kvalitetu života građana. Jer ova tema je naprosto dokazala još jednom jednu našu sramotu, a to je da smo još uvijek kao društvo ne možemo izaći iz vlastite prošlosti i da smo na svakom detalju priče o svojoj prošlosti spremni vratiti se korak unatrag i da još uvijek nismo u stanju živjeti svoju budućnost i da od svakog pitanja zapravo svako pitanje pretvorimo u ideološke sukobe, u rascjepe, u produbljivanje razlika, a sve zbog prošlosti. Što se nas iz HNS-a tiče načela su vrlo jasna. Svi počinitelji teških kaznenih djela moraju biti u istome rangu i moraju biti suđeni za ono što su učinili, bez ikakve iznimke. Što se nas tiče, ta načela su nas vodila i u tome da pozdravimo odluku Vlade da na temelju postignutog dogovora s Europskom komisijom predloži praktično odustajanje od vremenskog ograničenja primjene zakona koje je bilo sadržano u stavku 3. članka 132.a. A pitanje zastare koje je u srži javnih polemika neće nestati ovim rješenjem, pitanje zastare će se raspravljati još dugo jer mi nemamo naprosto u ovim slučajevima jedinstvenu pravnu praksu. Možda će se sada ovaj posljednji slučaj, a to je odluka Vrhovnoga suda u slučaju koji je presuđen na Županijskom sudu u Vukovaru po zahtjevu za izručenje iz Slovenije, možda će upravo ta odluka definirati kako će se ubuduće tretirati slučajevi zastare. I da ponovim na kraju, klub HNS-a, Liberalnih demokrata pozdravlja ovaj prijedlog Vlade da se ukine vremensko ograničenje i glasovat će za ovaj zakon. Hvala lijepa.
Hvala vama. Prelazimo sada na replike. Prvi se za repliku javio kolega Josip Borić. Izvolite.
Hvala lijepo potpredsjedniče. Pa kolega Beus, pažljivo sam vas slušao i reagirao na onaj vaš dio gdje utvrđujete da ste vi 28.6. prilikom glasanja ovdje u parlamentu o rečenom zakonu uspješno odradili jedan dio vezan uz europski uhidbeni nalog. Možete li vi meni reći da smo 24.5., petak je bio, izglasali taj tako uspješan zakon, a znamo da će njemački Bundestag 7.6. ratificirati ili neće ratificirati hrvatski pristupni ugovor. Što vam se čini bismo li mi bili danas članica Europske unije, jer vidim da vas je predsjednik Vlade, vas kao stranku uspješno priveo svrsi kada ste 13.7., sjećate se, onemogućili pokretanje ustavnih promjena pa vam je lijepo poručio da imate osam tjedana za osam riječi, da vam ne bude ni prebrzo ni presporo ili prelagano. Vidim da vas je priveo svrsi u tom dijelu. Ali mi recite bismo li mi danas sa tako uspješno primijenjenim europskim uhidbenim nalogom i kroz ovakve promjene bili članica Europske unije. Nadam se da ćete vi odgovoriti jer ministar neće da odgovara niti na jedno naše pitanje.
Odgovor na repliku, Goran Beus Richembergh.
Kolega Boriću, ja vam se slabo razumijem u gatanje ali mogu vam reći svoj stav. Ja bih bio puno sretniji da smo o zakonu razgovarali i odlučivali u veljači, a ne u lipnju i da smo tada ako i postoji prijepor ovakvoga kalibra, stvari razriješili na vrijeme i prije ulaska u Europsku uniju. To bi za sve bilo bolje. A što se tiče privođenja svrsi, znate nas su priveli svrsi građani prvi put kad smo izašli na izbore pa kad smo postali parlamentarna stranka, otada smo vam privedeni svrsi. A sve ovo ostalo, osam riječi, osam tjedana ili možda pet riječi, pet tjedana, to ćete vidjet za koji dan. Hvala lijepo.
Iduća replika, kolegica Jadranka Kosor.
Hvala lijepa. Samo kratko. Kolega Beus Richembergh je rekao da danas opozicija traži da se sve vrati na staro, znači da se nijedna od izmjena, zadnjih izmjena ovoga zakona ne uvaži. To nije točno. Dakle moj klub je predložio samo izmjenu u tom smislu da se odustane od vremenskog ograničenja i da zakon stupi na snagu odmah. A kao što ste vidjeli, kolege iz kluba Laburista su povukli svoje potpise sa onog zajedničkog prijedloga. Prema tome, mi u opoziciji ne tražimo svi isto pa onda recimo ni odustajanje od nekih okvirnih odluka vijeća za koje smatramo da su s pravom ugrađene u izmjene i dopune zakona.
Na repliku odgovara kolega Goran Beus Richemgergh.
Kolegice Kosor, potpuno ste u pravu. Točno je, imamo dva različita prijedloga i tri različita pristupa što se opozicije tiče i ja sam nepravedno generalizirao. To se ne odnosi na prijedlog kojega ste podnijeli vi. Hvala lijepo.
Nova replika, Branko Vukšić.
Uvaženi kolega Beus, rekli ste da je ova tema, govorim o lex Perković, pregrijana. Ja se isto slažem, o tome smo govorili da je ona pregrijana. Međutim, ne bi bila pregrijana da se na vrijeme reagiralo, na vrijeme se upozorilo. Tko je pregrijavao tu temu, pa gospodin Milanović koji je rekao nećemo, neće nama nitko brisat pod. Sad su i pločice kupaonske i pod zbrisali, sve su zbrisali s nama i mi brišemo sami sa sobom pod i kupaonu i ne znam što sve ne brišemo. Da su aduti bili izbijeni za pregrijavanje iz ruku, da se odmah reklo da, kao što sada ministar kaže, mi smo već u 7. mjesecu, 4.7. rekli da ćemo pristati na promjene, tad je trebalo reći da, mi smo pogriješili, pristat ćemo na promjene, dogovorit ćemo se … a premijer nije trebao jačati mišiće na onom gdje je znao da će izgubiti, ono išao je boks, laka muha kategorija išao se boksati sa teškim kategorijama. Normalno da će izgubiti. A sad mi trebamo svi stvoriti sliku kako je on pobijedio i kako ste vi svi skupa pobijedili. Kažete, ne možemo izaći iz vlastite prošlosti. Pa zato što nismo ništa učinili da raščistimo sve dubioze iz te prošlosti. Ništa nismo, mi smo jedina komunistička zemlja, zemlja u tranziciji koja nije napravila lustraciju, nismo je mogli napraviti zbog rata. Ali smo onda mogli sankcionirati zločine koji su počinjeni nakon 2. svjetskog rata. Mogli smo to napraviti. Niti jedna jedina Vlada to nije napravila, ni ona Vlade gospodina Tuđmana, niti Vlade gospodina Račana niti Vlade Sanadera, niti Jadranke Kosor niti sada gospodina Milanovića. Vidjet ćemo što će se u budućnosti raditi. Mi ćemo se vraćati stalno prošlosti ako nećemo jedanput podvući crtu i reći ajmo sve procesuirati što treba procesuirati. Je li ovaj zakon, ja sumnjam upravo to postoje neke dubioze i u tom zakonu.
Hvala lijepa, isteklo je vrijeme. Na repliku odgovara kolega Goran Beus Richembergh.
Krenut ću od kraja. Dakle, stara je teza da živi u prošlosti onaj tko nije raščistio s njome. Ja se mogu djelomice s time složiti, međutim znate nekad je za raščišćavanje s vlastitom prošlošću potrebna odluka o spremnosti na to. Pazite, to vam je stvar karaktera. Bojim se da za to nemamo karaktera. Zašto? Jer su presnažne one silnice ili grupacije u društvu koje od tog prijepora žive, koje u tom prijeporu vide smisao svoga postojanja. A što se tiče onoga o pregrijavanju znate tu vam mogu samo odgovoriti dvjema poslovicama pa vi izaberite koja vam je draža. Za svađu je potrebno dvoje i pametniji popušta.
Posljednja replika, kolega Miroslav Tuđman.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Zastupnik Beus Richembergh je upravo počeo i završio sa ovim da smo mi opterećeni prošlošću i da zapravo iz tog kruga ne možemo izaći. I to je zapravo već prvi dio manipulacije. Zato što ovo nije došlo od nas ili nije došlo samo od nas nego je došlo od EU i od zahtjeva EU da se obračuna sa svim, zemlje članice da se obračunaju sa svim totalitarizmom. Prema tome, slažem se s vama da je odluka o spremnosti raščišćavanja sa prošlošću stvar karaktera ali ovdje nemamo tu spremnost da se obračunamo sa tom prošlošću, uključujući i vaš stav jer kažete za vas su svi zločini istoga ranga. E pa nisu. Jer jedno su zločini koje je radila država i državni terorizam i državni zločini, a drugo su teški zločini i sve druge vrste. I tu je ključ spora i to je ono o čemu trebamo raspraviti. Po mom mišljenju od tih zločina s obzirom da se zbivaju od '45. nadalje, o tim zločinima govorimo bez obzira o kojoj je strani riječ, premalo je živih aktera da bi sad sa dvije, tri presude to mogli zadovoljiti. Daleko je važnije dati tu osudu, da to bude dio jednoga našega i kulturnog i povijesnog naslijeđa da to uđe kao što sam maloprije rekao i u udžbenike i od osnovnih škola pa nadalje. Pogledajte malo kako to izgleda, toga nećete naprosto tamo naći. A sa ovim stavovima da su svi zločini isti pa ćemo onda naći par još tih živućih i onda ćemo sve to izjednačiti i nećemo se nikada riješiti te prošlosti. Stav EU je da osudi te totalitarizme, ali je isto tako EU nastala na praštanju a ne na osudama i presudama tih zločina.
I tu ćemo čuti odgovor na repliku Gorana Beusa Richembergha.
Uvaženi profesore Tuđman vi mene jako zabrinjavate. Naime, postoji jedna vježba u komunikologiji koja pokazuje kolika je diskrepanca između onoga što sam ja rekao vama, vi kolegici Banić, kolegica Banić gospodinu Boriću i tako nadalje. Vi već na prvom koraku, dakle u odnosu na ono što sam ja rekao vama, potpuno izokrećete ono što ste čuli. Mene, ja sam zgrožen činjenicom da ste vi bili na čelu tajnih službi. Ako ste vi s takvom slabom kognitivnom funkcijom mogli voditi takve službe, ne dao dragi Bog da mi vidimo što piše u tim dosjeima. A što se tiče onoga što sam ja rekao nikada nisam rekao niti ću reći da su svi zločini isti. Pa to nema veze s mozgom. Slušajte dobro što sam rekao, sve počinitelje teških zločina treba kazniti. A vi recite nešto drugo. … [[Upadica se ne razumije.]] Nije istina. Ja ne koristim te riječi. Dakle počinitelje svih zločina osobito teških treba kazniti. I tu ne smije biti razlike. Pitajte žrtve, one će vam bolje odgovoriti od mene.
Kolega Beus Richembergh ipak vodite računa da se obraćate kolegi zastupniku pa pokušajmo izreći uvredljive riječi. Za klub SDP-a govorit će poštovani kolega Josip Kregar.
Poštovani gospodine predsjedavajući, uvažene dame i gospodo. Neupućeni čovjek koji bi slušao ovu raspravu vjerojatno ne bi mogao naći zajednički nazivnik tako različitih stavova. Međutim, ja pretpostavljam da je svatko u stanju primijetiti da se radi o tri zakonska prijedloga koja imaju zajednički nazivnik a to je udovoljavanje zahtjeva Europske komisije u pogledu roka do kojeg će se primjenjivati odredbe o europskom uhidbenom nalogu. Međutim neupućeni promatrač teško bi mogao razumjeti zašto toliko bijesa, srdžbe, kvalifikacija se čuje u raspravi. Od kuda takav temperament ili takav tip političkog diskursa? Služi li on dubljim i daljim podjelama u hrvatskom društvu ili ne? No, objašnjenje vjerojatno proizlazi iz onoga što su neki predgovornici isticali, a to je činjenica da je nastupila jedna faza koja se inače u literaturi naziva moralne panike u kojoj su se važni i nevažni elementi neke situacije pomiješale. Potrebno je u ovom trenutku izdvojiti i koncentrirati se na ono što je važno u ovoj raspravi, a to je šta se zapravo zakonskom izmjenom predlaže. Ja znam da u fazi te moralne panike padaju teške kvalifikacije i da se koriste emocijama nabijene riječi. Mi smo čuli ovdje kako mi nismo zbog komunizma ušli u EU, ali u EU su ušle neke zemlje koje su imale daleko teži, grublji oblik komunizma nego što je bio jugoslavenski. Čudi me kako se to desilo da je evo Istočna Njemačka ušla u EU tako mirno da je Poljska ili Češka koje su imale teške diktature bez problema bila primljena a da eto ta kvalifikacija bi trebala vrijediti za nas. Ali prisjećam se da je takva prilično ružna i pogrešna kvalifikacija bila izrečena i od strane glasnogovornice u Europskoj komisiji. Zato se ne čudim tome, ali me čudi to da predgovornici nisu obratili pozornost na to koji su sve uvjeti potrebni da bi nas došlo do izricanja sankcija. Za mene to nijednog trenutka nije bilo upitno. Teško da bi se na takve situacije došlo zbog toga što Hrvatska može računati da će druge s istim interesima obilježene zemlje braniti i njen interes i stav. Ovdje se govorilo o ekonomskim posljedicama po investicije i slično, o padu povjerenja u Hrvatskoj. Ali oprostite mi tek stižemo broj turista koji su dolazili u tadašnju Jugoslaviju koja je bila komunistička diktatura i tamnica naroda, a šta oni su onda dolazili da vide kako mi živimo? Ne, dolazili su zbog toga što je hrvatski turizam razvijen, zemlja lijepa i napredna. Ono međutim što treba svakako uzeti u obzir je da ovdje ne treba koristiti izraze poput sramote ili slično jer ovaj zakon se ne mijenja zbog osjećaja sramote ili prebacivanja krivnje. On se mijenja zbog toga što je Vlada svjesna činjenice rizika koja bi značila daljnja natezanja i izoštravanja da Europskom komisijom. Druga važna stvar koju želim istaknuti je činjenica da se ovdje slabo razumije koji je kontekst europskog uhidbenog naloga. Radi se o jednom instrumentu koji je posljedica promjena izvršenih zapravo donošenjem nečega što se zove štokholmski program, jednog programa ujednačavanja i homogenizacije pravnih situacija na području svih članica EU. To je europski uhidbeni nalog. Naravno kod štokholmskog programa neke stvari nisu nama, a nisu bile zapravo drugim članicama prihvatljive pa su one promjene koje je inicirala komisija u pogledu obiteljskog prava, stvarnog prava zastale ili su odbačene. jedna od stvari koja je ostala i o kojoj ćemo razgovarati u ovom Domu je činjenica da Hrvatska ima povećane zahtjeve u pogledu primjene europskog uhidbenog naloga u svim onim stvarima u kojima hrvatski interes da se nama izruče ili daju oni koji su počinili kaznena djela i … jer europski uhidbeni nalog je htio požuriti postupke ekstradicije i on je to učinio. Postupci su sa otprilike godinu dana u prosjeku smanjeni na 48 dana. To je ono što se željelo postići europskim uhidbenim nalogom. Ali jednu činjenicu isto tako da je s govornice propušteno koliko ima uhidbenih naloga. U razdoblju 2005.do 2011.bilo je 78.785 uhidbenih naloga od kojih je realizirano negdje oko 24% godišnje. Šta ja sa 75% uhidbenih naloga kod kojih nije došlo do izručenja? Došlo je do primjene ne ovakvog vremenskog ograničenja nego su sudovi zbog nekih drugih razloga prvenstveno radi nesuglasja u definiranju bića kaznenog djela odbijali izručenja i primjenu uhidbenog naloga. Samo 2009.je izdano 15.827 uhidbenih naloga, a realizirano je 4.431, to je nešto manje od 28%. Zašto su ove statistike inače dosadne govore? Zato da bi pokazale da se ne radi o ničemu što je pitanje jednog čovjeka pa makar se i zakon zvao njegovim imenom, dvojice ljudi ili ne znam koga tko je optužen za politička kaznena djela. Ovdje se radi o jednom mehanizmu koji se tiče uopće suradnje na području EU svih pravosudnih tijela. Interesantno je primijetiti da zemlje koje su izdale najviše naloga su Poljska 31%, Njemačka 14%, Francuska 11%, Španjolska 5% itd. ali isto tako statistika pokazuje da je zemlja koja je odbila najviše uhidbenih naloga je Njemačka, zatim Rumunjska, Nizozemska, Poljska i Velika Britanija. Ja ovo govorim radi tri važna razloga. Prvo, zar se ne primjećuje da je došlo do jednog nevjerojatnog premještanja pažnje od jednog mehanizma suradnje u Europskoj uniji protiv zločinaca na pitanje povijesnog tumačenja, na pitanje jedne osobe, na sukobe između ustaša i udbaša. Druga stvar, mi moramo imati i to je citirao i gospodin Mlakar, mi moramo imati povjerenje u nacionalna pravosudna tijela i hrvatsko nacionalno pravosuđe i moramo onda voditi računa i o tome da suci djeluju bez tog vanjskog pritiska. I zamislite ako bi se slučajno desilo da sud odbije jedan nalog, europski uhidbeni nalog, a radi se o nečemu što je politički u ovom smislu o kojem sam govorio osjetljiva stvar. Kakva bi bila reakcija ovako usmjerene javnosti, kako bi se onda tumačila sloboda odlučivanja? Sudovi moraju djelovati bez takvog vanjskog ograničenja, bez takvog vanjskog pritiska. Na kraju, treba ovdje reći još jednu stvar. Do neizručenja prije svega dolazi zbog toga što ne pokazuje se želja mnogih članica Europske unije da ujednače svoje pravne, kaznenopravne sustave. Gospodin Lesar je govorio o nečemu što je interes Hrvatske, a to je da se procesuiraju ona djela u kojima je sasvim evidentno da recimo element koji je …, ja ne znam točno šta, činjenica neka se istraži, ali bi se trebao izdati uhidbeni nalog protiv nekih očito dužnosnika Europske unije jer gospodin Sanader kaže da nije dao novac sebi nego da ga je upotrijebio da bi dobio izvjesnu naklonost u tim tijelima. Druga stvar, tu je stvarno važno primijetiti da se europski uhidbeni nalog u velikom broju slučajeva odbija zbog toga što su uskraćena ljudska prava optuženika ili osumnjičenika. To je toliko ozbiljno da je Vijeće Europe dva puta o tome raspravljalo, da su međunarodne udruge pokrenule inicijativu obrane ljudskih prava onih koji se optužuju europskim uhidbenim nalogom jer im se uskraćuju mnoge one stvari koje u nacionalnom zakonodavstvu postoje radi zaštite ljudskih prava osumnjičenika ili optuženika. Naravno, vrijeme prolazi pa moram još dvije stvari otkloniti. Prvo, svakom je vidljivo da ova rasprava pokazuje nešto što je bilo osporeno, a to je da u Saboru ne postoji demokratsko sučeljavanje i mogućnost da se kaže svoje mišljenje. Mi smo danas imali priliku, vježbu u tome, ali isto tako i u radnim tijelima. Pa pazite, sama činjenica da se u Saboru raspravlja o tri paralelna zakonska projekta, da su predlagači dobili toliko vremena i mogućnosti da ih izlože i argumentiraju svaki za sebe govori da se ne radi o nametanju nego o potrebnom razumijevanju i toleranciji kod donošenja ovako važne odluke. To što nema većine na jednoj ili drugoj ili trećoj strani … to je stvar koja nas može smetati, ali nas ne smije motivirati da kažemo da se radi o nedemokratičnom sustavu. I dozvolite da se vratim na početak, ono što se u ovom dokumentu, prijedlogu Vlade može činiti zajedničkim nazivnikom je svakako udovoljavanje onih zahtjeva koji su u pregovorima, razgovorima s Europskom komisijom i povjerenicom postignuti da bi se razriješila ova situacija. Prema tome, mi ovdje imamo situaciju u kojoj naša odluka neće biti samo o ovom ili onom zakonskom prijedlogu nego se tiče i toga želimo li biti na strani Hrvatske koja je postigla takav uspjeh. Hvala.
Hvala vama. Slijede replike. Prvo Branko Vukšić.
Uvaženi kolega Kregar, počet ću od svršetka vašeg govora. Rekli ste, pitali ste koliko sam shvatio i kasnije ste konstatirali da postoje uvjeti za demokratsko sučeljavanje, da dokaz tomu su tri različita prijedloga koja su danas na dnevnom redu. Međutim, treba vas podsjetiti da je Odbor za europske poslove jednoglasno donio zaključak da se treba obaviti rasprava do prije dva dana, čini mi se desetak dana Odboru za europske poslove. Do dana današnjega nismo dobili poziv za sjednicu, a o tome odlučuje većina i predsjednik odbora, do dana današnjega nismo dobili ni mogućnost raspravljati. Zbog čega, zato što je kao to je nekakav značajan odbor koji bi mogao neke disonantne tonove poslati u hrvatsku javnost. To je samo dokaz da je to manipulacija sa demokratskim načelima, čista, a to ćemo valjda na odboru raspravljati i to vrlo oštro ćemo raspravljati. Rekli ste jednu, pitali ste služi li takav temperament koji je ovdje izražen daljnjim podjelama. Postoje dvije iskrene podjele u Republike Hrvatskoj, ovo je sve politikantstvo. Postoji podjela na bogate, šaku bogatih i na većinu siromašnih, na 2,5 milijuna ljudi koji se nalaze pred dužničkim ropstvom. To su najveće podjele. Ovo je čista manipulacija, čista manipulacija da se to ne vidi, da se to sakrije, da se gurne pod tepih. Ovime nećemo produbiti podjele između desnice i ljevice jer i desnica i ljevica shvaća što radi, ali podjele među bogatima i siromašnima će biti sve veće jer ne radimo posao koji trebamo raditi.
Na repliku odgovara Josip Kregar.
Poštovani gospodine zastupniče, vaša primjedba tiče se jednog odbora. Matični odbor za ovu točku dnevnog reda je Odbor za pravosuđe, ima više članova tog odbora koji su ovdje u dvorani i koji mogu posvjedočiti kakva je i kako i koliko duga bila rasprava o ovim zakonskim prijedlozima. Uostalom sada je već prilično poodmaklo vrijeme rasprave u plenumu, a mislim da je došlo do izražaja ta činjenica da se mogu izreći sasvim različita i suprotstavljena mišljenja. Što se tiče podjele koju vi ističete na bogate i siromašne ona je sasvim točna i nisam sasvim siguran da ova rasprava imalo umanjuje stupanj te podjele, ali sam sasvim siguran da takva primjedba se ne tiče ove točke dnevnog reda i europskog uhidbenog naloga. Jer ona se tiče sasvim konkretnih stvari, a ne onoga što bi ovoj ili onoj osobi dalo taj osjećaj da netko o njemu brine.
Druga replika, kolega Boro Grubišić.
Hvala lijepo. Prof. Kregar vi ste rekli da danas u jednom lijepom, mirnom tonu ste raspravljali i rekli ste da se upotrebljavaju teške riječi poput sramota itd. A sad vi nama objasnite koju bi riječ, koju riječ bismo mi upotrijebili za nešto što je 28. lipnja izglasano, a bit će u petak sada 4. listopada drugačije glasano, drugačije odlučeno, potpuno obrnuto, dakle potpuno promijenjeno? Je li to možda neozbiljnost ili pak neznanje ili da ne kažem opet da ne bude sramota ili glupost ne znam što je to? I drugo, na kraju ste rekli zapravo i na kraju da pitam vas zašto je sve to učinjeno, zašto je uopće 28. lipnja mijenjan zakon koji je postojao i koji je bio sukladan onom europskom uhidbenom nalogu? A na kraju krajeva kada govorimo o toj sramoti ili ne znam ni ja što pa vidite mnogi ljudi u Hrvatskoj i izvan Hrvatske čekaju zapravo da se razotkrije sramota nalogodavaca koji su u '70-im i '80-im godinama prošloga stoljeća likvidirali, dakle izvršili egzekuciju mnogih ljudi u emigraciji. Ima ih preko stotinu i više i da nikada nitko u ovoj sabornici ili u našoj politici o tome nije prozborio nego pišu raznorazni mediji, listovi ispod žita, dobivaju se spiskovi ljudi koji imaju raznorazna kodna imena od nekih ptica grčkih iz grčke mitologije Homerovih epopeja itd. Moramo već jedanput, po meni, raščistiti s našom prošlošću kako bismo mogli graditi mirno budućnost.
Na repliku odgovara Josip Kregar.
Poštovani gospodine Grubišić da doista čini mi se prikladnim da umirimo ton rasprave i dobro je da smo imali stanku u jednom trenutku. Ali osvrnut ću se na dvije stvari. Prvo, mislim i ostajem pri tome da se ovdje ne radi o pitanju sramote ugleda ili obraza nego se radi o pitanjima odnosa Hrvatske i EU. Moje mišljenje osobno je da je u ovome trebalo pokazati Hrvatskoj gdje je njeno mjesto u EU, kako se može i smije ponašati i da li ima mogućnosti suprotstaviti se onom što joj se kaže. Mnoge druge zemlje su prošle takvo čišćenje i takvu vježbu. Mađarska, osobito Poljska u početku svog članstva, a i druge zemlje. Ne samo bivše istočno europske zemlje čak i Francuska, prošle su takva razdoblja u kojima su vodile vrlo burne teške rasprave sa europskim institucijama osobito Europskom komisijom. Čak u tome leži i otpor mnogih pa i velikih europskih zemalja daljnjim procesima integracije. Dakle, ako se traži što je bio motiv nastanka cijelog ovog velikog slučaja on nikako nije bio u malim mislima o tome tko je što kome učinio nego već u velikim interesima tko smije, a tko ne smije što reći Europskoj komisiji.
Posljednja replika, kolega Josip Đakić.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Kregar čuli smo od vas svakakvih predika o pravu i pravdi, obrani neobranjenoga ali nismo čuli ni riječi o Hrvatskom ustavu. Niste spomenuli uopće članak 9. i njegove odrednice u kojima se jasno govori da državljanin RH ne može biti prognan iz RH niti mu se može oduzeti državljanstvo, a ne može biti ni izručen drugoj državi osim kad se mora izvršiti odluka o izručenju ili predaji donesena u skladu sa međunarodnim ugovorom i pravnim stečevinama EU. O tome nismo čuli od vas ni riječi. Striktnu obranu i prezentaciju nečega što se ne može obraniti. Sad ću vam reći što kaže jedan bivši udbaš kad svjedoči u knjizi "Čovjek i njegova sjena". Željko Kekić Pauk kaže Hrvatsku nemate vi koji ste se za nju borili i ginuli i robijali već je imaju oni moji bivše kolege udbaši koji su se na nju uknjižili 1/1. Što mislite to svjedočanstvo koje obilazi Hrvatsku i stalno ponavlja kako je bio angažiran i od UDBA-e i od Partije da ubije dotičnoga kolegu.
Na repliku odgovara Josip Kregar.
Oprostite cijenjeni gospodine što nisam imao strpljenja objašnjavati Ustav i što u njemu piše jer mislio sam da je to svakom građaninu poznato, a naročito zastupnicima u Saboru. I ne vidim načina da tu odredbu Ustava povežem sa raspravom koju sam imao ili koja je danas na dnevnom redu. Drugo, vi ste citirali i očito se oslanjate na svjedočenje nekoga tko sebe proglašava udbašem. Ja ne čitam takvu literaturu, žao mi je, ja u takvu literaturu ne vjerujem. Ja ne vjerujem da su svugdje zavjere i da su udbaši preuzeli Lijepu našu. Kako to? Pa glavni je argument to da definitivno u 20 godina vlade nije bila mogućnost da oni na izborima ostvare bilo kakav rezultat. A činjenica je da su valjda pobjednici izbora vladali ovom zemljom a ne udbaši.
Nastavljamo sada sa raspravom po klubovima. U ime Kluba zastupnika HDZ-a govorit će Davorin Mlakar. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre, kolegice i kolege. Prvo ja ću se ispričati jer danas po drugi put govorim o ovoj temi, ali evo šta ćete Poslovnik mi je to omogućio. U prvom slučaju govorili smo kao predlagatelji, a sada ću govoriti u ime svoga kluba. Nastojat ću na neki način govoriti ipak malo drugačije da ne ponavljam sve one teze mada ih nema još 50 novih koje sam iznio već ranije. Zbog hrvatske javnosti mislim da valja reći i to jer je bilo različitih nastupa danas, da kada se donosio zakon koji danas mijenjamo, da je jedan dio zastupnika bio protiv takvog zakona, a da je naš klub izjavio da neće uopće sudjelovati u farsi oko donošenja takvog zakona iz upozorenja da se u zakonu nalazi termin od kojeg trenutka će se primjenjivati odredbe toga zakona koji je nama neprihvatljiv i mi smo ako se možete sjetiti nije to baš bilo tako davno napustili sabornicu. Time smo vam htjeli pokazati i vladajućoj koaliciji i hrvatskoj javnosti koliko se duboko ne slažemo s ovakvim ograničenjem pravosudne suradnje zemalja članica EU. Danas se to možda zaboravlja ili koristi u različite svrhe ali samo ćemo reći da i danas na popravnom ispitu toga zakona ponovo upozoravamo na ono što u tom zakonu nije dobro. Ono što se u tom zakonu još uvijek može poboljšati iako je blizu 17,00 sati i rasprava je vjerojatno svima već dojadila kada bi postojalo malo dobre volje kod predlagatelja mogli bismo doći do boljeg rješenja nego što je ovo kako se nudi. Govorili smo o tome da smo prihvatili načela civiliziranih država EU, govorili smo o tome da se i kada se govori o ovome zakonu treba voditi nekim od pravnih načela. Jedno, ja ću se ispričati svima ali eto možda je zgodno upotrijebiti sigurno će nas predsjednik Vlade barem razumjeti, jedno od tih načela je pacta sunt servanda što znači da ono što ste potpisali da se toga imate držati. Čak neke latinske sentence govore o tome da je dogovor stranaka ugovor koji postoji među njima i da ih pravno obvezuje, ako već ne prema trećima onda barem međusobno. Mi smo potpisali sa 27 država članica pristupni ugovor i postali 28.članica EU. Između ostalog i zbog toga što smo u svoj pravni sustav unijeli odredbe koje se tiču europskog uhidbenog naloga odnosno sve moguće odredbe koje se tiču kako se postupa u suradnji s drugim državama članicama. Zakon koji je naravno puno širi ali se u ovoj našoj raspravi sveo de facto na jedan ili dva članka, na pitanje roka od kojeg se taj zakon primjenjuje i na pitanje da li su neka djela pala u zastaru ili nisu i uopće čije je pravo mjerodavno pravo u tom slučaju. Međutim, ono za što smo se zalagali i što smo govorili kao predlagatelji zakona vrijedi i u ovom obraćanju, a to je da ono što smo potpisali je ono što nas obvezuje, da mi od takvih obveza ne možemo odustati, a najmanje jednostrano svojom voljom ne vodeći pri tome računa o svima onima koji su takav ugovor s nama potpisali. A mi smo potpisali nešto što smo mijenjali tri dana prije ulaska u EU i naravno nesretno možda slučajno, vjerujemo da je slučajno, to se dogodilo baš onda kada su sve države članice EU ratificirale pristupni ugovor Hrvatske za ulazak u punopravno članstvo. Danas slušamo razne argumente kojima se želi obraniti stajalište Vlade, ali nažalost ne samo nama ovdje u dvorani nego cijeloj hrvatskoj javnosti vaši su argumenti krajnje neuvjerljivi. I istina je da postoji postupanje prema europskih uhidbenim nalozima drugih država, da postoje neki sporovi oko tumačenja kako treba postupati, da je pitanje koliko je od izdanih naloga izvršeno, sve je to istina, ali to nisu primjedbe koje su bile stavljene drugim zemljama stupanjem u članstvo u EU. Ali jest stavljen prigovor Hrvatskoj da jednostrano ne može mijenjati zakonom one obveze koje je potpisom ugovora preuzela. Pa nas to onda dovodi do drugog načela restitutio in integrum ili povratak u prijašnje stanje i zbog toga je zakon koji smo predložili zakon ostavljanju izvan snage zakona kojem smo povrijedili svoje ugovorne obveze. Kako će se odviti pitanje pregovora između hrvatske Vlade i Europske komisije, to ostaje vidjeti. Vi kažete bilo je na stolu, sve je dogovoreno, sve je riješeno. Mi iz onih izjava u medijima do kojih smo mogli doći nismo baš stekli takvu sigurnost. Vjerujemo i nadamo se da ste vi u pravu, a ne mi ali nas iskustvo uči da kad smo upozoravali da ono što Vlada predlaže nije dobro da nas niste poslušali i da se nažalost pokazalo da smo bili u pravu. Današnji dan posvetili smo ispravljanju vaših grešaka, ispravljanju krive politike Vlade Republike Hrvatske koju je vodila prema Europskoj uniji. I s obzirom na to iskustvo i na ovo izrađen zakon ponovo postoji sumnja da ni sada niste pogodili koje su to obveze koje Hrvatska mora ispuniti. Prvo pitanje na koje nismo dobili valjanog odgovora. Ako je već ovo ono što ste dogovorili, zašto ste se odlučili da taj zakon stupi na snagu 1. siječnja 2014. godine. Što trebamo čekati da taj zakon zaživi tri mjeseca da bi konačno bio primijenjen? Kome treba tri mjeseca da bi razumio jedan članak zakona koji kaže da se briše rok od kojeg se Zakon o pravosudnoj suradnji primjenjuje i na kaznena djela počinjena u državama članicama Europske unije. Nama za shvaćanje te norme nije potrebno tri mjeseca, nama je dosta osam dana. Vjerujem da govorim u ime većine hrvatskih građana koji tu normu mogu razumjeti u osam dana i ne vidimo razloga zašto taj zakon ne može u roku od osam dana stupiti na snagu. Ako pak ima istine u tome da vi želite da taj zakon stupi na snagu, a da u međuvremenu izmijenite Ustav, a o tome smo već govorili, zato morate provesti malo ozbiljniji posao i raspravu nego što ste učinili s ovim zakonom. Vaš predsjednik Vlade kada je predstavljao opoziciju zalagao se za širok konsenzus političkih stranaka, za javnu raspravu i široke pregovore prije nego će se doći do usklađenja stajališta svih stranaka da bi se mogao mijenjati hrvatski Ustav. Sada nam poručuje da imamo osam tjedana da bismo razumjeli osam riječi koje su predmetom promjene hrvatskog Ustava. Ali mi imamo možda i neka druga viđenja u kojem dijelu se hrvatski Ustav ako se već mijenja, treba mijenjati i da li ga uopće treba svake godine mijenjati ili ćemo ga mijenjat svaki put kada se tako nesretan probudi predsjednik Vlade pa dođe s takvom idejom pred Sabor. Možemo zaključiti na kraju u raspravi o ovim zakonima da je u manje od dvije godine mandata ove Vlade, da smo dogurali od slučajne države do države slučaja koji se još uvijek paca ili vodi po hodnicima Europske unije i još uvijek nam nad glavom bez obzira na vaša uvjeravanja vise moguće sankcije, a da ne govorimo da su te sankcije samo posljedica onoga što ste već učinili. Šteta je Hrvatskoj nastala i na to smo upozoravali kad smo govorili o ovom zakonu. Hrvatska danas nema onu rekao bih simpatičnu notu kojom je ušla u Europsku uniju, ona nije mala zemlja, popularna kao 28. članica Europske unije, ona je postala u roku od dva mjeseca svoga članstva problem u Europskoj uniji, zemlja koja ne ispunjava svoje obveze, bez obzira što ste vi građeni od tako čvrstog materijala pa vi se možete izboriti za prava Republike Hrvatske drugačije od onih koji su ju nekad zastupali. S obzirom da nam vrijeme ne dozvoljava ni daljnje velike rasprave, a da je u principu u ovom zakonu sve bitno već odavno rečeno, zaključit ću samo s još jednom napomenom koju sam govorio i kada smo branili, odnosno izlagali odredbe zakona koji je predložila grupa zastupnika. Nedopustivo je i to je ono što je u suštini ovog zakona o kojoj vi ne želite ni razmišljati, nedopustivo je da politika i izvršna vlast se nameće sudbenoj vlasti kada joj je ustavom zagarantirala neovisnost. Nije ne samo korektno, nije u skladu sa međunarodnim standardima, a osobito ovim ugovora Europske unije da izvršna vlast nameće rješenja sudbenoj vlasti. Zakon se zato i zove o pravosudnoj suradnji. I umjesto da širite okvire za pravosudnu suradnju gdje će pravosudna tijela surađivati sa pravosudnim tijelima drugih država članica vi ih ograničavate u mogućnosti te suradnje jer im namećete propise koje ne mogu primjenjivati onako kako bi stručno oni procijenili da je najbolje nego onako kako Vlada misli da bi se trebali ponašati. I u tom je osnovni problem ovoga zakona. Ako razumijete što znači širenje pravosudne suradnje, koristili smo već i okvirnu odluku da vam pokažemo koji su motivi bili kod njenog donošenja i razlozi za pravosudnu suradnju, pa probajte razmišljati na taj način da ćete ne slaviti činjenicu da mi možemo ovdje iznositi različita stajališta kao što neki kažu i da se tome trebamo posebno veseliti, nego da probate osim iznesenih naših stajališta o njima razmisliti pa možda i uz napor neka od njih usvojit. Pokazuju nam događaji upravo vezani uz ovaj zakon da bismo puno bolje prošli da ste probali poslušati sugestije, makar došle i sa opozicijske strane. Prvi put ste tu priliku propustili, ajmo se nadati da će ovaj puta biti bolje. Hvala.
Hvala i vama. Imamo prijavljeno nekoliko replika. Prvi se javio Branko Vukšić. Izvolite.
Uvaženi kolega Mlakar osnovno pitanje koje danima ponavljamo i valjda ćemo još ponavljati i na koje nećemo dobiti odgovor jer je odgovor već izrečen maloprije u tvrdnji da je ovo spašavanje vojnika Ryana. Zašto, zašto sve to? Zašto uopće tri mjeseca neuroze, zašto kao što kaže uvaženi prof. Kregar teških riječi mada nisam vidio da su tu neke teške riječi, sramota nije teška riječ. I katastrofa nije teška riječ jer ova Vlada vodi zemlju u katastrofu na rub provalije. A nije bio slogan – Idemo dalje kao Sanaderu. Idemo dalje prema provaliji. Radi digniteta RH je rečeno. Mislim ali tko je doveo u pitanje dignitet RH kad nismo dobili odgovor na to pitanje zašto? I pitanje glasi na temelju čega ćemo mi ovdje odlučivati? Na temelju čega sad mi, zadnji put nam je rečeno 28.06. vjerujte to je tako. I onda smo mi rekli, a na temelju čega, samo na temelju časne riječi? A časna riječ je već pogažena sjetite se onog njihovog Plana 21 1000 puta i glasali smo protiv, nismo vjerovali. Ne vjerujemo ni danas jer je časna riječ pogažena. Još je jedna velika kontroverza u svemu tome. Premijer kaže svi oni koji ne vjeruju u hrvatsko sudstvo preporučujem da se ispišu iz hrvatskoga državljanstva. Ali upravo o obveznom izručenju odredba govori da se ne vjeruje hrvatskom sudstvu. Ja sam čak rekao da dajem pravo to, međutim jedan dio članova Vlade bi trebalo isključiti iz hrvatskog državljanstva jer je u opreci toj Milanovićevoj tvrdnji. Pa sad se treba valjda odlučiti.
Hvala. Imamo odgovor, kolega Mlakar. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Vukšić vi ste u pravu ali bojim se da ima još jedna jača, gora ili opasnija tvrdnja, a neću koristiti te teške riječi jer smo mi danas jako argumentirano i pristojno tumačili Vladi svoja stajališta, a to je da je taj predsjednik Vlade rekao još nešto. Da svi oni koji se protive promjenama Ustava, a danas je o tome bilo riječi, da oni čine ustvari kazneno djelo jer da oni štite zločince na koje bi se navodno te promjene Ustava trebale odnositi. Ja ću poručiti samo zbog sigurnosti, ja ću ovo reći i kad ne budem saborski zastupnik izlažući se opasnosti kaznenog progona koji može usmjeriti predsjednik Vlade svojim izjavama jer bojim se da naše zakonodavstvo sve češće pokušava pogoditi njegove ideje i njegove riječi međutim to su preopasne tvrdnje, a da bi ostale samo ovako bačene u vjetar. Možete se protiviti, imate pravo na drugačije različito mišljenje i ne mislim da o tome treba slaviti u Hrvatskom saboru, to je pravo da govorimo ono za što se zalažemo i kako mislimo, a ne da slavimo činjenicu da nam je uopće dozvoljeno govoriti. Pa tako i o promjenama Ustava. To su teške riječi i teške kvalifikacije i kada bismo govorili o nekoj komunikaciji prvo bi Vlada na čelu sa svojim predsjednikom trebala voditi brigu o tome kome i kakve poruke šalje.
Hvala. Sljedeća replika, Peđa Grbin. Izvolite.
Što se tiče slobode govora uvaženi kolega Mlakar odite na stranice Hrvatskog sabora, pogledajte arhivu 6. saziva, pogledajte neraspravljene akte i vidjet ćete što se tamo nalazi – prijedlozi opozicije. Mi radimo drugačije. A što se tiče ugleda RH imao sam prilike čitati i slušati što je govorio uvaženi gospodin Hannes Swoboda koji je rekao da ugled RH nije narušen, a da je s druge strane Europska komisija ta koja je postupala ishitreno, a povjerenica Reding je davala izjave koje su neprimjerene. Njemački veleposlanik jučer, imao sam ga prilike slušati, govorio je o tome da što se Njemačke tiče nikakvog problema nema, da je ovo situacija između Republike Hrvatske i Europske komisije i da je ona što se Njemačke tiče riješena. A kad nam je ugled toliko loš onda ću ja vas pitati zbog čega je Europska komisija dala taj kako ga vi zovete ustupak RH da ovaj zakon treba stupiti na snagu tek 1. siječnja 2014. a ne onako kako vi tražite odmah? Evo toliko što se tiče ugleda. I još samo jednu stvar da završim. Ako vi ne želite da se zakonodavna vlast miješa u pravosuđe onda predložite promjene Ustava, predložite da zakonodavna vlast više ne donosi Kazneni zakon, da zakonodavna vlast više ne određuje što je kazneno djelo, da ne određuje kako se vodi kazneni postupak, da ne određuje što je zastara, da ne određuje kada ona nastupa. Tek tada ovo što tvrdite bi moglo stajati. A dotada ja još nisam primijetio da smo u Hrvatskoj uveli presedanski sustav u naše kazneno pravo. Hvala vam lijepo.
Hvala i vama. Odgovor, kolega Mlakar. Izvolite.
Kolega Grbin hvala vam na vašoj replici. Vi i ja se u mnogo toga nećemo složiti, osobito ne u tumačenju propisa. Imao sam prilike čuti i biti u krajnjoj liniji svjedokom postupaka koje ste vodili pa i tumačenja propisa od Poslovnika pa nadalje. Ali to će ostati za neku drugu priliku, probat ću vam elaborirati kako temeljno niste u pravu i kako neke spoznaje pravne vam nedostaju da bih mogao vjerovati u vašu procjenu. A što se čitanja tiče vi ste citirali jednog parlamentarca u čiju izjavu tako jako vjerujete. Nažalost čitate vrlo selektivno. Imate puno drugih koji su potpuno drugačije govorili od gospodina Svobode i ne da su govorili drugačije nego su nam slali poruke da to što radimo nije pametno, da to što radimo nije korisno i da to što radimo šteti Hrvatskoj. Jedino vi dokazujete i ovim svojim replikama da je potpuno točno da mi živimo u paralelnom vremenu jer jedino vladajući ne vide svu štetu koja je nastala ovakvim radom Vlade. Nažalost, ova Vlada ne staje u svojim greškama i nastupima i nasilnom uvođenju stvari koje nemaju veze sa zdravim razumom pa će vjerojatno i kolege iz pozicije postati svjesni što se oko njih događa.
Hvala. Sljedeća replika Ante Sanader. Izvolite.
Pozdravljam gospodine potpredsjedniče. Ja sam ovdje novi i promatram stanje u Hrvatskom saboru želim kroz repliku ovdje i čestiti gospodinu Mlakaru za ovakvu upornost kojom nastupa danas ovdje u Hrvatskom saboru, ali isto tako želim reći vezano za ovo, ovdje nas se pokušava uvjeriti da se ustvari ništa nije dogodilo, da je to bila neka promjena zakona onako radi rekreacije, zabave, a ne da se to odnosi na pokušaj da se pokušalo … i osloboditi krivnje ljude koji su u nekom prošlom vremenu, a ne tako davno sudjelovali ili su osumnjičeni da su sudjelovali u ubojstvima ljudi koji su željeli Hrvatsku državu. Pa nam onda ovdje drže predavanja profesorska u smislu pa ti uhidbeni nalozi pa to je sve skupa bezveze ne šta ćemo o tome govoriti, pa europski uhidbeni nalog pa … razgovaramo o tome kao da se nije radilo o tome da se pokušalo sve te ljude osloboditi krivnje. A onda što mi je najčudnije, eto kažem novi sam pa još ne znam stanje ovdje promatram, naši Bračani su vrlo interesantni i simpatični ljudi i smiješni ali gledam ovog našeg ministra kao da je na Splitskoj rivi on i njego kolega koji su tu pa cijelo vrijeme to jedno smijanje i ismijavanje, razvaljivanje u stolici, tipkanje na mobitel, dobacivanje, a ovaj njegov kolega preživa kao da je u nekom kafiću a ne ovdje u visokom hrvatskom Domu, a mislim da vam to ne može služiti na čast gospodo ministri i takvo ponašanje o ovakvoj temi koja je vrlo ozbiljna koju gleda hrvatska javnost i koja je mnogima u Hrvatskoj nije baš tako zabavna ni smiješna. Vrlo sam iznenađen i razočaran sa njihovim ponašanjem.
Hvala kolega nemamo odgovor, međutim vi ste replicirali kolegi Mlakaru i evo uvažit ću prvi vaš ovu prvu vašu repliku ne znam da li je prije bila zabilježena ali reciplirate zastupniku. A vaše mišljenje o ministru to ostavite za sebe ili na samo. I zadnja replika kolega Ivan Šuker. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolega Mlakar vjerojatno građani Hrvatske gledaju danas ovu sjednicu i pitaju se dobro što ovi rade u Hrvatskom saboru, neki se ponašaju kao da ništa nisu napravili prije tri mjeseca, neki stalno tepu po istom i ono što su govorili prije tri mjeseca govore danas. I vrlo je interesantno svi pričaju o tome da Hrvatska nije pretrpjela nikakvu štetu. Onaj tko pozna rejting agencije vrlo mu je jasno zašto je tri tjedna nakon donošenja zakona Finch skinuo kreditni rejting RH. A isto tako vrlo je interesantno slušati o tome što je izjavio koji političar. Kolega Mlakar ja sada dolazeći prije dva sada u Sabor sam vidio čitav red pred hrvatskom Vladom, došla gospoda iz Europske komisije pokloniti se velikom vođi i ispričati mu se da su oni krivo mislili kada su rekli da će uvesti sankcije, da su totalno krivo razumjeli ovaj zakon koji je donijet prije dva mjeseca i da ajde nema veze to što je bilo pa neka oni to neće primjenjivati tako ali neka im taj zakon vrijedi do 1.1. jer naprosto se ljudima treba ispričati jer kako uopće njih netko može optužiti da su oni nešto krivo napravili. Međutim vrlo je interesantno da reakcija Vlade u onom trenutku čim se spomenula komisija da će se uvesti sankcije da ćemo ostati bez ovih sredstava za schengen vrlo je interesantno da je tada reakcija iz Vlade bila drugačije. Nije više bilo oholosti, nije bilo bahatosti pa i otišlo se na razgovor u Bruxelles i gledajte netko je u Bruxellesu govorio netko se smješkao i klimao glavom i u Bruxellesu je rekao ono što prije par dana nije niti htio reći da će napraviti uvjeravajući nas da će se nešto dogoditi. Međutim kolega Mlakar, gledajte kolega Linić sada kada ode u Ameriku i ovih milijardi i pol dolara kada se zaduži zbog ovog "Lex Perkovića" Hrvati će u sljedećih 10 godina platiti negdje oko 40 milijuna dolara više kamate nego što bi platili da nije bilo ovoga. Pa neka kolege sa desne strane pričaju šta hoće.
Hvala. Imamo odgovor kolega Mlakar. Izvolite.
Poštovani kolega Šuker nažalost nikad nećemo znati što smo sve izgubili činjenicom da smo se u prvim mjesecima članstva pokazali kakvi jesmo, a mi bismo htjeli biti bolji. Mi smo imali iluziju da smo bolji nego što jesmo a to je vjerojatno zabluda mnogih. Međutim ostaje ovo pitanje o kojem ste vi govorili o kolonama pred Vladom, a zašto su nama prijetili sankcijama iz Europske komisije. Da li opet možda zbog krivice HDZ-a ili zbog ovog zakona koji sada mijenjamo? A taj zakon podsjetit ću vas donijeli smo kada je debelo već koalicijska vlada ova Vlada bila na vlasti i kada smo joj predlagali nemojte upisivati ovaj rok, skupo će nas stajati to nije u skladu sa preuzetim obvezama. Danas se čini kao da smo mi zato sam govorio o paralelnom vremenu kao da smo mi sanjali, kao da mi nismo iz iste grupe došli i sada odjedanput dolazimo opet s istim konstatacijama, opet je zakon potpuno usklađen sa pravnom stečevinom EU, opet je ovaj zakon idealan. Jedino nemao odgovora na pitanje, što nam treba tri mjeseca da on stupi na snagu. I ja bih evo bio zadovoljan razmišljati čak da podupiremo taj zakon da sam dobio barem jedan konkretan, valjan, argumentiran odgovor zašto zakon od jednog članka treba tri mjeseca da bi stupio na snagu. Mi već jesmo zemlja članica Europske unije i kada smo odgađali primjenu zakona do ulaska u Europsku uniju to je još bilo razumljivo, sad kad smo članica apsolutno mi je nerazumljivo da trebamo čekat tri mjeseca da zakon stupi na snagu ili zašto ta Vlada kad je tako dobro ispregovarala onda nije koncem godine došla s tim zakonom.
Hvala. Nastavljamo s raspravom po klubovima. U ime kluba SDSS-a Milorad Pupovac. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre, poštovane kolegice i kolege. U mojih četiri mandata u Hrvatskom saboru ne pamtim zakon o kojem se toliko raspravljalo koliko se raspravljalo o ovom zakonu. Ne pamtim niti toliko javne energije koja je bila pokrenuta kao što je bila pokrenuta oko ovoga zakona i čovjek ponekad pomisli da u Hrvatskoj sve drugo je više-manje normalno, sve funkcionira više-manje savršeno, osim ovoga zakona i našega odnosa sa Europskom unijom. Čovjek doista misli da mi nemamo prečih poslova ni većih briga nego što je pitanje jednog specifičnog zakona i jednog problema kao što je suradnja sa Europskom unijom u pitanjima pravosuđa, a stvari nisu takve. Ali stvari su se pokazale kakve jesu, a to je da smo mi zapravo, nemojte mi zamjeriti što ću to reći, nemam nikakvo pokriće za to osim ovoga što ću reći, ali nije sa zamjerkom, što mi sebi dopuštamo da svako malo kontaminiramo stanje u vlastitoj javnosti, u vlastitom društvu, da svako malo ne živimo u realnom hrvatskom vremenu nego živimo u bivšim vremenima, u bivšim problemima i u tuđim problemima, a ne u svojim. I to je stanje stvari. Udbaši je postala i u ovoj sabornici, možda je to nekom važno, meni nije, nije mi bilo ni onda kad je to bilo važno, a kamoli danas kad je nevažno, postala najvažnija riječ. Kome je to važno, ja ne znam. Zašto mu je to važno, nešto znam, ali znate koliko držim do toga, koliko do crnog pod noktom jer to je još jedno porobljavanje Hrvatske, njezine javnosti i njezinih problema. Je li Vlada napravila grašku u nekom momentu? U nekom momentu jeste. Jesmo li mi tu grešku trebali produbljivati i komplicirati, da li su postojali neki razlozi zbog kojih smo to trebali činiti? Ja ih ne vidim. Ali mi smo upravo tu radili. Nedopustivo je kolegice i kolege, da premijer jedne države koliko god ona bila važna i koliko god o njoj ovisili, bude sredstvo za denuncijaciju našeg nacionalnog premijera, koliko god se mi s njim ne slagali i uviđali da radi greške i da to radi nacionalna televizija i nacionalni medij. Koja to država, koja to politička svijest sebi dopušta? A mi smo to sebi dopustili. Ponašamo se kao da nemamo apsolutno nikakve samosvijesti o tome što imamo u rukama i koja nam je odgovornost prema tome. To da nam nakon što je postignut dogovor netko od naših kolega iz parlamentarnog života europskih nacionalnih parlamenata drži lekciju, štoviše govori rječnikom diktuma, a mi se onda još pozivamo na to pa nas to motivira da ovdje raspravljamo i međusobno se obračunavamo na temelju toga kome to treba. Hrvatskoj, apsolutno …, našoj djeci, našim starcima, nama kao odgovornim ljudima za ovu državu apsolutno ne. To da se puštaju transkripti diplomatskih prepiski i diplomatskih bilješki i da se s jedne stane kompromitira vlastitu zemlju, a istovremeno kompromitira zemlju s kojom naši diplomati razgovaraju, pa to je nedopustivo. I mi umjesto da o tome vodimo računa, mi udaramo po lex Perkovići kao mrtvom magarcu i moj kolega dobar govornik, a ja rado slušam dobre govornike, Mlakar, danas po sto i nekoliko puta ponavlja zašto 1. siječnja, a ne odmah. Pa zar nije 1. siječanj odmah? Jeste. Proći će ovako, kao što će proći i dvije godine mandata našega u Saboru također ovako. A sad da kažem nekoliko riječi o onome što mi se čini da je važno. Nema nikakve sumnje da ljudi trebaju odgovarati za nedjela koja su počinili pa onda i oni koji su to počinili u bivšim vremenima u skladu sa zakonskim pretpostavkama koje za to postoje kod nas i u Europi. Nema nikakve sumnje! A što je sa ljudima kod nas, u našoj kući, u Hrvatskoj? Da li oni trebaju odgovarati za ono što su počinili? Da li su životi naših ljudi koji su ubijeni također na zvjerski način manje vrijedni nego životi naših emigranata koji su se stekli u nekim okolnostima za njih vjerojatno vrlo kompliciranih za međudržavne odnose jednako? Zar životi onih 8 ili 9 staraca u Varivodama nisu važni za hrvatsko pravosuđe kao što je važan Đureković? Zar to nisu bili ljudi? Zar životi onih 7 u Gošiću također nisu važni? Ali o tome ne raspravljamo. Tome ne tražimo razlog kako da pravosuđe počne funkcionirati. Zar pitanje onih koji su počinili zločine prema pripadnicima hrvatskog naroda u ratu od '91. do '95. a koji nisu sankcionirani nije dovoljan motiv da iznađemo mehanizme suradnje sa susjednim državama, sa Srbijom i sa BiH da tu priču završimo? Ne, mi se nikada nismo upinjali toliko oko tih stvari kao što se upinjemo oko ove. Zašto? To nam je manje važno kad je u pitanju naše europsko lice, to nam je manje važno kad je u pitanju naš pravni poredak i pravna sigurnost i vjerodostojnost o kojoj se danas ovdje toliko govorilo i povjerenje o kojem se toliko govorilo negoli pitanje ovoga slučaja. Čisto sumnjam! To samo u nekoj mogućoj i fabriciranoj priči je moguće da je tako. Ali u nekoj realnoj dimenziji apsolutno nije. To su naši problemi koje ćemo nositi još dugo. A ja sam za to da ih što manje nosimo, što kraće i da ih što prije završimo. A ovaj problem je lako rješiv ako od njega maknemo ideološko-političku dimenziju. Ovaj problem po mojem mišljenju je lako rješiv ako maknemo od njega pokušaje da se vodi ideološko politički rat i kampanja nakon rata koji je završio. I kad sam svojevremeno znajući i bivajući svjestan toga koje greške čini Vlada rekao onaj tko kritizira Vladu sa stajališta hladno ratovske retorike taj nema pravo, čak i onda kada Vlada griješi zato što čini još veću grešku. A je li nama to treba kao zemlji? Siguran sam da ne treba. Sljedeće godine nas čeka golemi deficit. Ove godine već imamo deficit. Dio je toga naslijeđeno, dio toga se nije uspjelo osloboditi u ove dvije godine. Možda će netko nakon sljedećih dvije godine reći da je naslijedio od onih kao što ja slušam u ove 4 godine nakon svakog saziva Sabora kada se radi proračun onda se uvijek kaže naslijedili smo od onih. Pa naravno da smo naslijedili jel'. Ne počinjemo ni iz čega ispočetka. Prema tome, umjesto da brinemo što će nam donijeti reforme u zdravstvu i u školstvu, što će nam donijeti daljnja privatizacija, umjesto da se brinemo oko toga možemo li sjesti i porazgovarati da zaustavimo ovaj opaki trend da Hrvatska zapravo dospijeva na neku vrstu bubnja i da ide u pravcu neke vrste bankrota mi nemamo preče i važnije stvari nego da raspravljamo o lex Perkoviću ili da se bavimo ćirilicom. I da optužujemo one koji kažu je, mi smo to napravili. Zato kolegice i kolege meni imponira činjenica da danas tonovi nisu bili kao u proteklim raspravama, posebno mislim na ono što je rekao kolega Mlakar. Ali s druge strane ja mislim da je vrijeme da zaustavimo eroziju koja je počela jer bez obzira na to kako će izgledati nakon 2 godine i tko će sjediti u ovim klupama, a tko će sjediti ovdje gdje sjedi ministar Miljenić dio ovoga vremena i ovih problema će biti i tada. I ako mi dozvolite na kraju, a nema tako mnogo malih nacija u Europi koje ustrajno nastoje pojačati svoje breme 20. stoljeća kao što Hrvatska to čini. Nema tako mnogo malih nacija u Europi koje svoj historijski teret 20. stoljeća nastoje povećati umjesto smanjiti kao što to čini Hrvatska. I rasprava koja se vodila u Saboru i rasprava koja se vodila u javnosti nažalost pokazuje da nemamo svijest o tome koliki nam je teret i koliko je važno da ga što je prije moguće počnemo skidati, bez obzira da li govorimo o završetku 20.stoljeća ili govorimo o sredini ili govorimo o početku. Ako je premijer imao namjeru da pokaže da je Hrvatska htjela kao nova članica doprinijeti tome da se poštuje svaku članicu ravnopravno, ako je izabrao stil koji je otvorio prostore za polemiku jel bilo na nama da ga mi produbljujemo? Jeli bilo na nama da mi dodajemo ulje na to? nije. Ja nisam siguran da sam u opoziciji da bi bio sretan zbog toga što će se ova Vlada za mjesec dana naći u situaciji naći stiješnjena između teških socijalnih prilika i s druge strane europskog odnosa prema deficitu koji je narastao gotovo do 5%. I umjesto da se posvetimo tim činjenicama i da se nadmećemo u tome tko će dati u tom pogledu bolja rješenja, mi gubimo dane, gubimo mjesece, gubimo povjerenje i gubimo dostojanstvo ovdje kod kuće baveći se ovim čim se bavimo. A 1.siječnja će vjerojatno stupiti na snagu i bit će onako kako mora biti.
Hvala. Imamo prijavljeno nekoliko replika. Prvi se javio Ivan Šuker. Izvolite kolega.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Pupovac javio sam se za repliku iz jednostavnog razloga što bih ja isto s vama mogao polemizirati zašto ste spomenuli ovo zašto smo spomenuli ono. Međutim mislim da nas to neće odvesti nigdje. Mislim da svako onaj tko je oduzeo nekome život ili bilo što drugo mora za to odgovarati, mislim da je to elementarna stvar oko koje bi se svi ovdje trebali složiti u ovom Saboru i da tu stanemo. Međutim ne možemo prijeći preko nekih stvari. Tko je nametnuo ovu priču, priču u predvečerje najvećeg hrvatskog slavlja ulaska u EU? Tko je nametnuo tu priču? Mi iz oporbe sigurno nismo napravili. Isto tako ja bih vama dao za pravo i složio se s vama da ste vi isto tako kao što ste reagirali na neke izjave koje se vama ne sviđaju s ove strane, međutim mi danas uvaženi potpredsjednika Stazića i neki dan predsjednik Vlade je rekao da je predsjednik moje stranke išao lobirati za sankcije Hrvatskoj. Ja ne znam kako bi takvu izjavu ocijenio osim da neki ljudi imaju problem u datom momentu sa zdravim razumom, ali neću to reći jer je to teška riječ. Ali ja ne znam kako bi to čovjek mogao to okvalificirati. Stranka koja je pa na kraju krajeva i vi ste sudjelovali 4 godine u toj koaliciji, znate koliko je bilo teških trenutaka u pregovorima da se ti pregovori završe, stranka koja je završila pregovore pa bez obzira šta će nam tko reći nama da netko kaže da mi danas lobiramo da bi Hrvatska dobila sankcije. Pa to je naprosto smiješno. Ali ima narodna tko je prvi počeo. To ljudi često kažu dobro, a tko je prvi počeo. Što je nekome trebalo da nakon našeg osvjedočenog povijesnog prijatelja u svih ovih proteklih 23 godine Njemačke nakon što su u Bundestagu digli ruku za to da Hrvatska postane članica EU da na jedan kukavički zaplatnjački način mi donesemo zakon. Pa šta ga nismo donijeli pet dana prije kada smo takve face i kada smo tako hrabri i kada se mi nikoga ne bojimo. Ali ponavljam, tko je prvi počeo'
Hvala. Imamo odgovor kolega Pupovac. Izvolite.
Prvo što se tiče predsjednika HDZ-a gospodina Karamarka ja ne vjerujem da je razlog njegovog susreta sa gospođom Merkel imao ikakve veze sa tim što vi spominjete i što je bilo spomenuto, a to znači da je tražio sankcije Hrvatskoj. Moje iskustvo suradnje sa HDZ-om je daleko od bilo kakvog iskustva te vrste. Prema tome slažem se s vama da to nije bila izjava koja je mogla imati uporište u realnosti. A što se tiče koga tko je prvi počeo, u ovakvim poslovima dragi kolega Šuker onaj tko loše završi taj je uvijek prvi počeo. Bez obzira kako netko prvi počeo onaj tko loše završi taj je prvi počeo.
Hvala. Sljedeća replika Miroslav Tuđman. Izvolite kolega.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Kolega Pupovac ja se mogu načelno usuglasiti sa vašim načelnim stavovima da je nedopustivo diskreditirati vlastitu Vladu da je nedopustivo govoriti protiv službene politike pogotovo prema van, međutim problem postaje umjesto da se onda ide, vi ste dalje to adresirali na trenutačnu situaciju i na trenutačne odnose, umjesto da ste iz toga išli izvesti načelne stavove i pravila igre koja bi onda trebala vrijediti. Ima pravo mislim da je to kolega Kregar rekao, a zapravo to je tko smije a tko ne smije što reći u EU, a i premijer Milanović je to onda isto rekao neće s nama nitko brisati … međutim što slijedi iza toga. je to je prvi puta da se tako počelo. Pa mi ipak imamo malo duže pamćenje pa znamo onu politiku devedesetih godina odnosno 2000.godine došlo se sa tezom da je Hrvatska bila u izolaciji, pa se išlo protiv odluka vlastite vlade, pa je ovaj Sabor donio Rezoluciju o nadležnosti Haaga nad Bljeskom i Olujom premda se prethodne rezolucija je tražila ne da se ne pristaje na to nego da se haški tribunal izjasni od nadležnosti, nadležnosti. Pa se nije postavilo ni do dan danas pitanje koje, zna se tko je lifrao one transkripte koji su onda dokazali, odnosno nisu ništa dokazali, odnosno nisu ništa dokazali jer su generali i Gotovina i Markač i Čermak oslobođeni. Prema tome ono što nama treba to je pravila ponašanja. Pa danas smo svjesni situacije da svaki ministar kada izađe prvo što kaže mi smo, situacija je takva, loša je takva zato što smo to naslijedili. U Americi vrijedi pravilo da niti jedan američki predsjednik već 50 godina ništa nije negativno rekao o prethodnoj Vladi zato što je naprosto pravilo [[Upadica: Vrijeme.]] Zato što je naprosto pravilo da su birači donijeli novu odluku i ide se sa novim … [[Govornik se ne razumije.]]
Hvala. Imamo odgovor kolega Pupovac.
Pa ja bih se s vama kolega Tuđman prvo lako mogao složiti kada govorite o tome da je bilo riječ o bližoj ili daljnjoj prošlosti potrebno ustvari, ne staviti na stranu nego držati jako pod kontrolom. Ali u ovih 20 i nešto godina mi teško da možemo reći da smo primjer zemlje koja je to uspijevala. Pa to ne uspijevamo ni u proteklih 3 mjeseca. Prema tome, kada se govorio o greškama ovih ili onih nema nikakve sumnje. Ponoviti ću još jedanput pravnu dimenziju stvari bilo ovog slučaja, bilo nekih drugih slučajeva apsolutno treba razdvojiti od ideološko političke dimenzije. A to nije bio uvijek slučaj. Pa ni ovdje nije bio isključen, pa ni u raspravama koje smo mogli čuti također nije bio isključen. I ja sam apsolutno za to da se ustanove pravila. I o onome što sam govorio i kod javnih diskusija i onome što sam govorio kada su u pitanju zaštita dokumenata i onome što sam govorio kada su po srijedi zaštita institucija, čak i onda kada ljudi koji obnašaju ulogu unutar tih institucija nisu do kraja svjesni svojih postupaka, jako je važno da mi to znamo činiti i da znamo … [[Govornik se ne razumije.]] A pravila su sasvim sigurno te vrste, ne propisuju preko noći, ali jesam voljan da ih zajedno stvaramo.
Hvala. Sljedeća replika Branko Vukšić. Izvolite.
Uvaženi kolega Pupovac, mislim da bi bilo najbolje da osnujemo istražno povjerenstvo koje bi trebalo utvrditi tko je prvi počeo. To je na onom tragu polemike koju ste vodili sa uvaženim kolegom Šukerom. Vi ste kao i mi laburisti smo upozoravali o tome da imamo daleko većih problema u Hrvatskoj od lex Perković, međutim i vi ste sudjelovali kao što smo i mi sudjelovali u raspravi, niste izbjegli tu raspravu i sudjelovali ste i govorili ste o meritumu stvari. Mi ovdje svi podliježemo tom nekakvom pritisku za koje bi vjerojatno jedna druga struka imala pravo više govoriti o tome i proanalizirati zbog čega se to radi. Tri mjeseca su mediji puni naslovnih stranica upravo ovoga slučaja dok ostali slučajevi koji su stvarno slučajevi stotina tisuća ljudi ne dolaze na naslovne stranice. Sada što je prije kokoš ili jaje, tko kome nameće, često znate da mediji znaju političarima nametnuti ili lukavi političari nameću medijima. A sive eminencije i jednima i drugima. Rekli ste jedno što mi je zaparalo uši da treba prvo rješavati pitanje otvoreno sa susjedima, naveli ste Srbiju i Bosnu i Hercegovinu. Slažem se, ali ni tu nema ni sjedne ni druge strane dobre volje. Nema. Prvo da bi se riješilo to pitanje treba riješiti 1700 više sudbina ljudi koji su nestali, da bi se pokazala dobra volja treba se prvo to riješiti. Međutim, mi ovdje samo načinjemo teme u Saboru a nikada nemamo tih tematskih rasprava u kojima bismo trebali zauzeti stavove i ponuditi neka rješenja.
Hvala. Sljedeća replika je Boro Grubišić. Izvolite.
Hvala lijepo. Gospodine Pupovac u početku vaše rasprave kada ste govorili o situaciji u Hrvatskoj, o zaista teškim problemima u kojima se zemlja nalazi, o totalnoj rasprodaji ako sam tako shvatio total sale, o teškoj socijalnoj situaciji i vašem produhovljenom tijeku misli a i odličnom scenskom nastupu vi ste ipak uspjeli zamijeniti teze. Naime govorili ste o tko je to kompromitirao vjerodostojnost, tko je kontaminirao te odnose između Europske komisije i Hrvatske i na čemu se zapravo, na čemu je zapravo došlo do konfrontacije. Na jednoj nepotrebnoj, zaista tu se slažem s vama, na jednoj nepotrebnoj stvari. Pogledajte na čemu se konfrontiraju onom kako se kaže acquis Mađarska, Poljska. Pogledaj na čemu se konfrontira premijer Orban u Mađarskoj, ministrica zdravstva u Poljskoj koja je rekla da ne postoji ptičja gripa i zbog toga je frknula pod utjecajem Europe. Nije se baš puno Poljska iskazala u tom smislu, ali u poljoprivredi se iskazala. A mi se konfrontiramo oko ajde uvjetno rečeno lex Perković ili ne znam ni ja što što vi kažete oko aveti prošlosti. Je li to bilo nama potrebno? Je li bio potreban Vidovdanski zakon 28. 6. za kojega ste i vi glasali koliko znam. Prema tome, gdje smo mi to došli konfrontacijom? Na čemu smo se mi to konfrontirali sa Europskom unijom? Pa na glupostima. Bez veze. I sada tu raspravljamo cijeli dan oko toga, trošimo dragocjeno vrijeme a što kažu Rim gori kako ste i sami rekli. Totalna rasprodaja, teška socijalna situacija itd.
Zahvaljujem. Imamo odgovor, kolega Pupovac.
Prije svega, ja nisam glasao za ovaj zakon, ali i da jesam to ne bi ništa promijenilo, niti moju odgovornost niti moje razumijevanje stvari. Ovo sa Vidovdanom i tim, mislim to neću… … [[Upadica se ne razumije.]] Da, to je baš dio one priče o kojoj govorimo, dakle 3. siječnja, 28.6. itd., mislim ako se hoće pronaći neki datum uvijek se može pronaći, ali ja vam preporučujem da ih ne nalazimo jer ima puno drugih stvari koje bi se mogle naći pa i na vašem sakou, ali ja ih neću tražiti. Ali htio sam nešto reći kolegi Vukšiću povodom ove priče tko je prvi počeo i što je prvo, kokoš ili jaje. To pitanje ima smisla kad još imate jaja i kad imate kokoš ili bar nešto od toga. Ali ako jedno od toga nemate ili ako ste blizu toga da nemate nijedno ni drugo onda to pitanje nema smisla, a cijeli moj govor je išao u tom pravcu da smo mi blizu tome da nemamo zapravo jaja, a i kokoši slabo nose. …/Smijeh./
Hvala. Sljedeća replika Josip Đakić. Izvolite kolega.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Pupovac, rekli ste da je ovo sve ideološki obojeno. Ja bih čak ustvrdio da točno promjenom zakona koji je bio usklađen sa Europskom unijom jasno je da je jedna partija stala iza svojih bivših članova tj. iza bivših egzekutora i onih koji su vršili ubojstva. S time bi se čak i složio s vama. Točno ideološka obojenost i obrana koja dolazi iz partije. Ne bih se složio s vama kada govorite samo o jednom zločinu koji se dogodio u Varivodama ili negdje drugdje. Zaboravljate 12 redarstvenika u Borovom selu, zaboravljate Vočin, Četekovac, Čoiluk, Balince, stotinu samo na mojoj županiji pogubljenih civila, policajaca ili vojnika za kojih nema odgovornosti. Ideološka obojenost stoji u svemu tome i sa vaše strane kada samo pristrano govorite o jednim žrtvama, a druge zapostavljate. Budimo iskreni, jednako treba važiti i za jedne i za druge. Međunarodna pravna pomoć, tjeralice koje su moguće, crvene nisu upućene iz Hrvatske prema Srbiji, ali iz Srbije prema Hrvatskoj jesu. Jednako tako ova europska tjeralica stoji naš Marić, 12 godina osuđen u Srbiji u zatvoru, molio sam ministra, molio sam državnog odvjetnika, rekao sam u kom grmu leži zec, ništa. Rekao sam da je čovjek nevin osuđen, rekao sam da postoje izvršioci. Nitko ne radi ništa. Dobro ste na tragu toga rekli da pravosuđe nedovoljno radi svoj posao. Ja bih se s tim složio. Složio bih se da je ovo bespotrebna rasprava samo zbog toga jednog čovjek. Ako je on egzekutor, onda nema smisla, nema potrebe i nema razloga da … toliko dugo godina.
Hvala. Odgovor, kolega Pupovac. Izvolite.
Da je to bila samo rasprava oko jednog čovjeka mi je vjerojatno ne bismo vodili i da je krenula kao rasprava samo oko jednog čovjeka mi je ne bismo vodili. Ona je nažalost inicijalno krenula kao ideološko politička kampanja i tek se sad smiruje. Tek se smiruje nakon što je ovo postignuto i nadam se da se neće obnoviti kada se počne postupati po tom nalogu. Nisam siguran, ali nadam se da neće. Nadam se da smo iz ovoga kao što je premijer rekao nešto naučili, svatko za sebe i svi kao država. A što se tiče počinjenih zločina, prije osam godina kad smo ušli u prvu koaliciju s HDZ-om bilo je 5000 optuženih za ratne zločine u Republici Hrvatskoj, u istrazi, presuđenih itd., 88% etničke pripadnosti srpske. Procesuiranih zločina protiv onih koji su počinili zločine prema Srbima bilo je minimalno. Bilo je minimalno. To ne znači kad ja to spominjem da omalovažavam ili da mi nije stalo do sankcioniranja zločina počinjenih prema pripadnicima hrvatskog naroda. To mi nemojte stavljati u usta jer sve što radim i sve što govorim i sve što vjerujem je drukčije od toga i sve što sam radio prije rata i za vrijeme rata. I u tom smislu je važno da se bavimo i time, u tom smislu jeste važno da se inicira, ponovo inicira suradnja između Ministarstva pravosuđa Republike Hrvatske i Ministarstva pravosuđa Republike Srbije jer je stala.
Hvala. Sljedeća replika, Josip Borić. Izvolite.
Hvala lijepo potpredsjedniče. Kolega Pupovac, ja neću o tome tko je prvi počeo, ja ću o onom dijelu gdje ste pitali zašto mi uopće o ovome raspravljamo. I gledate cijelo vrijeme u nas jer je ispalo valjda da smo mi to htjeli. Ne, ovo je htio SDP sa koalicijskim partnerima, kukuriku Vlada stavila je na dnevni red ne znamo zbog čega tri dana prije ulaska u EU usvojenu, pa se mi posljedično onda bavimo i danas, prvog dana desetog mjeseca. I još ćemo se baviti. Neće ovo završiti. Ali me je zasmetao onaj dio gdje ste se u traženju nekih zločina o kojima bi se trebalo raspravljati spomenuli samo Varivode. A ja vas opet podsjećam na Goli otok, na 7 i pol tisuća, 7 i pol tisuća pripadnika srpskog naroda koji su prošli kroz taj logor sa činjenicom da je general UDBA-e dan danas još uvijek živ, da je '49. osnovao taj logor i uspostavio ga tamo, a da je pedesete proglašen narodnim herojem ondašnje države. Jel' je to za vas normalna činjenica? Jesu li to činjenice koje bi možda i vi kao čelnik srpske manjine ovdje u Republici Hrvatskoj trebali uvažiti. Bez problema odete u Srb, ali nećete doći na Goli otok 23.8. poklonit se žrtvama totalitarnih sustava. Neće, jer ljudi biraju gdje će ići. Ali ovdje su vrlo široki i o svima mislim. Nije istina! To je način na koji se zastupaju vi interese baš za te manjine koje zastupate u Republici Hrvatskoj, zašto ne dođete tamo pokloniti se. Zašto, zamislite da ti ljudi koji dođe svake godine tamo a ima ih pripadnika i srpskog naroda da je njima zastara nastupila radi 20 ili radi 40 godina. Pitajte ih je li zastara nastupila, pitajte ih slobodno pa će vam reći šta su osjetili i kakva ih je zastara uhvatila.
Hvala. Imamo odgovor kolega Pupovac.
Što se tiče Golog otoka, prvo što se tiče mojeg govora. Ja sam govorio kao Milorad Pupovac danas, kao što vrlo često govorim u ovom Saboru, kao jedan od ravnopravnih zastupnika u Hrvatskom saboru kao što to stoji u odredbama hrvatskog Ustava. I kad ocijenim da je potrebno onda ističem ono što smatram da je politički važno, a to znači i one koje predstavljam u Hrvatskom saboru po postupku izbora. Što se tiče Golog otoka, Goli otok je nesumnjivo velika mrlja na historijskom licu bivšeg jugoslavenskog režima, nesumnjivo. Ali kolega Boriću, ta mrlja nije ni približno velika kad već spominjete mrlje kao što su mrlje režima koje su njemu prethodile. I kad ste me već povukli za jezik, a nisam to mislio reći, oni koji danas hoće zabranjivati ćirilicu u Vukovaru jer imaju opravdan razlog, navodno, morali bi biti upoznati sa zakonskom odredbom o zabrani ćirilice donesene 25. svibnja '41. godine i još više bi morali biti upoznati sa provedbenom odlukom zakonske odredbe o zabrani ćirilice donesene istoga dana, iste godine i koju je trebao realizirati MUP tadašnje države. Ja vam to nisam mislio reći i nadam se da više neću morati reći [[Upadica Batinić: Vrijeme.]] i da tu raspravu nećemo imati u Saboru. Ali sam kad sam rekao da trebamo skinuti sa leđa svoje terete historijske sam mislio da sam bio dovoljno jasan.
Vrijeme kolega. Hvala. Sljedeća replika Jadranka Kosor, izvolite.
Hvala lijepa. Kolega Pupovac, dobro je i važno je što se nadate da će ova rasprava utihnuti. Ona je sada u dobrim okvirima ovog trenutka, ovo poslijepodne ali sam sigurna da će se ona opet razbuktati ponovo i u sabornici ali i izvan nje. Ali prije svega zbog toga što nam to nije trebalo. Mislim mi smo se doveli u situaciju da raspravljamo oko nečega, da sada to popravljamo. Vlada je pogriješila što nam apsolutno nije bilo potrebno. Ali se slažem s vama da treba gledati što će biti do kraja ovog mandata. Dvije godine će brzo proći. Sigurna sam i uvjerena sam da problemi s kojima se danas teško mučimo od deficita zaduživanja javnoga duga i svega ostaloga neće biti manje, nego da će biti veći. Sigurna sam da u dvije godine nećemo moći iz tog začaranog kruga. I zato je važno i ovo što danas govorim dvije godine idemo na izbore. Dakle, prokletstvo ili blagoslov riječi koje ćemo izgovoriti, onoga što ćemo zastupati, o tome hoćemo li mijenjati stajališta dočekat će nas i za dvije godine ili ako izbori budu prije. I to je nešto što o čemu treba voditi računa i dobro je da vi to spominjete. Reći ću i zato što ste, evo sjećam se svoga mandata premijerskoga i zadnje godine kad smo bili tako blizu, a tako daleko od zaključenja pregovora i osvajanja tog važnog strateškog i povijesnog cilja za državu i kad su i vas osobno i kolege iz vaše stranke mnogi nagovarali da napustite koaliciju. Za vama bi pošli svi manjinski zastupnici u Parlamentu, pala bi Vlada, Hrvatska ne bi završila pregovore i mi ne bismo te godine potpisali Pristupni ugovor i mi danas ne bismo bili članica EU. Dakle, 1. srpnja 2013. ne bi se dogodilo ništa. To spominjem zbog toga što bez obzira kolike su i kakve naše razlike treba voditi računa kad radimo ovaj posao [[Upadica Batinić: Vrijeme.]] da je vjerodostojnost početak i kraj svega.
Hvala. Imamo odgovor, kolega Pupovac.
Gospođo Kosor, gospođo zastupnice Kosor ja nemam zapravo puno za dodati tome što ste rekli, osim što bih htio kazati jednu stvar. Iz vaših riječi sam shvatio da i vi stojite na stajalištu, ako sam krivo shvatio molim vas ispravite me to će onda biti samo moje riječi a ne vaše, da Hrvatskoj ovoga trenutka nije potrebna lustracija kao što neki zagovaraju, a gledam prema mojim kolegama iz HDZ-a zbog toga što iz njihovih redova najčešće dolazi ta vrsta poziva, nije potrebna lustracija nego historijsko rasterećenje a to je druga priča, to je druga vrsta pristupa. I to je ono što je nama potrebno da bismo mogli ući u fazu pragmatičnog političkoga stanja u zemlji, da bismo mi mogli biti posvećeni kao pragmatični politički ljudi onome što ova zemlja treba, a ne ratovati izgubljene ratove, a ne ratovati tuđe ratove. Netko ima interesa za nastavak velike priče, a na nama se ta velika priča u mnogočemu slomila. I mi bismo trebali uzeti predah i mir od toga, to ja mislim. I zato mislim da ova stvar treba biti završena upravo ovako kako treba danas, a to znači da usvojimo ovaj zakon u promjenama koje su predložene i da ta priča ide svojim tokom. I da se možemo posvetiti onome što su stvarne, realne, današnje a to znači i sutrašnje stvari ove zemlje.
Hvala. I zadnja replika, Ante Sanader. Izvolite kolega.
Točno je da nam kokoši loše nose i točno je da smo u problemima ali to isto nije razlog da vi namećete krivnju da sad mi raspravljamo o nekim drugim temama. Ja shvaćam vas i uvažavam to što ste rekli da vama UDBA ništa ne znači, da vi s tim niste opterećeni, ali morate shvatiti da u hrvatskom narodu mnoge majke su zakukale radi te UDBA-e, mnogi grobovi se ne znaju radi te UDBA-e, mnogi su odležali stotine godina kad zbrojimo ukupno zatvor radi te UDBA-e. Vi nam namećete tu krivnju. Pa pustite da raspravimo o tome. Jer isto tako 45 godina nismo smjeli spomenuti Bleiburg, 45 godina nismo smjeli reći ono što mislimo, a svi oni koji su rekli završili su ili na Golom otoku ili su završili pod zemljom. I sad vi kad je tema ovaj zakon i ono što mi nismo potakli i ono što mi nismo tražili točku dnevnog reda ovdje sad nam vi namećete krivnju kao zašto ne raspravljamo o kokošima i jajima nego raspravljamo o UDBA-i. UDBA je naš problem i ovaj narod očekuje da se i to stavi točka na i, i da se jasno otkriju svi problemi vezano i za UDBA-u i za žrtve koje su nastale u to vrijeme.
Hvala. Imamo odgovor, kolega Pupovac.
Ja još jedanput ponavljam UDBA nije moj problem, neće biti moj problem. Ako vi želite da UDBA bude vaš problem neka bude vaš problem. Ali samo vas hoću podsjetiti onda ste to trebali reći i '91. Onda ste se trebali pogledati i okrenuti jedni prema drugima i reći slušaj UDBA nam je problem, a ne da dopustite da vam ključni ljudi te iste UDBA-e formiraju stranku i vode stranku. Je li to meni problem? Meni nije problem jer to nije bio samo slučaj u Hrvatskoj, bio je u mnogim državama postkomunističkim i danas je. Da nisu radili oni možda bi radili gori od njih. Prema tome, ako želite taj problem, ako ne možete živjeti bez njega izvolite, ali ja mogu živjeti bez njega i hoću da živim bez njega. Ja mislim da je za ovu zemlju dobro da živi bez njega. A onima koji ovu zemlju ponovno žele provoditi kroz priču o lustraciji, onima koji svaku lijevu Vladu proglašavaju nenarodnom i protunarodnom koji u svemu vide udbaše tima valjda treba reći pa mislim postoje relevantne ustanove gdje se takve stvari opserviraju a onda mislim mogu biti i kod kuće, a sad smo članica EU pa mogu biti i u EU. Prema tome, mogu birati u skladu sa platežnim stanjem obitelji.
Zahvaljujem. Ja bih molio malo pažnje. U ime kluba HDSSB-a Josip Salapić. Izvolite.
Hvala lijepo potpredsjedniče, uvaženi ministre. Nemojte mi zamjeriti ako budem slučajno ponovio nešto što sam već rekao u ova tri mjeseca ili ne daj Bože možda sebe sam demantirao u nečemu ali evo ne bi me začudilo da neki kolegice i kolege, ima takvih dosta, i u Zakonu o savjetu mladih ili Zakon o savjetu za mlade koji će biti na dnevnom redu za koji dan ne pronađe UDBA-u, partizane, ustaše, četnike i slično. To mislim da hrvatsku javnost i nas sve zaista ne zanima. Mi smo težak, jedan od najtežih putova kao nova članica EU prošli i mi smo ogledni primjerak za naše susjede i za Republiku Srbiju i za BiH i za Makedoniju i Crnu Goru u težini puta koje je RH morala proći da bi postala punopravna članica EU. Ja sam ovo gospodine ministre shvatio ja znam da vi ne možete baš sve reći što ste dogovarali i pregovarali sa gospođo Reding i možda je to tako dogovoreno da mi to ne trebamo znati, a bilo bi dobro s obzirom da smo u onoj raspravi ipak pitali dobronamjerno, a ne zlonamjerno ne želeći Hrvatskoj sankcije niti probleme, imamo li zeleno svjetlo Bruxellesa i Berlina i vi ste u završnoj riječi tada rekli da ćete to do glasovanja o amandmanima nama reći. Onda to niste mogli jer takav je stav bio hrvatske Vlade da se neće odustati od rješenja kojeg ste vi donijeli, a mi smo bili protiv toga, izašli smo iz Sabora taj petak van da će zakon stupiti na snagu 28.lipnja. Ja danas cijeli dan ovdje sjedim i slušam, nisam se baš javljao za replike, nisam htio kvariti raspoloženje onima koji kopaju po kostima i prošlosti jer ja vidim Hrvatsku u budućnosti kao jednu europsku zemlju. Svako tko želi dobro Hrvatskoj, a vjerujem da većina nas barem bi to trebala željeti, ako ćemo birati između prošlosti i budućnosti svako bi od nas izabrao budućnost jer onda sigurnije i ljepše i zdravije živimo. Ja sam shvatio ovaj problem kao čistilište u kojem se našla Hrvatska na ulazu u EU kao naše čistilište mi smo štitili svoj "nacionalni interes" i pokazali smo da imamo svoj stav prema Europskoj komisiji ali on po nama tada nije dobar. Rekli smo premijeru predsjedniku Vlade u godišnjem izvješću kada je spomenuo i problem sa tzv. zakonom "Lex Perkoviću" koji se po nama nije trebao zvati "Lex Perković", nijedan zakon se ne bi trebao odnositi na nikoga imenom i prezimenom pa vjerojatno je i njemu i njima svima na koje se to sada odnosi i neugodno jer je dobio taj epitet da se bilo koji zakon u ovoj državi donosi po bilo kome. To nije dobro i to ne vodi ničemu. Dogovor je sigurno takav da se ne povrijedi niti stav Vlade RH niti stav Europske komisije. To je svojevrsna odstupnica ili bismo rekli bonus za RH. A sigurni smo svi u to zajedno i vi ste pravnik i ja neću sada ići u neku širinu i daljinu ali podržavali smo ono što ste radili u vašem mandatu u ove dvije godine i mislimo da je to dobro jer to je jedno od najbitnijih temeljnih ljudskih prava i sloboda, a to je ono što je u poglavlju 23 dogovoreno, to je bitno za Hrvatsku. A svi drugi problemi ako ćemo to širiti onda možemo utvrditi što je danas zaključno bitno u ovome svemu, da to nije bio tehnički problem da se mi nismo izgubili u prijevodu, da mi nismo ništa krivo tumačili to je dokaz da mi tri mjeseca o ovome razgovaramo i danas cijeli dan od jutra do mraka. Znači to je bio politički problem koji je riješen konsenzusom i nema sankcija za Hrvatsku. konsenzus je u tome da se je i Vlada povukla ono što je predložila, ali Europska komisija je nije htjela uvrijediti novu članicu RH ali se dalje prati ono što mi radimo i prati se ono što ćemo povlačiti kao daljnji potezi po ovome problemu. Jer da bi se sačuvao obraz i hrvatske Vlade i premijera morala je EU i komisija povući ručnu da se ono što smo mi svi govorili da ne ispadne da se premijer mora povući prema našim stavovima jer smo mislili drugačije i to nije dobro. Mi smo željeli dobro Hrvatskoj i ne vjerujem da je itko od nas želio da se sad baš tako Hrvatska kazni zbog ovoga zakona da mi moramo dobiti sankcije. Mi smo samo pozivali na red, disciplinu, na pravo, na pravdu na ono što smo svi zajedno glasali jel bez obzira što mi govorili dio našeg suvereniteta u smislu nekih budućih koraka koje ćemo raditi ovisit će o ustupcima jer to smo mi svi željeli, željeli smo europsku Hrvatsku. I onaj temeljni ugovor o prijenosu nekih naših prava o uvođenju direktiva o uvođenju zajedničkog prava ipak ima u jednoj dozi dovoljnoj da ćemo morati i neke naše interese pomalo balansirati sa politikom i stavovima EU i to je normalno. Ako smo europska država svako je prošao kroz probleme, svako je u prvim koracima griješio, netko griješi i dan danas a mislimo da nama ovo politički kao novoj članica i u prvim danima EU nije bilo potrebno. Što će biti sa kažnjavanjem zločinaca, zločina na koje se odnosi od toga danas od ove rasprave nitko u Hrvatskoj neće bolje niti sretnije živjeti jer smo postali dosadni i dosadni sami sebi jer čim upališ TV svaki dan na vijestima "Lex Perkoviću", hoće li biti izručenja, što kaže Njemačka, što se govori u Saboru, tko je koga više nadmudrio, tko je više spominjao ustaše, tko partizane, tko četnike itd., itd. a većina ljudi nema pojma o čemu se ovdje radi, ne zna što je prava srž europskog uhidbenog naloga i koje su naše obveze koje smo potpisali kao punopravna članica EU koja je ponavljam prošla najteži put. I to je ono gdje mi bez obzira sada na ovo što će se to izglasati i to će ići tako, tko je kompromis i dogovor. I dobro hvala Bogu nema sankcija, ali ubuduće stvorit će se novi problemi, stvorit će se i financijska pitanja, stvorit će se neka nova pravna pitanja, stvorit će se pitanje fondova, stvorit će se pitanje toga pa i to ćemo sami postavljati pa nisu naši europski zastupnici u Europskom parlamentu stipendisti koji su otišli raditi za 6, 7 tisuća eura. Oni su zastupnici nacionalnih interesa RH koji po svojim političkim svjetonazorima i stavovima pripadaju u određene grupe i grupacije političke koje vode europsku politiku i zato smo mi postali članica EU, a ne zbog toga da se mi u Hrvatskom saboru vraćamo u prošlost i idemo kopati i hvatati ljude od 90 godina što su to oni činili što će s njima biti ili neće biti i mi svi zajedno u Saboru, sada je poluprazna sabornica, hvala vama svima koji ste ostali jer zaista treba jedan veliki intelektualni napor da shvatimo poantu cijele ove priče. A zaključak je jasan da nam ovo nije bilo potrebno i da ako ćemo željeti dobro Hrvatskoj da ovo više ne ponavljamo jel uspjeli ste popraviti štetu, nadamo se u korist interesa RH. Ja sam pratio svaki vaš nastup i u dnevnicima ministre i u izjavama koje ste davali, ponekad je to činilo da ono baš sada to nije tako. To je sve bilo tako i to nije bilo potrebno. Ali evo nema sankcija, postignut je dogovor. Nama ni dan danas nije jasno zašto je to datum 1.siječnja ali ako sam u dobrom tragu neka povijest to zabilježi, ako nisam ja se ispričavam, ipak se tu moralo odstupiti s jedne i s druge strane, a za Europsku komisiju to je bio problem i da nije bio problem ne bi se toliko o tome govorilo i ne bi se digla ta tolika politička prašina i s ove i s one strane da je to sve bilo tako lijepo i uredu. Ako ćemo biti iskreni jedni prema drugima zaključno u jednoj normalnoj mirnoj raspravi bez nekih tenzija, ja se na nikoga ne bih ljutio ako netko ima potrebu govoriti o prošlosti, živjeti prošlosti. Ali ako moram birati i naša stranka i Klub zastupnika, nas 7 mi želimo živjeti u budućnosti a za tu budućnost se pobrinite i vi da ne radimo nepotrebne greške ali vam svi skupa želimo dati doprinos od toga da ono što mi radimo u Hrvatskom saboru ima koristi za naše građane i daj Bože da već sutra počnemo raspravljati o zakonima koji će se ticati boljeg života svih onih koji u Hrvatskoj danas loše žive, to je naša zadaća i naša budućnost. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Imamo nekoliko replika, Branko Vukšić. Izvolite.
Kolega Salapiću, rekli ste ovu predzadnju rečenicu "Mi želimo živjeti u budućnosti.", mi bismo malo prvo u sadašnjici, recimo laburisti mi bismo malo živjeli u sadašnjosti, popravili ovu sadašnjost. I teško je ne složiti se s vama, treba pogledati u budućnost. Ovo je šlag na torti vaš pomirljivi govor koji mi se sviđa, znači olabaviti ove napetosti koje su, ako su nastale ja ih nisam shvatio, nisam shvatio da je danas prekoračena oštrina u Saboru, da je bilo nekorektnih izjava, da je bilo podvaljivanja, bilo je političke borbe u mnogim parlamentima i u Europi, naročito iz Europe, daleko se teži bojevi biju i teže riječi padaju a to su zemlje sa daleko većom demokracijom nego što je naša zemlja. Prema tome, ja mislim da se mi nemao čega stidjeti i nemamo se čega plašiti. Jer razina rasprava je uglavnom, kažem uglavnom, nije svaki puta je na visokom nivou u Hrvatskome saboru. To je, drugo pitanje je raspravljamo li mi o temama o kojima trebamo raspravljati. Upravo o tome to je suština, da, nitko neće, kao što ste rekli u svojoj raspravi živjeti bolje od, nakon naše rasprave pa ni s činjenicom da, rekli ste ministru uspio je popraviti ono što se pogriješilo. I daj Bože da je to tako da kada dođe na stol, kada usvojimo zakon da više nitko nema ni jedne rečenice primjedbe i da to skinemo sa dnevnog reda i da nakon toga počnemo raspravljati ovdje u Saboru ili na tematskim sjednicama o problemima koje stvarno tište hrvatske građane.
Hvala. Odgovor kolega Salapić.
Kolega Vukšić ja sam to pokušao procijeniti da je ministar uspio popraviti štetu jer ne bi svima tako samouvjereno nastupio i branio stav koji je dogovorio sa Europskom komisijom jer inače bi mu prijetio zahtjev oporbe da ga se smijeni a mi to ne želimo, dakle tu sa procijenio taj stav da je to samouvjereni nastup da ima nekog smisla. A što se tiče kulture raspravljanja svega toga, pa mislim da smo ova tri mjeseca čuli, svi mi razgovaramo sa ljudima izvan Sabora i mnogi prate ovo da je to svima dosta toga, da mi u svakoj raspravi se vraćamo u prošlost i tražimo gdje je krivac i vraćamo se u UDBA-u i u Partizane i Četnike i onda sabornica izgleda ovako polu prazna, nekoliko ljudi koji do kraja ostaju, nekoliko njih koji ponavljaju jedno te isto, ne vrijeđajući stav bilo kojeg kolege, ako netko želi tako govoriti neka govori ali stvara se kriva slika o svemu tome. Mi smo ovdje imali problem koji smo pokušali svi zajedno riješiti. Sutra ćemo pokušati razgovarati o ustavnim promjenama i traže se, trebali bi se tražiti i naši glasovi. Svi mi vrijedimo na izborima jedan glas a naš stav bi trebao biti stav koji bi trebao zanimati Vladu, ako se očekuje potpora svih klubova zastupnika oko nekih bitnih nacionalnih interesa i pitanja. A Ustav i ustavne promjene su ako se slažete kolega Vukšić jedno od tih bitnih nacionalnih pitanja. Ako netko nama stavlja rješenje na stol po principu uzmi ili ostavi i da mi budemo brojka i slovo, brojka za glas, slovo za podršku zakonu onda nije dobro. Dakle, neka pitanja trebamo rješavati za bolju budućnost Hrvatske. Zato sam želio biti smiren i želio biti pomirljiv jer želim dobro Hrvatskoj a to želite i vi, siguran sam i svi mi drugi. A neki ipak nekad prevrše mjeru. Hvala lijepa.
Hvala. Jadranka Kosor, replika, izvolite.
Kolega Salapiću najprije moje priznanje za strpljivost i hrabrost jer u 9,30 ste čekali do evo iza 18 sati da biste uopće govorili u ime Kluba HDSSB-a, trebalo je strpljivosti i hvala vam lijepa na tome jer sam i ja jedna od predlagateljica. Rekli se da smo svi željeli europsku Hrvatsku i da je to dobro. Nažalost to nije tako. I u ovoj sabornici ima predstavnika nekih političkih opcija koji su i jučer i danas govorili i govore da Hrvatska nije spremna za ulazak u Europsku uniju, da smo ušli na koljenima, da rat nije završio, to su oni koji govore o gostima i domaćima itd.. Prema tome, zašto to spominjem, važno je da mi koji smo iskreno željeli europsku Hrvatsku, znači Hrvatsku u Europskoj uniji, koji smo na tome radili strpljivo i teško savladavajući i mnogobrojne prepreke da ne radimo greške. To je ono što je bitno jer mislim da ste na to također željeli ukazati u svojoj raspravi. Dakle, nismo svi jednako radili, nismo svi jednako željeli ali mi koji to jesmo moramo barem nastojati da i sada kada smo članica Europske unije ostanemo koliko toliko zajedno a to će biti onda ako ne radimo greške, ako ne mijenjamo zakone kada ih među ostalim nije potrebno mijenjati. Hvala.
Hvala imamo odgovor kolega Salapić.
Hvala lijepo. Uvažena zastupnice Kosor, pa mnogo smo puta u ovom Saboru i sabornici raspravljali upravo o problemima koji nas čekaju kada tek postanemo punopravna članica Europske unije. Jedno je nešto ispregovarati, nešto potpisati a problem će to biti sve skupa provesti. Pa mislim da ono, netko je to već spomenuo danas i žrtva koju ste vi podnijeli na čelu Vlade kada ste vodili hrvatsku Vladu, vaš je ključni nacionalni interes bio završetak pregovora, ulazak Hrvatske u Europsku uniju a time ste neke druge pozicije stavili sa strane koje danas vidimo kakva je situacija to. Da su svi iskreni i dobronamjerni i da svi žele dobro Hrvatskoj nama bi bilo puno bolje. Kada se budemo prestali baviti politikom iza leđa, kada se u svakom grmu traži krivac za neku grešku a kada se ne priznaju zasluge onima koji su puno činili za Hrvatsku, kada se po takvim ljudima pljuje to je nešto što nitko normalan koji i ovdje sjediti i baviti politikom ne bi trebao raditi. I to sve prati hrvatska javnost i siguran sam da će se neki potezi znat u budućnosti cijeniti. Nitko nije vrijedan toga. Nitko od nas, to sam rekao stotinu puta, nema radnu knjižicu u Hrvatskom saboru jer smo tu zaposleni, naše su knjižice u rukama naših birača i svaka procjena, svaki potez, svaka odluka će se sigurno vrednovati na izborima, a oni koji to trebaju znati siguran sam, 100% uvjeren da to jako dobro znaju. Hvala.
Hvala. Ivan Šuker, izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Salapić, na tragu vaše rasprave da bi trebali gledat u budućnost, budućnost ovog Visokog doma je ovaj dnevni red i ako vi meni nađete ovdje jednu točku koja govori o boljoj budućnosti Hrvatske i jednu točku s kojom ćemo mi pomoć hrvatskom narodu da bolje živi, ja vam skidam kapu. I vama i svim ovdje zastupnicima. Gledajte kolega Salapić, danas je 1., točka o izvršenju državnog proračuna je predviđena kao 27. točka. Znači mi nema šanse da o njoj raspravljamo prije 15.10., a po Zakonu o proračunu 15.10. bi već trebao biti prvi nacrt proračuna za sljedeću godinu, a da bi se prvi nacrt proračuna za sljedeću godinu donio mi bi bar po onome što je Vlada neki dan iznijela mjere, morali donijet, usvojit u ovom Saboru bar 15, 20 zakona …. Druga stvar kolega Salapić, u ovom trenutku je deficit državnog proračuna 13 milijardi, kad mi budemo raspravljali o njemu bit će negdje 13,5-14 milijardi, a kažem treba se donosit novi proračun. Prema tome da bi se raspravljalo o budućnosti, da bi mi raspravljali o onome što svi deklaratorno govorimo ali više puta nažalost sa figom u džepu onda onaj tko proizvodi zakone bi trebao staviti na ovaj stol da mi raspravljamo o njima i da sukobljavamo svoje ideje i svoje stavove. Mi smo nažalost na ovoj točki o kojoj danas raspravljamo ideološki suprotstavili svoje stavove, iako iskreno govoreći svatko normalan u ovoj državi si postavlja pitanje kome je to trebalo i zašto je to trebalo. Mislim da i ono što sam govorio i to je istina, onaj tko je išao, razgovarao s investitorima dobro zna što ovo znači. Jer gledajte, vama kad netko prodaje novac on želi na njemu čim više zaradit. To je svim tim međunarodnim igračima došlo kao zlatna poluga da nama dignu kamate za 0,1,2,3,4, ili 0,5 koliko će već biti i to je istina i to je činjenica od koje mi nažalost ne možemo pobjeći. Sad kolko će tko izići za koliko ožiljaka iz ove bitke mislim da je to nebitno, ali bitno je da će hrvatski građani i nakon ovih zakona koji se predlaže ostati mjesečno bez novih ….
Hvala. Odgovor, kolega Salapić.
Razumijem potpuno kolega Šuker što ste rekli. Ja sam prvo siguran da će svi građani večeras nakon što prođu sve vijesti i dnevnici odahnuti od ove teme, da će sutra to konačno biti iza nas. A da se nešto treba promijeniti, ja sam zato u svojoj raspravi to rekao i ponovio nekoliko puta. Ako se mi kao oporba koji želimo biti u nekim problemima i u rješavanju problema konstruktivni pružamo ruku, a svaki puta dobijemo šamar onda to nije u redu i onda ne preuzimamo odgovornost za ništa ako nas nitko ništa ne pita. Spomenuo sam ustavne promjene koji nas čekaju upravo zbog ovog zakona. Ako nas nitko ništa ne pita i ako ne cijeni ono što ćemo mi reći mi to isto nećemo podržati, bez obzira što se slažemo da ova tema i ovo već jednom treba biti ad acta. To je trebalo već biti, ne sad za ovaj slučaj ovih zločina, svih mogućih zločina. Ali ako ćemo mi širiti iz Hrvatskog sabora, doma koji je izabrao hrvatsku Vladu, ova Vlada je proistekla iz većine iz ovog Sabora, kao i svaka do sada. Ako mi svaki dan pričamo o prošlosti, kopamo po leševima, tražimo udbaše, pričamo o nečemu što nikome ne donosi bolji život, mi širimo pesimizam u Hrvatskoj prema našim građanima i dok oni teško žive mi gubimo desetke, 15, 20 sati u raspravama o prošlosti jer rušimo dignitet politički i važnost Hrvatskog sabora jer to samo gledaju najuporniji i po mailovima kad dobijete mailove vidite tko to gleda. … muka je ljudima od toga. I zašto bi mi sad bili odgovorni ako vi želite drugačije, ja želim drugačije, želimo raspravljati o nekim stvarima da nas netko sluša, a mislim da bi bilo lakše i predsjedniku Vlade kad smo razgovarali o godišnjem izvješću Vlade kada bi odgovornost za neka ključna pitanja prenio na sve. Pa evo ponuda je takva, dajte vi vaš prijedlog, ako to je dobro za Hrvatsku svi smo odgovorni, a toga nema. Znači a priori što mi kažemo ništa ne valja, a ono što predlaže većina to valja. Dok se to ne promijeni mi živimo u prošlosti, a ja sam rekao da želim živjet u budućnosti. To je stav moje rasprave. Hvala lijepa.
Hvala. I zadnja replika, Boro Grubišić. Izvolite.
Kolega Salapić, vi ste rekli da je gospodin ministar kojega pozdravljam i cijenim što uvijek nazoči raspravama u Saboru i evo danas u ovako dugačkom tijeku ove rasprave, da je šteta popravljena, odnosno ono što je moglo nastat da su posljedice zapriječene i da će sve biti u redu. Dakle, u petak kada se bude izglasavao ovaj zakon i kada se steknu uvjeti, dakle izglasavanjem ovog novog, vraćanje na staro zapravo, ispada da bismo riješili taj problem. Ali čemu onda zapravo ustavne promjene? Moram izraziti svoju sumnju da se opet pomalo ne miri ona jedna struja ili misao kod nekih koji su to zaista ne tako miroljubivo poput vas zamislili i da u ustavnim promjenama koje će biti vrlo brzo na dnevnom redu ovoga Sabora, tako bar kažu, doći do novih komplikacija i novih ili je pak to dogovoreno sa Europom. Eto to nas zanima i je li izvršen manevar ili nije, a to ne možemo znat od gospodina ministra.
Hvala. Odgovor, kolega Salapić. Izvolite.
Pošto smo iz istog kluba da ipak ja odgovorim svom kolegi. Mislim da pitanje ustavnih promjena, o tome sam govorio, ne treba i ne bi trebalo ovisiti samo o većini u Saboru nego nama svima. Zato je potrebna 2/3-ska većina. I ono što sam rekao, nećemo ni vi ni ja biti brojka ni slovo i neće nas nitko brojati kao stolicu nego kao zastupnika i čovjeka sa nekim stavom. Sva pitanja trebamo razgovarati, bit će lakše svima. Na ovo ne bi trebala utjecati Europa na naš Ustav nego mi sami. Za odgovornost prema Hrvatskoj trebaju biti odgovorni svi zastupnici Hrvatskoga sabora bez obzira u kojem klubu sjedili kao što smo poslali i vi ste gospodine, kolega iz kluba bili promatrač u Europskom parlamentu i najbolje ste osjetili kako funkcionira europska politika. Znači svi naši koji su otišli bez obzira s koje strane bili trebaju uključiti nacionalne interese, štititi zajedno. Ako su zaista otišli kao zastupnici Parlamenta iz Republike Hrvatske da se ne ponovi povijest kao što je bilo u Ugarskoj, ne znam gdje kad su se naši hrvatski zastupnici smatrali stipendistima. To ne smijemo ponavljati. Ali šta se krije iza ovoga svega. Ja sam rekao promatrajući rad ministra i ministarstva. Imajući povjerenje u ono što se do sada dobro radilo i stručno da ne bi bio takav stav samouvjeren, da nešto tu ne valja. To si i ne bismo dozvolili. I siguran sam u onome kad sam govorio o tome da je razgovor bio takav da ni jedna strana u ovom slučaju ipak se radi o prvim danima članstva u EU ne nosi teret nečega što ne bi trebala. Ali vjerujem da ćemo mi biti kao odgovorni klubovi u Saboru pozvani na konzultacije vezano za Ustav. Ako to ne bude tako odgovornost nije na nama. Hvala.
Hvala i vama. Sljedeći je Damir Kajin. Nema ga, gubi pravo na raspravu. Ingrid Antičević-Marinović, pojedinačna rasprava. Izvolite kolegice.
Hvala lijepa poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani gospodine ministre sa suradnikom, kolegice i kolege. Još od stupanja na snagu Ugovora iz Amsterdama u Europskoj zajednici zaživjelo je jedno zajedničko područje slobode, sigurnosti i pravde. Dakle, građani EU tada nesmetano su se mogli kretati u okviru Schengenskog ugovora. Na žalost naravno gdje god ima prava ima i zlouporabe prava i zemlje EU suočile su se s velikim problemom da jedna zemlja ne može biti utočište ili azil kriminalcima koji čine kaznena djela bilo u vlastitoj zemlji, pa idu na tuđi teritorij ili učine na drugi teritorij i vrate se u svoju domicilnu ili neku treću zemlju. Dakle, to je smisao upravo i ovog zakona koji smo mi usvojili, koji sada mijenjamo ovom neznatnom izmjenom, dakle Zakona o pravosudnoj suradnji u kaznenim stvarima s državama članicama EU. Tako je u biti i nastao temeljni zakon. Dakle i u tom duhu ga treba i promatrati. To ne znači da su se zemlje članice odrekle svoga pravosuđa. Na kraju krajeva, u pogledu pravosuđa najmanje imamo acquisa pogotovo u pogledu ustroja kako je strukturirano pravosuđe u jednoj zemlji, dok za druga područja ondje, koja su bila osnovne prerogative nacionalnog suvereniteta, dakle možemo reći da su se ujednačile. Prema tome, mnoge zemlje iako su već mnogo prije nas potpisnice i postupaju po uhidbenom nalogu i dalje ljubomorno čuvaju vlastite građane. Zašto? Ne zato da štite kriminalce, ne zato nego zato što vjeruju svome pravosuđu, vjeruju više nego svom susjedu koji je također u EU. Na žalost mi takvog povjerenja na žalost nemamo, ali to ne proizlazi izvorno od nepovjerenja prema vlastitom pravosuđu. To proizlazi prije svega iz naše jedne krive nasade o kojem osumnjičeniku odnosno o kojoj žrtvi se radi i eventualno kakve je orijentacije bila žrtva, kakve je osumnjičenik ili neki presumptivni okrivljenik. To je naš problem. Ali smisao da se izbjegne kazna, da se utekne od kaznenog progona nije ništa čudno i novo na ovim našim prostorima, pa u jeku, dakle pretvorbe i privatizacije mnogi su si osigurali državljanstvo Bosne i Hercegovine, iako prije nikada nisu kročili u tu zemlju, možda samo da izvade putovnicu. To se poslije i pokazalo 90-tih godina kome je Hrvatska i na koji način, odnosno tko je zloupotrebljavao hrvatsku vlast i davao hrvatsku putovnicu sve u cilju izbjegavanja, ne nikakvog domoljublja, ne da su tamo ljudi bili očarani ljudima i prirodom, nego iz jednostavnog razloga da se oslobode kaznenog progona i to gdje su ga činili – u Hrvatskoj i da se tamo sakriju. Dakle, sve to znamo. E sada, kada se, jer smo mi naučili dakle sa takvog jednog ponašanja kod kuće, imali smo osim toga i premijera koji je sada evo znamo gdje, da ne ponavljamo tu stvar. Ali koji je upravo u odnosima koji je bio dosta ovako europski. Zbog čega? Zato što je bio ponizan vazal prema njima, a nadmeni vezir u kući. I to se naravno sviđalo svakome. Koliko je Hrvatska od toga imala štete ne treba ni govoriti. Dakle, ono što je ministar uvodno i kao što svo ovo vrijeme govori, ali u ovoj kakofoniji jer smo mi zarobljeni i već su neki dali naziv ovom zakonu, a i ako date naziv zakonu onda sve drugo je bespredmetno, onda nemamo o čemu razgovarati nego dapače s tim se složiti. Samo što ja imam jednu nadopunu da doprinesem tom vašem ogledu ukoliko smatrate da taj zakon treba promatrati samo kroz jedno ime, pa ćete onda dobiti više istine nego što ste je željeli. Kad govori ministar da je to normalno, dakle ne radi se ni o, sad se to tumači kao jedan kapric, ljutnja i na kraju krajeva premijer prvotno je rekao ja mogu i pogriješiti, ali ja duboko vjerujem da tu ima prostora i da je to na neki način nepravedno. Pa vidimo i druge zemlje, ja ih sada neću nabrajati. One su silno moćne, pa onda u takvim nekim argumentima i tome sam bila svjedok, kad ih izbijemo pravnim argumentima onda je zadnji argument znate s nama se tako ne razgovara. Dakle ima i toga. I prema tome, dakle mala zemlja može ostvariti svoj respekt i onda kada zastupa, pa čak i onda kad je u krivu ako misli da je, ako se bori za svoje principe i na kraju krajeva ako je u svoj toj svojoj politici principijelna, prije svega ako misli da ima pravo i da se to ne boji kazati. I to rade i druge zemlje i to ćemo se na to mi naučiti. Ja znam da je ovo tek prvo i da je to normalno da je izazvalo i ovakve reakcije. Već nakon nekoliko puta možda će se i javnost koja je dakle dobrim dijelom i na tragu i medija možda će i drugačije takav sigurno pristup tomu biti. Dakle, ako mi razmatramo ovaj zakon koji neki već su ga krstili, zapravo koji mnogi tako nazivaju pod određenim imenom, onda dakle su zarobljenici i neće izaći niti će dati odgovor za konkretan slučaj, a kamoli za sve ono što ovaj zakon predviđa. Pa treba javnosti reći da evo kad se isključuje čak provjera dvostruke kažnjivosti, dakle čak ako u našoj zemlji iako mi imamo sve to pokriveno našim kaznenim zakonodavstvom, uopće se ne provjerava da li je takvo kazneno djelo u određenoj zemlji. A to su važna djela a za nas, odnosno za mnoge se čine bagatelnim djelima ali nisu bagatelna djela. I ja ću vam reći o čemu se radi, to svi znate ali evo radi javnosti. Pripadanje zločinačkoj organizaciji, terorizam, trgovanje ljudima, spolno iskorištavanje djece, nedopuštena trgovina, nedopuštena trgovina oružjem, korupcija, prevare, pranje novca, krivotvorenje valute, računalni kriminalitet, djela protiv okoliša, omogućavanje neovlaštenog ulaska i boravka, ubojstvo, teška tjelesna ozljeda, nedopuštena trgovina ljudima, otmica, rasizam i ksenofobija, organizirana oružana pljačka, nedopuštena trgovina kulturnim dobrima, prevara, reketarenje, iznuda, krivotvorenje, piratstvo proizvoda, krivotvorenje trgovine administrativnim ispravama. A kod nas se smatra da su mnoge isprave i dokumenti nekakva osobna stvar određenog dužnosnika koji kad ode mora to odnijeti sa sobom. Krivotvorenje sredstava plaćanja, nedopuštena trgovina hormonskim supstancama, nedopuštena trgovina nuklearnim radioaktivnim materijama, trgovina ukradenim vozilima, silovanje, podmetanje požara, kaznena djela iz međunarodnog kaznenog suda, protupravno oduzimanje aviona, plovnih objekata itd., sabotaža. Dakle, možete zamisliti, kad bi se jedan zakon i njegove izmjene možemo razmotriti samo ako se maknemo od neke opsesije konkretnih slučajeva. Ja sam imala jednu opsesiju jednog drugog slučaja što je Hrvatska osudila čovjeka, pravomoćno ga je naš sud osudio, za kazneno djelo učinjeno u pretvorbi i privatizaciji, osuđen na 4,5 godine zatvora sakrio se u Njemačku. Dva suda ga traže po pravomoćnoj optužnici i mi to uopće ne spominjemo. Zar tako malo držimo do sebe? Zar tako malo vjerujemo našem pravosuđu? A molim vas, svatko od nas ovdje, svatko od nas, nećemo govoriti o građanima, može biti jer naravno dok god je ne samo prijava nego i optužnica ne znači da je čovjek kriv jer Državno odvjetništvo i organi progona nisu sud, sud će reći svoje, ali može netko tražiti nas. Što bismo mi rekli za bilo koje od ovih djela? Mi bismo rekli a ne nama je draže da nam sudi domaći sud. Onda bi naglo poraslo povjerenje u domaće pravosuđe. A vjerujte tako svaki građanin svake zemlje u EU više voli da mu sudi domaće pravosuđe pa makar bilo čak i strože, i imalo strože kazne jer je to normalno. A država, govorim vam tako se ponašaju druge države, pa kad pogledamo podatke koliko mi tražimo ljudi po našem uhidbenom, koliko mi smo podnijeli uhidbenih naloga, koliko je postupljeno i koliko smo mi već postupili po uhidbenom nalogu već ono što smo postupili je iznad europskog prosjeka. I što je zemlja jača i snažnija manje bome daje i udovoljava drugim članicama. To egzaktno ćete vidjeti. I zato molim vas nemojmo ako napadamo vlast nemojte napadati domaće pravosuđe. Ono se tek sada nakon pustih godina, od '90-ih znamo, dakle već od 2000. postepeno se stabilizira. A treba puno, puno godina da se ono stabilizira. I tko god se nađe u nevolji bilo pred Kaznenim sudom, bilo pred civilom voli da mu sudi neovisni sud, a u njegovim pravima i dužnostima u njegovoj imovini, temeljnim ljudskim pravima a ne da mu sudi ulica. I nemojmo ga uznemiravati na takav način. A ja mislim da smo mu sa svim ovim što se događalo u javnosti najveću pljusku dali domaćem pravosuđu. Možda to i
Vrijeme.
Evo, evo samo još jedna rečenica. I nesvjesno i ono što je rekao kolega Pupovac sve zemlje vani bilo da je desnica, ljevica u kući raspravljaju vrlo zvučno. Nitko ne raspravlja o tome vani, to se smatra nepristojnim. Zato na takav način i denuncirati svoju zemlju vani nije pitanje ovog lexa nego je pitanje kućnog odgoja. Hvala lijepa.
Hvala. Imamo dvije replike. Boro Grubišić, izvolite.
Hvala lijepo. Kolegice vi ste zaista vrlo žučno pokušali objasniti našu vjeru u naše pravosuđe i želju da vjerujemo našem pravosuđu pa ste i naveli neke primjere. Naime, vi znate i sami da smo i u Ustav uveli da nema zastare za kriminal u pretvorbi i privatizaciji i čak ste i naveli jedan slučaj kojem se sudi 4,5 godine ste rekli da je predviđeno zapriječeno kazna zatvora jel'. Pa bih ja vas zamolio da imate li još jedan primjer osim toga jednoga upravo za ovo djelo? Jesmo li baš zato i Ustav morali staviti ili se to moglo zakonski riješiti bez promjene Ustava? Kao što i ovo možemo riješiti bez promjene Ustava. A ono što ste rekli da mi sudimo o ljudima izvršiteljima djela, ovih teških zločina, pa evo recimo znamo kakva je bila egzekucija gospodina Đurekovića jel' da je ubijen sjekirom u garaži. To je iz njemačkih novina se lako to može doznati. Ali rekli ste da je bitan ideološki predznak žrtve. Pa bih ja vas pitao znate li vi koji je bio ideološki predznak gospodina Đurekovića? I oca i sina? I ne samo Stjepana negoli i njegova sina Damira? Nadalje, kakav je bio predznak Brune Bušića, osim hrvatski? Ni komunistički, ni kapitalistički, koji je to ideološki predznak bio? O čemu govorimo? Ali nije ni bitno ni kojeg su predznaka ni ubojice nego da su dostupni pravdi. To je bitno.
Imamo odgovor kolegice Antičević. Izvolite.
Pa reći ću vam ovo drugo da se mi slažemo točno da su dostupni pravdi, ali slažem se sa svima onima sva ona ubojstva koja su učinjena pod državom ili njezinim jednim segmentom to su najgori zločini. To su najgori zločini ali nemojmo se zavaravati da su se događali samo onda za vrijeme Jugoslavije. Događali su se i u našoj recentnoj hrvatskoj prošlosti o čemu je govorio Pupovac i to treba najoštrije osuditi. Pazite terorizam je užasan, a državni terorizam od njega jednostavno ne možete pobjeći kao što neki ljudi nisu pobjegli. To je jedna stvar. A druga stvar, što se tiče nezastarijevanja za gospodarski kriminalitet, ovo je kazneno djelo odnosno ova presuda je evo kada se govori da se ništa nije učinilo čak i prije 2000.treba biti otvorne. 1999.godine pravomoćno osuđen tek poslije su ove druge optužnice. Ali ono što se danas sudi ne bi bilo moguće bez promjene Ustava, a što će se suditi sigurno.
Hvala. Josip Borić replika.
Hvala lijepo potpredsjedniče. Ja sam se javio jer sam znao da kolegica Ingrid neće sve uspjeti reći pa čisto samo da ponovimo gradivo. Rekli ste da je ovo pitanje kućnog odgoja, danas smo već čuli i moralne panike zato raspravljamo o ovom zakonu. To su bile rasprave u ime vašeg kluba ako se dobro sjećam, znači moralna panika a priča o hrvatskom pravosuđu je kućni odgoj. I skupljajući te dvije stvari jednostavno se pitam o čemu mi uopće raspravljamo? Jesmo li mi onda ovdje neodgojeni? Jesmo li stvarno u nekoj velikoj panici da bi normalno iznijeli svoje mišljenje o nečemu što smatramo da je ipak važno za našu domovinu za neke ljude? I onda ste nam našli objašnjavati povjerenje u hrvatsko pravosuđe na pretvorbi i privatizaciji i nezastarijevanju istog, a stoji u Ustavu, evo reci kolega Grubišić jedan jedini postupak. Nedavno gledam u novinama 250 najvećih dioničara koji imaju ajmo reći 250 ili više firmi s kojima … i cijelo vrijeme sav fokus medija, politike usmjeren u HDZ. Čitaš imena nisam prepoznao jednog ili dva čovjeka koji su vezani ili su uopće blizu HDZ-a. to je jedina istina. Jedan jedini postupak u pretvorbi i privatizaciji to je bio težak zločin, na tome su postajali predsjednici neki. I sada opet velika najava ustavne izmjene, promjene i sada ćemo valjda svih privesti, svih ćemo privesti jer za to su vam važne ustavne promjene. Šta će se desiti? Neće se ništa desiti, ništa, nula kako reče ovaj premijer nula bodova.
Hvala. Odgovor kolegice Antičević. Izvolite.
Kolega ja ne mogu reći da me niste slušali ali niste pozorno. Kada sam ja govorila na kraju o kućnom odgoju bilo je na tragu onoga što je vaš kolega Tuđman rekao kako recimo Amerikanci, nikad se jedna vlast ne poziva što je radila druga vlast, tako sam vam ja htjela reći da u Europi se ljevica i desnica ili centar međusobno kod kuće objašnjavaju, raspravljaju, svađaju nazovite to kako god hoćete ali vani vidjeli ste u diplomatskim odnosima kada pričate nekom i znate kojoj grupaciji pripada nikada vam neće ogovarati protivnika svog političkog, nikada jer time bi smatrao i to je tako jadno čuti. Mi se moramo naučiti o takvim stvarima upravo jer smo dio Europe i tako se oni ponašaju tako se i mi moramo ponašati. To ćemo raspraviti kod kuće. Govorim vam to je zaista pitanje kućnog odgoja.
Hvala. Nastavljamo sa pojedinačnom raspravom, Josip Borić. Izvolite.
Hvala još jednom potpredsjedniče. Pa evo ja nisam pravnik ali mislim da se u pravdu ipak nešto razumijem. Mislim da me dovoljno drži i moja vjera da nisam ni u moralnoj panici pa da o ovome raspravljam. Mislim da treba o ovome raspravljati iako je možda žalosno u ovaj sat možda još žalosnije da ona naša katedrala duha, malo prije sam bio dolje pa prenosi i neku emisiju o odvodnji, tako da očito ovo zaista više nikoga ne interesira. Nakon silnog interesa puna tri mjeseca. Prije su mi stariji ljudi pričali da je politika ono što se ne vidi, ne ovo što čujemo, ne ovo što piše, ne ovo što se govori nego ono što se ne vidi. I sada baš na ovom primjeru zakona se to jako dobro i najbolje očituje. A činjenica jest da je onaj grafit koji je davno zapisan, a još uvijek se negdje nađe "Udba je naša sudba" je uvijek aktualan i uvijek netko za njim posegne. Zbog toga sam se odlučio raspravljati jer ne znam zaista kako ocijeniti vlast koja pronalazi demokratski interes naroda u obrani pojedinaca ili više njih koji su počinili jedan ili možda više zločina na području ove ili neke druge države. Kako ocijeniti one koji su u predvečerje ulaska u EU spremno pokazali srednji prst svim državama EU hineći da ništa ne razumiju ili razumiju puno više od svih ostalih? Kako uopće ocijeniti taj srednji prst, kako to objasniti vidjeli smo u protekla tri mjeseca. Navest ću samo nekoliko izjava čisto da se ne zaborave nikada. 13.6.na Vladi već sam danas rekao ali još ću jednaput, radi se o jednom tehničkom usklađenju, izvršili smo zapravo tehničku prilagodbu sada imamo zakon koji je u cijelosti prilagođen sa EU. To reče ministar. 18.lipnja Vlada je uputila prijedlog izmjena Zakona o pravosudnoj suradnji u kaznenim stvarima s državama članicama EU u Sabor bez ikakvih skrivenih namjera. Na sjednici Sabora 26.u kasni popodnevni sat, sjeća te se bilo nas je čak i manje nego danas, kaže ministar na kraju u završnom obraćanju, konzultirao se nisam ni sa kim, pred vama je prijedlog i ostao je još jedna mala dilema koju ćemo raščistiti i to je to, sjećate se te izjave. 20.lipnja na večer kada se to malo počelo raspletati evo Hrvatskih branitelja. Želimo zaštiti Hrvatske branitelje od možebitnog progona. 27.lipnja Angela Merkel ne zna ništa o Perkoviću. 28.lipnja štitimo suverenost i još jednom Hrvatske branitelje, ali tada prvi puta premijer kaže mogući su nesporazumi. Onda je došao taj odmor u Saboru i 23. 8. u jeku ljeta izjava premijera. "Ono što vam mogu reći jest da nikoga od premijera europskih zemalja ova tema ne zanima niti znaju ništa o njoj a gospođa Reding govori kao HDZ." 6. 9. "Mi smatramo da nismo ni u kakvom ozbiljnom prekršaju, možemo govoriti o određenim nekonzistentnostima." 10. 9. "Ja sam čuvar hrvatskog ugleda a ne Europska komisija, nisam takav čovjek da na svaku prijetnju i pokušaj blefa reagiram. 17. 9. možda najjača izjava, "Mi smo država, članica Europske unije, nismo ptičji rezervat. Postoje načini komunikacije i oni koji su glasni obično vole manipulirati, imaju slabe argumente. Mi nećemo tako, vjerujemo u hrvatsko pravosuđe i da će obaviti svoj posao, no neću dozvoliti da se nama briše pod, nismo mi ptičji rezervat nego država. Nema sankcija, nula, odaberite kome ćete vjerovati demokratski odabranoj vlasti ili nekome tko juri po 7. mandat." I onda 26. 9. kapitulirala Vlada "Ovo je samo jedna lekcija koju smo malo platili. To me je iskustvo obogatilo, izmijenio sam mišljenje sa europskim čelnicima o funkcioniranju uhidbenog naloga i Europske komisije na to se moramo naviknuti, treba dignuti glavu gore i imati malo samopoštovanja.". Ovo su onako kronološki izjave, nešto ministra, nešto premijera, uglavnom više premijera nego ministra i to je slika kako su se stvari kretale. Kako je ta kula od karata brižljivo građena i kako se srušila sa 26. 9.. To je jedina ustvari činjenica istina. Zašto ne vjerovati vodećim ljudima ove države, premijeru, ministru? Za mene, za mene je ovo bauljanje, licemjerje, neistina, pokušaji i obmane. Možda je i najjednostavnija riječ koja bi se tu mogla upotrijebiti je sramota. Sramota koja će se ipak teško prati ili iskupljivati još dugo, dugo. Jer što reći o toj politici gdje umjesto jednostavnog rješenja, poteza … [[Govornik se ne razumije.]] kao što je učinjeno u drugih 10-ak uhidbenih naloga, vlast poseže za pričom o lex Perkoviću. U … [[Govornik se ne razumije.]] je čitav pravosudni aparat, DORH poseže za saborskim povjerenstvom. Ustav, sukobljava se sa Europskom unijom, koalicijskim partnerima, stručnom javnošću, intelektualcima i na kraju sa vlastitim narodom. U svrhu čega? To pokušavamo cijeli, ova tri, četiri mjeseca. Tri mjeseca i više nešto. U svrhu čega? Da zaštitimo moguće počinitelje zločina? Ili one koji su ga počinili? Što je to interes ove države? Jer ako nisu ovo što je ministar navodio, što im je i premijer navodio a vidimo da nisu jer smo skoro dobili sankcije, pa što je onda to interes? Meni je jasno da je teško prihvatiti ili podnijeti činjenicu da ti je biološki ili ideološki predak moguće biti pripadnik totalitarnog sustava kao što je komunizam. Da su neki u tom sustavu, mnogi, počinili i zločin. Neki pojedinačne, neki masovne. Ali od toga se pobjeći ne može. I zato sam danas tražio odgovore na neka pitanja ali nisam ih dobio. Kaže, nema zastare, pa nema zastare, pričao sam na slučaju golog otoka, pitajte ljude koji dođu tamo 23. 8. svake godine dođe ih uvijek barem 20, 30. Je li za njih zastara 70 godina od počinjenog zločina nad njima, nad onima koji nikada nisu pronađeni. Pitajte ih, njihove obitelji. Može biti pravna, ova formalna, odlično jer je to interes države. Još bolje onda, još me više sram. Zar je to vrijedno toga? Ja mislim da ne. Netko je očito u tome pronašao određeni razlog. Mislim da smo promašili u potpunosti. I ova priča sa ustavnim promjenama, sa ucjenama, sjećam se bilo je dosta već tih ustavnih promjena. Ne sjećam se niti jednog premijera koji je ušao u ustavne promjene sa ucjenom. Ili si za ili si kriv. Odlično. Pa smo čuli danas što znači to kriv. Možemo se čak i mi ovdje onda izvrnuti nekakvom kaznenom progonu jer štitimo zločince a oni ih ne štite. Pa smo čuli sada pretvorbu i privatizaciju. Jedan jedini postupak, odlično, koliko će ih biti ovdje, ništa, nula. Ako je to put da se donesu te ustavne promjene neka se donesu. I zato mi je drago da je HDZ izašao van, rekao svoje mišljenje i izašao van na raspravi. Izašao van na glasovanju. Možda bi bilo najpametnije da ovo što ste pokvarili i sami popravite. Iako smo vas upozoravali. Ali što kada pitaš ministra pa ti neće ništa da kaže, pitaš zastupnika on kaže da nije gatara itd., svim je jasno kuda, samo onima koji ne žele da shvate da je ovo bio jedan desant na sve demokratske institucije društva i odbacivanje svih moralnih skrupula i pravila igre koje važe u zapadnom svijetu. Kažu neki pametnom dosta. A ja ću na kraju zaključiti ovo sa jednom izjavom misli poznatog poljskog humarista i filozofa Stanislava Jirzi Lec koji je rekao: "Već sam bio pomislio da sam dospio do samog dna kada sam začuo kucanje s druge strane.". Mislim da smo u toj situaciji i sada. Mislim da će nam još jedanput pokucati s druge strane a onda ćemo valjda još jedanput raspravljati, onda ćemo valjda i ustave mijenjati, a onda ćemo valjda učiniti sve da zaštitimo eto te koji su moguće dobili uhidbeni nalog radi, ja ne znam, ako su to dobra djela u interesu Republike Hrvatske. Za mene su to zločini i tu je jedina normalna politika jednostavan potez perom. Nema tu puno filozofije, kao što su već neki ….
Hvala lijepa. Vrijeme. Imamo jednu repliku. Kolega Kregar, izvolite.
Mislim da ne bi trebalo ispravljati druge u ovakvim raspravama, ali bi kolegu Borića uputio na to da pogleda barem po Googleu ili Wikipedii što znači izraz moralna panika. Moralna panika je koncept koji se pojavio u '60.-tim godinama, Thompson je autor tog izraza koji pokazuje da se u društvu s vremena na vrijeme pojavljuju pokreti u kojima se sasvim nevažnim stvarima daje dojam opasnosti, proglašava opća ugroženost društva, jačaju emocije i gdje nema nikakve racionalne rasprave. To je izraz koji se zove moralna panika. To je situacija u kojoj dapače mediji prihvaćaju tu temu, iz svojih razloga je raspiruju. Političke grupe, stranke u ovom slučaju to koriste kao svoj način argumentiranja. Ali ono što je bitno je činjenica da nakon nekog vremena takve struje, takve pojave i pokreti prestaju i onda se vidi koliko je ta argumentacija, emocije koje su bile uložene, koliko su one zapravo nepotrebne, čak i štetne. Istina, publika, građani u ovom slučaju dobili su jednu zanimljivu temu, novine naslove. Ali ono čemu raspravljamo i zato sam upotrijebio izraz moralna panika, nisu takvi strahovi koji su rašireni, nisu udbaši i ubojice, nisu partizani i ustaše nego jedan vrlo kratak zakon koji mijenja nakon sporazuma između hrvatske Vlade i Europske komisije nešto što smo mi ovdje usvojili točno u vrijeme kako ste rekli. Sve ono što ste vi proglasili grijehom, laži i hipokrizijom moglo bi se smatrati i nužnim političkim stavom u kojem je Hrvatska branjena na odgovarajući način.
Hvala. Imamo odgovor, Josip Borić. Izvolite.
Ja sam taj izraz čuo od vas, ja sam ga upotrijebio u svom kontekstu, on ne mora odgovarat tome što ste vi rekli, ali je interesantan i ja ne znam da li je ta moralna panika na ovoj strani ili na onoj. O tome bi se moglo razgovarati ako ćemo to pojedinačno. Jer niti je HDZ ovu temu nametnuo niti je na njoj inzistirao, ona je došla nečujno. 39 sekundi ministar je objašnjavao na Vladi, ovdje nekoliko minuta i danas svega nekoliko minuta. Da nije bilo možda te moralne panike pitanje je gdje bismo mi bili danas, bismo li bili pred izmjenama. A da smo ovakav zakon kao što je ovaj koji je na snazi usvojili 24.5. znajući da Njemačka još nije ratificirala pristupni ugovor, za što ova Vlada nije imala snage iako je imala sve pripremljeno jer ne može se 80 članaka promijeniti u sedam dana ili izmisliti u sedam dana. Znači da se na tome radilo mi danas bi govorili u sasvim drugačijem kontekstu i to su jedine istine i to moramo reći ovim ljudima da na taj način govoreći istinu s njih skinemo upravo ovaj problem. Ne … filozofirajući, ali istinito i priznati grešku. Čujemo da je bilo i dijela kajanja ovdje, ali onako potiho, da su svi pobjednici u ovoj priči, da se nitko nije čak ni osramotio, da je to ustvari sve normalno, a eto silna se javnost zainteresirala jer joj nije stalo. Mislim da joj je stalo i zato sam rekao da upravo ovaj slogan "UDBA je naša sudba" je nešto što će nas pratiti još generacijama ako se to ne raščisti i zato je ona gospođa, danas sam to već rekao, učinila puno, puno, bez obzira što vi o njoj mislili i što o njoj govorili. Puno za hrvatsku demokraciju. Oni koji mogu malo dublje promisliti mislim da znaju šta govorim.
Zahvaljujem. Nastavljamo sa raspravom. Potpredsjednik Nenad Stazić, izvolite kolega.
Hvala vam lijepa. Dakle ovaj zakon je izazvao jednu buru u čaši vode. To je potpuno nebitna, marginalna jedna stvar koju je izazvala jednu opću pozornost u medijima i u javnosti. Tko je tu pozornost potaknuo? Oporba i mediji. Medijski razlozi su mi jasni, pune se naslovnice atraktivnim naslovima i to prodaje novine. Taj razlog je shvatljiv, razumljiv. Koji je međutim razlog oporbe da napada vlastitu zemlju, da ju ogovara vani, da priziva sankcije za vlastitu zemlju e to mi je nejasno. Takvo ponašanje opozicije, pa da je najgora, ja ne mogu razumjeti. Mi smo članica Europske unije i na to se moramo naviknuti, ravnopravna članica Europske unije i imamo kao svaka druga članica Europske unije pravo braniti svoje nacionalne interese pa nemojmo očekivati da će Europska komisija štititi naše nacionalne interese. Pa mi smo tu prije svega Vlada, ali i opozicija da brani i štititi nacionalne interese, a ne da pogne glavu, pokrije se ušima po glavi i još moli da dobije sankcije, kao što je to radio HDZ. Prema tome, ovo je pitanje nacionalnog ponosa. Mi želimo, kolega Šuker vi samo pokazujete koliko ste odgojeni kad ovako dobacujete. Neće me to smetati niti spriječiti da vam kažem istinu. … [[Upadica se ne razumije.]] Mi želimo da se našim ljudima, građanima Republike Hrvatske, državljanima Republike Hrvatske, ako su počinili bilo kakav zločin, sudi ovdje u Hrvatskoj, a ne da ih izručujemo. To je motiv Vlade, ne da im se sudi po drugim zemljama po nekakvoj općoj generalnoj nadležnosti, ne i tu Vlada štiti nacionalni interes. Umjesto da pomognete toj Vladi u tome vi nju napadate, ali potpuno neshvatljivo. Mi ne želimo da se ponovi slučaj Purda, mi želimo da to naše pravosuđe odradi jer da je Purdu odradilo naše pravosuđe na vrijeme i oslobodilo ga svake sumnje da je počinio neko kazneno djelo čovjek ne bi završio u bosanskom zatvoru. Ali nismo tako napravili, propustili smo to napraviti i to je bilo šteta, nastala je šteta za jednog branitelja. Vlada hoće zaštititi nacionalni interes, očuvati nacionalni ponos, ne želi prignuti glavu pred svakim zahtjevom koji dođe iz Europske komisije jer to ne moramo raditi. Pa ravnopravni smo tamo, shvatimo da smo ravnopravni. Borimo se zajednički za te nacionalne interese. Sankcije. Kažete, prijetile su sankcije i još uvijek prijete. To ste danas u raspravi govorili. Pa Vlada tu situaciju kontrolira od početka do kraja. To je potpuno kontrolirana situacija. I sad pazite da su sankcije stvarno i došle u obzir, da se zaprijetilo. Pa u čemu je problem izglasati zakon i pristati na zakon. Pa to uvijek može i sankcija nema. Da smo i ostali kod ovoga, čak da nije došlo do dogovora između ministra i te Vivian Reding. Što? Da je ostala odluka da vrijedi, da se zakon primjenjuje od 15. srpnja. Pa da su se i uvele neke sankcije 15. srpnja bi prestale. Ni tu ne bi bilo štete. A o nekoj šteti govoriti danas je oprostite ali suludo, bezumno jer nikakve štete nema. Ako je vama šteta braniti nacionalni ponos i nacionalni interes e to je već vaš problem. Nitko nema nikakav interes štititi bilo kojeg zločinca bez obzira kojoj on kategoriji društva pripada bio on udbaš ili ne bio udbaš. Nitko nema takav razlog. Zašto bi imao takav razlog? Pa zbog toga i predlažemo promjenu Ustava da bi se takvi mogli kazniti. Pa nemamo drugog razloga nego predlažemo promjenu Ustava koju vi opet ne prihvaćate, jer nećete da se ti kazne valjda. Ali predlažemo još nešto. Predlažemo istražno povjerenstvo o ovome, tako da se vidi tko je surađivao sa udbašima, s kojim udbašima, tko ih je pozvao u hrvatsku Vladu, na koji način su surađivali i to ćemo otkriti na tom povjerenstvu kao što smo u povjerenstvu za INA-u otkrili što je radio vaš šef Sanader, kao što smo u povjerenstvu za kamione kako ste nabavljali vojnu opremu, tako ćemo i ovdje otkriti to tko je štitio udbaše. Neće vam to bit ugodno slušati, neće vam biti ugodno slušati. E sad, Vivian Reding. Ona je osim na zajedničkoj konferenciji sa ministrom, osim što su se, što su obadvoje izjavili kako je postignut dogovor i kakav je dogovor postignut rekla još nešto. Europska komisija nikada neće odustati od ćirilice u Vukovaru i davala nam pljusku. Zvučan šamar. Šta ćete sad s Vivian Reding koju ste toliko hvalili? A Europska komisija od toga neće odustati, neće odustati. I šta će sad vukovarski HDZ? Šta će sad ti? Evo oni su prekjučer, predlažu da se gospođi Kosor ukine taj status počasne građanke Vukovara. Oni su je predložili za počasnu građanku. Pa predivna dosljednost! Gospođo Kosor, ja mislim da ste vi u nečem pogriješili kad su vam ti ljudi to predlagali što ste to prihvatili od tih i takvih ljudi. Trebali ste znati kakvi su oni i šta vam se može sa tim njihovim prijedlogom dogoditi. Šteta, ugled Hrvatske je narušen. Evo gledam sad Dnevnik obadvije ove nacionalne televizije koji je do sad prikazan. Sanader drugi dan daje svoju obranu, vaš šef. Tu ste skakali po stolcima, pljeskali, urnebes radili nakon svake njegove riječi, podržavali ga u svemu i svačemu, daje obranu. Stid me je to gledati da premijer moje zemlje, bivši premijer moje zemlje da mu se sudi za lopovluk. Stid me je to gledati. To ruši ugled države. Znate kako se brani? Svalio je krivnju na Jarnjaka, još jednog HDZ-ovca, a drugi su u tom procesu priznali krivnju. Rekli su da, krali smo, krali smo, krali smo za HDZ. To sramoti državu, to sramoti naciju, to predstavlja rušenje ugleda zemlje, a ne obrana pred Europskom komisijom, ne čvrst stav u tome da se sudi našim ljudima ovdje u Hrvatskoj, ne odlučnost da se ispitaju suradnja sa udbašima i odlučnost da se kazne svi teški zločinci bez obzira kakav zločin počinili. Hvala vam.
Replika Josip Borić.
Hvala lijepo. Uvaženi potpredsjednik Sabora bio je vrlo uvjerljiv u svojoj raspravi, onako kazališno to bi se moglo nazvati neponovljiva lakoća življenja. Zaista, kad onako banaliziramo sve je jednostavno. Uopće oko čega smo se mi posvadili ovdje? To je pitanje. Ugled zemlje zaštićen, svi smo sretni, sve je lijepo, cvijeće cvjeta. Zaista si postavlja pitanje, onda malo o HDZ-u, pa povjerenstvo za ovo, povjerenstvo. Što je otkrilo Povjerenstvo za Viktor Lenac. Dođe onaj gospodin i kaže ja se ne sjećam ničega, izađe van. Gotovo, ništa. Kakvo je to povjerenstvo bilo? Ništa, nula bodova. Ali zaboravimo mi to. Znate zašto? Zašto je SDP to zaboravio? Zato jer se nije našao već 20 godina u nekoj važnoj stvari za ovu državu. Kod osamostaljenja otišli van, u ratu je državu vodio HDZ, u mirnoj reintegraciji HDZ, u obnovi HDZ. Pa onda imamo onu epizodu 2003. ništa važno se nije desilo u tom vremenu. Mislim da smo potpisali dokument, ne znam, za stabilizaciju i pridruživanje. Eto to. Poslije toga opet završili pregovore, ušli u NATO, opet HDZ. Završili pregovore za EU. Teško je podnijeti da jedna velika stranka koja vrvi intelektualcima može podnijeti jedan takav dvadeset godišnji hajmo reći neuspjeh. I onda tražimo u nekom pojedincu opet krivo. Pa nije on izbjegao pravosudni proces, on je tu. Ali ovi oni pokušavaju izbjeći. Jel vidite što vi radite? Oni pokušavaju izbjeći, a vi kažete to je interes države, idemo sve u to posložiti. I povjerenstvo ako treba i Ustav i zakon. Da on ne dođe tamo gdje treba doći. Eto to je razlika.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku, Nenad Stazić.
Ha pokušat ću odgovoriti na ono što sam razumio iz ove vaše replike, moram priznati da nisam baš sve razumio. Viktor Lenac, povjerenstvo, Saborsko istražno povjerenstvo vodio je tadašnji ugledni član HDZ-a Sanader ga je zvao stupom HDZ-a ovako nekako Branimir Glavaš. Branimir Glavaš je vodio Istražno povjerenstvo za Lenac. Taj je isto doprinio i ugledu i HDZ-a i svom osobnom. Što je zaključilo to povjerenstvo? To povjerenstvo je svu pribavljenu dokumentaciju poslalo DORH-u. Jel DORH podigao kakvu prijavu, jel pokrenuo kakav postupak? Pa zato što je DORH zaključio da tamo nije bilo nikakvog kaznenog djela. Jer je i to bila jedna od vaših galama neprestanih jer kad nemate argumenata onda galamite. Kao što i sad galamite u jednoj posve nebitnoj stvari da predstavlja problem. Pa tako vam je i Viktor Lenac bio problem, a oni stvarni problemi, one stvarne nezakonitosti koje ste radili 8 godina sad u zadnjem mandatu e vidite time je malo drugačije bilo prema sudu i malo drugačiji tretman kod DORH-a nego što je imao vaš Viktor Lenac. Mi želimo da se ovom čovjeku, mi želimo da mu se sudi tu ne da ga se izručuje Njemačkoj. Ako je zaslužio da ga se sudi pa tu mu sudimo. Pa čovječe božji zašto, pa kakav je to vaš nacionalni interes da mi svoje državljane šaljemo u Njemačku da nam sude? Pa što mi nemamo sudove, jel mi nemamo pravosuđe? Pa ja vjerujem u naše pravosuđe i želim vjerovati u naše pravosuđe. Vi ne vjerujete, vi više vjerujete njemačkom pravosuđu. A slušajte vi ste toliki patriota, takav ste vi patriota da više vjerujete njemačkom pravosuđu nego hrvatskom. A Bože moj, vaša stvar.
Boro Grubišić, replika.
Hvala lijepo. Kolega Stazić, potpredsjedniče Hrvatskog sabora zaista u vašem teatralnom uobičajenom nastupu vi ste izvrnuli potpuno tezu. Rekli ste da oporba ili oporbena stranka jedna, ne znam da li ste točno rekli oporba ili HDZ nisam do kraja dobro čuo, da je tražila sankcije za Hrvatsku. Pa tko je uopće razmišljao o ikakvim sankcijama za Hrvatsku prije 28. lipnja kad ste vi, vaša većina, vaša Vlada promijenila ovaj zakon kojega sad ovako da ne kažem potiho ili ovako pokušavate ponovno promijeniti i dovesti u prvobitno stanje? Dakle, vi ste izazvali cijelu ovu krizu. I kažete mediji pumpaju. Pa znamo mi čiji su mediji, nisu samo HDZ-ovi. Što kažu oni drugi mediji? Tri mjeseca narod bruji i građani oko ovog lex, neću govoriti ime nije ni bitno i onda kažete, govorite o nacionalnom ponosu i o našem pravosuđu. Nacionalni ponos je valjda štititi one koji su izvršili teška ubojstva. Zašto ih dosada, imali ste vi i mandat od 2000. do 2004. zašto ih onda niste sudili? Bili ste na vlasti. I kad govorite o gospođi Reding da je rekla to za ćirilicu to što je rekla pa dobro HDZ i neće, on je u Vukovaru u gradskom vijeću i glasovao za ćirilicu kao i gospođa Reding. Prema tome što će oni govoriti o gospođi Reding. Ali ona nije rekla da je to tako nego je rekla eto dobro je da ste to učinili, a nije rekla i naredila kako ćemo se mi kao država ponašati. Zašto sad SDP kao što je bio u Gradskom vijeću Vukovara protiv uvođenja ćirilice ne bude protiv gospođe Reding i nije ništa rekao ni ministar ni itko. U gradskom vijeću SDP je bio protiv ćirilice 2010. godine. A sad uvodite ćirilicu. Što niste rekli gospođo Reding naše Gradsko vijeće u Vukovaru i naši članovi su glasali protiv toga? Hvala lijepa.
Hvala. Odgovor na repliku, Nenad Stazić.
Pa predlažemo promjenu Ustava da bi se mogli kazniti, a vi kažete da ih mi štitimo i još kažete da sam ja okrenuo stvar naglavačke. Pa čujte, ovo nema nikakve logike što vi govorite. Sankcije, radovanje sankcijama. Nisam vas čuo, od vas nisam čuo takvu izjavu, ali sam čuo od HDZ-ovaca i to jako puno. Pljeskali su, kao što su nekad Sanaderu pljeskali tako su pljeskali i Vivian Reding što prijeti Hrvatskoj sankcijama. Radovali su se tome. Što ja mogu pa meni to nije drago da su se radovali tome, ali jesu. To smo svi vidjeli, snimala ih je kamera. Davali su takve izjave. Ćirilica u Vukovaru, gledajte ako imamo Ustavni zakon ja bih volio da se Ustavni zakon provede na cijelom teritoriju RH kao i svaki zakon. Zadnji koji nije htio da se hrvatski zakoni u Vukovaru provode bio je Goran Hadžić, on to nije htio. Sad to neće ni HDZ vukovarski.
Tomislav Klarić, replika. … [[Upadica se ne razumije.]]
Gospođo potpredsjednice Hrvatskog sabora.
Čekajte da dobijete riječ. Ivan Šuker, povreda Poslovnika.
To je taj kućni odgoj o kojem govorite gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora.
Izvolite.
Sram vas može biti! Gospođo potpredsjednice povrijedili ste Poslovnik, sve njegove članke, jer gospodin ako to mogu reći potpredsjednik Hrvatskog sabora je stranku koja je bila na čelu ove države u Domovinskom ratu usporedio sa ratnim zločincem koji je ubijao Hrvate u Vukovaru. Mislim da je to skandalozno i mislim da gospodine Stazić osim što ste se lijepo ošišali trebali ste proći i neke druge … prije ove rasprave pa ovakvu glupost nikad u životu ne bi rekli.
Nije povrijeđen Poslovnik. Niste rekli, ne mogu biti povrijeđeni svi članci Poslovnika, ali u današnjoj raspravi smo svašta čuli da jedna stranka štiti ubojice i udbaše itd., itd. Kolega Klarić izvolite.
Uvažena potpredsjednice, kolegice i kolege zastupnici. Danas stvarno nisam mislio raspravljati po ovoj temi ali gospodine Staziću slušajući danas čitav dan o udbašima o '41., '49.ne znam kojoj o kriminalcima i ubojicama očekivao sam i čekao sam da ću čuti ministra kada već nije predsjednik Vlade ovdje, da će reći u svom kratkom govoru jednu jedinu rečenicu, jeste ljudi pogriješili smo , nismo smjeli mijenjati ovaj zakon par dana nakon što je Njemačka potpisala predpristupni ugovor, naša je greška, povlačimo ga idemo sa novim prijedlogom. To smo očekivali i mi ovdje, a očekivala je siguran sam i hrvatska javnost. Poistovjećivati ovakav jedan zakon sa imenom jednog čovjeka, govoriti o vjerodostojnosti jedne države par dana nakon potpisivanja sporazuma mislim da je time sve rečeno. Pa i sam čin što je danas na sjednici dnevnog reda Sabora ova točka i što će biti ovakav zakon usvojen govori sve. Vlada je napravila propust, oni koji su izglasali ovakav zakon pogriješili su idemo dalje i maknimo ovu stigmu nevjerodostojnosti Hrvatske države prema EU.
Odgovor na repliku Nenad Stazić.
Vidite i ja bih volio da Vlada prizna pogrešku kada bi pogrešku učinila, ali Vlada ovdje pogrešku učinila nije. Vlada je sa Europskom komisijom stupila u jedan odnos u kojem je htjela najbolje za Hrvatsku, zaštititi maksimalno hrvatske interese. Vivian REding se tome usprotivila. Vlada je pregovarala i izdogovarala ono što je mogla izdogovarati, još uvijek povoljnije nego ono što vi tražite, još uvijek povoljnije za Hrvatsku jer je odgodila a barem na neko vrijeme da omogući hrvatskom pravosuđu da stvari ispita. To je vrijeme potrebno. Ja ne znam kako vi tako jednostavne stvari ne razumijete. Kažete, nazvali ste zakon po jednom čovjeku. Pa nismo ga mi nazvali, vi ste ga nazvali po jednom čovjeku i onda nama to predbacujete i predbacujete Vladi. Čudan čovjek.
I Josip Đakić replika.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Pa kolega Staziću stvarno bi vam vjerovao u neke vaše tvrdnje da ste vjerodostojno rekli da želite zaštiti interese RH. no međutim to nije tako kod vas. Sjećam se vaše rasprave kada ste raspravljali o Zakonu o ništetnosti određenih pravnih akata pravosudnih tijela bivše JNA, bivše SFRJ i Republike Srbije. Jasno ste i vi i vaš klub glasali protiv toga. bili ste protiv, danas stavljate hrvatske branitelje u kontekst zaštite ovim aktom što je apsolutno protivno vašim. Od '11.godine 21.listopada kada je ta rasprava trajala vi niste tada štitili ni hrvatske branitelje ni nacionalne interese u bilo kom pogledu. Od onda do danas nagla promjena retorike vidi ti sada zaštite nacionalnih interesa. Niste danas spomenuli ni Marića koji 12 godina leži u Srbiji, 12 godina je osuđen, niste stali u njegovu zaštitu, niste stali u raspravi u Purdinu zaštitu nisam vas čuo. Danas kada uspoređujete HDZ sa ratnim zločincem Hadžićem koji jasno od svojih srpskih vlasti uhićen i transferiran u Haag. Tko napada nacionalne interese, tko napada stranku koja je stvorila Hrvatsku državu nego vi. Vi ste ti koji zbog jednoga … sjekirom želite staviti stigmu na HDZ, stigmu na hrvatske branitelje, stigmu na sve druge samo ne na svoje partijske drugove. Ovo je bespotrebno danas, ovo sve što govorimo nema smisla ni svrhe, samo zbog toga da bi zaštitili u javnosti Perkovića, a iza Perkovića još 23 individue koje su ponaosob činile zločin.
Hvala. Odgovor na repliku Nenad Stazić.
Gledajte, ništetnost akata dakle Zakon o ništetnosti akata Republike Srbije, to je toliko moćan zakon da je evo pomogao i Mariću, uspio je. vi ste predložili jednu glupost. Pa kako možete nekim zakonom RH poništavati nečiji tuđi zakon? pa ne možete to napraviti to je potpuno besmisleno. Ovo je ako dopustite, ako ćete galamiti pa mogu ja i prestati, a ovo što je Vlada pokušala ovo je istinski pokušaj, ovo je istinsko htjenje da se našim ljudima sudi ovdje ako su krivi. A vi, vi biste naše državljane izručivali. Pa izručujte, a morat ćete doći na vlast za to da izručujete naše ljude, hoćete Njemačkoj, Srbiji kome hoćete. A što se Hadžića tiče on uistinu nije htio da se provodi zakon RH u Vukovaru, pa on se borio protiv tih zakona.
Nastavljamo raspravu kolega Boro Grubišić. Izvolite.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice Hrvatskog sabora. Ja ću nastojati poput replike, kaže da Vlada štiti hrvatski nacionalni interes time što je 28.lipnja promijenila zakon. ako Vlada štiti ovim zakonom lex Zagor ima i on sjekiru, ako Vlada ovim zakonom koji je izglasan voljom saborske većine 28.6.štiti hrvatski nacionalni interes onda se pitam zašto nije bilo više upornosti da taj hrvatski nacionalni interes potpuno ostane, da ne dopustimo da nas lomi Europa i da ne lomi naš nacionalni interes, naše dostojanstvo i našu vjerodostojnost kada je to tako dobar zakon kojega smo izglasali, kojega ste izglasali 28 lipnja. I njime zaštitili hrvatski nacionalni interes. Zaštitili one koji su sjekirama, maljevima i ostalim ubijali ljude i u Hrvatskoj i u emigraciji. Hoćete li da vam pročitam imena tih ljudi od onih poznati pa do onih koji su puno manje poznati? Hoćete li da vam pročitam imena žrtava? I imena onih koji su nestali, koje su tko zna u koju rijeku Europe, Amerike ili Kanade, Australije pobacali ti ljudi koji su hrvatski nacionalni interes, tako kažu ovdje sa ove lijeve strane. I pokušava se napraviti nova farsa, bilo se na pregovorima i razgovorima kako kaže ministar sa gospođom Vivian Reding i dogovoreno je da to bude dakle najkasnije, tako je bar rečeno do 1. siječnja 2014. provedena u djelo. I evo već smo ovaj tjedan Hrvatski sabor cijeli dan raspravlja oko toga. Ali moram reći ali, dobili smo ovdje na klupe i dakle obavijest o ustavnim promjenama koje slijede. Ja sam već u replici kolegi Salapiću rekao hoće li to biti jedna nova farsa dogovorena ili ne dogovorena sa gospođom Reding i sa Europskom komisijom, ne znam, vidjeti ćemo kada se usvoje ustavne promjene. Gospodin Borić je točno kronološki pobrojio izjave koje su da kažem frcale ovih tri mjeseca od strane predsjednika Vlade u kojima je bilo čak i vrlo uvredljivih tonova prema gospođi Reding commissioner kako bi se reklo povjerenici Europske komisije za pravosuđe i potpredsjednici Europske komisije a bilo je i izjava koje su bile rekao bih ovako pomalo farsične u kojima su da ne kažem ovako bacane bombe kako ćemo mi ostati pri svome stavu, kako smo čvrsti itd., i da branimo svoje nacionalne interese. Je li nacionalni interes onda potpis, doduše nije ova Vlada potpisala sa Srbijom i drugim državama na zapadnog Balkana kako nas Englezi zovu nije potpisala sporazum o sudskim procesima. Pa onda Vojni sud u Beogradu ima oko dvije tisuće imena hrvatskih branitelja a Vojni sud u Banjaluci ima oko 5 stotina imena. Vojni sud u Banjaluci ima 500 imena na popisu naših branitelja. Ima ljudi iz Slavonskog broda ne smiju preći u Bosanski brod jer su na toj listi. To je učinila ona prije Vlada, potpisala i prijašnji ministar pravosuđa. Dakle, ne ponosim se ja niti jednim a niti ovim drugim. Jer ukoliko je greška učinjena iz neznanja kaže prijevod bio kriv pa se nije razumjelo ajde da pojasnim. Postoji pravna formulacija koja kaže neznanje ne opravdava. To ministar najbolje zna on je pravnik. Dakle, ako je učinjena namjerno to je još gore. Da bi se jasno i glasno, pa tu nema šta drugo misliti zaštitio netko, jedna osoba ili pak svi oni koji su u lancu ispred ili iza te osobe. Ili pak da se ne bi došlo do puno krupnijih riba koji su u strukturi, moram reći sada evo UDBA-e, UDBA je naša sudba kako kaže Borić bili a danas zauzimaju visoke pozicije u hrvatskoj politici. I zauzimale su ih prije od 91. godine. Gospodin koji je već ovdje citiran sa strane Đakića a zove se Željko Kekić ili po nadimku Pauk, bivši jugoslavenski špijun iskreno priznaje u jednom, u jednim novinama. Moji kolege udbaši i danas drmaju Hrvatsku. Oni su dobrovoljno radili kao suradnici političkih stranaka. Danas oni obnašaju dužnosti od načelnika općina, gradskih vijećnika pa sve do zastupnika u Sabor. I direktora javnih tvrtki. Oni i danas drmaju sustavom jer su u odnosu na obične političare koji dolaze iz naroda u povlaštenoj poziciji zbog informacija kojima barataju. Neka netko kaže da je to žuti tisak, neka netko kaže da je to nekakav šund, ali s obzirom na situacije koje su se događale u ovoj državi, s obzirom na ono što sve što smo imali priliku pratiti i tko dobro prati i pomno i pozorno ne bih rekao da ovo nije, da nema barem trunke istine, a ima, ima sigurno. I onda kada danas raspravljamo o ovome tko sve raspravlja i kako je raspravljao vidimo raspravljao onda možemo vidjeti zapravo na čemu smo i da s obzirom da u onim godinama poslijeratnim da je bilo ideja pokojnog predsjednika sveobuhvatno ujedinjenje Hrvata svih opcija, ideologija na pravcu osamostaljenja i neovisnosti Hrvatske i da zbog toga a i zbog rata i kasnije nije provedena ona kako netko kaže, reče moj kolega Salapić pročišćenje ili kako je tako rekao nekako, evo imamo čistilište, tako je, čistilište imamo to što imamo. E sada meni nije jasno, ja znam da netko voli prijatelje, moj prijatelj Drmić i ja osobno volimo našega prijatelja Branimira Glavaša što god Stazić mislio i rekao, o je naš prijatelj i učiniti ćemo sve za njega. Tako izgleda i dotični Zakon, lex, ovaj sada, ima isto prijatelje. Ima prijatelje i visoko pozicionirane s obzirom da je bio to što je bio i u Vladi predsjednika Tuđmana i Mesića itd.. Moramo mi jasno i glasno ovdje reći, o čemu se radi. Pa prema tome, pošto ima čvrstih i prijateljskih veza, a Bože moj i sve je jasno. Evo ovaj zakon ćemo izmijeniti kako je to rečeno, dogovoreno, bila to sramota ili ne bila za tri mjeseca mijenjati zakon po diktatu Europe, diktatu jasno, prijete nam sankcije, to je potpuno jasno. I nije točno da smo ostali pri ovome do 15. srpnja 2014. da bi nam skinuli onda sankcije, Schengen i …, ne bi nam skinuli sankcije jer smo ih zaslužili. Pa ne da se Europa vući za nos. Ako ste potpisali onda ćete i poštovati, ako nećete poštovati u terminu u kojem je to potpisano onda ćete imat sankcije. Ali kad bi sankcije bile povučene 15. srpnja ili 1. srpnja ma mi kasnimo sa Schengenom, mi dobivamo monitoring, jesmo li svjesni uopće ovdje kao zastupnici što to znači. Ma mi se svodimo na nižu razinu jer smo ekonomski danas gori od Bugarske i od Rumunjske jer su oni dulje članice Europske unije nego mi. Zbog toga jasno da ćemo biti jer nismo bili ni prvi puta za ovaj zakon koji je trenutno još dan-dva na snazi, bit ćemo za zakon ali bojimo se da će u ustavnim promjenama koje slijede doći do takvih formulacija da ćemo biti ponosni da bi možda hrvatski sud sudio onda Perkovića, a dvaput se ne može suditi za isto djelo na hrvatskom i na njemačkom sudu. Tako je to gospodo, to je možebitni scenarij, možebitni. Ja ne kažem šta će biti, ne mogu, ali živi bili pa vidjeli. Hvala lijepo.
Replika, Peđa Grbin.
Kolega Grubišić je svašta govorio, od toga kako je spreman učiniti sve za jednog ratnog zločinca pa nadalje, ali ja ću se koncentrirati na onaj dio gdje je govorio o strašnim zločinima koji su počinjeni u ime jedne bivše države i gdje je nacionalni interes Republike Hrvatske uz te zločince. Pa naš interes nije zaštita tih zločinaca, počinitelja tih strašnih kaznenih djela. Interes Republike Hrvatske je upravo suprotno, da počinitelji tih kaznenih djela budu kažnjeni, bez obzira na to da li su ih počinili izvan Republike Hrvatske, npr. u Njemačkoj pa zbog toga Njemačka protiv njih pokreće kaznene postupke ili su ih počinili recimo '60. i neke ovdje na području Republike Hrvatske, Slovenije, Bosne i Hercegovine. Pa niti jedna druga država nije pokrenula njihovo kažnjavanje, a ne možemo ga ni mi jer je nastupila zastara. Naš interes je da svi oni bez navođenja imena i prezimena u raspravi nego svi oni koji su činili takva kaznena djela budu dovedeni pred sud pa onda ako se njihova krivnja u zakonitom postupku pred hrvatskim pravosuđem utvrdi da budu i osuđeni. To je naš interes. Lako je skrivati se iza europskog uhidbenog naloga, lako je prepuštati drugoj zemlji da vodi tvoje bitke. Ne, mi imamo odgovornost prema našoj domovini da svi ti zločinci budu sankcionirani ovdje, a meni se čini da se dobar dio ove sabornice koja je evo u ovaj kasni sat prazna, boje od toga da se takvi postupci vode u Republici Hrvatskoj i da bi bilo najlakše sve to ili pomesti pod tepih ili ako je tepih za to premalen poslati to u Njemačku ili bilo gdje drugdje. Tako da kolega ne mogu se nikako složiti sa vašim tezama. Hvala.
Odgovor na repliku, Boro Grubišić.
Kolega Grbin, ja se dugo ne mogu s vašim tezama složiti također pa mi nije jasno kad već to govorite to što ste sad rekli, zašto ste 28. lipnja promijenili zakon ako je to vaša bila težnja da se sudi onima koji su učinili tako strašne zločine. I na kraju krajeva nije Njemačka osudila nikoga, ona samo traži jednoga gospodina kojega želi ispitati i utvrditi činjenice. Nije presuda unaprijed izrečena. Prema tome, ja ne znam zbog čega tolika tri mjeseca i mediji i građani i svi ostali i svi mi skupa ovdje se zamlaćujemo sa takvom stvari, samo zato što ste vi 28.6. izglasali ono što niste trebali izglasati. Ništa drugo. Samo zbog toga.
Kolega Ante Babić nije prisutan pa gubi pravo rasprave po ovoj točci. Zaključno u ime predlagatelja kolegica Jadranka Kosor.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice. Gospodine ministre sa kolegom suradnikom, preostale zastupnice i zastupnici. Kolegice i kolege, hvala vam lijepa. Govorim kao jedna od predlagateljica izmjena i dopuna zakona. Moram samo pripomenuti jednu tehničku odnosno istaknuti jednu tehničku primjedbu koja mislim da nije zanemariva. Dakle uvijek do sada bilo je uobičajeno da na prijedloge zakona iz zastupničkih klupa Vlada podnese pisano izvješće, odnosno svoje pisano mišljenje koje se donosi na sjednici Vlade tako da ja do zaključenja rasprave, odnosno sad je već kasno do zaključenja ali svakako do glasovanja to pisano mišljenje Vlade o našem Prijedlogu izmjena i dopuna Zakona o pravosudnoj suradnji očekujem. Gospodine ministre i dalje predlažem da vrijeme i trenutak, dan na kojem će zakon stupiti na snagu bude odmah ili osam dana nakon što ćemo glasovati ili objaviti u Narodnim novinama. Naš prijedlog je da to bude odmah nakon objave u Narodnim novinama jer tri mjeseca ne znače ništa osobito. U ta tri mjeseca i to sam sigurna i to sada ovdje zaista tvrdim, u ta tri mjeseca dok ove izmjene zakona ne stupe na snagu i dalje ćemo u različitim prilikama pa i u ovoj sabornici u mnogim drugim raspravama kad to neće imati nikakve veze sa pravosudnom suradnjom, sa zemljama EU. To potencirati kao jednu od tema oko koje ćemo se ponovo sukobljavati, a budući da očito ne postoji nikakvog razloga da zakon ne stupi na snagu odmah predlažem da promijenite svoju odluku do glasanja. Nešto bih još htjela samo pripomenuti oko, bilo je ovdje riječi o Zakonu o ništetnosti. To naravno nema veze sa ovim zakonom. Međutim, ono što je glavna ideja toga zakona i to stoji i dalje jest da je Republika Hrvatska tim zakonom rekla da susjedna država, Republika Srbija ne može svoju jurisdikciju protegnuti na područje Republike Hrvatske. I ja mislim da je taj zakon itekako u skladu sa Ustavom Republike Hrvatske. Na kraju bilo je puno riječi o tome jesmo li što izgubili, jesmo li što naučili. Nisam sigurna da smo nešto osobito naučili, a ako jesmo za to smo platili određenu cijenu. I evo, spomenula bih na kraju jednu zanimljivu misao premijera Milanovića koju je neki dan izrekao i što više razmišljam o njoj mislim da je u pravu o tome što se i kako tko smije na kraju. Rekao je tko se zadnji smije uopće se ne smije. I ima nešto, kolegice i kolege, u toj misli. Međutim, da će se ta tema i dalje vraćati i dalje pa i kad zakon stupi na snagu vraćat će se. Mislim da evo taj prijedlog oko kojeg smo se toliko sukobljavali nije bio potreban. A što se tiče povjerenstva koje se dugo najavljuje, pa evo i predsjednik Vlade je najavio i u svome izvješću, nisam sigurna da će doći ni do toga povjerenstva, jer za sve je potreban timing. Kad određeni trenutak prođe, kad taj čas prođe onda se više nema posebnoga smisla. Dakle, još jedanput zaključno kolegice i kolege ja vam predlažem da glasujete za naravno naš prijedlog izmjena i dopuna ovoga zakona. Hvala.
Hvala lijepa. U ime predlagatelja Vlade Republike Hrvatske, ministar pravosuđa Orsat Miljenić.
Hvala lijepo. Evo ja se zahvaljujem svima koji ste tu. Dakle, iz ove rasprave možda bih samo se osvrnuo na par stvari koje su postale aktualne i koje su naglašene. Bio je često spominjan primjer Golog otoka, koliko se sjećam. Evo tu u raspravi, pa ja bih rekao, a istovremeno se tvrdi da se neće podržati promjena Ustava. Dakle, svi oni koji su ubijali na Golom otoku eventualno neće moći biti procesuirani bez promjene Ustava. Dakle, to je vaš izbor hoćete li da se procesuiraju ili ne. I to vam je jednostavno pitanje, sutra će bit pred vama. Ti ljudi koje spominjete, da oni će vas pitati zašto nisi digao ruku za to. Vaš problem, ali je to tako. Spominjali smo, vi ste vrlo točno i korektno citirali sve naše navode. Ja se na tome zahvaljujem zato što stojim iza svega što sam govorio, isto kao što stoji predsjednik Vlade. Točno je da smo mi ovdje spominjali i problem branitelja. Jesmo. I razmislit ćete o tome kad se to dogodi, a dogodit će se prije, što će vam biti smiješno i što ste zagovarali i tko je što govorio kod ovog zakona i što se koga štitilo. A pazite, na žalost, to će se dogoditi prije ili kasnije. Netko će završit zbog toga što ako hoćete i kad nam je trebao nekakav konsenzus oko nekih stvari vi ste radili to što ste radili, opstruirali maksimalno, u Bruxellesu zagovarali sasvim nešto drugo, pa kad se to dogodi onda odgovarate ljudima zašto se to dogodilo, a dogodit će se na žalost zato što jednostavno slijed stvari ide tako. Povijest nas uči. To se već događalo u drugim zemljama, dogodit će se bojim se i nama. Govorili smo, spomenuli ste Zakon o ništetnosti. Pa mislim Zakon o ništetnosti je suvišan. Pa ja sam ministar koji je poslao optužnice iz Srbije natrag bez tog vašeg Zakona o ništetnosti. Dakle, on je potpuno suvišan. Donijeli smo ga tu, priča se o njemu. Vi spominjete Marića. Pa Marića se možda ne može zbog toga riješiti da dođe ovdje izdržavati kaznu. Upravo zbog toga u što se kunete. Dakle, treba ući u problem, vidjet što se radi, što se događa, tko što radi, tko iza čega stoji i što smo sve radili. Ja sam ovdje uvijek spreman doći i odgovarati za sve što sam napravio, a i od Marića i od branitelja i od optužnica ako hoćete iz susjednih zemalja itd. Ovo samo govorim zato što se to cijelo vrijeme u raspravi ističe. Ovoj Vladi se stavljaju nekakve stvari na teret. Pa ja sam spreman i u tome stavit na vagu što su radile bivše Vlade, što radimo mi, pa da vidimo di smo i što smo, ali idemo razgovarati sa argumentima. Dakle, zakon predložen je pred vama, rezultat je dogovora. Idemo u datum koji jest i to je jedna priča paralelno i nevezana s tim je priča promjene Ustava. Kod promjene Ustava svi će koji budu glasali za to se opredijeliti jesu li za to da se teška ubojstva, da se više ne štite zastarom ili ne. Ne samo politička. Vi govorite ovdje o jednoj osobi koju netko navodno želi štititi. Pa gdje je tu logika da mi hoćemo nekog štitit, a istovremeno mi ćemo jedinu zaštitu koju sve te osobe imaju, a to je zastara i to u Ustavu. Pa kako to može bit logično? Znači mi hoćemo štititi nekakve počinitelje i političke ubojice, tako sam si stavio na teret, a istovremeno dođemo i kažemo sad ćemo maknut zastaru upravo za te osobe. Pa to je jedino što ih štiti. Nije bitno od kojeg progona u Hrvatskoj, Njemačkoj ili bilo gdje. Pa evo, neki dan je izašao popis 68 političkih ubojstava. Vi ste ovdje zakon nazvali po jednom. Znači ima ih još 67, ako je samo jedna osoba počinila. Ako ih je više počinilo onda nekoliko stotina. Mi hoćemo tih nekoliko stotina, a vi govorite da mi štitimo ovog jednog. Mislim to je apsurd. Ja to ne mogu shvatiti. To su potpuno okrenute teze. Što se tiče, govorilo se ovdje negdje o skidanju sankcija, kad se skidaju, kad se ne skidaju. Ponovo, hajmo pričati o dokumentima. Imate dokumente EU, Europske komisije, nacrt odluke, točka 23. već sam je citirao. Sankcije se skidaju kad se ukine ovaj rok. Piše crno na bijelo. To nije naš, to su oni napisali. I poslije svim zemljama članicama uključujući i nas. Pa mislim, a mi stalno smo u nekakvoj priči, tražimo zavjere, idemo samo pročitati što se napisalo i što se reklo. Nema ničeg ispod stola i neće biti ispod stola, nije ni bilo. Sve je javno, sve se vidi, sve se može pročitati. Pričamo mjesecima oko nečega pa evo opet vraćam se na naše citate pa što mi cijelo vrijeme govorimo ako je nešto neusklađeno s acquisem popravit ćemo, točka. Jesmo mi izazivali ovu raspravu, jesmo mi išli tri mjeseca s ovom temom, pričali ne znam što će se dogoditi, stotine milijuna, milijarde će Hrvatskoj nestati. Evo danas tu slušam nekakve priče koliko desetina milijuna opet zbog nečega što ne razumijem, nije baš logično ni povezano ali valjda to tako ne znam neki vide. Što, tko je to pričao? Tko je zagovarao zapravo da se to dogodi na neki način? I sad smo tu, da nema ih neće se dogoditi. Cijelo vrijeme smo govorili u svim nastupima sankcija biti neće. I štete i posljedica za Hrvatsku biti neće. I to se i dogodilo. I zašto sad u tome biti razočaran, zašto to ne podržati? Evo, ja se zahvaljujem.
Hvala lijepa. Replika, Josip Đakić.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice. Pa evo gospodine ministre sve bi bilo u redu kada bi to bilo u petak izglasano i kada bi za 8 dana počelo vrijediti. Ne bi bilo prijepora oko donošenja Zakona o nezastarijevanju ratnih zločina u promjeni Ustava apsolutno ne bi klub HDZ-a postavljao bilo kakva pitanja. Danas se uopće ne bi vodila rasprava, bila bi ispred klubova i bio bi kraj priče. Samo je to razlog. Znači, odmah skinuti mogućnost bilo kakvih sankcija to je strah koji postoji, to je ono što lebdi nad Hrvatskom, to je ono što je već pokrenuto i čeka da li će Bruxelles prihvatiti ovaj rok koji ste stavili do 1.01.2014. ili ćete dobiti opet packe i vi i premijer zajedno, hoćete bit opet pozvani na razgovor u Bruxelles ili nećete to ostaje da vidimo, da još jednu raspravu provodimo. Ali kažem vam iskreno i istinito HDZ je za promjenu Zakona o nezastarijevanju samo ukoliko ovo stavite da kreće u petak izglasano i odmah ide. Svi ćemo biti za. Sve drugo je utopija, sve drugo nas ne možete razuvjeriti da pomažete braniteljima, sve drugo ne stoji. Sve drugo ne drži vodu, sve drugo je prozirno kao flis papir. Nema toga dragi moj ministre da nas možete uvjeriti da ćemo pomoći braniteljima, nema toga. Da ste htjeli mogli ste. I Državno odvjetništvo i Ministarstvo pravosuđa ima mogućnost za sve koji su optuženi u odsutnosti da pošalje u Srbiju stotine crvenih interpolovih tjeralica, niste to učinili ni danas ni oni prije ni bilo tko. To se traži, to hrvatski branitelji traže. Tada postoji pravna sigurnost u našim rukama sve drugo je utopija.
Odgovor na repliku, ministar Orsat Miljenić.
Hvala lijepa. Dakle, više puta sam istupao i ponavljam ovdje sankcija biti neće. I tog se bojat ne morate ni vi ni bilo tko. Dakle, to se dogodit neće i to vam jamči ova Vlada. I nikakve štete, dakle prvenstveno nikakve štete za Hrvatsku iz ovog biti neće. Nema je i neće je biti. I tu priča završava. Što se tiče ovog što spominjete druge teme to možemo jedanput ali reći ću vam jednu stvar točno je da sam ja u ministarstvu zatekao izvjestan broj tjeralica koje su trebale biti raspisane, samo to ne ide ovoj Vladi na dušu. O tome možemo razgovarati tko je što prije radio ali je isto tako točno da smo mi aktivirali i poslali. Ja vam mogu dati propis protiv koga. Dakle, to uopće nije problem. Dakle, to je nešto što je. Ja ne znam zašto se nije radilo ali mi radimo. Ne radimo nikakvu selekciju protiv koga da, protiv koga ne, oni koji jesu idu van i idu na tjeralicu. I koga god možemo dobiti ćemo ga suditi. To nam je zadatak. Isto kao što nam je zadatak osigurati da se i kroz suradnju jer nekad ne možete bez suradnje sa drugim zemljama iz okružja to pitanje jednom završi i da se makne ova proširena nadležnost koju oni provode ali mi ako hoćete mi smo to pitanje otvorili, prvi smo ga stavili na stol, ova Vlada. I kod njih inzistiraju da se neke stvari počnu mijenjati i neke stvari će se promijeniti. I tu smo. Znači, ali predlažem da se to sad ne otvara. Ja ako hoćete podatke ćete dobiti koliko smo toga zatekli i koliko smo mi poslali vani i koliko je to dugo čekalo u ministarstvu, ne pod ovom Vladom. Hvala lijepo.
Ne možete dobiti repliku jer je ovo odgovor na vašu repliku. … [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]] Pa odgovor na repliku, da. Zaključujem raspravu. O prijedlozima sva tri zakona glasat ćemo naknadno. Sutra počinjemo u 9,30 sa raspravom o konačnom prijedlogu Zakona o promicanju čistih i energetski učinkovitih vozila u cestovnom prijevozu. Hvala lijepa.
Sljedeći je konačni prijedlog Zakona o izmjeni Zakona o pravosudnoj suradnji u kaznenim stvarima s državama članicama EU, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 480. Predlagateljica zakona je Vlada Republike Hrvatske. Rasprava o tekstu zakona je završena. Amandmane su podnijeli Klub zastupnika Hrvatskih laburista Stranke rada, klub nezavisne zastupnice Jadranke Kosor i zastupnika HGS-a. Molim predstavnicu predlagateljice. … [[Upadica se ne razumije.]] Tražite riječ sada? Može, izvolite. Pričekajte poštovani zamjeniče.
Hvala lijepa samo da završim rečenicu. Gospodine predsjedniče zbog svega onog što je osobiti interes hrvatske javnosti vezan uz ova tri zakona koja su u dnevnom redu i događaja, nekih novih informacija koje smo svjedočili jučer o temi koja se tiče ovih zakona ja vas molim za stanku za Klub zastupnika HDZ-a u trajanju od 15 minuta.
Može, imate pravo na to. Dat ćemo stanku 10 minuta. To vam je dosta. Vidimo se ovdje u 12,35. STANKA U 12,20 SATI. [[NASTAVAK NAKON STANKE U 12,30 SATI]] Isteklo je vrijeme za stanku. Pozivam predsjednika kluba HDZ-a da obrazloži zahtjev za stanku i što su odlučili u stanci. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Kolegice i kolege. Pred nama su tri zakona koji se tiču jedne te iste stvari koji obrađuju isto pitanje ili istu materiju, pravosudnu suradnju u kaznenim stvarima sa zemljama članicama EU. I o prijedlozima rekao bih da je u Saboru dosta toga rečeno. Rečeno je mnogo toga, možda su naglasci koji su izašli sa naših sjednica nisu u potpunosti oni koji smo htjeli poslati pa bismo o tome htjeli progovoriti još nešto u ovoj prigodi. A kao što volite reći zbog potpunog informiranja hrvatske javnosti želio bih iznijeti stajalište kluba HDZ-a o cijelom ovom problemu. Hrvatska Vlada je nažalost i danas djelovanjem saborske većine pokazala namjeru koju je imala od početka tretirajući pitanje pravosudne suradnje, a to je činjenica da će svojom većinom iznjedriti zakon za koji držimo da je manje loš od onog prethodnog, zakon koji je morala promijeniti zbog naloga Europske komisije kakve je dobila. A taj je nalog bio da miče iz zakona rok od kojega se zakon primjenjuje na sva kaznena djela i Vlada je to učinila. Učinila je naravno zadnji dan toga rok jer joj je rok bio postavljen najkasnije do 1.1.2014.godine. Niste prihvatili sve naše argumenta i danas ste u dnevni red, a vezano uz temu iz tog zakona unijeli točku dnenog reda o osnivanju istražnog povjerenstva o utvrđivanju činjenica u slučaju ubojstva gospodina Stjepana Đurekovića. Upozorit ću vas i ovom prigodom da ako nitko drugi, ali onda bi barem hrvatski Parlament trebao raditi zakonito. Ovako nasilje i utvrđivanja dnevnog reda je bez presedana u našoj rekao bih ipak kratkoj demokratskoj povijesti. Pa ću vas upozoriti na odredbe Zakona o istražim povjerenstvima koji u članku 4.kaže: "Istražno povjerenstvo se ne može osnovati za pitanja o kojima je pokrenut sudbeni postupak tako dugo dok taj postupak teče". Notorna činjenica da se za ubojstvo gospodina Đurekovića vodi postupak u Saveznoj Republici Njemačkoj, notorna je činjenica da je Hrvatska dobila zahtjev odnosno europski uhidbeni nalog da izruči one koji su vezani uz taj slučaj njemačkom pravosuđu i notorna je činjenica da vi to ne želite učiniti. Ovim akrobacijama, pravnim smicalicama i makinacijama vi odustajete od međunarodno preuzetih obveza, o tome smo već govorili, a sada dodatno vršite politički pritisak na po Ustavu neovisno i samostalno pravosuđe da sudu i postupa onako kako odgovara politici vladajuće većine. I ono što je propušten naglasak rekao bih u našim ranijim nastupima to je ono zbog čega želimo danas ponovo govoriti o istom problemu. Imate jučerašnje vijesti o presudama i odlukama u ovom slučaju Vrhovnoga suda komentarima na odluke koje se tiču istog tog pitanja, a to je provođenje politike odnosno ispunjavanja uvjeta za koje se pretpostavljaju za izvršenje europskog uhidbenog naloga. Tražili smo od vas i ponovo plediramo nemojte nametati politiku pravosudnoj vlasti. Pravosudna vlast je neovisna i samostalna i zbog toga se nismo upuštali u detaljne rasprave o pojedinim pitanjima kao što je pitanje zastare nego smo tražili od vas da dozvolite i omogućite pravosuđu da samostalno izvrši svoju funkciju. Vi ste to današnjim činom ponovo povrijedili kršeći zakone ove države, osnivate povjerenstva koja nemaju utemeljenja u zakonu, a da ne govorimo o tome kako ste mu u naslovu suzili predmet kojim se treba baviti tako da se uopće ne govori sada već famoznom gospodinu Perkoviću nego se govori o ubojstvu Stjepana Đurekovića i preuzimate na Sabor na Parlament pravosudne funkcije. To je nedopustivo u jednoj civiliziranoj zemlji. Zbog toga je naš apel da od toga odustanete i da se ponašate u skladu sa zakonima koje ste sami donijeli.
Hvala lijepa. Molim predstavnicu Vlade poštovanu zamjenicu ministra pravosuđa Sandru Artuković Kunšt da se očituje o amandmanu Kluba zastupnika Hrvatskih laburista na članak 2.zakona.
Hvala vam lijepa gospodine predsjedniče Sabora. Poštovane zastupnice i poštovani zastupnici. Vlada ne prihvaća amandman Kluba zastupnika Hrvatskih laburista-Stranke rada kojom se predlaže da se u članku 2.stavak 1.riječi "1.siječnja 2014." zamjenjuju riječima "u roku od 8 dana od objave u Narodnim novinama" iz razloga što kao što vam je poznato je Republika Hrvatska sada kao punopravna članica Europske unije sa Europskom komisijom postigla suglasnost i dogovor o tome da izmjena se realizira i događa 1. siječnja 2014. godine.
U ime Kluba zastupnika Hrvatskih laburista, podnositelja amandmana, poštovani zastupnik Dragutin Lesar.
Koliko je nama u Saboru prigodom rasprave o izmjeni zakona bilo rečeno dogovor sa Europskom komisijom je bio da izmjene zakona stupe na snagu najkasnije do kraja ove godine. Ne sa 1. siječnjem iduće godine. Najkasnije do kraja ove godine. Mi smo ponudili amandman koji je između onoga što je predložila Vlada i tog najkasnijeg datuma ili termina dogovoreno sa Europskom komisijom. Nismo dobili iako smo tri puta pitali niti jedno obrazloženje zašto Vlada predlaže inače 1. 1. iduće godine nije kraj ove godine ako već se datumima igramo. Dakle niti jednu opravdanu razumnu, razumljivu, obrazloženje nismo dobili zašto odgađamo primjenu izmijenjenog teksta zakona. I zbog toga imam pravo na opravdanu sumnju da odgoda toga roka ima direktne veze sa najavljenim ustavnim promjenama. Jučer je Vlada ponovno došla do problema zbog jedne odluke Vrhovnog suda, u istom zakonu tumačenje spora zastare, primjene Europskog uhidbenog naloga. I sada smo u situaciji da zakonodavna vlast ima jedan stav, izvršna druga i svi se pozivaju na neovisnost pravosuđa. … [[Govornik se ne razumije.]] ću citirati premijera Milanovića: Tko ne vjerujem hrvatskom pravosuđu neka zatraži ispis iz hrvatskog državljanstva.. Ako ne vjerujemo pravosuđu da će pošteno i pravedno suditi i provoditi ovaj zakon u što onda moramo vjerovati. Tražim glasanje o ovom amandmanu i prihvaćanje toga amandmana mogli bi odagnati svaku sumnju da ustavne promjene koje su na dnevnom redu i ovaj Zakona jesu međusobno povezane.
Hvala lijepa. Molim da se izjasnimo o amandmanu Kluba zastupnika Hrvatskih laburista kojeg Vlada ne prihvaća. Tko je za? Hvala lijepa. Ocjenjujem da nije dobio potrebnu većinu. Idemo na amandman Kluba nezavisne zastupnice Jadranke Kosor i zastupnika HGS-a. Molim zamjenicu ministra da se očituje o ovom amandmanu. Nešto je malo drugačiji.
Hvala vam lijepo. Amandman se odnosi na članak 2. stavak 1. i predlaže se da se riječi 1. siječnja 2014. zamjenjuju riječima: "u rok od 8 dana od objave u Narodnim novinama.". Kao i iz prethodno iznesenih razloga u odnosu na amandman Hrvatskih laburista Vlada ne prihvaća ovaj prijedlog.
U ime podnositelja amandmana poštovana zastupnica Jadranka Kosor.
Gospodine predsjedniče, gospođo zamjenice, ovaj amandman ne glasi ovako kako ste citirali, ne 8 dana nakon objave u narodnim novinama nego prvog dana od objave u Narodnim novinama. Dakle, taj prijedlog amandmana je drugačiji od prijedloga kolega laburista. Žao mi je da niste evo pročitali što je smisao amandmana koji je moj klub podnio. Naime, to je istovjetan amandman koji smo podnosili i kada se zakon donosio i kada se o izmjenama zakona glasovalo u lipnju. I onda kroz izmjene zakona koji smo podnijeli u kolovozu i evo sada u amandmanu na zakon koji je Vlada predložila. Dakle, ponoviti ću sve ono što je i malo prije je rečeno, ako je Vlada Republike Hrvatske dogovorila sa Europskom komisijom da se ograničenje iz kolovoza 2002. ukloni najkasnije do 1. siječnja 2014. onda to zapravo može značiti ako ima dobre volje i da se stvarno uklone sve sumnje i sve nedoumice onda to može značiti odmah. Dakle, mi to predlažemo da to bude odmah, odmah nakon što se ovaj zakon izmijenjen zakon kojim je konačno uklonjen taj prijepor objavi u Narodnim novinama. Do 1. siječnja 2014. mi ćemo se i dalje baviti ovim zakonom, mi ćemo i dalje sumnjati i dalje ćemo se ovdje u Hrvatskom parlamentu baviti tim pitanjem jer Vlada u raspravi o izmjenama zakona nije ponudila niti jedan, ni jedan bilo kakav prihvatljiv ili neprihvatljiv ali niti jedan relevantan odgovor zašto je rok 1. siječnja 2014. Zato dakako tražim glasovanje jer ovim se Vlada ponovo otvara bokove na svim stranama i mi ćemo se i dalje baviti pitanjima prošlosti umjesto da se počnemo baviti proračunom za 2014.
Hvala, hvala lijepa. Molim da se izjasnimo o amandmanu Kluba nezavisne zastupnice Jadranke Kosor i zastupnika HGS-a koga Vlada ne prihvaća. Tko je za? Hvala lijepa. Osjenjujem da nije dobio potrebnu većinu. Zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona. Molim da se izjasnimo tko je za Konačni prijedlog Zakona? Hvala. Tko je protiv? Hvala. Tko je suzdržan? Molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova 83 glasa za, 28 glasova protiv i 8 suzdržanih glasova donesen Zakon o izmjeni Zakona o pravosudnoj suradnji u kaznenim stvarima s državama članicama Europske unije u tekstu kako ga je predložila predlagateljica. Poštovane kolegice zastupnice i poštovani kolege zastupnici u Hrvatskom saboru, nastavljamo s radom u plenarnom zasjedanju Hrvatskog sabora po utvrđenom dnevnom redu počinjemo. To je rasprava o : - Konačni prijedlog Zakona o promicanju čistih i energetsko učinkovitih vozila u cestovnom prijevozu, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 456. Predlagateljica zakona je Vlada RH. Prijedlog zakona primili ste poštom. u skladu s člankom 204. Poslovnika Hrvatskog sabora hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje, a amandmane možemo podnositi do kraja rasprave u skladu s člankom 197. Poslovnika Hrvatskog sabora. Raspravu o prijedlogu zakona proveli su Odbor za zakonodavstvo, Odbor za pomorstvo, promet i infrastrukturu, Odbor za zaštitu okoliša i prirode. Izvješća ovih radnih tijela Hrvatskog sabora primili ste na sjednici. Želi li predstavnik predlagateljice dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Poštovani Zdenko Anetešić zamjenik ministra pomorstva, prometa i infrastrukture. Poštovani zamjeniče ministra izvolite.