Gospodine predsjedniče, kolegice i kolege, u ime Kluba Hrvatske stranke prava želim reći nekoliko riječi i prije glasovanja i dati neke prijedloge. Naime nama u HSP-u je ovakvo stanje dalje neizdržljivo jer s jedne strane nam je neugodno gledati ovakvu situaciju gdje je praktički najjači dio parlamentarne opozicije nenazočan, a s druge strane smatramo da imamo obavezu i zbog zakonskih točaka koje su na prijedlogu, a koje je Hrvatska stranka prava predložila i biti nazočni na ovim sjednicama. Prema tome to su igre bez granica u kojima mi ne bismo dalje željeli sudjelovati, a držimo da ovakva situacija mučna u Hrvatskom saboru čekanja kvoruma, navlačenja ne odgovara apsolutno nikome, barem nama u Hrvatskoj stranci prava ne odgovara i u tom pravcu ja bih predložio nešto što se, što izlazi iz Poslovnika. Dakle tu je stvar jasna, da se saborska sjednica, zasjedanje završava kada se ispune sve točke dnevnog reda osim ako Hrvatski sabor ne odluči drugačije. Kako bismo mi konačno izbjegli ove situacije stalnog nadmudrivanja oko kvoruma i dokazivanja nečije vjerodostojnosti sa ove ili sa one strane i da ne budemo, rekao bih, premosnica nekih, nekih izraza koje sam i malo prije čuo iz klupa, ja dakle predlažem da za one točke za koje imamo uvjete odglasovat večeras i nakon toga zaključiti saborsku sjednicu kako ne bismo svako malo imali ove neugodne situacije i kako bismo mogli prestati, rekao bih, u hrvatskom Parlamentu davati ružnu sliku o svima nama samima. Ja držim da to, nama to u HSP-u ne odgovara i ukoliko mi ne možemo od toga postići danas dogovor onda ubuduće uistinu ne možemo više dolaziti ni u, nitko od nas iako sam ja veliki protivnik opstrukcije rada Sabora jer sam bio sudionik jedne parlamentarne krize koja, koja je završila dosta neslavno za, od onih koji su opstruirali. Prema tome vi morate i parlamentarne većine, ja predlažem također pokušati dogovoriti sa parlamentarnim krugovima oporbe taj minimum jedan poštivanja procedure, probati iznaći način da se možemo konačno posvetiti u Hrvatskom saboru normalnim temama, da ne donosimo Pomorski zakonik nakon dva, tri sata rasprave i sličnih stvari koje smo ovih dana imali gdje smo trebali puno više raspravljati. Prema tome predlažem konkretno i o tome će ovisiti i naše ostajanje večeras u dvorani, da danas završimo zasjedanje, da danas ono što smo odradili odglasujemo i zaključimo sjednicu, a da do konca predsjedničke kampanje kad to, sve je to podređeno očito i tome, kada se to zaključi da se dotle valjda se nađe neki zajednički jezik i da ne bude ovakvih situacija koje su meni, moram reći, kao predsjedniku parlamentarne stranke naše, i naše stranke vrlo neugodne i rekao bih gotovo za nas apsolutno nepodnošljive. Jer nije ugodno znate sad kad tu nema kolega iz najveće parlamentarne oporbene stranke, a onda dolaze razna dobacivanja, a ja također moram kazati da vezano za proceduru da vi kao parlamentarna većina imate odogovornost za funkcioniranje Parlamenta i da morate također po mom mišljenju, skromnom mišljenju treba probati iznaći način da se nadiđe kriza koja nas teško opterećuje, kriza glasovanja je, to je besmisleno meni. Dakle Parlament služi tome da se u njemu borimo, natječemo i da onda glasovanjem odlučujemo ovako i onako, ali isto tako da se i doslovce tu Poslovnik provodi. Prema tome predlažem zaključimo današnju sjednicu na način ono što smo proradili odglasujmo i pokušati ovo ostale točke koje nismo odradili neka uđu u sljedeće saborsko zasjedanje. A kažem ako taj zahtjev naš prođe onda ćemo mi ostati odglasovati ovo što ima, a ako ne prođe i ako ste vi, niste s tim suglasni onda ćemo i mi kao, kao klub se povući sa ovog zasjedanja. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Milorad Pupovac, Klub zastupnika SDSS-a.
Gospodine predsjedniče, kolegice i kolege, ovo što je rekao kolega Đapić je osnovano i smisleno i ja zbog toga predlažem da imam prijedlog za jednu točku. Za točku o izmjenama i dopunama Zakona o političkim strankama da se ta točka danas ne izglasava jer Klub zastupnika SDSS-a to ne samo da neće moći podržati u smislu dizanja ruke nego neće moći to podržati niti osiguravanjem kvoruma. I zato vas gospodine predsjedniče i predsjedništvo molimo da budući da je raspravu trebalo ozbiljno pratiti, budući da je to pitanje našega funkcioniranja u Saboru, nas kao manjinskih zastupnika, nas o tome nitko nije konzultirao oko te inicijative, mi snosimo teret javnog, javne ocjene i javnoga vrednovanja i bili bi u najmanju ruku korektno da se to pitanje, ta točka povuče. U protivnom imat ćemo daljnje komplikacije ovog što kolege sada ilustriraju sa karikaturama.
Dobro. Ja mislim da ću predložiti da se prihvate ovi prijedlozi da danas završimo koje je iznio i poštovani zastupnik Anto Đapić u ime Kluba HSP-a i gospodin Milorad Pupovac u ime Kluba SDSS-a. Prethodno ćemo utvrditi kvorum. Kvorum ćemo utvrditi na mješoviti način. Utvrdit ćemo ga i elektroničkim glasovanjem, ali i kontrolom sa brojenjem jer mi nemamo ovdje znatan dio oporbe, ali imamo tri zastupnika, dva zastupnika i jednu zastupnicu iz jednog dijela oporbe koji su i prošli puta bili ali su, nisu se identificirali, ali su glasovali o pojedinim amandmanima. Dakle prvo ćemo, prvo molim uključimo se sa ključićima da utvrdimo. Hvala lijepa. 86 zastupnica i zastupnika se je identificiralo, dakle imamo kvorum. Sada molim još i prebrojite. 87 plus tri dakle ima u dvorani ima 90 zastupnika i zastupnica i taj broj je mjerodavan. SAda ću staviti sukladno ovome prijedlogu u skladu sa člankom 201. Poslovnika prijedlog naime, sjednice SAbora traju dok se ne iscrpi utvrđeni dnevni red ako SAbor ne odluči drugačije. Budući da mi nismo iscrpili cjelokupni utvrđeni dnevni red a prijedlozi su da se danas završi sjednica. Sabor treba o tome odlučiti dakle, dajem na glasovanje da se 11. sjednica završi prije iscrpljenoga dnevnog reda, današnjim danom. Molim da se uključite? Možete glasovati. Dakle glasujete o prijedlogu, tko je da se sjednica danas, 11. zaključi? Rezultat. Dakle utvrđujem da je 86 zastupnika, 86 zastupnika glasovalo za to u skladu sa člankom 201. i ovim prijedlozima, da se današnja 11. sjednica zaključi prije iscrpljenoga dnevnog reda sa jednim suzdržanim glasom. Dobro. Idemo onda na glasovanje. Gospođe i gospodo zastupnici nastavljamo sa sjednicom, na dnevnom redu je; - Prijedlog zaključka Hrvatskog sabora o povlačenju Republike Hrvatske iz sporazuma o suradnji na provedbi projekta integracije naftovoda "DRUŽBA" I "ADRIA" – Predlagatelji Klub zastupnika HSP-a; Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo razvoj i obnovu, i prostorno uređenje i zaštitu okoliša. Izvješća ste primili na sjednici. Vlada RH dostavila je mišljenje. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložit prijedlog. Poštovani zastupnik Tonči TAdić u ime predlagatelja. Izvolite.
poštovane dame i gospodo, poštovani gospodine predsjedniče, Žao mi je da u vezi ove točke ne mogu pozdraviti i članove Vlade, a evo gospodina iz Vlade. Oprostite mi na uzbuđenju jer klub zastupnika HSPa čeka ovu točku dnevnog reda više od godinu i pol dana. Podnjeli smo je prvi puta u prošlom sazviu Sabora 5. lipnja 2003. godine, i tada nismo dočekali raspravu prije isteka prošloga mandata. U ovom mandatu podnjeli smo ovu točku dnevnog reda u više navrata no radi poslovničkih problema konačno smo je uvrstili u dnevni red 1. srpnja 2004. godine. Držim da danas što se tiče gospodarenja Jadranom skoro da i nema važnije teme na dnevnom redu Hrvatskog sabora osim teme koja se tiče gospodarskog pojasa, ili rasprave o pomorskom zakoniku. Jer u ovoj točki dnevnog reda u ovom našem prijedlogu zaključka sažima se svo hrvatsko gospodarstvo temeljeno na činjenici da imamo svoj Jadran i da naša obala i naši otoci žive od mora,žive od gospodarenja morem. Upravo zato je od strateške važnosti da se danas provede kvalitetna rasprava i od strateške važnosti da Hrvatski sabor podupre prijedlog Hrvatske stranke prava o povlačenju Republike Hrvatske iz sporazuma o suradnji na provedbi integracije naftovoda "Družba" i "Adria". Dakle naš klub zastupnika podnio je u dnevni red Hrvatskog sabora sljedeći zaključak.Republika Hrvatska povlači se iz sporazuma o suradnji na provedbi projekta integracije naftovoda "Družba " i "Adria", u smislu članka 10. sporazuma o "Družba" i "Adria". I drugo odluku o povlačenju Republike Hrvatske iz ovoga sporazuma Vlada Republike notificirati će Vladi Republike Mađarske u svojstvu depozitara ovoga sporazuma u smislu članka 8. ovoga istoga sporazuma. Jednako tako Vlada Republike Hrvatske obavijestit će o tome sve zemlje stranke ovoga sporazuma. O čemu se naime radi. 16. prosinca 2002.godine u Zagrebu je potpisan sporazum o suradnji na provedbi projekta integracije naftovoda "Družba" i "Adria", dakle, sporazujm su potpisale zemlje Hrvatska, Rusija, Bjelarus, Ukrajina, Slovačka i Mađarska. SA time se s tim sporazumom se željelo dati zeleno svjetlo tehničkoj integraciji postojećih naftovoda u jedinstveni sustav naftovoda "Družba" i "Adria", koji se proteže 3200 km od ruske samare do tankerske luke i terminala za pretovar nafte u Omišlju. Primjećujete ovdje da je Hrvatska jedina pomorska zemlja od svih ovih preko čijeg teritorija nafta transportira morem. Sve zemlje članice ovoga sporazuma dijele isti rizik kada je riječ o transportu nafte kopnom ali jedino Hrvatska snosi rizik od transporta nafte morem. I to je ono što Hrvatsku izdvaja iz ovoga kluba. Sudjelovanje u ovakvom sporazumu naravno plod je pojedinačnih interesa pojedinih zemalja ali jednako tako i istupanje iz sporazuma međunarodnih uvijek je posljedica zadovoljavanja određenih nacionanih intresa. Kako izaći iz sporazuma odnosno, dali mi to možemo. To je tipičan prigovor. Stavak 2. članka 10. sporazuma o "Družba" i "Adria", predviđa da se svaka od stranaka može povući iz sproazuma ako to najavi 12 mjeseci ranije. Što znači da mi sa ovim zaključkom najavljujemo da ćemo se povući iz sporazuma i nakon 12 mjeseci je definitivno jesmo izvan njega. Ovo što je ključno to neće dovesti do narušavanja projekta nema plaćanja nikakvih zateznih penala. Jer ta integracija naftovoda još nije ni počela. Što više u Ukrajini je Vrhovna rada odbija projekt "Družba" i "Adria". Dakle, postoji cijeli niz problema na integraciji ovoga sustava naftovoda i Hrvatska sa svoje strane neće snositi nikakve materijalne štete ako sada izađe iz ovoga. A zašto bi trebali istupiti razloga je više nego dovoljno. Sa hrvatske strana naftu bi trebao transporirati Janaf, u Bjelarusu bi to bio Geometransfnjet družba, u Mađarskoj MOL. u Rusiji AK transnjef, u Slovačkoj Trans Petrol, i u Ukrajini Ukrtrans nafta. Ono što je međutim problmatično bilo u samom početku jeste činjenica da u startu nismo imali zapravo cost benefit analizu dakle, analizu dobiti i gubitaka. Ali ako se svi dobici i gubici stave na jednu hrpu vidi se da je ovaj sporazum i njegova provedba za Hrvatsku štetan i sljedom toga obzirom na ustavne odredbe Sabor ima pravo zaustaviti tako štetni projekt. Ja posebno naglašavam ovdje u ime kluba HSPa kako Ustav Republike Hrvatske dakle Ustav Hrvatskeu članku 3. potvrđuje da su očuvanje prirodei čovjekova okoliša među najvećim vrednotama ustavnog poretka Republike Hrvatske i temelj za tumačenje Ustava. Članak 69. propisuje da država osigurava uvjete za zdrav okoliš i da je svako dužan u sklopu svojih ovlasti i djelatnosti osobitu skrb posvećivati zaštiit zdravlja, ljudi, prirode i ljudskog okoliša pa tako i mi dame i gospodo zastupnici. Članak 52. da vas podsjetim još jednom Ustava, određuje da su more, morska obala, otoci i vode prirodna bogatstva od osobitog kulturnog povjesnog gospodarskog i ekološkog značenja za koje zakonom određeno da su od interesa za Republiku Hrvatsku i da imaju njezinu osobitu zaštitu. Dakle, tome se treba posvetiti i po tome se treba ravnati kada se raspravlja o ovom sporazumu. A članak 2. a stavak 2. članka 50. Ustava pak dopušta da se spoduzetnička sloboda i vlasnička prava mogu iznimno ograničiti zakonom dakle odlukom Sabora raid zaštite interesa i sigurnosti Hrvatske, i radi zaštite prirode, ljudskoga okoliša i zdravlja ljudi. Prema tome, postupamo li odgovorno držimo li se Ustava? Mi naprosto moramo glasovati za istupanje iz "Družbe" i "Adrie", odnosno oni koji se doista žele pridržavati Ustava zasigurno će glasovati za Prijedlog zaključka HSP-a o istupanju iz "Družba" i "Adrie". Potpisivanje ovog sporazuma naravno privuklo je veliku pozornost javnosti i to iz razloga rizika koji stoje pred ovim. Materijali koje smo vam podnijeli dosta je opsežan i ja ga neću ovdje cijelog čitati, ali ću iz njega izdvojiti samo najvažnije dijelove kako bi vam bilo doista jasno o kojem je tu problemu zaista riječ. Dakle, u prvom redu riječ je o opasnosti od havarije i potonuća tankera u Jadranu. Jadransko more je plitko more sa vrlo sporim izmjenama struja. Potrebno je nešto manje od 10 godina za izmjenu morske vode u Jadranu, morskim strujama. Dakle, dođe li do izlijevanja nafte mi nećemo biti u situaciji kao što je to bio slučaj "Nahotka" na obalama Japana, odnosno "Exon Valdez" uz Aljasku ili "Prestige" uz Španjolsku obalu. Svuda je bila riječ o oceanima sa jakim oceanskim strujama. Ovo je plitko i zatvoreno more i zato svako zagađenje koje se ispusti u njega treba 10 godina da se izmjenom struje iznese vani. Možemo govoriti naravno o tome da bi se možda utužilo štetu, ali ništa, doista ništa ne bi moglo nadoknaditi imidž, narušeni imidž hrvatskog turizma, ništa ne bi moglo nadoknaditi imidž hrvatskog ribarstva. Dakle, hrvatsko ribarstvo i hrvatski turizam temelje se na očuvanom okolišu i na čistom moru. Potonuće jednog tankera ma koliko ga mi poslije eventualno uspjeli utužiti neće nikada nadoknaditi štetu koja bi bila time nanesena našoj turističkoj privredi i našem ribarstvu. Govori se naravno i o zaradi od ovog naftovoda "Družba" i "Adria". Dakle, predviđeno je da bi taj naftovod godinu za godinom rastao po kapacitetu, dakle, u početku 5 milijuna tona nafte godišnje, pa onda 10, pa onda 15 milijuna tona godišnje. Ono što je interesantno jest to da je u startu fiksiran iznos koliko JANAF može zaraditi po transportu tone nafte na 100 kilometara i kad se to sve skupa zbroji ispada da će Hrvatska, odnosno JANAF godišnje zarađivati u maksimalnom opsegu, 80 milijuna dolara bruto prihoda. Međutim, dobit iz svega toga je vrlo mala. Dakle, ponavljam, tarifa je utvrđena u iznosu od 64 američka centa za tonu nafte na 100 kilometara. Iz toga proizlazi da bi jadranski naftovod JANAF trebao godišnje ostvariti prihod od 50 milijuna u početku do 80 milijuna dolara na kraju, to je bruto prihod. A čista dobit je puno manja. Ukupni prihod JANAF-a 2003. godine iznosio je 34 milijuna dolara, a dobit je bila 4,2 milijuna dolara. Što znači da je dobit otprilike uvijek oko 8 puta manja. Što znači ako je ukupni prihod od ovog projekta u maksimalnom opsegu 80 milijuna dolara bruto prihoda onda je dobit nešto malo veća od 10 milijuna dolara. Ako je to razlog svega ovoga, ako je tih 10 milijuna dolara čiste dobiti razlog da se upuštamo u ovoliko opasan projekt onda mi u HSP-u predlažemo da se istog treba za JANAF odvoji u državnom proračunu 10 milijuna dolara i da taj problem riješimo. Ako im doista fali tih 10 milijuna dolara dobiti. Dajmo im tih 10 milijuna dolara i neka prestanu ugrožavati Jadran sa ovako nebuloznim i opasnim projektima. Ono što bih ovdje također morao napomenuti je činjenica kako se, i to je glavni prigovor svima onima koji pokušavaju zamagliti situaciju ovdje. Stalno se govori o tome da Republika Hrvatska može odustati od toga, ali će u tom slučaju nafta ići u Trst. To smo čuli u nizu prigoda, ni od koga drugoga negoli od samog aktualnog Predsjednika Republike. To je, dame i gospodo, notorna glupost i to iz niza razloga. Kao prvo, do Trsta cijev, naime, ali uopće ne postoji. Dakle, od Omišlja do Trsta cijevi nema. Ona nema sa čim ići tamo. Nju do tamo tek treba izgraditi. Kao drugo, od Trsta u unutrašnjost vodi Transalapski naftovod TAL koji je zakupljen desetcima godina unaprijed. Prema tome, čak i da napravimo cijev do tamo kroz TAL se ne bi mogla izvoziti nafta nego eventualno uvoziti u srednju Europu. I kao treće i ključno, Tršćanska luka, dame i gospodo, više je nego duplo plića od luke u Omišlju. Što praktično znači, kad se to pogleda po tablicama, da Tršćanska luka dopušta brodove od 60 tisuća tona, a Omišaljska luka dopušta i velike super tankove od više od 250 tisuća tona koji su u tom slučaju isplativi za prekooceanski transport nafte. Zašto bi netko izvozio naftu preko Trsta ako sa time ne postiže pravu cijenu transporta preko Atlantika. Možda će izvoziti u Mediteran? Ne znam samo kome jer od Trsta je može izvoziti naftovodom u srednju Europu, a u sjevernu Afriku sigurno neće. Ovo su trase tankera koje se, koje se tu jasno uočavaju i vidi se da su sve tankerske trase na Mediteranu zapravo trase koje dovoze do terminala u Omišlju, Kopru i Trstu naftu iz sjeverne Afrike. Nisam čuo da je ikome rentabilno izvoziti naftu iz Trsta u sjevernu Afriku. Dakle, u Libiju recimo. Radi se o tome da se mi ovdje suočavamo zapravo sa rizikom transporta nafte isključivo iz Omišlja i sve drugo je zapravo, kako bi to stariji pravnici rekli, konfudiranje, dakle, unošenje konfuzije u vrlo jasnu sliku. Ono što je ključno kod Omišlja jest i to da kako on može primiti super tankere, odnosno "very large crued carriers" nećemo imati posla sa tankerima od 60 tisuća tona nego ćemo imati posla sa daleko većim brodovima od 250 do 400 tisuća tona, a havarija jednog od takvih brodova će biti, vjerujte mi, vrlo interesantna. Obzirom na činjenicu da nam treba 10 godina da se prirodnim putem izmjeni more u Jadranu. Tih 10 godina, dame i gospodo, možete zaboraviti na turizam u Jadranu i na ribarstvo, odnosno da ćete nekome moći prodati bilo što iz marikulture ili iz našeg ribarstva. Usporedbe radi, kad već govorimo o čistoj dobiti JANAF-a od 10 milijuna dolara, ja bih to usporedio sa godišnjom dobiti od izvoza ribe koji iznosi 163 milijuna dolara, a o milijardama od turizma je teško i govoriti. Dakle, što je HSP učinio još pored ovoga? Mi smo prošle godine za Svetog Antu, dakle, za 13.6. prošle godine, hvala Svetom Anti, uspjeli uvjeriti zastupnike u ovom Visokom domu da se prihvati naš prijedlog zaključka o pokretanju međunarodne diplomatske inicijative za proglašenje Jadrana posebno osjetljivim morskim područjem u skladu sa Konvencijom Marpal. Drago mi je da je to usvojeno, drago mi je da se na tome radi. Mi u HSP-u smo neobično sretni da se i norveška Vlada koja ima velika iskustva u tome da se i norveški instituti kao Nansin institut uključili u potporu razradi takvog projekta. Drago nam je da hrvatska Vlada i njezina ministarstva, posebno zaštita okoliša kontaktiraju na tome i držimo da bi proglašenje Jadrana za posebno osjetljivo morsko područje bilo konačno prava brana ovako opasnim projektima kao što je "Družba i "Adria". Usput rečeno kad se već spominje posebno osjetljivo morsko područje ovo naravno mora biti i plod konsenzusa sa susjedima. Pa me doista interesira i mene i moje kolege u HSP- u kako je moguće da Vlada, bivša i sadašnja koja je tvrdila da ne možemo proglasiti gospodarski pojas radi straha od Italije, "mrtvo hladno" gura ovakav projekt ne misleći na to što će Italija reći na ovoliki unos balasnih voda sa tankerima i na ovakav rizik od havarije tankera. Sada odjednom mišljenje Italije i Slovenije nije bitno. Ja mislim da je itekako bitno. Spomenuo sam ovdje pitanje opasnosti od balasnih voda ali jednako tako treba spomenuti kako balasne vode su se u svim dosadašnjim slučajevima velikih transporta nafte pokazale više nego rizične. Studija utjecaja na okoliš koja je napravljena o tome govori vrlo zorno. Naravno zna li se što u studiji piše, nije teško razumjeti zašto je studija odjednom proglašena za vojnu tajnu, zašto se o studiji ne govori dovoljno u javnosti odnosno zašto se skrivaju podaci iz same studije. No ipak uspjeli smo doći našim kanalima do same studije. Ja moram reći da ta studija govori nešto doista strašno, a to je da se balasnim vodama tankera mogu prenijeti virusi kolere i hepatitisa, da se balasnim vodama tankera prenose mikroorganizmi iz jednog u drugi kraj svijeta. Da je mikroorganizmima iz Crnog mora uništen sustav velikih jezera i obratno. Da su balasne vode poremetile ekološke sustave obalnih voda brojnih zemalja koje u sebe primaju tankere radi izvoza nafte. Sve su to dakle problemi koje će dočekati Hrvatsku. To se ne smije podcjenjivati na način na koji to radi uprava "Janafa" koji tvrde pa da, balasne vode postoje i sada u Jadranu. Ne dame i gospodo, pokretanjem projekta "Družba" i "Adria" količina balasnih voda u Jadranu će se udvostručiti. I to ne bilo kojih balasnih voda. Već sam ovdje pokazivao ovu mapu koja pokazuje, ovu kartu koja pokazuje smjer tankerskih ruta u Jadranu. Jedno je kada stignu balasne vode iz sjeverne obale Afrike, jer je to sve skupa mediteranski bazen sa istim biološkim sustavom. Međutim ako stignu nafte iz Sjeverne ili Južne Amerike to je promjena jer mi sa time unosimo u naš Jadran do tada potpuno nepoznate vrste koje mogu biti štetne za Hrvatsku, a da ne govorimo o tome da nam se može ponoviti ono što se dogodilo u zemljama Južne Amerike kada je u njih balasnim vodama unesena kolera. Ja držim da sjevernom Jadranu doista ne treba epidemija kolere. Zašto balasne vode? Za one koji to ne znaju među vama kolegice i kolege, riječ je o tome da tanker ne može ploviti prazan. Tanker koji želi doploviti do terminala u Omišu ili bilo kojeg drugog terminala da bi tamo ukrcao naftu mora ukrcati radi svoje stabilnosti barem 30% svog volumena morske vode. Ta morska voda uzima se na mjestu iskrcaja te nafte. Nekada se ta nafta, se ta voda krcala direktno za uljene tankove, danas postoje, nadam se da će takvi dolaziti ko od nas zasebni balasni tankovi, ali u svakom slučaju mi sa time donosimo strane mikroorganizme. Tvrdi se da je moguće ići na rebalaste, dakle na izmjenu balasnih voda. Međutim rebalastingom u plovidbi izmjeni se do 90% kontaminirane vode što praktično znači ako imate tanker od 300 tisuća tona, da je trećina njegova napunjena morem to je 30 tisuća tona, da je 90, to je 100 tisuća tona i da vam je od toga 10% ostalo, to što izbacujete vani nepročišćeno još uvijek čini 10 tisuća tona nepročišćene kontaminirane balasne vode. Dakle, rizik je definitivno velik a pored toga ta metoda rebalastinga košta oko 4 centa po toni balasta i mnogi nesavjesni kapetani to izbjegavaju. Ono što je zaprepašćujuće za nas u HSP-u jest činjenica da se najavljuje rebalasting već kod Palagruže da se kao ljudima prištedi rebalasting na Otrandu gdje je more nemirno. Međutim, držimo da je to više nego rizično i neozbiljno. Mi držimo da se iz tih razloga naprosto projekt "Družba" i "Adria" ne smije dopustiti čak i ako zanemarimo rizik od terorističkog napada na tanker, havarija tankera, izlijevanja nafte i svega ostaloga. Tvrdi se da je moguće napraviti postrojenje i na samom kopnu. Međutim rekonstrukciju postojećeg postrojenja za prihvat balasnih voda koje nije takvog opsega koje ponavljam nije takvog opsega, tu rekonstrukciju nije moguće izvesti u roku kraćem od tri godine, a investicija je 50 do 100 milijuna dolara uz vrlo upitnu učinkovitost. Kad se to sve skupa usporedi sa planiranom čistom dobiti od 10 milijuna dolara godišnje kod maksimalnog proteka nafte, onda se normalno čovjek pita tko će to sve skupa platiti. Dakle, plaćamo nešto što je krajnje nerentabilno a nosi sa sobom strahovite rizike i glede širenja zaraze i glede uništavanja eko sustava i glede zagađivanja Jadrana naftom. Dakle, kad to sve skupa uzmemo u obzir kristalno je jasno da je u ovom slučaju došlo do teškog propusta od strane "Janafa" i od strane hrvatske Vlade da nije zadovoljen niz nužnih preduvjeta za uspješnu i po Hrvatsku bezopasnu realizaciju ovog sporazuma i zato Hrvatska stranka prava i Klub zastupnika HSP-a predlažu da se projekt "Družba" i "Adria" napusti. Ono što nam je posebno drago jest to da je naša inicijativa dobila veliku potporu brojnih ekoloških udruga, da je za Svetog Nikolu na Visu potpisana Viška deklaracija a ono što i mene osobno i moje kolege u klubu zaprepašćuje jest činjenica da se aktualni predsjednik Republike koji je godinama podupirao "Družbu" i "Adriu" pokušao prošvercati tamo kao borac za ekologiju. Dakle, štovane dame i gospodo pozivam vas u ime Kluba zastupnika HSP-a da podržite prijedlog zaključka Hrvatskog sabora o povlačenju Republike Hrvatske iz sporazuma "Družba" i "Adria". Hvala. … [[Pljesak.]]
Hvala. Gospođe i gospodo zastupnici naš rad danas prate i u posjetu su učenici i učenice Gimnazije iz Čakovca pa ih lijepo pozdravimo. … [[Pljesak.]] Izvjestitelji Odbora za gospodarstvo, razvoj i obnovu, Odbor za prostorno uređenje i zaštitu okoliša, izvjestitelj poštovani zastupnik Marko Širac, izvolite.
Gospodine predsjedniče, kolege i kolegice zastupnici. Odbor za prostorno uređenje i zaštitu okoliša Hrvatskog sabora na 13. sjednici održanoj 1. listopada 2004. godine razmotrio je Prijedlog zaključka Hrvatskog sabora o povlačenju Republike Hrvatske iz sporazuma o suradnji na provedbi projekta integracije naftovoda "Družbe" i "Adria", koji je predsjedniku Hrvatskog sabora podnio Klub zastupnika Hrvatske stranke prava aktom od 1. srpnja 2004. godine. Odbor je razmotrio taj predmetni akt u svojstvu zainteresiranog radnog tijela sukladno članku 140. Poslovnika Hrvatskog sabora. U načelnoj raspravi naglašeno je da je podnesen prijedlog preuranjen uz ocijenu da za raspravu i odlučivanje ne postoje uvjeti prije nego što se provede zakonski postupak procijene utjecaja na okoliš planiranog projekta. Predstavnik Ministarstva zaštite, okoliša, prostornog uređenja i graditeljstva izvijestio je Odbor u tijeku vrlo zahtjevnog psotupka procijene utjecaja na okoliš. U raspravi je predloženo da se u komisiju za ocijenu studije osim predstavnika Primorsko-goranske županije imenuje i predstavnik Šibensko-kninske i Splitsko-dalmatinske županije. Odbor je zaključio da će se aktivno uključiti u raspravu studije utjecaja na okoliš ovog projekta u vrijeme uključivanja na javni uvid. Nakon rasprave Odbor je jednoglasno odlučio predložiti Hrvatskom saboru da donese sljedeći zaključak. Odbija se Prijedlog zaključka Hrvatskog sabora o povlačenju Republike Hrvatske iz sporazuma o suradnji na provedbi projekta integracije naftovoda "Družba" i "Adria". Hvala gospodine predsjedniče.
Hvala. Predstavnik Vlade, državni tajnik Vladimir Vranković, izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče, cijenjene dame i gospodo zastupnici, zastupnice i zastupnici. Uz dužno poštovanje prijedloga članova Hrvatske stranke prava i poštujući njihovu brigu o zaštiti Jadrana, mislim da svi dijelimo istu tako brigu i da će, da smo spremni znači u donošenju konačne odluke poštivati znači tu krajnju, krajnji cilj da zaštitimo Jadran kao takav. Uz sve analize, znači poštujući sve pravne uvjete, mišljenja smo kao što smo i predložili Saboru da je ova inicijativa preuranjena, znači da moramo proći poštivati svu demokratsku proceduru, znači da obavimo kvalitetnu stručnu rspravu, jer ipak za ovo kratko vrijeme koje kolega Tadić ovdje iznosio neke stručne elemente iz ovoga projekta, mislim da nisu dovoljni da se sveobuhvatno obavi pregled i analiza predmetnog projekta. Projekt je znači analiza projekta je u tijeku. Sami znate da je studija utjecaja na okoliš gotova, da se priprema za javnu raspravu. Imat ćemo dovoljno prostora i vremena da obradimo taj projekt sa svih aspekata. Normalno tek nakon takve provedene rasprave uvažavajući sve činjenice i brige konačna odluka, znači biti će onakva koja će garantirati znači budućnost našeg Jadrana i gospodarenja s tim Jadranom. Hvala vam na pažnji, ja se ne bih upuštao u detalje, tehničke detalje, jer mislim da u ovom momentu to nije mjesto i vrijeme.
Hvala lijepa. Otvaram raspravu. Klub zastupnika HSS-a Zlatko Tomčić, nema. Klub gubi pravo na riječ. Klub zastupnika nacionalnih manjina, poštovana zastupnica Zdenka Čuhnil. Nema je, Klub zastupnika gubi pravo na riječ. Klub zastupnika HSP-a poštovani zastupnik Slaven Letica, izvolite.
Štovani predsjedniče Šeks, ja sam prekinuo zapravo Dalmatinsku turnerju da bih došao na ovu raspravu. Tužna je činjenica da ljude to uopće ne zanima. Tu se radi o jednom krupnom problemu. U ime Kluba ja ću njemu pristupiti iz perspektive odnosa Hrvata prema moru. Što se tiče lijevih stranaka, vidi se kakav je odnos Hrvata prema moru, njih tu nema. Ima jedna antologijska slika dolazak Hrvata na more koja pokazuje Hrvate u kožusima na konjima, dolaze i bulje u more kao što narod kaže kao tele u šarena vrata. Nažalost, taj odnos Hrvata prema moru, a mi smo čuli bijes i zabrinutost možda jedinog preostalog morskog čovjeka u ovom Saboru gospodina Tončija Tadića, znači on je govorio bijesno, ja imam privilegiju da govorim staloženo. A govorit ću o nekoliko točaka tog odnosa Hrvata prema moru koji nas mora sve zajedno zabrinuti. Kad je pisan Hrvatski Ustav o tome može posvjedočiti uvaženi predsjednik našeg Sabora, onda je u inače vrlo vrijednom članku gdje se nabrajaju prirodna bogatstva Republike Hrvatske, a Hrvatski Ustav ima barem dva članka koji predstavljaju čast onima koji su pisali taj tekst. Prvi je članak u kojem se nabrajaju osnovne vrednote ili vrijednosti i Hrvatskog ustavnog poretka. I drugi je u kojem se nabrajaju osnovna prirodna bogatstva Republike Hrvatske. U nabrajanju je zaboravljeno more. Pošto je ustavnoj komisiji bio ribar iz mog sela Ivan Vela, onda je on pri ručku kojem je tom prigodom organizirao predsjednik, prvi predsjednik hrvatske Vlade doktor Franjo Tuđman sjedio njemu sučelice i onda mu je rekao pošto je dolazio iz partizanskog kraja kaže, gospodine predsjedniče ja sam mislio da ste vi puno blesaviji čovjek, a vidim da ste pametan čovjek kaže, i nas ste ribare uključili u ustavnotvornu komisiju, ali ste zaboravili more, pa ja vas molim da se uključi more u Hrvatski Ustav. I tako se more našlo u Hrvatskome Ustavu. Nakon toga smo razgovarali o tome da se osnuje Ministarstvo mora kojem bi sjedište bilo u Splitu ili u Dubrovniku ili možda baš u Rijeci zbog toga što industralizacija ne vodeći računa o moru kao prirodnom resursu uništila najviše baš taj dio Jadranske obale. Kad je u pitanju more tzv. pomorska orijentacija ili pomorska usmjerenost hrvatskoga naroda i hrvatskih vlasti uvijek je bila velika fraza. Mi smo ovih dana bili u Hrvatskim škverovima, znači ne samo da je Hrvatska brodogradnja u dubokoj krizi, nego su brodograditelji svjesni da više nemaju šta ni prevoziti, jer se u Hrvatskoj ništa ne proizvodi. Kazat ću nekoliko točaka tog prezira Hrvata prema moru na nekoliko primjera. Prvi je antologijski primjer sporazum Drnovšek-Račan, navodno sklopljen u sauni, gdje se Slovencima poklanja cijela Vala. Sporazum je pisan u kodnom sustavu i zbog lijenosti bivšeg predsjednika koalicijske vlade koji se vjerojatno nije ni potrudio da to stavi u zemljopisni izraz, Slovenci i dan danas traže kao minimum ono što nema nikakve sumnje će naši unuci i praunuci osuđivati kao jedan monstruozni potez. Drugo je razgraničenje kod, u mom neposrednoj blizini, kod Kleka. 666 godina države kojih je Hrvatska slijednica bili su vlasnice, bile su vlasnice Ponte kako kažu Dubrovčani ili Punte kako mi kažemo ili kako je u hrvatskom književnom jeziku Rta Kleka, jednog malog nosa Kleka sa dva mala škojića. Jedan se zove Škojić veli i Škojić mali. Pregovarač s hrvatske stranke bio Željko Dobranović, inače neloš čovjek međutim neobrazovan za te pregovore. Nakon toga 1999. godine dubrovački eksperti napravili su briljantnu studiju, vrijedno ih je ovdje u Hrvatskom saboru spomenuti poimenično: Stjepan Čosić, Niko Kapetanić, Pero Ljubić, Nenad Vekarić «Hrvatska granica na Kleku», koji je, ja sam provjerio, ta studija je dostavljena svim saborskim zastupnicima starog sastava. Vjerojatno su je svi stavili negdje u ladicu jer o njoj nikad rasprave nije bilo. Problem je tu sa tim razgraničenjem, ne samo u tome što Bosna i Hercegovina po prvi put u 666 godina osim razdoblja kratke otomanske okupacije dobija nos Pontu, Puntu ili Rt Kleka nego dobija ono za čime su i Slovenci težili. Dio hrvatskog teritorijalnog mora, a morski čovik i ja smo bili dole i vidili smo američki bojni brod, mislim da se radi o fregati i sasvim je moguće da se tamo u Kleku napravi i američka ratna luka. Treći je primjer razgraničenja u Bokokotorskom zaljevu. Inače 2002. godina je godina bila loše sreće za koalicijsku Vladu kao što je u toj godini i donesn ovaj zlokobni Zakon o sigurnosnim službama i Postupnik o sigurnosnom postupanju na temelju kojeg je mučena Helena Puljiz baš te godine, tako je i te godine napravljena većina ovih nevolja. Znači ne samo da je pola Bokokotorskog zaljeva prepušteno susjednoj Crnoj Gori i Srbiji gdje u polovici hrvatskoga mora i to teritorijalnoga mora patroliraju brodovi sa mješovitom posadom, a inače vjekovni hrvatski prostor Oštrog i Prevlake je predan Hrvatima na privremeno upravljanje. Spomenio sam Željka Dobranovića kao dobrog čovjeka, on je bio i prvi predstojnik Ureda Stipe Mesića što nema nikakve veze sa ovim neznanjem o razgraničenju na moru. Prema tome mi danas raspravljamo o jednom sporazumu i Vlada se ovako pidijski ili pilatovski kaže da će ona pričekati da vidi kakve će biti studije, a studiju po zakonu i po slabim hrvatskim običajima financira onaj tko je zainteresiran za pozitivne nalaze te studije. Ja sam inače profesor na Medicinskom fakultetu i studenti od Hipokratovih doba do danas moraju poštivati svoje profesore. Tako sam ja dobio zasad neobjavljenu studiju, jedan dio studije javnozdravstvenih šteta tog projekta. Dakle ovdje se ne radi o tome da treba nešto pričekati. Radi se ovdje o tome da će izgubljeni «good well», Kajin stalno je nešto dobacivao ranije kao da ova inicijativa HSP-a ide prema, protiv interesa Kvarnera ili interesa Istre. To je studija koja je u našem zajedničkom i vašem interesu. Godišnji profit od ove, ovog projekta na početku od 5 milijuna tona nafte ruske koja se izvozi preko Omišlja i koja je bogata sumporom u sredini navodno 15 milijuna tona i u sagledivoj budućnosti 30 milijuna tona uništit će «good well» cijele ugostiteljske privrede i turizma na širem području. Doktor Tonči Tadić je bio dosta bijesan pa nije iskazao ono o čemu se tu zapravo radi. Smjer kretanja tankera, njihovih tereta i balastnih voda se mijenja. Ja ovo ne govorim pošto znam da vi svi u ovoj sabornici znadete o čemu se radi, a on je to isto malo ukratko spomenio. Balastna voda kao i sve tuđice u hrvatskom jeziku zadnjih nekoliko godina su obično izvor nevolja. Znači do sada su tankeri dolazili s naftom i onda usisivali, usisavali hrvatske vode pa dio i fekalnih, lučkih i drugih voda i odvodili štetne sastojke negdje drugdje. Sada će tankeri od 100, 200 i 400 tisuća tona do, odvoditi naftu iz Omišlja a dovodit će balastne vode iz Calcute gdje sam ja bio, iz Montevidea i iz drugih svjetskih luka. Dnevno u balastnim vodama putuje 10 tisuća organizama. Većina krepina na putu. Većina se rebalastira na otvorenim morima, ali veliki dio dolazi u Jadran. Gospodin Luka Bebić zna da i u neretvanskom području i u mom području postoje već vrste riba, rakova, opasnih algi i drugih koje nitko od nas ne pamti, a ne pamti ih ni narodno pamćenje. Prema tome gospodo draga, ovdje se radi o preozbiljnom problemu. Odnosu Hrvata prema moru. Taj odnos nije tako banalan. Prema tome mi možemo kazati sljedeću stvar. Nema nikakvog spora; 10 milijuna dolara godišnje zarade će biti izgubljeno u «good well» jedne veće tvrtke turističke u Istri i u Kvarneru. Ja sam se 1976. godine osobno borio protiv dine na Krku. Na neki način kad je čovjek star 20-tak godina logično je da je malo lijevo ekološki i feministički usmjeren. Međutim u to doba naravno bila je cijela orijentacija komunističkog poretka prema razvoju baze teške industrije na koju bi se naslanjala nadgradnja. Prvo predavanje koje sam slušao od mog kasnijeg prijatelja, doktora Marka Veselice je bilo o važnosti nadgradnje i teške industrije pa sam ja rekao da baš se meni to ne čini pametnim modelom razvoja. Dakle mi se danas ovdje suočavamo s problemom kako se postaviti prema tom projektu. Postoji njegova alternativa a to je druga Družba Jadran. Zašto uopće Družba Adria? Jer ovo družba je kao družba Pere Kvržice, a to je nešto simpatično. A Adria je, ionako su Slovenci uzeli taj pojam u svoje avionske prijevoznike, pomorske prijevoznike tako da mi nemamo više ni simbolički vlasništvo nad Jadranom. Šta dakle se može učiniti? Vrlo jednostavna stvar i to pozivam prije svega saborske zastupnike iz reda, i redova svih stranaka koji su iz Slavonije kojoj izgleda je sve draži Jadran i koji se ne plaše Jadrana i iz Dalmacije kojima bi trebao biti drag Jadran kao i morskom čovjeku doktoru Tonči Tadiću. Šta se može napraviti? Da se ne odstupi od dopreme 5 pa čak i 15 milijuna tona nafte, ali da se ta nafta doprema do hrvatskih rafinerija, u Sisku i u Rijeci koje se trebaju modernizirati tehnološki i doprema te nafte onda osigurava nova radna mjesta i osigurava zaštitu Jadrana. Prema tome takvim pristupom tom problemu, a onda se konačni derivati izvode željeznicama za koje se također zalažemo i modernizacijom željeznica, cisternama i malim tankerima koji nisu onda više ekološka opasnost. Dakle, zaključit ću, molim vas lijepo da malo pažnje poklonite ovoj temi. POA, VOA, špijuni, uhođenja, svađe, ustaše, četnici, partizani, tu sreće nema. Od tuda trava ne raste niti ima budućnosti. A ako mi napravimo ovu pogrešku Bog će nas kazniti. Hvala vam lijepo.
Hvala. Klub zastupnika IDS-a poštovani zastupnik Damir Kajin.
Poštovani gospodine predsjedniče, cijenjeni državni tajniče, cijenjena gospodo zastupnici! Ja mislim da je svima nama ipak jasno ruska nafta doći će na Jadran. Pitanje je samo da li će to biti Krk, da li će to biti Trst ili Kopar i svima nama isto je tako jasno da je cijeli jadranski bazen deindustrijaliziran. Na primjer, u Rijeci je nestao jedan torpedo, "Viktor Lenac" ajde još se drži, no nestala je "Hartera", "Croatialine", Tvornica konopa, Rikard Benčić itd. Jednom riječju, sva ona industrija koja je obilježila nastanak tog rada. U životu u Rijeci ostaje "3. maj" ali je on samo zahvaljujući ogromnim doticajima iz državnog proračuna i rafinerija od one klasične industrije. Sve ostalo otišlo je kaput. Pogledajte samo primorsko-goranski turizam i dalmatinski. Sam gubitaš do gubitaša. Liburnija, crikvenički hoteli, Haludovo. Jedina svjetla točka je "Jadranka" na Lošinju i dobro Rab sada "Imperijal" se također počeo oporavljati. Želim znači reći sljedeće. Bez industrije Hrvatska neće opstati, jasno ekološki. Bilo bi najgore kada bi Hrvatska počela prodavati svoje kvote čistog zraka na način da se ovdje ništa ne radi a da drugdje na račun Hrvatske pokreću svoj razvoj. Gospodo, jedna Rijeka sve više postaje primorski a sve manje pomorski grad i vrijeme je da se to promijeni radi generacija koje dolaze, radi mladih koji imaju godina koliko imaju ove cure i dečki na ovoj našoj Galeriji. Hrvatska se na neki način mora vratiti industriji. Onaj tko misli da može živjeti samo od dva mjeseca turizma i jasno pritom uslužnih djelatnosti ja mislim da se taj grdno vara. Hrvatskoj su potrebne reprezentativne investicije i u druge grane, ne samo turizam iako je malo stvarnih interesenata pokazala interesa za hrvatski turizam. Izuzetak su apartmani što je jasno zlo samo po sebi. I utoliko valja razmisliti i o "Družbi" i "Adri". Da li je to jedna od opcija razvoja sada našega Primorja. Jasno, svatko može projekt osporavati ili zastupati to je legitimno, no i jedni i drugi moraju prihvatiti minimum demokracije a to je da sutra dan kada bude bio raspisan a ja se nadam da hoće referendum u Primorsko-goranskoj županiji prihvati se rezultate tog referenduma. Za to načelo se IDS zalaže. Znači, protiv smo ovakvog jednosmjernog pristupa o zabrani "Družbe" i "Adrie" ali protiv smo da mimo građana netko nametne obveze Krku ili bolje rečeno čitavoj Primorsko-goranskoj županiji. Ponavljam znači još jedanput, IDS se ovdje zalaže za referendum. Drugo, zalažemo se za objavu studije utjecaja na okoliš projekta Družbe Adria. Ta studija je čuli smo povoljna za investitore, možda i stoga što su je oni naručili. Ona govori, prvo rizik od onečišćenja je mali te da su precijenjeni rizici namjerno preuveličavani o čemu je nešto govorio i gospodin Tonči Tadić. U Jadran godišnje uplovljava oko 600 tankera. U hrvatski dio Jadrana uplovljava 60 tankera. Znači, u Trst ulazi 395 tankera, u Veneciju negdje 120 tankera, na Krk rekoh 60 a "Družba" i "Adria" ili sa Družbom Adria uplovilo bi još 30 tankera, 30 tankera na broj. Time bi u 10 godina JANAF zaradio okko 273 USA dolara a država oko 46 milijuna dolara. U 25 godina rada JANAF-a kroz Omišalj prošlo je tisuću 560 tankera koji su utovarili 130 milijuna tona nafte a da nije zabilježen niti jedan incident. Ponavljam, kroz Krk je prošlo ili Omišalj tisuću 560 tankera. Znači, od deset godina izvozom ruske nafte preko Omišlja JANAF bi ostvario prihod od 273 milijuna USA dolara, država i lokalna samouprava nekih 46 milijuna dolara, JANAF-ovi dobavljači 85 milijuna dolara, banke na ime kamata 18 milijuna dolara i luka Rijeka nekih simboličkih milijun dolara. Vjerojatnost u havarije je mala. Rekoh, ili će ruska nafta na Krk ili u Trst, ne znam točnije, Koper ili negdje drugdje. Nećemo je mi prihvatiti. Objeručke će je prihvatiti Slovenci ili Talijani i to je bit. I toga isto tako gospodo treba biti svjesni. Oni sigurno neće odbaciti mogućnost da recimo godišnje uprihoduju trideset, dvadeset ili pedeset milijuna dolara te da za posle na tome još 200 ljudi te da usput dođu do još jednog alternativnog plinskog ili naftnog kraka. U tih 200 ljudi poslat će svoje ljude iz svojih brodogradilišta a u njihova brodogradilišta ... [[Govornik se ne razumije.]] itd. otići će naši građani iz Pule ili Rijeke ili iz Viktora Lenca. Jasno, to što hoće građani ja ću još jedanput reći valja provjeriti na referendumu. Mi svi recimo govorimo i prije se govorilo od gospodina Letice u Riječkoj luci. Nekada je to bila prva jadranska luka. Sada je mjesto prepustila Trstu, Kopru itd. Ako kažem da do 1954. Kopar nije imao niti jedan vez za prekooceanske brodove sve sam rekao. Ako kažem da do šezdesetih godina nisu imali niti jedan silos sve sam rekao. Ako kažem da do sredine sedamdesetih godina Kopar nije bio spojen željeznicom sa Divačom sve sam isto tako rekao. Ako kažem da ih je poslu učila Riječka luka sve sam rekao a danas Koper pretovaruje tri ili više puta od Riječke luke a Rijeka ih je učila tom poslu. Da li se svi onda zalažemo za tu Riječku luku? Vjerojatno da. da li u Rijeku dolaze prekooceanski brodovi? Da. Da li postoji problem balastnih voda? Da. U nekim područjima na primjer te Venecijanske lagune, Kopra, Trsta već postoje strani organizmi kao i oni u dolini Neretve o čemu je govorio gospodin Letica. Rizik se može povećati na Krku dolaskom većeg broja tankera no do toga ne bi trebalo doći jer bi tankeri trebali mijenjati balastne vode prije ulaska u Jadran, no minimalni rizici postoje. U Jadran se ispušta oko šest i pol milijuna tona balastnih voda na godinu pa je jasno da u obalnim zonama ima organizma kojih tu pred dvadeset ili trideset godina nije bilo ili nisu živjeli. Ali upravo zato jer je javnost senzibilizirana za taj problem treba raspisati referendum, razumljivo ne samo na Krku već u cijeloj Primorsko-goranskoj županiji a svaka strana neka onda brani svoju poziciju. Čudi me samo da nikad nismo spremni raspisati neki referendum da nešto radimo. Ne znam, da nešto pokrenemo ili tome slično. Na primjer, za te rafinerije o kojima je govorio gospodin Letica. U studiji stoji isto tako da JANAF nije ograničenje za turizam. Ma to je isto tako svima jasno. Kada bi se dogodila havarija to bi gospodo jasno bilo strašno. Štete bi bile ogromne. Gubitak za Hrvatsku gdje god, na kojem god djelu Jadrana bi se to dogodilo bio bi nenadoknadiv. Ali ako nemamo zamjenska radna mjesta izvan turizma taj bi ekocid ugrozio gospodarsku osnovu cijele Republike Hrvatske. Sjetimo se kakav je društveni rast bio godine 99. u jeku NATO-vog napada na SRJ Jugoslaviju kada je čitava ekonomija, ne samo turizam bio upropašten. U turizmu više ljudi ne bi mogli raditi a drugdje ne bi ih mogli zaposliti. Stoga, jasno je da odgovornost na sebe ne smije preuzeti u ovom konkretnom slučaju politika već građani tog prostora na referendumu. Negdje pred tri godine, eto bio sam u Izraelu u Eilatu, to je njihovo najelitnije turističko središte na Crvenom moru, gdje nema hotela u koji nije uloženo preko 100 milijuna dolara. To čovjek ne može opisati. Izraelci tu imaju otprilike 4 – 5 milja, širine i dužine oko 20 milja mora. Sve je načičkano vojskom. S druge strane su Jordan, Egipat, Saudijska Arabija, ako se ne varam. I tu na tih 6, 7 milja širine su dvije luke, dva terminala, vojske kao u priči a opet je to najelitnije izraelsko turističko središte. Jasno, Hrvatskoj to, gospodine Tadiću, ne treba i tako što mora izbjeći. Međutim, mi moramo shvatiti da ne možemo živjeti pod staklenim zvonom a to će vam najbolje potvrditi svi oni radnici Torpeda, Hartere, ne znam, Viktora Lenca koji danas rade u trščanskim ili slovenskim brodogradilištima. Stoga treba pronaći neki modus, nekog održivog razvoja, no apsolutno, apsolutno ako su građani protiv Družbe Adrie onda će biti i IDS. Ali prije toga, ipak treba razmisliti, razgovarajmo sa kapetanima brodova, neka se razgovara sa lučkim radnicima koji imaju sve manje posla, ili malo posla. Neka se, ne znam, razgovara sa Lenčevim radnicima koji znaju da će ostati bez posla i koji da bi prehranili obitelj moraju razmišljati o odlasku u Italiju ili negdje drugdje. Onaj tko ima siguran posao u nekoj upravi, banci, školi taj je protiv, ali stanovnici Primorsko-goranske županije moraju se pitati i to mislim je ono najbitnije o čemu mi moramo progovoriti. 2001. ova zemlja imala je manje stanovnika po popisu nego 91. godine. Jedino Istra i grad Zagreb imaju nešto više stanovnika po popisu 2001. od 91. I onda dolazimo i do toga da jedino Zagreb i Županija Istarska imaju nešto veći bruto proizvod od hrvatskog prosjeka a sve ostalo je stvarno, stvarno skromno sa time da je ovdje u Zagrebu koncentrirana sva bankarska industrija, da su ovdje sva velika poduzeća od Hrvatskih šuma, INE, HEP-a itd., INE gdje čitam jutros, direktorima se dijele otpremnine od milijun i pol kuna. Što je neshvatljivo i što je protuprirodno i što treba ne sankcionirati nego spriječiti. Još znači za kraj! Ili će, ili će kapital doći u Hrvatsku ili će građani Republike Hrvatske za tim kapitalom u svijet. I sada se moramo, sada si moramo postaviti pitanje što u ovom trenutku odabrati. Ruža je na svu sreću došla iz Kanade u Hrvatsku i to je jedan dobar primjer kojega treba pozdraviti. Predsjednik Mesić, znači da završim sa time jer u tom pravcu idu sve ove poruke, je ponudio nešto, nešto sa ovom Družbom Adria, možda Družba Adrija nije dobra ponuda ali je ne bi trebalo unaprijed, pod navodnicima, “popljuvati”. Konačno, neka to poštovana gospodo učine građani na referendumu. I sa tom točkom IDS će pokušati nadopuniti zaključke Kluba HSP-a. Letica, gospodin Letica se začudio da sa ljevice nitko ne govori, međutim, isto tako on je u pravu da naši škverovi ne rade, da kaže, Hrvatska, citiram, ništa ne radi, ništa ne prevozi. To je bit, Hrvatska postaje gospodo deindustrijalizirana zemlja i ako se ne vratimo nekoj proizvodnji onda se svima nama i ovoj zemlji u cjelini loše piše.
Hvala. Prije toga, u 11 sati u dvorani “Janka Draškovića”, (202), sada u 11 sati predsjednik Odbora za pravosuđe gospodin Rade Ivas je zakazao sjednicu Odbora za pravosuđe i molim zastupnike i zastupnice da budu na toj sjednici. U 11 sati. U ime predlagatelja, poštovani zastupnik Slaven Letica, izvolite.
Štovani predsjedniče Šeks, velika i dobra je stvar, sada su stvari potpuno dovedene do kristalno i jasnih stavova kao u odnosima između kauboja i indijanaca. IDS i Damir Kajin su za Družbu Adria, tu nema nikakvog više spora. Što se tiče mene kao profesionalni makroekonomist kazati ću vam da je godišnja, ovako, godišnja šteta od balasnih voda u Americi 138 milijardi dolara, 138 milijardi dolara, 138 milijardi dolara. Prema tome, u odnosu na ovih 10 milijuna dolara koje će eventualno imati zarade Hrvatska, odnosno JANAF od transporta nafte su sasvim sigurno štete preko 100 milijuna dolara, samo gubitka good willa na tom području. Što se tiče ove druge tematike o stanju pomorstva, luka, o tome bi trebalo otvoriti jednu ozbiljnu raspravu u Saboru ali to nije tema ove današnje rasprave. Danas mi raspravljamo samo i jedino o Družbi Adria, i o tome, o prijedlogu HSP-a da Hrvatska istupi iz te Družbe Adrija. Inače stanje u lukama je katastrofalno, mi smo bili sa upravom luke Ploče koja je upravo nekim odlukama našeg nadležnog ministarstva i čitavim nizom drugih loših zakonskih propisa dovedena također u vrlo tešku poziciju. Iako je zapravo jedina sada, koliko vidimo luka uz riječku koja ima ozbiljne i neosporive razvojne perspektive.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Damir Kajin.
Očigledno da gospodin Letica vodi svoju kampanju na Družbi Adri-i. Međutim, IDS se zalaže da se svako, svako [[Upadica: Ispravak gospodine Kajin ispravak!]] u Republici Hrvatskoj zaposli da naši ljudi ne moraju u Italiji [[Upadica: Ispravak!]] Znači krivi navod je bio da je IDS za, ne deri se, ne deri se! IDS je kao što sam 10 puta rekao [[Upadica: Nema IDS je, ispravak netočnog navoda!]] za referendum u Družbi Adri-i, za, protiv.
Hvala! Hvala! Nije ispravak, polemika je, ... [[Govornik se ne razumije.]] Poslovnik, vi ste stari veterinar, veteran. U ime Kluba Hrvatske demokratske zajednice, poštovani zastupnik potpredsjednik Luka Bebić, izvolite.
Gospodine predsjedniče, dame i gospodo zastupnici. Hrvatska demokratska zajednica i njen Klub ozbiljno i odgovorno su raspravili ponuđeni prijedlog također i odgovor Vlade. Ono što bih htio u početku reći to je da ne može se na temelju jedne ili dvije rasprave ma koliko one bile odlučne ozbiljne, utemeljene, donositi dalekosežni zaključci. Ja mislim da izneseni argumenti ovdje upravo upućuju na ozbiljnosat promišljanja o ovom prijedlogu upućuju na to da se ne može ishitreno i nedovoljno argumentirano donositi dugoročne mjere i durogočne odluke. Spomenuo je gospodin Tadić u svom uvodnom izlaganju da su posljedicek oje mogu proistječi iz mogućih havarija i slično u transportu sirove nafte odražavaju se na cijeli akvatorij. Dakle, ono što mi govorimo o Hrvatskoj o Krku to je moguće su posljedice na cijelio jadranski pa čak i sredozemni dio mora. Posljedice su u Italiji. Sloveniji, posljedice su u Albaniji, posljedice su u Jugoslaviji odnosno, Srbiji i Crnoj Gori. Pa i BiH. I ako se govori parcijalno učinci i posljedice nisu parcijalne nego su one šire. Jadransko more je gotovo bi se moglo reći zatvoreno more, treba puno puno vremena za izmjenu kroz atlranska vrata izmjnu struja morskih količina mora, odnonso mase mora. A neki su spominjali kako je u pojediim lukama koje su otvorene na oceane a ne samo da su zatvorene mi smo dio zatvorenog sredozemnog mora. Dakle, zatvoreno more pa smo još mi plus toga zatvoreni u Jadran. Bio sam u Bombaju u putovao iz Bombajske luke na onaj otok skupa sa gospodinom Đapićem i još nekim zastupnicima ovdje, i plovili smo kroz kaljužu to nije more, to se može smatrati more jer je okolo sve more dokle got čovjek vidi, međutim to nije more, to je gotovo ne bi mogao čovjek propasti kroz tu kaljužu nego bi se zadržao na vrhu. To je strašno. A pogotovo u jednom zatvorenom moru kadabi se nešto tako desilo. Nemamo dovoljno argumentiranih dovoljno multidisciplinarno saglednih posljedica. Sa svih aspekata, i t rebamo to sačekvati. Imamo izvješće Janafa iz 7 mjeseca 2004. godine o ekološkim posljedicama međutim, obratili smo se i drugim institucijama. I ocenografskim instituutima i slično koji trebaju dati odgovore na to. Ali uzmimo da mi odbijemo sporazum Družba i Adria. A prihvati Slovenija ili Italija. Što je posljedica. Ako smo prije utvrdili da su posljedice više manje jednake na cijelom akvatoriju Jadranskom onda se postavlja pitanje ako nema jednoga zajedničkog stava i sporazuma oko zaštite Jadrana kao cijeline kao cijeloga morskog prostora, onda se postavlja pitanje zbog čega bi Hrvatska odustala od nečega što će i tako i tak napraviti neka druga država. To je pitanje. Bilo je nekih ideja da se to kao preusmjeri nećemo na Krk nego u Trst ali Trst je plitak zaljev, ne mogu veliki tankeri doći, ako i dođu opet je to dio naše, opet oni plove uz Istru, one plove uz naše otoke, a imamo bezbroj tako reći otoka. Imamo puno grebena imamo puno potencijalih opasnosti za havarije. I posebice što bi i ja htio posebno naglasiti ove balasne vode. To kada smo govorili prije 2 godine o tomu, o tomu sm također govorio u Saboru ovdje kada sam bio oporbeni zastupnik. O nečemu što se ndovoljno uočava, što se ne prati, znanstveno koje su to sve posljedice. I ne bi trebalo ni jednu odluku od dugoričnog značenja donjeti bez sagledavanja svih okolnosti i činjenica i svih analiza sivh mogućih znanstavenih spoznaja i drugih politčikih. A političke spadaju u onekako će se ponašati naši susjedi. Dali oni imaju takve odgovornosti pred budućim generacijama ali i to stoji da štete koje bi mogle nastati u Jadranu usljed havarija, najviše pogađaju Hrvatsku. Jer ima najrazvedeniju obalu, turizam koji poten cijalno može značiti jedan najveći zamah i motor razvoja Hrvatske. I nije uvijek bilo svako zlo za zlo, ako Jugoslavija vrlo malo industrijjskih kapacittea gradila na našoj obali to je značilo nisu ljudi imali zaposljenja odlazili su u druge zemlje, u Njemačku u Amerike i tako dalje. Ali smo dobili i ostavili i na kraju sačuvali čisto Jadransko more, možemo planirati razvoj turizma možemo planirati sve ono što ide s tim u svezi. Jer je naš zaljev onaj koji je najbliži središtu Europu. Zato mislim da bez obzira kakve mi imali trenutne probleme oko zapošljavanja, oko razvoja razvitka uopće industrije, mi moramo sagledati problem u cijelini. I ne možemo olako dopustiti da zbohg malih interesa ili ograničenih interesa upropastimo najveći hrvatski resoros. To je mislim nešto što ne možemo sami koliko got nas je narod izabrao, koliko got predstavljamo g rađane birače takavteret odluke zbog uskih ili nedovoljno sagledanih barem, interesa mi ne možemo bez dobre i svestrane analize svih elemenata koji mogu utjecati an donošenje konačne odluke. Osobno, mislim osobno to sada ne govorim u ime KLuba nego kao pojedinac, ne bih riskirao ništa štobi upropastilo ono što se naši djedovi i pradjedovi ljubomorno čuvali stoljećima i možda milenija i više. Da u našim da naš eko sustav morsk primorski, podmorski, doživljava starhovite promjene. Mi imamo sposobne ljude u naši institutima koji proučavju more i stanje mora. I gotovo dnevno se mogu uočiti promjene. Tvrdnja da do sada nije bilo velikih havarija, nikakvu jamstvo ne pruža da ih neće biti. Motanje velikih broja brodova natovarenih velikim količinama nafte svakim danom povećava rizik od toga. A ako bi mi jedan dio te nafte koji bi došao iz Rusije, Sibira ili ne znam odakle, prerađivali u našim rafinerijama i dalje distribuirali, to bi kompenziralo i dobit, uvećalo dobit jer bi onda išli sa uvozom proizvoda visoke prerade, dakle i veće akumulacije, veće mogućnosti zarade. Dakle, sve su to elementi o kojima treba voditi računa. Nemamo pravo nitko od nas, nijednu stvar ovako olako prelomit preko koljena. Ja u ime HDZ-a mogu reći da bi trebalo sačekati, uvažavajući sve ovo što smo čuli. Nije još se ništa dogodilo, a što bi moglo biti nepovratno loše. Bojim se da bi jedna površna rasprava mogla kod nas sviju ostaviti dojam da nismo dovoljno argumentirano i promišljeno donosili ključne odluke za razvoj Hrvatske. I zato molim sve zastupnike ovog Sabora, bez obzira na stranke da sačekamo još da vidimo da struka, znanstvenici, instituti, politički razgovori sa našim susjedima. Jer ako će oni, bez ograničenja zbog interesa raditi ono što bi mogli i nas dovesti u tešku situaciju, jer ako se tanker koji ide u Trst negdje doživi havariju na tom putu od, recimo Pule do Trsta, šta smo mi dobili? To je isti problem kao da je išao i u našu luku. I dobro, plitko je i ne mogu sa velikim kapacitetima tamo stizati, ali to nas upućuju da mi obavimo ozbiljne razgovore o cijelom eko-sustavu Jadranskog mora, o tome da je to sve naše zajedničko more, da razgovaramo sa Italijom, da razgovaramo sa Slovenijom, da razgovaramo sa Albanijom, pa Grčkom. I Krf je u Jadranskom moru, tako reći. Ne tako reći nego na ulazu u Jadransko more. Dakle, po meni i po našem mišljenju treba još nek se, evo ovdje kaže Vlada da je studija, da će se ocijeniti ta studija koju će ministrica zaštite okoliša će imenovati odgovarajući krug stručnjaka i znanstvenika i da projekt i realizacija ili odbijanje projekta treba donijeti tek nakon završetka procedure za ocjenu studije, mislim da je to razumno. Da ništa u međuvremenu ne gubimo, da se nećemo olako upuštati u bilo kakvo prihvaćanje nekih odluka i da ćemo ozbiljno i sa odgovornošću kao sadašnji predstavnici građana Hrvatske u Hrvatskom saboru barem demonstrirati jednu našu spoznaju o tome, o odgovornosti i da ne možemo olako donositi i opterećivati buduće generacije sa nekim našim ishitrenim, nedovoljno proučenim ili malim ili upitnim interesima koje možemo imati oko, recimo, kad bi prihvatili. Kolege koji su govorili o malim, maloj dobiti, ta se dobit može kompenzirati višestruko na nekim drugim područjima. Mislim da nije to nešto što je zadano i što bez toga kao ne bi se mi mogli razvijati. Sve to treba uskladiti, sve to treba na neki način suočiti argumente pa onda konačno u Hrvatskom saboru po mom mišljenju o ovom pitanju treba postići konsenzus. Konsenzus, toliko je to krupan problem da mi o tome ne možemo se nadglasavati. Nego trebamo vrlo odgovorno i ozbiljno sačekati još jedno vrijeme i onda o tome i konačno odlučiti. Hvala lijepo.
Hvala. Predsjednik Odbora za zakonodavstvo, gospodin Boras je zakazao sjednicu Odbora u 12 sati, u dvorani "Stjepana Radića", 133. Molim članove Odbora za zakonodavstvo da se odazovu tome pozivu. Dakle u 12 sati u dvorani "Stjepana Radića". U ime predlagatelja, poštovani zastupnik Miroslav Rožić. Izvolite.
Hvala lijepo, gospodine predsjedniče, gospođe i gospodo zastupnici. Iako je moj kolega Letica nazvao našeg člana kluba i jednog od predlagatelja ove točke dnevnog reda, gospodina Tončija Tadića morskim čovikom, vjerojatno je to učinio u neznanju, ali se eto poklopilo da zapravo morski čovik je izraz koji je Hrvatski narod koristio za sredozemnu medvedicu, inače vrstu životnije koja je izumrla u Sredozemlju, a posljednja obitavališta bila su joj u Jadranskom moru u Modroj špilji na Biševu i na nekim još špiljama na otoku Visu. Pa da se ne bi dogodilo i sa Tončijem Tadićem i sa ovim našim Prijedlogom o sporazumu ono što se dogodilo doista sa morskim čovikom, ja vas molim da obratite pažnju i da glasujete za naš Prijedlog povlačenja Republike Hrvatske iz ovog doista štetnog sporazuma ne samo za morske ljude, ne samo za Jadransko more, ne samo za Hrvatsku, nego ako hoćete europskim rječnikom rečeno i za cijelu regiju Sredozemnog mora, ali u svakom slučaju i Jadranskog mora. No što je dakako nama najvažnije? Rekao je u svom govoru i gospodin Kajin, pokušavajući braniti neobranjivo, zapravo da čudo da kako nismo raspisali nikada nijedan referendum da nešto pokrenemo nego uvijek raspisujemo referendume da nešto spriječimo. To je dakako posve razumljivo, međutim i tu bi se moglo ispraviti gospodina Kajina pa reć da je zapravo raspisan jedan referendum da nešto pokrenemo i to krajem 2003. godine, otprilike prije godinu dana kad je HDZ raspisao referendum da pokrenemo Hrvatsku i pobijedio na tom referendumu. Dakle, eto bilo je referenduma koji su nešto i pokretali. U svakom slučaju, kad je "Družba" i "Adria" u pitanju, tu treba raspisati referendum, to je posve točno. Međutim, taj referendum se ne smije isključivo provesti ili se ne bi smio isključivo provesti nikako samo u Kvarneru ili Istri ili Primorsko-goranskoj županiji nego bi se morao provesti u cijeloj državi Hrvatskoj iz jednostavnog razloga što je Jadransko more vlasništvo sviju nas, svih građana Republike Hrvatske, a ne samo Kvarnera. Zašto to govorim? Iz jednostavnog razloga, ja neću govoriti na način kao što je to možda netko očekivao obzirom da sam ja po svojoj osnovnoj struci biolog i da ću puno govoriti o ekologiji jer sam barem 14 godina na Zagrebačkom sveučilištu zapravo učio i izobražavao inženjere ekologije. Reći ću nešto drugo, govoriti ću ovaj puta posve drugačije. Naime, želio bih naglasiti nekoliko stvari koje su bitne sa jednog gospodarskog aspekta jel’ će o ovim ekološkim problemima, već je mnogo toga rečeno u uvodnoj riječi, a biti će vjerojatno o tome još govora pa ćemo onda o tome pričati. Tu se može iznijeti jedna cijela, cijela lista zapravo ekoloških rizika koji nisu samo, koji nisu samo rizici onečišćenja mora nego su prije svega i zdravstveni rizici za stanovništvo a radi se o različitim patogenim organizmima koji izazivaju bolesti od Hepatitisa A, pa sve do kolere, a prenose se balasnim vodama. Postoje o tome podaci i vjerujem da ćemo imati prilike mi u klubu, pa možda čak i ja osobno da vas, da vam iznesem i neke podatke koji su tzv. tajni podaci, odnosno podaci koji će sadržavati ili bi morala sadržavati ova Studija o utjecaju na okoliš koja je proglašena državnom odnosno vojnom tajnom. No, želim vam reći dakle nekoliko stvari koje se odnose na jednu ogromnu opasnost, upravo sam rekao to da treba referendum raspisati u cijeloj Hrvatskoj zato što opasnosti koje postoje se ne odnose samo niti na regiju, niti na Istru, niti na Kvarner, niti na Omišalj, niti na nekoliko otoka nego zapravo na cijelo Jadransko more. Prije svega to je problem opasnosti od havarije tankera. Pri tome treba reći kada zaživi "Družba", "Adria", a ja se nadam u ime kluba i mi svi u klubu čvrsto vjerujemo da će biti toliko razuma da ovaj projekt nikad neće zaživjeti, ali kada bi zaživio promet tankera u Jadranskom moru povećao bi se za 100 do 150 puta. Prema tome, mi ne govorimo o tome, o rizicima od havarije jednog tankera, pa će netko reći, pa šta sad pričate o rizicima, pa i sad tankeri plove, pa rizici postoje. Da ali ne plove niti približno u onom obimu i na onaj način na koji bi plovili kada bi zaživio taj projekt. To je jedna stvar. Druga stvar, mi nismo uopće pripremljeni za takav promet tankera koji bi se trebao ostvariti kroz sljedeće tri godine u Jadranskom moru od početka samog projekta, a da ne govorim o drugim stvarima. I ono što je bitno ovdje naglasiti je to da ne treba, ne treba se dogoditi pet havarija, ne treba četiri, tri, deset, dvanaest, trinaest ili petnaest, nego je dovoljna jedna havarija jednog tankera i možemo se pozdraviti sa turizmom i sa svim gospodarskim probicima koje imamo od Jadrana, da sad ne nabrajam, od ribarstva, od marikulture, od svega ostaloga za sljedećih 20, 30 godina. Prema tome, mi ne govorimo tu o nekakvom riziku koji eto dogodi se neka havarija na nekom tankeru, pa dobro to ćemo nekako sanirati pa ćemo zapravo u toj sanaciji izgubiti tu dobit, jel’, za tu godinu, malo stisnuti petlju i sljedeće godine bit će sve u redu, nego se zapravo radi o tome da možemo doista posve uništiti ono što je rekao kolega Bebić, možda ako ne i sigurno najvažniji zapravo prirodni resurs koji Hrvatska ima. Naime, činjenica je da je Jadransko more toliko plitko i posebice zatvoreno sa tako sporim izmjenama struja da nam treba 10 godina da se putem morskih struja promijeni i izmjeni voda u Jadran. Dakle, mi ne govorimo o nekakvim morima ili dijelovima mora koje je čak kolega Bebić nazvao "kaljužom" a ne morem gdje su posve drugačije struje nego što su to u Jadranu i gdje je izmjena vode puno veća nego što je to u Jadranu. Prema tome kad kažem dovoljna je jedna havarija, jednog tankera i mi smo se pozdravili sljedećih 10 godina sa Jadranskim morem. Do sad utužene naknade u svijetu za havariju tankera za pričinjene štete od havarije tankera kreću se oko 200 milijuna dolara ili više. Međutim, podsjećam vas samo na sporove za odštetu kao što je bilo ruskog tankera Nahotke ili Eksonvaldeza, pa sve do Prestigea. Potonuće samo jednog tankera značilo bi kraj za turizam Hrvatske, za ribarstvo i marikulturu na Jadranu. Naime, evo vam samo ovaj podatak. Kad "Družba" "Adria" bi dosegnula maksimalni protok ruske nafte Hrvatska bi godišnje zarađivala oko 80 milijuna dolara bruto prihoda, odnosno oko 10 milijuna dolara dobiti godišnje. Radi usporedbe, samo radi usporedbe vam želim reći da hrvatska godišnja zarada od izvoza recimo tune iznosi 163 milijuna dolara, da 20 milijuna dolara iznosi zarada od izvoza ribljih konzervi, 15 milijuna od ribe iz marikulture, 3 milijuna od izvoza školjki, 25 milijuna od izvoza plave ribe. Kad to sve skupa zbrojite onda ćete zapravo vidjeti da je, da bi takva šteta zapravo nadmašivala 40-to godišnju zaradu zapravo od ovih, od turizma, ribarstva, marikulture i izvoza ribe u usporedi sa onim dobiti koju bi ostvarivali od "Družba" "Adrie". I konačno za kraj vam želim reći par stvari koje su kolege rekle. Prije svega, ovo nije sporazum o kojem govorimo olako, ovo nije sporazum kojeg smo načeli ovog časa. Ono što smo mi ovdje predlagali i predlažemo vi sami znate da je to zapravo rad i Hrvatske stranke prava i mnogih drugih ekoloških udruga više od godinu i pol dana. A ono što je bitno zapravo, ono što je vrlo bitno i važno kad to kažem, nemoguće je odustajanje zapravo od tog projekta na jednostavan način iz razloga što u skladu sa člankom 10. ovog sporazuma svaka od stranaka može se povući iz njega po ugovorenoj proceduri ako to notificira Vladi Republike Mađarske kao depozitaru sporazuma dvanaest mjeseci ranije.
Kolega Rožić, kolega Rožić …
Dakle da bismo uopće krenuli u povlačenje iz sporazuma moramo depozitirati Mađarskoj Vladi i to dvanaest mjeseci, tj. godinu dana ranije. Prema tome ništa nije olako, ništa nije na brzinu, sve je to zapravo u vremenskoj stisci. Hvala lijepo.
Hvala. Obavještavam da je sukladno članku 207. stavak 2. Poslovnika isteklo vrijeme za prijavu za raspravu u trajanju od 10 minuta po ovoj točci dnevnog reda. Klub zastupnika SDP-a, poštovani zastupnik Slavko Linić.
Gospodine predsjedniče, gospodine tajniče, kolegice i kolege. Da, u Hrvatskoj smo opterećeni sa političkim raspravama o tajnim službama, o našoj prošlosti, ustašama, partizanima ali vrlo česta politička tema je i ekologija i strah od ekoloških problema. To je prije svega politička tema i mnoge političke stranka pokušavaju na političkoj temi dobiti dio biračkog tijela, dobiti popularnost. I ocjena je Kluba SDP-a da upravo ova rasprava po prijedlogu HSP-a je dobrim dijelom i politička tema. I moram reći da Klub HSP-a pokušava stotinjak stručnjaka koji rade na studiju utjecaja na okoliš ocijeniti kao ljude koji će biti plaćeni od Jadranskog naftovoda i samim tim, s obzirom na porijeklo financijskih sredstava za izradu studije stotinjak hrvatskih stručnjaka neće biti ni stručni niti korektni niti profesionalni. To je rečeno s ove govornice. I tog trenutka zaista možemo ocijeniti da je nastupila politička diskvalifikacija stručnjaka. I zato SDP-ov Klub smatra da u Hrvatskoj, Saboru treba otvoriti raspravu o projektu "Družba" i "Adria", treba otvoriti. I tu slažemo i sa hrvatskom Vladom, tu se slažemo i sa Odborom za prostorno, zaštitu okoliša i prostorno uređenje otvoriti raspravu nakon što dobijemo studiju upravo stručnjaka koji su dobili sredstva da daju ocijenu svih rizika, jer je nedvosmisleno da je to projekt sa rizicima i za Hrvatsko gospodarstvo, a i za zaštitu našeg okoliša posebno Jadrana. Smatramo da stručna ocijena treba biti predmet naših rasprava u Hrvatskom saboru. Ali isto tako ocijenjujemo da ministrica Ministarstva zaštite okoliša formirala je poseban ekspertni tim koji će dati reviziju i ocijenu navedene studije. Samim tim, s obzirom da nema više dovoljno stručnjaka u Hrvatskoj javit će se i međunarodni eksperti, pa i samim tim evidentno da će se izbjeći sami rizik da su samo hrvatski stručnjaci u ocijeni studije zaštite okoliša. I evidentno je da pomak od možda 30 ili 60 dana ozbiljne rasprave u ovom domu na temelju stvarnih podataka stručnjaka koji će pokušati reći što su rizici, što su cijene tih rizika, koliko treba uložiti u zaštitu od tih rizika, da li je to uopće moguće i da li će to onda ekonomski imati bilo kakvog efekta za Hrvatsku ekonomiju. Tada ćemo dobiti profesionalne stručne ocijene. Klub SDP-a ne sumnja u takve ocijene. Ne možemo sumnjati da će stotinjak ljudi koji su radili više od godinu dana na ovoj studiji biti neodgovorni, neobjektivni, neprofesionalni, samo zato što su plaćeni za svoj rad. Jednostavno oni su plaćeni. I to je ono zbog čega u Klubu SDP-a također smatramo da 60 ili 90 dana odgode ove rasprave, gdje ćemo pored političkih stavova koje smatramo da svatko može imati i ne mora uvažavati, ja bih rekao profesionalne stručne nalaze, ja jednostavno u tim političkim ocijenama moguće je da pojwedine stranke zbog potpunog anuliranja rizika ne uvažavaju ni studije koje će govoriti o eventualnim troškovima koje treba uložiti za smanjenje rizika. I tada je ta rasprava, ne samo politička, ona je i politička i stručna. Nažalost, evo danas smatram da razgovaramo politički. Zašto? Jer nismo čuli riječ stručnjaka, nemamo prijedlog Ministarstva koje ima svoj ekspertni tim, koji nam mora dati ocijenu i reviziju rada stručnjaka da bi naše političke stavove polako mogli približiti stvarnim stručnim podacima. A samo zato da kao političari nemamo utjecaja, ja bih rekao na naše građane, na one koji sigurno sa ovakvim pristupom crno-bijelim, samo političkim ostaju na muci. Kako se opredijeliti, što je stvarnost, što je istina. I zato smatramo da ovako ubrzana rasprava, bez stručnog temeljenja je nešto što SDP-ov Klub neće podržati. Također kad slušamo pojedine rasprave, ja osobno želim sljedeće istaknuti. Kad bi napuštanje projekta "Družba" i "Adria" značila ni jedan tanker u Jadranskom moru, sumnjam da bi netko od ovih zastupnika rekao da je za "Družbu" i "Adria". Sumnjam. Zabraniti ulaz tankera u Jadransko more, vjerojatno bimo svi prihvatili ovaj zaključak, čak i politički zaključak, ne bi nam ni trebale studije. Zašto? Jer ocijenjujemo da smo Jadran zaštitili od bilo kojeg rizika. Ali da li odstupanje od "Družbe" i "Adria" znači nema tankera u Jadranskom moru? Ne znači. To ne znači, i to trebamo reći građanima. Mi napuštajući ovaj projekt nećemo osigurati Jadran bez tankera. Biti će nadalje u Jadranu. Ali postoji nešto drugo, veću brigu o njima ili možda manju brigu o njima preuzet će Slovenija i Italija, a mi ćemo galamiti, vikati, žaliti se, a oni će nastojati raditi i profitirati, jer tankeri će se kretati kroz Jadran, jer to spriječit ne možemo, i to je činjenica. I u tom trenutku zaista trebamo stručno elaborirati, a što učiniti, da li više možemo učiniti ako kontroliramo te tankere, ako pazimo na balasne vode, ako propišemo, ako sve učinimo da balasnim vodama upravljamo mi, a ne Slovenija i Italija? Da li o tome razmišljamo? I evidentno je da kad u tom trenutku počnemo vagati problem, onda moramo vidjeti da itekako su važne i studije i riječ stručnjaka. Jer nažalost tankeri će voziti i ploviti po Jadranu. Nažalost. I samim tim dolazimo do bitnih činjenica. To su sukob interesa gospodarskih grana i turizmu ne treba nafta. Turizmu je jedan od protivnika promet naftom na moru. Ali isto tako moramo znati prerada nafte u Hrvatskoj je važna grana, najaća gospodarska tvrtka je INA. Dvije rafinerije, dvije rafinerije za koje se borimo. Da li oni trebaju Rusku naftu? Da. Jeftinije transport Ruske nafte do Siska i do Rijeke ako ide kopnom, nego morem. Tada budite uvjereni će se Riječka rafinerija raditi i za Sloveniju i za dio sjeverne Italije. I tada znamo da nema dvojbe da će Sisak raditi za centralnu Hrvatsku i da će se moći boriti za nastup na tržištu Bosne i Hercegovine. Dvije rafinerije. Pa to je par tisuća ljudi. Njihov ukupni prihod, zarada nije 10 milijuna dolara o kojem smo čuli da je riječ ako odustanemo od "Družba" i "Adria", samo 10 milijuna, ne bi se složio. Prema tome, a transport nafte kopnom ove dvije rafinerije možda znači negdje 8 milijuna tona nafte manje tankerima koji će dolaziti, dovoditi naftu u JANAF i u Riječku rafineriju. A moramo znati da i Pančevo se snabdijeva preko JANAF-a. A i on će raditi a to znači ako postoji "Družba" i "Adria" opet transport ruske nafte. Manje tankera i za Pančevo. Prema tome, stručnjaci će nam reći što znači, kolika je vjerovatnost da će se samo u tim rafinerijama jer najvećim djelom raditi ruska nafta jer je to najprofitabilnije za rafinerije, najprofitabilnije za opskrbu ovog dijela tržišta Europe, znači i Bosne i Hercegovine, i Hrvatske, i Slovenije, i sjeverne Italije. To su kalkulacije koje moramo čuti od naših stručnjaka. Ali znate, nije to samo rad rafinerija. Dvije rafinerije i modernizacija dvije rafinerije milijardu dolara, milijardu dolara poslova za sve naše tvrtke koje će nadam se raditi na tehnološkom napretku modernizacije tih rafinerija. Prema tome, naftna industrija nije bilo kakva industrija. Ostaje pitanje da li se može obradu balastnih voda projecirati na kopnu, utvrditi tu obvezu. Odgovor je da. Naftna industrija to može platiti. To su odgovori. Nije to da će platiti JANAF. Plaća naftna industrija kojoj je stalo do transprota i ona obradu tih balastnih voda može platiti. To smo i mogli vidjeti da nije problem od 25 dolara nafti skočiti na 50 dolara. I ne bih htio govoriti o troškovima transporta, što znači transport kopnenim putem, putem naftovoda a što znači brodom, kolike su te uštede i što znači tada prebacivati troškove koji će se javiti kao što su balastne vode, obveza dvostrukog dna u brodovima, obveza vođenja pilota od Otranskih vrata itd., sve su to propisi koje očekujem da će stručnjaci predložiti a to znači da je moguće sve to prebaciti na cijenu nafte i nafta to može platiti. Tog trenutka kad ekonomski razmatramo sukobe interesa turizma i sukobe interesa prerađivačke industrije možemo polako doći do toga da je jednostavno moguće naći pomirenje, da kad govorimo o transportu nafte to nije samo djelatnost JANAF-a, to je cijela naftna grana Hrvatske. Neću govoriti o svemu onom što smo čuli od gospodina Kajina koji je spominjao koji niz tvrtki još radi na prometu nafte, na prometu tankera, na osiguranju, financiranju, nećemo govoriti o ljudima koji će raditi na postrojenjima za obradu balastnih voda, nećemo govoriti o našim lučkim kapetanijama koje će moći raditi i zarađivati na praćenju brodova. Prema tome, to je niz djelatnosti koje se javlja. Ostaje samo pitanje da li ćemo mi reći ne. To "ne" neće reći ni Kopar ni Trst ali tada znajte nećemo diktirati kakva će biti obrada balastnih voda, nećemo diktirati niti bilo kakvu zabranu transporta nafte kroz Jadran. To je sigurno. Ali da ćemo tada imati problema i što sa dvije rafinerije jer te rafinerije će i nadalje ostati samo na pomorskom transportu a ne na kopnenom transportu. To je sve razlog zašto mi smatramo da trebamo čuti riječ stručnjaka, da trebamo čuti ulazne podatke ne samo vezane za moguće rizike nego i za troškove otklanjanja tih rizika i tada će naše rasprave biti puno objektivnije, malo manje političke. Vjerujem da ćemo našim građanima pomoći da shvate cijenu situaciju a i da ćemo se mi međusobno više razumjeti. To je razlog da Klub SDP-a smatra obvezna rasprava koja mora uslijediti u ovom Saboru u okviru javne rasprave studije utjecaja na okoliš koja je izrađena i gdje je javna rasprava i započela. Nakon toga mislim da će zaključak Hrvatskog sabora biti onakav kakav će ovisiti malo i o našim političkim stavovima ali prije svega stručnim obrazloženjima. Hvala.
Hvala. U ime predlagatelja poštovani zastupnik Slaven Letica. Izvolite!
Zapravo, dugo me već nervira politikanska demagogija Slavka Linića a sada ću nešto o njoj kazati. Gledajte, u prosincu 2002. godine kad ste potpisali "Družbu " i "Adriu" niste naručili znanstvena istraživanja. Da vi vjerujete znanosti vi bi prethodno bili naručili studije koje su sada naručene u zadnjih šest, sedam mjeseci i na temelju tih studija bi naravno donijeti i zaključili i onda bi mi bili u sasvim drugoj situaciji. Što se tiče ključnih tema ovdje teza da je ekologija politička tema je razdoblje kasnog marksiszma. Znači, danas već dvadesetak godina u Europi ekologija je ključna egzistencijalna tema zato što su ljudi počeli voditi računa o planetu, o šumama, o vodama. Opredjeljenje Kluba HSP-a je dugoročno, strateško za zaštitu prirodnih resursa Republike Hrvatske. Ranije su Vlade prodale manje više sve što je čovjek stvorio, i banke, i trgovačke lance. Nova Vlada priprema čak i prodaju autoputeva koji nisu završeni. Ono što mi mislimo da se ne smije prodati je ono što je ostalo nama od naših djedova i o tome je govorio i Luka Bebić. To su vodni resursi a postoji velika opasnost da stranci kupe i Hrvatske vode koji su najveći razvojni resurs ne samo Hrvatske nego i regije pa šire od zapadne Europe. Zatim su tu šume. Ja ću vam kazati, cijela Europa ima jednu odredbu da se šume ne smiju piliti dalje od 50 kilometara gdje rastu. Sada je situacija takva da u Gorskom kotaru imate dvije pilane. Imali su 87, ostala je još jedna od Filipovića jedna mala a u Zagrebu ih imate 92. Mi ne smijemo prodati vode, ne smijemo prodati zemlju. Bio sam u Đurđevcu, imanje veličine četiri nogometna igrališta sa kompletnom infrastrukturom čovjek u očaju prodaje za 2 tisuće eura i mi tvrdite da je to politička tema. To je egzistencijalna tema koja se tiče naše budućnosti. Što se tiče sumnje u znanost apsolutno ja sam profesionalni znanstvenik, ja se plašim zloupotrebe političkih rezultata znanstvenih istraživanja i istraživači kad se gradila Tvornica glinice su upozoravali na sve rizike punih deset godina ali je politika donijela odluku da se to napravi. Istraživači su ukazivali i eksperti da postoje rizici u poslovanju Riječke banke ali nisu političari to shvaćali ozbiljno gospodine Linić. Znanstvenici su upozoravali na probleme "Viktora Lenca" i makroekonomisti i mikroekonomisti, i eksperti iz Europske banke za obnovu i razvoj. Vi to niste ozbiljno shvaćali. A što se mene tiče ja sam imao jednu veliku raspravu, ja sam radio za Svjetsku zdravstvenu organizaciju, mi smo imali vrlo ozbiljnu etičku raspravu o tome da li se od Tvornica duhana mogu uzimati novci za istraživanje mogućnosti promicanja zdravlja. To je vrlo jedno etičko pitanje. Zaključak je bio sljedeći, da kad su u pitanju promicanja zdravlja osim lječenja neizlječivih bolesti ne smiju se uzimati novci. Prema tome, ovdje ima očigledni sukob interesa između, prije svega on je sistemski u Hrvatskoj tako definiran. Mi se zalažemo za međunarodnu recenziju rezultata istraživanja. I konačno, samo dvije riječi o onome što je za sada državna tajna. Evo, znači nema tu nikakvog spora. Veliki istraživački tim službe za epidemiologu zaraznih bolesti pod vodstvom prof. dr. Ire Đeneromargan koja inače je bodulka tamo sa otoka, ona i kćer od gospodina Margana koji je bio ja mislim predsjednik skupštine, ne dobacujte mi iz klupa, zatim, dr. Borislav Aleraj, Bernard Kajić i dr. Goranka Miklec su završili studiju koja ukazuje na sve zlokobne posljedice balasnih voda na zdravlje ljudi. Ja se plašim da ovo neće političari dopustiti da se objavi, o tome ja govorim. Ja osobno kao profesionalni znanstveni radnik sa stažom od preko 30 godina najviše vjerujem znanstvenicima i moja su iskustva u odnosu na njih pozitivna. Ono čega se ja plašim su ljudi kao što ste vi. Toga se ja plašim.
Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Slavko Linić.
Ispravljam netočni navod, do 2002. koalicijska Vlada nije naručila studiju. Potpisom Sporazuma o Družbi Adria, JANAF je bio dužan izraditi investicijsku studiju, dio investicijske studije, s obzirom da se okreće smjer transporta nafte je i izrada studija za zaštitu okoliša koja se radila više od godinu i nešto dana i danas možemo reći da je završena. Prema tome, netočan podatak. Zloupotreba znanstvenog rada neće biti moguće iz razloga što se zalažemo za raspravu u Hrvatskom saboru kao dio javne rasprave o svim navedenim studijama. To su moja obrazloženja na sve ove uvrede gospodina Letice, kojemu očito u nedostatku argumenata ostaje kao bitka za njegov stav.
I drugi ispravak, poštovani zastupnik Jure Bitunjac.
Hvala gospodine predsjedniče. Kolega Letica je u kontekstu privatizacija, kako je on rekao svega i svačega, rekao sljedeće, nova Vlada prodaje auto-ceste [[Upadica: Priprema!]] priprema prodaju autocesta. To apsolutno nije točno, Vlada dr. Sanadera priprema davanje koncesije kada je riječ o upravljanju na 30 godina po pitanju autocesta i to temeljem međunarodnog javnog natječaja. Prema tome, to je van konteksta i to je apsolutno netočno u smislu onog što ste vi rekli i vaših poruka. Hvala lijepa.
Hvala. Poštovani zastupnik Nenad Stazić.
Uvaženi predsjedniče Sabora, kolegice i kolege. Ova je tema uistinu politički zahvalna. O tome svjedoči evo i ovaj sadašnji nastup gospodina Letice koji govori i u ime predlagatelja, a koji jednu zrelu i argumentiranu raspravu naziva politikanskom demagogijom Slavka Linića. O tome svjedoči i njegov prvi nastup u ime predlagatelja gdje u prvoj rečenici kaže kako je prekinuo svoju jadransku turneju da bi došao ovdje u Sabor raspravljati o ovom Prijedlogu zakona. Jer da se prekine jadranska turneja nije dovoljan bio razlog ni Zakon o javnim cestama, ni obveznim odnosima, ni o državnoj službi, dakle, ni jedan zakonski prijedlog koji smo mi ovdje zadnjih dana raspravljali, nego upravo ovaj. I to je prva rečenica, to je prva rečenica koju gospodin Letica govori u ime predlagatelja, ja sam prekinuo svoju jadransku turneju kao predsjednički kandidat. Znači ova tema treba poslužiti, dobro će doći gospodinu Letici, barem on tako misli u njegovoj predizbornoj kampanji. Da je ova tema politički zahvalna govori ono dovikivanje u klupama između gospode pravaša i Damira Kajina. Ali ta će tema biti politički zahvalna pogotovo onda ako se ona postavlja u odnosu, dakle, ako ima isključiv pristup ili ili. Pojednostavljeno to bi izgledalo ovako: pa gospodo političari izvolite se izjasniti. Ili ste vi za zaštitu Jadrana ili ste za zaradu novca i zapošljavanje ljudi ili razvoj. Da, razumijem, razumijem da vi to uistinu tako shvaćate. No, pitanje da li se rješenje može postaviti u odnosu i, i. Da li je moguće, jer gledajte, nama je potrebno, nama je potreban čisti Jadran. Pa to je svima jasno. Pa oko toga valjda nema dvojbe u ovom Saboru. Nama je potreban dakle, Jadran kao čisto more. Ali mi ga ne možemo sami sačuvati čistog jer Jadran nije samo hrvatski. Ali Jadran je i prilika za razvoj i zaradu, i kao takva prilika nije samo naša prilika. Neiskoristimo ili mi tu priliku iskoristiti će drugi, nas neće ni pitati. Evo, mi smo čuli ovdje podatak da Jadranom prođe 600 tankera godišnje, od toga 60 dođe u Omišalj. Kakav mi utjecaj imamo naonih 540? Kakav? Možemo li mi spriječiti njihov promet? Možemo li ga smanjiti? Pa ne možemo učiniti ništa! Možemo ih gledati kako prolaze! Omišalj je bio iskrcajna luka, po projektu Družbe, pardon, ukrcajna luka za naftu, po projektu Družba Adrija trebao bi biti iskrcajna luka. Razlika jest velika i rizik jest povećan. Gdje su ti rizici? Rizik je od havarije i potonuća tankera i od balasnih voda. Što se tiče povećanog rizika od havarije onda treba, treba naprosto uvidjeti da Omišalj nije jedina luka u sjevernom Jadranu. Pa tu su još Trst.
Kolega Stazić, samo trenutak jedan, ostalo vam je na desnoj strani lica od ove šljokice malo, pa svjetlucate, svjetlucate.
Hvala vam lijepa. Ja mislim da kod vas na čelu vidim kod vas.
... [[Upadica se ne čuje.]] Molim? I ja svjetlucam?! Dobro!
Dakle tu su još Trst, Kopar, Morfalkone, Gradov. I sada se postavlja jedino pitanje da li je moguće smanjiti taj rizik? Da li je kada mi dobijemo tu ekološku studiju u kojoj će biti, u kojoj će valjda biti upisani, izračunati ti rizici, kako je moguće smanjiti? Točno jest da je plovidba Jadranom složena, tu je mnoštvo otoka, otočića, hridi, ali zar ne možemo uvesti npr. sustav obavezne pirotaže? Možemo! To kao zakonodavci možemo napraviti. Možemo natjerati brodare da obavzeno ukrcaju pilota kod ulaska u Jadran. Ili odvojene plovidbe ako se baš ne može pilot ukrcati na brod, ne znam zbog lošeg vremena da slijedi brod koji ga vodi. Što se tiče balasnih voda to jest točno ako Omišalj postane iskrcajna luka za Jadran onda se balasne vode dovoze do Omišlja. One se znači ne ukrcaju u Omišlju kada se iskrca nafta nego se, nego brod dolazi sa, tanker dolazi sa balasnih ... [[Govornik se ne razumije.]] Ali gledajte, ovoga trena dok mi ovdje raspravljamo, znači ove godine, samo u sjevernom Jadranom ispusti se 5 milijuna tona balasnih voda, u Tršljankom zaljevu, 4 milijuna i 700 tisuća tona u talijanskom dijelu i 700 tišuća tona u ... [[Govornik se ne razumije.]] Mi opet na to nemamo apsolutno nikakav utjecaj. Što se s tim balasnim vodama događa? Obveza izmjene balastnih voda kod ulaska u Jadran doduše postoji. Pitanje da li se one i poštuju? Pa kako se mi možemo zaštititi eventualno od toga da neki brodar ne poštuje tu obavezu? Postoje dekantatori, postoje uređaji koji se izgrade na kopnu pa se sve balastne vode izlijevaju u taj uređaj i time je sam terminal, znači more terminala zaštićeno. Sada u Omišlju mi imamo dekantator samo za, za uljene balastne vode. Ne i za one nezauljene. Ali to možemo kao zakonodavci predvidjeti. Možemo predvidjeti obavezu izgradnje dekantatora, povećanje kapaciteta i obavezu brodara da balastne vode ispusti u taj dekantator pa bez obzira gdje ih uzeo. Pa taman da ih je uzeo 5 milja prije, prije Omišlja. Mora ih tamo ispustiti i mora platiti tu uslugu. Mora platiti tu uslugu. Mi na reciklaži balastnih voda možemo i zarađivati i zaštititi Jadran. Ovaj dio na koji uopće možemo utjecati. Ali sve mi to možemo napraviti. Što će to nama vrijediti ako to ne naprave i drugi? Ma kako mi možemo sačuvati Jadran ako to ne naprave sve druge zemlje koje izlaze na taj Jadran? U pravu je gospodin Rožić, havarija jednoga tankera znači smrt Jadrana ili prestanak turizma za 10 godina. Ali mi ne možemo utjecati na to da li će havariju doživjeti brod koji vozi za Trst. Prema tome mislim da je rješenje ovoga problema suradnja Hrvatske sa Slovenijom, Italijom, Srbijom, Crnom Gorom, Bosnom i Hercegovinom, Grčkom, Albanijom, postići jedan međunarodni sporazum, dogovor o tome. Kako zaštititi zajedničko dobro? I kako gospodariti tim dobrom? Kako iskoristiti povoljan geografski položaj? Kako se ne odreći zarade, kako se ne odreći novih radnih mjesta? Istovremeno ne odričući se zaštite. To je put kojim trebamo ići. Da bismo na tom putu pravili sigurne korake pričekajmo najprije studiju koju rade znanstvenici. Vidimo što u njoj piše pa onda donosimo političke odluke, uvjeren sam zrele i odogovorne. Odluke koje će biti uistinu u nacionalnom interesu. Hvala.
Hvala lijepa. U ime predlagatelja poštovani zastupnik Miroslav Rožić.
Poštovani gospodine predsjedniče, gospođe i gospodo, da je ovo političko pitanje to je stvarno otkriće. Zamislite pa mi političari bavimo se u Hrvatskom saboru politikom. Tko bi to pomislio? ... [[Upadica se ne razumije.]] Da, pa nije moguće, da. Ali dvije stvari, znate neki argumenti koji se ovdje iznose, argumenti koji se ovdje iznose su otprilike ovakvi. Argumentacija me doista teško održava mirnim na svom, na svom mjestu iz jednostavnog razloga što argumentacija otprilike ovako koncipirana. Gospođe i gospodo baš zato što pada kiša mi tvrdimo da su ceste suhe. Takva je argumentacija, neprekidna i to na dvije, na dvije razine. Prvo, stručnjaci i mišljenje stručnjaka, a potpisan je sporazum bez ikakvog mišljenja stručnjaka i oni koji su ga potpisali bez ikakvog mišljenja stručnjaka pozivaju se sada na mišljenje stručnjaka i o tome da se ne možemo povući iz tog sporazuma ako nam stručnjaci to ne odobre. Ali zamislite nije bilo potrebno da nam odobre da u njega uđemo. To je doista upravo ova vrsta argumentacije o kojoj ja govorim. Baš zato što pada kiša mi tvrdimo da su ceste suhe. Druga razina pitanja je ne možemo utjecati na promet tankera u Jadranu. Naime Jadranom plove tankeri i sada bila Družba Adria ili ne, tankeri već sada plove i plovit će bez obzira postojala ona ili ne. Njima za informaciju nekoliko stvari. Prvo, družba Adria predviđa u svom punom radu izvoz iz naše luka od 15 milijuna tona naj, nafte najlošije kvalitete na svijetu koja je do 15% puna mulja. Dakle daleko najlošija nafta koja postoji na svijetu izvozit će se kroz naše luke u obimu od 15 milijuna tona sporazumom družba Adria. S druge strane koji tankeri danas plove Jadranskim morem? Oni koji dovoze naftu, ne oni koji je odvoze. I u tome je ogromna razlika. Znate ti tankeri koji odvoze naftu, koji dovoze naftu ovdje oni ne dolaze s balastnim vodama nego s naftom. Ti tankeri koji prekrcavaju naftu u luke, oni rade na drugačiji način drugačijom tehnologijom. I sve ove luke kolega Staziću koje ste nabrojali i Grado i Montfalcone i sve, to su sve uvozne naftne luke. Nijedna nije izvozna, a ogromna je razlika. Tako da doista tankeri će ploviti, plove i sada ali u kom obimu i u kom poslu, to je, to je razlika. Drugo, kada su, kada imate deset puta više tankera imate milijun veći, milijun puta veći rizik. Ne povećava se rizik sa havarije tankera upravno proporcionalno sa brojem tankera nego se povećava rizik eksponencijalno sa brojem tankera, a vi znate šta to znači. Drugo, ne bojte se gospođe i gospodo, Slovenija i Italija neće sagraditi izvoznu luku za naftu. Neće je sagraditi. Prvo zato što neke o to, kao Slovenija ne mogu, prirodno i drugo zato što je Italija već rekla da neće izvoziti rusku naftu. Neće. Prema tome nemojte nas plašiti sa time. Ono što su Slovenija i Italija će učiniti i što upravo čine to je točno. Oni će preuzeti našu ribu, ali neće preuzeti rusku naftu. To je sigurno, a mi smo se libili proglasiti gospodarski pojas. Ne bojte se, ni Slovenija ni Italija se ne suprotstavljaju našoj nakani da sagradimo izvoznu luku za naftu, ali su se itekako suprotstavili našoj nakani da proglasimo gospodarski pojas, a mi kroz gospodarski pojas samo ne proglašenjem njega godišnje gubimo 400 milijuna dolara što je 40-godišnja zarada družba «Adrie». E, to su istine, istiniti podaci, a što se tiče stručnjaka reći ću vam ovako. Stručnjaci ko stručnjaci. I ja sam stručnjak cijeli svoj život i to u području ekologije i imam masu svojih kolega koji se ne slažu sa mojim procjenama, stručnim. I obojica smo stručnjaci. Posjednite 10 stručnjaka iz bilo koje struke dobit ćete 5 različitih mišljenja o istoj stvari i svi su stručnjaci. I nemojmo se zbog toga pozivati na stručnjake. Stručnjaci su oni koji nama daju podlogu da donesemo političko mišljenje. Političari su «decission maker-i» kažu Amerikanci. Mi smo donosioci odluka na temelju stručnog mišljenja, a ja vam tvrdim da Klub HSP-a je u godinu i pol dana koliko vodimo bitku protiv projekta družba Adria prikupio tisuće mišljenja stručnjaka i ovo što mi govorimo nisu stvari koje govorimo napamet, nisu naša stručnja mišljenja maker i njih imamo,nego su stručna mišljenja ne stotinu stručnjaka koji će pisati studije u utjecaju na okoliš nego tisuća onih koji su već do sada napisali tisuće utjecaja studija utjecaja na okoliš. I ne govorimo gluposti i ne govorimo napamet. To što potsoje oni koji misle drugačije pa to je kao i u politici. Na temelju istih argumenata odnosimo posve drazličite odluke. I to je naprosto tako. Ali znate šta nema stručnjaka na planeti zemlji koji će vam reći da riziic o kojima mi govorimo ne postoje. Oni će samo različiti procjenjivati stupanj toga rizika dali je on veći ili manji. ali nitko neće reći da rizik ne postoj. Nećete takvog nači budite u tu uvjereni. Ali znate šta kada već o tome govorimo kada oni procjenjuju stupanj rizika konda se podsjetite to da su stručnjacio procjenili da je stupanj rizika ispadanja iz rada jedne nuklearne koja može prouzrokvati katastrfu bio u promilima izražen pa se sve jedno dogodio Černobil uzprkos i zbog mišljenja stručnjaka da tu ne postoji rizik, odnosno da je rizik zanemariv. A uzprkos toga što stručnjaci i danas tvrde da je rizik zenamariv i SAD i Europska unija zatvorili su sve nuklearne elektrane ili su u vazi njihova zatvaranja. I negrade više ni jednu novu. I to je politička odluka. I kada smoa već kod političkih odluka, SAD je kao najmoćnija sila na svijetu odbila potpisati sporazum u Cobeu o ekološkim pitanjima i donjela je tu političku odluku. I fućkalo joj se šta misle njezini stručnjaci. A u Americi svi misleda treba potpisato ugovor u Cobeu. Ali SAD ga ne potpisuje. Zašto, zato jer se to kosi sa njezinim političkim i gospodarskim opredjeljenjima i sa njihovom političkom i gospodarskom startegijom. I izazvalo bi prevelika pucanja unutar i politike i gospodarstva u SAD. I to treba znati. I o tom mi govorimo i naravno da je ovo političko pitanje. Pa nismo mi ovdje Akademija hrvatskih zannosti u umjetnosti. Mi smo ovdje najviš Dom u ovoj državi kojio donosi političke odluke. Na temelje mišljenja stručnjaka. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Ispravak netočnog navoda gospodin zastupnik Slavko Linić. Izvolite.
Ispravljam netočni navod da je ruska nafta najgora kvaliteta koja se transporitira Jadranom. Jer dio uvoznih nafti je daleko gorekvalitete i da sada ne elaboriram o tome to je netočan navod. Isto tako još je jedna razlika u transportu nafte u dolasku tankeri se kreću našom obalom puni nafte, ako budu odlazili sa naftom kretat će se talijanskom stranom obale. Pa je to jedan plus koji se neprekidno ne ćeli navesti. I drago mi je na održavnom predavanju od strane izlagača koji je gospodinu Letici objasnio da je to ipak politička tema. Jre onaj tko negira političku temu je gospodin Letica a ne klub zastupnika SDPa.
Hvala lijepa. Na redu je gospodin zastupnik Ante Markov. Nema ga. Gubi pravo. Gospodin zastupnik Perica Bukić. Nema ga. Gubi pravo. Zatim gospodin zastupnik Marko Širac izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, kolege i kolegice. Moja rasprava o ovoj temi biti će na tragu koji je iznjeo potpredsjednik SAbora oko stava našega kluba zastupnika Hrvatske demokratska zajednice i stava hrvatske Vlade. Da o ovom pitanju zaista na brzinu nema potreba da donosimo odluku. Ja uvažavam stavove i mišljenja kolega iz Hrvatske strankep rava i njihovu zabrinutost za zaštitu Jadranskog mora, ja isto tako i kao čovjek koji se s tom problematikom dobar živoga svoga bavio, ne bi ničim htio doprinjeti osobno naravno, da taj naš biser naše države ugrozimo. Međutim ne slažem se sa njihovimstavovima glede ocjene naših uvaženih stručnjaka institucija koje rade na toj problematici. Mi kao zastupnici Hrvatskog naroda i saborski zastupnici u ovom Saboru moramo uvažavait zakone ove države, gdje je u kojima je propisana procedura na koji način ćemo mi donjeti svoju konačnu odluku, glede našeg stava oko DRužbe i ADria. Treba pustiti da ljudi dovrše studiju da studija izađe u javnost, da ministarstvo dade svoju ocjenu a da se po potrebi posluži i referendumom kakobi građani u Republici Hrvatskoj mogli reći konačno riječ oko svega ovoga. Bit ću slobodna da ovdje iznesem pred Saborom da sam prije 10 godina sa ekipom stručnjaka radio na izradi jednoga ozbiljnog projektakojio se zvao master plan zaštite Jadranskog mora. Gdje smo ocjenjivali i utvrdili opterećenja koja idu iz Republike Hrvatseke znači količine otpadnih voda ali isto tako i količine zagađena koji idu iz RH, Slovenije i Italije. Rezultat toga je porazan za susjednu državu koja se zove Italija. Ovo su samo djelomična zagađena koja prijete Jadranskom moru. Kada bi imali pravi uvid šta dolazi sve rijekom Po kroz VEneciju pored koje je smješten ogromni petrokemijski kompleks, ogromne poljoprivedne površine na kojima naši susjedi Talijani uz masovnu upotrebu umjetnih gnojiva i pesticida proizvode voće koje je kao super kvalitetu tu kod nas, prodaju RH a sve ove otpadne tvari završe u rijeci Po i ulaze u Jadransko more. U nekakvim ocjenama mi smo negdje oko 15% svi naši gradovi i luke unose onečišćenja u Jadransko more u odnosu na Republiku Italiju. Prema tome prema nekim kvalitetnim procjenama samo oko 10% opasnih tereta koji se uvoze i ulaze u Jadransko more otpada na Republiku Hrvatsku. A sve ostalo je kod naših susjeda. Dakle ti naši susjedi naravno uzimaju si pravo da preko svojih ekoloških udruga protestiraju i Slovenci i Talijani oni protestiraju radi ovoga projekta, kojeg ja ne želim braniti ali želim o njemu objektivno razgovarati. VEć danas ruska nafta bez ikakvih problema može stići do rafinerije Sisak, i tu dijelom mišljenje koje je gospodn Bebić izrekao. Može bit da ćemo se mi u konačnosti svi skupa i zalagati i donijet konsenzus, ali da ta nafta završi u našoj rafineriji Rijeka. Da ne ide, da ne ide, da ne ide dalje. Druga stvar o kojoj zaistinu trebamo voditi računa je sljedeća. Danas razgovaramo o ponudi koja je ponuđena sa istoka, iz Rusije, ali ne treba zanemariti da će vrlo brzo takva ponuda stići s obala Crnog mora, iz konstance gdje Amerikanci kontroliraju naftu i imaju itekakav interes da preko Rumunjske, Srbije i Crne Gore u Hrvatsku transportiraju naftu pa i da dođu do Rijeke i preko Rijeke izvoze jer nije jednostavno naftu provoditi kroz tjesnac tamo kod Carigrada, Bospor i Dardanele. Dakle, zalažem se za vrlo objektivnu ocjenu. Ovo je samo jedan stav i jedna ocjena koju zaistinu kod kolege uvažavam, ali treba sačekat i šta će reći druge stručne institucije i postupiti u skladu sa našim zakonima. I završio bih, ovog trenutka mislim da se nisu stekli uvjeti da prihvatimo ovaj Prijedlog i svakako ću se pridružiti stavu svoga kluba da ga u ovom trenutku odbijemo. Hvala. Možeš i ti energično napraviti što god hoćeš.
Hvala lijepa. Na redu je gospodin zastupnik Anton Peruško. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Obzirom da je kolega Slavko Linić, govoreći u ime Kluba SDP-a iznio brojne vrlo razložne argumente zbog koga smo mi u Klubu SDP-a u ovom trenutku za odgodu donošenja odluke po ovom važnom pitanju, a da ne bi sebe dovodio u situaciju da u raspravi budem prisiljen odgovarati na neke uvrede i demagoške floskule koje nam je izrekao uvaženi kolega, doktor Slaven Letica, ja odustajem od rasprave.
Hvala lijepa. Gospodin zastupnik Zlatko Kramarić, izvolite.
Štovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskog parlamenta, štovani državni tajniče. Ako mi dopustite, ja bih se isto malo vratio u prošlost i prisjetio, a neki se toga i sjećaju, da je Odbor za prostorno uređenje i zaštitu okoliša Hrvatskoga sabora imao jednu proširenu tematsku sjednicu koja je održana 11. lipnja prošle godine. Znači, još prije gotovo godinu i po dana, gdje je provedena rasprava o projektu integracije naftovoda "Družba" i "Adria". Vidite, i taj Odbor je, odnosno Odbor se sastao upravo zbog toga što je postojao veliki pritisak javnosti. Neki ondašnji članovi Odbora na tome su inzistirali, na tome je inzistirala i lokalna samouprava i ta proširena tematska sjednica održana 11. lipnja, na njoj su pored ondašnjih članova Odbora za prostorno uređenje i zaštitu okoliša bili predstavnici lokalne samouprave, županijske uprave Primorsko-goranske županije i puno predstavnika raznih ekoloških udruga, a jedan od glavnih govornika bio je i jedan od današnjih predlagatelja, kolega Tonči Tadić. I onda je bilo posebno naglašeno da je potpisivanje sporazuma o suradnji na provedbi projekta integracija naftovoda "Družba" i "Adria" 6. prosinca 2002. godine snažno senzibiliziralo našu javnost, posebice u njenim priobalnim općinama i gradovima, ali je ujedno i aktualiziralo i potaknulo sagledavanje kompleksnosti problematike zaštite Jadranskoga mora u odnosu na sve već postojeće izvore onečišćenja i ekološke opasnosti. Na toj proširenoj tematskoj sjednici je utvrđeno da će realizacija toga projekta zbog povećavanja pomorskoga prometa opasnih tereta i pretovara, dodatnih količina nafta u luci Omišalj biti potencijalno novi u bliskoj budućnosti dodatni izvor onečišćenja Jadrana i to visokoga rizika. Nadalje, na toj tematskoj sjednici upozoreno je da projekat treba sagledati u cijelosti i iz gledišta sigurnosti transporta naftovodima na kopnu, posebice na moguće rizike zagađenja podzemnih izvorišta pitkih voda. Tako da nije samo problem luke Omišalj nego i ovoga transporta kopno. Nadalje, nedvojbeno je utvrđeno da je za provedbu projekta integracije naftovoda JANAF d.o.o. u obvezi dograditi, proširiti i modernizirati Jadranski naftovod koji je izgrađen u razdoblju od 1975. do 1979. godine, za što je potrebno, za što je prethodno potrebno provesti postupak procjene utjecaja na okoliš i utvrđeno je da u Republici Hrvatskoj ne postoji strateška procjena svih postojećih opterećenja i pritisaka na Jadran. Ja sada ne znam da li se u međuvremenu, ovih godinu i po dana, što promijenilo iako po sadašnjoj raspravi čini mi se da i dalje ne postoji jedna jasna strateška procjena svih postojećih opterećenja i pritisaka na naš Jadran. Posebno je upozoreno na cjelokupnu problematiku prijevoza opasnih tereta Jadranskim morem koje je i danas izuzetno izražena jer je tijekom, ... [[Govornik se ne razumije.]] raspolagali s podacima iz 2002. godine, ukupno transportirano 95 milijuna tona tereta, sada ovo je vrlo važno, bez Obalne straže i sustava kontrole plovidbe. Bojim se da mi situacija ni danas nije puno bolje i da ono što se obično neki kolege koji bolje znaju, oni kažu da kada se ovako veliki tankeri ulaze u ovako zatvoreno more, ne samo ovako zatvoreno more nego inače, kad ulaze u ove teritorijalne vode da onda pilotiranje preuzimaju domaći ljudi. Zatim je potvrđeno da su balastne vode i neriješen način postupanja s tim balastom poseban problem svih izvoznih luka, neovisno o vrsti tereta, a tretiranje smjese lako hlapljivih ugljikovodika i inertnog plina dodatni je problem pri izvozu naftnih derivata i sirove nafte. I procijenjeno je da je u samo prošle godine, znači, odnosni se na 2002. u Jadran nekontrolirano ispušteno ukupno oko 6 milijuna tona balastnih voda. Zatim je nedvojbeno ocijenjeno potreba očuvanja Jadranskoga mora, priobalja i otoka jer je to strateško nacionalno pitanje i trajna obveza kako na državnoj, ali isto tako i na lokalnoj razini jer se radi o značajnom prirodnom, vrlo osjetljivom ekološkom sustavu, ujedno i izuzetnom gospodarskom resursu Republike Hrvatske. Isto također smo upozorili na pitanje uravnoteženosti gospodarskoga korištenja prirodnih vrijednosti i zaštite Jadrana. Ovaj odnos smatrali smo da prije svega mora biti kvalitetno i jasno utvrđen i izbalansiran pravnom regulativom. Zatim je zatraženo da se preispitaju sve mjere propisa u funkciji zaštite mora i njihove koordinirane provedbe koje će spriječiti onečišćenje s brodova, devastaciju podmorja od nezakonitog ribarenja i nekontroliranih podvodnih aktivnosti, ali istodobno i smanjiti neželjene pritiske na morski ekosustav iz kopnenih izvora, zagađenja u obalnom području, ispusti otpadnih voda, postupanje s otpadom, protuzakonito korištenje pomorskoga dobra i slično. I zatim smo neprimjerenim ocijenili nedostatak pravovremenog informiranja javnosti o planiranom projektu. I upravo zbog toga, upravo nekako u to vrijeme se dogodio onaj slučaj "Prestige" i sve, kažem, javnost je bila senzibilizirana. Odbor nikada nije uspio provesti ove zaključke, jel iz ondašnjih poznatih političkih razloga jednostavno nije se mogao ustupiti kvorum, iako sve ovo je bilo zaključivo kažem jedno tijelo koje nije imalo nikakve, nije imalo stranačke referencije, nego jednostavno je to bilo da kažemo "vox populy" koji je bio pokušao da se pretoči ovako čini mi se vrlo jasne i konkretna upozorenja, primjedbe i određene zahtjeve koje smo mi kao Odbor mogli ići prema Vladi Republike Hrvatske i tako. I kažem zaključci kažem koji nikada nažalost nisu realizirani i nisu došli na sjednicu ondašnjega sastava Parlamenta su bili sljedeći. Po projekt integracije naftovoda "Družba" i "Adria" odbor se izjavljuje, izjavio je rezervu za odlučivanje, jer nema dovoljno elemenata. Cijelokupna ova rasprava danas također pokazuje da se situacija nažalost ni ovih godinu i pol dana, a zapravo točnije čak i dvije, jer sporazum je potpisan ako se ne varam 16. prosinca 2002. godine, nema dovoljno elemenata i mislim da se sada situacija nije ništa bitnije promijenilo. I onda smo tražili od ondašnjeg Ministarstva za zaštitu okoliša i prostornog uređenja da Odboru dostavi studiju utjecaja na okoliš za sve planirane zahvate Jadranskoga naftovoda radi provedbe projektne integracije naftovoda "Družba" i "Adria". I isto također tražili smo od Republike Hrvatske da u cilju zaštite Jadranskoga mora žurno pokrene i koordinira međuresorski projekat strateške procijene svih postojećih opterećenja i negativnih utjecaja na Jadran. Bojim se isto da je to, da su svi ovi naši zaključci ostali mrtvo slovo na papiru. Očito se pokazalo da su otvorena mnoga ekološka pitanja u svezi sigurnosnih mjera pretovara nafte u Omišlju i transporta Jadranom na svjetska tržišta. Isto ono što nam je bilo potpuno jasno, kažem potpisivanje ovoga sporazuma upravo zbog nepravovremenog informiranja javnosti, a posebice ova koja je bila neposredno zainteresirana da kažem ovim općinama koje su zanimljivo imale vrlo različiti odnos, različita razmišljanja recimo kolege sa Krka, različito od kolege iz Rijeka, ali to je isto tako pokazivalo jedan određeni politički prije svega sklop. Smatrali smo isto također da se mora točno vidjeti, imati sigurne procijene što to znači u odnosu recimo na zaradu, barata se da će prihodi JANAF-a, da će prihodi JANAF-a biti između 50 do 80 milijuna američkih dolara godišnje, ali da li su to prihodi veći ili manji od turizma, to recimo nismo uspjeli na tom Odboru, a ni kasnije u javnosti dobiti jedne takve decidirane odgovore. Isto također, iako je onda na tim raspravama bilo isto ukazano da i turističko, privreda također ima značajni udio na onečišćenje Jadrana, nije ni to da se razumijemo sve bez ikakvoga utjecaja. I nije, kažem nije sve tako ni crno, odnosno ili bijelo kako se neki puta može činiti. Isto također bilo je jasno postavljeno pitanje, može li se u tom preostalom kratkom roku od samo godinu dana do početka realizacije projekta uspostaviti sustav sigurnosne plovidbe, utvrditi koridori, odrediti praćenje tankera, ... [[govornik se isključio, ne čuje se]] toliko je nužna zakonska regulativa za ograničavanje i uplovljavanje u Jadran starim tankerima bez dvostruke otplate. Bilo bi dobro vidjeti da li se u međuvremenu nešto bitnije promijenilo. Isto također poseban je dakako bio problem s tim balasnim vodama. Osim toga, ono što je bilo za nas onda neizvjesno, hoće li se na visoki standard zaštite na kojem smo smatrali da Hrvatska treba inzistirati, da li će na tako što pristati i neke i ove druge priobalne zemlje, u prvom redu Slovenija i Italija? I slijedom svega toga, kažem zatraženo je od tioh nadležnih ministarstva kao i od JANAF-a da izvijesti Odbor o svim mjerama koje je nužno poduzeti kao preduvjet početka realizacije ovoga projekta. Kako je u međuvremenu došlo do promjene Sabora, ja više nisam predsjednik tog Odbora, ja doista ne znam što se u međuvremenu dogodilo, ali očito da se nismo maknuli puno od onoga samoga početka, jer očito se danas jedna takva rasprava ne bi ni otvarala. I ono što je vrlo važno, o mjerama koje je nužno poduzeti kao preduvjet početka realizacije ovog projekta, one se moraju temeljiti na važećem Hrvatskom zakonodavstvu i preuzete normalno obveze iz međunarodnih ugovora ili je potrebno utvrditi neka nova restriktivnija pravila koja se onda odnose na očuvanje morskog okoliša, rekonstrukcija, proširenje lučkog terminala, Omišalj, procijena utjecaja na okoliš, na lokacije ... na plovnom putu, sigurnost prijevoza opasnih tvari u pomorskom prometu, način postupanja s opasnim otpadom, procijena troškova i dobiti, prekogranična zagađenja i suradnja sa susjednim državama, ... mjere u slučaju havarije, sve su to stvari koje smo kažem bili vrlo jasno i ... postavili, ali nažalost zato nismo dobili pouzdane odgovore. I ono što mislim da kao zastupnici, kao građani ove zemlje zaslužujemo upravo prije nego što odlučujemo da sve ove stvari netko iz Vlade ili nadležnog ministarstva što prije podastre. Hvala.
Hvala lijepa. Gospodin zastupnik Davorko Vidović. Nema ga. Gospođa zastupnica Ruža Tomašić. A repliku, oprostite gospođo bila je replika koju sam zaboravio. Gospođa Marija Bajt replika na ovo prethodno izlaganje.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Poštovani gospodin Kramarić je rekao da postupak utjecaja na okoliš ne postoji procijena. Pa u tom dijelu bih htjela samo reći da je u procijeni studija utjecaja na okoliš i da je za četiri mjeseca bi ta ocijena trebala biti gotova i do isteka toga roka da se ne može ništa napraviti. Potsjećam da je to međudržavni ugovor, međunarodni, koji je potpisala bivša Vlada i da kao takav on se mora poštovati ili pod nekim uvjetima odbaciti. A osobno kao i Klub Hrvatske demokratske zajednice zalažem se za objektivnu procijenu koja je u zaštitu interesa i u interesu Hrvatske države i maksimalnoj zaštiti Jadranskog mora. Hvala.
Hvala lijepa. Idemo dalje. Gospođa zastupnica Ruža Tomašić, izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Nemam namjeru politizirati, niti sam kada to radila, govorim ono što mislim. Dakle, Hrvatska u svijetu osim dobrih sportaša najpoznatija kao zemlja sa čistim morem i čistim prirodnim uščuvanim okolišem. Ujedno raj na zemlji. Ali, ako se sporazum "Družba" i "Adria" zaživi, to se sve u čas može promijeniti. Pošto će u Jadranskom moru uplovljavati godišnje preko 200 tankera samo za to. Naša jedina zaštita od havarija za sada je samo molitiva. A od tolikog prometa po našem uskom i plitkom Jadranu punom ..., škojića to nije nemoguće. Za par dana Hrvatska bi doživjela potpunu ekološku katastrofu. A osim havarije druga ekološka katastrofa su balasne vode. Tankeri "Družba" i "Adria" donosit će balasne vode iz drugih mora, koja su po biološkom i kemijskom sastavu bitno drugačija od Jadranskog mora. Pa se tako mogu ugroziti i uništiti domaći eko sustav i biološki svijet Jadrana. Opasnost od balasnih voda se neće moći izbjeći. Nije važno tko što govori, ali još uvijek nije dokazano da se to može spriječiti. A podaci govori da bi tankeri u godinu dana donijeli više od 7 milijuna tona balasnih voda. Takve balanse bode većinom sadrže otpadne vode, strane morske organizme, meduze, toksične alge, bakterije, viruse, razno smeće, kanalizacijski otpad iz polaznih luka, kemikalije i drugo. Sjetite se slučaja želatinozne ...koja je prije 10-tak godina prenesena balasnim vodama iz velikih jezera u sjevernoj Americi u Crno more. Zbog čega je stradalo tamošnje ribarstvo. A treći veliki problem o kojem se malo ili uopće ne govori, to su organokositreni spojevi. I drugi vrlo otrovni spojevi kojima se na tankerima premazuju dijelovi koji su stalno u vodi. Ti biokcidi spriječavaju obrastanje podvodnog dijela trupa živim organizmima. Ali polaganim otapanjem tih spojeva u moru dolazi do neizbježne kontaminacije čitavog morskog eko sustava. U Francuskoj, u jednom zaljevu u kojemu se godišnje proizvodilo i do 15 tisuća tona kamenica ... [[Govornik se ne razumije.]] spojevi bili razlog zašto je proizvodnja propala a zato je Francuska a za njom i druge zemlje zabranila upotrebu tih spojeva. Ali nažalost, te se zabrane odnose samo na brodove dužine manje od 25 metara pa se tankeri i dalje premazuju tim otrovnim spojevima. Gospodin Linić je navodio da dvije željezare neće moći raditi, da će radnici ostati na ulici, to je negdje rekao je, rafinerije, oprostite, to bi negdje bilo oko 2 tisuće ljudi a nijednom riječju nije spomenuo što bi se dogodilo nama na otocima ili priobalju da nestane života u moru. Također, gospodin Stazić je napomenuo da ako mi ne zarađujemo, zarađivati će Slovenija, Italija, Crna Gora ili drugo. Ali ako se dogodi havarija kod njih, to će oni platiti čistit, a ako se dogodi kod nas, znači mi ćemo morati platiti. Ali sjetite se slučaja, sjetite se slučaja broda koji se nasukao u Španjolskoj jer se radilo o liberijskom tankeru, registriranom na Bahamima, njime upravlja Grčka a unajmila ga je kompanija iz Švicarske i sada vi pokušajte naplatiti štetu od toga. Dakle, kolegice i kolege, oni koji ne žive na moru i od mora, možda ne mogu razumjeti kolika bi katastrofa za Hrvatsku a pogotovo za nas na otocima i priobalju bila kada bi se dogodila havarija samo jednog tankera ili pomalo umiranje života u moru od balasnih voda, odnosno raznih kemikacija. Kolegice i kolege, mi nemamo tehnologiju da spriječimo ove katastrofe, nemamo obalnu stražu a nemamo ni sredstava kao što je Španjolska imala za tanker Prestiž, ali svejedno nije mogla spriječiti ekološku katastrofu. Za nas je samo jedna havarija, kraj turizma i kraj ribolova. Ostaje nam samo poljoprivreda. A gospodo, mi od te poljoprivrede ne možemo ni preživljeti a kamoli živjeti. I zato ako od raja na zemlji ne želite da postan pakao na zemlji, podržite pregled zaključka HSP-a o povlaćenju Republike Hrvatske iz Sporazuma o suradnji na provedbi Projekta integracije naftovoda Družba Adria. Jer kada jednom nestane života u našemu moru više nikakve Judine škude ga neće vratiti. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Gospođa zastupnica Dorotea Pešić-Bukovac, izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče, štovani državni tajniče, štovane kolegice i kolege. Na samom početku moram naglasiti da ja dolazim iz županije u kojoj je postavljen JANAF. Logično je da sam zabrinuta za svoj kraj pa će moje izlaganje biti usmjereno na izrađenu studiju utjecaja na okoliš i koji bi načini trebali rješenja problema Družbe Adria biti. Svjesna sam toga da JANAF neće nestati ali da moramo naći najbolje rješenje što možemo i moramo. Ja sam osobno u dilemi s jedne strane kako osigurati visoko ekološke standarde i zaštiti naš Jadran a sa druge strane kako osigurati našim građanima radna mjesta jer svi imaju pravo naravno na rad. Hrvatska je turistička zemlja i ako to želi ostati moramo sigurno razvijati ekološku kulturu na moru. Ekologije su nam puna usta, zaklinjemo se u ekologiju kada treba i ne treba te realno postaviti pitanje koliko za nju činimo, koliko se trudimo da naš okoliš i naša životna sredina budu čisti i prirodni. Koliko ulažemo u taj segment svog življenja, koliko budemo ulagali, toliko ćemo živjeti u zdravom i ne zagađenom okolišu. Ali ne samo mi, jer ono što mi danas radimo, bilo dobro ili loše, ostavljamo budućim generacijama u nasljeđe. Dame i gospodo, da li ste spremni na sebe preuzeti tu odgovornost? Po mom mišljenju nas 152 ne može na sebe preuzeti toliku odgovornost i težinu. O tome trebaju odlučivati svi građani koji su vezani za taj prostor, pa kako oni odluče tako će biti. Da li dobro ili loše ali to će biti njihova odluka. Mi smo svjesni toga da će i bez Družbe Adria naravno u Jadranu biti tankera, ima ih i sada, ali koliko će ih biti i koliko nam je ustvari potrebno da bi zadržali ovu razinu a da se broj tankera ne bi povećavao. Primorsko-goranska županija se aktivno uključila u sagledavanje i u suradnji na projektu, Istarsku se županiju isključilo i nije je se pitalo ništa. Iako je zainteresirana za to. Studija je naručena i napravljena. Sama studija ima 1900 stranica. Pa bi neki mislili da je obrađeno sve to i što je obrađeno i vrlo ozbiljno. Međutim, po mom mišljenju i mišljenju stručnjaka studija je loša i manjkava. Evo da to na neki način u kratkim crtama i obrazložim. Od već spomenutih 1900 stranica, samo šest stranica govori o mjerama ekološke zaštite. To ne da je ozbiljan propust već se tu postavlja pitanje koji je to lobij radio studiju, da li su to radili ekolozi ili predstavnici naftnih kompanija. No, idemo redom! Za ono što možda nije za oči javnosti se proglasilo vojnom tajnom, no u to ne možemo naravno ulaziti. S druge strane studija nije obradila utjecaj na okoliš za maksimalan kapacitet već se govori o samo 5 milijuna tona prekrcane nafte. Znači obrađuje se samo prva faza, druga i treća faza nisu niti dotaknute. A do treće faze treba se stići do 15 milijuna tona prekrcane nafte a o tome u studiji niti riječi nema. Studija nije izračunala troškove zaštite, nisu uzeti u obzir niti incidentne situacije jer to nisu mogli procijeniti koliko bi to koštalo pa jednostavno to nisu stavili u studiju. Po meni, tu je premalo koristi za preveliki rizik! Da ne nabrajam dalje sve manjkavosti ove studije. Da ne kažem da je studija napravljena katastrofalno loše. Pošto se studija ne može koregirati u zakonom određenom roku u okviru kojeg se radi procjena utjecaja na okoliš predlažemo Ministarstvu da uskrati odobrenje za zahvat. Stuacija bi trebala biti ozbiljan dokument na kojeg bi se mogli osloniti i u njega vjerovati. Ne znam da li je jučer potpisan memorandum o gradnji naftovoda iz luke Burgas za Alexandropolis ali trebali su ga potpisati predstavnici Bugarske, Rusije i Grčke jučer, nakon intenzivnih pregovora na Egejskom moru ove tri zemlje su ipak postigle dogovor o dugo odgađanoj gradnji. Strateški naftovod koji bi trebao povezati crnomorsku luku Burgas sa grčkom lukom Alexandropolis na sjevernom dijelu Egejskog mora. Ovaj projekt je počeo još 90.-te godine a trebao bi omogućiti transport sirove nafte iz Rusije kopnenom rutom koja zaobilazi prometom zagušene tjesnace Bospor i Helespon. Zato mi trebamo vidjeti što će biti sa tim naftovodom, izraditi novu studiju koja će biti izrađena profesionalno i odgovoriti na tri najbitnija pitanja. Kako se zaštiti od incidenata na kopnu i moru, kako riješiti problem balasnih voda a možda što još nije danas nitko spominjao možda i problem terorizma. Jer znamo da bi dolazila ruska nafta za Europsku uniju ili Sjedinjene Američke Države. U kontekstu svih tih problema mislim da pred nama još predstoji dugo, dugo rada kako bi bili sigurni da postupamo pravilno. Hvala.
Hvala lijepa. U ime predlagača javio se gospodin zastupnik Pejo Trgovčević. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, državni tajniče, dame i gospodo saborski zastupnici. Mi u klubu HSPa skoro 2 godine čekamo ovu raspravu a neki sada saborski zastupnici tvrde da je preuranjna što začuđuje da baš oni saborski zastupnici koji su bili i u prošlom mandatu saborski zastupnici pa sada tvrde da je rasprava preuranjena. Valjda misle tu to riješiti u trećem mandatu. naime ja ću govoriti o riziku nastavka ekološko zagađenja pri samom transportu nafte dakle zagađenja Jadrana i zagađenje na cijeloj trasi nafrovoda a naročito s obzirom na potencijale i izvorišta pitke vode Gorskoga Kotara, Banovine, te Moslavine. Temeljem navedenoga moći će se zapravo i u ukupnoj govoriti neprihvatljivosti sporazuma. Osim problema Omišlja kao izvoznog terminala i skladišta te rezervoara i opreme starosti preko 30-tak godina, mogu se riješiti i problemi također balansih voda za koje ne postoji još nikakve regulative. Rizik transporta kroz Jadran sa prastarom i neadekvatnom flotom osobito ruskih tankera, s jednostrukom oplatom, koji prevoze nekvalitetnu i tešku rusku naftu te najmodernija služba za intervencije za zaštitu mora koje mi na žalost nemamo. ne može mnogo pomoći kod havarije velikog tankera na Jadranu. Problem tu postoji ali se sustavno izbjegava prihavetiti kao obvezu i kao odgovornost. Trasa naftovoda kroz Gorski Kotar dakle dionica Krk Sisak i dalje prema Mađarskoj, i Srbiji i Crnoj Gori tj. ako ne znate da je tja nafotovod na području Banovine i Moslavine pretrpio rat. I kada znamo da je star preko 30 godina, onda svakako ne možemo tvrditi da je siguran. Jadranskim naftovodom promjera 12 inča protječe sirova nafta kroz osjetljivo krško područje. U količini oko 1300 litara na sekundu. Statistike pokazuju da se uz sve sigurosne mjere, i održavanja na naftovodima u svijetu koji se smatraju apsolutno sigurnima kao što je to u Engleskoj, Njemačkoj, Italiji i drugim zemljama događaju se izljevanja nafte sa negativnim posljedicama na ljudski okoliš. Od Jadranskoga naftovoda su potencijalno ugrožena izvorišta pitke vode te vodoopskrbnih sustava kao što su Krk, Crkvenica. Rijeka, Delnice, Vrbovsko, Ogulin, Duga Resa, Karlovac. Vojnić, Glina te Petrinja, sve do Siska. Također su potencijalno ugroženi i vodotoci, Ličanka, Dobra, Mrežnica, Korana, Glina, Petrinjčica, te još desetak manjih vodotoka. Ugrožen je i sustav podzenim voda na širokom području uz trasu naftovoda jer dospjela nafta u krška područja brzo se širi podzemnim prirodnim tokovima. Hrvatska naime nema mjere moguće dekontaminacije razlivene nafte ali prije svega nema ni pričuvni sustav vodoopskrbe stanovništva, sa tehničkim rješenjima.Nafta se naime može razliti bilo gdje, bilo kada a zagađenja izvorišta mogu se dogoditi trenutno. Od Siska naftovod ide na sjever prema Mađarskoj,te na istoj prema Srbijii i CRnoj Gori a najveći rizik od potencijalnih šteta snosi isključivo Republika Hrvatska, Na dijelu te trase gdje je naftovod prolazi baš kroz kršja područja već navedne dinice od Krka prema Sisku. Projekt i tehničke pripreme za preventivne mjere zaštite najugroženijih područja u Hrvatskoj trebale bi snoisti i zemlje korisnice ovoga naftovoda jer naftovod jezapravo regionalni projekt. Stoga dame i gospodo, klub HSPa predlaže da Hrvatska istupi iz sporazuma Družba i Adria, jer to je svakako u nacionalnom interesu. I u interesu zaštite okoliša i prirodnih potencijala Republike Hrvatske. Naime, napominjem sporazum DRužba Adria u budućnosti donjeti će više štete nego koristi lijepoj našoj Hrvatskoj. Hvala.
Hvala lijepa. Gospodin zastupnik Željko Pavlic izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovane dame i gospodo. Evo dospustte da se ja isto osvrnem na donošenje moguće donošenje prijedloga zaključaka Hravtskog sabora o povlačenju RH iz sporazuma o suradnji na provedbi projekta integracije naftovoda DRužbe i Adria. Odmah na početku da kažem svoj stav da ću podržati dakle ovaj zaključak, i uz ponavljanje nekih argumenata koji su bili do sada iznešeni ovdje. EVo sad ajedan od argumenat je bio ovdje iznesen prije nekoliko trenutaka. Dakle da ćemo od ovoga projekta DRužba ADria imati više štete nego koristi. Više štete a te štete bi mogle biti zapravo i neprocjenjive. KOje su opasnosti dakle od ovoga projekta Družbe Adria ukoliko bi on zaživio dakle na našem području. ako ne govorimo samo o našem moru dakle našoj plavoj Hrvatskoj, nego govorimo i o našem kontinentu tj. i o našoj zelenoj Hrvatskoj, kroz koju sam naftovod prolazi. Čuli smo da prijeti dakle opasnost da se tamo zagadi tlo i da se zagade vode, a poznato je dakle da smo i da se volimo hvaliti da smo mi u Hrvatskoj u svijetu među najbogatijima s kvalitetnim nalazištima vode. Po mome mišljenju dakle ne bismo smjeli podvezivati tu zelono i plano Hrvatsku ovakvim nafotvodima, već nečim drugim a to je dakle da povežemo gospodarstvo i poljoprivedu naše gospodarstva. Dakle našu poljoprivredu sa potencijalima na našoj moru. A znači uvjet za to je i čuvanje našega prirodnog okoliša i čistoga mora. Dva su moguća incidenta dakle na moru prilikom funkcioniranja dakle ovoga projekta. Jedna potencijalna opasnost to je izljevanje nafte u more, prilikom nesreća tankera. A druga je čuli smo ispuštanje balasnih voda. Iz tih isti tankera. KOja je razlika između njih dakle. Ne možemo predvidjeti ne znamo dali eć doći do tih različitih ekološih incidenata, ali ono za što smo sigurni da će se dešavati cijelo vrijeme a i sada se dakle dešava, našem Jadranskom moru, to je da i sada tankeri a i u budućnosti će to činiti i više, ispuštaju tu balasnu vodu. Pa da ponovim da su balasne vode to su vode koje koriste brodivi kako bi kad ne prevoze teret mogli sigurno ploviti. To posebno vrijedi za tankere, koji u jednom smjeru redovito plove prazni. To jeste umjesto nafte prijeveze i do 10 tisuća tone morske vode. KOje se na kraju puta ispušta u ukrcajnim lukama. Svake se godine zbog intenzivnoga pomorskog prometa ispušta u lučka područja više od 10 milijardi tona balasnih voda. Ta golema količina balasnih voda predstavlja ključni za sada ne rješiv ekološki problem globalnog transporta nafte. Ovim projektom projektom Družba Adria se predviđa izvoz ruske nafte preko Hrvatske. Tj .preko Omišlja na Krku. I istodobne kao posljedica toga uvoz više od 5 milijuna tona godišnje balasnih voda nepoznatoga porjekla u ukrcajnu luku Omišalj. Ta predviđena količina balasne kaljuže veća je od količina balasnih voda koju uvoze sve talijanske luke zajedno, sve talijanske luke zajedno uvoze tj. u njihovim blizinama se ispušta oko 4 milijuna tona takve vode. Dakle u Omišu bi to bilo negdje oko 5 milijuna tona. Tako da će ispuštanje tih balasnih voda u luci Omišalj predstavljati stalnu opasnost od nepovratnih štetnih posljedica posebno za područje Kvarnerskog zaljeva, Istre a i cijelog jadranskog akvatorija. Postoje mnogi primjeri u svijetu dakle gdje je došlo do negativnih posljedica na prirodni okoliš, posebno na tim akvatorijima. Tako npr. australskim lukama je identificirano više od 250 stranih vrsta organizama koji su vrlo agresivni, koloniziraju novi prostor i potiskuju domicilne vrste. Takve tisuće i petsto kvadratnih kilometara australskog zaljeva Fort Filip doslovno zagušeno velikim kolonijama sjevernopacifičke zvjezdače. Biomasa tih zvjezdača, više od 100 milijuna jedinaka veće ukupne mase svih zaljevskih riba zapravo ih ugrožava. Ribarstvo je također stradalo i u zaljevu San Francisca zbog biološke invazije azijskih školjaka čija gustoća naseljenosti mjestimično prelazi i 10 tisuća jedinaka po kvadratnom metru. Slični ekološki i gospodarski incidenti prijete obalama Francuske, Italije i Hrvatske zbog intenzivnog razmnožavanja tropskih algi za koje se također smatra da su unesene u mediteransko područje balasnim vodama iz prekooceanskih tankera. Ima na žalost područja u hrvatskom akvatoriju gdje je taj problem naročito izražen tako da jednostavno još do sada nije pronađen odgovor kako se protiv tih algi može boriti. Eto vidimo, dakle u svijetu imamo konkretne primjere kako te balasne vode negativno utječu dakle na okolinu. A to sigurno dešavati će se ili se možda čak i dešava i u našem moru. I u želji da se to spriječi moj je osobni stav dakle da neću podržati projekt "Družba" "Adria" kojim bi se povećala količina i to drastično dakle uvoza tih balasnih voda u naš akvatorij. Ono što bi trebalo svakako dakle napraviti s obzirom da je riječ o lokalnom i o nacionalnom interesu da se građani izjasne dakle o tom problemu. Tu prvenstveno mislim dakle na referendum, da se provede županijski referendum a i referendum cijele Hrvatske. Mislimo da je itekako važno da se građani izjasne o tome jer je riječ o velikom riziku koji može ugroziti gospodarske interese Republike Hrvatske u budućnosti. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. U posjet našem Saboru su stigli učenici i nastavnici Osnovne škole Srdoče iz Rijeke pa ih pozdravljamo. … [[Pljesak.]] Sada je na redu gospodin zastupnik Pero Kovačević. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Ja ću početi svoje izlaganje sa jednom činjenicom a to je da mi sa 80% deficita u robnoj razmijeni pokrivamo od turizma. Znači 80% deficita u robnoj razmijeni pokrivamo od turizma s tim da nam je pokrivenost uvoza izvozom samo 43%. I sad vi zamislite slučaj jedne havarije tankera, Hrvatska je na koljenima. Jedan tanker, mi gubimo turizam za godine, za godine, to treba jasno ovdje naglasiti. I sad što se događa? Znači, vidite koliki je ulog u pitanju, znači ne samo, govorim s ovoga da nećemo govoriti o ekologiji, ne o ekologiji. Koliki je ulog? A što dobivamo? Pitanje je da li ćemo dobiti i tih 10 milijuna dolara. Onda ne može se govoriti o raspravi kako ćemo mi izgubiti 100 radnih mjesta, mi možemo izgubiti sve i tih 100 radnih mjesta, država će otići u kolaps i svi ćemo gladovati. Znači o tome razgovaramo. I volio bih da je predsjednik Mesić, sada trenutačni i aktualni u ovom trenutku, kad je bio u posjeti Indiji otišao posjetiti onaj dio u Bombaju mora gdje je bio gospodin Luka Bebić i Anto Đapić pa bi vidio kakva je situacija u jednome moru, kako je zagađeno, a on je otišao u sirotište slonova sa nekima još od zastupnika ovdje, što je i to u redu. Da je otišao na to more možda ne bi lobiro za ovaj projekt, možda ne bih lobiro iako i tu nisam do kraja siguran. I sad žalosnija činjenica što slušam ovdje pogotovo od stranaka koje podupiru predsjednika Mesića. Veli jedan od argumenata, pa i drugi zagađuju Jadran, pa i drugi zagađuju mora. Pa kakav vam je to argument ljudi moji? Pa kakav je to argument? Pa valjda počisti prvo u svom dvorištu. Jel’ nam je Bog dao ovu lijepu zemlju i ova mora da zagađujemo, da uništavamo. Pa znamo i sami kud smo dospjeli sa uništavanjem. I znači argument je, pa kad drugi to rade ajmo i mi onda uništavati. Pa jel’ vi razmišljate o budućnosti svoje djece, svojih unuka, evo ove djece tu? Gdje će se oni iz Rijeke kupati ako se bude razmišljalo tako, pa kad zagađuju drugi ajmo i mi? Za nekih pišljivih 10 milijuna dolara. Evo i to gradonačelnici sa područja Istre, iz Dalmacije tako razmišljaju. Pa kud će nas to odvest? Kud to vodi ja se pitam ovdje sad? Kud vodi ta, takva politika? Gdje je kraj tome? I sad gledajte govori se o studiji zaštite okoliša i utjecaja na okoliš. Sami znamo kad se potpisivao sporazum. Nitko je nije spominjao, sad se radi. A sad, znate kako se to u pravu zove, evo tu je kolega Josipović, poslovodstvo s nalogom, poslovodstvo s nalogom. Daš ljudima da ti naprave, platiš ih i znaš šta ćeš dobiti. Stvar vrlo jasna, to je poslovodstvo s nalogom. … [[Upadica se ne razumije.]] Ima kod nas, ima i kod tebe u Osijeku. I sad ajmo se vratiti na balasne vode. Čuli smo puno argumenata, pravih argumenata. Pa recite narodu da možemo dobiti i hepatitis i koleru da može se dovesti. Za 10 milijuna to bi priuštili narodu. Šta vas briga za narod. Naroda se sjetite kad su izbori i onda ih opet zaboravite poslije i onda opet se sjetite kad su izbori. Pa nemojte govoriti onda u ime naroda, vas je narod izabrao. Razmišljajte tko vas je izabrao. Hoćete ovoj djeci gore uskratiti da se mogu kupati na Jadranu? Hoćete li njihovim unucima to uskratiti? Očito da hoćete ovakvim razmišljanjem. Očito da hoćete. I to je ono što je jako žalosno. Prema tome budimo ozbiljni, situacija je više nego dramatična. I nije kasno sad niti je preuranjeno, pravi je trenutak, ništa nije preuranjeno. Kod vas svih je uvijek preuranjeno. Mi uvijek potežemo teme, vama treba od dvije do tri godine u najboljem slučaju šest mjeseci da dođete na to. I sad kolega Stazić kaže Slaven Letica koristi to za svoju promidžbu. Pa jel’ je promidžba, to je zdrava promidžba ako će zaštititi hrvatski Jadran [[Upadica: Tako je …]] A svi koriste, recimo slučaj POA-e predsjednik Mesić koristi na način da odaje državne tajne i sve ostalo. Uključuje se i recimo Račan koji kaže da je i njegovu ženu prisluškivala i pratila POA-e, a on je bio šef tima službama. Pa kakva je to situacija? I onda govori se, on je bio u to vrijeme šef i kaže da je u to vrijeme njegovu ženu prisluškivale tajne službe. Pa kakav je šef bio? Nikakav znači. Prema tome, budimo svjesni situacije i razmišljajte o budućnosti ove gore djece, vaše djece, unuka, praunuka jer sa jednim potezom izgubimo sve. 80% kažem na kraju ponavljam deficita u robnoj razmjeni pokrivamo od turizma. Ulog je ogroman. A dobit nikakva. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Prije jedan ispravak netočnog navoda, nego se obrati predstavnik predlagatelja. Gospodin zastupnik Marin Jurjević, izvolite.
Netočan je navod kolege Pere Kovačevića koji je naveo citiram "kako stranke koje podržavaju gospodina Mesića na ovim izborima tvrde, citiram ga "pa i kad drugi zagađuju ajmo i mi to radit". To nije rekao moj dragi Pero, to je zaista uvlačenje naj jedan prizemniji način kampanje u ovu dvoranu i Mesića koji s ovim sada trenutno zaista nema nikakve veze. Šta vas, za razliku od Pere ja živim na moru, pa i od nekih Dalmatinaca koji žive u Zagrebu, ja živim u Splitu. I sad ovdje čujem, šta vas briga za narod, šta vas briga za more. Naroda se sjetite kad su izbori, pa dajte to je za dječiji vrtić takva demagogija. Pa zaista, pa zar su građani toliko glupi, da vi mislite da će oni nasjesti na to da smo mi za zagađivanje Jadrana, a gle vidi, samo vi ste tu avangarda koja se šest mjeseci prije šta kaže Pero siti ono šta se mi za tri godine kasnije sitimo. Ma Pero moj dragi, i onda na kraju djeca vam plješću gore s balkona, jer vi kažete, hoćete ovoj djeci zabraniti da se kupaju u Jadranu. Pero moj ja se kupam svako ljeto, svaki dan u Jadranu, ne znam da li si ti dolje bio, a ovoj djeci sigurno smo mi iz Dalmacije zadnji koji ćemo to zabraniti, a prvi koji ćemo omogućiti i boriti za taj Jadran, sigurno više nego oni koji ne žive na Jadranu.
Ovo je više replika, nego ispravak netočnog navoda. Ali ako mi svi zapravo to radimo, onda nema svrhe ni da sada u ovom slučaju drugačije. Ima jedan, gospodine Tadiću odustali ste od povrede Poslovnika? Gospodin zastupnik profesor doktor Slaven Letica u ime predlagača. Oprostite, onda gospodine Letica, i bila je replika. Na čije izlaganje, nisam primjetio? Kovačevića, izvolite samo, gospodin Peruško.
Vidite uvaženi kolega Kovačević ... [[govornik se isključio, ne čuje se]] kakav je to argument ako drugi zagađuju. Mi zapravo upravo suprotno od vas, ja vas uvjeravam da se Jadran štiti integralno, a upropaštava parcijalno i to je teza koju morate prihvatiti. Da vas potsjetim da se radi o jednom morskom postranstvu koje ima 138 tisuća i pol kvadratnih kilometara koja je dužina 783 kilometra, koja je najveća širina 217 kilometara. Na tom prostoru žive, odnosno su države Hrvatska, Slovenija, Italija, Srbija i Crna Gora, Bosna i Hercegovina, Albanija, pa i dijelom Grčka ako hoćete i taj prostor mali prostor u svjetskim razmjerima se štitit može samo integralno, a upropaštavat se može parcijalno. Radi toga smo mi upravo suprotno od onoga za što se vi zalažete i na što vam učenici dakako, jer žele kupanje u čistom moru vam plješću. Ali ja vas uvjeravam da mi se zalažemo da svi učenici i hrvatski i talijanski, i slovenski i srpski i bosanski se mogu kupati u tom istom Jadranskom moru, jer mi smo za njegovu integralnu zaštitu. Integralno se mora štititi. I kad je u pitanju Jadran sve odluke moraju biti donesene konsenzusom svih obalnih država koje žive na tom moru. I radi toga smo mi upravo suprotno od onoga za što se vi zalažete, usudio bih se reći zbog prikupljanja političkih poena stavljate tepih, stavljate smeće pod tepih i ne riješavate problem zaštite Jadrana, za što se mi izuzetno i posebno zalažemo. Evo u tome je razlika između vas i nas.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku gospodin Pero Kovačević.
Vi ste to stavili pod tepih, jer vi ste bili na vlasti, HSP-e nije bio na vlasti, a najbolji odgovor ste dobili od učenika i učenica iz Rijeke. A oko ovoga dijela da to nije i gospodin Jurjević i vi ste rekli, trebali ste slušati gospodina Linića i Stazića, niste bili u dvorani što su govorili, govorili su baš u tome smislu da se već Jadran zagađuje, da se zagađuje sa svih strana, pa onda eto tako ajmo i mi ako se zagađuje. Prema tome, slušajte, ili se dogovorite u Klubu, pa mi onda replicirajte nakon toga. A mi smo uvijek bili tu čisti i dosljedni. Mi smo prvi krenuli da se Jadran mora zaštititi, 80% mi deficita pokrivamo sa turizmom gospodine Peruško, 80%, znate li vi šta je to? I kud vode ovakve rasprave vaše?
Hvala lijepa. Evo sada u ime predlagača gospodin Letica izvolite.
Gospodine potpredsjedniče Bebiću. Ja mislim da se tu radi o naprosto srazu dva svjetonazora. Jedan je teško industrijski svjetonazor koji je i okovao Jadran u različite industrijske pogone od Dugoga rata, gdje se valjda Jurjević još ne kupa do sjevera sve do Omišlja, gdje je tamo 70. i neke godine izrađen prvi takav projekt, pa onda uništavanja različitih Kvarnerskih zaljeva koji su tradicionalno bili ekološka srca Europe. Ovdje sam izišao upravo zbog toga da bi pročitao otvoreno pismo Saboru koje je uputila, uputilo Vijeće Franjevačkih zajednica, potpisala je sestra Franciska Molnar, koja je zamolila kao sljedbenica Sv. Franje zaštitnika svih ptica ovozemaljskih i nebeskih i svih travki, svih životinja protiv kojih je tako neuljudno svojedobno govorio Damir Kajin, pa i riba koje hvala Bogu još uvijek obitavaju u Jadranu, a nad kojima se nadvija ta tamna teško industrijska svijest koje su žrtve mnogi ovdje ljudi i ja vam ne zamjeram, jer ste tako eudirani od pionirskih dana do današnjih dana. I zbog toga se taj sporazum i potpisao 2002. godine, bez ikakvih prethodnih znanstvenih istraživanja na kojima sada inzistirate kao nekakvom mogućem argumentu. Dakle, radna tijela tj. povjerenstva Vijeća Franjevačkih zajednica Hrvatske i Bosne i Hercegovine i Franjevački institut za kulturu Mira koji predstavljaju svih 19 ženskih i muških redovničkih zajednica provincija kao i Franjevački svjetovni red uključivši i franjevačku mladež okupljeni na godišnjem savjetovanju baš u Splitu od 12. do 14. studenog 2004. godine razmotrivši dostupne informacije o projektu "Družba" i "Adria". Svjesni svoje kršćanske i građanske odgovornosti i motivirani svojom franjevačkom osjetljivošću prema svemu stvorenom i svetom, s jedne strane izražavajući svoju zabrinutost zbog činjenice da se javnost nije jasno ukazalo. Prvo, da se do sada Jadranskim naftovodom prevozila nafta koja je stizala u Omišalj tankerima koji su tamo iskrcavali naftu i ukrcavali Jadransku relatvno čistu morsku vodu u svoja balasna spremišta. Drugo, da se po novom projektu izvozna visoko sumporna, izvozne visoko sumporne Ruske nafte premo Hrvatskih naftovoda i terminala u Omišlju na Krku situacija bitno mijenja, jer bi sada tankeri u Jadran doplovljavali s balastnim vodama iz drugih mora drugačijeg biološkog sastava i zagađenosti i da bi te velike količine vode izbacivali u Jadran prije ukrcavanja nafte. Treće, da u tim balastnim vodama često prežive mnoge intenzivne vrste, bakterije i virusi koji su u stanju poremetiti pa će uništiti floru i faunu u Jadranu kao što se već dogodilo u Crnom moru ili u sjeverno američkim Velikim jezerima. Četvrto, da će povećanje prometa tankerima kroz Jadran povećati rizik od brodoloma i drugih havarija koje bi dugotrajno zagadile desetke pa će stotine kilometara obale bilo Hrvatske bilo njezinih jadranskih susjeda. Nadalje, da bi moguća zarada od ovog projekta bila neusporedivo manja od prihoda turizma samo u kvarneru, da je vrlo malo vjerojatno da bi ikoja od susjednih zemalja članica Europske unije mogla prihvatiti ovaj projekt jednostavno zato što mora poštivati stroga pravila zaštite okoliša Europske unije. S druge strane, članice i članovi radnih tijela franjevaca su začuđeni prvo što je od studija utjecaja ovog projekta na okoliš koji je naručio i financirao JANAF iako već izvodi radove na ovom projektu objelodanjen samo sažetak i to samo jednog djela studije iako je gospođa ministrica bila obećala da će čitavu studiju objaviti. Nadalje, što se Hrvatski sabor ne izjašnjava o ovom projektu iako je bjelodano da on mora imati financijskih posljedica za Republiku Hrvatsku jer s jedne strane JANAF je javno poduzeće a s druge strane država će morati sudjelovati u saniranju mogućih havarija a posebice neizmjernih šteta od balastnih voda. Zbog toga članovi franjevačkih zajednica kao građani traže prvo da se objelodani čitava studija iako shvaćaju da pojedini i vrlo mali djelovi mogu zahtijevaju diskreciju zbog zaštite sigurnosti građana, da se tako osigura pravo građana na informaciju i da se omogući eventualnu građansku odnosno neutralnu kontra ekspertizu bilo domaću i europsku. Da se po pravilima Europske unije i dužnosti poštivanja susjeda informira i upita za mišljenje i susjedne priobalne jadranske države jer novi utjecati ovog projekta balastne vode i havarije moraju i mogu i njih ugroziti i pogoditi. Konačno, da se zbog rizika ovog projekta na vlastito za čitav Jadran i za sve gospodarske djelatnosti na njemu nakon završetka ocjene komisije ministarstva o ovoj studiji organizira ne samo javni uvid u studiju i mišljenje ministarstva nego i široka javna rasprava a zatim i referendum u svim priobalnim županijama koji bi odlučio o prihvaćanju ili neprihvaćanju rizika ovog projekta. I na kraju se franjevci zahvaljuju. Prema tome, tu se radi kako vidite o preozbiljnim stvarima. Franjevci su uvijek povijesno bili zainteresirani za prirodnu sredinu. To gospodine Liniću nije politikanstvo. Dakle, radi se o budućnosti ove djece koja su iskazala svoje mišljenje o cijelom projektu i o ljudima koji ga podržavaju.
Gospodine zastupniče, nije uobičajeno da se sa govornice Hrvatskog sabora baš citira svaka riječ ali kako su svi oporbeni klubovi a i ostali se složili ako se radi o raspravi o problemu koji je na dnevnom redu a ovo je u dnevnom redu onda smatramo da bi to bilo sve u redu. Međutim, mislim da ipak citiranje od slova do slova. ... [[Upadica se ne čuje.]] Priznam da je lijepo pisano ali evo stoji i ovo što ja govorim. Ali evo hvala Bogu mislim da je sve usmjereno u zajedničkom cilju da dođemo do pravih rješenja. Hvala lijepa. Sada je ovdje na redu gospodin Slavko Linić ali kako je on imao u ime kluba vjerojatno se ovo smatra dio te da je već raspravio. Sada je na redu gospodin zastupnik Nikola Ivaniš. Izvolite!
Hvala lijepo, gospodine potpredsjedniče. Uvaženi predlagatelji, državni ministre! Izjašnjavajući se o ovoj inicijativi Hrvatske stranke prava želio bih kazati neka svoja mišljenja, osobna mišljenja kao onoga tko živi u kraju koga se projekt "Družba" o "Adria" izričito tiče ali bih rekao i neka mišljenja u ime svoje stranke, u ime primorsko-goranskog saveza. Apsolutno želim na početku kazati da osobno a i kao stranka imamo velike rezerve prema projektu "Družba" i "Adria" iz jednostavnog razloga jer držimo i prihvaćamo da u postupku ulaska u projekt "Družba" i "Adria" nije se pristupilo onako kako bi trebalo i ostalo je otvoreno čitav niz pitanja uključujući i one kada je koji projekt naručen, tko je naručivao projekt i kako to kod nas ide kad on tko je zainteresiran naručuje projekt. Međutim, kada je u pitanju stav da bismo mi trebali projekt uzeti iz razloga jer će ga uzeti netko drugi onda osobno držim da je to argument koji u jednoj ozbiljnoj raspravi ne bi trebao biti upotrebljavan. Ako moramo uzeti projekt zbog toga da ga ne uzme netko drugi onda je ustvari vrijednost tog projekta po meni osobno izrazito upitna. Isto tako, danas se ovdje u raspravi govorilo u jednom dijelu rasprave vrlo ozbiljno o reindustrijalizaciji. Ja bih rekao i to na jedan način potpuno neprimjeren o reindustrijalizaciji koji bi se mogao nazvati reindustrijalizacija Kidrićevog doba gdje se plakalo za metalnom industrijom i ne znam čime drugim, za dimnjacima na Jadranu. Držim da je razvoj Republike Hrvatske za budućnost takav da se neće raditi reindustrijalizacija Jadrana i da će se razvoj Jadrana temeljiti eventualno na softwerskoj industriji, na zadržavaju profitabilnih djelova današnje industrije ali o reindustrijalizaciji ne može biti govora niti cijelog Jadrana a posebno ne kvarnera. Što se tiče tvrdnje da svi dijelimo istu brigu za zaštitu okoliša koja je izrečena mislim da upravo rasprava pokazuje da svi ne dijelimo istu brigu i da svi nismo jednako odgovorno spremni donositi odluke. A odluku o ovom projektu danas ili za nekoliko mjeseci po meni osobno trebao bi donijeti Hrvatski sabor upravo iz razloga jer je to odluka od najviše nacionalne razine i ta odluka se ne može izbjeći i odgovornost Hrvatskog sabora pri tome također se nikako ne može izbjeći. Zašto danas apsolutno ne podržavam prijedlog Hrvatske stranke prava bez obzira što imam maksimalne rezerve prema projektu? Iz jednostavnog razloga što jedan posao koji je odrađen u značajnom dijelu nije dovršen do kraja. To je pitanje studije i to je pitanje da se ukupna stručna, javna i politička rasprava završi i šire negoli što je ova rasprava u Hrvatskom saboru. Osobno držim da su rizici ovog projekta veliki i da oni čak ni od ekoloških udruga od nas nisu preuveličavani ali isto tako držim da je i dio danas izrečenog o tome da vjerojatno struka i to najkvalitetnija struka u ovom području može pomiriti danas ekologiju ali može ju pomiriti i sa razvojem i sa onim što nam treba a to je posao i radna mjesta jest takva da ne bi smjeli prejudicirati, ne bi smjeli žuriti. I bez obzira što su zastupnici HSP-a danas govorili o tome kako je nekima uvijek nešto prerano mislim da za ovu raspravu taj argument ne stoji. Ova rasprava ne može se kritizirati danas one koji tvrdi da je prerano. Bez završene rasprave o studiji u sveukupnoj mislim da se odluku donositi ne može. Zbog čega? I sam sam se na ovu temu konzultirao i sudjelovao u nekim raspravama. Sudjelovao sam i na toj sjednici o kojoj je gospodin Kramarić govorio koja je bila vrlo temeljita, koja je se održala lani u lipnju, koja je cijeli slučaj Družbe i Adria i secirala do u detalje. Međutim, naša žalosna praksa je da ne znam koliko je to, dakle 16, 17 mjeseci nakon toga od te rasprave i od toga što je u njom kvalitetno iznešeno, nismo se pomakli ama baš nikuda. Nismo se pomakli nikuda. Iz tog razloga sam i nakon te rasprave i sam ragovarao sa nekoliko stručnjaka koji su na problemu rješavanja problema balasnih voda radili i u južnoj Americi i u sjevernoj Americi, među njima ima i ljudi iz okolice Rijeke pa sam imao prilike razgovarati sa jednim od vodećih stručnjaka na tu temu. I nekako analizirajući sve skupa iznešene argumente pro i kontra, rekao bih recimo zaključno. Četiri zakljuka su mi se nametnula iz svega, o tri se puno govorilo a četvrti se nije spominjao. Prvo je problem, zaista problem balasnih voda koje u ovom slučaju predstavljaju ogromnu i veliku prijetnju za eko sustav i vrlo je jednostavan odgovor. Ne postoji 22 modela rješavanja balasnih voda. Principjelno postoje dva. Unutar ta dva može biti podvrsta ali postoji rješavanje balasnih voda na moru, na brodu i na moru i postoji rješavanje balasnih voda na kopnu u uvjetno rečeno postrojenju. Za nas može biti prihvatljivo u budućnosti i vjerujem da će to i stručna rasprava dovršiti i reći isključivo rješavanje balasnih voda u postrojenju na kopnu. Ni u jednoj soluciji barem po meni dostupnim stavovima stručnjaka za nas ne bi bilo prihvatljivo nikakvo rješavanje balasnih voda na moru odnosno na samom brodu koji ih donosi. Crno more, velika sjeverno američka jezera su prijetnja, apsolutno i opomena i to je potpuno, potupno jasno. Drugo, što je vrlo važno za jedan ovakav projekt, koliko god može činiti se nekome i banalno, je pitanje pilotiranja tankerima u Jadranskom moru. Mi kao suverena možemo donjeti odredbu da tankeri koji plove i koji će uplovljavati u hrvatske luke od ulaska u Jadran moraju ih voditi naši kapetani, vrlo važna u smislu sigurnosti. Treća vrlo važna, isto tako sigurnosna mjera jeste apsolutno ranije nego što je planirano uvesti obavezu dvostrukog dna za tankere koji ulaze u Jadran. I četvrto što, u što su me neki ljudi uvjeravali u raspravama o projektu Družba i Adria jeste nešto što nije spominjano. Ovim projektom se jadranski naftovod mijenja u toku nafte. Tako je! Postoje, ja bih ovo rekao i danas u Saboru javno iz razloga što se nadam da će to pobuditi neke ljude stručne i kompetentne za to da o tome i rpomisle pa da i provjere. Postoje navodno mogućnosti koje su dosta, dosta ozbiljne da promjena toka nafte u našem dijelu naftovoda je takva i da nosi takve rizike s obzirom na tok i tlakove u naftovodu da se s time javljaju rizici od katastrofa na samome naftovodu i to po procjenama tih ljudi s kojima sam razgovarao, tu se radi o problemu onog dijela naftovoda gdje on s Gorskog Kotara ulazi u Kvarnerski zaljev. Navodno postoji primjer gdje jedan naftovod negdje na obalama Crnog mora, mislim u Ukrajini izvršio takvu prenamjenu i gdje je došlo u nekim dijelovima nakon te prenamjene do pucanja i do ekološke katastrofe. Ja pozivam baš stručnu javnost na tu temu da se o tom aspektu problema isto tako povede računa jer dakle havarija teoretski nije moguće samo na brodu, moguće je ako i ljudi koji su stručni za to. A ovo su mi govorili neki ljudi koji su radili po toj Rusiji u naftnoj industriji godinama i godinama po naftovodima i navodno je to dosta realna opasnost. I zbog toga bih ja zaključio, zaista u svoje osobno ime i u ime svoje stranke sljedeće. Apsolutno je vrlo važno da se dovrši stručna, javna i politička rasprava. Međutim, to ne možemo sa ovim pečatom državna tajna na tu studiju. Mislim da nešto što je od takvoga ukupnog značaja za državu od te razine nacionalnog interesa mora biti javna stvar a ne državna tajna a da nakon što se provede, što se objelodani, nakon što se provede javna rasprava legitiman je i referendum da bismo došli do onoga što je u interesu svih naših građana. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Gospođe i gospodo zastupnici u hrvatskoj sabornici na galeriji se nalaze učenici i učenice Strojarsko-tehničke škole Faust Vrančić iz Zagreba koji prate naš rad, pa ih pozdravimo ... [[Pljesak!]] Poštovani zastupnik Frano Piplović. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Ja bih ovo svoje obraćanje Saboru počeo jednom konstatacijom da je žalosno što su ove naše klupe prazne a tema je zaista životna, iznimno značajna. To samo pokazuje kako prilazimo ovoj problematici, ovoj temi. Ja bih gosopodine predsjedniče predložio ukoliko dopustite da ovim našim gostima sa galerije da im dopustite da sjednu u ove klupe ovdje pa da dok traje ova rasprava da barem i oni kažu koju za obranu svoje budućnosti. Nisam, nisam stručan za ovu problematiku kao što su stručne kolege koje su prije mene govorile, prije svega mislim na gospodina Tadića, čovjeka od mora, budućega hrvatskoga predsjednika koji je argumentirano iznosio činjenice i podatke za obranu ove teme koja je danas na dnevnom redu. Nadalje, gospodin Letica u svome maloprije obraćanju spomenuo je sv. Franju Asičkoga i istakao je jednu činjenicu iz njegovog života da je znao govoriti kada ga ljudi ne bi htjeli slušati da je znao govoriti životinjama, pticama. Ima jedna anegdota koja govori, legenda veli da je sv. Frano Asički u području Asiza, Toskane pokušavao ispraviti grijehe ljudi svog vremena i svog kraja, međutim, ljudi kao ljudi nisu ga htjeli slušati kao što i danas se ne sluša ovdje ljude koji potiću ovu problematiku. I ljut i razočaran on je došao pod jedno stablo i veli legenda održao je jedan sjajan govor pticama i ptice su ga slušale. Predlažem gospodinu Leticu i HSP-ovcima koji su potakli ovu temu u Hrvatskom saboru da nas pozovu da odemo do mora, da se obrate ribama, školjkama, možda će, možda će nas one šlušati i ja vjerujem da će možda učinci biti bolji tada nego što će biti učinci rasprave u ovom Hrvatskom saboru. Još ću se, još ću spomenuti, spomenuti jednu sliku iz života. Naime, većina učenih ljudi čula je za Tomasa Hopsa, i gospodin Hops je kada je armada Filipa Španjolskoga krenula na Englesku on je tada bio u utrobi svoje majke. I veli on u svome ... [[Govornik se ne razumije.]] u svom poznatom dijelu da je tada dok je bio još u utrobi da se toliko uplašio te armate da je zapravo kasnije u svom životu imao trauma i posljedica. Ja bih volio da ova naša mladež i sveukupna hrvatska mladež nema posljedica od odluke koju će hrvatska Vlada i Hrvatska država donijeti a propos ove teme koja je danas na dnevnome redu. Dobro je što se, što se digla ovakva galama, ja kažem namjerno galama, o ovom projektu Družba Adria. Vjerujem da će ta galama se pretočiti u jedan sustavan govor i da ćemo početi slušati jedni druge, da ćemo početi uvažavati razloge koje iznosimo a to je onda već jedan pokazatelj da, da se pretačemo u jedno zdravije, bolje organiziranije društvo, a ne razdvojene pojedince koji, koji viču, galame. Neki ostaju zapaženi po tome što će jače reći ono što su mislili reći, a ne da iznesu snagu svoga argumenta. Mislim da je dobro što smo o ovome danas počeli raspravljati u Hrvatskom saboru i zbog toga što se na ovakav način ukazuje na opasnost kojoj smo potencijalno izloženi. Nadalje odajemo priznanje svim tim malim ljudima koji ukazuju na tu opasnost, a to su ljudi koji su u raznoraznim udrugama, koji to što rade rade iz ljubavi, ne iz nekoga novca. Ja vjerujem da to rade iz ljubavi za svoj kraj, za okoliš, za domovinu, a isto tako je to na neki način i mogućnost svim nama da iskažemo što o svemu ovome mislimo, šta nam je ovdje prioritetno i koliko smo spremni, kažem jedni druge saslušati. U svakom slučaju poslije ove rasprave ja vjerujem da neće biti sve isto, da će se ipak puno toga promijeniti u našim glavama i da će učinci ove rasprave biti utoliko veliki što će vjerojatno sad početi razmišljati o toj opasnosti sa kojom smo suočeni. Cijela Hrvatska je zahvaljujući kažem ovoj jednoj, jednom kriku pojedinaca na nogama. Evo ja ću ovdje pokazati par isječaka odnosno par novina. Evo u jučerašnjim novinama imamo: «Zaustavimo Družbu, očuvajmo Adriu». Imamo zatim još jednu temu dana: «Zamjena balastnih voda kod Palagruže». Zatim imamo «Balastne vode ne mogu ugroziti bilo koji dio Jadrana». Ili još jedan isječak: «Najgoru kalvariju studija drži zanemarivom, zanemarivom štetom.» Kažem ja neću ulaziti u stručne razloga. Volio bih da poštivamo struku, ali isto tako politika se ne može amnestirati odgovornosti kod donošenja odluke jer njena je konačna, ali ta odluka treba biti temeljem, temeljem stručnih nalaza, temeljem provjerljivih dokaza, a ne da se to miksa, sprema u oblande koje je teško provjeriti. U svakom slučaju odluku bi trebalo donijeti u skladu sa nekoliko čimbenika. To prije svega, ne treba se zanemariti hrvatska javnost, znači ni građani, udruge, mediji, lokalna samouprava. Drugi čimbenik to je struka, znači stručnjaci svih profila za ovu problematiku, a ne da se samo jedni pitaju, a drugi mimoilaze. I u konačnici u svakom slučaju tu je, tu su gospodarsko-politički čimbenici odnosno orijentacija iza koje mora stajati hrvatska Vlada odnosno Hrvatska država, Hrvatski sabor. Još nekoliko stvari mislim da bi trebalo ovdje naglasiti, a koje su se čule u raspravi pa da ne bi bilo da se nije kazalo. Recimo ne slažem se s time da se unaprijed diskvalificiraju nalazi hrvatskih znanstvenika ma koliko su god oni do sada bili zloupotrebljavani, ili su negdje bili prisiljeni ili su negdje svjesno išli u tu zlouporabu međutim ne bi trebalo ih na neki način vrijeđati i na neki način imputirati da su prodane duše, da su moralne hulje koje će za šaku dolara prodati svoj moral, a i time hrvatski biser odnosno hrvatski Jadran. Druga stvar kod donošenja ovakve odluke ne bi trebalo skrivati javnost ni građane, ni učinke građana kojh se to najviše tiče. I jasno rad entuzijasta o kojima sam malo prije govorio. A kao vrlo važnu komponentu treba ovdje spomenuti i pitanje komunikacije hrvatske Vlade i njenih građana jer ta komunikacija treba biti odgovorna, komunikacija odgovornih partnera. Da se nešto ne nameće silom nego da se ipak uvažavaju svi ti ljudi koji će to nositi na svojim leđima. I ovo, završit ću sa ovim zaista je vrijeme da počnemo slušati jedne druge, da počnemo, da dopustimo jedni drugima da kažemo što imamo kazati, a onda ćemo se sigurno lakše i bolje razumjeti. Hvala.
Hvala lijepa. Ja se nadam da će i poštovani zastupnici Slaven Letica i Tonči Tadić, ne znam da li će prihvatiti vaš apel da idu govoriti ribama i pticama. I poštovani zastupnik Tomislav Čuljak, izvolite.
Gospodine predsjedniče, kolegice i kolege dobro je da je otvorena ova rasprava jer od trenutka kada je sporazum o integraciji naftovoda potpisan prisutna je dvojba o koristi i šteti koju bi on donio Hrvatskoj. Projekt Družba Adria, projektom Družba Adria predviđa se izvoz iz Ruske federacije preko Bjelorusije, Ukrajine, Slovačke, Mađarske i Hrvatske do luke Omišalj i to 5 milijuna tona godišnje u prvoj fazi, 10 milijuna tona u drugoj i 15 milijuna tona u trećoj fazi. Značaj djelatnosti koju obavlja, tehničke karakteristike i mogučnosti kao i povoljan geostrateški položaj sustava JANAF Hrvatskoj pruža priliku da se uključi u međunarodne energetske projekte i tako poveća svoj uticaj u naftnoj industriji, gospodarstvu srednje i jugoistočne Europe. Bitno je naglasiti da ovaj međunarodni projekt u principu ne zahtijeva izgradnju nove infrastrukture već koristi postojeći sustav Jadranskog naftovoda i njegove slobodne kapacitete. Trenutna iskorištenost sustava je 30% dok bi se realizacijom projekta Družba Adria iskoristivost povećala na 60%. Od predviđenih prihoda moglo bi se modernizirati postojeći hrvatski naftovodni sustav i sve ovo navedeno čini argumente za projekt Družba Adria. Ali isto tako i argumenti koji upozoravaju na opasnosti koje donosi realizacija tog projekta nisu nimalo bezazleni. Naime od trenutka kad je sporazum potpisan ekolozi upozoravaju da bi tankeri u Omišalj donosili, već smo to čuli iz izlaganja ostalih kolega, 5 milijuna tona balastnih voda sa oko 7 tisuća vrsta mikroorganizama, a mogući su i drugi incidenti koji zapravo mogu izazvati tankeri. U 2001. godini u hrvatsko more uplovilo je oko 200 tankera od kojih je 10% starijih od 30 godina. 50% je starije od 25 godina. I zato mnogi smatraju apsurdnim da se jedan takav projekt želi realizirati u turističkoj regiji koja godišnje od turizma zarađuje preko milijardu američkih dolara. A godišnji prihod od ovog projekta donosio bi od 20 milijuna u prvoj fazi do 80 milijuna u trećoj fazi. Samo prošle godine Jadranskim morem prevezeno je više od 35 milijuna tona nafte. Zbog svega navedenoga bitno je i važno sačekvati završetak izrade studije o utjecaju na okoliš. Koju izrađuju renomirani institucije i oko 140 stručnjaka, ali neovisno o realizaciji projekta Družba i Adria nedvojbeno je da će istraživački radi znanje sturčnjaka koje uloženo u izradu studije doprinjeti donošenju još kvalitetnijih zakonskih i tehničkih mjera. Koje će smanjiti rizik transporta opasnih tereta Jadranom općenito. Odluku treba donjeti procjenjujuć išto nam donosi više koristi ili više štete, a da nam more ostane jednako čisto i lijepo kao danas. Hvala.
Hvala lijepa. Želi li predstavnik predlagelja završnu riječ? Poštovani zastupnik Tonči TAdić izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, dame i gospodo zastupnici, poštovani gospodine predstavničke hrvatske Vlade. Današnja rasprava bila je kao što smo i očekiavli sadržajna i sveobuhavtna kada se tiče ovoga iznimno bitnog problema a to je prousiti naftu naftovodom DRužba Adria prema luci Omišalj i dopustiti izvz ruske nafte Jadranskim morem da ili ne. Odgovor HSPa je tu kristalno jasan, ne. I to iz niza razloga koje su moje kolege iznjele tijekm ove saborske rasprave. Kako se u Hrvatskom saboru često puta govoir samo sa te ekonomske razinem onda dopustite mi da na početku ovoga kratkog završenog izlaganja iznesem upravo te gospodarske karakteristike ovoga sporazuma. Njime je fiksirana cijena prijevoza nafte. I ona iznosi točno 64 centa po tome na 100 km. Ne više od toga. Ako dolar naravno pad to će Janafu i Hrvatskoj vrijediti manje. Kad se uzme u obzir da će se po fazama prevoziti, 5 pa 10, pa 15 milijuna tona nafte godišnje znači da će Janaf a time i hrvatska država kao njezin vlasnik zarađivati od 50 do 80 milijuna doalra godišnje bruto. To znači maksiamlno 10 milijuna dolara netgo dobiti godišnje. I o tome mi zapravo raspravljamo. Želi li se modernizirati potsojeći sustav za prihvat balasnih voda u Omišlju mora se investirati daljnjih 50 do 80 milijona dolara. Iz kojih sredstava ne znamo. Želi li se napraviti pouzdani reverzibilni sustav protoka nafte. Treba uložiti dodatnih 70 milina dolara. Radi se naimeo tomei tu se zahvaljujem kolegi Ivanišu što je to spomenuo. Sav dosadašnji naftovod rađen je bio dabi se od Omišlja uvoz8ila nafta prema rafinerijam u unutrašnjosti. SA ovim se po prviv puta mijenja tijek nafte na tom naftovodu od unjrašnjotsi prema moru. Pa su naravno sve karakteristike toga naftovoda potpuno neprilagođene za ono što se planira. A to je potpuno suprotan smjer nafte. Potrebno je napraviti na nekim djelovima potpuno nove crpne stanice testirati cijevi, i to sve skupa košta daljniih 70 miliona dolara. Opet od kuda će se to plaitti na znamo. Ponavljam neto dobit od 10 miliona dolara godišnje. Dakle već iz samo te gospodarske slike dobiti i gubitaka je nejasno na koji načn ćemo isplatiti tu investiciju. Osim ako je zarada posev druge naravi a to je tzv. pod navodnike visoka politika, a to je da Hrvatska postaje bitni čimbenik u tijekovima nafte između Rusije i Amerike. Ali za nas u HSPu je to nije ključno za nas je ključno dali mi sa ovime projetkom ugrožavamo Jadran ili ne. Ponavljam od 6 zemalja potpisnica samo Hrvatska snosi rizik transporta nafte morem. Od 6 zemalja potpisnica samo Hrvatska snosi rizik transporta kraškim područjem. I zato su to stvari koje je trebalo uzimati u obzir kada se ovaj sporazum potpisivao nekonzultirajući stručnjake pri njegovom potpisivanju a kunući se u stručnjake sada kada treba iz stoga sporazuma istupiti. Posljedice ovoga sporazuma mogu biti u pravom redu balasne vode. Balasni voda u Jadranu ima, dakle glavnina balasnih voda dolazi u Jadran preko talijanskih luka, nešto ide preko slovenskih luke Kopar nešto ide u anše luke. Ali koji su to iznosi, u hravtskom lukama je to milijun tona godišnje. U talijanskim lukama oko 4 i pol milijuna tona, i u slovenskoj luci niti 9 milijuna tona. sA ovim sproazum to znači 7 milijuna tona saom na našoj obali. DAkle o tome se radi mi sa provedbom ovoga sporazuma ako je 30% tankera balasna voda i ako izvozimo godišnje koliko ćemo i izvoziti nafte onda mi sa ovim zapravo udvostručujemo količinu balasnih voda u Jadranu. I to nanašoj strani. Ono što je problem i naravno it o što se s time najvjerojatnije dovoze balasne voze izvan Mediterana. Kolege koji su govorili prije mene spomenuli su činjenicu kako Jadran zatvoreno more i kolega Bebić govoreći u ime kluba HDZa spomenuo je činjenicu da je Jadran zatavoreno more unutar velikog sustava sredozemnog mora koji je također zatvoreno. Ali unutar njega se odvija prijevz i manje više se sele iste vrste iste ličinke unutar sredozemnog bazena. SA ovakvim projektom smjera se zapravo na prijevoz nafte prekooceanskim putem i na dovođenje vode praznimtankerima u balasnim vodama iz prekooceanskh staništa. Na taj način se dogodilo upravo ista katastrofa koja se sprama i ovdje . Veće se dogodila u velikim jezerima. U SAD odnosno događa se na obalama velikih zemalja izvoznica. Naravno te velike zemlje izvoznice kao što je SAd spomenuo je kolega Letica 183 milijarde dolara gubitaka radi balasnih voda. Dio tih gubitaka kompenziraju. Ali od čega ćemo mi to komenzirait ovdje uz ovakvu smješno malu dobit. Govori se o tome da će se ići na rebalasting, mi u rebalasting ne vjerujemo. A posebno ne u zamjenu balasnih voda koja se predlaže oko Palagruže ili na samom … Znajući daje smjer morskih sstruka uvijek takav da od otvoren da idu prema našoj obali. Odnsono ako su kod Palagruže da se time direktno ugrožavaju najbogatije ribolovne zone u Jadranu. Tako nešto predložiti može netko doista tko ili pojma nema o Jadranu, ili mu do toga nije stalo jer je za takav svoj prijedlog već dobio od nekoga novac. dAkle po nama se balasnih voda Hrvatska može najbolje riješiti tako da spriječi uzrok balansih voda a to je ovako štetan sporazum. Jer za sada ne postoje znanstveno potpuno pouzdane metode uklanjanja balasnih voda. Odnosno onoga što s njima putuje okolo a to su mikroorganizmi bilo ličinke morskih životinja, bilo da je riječ o virusima odnosno bakerijama koje putuju u mulju balasnih voda. Naravno, sve to skupa nas vodi i na pitanje moguće havarije tankera. Ono što je posebno zanimljivo je, prema našim spoznajama, studija utjecaja na okoliš uopće ne tretira mogući teroristički napad na tankere. Toga naprosto nema, pazite, živimo u vremenu nakon 11. rujna 2001., ali naša studija utjecaja na okoliš taj problem ne tretira. Dakle, smatra se da će Sveti Nikola, Sveti Ante i Gospe Sinjska čuvati tankere od Otranda do Omišlja i natrag. Znate, ja u tako nešto baš ne mogu vjerovati, a znajući da se nalazimo u zemlji koja još nije formirala svoju obalnu stražu nego ima nekakvu koordinaciju. Da se nalazimo u zemlji koja se skanjuje provesti gospodarski pojas i preuzeti punu kontrolu svoje polovice Jadrana. Znači da se nalazimo u zemlji koja sa Talijanima još nije pokrenula diplomatsku inicijativu u, ili je barem nije realizirala o proglašenju Jadrana za zaštićeno morsko područje, onda mogu biti samo skeptičan i ja i moje kolege u HSP-u na koji način će se doista provoditi zaštita Jadrana od balastnih voda i od havarije tankera. Dovoz nafte ovim naftovodom nije ciljan za opskrbu naših rafinerija jer da je tako onda kraj naftovoda ne bi bio u Omišlju, to uostalom nigdje i ne stoji da će bit kraj naftovoda u Sisku ili u nekoj našoj rafineriji. On jasno stoji da je do naftnog terminala u Omišlju i to zato jer se planiran ne opskrba naših rafinerija i svih rafinerija putem nego se planira izvoz nafte. Netko će sa tog naftovoda naravno nešto uzeti, ali je kvaka u tome da je krajnji cilj izvoz nafte. Izvoz nafte i to našim morem pri čemu, ponavljam, od svih 6 zemalja potpisnica samo Hrvatska snosi rizik havarije tankera i balastnih voda. I to je nebitno, i to je nepobitno. To je nepobitno ma što o tome govorila studija utjecaja na okoliš. Jer sam siguran da će u studiji to stajati, da samo Hrvatska snosi taj rizik, da postoji jasan rizik balastnih voda, a uostalom od onoga što smo uspjeli iz studije iskopati je potpuno jasno da je otvoren rizik donošenja kolere, da je otvoren rizik do unošenja morskih mikroorganizama, ličinka, školjki, ličinka morskih organizama, ličinka algi, dakle ovih jednostaničnih algi i da su jako veliki javno-zdravstveni rizici. To studija i sama govori. Već i sam taj razlog bi trebao biti dovoljan da se odustane od ovakvog sporazuma. I sad ja ne znam što treba još čekati? Gospodarski stvar ne hoda, povećava se havarija tankera, to je očito, a dio studije koji je najvažniji za nas, a to je javno zdravstvo, to je zdravlje naše djece, naših turista koji se kupaju, naše ribe koje jedemo su jasno negativni. I to sama studija govori. Prema tome, nemamo što više posebno čekati. Studija je sama po sebi dala dovoljno informacija da se taj sporazum raskine i da Hrvatska iz njega istupi. Dakle, svi oni koji žele zaštititi Jadran, vjerujemo da će podržati Prijedlog zaključka Kluba zastupnika HSP-a o istupanju Republike Hrvatske iz sporazuma "Družba" i "Adria". Ali jednako tako vas molim da podržite naš Prijedlog zakona o Obalnoj straži, da podržite našu inicijativu o osnivanju Centra za krizna stanja na moru, da podržite inicijativu koju smo već pokrenuli, da Jadran postane zaštićeno morsko područje, ali jednako tako i da nas podržite za koji mjesec kad u Sabor uputimo ratifikaciju novih konvencija o balastnim vodama. Pa ćemo onda vidjeti hoće li se "Družba" i "Adria" moći provoditi uz tako stroge odredbe novih konvencija o balastnim vodama. Zato vas molim da, i pozivam, u ime Kluba zastupnika HSP-a da podržite naš Prijedlog zaključka o povlačenju Republike Hrvatske iz sporazuma "Družba" i "Adria". Hvala.
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu. Sada dajem na glasovanje mišljenje Odbora za Ustav, poslovnik i politički sustav vezano je za prijedlog zaključka Hrvatskog sabora o povlačenju Republike Hrvatske iz Sporazuma o suradnji na provedbi Projekta integracije naftovoda "Družba" i "Adria". Odbor za Ustav, poslovnik i politički sustav dostavio je mišljenje na zahtjev Kluba zastupnika HSP-a u pogledu prijedloga zaključka Kluba zastupnika HDZ-a o odgodi glasovanja o Prijedlogu zaključaka Hrvatskoga sabora o povlačenju Republike Hrvatske iz Sporazuma o suradnji na provedbi Projekta integracije naftovoda "Družba" i "Adria". Dajem na glasovanje mišljenje odbora. Molim uključite se. Možete glasovati. Rezultat. Utvrđujem da je sa 72 glasa za, 6 suzdržanih i 27 protiv prihvaćeno mišljenje odbora. Sada idemo na Prijedlog zaključka Hrvatskog sabora o povlačenju Republike Hrvatske iz Sporazuma o suradnji na provedbi Projekta integracije naftovoda "Družba" i "Adria". Rasprava je zaključena. Sukladno prijedlogu Kluba zastupnika HDZ-a najprije dajem na glasovanje sljedeći zaključak. "Odgađa se glasovanje o Prijedlogu zaključka Hrvatskog sabora o povlačenju Republike Hrvatske iz Sporazuma o suradnji na provedbi Projekta integracije naftovoda "Družba" i "Adria" predlagatelj kojeg je Klub zastupnika HSP-a do završetka rada Komisije za procjenu utjecaja na okoliš za Projekt "Družba" i "Adria". Molim uključite se. Molim glasujte. Rezultat. Utvrđujem da je zaključak prihvaćen sa 82 glasa za, 5 suzdržanih i 9 protiv.
Gospodine predsjedniče, kolegice i kolege zastupnici. Ne dovodeći naravno u pitanje važnost ove teme koja je upravo bila raspravljena ovdje u Hrvatskom saboru, smatram da zapravo dugoročno gledano pitanje položaja i perspektive razvoja lokalne samouprave, decentralizacije države je zapravo jednako ili zapravo važnije pitanje. No to je pitanje koje je na neki način u sjeni ovih krupnih političkih pitanja koja se javljaju u našem društvenom životu što mislim da nije dobro za samu zemlju jer razvoj lokalne samouprave nakon 14 godina demokracije, nakon nesporne centraliziranosti Republike Hrvatske, mislim da je pitanje trenutka i opći trend u svijetu. Stoga smo mi iz klubova LIBRE, HNS-PGS-a i kolege zastupnici iz LS-a predložili ovaj Prijedlog zaključka koji je pred vama i koji dobro po našem mišljenju pokazuje položaj lokalne samouprave u Republici Hrvatskoj, daje paralelna iskustva ponajprije u europskim zemljama, jer Europa je zapravo kolijevka lokalne samouprave i naravno upućuje na neke perspektive koje bi se trebale ostvarivati u razvoju lokalne samouprave u Republici Hrvatskoj. Pa ja ću onda tim redoslijedom u okviru vremena koje je predviđeno uz ovakve zvuke glazbe iza mojih leđa slijediti, dakle, ono kako je to i u pisanom obrazloženju. S obzirom na položaj jedinica lokalne samouprave, dakle, ostaje činjenica da je Republika Hrvatska visoko centralizirana zemlja, a tu tvrdnju ćemo nastojati dokazati analizirajući broj i veličinu jedinica lokalne samouprave, nadležnosti jedinica lokalne samouprave i financijsku snagu jedinica lokalne samouprave. Što se broja i veličine jedinica lokalne samouprave tiče, treba reći da je on negdje u prosjeku Europe pa sama ta činjenica, dakle, 540 jedinica lokalne samouprave ne bi zapravo bio problem. Ali problem je u tome kada se ide dalje, pa se gleda koje su nadležnosti jedinica lokalne samouprave i njihova sposobnost da te nadležnosti ostvaruju, onda se nažalost dolazi do drugoga zaključka. Proteklih godina broj jedinica lokalne samouprave je blago rastao, o čemu, dakle, ne treba puno govoriti, ali broj gradova u tom se razdoblju povećao za oko 65%, a da pri tome zapravo ti gradovi nemaju nikakove posebne nadležnosti nego samo činjenica da su postali gradovi. Što onda potpredstavlja nekakav simboličko-folklorni elemenat, a zapravo nije pokazatelj jačanja lokalne samouprave. Dakle, broj općina je padao, veliki broj općina se proteklih 11 godina od donošenja zakona pretvorio u gradove, ali samo na ovom simbolično, rekao bih, folklornom smislu, folklornoj razini, a da zapravo to nije značilo i povećanje stvarne snage tih jedinica lokalne samouprave koji su od općina postale gradovi. Nadležnost jedinica lokalne samouprave u Republici Hrvatskoj također nije osobito velika. Ona se uglavnom tiče ovih standardnih pitanja i nadležnosti jedinica lokalne samouprave, kao što su zdravstvo, školstvo, socijalna skrb i kultura, ali naše jedinice lokalne samouprave nisu do kraja iscrpile ni te svoje nadležnosti a pogotovo neke druge nadležnosti kao što je gospodarski život jedinica lokalne samouprave, gospodarstvo na tom području, kao što je zaštita okoliša, prostorno planiranje itd. Sve ovo o čemu govorim, dakle sve ove temeljne tvrdnje o tome da je lokalna samouprava u Republici Hrvatskoj nerazvijena pokazuje zapravo njihova financijska snaga. Financijska snaga svih jedinica lokalne samouprave i regionalne samouprave, odnosno područne samouprave čini tek 14% ukupnih javnih prihoda, odnosno rashoda Republike Hrvatske. Što znači zapravo da je Republika Hrvatska po tom kriteriju u donjem domu zemalja članica Vijeća Europe. Prije desetak godina ona se nalazila na 30 mjestu od 40 zemalja članica Vijeća Europe. Danas situacija nažalost nije bolja, jer opći trend je u Europi povećanje prihoda i rashoda jedinica lokalne samouprave u javnim prihodima i rashodima, a kod nas je ta brojka na 14% zadnjih 11 godina i zapravo stagnira, ne mijenja se ne povećava se, ne smanjuje se ali niti ne ide naprijed, a sve skupa postane još zapravo teže kada se od tih 14% više od 6% dakle gotovo pola tiče grada Zagreba. Dakle, na svih preostalih 520 jedinica lokalne samouprave, 540, dakle sve naše županije, sve naše gradove, sve naše općine otpada svega nešto malo više od 7% javnih prihoda što je podatak koji egzaktno govori o tome da je Republika Hrvatska visoko centralizirana zemlja, a lokalna samouprava je nerazvijena. Drugi podatak koji to potvrđuje je pitanje prihoda jedinica lokalne samouprave. Naime prihod je jedinica lokalne samouprave u Hrvatskoj uglavnom su dodijeljeni ili zajednički prihodi jedinice lokalne samouprave osim prireza koji čini i manji dio sredstava, zapravo nemaju vlastitih prihoda. To su prihodi o kojima same odlučuju, koje propisuju, o čijim stopama odlučuju i tako naravno mogu na pravi način ostvarivati volju građana na području jedinica lokalne samouprave i naravno planirati vlastitu politiku. Toga u Hrvatskoj nema. Osim prireza koje jedinice lokalne samouprave samostalno raspisuju niti jedan porez i prihod u jedinici lokalne samouprave ne spada u isključivu nadležnost jedinica lokalne samouprave i prema tome nije vlastiti prihod ili vlastiti porez, što naravno onda dodatno govori o tome da jedinice lokalne samouprave nemaju svoju izvornu snagu i ne mogu voditi nekakvu izvornu politiku. Što se regionalne samouprave u Republici Hrvatskoj tiče, treba reći da regionalna samouprava u Hrvatskoj zapravo u biti ne postoji. Županije ne mogu biti jedinice regionalne samouprave. U hrvatskom Ustavu je svojevremeno stajalo u vrijeme kada su formirane hrvatske županije bilo je načelo da su one izraz gospodarskih, prometnih, kulturnih itd., povijesnih cjelina, a one su formirane dominantno po, rezultanti nekih političkih odnosa, one su premale tako da se one ne mogu smatrati jedinicama regionalne samouprave. A neka izvješća i neki nalazi zapravo govore o tome, a to je dakle izvješće Hrvatskog pravnoga centra koji je radio jednu analizu naše lokalne i regionalne samouprave u suradnji sa Vladom Republike Hrvatske. U tom izvješću naime stoji da su županije barijera gospodarskom razvoju zemlje. Dakle one ne smo da ne mogu ostvariti ono što je potreba, što je smisao regionalne samouprave da na toj razini ostvaruju dakle sve one potrebe građana uključujući naravno i neke elemente prometa, regionalnog gospodarskog razvoja, nego one takove kakove jesu rascjepkane zapravo predstavljaju barijeru za gospodarski razvoj zemlje. To je naravno veliki problem, ali to nije problem koji je specifičan samo za Hrvatsku. Dok oko regionalne samouprave postoje veliki sporovi oko toga kako ju razvijati jer je to vezano uz niz političkih pitanja, lokalna samouprava je više-manje jasno definirana i svaka zemlja u Europi, dakle u Europi, uglavnom govorim ovdje kao o paralelnom iskustvu kreće putem razvoja lokalne samouprave i oko toga nema spora. Koja su u ovom kontekstu u kojem sam govorio europska iskustva? Dakle u pogledu jedinica lokalne samouprave Republika Hrvatska je tu negdje, negdje u prosjeku Europe s obzirom na svoju veličinu i s tim se problemom prevelikog broja jedinica lokalne samouprave, kako kod nas postoji javna percepcija da je tomu tako, ali to nije zbog broja nego zbog njihove snage, susreću mnoge zemlje. Tako da je proteklih 10-tak ili 20-tak godina došlo u mnogim zemljama do pokušaja smanjivana jedinica lokalne samouprave, ali taj proces je u punoj mjeri uspio samo u skandinavskim zemljama. Češka Republika taj problem pokušava riješiti na zakonodavnoj razini tako da novi zakon postavlja minimum od tisuću stanovnika za osnivanje jedinica lokalne samouprave. A 98.godine Grčka je također provela odgovarajuću reformu i smanjila broj jedinica lokalne samouprave s nešto više od 5 tisuća na nešto iznad 1 tisuću što je negdje približno onim podacima gledano dakle u prosjeku s obzirom na veličinu zemlju i onome što ima Republika Hrvatska. Indikativno je pri tome ekstremni primjeri, što govori zapravo da mi u tom smislu što se broja tiče ne stojimo loše, to je Francuska koja ima 36 tisuća 551 jedinicu lokalne samouprave. Dakle više nego sve ostale Europske zemlje zajedno. A Češka koja je dakle negdje dva puta veća od Republike Hrvatske ima čak 6 tisuća 244 jedinice lokalne samouprave. Dakle više nego, 10 puta više nego Hrvatska s tim šta je oko 80% tih jedinica lokalne samouprave manje od deset tisuća, od, od tisuću stanovnika. Što se nadležnosti jedinica lokalne samouprave tiče, napominjem dakle da uz one standardne nadležnosti jedinica lokalne samouprave koje sam spomenuo, a to je dakle obrazovanje, to je socijalna politika, to je kultura i to je zdravstvo u većem opsegu nego što je Hrvatska. Ponegdje je u nadležnosti jedinica lokalne samouprave i prostorno planiranje i zaštita okoliša. U Hrvatskoj to nažalost to nije slučaj. A naravno mi bi trebali tek u tom smislu, u pogledu ovih temeljnih područja ovlasti jedinica lokalne samouprave dostići Europske zemlje, a onda tek eventualno ići na ovaj korak u pogledu nadležnosti na prostorno planiranje i zaštitu okoliša. Tako primjerice u nekim zemljama kao što je primjerice Danska jedinice lokalne samouprave nemaju samo osnivačko pravo i tekuće održavanje kao što je to u Hrvatskoj na osnovno školskim ustanovama nego sudjeluju i u investicijskom održavanju, imaju naglašenu ulogu u upravljanju obrazovnim ustanovama u smislu sudjelovanja i financiranja dijela prihoda nastavničkog osoblja, izbora ravnatelja itd., što u Hrvatskoj nije slučaj. Prema tome i u tom smislu Hrvatska se nažalost ne može mjeriti sa Europom, odnosno ako se mjeri onda spada ponovo u doljnju polovicu tih pozitivnih iskustava Europskih zemalja. Što se financijske snage jedinica lokalne samouprave tiče u Europi, opće prihvaćeni prosjek je 22,12%. Dakle iznad 20% jedinica lokalne, zemalja, 22% u zemljama Europe je prosjek sudjelovanja jedinica lokalne samouprave u ukupnim javnim prihodima. Malo prije sam rekao da je u Hrvatskoj to 14%. Prema tome, to je apsolutno nedostatno. A postoje i ekstremni slučajevi zemalja u kojima je udio jedinica lokalne samouprave veći od 50%, veći od pola u odnosu na sve javne prihode, a takove zemlje su dakle uglavnom zemlje sa sjevera Europe, o čijim iskustvima sam u tom smislu ponešto govorio. Što se vrste prihoda tiče jedinica lokalne samouprave u zemljama Europe vlastiti porezi, ponavljam to su oni porezi koje jedinica lokalne samouprave samostalno raspisuju ili ne raspisuju, određuju njihovu stopu i naravno time onda mogu planirati njihovu uporabu je oko 50%. Što je naravno puno više, nego što je to slučaj u Republici Hrvatskoj. A zajednički porezi, a to su oni koji dijele i Republika, odnosno središnja država i jedinice lokalne samouprave čine manji dio prihoda. Međutim, i u Europi po onim mjerilima koje postavljaju nadležna tijela ponajprije Vijeća Europe još uvijek je preveliki udio tih zajedničkih, odnosno dodjeljenih poreza, a pogotovo je osobito veliki udio transfera. I pogotovo namjenskih transfera koje dakle ne daju jedinicama lokalne samouprave i mogućnost da same odlučuju o trošenju toga novca, nego ga država dodjeljuje za sasvim određenu svrhu. Prema tome, to je teško se može govoriti o lokalnoj samoupravi u tom smislu, nego samo u izvršavanju onih naloga i onih poslova i onih politika koje je zapravo odredila središnja država. Stoga je opći trend u svijetu i zahtjev suvremenoga vremena razvoja lokalne samouprave da se, dakle udio transfera pogotovo namjenskih transfera i središnje države, što je moguće više smanji. U tom smislu je opet interesantan primjer Nordijskih zemalja, gdje porez na dohodak kao vlastiti prihod, prihod jedinica lokalne samouprave koji ne dijele sa državom, čini čak iznad 90% ukupnih prihoda jedinica lokalne samouprave. U tom smislu interesantno spomenuti da su upravo klubovi zastupnika LIBRE, HNS-a PGS-a i kolege iz LS-a predložili ovdje Hrvatskom saboru dva zakona koja nisu prihvaćena. Jedan zakon je Zakon o porezu na dohodak, kojim se kompletan dohodak stavlja na raspolaganje jedinicama lokalne samouprave. Naravno uz to bi išlo i prepuštanje jednog dijela ovlasti o kojima sam govorio. A drugo je potpuno prepuštanje poreza na dobit. Sa porezom na dobit je osobito veliki problem, jer porez na dobit je prihod onih jedinica lokalne samouprave na čijem teritoriju je sjedište nekog poduzeća, makar to poduzeće u svakom smislu u kadrovskom, u infrastrukturnom, u ekološkom itd. zapravo iscrpljuje jedinice lokalne samouprave, a one od toga poreza nemaju nikakove koristi. Stoga je to sigurno trend koji će biti prihvaćen i od strane Hrvatske politike glede jedinica lokalne samouprave, naravno ostaje pitanje kada. Oba ta zakona su odbijena od strane Hrvatskoga sabora i nažalost pitannje kada će ponovo, kada će biti prihvaćeni, lako će ponovo doći na ..., mi ćemo se potruditi da ih ponovo predložimo čim za to budu ostvarene poslovničke mogućnosti. Ali nažalost čini mi se da je orijentacija takova, budući da smo proveli ovih zadnjih dana tzv. mini poreznu reformu, ja ne znam u čemu se ta reforma sastoji, ali ona se tako zove, u kojoj je vidljivo da država zadržava svoju osnovnu politiku glede raspodjele sredstava ta dva važna poreza između jedinica lokalne samouprave i središnje države, a to znači da od nekakve ozbiljnije reforme i raspodjele sredstava nažalost od daljnjega nema govora. Što se regionalne samouprave u Europi tiče, treba reći da je tu postoji poseban problem, o tome sam govorio. Čak proteklih 10-tak godina nije se uspjela postići suglasnost o Europskoj povolji o regionalnoj samoupravi. Čak se nije moglo doći niti do jedinstvene definicije što je to regionalna samouprava. Jer regionalna samouprava dira mnoga politička pitanja, dira mnoga stečajna prava i odnose, ali postoji ipak neki trendovi u svijetu, odnosno Europi, a to je ponajprije kada se već ne može doći do pravih jedinica regionalne samouprave, onda države nalaze način u tome da jedinice lokalne samouprave na neki način stimuliraju ili čak dijelom prisiljavaju na suradnju. Pa se tako, a to je iskustvo Finske i Estonije, formiraju tzv. regionalna vijeća koja imaju ovlasti, koja nisu samo deklarativna, konvecionalna tijela, nego imaju dakle ovlasti koje su na njih prenešene od strane jedinica lokalne samouprave, ali jednako tako i imaju financije koje su na njih prenešene od strane jedinica lokalne samouprave i to je put premošćivanja problema stvaranja jedinica lokalne samouprave i mislim da bi to trebalo u ovim okolnostima kada teško možemo očekivati da Hrvatska napravi bitnu rekonstrukciju svoga županijskoga ustroja to bi onda mogao put biti put prema postizanju ideje lokalne samouprave i u Republici Hrvatskoj. I treće područje ovoga našega prijedloga, odnosno obrazloženja je perspektive razvoja. Makar su dakle europska iskustva raznolika i nisu sva dobra, ipak se u europskim iskustvima mogu uočiti dominantni trendovi i zapravo pojednostavljeno govoreći, ali vrlo blizu istini europska iskustva u tom smislu su zapravo i ono što bi trebali biti perspektive razvoja lokalne i regionalne samouprave u Republici Hrvatskoj. Mi smo u tom smislu i predložili zaključke koji zapravo slijede dio tih perspektiva. Jedan je formiranje središnjeg tijela koje će biti zaduženo za pripremu i provođenje decentralizacije zemlje. O tome se govori u navodima Vlade Republike Hrvatske, čijega predstavnika danas ovdje nema. Ali koliko znam do sad u tom smislu ništa nije učinjeno. Jednako tako govori se o tome da se trebaju ratificirati one odredbe povelje o lokalnoj samoupravi Vijeća Europe koja Republika Hrvatska nije ratificirala u vrijeme ratifikacije. Obrazloženje Vlade, da Vlada zapravo poštuje te odredbe, makar je to problematična tvrdnja. Mnogi od tih odredbi teško je potvrditi da su poštovane. Sve i ako Republika Hrvatska i poštuje, nema potrebe da Republika Hrvatska u izvješćima o stanju lokalne samouprave nadležnih tijela Vijeća Europe stalno biva upozorena da zapravo nije ratificirala i da ne provodi stanovite odredbe povelje o lokalnoj samoupravi Vijeća Europe. Prema tome, mislim da je stav Vlade neispravan. Mislim da nije točno da Republika Hrvatska provodi sve odredbe. A, i ako ih provodi ne bi bilo loše da se onda te odredbe i ratificiraj. Što se broja i veličina jedinica lokalne samouprave tiče trebalo bi naravno odrediti kriterije i to mi predlažemo u našem zaključku, koji bi se trebali poštivati prilikom osnivanja jedinica, novih jedinica lokalne samouprave, a to znači i neku vrstu ograničenja, nekakvog zakonskog minimuma recimo tisuću stanovnika za osnivanje novih jedinica lokalne samouprave. A naravno govorimo o tome da bi trebalo uspostaviti razliku između gradova velikih gradova i općina. Kod nas gradovi i općine imaju vrlo slične nadležnosti, a naravno to samo po sebi nije dobro. Stoga mi predlažemo da se izdiferenciraju nadležnosti gradova i općina, da gradovi imaju više nadležnosti, a to onda za sobom uključuje naravno i veću financijsku snagu od općina. Ali posebice plediramo za uvođenje kriterija, odnosno kategorije velikih gradova, gradova većih od 30 tisuća stanovnika koji bi onda imali posebne nadležnosti naravno posebnu financijsku snagu i koji bi doista onda predstavljali tijela odnosno institucije u Republici Hrvatskoj gdje bi se u pravoj mjeri mogla razvijati lokalna samouprava. To su prijedlozi koji se tiču broja i veličina jedinica lokalne samouprave. Ponavljam, sam broj od 540 nije preveliki ali je brojka podatak da više od 30% tih jedinica lokalne samouprave nije u stanju svojim prihodima ispunjavati svoje najskromnije zadaće govori o tome da je taj broj prevelik. Dakle, 151 općina ili 35,8% naših općina i 33 grada ili 27% svih gradova nisu u stanju ispunjavati ni svoje najelementarnije potrebe što govori onda dodatno posredno o tome da treba prići rekonstrukciji tih jedinica lokalne samouprave. Jedinica lokalne samouprave je samo kao sebi svrha, samo kao ukras je možda imala smisla u vrijeme svoga osnivanja ali dugoročno gledano to tako ne može i ne treba biti. Što se nadležnosti jedinica lokalne samouprave tiče mislim da je tu većinom sve rečeno kada sam govorio o tome kakova su iskustva. Dakle, trebalo bi svakako povećati nadležnosti u pogledu ovih četiriju temeljnih ovlasti a onda naravno postupno ići i na širenje ovlasti jedinica lokalne samouprave kao što je recimo izdavanje svih dokumenata prostornoga uređenja, stambena politika, izgradnja socijalnih stanova, zaštita okoliša, lokalna policija, zdravstvena zaštita životinja, poticanja zdravog načina života itd. s tim što se kada se ta rješenja budu donosila ovisno o tome kakva će biti procjena mogućnosti jedinica lokalne samouprave da te ovlasti koriste može se ostaviti i mogućnost da one same izaberu koje će od tih ovlasti poštivati. I na kraju, financijska snaga jedinice lokalne samouprave. Opet je tu zapravo vrlo jasna ona paralela prema onome o čemu sam govorio. Trebalo bi povećati vlastite prihode, trebalo bi jednako tako smanjiti prihode od subvencija središnje države a tamo gdje je nužno da ostanu te subvencije potrebno je da to budu subvencije opće namjene i da budu stabilne, tako da jedinice lokalne samouprave mogu planirati svoje poslove a ne da zapravo služe samo puka transmisija politici koju vodi središnja vlast i onda zapravo postoji uopće pitanje njihove autonomije ako one najveći dio prihoda moraju trošiti onako kako je odlučila središnja vlast onda se tu ne može govoriti o samoupravi. Onda se jedinice lokalne samouprave zapravo pretvaraju u izvršna tijela središnje državne vlasti a to naravno nije ideja i protivno je temeljnim principima lokalne samouprave. Prema tome, to je ono što bi u Republici Hrvatskoj svakako trebalo učiniti. A ponavljam, ključni potez ćemo učiniti budući da ostali prihodi imaju simboličko značenje i nemaju zapravo velike pozitivne posljedice temeljni problem i temeljna zadaća koju treba učiniti a to je da se dva poreza, porez na dohodak i porez na dobit u potpunosti prepuste jedinicama lokalne samouprave što je ponavljam prijedlog klubova koji su predložili i ove zaključke a koji nažalost nije prihvaćen u Hrvatskom saboru i stoga će biti ponovno predložen od strane ovih klubova Hrvatskom saboru na usvajanje. U pogledu regionalne samouprave rekao sam naravno što treba reći. U ovom času je teško očekivati da ima snage da se postigne nova regionalna odnosno županijska podjela Republike Hrvatske koliko god stoji tvrdnja da su županije zapravo prepreka gospodarskom razvoju i svim komunikacijama zapravo unutar prirodnih regija koje ova zemlja ima. Podsjećam, to je pet slavonskih županija. Slavonija je jedna jedinstvena regija, nesporna regija. Pet hrvatskih županija na istoku zemlje zapravo gotovo nemaju nikakove oblike suradnje a jednako se to odnosi i na četiri dalmatinske županije. Teško je očekivati dakle i to se sigurno neće dogoditi sada, blizu su pred nama lokalni izbori ali u perspektivi naravno treba o tome razgovarati. Ono što se može učiniti ovoga časa je donijeti propise kojima će se realizirati poticajni, stimulativni oblici suradnje između tih županija na nekim pitanjima i tako zapravo posredno povećavati tu regionalnu komponentu našega razvoja s tim što naravno u Hrvatskoj postoji tzv. povijesne tradicionalne regije koje su male, to je ponajprije Istra i to je Međimurje i u te povijesne regije kao prirodne cjeline ne treba dirati makar po kriterijima raznih europskih institucija Republika Hrvatska bi mogla imati najviše sedam regija. Ali ponavljam, poznata su iskustva u svijetu da se one regije koje su povijesno fundirane, gdje postoji snažna identifikacija građana uz te male regije one zapravo i dalje ostaju kao regije. To se onda naravno tiče i Istre i Međimurja u Republici Hrvatskoj. I na kraju nešto o mišljenju Vlade Republike Hrvatske. Žao mi je što ovdje nema predstavnika Vlade Republike Hrvatske. U tom mišljenju Vlada Republike Hrvatske napominje da će vrlo brzo u roku kraćem nego što traži predlagatelj predložiti nove zakone koji se tiču onoga što se približno u našem prijedlogu zahtjeva, međutim Vlada Republike Hrvatske to nije učinila. Vlada je dala to mišljenje, prošlo je tri mjeseca. Vlada kaže manje od 90 dana. Međutim, Vlada Republike Hrvatske nije predložila te zakone a predstavnik ministarstva odnosno to je sada Središnji državni ured za državnu upravu kojega pozdravljam ovdje na kraju svoga uvodnoga izlaganja je jednako tako najavio da će se na Vladi donijeti odluka o ustrojavanju ovoga tijela koje bi se trebalo baviti decentralizacijom, riješiti model obvezatnog udruživanja općina i gradova, urediti nadležnost velikih gradova koji imaju više od 40 tisuća stanovnika. To naravno nije 30 kao što mi predlažemo ali je svakako pomak naprijed. I daljnji prijenos poslova na jednice lokalne i područne regionalne samouprave ali ni jedno ni drugo. Ni ono što je rekao predstavnik Vlade na sjednici odbora koji je matični odbor za ovo područje Odbor za lokalnu i regionalnu samoupravu a niti ono što je Vlada obećala u svome prijedlogu nažalost nije ispunjeno. Mi smo donijeli promjenu poreznih zakona, donijeli smo proračun za iduću godinu. Pri kraju je zasjedanje ovoga Sabora u ovoj godini. Prema tome, teško je očekivati da će u idućih nekoliko mjeseci, dakle prije lokalnih izbora doći do ozbiljnijih zahvata u taj vrlo važan segment. Stoga ja naravno pozivam na pozornost i na razmišljanje o ovom problemu ali teško je dakle očekivati da ćemo do idućih lokalnih izbora a to je pravo vrijeme u tom smislu učiniti neki ozbiljniji pomak. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Žele li izvjestitelji Odbora za lokalnu i područnu samoupravu ili Odbora za poslovnik i politički sustav? Ne. Želi li predstavnik Vlade uzeti riječ? Da. Državni tajnik Antun Palarić. Izvolite!
Gospodine predsjedniče, gospođe i gospodo zastupnici! Projekt lokalne samouprave u Hrvatskoj je u potpunosti uspio. Mi smo i u teškim ratnim okolnostima opredijelili se za uspostavu lokalne samouprave sukladno Europskoj povelji o lokalnoj samoupravi. Hrvatski sabor je u tom smislu donio i zaključak prije usvajanja propisa koji uređuju lokalnu samoupravu kada još nismo bili zemlja članica Vijeća Europe. Kada smo to postali mi smo ratificirali Europsku povelju onoliko odredbi koliko nas je to obvezivao sam takav dokument ali u praksi išli smo i preko toga. O lokalnoj samoupravi vodi se računa u Vladi, Vlada je u konačnici i svojim preustrojem središnjih tijela osnovala Središnji državni ured za upravu koji nije samo za državnu upravu već je nadležan i za nadzor nad lokalnom samoupravom ali isto tako i kreaciju unaprjeđenja sustava lokalne samouprave u Hrvatskoj. Vlada je spremna provesti decentralizaciju, Vlada je spremna težiti ravnomjernom razvoju svih krajeva Hrvatske i u tom smislu kao nositelje, potencijalne nositelje razvoja prepoznaje, pored naravno trgovačkih društava, pojedinaca i jedinice lokalne samouprave. Mi smo na sjednici Vlade u Rijeci, jer smo i na taj način gostujući sa sjednicama Vlade izvan teritorija, izvan grada Zagreba pokazali da nam je stalo do regionalne samouprave i lokalne samouprave gdje uvijek na tim sjednicama rješavamo pitanja od lokalnog i regionalnog značaja. Na toj sjednici Vlada je zadužila resore da predlože i svoje nadležnosti djelokrug za decentralizaciju poslova. I resori su to učinili, mi smo to obradili, objedinili ali to nije jednostavan posao, to nije samo stručan posao, to je posao koji zahtjeva i ogromna materijalna sredstva, naročito kada se taj program provede. Stoga smo se odlučili za koncept osnivanja, donošenja okvirnog programa, on je već bio jedanput, prošao Vladinu proceduru do kordinacija, kasnije su došli još nove ideje, novi prijedlozi pa smo mi to dorađivali. Taj program je izrađen, on je jučer ponovno prošao sve kordinacije i ja očekujem da će sutra biti konačno i usvojen. Uz program Vlade, dan je i popis svih zakona, izrađen je popis svih zakona, podzakonskih akata koje treba izmjeniti da bi se program proveo ali isto tako predlažemo osnivanje Povjerenstva za decentralizaciju. Pa i to je bio razlog što još nije usvojeno zato što izvorni prijedlozi ministarstava su bili neizbalansirani. Neka ministarstva su predlagala državne tajnike, neke pomoćnike ministara, neke tajnike ministarstava ali neke su i načelnike stoga smo mi zatražili od ministarstava da podignu razinu članova povjerenstva za provedbu programa decentralizacije. Mi očekujemo da će i ta Odluka o osnivanju povjerenstva biti sutra usvojena na najvećoj mogućoj razini koja će imati objedinjenu ulogu i političku i stručnu razinu u jedno tijelu, ali što je najvažnije i to mogu otvoreno reći, mi na ovom programu želimo surađivati sa onima kojih se to tiče, dakle sa predstavnicima nacionalnih saveza lokalnih i regionalnih jedinica i kao članove Povjerenstva za provedbu programa decentralizacije predviđamo predstavnicu saveza udruga, gradova i udruga općina u Republici Hrvatskoj, predstavnicu udruga gradova u Republici Hrvatskoj, predstavnika udruge općina u Republici Hrvatskoj kao i dva predstavnika zajednica županije. Ali to nije sve. Ova Vlada je bila domaćin ministarske konferencije o lokalnoj samoupravi u Hrvatskoj. Nažalost, mediji su to preskočili ili nisu dovoljno vodili računa, na toj ministarskoj konferenciji Pakta o stabilnosti koje je Hrvatska bila domaćin, doneseni su važni dokumenti. Na toj konferenciji bili su prisutni i nacionalni savez gradova i općina svih susjednih zemalja a na toj konferenciji predstavljen je i nacionalni program za područje lokalne i regionalne samouprave kojeg je hrvatska Vlada usvojila na sjednici od 6. listopada 2004. godine. Dakle, to je jedan važeći dokument i taj dokument obvezuje Vladu na aktivnosti u području lokalne samouprave. Mi smo otvoriti vrata ureda savezu gradova i općina. Mi smo, zajedno s njima provodimo projekte u lokalnoj samoupravi, naglasio bih samo projekt najbolje prakse. Mi želimo zajedno s njima i pronalaziti najbolja rješenja koja će odgovorati hrvatskim prilikama a koje su se pokazala u svijetu kao dobra. I u nacrtu, imamo radni materijal koji se zove Izmjena zakona i dopuna Zakona o lokalnoj samoupravi. Ja naravno ne mogu, sada ga kao Vladin prijedlog prezentirati ali o tome, o svim rješenjima se može raspravljati, ured ga je izradio, ima za cilj uspostava modela funkcionalnog povezivanja malih jedinica lokalne samouprave, jedinica lokalne samouprave, nedostatnog financijskog potencijala jer nam je to glavna zapreka za razvoj. Mi ne možemo ovakvim malim jedinicama koje funkcioniraju svaka kao potpuno autonomne jedinice ne vodeći raučna o susjedima ići u daljnju decentralizaciju. Moramo im otvoriti prostor da se povezuju, da se udružuju, naravno sačuvajući svoju političku samostalnost, svoja predstavnička i izvršna tijela ali moramo im dati zakonski okvir i institucionalni okvir da se udružuju radi provedbe projekata od zajedničkog interesa. No da ne, ne duljim, o neposrednom izboru gradonačelnika i općinskih načelnika i županija je bilo puno riječi, predsjednik Vlade je o tome rekao da ovaj model sadašnji kakav je funkcionira. Moram naglasiti da mi u provedbi nadzora vrlo često usmjeravamo jedinice lokalne samouprave na zakoniti rad. Ponekad kada nema drugim mogućnosti i kada je nedisciplina takva ili se ispune jasne i čvrste zakonske odredbe i raspuštamo predstavničko tijelo ali ne sa namjerom da bi putem povjerenika Vlade vladali tim područjem nego da bi se raščistila ... [[Govornik se ne razumije.]] kriza i da bi odmah nakon toga u najkraćem roku raspisali izvanredne lokalne izbore. Mi smo imali nekoliko raspuštanja i uvijek kada nije bilo tužbe onda je to bilo u roku od 60 dana su se održavali izbori, kada je bila tužba Upravnom sudu onda smo morali čekati pravolijek upravnog suda jer ne bi bilo logično raspisati izbore ako bi upravni sud ukinuo odluku Vlade o raspuštanju predstavničkog tijela. Moram i također reći da je upravni sud kada smo raspustili predstavničko tijelo potvrdio odluku Vlade, odnosno odbio tužbu, dakle, to je još jedan dokaz da je Vlada zakonito radila u poslovima nadzora. Dakle, kako mi ocjenjujemo, mi smo analizirali zaključke koje su predloženi, smatramo da je stanje u lokalnoj samoupravi svim dobro poznato, da tu posebnog izvješća ne treba, ne treba opterećivati Vladine resore pisanjem izvješća o stanju u lokalnoj samoupravi o čemu svi znamo a isto tako gospodo, mi nemamo nikakvih zahtjeva od Vijeća Europe da idemo u dodatnu ratifikaciju Europske povelje o lokalnoj samoupravi. Mi smo ovu konferenciju o kojoj sam govorio organizirao sa partnerima iz Vijeća Europe i imamo izvanrednu suradnju sa kongresom lokalnih i regionalnih vlasti Vijeća Europe, oni su vrlo često u našem uredu, mi s njima komuniciramo i moram reći da su, da su izrazili čuđenje kako to u proteklom periodu nije bilo takve suradnje kakva je sada. Evo da ne duljim. Oduzeo sam dosta vremena. O lokalnoj samoupravi treba raspravljati, mi se odazivamo svakom stručnom skupu, pokušavamo prijedloge lokalnih jedinica uvažiti i uvažit ćemo ih ubuduće ali to je ozbiljan projekt u decentralizaciji i on će trajati za čitavog mandata ove Vlade. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. Klub zastupnika HNS-a, PGS-a, poštovani zastupnik Dragutin Lesar. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege, želim se zahvaliti Klubu Libre koji je prije par mjeseci ponudio nam da zajednički ovaj dokumenat predložimo na raspravu i usvajanje Hrvatskom saboru i možda vam se čini da s ovom temom lokalne i regionalne samouprave smo vam već dosadni jer malo malo pa imamo određene prijedloge bilo zakona, izmjena zakona ili ovakvu vrst kao što je prijedlog zaključaka ali se naprosto po nama radi o temi o kojoj mora Parlament stalno razgovarati, raspravljati i tražiti najbolja rješenja jer se ovdje ne raspravlja i ne radi o pukoj formalnosti lokalnoj i regionalnoj samoupravi kao nekakvom imaginarnom pojmu nego se raspravlja o tome na koji način će u Hrvatskoj biti organizirana lokalna vlast koja je što se tiče dostupnosti građana, podložnosti njihovoj kritici ili pohvali i utjecaja na kvalitetu dijela života i standarda od komunalnog standarda nadalje, prevažna stvar da bi se mogli o njoj baviti samo onda kada u raspravu dođu vladini prijedlozi zakona. Uostalom i interes građana i za kandidiranje odaziv na lokalne izbore, a često i krize koje nastupaju u predstavničkim tijelima dokazuju da građani imaju velike interese za ovu temu i da im uopće nije svejedno u kakvim će se zakonodavnim okvirima i propisima nalaziti njihova općina, grad, županija i kakvu pak politiku daljnje decentralizacije vrši središnja vlast bez obzira da se radi nama u Parlamentu, u Vladi ili drugim državnim tijelima. Gospodin državni tajnik je osvrčući se na jedan od predloženih zaključaka rekao da Hrvatska nema nikakav zahtjev Vijeća Europe o dodatnim ratifikacijama konvencijama koje govore na tu temu. To je točno i u prijedlogu zaključaka i obrazloženju to nigdje nije ni pisalo, ali nije valjda da će Hrvatska država vršiti ratifikaciju međunarodnih standarda samo onda kad nas na to netko natjera, zahtijeva ili prisiljava. Pa to radimo zbog sebe i svojih građana, ne bruxelleskih birokrata ili iz Strasbourga. Taj prijedlog o dodatnoj ratifikaciji je upravo išao u smislu toga da imamo jedan međunarodno prihvaćeni standard za buduće propise koje u ovom Parlamentu na ovu temu moramo donijeti. U svibnju iduće godine biti će lokalni izbori i pitam i sebe i gospodina državnog tajnika i Vladu koja je dala svoje mišljenje na ovaj prijedlog da li će građani ove države znati prije lokalnih izbora koje su nove decentralizirane ovlasti općinara, gradskih vlasti i župana, koliko će novog poreznog novca kroz decentralizaciju i umjesto plaćanja u državnu blagajnu, u općinske, gradske i županijske oni novih imati za one obaveze koje smo im već do sad propisali unatrag 6 mjeseci a da jednu kunu sredstava za lokalnu samoupravu nismo povećali? Da li će saznati izborno zakonodavstvo danom raspisivanja izbora ili možda bar dan ranije po kojem modelu će izbori biti? I na kraju što bi bilo loše u tome da hrvatski Parlament jedanput godišnje dobije upravo izvješće o uzrocima primjerice zašto postoje krize u pojedinim predstavničkim tijelima? Zašto to često traje dugo? Zašto model za kojega se tvrdiju izborni izaziva krize vlasti, a to obrazloženje je bilo glavno kad se dva puta, tri puta do sad odbacivao naš prijedlog u vođenju neposrednih izbora za načelnike općine, gradonačelnike i župane. I ostavili smo jedan izborni model koji izaziva krizu koja dovodi do izvanrednih izbora u većem broju općina, nešto manje gradova i županija i svi argumenti koji se daju u tom smislu nailaze na veliki otpor samo s argumentom da nismo našli pravo rješenje kako rješiti moguću kohabitaciju koja bi nastala nakon izbora ako bi čelnik bio iz jedne političke opcije, većina u lokalnom parlamentu iz druge. Interesantno je da su to uspjele riješiti sve susjedne zemlje. Svi naši susjedi su to riješili, uveli neposredne izbore i ne znam da li im je trebalo godinu, dvije ili tri da nađu ta rješenja. Ono što vas još želim podsjetiti da je nedavno odbijen naš prijedlog o tome da porez na dobit ide u korist onih općina i gradova gdje se dobit ostvaruje, a ne gdje je sjedište, registrirano sjedište tvrtke. Podsjećam vas i na to da je još uvijek na dnevnom redu naš prijedlog izmjene zakona o financiranju lokalne samouprave u kojem predlažemo da kompletni prihod s naslova poreza na dohodak se preusmjerava najprije u Fond za izravnanje decentraliziranih funkcija na nivou države a sve ostalo u korist općina i gradova i županija i želim vjerovati da ćemo u njemu barem u sječanjskom zasjedanju raspravljati. A koliko je to bitno samo još jedno podsjećanje. Prošli tjedan je Sabor usvojio novi Zakon o porezu na dohodak čime je povećana neoporezivi dio plaće na 1600 kuna. Istovremeno Vlada nije predložila i promjenu načina financiranja lokalne samouprave i samo zbog tog povećanja neoporezivog dijela plaće na 1600 kuna što je u korist radništva i službenika i namještenika, općine i gradovi će gubiti negdje oko 320 do 340 milijuna kuna imati manjih prihoda ukoliko hitno ne izmjenimo taj dio propisa. To je dakle se desilo. Taj Zakon je usvojen, a ovaj o financiranju lokalne samouprave ne. Predpristupni ekonomski program Vlade za razdoblje 2005.-2007. koje je hrvatska Vlada usvojila na svojoj sjednici prošli tjedan u pogledu lokalne i regionalne samouprave ne nagovješćuje ni daljnju decentralizaciju u ovlastima ni u financijama nego govori samo o dva aspekta. Jedan je birokratski u uspostavi 5 statističkih hrvatskih regija, statističkih radi praćenja određenih podataka i planu da se formira vladin ured za regionalni razvoj. I to je sve. Ako je to tako to znači da do 2007. i sva nova zakonodavstva koja će iz tog područja dolaziti neće ići u korist daljnje decentralizacije niti ovlasti ni mogućnosti da građani neposredno odlučuju o više tih stvari niti će naše općine, gradovi i županije dobivati više novaca. A da ipak nešto u pripremi tih zakona ne štima pokazuje stav Vlade od 2. rujna ove godine koja se očitovala o ovom prijedlogu i u kojem je napisano. Vlada Republike Hrvatske če i prije roka od 90 dana kako jet o predloženo u zaključcima predložiti zakone koji se tiču reforme lokalne samouprave. 90 ti dan je bio 2. prosinca ove godine, i ne sjećam se daje takav prijedlog zakona od strane Vlade došao u Parlament. I bojim se da će doći i 2. prosinac 2005. i da takoovi zakona neće biti. Po sadražaju zaključci morali bi biti prihvatljivi za većunu u ovome Saboru to tim više što Vladi omogućavamo ili dajemo šansu da svojim prijedlozima riješi ovaj dio problema. A kada se odnosi pitanje izborne ragulative za lokalne izbore koji su u svibnju iduće godine, mislim da bi to u siječnju u zadnjem trenutku trebali imati na svom dnevnom redu. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Klub zastupnika IDSa poštovana zastupnica Dorotea Pešić Bukovac.
Poštovani predsjedniče, državni tajniče, štovani kolegice i kolege. NO prije nego što počnem svoje izlaganje u ime kluba IDSa ponukana sam izlaganjem državnog tajnika, vezano za jedinice lokalne samouprave. A moram reći da dolazim iz Primosko g oranske županija koja je pokrenula inciijativu formiranja nacionalne zajednice županije. Jer županije kao regionalne jedinice lokalne samouprave od kada im je ukinut županijskio dom nemaju nikakve koordinacije na državnoj razini i teško rješavaju probleme sa centralnom vlasšću. Županijski dom onakav naravno kada je bio ja ne plediram da bi trebaio biti takav ali trebalo gaje trasformirati i ostaviti ga kao jedan Dom regija. NO županije u se same organizirale i formirale su savjet županija i mislim da su komeptetni za razgovor sa centralnom vlašću. No mi u Klubu IDSa se u potpunosti slažemo da je Republika Hrvatska doistaviosko centralizirana zemlja. Uvjereni smo da je lokalna i regionalna samouprava temeljni oblik neposedne demokracije, i daje osnova svakoga demokratskog društva. A samim time proizlazi i pravo građana da u okviru lokalne samouprave obave svoje javne poslove. Kao jedan od svojih naravno osnovnih demokratskih principa. IDS koristi i ovu priliku da napomene da razvijajući okvire a na kraju i davajući svoj osobni obol lokalnoj i regionalnoj samoupravi na određeni način Hrvatsku približavao eurpskim integraicjama. previš se kod nas radi o deklarativnoj podršci a ne o stvarnoj afirmaciji regionalne samouprave. Posebno naglašavaom potrebu da hrvatske regije u većoj mjeri otpočnu suradnju sa euro regijama. Naše istarsko bogato isksstvo na tom polju pokazje da se Hrvatska može na primjeren način integrirati u sve tokove europskih kretanja. A da pri tome izgubi na svom nacionalnom kulturnom i regionalnom identitetu. Već naprotiv širi i obogaćuje Europu sv ojim vrijendostima. Te pri tome razvija svoju gospodarsku osnovu. Iako smo na tom polju daleko otišli još uvijek smo nezadovljni jer smo ipak na određeni način spriječeni zakonodavnom regulatilvom. Najbolji put je definitivno neposredna i aktivna suradnja sa susjedima i partnerima u Europskoj uniji. Ali i s tranzicijskim zemljama u našoj susjedstvu. Svima nama je potpuno jasno daje financijjska snaga jedinica lokalne i regionalne samouprave temelj na kojima one pokušavaju ispuniti ovlasti koje su im dane zakonom. Životno iskustavo na uči ali samo raspoloženje građana je takvo dameterijalna dobra koja se stvaraju u regionalnom okruženju ipak ostnu u to većoj mjeri na raspolaganju lokalne i regionalne samouprave. stoga klub IDSa podrupire zaključke klubova zastupnika LIBRE, HNSa PGS i LSa, ali posebno inzistira da izbor općinskih načelnika, gradonačelnika i župana bude neposrednim putem istodobno sa izborom članova predstavničkih tjela te jedince. Na kraju bih u ime kluba IDSa htjela napmenuti da u RH defitivno postoji visoka razina identifikacije građana sa povjesnim regijama, i onda kada su one relativno male između ostaloga takav je i naša Istra. Pa mislimo da buduće ozbiljne stručne i političke rasprave o regionalnom ustrojstvu moraju se voditi računa o tim činjenicama. Hvala.
Hvala lijepa. U ime kluba HSSa uvaženi zastupnik Ivan KOlar.
Hvala lijepa uvaženi gospodine potpredsjedniče, državni tajniče sa suradnicima dame i gospodo. Već je puno toga rečeno i zapravo dio svega toga budem ja ponovio. O ustroju teritorijalnom ustroju lokalne i regionalne samouprave u Republici Hrvatskoj rasprave su vijećite zapravo i naše uvjerenje HSSa da jeto jedan procese kojoi traje. I s naznakom da ono negativno ispravljamo a da pozitivne primjere ili pozitivne nastojanja ugrađujemo u taj zakon. Naime danas je državni teritorij RH podjeljen na županije, gradove i općine sve tri prostorne cijelne razlikuju se po nečemu. One nemaju zapravo zajedničko ni u jednom svojem ustrojstvenom djelu. Primjerice najveća županija ima najmanji broj stanovniak, najmanji grad ima manje od 1000 stanovnika najveći više od 10 000 stanovnika. Tako danemamo zapravo jedan osnovni kriterij po kojem bi mogli reći da je ustrojena bilo koja jedinica lokalne uprave i samoupraev. Jasno da atreba uzeti u obzir povjesne značajke nastojanja, formiranje naselja gradova jasno onda i lokalne uprave jedinica, govorim općinama, županiajma tako dalje. GDje su osim tih pvojesnih geopolitičkih kriterija bilo i te kako značjni. Međuti bilo da su korišteni simetrični ili asimetrični modeli za jedne ili za druge oni imaju svoje prednosti i neodstatke. Bilo da se gkovori o broju stanovnika, veličini gospoarskom središtu geoprometnom središtu i tako dalje. međutim mi moramo prihvatiti da analizom dosadašnejga razvoja lokalne regionalne samouprave u RH promjene koje su sadašnjoj strukturu općian i gradova napravljene i da se priđe novom ustroju da bi ne bi doprinesli većoj učinkovitosti u ispunjavanju svojih zadaća, bilo jedinica lokalne uprave ili regionalne uprave. Mi u HSSu predlažemo zaustavljanje procesa proliferacije novih jedinica i stvaranja uvjeta, u kojima bi se različitim poticajima usmjeravalo sadašnje jedinice na zajedničko djeloavnje, s ciljem što boljeg ispunjavanja potreba lokalnog stanovništva. Usporedu s time bi potrebno nastaviti sve analize socijalnom, demografskom, promjena u određenim teritorijalnim cjelinama kako bi se stvorile pretpostavke za razvoj i primjenu različitih kriterija u određivanju prostorne dimenzije jedinica lokalne uprave. Naime, samim preustrojem na način kako je on u prvom momentu napravljen mislim da ne bi dobili ništa. Dobili bi neke nove zadovoljnike i pune onih nezadovoljnika. Međutim, jednom labavijom, tako da rečem, labavijim ustrojem ne pod moraš, ne pod da je to imperativ, samim iznalaženjem rješenja tih jedinica koje su upućene na sebe mislim da bi dobili jedan bolji vid suradnje, rješavali bi mnogo zajedničkih problema na isti način i prevladali bi one antagonizme i zapravo naše stvarnosti različitog razvoja gospodarske moći i istovremeno povezanosti na geopolitičkom ili geostrateškom okviru. I sada zakonski okvir nudi jedinicama lokalne uprave za zajedničko djelovanje svojih obaveza. Nema prepreka, međutim nisu stvorene pretpostavke, zapravo i ne potiču se na takve asocijacije spram nekih slučajnih primjera koji su se na ovaj ili onaj način dogodili. Što se tiče županija kao administrativne i upravne regionalne uprave mislim da ona u ovom dijelu svoj način, ajde, djelovanja u jednom dijelu ispunjava, međutim u velikom dijelu ima i sputavanja razvijenijih lokalnih jedinica koje bi mogle preskakati tu fazu i same na način da ne moraju ići jednim redoslijedom radi ostvarivanja svojih ciljeva. Međutim, to se postavlja pitanje kako da te županijske ustrojstvene jedinice prerastu u regionalne. Mi u HSS-u mislim da smo preskočili jedan ustroj u smislu da smo se stranački, ajde, odredili za povijesne, regionalne cjeline. Već je tu bilo rečeno je li je to na ovaj način 5 ili 7, je li je to na neki viši stupanj. Mislim da se takva regionalna samouprava lako u Republici Hrvatskoj bez velike rasprave može ako ona nije u smislu centraliziranja i na način da se njom opet upravlja nego da ona kao regija mora iskazivati svoje značajke i doprinositi razvoju. Već je tu spomenuto, mi smo kao država visoko centralizirani u svakom smislu. Ja sad ne bi ponavljao od fiskalnoga bruto domaćega proizvoda koliko se ostvaruje pa koliko centralnoj državi, koliko se vraća, itd., već je rečeno da je to jedan zanemarivi dio. Međutim, moram tu upozoriti da se očekuje od te lokalne zajednice da nosi razvoj, da sve one potrebe lokalnoga stanovništva osigurava i u jednom dijelu još i više od toga jer prvo je ako lokalna zajednica ne funkcionira i ne ispunjava one osnovne potrebe onda ni centralna vlast to ne ispunjava. Mislim da je tu vrlo važno raspraviti o fiskalnoj moći svake jedinice lokalne uprave i da je ono zapravo bit toga problema. Financiranje. Do koje mjere i na koji način? Ja sam, evo, 12 godina načelnik jedne lokalne jedinice gdje osim obaveza lokalna zajednica, lokalnoj zajednici ne pritječu sredstva za one obaveze koje joj se nameću. S centralnoga proračuna ne distribuiraju se sredstva na način koliko dolazi obaveza. Ja ne tvrdim da je to u onoj mjeri gdje se to ne bi moglo, ali muke ima toliko upriličiti sve te razne obaveze. Pa imali smo samo, ako se sjećate 2002. ili 2003. kad smo išli za upisnik, da se nije lokalna zajednica, općine da se nisu uključile. Zapravo jedan problem koji nikada ne bi bio riješen i ne bi bar na ovaj način iako je bilo problema rješavanja da nismo otvorili svoja vrata kao čelnici lokalne uprave jer smo osjećali taj problem, da se to mora riješiti na ovaj način, itd. Tako da centralno pitanje oko čega bi se trebali složiti i mislim da o tom se raspravlja i treba raspravljati na najodgovornijim mjestima je financiranje. Jer ako razvijenost jedne lokalne zajednice samo ovisi o priljevu sredstava koliko se ostvaruje na tom terenu izvornih prihoda, onda gospodarskoga i svekojega napretka ili razvoja, ujednačenoga razvoja u Republici Hrvatskoj neće biti. On mora biti, financiranje mora biti osnova za ravnomjerni razvoj svih područja Republike Hrvatske, jasno u fiskalnom dijelu financiranja osiguran. S čime se susrećemo kao lokalni čelnici? Mislim da su to zakonski okviri u kojima mi funkcioniramo. Mislim da se treba spomenuti nedovoljna čvrsta upravno-pravna pozicija lokalne samouprave. To mora se za prevladavanje tih problema, pitanja pravnoga statusa, nadležnosti, konstitucionalizacije lokalne ove, primjena načela supsidijarnosti, odabir opće klauzule kod pravne, kao pravne metode za određivanje sa ovog pravnog djelokruga i da sada ne širim temu jer je tema apsolutno preširoka. Mislim da to treba shvatiti, da to treba rješavati. Mi kao HSS predlažemo razmotriti poseban jedan zakonski akt koji bi to detaljno analizirali jer događa nam se samo izmjena i dopuna Zakona pa još veće ovlasti ili obaveze, međutim nije dosta to rečeno. Nedovoljna diferencijacija statusa krugova poslova lokalnih samoupravnih jedinica koje su objektivno različite po veličini, stupnju razvijenosti i drugim objektivnim pokazateljima. Isti pravni normativ vrijedi za one najmanje i za one najveće. U kojem smislu i kako, ja sam svojevremeno tu postavio tri zaposlenika i jedan mora biti unutarnja kontrola. Tko je taj koji bude unutarnju kontrolu vršio sam nad sobom, a sam je zaposlenik. To je jedna pravna praznina. Još je uvijek izražena centralistička orijentacija u teritorijalnom sustavu. Mislim da to moramo shvatiti kao stvarno stanje, ne da to netko predbacuje nekome, nego je takva situacija. Nedovoljno je precizno reguliranje državnog nadzora različitih aspekata lokalne samouprave i preslaba pravna zaštita prava na lokalnu samoupravu. Mislim da i oko toga treba raspraviti. Nedovoljan institucionalni kapacitet djelovanja lokalnih samoupravnih jedinica. Tako da ako bi se prihvaćao ili supsidijarni ili obligatorni oblik, da ja o tome ne raspravljam jer nisam stručnjak, to treba točno definirati pravo, a ne jednom se primjenjuje jedan, drugi put drugi i mi koji se igrom slučaja ili da smo zatečeni u tom poslu snalazimo se na razno razne načine. Jednom riječju, ovo je dobar Prijedlog klubova da se raspravi ili bar da se analizira na neki način stanje, da se pokuša pomoći lokalnoj zajednici da ona saživi. U konačnici, lokalna zajednica, ali i uz regionalni ustroj mora biti nam odskočna daska za Europu jer u konačnici i mi kao što je gospođa iz Istre prije mene rekla, s Mađarskom imamo isto takve suradnje, imamo prekogranične suradnje s općinama, ali imamo i s regijama. Međutim, tek na županijskoj razini. Kad bi to bila recimo regija sjeverozapadna Hrvatska ili da je to ne znam koja druga regija da sada nekoga ne povrijedim onda bi imali čvršće uporište općoj raspravi i na način kako smo ustrojeni. Jednom riječju evo, mislim da je dobra podloga za raspravu, a evo već je naznaka i iz ministarstva državnoga tajnika da se na tom radi, pa mi očekujemo evo da u smislu zakonske legislative financiranja teritorijalnoga ustroja budu jasni parametri, jasne naznake rečene s tim da se ostavi mogućnost spajanja na lokalnoj razini zainteresiranih jel’ su oni na sportskom polju, jel’ su oni na kulturnom, jel’ oni budu na političkom polju ili ne znam kojem. Ali bez veze, pravne sveze veze, pravne sveze da je to imperativno mora se napraviti. To je važna, jer onda bi lokalna uprava zapravo izgubila smisla i ne bi uopće imali, jer bi onda pravili novi ustroj koji bi bio nametnut zakonskim okvirom. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem. Završili smo raspravu po klubovima i prelazimo na 10 minutnu raspravu. Uvažena zastupnica Ingrid Antičević. Nije u dvorani, gubi pravo rasprave po ovoj točki dnevnog reda. Zvonimir Mršić, također. Ante Markov, također. Jelena Pavičić Vukičević, također. Krunoslav Markovinović. Izvolite.
Gospodine dopredsjedniče. Gospodine državni tajniče. Pa evo 1993. značajno je vrijeme za Hrvatsku državu jer je zapravo nastalo u to vrijeme oko 400 općina. Znamo da je oko stotinu i 20 gradova neću reći nastalo, jer dvije trećine je novih, ali jedna trećina je starih gradova. A teritorij Hrvatske dijelom je okupiran podijeljen je na 20 županija plus grad Zagreb sa statusom županije. Hrvatska je različito naseljena zemlja pa je raspon broja stanovnika u općinama recimo od 300 do 17 tisuća, gradova od tisuću pa do gotovo milijun, o ekonomskoj snazi da i ne govorimo. Prema tome teško je napraviti podjelu ovlaštenja na gradove i općine a decentralizacija nije jednostavna. Do sada je svega 30-tak gradova preuzelo brigu o školstvu, ni sa profesionalnim vatrogastvom nije prošlo bez problema, lokalna samouprava preuzela je u startu vrtiće, sufinancira školsku kuhinju, socijalu, a često financira i zdravstveni standard. Mnoge jedinice lokalne samouprave raspolažu s vrlo malo prihoda. Ipak smatram da je osnivanje velikog broja općina i gradova itekako pozitivno što dokazuje ogroman zamah izgradnje komunalne infrastrukture od 1993. do danas. Veliki centri nisu izgrađivali periferiju pa su mnoga zapuštena predgrađa kao izdvojene općine i gradovi za nekoliko godina izgradili više nego za prethodnih 50. Načelnici iz najsiromašnijih općina obilazili su ministarstva, Hrvatske vode, HEP, Hrvatske pošte, Autoceste, Ceste i uspjeli izboriti nove škole, ambulante, vodovode, trafostanice, ceste, telefonske centrale, urediti mjesto u kojem žive, oživjeti zapuštene KUD-ove i riješiti niz manjih problema, jasno na dobrobit stanovnika što se ranije nije događalo. Normalno je da tu, da je tu demokracija pokazala svoju dobru stranu, ali i svoje zube jer je zastoj napretka nekih općina i gradova jasno karakterizirala stranačka nesloga pa je time otežan rad poglavarstva i gradonačelnika odnosno načelnika. Deklarativno svi smo mi za decentralizaciju ali u praksi to još sigurno dugo neće biti moguće. Kada bi Vlada prepustila gradovima i općinama porez na dobit i značajniji dio poreza na dohodak, opet bi najviše dobili najbogatiji. Pa mislim da male općine ne bi imale puno koristi od tog. Ukidanje malih općina treba prepustiti stanovnicima tih općina. Dakle teško je to napraviti zakonom. Treba proučiti kako funkcioniraju male općine u Francuskoj, Čehoslovačkoj koje su ovdje istaknute kao zemlje s velikim brojem jedinica lokalne samouprave. Znam da su u Njemačkoj također male općine, ali tamo me fascinirala zavidna suradnja. Očekivanja naših stanovnika da svaka općina pa i svako selo mora imati ambulantu, apoteku, poštu i slično, pa se više čini da je to pitanje časti i prestiža. Dok tamo u Njemačkoj, primjetio sam recimo na 7 tih malih općina jedna je apoteka, jedna ambulanta i to je svima normalno jer štednja je u razvijenom svijetu prioritet. Ako promatramo realne prihode naših jedinica lokalne smouprave oni su sigurno nedostatni za ispunjavanje očekivanja stanovnika. Teško se uspoređivati s razvijenom Europom koja je najskuplja pitanja razvoja kod nas, a to znači odvodnje, pročišćavanje voda, izgradnja vodovodne mreže, izgradnja cesta, odlagališta otpada po odavno riješila pa prihode može koristiti za uređenje mjesta. Dok su naši stanovnici zadovoljni ako u njih kopaju bageri jer očekuju bar nekakav osnovni komunalni standard. Konačno i Pantovčak nema riješenu odvodnju. Dopunske poteze mogu uvoditi naši gradovi, dopunske poreze, pardon, mogu uvoditi naši gradovi i općine kao i u Europi. Znači to možemo ako želimo. Još uvijek nije lako doći do povoljnih kredita jer je često garancija nedovoljna a i dodatno opterećivanje stanovnika nije previše popularno jer destimulira i naseljavanje, a isto tako i ulaganja. Vjerujem da će i kod nas uskoro biti uvedeni porezi na imovinu u kojem bi trebalo participirati, kojem bi trebala participirati lokalna samouprava. Siguran sam da će broj jedinica regionalne samouprave, dakle županija ostati još dugo isti. Sjetimo se svih problema, tenzija kod formiranja županija, npr. Varaždinske i Međimurske. A i sadašnji ustroj sigurno neće pažnju, izazvati pažnju Europe jer Europa mora tolerirati različitosti i specifičnosti. Postojeća podjela ne sprječava jedinice lokalne uprave i regionalne samouprave da se povezuju međusobno i s odgovarajućim područjima u Europi. A čini mi se da je upravo to naš glavni problem. Ne podržavam prijedlog zaključaka jer mislim da je nepotreban. I iz niza statističkih izvještaja pojedinih ministarstava možemo očitati potrebite podatke. Zbir tolikih različitosti kao što je slučaj u našoj lokalnoj samoupravi teško će dati jedinstvenu sliku o stanju u lokalnoj samoupravi ili nekakav prosjek. A pogotovo ćemo saznati nešto novo. Očekujemo i Vladin prijedlog Zakona o reformi lokalne samouprave. Hvala.
Zahvaljujem. Želi li predstavnik predlagatelja? Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege žao mi je što se ova rasprava važnija od svih naših rasprava o povjerenstvima, o smjenama ministara itd. koji se događaju danima u ovom Saboru uz kamere uz punu pozornost javnosti odvija pred desetak zastupnika u Hrvatskom saboru u vrijeme ručka i bez nazočnosti kamera. No nadam se da će kolege iz medija prepoznati važnost ove teme, a ona je važnija, ponavljam, od svih naših rasprava, svih naših afera jer ona zapravo govori o budućnosti demokracije u ovoj zemlji. Država je snažna kada je na nekom stupnju razvoja onda kada ima snažnu lokalnu samoupravu. Snažna središnja država ne znači snažno društvo u cjelini nego upravo dobra pogođenost, balans, ovlasti središnje države i jedinica lokalne samouprave. Prema tome ovo je zapravo pitanje budućnosti razvoja demokracije ili razvoja Republike Hrvatske, ponavljam puno važnije od svih naših afera koje, kojima posvećujemo toliku pozornost i bez potrebe se iscrpljujemo. Naravno zahvaljujem svim kolegama koji su uzeli učešće u ovoj raspravi i svima onima koji prate ovu raspravu. Htio bih samo ponoviti neke stavove, odnosno neka pojašnjenja, a tiču se onoga što je rekao državni tajnik. Ponajprije vrlo je jasno da je Vlada Republike Hrvatske u svom mišljenju rekla da će i prije roka od 90 dana kako je to predloženo u zaključcima predložiti zakone koji se tiču reforme lokalne samouprave. 90 dana je prošlo, stim što je naš prijedlog napisan u srpnju, a Vladino mišljenje u rujnu. Ideja je bila da se već u rujnu pojave cijeloviti Vladini prijedlozi, pa da se onda nešto i usvoji prije lokalnih izbora. Mnogi od ovih promjena kao što je recimo način izbora gradonačelnika, kao što je organizacija jedinica lokalne samouprave, nadležnosti, način upravnog funkcioniranja tijela jedinice lokalne samouprave zapravo važno pred lokalne izbore, nema smisla neke od tih stvari donositi nakon lokalnih izbora, ako to nije učinjeno u rujnu mjesecu kao što smo predlagali, dakle do ovoga, ovogodišnjeg zasjedanja Sabora, do njegovoga kraja, onda to više zapravo nema puno smisla. I sve ono što Vlada danas u tim okolnostima može predložiti, to će doći na raspravu već tamo u prvom i drugom mjesecu, dakle ući će u nekakav predizborni politički fokus. Prema tome, ozbiljnijim naporima za reformom lokalne samouprave nažalost ne može biti govora. Inače rasprava o lokalnoj samoupravi, cijelovita rasprava, strategija razvoja lokalne samouprave nažalost nikada nije provedena u ovom Saboru. Bilo je puno rasprava, ali uvijek prigodom donošenja Zakona, zakone uvijek više manje zapravo donosimo u nabijenim političkim okolnostima, očekujući lokalne izbore, zapravo nikada nemamo spremnosti razmotriti pitanje lokalne samouprave njenog položaja, perspektiva, razvoja i strategije na cijelovit način i u miru mimo aktualnih političkih sukoba. Tako da zapravo ne mogu razumjeti to da se o tome sve zna. O tome se nikada sve ne zna, to je jedna od najaktualnijih rasprava u suvremenoj europskoj politici i Hrvatska mora biti dio te rasprave, a naravno ne ići za nekakvim paušalnim i pojedinačnim riješenjima. Ja naravno pozdravljam sjednicu Vlade u Rijeci. Pozdravljam i ministarsku konferenciju o lokalnoj samoupravi u Zagrebu, ali to nije to. To je dobar trend, to znači da se o tome brine. Ali bit je ovoga o čemu mi govorimo ovdje pokušaj predlaganja doista stvarnih reformskih zahvata, koji će povećati snagu jedinica lokalne samouprave. Kada se tiče ovoga što je rekao državni tajnik, a tiče se ratifikacije odgovarajućih odredbi Europske povelje o lokalnoj samoupravi, Kongres regionalnih i lokalnih vlasti, Vijeća Europe u svom izvješću poziva Republiku Hrvatsku da proširi primjenu ili područje primjene povelje o lokalnoj samoupravi na one, na sve artikle što brže može, to je dakle formulacija Vijeća Europe, odnosno njegovog Kongresa i lokalnih i regionalnih vlasti. I ne mora nas stalno uvijek netko tući političkim čekićem da bi mi to učinili. To više nije pitanje o kojima ovisi priključenje Hrvatske Europskoj uniji. To nije pitanje koje mi sad trebamo činiti radi europskih razloga, jer to može dovesti u pitanje našu političku međunarodnu poziciju. To je ideja, odnosno pitanje koje sami zbog sebe moramo riješavati. A jednako tako ne stoji niti odredba Vladinoga stava da Republika Hrvatska smatra da nema razloga za ponovno pokretanje procedure za ratifikaciju dodatnih odredbi Europske povelje, jer Republika Hrvatska iako nije ratificirala sve odredbe povelje, ona ih u cijelosti poštuje. To može biti mišljenje Vlade. Međutim, o tome se mišljenju itekako može raspravljati. Ovdje pred sobom imam glasilo Saveza gradova i općina Republike Hrvatske koje pozivaju Vladu Republike Hrvatske, a koje mišljenje bi Vlada trebala uvažavati na ratifikaciju članka 4. stavaka 3., 5. i 6., članka 8. stavka 3., članka 9. stavaka 5. i 7., članka 10. stavak 2. A jedan od načela Europske povelje o lokalnoj samoupravi koji se isto mora poštivati je uvažavanje stajališta naravno ne u potpunosti, ali biti u nekakvoj plodnoj komunikaciji sa jedinicama lokalne samouprave, a to je ono što jedinice lokalne samouprave traže. Jedan od tih odredbi, samo ću njega navesti, jer nema potrebe tako detaljno ulaziti u ovu materiju je članak 4. stavak 3. koji glasi, javne će se ovlasti obavljati tako da se preferira da pripadaju vlastima koje su najbliže građanima. Prilikom dodjele ovlasti nekoj drugoj vlasti mora se voditi računa o širini i prirodi zadaće i o zahtjevima učinkovitosti i ekonomičnosti. Ovo je zapravo načelo supsidijarnosti. Teško možemo braniti stav da Republika Hrvatske poštuje ovaj stavak. Ona država koja ima udio prihoda jedinica lokalne samouprave svega 14% ukupnim javnim prihodima i rashodima onda jednako tako ne može se za nju tvrditi da poštuje ovo načelo. Hrvatska je spremna spustiti nadležnosti središnje vlasti na jedinice lokalne samouprave, jer se na toj razini te nadležnosti najbolje ostvaruju. To piše u ovom članku 4. stavku 3. Europske povelje, koju Republika Hrvatska nije ratificirala. Prema tome, teško se može braniti Vladin stav da Republika Hrvatska ratificirala, odnosno da poštuje sve odredbe jedinica lokalne samouprave. Pa ako Vlada i tako misli, onda zbog načela da poštuje ono što tamo gdje se naravno to može, što misle jedinice lokalne samouprave, a to je stav saveza i gradova samo zbog toga bi Vlada trebala pristupiti ratifikaciji. No, nije sama ratifikacija posebno ni važna, to više nije ona velika i krupna politička tema kaoš to je bila prethodnih godina. Ali to moramo učiniti radi lokalne samouprave, ne radi Europe, radi Vijeća Europe, radi Kongresa lokalnih i regionalnih vlasti, nego to moramo učiniti radi razvoja lokalne samouprave u Republici Hrvatskoj. I na kraju nepotrebna je napomena državnog tajnika o tome šta je radila bivša vlast. Ja nisam išao u to što je radila bivša vlast, niti ona vlast prije toga. To je izvan moga načina diskursa danas bilo, mislim da možemo o tome razgovarati argumentirano gledajući u budućnost, a ne gledajući u prošlost. Puno bi se toga moglo govoriti o tome što je bilo u zadnje četiri godine, pa onda u zadnjih 12 godina. Učinjeni su naravno sami pomaci kada je došlo do formiranja ovakvog sustava lokalne samouprave to nitko ne spori. I u zadnjem mandatu Vlade Republike Hrvatske također su učinjeni pomaci u pogledu povećanja nadležnosti jedinica lokalne samouprave, ali tvrdim neovisno o tome tko je u čemu sudjelovao u tih proteklih 12 godina, da pomaci koje smo učinili nisu dostatni, da je vrijeme da učinimo nove pomake. I stoga pozivam sve kolege zastupnike, pozivam i hrvatsku javnost da uoče važnost ovoga pitanja. Jer ponavljam država koja ima razvijenu i snažnu lokalnu samoupravu nije zbog toga slabija država, nego je jača država. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Predstavnik Vlade, poštovani Anton Palarić, izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospođe i gospodo zastupnici. Nas raduje da se o lokalnoj samoupravi raspravlja, to je dakako vrlo važno pitanje za opći razvoj demokracije u Hrvatskoj. Ali ne mogu se složiti sa ocijenama da je Hrvatska država centralizirana, ona je umjereno decentralizirana. Ima zemalja u Europi koje su centraliziranije od Hrvatske i nemaju namjeru provesti postupak decentralizacije a mi naprotiv želimo to provesti ali ne želimo to nazivati reformama. Bojimo se riječi reforma. Svi smo reformatori e onda to često bude i nedomišljeno i sa određenim žrtvama da tako kažem. Mi želimo razvoj, razvoj postupan sukladno mogućnostima lokalne samouprave. Mi želimo povezivanje ali ne obvezno povezivanje kako netko to želi ne nauštrb političke samostalnosti svake od jedinica lokalne samouprave. I mi vjerujemo da će daljnji razvoj lokalne samouprave ići jednim pravolinijskim tokom kako to budu njihove financijske mogućnosti dopuštale a da će sa prijenosom poslova ići i prijenos sredstava odnosno izvora sredstava. Dakle, samo sam se javio da bi naglasio da nisam imao namjeru govoriti da je bivša Vlada nešto loše napravila ili nije napravila nego u kontekstu odnosa hrvatske Vlade sa predstavnicima Kongresa lokalnih i regionalnih vlasti Vijeća Europe, da je tu bilo do prekida komunikacije i da su oni izrazili čuđenje zbog čega je došlo do prekida komunikacije. Mi smo to jasno vrlo brzo uspostavili odnose kakvi trebaju biti između država i europskog tijela koje se brine o lokalnoj samoupravi. Mi smo otvorili vrata i Savezu gradova i općina i ta vrata su širom otvorena. Mi nudimo i zajedničke projekte i uvažavamo i stajalište Saveza gradova i općina, čitamo njihova glasila, njihove prijedloge i Vlada će ih ocijeniti onako kako to bude smatrala da je potrebno. Nisam baš siguran da Savez gradova vraća na isti način sa istom pažnjom Vladi nego dapače, evo pišući u glasilu, evo imam ga ovdje, o ministarskoj konferenciji uspjeli su ne pisati da je to bio domaćin Središnji državni ured, da je to netko tamo predsjedao, da je Vlada izradila nacionalni program. No, ja vjerujem da će suradnja biti još bolja, naša vrata su i dalje otvorena i mi nudimo projekte između ostalog i uspostavu akademije lokalne demokracije, dakle jednog mjesta koje bi zajedno sa savezom gradova i općina organiziralo nekakvu školu koja bi radila na podizanju stručne razine zaposlenih u lokalnoj samoupravi a zašto ne reći i lokalnih izabranih predstavnika članova predstavničkog tijela. Evo, hvala vam svima na sudjelovanju u raspravi. Mi i dalje se protivimo predloženim zaključcima i naglašavamo da vodimo dovoljno brige o lokalnoj samoupravi. Hvala.
Zahvaljujem. S ovim zaključujem raspravu. Glasovanje će biti naknadno.
Prijedlog zaključka o položaju i perspektivama razvoja lokalne i regionalne samouprave u Republici Hrvatskoj. Rasprava je zaključena. Sukladno prijedlogu Odbora i Vlade Republike Hrvatske dajem na glasovanje sljedeći zaključak. Ne prihvaća se Prijedlog zaključka o položaju i perspektivama razvoja lokalne i regionalne samouprave u Republici Hrvatskoj koju su predložili Klubovi zastupnika LIBRE, HNS-a PGS-a i zastupnici LS-a. Molim uključite se. Molim glasovati. Rezultat. Utvrđujem da je sa 74 glasa za i 8 suzdržanih usvojen predloženi zaključak. Molim vas gospodine Boras kamo? Nikuda se ne vraćate.
Prethodna suglasnost Hrvatskoga sabora za potvrđivanje programa razgradnje Nuklearne elektrane Krško i odlaganja radioaktivnog otpada i istrošenog nuklearnog goriva Materijal je dostavila Vlada Republike Hrvatske. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za gospodarstvo, razvoj i obnovu i Odbor za prostorno uređenje i zaštitu okoliša. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Državni tajnik Vladimir Vranković.
Hvala. Cijenjeni gospodine potpredsjedniče Sabora, cijenjene zastupnice i zastupnici Hrvatskoga sabora! Dozvolite mi da samo par tehničkih detalja vezano na program razgradnje Nuklearne elektrane Krško predstavim ovom Saboru. Za svaku se nuklearnu elektranu radi program koji se razrađuje slijed i opseg tehnoloških postupaka sa postrojenjem, istrošenim gorivom i radiaktivnim otpadom nakon prestanka njenog rada. Na temelju detaljne analize i uz procjenu troškova radne snage moguće je takvim programom ocijeniti i ukupne troškove koji obuhvaćaju razgradnju i postupanje sa istrošenim gorivom te radioaktivnim otpadom. Procijenjeni ukupni troškovi su polazište za izbor načina na koji će se prikupljati sredstva u posebne fondove. Program razgradnje obično govori o poslovima i njihovim troškovima u vremenu koje je više desetaka godina iza vremenskog horizonta do kojeg s nekom sigurnošću može predvidjeti razvoj tehnologija koji će se koristiti u razgradnji. Svaki je program razgradnje oblikovan deset i više godina prije kraja životnog vijeka postrojenja, tjek projekcija s mnogim nedorečenostima i ograničenom točnošću. Zato se program razgradnje razrađuje više puta i svaki put raspoloživim znanjem i podacima koji su sve bolji što je konačno zaustavljanje postrojenja bliže. Ocjena troškova uvijek konzervativna, pazi se na to da se troškovi ne podcijene. Temeljem odredbi članka 10. ugovora između Vlade Republike Hrvatske i Vlade Republike Slovenije o uređenju statusnih i drugih pravnih odnosa vezanih za odlaganje i iskorištavanje, tj. ulaganje, iskorištavanje i razgradnju Nuklearne elektrane Krško određeno da se stručne organizacije iz Hrvatske i Slovenije zajedno u roku 12 mjeseci izrade programa razgradnje Nuklearne elektrane Krško i odlaganja radioaktivnog otpada i istrošenog nuklearnog goriva. Na drugoj sjednici Međudržavnog povjerenstva u srpnju 2003. godine prihvaćen je projektni zadatak za izradu programa razgradnje. Posao izrade programa povjeren je dvjema specijaliziranim stručnim organizacijama iz Hrvatske i Slovenije, iz Hrvatske APO a iz Slovenije ARAO od čijih je predstavnika ustanovljen projektni tim. Praćenje svih aktivnosti projektnog tima pri pripremi dokumenata i rješavanju ključnih stručnih pitanja povjereno je stručnom savjetu koji je bio sastavljen od istaknutih stručnjaka iz Hrvatske i Slovenije. Rad na programu razgradnje završen je u ožujku 2004. godine. Program je utemeljen na danas poznatim podacima o razgradnji Nuklearne elektrane Krško i odlaganju nisko i srednje aktivnog otpada, istrošenog nuklearnog goriva kao i međunarodnim standardima i najboljoj međunarodnoj praksi na tom području. A prvenstveno je namijenjen ocjeni budućih troškova kako bi se stvorila osnova za prikupljanje sredstava potrebnih za financiranje razgradnje Nuklearne elektrane Krško, odlaganje nisko i srednje radioaktivnog otpada i zbrinjavanje istrošenog nuklearnog goriva. On je opsežna revizija već postojećeg plana iz 1996. godine i predstavlja jednu od više iteracija koje će biti napravljene do izrade konačnog programa razgradnje nuklearne elektrane te odlaganja nisko i srednje radioaktivnog otpada te istrošenog nuklearnog goriva. Sam program je podijeljen u sedam zasebnih cjelina u kojima se prikazuje dosadašnji rad na planiranju u razgradnji i postupanju sa nisko i srednje radioaktivnim otpadom i istrošenim nuklearnim gorivom te se opisuju ... [[Govornik se ne razumije.]] uvjeti, izlažu tehnička rješenja na kojima se temelji sam program. Ja bi samo naveo par tih najvažnijih rubnih uvjeta ove studije. Predviđeno je da će nuklearna elektrana u redovnom pogonu biti do 2023. godine. Program treba analizirati već izvorne varijacije strategije brze razgradnje iz prethodne studije iz 96. godine te će se razraditi nekoliko varijanti. Financijske rezultate treba prikazati u eurima iz 2002. godine kao i procjenu nominalnih i diskontiranih troškova te vremenski rok prikupljanja i trošenja sredstava. Samo odlagalište, nisko i srednje radioaktivnog otpada će biti jedno i to podzemnog tzv. tunelskog tipa u pogonu od 2013. godine. Zatim, geološko odlagalište istrošenog nuklearnog goriva će biti jedno i u pogonu od 2030. godine ali će se razmotriti i nepovratni izvoz istrošenog nuklearnog goriva. Program razgradnje će obraditi suho skladištenje istrošenog nuklearnog goriva u sklopu analize osjetljivosti a diskontiranje će se provoditi uz inflacijski faktor 1,0073, kamatni faktor od 1,0429 čemu odgovara diskontni faktor od 1,035. Sam iznos anuminiteta za fond razgradnje će se izvoditi iz ukupnih diskontiranih troškova uz pretposatvku od 19 jednakih uplata u prazan fond. Polazeći od tih rubnih uvjeta i ograničenja projektnog zadatka u programu je oblikovano ukupno 9 scenarija sa različitim vremenskim opcijama tehnološkog postupka razgradnje prema temeljnoj strategiji brze razgradnje, brze razgradnje. U tim okolnostima preporuka programa izgradnje je da u razdoblju od početka 2004. godine do naredne procjene troškova u idućoj reviziji, programa razgradnje nuklearne Elektrane Krško osnova za prikupljanje sredstava u fondove razgradnje u Hrvatskoj i Sloveniji bude ukupni diskontirani trošak razgradnje i odlaganja u zaokruženom iznosu od 350 milijuna eura. Tome odgovara 19 jednakih anuminiteta po 28,5 milijuna eura koji bi se uplaćivali znači od 2004. godine do 2022. godine. Polovnu tog iznosa znači od 14,5 milijuna eura treba osigurati hrvatska strana. U Hrvatskoj elektroprivredi ocjenjuju da povećanje trškova njihovog poslovanja koje će zbog toga usljediti neće biti razlog za povećanje električne energije u Hrvatskoj. Naime, normirano na očekivanu proizvodnju nuklearne Elektrane Krško u razdoblju od 2004. do 20023. godine i očekivani udjel polovine te energije u ukupnoj potrošnji Hrvatske, povećanje troškova Hrvatske elektroprivrede zbog izdvajanja za razgradnju i otpad nuklearne Elektrane Krško iznositi će manje od 1% prosjećne prodajne cijene i moći će se pokriti unutarnjim rezervama. Program razgradnje predstavljen je na državnom povjerenstvu na 5. sjednici u trajanju 2004. godine i tada je odlučeno da se provede i nezavisna međunarodna revizija programa. Za recizenta je odabrana francuska tvrtka EDF. Hrvatska strana je dodatno naručila recenziju od dr. Borisa Subotića iz Instituta Ruđer Bošković i na 6. sjednici u lipnju 2004. godine međudržavno povjerenstvo razmatralo je program razgradnje zajedno sa nezavisnim recenzijama. Ocjenjeno je da su obe recenzije pozitivne te da daju vrijedne preporuke za sljedeću reviziju programa. Izrađivači su temeljem recenzija otklonili manje formalne nedostatke, izradili završnu verziju koja nosi oznaku lipanj 2004. godine. Međudržavno povjerenstvo je zaključilo da dva izaslanstva zatraže u svojim zemljama suglasnost nadležnih tijela za njihovo provođenje, tj. potvrđivanje, pardon. Prema članku 3. stavka 1. Zakona o potvrđivanju Ugovora između Vlade Republike Hrvatske i Vlade Republike Slovenije o uređenju statusnih i drugih pravnih odnosa vezanih za ulaganje, iskorištavanje i razgradnju nuklearne Elektrane Krško i zajedničke izjave povodom potpisivanja ugovora između Vlade Republike Hrvatske i Vlade Republike Slovenije o uređenju statusnih i drugih pravnih odnosa vezanih za ulaganje, iskorištavanje i razgradnju nuklearne elektrane Krško izaslanstvo Republike Hrvatske u međudržavnom povjerenstvu za praćenje, provođenja tog ugovora dužno je zauzeti stajalište o potvrđivanju programa radioaktivnog otpada i istrošenog nuklearnog goriva i samog programa razgradnje nuklearne elektrane Krško uz prethodnu suglasnost Hrvatskoga sabora. Vlada Republike Hrvatske je temeljem svoje nadležnosti za provođenje tog ugovora stavak 1. članak 4. istog Zakona na sjednici održanoj 4. kolovoza 2004. godine donjela zaključak kojim se odobrava traženje prethodne suglasnosti Hrvatskoga sabora za potvrđivanje programa razgradnje nuklearne Elektrane Krško i odlaganje radioaktivnog otpada i istrošenog nuklearnog otpada. Molim Hrvatski sabor da izaslanstvu Republike Hrvatske u međudržavnom povjerenstvu za praćenje i provođenja ugovora između Vlade Republike Hrvatske i Vlade Republike Slovenije o uređenju statusnih i drugih pravnih odnosa vezanih za ulaganje i iskorištavanje i razgradnju nuklearne Elektrane Krško izda prethodnu suglasnost za potvrđivanje programa nuklearne Elektrane Krške i odlaganje radioaktivnog otpada i istrošenog nuklearnog goriva.
Zahvaljujem. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Prelazimo na raspravu po klubovima. U ime Kluba IDS-a uvaženi zastupnik Damir Kajin.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, cijenjeni državni tajniče, uvažena gospodo zastupnici. Kada govorimo znači o ovoj nuklearnoj elektrani Krško neminovno moramo dvije, tri rečenice uvoda reći o hrvatsko slovenskim odnosima. Slovenija je sada nedavno dobila novu Vladu, na čelu te Vlade je gospodin Janša a čije je ministarstvo vanjskih poslova vodi dobro nam poznat Dimitrij Rupel. Vara se svatko onaj tko misli da će sa Janšom Hrvatska lakše rješavati otvorena pitanja nego sa Europom. To je broj jedan. Broj dva. Slovenci su postavili sljedeću strategiju. Prvo traže sukcesiju za istarske željeznice da bi dobili supcesiju u Ljubljanskoj banci, nedaju Sv. Geru da bi principom k.o. tražili Mline, Škudaline, Bužini. Treće, traže cjelovit Piranski zaljev da bi dobili Račan, Drnovšekov paraf u akvatoriju Istre. Četvrto. Neće prijećiti ulazak Hrvatske u NATO, odnosno Europsku uniju ali s druge strane neće graditi ceste spram Istri i Rijeci itd., čime će nas definitivno izolirati od Europske unije. Da se to ne bi dogodilo Hrvatska mora igrati na dobre gospodarske odnose i ne zaboravimo da je robna razmjena između Zagreba i Ljubljane oko milijardu i pol dolara bez turizma, odnosno moramo igrati na te imovinsko pravne odnose jer građani i slovenske tvrtke na prostoru Republike Hrvatske u ovom času posjeduju imovinu koja se procjenjuje u milijardama eura. Jasno je da ta imovina slovenskim državljanima mora biti sigurna ali isto tako slovenski državljani ne mogu, moraju se držati hrvatskog zakona, ne mogu se ponašati mimo hrvatskih zakona bilo da su slovenska odmarališta po srijedi, bilo da je gradnja po srijedi, prije svega divlja, bilo da su boravišne takse po srijedi itd.. Ovaj Sporazum koji je, pozdravljam iako bih bio najsretniji da se Hrvatska u korist Slovenske države, jasno uz naknadu riješila svog udjela u nuklearnoj Elektrani Krško te da je taj novac kojeg bi dobila uložila u neke druge izvore električne energije. Da li je to plin, da li je to vjetar, sunce, hidroelektrane i tako dalje manje je bitno. Bitno je nešto drugo, da Hrvatska ništa od toga neće ni plin iz podmorja ni hidroelektrane ni vjetroelektrane. O termoelektranama na ugljen iluzorno je uopće trošiti riječi tako da u ovom času kada je energija posrijedi možemo čak biti sretni da imamo polovicu Krškog iako ćemo se za 10 godina ako ne i prije ozbiljno suočiti sa ovim o čemu ovaj sporazum govori a to je razgradnja o nuklearnoj elektrani Krško. Nukelarna elektrana Krško bila je zasigurno jedan megalomanski projekt bivše države Jugoslavije. Sva je sreća da je ona smještena u Sloveniji jer koliko smo mi trapavi pitanje je kako bi to funkcioniralo u Hrvatskoj, u Srbiji da i ne govorimo. Ne potcjenjujem nikog, najmanje građane Hrvatske ali protiv sam lokacije nuklearne elektrane u Hrvatskoj pa tako radije ću da je ona u Sloveniji gdje je danas. Međutim Hrvatska će se vrlo skoro morati opredjeliti o novim lokacijama za smještaj elektropostrojenja jer u protivnom će država Hrvatska u pretežnom dijelu ovisiti od uvoza struje a to je uvijek skuplje nego da se energija proizvodi na prostoru Republike Hrvatske. Jasno da struju u konačnici uvijek plaćaju potrošači. To su građani, to je naše gospodarstvo. Stoga prije nego počnem govoriti o ovom programu razgradnje želim reći Hrvatska mora doći do konsenzusa kada su buduće lokacije ovih elektropostrojenja posrijedi. Što se tiče samog programa: Prvo, program su zajedno radili hrvatski i slovenski stručnjaci kao što su Hrvati i Slovenci ili građani Hrvatske i Slovenije zajedno financirali ili sufinancirali Krško. Drugo, nuklearna elektrana Krško biti će u pogonu do 2023. Treće, odlagalište nisko i srednje radioaktivnog otpada biti će jedno i u pogonu od 2013. godine. Četvrto, geološko odlagalište također će biti jedno u pogonu od 2030. godine. Peto, to otvara pitanje da li će izvoz tog otpada biti moguć 2030. godine jer za 25 godina moguće je da će se promijeniti način razmišljanja i u Rusiji, Ukrajini i tako dalje. I šesto, razgradnja na ovoj strani 8. govori koštat će 350 milijuna EUR-a. To je cirka 500 milijuna dolara i taj novac u 19 jednakih rata treba osigurati u zajedničkom fondu po 28,5 milijuna EUR-a godišnje. Međutim 19 rata puta 28,5 milijuna EUR-a ne daje 350 milijuna EUR-a već 441 milijun EUR-a i onda se postavlja pitanje kako je tu došlo do te razlike od 100 milijuna EUR-a. I sedmo, u Proračunu Republike Hrvatske za 2005. nisu osigurana sredstva za razgradnju Nuklearne elektrane Krško. Prvi zaključak stoga: Hrvatska od razgradnje neće moći pobjeći. To će pratiti nažalost svaku buduću Vladu do 2030. godine. Zato nužan je konsenzus u Hrvatskoj što sa Krškim, Krškom bez obzira što se to postrojenje nalazi u susjednoj nam državi. Raspoloženje javnosti je apsolutno protiv atomskih centrala. Dakako javnost nije protiv struje iz nuklearne elektrane Krško. Međutim bilo bi najbolje kada bi se taj pogon mogao prodati Slovencima pa neka država Slovenija brine sama brigu o razgradnji i jasno smještaju radioaktivnog otpada. 2000. godine zamijenjeni su tzv. parogeneratori koji su Hrvatsku uveli u spor sa Slovenijom i što je u konačnici rezultiralo obustavom isporuke električne energije. To se je prometnuo u još jedan hrvatsko-slovenski spor u kojem je nažalost Hrvatska opet izvukla po dobrom starom običaju kraći kraj. Sva sreća da će se tzv. brza razgradnja obaviti o lokalnom odlagalištu. Znači na prostoru Republike Slovenije. Drugi zaključak, Slovenija je članica Europske unije. Hrvatska će to najvjerojatnije postati 2009. godine. Znači naša regulativa mora biti europska ali jasno i usklađena sa Slovenijom i obrnuto slovenska sa hrvatskom. Rekoh Nuklearna elektrana Krško prestat će sa radom 2023. godine, a početak dekomisije je 2030. godina što će reći da te godine treba biti gotovo odlagalište. Nadam se što dalje od hrvatsko-slovenske granice. Opcija je izvoz radioaktivnog otpada međutim o takvu jednu soluciju iskreno u Klubu IDS-a sumnjamo. Znači temeljno je pitanje može li Hrvatska pobjeći od dijela obveze? Jasno u novcu mora participirati u svom udjelu ali da li može pobjeći od skladištenja tog radioaktivnog materijala? U to međutim sumnjam. Međutim gdje će se taj materijal smjestiti? Ne znam. Iako smo donašali neke prostorne planove i ucrtavali u njih te lokacije. Sve zgrade u Krškom moraju se po obustavi proizvodnje srušiti. Kamo će taj otpad? Radi se o stotinama, ne znam, tisuća kubika materijala. Točka 4.1. citiram: «Jedno duboko geološko odlagalište na dubini od 500 metara u Sloveniji ili Hrvatskoj. Odlagalište raspoloživo 2030.» Nadam se da neće biti u Istri iako je netko nekada spominjao i ove raške rudnike. Zanimljivo je ovo podzemno odlagalište. To je de facto grad ispod zemlje koji opet mora biti u blizini recimo nekog grada, bilo u Hrvatskoj bilo u Sloveniji. Gdje u Hrvatskoj? Treći zaključak: Zna se koliko će nas to koštati. Zna se tko troškove snosi. Zna se kada će centrala prestati s radom. Ne zna se samo gdje će se materijal uskladištiti, u Hrvatskoj ili Sloveniji? No nema spora. Nešto će doći u Hrvatsku, nešto će biti u Sloveniji, u to sam uvjeren. Oni koji drugačije misle nažalost naivci su. Znam da se neće taj radioaktivni otpad odlagati u Istri, ali sumnjam u to da će se takav otpad moći izvesti. Nešto da, ali gro toga će se odložiti u Sloveniji, nešto malo manje u Hrvatskoj, a izvest će se možda samo neznatan dio. Mi moramo cijelu onu zgradu smjestiti ispod zemlje. Oni koji voze cestom od Zagreba do Ljubljane otprilike znaju kakva je ta vizura Krškom. Kamo ćemo mi sa tim otpadom? U Ukrajinu, Rusiju, ne budimo naivni. To se sigurno neće dogoditi. Zato kažem sva je sreća da se ta elektrana nalazi na prostoru Republike Slovenije. Inače samo podzemno odlagalište koštat će 82,7 milijuna EUR-a. Pogon odlagališta koštat će 93,5 milijuna EUR-a. Zatvaranje odlagališta 24,8 milijuna EUR-a. Ukupno
Poštovani zastupniče Kajin samo sekundu, samo sekundu. Ja vas molim kolege zastupnici ... [[Govornik se ne razumije.]]
Pustite ih. Ukupno će to biti 201 milijun EUR-a. Četvrt, ne, ne, četvrti zaključak: izvest se znači može samo gorivo a ne i materijal, zgrada i slično. Kamo? U Rusiju. Za koliko? 1500 dolara za kilogram bez troška prijevoza, bez troška kontejnera i tako dalje. Plaća se unaprijed 2010. i to 150 milijuna EUR-a. Četiri obraka se čak spominju po 208 milijuna EUR-a. No tu je cijeli niz i otvorenih pitanja. Što sad sa zelenima kada to treba proći kroz Mađarsku, Češku, Slovačku i tako dalje? Kakva će tada biti situacija politička ili ne znam kakva ekonomska, ekološka u ne tako dalekoj nam Rusiji. Znači prestanimo se brinuti o Krškom prodajmo svoja prava Sloveniji jer Hrvatska će se na ovom pitanju kao i svakome do sada ozbiljno podjeliti. Možda i neće ako shvatimo da nemamo kud ali tada očekujte revoluciju u zemlji, gdje će svi ići protiv svih ma mislim, ovu ekološku gdje će svi ići protiv svih ako će netko ovima građanima dovesti radioaktivni otpad u dvorište. Srednja vrijednost razgradnje nuklearneelektrane Krško i oko svake elektrane 331 milion dolara. Znači cijena od 350 miliona eura za Krško je realna kao što je realno računati na još 10% za nepredviđene troškove kao što se govori u studiji. Za kraj, riješimo se gospodo te elektrane štp prije. Znam da bi nam ona omrala osiguravati dostatne količine električne energije tamo u jednom dijelu do 23. godoine. Znam da Hrvatska nema novca za nove izvore energije, a na žalost i nećemo ih .jer mislimo da možemo, ne znam ,bez svega, ali na žalost bez struje se ne može. Stoga riješimo se te elektrane, i briga oko razgradnje prodajom Krškom prepustimo Sloveniji. Ako se to ne dogodi onda nemamo kuda moramo pristati na ovaj program i moramko prihvatiti ne samo obvezu u financiranju razgradnje nuklearne elektrane Krško, nego moramo bojim se na kraju prihvatiti i svoj dio pod navodnicima radioaktivnog otpada. Pokušajmo da se to ne dogodi prodajmo nuklearnu elektranu Slovencima dok za to ima vremena.
Zahvaljujem. U ime KLuba HNS PGS uvažena zastupnica Alekna Košića Čičin Šain.
Hvala. Poštovani gospodine potpredsjednčie, poštovani državni tajniče, kolegice i kolege. Pred nama je program razgradnje nuklearne elektrane Krško i odlaganja nisko i srednje radio aktivnog otpada i istroženog nuklearnog goriva. Zajednički su ga izgradili kao što smo čuli stručnjaci hrvatske Apo, usluge zaštite okoliša i Slovenske agencije za radio aktivni otpad.Program predviđa da bi manje opasan nisko i srednjer adio aktivan otpad trebao biti zbrinut u podzemnim odlagalištima tunelskog tipa dok bi istrošeno gorivo tj. visoko radioaktivni otpad trebao biti pohranjem u dubinska odlagališta ili možda izvezen. Pretpostavka je da prvi tip odlagališta započinje funkcionirati 2017. godine teda se zatvori sa 2042 godinom pod uvjetom da se pretpostavljeni vijek rada nuklearne elektrane Krško ne produži u odnosu na utvrđenu 2023. godinu. Temeljem ugovora Vlade Republike Slovenijei Republike Hrvatske a pod nadzorom međudržavnog povjerenstva, kao zajednički rad spcijaliziranih institutucija iz Republike Hrvatske i Republike Slovenije stvoren je okvir koji uključuje suddjleovanje stručnjaka iz obje države. A za neka specifična područja i sudjelovanje stručnjaka međunarodne agencije za atomsku energiju IAEA. U stručnom djelu uključen je i nadzor stručnog savjeta sa po 4 stručnjaka iz svake države koji su se bavili ojedinom problematikom nuklearne elektrane Krško. Po zahtjevu međunarodnog povjerenstva zatražena je međunarodna recenzija što su je obavili stručnjaci francuske elektroprivrede koja se izrazito pozitivno izrazila o predloženoj studiji. Francuska elektroprivreda danas već ima 2 odlagališta nisko i srednje radio aktivnog otpada. Jedno je već puno i zatvoreno a drugo se još uvijek koristi. Po zahtjevu suvlasnika nuklearne elektrane Krško Hrvatska elektroprivredu recenziju je obavio i stručnjak sa institutta Ruđer Bošković. Međutim iz meni nepoznatih razloga ista nije bila priložena ovom materijalu. Osnovna svrha izrade ovoga programe je izraditi okvirnu procjenu cijene razgradnje i zbrinjavanja svih vrsta otpada iz nuklerane elektrane Krško. Kako bi se moglo započeti sa prikupljanjem sredstava koja moraju biti dostupna u trenutku početka razgradnje nuklearne elektrane. Potrebita sredstva će se prikupljati iz cijene kilovat sata prodane struje i to baš one koja je prizvedena u nuklearlnoj elektrani Krško a da bi semogao propisati postotak od cjene kilovat sata struje koji će se odvajati u posjedovan fond za razgradnju zašto treba definirati baren okvirno cifru koja bi 2023.godinetrebala biti na raspolaganju za financijski najzahtjevniji ali i nama najprihvatljiviji način zbrinjavanja ovoga otpada. U Sloveniji fond za razgradnju nuklearne elektrane već postoji od 1999. godine, te prikupljeno cirka 100 milijuna eura, dok u REpublici Hrvatskoj ovakav fond još nije utemeljen. Ovo je sasvim stručno tehnička studija bez prejudiciranja lokaciji politčkih rješenja. Program razgradnje i odlaganja nisko i srednje radio aktivnog otpada stručno i tehnološki ozbiljno je napravljeno sa uzimanjem u obzir svih relevatnih komponenata koje mogu doprinejti cijeni koštanja. U razmatranju je uključeni su svi parametri koji se u ovom trenutku sa određenom vjerojatnošću mogu predvidjeti i procjeniti, a ujedno dovoljno je fleksibilna da bi se u sljedećim fazama razrade možda prema potrebi mogle i nadpunjavati. U studiji je pregledno prikazano kako su odabrani ojedini ulazni odnosno rubni uvjeti, a upravo je najveći problem definiranje rubnih uvjeta koji se moraju postaviti da bi se mogao da bi se groj mogućih kombinacija sveo na realne okvire. DA bi se izradila čak i okvirna procjena konačnog troška trebalo je razmotriti i procjeniit temeljem podataka iz nuklearne elektrane Krško, dostupnih podataka o već razgrađenim nuklearnim elektranama, izrađenim odlagalištima nuklearnog otpada u svijetu. Općih tendencija u područjima te naše konkretnije situacija svaki pojedini tehnološkio korak odnosno, stupanj u postupanju razgoradnje i zbrinjavanja otpada. Trošak pojedinog koraka ili stupanja u razgradnji nukleralne elektrane i zbrinjavanja otpada, vrlo pojesnotavljeno jeste, pod jedan. Kada se započinje postupak razgradnje nakon zatvaranaj elektrane vremenski fakvor tzv. scenarij a za svaki scenarij je razgradnja ima svoje pozitivne pluseve i minuse. Pod dva kako će se zbrinuti nisko i srednje radio aktivni otpad nadzemno ili podzemno odlagališta. Zajedničko za Sloveniju i Hrvatsku ili dva odvojena odlagališta svako za posebnu državu. Pod tri. TEhnologija i vremenski vijek zbrinjavanja visokog radio aktivnog otpada odnosno istrošenog nuklerlnog goriva držanje na lokaciji dakle ili držanjem na lokaciji dok postane manje aktivno pa zatim odlaganje, ili odmah otprema na mjesto trajnog skladištenja, tip odlagališta ili izvor što danas izgleda najizvjesnije rješenje ili nešto tome slično. U okviru procjene troška cijene zbrinjavanja razmatrana je i ovisna o financijskim parametrima inflacijskim kamatnim i diskotnim faktorima koji znatno utječu na cijenu koštanja. Zaključno s tudija je izrađena stručno u zajedničkom radu obje zainteresirane strane, i za obje je stručno prihvatljiva. Predstavlja dobru podlogu za nastavak rada na razradi mogućih scenarija ili opcije razgradnje, a time i točnije procjene koštanja. Temeljem nje može se i treba se započeti sa prikupljanjem sredstava za razgradnju a konkretni iznosi se mogu tijekom vremena redefinirati. što je uobičajeno i u drugim državama koje se suočavaju sa problemom razgradnje i niza nepoznanica koje taj proces donosi. Ovdje želim naglasiti kako zastupam među inima Sisičko Moslavačku županiju upravo županiju na kojoj se prema strategiji i prema programu prostornog uređenja spekulira moguće odlaganja nuklearnog otpada, a to je trgovska gora. Moram naglasiti da se samim programom ne prejudicira odluka u kojoj će država i u kojoj će se državi i gdje će se odlagalište locirati. Da li u Republici Hrvatskoj ili u Republici Sloveniji ili možda u nekoj trećoj državi. Ali programom je kao optimalna varijanta predviđena izgradnja jednog zajedničkog odlagališta nisko i srednje radioaktivnog otpada za obje države i jednog zajedničkog odlagališta za istrošeno gorivo ili izvoz ako bude tehnički i financijski moguć, što je sa tehničke i financijske, a i političke strane najpogodnije rješenje. No dakako i druga rješenja su moguća uz redefiniranje ovih troškova. Program u potpunosti podliježe europskoj regulativi. Klub Hrvatske narodne stranke Primorsko-goranskog saveza dat će suglasnost na potvrđivanje ovog programa jer Hrvatskoj je svakako nužno. Vidim da ja, tu se promijenio šef.
Mir.
Klub HNS-PGS-a dat će suglasnost na potvrđivanje ovog programa je Hrvatskoj je svakako nužno potrebno da započne sa prikupljanjem sredstava što prije, a način i početak razgradnje rješavat će se tehničkim rješenjima koja će se vremenom pokazati optimalna. Do danas nema kompletnog iskustva o dekomisiji radioaktivnog otpada, no po principu "polute or pay" mi znamo da smo odgovorni za svoj dio zbrinjavanja ovog otpada, ali odgovornost ujedno ne prejudicira i lokaciju u Republici Hrvatskoj. Zahvaljujem.
Hvala lijepa. Gospođe i gospodo zastupnici, sukladno članku 204. stavak 2. Poslovnika predložit ću dopunu dnevnog reda ove sjednice točkom Prijedlog za davanje vjerodostojnog tumačenja članka 23. u svezi sa člankom 1. Zakon o izmjenama Krivičnog zakona RH-a. Ima li netko od zastupnika primjedbu na uvrštenje ove točke u dnevni red? Nema. Utvrđujem da je dopuna dnevnog reda utvrđena. Nastavljamo sa raspravom. Klub HSP-a, poštovani zastupnik Tonči Tadić.
Poštovani gospodine predsjedniče, dame i gospodo zastupnici, poštovani gospodine iz hrvatske Vlade. U prvom redu izražavam negodovanje Kluba HSP-a sa ovakvim žamorom u sabornici dok se raspravlja o ovako iznimno važnoj temi. Radi se o stotinama milijuna dolara koje će Hrvatska morati platiti i čovjek bi očekivao ipak mrvicu veću pozornost. Kolegica koja je govorila prije mene se jedva čula mada je tema bila doista iznimno bitna. No da prijeđem na stvar. Ovaj materijal programa razgradnje nuklearne elektrane Krško i ovog odlaganja radioaktivnog otpada posljedica je sporazuma sa Slovenijom o nuklearci Krško. Taj sporazum je, kao što znate, sklopljen na potpuno krivi način te je nametnuo Hrvatskoj obveze koje ona prije nikada nije imala. Prvim sporazumima o izgradnji nuklearki jer planirano se izgraditi dvije. Jednu u Sloveniji i jednu u Hrvatskoj. Obje sa zajedničkim ulaganjem 50%, 50% slovenskim i hrvatskim, obje nuklearke su trebale biti, dakle, izgrađene zajedničkim ulaganjem, ali sa time da prilikom razgradnje Slovenci brinu o razgradnji Krškog, a Hrvatska o razgradnji nikad izgrađene nuklearke u Privlaci kod Dugog Sela. Zašto je to tako? Zato što u konvenciji o nuklearnoj sigurnosti stoji da zemlja koja na svom teritoriju ima nuklearno postrojenje sama vodi računa o sigurnosti postrojenja i o njegovoj razgradnji. Hrvatska i Slovenija su tada još kao republike bivše SFRJ kopirale sporazum između Belgije i Francuske koji je rađen bio na potpuno isti način. Zajednička gradnja dviju nuklearki sa podjelom troška investicije i zajednička eksploatacija po pola struje iz svake nuklearke s time da svatko snosi trošak razgradnje nuklearke na svom teritoriju. Do zaključivanja ovog spornog sporazuma sa Slovenijom, Hrvatska nikada nije imala obvezu sufinanciranja razgradnje nuklearke u Krškom. Znate i sami koliko se i Klub HSP-a i ja osobno borio protiv tog sporazuma, ali nažalost on je unatoč našim naporima ratificiran i stupio je na snagu. I sada smo u situaciji iz koje možemo izaći samo na jedan jedini način, a sada ... ... [[Upadica se ne razumije.]] Hvala, gospodine predsjedniče. Sada smo u situaciji iz koje možemo izaći samo na jedan jedini način, a to je da Hrvatska u pregovorima sa Slovenijom ishodi, a to se doista može i radna skupina koja je formirana je doista ovaj program i koncipirala na ovaj način. Dakle, da se u dogovorima sa Slovenijom zajamči da neće biti uvoza radioaktivnog materijala u Hrvatsku. Dakle, neka sve ostane u Sloveniji. Drugo, da to sve ostane čim je duže moguće u krugu nuklearke u Krškom jer je svaki transport to više poskupljuje. I treće, da to za Hrvatsku što manje košta. I to govorim ne zato što sam ja porijeklom Bodul nego zato što je to za Hrvatsku doista najbolje. Dakle, ako su Slovenci htjeli sufinanciranje onda neka to bude učinjeno na čim jeftiniji način za Hrvatsku tako da sve ostane u Sloveniji i sve čim duže moguće u krugu nuklearke u Krškom. O čemu se naime radi? Nuklearke imaju svoj radni vijek. Navodno je radni vijek ove nuklearke do 2023. On je procijenjen, mi to ne znamo, ali ono što znamo jest to da nisu rijetke nuklearke kod kojih već sa nekakvih 30 godina rada, dakle, oko 2013. može doći do pukotina na reaktoru i ranijeg zatvaranja. Ono što je ključno jest to da tada morate investirati otprilike 75% novca koje ste investirali u njezinu gradnju. To investirate onda u njezino zatvaranje. E sada, naravno da su Slovenci priželjkivali naivnog susjeda koji bi im platio polovicu troškova i mi smo im to naravno sporazumom dali. Ovaj Sporazum predviđao je da u roku 12 mjeseci bude izrađen program razgradnje i on je eto napravljen i dobro je da se išlo baš ovim smjerom. Svaki transport radioaktivnog materijala iz nuklearke bi samo poskupljivao taj cijeli posao. No i bez toga nas će to sve skupa koštati otprilike milijardu i 200 milijuna dolara sveukupno. I to su činjenice. Mi se možemo boriti protiv toga, ali to je trošak koji Hrvatska nije trebala. Od tih milijardu i 200 milijuna polovica naravno otpada na Republiku Hrvatsku. Dakle, možemo se nadati da će to sve skupa početi tek od 2023., možemo se nadati da ćemo do tada moći eksploatirati struju iz Krškog, odnosno da ćemo ovaj trošak moći ugraditi u cijenu kilovat sata i rastegnuti to sve skupa na daljnjih 20 godina. Ako nuklearka prije završi sa radom, onda će naravno trošak sa Hrvatske strane biti to veći i nećemo ga moći samo tako kompenzirati kroz povećanu cijenu struje iz nuklearke jer će ona u tom slučaju biti naprosto nekonkurentna. Ponavljam, nije nam to sve skupa trebalo, ali kad smo već tu dobro je da se ide ovim smjerom. Kako se uopće moglo sklopiti ovako nepovoljni sporazum? Ja pretpostavljam da znam kako. Zato što sa Hrvatske strane nije postojalo Vijeće za nuklearnu sigurnost. Hrvatska je u tom času kad je sklapan sporazum, a to je nešto prije Božića 2001. godine bila u situaciji da je bila među rijetkim zemljama u Međunarodnoj … za atomsku energiju, dakle da je bila među rijetkim zemljama u svijetu koja nije imala svoje, od Vlade neovisno Vijeće za nuklearnu sigurnost. Ovako složene dokumente nikada ne potpisuje sama Vlada u ime države bez da ga prekontrolira jedno od Vlade neovisno tijelo kao što je Vijeće za nuklearnu sigurnost. Nažalost to tijelo formirano je tek pred koji mjesec dana. Sa slovenske strane stvar je bila posve drukčija, sa slovenske strane pregovarao je njihov ministar zaštite okoliša, njihov ministar energetike i nad njim je bdio slovenski predsjednik slovenskog tijela za nuklearnu sigurnost. Mi s naše strane to nismo imali. Sa naše strane je to sve skupa bilo utjelovljeno u pomoćniku ministra gospodarstva, sada već bivšem, hvala Bogu, gospodinu Romanu Noti. I onda je on zapravo sam o svim ovim tezama donosio odluku. Da je postojalo Vijeće za nuklearnu sigurnost ovakvog sporazuma sigurno ne bi bilo. A kako to vijeće postoji sada potpuno je jasno da će provedba ovakvog sporazuma biti kontrolirana od strane jednog tijela neovisnog od Vlade. Zašto je trošak zatvaranja nuklearke toliko velik? Zato što mi u tom slučaju ne vodimo računa samo o zbrinjavanju visoko radioaktivnog otpada koji bi možda netko i kupio, ali kuda ćete ga prevesti, kojim prugama, uz koje ekološke rizike i uz koje političke rizike za provoz našeg radioaktivnog otpada od Krškog preko Hrvatske, Mađarske, Ukrajine do eventualne Rusije? Znate koje su koncesije potrebne za kretanje takvog jednog vlaka? Drugo u tom slučaju morate voditi računa o tome gdje ćete zbrinuti nisko i srednje radioaktivni otpad, tj. sve ono što nastaje tijekom rada nuklearke. Dakle, to su kombinezoni, rukavice, maziva, ulja, rezervni dijelovi, dakle sve što je dolazilo sa zračenjem i to sve uz uvjet da nitko ne bude dovoljno lud da ide na razgradnju same nuklearke u smislu njezine demontaže. Ova cifra koju sam spomenuo o milijardi i 200 milijuna dolara se odnosi samo na radioaktivni otpad, a ne na razgradnju, odnosno demontiranje same nuklearke. I zato držimo da je najpametnije za Hrvatsku da to sve skupa ostane u Sloveniji, da se nakon završetka radnog vijeka i nakon isteka ovih godina koje se ovdje navode napravi sarkofag oko zgrade reaktora, da se u tom dijelu skladišti i dalje istrošeno nuklearno gorivo vjerujući da će tada za jedno 20 godina, a to je zapravo vijek trajanja ovog programa razgradnje nakon završetka rada nuklearke netko u Europskoj uniji htjeti to gorivo negdje trajno zbrinuti. Ali tu je previše tih pitanja ako i kada. Ono što je sigurno jest to da nitko u ni jednoj zemlji u svijetu nije išao graditi odlagalište visokoradioaktivnog otpada samo za jednu jedinu nuklearku. I potpuno je sigurno da se išlo na gradnju dvije nuklearke upravo zato da bi se iz zajedničkih sredstava planiralo gdje će se kasnije sa tim visokoradioaktivnim otpadom, odnosno sa radioaktivnim otpadom općenito. Nitko, ni jedna zemlja nije toliko luda, nema toliko novaca na raspolaganju da ga troši na takav način da za jednu jedinu nuklearku radi samo njezino odlagalište. I zato smatramo da je varijanta u kojoj sve ostaje u Sloveniji u krugu nuklearke u sarkofagu betonskom oko zgrade reaktora zapravo za Hrvatsku najpovoljnije i najjeftinije. Kad smo se već doveli u tu situaciju, ponavljam, mimo Hrvatske stranke prava, mimo svih ljudi koji su upozoravali, onda je dobro da tu situaciju razriješimo na način koji je najpovoljniji za samu Hrvatsku tako da se otpad ne miče od tamo da se nikako ne uvozi u Hrvatsku, a ono što ostaje u Sloveniji da se opet ne miče iz kruga nuklearke i da to sve skupa onda za nas u konačnici čim manje košta, pa će se možda ići i na cifru manju od ove koju sam spomenuo. Jer sve cifre koje se navode ovdje su zapravo hipotetske budući da još ne znamo koliko će nas koštati zbrinjavanje istrošenog nuklearnog goriva. Dakle, iz svih tih razloga Klub HSP-a će sa žaljenjem morati glasovati za ovaj program razgradnje, ponavljam sa žaljenjem jer smo bili protiv uopće ovakvog sporazuma, ali sad smo tu gdje jesmo i držimo da je ovo najjeftinija varijanta. Hvala.
Hvala lijepa. Ispravak netočnog navoda. Poštovani zastupnik Zlatko Kramarić.
Hvala poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora. Više se zapravo radi o dopuni, jel’ onda u tim srpanjskim danima 2002. godine nije samo Klub HSP-a bio protiv toga sporazuma nego se mora doista reći da su i neki drugi klubovi kao i ondašnji Klub LS-a također sa manje-više istom argumentacijom dokazivao i pokazivao kako je ovaj sporazum o nuklearki Krško potpuno nepotreban i koje će sve zapravo ove kolateralne štete izazvati i da smo zapravo i svjedoci sa kakvim se tim štetama suočavamo. Ovo je više zbog hrvatske javnosti da bismo doista bili na čistu da je srpanj 2002. jednog vrlo značajnog datuma u političkom životu ondašnjeg saziva Parlamenta koji je izazvao i čitav niz i političkih kriza, da je bilo stranaka koje su bile protiv ovoga sporazuma. Hvala.
Ovo vaše izlaganje se niti uz najbolju teorijsku pripremu ne može svrstati pod pojam ispravka netočnog navoda. A vjerojatno zato što ste držali ruku u džepu, što nije uobičajno baš ovdje, zato ste i zaboravili o čemu se radi, gospodine Kramarić. I vama bi zapravo trebalo izreći opomenu ali ona ne bi odgojno djelovala pa vam neću izreći, jer bi bilo bezuspješno vam izreći opomenu. Ali zašto zlouporabljate Poslovnik zaboga. … [[Upadica se ne razumije.]] Je li? Poštovani zastupnik Ante Markov.
Hvala lijepa poštovani gospodine predsjedniče, poštovani predstavniče predlagatelja. U ime Kluba HSS-a želim odmah na početku ne složiti se sa nekim klubovima koji su u ovoj raspravi se koristili onim stajalištima koje Klub HSS-a neće zastupati. Prije svega Klub HSS-a zastupa stajalište da je Republika Hrvatska neupitni vlasnik polovine nuklearne elektrane Krško i da je strateški interes zadržati upravo takav status do kraja i to iz tri ključna nacionalna razloga. Prvi je kontrola nad postrojenjem i odlukama. Drugi je doprinos energetskoj suverenosti Republike Hrvatske i treći je doprinos obvezama iz Kioto protokola. Sam program razgradnje nuklearne elektrane Krško i odlaganja napravljen je prema zaključku međudržavnog povjerenstva za praćenje provođenja ugovora između Republike Slovenije i Republike Hrvatske 10. lipnja 2003. godine. predmetni program napravljen je sukladno najvećim stručnim kriterijima, te sukladno dostupnim informacijama i znanju o predmetnoj problematici na svjetskoj razini. Glavna zadaća programa je bila razraditi moguće scenarije razgradnje nuklearne elektrane Krško, te zbrinjavanja, odabrati preporučeni scenarij, te odrediti troškove istih u svrhu izračuna anuitetnih uplata u Fond. Predvidljivo je ukupno 19 uplata od 2004. do 2022. godine. Glavna pretpostavka je bila pogon nuklearne elektrane Krško, do 2023. godine. Odabrani i preporučeni scenariji za izgradnju nuklearne elektrane Krško i zbrinjavanje za koji ukupni anuitetne uplate u Fond iznose 28,5 milijuna eura, odnosno 14,25 milijuna eura za Hrvatsku stranu. Ove iznose moguće je osigurati i sadašnje cijene električne energije koju nuklearna elektrana Krško plasira u sustav, odnosno prema potrošačima. Zbog svoje fleksibilnosti scenarij s odlaganjem vrlo lako može preći i u scenarij s izvozom, i ta odluka o izvozu se može prolongirati čak do 2045. godine. S time da do tog vremena treba imati vlastitu lokaciju za istrošeno nuklearno gorivo. Odlaganje odluke o izvozu istrošenog nuklearnog goriva temelji se na visokim cijenama te opcije, odnosno one iznose od tisuću do dvije tisuće dolara po kilogramu urana. Te na za sada jedino mogućem izvozu u Rusku Federaciju za koju postoje još neriješene prepreke i to ne samo formalne prirode. U tom smislu postoji proporcionalna odgovornost na Hrvatskoj strani i za tehnološka riješenja, te financije koje se tiču pogona i održavanja nuklearne elektrane Krško do kraja radnog vijeka, te za razgradnju nuklearne elektrane Krško i zbrinjavanje nuklearnog otpada po konačnoj obustavi rada, što je projecirano za 2023. godinu. Interes je Hrvatske strane da se obzirom na blizinu nuklearne elektrane Krško Hrvatskoj granici pronađe takvo riješenje koje će po obustavi pogona trajno učiniti lokaciju elektrane pogodnom za neograničenu namjenu. A to se u predloženom scenariju predviđa ostvariti 45 godina po konačnoj zaustavi pogona, što je ostvarivo po metodologiji brze razgradnje. Najveći problem predstavlja zbrinjavanje istrošenog nuklearnog goriva, te odluka o geološkom odlagalištu za tu namjenu treba biti donešena do 2020. godine. U svakom slučaju istrošeno nuklearno gorivo će u stanju suhog skladištenja biti zbrinuto na lokaciji elektrane nakon obustave pogona još barem 30 do 40 godina. Te u tom razdoblju je dovoljno vremena za razvoj geološkog odlagališta i paralelno s time još uvijek traženja mogućnosti za izvoz, da li u Rusku Federaciju ili negdje drugdje, koje mogućnosti bi se do tada mogle ostvariti povoljnijim, no što je to iz današnje perspektive. NO, mogućnosti izvoza ne može biti jedina i isključiva strategija. Ostala su neka ključna otvorena pitanja koja objektivno u ovom trenutku nemaju odgovora. No, upravo zato potrebno je pronaći načine odlučivanja dogovorno sa Slovenskom stranom, dakle službene i vremenski zacrtane imenovati nadležna tijela za provođenje predmetnih usaglašavanja i slično. Također je potrebno pristupiti novoj reviziji programa, kako je to u samom programu i predviđeno. I to s ponovno razmotrenim rubnim uvjetima prije svega vremenskim, za što je opet potrebno prethodno usaglašavanje obiju strana. Ključno otvoreno pitanje, ako se strategija u ovom trenutku nije toliko bitno je li to odlaganje ili izvoz uzme kao nova polazna strategija za razliku iz od one iz prvotne strategije je gdje će biti najprije u kojoj državi, a zatim gdje pri površinsko odlagalište? U Sloveniji ili u Hrvatskoj? Za to su načelne prirode i ne pomaži ni u kojem obliku daljnjim odlukama. Primjerice, ukoliko bi odlagalište bilo u Sloveniji, ali blizu Hrvatske granice na primjer na rubu Gorskog Kotara potencijalni utjecaj na Hrvatsko ozemlje bio bio značajan, te bi se tada trebalo tražiti uvid i ingerencije jadnako kao da je predmetno odlagalište u Hrvatskoj, te također zahtijevati dokaze o prekodržavnom utjecaju prema SO konvenciji. Također je potrebno usaglasiti vremenske rokove u proceduru odlučivanja, te definirati samu proceduru odlučivanja za sva otvorena pitanja. Savjetuje se proširiti aktivnost na ispitivanju mogućnosti za izvoz, počev od riješavanja otvorenih pitanja za opciju izvoza u Rusiju, na primjer poput onoga, je li za izvoz iz potrebno suglasnost Sjedinjenih Američkih država kao i druga otvorena pitanja. Može se pristupiti barem informativno za sad i u kontaktu sa državama u regiji koji imaju mali nuklearni program, radi možebitnog udruživanja i izgradnje jednog skupnog odlagališta. Isto tako vrlo je vjerojatno da će se u razdoblju kada će se konačno odlučivati o svim problemima razgradnje nuklearne elektrane Krško i zbrinjavanju otpada, jer je poruka Hrvatska nalaziti u Europskoj uniji, te tu činjenicu također uzeti treba u obzir. I imati u vidu u riješavanju sličnih problema na teritoriju Europske unije, a još više na trendove koji slijede, jer su nuklearni programi još uvijek vrlo zatvorene i nacionalne prirode. U svemu tome u inicijativama, prijedlozima, informiranju, uvidima, službenim, političkim i stručnim kontaktima Hrvatska strana ne smije zaostajati, niti biti inferiorna Slovenskoj. Već aktivni sudionik u jednoj ravnopravnom partnerskom odnosu, te nuklearnu elektranu Krško shvatiti kao zajedničko dobro u energetskom i ekonomskom smislu koje isto tako na odgovarajući način treba dekontaminirati u postoperativnom razdoblju. Eto na taj način Klub HSS-a podupire ovu prethodnu suglasnost u želji da se ovaj program uistinu i odvija u korist energetske pozicije i stabilnosti Republike Hrvatske.
Hvala lijepa. Idemo na pojedinačnu raspravu. Poštovana zastupnica Mirjana Brnardić.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Nuklearnu elektranu Krško sagradile su zajedničkim investicijama Hrvatska i Slovenija, 1979. godine, i u njoj su 50%-tni vlasnici. Nakon te nuklearke to smo već čuli ovdje, ali nije zgorega za ponoviti, prema istom načelu bila je planirana izgradnja još jedne kod Zagreba. Međutim, Slovenija je odustala od toga, i na temelju ugovora o izgradnju nuklearne elektrane Krško uprava nad tom elektranom investicije za njeno održavanje i proizvedena struja trebali su se dijeliti na pola i dijelili su se do jednog razdoblja. Tako je bilo sve do 98. godine kada je slovenska Vlada jednostranom odlukom prisvojila cijelu nuklearku. Hrvatska strana bila je isključena iz uprave, Hrvatski dio struje prodavan je na stranom tržištu i taj je novac Slovenija prisvajala za sebe. Nakon četiri godine predsjednici Vlada Republike Hrvatske i Republike Slovenije gospodin Račan i gospodin Drnovšek postigli su dogovor prema kojem se Hrvatska strana trebala vratiti u upravu nuklearke, a Hrvatskoj se opet trebala početi isporučivati njena polovica struje. Hrvatska je Sloveniji oprostila taj dug za četvorogodišnje razdoblje neisporučivanja struje, a pristala je i na dodatne obveze vezane uz zbrinjavanja nuklearnog otpada čega nije bilo u onom prvom ugovoru o izgradnju nuklearne elektrane. Nakon što je Hrvatski sabor ratificirao taj ugovor, Slovenija je još cijelu godinu odbijala to učiniti. Tek sredinom prošle godine potekla je struja prema Hrvatskoj koja sada želi naplatiti dug barem za to jednogodišnje razdoblje. Ali se i to iz Ljubljane osporava. Sporazum koji je potpisala Vlada gospodina Račana na čelu sa resornim ministrom Gorankom Fižulićem 19. prosinca 2001. godine višestruko je štetan za Hrvatsku. Prvo, taj sporazum predviđa oprost Sloveniji svih dugovanja zbog neisporučivanja struje. Drugo, Hrvatska pristaje pokriti Sloveniji polovicu svih troškova upravljanja Nuklearnom elektranom Krško nastalih od 1. srpnja 1998. do 1. srpnja 2002. godine a da ne znamo ni razlog, ni svrhu, ni iznos tih troškova od održavanja postrojenja do uređenja okoliša, ekološke rente koja se isplaćuje samo slovenskim ali ne i hrvatskim gradovima. Treće šta je i najvažnije ovog časa jer i raspravljamo o tome jer Hrvatska prvi put pristaje sufinancirati zatvaranje i razgradnju nuklearne elektrane te pristaje zbrinuti polovicu radioaktivnog otpada. I sada dolazimo na ovu temu koja je sada na raspravi u Saboru a to je program razgradnje Nuklearne elektrane Krško pa bi ja radi hrvatske javnosti da ne bi bilo nejasnoća već smo tu čuli detaljno i objašnjenje ali još jedanputa. Čim se spomene nuklearna elektrana a kamoli razgradnja i odlaganje nuklearnog otpada mnogi osjete strah i sumnju pa ću reći da potvrđivanjem ovog programa u Republici Hrvatskoj neće se poduzimati radnje za smještaj radioaktivnog otpada i istrošenog nuklearnog goriva. Izgradnjom nuklearne elektrane obaveza je vlasnika da na kraju rada razgradi postrojenje te da tijekom redovitog rada prikupi sva za to potrebna sredstva u poseban i za to namijenjen fond. Sredstva koja se u taj fond prikupljaju moraju dostajati za sve poslove sigurnog i trajnog zbrinjavanja istrošenog goriva te radioaktivnog otpada koji nastaje i redovitim radom i razgradnjom nuklearne elektrane. Za svaku se nuklearnu elektranu izrađuje program kojim se predviđa slijed i opseg tehnoloških postupaka s postrojenjem, istrošenim gorivom i radioaktivnim otpadom nakon prestanka redovitog rada. Program se bavi samo vremenskom raspodjelom troškova, dakle smještanjem pojedinim aktivnosti kao što su gradnja odlagališta nisko i srednje radioaktivnog otpada ili odlagališta visoko radiaktivnog otpada i to smještanje tih aktivnosti u vrijeme ali ne i u prostor. Program razmatra troškove gradnje jednog odlagališta nisko i srednje radioaktivnog otpada, jednog odlagališta istrošenog nuklearnog goriva i jednog skladišta istrošenog nuklearnog goriva bez obzira gdje će se ta skladišta i odlagališta stvarno nalaziti u Hrvatskoj ili Sloveniji ili u nekoj trećoj zemlji. Tek će se kasnije a u skladu s ugovorom između Vlade Republike Hrvatske i Vlade Republike Slovenije o uređenju statusnih i drugih pravnih odnosa vezanih uz ulaganje, iskorištavanje i razgradnju Nuklearne elektrane Krško dogovoriti lokacije za pojedine objekte predviđene scenarijem razgradnje. Programom se procjenjuju ukupni troškovi koji su plazište za izbor vremena kada će se i izbor načina na koji će se u niz obroka prikupljati sredstva u fondove razgradnje. Zbog toga je program razgradnje oblikovan deset i više godina prije kraja životnog kraja vijeka postrojenja i tek je projekcija s ograničenom točnošću troškova jer se mora paziti da se troškovi ne podcijene. Zato sredstva za razgradnju treba prikupljati što ranije, dakle što prije aktiviramo fond stvaramo realne pretpostavke za učinkovito izvršenje programa. U slovenskom fondu nalazi se sada približno 100 milijuna eura. Budući da će Nuklearna elektrana Krško raditi do 2023. godine sredstva u hrvatskom i slovenskom fondu trebaju biti prikupljena do 31. prosinca 2022. godine i to u iznosu koji se procijeni budućim programom koji se tek treba napraviti. I što je najvažnije sredstva trebaju biti dostatna za sveukupne troškove, razgradnju i postupanja s radioaktivnom otpadom i istrošenim gorivom. Hrvatska elektroprivreda koja već ima plan prikupljanja sredstava za ovaj fond izračunala je da zbog navedenog neće doći do poskupljenja električne energije u Hrvatskoj. Zahvaljujem.
Hvala. Poštovani zastupnik Jakša Marasović.
Gospodine predsjedniče, kolege i kolegice! Ima jedna narodna koju ne smijem reći na ovom mjestu ali otprilike mi volimo politizirati i govoriti o nečemu što mi se čini da je unaprijed određeno. Naime, Nuklearna elektrana Krško je na 20 kilometara od Zagreba, 23 točnije rečeno, proizvodi otprilike 3,5 milijarde kilovat sati godišnje od čega je naše pola ili negdje na razini 12 do 15% ukupne potrošnje Hrvatske. Mi uvozimo negdje desetak posto ovisno o godini kakova je. Dakle, i sada kad imamo energiju iz Nuklearne elektrane Krško moram ovo kazati. Svaki od nas i bilo koji građanin Hrvatske kad dođe kući pa stisne prekidač i nema struje nećemo kazati koje su mu riječi na jeziku, to pretpostavljate, jer uopće ne razmišlja o ovim problemima koji zapravo jesu i koji njega ne muče jer on ne razmišlja o njima da bi ta struja bila u njegovu lusteru, u žarulji, u špaheru ili frižideru a to su veliki problemi i sve veći će biti jer mi danas ovdje govorimo o problemu nuklearnog otpada ali isto tako će doći vrijeme kad ćemo govoriti i morati govoriti o nekim lokacijama bilo kojeg energetskog izvora i vjerujte da će opet javnost biti protiv. Bit će javnost protiv budemo li htjeli graditi termoelektranu, bit će javnost protiv budemo li htjeli graditi hidroelektranu, bit će javnost protiv budemo li htjeli graditi elektrane na vjetar. Javnost će uvijek biti protiv i nas kao političara je zadatak ne da dolijevamo ulje na vatru u javnosti nego da tu javnost pokušamo razumnim razlozima i razumnim argumentima uvjeriti da mi energiju moramo imati jer samo je gospodar u državi onaj tko ima energiju. Onaj tko ovisi o uvozu sigurno više nije gospodar ni blizu toga. Dokaz su za to mnoge zemlje a najbolji dokaz je Kalifornija u kojoj je nastao raspad sustava prije koju godinu. Ako se sjećate dogodilo se to i u ovom drugom dijelu Amerike, dakle na istočnoj obali Amerike dogodilo se da je 50 milijuna ljudi mislim više od 12 sati bilo bez struje. Ja ne želim o tome razgovarati, to je američki problem i on me baš puno i ne zanima. Ono što će se dogoditi kod nas ako ne budemo razgovarali o ovome sa cijenom goriva na svjetskom tržištu, sa neizgradnjom bilo kakvovih energetskih izvora mi ćemo isto doći vrlo brzo u gabulu i imat ćemo probleme s redukcijama a onda ćemo vjerujte biti krivi mi ili ću ja bar to pokušati kazati da smo krivi. Zbog toga nešto što mi se čini posve logičnim a to je ovaj program koji jasno mora imati i svoja tehnička rješenja i svoj ekonomski dio. On mislim da tu nema previše diskusije i nema previše prostora. Dakle, troškovi razgradnje i uskladištenja obe ove vrste nuklearnog otpada su morale biti od prvog dana ukalkulirane u cijenu jer to je jedina zdrava ekonomska računica. I ja ne vidim razloga da mi sada ovdje licitiramo koliko će to koštati. Koštati će onoliko koliko projekat zbrinjavanja ovog problema kaže. A u ovom programu ja nisam vidio ništa posebno, u smislu tehnoloških rješenja nekih, ili u smislu rješenja utvrđivanja lokacije, uskladištenja nuklearnog otpada. Ovdje se u načelu govori da moramo početi izdvajati sredstva za ovo rješenje koje će doći na naplatu čini mi se 2017. ili 23. Mi taj problem na taj način moramo promatrati. Dakle, taj fond kojega Slovenci već imaju, mi moramo ustanoviti, pokušati izvući ovu lovu što mislim o da su nam oni dužni i staviti u taj fond. I kakvo će biti rješenje, biti to rješenje? Onakvo kakvo Europa bude htjela. Jer mi smo kap u moru sa jednom elektranom na prostorima ove jugoistočne Europe, da ne kažem Balkana u odnosu šta Europa ima. A koliko je mala uzmite globus pa vidite i kako Europa bude htjela da se riješi taj problem, tako će se on riješiti. Mi ćemo najmanje imati utjecaja na to, mi ćemo morati platiti svoju cijenu da se tome priključimo. Hvala lijepo.
Hvala. Zaključujem raspravu. Prethodna suglasnost Hrvatskog sabora za potvrđivanje Programa razgradnje Nuklearne elektrane Krško i odlaganja radioaktivnog otpada i istrošenog nuklearnog goriva. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje odluku o davanju prethodne suglasnosti na potvrđivanja programa razgradnje nuklearne elektrane Krško i odlaganja radioaktivnog otpada istrošenog nuklearnog goriva. Molim uključite se. Možemo glasovati. Rezultat. Utvrđujem da je sa 81 glasom za i 2 suzdržana usvojena predložena odluka.
Hvala. Gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Pred vama je Prijedlog zakona o dopuni Zakona o političkim strankama koje je utvrdio naš Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav. Osnovna želja i namjera ovog Zakona je da zapravo popunimo jednu pravnu prazninu koja u njemu u članku 19. postoji. Naime u članku 19. određeno je da sredstva za rad političkih stranaka i to u iznosu od 0,056% proračuna raspoređuje se političkim strankama. Dakle, isključivo političkim strankama i doista u Zakonu se ne spominju nezavisni zastupnici, ne spominju se niti zastupnici nacionalnih manjina i to je naprosto točno. Međutim, naša realnost i također naša činjenica je da u ovom Saboru su također i politički subjekti i sudionici i nezavisni zastupnici i zastupnici nacionalnih manjina. I upravo radi toga na ustavnim principima da svi imamo jednaka prava kao što imamo jednake obveze, saborski Odbor za Ustav kod Odluke o raspoređivanju tih sredstava primjenivši Ustav i tumačeći ovaj Zakon u duhu cijelog pravnog sustava i našeg Ustava rasporedio je sredstva za rad političkih stranaka i na način da je ta sredstva dodjelio, i da je ta sredstva dodjelio i nezavisnim zastupnicima i zastupnicima nacionalnih manjina i nezavisnim zastupnicima koji su izabrani na listama. I stoga da ne bi bilo nikakve dvojbe mi predlažemo da se u Zakonu u članku 19. dodaju ovi članci, stavci 6. i 7. kako bi popunili ovu pravnu prazninu iako smatram da odluke koje smo donjeli da su pravovaljane jer zapravo mi kao matični Odbor, kao matično radno tijelo za provođenje ovog Zakona smatram da po Ustavu imamo pravo donjeti Odluku koju smo donjeli. Ono što želim istaći, ono što želim podvući ovdje da se ne radi o nikakvim sredstvima koja su za zastupnike osobnog karaktera, radi se o sredstvima koja su zapravo za politički rad. Ako svi zastupnici koji smo članovi određenih stranaka, jednaki iznos dobivaju sve stranke za svakog zastupnika, mi smatramo da i nezavisni zastupnici i zastupnici nacionalnih manjna imaju pravo također participirati u ovim sredstvima proračuna jer i oni također imaju pravo na politički rad i na koncu njihovi birači također plaćaju poreze kojima se puni ovaj proračun. I stoga predlažemo donošenje ovog Zakona. Hvala lijepo.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Nenade Stazić.
Uvaženi kolega Bošnjaković kaže da se tu radi o popunjavanju pravne praznine. Ne radi se tu ni o kakvom, to je posve netočno, o popunjavanju pravne praznine jer se intervenira u Zakon o političkim strankama a ne u nekakav Zakon o političkim subjektima jer takav zakon uopće ne postoji. Ovo je Zakon u kojem se intervenira, tiče se rada i financiranja političkih stranaka. Samo to i ništa više.
Hvala. Želi li odbor za zakonodavstvo? Ne. Otvaram raspravu. Klub HNS-a, PGS-a, poštovani zastupnik Nikola Vuljanić. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče, kolegice i kolege, ovaj je Zakon kao recimo intervencija vatrogasaca nakon što je kuća već izgorila i samo se puši zgarište. Naime, njegov cilj nije poboljšavanja stanja nego ozakonjenje sasvim jasno nezakonitog postupka Odbora za Ustav, Poslovnik i politički sustav. I kupovina vjernosti, nazovimo nezavisnih zastupnika. Zakon se ne popravlja, njime se manipulira slovom i duhom. Duhom po tome što se zove tako kao što se zove, kao što je rekao kolega Stazić, dakle radi se o financiranju političkih stranaka a slovom zato jer se ovo što se uradilo početkom 11. mjeseca u Zakonu nigdje ne spominje ni izdaleka kao mogućnost. Pozivanje na zapadne zemlje gdje se financira izravno zastupnici je sasvim u redu, to vjerojatno i jeste cilj razvoja parlamentarnog sustava, međutim, tamo se na neki drugi način i financiraju i političke stranke. Dakle, čitav sistem je drugačije razrađen i tu usporedbi zapravo nema. Ovo političko nasilje, jer o tome se radi, proizlazi iz panike, i iz straha da bi u pitanje mogla doći u nekom nezgodnom trenutku saborska većina. Naime, zastupnici koji se nalaze u ovom Parlamentu postali su to tako da su bili na stranačkim listama kao članovi stranaka ili ne stranački, što ne čini nikakvu razliku, ljudi su bili na listama stranaka. Netko se nakon toga učlanio u stranku, netko je mogao izići iz stranke i svejedno ostati na toj listi jer je na toj listi došao u Sabor. Zatim su tu manjinski zastupnici koji su stvarno nezavisni, koji su birani na nezavisni način kao osobe i naravno da ih se može i treba tretirati prema ovom Zakonu naravno da ih se može i treba tretirati prema ovom zakonu praktično kao političke stranke. Jer takav posao i obavljaju i takav, takvu vrstu posla su obavili i u izborima. Nova kategorija su komercijalno nezavisni zastupnici. Naime potrebno je jednostavno ustanoviti da čovjek ne nalazi zajednički jezik sa strankom na čijoj listi se našao u Parlamentu i kad ne nadje zajednički jezik istupi iz te stranke. Nagrada za to je milijun kuna za, naravno za politički rad. Pa ne u džep, ne da si čovjek kupi nove cipele nego za politički rad. No nama to u Klubu HNS-a i PGS-a više liči na honorar za bivšu i buduću vjernost. Inače ako to nije tako zašto se princip ne bi primjenio genralno za sve zastupnike? Dakle da sredstva [[Upadica: Bravo!]] Je li dobro? Da sredstva za politički rad dodju na racun zastupnika oni koji se slažu sa svojim strankama i koji s njima pronalaze zajednički jezik prepustit će to stranci. Oni koji ne, ne. Hrvatska narodna stranka je zatražila autentično tumačenje članka 19. Zakona o političkim strankama, 12.11. ove godine. Rok od 15 dana u kojem se to trebalo naći na Odboru za zakonodavstvo je propušten. Ovim prijedlogom dopuna zakona čitava stvar zapravo gubi meritum i nema puno smisla. Ako se zakon ovako promijeni onda dalje se nema šta pitati za tumačenje njegovo. No u međuvremenu je došlo mišljenje Odbora za Ustav, Poslovnik i politički sustav gdje se kratko rečeno kaže da je sve u najboljem redu i da je Odbor pri toj podjeli sredstava postupio prema zakonu i prema slovu i duhu Ustava i tako. Istovremeno, istog dana dakle 2.12. ove godine taj isti Odbor daje ovaj prijedlog. E sad se postavljaju tri pitanja: ako je zakon bio jasan čemu ga mijenjati? Po jasnom zakonu se postupilo, promjena je besmislena. Ako nije bio jasan, a evidentno nije bio jasan kako se moglo po njemu postupiti? Odnosno zašto isplata ovog honorara nije pričekala ili tumačenje zakona ili ovo što ćemo danas napraviti, izglasavanje dopuna zakona. Nakon toga postupak bi bio savršeno legitiman. Ovako on to nije. Postupci su nespretni, blago rečeno. Povučeni su u jednom trenutku kad je trebalo stvoriti jasan osjećaj sigurnosti vladajuće koalicije. Na znam jesu li polučili rezultate, ali čini nam se da je to bio glavni razlog. Ali ako znate onu priču Andersenovu, taj car je ipak gol. Možete ga zamotati u maglu, ali car je gol, ne?
A mi smo republika. Ispravak netočnog navoda poštovani zastupnik Zvonimir Puljić.
Gospodine predsjedniče, kolegice i kolege, gospodin Vujanić je netočno utvrdio da se radi o panici i strahu, o manipulaciji sa zakonom. Radi se o nužnoj potrebi da se razjasne stvari koje su se počele prakticirati daleko ranije nego što su isplaćeni, isplaćena sredstva za rad nezavisnim zastupnicima, onim na koje je on pri tome mislio jer su također ta sredstva isplaćivana od samog početka. Nezavisnim zastupnicima sa Liste SDP-a istina ne na njihov osobni račun nego na račun SDP-a ali to jednako nije utemeljeno u zakonu.
Poštovani zastupnik Pero Kovačević, Klub zastupnika SDP-a [[Upadica: Ma to ne piše u zakonu.]] [[Upadica: O čemu pričate vi?]] [[Upadica: O čemu vi pričate?]] Molim vas, dame i gospodo već smo ranije rekli da nije uobičajen ovaj oblik komunikacije [[Upadica: Gospodine predsjedniče, prvo si opomenu izreknite jer ste povrijedili mene. Ja nisam iz SDP-a nego iz HSP-a. Znači prema članku 214. si izreknite opomenu.]]
Prema članku 214. Poslovnika si izrecite opomenu.
Zašto?
Zato što ja nisam iz SDP-a nego iz HSP-a.
A kakve ja imam veze, a vi ste iz?
A to ste vi rekli, da.
Rekli ste SDP.
SDP.
Za vas da ste iz SDP-a?
Da.
A to, je li vam to nešto smeta posebno?
Pa smeta.
A šta?
Smeta. Zato ste ... [[Govornik se ne razumije.]]
Dobro, ispravak, da. Dobro. Lapsus menti.
Klub HSP-a je jutros imao sastanak Kluba i mogu vam reći da je bila žućna rasprava. Naime kad smo pogledali sadržaj izmjena ovoga zakona došlo je do žućne rasprave kako bi se on trebao zvati. Jedni su predlagali da bi se trebao zvati «Zakon o saborskim milijunašima», a drugi su rekli ne, nego bi se trebao zvati «Kako zaraditi milijun a da ne trebaš ništa znati niti ići kod Tarika Filipovića». I prevladalo je ovo drugo. To je prošlo i molim Odbor, mislim da bi trebao prihvatiti ovakav prijedlog. Što smo sad time postigli. Evo malo prije se kolega Kramarić bio javljao i u odnosu na zastupnike recimo nacionalnih manjina koji su novi milijunaši on je stvarno u podređenom položaju. Zašto? Niti ima klub niti ima milijun. A oni imaju i klub i milijum. Znači oni su, on je u totalno podređenome položaju, a stalno ima želju izaći za govornicu i kazati stajalište svoga kluba, a nema kluba. Siročić. Ali najozbiljnije gledano moramo konstatirati da je i Odbor za Ustav i poslovnik donio jednu odluku koja u biti može se tumačiti da je protuzakonita jer da nije tako vi ne bi ni dali ove izmjene i dopune zakona u proceduri jer i sami kažete da se postavlja dvojba vezano za članak 19. jer u članku 19. vam eksplicite piše političke stranke. Ja mogu prihvatiti kao pravnik da je ta, cijelo to pitanje nije riješeno. I mogu prihvatiti kao pravnik da to pitanje treba riješiti. Ali ne mogu prihvatiti kao pravnik da je odluka koju ste donijeli zakonita. To ne mogu prihvatiti. Jer i sami ste u ovom dijelu priznali da ste napravili grešku. Znači Odbor za Ustav, Poslovnik, pazite Odbor za Ustav radi greške da donosi nezakonite odluke. Donosi nezakonite odluke i to nije dobro. To nije dobro. Trebali ste prije reagirati na ovaj način. Ja se slažem sa ovima inačicama da ima zastupnika koji su nezavisni. OK, moji imaju ista pravila igre, ali je trebalo to prvo zakonom riješiti, a ne prvo dati lovu, onda riješavati zakonom. E u tome se dijelu ne slažem. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. Predlagatelj, predsjednik Odbora za Ustav, Poslovnik i politički sustav Dražen Bošnjaković. Izvolite.
Kolegice i kolege, nema nikakve panike, nema nikakvog straha, nema nikakve komercijale. Naprosto pročitajmo, pročitajmo stavak 3. članka 19. koji kaže: «Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav Hrvatskog sabora donosi odluku o raspoređivanju sredstava iz stavka 1. ovog članka za svaku godinu kojom utvrđuje jednaki iznos sredstava za svakog zastupnika u Saboru.» Nas ima 152. Tako da pojedinom političkoj stranci pripadaju sredstva razmjerno broju njenih zastupnika. Njenih zastupnika. SAmo malo. Kada tih kada tu masu sredstava podjelimo sa nas 152 tada ćemo doći do toga da ne možemo sva ta sredstva potrošiti jer svih 152 nismo u strankama. Nismo u strankama tako je, tako da nam ostaje određeni dio sredstava i mi kao matični odbor imamo pravo rasporediti sredstva i onima drugima. Iz čistoga razloga što se to temelji na ustavu. I ako tumačimo ovaj stavak 3. gramatički onda i stranke koje imaju nezavisne zastupnike ne bi imale pravo za njih jer to nisu njihovi zastupnici oni su nezavisni. Samo na njihovim listama.
Ispravak netočnog navoda poštovani zastupnik Nikola Vuljanić.
Hvala gospodine predsjedniče, najprije ovaj drugi netočni navod. Na stranačkim listama postoje nestranački kandidati. Ti kandidati nisu nezavisni, oni su nestranački, Nezavisni su oni koji su i izbore ušli vlasitim imenom i prezimenom kao što su zastpunici nacionalnih manjina. A ovo što citat stavka 3. članka 19. gdje Odbor za Ustav i Poslovnik raspoređuje sredstva po pojedinim zastupnicima da, jedan zastupnik je mjera sredstava. Ali jedan zastupnik nije primatelj sredstava inačebi svatko od nas dobio ta sredstva. Zastupnik ne mjera ako netko ima 10 dobije toliko, ako ima 50 dobije toliko. Hvala.
Kolega predsjednik Odbora za Ustav je citirao zakonsku odredbu. A vi sada interpretirate njegovu interprataciju zakonske odredbe. Nemojmo. Javite se u raspravama pa izložite svoja stajlišta. Ali da interpretirate interpretacije zakonskih odredbi, to nisu ispravci netočnih navoda. Poštovani zastupnik Božidar Pankretić ispravak netočnog navoda.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, ispravak netočnog navoda odnosi se na dio kojemu je rečneo da postoji dio nezavisnih zastupnika ali u pgoledu toga na kojoj su oni listi izabrani. Znači ako postoji da je stranka kadidirala čovjeka, onda je to pravo stranke. I to je neopsorno pravo stranke koja vjerujem, da se i vi slažete i da se slažete sa time ne bi mjenjali zakon. Prema tome, definitivno se ne može tumačiti i to je neispravno i netočan navod da je to pravo nekoga zastupnika Ako je on kandidiran na stranačkoj listi. Stranka ima pravo i to je definitivno tako.
I poštovani zastupnik Josip Leko.
Hvala lijepa. Gospodin predsjeednik Odbora Za Ustav naravno dobro je pročitao članak. Ali je krivo kvalificirao osnov za podjelu stranaka. U članku se kaže da su politčke stranke one koje dobivaju i potražuju sredstva. A kriteriji su zastupnici. Dakle osnove su stranke i nema drugoga. Svi zastupnici su kriterij ali ne dobivaju sredstva. E svi zastupnici su kriterij ali ne dobivaju sredstva.
Pisci zakona su trebali biti malo jasniji u toj odredbi. E da. Poštovani zastupnik Silvano Hrelja u ime KLuba zastupnika HSUa izvolite.
Poštovani predsjedniče, poštovani predsjedniče Odbora, govorit ću ovo vrlo kratko i bez rukavica reći ću mišljenje Hrvatske stranke umirovljenika i mojeosobno. Predložene izmjene za Hrvatsku stranku umirovljenika predstavljaju sa skretanje sa puta rzavoja demokracije kroz razvoj više stranačke parlamenetarne demokracije, čiji su glavni nosioci političke stranke. To je odmah uvodno. Hrvatska stranka umirovljenika je nova parlaemtnarna stranka koja preživjela period od 1996. od svojega osnivanja do danas isključivo na članarinamaa, doancijama i skromnim i neredovitim prihodima od općinskih, gradsskih i županijksih vijećnika. I sam sam osobno na posljednjim izborima bio nestranački kandidt na listi Hrvatske stranke umirovljenika čiji sam član postao po slobodnoj volji mjesec dana nakon izbora što nije prepreka da sam danas odan stranci i političkom programu stranke. Bez obzira na moj osobni doprinos izbornom rezzltatu ne pada mi pamet da razmišljam da bi mogao imati status nezavisnost zastupnika, a to mišljenje djele i moji kolege. Mi se moramo podsjetiti kako je tko došau o ovaj visoki Dom. Zastupnik Hrvatske stranke umirovljenika težak je 32 tisuće glasova prosječno. Zastupnik HDZa težaj ke 13 i pol tisuća glasova. Zastupnik SDPa 14 tisuća glasova. Ali zbog našega izbornog sustava stvari stoje ovako. Zastupnik manjine se može postati i sa 500 glasova.ja ne govorim o legalitetu ja govorim o letimitetu. To je bitna razlika. ali moramo o tome govoriti moramo govoriti otvoreno, i iskreno. I sve je to po zakonu sve to prema izbornom zakonu. Ali to je specifična težina svakoga pojedinačnog zastupnika. Ponavljam za ove izmjene predstavljaju skretanje sa puta razvoja demokracije kroz razvoj više stranačke parlamentarne demokracije čiji glavni nosioci i subjekti su političke stranke. Ukoliko želimo promjeniti izborni sustav i primjeniti dikretni ili mješoviti sustav onda i o ovakivm modelima možemo govoriti, možemo razgovarati ali ovako dok imamo postoječi zakon kategorički ne. Smatramo da je ovo svojevrsna politička diverzija na parlementarizam, i politički sustav i političke stranke. I ne ulazeći u špekulacije o mogćim motivima, za predložene izmjene i dopune zakona o političkim stranakam izjavljujemo da Hrvatska stranka umirovljenika neće podržati ovaj prijedlot izmjena i dopuna odnosno glasovati će protiv. Hvala lijepa.
Hvala. Ispravak netočnog navoda poštovani zastupnik Furio Radin.
Hvala lijepa. Netočni navod je da zastupnici manjina postaju uvijek postaju uvijek zastupici sa manje glasova. Gospdoine Hrelja bi trebao znati da gospodin da g ospoda iz Srpske demokratske stranke su postali zastupnici sa puno više glasova. Npr. gospodin Pupovac sa 25 tisuća. Pa to bi izgledalo onda kao dva člana SDPa. Ali međutim to nije kriterij kriterij je taj da postaješ po zakonu. Onda si isti zastupnik kao i drugi valjda. A ako ne recite nam.
Klub SDPa poštovani zastupnik Nenad Stazić izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, odmah na početku želim najenergičnije dementarati ono što je zastupnik Puljić rekao u tobožnjem ispravku netočnoga navoda a to je da su nestranački zastupnici s liste SDPa dobivali bilo kakva sredstva. Ta tvrdnja ne može nazvati neistinom, jedina prava riječ za tu vašu tvrdnju je laž. A sada rasprava u ime Kluba. Izmjena zakona o političkim strankama kako je predlaže Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav za klub SDPa je potpuno neprihvatljiv. Prijedlog naime predviđa da bi se sredstva koja su se po važećem zakonu mogla isplaćivati samo političkim strankama u buduće mogla isplaćivati i izravno pojedinim zastupnicima. E, vidite, to je za nas nedopustivo. Jedno je politička stranka, a sasvim drugo zastupnik. Rad političkih stranaka reguliran je jednim zakonom, a prava i obveze saborskih zastupnika sasvim drugim i tu se kruške i jabuke ne mogu miješati. Sredstva namijenjena financiranju političkih stranaka pripadaju političkim strankama, a ne pojedinim zastupnicima bilo koje stranke. Zastupnik izabran na listi neke stranke ovdje je samo obračunska jedinica za izračun sredstava koja pripadaju stranci na čijoj je listi izabran. Višestranački demokratski sustav spada u jednu od najviših ustavnih vrednota u Republici Hrvatskoj, a djelovanje političkih stranaka, ali i njihovo poslovanje uređeno je Zakonom o političkim strankama. Cilj je to financiranje učiniti što preglednijim i dostupnijim javnosti. Stranke imaju i brojne obaveze koje samostalni zastupnik nema. Stranke su pravne osobe i djeluju kao neprofitne udruge, a njihov program djelovanja mora biti u skladu s Ustavom. Političke stranke dužne su javno prikazati podrijetlo i namjenu sredstava koja su im pristigla tijekom jedne kalendarske godine. Stranke su dužne voditi poslovne knjige i sastavljati financijske izvještaje prema propisima kojima se uređuje način vođenja računovodstva neprofitnih pravnih osoba. Stranke moraju redovito u zakonom predviđenom roku održavati skup svog najvišeg upravnog tijela, a ako to ne učine onda će nadležno upravo tijelo države utvrditi da su one prestale postojati. Prava zastupnika određena su pak Zakonom o pravima i dužnostima saborskih zastupnika. Tu su sva prava taksativno nabrojena. Zastupnik ima pravo na plaću, zastupnički paušal, naknadu plaće nakon prestanka obnašanja zastupničke dužnosti, besplatan prijevoz na području cijele države, a zastupnici imaju pravo i na radni prostor u zgradi Sabora prema mogućnostima i redoslijedu zastupničkih dužnosti. Zastupnicima nacionalnih manjina izabranima u posebnim izbornim jedinicama radni se prostor u zgradi Sabora osigurava obavezno. Netočna je, prema tome, tvrdnja bilo kojeg zastupnika da sam mora plaćati troškove prijevoza ili radnog prostora, ali ako netko smatra da zastupnici iza kojih ne stoji nijedna stranka nemaju dovoljno sredstava za obilazak svojih birača, neka predloži izmjenu Zakon o pravima i dužnostima zastupnika. Pa neka kroz taj Zakon za njih povećava zastupnički paušal, ali onda to sasvim sigurno neće iznositi 70 tisuća kuna tromjesečno koliko su dobivali od primjene ove protuzakonite i protuustavne odluke Odbora za Ustav. Tko su uopće zastupnici koji su se okoristili tom odlukom Odbora za Ustav, a koju bi sada trebalo legalizirati ovom zakonskom novelom? To su zastupnici nacionalnih manjina koji nisu izabrani s lista političkih stranaka i nezavisni zastupnici. Kada je riječ o zastupnicima nacionalnih manjina koji nisu izabrani s lista političkih stranaka već su ih kandidirale manjinske udruge, onda Klub SDP-a upozorava da te njihove udruge već dobijaju novac iz državnog proračuna za svoj rad pa i za politički aspekt toga rada. Možda je točno da im je taj novac nedostatan, ali on se ne može nadoknaditi kroz ovaj Zakon jer on ne regulira ni rad ni financiranje manjinskih udruga ni samih zastupnika već isključivo financiranje političkih stranaka. Neka, dakle, novac od Vlade traže za pojačan rad svojih udruga. Kada je pak riječ o nezavisnim zastupnicima onda ih razlikujmo. Pravi nezavisni zastupnik može biti samo onaj koji se kandidirao kao nezavisni i koji je kao nezavisni zastupnik izabran u Hrvatski sabor. Kao što znamo, takvih je kandidata na proteklim parlamentarnim izborima bilo čitavo mnoštvo, ali nitko se od njih nije čak ni približio izbornom pragu, a kamoli da je kao nezavisni kandidat izabran u ovoj Visoki dom. O njima, prema tome, nema smisla raspravljati jer njih jednostavno nema. Druga vrsta nezavisnog zastupnika ima svoju pravnu, ali i moralnu dimenziju. Radi se naime o onim zastupnicima koji su u Hrvatski sabor izabrani sa stranačke liste, a onda naknadno napustili tu stranku i proglasili se nezavisnim zastupnicima. Tu se radi o klasičnoj prijevari birača. U čemu se sastoji ta prijevara? Jednostavno, birač je mislio da glasa za program jedne stranke, htio je njezinog predstavnika u Saboru, a na koncu je ispalo da je svojim glasom izabrao nekoga tko je tu stranku napustio i djeluje protiv njezinih interesa, a time i protiv interesa birača koji su ga u Sabor izabrali. Takvim zastupnicima ne može se, istina, oduzeti mandat jer je mandat neobvezujući, ali Klub SDP-a nikako se ne može oteti dojmu da se upravo zbog ove amoralne vrste zastupnika i predlaže promjena Zakona. Njih se, naime, želi kupiti i to novcem državnog proračuna, znači novcem poreznih obveznika. HDZ čiji su članovi na Odboru za Ustav, Poslovnik i politički sustav glasali za ovakav Prijedlog zakona ima sve više problema s parlamentarnom većinom. Problem za HDZ ne dolazi odande odakle ga svi očekuju, od Hrvatske stranke umirovljenika. HSU je naime s premijerom Sanaderom sklopio sporazum po kojem će ta stranka podržavati Vladu pod uvjetom da prosječna mirovina do kraja ove godine dostigne 50% prosječne plaće. Jučer su međutim sami predstavnici Stranke umirovljenika rekli da će prekinuti podršku Vladi ako se ovaj njihov uvjet ne ispuni do kraja iduće godine. Oni su za cijelu godinu produžili ostvarenje svoga zahtjeva. Logično. Na kraju iduće godine proći će 2 godine i jedan dan mandata pa će pitanje mirovine biti riješeno. Barem za trojicu zastupnika HSU-a. Ostalim umirovljenicima ostaje samo to da ubuduće paze tko iz zastupa. Znači, što se HSU-a tiče parlamentarna većina nije ugrožena još barem godinu dana, ali prijetnju mogu predstavljati tzv. nezavisni zastupnici, a dobro bi bilo i malo podebljati podršku predstavnika manjina koji nisu izabrani na listi političkih stranaka. Upravo to želi se postići predloženom izmjenom Zakona. Njime se želi osigurati kupovina tih zastupnika, pa ako se HDZ na to odluči onda će se uz sve afere u koje je već upao naći u još jednoj. Budite sigurni da će javnost znati prepoznati ovu otvorenu, bez prizornu korupciju. Ako već hoćete nekoga kupovati i ako ima zastupnika na otvorenom tržištu onda ih plaćajte svojim stranačkim novcem. Valjda je na računu u Filahu još nešto ostalo. Zaključno, SDP traži da se poništi protuustavna, protuzakonita i sramotna odluka Odbora za Ustav te da oni zastupnici koji su u svoj džep spremili 10-ke tisuća kuna s ove nelegalne osnove taj novac vrate u državni proračun. Osramotili su se, osramotili su i dužnost koju obnašaju, osramotili su ovaj Sabor, što znači da su osramotili i sve zastupnike koji časno i pošteno obnašaju svoju zastupničku dužnost, a u javnosti trpe porugu zbog takvog ponašanja nekolicine nečasnih zastupnika.
Gospodine Stazić, izričem vam ovog trenutka opomenu zbog vrijeđanja brojnih zastupnika u Hrvatskom saboru. Izvolite.
Nekolicine.
Izvolite, nastaviti. Molim vas mir.
Ne znam što će im reći njihovi birači, ali to me nije ni briga, to je njihov problem.
Hvala lijepo. Izričem vam opomenu sa oduzimanjem riječi. Izvolite na svoje mjesto.
Problem ovoga Sabora je ...
Izvolite na svoje mjesto.
Ne, ja ću završiti svoj govor ...
Hvala. Povreda Poslovnika, poštovani zastupnik Ivo Lončar. ... [[Upadica se ne razumije.]] Nastavite gospodine Lončar. Gospodin je isključen.
Gospodine predsjedniče, evo ne mogu, ja cijeli život vodim borbu sa partijom pa ne mogu, partija mi je uvijek za vratom. Ja bi htio da mi omogućite ... ... [[Upadica se ne razumije.]] Evo vidite kako se partija iako je, ima sada u svom imenu i nazivlje demokratska, vidite kako se ponaša. ... [[Upadica se ne razumije.]] Pa neću se ja tući.
Ne znam, zastupniče Stazić. Ako vam se izrekne opomena sa oduzimanjem riječi zašto nastavljate govoriti? Zašto se ne pridržavate Poslovnika? Bi li trebalo možda primjenjivati neke druge mjere prema vama? Ne bi, izgleda jer vi biste jedino se trebali suočit sa onim odredbama Poslovnika koje nalažu predsjedavajućem, ali na koje ja neću, jasno, ih primijeniti da vas se udalji na jedan drugi način koji je predviđen Poslovnikom sa govornice. Zastupnik Ivo Lončar, povreda Poslovnika.
Gospodine predsjedniče gospodin Stazić je povrijedio članak 214. vrijeđajući ovdje koga je stigao. Ja sam od njega to i navikao jer kako je danas glasnogovornik SDP-a tako je bio od 91. do 95. glasnogovornik i to vrlo loš HDZ-a i znam kako mi je ispravljao tekstove itd., itd. On je izrekao ovdje, ali ja ću se poslužiti njegovim rječnikom, jednu nevjerojatnu laž, pazite, da su prevareni birači, da su mnogi zastupnici desetke tisuća kuna stavili u svoj džep protuzakonito itd., itd. Gdje je bio taj gospodin Stazić kada je njegova partija razbijala u prošlom mandatu HSLS i od nje stvorila LIBRU, pa kad je za tim zastupnicima otišao novac. A o tome ću govoriti poslije u svojoj raspravi. Imam ja ispravak netočnog navoda ali nisam …
Da. Poštovani zastupnik Zvonimir Puljić. Ispravak netočnog navoda.
Gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Netočna je tvrdnja gospodina Stazića da SDP nije primao novac za nezavisne zastupnike. On to ničim tu tvrdnju i moje osporavanje moje tvrdnje nije dokazao jer dokazi bi trebali biti virmani sa računa, proračuna državnog prema računu SDP-a, nego je pokušao jednom hamletovskom artikulacijom osnažiti tu svoju tvrdnju. Činjenica je da su oni primali i još uvijek primaju novac za zastupnike koji su nezavisni na račun svoje stranke.
Poštovani zastupnik Ivo Lončar, ispravak netočnog navoda.
Gospodine predsjedniče, tko bi ovdje mogao sve netočnosti koje je rekao gospodin Stazić ispraviti. Kaže, zastupnički paušal, rad u Saboru, da se može besplatni i prijevoz itd., itd. To je sve netočno. Gospodine Staziću, Zakon o političkim strankama donesen je u travnju 2001. godine. Sjetite se tko je tada bio na vlasti. A vidi šta piše u 2. stavku toga članka, sredstva iz stavka 1. ovoga članka raspoređuju se političkim strankama koje imaju najmanje jednoga zastupnika. Koliko mi je poznato na listi partije je bilo šest nezavisnih zastupnika, recite hrvatskoj javnosti jeste li u proteklom mandatu za njih primali novac. Ivo Lončar do dana današnjega nije primio ni lipe u protekle četiri godine ni sada, a sad što će biti u buduće ne znam, za to ću se boriti. I još nešto ako mogu postaviti pred ovim Domom. Molim vas kad idete vi i vaši partijski drugovi na teren tko vam snosi troškove, je li iz svoga džepa plaćate cestarinu, gorivo, hotelske račune itd., itd. … [[Upadica se ne razumije.]] Ja to mogu …
Dobro.
Jeste li dizali kredite. Je li možete pokazati da ste dizali kredite za predizbornu kampanju? Je li možete to dokazati? Ja to mogu. I nemojte govoriti paušalno.
Hvala. Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Furio Radin.
Hvala lijepa. Meni je žao da je gospodin Stazić izreko puno netočnih činjenica. Stvarno mi je žao i zbog cijelog njegovog govora. Samo dvije ću spomenuti i ispraviti. Prvo da nema nezavisnih zastupnika, ja ovdje s jednim četiri mandata, pa valjda me gospodin Stazić nije vidio do sada. Drugi je taj oko, i tu mi je, tu mi je stvarno žao jer imam i neke simpatije prema gospodinu Staziću i žao mi je da je govorio o korupciji i kupovanju. Jer takve stvari mora, takve optužbe mora uputiti svom kolegi gospodinu Mati Arloviću koji je glasao za te odluke dva puta, ne jedanput, dva puta.
Povreda Poslovnika, poštovani zastupnik potpredsjednik Mato Arlović, koji će jasno navesti koji članak Poslovnika je povrijeđen.
Povrijeđen je članak Poslovnika koji govori o svečanoj prisegi zastupnika. Molim lijepo da upozorite gospodina zastupnika Furia Radina da je dužan se držati prisege po kojoj se obavezuje da će poštivati Ustav i zakon a po zakonu je zabranjeno utjecati na to kako će koji zastupnik glasovati o bilo kojoj stvari. I u tom pogledu ja ga molim da se drži svojih činjenica zakona. To je broj 1. A broj 2. Kako sam i pod kojim uvjetima glasao na Odboru za Ustav piše u zapisniku, ja sam upozorio u siječnju mjesecu kada sam prvi puta glasovao o tome da nestranački zastupnici se mogu financirati kao kriteriji s tim da taj novac treba pripadati strankama i da se može govoriti o pravnoj praznini i da kad treba mijenjati zakon, nisam rekao da treba mijenjati Zakon o političkim strankama nego zakon, mislio sam na Zakon o pravima zastupnika kad je u pitanju pojedinačni dio, ali to ću govoriti u svojoj diskusiji. Prema tome molim kolegu Furia Radina da se drži Ustava i zakona i svoje zakletve koju je izrekao u ovom Domu.
Uz najbolju volju kolege Arlovića ne vidim da se radi o povredi Poslovnika na koji se vi pozivate da bi ju povrijedio zastupnik Furio Radin. Prisega zastupnika glasi da će se zastupnik držati Ustava, zakona i raditi na svekolikom napretku … … [[Upadica se ne razumije.]] Republike Hrvatske a time što je on citirao da li je vaša, da li ste vi i kako glasovali na Odboru za Ustav u pogledu one odluke to ne znači i kršenje prisege, pa ni povredu Poslovnika. I poštovani zastupnik Silvano Hrelja, ispravak netočnog navoda.
Poštovani predsjedniče gospodin Stazić je izrekao čitav niz netočnih tvrdnji koje su došle u formi neumjesnih primjedbi, nedopustivih insinuacija i kvalifikacija. Ispraviti ću samo jednu, vezanu uz realizaciju sporazuma, Sporazuma Jordan-Sanader. Taj sporazum ovisi o glasovima trojice zastupnika Hrvatske stranke umirovljenika kao i parlamentarna većina, a ne o novinskim natpisima koje između ostalog i gospodin Stazić režira. Zastupnici Hrvatske stranke umirovljenika časno su zaslužili svoj mandat i odgovaraju svojim biračima a zastupamo i one za koje gospodin Stazić u vrijeme prošlog mandata nije imao a nema ni danas socijalnog senzibiliteta … [[Pljesak.]]
Klub zastupnika IDS-a, poštovani zastupnik Damir Kajin.
Obećajem da ću biti maksimalno decentan. Cijenjeni gospodine predsjedniče, uvažena gospodo zastupnici za IDS jasno nema dvojbe, naknada pripada onome koji je kandidirao zastupnika. Ako je to IDS i ako je netko sa naše liste ušao u Sabor onda taj novac treba ići IDS-u, ako je to HDZ HDZ-u, SDP SDP-u, HSP HSP-u, HSU HSU-u. Znači ako zastupnik u tijeku mandata napusti stranku koja ga je kandidirala naknada treba ostati stranci koja je u njega uložila određena sredstva koja joj se jasno vraćaju potom iz proračuna. To je pošteno, to je jedino logično, sve ostalo po nama je politički kupleraj. Utoliko ovaj zakon je amoralan. Znači naknada mora pratiti stranku. Jasno otvara se pitanje što sa nezavisnim zastupnicima. Kako njih tretirati? Znači one koji su u izbore ušli sa svojim imenom, odnosno sa svojim prezimenom, a ne kao eksponenti stranke. Za pretpostaviti je da su i oni imali određenog troška otprilike recimo po mandatu kao i stranke. Eto malo prije je gospodin Lončar uvjeravao ovaj Sabor da je uzeo kredit za svoju kampanju, što mu ja vjerujem. Međutim, on je u Sabor ušao kao član jedne male stranke. Mi smo svi svjesni da je on zapravo tu stranku uveo u Sabor a ne ta stranka njega. No za mene je spomenuti princip sa kojim sam počeo, koji sam izrekao da novac ide onome pod kojim vi znakom ulazite u Sabor dogma. Znači nešto što se ne dovodi u pitanje. Kao Biblija. Kod nezavisnih zastupnika imamo tu jedan problem. Bivši zakon nije pretpostavljao naknadu što je također upitno. Evo imamo slučaj u Istri da svi nezavisni vijećnici od, ne znam Gradskog vijeća grada Poreča, Pule na dalje traže naknadu i čini mi se da lokalna samuprava poziva se na ovaj bivši zakon kojega smo imali, i ona se uglavnom njima ne isplaćuje. Međutim, postavlja se pitanje, da li je to u redu, da li je to možda upitno. Bilo bi zgodno vidjeti kako se to riješava u nekim drugim jedinicama lokalne samouprave. Činjenica je, da će nam ovaj Zakon učiniti dar-mar na terenu jer će se svi sada pozivati na ovu saborsku analogiju. Jasno, danas će se to tretirati kao kupovanje nezavisnih zastupnika. Međutim, slažem se sa gospodinom Furio Radinom, zašto se svojedobno glasalo za tu odluku između ostalog za nju su digli ruku i neki opozicioni zastupnici u 1. mjesecu ove godine. Osobno držim da je to bila pogrešna odluka. Ali pitanje je da li je takva jedna odluka bila i nepravična? Međutim, ima tu još jedan problem. Neki zastupnici kao što je gospodin Hrelja govorio, imaju potporu 15 ili 20 tisuća glasova, a neki su u Sabor izabrani sa 500 ili kao što je rekao tisuću glasova, to su predstavnici nacionalnih manjina. Krivo je bilo što prošli saziv ovoga Doma, ovaj je odustao od dvostruko pravo glasa, točnije pozitivne diskriminacije, jer se direktno kažnjavalo stranke koje su zastupale manjine, a pogrešno je bilo i tamo 99. godine kada se odlučilo da se broj zastupnika u ovome domu poveća sa 128 na 151, danas 152. Sada smo tu međutim, gdje jesmo. Ovaj mandat trebao je proći kada su naknade posrijedi po starom zakonu, po tumačenju koji je bio do sada. A eventualno ova nova riješenja koja se sada primjenjuju, odnosno predlažu trebala su se početi primjenjivati nakon novih izbora. Znači za onaj budući saziv. Ovako mi potičemo jedno dobro plaćeno konvertistvo i to nije u redu. I dobro je netko rekao iz Kluba HNS-a da se tiče ovaj Zakon ne popravlja, nego se time ovim Zakonom manipulira. Sigurno je da to kao što je rekao Stazić dezavuira ovaj vjerodostojnog ovoga doma. I da to diskreditira na neki način sve. Bez obzira što gro zastupnika nema niti stol, nema niti telefon, ništa, ostajemo crvena krpa za sve javne frustracije. S druge strane čitam, a o tome sam govorio i nešto jutros, da su si direktori u INA-i tijekom sad nedavno ili će ju podijeliti, podijelili su si otpremnine od milijun i pol kuna. Znači ovi zamjenici gospodina Dragičevića koji bi sada trebali ići ne znam tamo, dobijaju otpremninu od milijun i pol kuna. Direktor Croatia osiguranja za kojeg ja mislim da je nepravično smijenjen također je dobio otpremninu ako se ne varam od 300 tisuća kuna. Otpremnine se sada predlažu i javni službenici, zaposlenici u medijima u vlasništvu države. To je načelo koje vrijedi zasigurno i u našim lokalnim komunalnim poduzećima. Ali ja se ovom prilikom zalažem da tu praksu visokih otpremnina ukinemo. Svi su oni, znači svi su ti direktori tamo zbog, ja ću reći i svojih političkih zasluga i u slučaju promjena vlasti neka lijepo ta gospoda svoje mandate stave na raspolaganje. Ako ministar ili zastupnik nema ništa, nakon što izgubi svoj status, neka i direktori tih velikih državnih podzeća koji su svi redom bolje plaćeni od saborskih zastupnika, ministara i predsjednika Vlade i predsjednika države slijede sudbinu predsjednika Vlade ili države ili saborskog zastupnika. Ovaj Zakon jasno ne podržavamo, ali ništa ne bi bilo sporno da ta pravila vrijede za zastupnike onog budućeg saziva. Ja se slažem sa gospodinom Lončarom koji je primjetio da sigurno nije bilo pošteno ni kada se novac umjesto HSLS-u u prošlom mandatu nakon izlaska grupe zastupnika preusmjeravao na račun LIBRE. No, to što nije bilo korektno tada, ne treba danas ponavljati. Za kraj zastupnici nemaju ništa osim plaće koja sigurno nije za Hrvatske prilike mala. Ali zasigurno nije ni pretjerana, pogotovo ako netko živi 15 ili 20 dana odvojen 200 ili 300 kilometara od svoje obitelji. NO, iskreno mislim da zastupnici trebaju biti u drugačijem statusu, ali to će se dogoditi u trenutku kada se izborimo za ovaj neposredno biranje zastupnika. E tada će se jedan poluparlamentarni sustav u kojem smo mi danas zamijeniti paralamentarnim. Za kraj, Klub IDS-a ne podržava ovaj princip kao što si jedan saziv sam sebi ne bi trebao prilagođavati izborno zakonodavstvo, isto tako ta neka nazovimo ih materijalna prava jedan saziv ne bi trebao sam sebi prilagođavati već jasno za neko buduće razdoblje, pa da svatko ulazi u izbornu trku sa unaprijed jasnim ovim stavovima. Evo toliko, i hvala.
Hvala lijepa. Imamo ispravke netočnih navoda. Prvi je zastupnik Ivo Lončar, izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, kolega Kajin je rekao citiram "ako zastupnik napusti stranku tijekom mandata, onda on mandat mora vratiti stranci i novac ostaje stranci". Molim vas. Dakle, to je potpuno netočno. Kolega Kajin i njegova stranka u prošlom mandatu su bili u koalicijskoj vlasti, tada se je dogodilo da je najprije iz HDZ-a otišao DC-e nitko o tome nije govorio, pa je otišao Hrvatski blok nitko o tome nije govorio, pa je otišao HIP nitko o tome nije govorio. Nakon toga HSLS-e se razdvojio otišla je LIBRA nitko o tome nije govorio, za njima je otišao novac, za njima su otišli mandati. Ja vas uvjeravam i nije to, nije teško provjeriti. U prošlome sazivu, ja neću govoriti o kojoj stranci imao sam bolji izborni rezultat, nego predsjednik te stranke. Znade se koliko sam tada uveo za sobom zastupnika koliko sada. A i ovo ću reći sljedeće. Neka se provjeri, a to ću reći i poslije koliko je u 10 godina strančica na čijoj sam listi ušao u svih 10 godina koliko je ukupno skupila glasova? Nekoliko stotina. I drugi ispravak netočnog navoda, za ovu su odluku glasovali neki oporbeni zastupnici u siječnju, tako je rekao kolega Kajin. To nije točno. Za ovu odluku 13. siječnja, 24. ožujka i 3. studenog ove godine te su sve odluke donesene jednoglasno. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Ispravak netočnog navoda gospodin zastupnik Milorad Pupovac, izvolite.
Odustajem.
Hvala, odustao. Ispravak netočnog navoda gospodin zastupnik Jozo Radoš, izvolite.
Sasvim je neprimjereno da se u ovu raspravu uvlači pitanje osnivanja LIBRE. Gospodin zastupnik Kajin je rekao da je nekorektno bilo ono što se dogodilo u vrijeme osnivanja LIBRE što je ne samo nekorektno s njegove strane, nego je netočan navod. Stranka je formirana, ona je novac dobila u skladu sa Hrvatskim zakonima, a nisu se naknadno mijenjali zakoni nakon što je stranka osnovana. Ljudi koji su osnovali stranku su slijedili onaj program na kojem su izabrani od strane hrvatskih birača. I na to imaju pravo po zakonu. A da li je pitanje korektno ili nije, to je prepuštam gospodinu Kajinu. Ja smatram da je politički sasvim korektno slijediti onaj program na kojem ste izabrani od strane hrvatskih birača. I povezivati to s ovom pričom ovdje, to je doista nekorektno.
Hvala lijepa. Ispravak netočnog navoda gospodin zastupnik i potpredsjednik Mato Arlović, izvolite.
Gospodine potpredsjediče, poštovane kolege, ispravljam navod kolege Kajina, koji govori da nije bilo pošteno da je LIBRA dobivala naknadno na osnovu svojih zastupnika nakon što se nastala i osnovala nakon izlazaka tih zastupnika iz redova HSLS-a. Potpuno je netočno, dapače, LIBRA je pošteno i akonito dobila te novce, iz prostog razloga je financiranje stranaka regulirano zakonom, zakonom je regulirano da svaka stranka ima pravo na srazmjerni dio sredstava u odnosu na broj svojih zastupnika pod uvjetom da ima najmanje jednog zastupnika i u tom pogledu je LIBRA sasvim zakonito i pošteno dobivala novce u prošlom i u ovom mandatu. Isto tako, valja reći da u prvom mjesecu je donešena odluka i sam sam glasovao za takvu odluku jer smatram da stranka može na svojim listama i u Saboru imati zastupnike koji su članovi stranke i nestranačke osobe koje su na listama stranke ali to ne piše da takve osobe ne bi mogle dobiti nego politička stranka dobiva srazmjerno broju svojih zastupnika koje ima u Saboru. Prema tome, za taj dio je trebalo i valjano je donešena odluka a za nezavisne zastupnike ako se želi donijeti odluka treba mijenjati zakon ali ne Zakon o političkim strankama nego Zakon o financiranju zastupnika a to je nešto drugo.
Hvala lijepa. Idemo dalje. U ime Kluba SDSS-a gospodin zastupnik Milorad Pupovac. Izvolite!
Gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege! O ovoj stvari se zapravo ne treba mnogo govoriti. Možda se može mnogo raspravljati, možda može biti mnogo ispravaka točnih i netočnih navoda ali o samoj stvari zapravo ja ne vidim da ima puno razloga a da ima i puno prostora za nekakvu raspravu. Prije svega, ovaj Sabor vjerojatno više nego bilo koju drugu instituciju obavezuje stav javnosti, kako u drugim stvarima tako i u ovoj stvari. A stav javnosti je bio vrlo strog i vrlo jasan a to je da takve stvari nisu dopustive. I drugo, naknadno usklađivanje zakona sa nekom vrstom faktičkoga stanja čak i onda kada postoje za to opravdani razlozi, debelo opravdani razlozi uvijek je riskantno a u ovom slučaju mislim da je posebno riskantno i to iz više razloga. Prvo iz razloga na koje upućuju kolege i kolegice a to je da institut nezavisnog zastupnika u pravom smislu te riječi mora biti zaštićen od bilo koje vrste manipulacije. I da to mora biti stvar slobodnoga izbora onih koji se odluče za tu vrstu političkog djelovanja bilo na lokalnoj ili na nacionalnoj razini. I svaki pokušaj da se institut nezavisnog zastupnika dovede u vezu sa mogućim financijskim koristima ili mogućom financijskim okorištavanjem naprosto ugrožava institut nezavisnog zastupnika i smisao nezavisnog zastupništva. I to je po mojem mišljenju drugi važan razlog zbog kojega se mi ne smijemo upuštati u ovaj posao. Drugi razlog koji je za mene posebno bitan jer sam predstavnik nacionalne manjine jedne iako izabran na listi političke stranke i kao predstavnik jedne političke stranke predstavnici nacionalnih manjina birani su u skladu sa posebnim odredbama i Ustava, i Ustavnog zakona, i Zakona o izborima i Zakona o političkim strankama. I ako ništa drugo radi zaštite instituta predstavništva ili zastupništva nacionalnih manjina treba biti posebno obazriv sa tim kako se podržava, financira rad zastupnika nacionalnih manjina. I to po mojem mišljenju svima nama a posebno predstavnicima nacionalnih manjina treba biti motiv, treba biti razlog da pokušamo izbjeći generalizaciju kada je u pitanju rasprava oko pitanja nezavisnih zastupnika. I da se u najmanju ruku iz te rasprave izvučemo kao posebni slučaj. Zbog toga što je ipak premda djelomično ali u slučaju zastupnika nacionalnih manjina primjenjen princip pozitivne diskriminacije kada je u pitanju potreban broj mjesta u Saboru, potreban broj glasova za mandat u Saboru. A sada ću reći nešto što mi se čini da je korektno da se kaže. Ovdje se potežu kavice, ručkovi, putni troškovi i slično. Neka se to kaže javno da 12, 13 ili 16 tisuća koliko tko od nas prima uz plaću paušal te mogućnost da se dobije auto, da se dobiju putni troškovi da to nije dovoljno za obavljanje zastupničkog mandata unutar određene nacionalne manjine. Neka se to kaže pripadnicima nacionalnih manjina i neka se to kaže javnosti i onda ćemo jasno moći vidjeti da to nije argument koji drži vodu. I ne može biti. I osim toga, doista jeste činjenica da je odlukom, siječanjskom odlukom Odbora za Ustav i poslovnik narušen ugled instituta manjinskog zastupnika u Saboru. Pa više nismo bili klub manjina nego klub milijunaša a to nama sasvim sigurno ne treba jer mi to nismo. Jer najčešće predstavljamo sirotinju veću nego što smo sami. Ja to moram reći u svoje ime i u ime onih koje ja predstavljam. Treća stvar, održavati političku stranku i zastupnički mandat nije isto. Razvijati mogućnost da stranke dobiju mandat i razvijati mogućnost da se pojavi kao nezavisni zastupnik na izborima nije isto i ne može biti isto. Za stranku treba razvijati infrastrukturu, svekoliku koja će raditi svaki dan, a ovo je pojavljivanja za jedne izbore, za jedan izborni mandat. Prema tome, treba voditi računa o tome da ne može biti izjednačavanja u tom smislu između naknada koje dobivaju političke stranke i naknada koje bi mogli dobiti nezavisni zastupnici. Ako treba razmišljati o naknadama za nezavisne zastupnike onda treba razmišljati kao o specifičnim slučajevima ali ne po osnovi generalnog stajališta kao i za političke stranke jer nema osnova. Ispričavam se, ali novac koji SDSS dobiva nitko od nas ne samo da ne vidi nego je dužan još osigurati određena sredstva da bi stranka mogla funkcionirati od onoga što dobije za plaću. Na to nas nitko ne prisiljava ali je obaveza koju smo mi donijeli svojom odlukom zato da bismo mogli bolje obavljati posao koji smatramo da ta stranka treba obavljati. I netko je ovdje rekao, ja ne znam tko, da li kolega Hrelja ili kolega Kajin, zastupnici nacionalnih manjina se biraju od 500 do tisuću glasova. Možda neki. Zastupnik Stanimirović je izabran sa 26 tisuća glasova, ja sa nešto manje od 26 tisuća. Ja to nikome ne želim ispostaviti kao račun ali to je rezultat aktivnosti stranke a ne samo mene. I ta stranka ima aktivnost da djeluje od nacionalne do lokalne razine. Kako HDZ, SDP, tako i svaka druga koja se tu pojavljuje. Prema tome, usporedbe te vrste ne mogu stajati. Jer ni odredbe u Zakonu nisu iste. To su specifične odredbe u Zakonu koje se odnose i na biranje i na manadt zastupnika nacionalnih manjina pa pretpostavljam isto tako i na mandat nezavisnih zastupnika. A sumnja koja se ovdje mogla čuti da bi to mogao biti povod za transfere iz stranačkih u nezavisne zastupnike je naravno opravdana. Pogotovo ako je u pitanju velik novac i mi tu sumnju naprosto moramo moći otkloniti i zato molim predstavnike nacionalnih manjina kamo i sam pripadam da se izvuku iz toga i da se potraži neki drugi modalitet za nadoknadu njihovog rada i njihovog zastupničkoga mandata u onome u čemu im nedostaju sredstva od ovoga što se dobiva za plaću, odnosno za putne troškove i drugu vrstu troškova koje imamo. Pod tim okolnostima ćemo mi to moći podržati. A pod ovakvim okolnostima kako je sada krenulo sa ovim Prijedlogom Kluba SDSS-a to neće moći podržati. Zahvaljujem.
Hvala lijepa, imamo dva ispravaka. Prvo gospodin zastupnik Ivo Lončar, izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, kolega Pupovac je govorio kako mi ovdje imamo, zavisi kako tko, 13, 15, 16 tisuća kuna, da imamo mogućnost upotrebe auta, da imamo mogućnost saborskog paušala itd. Ja sam za to ili da budemo svi jednaki a ne neki jednakiji ili da svi primamo ili da ne prima nitko. Ja ću vam sada reći a to se vrlo lako može provjeriti. Od početka ovoga mandata ja sam u mojoj izbornoj jedinici bio 35 puta, 35 puta sve o vlastitom trošku. U prošlome sazivu Sabora nisam primio niti jednu jedinu lipu, jedino ako bi nekada otišao u ime odbora kao i sada onda bi mi to pokrio Sabor. Pa molim vas lijepo, kada netko ide u ime svoje stranke, u ime tvrtke, u ime bilo koga, je li on pokriva to iz svoga troška ili iz nekoga drugoga. Pa ja sam za to i zalagao sam se da ti novci idu na poseban račun i da mi jednako to pravdamo kao što to moraju pravdati i stranke. Još nešto! Svaki zastupnik koji je stranački bio organiziran pretprošlogodišnje izbore stranka je za njega dobila 260 tisuća kuna, ja nisam dobio niti jednu jedinu lipu. Ako hoćete kolege, i ovo morate znati da sam za 19 dana, sam sam vozio vlastiti auto, napravio 7,5 tisuća kilometara. Hvala lijepa.
Ispravak netočnog navoda gospodin zastupnik Zvonimir Puljić.
Gospodine predsjedavajući, kolega Pupovec je iznio jednu netočnu tvrdnju da su nezavisni kandidati za jedan mandat, za jednokratnu upotrebu otprilike tako. To se ne temelji ni na Ustavu ni na Zakonu i jednostavno tvrdnja je netočna. Oni su ravnopravni sudionici parlamentarnog izbornog nadmetanja na bilo kojoj razini. Prema tome, nema nikave zakonske osnove tvrditi da izgradnja infrastrukture, sufinanciranje političkog rada za nezavisne zastupnike ili nezavisne liste ne vrijedi kao i za stranke. Nigdje taj ekskluzivitet stranaka ne postoji u Ustavu i zakonima koji tretiraju tu problematiku. Hvala.
Hvala lijepa. Obavještavam da je sukladno članku 207. stavak2. Poslovnika u 17,08 isteklo vrijeme za prijavu rasprave u trajanju od 10 minuta. Na redu je Klub HSS-a i gospodin zastupnik Luka Roić. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Kada se o jednom zakonu raspravlja na ovakav način, kada se u dvorani nesumljivo razvijaju i buktaju strasti znači da se radi o zakonu koji zasigurno trpi velike kritike. Kada argumentiramo razloge zbog čega podržavamo promjene Zakona počesto i pretjerujemo u argumentaciji kod drugih izazivamo reakciju koja mora biti isto takva ili još gora. Ovakvi zakoni a pogotovo kada dolaze od najmjerodavnijeg tijela, radnog tijela u Hrvatskom saboru koje bi moralo brinuti o Poslovniku, Ustavu i svim vrijednostima koje ovaj Hrvatski dom kao najviše zakonodavno tijelo ima, ima odgovornost da ovakav Zakon nikada ne može doći na ove klupe. To govorim zbog toga jer u ovom Zakonu možemo govoriti na ovaj način. Neki su prije mene rekli, uvaženi zastupnici da je ovaj Sabor kokošinjac a neki su rekli da je cirkus. A ja bih mogao reći, nažalost postao je i pazar i pjaca i kockarnica a to je vrlo ružno. Ovo nije mjesto gdje se licitira sa financijskim sredstvima, ovo nije mjesto gdje se za određene privilegije traže novci. Ovo nije mjesto o kojem govore svi mediji, govorio je i prethodnik prije mene. Nebitno je što mi mislimo o ovom Zakonu. O ovom Zakonu je bitno što misli hrvatska javnost a hrvatska javnost osuđuje ovakav način vođenja politike. Prije svega ne bih uopće želio ulaziti u političku i u pravnu zapravo dimenziju ovog Zakona. Prije svega bih želio govoriti o političkoj dimenziji. Ali moram reći što je to prije svega nezavisni zastupnik, da li takvog zastupnika ima u ovoj dvorani, da li je nezavisni zastupnik onaj koji je izabran na biračkoj političkoj stranci u sustavu izbornome koji je proporcionalni sustav i u kojem se za svakog od nas glasovalo za političku stranku, da li je tu bilo nezavisnih zastupnika? Tu je moglo biti samo nestranačkih osoba. Da li je nezavisni zastupnik samo onaj koji je sa svojim imenom izašao pred hrvatsku javnost i izborio prolaz u ovaj Visoki dom. To je jedino nezavisni zastupnik! A svi drugi, oprostite mi ali vi ste svi samo nezadovoljni zastupnici, nezadovoljni iz bilo kojeg razloga, neću reći onu drugu riječ a i ta bi mogla stajati u ovom Domu a neprimjereno je govoriti na taj način u ovom Domu. I vi ste samo to bez obzira koji bili, ja ili vi ili bilo tko treći. A kada već se osjećate tako pozvani i tako važni da u ime hrvatskog naroda pred ovim Domom govorite o potrebama financiranja svih onih koji se bave politikom zašto ne izborite poziciju ona koja vam po prirodi stvari pripada? Da imate pravo sa ove govornice govoriti, da imate pravo kao nezavisni zastupnici i ja bih vas podržao u tome. Osnovno pravo svakog zastupnika a i zadaća je da govori o problemima, da oslikava probleme, da ih iznosi pred javnost i da zauzima stavove a ne da prima plaću. Sramota je i ono što primamo a kamoli ono što mi još želimo. Naš dignitet je potpuno narušen. Ne znam da li tko ovo gleda a bolje bi bilo da ne gleda. Volio bih se da smo se zatvorili u ovu dvoranu i da smo o tome pričali sami među sobom i da smo raspravili o svemu onome što implikacija ovakvih stavova i ovakvih zakona mogu imati na hrvatsku javnost. Dignitet Hrvatskog sabora, hrvatski zastupnika je na vrlo niskoj razini i to pokazuju sva javna istraživanja. I to je zabrinjavajuće. A ako se na ovaj način budemo odnosili prema poslu koji obavljamo, ako na ovaj način budemo tražili honorar za svoj rad, pa bilo da se radi i o pravima političkih stranaka onda bolje da nismo u Hrvatskom domu i u Hrvatskom saboru. Mislim da je ideja zakonodavstva bila, nisam pravnik, i potpuno mi je svejedno što pravo o tome misli, ali mislim da je sigurno ideja bila da se financira politička stranka kao osnovni temelj demokratskog ustroja Hrvatske, razvoja pluralizma i višestranačkog života u Hrvatskoj. Stranka ima svoje potrebe, ima materijalne organizacijske, sve one potrebe koje treba imati jedno organizirano društvo i za to treba novac, ali za politički rad pojedinca treba zdrav stav, pošten stav i siguran sam da će narod honorirati taj stav i da će ubuduće na toj osnovi dobiti mandat i onda imati pravo u Hrvatskom saboru postaviti pitanje financiranja iz svog rada i svojih dodatnih potreba. I ja bih, i ja bih ih u tome čak podržao. Podržao bih ih kada bi sami, kada bi svi oni koji hoće, a znamo kolike tisuće kandidata se prijavi na izbore i nikad ne dođu u ovaj visoki dom. Ja vjerujem i želim vjerovati da je ovo brzopleta odluka, brzopleta odluka i Odbora i svih onih koji su ovakav zakon predložili Hrvatskom saboru na usvajanje. Vjerujem u čestitost i moralnost svih. Vjerujem da ćete o ovom Zakonu isključivo odglasovati po vlastitoj savjesti. Vjerujem zaista i pozivam vas da tako učinite i vjerujem da se ovakav prijedlog zakona neće donjeti u ovom domu. Ne zbog toga što velim se to ne bi moglo drugačije rješavati, svi su rekli drugačijim zakonima, promjene drugih zakona, svim drugim mehanizmima, ali ovim zakonom donijeti ovakav prijedlog znači javni poziv na trgovinu našim mandatima. Svi mi, a mnogi ne mogu odoljeti sirenskom zovu novca i podlegnu i najmoralniji. I jedino to će biti obrazloženje ako netko to učini. A ja vas uvjeravam da se ovim zakonom pozivaju ljudi, pozivaju saborski zastupnici da se priključe, da se priključe ovom institutu jer imamo pravo tako razmišljati, imam pravo u to sumnjati zbog toga što su i drugi kolege to rekli, ja iz prakse znam da nijedan nezavisni zastupnik nije ostao na oporbenoj strani. I to je dovoljna sumnja da vjerujemo kako je ovo smišljen i neoprezan, vjerujem neoprezan, ali je vrlo opasan presedan. Vrlo opasan presedan. Ukoliko dozvolimo, sjećate se? Bilo je i u prošlom mandatu zastupnika koji su napustili stranku i išli u nestranačke, ne ili nezavisne takozvane sada nezavisne kandidate, ali nismo tada raspravljali o tome da im za to dajemo materijalnu naknadu. Sjećamo se i gospodina Canjuge i gospodina, Ljerke Mintas-Hodak i još možda mnogih koje sam zaboravio, pa i svi oni koji su izašli znači nije, nije briga o financiranju političkog rada zastupnika motiv ovog zakona. Motiv je sasvim drugi. On je po mojoj ocjeni nemoralan i nečastan i zato vjerujem da neće dobiti prolaz u hrvatskom domu.
Te kvalifikacije o nečasnom i nemoralnosti mislim da su pretjerane, a sada imamo dva ispravka netočnog navoda. Prvi je gospodin Ivo Lončar. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče doista me iznenadio govor mog dragog prijatelja Luke Roića ali evo krenimo ispravkom netočnih navoda. Postavio je pitanje da li u ovoj sabornici ima nezavisnih zastupnika? Luka, ima. Bio sam u prošlomu sazivu, bio sam i sada. Molim vas Luka koliko ste u prošlomu sazivu imali zastupnika u 5. izbornoj jedinici, koliko u 4., koliko sada u ovim izborima? Imao sam 3% više glasova nego vaš predsjednik. Vaš predsjednik je oko mene godinu dana oblijetao kao mačak oko vruče kaše da budem na vašoj listi. Moj je politički stav da nisam ni u jednoj stranci jer smatram da su stranke korumpirane i da stranke ruše dignitet političkom sustavu. [[Pljesak.]] Točno, točno, točno. Isto tako. A ja, ja, ja sada ne pitam Luku nego pitam mnoge ovdje bi li na način kako sam ja ušao u ovaj Sabor i oni ušli? ... [[Upadica se ne razumije.]] Je, točno, zato ste oko mene, i ti, i ti si zato oko mene dvije godine oblijetao.
Hvala.
Jer sam mislio da ste stranka ali vi ste ništa.
Također, također je, također je, također je neprimjereno tvrditi da su stranke korumpirane. Mislim da prelazimo, prelazimo okvire jedne normalne rasprave upotrebljavajući neprimjerene termine i uvredljive termine, moram kazati. Molim da u nastavku ove rasprave se suzdržimo oko takvih kvalifikacija. A sada ispravak netočnog navoda gospodin Zvonimir Puljić.
Gospodine predsjedavajući, kolegice i kolege, ton onog što je kolega Roić izrekao bio je neprimjeren, ali ja to ne mogu ispraviti. Međutim ispravljam netočan navod, navod da nijedan nezavisni zastupnik nije ostao na oporbenoj strani potpuno je netočan i to u ovom času kolega Roić. Nezavisni zastupnici i sada su na oporbenoj strani i još dopuštaju da sredstva, da sredstva koja im pripadaju za politički rad se uplaćuju na račun SDP-a.
U ime predlagača predsjednik Odbora za Ustav, Poslovnik i politički sustav, gospodin Dražen Bošnjaković izvolite [[Upadica: Gdje vam, ta interpretacija gdje to piše?]]
Kolegice i kolege rasprava je otišla zaista u jednom malo dinamičnijem tonu i mislim da se neki razračunavaju i rješavaju svoje odnose iz ranijeg sastava Sabora. Ja sam evo prvi, prvi mi je mandat u Saboru tako da nisam obvezan u tome sudjelovati, je li? Ono što želim reći kao prvo mislim da nema nijedan zastupnik u ovom Saboru kojeg je moguće kupiti, sa kojim je moguće manipulirati i smatram da svi ovdje ljudi koji sjede da su čestiti i pošteni i ne bi bilo u redu da stvaramo o sebi nekakvu drugačiju sliku u javnosti i mislim da rasprave takve razine ne bi trebali ovdje voditi. Ovdje se očito radi o dvije različite koncepcije. Radi se o jednoj koncepciji koja zastupa stajalište da sredstva za rad trebaju dobiti samo političke stranke, a druga koncepcija evo koju zastupa predlagatelj je da sredstva za rad trebaju dobiti i nezavisni zastupnici i zastupnici nacionalnih manjina. Ono što želim ponovno reći: ne radi se o osobnim sredstvima koja idu nekome u džep, koja netko treba koristiti za svoje privatne svrhe i za svoje privatne potrebe. Radi se o sredstvima koja služe za politički rad jer kao svi mi koji smo u okviru određenih stranaka i radimo u okviru političkih stranaka, stranka za nas dobije određeni iznos i iz tog novčanog iznosa taj se rad može financirati. I ovom odlukom koju mi predlažemo samo želimo stvoriti jednake uvjete da i svi oni drugi znači koji nisu u okviru stranaka budu ravnopravni u tome sa nama. Da i oni imaju sredstva koja su potrebna za njihov politički rad. Jer i oni, složit, složit ćemo se, ja mislim kao saborski zastupnici, trebaju raditi. Trebaju imati negdje ured, trebaju imati nekakav fax, treba imati nekakvu tajnicu. Trebaju vjerojatno komunicirati sa svojim biračkim tijelom kako bi mogli te stavove iznositi u ovoj sabornici. I radi se samo o tome. A vrlo lako možemo vidjeti približavamo se Europskoj uniji, možemo vidjeti iskustva vani. Iskustva vani su bitno drugačija. U Njemačkoj vam parlamentarac ima plaću 7000 EUR-a. Ima materijalne troškove 3000 i nešto EUR-a i još pored toga dobija 10 000 EUR-a za naknadu za svoje zapsolene i pored toga još stranke participiraju u tim sredstvima. Tako da mislim da ne bi trebali ovu raspravu temeljiti na nekakvim osobnim sukobima, razlozima i tome. Postoje doista po meni koliko iz rasprave vidim dvije različite koncepcije. Naša odluka, zaista Odbora za Ustav bi bila isključivo temeljena na tome da imamo ravnopravne i jednake uvjete svi. Kako stranke tako i oni drugi politički subjekti koji sjede u ovom Saboru i koji u ovom Saboru moraju iznositi stavove i svojih biračkih tijela. I naprosto u tom smislu svi smo jednaki i svi jednako vrijedimo. Hvala.
Hvala lijepa. Gospodine Lončar izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, evo ja sam u žaru borbe rekao, htio bih se ispričati svim političkim strankama. Rekao sam da su korumpirane, mislio sam reći kompromitirane. Jer vidim što sam ovdje zapisao tako da se ispričavam još jedan puta svim strankama.
Hvala lijepa. U ime Kluba nacionalnih manjima gospodin zastupnik Furio RAdin izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, da nije bilo sada ovih riječi gospodina Bošnjakovića možda bih ja pao u iskušenje da polemiziram žustro sa onima koji iznoseći svoje argmente pokušavaju osporiti činjenicu da zastupnici koji su ušli kao nezavisni, da nemaju ista prava kao ostali zastupnici. Mada imaju sve ostale iste dužnosti. Vidite danas se desila jedna stvar koja se inače ovdje ne dešava. Mi raspravljamo o jednoj ozbiljnoj temi a to je tema financiranja političkih subjekata a nitko a baš nitko nije osporio činjenicu da se to ne prikazuje na televiziji. Zbog čega se to desilo zbog toga što ako bismo mi sada počeli raspravu pred televizijskim kamerama onda bismo morali reći koliko doista se na osnovi politčikog djelovanja po bužetu izdaje za politički rad stranaka. Koliko SDP dobiva novca, koliko vas ima zastupnika, puta milijun na 4 godine. Šta se radi s tim novcima jeste vi išli, vidjeti koji puta kako vi te novce opravdavate istom odboru za Ustav i Poslovnik jeste išli vidjeti kako. To nije način kako bi prošao reviziju. A revizija u strankama nije nikada bila. Ne. Ne. DRugo što želim reći nije nikada ozbiljno bila. Dobro ići ćemo vidjeti, ići ćemo vidjeti i dati ćemo novinarima, slažem se s vama kako ste vi opravdali ovih zadnjih 4 godine novce. DAjte to novinarima. EVo uđe u zapisnik, molim vas dajte to novinarima. Jer novinari ne znaju. Onda normalna je stvar da mi kada pitamo stranke na koji način će se financirati nezavisni zastupnici, pa normalna star da mi ćemo imati odgovor da nezavisni zastupnici nemaju ista prava u financiranju kao i stranek. Pa šta ćemo tražiti kao da idemo pitati lisicu što misli o kokoškama. To je normalno. Znači mi sad bismo trebali ići pitati one koji mogu izgubiti t akve zastupnike a gube ih, zato što se ne slažu više sa strankom, sada ih mi idemo pitati o tome da novce više da materijalna sredstva za te zastupnike ne dobiju. Misle loše. Ali u trenutk ukada je npr. Liberalna stranka primila 2 zastupnika koja su ušla po manjinskoj listi kao nezavisni, i na rtaj način puštala klub u prošlom mandatu, nitko nije osporio tu činjenicu. Svi su se složili da je to dobro. DA zasttupnici Tibor Santo i drugi zastupnik iz ukrajinske manjine da su oni praktički činili klub činili od liberalne strane klub i na rtaj način ojačali poziciju, ne opoziciju nego poziciju. Nitko nije to rekao. Onda kaže se da jednostavno ako postaješ nezavisni zastupnik da nemaš pravo dobiti sredstva kao nezavisni zastupnik pa onda to bi se trebalo odnositi i na one koji izlaze. I formiraju novu stranku ostajući u Saboru. Ja neću spomenuti Libru, DCe, ali to je činjenica da su se formirale nove stranke i da su novci išli sa tim strankama. Šta to nije ista stvar kao netko tko od stranačkog postaje nezavisni zastupnik. Je apsolutno je isto. Ja ću ja vas sada pozivam da usporedimo u tećem mjestcu izvješća sa potrošenih sredstava moga ureda, jer ja sam otvorio ured i vaše stranke. Ja vas pozivam da uspredimo, vas, vas, jer vi osporavate, ja vas pozivam i HSS i koji. Mislim, meni je Luka žao što stevi prije rekli da niti jedan zastupnik neovisni zastupnik nije ostao na oporbenoj strani. Pa ja 8 godina sam bio oporba tadašnjem Tuđmanovom HDZu. Mislim to je, te činjenice to ne drži vodu. I bio sam oporba i vama isto gospodine Đapić. Znači mi jednostavno ovdje to je jedna neravnpravna jednostavno jedna neravnopravna bitka. Ja mislim da nezavisni zastupnici posebno oni koji ulaze kako nezavisni zastupnici da imaju potpuno ista prava na svoj rad koja imaju drugi zastupnici. A valjda se time rukovodili kada ste vaša stranka kada je na Odboru glasala za, a sada se žestite sa ste protiv. Ali vi ste glasali za u siječnju, vi ste g lasali za. I sada ste glasali za a tada pogotovo ste glasali za, kao što je i HSS, ne HSS nije glasao za, nije bila za, ali HNS je glasao za, gospodin Lesar je glasao tada u siječnju z ato. Ali vi ste napravili tu razliku između onih koji uđu kao nazavisni zastpunik ili ne. I HSP također pomoću svoga neuzavisnog zastupnika također je glasova za tu odluku na odboru u 1 mjesecu. Ispričavam ako vam nisu rekli ali to je tako jer sam vidio papire. Je. Znači da rezimiramo, ja sam isto, ja sam reagirao malo žustro jer ne volim nakon 14 godina rada a to je prva godina ja dobivam neke novce za svoj politički rad. Prav godina a 14 godina sam u ovom Saboru. Ne volim da mi se kaže ili da se aludira na neke stvari. Pogotovo kada se najprije glasa a onda aludira. Ja shvaćma da stranke ne vole nezavisne zastupnike, ja shvaćam da stranke ne vole nestranački život. Ali u našem Ustavu piše da se on osniva na višestranačju to je istina. Ali nigdje ne piše da je više stranačje mora biti financirano. Aajde budite jedan puta pravi transparetni, kao što uvijek kažete da jeste i odustajte od tih novaca, i ljepo uzmite novci kao sindikati. Od vašeg članstva. Zašto bi građani. Kad su građani odlučili da financiraju stranke. Hoćete vi meni reći. Ali međutim kada je taj zakon napravljen nitko se nije otome odupro. A drugo kada je taj zakon kada novci za po zastupniku su išli povećali sto posto nikada se nitko iz SDPa i iz oporbe se nije bunio. Na duplo su išli na račun, budžetskih obvezniak. Nitko nije rekao da ne jer to ide strankama. A recite mi vi što znači stranke ja ne znam, ja da sam na vašem mjestu ja bih rekao predsjedniku stranke jedan dio mora ići i za zastupnika. Jer zastupnik također ima svoje potrebe. Također u svim parlametnima ide to tako, a vama neka predsjednici potroše novce. Hvala lijepa.
Hvala lijapa. Imamo tri ispravka netočnog navoda, prvi gospodin Nikola Vuljanić izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče, poštovani kolega je rekao da raspravljamo i financiranju političkih subjekata. To niije istina, ne znam od kuda taj eufemizam. Mi raspravljamo o izmjenama i dopunama zakona o političkim strankama. Ne o političkim subjektima, ima razno raznih političkih subjekata, danas razgovaramo o stranakama. Ostanimo pri tome. isto tako kolega je rekao da tvrdimo kako nezavisni zastupnik nema pravo na sredstva. nezavisni zastupnik ima pravo na sredstva, svaki zastupnik pojedinačno ima pravo na svoj zastupnički paušal. Ako je potrebno da nezavisni zastupnik zato jer nema stranke ima pravo na veći paušal udvostručimo ga, udeseterostručimo ga, utrostručimo ga, ali nemojmo ga tumačiti kao financiranje političkih stranaka, jer to nije to jednostavno.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, gospođa zastupnica Milanka Opačić. Izvolite.
Ispravljam netočan navod gospodina Furia Radina koji je rekao da stranke ne polažu račune za trošenje svojih sredstava, to je naprosto netočno. Mi dakle imamo zakon koji nas obvezuje na određeno dakle trošenje novca u određene svrhe, a da li je to tako mi kao stranka podliježemo svim poreznim inspekcijama i državnoj reviziji.
Hvala lijepa. Ispravak netočnog navoda, gospodi zastupnik i potpredsjednik Mato Arlović. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, ponovo ispravljam netočni navod da su neki zastupnici glasovali u siječnju i za nezavisne kandidate. Nije točno. Glasalo se u siječnju za zastupnike koji su nestranačke osobe, ali su izabrani sa lista stranaka i još uvijek u Parlamentu zastupaju te stranke. Prema tome po zakonu smo smatrali da to tada može biti, a otvorena rasprava o nezavisnim zastupnicima koji nisu na listama stranaka izabrani niti zastupaju interese stranaka je tada rečeno da bi se tada trebalo mijenjati i dopuniti zakon kojim će se ta pitanja posebno urediti jer se smatralo da postoji pravna praznina i da to pitanje nije uređeno. Drugi ispravak je vezano za DC i LIBRU. Nije točno da su oni dobivali novce dok se nisu registrirali, dok nisu postale političke stranke. Kad su postale političke stranke i imali status parlamentarnih stranaka srazmjerno broju zastupnika su dobivali te novce također Liberalna stranka, Tibor Santo i kolega Graljuk su bili članovi Liberalne stranke i imali su pravo biti zastupnici i u klubu Liberalne stranke, a ne samo nezavisni zastupnici kao predstavnici manjina. I nije točno da stranke ne podnose izvješće, dapače parlamentarne stranke su dužne i podnose izvješće Odboru za Ustav, politički sustav i Poslovnik, o financiranju koje se dobiva iz proračuna, a isto tako su u tim strankama izvršene i revizijske kontrole od strane Državne revizije i koliko ja znam u nekim strankama osobito u mojoj, više puta je bila prisutna revizija ali nije našla nikakve nezakonitosti u trošenju ovih sredstava.
Hvala lijepa. Idemo dalje sa raspravom. U ime kluba HDZ-a gospodin zastupnik Emil Tomljanović. Izvolite.
Uvaženi gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Pa na početku ću odmah istaknuti da Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice u potpunosti podupire prijedlog Odbora za Ustav, poslovnik i politički sustav kao nadležnog i radnog tijela za usudio bih se reći pitanja koja su razrađena i Zakonom o političkim strankama. Prije nego što krenem prema biti onoga što sam mislio kazati u ovoj raspravi, dopustite mi da kažem i dvije rečenice kao član Odbora za Ustav, poslovnik i politički sustav koji je bio nazočan sjednici kada se ovaj prijedlog iskristalizirao nakon rasprave i učešća u toj raspravi uzeli su ne samo članovi Odbora koji su dakle tamo imenovani temeljem prijedloga svojih političkih stranaka nego su isto tako raspravljali i vanjski članovi Odbora za Ustav, poslovnik i politički sustav, vrlo ugledni i časni ljudi, vrhunski pravnici i ja bih stvarno volio da se prezentira i zapisnik sa sjednice Odbora pa da se vidi na koji su način i ti ljudi i kao stručnjaci raspravljali o ovoj problematici, a ja ću za potrebe svoje rasprave kazati da su raspravljali upravo u smislu prijedloga, dakle Odbora za Ustav, Poslovnik i politički sustav i da se razmotrio i raspravio svaki segment ovog problema i da je zapravo usaglašeno da Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav ide prema Saboru sa ovakvim prijedlogom, sa izmjenama, odnosno dopunama Zakona o političkim strankama kako bi se uočeni nedostaci u primjeni ovog propisa i u smislu financiranja političkih stranaka ono što se kaže, premostili. Što se tiče stava kluba Hrvatske demokratske zajednice kojeg sam načelno uvodno kazao, dopustite mi da svoje izlaganje podijelim u tri cjeline. Prvo u odnosu na sam članak 19. Zakona o političkim strankama. Drugo, osvrnuo bih se na kriterij raspodjele sredstava, ali i na karakter tih sredstava koji se na taj način transformiraju prema političkim strankama i treće ne manje bitno, dakle namjena tih sredstava. Kada govorimo o članku 19. važećeg zakona svi ćemo se složiti i zato ne treba biti pravnik po struci, da je on u ovu sferu naših odnosa zapravo unio, to se tako i kaže, jednu pravnu prazninu, odnosno nije na adekvatan ili pravi način riješio u onom vremenu nakon izbora, financiranje političkih stranaka ili svih onih zastupnika koji su ušli u Parlament nakon obavljenih izbora i verifikacija njihovih mandata. Ja mislim da ćemo se svi složiti s tom činjenicom, jer da tome nije tako pretpostavljam da danas o ovome ne bismo niti raspravljali. I uistinu je uočen problem, taj problem se pojavio na koji način tumačiti taj članak 19. jer njegova formulacija jest da novac pripada političkim strankama, ali srazmjerno broju njenih zastupnika. Pa u gramatičkom smislu kako se pravni propisi mogu tumačiti, mogu se i gramatički tumačiti, taj članak 19. se može tumačiti da pripadaju sredstva političkim strankama srazmjerno broju njenih članova u Parlamentu i mislim da bismo tu onda pod navodnike "matematiku" mogli zaključiti jer je ona jasna i logična, ali je otvoreno pitanje a što sa onim zastupnicima koji nisu članovi te političke stranke, ali su po tom proporcionalnom sustavu Dontovom metodom izračuna pa tu onda padaju one matematike koliko vrijedi u smislu brojeva ili glasača jedan mandat, dakle na takav način su ušli u Hrvatski sabor, što ćemo napraviti s tim zastupnicima, odnosno da li njima pripada pravo da ih se financira temeljem ovog članka ili nekog drugog članka ili ne. Tu ću prijeći na ovaj drugi dio, dakle kriterij raspodjele sredstava i karakter sredstava. Ako je kriterij raspodjele sredstava, a on uistinu jest i u zakonu je dat u postotku, da se izračunava po broju osvojenih mandata, to je kriterij. Dakle svakoj političkoj stranci dolazi se do ukupnog iznosa sredstava kada se dakle, izračuna ponajprije koliko po kom zastupniku pripada, zbroje se mandati i to su ta godišnja novčana sredstva. To su kriteriji. A karakter tih sredstava pogotovo kada govorimo o ljudima koji dakle nisu članovi te političke stranke su nezavisni kandidati, ne možemo njihov politički rad i djelovanje ne samo u Parlamentu nego i na terenu poistovjetiti s bilo kojom političkom strankom definirano onako kako je to definirano Zakonom o političkim strankama i da li oni imaju prava na ta sredstva po tom ključu ili nemaju prava na ta sredstva. Nakon sveobuhvatne rasprave i to ne bilo gdje, na Odboru za Ustav, poslovnik i politički sustav ovog Visokog doma je jednoglasno nakon rasprave donesen zaključak da i ti ljudi imaju prava upravo na ta sredstva, ali to nisu njihova privatna sredstva, to nisu sredstva da oni kupuju automobile, da ih troše na ovakav ili onakav način, to su upravo ta sredstva koja njima služe da bi mogli normalno politički djelovati, jer unatoč tome što su oni samostalni, dakle, ajmo reći jedinke ili pojedinci, očito je da su politički eksponirani, da imaju svoju izbornu jedinicu, imaju svoju izbornu bazu, imaju svoj politički rad koji nije isključivo i samo vezan za Parlament nego, dakle, i u smislu i predstavničkog i zastupničkog i zakonodavnog tijela kako je Ustavom definiran ovaj Dom. Dakle, očigledno je, da skratim, da i ti ljudi imaju te troškove. Svaki od njih pa valjda ima pravo i obić teren, pa valjda ima pravo i na kompjutor i pristup internetu, pa da ne kažem neke druge stvari, a kada vidite količinu tih sredstava koliko to godišnje jest, uistinu se ne radi o takvim kategorijama ... ... [[Upadica se ne razumije.]] Molim? Meni govorite? ... [[Upadica se ne razumije.]] Meni nešto govorite? ... [[Upadica se ne razumije.]] Ne radi se o nekim velikim sredstvima, to je jedno. A drugo, namjena dakle tih sredstava je u smislu uloge Ustava, Odbora za Ustav, Poslovnik i politički sustav jest i ta da ti ljudi imaju obvezu nakon utrošenih sredstava podastrijeti izvješće kome? Odboru za Ustav, Poslovnik i politički sustav koji ima uvid na koji način su se ta sredstva raspodijelila, odnosno potrošila. I da zaključim, sve ono što sam tu slušao, a pogotovo u odnosu na kvalifikacije, da su članovi Odbora za Ustav, Poslovnik i politički sustav nemoralni, nečasni, da su omogućili sustav korupcije, da se omogućili, još sam ja to zapisao međutim bilo je na početku same rasprave. Da su se osramotili, da su zapravo svojim tim djelovanjem ili radom na Odboru za Ustav, Poslovnik i politički sustav djelovali potpuno suprotno nekakvim etičkim principima ne stoji. Apsolutno ne stoji i svoju ću raspravu u ime kluba zaključiti na sljedeći način. Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice podupire ovo rješenje i ovo je jedini način da se na ovaj problem razriješi izmjenom samog propisa. U smislu one pravne praznine koju je zasigurno ostavila regulativa postojećeg članka 19. Dakle, članka 19. postojećeg Zakona. I naposljetku, predlažem da se ovaj Prijedlog Odbora za Ustav, Poslovnik i politički sustav u potpunosti podupre jer će on zasigurno razriješiti ovu materiju na normativno prihvatljiv način. Hvala.
Hvala lijepa. Imamo ispravak netočnog navoda, gospodin Nikola Vuljanić najprije.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Poštovani kolega cijelo vrijeme govori o nestranačkim zastupnicima na stranačkim listama kao nezavisnim kandidatima. Pa ljudi, oni nisu po definiciji nezavisni. Oni su prihvatili program određene političke stranke. Nisu članovi, ali članstvo u stranci se ionako nigdje ne spominje u Zakonu kao kriterij. Spominje se mandat, spominje se zastupnik koji je došao na listi stranke, prihvaćajući program stranke. Hvala.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, gospodin zastupnik Jozo Radoš. Izvolite.
Gospodin zastupnik Tomljanović je rekao da se ne radi o velikim sredstvima. To može biti njegovo mišljenje, trebalo bi pitati građane što misle o tome, a da se radi o velikim sredstvima, pokazuje i činjenica da smo dobili ovih dana upit na klubove. Da umjesto petorih dnevnih novina odaberemo troje, a ukupna ušteda za godinu dana za svih 12 klubova je 30 tisuća kuna. Istovremeno će 6 nezavisnih zastupnika dobiti negdje oko milijun i pol, 500 tisuća kuna što je 50 puta više nego što je ova ušteda na novinama koje će izgubiti saborski klubovi. Toliko o tome da to nisu velika sredstva.
Hvala lijepa. Sve je relativno pa i veličina sredstava, ja mislim. Pa to je čisto polemika oko toga je li nešto veliko ili malo. Replika, gospodin zastupnik Jakša Marasović. Izvolite.
Pa sad ne znam koliko ima smisla. Moja replika je jer se vratio Ivo Lončar. Ja sam htio kazati da em ne troši uludo riječi jer nema nijednog zastupnika iz nacionalnih manjina ni gospodina Lončara, evo vratio se evo sad. A s druge strane meni se čini da bi bilo najbolje da se mi svi proglasimo nezavisnima i što oduljimo jedno 10-ak, 12 godina, 15 i uzmemo to što možemo uzet. To bi bilo najbolje. Šta će nam stranke i šta će nam izbori? ... [[Upadica se ne razumije.]]
Molim vas, nemojte dobacivati iz klupa. Odgovor na repliku, gospodin zastupnik Emil Tomljanović. Izvolite.
Pa ja ću replicirati, odnosno odgovoriti na repliku na način da sam govorio ispred kluba pa onda vi poslovnički nemate pravo meni replicirati, možete ispraviti netočan navod. Ali ja ću vam replicirati na način. Naravno, možemo mi karikirati stvari. Mi karikirat stvari možemo u svakom momentu, možemo se šaliti. Međutim, postoji i jedna razina odgovornosti, odgovornosti u smislu rješenja nekakvog problema koji je ajmo reći nametnut ili se treba razriješiti na normativan način. Imamo, najrazličitije smo ovdje rasprave danas čuli. Nijednu afirmativnu. Na koji način to razriješiti? Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav je svima vama bio otvoren, zašto ne bismo prihvatili nekakav vaš suvisli prijedlog. Ja tih prijedloga ni danas čuo, a niti u ovom ajmo reć vremenu raspravljanja nego se samo ovaj problem, mislim da smo ozbiljni ljudi, koristi u dnevno političke svrhe kako bi se stvorila jedna kriva percepcija ili predodžba u javnosti. I vi naravno u oporbi imate pravo na to, ali mi na poziciji imamo pravo to prepoznati i reći vam istinu u lice. Vi ovaj problem politizirate jer u prošlom mandatu kad je bilo još daleko više, ajmo reći, iskarikiranih rješenja po ovom pitanju niste o tome govorili niti riječi. Danas to koristite kao jedan nesuvisli, neargumentirani, karikirani napad da biste to prikazali u javnosti onako kako vama, kako vama paše. A s obzirom da su vam, pod navodnike, mediji skloni skoro bih rekao da ste u tome uspjeli, ali niste u cijelosti jer ja se nadam da javnost sluša i ovo danas što mi raspravljamo.
Niti je gospodin Marasović trebao dobiti repliku niti ste vi mogli njemu odgovoriti, ali se dogodilo jedno i drugo. Ispričavam se Saboru. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prvi je gospodin zastupnik Josip Leko. Izvolite. Nema ga. Gubi pravo. Gospođa zastupnica Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Zaista ove pravne vratolomije, postavlja se pitanje do kojih granica mogu ići, ali ovo su pravne vratolomije od kojih se ne lome vratovi, ali se lome i ono malo i mrvu povjerenja koju svi zajedno imamo, a koji smo eto dužni da se ono na neki način povrati. U svakom slučaju, da se uzvisi, a ne da se unizi. Ovo je Zakon, to je već više puta ovdje rečeno, ovo je Zakon o političkim strankama i isključivo govori o strankama. O pravnoj osobi govori. Ovdje se tu i tamo spominju i to kao mjera je ovdje bilo rečeno, evo, sporni članak 19. koji izrijekom govori upravo kako se financiraju pa čak i označuje način na koji novac dolazi tim političkim strankama. Pa kaže da se raspoređena sredstva ovog članka doznačuju na središnji račun političke stranke tromjesečno. Dakle nema nikakve dvojbe što je zakonodavac mislio tada. Zakonodavci su se mijenjali, dakle bila je 93., 96., 98. i 2001. Ponekad istinu, istina za volju zakon kaže više nego što je htio … [[Govornik govori latinskim jezikom, ne razumije se.]] , ponekad manje minus kvam voluit i onda ponekad iziskuje takva nekakva jedna nedorečenost zakonodavca, odnosno samog zakona potrebno tumačenje. Ovdje nema potrebe za nikakvim tumačenjem niti od samog odbora a ponajmanje za izmjenom zakona ukoliko želimo nekakve nepravilnosti o kojima je ovdje bilo riječ da bi se trebale ispraviti. Onda to ne pripada Zakonu o političkim strankama, jer će se dogoditi stvarno jedna katastrofa a narod zaista ima, možda ne zna sve odredbe dobro ali zaista osjeća što je pravedno, što je nepravedno i već unaprijed osuđuju ovakvo jedno postupanje. Dakle nijedan saborski zastupnik, bio on stranački, bio nestranački, bio ovisnik ili nezavisni nema pravo na sredstva, ima pravo samo politička stranka. Ako on odstupi i tako, o tome zakon možda je nedorečen, ali on nije rekao. To je rečeno u drugim pravima zastupnika, odnosno državnih dužnosnika koji se onda može mijenjati i te neke nelogičnosti ili nedostaci, ono što nije pokriveno s ovim zakonom riješiti drugim zakonom. Ali ovaj zakon je to mogao reći jer je ovo Zakon o političkim strankama sasvim jasan. Ali što se ovdje sada, u koju ćemo mi upasti nevolju? Dakle sve što je nelogično rađa samo jednom većom nelogičnošću. Stavak 3. postojećeg zakona koji se ne predlaže mijenjati nego samo dodati dva nova članka kaže upravo da iznos sredstava za svakog zastupnika u Hrvatskom saboru, tako da pojedinoj političkoj stranci pripadaju sredstva razmjerno broju njenih zastupnika. I to dosada čak nije bilo sporno samo je pitanje bilo čiji su i koji su. Ali nije sporno ukoliko su oni i pripadnici jedne stranke. Međutim, što se ovdje sada događa? Događa se nešto čemu je nažalost prethodila i jedno, prethodilo jedno postupanje koje nije nimalo moralno i koje ne služi na čast niti jednoj stranci, niti jednom pripadniku bilo kakve stranke, bilo stranačkom bilo nestranačkom. Naši ljudi sa liste SDP-a nakon izbora, dugo vrijeme nakon izbora, pet, šest mjeseci bili su redom i listom pozivani i prizivani bi li odolili sirenskom zovu. Nudilo se tu svega i svašta, do jednoga. Međutim … [[Upadica se ne razumije.]] A reći ćemo i to javno. … [[Upadica se ne razumije.]] I onda, međutim, međutim ljudi su ostali stabilni nisu prešli, nisu. Ali što im se sada nudi s ovim zakonom. Nudi im se i obećaje vam se, evo sada će ta sredstva, imate pravo, ono što je prije dobivala ta stranka na čijoj ste se vi listi pojavili, vi ćete imati pravo na ta sredstva, odnosno morati ćete ih … uzeti jer ih stranka neće dobiti pa će onda propasti ako ih vi ne uzmete. To je opasno. Ali još da vam nešto kažem. Ne kolega Mato, nego javno. Članak 6. stavak 6. zakonom se uređuje položaj i financiranje političkih stranaka. Prema tome to je ustavna kategorija. Ovaj Zakon o političkim strankama donesen je na temelju izričite odredbe Ustava. Dakle ustavna je kategorija. I tadašnji i ustavotvorac i zakonodavac niti su mislili niti su mogli, odnosno zakonodavac nije ni mogao misliti nešto suprotno nego što je rekao ustavotvorac da se želi na ovaj način financirati samo političke stranke. Zašto? Da se razvije parlamentarizam, ali ne samo to, nego da se i razvije politička infrastruktura određene stranke da bi i ona mogla biti i razvijena i demokratična. Jer također je to jamac sutra demokracije čitavog društva bilo ta stranka u oporbi ili bila na vlasti. Prema tome, nema nikakve dileme niti za tumačenjem a ovakvim izmjenama sam Zakon o političkim strankama doći će u kontradiktornost sam sa sobom a u suprotnosti sa Ustavom. I prema tome mislim da trebamo pustiti na miru ovaj zakon a ne ga dovoditi u takav položaj da bude u sukobu, odnosno u ratu sa samim Ustavom. I još samo na kraju. Mislim da je savršeno zakon jasan da tu ne treba trošiti puno priča, možda citirati engleskog povjesničara koji je rekao da zaista netko drugi može nama donijeti nesreću i nevolju, ali za sramotu gospodo i za odgovornost koju ćemo sami sebi, odnosno poniženje nanijeti snosimo zaista vlastitu odgovornost. I ja zaista ovdje vjerujem i još jednom pozivam nemojte da se to dogodi, to spada onda na sve nas. Ne znam, možda netko upravo to mu je i cilj, pa eto kad su svi krivi nitko nije kriv. Evo sada možda i nema i kamera, možda je netko i netko je ovdje rekao da je tomu i dobro da javnost o svemu ovome ne zna. Ali promislimo još jedanput nemojmo donositi zakone koji su u suprotnosti sa Ustavom. Ove stvari koje izazivaju prijepor, kako ih riješiti, mogu se zaista riješiti onako kao što je kolega Arlović i objasnio sasvim drugim zakonom. Na kraju krajeva koji i rješavaju ova pitanja.
Hvala lijepa. Imamo jednu repliku i tri ispravka netočnog navoda. Prvo replika, gospodin Emil Tomljanović. Izvolite.
Replicirati ću uvažena kolegice samo u onom segmentu kada se ona poziva na odgovornost, sramotu, moral, ulogu nas zastupnika u smislu donošenja propisa. Uvažena kolegica pa vi ste isto član tog odbora, pa zašto niste u smislu te svoje odgovornosti došli na odgovarajuće radno tijelo iznesti svoje mišljenje. To je jedno. … [[Upadica se ne razumije.]] Drugo, ako se radi o protuustavnom ili vi mislite, protuustavnom propisu, zakonu, pa znate kako se te, bez obzira bile kamere uključene ili ne kako se ta problematika razrješava. Hvala lijepo.
Odgovor na repliku, gospođa zastupnica Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite.
Poštovani kolega ja vama nisam dužna objašnjavati što ću ja reći na nekom odboru ili što neću reći na nekom odboru. A detaljno kako je glasovano na prvoj odluci i što je tom prigodom bilo rečeno ja vjerujem da niste sjedili na ušima nego da ste pozorno slušali pa ste onda imali čuti što je rekao kolega Arlović.
Rijetko možemo ovdje ili nikako vidjeti da je itko sjedio na vlastitim ušima, ali i to nije primjereno da se to tako govori u Saboru, ali evo imamo ispravak netočnog navoda gospodin zastupnik Ivo Lončar. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, meni iznimno draga i simpatična kolegica Ingrid citirala je stavak 3. članka 19., pa ću ga i ja pročitati. Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav Hrvatskoga sabora donosi odluku o raspoređivanju sredstava iz stavka 1. ovoga članka za svaku godinu kojom utvrđuje, na ovo sada posebno stavljam naglasak, jednak iznos sredstava za svakog zastupnika, dakle riječ je o zastupnicima u Hrvatskom saboru tako da pojedinoj političkoj stranci pripadaju sredstva, razmjerno broju njezinih zastupnika. Stavak 2. istoga članka glasi, sredstva iz stavka 1. ovoga članka raspoređuju se političkim strankama koje nota bene imaju najmanje jednog zastupnika u Hrvatskom saboru. U protekle četiri godine stalno mi se ovo objašnjavalo, zašto ja nemam pravo na novce i zašto nema pravo novce dobivati stranka na čijoj sam listi ušao? A to mi ni manje ni više nije objašnjavao nitko, nego čelnici vaše stranke poštovana i draga kolegice Ingrid. Nisam pravnik, ali sam konzultirao pravnike. Molim vas ovo objasnite i meni i hrvatskoj javnosti? Hvala lijepa za sada.
Hvala lijepa. Ispravak netočnog navoda gospodin zastupnik Zvonimir Puljić, izvolite.
Gospodine predsjedavajući, kolegice i kolege. Netočno je ono što je kolegica Ingrid izrekla, da se njihovim ljudima nudilo sve i sva, da su bili pozivani i nagovarani. Ona to nije argumentirala ničim osim ispraznom tvrdnjom, pa ću i ja demantirat samom tvrdnjom. Ali ću uz to dodat, da njihovi ljudi kako ih ona naziva, ali zapravo nezavisni zastupnici sa njihove liste uredno primaju taj novac, istina na račun stranke. I ako, gospođice, ako ovaj Zakon ne prođe, ja ću osobno tražit da SDP-e vrati te novce, jer nezavisni nemaju pravo na ova sredstva.
Hvala lijepa. Dozvolite da nastavimo, nemojte se dovikivati. Ispravak netočnog navoda gospodin zastupnik i potpredsjednik Mato Arlović, izvolite.
Ja ispravljam netočni navod moje poštovane kolegice Ingrid Antičević-Marinović koja je rekla da bi trebalo Zakon o političkim strankama pustiti na miru ovaj koji je sada na snazi. Ja smatram da ga ne bi trebalo pustiti na miru, nego da bi ga trebalo izmijeniti i dopuniti, jer u članku 26. važećeg Zakona još uvijek postoji da se kazne između ostalog određuju u kunskoj protuvrijednosti od 200 do 350 deutche maraka. Kao što znate ta valuta je prestajala postojati, nje više nema. I sasvim je jasno da bi trebalo odrediti drugi kriterij za određivanje kunske protuvrijednosti, a očigledno je da se nije vodilo računa zapravo zakonitost izmjene i dopune Zakona, nego o cilju i svrhovitosti izmjene, odnosno dopune koja se htjela postići. Dakle, radilo se o političkom postizanju cilja, ne pravnog cilja, a o tome i upravo i raspravljamo. Prema tome, to treba tako i raspraviti, a ne o pravnosti ovog pitanja.
Hvala lijepa. Idemo dalje. Gospođa zastupnica Milanka Opačić, izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege zastupnici. Ja doista kao i mnoge kolege prije mene mislim da je stav javnosti u ovom slučaju pitam, sviđalo se to nama ili ne sviđalo, ja moram reći da se meni ne sviđa jedan dio stava javnosti, a to je da su svi političari uglavnom nepošteni, da su lopovi, da krademo, da ovdje ne radimo svoj posao, meni se ne sviđa taj stav, međutim, to jest stav većine javnosti, vrlo malo je onih koji nas percipiraju kao poštene ljude koji se ovdje borimo za dobrobit građana. Kada je u pitanju ovaj Zakon stav javnosti je, neki ovdje nemaju kućnog odgoja, pa nisu naučili da šute dok druge govore, ja vas molim da..
Molim vas lijepo dozvolite gospođi zastupnici da nastavi svoje izlaganje. Nemojte je prekidati.
Dakle, kada je u pitanju stav javnosti i oko ovoga Zakona stav javnosti je da se ovdje čini nešto što je nemoralno, što je nepošteno i da bojim se da ćemo teško razlučiti kod javnosti o čemu se ovdje radi, jer svi ljudi sada smatraju da će svaki od nas zastupnika dobiti milijun kuna za četvorogodišnji mandat, dakle uz našu plaću i teško je objasniti ljudima da te novce neću dobiti ja, neće dobiti kolega Bošnjaković, nego će dobiti neki drugi ljudi. Doista je vrlo teško, dakle to ljudima objasniti. Naravno još je teže objasniti onima koji vrlo teško žive i koji doista su im i naše plaće vrlo veliki iznosi i nedostižni, a kamoli još kada se kaže da će netko dobiti uz plaću dodatnih milijun kuna u četiri godine. Ja mislim da je ovdje riječ o jednom vrlo opasnom presedanu, prvenstveno kada su u pitanju nestranački zastupnici, odnosno oni zastupnici koji su istupili iz redova političkih stranaka na čijoj listu su došli u Parlament, što bi moglo otvoriti jedan vrlo opasan postupak u ovom Saboru, jednu opasnu praksu, a to je da bi sada moglo uslijediti još dakle neki izlasci iz svojih klubova i iz političkih stranaka kako bi se osigurala dodatna sredstva, jer ovaj Zakon nažalost to sada omogućava. Stranke imaju određene zakone, ovaj Zakon koji se danas ovdje mijenja Zakon o političkim stranakama koji prvenstveno regulira rad političkih stranaka, financiranje političkih stranaka je namijenjeno isključivo za to da se osigura i podupre razvoj višestranačja u Hrvatskoj, da se podupre dakle demokratizacija. Stranke novac dakle troše na razvoj svoje infrastrukture i kao što je jedan ovdje prethodnik prije mene rekao i u SDP-u je slučaj da zastupnici ne da uzimaju novce od svoje stranke, nego pojačano od svojih osobnih dohodaka izdvajaju dakle za svoju stranku dodatni doprinos zbog toga što smatramo da je jačanje naše stranačke infrastrukture nama bitno i mi dakle doprinosimo tome i to je naša odluka, dakle mi ne uzimamo od svoje stranke. Jednako tako novac ne uzimaju niti naše nestranačke kolege koje su ušle na listi SDP-a kao nestranački pojedinci i doista je laž kada se tvrdi ovdje da ti novci idu tim pojedincima. Dakle, ti novci idu na račun SDP-a i ti novci dakle služe za razvoj stranke i taj novac ne dobiva niti jedan od naših kolega koji su nestranački, jer ti kolege rade i jesu članovi Kluba SDP-a, dakle oni ovdje ne istupaju kao nestranački, oni ovdje istupaju kao članovi Kluba SDP-a. Treba reći da je sasvim sigurno nama svima skupa u ovome Saboru naštetile su i mnoge priče i napisi u Hrvatskim tiskovinama, bila je na primjer u dva ili tri navrata priča o tome kako je jedan nezavisni zastupnik u ovome domu od svoje stranke tražio novac, koji je, dakle tražio je da mu se novac isplati na ruke, isplate su rađene čak i u nekim gostionama, dakle takvi napisi u novinama sasvim sigurno štete svima nama i teško će biti hrvatskoj javnosti objasniti da taj novac nisam primila ja, nego je na takav jedan po meni nemoralan način nastupao jedan nezavisni zastupnik. I zbog toga bi trebalo ovaj Zakon po mom mišljenju povući i na neki drugi način urediti, ali ne poziciju onih zastupnika koji izađu iz svojih klubova i iz svojih stranaka, nego samo onog dijela možda zastupnika nacionalnih manjina koji nisu dakle obuhvaćeni u određenim strankama. Ali ovo, na ovaj način kako i obrazloženje napisano ispred Odbora za Ustav, Poslovnik i politički sustav da se kao dakle kriterij za uvrštavanje u ovu odluku o davanju dodatnih sredstava za zastupničku funkciju dodjeljuje dakle i, jednoj zastupnici koja je istupila iz svoje stranke, ali isto tako i drugom nezavisnom zastupniku koji je izabran na listi jedne stranke i koji je raskinuo sve veze sa tom strankom. Dakle, teoretski, odnosno po ovome zakonu i praktično ja sutra mogu raskinuti sve veze sa svojom strankom i dobiti dakle uz svoju plaću dodatna sredstva, dakle za četiri godine milijun kuna što je izuzetno veliki novac i doista jedan opasan presedan na koji želim upozoriti i mislim da biste trebali dobro razmisliti o ovome rješenju prije nego se ovo rješenje ove izglasa jer je ono protuustavno, protuzakonito i otvara jednu veliku, veliku brešu bojim se u političkom životu u Hrvatskoj. Evo, dakle kako ne bismo bili svi skupa u ovom Saboru tretirani kao milijunaši, kao nepošteni ljudi jer mislim da u ovom Saboru najveći broj zastupnika pošteno zarađuje svoju plaću i prima samo ono što nam po zakonu pripada ne tražimo nikakva dodatna sredstva. Evo, ja osobno i Klub SDP-a glasat ćemo protiv ovog zakona i mislim da bi bilo dobro od strane predlagatelja još jedanputa razmisliti o ovome rješenju jer je vrlo opasan presedan da onaj tko napušta svoju stranku, tko na taj način iznevjeri svoje birače jer je došao na listi jedne stranke, zastupao određeni program te stranke da sada dobiva dakle iznos od milijun kuna, dobiva dodatna sredstva mislim ajmo još jedanput razmisliti o tome i taj zakon ne donijeti na ovakav način.
Hvala lijepa. Imamo jednu repliku i jedan ispravak netočnog navoda. Prvo replika gospođa zastupnica Zdenka Čuhnil. Izvolite!
Hvala lijepa, potpredsjedniče. Želim podsjetiti uvaženu kolegicu da i za njezin rad se izdvaja jednako tako milijun kuna kao za nezavisnog zastupnika ili zastupnika manjina. Da ta sredstva kroz političku stranku bit će iskorištena isključivo za njezin politički rad sa biračkim tjelom. Zar mislite da su nezavisni zastupnici i zastupnici manjina ušli u Sabor bez biračkog tijela? Za razliku od vas koji imate određenu izbornu jedinicu izborna jedinica zastupnika manjina je cijela Hrvatska i možda je ovo način da i zastupnici nacionalnih manjina mogu kontaktirati i raditi sa svojim biračkim tjelom i na taj način opravdati svoj mandat u Saboru. I još da se osvrnem samo na članak 19. Svaki iz njega čitamo što želimo. Zaboravljamo čitati da piše da se sredstva dijele s ukupnim brojem zastupnika što znači da se računa s ukupnim brojem zastupnika. Drugo je što u neko prošlo vrijeme ostali zastupnici nisu imali koji nisu bili definirani u stranku pravo na svoje političko djelovanje iako se to od njih čim uđu u ovaj parlament očekuje jer kažem imaju svoje biračko tijelo, svoju biračku bazu. Čak štoviše, manjinski zastupnici birani su u XII. izbornoj jedinici većinskim sustavom i zasigurno imaju povjerenje svojih birača.
Ispravak netočnog navoda gospođa zastupnica Zdenka Babić-Petričević. Izvolite!
Gospodine dopredsjedniče! Kolegice Opačić, mene je moja majka dobro odgojila. Poslala me u svijet računajući na moje dobro okruženje ali nikada nisam dozvolila u mojim godinama da utječu na mene ljudi takvi kao što ste vi. I nije važno što je rečeno nego tko je rekao.
U čemu je ispravak bio?
Ja imam kućni odgoj, ja sam dobro odgojena.
Nije gospođa Opačić navodila ničije ime. ... [[Upadica se ne čuje.]] Hvala lijepa. Sada je na redu za deset minuta gospodin zastupnik Ivo Lončar. Izvolite!
Gospodine potpredsjedniče, gospođe i gospodo! Evo, krenut ću od onoga žao mi je što ga ovdje nema meni vrlo dragoga čovjeka Luke Bebića koji je u jednom trenutku. ... [[Upadica se ne čuje.]] Ispričavam se. Luke Roića. Ima vas više Luka. Fino ime pa onda. Gospodin Luka Roić koji je u jednome trenutku u zanosu svoga govora rekao što će o nama misliti hrvatska javnost pa je nabrajao kako su svojedobno ovaj Dom nazivali da je kokošinjac, da je cirkus i da je pijaca. Nakon svega ovoga mogu i ja sebi dozvoliti jedan luksuz kad čovjek malo sumira ovu raspravu da je ovdje bila jedna samouvjerena demonstracija primitivizma i da se može govoriti o jednoj moralnoj i jednom moralnomi političkom primitivizmu. Kad je u pitanju javnost ja ću sada nešto reći, nećemo govoriti o novinama. Vidite, u jednim novinama nakon što su istupile dvije zastupnice iz SDP-a, neću govoriti njihova imena jer nikada ne govorim o ljudima, uvijek govorim o pojavi, i jedan zastupnik iz HNS-a u jednim novinama sutra dan je bio naslov "Nezavisni zastupnici u Saboru dobit će po milijun kuna dodatka". U drugim novinama izlazi "35 tisuća kuna za nezavisne zastupnike plaća", pa onda "Još milijun kuna po zastupniku" itd., itd. Kada je riječ o javnosti zato bi se trebali zamisliti, jučer jedne dnevne novine donose više nego sramotan tekst a vjerujte mi na riječ da se nešto malo razumijem u novinarstvo jer sam u njemu bio 27 godina, od toga 21 godinu profesionalno "prosječnom zastupniku uz plaću od 12 tisuća i 500 kuna još 5 tisuća 520 kuna za dodatne troškove". Drage kolegice i kolege, vi koji putujete sa strane ovdje u ovome tekstu piše kako dobivate na odvojeni život, piše kako dobivate dvije do dvije i pol tisuće kuna za stanove, piše koliko plaćate za režije i molim lijepo sve vam se to uračunava da vam je to plaća. Tko je za to kriv? Tko je ovaj Dom doveo na ovo mjesto gdje mi jesmo? Meni je žao što ovaj Dom nije u pravom smislu te riječi parlament. On nikada to nije bio. U prvih deset godina bio je glasačka mašinerija. Za vrijeme koalicijske vlasti bio je glasačka mašinerija, nažalost to je i danas. Ja bih htio doista da ovo bude središte političkih zbivanja u Hrvatskoj. A sada da se vratim na temu. Gospodo, sjetite se staljinističke maksime. Ona je glasila "Organizacija je sve, pojedinac je ništa." Za mene je pojedinac sve i pojedinci čine skupinu. Ja se borim za pojedinca. To me je naučio moj duhovni otac pokojni Vlado Gotovac. Poštovane kolegice i kolege! Kakva je razlika između vas koji ste stranački organizirani i nas koji stranački nismo organizirani i ja koji nisam stranački organiziran ja sam organiziran na taj način da sam organiziran protiv onih koji su organizirani. Ja imam svoju obitelj, imam svoje prijatelje. Nikada u životu nikome nisam rekao moraš. Vidio sam kako se na političkoj sceni, hrvatskoj političkoj sceni napreduje. Nije ništa bolje ni u drugome svijetu jer svugdje se može ići naprijed ako se onima koji odlučuju o vašoj sudbini uvlači da ne kažem u što. A sada krenimo redom. Imamo ovdje ispred sebe zakon koji je donesen u travnju 2001. godine. Molio bih da me netko podsjeti tko je tada bio na vlasti. Konzultirao sam neke suce Vrhovnog suda, neke sude Ustavnog suda i županijskih sudova. I sada da pročitam prva tri stavka članka 19. što kaže: "Dio sredstava za rad političkih stranaka koji se osigurava u državnom proračunu za iduću proračunsku godinu iznosu 0,056% sredstava tekućih izdataka proračuna iz prethodne godine." Stavak 2. kaže: "Sredstva iz stavka 1. ovoga članka raspoređuju se političkim strankama koje imaju najmanje jednog zastupnika.", koje imaju najmanje jednog zastupnika. Bar deset puta čelnici koalicijske vlasti su mi u proteklom mandatu govorili da upravo zbog ove formulacije ni ja ni stranka na čijoj sam listi ušao nemamo pravo dobiti novac. A onda u članku 3., maloprije sam ga citirao kad je govorila kolegica Ingrid Antičević-Marinović također ide kojom se utvrđuje jednaki iznos sredstava za svakog zastupnika u Hrvatskom saboru. Da ne bi dalje o tome više govorio ja ću sada citirati doista čovjeka koga uvažavam i koji poznaje Ustav, poslovnik i politički sustav. To je kolega Mato Arlović inače potpredsjednik Doma. Nedavno u jednomu svom velikom intervju jednim novinama na novinarsko pitanje, doslovno sve citiram radi vjerodostojnosti, citat počinje: “Ne čuči li iza spomenu Odluke Odbora za Ustav još jedan udarac oporbe na HDZ i Vladi zbog slučaja Žužul?”. Završen citat. Kolega Mato Arlović odgovora: “Ne, ovdje je riječ o pravnoj praznini koju drukčije tumači HDZ a drukčije oporba.”. Završen citat. Kolegice i kolege, držati ću se i onoga što je rekao kolega Arlović i neću govoriti, imam zapisnike ovdje sa sjednice 13. siječnja, 24. ožujka i 3. studenoga. Znam kako je tko glasovao i znam što je tko govorio. Neću zloupotrebljavati ovu govornicu ali produkt svega ovoga pazite i sljedeći. Dvije kolegice iz SDP-a i jedan kolega iz HNS-a 12. studenoga ove godine organiziraju konferenciju za novinstvo što sutra sve novine, dakle, 13. studenoga prenose i kažu sljedeće, citiram, ovo je vrlo važno kolegice i kolege slagali se mi ili ne, ali poštujmo i mišljenja sa kojima se ne slažemo, citiram: “Cijena opstanka Žužula iznosi 8 milijuna kuna.”. Završen citat. Nakon toga kažu sljedeće, pored toga kažu da je, citiram: “HDZ kupio nezavisne zastupnike sa 260 tisuća kuna godišnje zbog ministra vanjskih poslova.”. Završen citat. Je li to istina? Slučaj Žužul je izbio dva dana nakon što je donesen aneks ovim dvjema Odlukama. Kolegice i kolege ja vas lijepo molim otiđite u Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav i pogledajte od 13. siječnja imamo Odluku o privremenom raspoređivanju sredstava za rad političkih stranaka u razdoblju od 1. siječnja do 31. ožujka 2004. godine. Puno pravna odluka se donosi 24. ožujka 2004. godine, o raspoređivanju sredstava za rad političkih stranaka u 2004. godini a aneks 3. ožujka ove godine, 3. studenoga ove godine. Zašto nitko tada nije progovorio o svemu ovome? Sve su odluke donesene jednoglasno. Kolega iz HNS-a koji je bio najžešći, koji je govorio 8 milijuna kuna, ne znam kako je izračunao, neka pogleda sve hrvatske tiskovne medije i neka vidi kada je na površinu izišao slučaj Žužul a kada se ovo dogodilo. Zašto tada to nije odgovorio? A sada i da kažem još nešto! Kolegice i kolege, vi koji ste činili koaliciju u prošlome sazivu bio bih vam doživotno zahvalan da mi objasnite zašto gospodin Furio Radin i ja u prošlome sazivu Sabora nismo primili niti jednu jedinu lipu nego se stalno pozivalo na tada važeći zakon kojega je donjela tadašnja koalicijska vlast i kaže, samo sredstva mogu primati oni koji imaju najmanje jednog zastupnik. Na listi SDP-a ima šest, kako vi kažete ne stranačkih. Prema tome, kakva je to razlika ako je ostao isti zakon? A još ću vam nešto reći. Ovdje je bilo i govorio se je svega i svačega itd., itd., ja to poštujem u žaru političke borbe svašta čovjek reće, i ja sam malo prije rekao korumpirane umjesto kompromitirane, još jedan put se ispičavam i tako sam i napisao bio, kompromitirane, itd., itd.. Kolegice i kolege najbolje se je pokazalo u koalicijskoj vlasti. Mi tada nismo imali politički sustav nego smo imali ortački sustav jer se je šest ortaka uortačilo i vladalo Hrvatskom. To me je duboko uvjerilo da ne mogu ići u ni jednu stranku. Nikada nisam bio član ni jedne stranke, nisam danas član ni jedne stranke, neću biti ni ubuduće, nisam bio član komunističke partije. Ali vidite kako će se dogoditi, što će se dogoditi na idućim i lokalnim i parlamentarnim izborima. Genezu svega ovoga će vući nezavisni zastupnici ali i njima treba novac, kako do njega doći. Osobno vam mogu reći, vrlo odgovorno s ove govornice, mogao sam doći do mnogo novaca ali ne bih onda bio slobodan čovjek, ne bih mogao onda govoriti to što govorim. A moj kolega Stazić vrlo dobro znade što sam prošao od 95. do kraja 99. godine na Hrvatskoj televiziji. I umjesto da izaberem ono blagodati koje su mi nudili, izabrao sam da me kao zvijer izbace na ulicu. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Imamo jednu repliku, gospodin Furio Radin i jedan ispravak netočnog navoda.
Hvala lijepa, ja gospodine potpredsjedniče moram replicirati gospodinu Lončaru kada kaže da mi koji dolazimo sa strane imamo određene privilegije, možda neki imaju, možda neki i traže neke privilegije više ali međutim, ja moram reći a mogu samo govoriti za sebe, moram reći svoj slučaj, ja u 13, 14. od 92. godine što sam, što sam zastupnik u Saboru, a dolazim iz Pule gdje sam i prijavljen i gdje boravim kada nema sjednice Sabor, nikada nisam niti spavao na račun Sabora, niti u hotelu, niti imao stan na račun Sabora, niti imao razumite, nikakvih od tih privilegija pa bih htio gospodinu Lončaru, nismo imali prilike razovarati o tome, da mu kažem da možda neki to dobivaju ali npr. Furio Radin nije nikada to dobivao jer je kupio stan od svojih novaca ovdje u Zagrebu pa onda živi na svoj račun. Ali inače repliciram na način što odobravam ono što je rekao gospodin Lončar kada je govorio o otporu koji ima u ovom slučaju SDP, on je govorio o SDP-u prema nezavisnim zastupnicima, prema nezavisnima inače. Ja sam i inače kao bivši član saveza komunista Hrvatske, što je, ovdje želim i naglasiti da i jesam bio član tog saveza komunista Hrvatske, ja znam koji odnos ima, ima ljevica, ta vrsta ljevice, bolje rečeno, ta vrsta ljevice prema nezavisnima pa onda sam i naročito zahvalan gospodinu Arloviću što je prekinuo tu tradiciju ipak dao za pravo nezavisnim zastupnicima u siječnju ove godine. Hvala.
Hvala lijepo. Odgovor na repliku gospodin Ivo Lončar.
Gospodine potpredsjedniče, evo drago mi je da je kolega Furio Radin replicirao na ono što sam ja rekao. Kolega Radin nisam mislio na vas i nisam mislio na nikoga konkretno, mislio sam na ovaj Sabor, gospodo mi smo ipak zastupnici naroda, kakvi smo takvi smo, držimo dignitet ovoga. Ali ako vam u jednim novinama koje uz to za sebe kažu da su demokratske, profesionalne, morale itd., vidite naslov, prosječnom zastupniku uz plaću od 12 tisuća i 500 kuna još 5 tisuća 520 kuna za dodatne troškove. A vidite što su dodatni troškovi. Dakle, govorio sam o općim stvarima. Ovo se tiče svih nas. Ja živim u Zagrebu i ja nema ovih 5 tisuća i 520 kuna ali ne bi mi palo na pamet da ja to nekome kažem ili da kažem mom kolegi Marinu Jurjeviću da on nema troškove dok dođe iz Splita do Zagreba, jer znam koliko potroši i benzina i ovoga i onoga i koliko plati cestarine. Ali kaže se ovdje koliko zastupnik košta, plaća oko 12,5 tisuća kuna, stan u Zagrebu, 2,5 tisuće kuna, plus 500 kuna režije. Dolazak na sjednice, pa kilometraža, pa ovo, naknada za odvojeni život, zastupnički paušal itd., itd.. Pa to je sramotno ali to smo mi napravili govoreći i lažući da je milijun kuna bilo kupovina zbog ministra Žužula. Ako znamo kada je izbila afera Žužul a kada je sve ovo napravljeno. Ali još jedan put podvlaćim. Pravomoćna odluka je donsena 24. ožujka ove godine jednoglasno. A gospodo ja vam kažem, što se može provjeriti, u prošlome sazivu Sabora nisam primio niti jednu jedinu lipu, ni jednu jedinu lipu. Jedino ako bih išao u ime Odbora kao i sada, to je bilo vro rijetko, uostalom to se može i provjeriti. Hvala lijepa.
Ispravak netočnog navoda, gospodin zastupnik Dragutin Lesar, izvolite.
Hvala lijepa. Pa, dva navoda kolege Lončara moram ispraviti. Prvo, taj navod je dva puta i sada u odgovoru na repliku ponovio da je Odbor za Ustav u siječnju, ožujku donio odluku i ustanovio pravo na te iste naknade a da je u studenom bio samo aneks odluke. To naprosto nije točno jer je Odbor i u siječnju i u ožujku svojom odlukom dao pravo tako jedinoj trojici nezavisnih zastupnika u ovom Saboru koji su bili na nezavisnim odnosno nestranačkim listama i tako izabrani u ovaj Sabor. Takva odluka je bila u siječnju, ožujku, a u studenom proširena na novu kategoriju nepostojeći. I drugi netočan navod kolege Lončara je da je on nezavisan zastupnik. Nezavisan zastupnik je onaj koji je sa nezavisnom listom ušao u Sabor. On je bio nestranački kandidat na stranačkoj listi, a predsjednik stranke na čijoj listi je biti na konstituirajućoj sjednici Sabora sjedio je ovdje dole kao predsjednik parlamentarne stranke.
Hvala lijepa. Ispravili ste što ste mogli, a javio se za povredu Poslovnika gospodin Ivo Lončar. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče kolega Lesar je povrijedio članak 214. Da obrazložim: kolega Lesar vi ste iz tog kraja gdje sam ja izabran za zastupnika i to sa ponosom kažem i jednako ću sa ponosom predstavljati taj kraj kao i vi. A vi vrlo dobro znadete ta strančica u 10 godina na svim izborima imala je nekoliko stotina glasova. Pa onda ne možete tako govoriti bar vi, čovjek sindikalac koji se cijeloga života bori za istinu. Hvala lijepa.
Članak 214. govori da, kako se izriče opomena. Hvala lijepa. Gospodin zastupnik Nenad Stazić, izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, dopustite da na početku ove pojedinačne rasprave se ispričam svim onim zastupnicima koji su povrijeđeni ili su mogli biti povrijeđeni mojim istupom u ime Kluba. Posebno onim dijelom istupa koji su išli ad hominem. Imam potrebu osobito tu apostrofirati gospodina Furia Radina jer je on uistinu nezavisan zastupnik. On kao i gospoda Jene Adam i Mak bili su nezavisni zastupnici i kao nezavisni zastupnici izabrani su u ovaj visoki dom. Međutim i dalje mislim da se njihov problem ne može riješiti kroz izmjene ovoga Zakona. Ovaj Zakon naprosto tretira jednu drugu materiju. On tretira način rada i financiranje političkih stranaka, a ne način rada i financiranje zastupnika bez obzira da li bili oni stranački, nestranački, zavisni ili nezavisni. Ako postoji potreba da se neke stvari urede na bolji način nego što su sada uređene onda je to moguće učiniti kroz izmjene drugog zakona, ne ovoga. Zakona o pravima i obvezama saborskih zastupnika. U tom Zakonu može se načelno utvrditi da nezavisni zastupnici koji nemaju stranku iza sebe koja bi financijama potpomagala njihov zastupnički rad imaju potrebu za dodatnim sredstvima i za većim paušalom. Ali onda to treba tamo izmjeniti pa da onda Odbor za Ustav i Poslovnik donese odluku koliki bi taj povećani paušal za tu vrstu zastupnika trebao iznositi. Mi se kolege susrećemo sa svojom slikom u javnosti. Ta slika nije samo pojedinačna, ona jest i pojedinačna ali nije samo pojedinačna. Ona je kolektivna slika. Ona je slika o svima nama. Nažalost ta slika nije osobito povoljna. Javnost o političarima uglavnom ima loše mišljenje, pogotovo o zastupnicima. Misle da smo preplaćeni, da uživamo Bog zna kakve privilegije, a da ih ne zaslužujemo. Ovaj Zakon koji se sada predlaže neće popraviti tu sliku. Neće, on će ju pogoršati. Najveću štetu pri tome ugledu trpjet će oni zastupnici na koje će se ovaj Zakon odnositi. Ja se potpuno slažem sa kolegom Pupovcem da mi ovdje predstavljamo one koji imaju daleko manje od nas. I ova rasprava bez obzira na to kako tko raspravlja prelit će se na sve nas. Vidite kada su se pojavili novinski natpisi o mogućnosti izmjene ovoga Zakona, odnosno odluci Odbora za Ustav, mene su susretali ljudi na ulici i govorili mi: Oho, evo milijunčić. Spremit će se u džep milijunčić. Bilo me je sram. Bilo mi je neugodno. I trebalo mi je vremena da im objasnim da neću dobiti nikakav milijunčić. A nisam siguran da su mi povjerovali. Nisam siguran da većina ljudi koja površno prati ovaj naš rad neće na koncu donijeti zaključak: Evo ih, opet su si izglasali nekakav zakon po kojem si dijele novce. I to ne male novce. Zbog toga i ona žestina s početka rasprave. Učinimo sve jer je to u našem zajedničkom interesu. To je u intersu ovoga Doma da popravimo tu sliku u javnosti. Da ne iritiramo tu javnost nepotrebno i dalje. Pa ako ima ikakvih problema onda te stvari ne treba riješavati neprincipijelno. Ne treba ih rješavati u interesu trenutka, trenutne političke potrebe. A ja se bojim da je ovakvo rješenje kakvo se nudi u ovom Zakonu upravo u tu svrhu pa predlažem predlagatelju da odustane od ovoga. Napravit će sebi političku štetu. Napravit će političku štetu ugledu ovoga Doma, napravit će štetu ugledu zastupnika na koje se ovo odnosi, a na koncu je pitanje ako se ovaj Zakon bude osporavao na Ustavnom sudu kako će uopće proći. Ako stvarno mislite da postoji problem riješite ga logičnije. Dajte prijedlog, raspravit ćemo ga, riješit ćemo ga zajedno. Logičnije. Kroz onaj zakon kroz koji se to rješava. Ali mislim da bi sad u interesu pameti, u interesu dostojanstva ovog Doma, u interesu svih nas bilo najuputnije, kud nam se žuri, da povučete ovaj prijedlog jer ćete u protivnom morati snositi odgovornost za lošu sliku u javnosti ne samo sebe nego svih zastupnika. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Imamo tri replike i dva ispravka. Prva replika je gospodin Frano Piplović.
Pa slušam ovu raspravu i pokušam na nju reagirati djelom me i kolega motivirao. Nisam odavon čuo ovoliko demagogije kao što je čujem tijekom ove rasprave. Ima jedna stara latinska izreka kaja glasi quod licet jovi, non licet bovi, što je dopušteno Jupiteru to nije dopušteno volu. Očigledno ona ovdje dobro paše. Pa zašto se ovdje osporava ljudima koji se isto bave politikom ono što je dopušteno politčkoj stranci. Mislim to se čovjek jednostavno pita to je pitanje. Ja jedino nalazim odgovor u tome što očigledno ljudi žele oblatiti ove ljude jer ovdje nikakav kvalitetan razlog nije iznjet sa onog što je kazano ovdje. Prema tome, ako se želi blatiti Hrvatski sabor i ovo je način blaćenja Hrvatskoga sabora kada se na ovakavnačin raspravlja, kada se na ovakav način iznose teze koje jednostavno ne stoje. Odgovornost za Hrvatski sabor za njegovo dostojanstvo, snosi svaki pojedinac. Prema tome kada se vodi ova jedna politička borba u svakom slučaju treba birati riječi a ne nanačin da se na kraju kada završimo jesensko zasjedanje da se na ovakav način prije Božića rastenemo. Svakome je jasno da se ovdje jedna greška mora ispraviti. A pozivati narod i njega zvati ovdje u pomoć da bi se obranila svoja teza mislim da je t zaista nemoralno i završit ću sa ovim. U narodu postoji jednaposlovica, ja ću je obrnuto postaviti. Šta radi pop kada nema šta raditi. Jariće krsti. A čini mi se da ovdje u ovom SAboru ima dosta onih koji jariće krste.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku gospodin Stazić izvolite.
Uvaženi kolega Piploviću, javio sam se za odgovor na repliku ali moram vam priznati da nisam uopće ništa razumio od onoga što ste rekli pa eto tako ne mogu ni replicirati. Hvala.
Hvala lijepa. Zasićenost replikama. Gospođa Jagoda Matinčević također replika.
Ja bih replicirala gospodinu STaziću na samo jednu tvrdnju kako saborski zastupnici u javnosti imaju loš imiđ. ali sae neću nadovezati na ovu temu na ovaj prijedlog zakona, na ovu polemiku o primanjima o novcima. Nego ću reći da saborski zastupnici ponekad imaju lošu predođbu u javnosti zbog nečga što se zove trač, što se zove čudno zapravo bih rekla nedostojno denunciranje. Ili sad je jako popularno govoriti o prisluškivanju. Ja ću vam reći točno i konkretan primjer. Prije neki dan u novianma je bila jednim od dnevnih novina je bila jedna mala vijest kako Jagoda Majska Martinčević gasi čikove u saborskoj zahodu. Čudne novine koje se bave takvim vijestima, ne znam kogato zanima. Ali točno znam kako su nvoine došle do te informacije. Jer je istina da sam ja čik u zahodu ugasila. TAkođer je istina da nije novinar hodao za mnom na zahod nego jedna kolegica sa moje ljeve strane u ovoj dvorani. Pa vas ja sada pitam odnosno s desne strane, pardon. Ja vas sada pitam u svim ovim razlozima i argumetnima koji su ovdje izneseni za i protiv dali vi mislite da su ovakvi informatori novinara ona slika ona mogućnost koja bi možda promjenila sliku predođbu u javnosti saborskih zastupnika. ne znam koga to zanima, ne znam zašto se bavimo ovakvim stvarima. Meni osobno ne pada na pamet da za bilo kime s moje ljeve ili desne strane hodam po SAboru po wc-ima i da brojim šta oni tamo rade. Ali i uopćeme smeta da je moje ime bilo u novinama po tom pitanju. Ali me smeta ako vi vrlo vele umno i sa nekakvim jako važnim razlozima ovdje govorite o našem dignitetu.A s druge starne imate kolegice u svojim redovima koje se bave takvim jako primitivnm poslovima.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku gospodin Nenad STazić izvolite.
Ali draga kolegice Jagoda, pa ovdje nije mi ne donosimo zakon ni o zahodima, ni o čikovima, ni o dimu, ni o novinarima, ni o novinama. Ovaj zakon tiče se novaca. Ne malog iznosa novaca, uvažite kolegice da je javnost ionako ima negativnu predođbu o tome. Ne spravom, ali ima negativnu predođbu. Ako se ovaj zakon izglasa, ja vas uvjeravam da ćejavnost misliti da će javnost misliti da ćete i vi dobivati milijun kuna. Mislit će. Mislit će da smo si izglasali još jednu privilegiju koja nam ne pripada. Napravit ćemo sebi i ovoj ustanovi političku štetu. Urušit ćemo ugled koji se ionako urušio. Zbog kojega čega. I premat ome nemojmo priču o zahodima o pušenju u zahodu o dimu u zahodu, o tužakanjima novinarima, upletati u ovu vrlo vrlo ozbiljnu temu. Koja neće prestati sutra ili prekosutra. Koja će se povčaliti cijeli mandat, do odluke ustavnoga suda. Hvala.
Hvala lijepa. Imamo još jednu repliku gospodin Furio Radin. Izvolite.
Hvala lijepa. Ja odgovaram na onom djelu govora gospodina STazića gdje je on u jednom tonu koji je malo patetičan … odgovara mogu reći određenim istinama, govori o tome da o privilegijama i otome kako svi oni koje mi predstaljavamo lošije živi od nas. To je istina. Ali međutim ja vam imam pamćenje koje ne zbog toga što imama naročito pamćenje nego zbogtoga što dugo sjedim u ovom SAboru koji me vraća na vremena prošla dok sam ja bio dio oporbe. Pa onda sam bio dio informaije oporbe. pa se ja sjećam npr. da smo mi 92. godine i kolega Bebić se sigurno sjeća, svi oni koji su bili tada, naša plaća jebila današnjih 750 eura. Nakon toga našim pristankom, hoću reći našim pristankom kao oporba i pristankom SDPa, 95., 96. godine ona je išla na duplo nitko nije imao ništa reći. To oko na tisuću i 200, 300 eura. Nitko nije imao ništa reći. I to je bilo još malo. Jer 89. godine, 99. godine, parodn, ta plaća je onda išla do praktički plaće koju imamo danas nešto malo manja. A tada također …/Govornik se isključio/… nije imala ništa reći. Pa bi ja molio samo da kada se govori o tome da mi suosjećamo sa onima koji imaju manje od nas da se sjetimo i toga kako smo se ponašali kada su se povisile naše plaće.
Vrijeme je prošlo za repliku.
Oprosti, to je tako. I ponavljam još jednom moj prijedlog i onda završavam. Moj prijedlog je sljedeći. Neka stranke odustaju od financiranja, neka nemaju novac od budžeta, neka imaju novaca od svog mnogobrojnog članstva kao što imaju sindikati i onda u tom trenutku ćemo svi biti isti, moramo biti isti ili kada imamo financiranja ili kada nemamo i to je moj prijedlog, a … da napišete o tome amandman.
Hvala lijepo. Odgovor na repliku, gospodin Stazić. Izvolite.
Pa cijenjeni kolega Radin, ja stvarno neznam kako bi se to kretala plaća zastupnika u vrijeme prve HDZ-ove administracije i koliko puta je ona i kako povećavana. Samo znam da je u prošlom mandatu, znači u zadnjem sazivu Sabora zajedno smo u njemu bili, ta plaća smanjena za 40%. Ona je smanjena za 40% a čini mi se da je dojam u javnosti bio kao da je povećana za 40%. Tako je to u javnosti primljeno, koliko smo mi puta i na koji način o toj plaći ovdje raspravljali. Kakav će dojam u javnosti stvoriti ovaj potez, ne mogu ni zamisliti, ali povoljan sasvim sigurno ne.
Hvala lijepa. Imamo dva ispravka netočnih navoda. Prvo je gospodin zastupnik Ivo Lončar. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, kolega Stazić je rekao ovaj zakon neće poboljšati sliku o nama nego će je pogoršati, zatim bili oni, misli na zastupnike, zavisni ili nezavisni nemaju pravo na novac. Kolega Staziću da ja to opovrgnem evo u ovoj odluci od 24. ožujka koja je donesena jednoglasno, vaša strančica, jer vi ste malo prije govorili o milijunčićima, dobit će svake godine 9 milijunčića i 66 tisuća kunčića, a to bi bilo za četiri godine 36 milijunčića i nešto malo više. Budući da vi govorite o dostojanstvu, budući da govorite o dignitetu pa evo samo da vam kažem na primjeru našega predsjednika koji je sada predsjednik građanin i došao je na listu kao građanin predsjednik, sada je građanin predsjednik pa ipak uživa vašu potporu pa sada neznam kako će on dobivati iz državnog proračuna ove novce, da li od vaših stranaka ili iz proračuna. To bi bilo dobro da vi nama objasnite. I još nešto. Bilo bi dobro da kažete što vaša strančica radi sa vašim milijunčićima i tko vama pokriva vaše troškove kada vi idete na vaše putiće? Hvala lijepa.
Hvala lijepo. Deminutivi zapravo ublažuju stvar, vidim. Dobro je. Ispravak netočnog navoda, gospodin zastupnik Frano Matušić. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče ispravit ću dva netočna navoda. Prvi je, kolega Stazić je rekao da on neće dobiti svoj milijunčić. Dakle on će dobiti svoj milijunčić na račun svoje stranke, to provjerite na računu vaše stranke. Vi ćete dobiti vaš milijunčić i nemojte onda osporavati onima koji zaslužuju također za iste troškove iste novce. Drugi netočan navod je da će ovaj prijedlog zakona donijeti političku štetu ugledu Sabora. Ne. Političku štetu ugledu Sabora su nanijeli vaše kolegice i kolege koji su zlonamjerno i netočno interpretirali ono što se ovim odlukama nastoji napraviti i to je vrlo jasno i argumentirao gospodin Lončar, onim napisima koji su bili u medijima.
Hvala lijepa. Završili smo s ispravcima. Sada je na redu gospodin zastupnik i potpredsjednik Mato Arlović. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, poštovane kolegice i kolege. I dalje ostajem kod jedne svoje već izrečene tvrdnje u jednom intervjuu, da se u ovom pitanju radi o pravnoj praznini ako se želi osigurati financiranje pojedinog zastupnika radi razvoja parlamentarne demokracije ili radi razvoja i suradnje zastupnika sa njegovom izbornom bazom, odnosno za građane. Međutim postavlja se pitanje kojim zakonom tu pravnu prazninu popuniti. Ja osobno smatram da nije moguće to popuniti Zakonom o dopuni Zakona o političkim strankama ili uopće Zakonom o političkim strankama, jer je predmet regulacije Zakona o političkim strankama drugi i to sasvim opravdano. Prvo iz kog razloga? Prvo što po našem Ustavu je višestranačje je jedno od temeljnih vrednota ustavnog poretka, a u isto vrijeme svakom je jasno, osobito nakon 2. svjetskog rata kada se više razvija zapravo višestranačka demokracija i kada se počinje ozakonjivati položaj stranaka u sustavu da u takvoj situaciji stranke posreduju ostvarivanje interesa i ciljeva nositelja suverena, odnosno naroda svojim predstavnicima u parlamentarnim, odnosno predstavničkim tijelima zakonodavne vlasti. Drugo po našem Ustavu u članku 6. zakonom se uređuje položaj i financiranje političkih stranaka. Treće, sam Zakon o političkim strankama izričito kaže, citiram: "Političke stranke su sa svojim slobodnim osnivanjem izraz demokratskog višestranačkog sustava kao najviše vrednote ustavnog poretka Republike Hrvatske. Pravni položaj, uvjeti i načini postupka kod osnivanja, registriranja, prestanak i financiranje političkih stranaka uređuje se ovim zakonom." Prihvaćeni su kriteriji između ostaloga da se u jednom dijelu financiraju političke stranke paušalno, a u drugom dijelu da kriterij i stupanj vrednovanja za financiranje političkih stranaka budu njihovi zastupnici koji su izabrani u Parlament, odnosno u predstavničko tijelo jedinica lokalne i regionalne samouprave, jer se adekvatno i na ta tijela primjenjuje odredba članka 19. zakona. Zapravo postavlja se pitanje koja je svrha zakona. Pa svrha zakona jeste u nečemu drugom, da se osigura financiranje političkih stranaka iz neovisnog izvora da političke stranke ne bi došle u ovisan položaj zbog svoje materijalno financijske oskudice i nemogućnosti da obave svoju političku funkciju u društvenoj zajednici. I zbog toga se treba financirati političke stranke iz proračuna da ne bi one posegle u predizbornim, izbornim uvjetima u političkom svom djelovanju za izvorima iz donacija i drugih sustavu poznatih stvari koji mogu omogućiti zapravo sutra ovisan položaj kod obnašanja vlasti ili najodgovornijih funkcija kada stranke dođu u poziciju da obnašaju vlast. I zbog toga je ovo predmet koji treba ostaviti i biti vezan za političke stranke i zbog toga je Zakon o političkim strankama sasvim jasno rekao u članku 19. da se financiraju političke stranke, da je kriterij vrednovanja za financiranje političkih stranaka pojedini zastupnik i broj zastupnika, njezinih zastupnika. On ne govori o broju njenih članova nego iz njezinih zastupnika koji su birani sa liste te političke stranke i sasvim je normalno dosadašnja praksa bila da kada je zastupnik te stranke napustio stranku da stranka više po tom zastupniku nije mogla dobiti novac niti je mogao taj zastupnik kao neovisan zastupnik dobiti novac. Isto tako valja naznačiti još nešto. Činjenica je da može se raspravljati o financiranju zastupnika i njihovog rada, ali nemojmo zaboraviti da mi to imamo i ozakonjeno. Drugo je pitanje da li je po svom opsegu i po sadržaju financijskih sredstava to dostatno za rad pojedinog zastupnika, to je drugo pitanje. Ali je činjenica da mi imamo Zakon o pravima zastupnika, činjenica da postoji čitav niz odluka nadležnog radnog tijela Odbora za izbor, imenovanje i upravne poslove ovog hrvatskog Parlamenta koji je uredio pitanje paušala koji je zapravo namijenjen za rad na terenu zastupnika, koji je uredio pitanje financiranje smještaja zastupnika koji dolaze s terena, koji je uredio financiranje materijalnih troškova itd. Da li je to dostatno ili nije, o tome možemo razgovarati, ali to ne možemo regulirati ovim zakonom po mom dubokom uvjerenju, ako se želi osigurati dodatni izvori sredstva iz proračuna da bi se ojačali vezanost izabranih zastupnika sa biračkom bazom, odnosno sa svojim biračkim tijelom. Mi možemo prihvatiti nešto što postoji u svijetu u Njemačkoj, Švedskoj i mnogim drugim zemljama gdje je pored što se financiraju stranke, se financira i rad pojedinog zastupnika i on ima zapravo pored svoje plaće i materijalnih troškova koje prima i dodatni proračun za obavljanje djelatnosti funkcije zastupnika i tada se financira ne samo smještaj, teren itd. nego čak i savjetnici koji obavljaju poslove i u njegovoj pripremi za obavljanje rada itd. To se može prihvatiti ali se ne može financirati iz Zakona o financiranju političkih stranaka, odnosno Zakona o političkim strankama. I ja osobno mislim da je ovaj Prijedlog zakona o dopuni Zakona o političkim stranakama promašaj i da ga treba ili povući, ja ću osobno biti protiv njega jer nema nikakvog smisla na ovaj način to urediti, jer to jednostavno dvoje ne ide zajedno, jednostavno ne ide zajedno. Ja ne ulazim u tom pitanje da li ćemo ili nećemo, sutra ćemo se izjasniti o tome kako i na koji način ako se otvara pitanje financiranja rada pojedinog zastupnika. E sad tu dolazi ono posebno pitanje koje treba posebice naznačiti i utvrditi za takve odnose za razvoj parlamentarne demokracije, za odnose sa izbornom bazom, biračkim tijelom treba dodatno osigurati sredstva. Do sada to uglavnom financiraju stranke za svoje članove. Ali uostalom osnovna intencija Ustava i jeste razvoj višestranačke demokracije i zato to i jeste jedna od temeljnih vrednota ustavnog poretka u članku 3. Prema tome mi moramo biti svjesni o tome da Ustav prije svega financira i ako smijem tako u intenciji i protežira višestranački sustav a ne nezavisne zastupnike i pojedince dakako da ih ne zabranjuje. Poglavito ne može zabraniti kada se radi o specifičnoj vrsti nezavisnih zastupnika koji nisu nezavisni zastupnici nego su predstavnici nacionalnih manjina u hrvatskom Parlamentu. I baš zbog toga što su predstavnici nacionalnih manjina po jednom posebnom zakonu, zove se Ustavni zakon o pravima nacionalnih manjina i imaju nacionalne manjine određena sredstva za razvoj, ne znam kulturne i svake druge demokratije. I u takvom segmentu mogu … Naravno da ja ne mislim to dostatno i za ovaj oblik rada, može se, jer nikad tih sredstava nije dovoljno. Drugo je pitanje da sve to treba staviti u opću dimenziju koja je isto tako važna, to je pitanje mogućnosti u ovom trenutku Republike Hrvatske i njenog gospodarstva da može financirati sve ove potrebite djelatnosti i zastupnika i političkih stranaka i naravno predstavnika nacionalnih manjina. Dakako u tom kontekstu valja voditi još nešto računa, mi ne možemo se izdići apsolutno u iznosima i u izvorima tih sredstava ne vodeći računa o općem položaju prosječnog građanina Republike Hrvatske koji se nalazi u Republici Hrvatskoj i mogućnosti društva i društvene zajednice. I u takvoj situaciji ja moram biti sasvim jasan i sasvim precizan. Znate neka pitanja koja su se ovdje otvorila, koja je primjerice kolega Lončar spominjao za bivši, za prošli mandat. Činjenica jeste. Stranka je dobijala, HSS je dobijao novac i po osnovu vas kao zastupnika dok ste vi bili u klubu, odnosno kad dok ste bili član zastupnik. Onog momenta kad ste vi izašli iz stranke, iz kluba, vi jeste postali nezavisan zastupnik, ali više niti je stranka vas mogla ubrajati, jer niste bili kod nje, niti ste vi mogli dobiti jer niste stranka. I u tome je problem. Vi ste do sad isto tako u siječnju mjesecu i u trećem mjesecu dobijali zato što ste bili član koji je izabran sa stranačke liste i dobivala je stranka. Kako ste vi uređivali vaše odnose sa vašom strankom ja u taj dio neću uopće da ulazim. Sad se dogodilo u jesen da se zauzelo stajalište političko da bi trebalo riješiti i pitanje nezavisnih zastupnika i financiranje njihovog političkog rada na terenu itd. Ja ne mislim da to treba riješiti samo njih. Ako treba riješiti onda to treba riješiti kroz Zakon o pravima zastupnika i treba vidjeti kakav je to odnos. Vjerojatno bi nezavisnim zastupnicima trebalo sasvim sigurno osigurati sasvim sigurno osigurati više nego što to treba onima koji su vezani uz svoje stranke i stranačku pripadnost iz prošlog razloga jer oni imaju, doduše i ulažu puno više kao stranački ljudi u svoje stranke za razvoj infrastrukturne stranke. Ali tako i za obavljanje određenih djelatnosti političkog djelovanja sa terenom imaju daleko veće mogućnosti s obzirom da upravo iza njih stoje njihove stranke. Prema tome, treba sasvim jasno i otvoreno o svemu ovome progovoriti. I zato ponavljam, ja i dalje stojim o tome i na toj tezi. Ako se želi ovo pitanje urediti, a to će reći pitanje financiranja nezavisnih zastupnika koji nisu nastranački nego su nezavisni jer nisu niti birani sa lista stranaka. To se pitanje može otvoriti ali je u sadašnjem pravnom sustavu to pravna praznina i tu pravnu prazninu se eventualno treba popuniti i raspraviti kroz izmjenu Zakona o pravima saborskih zastupnika, a ne Zakona o političkim strankama. Jer Zakon o političkim strankama po predmetu svog sadržaja, po svom opsegu, po svom dosegu je namijenjen za sasvim drugi politički cilj koji je Ustavom na kraju krajeva propisan i koji je tako u sebi sadržan i sasvim drugačije uređuje ova pitanja. I ja mislim da bi bilo potpuno pogrešno ovu izmjenu, odnosno dopunu, pardon, zakona prihvatiti u ovakvom segmentu i u ovakvom obliku kako je ponuđena jer bi to bilo zapravo vrlo opako iz jednog drugog razloga. Postavlja se ozbiljno pitanje ustavno pravne naravi. Mi Zakonom o političkim strankama trebamo osigurati ustavnu vrednotu, razvoj ustavne vrednote višestranačke demokracije, odnosno višestranačje, višestranačkog sustava a ne stvarati političke uvjete koji bi ga mogli devalvirati. Sasvim je jasno, ako se unese kriterij individualnog financiranja po zastupniku i pripadnost sredstava po zastupniku za politički rad da će to destimulirati ljude da ostanu u političkim strankama. Time zapravo dezavuiramo ustavnu normu višestranačke demokracije. Zbog toga to ne može biti predmet ovoga zakona i zato mora biti predmet drugog zakona i tada treba raspraviti i sjesti i raspravljati o toj pravnoj praznini ali na sasvim drugačiji način i bez ikakve potrebe da se u to unose posebne emotivne stvari. Ja mislim da tu treba sjesti i raspraviti. Postoje takvi primjeri u svijetu. Treba vidjeti da li smo mi dosegli takvu materijalnu financijsku mogućnost, takvu demokratsku zrelost i takvu pravnu potrebu da možemo raspravljati da se Zakonom o pravima zastupnika otvori i pitanje financiranja zastupnika i njihovog rada sa terenom i naravno za pripreme obavljanje zastupničke dužnosti uz suradnju i uz pomoć svojih stranaka u Parlamentu a osobito onih koji nemaju stranačku potporu sebe jer nisu birani sa stranačkih mjesta niti pripadaju pojedinim strankama. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. Prvo je ispravak netočnog navoda, gospodin Ivo Lončar, a ne, repliku gospodin Ivo Lončar.
Repliku sam izabrao samo zato da mi kolega Mato Arlović može odgovoriti jer ja ću kroz ovu moju repliku više postavljati pitanja. Ali evo ja sam kolegi Arloviću silno zahvalan. Sad sam dobio jednu informaciju na koju sam čekao pet godina. Sad je on rekao da je jedno vrijeme na mene primao novac HSS. Ja za to nisam znao a oni su mi to uporno demantirali. Prema tome, ali mene isto zanima da mi kolega Arlović, koga iznimno poštujem kao pravnog stručnjaka napose kao meštra za Poslovnik, Ustav i politički sustav, objasni sljedeće u članku 19. postojećeg zakona. Pročitati ću cijeli stavak 2. Sredstva iz stavka 1. ovoga članka raspoređuju se političkim strankama koje naglašavam, imaju najmanje jednog zastupnika u Hrvatskom saboru. Je li to najmanje jedan zastupnik kao što sam čuo cijelo vrijeme danas u raspravi sa strane SDP-a da su to njihovi nestranački zastupnici. I ja sam bio nestranački zastupnik pa nisam dobio ni jednu lipu, ni jednu lipu nije dobio ni kolega Furio Radin, jer uvijek se je govorilo, uđi u stranku dobivati ćeš novac, ako nisu u stranci ne možeš dobivati novac. Ne znam što se je to promijenilo a zakon je isti od onoga mandata do ovoga. Još moram reći, nisam primio 260 tisuća kuna za predizbornu promidžbu u prošlogodišnjim izborima. Nikad se nisam koristio službenim automobilom, nikada nisam koristio se vlakom, brodom, autobusom, jedan put zrakoplovom do Splita i to kad smo išli na službeno jednu sahranu, mobitel uvijek vlastiti, telefon itd., itd., putovanja sva sam organizirao. Ali težište je da mi kolega Mato Arlović biti ću mu silno zahvalan objasni stavak 2. koji se je meni četiri godine objašnjavao iz članka 19. Zakona o političkim strankama koji je donio 20. travnja 2001. godine. Hvala lijepa i unaprijed hvala kolegi Arloviću.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku, gospodin Mato Arlović. Izvolite.
Poštovani kolega Lončar. Onog momenta kad ste istupili iz HSS-a, odnosno … … [[Upadica se ne razumije.]] Iz Kluba, pardon iz Kluba HSS-a, … [[Upadica se ne razumije.]] Niste, pa jeste, vi ste u početku 2000. godine vi ste izabrani na listi HSS-a, bili ste u Klubu HSS-a i dok niste javno istupili iz toga stranka imala pravo po vama isto tako dobivati novac i dobivala. Kad ste istupili, vi više niste mogli dobiti vi niti stranka dobivali, takvo je bilo pravilo u prošlom sazivu Sabora. Drugo, takvo pravilo ja interpretiram i sada važi iz ovog članka odredbe 19. iz jednostavnog razloga, jer u njemu piše, kriteriji po pojedinom zastupniku se određuju sredstva, ali sredstva piše političkoj stranci pripadaju. Kolege pravnici, pogotovo oni koji su više čitali starije udžbenike, a osobito skriptu recimo Čede Rajačića sjetit će se pojma Pripadanje i prisvajanje. I ovdje se upotrebljava ne pojam prisvajanja ekonomski, nego pojam pripadanja u smislu ... koji stranka stječe u takvoj situaciji, a ne pojedinac i ne mogu vama sredstva ta pripast, zato ja to tako tumačim, i zato sam govorio da se radi o pravnoj praznini, i u ovom Zakonu i u Zakonu o pravima zastupnika. A drugo je pitanje, što ja ne mislim da se ovim Zakonom iz razloga koje sam rekao Ustavno pravne naravi to ne može riješit, nego treba riješit posebnim zakonom, ako se to želi. A to je Zakon o pravima zastupnika. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Replika gospodin Furio Radin, izvolite.
Kolega Mato Arlović, ja bih vas molio samo da mi, neka završi pritisnite, jer mora telefonirat, a opet odgovaram. Kolega Mato Arlović, ja bih vas molio samo da me vi uputite na to, na kojoj stranci da dođu sredstva koji pripadaju meni kao nezavisnom zastupniku, biran kao nezavisni zastupnik i koji imam ista prava i iste dužnosti kao i vi? Znači, ti novci pripadaju strankama. Recite mi molim vas, kad ćete zaključiti sami o sebi, kojoj stranci da dođu ti moji novci? Ja bih vam rekao jednu drugu stvar. Vidite stranke ljevice, a ja sebe ubrajam ipak povijesno u ljevicu. Stranke ljevice na primjer na različite načine su to riješavale. Komunistička partija Italija sadašnji su sad demokrati odustajali su od svoje plaće u Talijanskom parlamentu do razine plaće metalskog radnika. Znači dobivali su plaću metalskog radnika, a ostalo je išlo stranci. Sada su se promijenila na neki način su se buržuili, pa sad vi primate sve ono što se može sigurno primati kao stranka i kao pojedinci. Ali onda ja bih vam savjetovao ako ne želite da vam nitko otiđe, da vam nitko pobjegne iz stranke, postajući nezavisni zastupnici, pa dajte dogovorite se o stranci, pola novaca neka ide stranci, ali ostala polovica neka ide vama na način tako da možete potrošiti kao zastupnici u vašoj izbornoj jedinici. Razmišljajte o tome, zašto bi išlo sve po demokratskom centralizmu? Neka nešto ostaje i vama kao zastupnici koji isto nešto radite samostalno i djelujete na terenu, evo to bi bio drugi prijedlog. Znači, ili da dajete plaću praktički stranci cijelu, a da ostajete metalski radnici. Ili s druge strane, da stranka daje vama jedan određeni dio novaca kao dio modernog vremena današnje ljevice. Evo, hvala.
Odgovor na repliku gospodin Mato Arlović, izvolite.
Ja razumijem kolegu Furia Radina da bi on kao nezavisni zastupnik jako rado volio uređivati političke odnose i demokratske odnose unutar jedne političke stranke. Jer je to uvijek bila želja kvazi intelektualaca koji iz vana pokušavaju uređivati ustrojstvo pojedinih organizacija iznutra. I u takvoj situaciji meni je to jasno, jer nemaju dovoljno hrabrosti da sami uđu u tu organizaciju ili sličnu organizaciju da bi oni u toj organizaciji pokazali svoju demokratičnost, i svoje odnose, a lakše je biti ponekad nezavisni i obavljati određene poslove kao što se to radi često puta preko svog ureda ili preko bratovog izdavačkog poduzeća. No, dobro, o tom potom. Drugo, mene vrlo interesira, da mi objasnite poštovani kolega, gdje ste vi u Zakonu o političkim strankama pročitali da zastupniku pripadaju novci? Nigdje. Zastupnik je mjerilo i kriterij. Piše vam u stavku 2., da se raspoređuju političkim strankama, a ne zastupniku, nego da po zastupniku. Zatim da pripadaju političkoj stranci, a ne zastupniku. A ima na jednom mjestu gdje zastupnik ima pravo na određena sredstva za svoj politički rad. To je Zakon o pravima zastupnika i na temelju posebne odluke Hrvatskog sabora, odnosno njegovog odbora za upravne poslove, izbor i imenovanje je utvrđeno da je to 17, čini mi se 10 dnevnica za politički rad na terenu koje zastupnik svaki dobiva, a ponovo naglašavam, ja ne mislim da je to dostatno, za ljude koji nisu članovi stranaka, koji su nezavisni ako oni to žele, to jeste onda pravna praznina, samo to treba onda tim zakonom riješiti, a ne Zakonom o političkim strankama.
Povreda Poslovnika gospodin Furio Radin, izvolite.
Članak 214. gospodine potpredsjedniče. Gospodin Arlović me nazvao kvazi intelektualcem, ja bih mu htio poručiti da nisam kvazi intelektualac, nego ja nisam intelektualac. Jer ako je netko u politici intelektualac, ili kvazi intelektualac, on može samo pomrstiti odnose. Ja se bavim interesima i ne bavim se kritikom svega postojećeg. Znači nisam intelektualac, niti kvazi intelektualac, nego ja sam ne intelektualac i političar kao i svi vi.
Isto tako povreda Poslovnika gospodin Mato Arlović, izvolite.
Ne radi se o povredi 214. 214. govori o kaznama, nego se radi o povredi članka 209. po kojem kolega se javio za povredu Poslovnika, a zapravo je zloupotrijebio taj institut i govorio o nečem sasvim, sasvim drugom. A usput budi rečeno riječ kvazi znači nešto drugo, nego ono što je kolega preveo.
Pitanje izgleda kako ćemo se oslovljavati. Koji god zastupnik zatraži dok ja budem predsjedavao da ga se titulira kao što je gospodin Letica tražio, ja njega uredno tituliram kako to ..., a ove druge ne, jer oni nisu tražili, a kad zatraže tako ćemo i njih. Znači pitanje tituliranja možda biti da skratimo to na ono gospodine zastupniče, a da titule ne nabrajamo osim u slučaju gospodina Letice, izričito je zatražio. Gospođe i gospodo još imamo gospodin Božidar Pankretić, izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa evo dozvolite nekoliko rečenica također o ovom prijedlogu, bit ću kratak koliko mi se čini da sam zadnji govornik u ovom dijelu. Mislim da je do sada dovoljno rečeno, određenim argumentima nisam pravnik da bih mogao ići u neku detaljnu materiju oko toga, ali ću reći načelno promišljanje. A načelno zasigurno stoji da je nemoguće da netko dobiva određeni novac koji je direktno namijenjen za stranke ako ga je pojedina stranka kandidirala. I to je pravilo vrlo čvrsto i mislim da nitko ga ne može na neki način osporit, da li se radi o velikim, malim strankama, koliko je određena stranka pomogla ili ne, mislim da je to izbor svih nas kada se na određeni način kandidiramo. Ja dakako ovdje izuzimam one koji su nezavisni zastupnici, koji su se kao takvi kandidirali. Mislim da tu zasigurno postoji neka mogućnost o kojoj treba voditi računa, ali dakako da takvi zastupnici koji sakupljaju potpise koji rade svoju kampanju na taj način bi trebalo pronaći neku mogućnost da im se na određeni način kako je to moguće da li u ovom kada su izabrani omogućit da dobivaju određeni dio sredstava. Mislim da je to prijedlog oko kojega treba detaljno razmotriti, vidjeti u tom dijelu i dakako predložit za određenu budućnost. Mislim da nikako nije dobro u ovakvim stvarima stvari rekao bih sada već lomit preko koljena, bez razlike što su neke stvari napravljene, nego detaljno stvar pripremit pred sljedeće izbore, pred parlamentarne izbore i definirat. Nezavisni zastupnik koji sakupi potpisa sa toliko i toliko tisuća kao što to već ide, ili kod zastupnika nacionalnih manjina sve u onom dijelu, on će dobivat određeni dio ako bude izabran, stranke kadidiraju i kada se netko kandidira na njihovoj listi novac pripada njima. Sve drugo je ja bih rekao jedna slobodno ću to nazvati akrobatika koja dakako se mi možemo uvjeravati u neke članke, u neke stvari ali mislim da se svi slažemo oko toga. One ne stoje i mislim da moramo to prihvatiti i izaći iz ovog rješenja. Ja neću biti grub ali ću apelirati ovdje, mislim da nešto što bi išli na ovaj način donositi nije dobro a ako vladajuća ovdje stranka zajedno sa svojim koalicijskim partnerima tako odluči mislim da rade definitivno na svoju štetu jer ne rade nešto što bi bilo korisno za razvoj ukupne demokracije u Hrvatskoj. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. U ime predlagatelja zaključno gospodin Dražen Bošnjaković predsjednik Odbora za Ustav, poslovnik i politički sustav. Izvolite!
Gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege! Prvo želim zahvaliti svima na raspravi. Nažalost, bila je prilično žestoka i često je prešla i one granice čini mi se nekakve tolerancije koje bi bile poželjne da budu u ovom Visokom domu. Nakon cjelokupne ove rasprave nismo uspjeli približiti naša mišljenja. Ovaj zakon očito nećemo donesti konsenzusom što je meni osobno jako žao ali ja ponavljam još jednom. Razlika je isključivo u dvije koncepcije. Jedna koncepcija se zalaže samo za to da sredstva mogu dobiti samo stranke, samo političke stranke za članove koji su u Saboru. Druga koncepcija koja se predlaže ovim zakonom a ja ću reći da se samo nadovezujemo na stavak 3. članka 19. zastupa tezu da pravo na sredstva za svoj politički rad imaju i nezavisni zastupnici i zastupnici nacionalnih manjina. To je razlika između nas. Druga razlika o kojoj je također uvaženi kolega Arlović i drugi kolege govorili da se to ne može regulirati ovim zakonom nego drugim zakonom ja smatram da je to moguće jer da nam upravo taj stavak 3. članka 19. daje to pravo jer ako ga protumačimo vidimo da se mi direktno nadovezujemo na taj stavak 3. gdje zapravo ona sredstva koja po tom stavku ne možemo rasporediti raspoređujemo na one nezavisne. Jer, primjena ovih stavaka 6. i 7. neće biti moguća kada u ovom Saboru budu sjedili isključivo članovi stranaka. Dakle, ovim zakonom nismo oduzeli niti jednoj stranci nikakva sredstva, nismo ugrozili višestranačje, nismo kontra Ustava. Ja mislim da je ovo jedan korektan zakon i sobno mi je jako žao što je bilo ovako teških riječi, teških rasprava. Ružno je, ja moram reći, bilo čuti da bi bilo najbolje da se svi oglasimo nezavisnim, uzmemo pare i odemo. Mislim da je to vrlo ružna poruka i sve ono što smo govorili da je naša slika u javnosti koju javnost ima o nama prilično loša. Upravo će ovakve rečenice dovesti do toga da zaista slika o nama bude još lošija nego je a slika o nama nije u tome da je neki zastupnik manje loš a drugi više nego slika o nama je jednaka kao ukupnosti. I zato mislim da u ovom Saboru po meni apsolutno bi trebalo i više tolerancije i više uvažavanja drugačijeg mišljenja jer ako ćemo poštivati jedni druge tada će nas poštivati javnost i mislim da će tada i rasprave u ovom Saboru biti kvalitetnije. I ono što još na kraju moram reći vrlo često je bilo ovdje upotrebljeno riječ sramota, korupcija i takve stvari. Ja moram reći, glasat ću za ovaj prijedlog zakona, naravno i predlagatelji smo i moram reći da me uopće neće biti sramota zato što glasam za ovaj zakon. A znate zašto? Zato što bi me bilo sramota sutra pred biračima gospodina Furia Radina i ostalih zastupnika nacionalnih manjina i ostalih zastupnika nezavisnih, bilo bi me sramota pred njihovim biračima da moja stranka za mene dobija sredstva iz državnog proračuna za politički rad a da sredstva iz tog istog proračuna koji i oni jednako pune kao i moji da ta sredstva oni ne mogu dobiti za svoj politički rad i da nismo ravnopravni. E tada bi me bilo sramota. A ovim zakonom upravo to ćemo izbrisati i napravit ćemo da su naši uvjeti i moji kao pripadnika stranke i njegovi koji nije da su nam jednaki. I zato zaista mirne savjesti ću dati glas za ovaj zakon i apsolutno nema me radi čega biti sramota a i sve vas koji ćete ga podržati. Hvala lijepo svima.
Zahvaljujem predstavniku predlagatelja. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kad se steknu uvjeti. Prelazimo na - Prijedlog odluke o izmjeni Odluke o osnivanju Istražnog povjerenstva za utvrđivanje činjenica u svezi sa izdanim jamstvima kreditorima privatnog društva Brodogradilišta "Viktor Lenac" d.d. Rijeka Predlagatelj odluke je Istražno povjerenstvo. Prijedlog akta primili ste u pretince. Kod donošenja ove odluke primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na drugo čitanje zakona članak 155. do 157. Poslovnika. Želi li predstavnik predlagatelja uzeti riječ? Da. Gospodin zastupnik Anto Đapić. Izvolite!
Gospodine dopredsjedniče, kolegice i kolege! Temeljem članka 84. Ustava Republike Hrvatske i članka 129. a u svezi s člankom 177. Poslovnika Hrvatskoga sabora Istražno povjerenstvo za utvrđivanje činjenica u svezi s izdanim državnim jamstvima kreditorima privatnog društva Brodogradilišta "Viktor Lenac" d.d. Rijeka podnijelo je prijedlog odluke o izmjeni Odluke o osnivanju Istražnog povjerenstva za utvrđivanje činjenica u svezi s izdanim državnim jamstvima kreditorima privatnog društva Brodogradilišta "Viktor Lenac" d.d. Rijeka. Naime, ustavna i zakonska osnova za donošenje odluke sadržana je u članku 91. Ustava Republike Hrvatske i članku 2. i 3. Zakona o istražnim povjerenstvima kojima je propisana mogućnost osnivanja istražnih povjerenstava u pitanjima od javnog interesa kao i produljenju roka u kojemu je povjerenstvo dužno obaviti svoju zadaću. Budući je Hrvatski sabor na svojoj 10. sjednici održanoj 1. listopada ove godine donio Odluku o osnivanju ovog Istražnog povjerenstva gdje je navedenom Odlukom bilo propisano, vrijedećom Odlukom da povjerenstvo sa svojim radom treba završiti najkasnije u roku od tri mjeseca od dana kada je osnovano. Obzirom na obim do sada zaprimljene dokumentacije i potrebu financijskog i pravnog vještačenja, iskaza svjedoka koji će se odvijati nakon primitka sve dokumentacije povjerenstvo je na svojoj 3. sjednici održanoj dana 26. studenog ove godine donijelo jednoglasni zaključak kojim je odlučilo da povjerenstvom Hrvatskom saboru predloži Odluku o izmjeni Odluke o osnivanju Istražnog povjerenstva za utvrđivanje činjenica u svezi s izdanim državnim jamstvima kreditorima privatnog društva Brodogradilišta "Viktor Lenac" d.d. Rijeka. Zakonom o istražnim povjerenstvima u članku 3. stavku 4. propisano je da rok u kojem istražno povjerenstvo dužno obaviti svoju zadaću ne može biti kraći od dva mjeseca niti dulji od šest mjeseci od dana osnivanja istražnog povjerenstva. U svezi s tim istražno povjerenstvo predlaže da se rok za obavljanje zadaće produlji za još tri mjeseca kako bi povjerenstvo moglo uspješno obaviti svoju zadaću. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Izvolite, gospodine zastupniče! ... [[Upadica se ne čuje.]] U ime kluba?
Klub HDZ-a u potpunosti podržava potrebu produženja roka istražnog povjerenstva s time što predlaže da taj rok bude mjesec i pol dana. Hvala lijepa.
Otvaram raspravu. U ime klubova se nije javio nitko. ... [[Upadica se ne čuje.]] Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prvi se za riječ javio gospodin zastupnik Nenad Stazić. Izvolite! Nema ga. Gubi pravo rasprave. Gospodin Josip Leko. Nema ga. Gubi pravo rasprave. Sada se za riječ javio predstavnik predlagatelja gospodin Ante Đapić. Izvolite.
Gospodine dopredsjedniče, kolegice i kolege. Dakle, ja imam razumjevanja za ovaj Prijedlog koji je kolega Jarnjak iznio, međutim, imamo odluku Povjerenstva. Mi načeno možemo prihvatiti ovih 1,5 mjesec, da ne gubimo vrijeme, a na sjednici Povjerenstva ćemo vidjeti je li nam to dosta ili ćemo tražiti još dodatnih onih, još 1,5 mjesec koji imamo mogućnosti. Pa prema tome, mislim da možemo ovo prihvatiti kao, pa možda budemo i gotovo za mjesec i pol dana, potruditi ćemo se da to bude gotovo. Hvala lijepo. Bilo bi dobro onda da podnesete amandman na prijedlog ove odluke. O.K. Dobro.
Do odlučivanja će se podnjeti amandman u skladu sa ovim što je gospodin Jarnjak u ime kluba rekao. Nema dalje prijavljenih. Zaključujem raspravu. Odlučivati će se nakon što se steknu uvjeti. A predlagača amandman molim, alo, predlagača amandmana, gospodina Jarnjak molim, da podnesete pismenim putem amandman, točno. Zaključujem raspravu. Odlučivati će se rekao sam, kada se steknu uvjeti.
Prijedlog odluke o izmjeni Odluke o osnivanju Istražnog povjerenstva za utvrđivanje činjenica u svezi sa izdanim jamstvima kreditorima privatnog društva Brodogradilište "Viktor Lenac" d.d. Rijeka. Rasprava je zaključena. … [[Upadica se ne razumije.]] Znam. Gospodine Pupovac, polako molim vas. Povreda Poslovnika. Izvolite. Dobro. Provjeriti ćemo. Ponoviti ćemo glasovanje. U redu. Vratiti ćemo se na to glasovanje. Molim uključite se. Molim glasovati. Rezultat. 75 glasova za, 10 suzdržanih. Identično kao i prošli puta glasovanje. Vraćamo se na glasovanje o Prijedlogu Odluke o izmjeni Odluke o osnivanju Istražnoga povjerenstva za utvrđivanje činjenica u svezi sa izdanim jamstvima kreditorima privatnoga društva Brodogradilište "Viktor Lenac" d.d. Rijeka, gdje je rasprava zaključena. Amandman je podnio Klub zastupnika HDZ-a. Molim predstavnika predlagatelja.
Prihvaćamo amandman.
Amandman prihvaćen. Dajem na glasovanje prijedlog odluke. Molim uključite se. Molim glasovati. Zastupniče Glavaš molim vas na svoje mjesto. Niste mogli glasovati prije nego što sam rekao glasovati. … [[Upadica se ne razumije.]] Ne možete prije glasovati. Mogu vidjeti ali ne možete i molim vas držite se reda. Zastupniče Boras molim vas glasujte. Sad ste glasovali, da. … [[Upadica se ne razumije.]] Rezultat. Utvrđujem da je jednoglasno sa 83 glasa za donesena Odluka o izmjeni Odluke o osnivanju Istražnog povjerenstva u tekstu kako ga je predložio predlagatelj zajedno sa prihvaćenim amandmanom.
Prelazimo na - Prijedlog za davanje vjerodostojnog tumačenja članka 23. u svezi sa člankom 1. Zakona o izmjenama Krivičnoga zakona Republike Hrvatske “Narodne novine” broj 91/92. Prijedlog akta dostavio je Odbor za zakonodavstvo. Prijedlog akta primili ste na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja uzeti riječ? Da. Predsjednik Odbora za zakonodavstvo. Gospodin Florijan Boras, izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Odbor za zakonodavstvo na današnjoj sjednici uputio je Prijedlog za davanje vjerodostojnog tumačenja članka 23. Zakona o izmjenama Krivičnog zakona Republike Hrvatske “Narodne novine” broj 91/91 a kojeg prijedloga je bila Vlada Republike Hrvatske. Prvo. Odbor za zakonodavstvo Hrvatskoga sabora na 31. sjednici održanoj 8. prosinca 2004. godine razmatrao je Prijedlog za davanje vjerodostojnog tumačenja članka 23. Zakona o izmjenama Krivičnoga zakona Republike Hrvatske “Narodne novine” broj 91/92 kojeg je kao što sam rekao podnjela Vlada Republike Hrvatske aktom od 2. prosinca ove godine. Odbor za zakonodavstvo ocjenjuje potrebnim razmotriti dvojbei različita tumačenja članka 23. Zakona o izmjenama Krivičnog zakona Republike Hrvatske radi ocjene osnovanosti za davanje vjerodostojnog tumačenja. Odbor za zakonodavstvo primio je i mišljenje matičnog, matičnog radnog tijela, tj. Odbora za pravosuđe koji je isto tako održao sjednicu i dostavio mišljenje Odboru za zakonodavstvo. Nakon provedene rasprave Odbor je ocijenio da postoje osnove za davanje vjerodostojnog tumačenja, članka 23. a u svezi s člankom 1. Zakona o izmjenama Krivičnog zakona Republike Hrvatske. Prijedlog odluke kojom se predlaže da Hrvatski sabor dade vjerodostojnos tumačenje članka 23. u svezi sa člankom 1. Zakona o izmjenama Krivičnog zakona Republike Hrvatske, prilog je i sastavni dio ovoga Izvješća. Ja ću vam sada u cijelosti pročitati tekst prijedloga vjerodostojnog tumačenja. Na temelju članka 80. Ustava Republike Hrvatske i članka 116. stavak 2. ovdje je ispravka u Izvješću koje ste dobili piše članka 22. međutim, to je ispravljeno, potkrila se pogreška Poslovnika Hrvatskoga sabora. Hrvatski sabor na sjednici, pretpostavljam danas donio je da je sljedeće vjerodostojno tumačenje dakle, i ovaj dio koji nosi tekst odluku isto tako tehnička greška u prijepisu je. Dakle, daje sljedeće vjerodostojno tumačenje. Na članak 3. u svezi sa člankom 1. Zakona o izmjenama Krivičnog zakona Republike Hrvatske “Narodne novine” 91/92. U dvojbi kazneno pravne zaštite imovine, člankom 23. Zakona o izmjenama Krivičnog zakona Republike Hrvatske “Narodne novine” broj 91/92 kojim je izmjenjen članak 106. Krivičnog zakona Republike Hrvatske “Narodne novine” broj 25/77., 50/78., 25/84., 52/87., 43/89., 9/91., 33/92., 39/92. i 77/92. U svezi s člankom 1. Zakona o izmjenam Krivičnoga zakona Republike Hrvatske, “Narodne novine” broj 91/92. odredbom članka 106. Krivičnog zakona Republike Hrvatske daje se kazneno pravna zaštita društvene imovine i imovine dioničkih društava, društava sa ograničenom odgovornošću, državne imovine, imovine jedinica lokalne i područne (regionalne) samouprave te drugih pravnih osoba. Obrazloženje: Na temelju članka 1. Zakona o izmjenama Krivičnog zakona Republike Hrvatske “Narodne novine” broj 91/92. kojim je utvrđen pojam društvene imovine razvidno je da se društvenom imovinom smatraju sva sredstva u društvenom vlasništvu, sredstva za zadovoljavanje zajedničkih općih potreba, kao i prirodne bogatstva i dobra u općoj uporabi. Nadalje, prema toj odredbi društvenom imovinom smatra se imovina koja je povjerena državnom tijelu, poduzeću ili drugoj društvenoj ili pravnoj osobi ili se kod nje nalazi na nekom zakonitom temelju. Sukladno tome valja i tumačiti odredbu članka 106. Krivičnog zakona Republike Hrvatske i u tom dijelu nije bilo potrebno člankom 23. Zakona o izmjenama Krivičnog zakona Republike Hrvatske “Narodne novine” 91./92. obuhvatiti izmjenu i dopunu pojma društvene imovine. Pojedini propisi u pravnom sustavu Republike Hrvatske sadržavaju i dalje i nadalje u tom smislu pojam imovine, odnosno društvene imovine koja je prenesena državnom tijelu ili drugoj pravnoj osobi kao što su Zakon o pretvorbi društvenih poduzeća i Zakon o privatizaciji. Ova Odluka objaviti će se u “Narodnim novinama” zajedno sa obrazloženjem. Gospodine predsjedniče ukoliko u raspravi povodom Prijedloga ove Odluke bude pitanja, nejasnoća ili otvorenih ili na drugi način potrebe da se ponovo javim za riječ ja ću to učiniti nakon izlaganja poštovanih kolega zastupnika a ako ne, zadovoljiti ću se sa ovim uvodnim izlaganjem. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Otvaram raspravu. Nitko se ne javlja. Zaključujem raspravu. Odlučiti će se kada se steknu uvjeti. Dame i gospodo zastupnici, sada je stanka do 20 sati kada će biti glasovanje pa vas molim da budemo točni kako bi što prije završili i išli na zaslužni odmor. Hvala lijepa. U 20 sati.
Prijedlog za davanje vjerodostojnog tumačenja članka 23. u svezi sa člankom 1. Zakona o izmjenama Krivičnog zakona Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje vjerodostojno tumačenje. Molim uključite se. Molim glasovati. Rezultat. Utvrđujem da je sa 75 glasova za, 10 suzdržanih donesen predloženi, predloženo vjerodostojno tumačenje članka Kaznenog zakona.
Budite ljubazni možete li ponoviti i vidjeti tko je glasovao za posljednji prijedlog i tko je u dvorani.
Tko je glasovao za posljednji prijedlog?
Tako je i tko je u dvorani. … [[Govornik nije uključen, ne razumije se.]]
Tražite da se utvrdi tko je glasovao za vjerodostojno tumačenje članka 23., tako?
Gospodin Čehok nije u dvorani. Njegov ključić jeste. Ako ključić sam može glasati to nam onda objasnite. Gospodin Čehok je na proširenom sastanku Predsjedništva nas upozorio da je moguće da se dogodi da netko uzme nečiji ključić i da za njega odglasa. Bojim se da se to upravo dogodilo. Molim da se to utvrdi.