Spoštovani kolegice poslanke, kolegi poslanci, gospe in gospodje! Začenjam 13. sejo Državnega zbora, ki je bila sklicana na podlagi prvega odstavka 57. člena Poslovnika Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednji poslanki in poslanci: gospa Iva Dimic, gospa Polonca Komar, gospod Marijan Pojbič, gospod Jakob Presečnik, gospod Mitja Meršol, gospod Tomaž Lisec in gospod Rihard Braniselj. Na sejo sem vabil predsednico Vlade, ministrici in ministre ter generalno sekretarko Vlade k 1. točki dnevnega reda, predstavnika Študentske organizacije Slovenije k 6. točki dnevnega reda ter predstavnike Vlade k vsem točkam dnevnega reda. Vse prisotne prav lepo pozdravljam. Prehajamo na določitev dnevnega reda 13. seje Državnega zbora. Predlog dnevnega reda ste prejeli v petek, 12. aprila 2013, s sklicem seje. O predlogu dnevnega reda bomo odločali v skladu z drugim odstavkom 64. člena Poslovnika Državnega zbora. Predlogov za umik posamezne točke z dnevnega reda nisem prejel. Prehajamo pa na obravnavo in odločanje o predlogu za širitev dnevnega reda. Po dogovoru na 50. seji Kolegija predsednika Državnega zbora, ki je bil 19. aprila 2013, Državnemu zboru predlagam, da dnevni red 13. seje razširi s Predlogom zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o pomoči za reševanje in prestrukturiranje gospodarskih družb v težavah, nujni postopek. Predlog za širitev ste prejeli v petek, 19. aprila 2013. Želi zahtevo za nujni postopek dodatno predstaviti predstavnik Vlade? [[Ne želi.]] Želite besedo predstavniki poslanskih skupin? Odpiram možnost prijave v imenu poslanskih skupin. Besedo dajem gospodu Francu Bogoviču v imenu Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke.
Dober dan, spoštovani predsednik, kolegice in kolegi, predsednica Vlade, spoštovane ministrice in ministri ter ostali prisotni! V Slovenski ljudski stranki bi z veliko večjim veseljem, kot da podpremo ta zakon, podprli na tej seji Državnega zbora klasifikacijo o naložbah, ki so v državni lasti, dorekli način upravljanja teh naložb, se pogovorili tudi o smernicah za upravljanje, kot pa da sprejemamo samo popravek Zakona o Slovenskem državnem holdingu. Mislim, da gre ta popravek Zakona o Slovenskem državnem holdingu v določenih delih v prave rešitve in rešuje nekatere zaplete, ključni problem pa je, da se s tem zakonom ne bo zagotovilo to, kar je bilo lansko leto velikokrat rečeno – transparentnost gospodarjenja s slovenskim državnim premoženjem. Tako bo na nek način, če bo takšen zakon sprejet, paraliziran dosedanji sprejeti Zakon o Slovenskem državnem holdingu. Namesto da bi v Državnem zboru sprejeli izhodišča in usmeritve, kako gospodariti z državnim premoženjem, to v veliki meri prehaja zdaj na Vlado in Slovensko odškodninsko družbo, ki v času do sprejetja klasifikacije upravljanja z državnim premoženjem opravlja to pomembno nalogo. Trdno smo prepričani, da je to napačna smer. Vemo, da so težave v operativnosti tega zakona. Bile so lansko leto s strani opozicije tudi zahteve, da se to vnese. Koalicija je takrat pristala na to, da se zagotovi vpogled Državnemu zboru v to, kaj počnemo z državnim premoženjem. Po drugi strani pa imamo velik problem, da zdaj paraliziramo ta zakon in prepuščamo to Vladi in Slovenski odškodninski družbi. V Slovenski ljudski stranki bomo zato nasprotovali predlogu, da se takšen zakon da na dnevni red.
Hvala. Stališče Poslanske skupine Državljanske liste bo predstavila mag. Katarina Hočevar.
Spoštovana predsednica Vlade, ministrski zbor, kolegice in kolegi! V Državljanski listi bomo podprli predlog za širitev dnevnega reda, da se Zakon o pomoči za reševanje in prestrukturiranje gospodarskih družb v težavah obravnava že na tej seji. Ob tem bi radi poudarili, da se bomo v nadaljevanju zavzemali za to, da se pomaga vsem družbam sistemsko in ne parcialno. Po drugi strani pričakujemo tudi analizo, ker ta zakon je kljub vsemu v veljavi že 10 let in bi radi pregled, katerim podjetjem se je z mehanizmi, ki jih ta zakon predvideva, že uspešno pomagalo in koliko jih je na ta način tudi splavalo nad vodo oziroma se jim je pomagalo, da so bila ohranjena delovna mesta v našem prostoru. Seveda pa tudi upamo, da bodo tu jasne smernice, da bodo zadeve po tem zakonu usklajene z evropskim pravnim redom in da se nam ne bo v nadaljevanju ponovila kakšna zgodba Elana. Kot rečeno, Poslanska skupina Državljanske liste bo podprla širitev dnevnega reda. Hvala.
Hvala tudi vam. Stališče Slovenske demokratske stranke bo predstavil mag. Marko Pogačnik.
Predsednik, hvala za dano besedo. Spoštovana predsednica Vlade, ministrski zbor, kolegice, kolegi! Poslanke in poslanci Slovenske demokratske stranke bomo predlog širitve dnevnega reda podprli, nadaljnjo odločitev, kako bomo ravnali, bomo pa seveda postavljali jasna vprašanja na Odboru za gospodarstvo. Pričakujemo konkretne zadeve in konkretne odgovore, zaradi česa se sprejema ta sprememba zakonodaje, predvsem kaj to pomeni za gospodarske družbe, katere gospodarske družbe bodo pri tem projektu lahko sodelovale, hkrati pa bi opozorili še na neskladnost koalicije, in sicer z zavrnitvijo klasifikacij in smernic Slovenskega državnega holdinga, kajti ocenjujemo, da so te zadeve globoko prepletene in bi bilo verjetno bolj smiselno, učinkovitejše in gospodarnejše, da bi se te klasifikacije in smernice sprejele in da bi začeli na učinkovit, gospodarnejši, odgovornejši način upravljati državna premoženja. Podprli bomo predlog širitve dnevnega reda, glede ostalih zadev pa bomo videli, kakšna pojasnila bodo danes s strani predlagateljev na Odboru za gospodarstvo. Hvala.
Hvala tudi vam. Zaključujem razpravo o predlogu za širitev dnevnega reda in prehajamo na odločanje. Glede na to, da je to danes prvo odločanje, vas prosim, da preverite glasovalne naprave. Prehajamo na glasovanje. Glasujemo. Navzočih je 76 poslank in poslancev, za je glasovalo 70, proti 3. [[Za je glasovalo 70.]] [[Proti 3.]] Ugotavljam, da je predlog za širitev sprejet. Državni zbor bo navedeni predlog zakona obravnaval kot 2.A točko dnevnega reda v sredo, 24. aprila 2013, po prekinjeni 2. točki dnevnega reda. Predene preidemo na odločanje o dnevnem redu v celoti, moramo odločiti o zahtevi za odločanje o odločitvi Kolegija predsednika Državnega zbora. Kolegij predsednika Državnega zbora je na 49. seji 12. aprila 2013 sklenil, da se Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o Slovenskem državnem holdingu obravnava po nujnem postopku. Na podlagi desetega odstavka 21. člena Poslovnika Državnega zbora je skupina 26 poslank in poslancev, s prvopodpisanim Jožetom Tankom, zahtevala, da Državni zbor odloči o navedeni odločitvi Kolegija. Na podlagi tretjega odstavka 143. člena Poslovnika Državnega zbora zato prehajamo na obravnavo zahteve, da Državni zbor odloči o odločitvi Kolegija predsednika Državnega zbora, da se Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o Slovenskem državnem holdingu obravnava po nujnem postopku. Najprej dajem besedo predstavniku vlagatelja zahteve mag. Marku Pogačniku za predstavitev zahteve.
Spoštovani predsednik, hvala za dano besedo. Spoštovana predsednica Vlade, ministrski zbor, kolegice, kolegi! Kolegij predsednika Državnega zbora je na 49. seji dne 12. 4. sklenil, da se Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o Slovenskem državnem holdingu obravnava po nujnem postopku. Na podlagi desetega odstavka 21. člena Poslovnika Državnega zbora Poslanska skupina SDS zahteva, da o navedeni odločitvi Kolegija odloča Državni zbor. Naslednjo odločitev obrazlagamo z besedami: Koalicija je zavrnila predlog klasifikacije naložb Slovenskega državnega holdinga in predlog smernic upravljanja naložb SDH. Hkrati je Vlada oziroma koalicija napovedala, da bo v kratkem prodala nekatera pomembnejša podjetja v državni lasti. Z zavrnitvijo smernic in klasifikacije ter z določbami, predlaganimi v tej noveli zakona, se je izločila nadzorna vloga Državnega zbora pri prodaji državnega premoženja, s čimer se bo odprla možnost škodljivih in netransparentnih prodaj. Opozoriti velja tudi na nekonsistentnost največje koalicijske stranke, saj v predlagano novelo Zakona o slovenskem državnem holdingu ni vključila določb, ki jih je v času sprejemanja zakonodaje zagovarjala in so bili pogoji za umik podpisov za referendum v Slovenskem državnem holdingu, kot so zagotavljanje dostopa do informacij javnega značaja, zavezanost do uporab določb Zakona o javnem naročanju, večja vloga opozicije v nadzornem svetu, soglasno odločanje nadzornega sveta v primeru povečanj osnovnega kapitala v družbah, v katerih ima Slovenski državni holding kapitalsko naložbo. Če soglasja ne bi bilo, pa bi o tem odločalo pristojno telo Državnega zbora. Zaradi vsega navedenega poslanke in poslanci Slovenske demokratske stranke zakona po nujnem postopku ne bomo podprli. Hvala.
Hvala tudi vam. Naj vas obvestim, da o tej zahtevi ni razprave in obrazložitve glasu, zato prehajamo na odločanje. Zboru predlagam, da odloči o naslednjem sklepu: Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o Slovenskem državnem holdingu se obravnava po nujnem postopku. Prehajamo na glasovanje. Glasujemo. Navzočih je 76 poslank in poslancev, za je glasovalo 43, proti 28. [[Za je glasovalo 43.]] [[Proti 28.]] Ugotavljam, da se bo zakon obravnaval po nujnem postopku. Sklep je torej sprejet. V skladu s časovnim potekom seje bo navedeni predlog zakona obravnavan po nujnem postopku, in sicer v sredo, 24. aprila 2013. Prehajamo še na glasovanje o določitvi dnevnega reda v celoti. Zboru predlagam, da za današnjo sejo določi dnevni red, kot ste ga prejeli s sklicem in s sprejeto dopolnitvijo. Prehajamo na glasovanje. Glasujemo. Navzočih je 77 poslank in poslancev, za je glasovalo 75, proti nihče. [[Za je glasovalo 75.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je dnevni red za 13. sejo zbora določen. Prehajamo na 1. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA VPRAŠANJA POSLANK IN POSLANCEV. V zvezi s to točko dnevnega reda sem v poslovniškem roku prejel pisne prijave 37 poslanskih vprašanj. Vrstni red postavljanja poslanskih vprašanj je določen na podlagi dogovora z vodji poslanskih skupin in v skladu z 244. členom in drugim odstavkom 245. člena Poslovnika Državnega zbora. Na prva tri vprašanja poslancev opozicije in na poslansko vprašanje poslanca vladajoče koalicije bo odgovorila predsednica Vlade. Vsak poslanec oziroma poslanka ima za postavitev vprašanja na voljo tri minute. Predsednica Vlade, ministrica in ministri odgovorijo na vprašanje v največ petih minutah. Če je vprašanje postavljeno več ministrom, imajo vsi skupaj na voljo pet minut za odgovor. Poslanec, ki ne bo zadovoljen z odgovorom, lahko zahteva dopolnitev odgovora, ne more pa postaviti dodatnega vprašanja. Poslanke in poslance prosim, da ste na to pozorni. Obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora poslanec predstavi v dveh minutah, dopolnitev odgovora pa sme trajati največ tri minute. Poslanec, ki je postavil vprašanje, lahko zahteva, da se na naslednji seji opravi razprava o odgovoru predsednice Vlade, ministrice ali ministra. O tem odloči Državni zbor brez razprave. V primeru, da poslanec na postavljeno vprašanje danes ne bo dobil odgovora, mu morajo predsednica Vlade, ministrica ali minister v 30 dneh predložiti pisni odgovor. Poslanec, ki je postavil vprašanje, na katerega ni bilo odgovorjeno, lahko izjavi, da vztraja pri ustnem odgovoru. V tem primeru bom vprašanje uvrstil na naslednjo sejo Državnega zbora. V zvezi s to točko dnevnega reda so se danes opravičili: gospod Karl Erjavec, minister za zunanje zadeve, mag. Dejan Židan, minister za kmetijstvo in okolje, dr. Uroš Čufer, minister za finance, gospod Roman Jakič, minister za obrambo, in dr. Jernej Pikalo, minister za izobraževanje, znanost in šport, od 15 ure dalje. Prehajamo na predstavitev poslanskih vprašanj. Na prva štiri vprašanja bo odgovarjala predsednica Vlade, mag. Alenka Bratušek. Prvi bo poslansko vprašanje postavil gospod Franc Bogovič s strani Slovenske ljudske stranke.
Hvala lepa še enkrat. Lep pozdrav, spoštovana predsednica Vlade, spoštovane kolegice in kolegi! Po dobrem mesecu, od kar ste prevzeli krmilo Vlade Republike Slovenije, smo že nekajkrat slišali, in to ste povedali tako domači kot tuji javnosti, da potrebujemo predvsem čas, da ne potrebujemo tuje pomoči, da se znamo v Sloveniji sami gospodariti, da smo gospodarji na svoji zemlji. Sam v to tudi trdno verjamem, vendar pa očitno ti naši signali ne pridejo na plodna tla, ko pridejo do tistih, ki so veliki odločevalci na tem področju in imajo tudi določena pričakovanja, da Slovenija izvede določene ukrepe. Posledica teh slabih signalov so tudi zelo negativne napovedi, tudi jasno izražene zahteve, pričakovanja s strani Evropske komisije, kaj bomo v naslednjem mesecu storili, posledično pa tudi padanje bonitet države in na nek način tudi bank, podjetij in pa predvsem grozeče, zelo drago dolgoročno zadolževanje. Zavedam se, da niste niti vi niti vaša ekipa odgovorna za to stanje, niti da ste naredili doslej že kakšne velike napake. Zavedam se, da je verjetno tudi vlada, v kateri sem sam sedel in je imela dobro leto priložnost voditi to državo, z dobrimi nameni naredila veliko dobrih potez, istočasno pa zagotovo tudi kakšno napako, kakor so se tudi v preteklosti v vladi gospoda Boruta Pahorja pa še kateri drugi naredile napake. Je pa danes v usodnem trenutku to žezlo v vaših rokah in vsi skupaj smo dolžni predvsem na osnovi predlogov zakonov, ki jih bo pripravila vlada, koalicija, tudi sprejemati ukrepe, s katerimi bomo izšli iz te situacije. Kot sem že prej dejal, mogoče malce prehitro, je pri državnem holdingu ocena, da so zakoni, ki jih predlagate, na nek način paraliziranje tega zakona, ki bi moral govoriti o upravljanju državnega premoženja. Ključno na tem področju je zagotovo področje javnih financ. Vesel sem, da smo tudi na moj predlog 11. aprila sprejeli nek sklep, ki nam daje možnost, da 7. maja sprejmemo fiskalno pravilo v naš pravni red, v našo ustavo. Predvsem pa je treba, da 7. maja, ko bi naj bilo nadaljevanje te seje, dobimo na mizo tudi ukrepe, s katerimi bomo v praksi, v realnem življenju to fiskalno pravilo tudi uresničevali, se pravi, da bomo uravnotežili javne finance. Zato me zanima najprej: Ali boste podprli fiskalno pravilo, ali bo tudi podprla največja poslanska skupina oziroma stranka, ki jo vodite? Ali boste tudi pripravili paket ukrepov s področja tako uravnoteženja javnih financ, slabe banke, upravljanja z državnim premoženjem ter tudi ukrepe za zagon gospodarstva, kar nas bo na dolgi rok rešilo?
Hvala. Besedo dajem predsednici Vlade.
Najlepša hvala za vprašanje, spoštovani poslanec. To, kar smo se dogovorili na zadnjem sestanku predsednic in predsednikov in vodij poslanskih skupin, bo Vlada vsekakor naredila. Pripravili smo tako rekoč že – danes popoldan imamo še zadnji sestanek – izračune, kaj pomeni uveljavitev fiskalnega pravila leta 2015. Upam, da boste, če boste vztrajali pri tem, da se to fiskalno pravilo uvede leta 2015, ljudem jasno povedali, da boste podprli takšno in takšno zmanjšanje pokojnin, takšno in takšno zmanjšanje plač, takšno in takšno, in govorimo o konkretnih številkah, zmanjšanje socialnih pravic. Za primerjavo, če bi ta vlada samo nadaljevala, kar se ji sedaj očita, delo pretekle vlade, bi v letošnjem letu proračunski primanjkljaj znašal milijardo osemsto. Do 20. marca na področju usklajevanja plač ni bilo narejenega nič. Za vsak zamujen dan bo treba več ukrepov, nam povečuje to, kar bo treba ukrepati. Po fiskalnem pravilu, ki ga zagovarjate, bi v letošnjem letu proračunski primanjkljaj lahko znašal 561 milijonov. Milijardo dvesto je razhajanja. Milijardo dvesto lahko javnofinančne odhodke zmanjšamo tako, da za 30% zmanjšamo pokojnine ali za 30 % zmanjšamo plače oziroma zmanjšamo obseg javnega sektorja ali razpolovimo znižanje vseh transferov posameznikov, od brezposelnih do porodniških in vse, kar je vmes. Jaz osebno ne želim živeti v državi, kjer bodo samo bogati lahko šolali svoje otroke, kjer bodo lahko samo bogati plačali za to, da bodo zdravi. in kjer bomo ljudi z roba družbe, če jih lahko tako imenujem, prepustili lastni usodi. In da se, trdno sem prepričana, da se da, ne pa na tako radikalen način, kot silite nas in silite državljane. Tako radikalni rezi, kot sem jih sedaj povedala, bi korenito spremenili družbeni sistem v naši državi. Jaz mislim, da tega mandata od ljudi nihče v tem državnem zboru v tem trenutku nima. Še enkrat, pripravili bomo izračune in se na podlagi številk skupaj odločali, kaj je Slovenija sposobna narediti. Nihče nas ne sili, da to mora biti leto 2015. Rinemo z glavo skozi zid. Prav, če boste pri tem vztrajali, ampak bom pa jaz vztrajala, da zraven ljudem povemo, kaj to za našo državo in naše ljudi pomeni. 20 let ustvarjajo samostojno državo, še kar nekaj let prej so v eni drugi državi prav tako ustvarjali za to našo državo in sedaj bomo v dveh letih uničili vse, za kar so se prej toliko in toliko let borili in ustvarjali. Kar pa je najhujše – to ni potrebno. Glede obresti ali donosa, mislim, da so bile avgusta lani tik pod 8 %, gospod Bogovič. Pa nobenega s te strani nisem slišala enkrat samkrat opozoriti vlado ali ministra za finance, da smo tik pred tem, da propademo. Res je, da je država na kolenih, ampak na tak način, da bomo ljudem vzeli vse, ne bomo rešili države. Zato prosim, gremo postopno, gremo v konsolidacijo, ukrepi bodo predstavljeni. Ne vem, če 7. maja na tej seji, ampak vsekakor, preden jih pošljemo v Bruselj, bodo absolutno predstavljeni tako socialnim partnerjem kot poslankam in poslancem. Kljub temu da fiskalno pravilo, ki ga predlagate, ne bo spoštovano, se bo konsolidacija nadaljevala in ukrepi bodo drastični.
Hvala. Gospod Bogovič ima zahtevo za dopolnitev odgovora.
Spoštovana predsednica, včasih imam občutek, kot da še nisva zamenjala funkcije, ko sem sam sedel v tistih vrstah. Sam nisem želel polemizirati oziroma niti strašiti Slovenk in Slovencev. Mislim pa, da so Slovenke in Slovenci upravičeni do tega, da jim iz vrst politike jasno natočimo čistega vina. Vemo, pri čem smo, in se skupaj politični vrh, socialni partnerji dogovorimo, kako iz te situacije. Sam se zavedam groženj, ki ste jih napovedovali, da bodo najbrž potrebni drastični rezi, pa nam to govori kdo drug ali pa to ugotovimo sami. Pred seboj imam graf, ki je zelo jasen. In vemo vsi, da je dolg v tej državi od konca leta 2008 do konca leta 2011 narastel z 8 na 16 milijard. Zopet ne želim govoriti o krivcih, da imamo danes skoraj 20 milijard evrov dolga, da je vsak Slovenec dolžan že 10 tisoč evrov - ali je to dojenček, ali upokojenec, ali tisti, ki so delovno aktivni. Zato mislim, da je prav, da tudi ob sprejemanju fiskalnega pravila o vsem tem govorimo. Zakon, ki smo vam ga predlagali in v petek predstavili, dopušča, da se mi lahko junija 2014 dogovorimo, kakšna bodo fiskalna leta 2016, 2017, 2018, zahteva pa resno in odgovorno delo. Sam mislim, da mi enostavno ne moremo slepomišiti, priti je trba s temi podatki pred ljudi in začeti odgovorno upravljati z našo državo. Mi želimo pri tem sodelovati. Prej, ko si bomo to resnico povedali, lažje bo Slovenkam in Slovencem. Danes smo imeli tu priložnost gostiti naše olimpionike [[...]] [[znak za konec razprave]] [[...]]nas vodi naprej in dober timski duh. Sami želimo sodelovati pri tem, tudi naš prispevek s predstavitvijo tega zakona ni bil namenjen nagajanju koaliciji, ampak enostavno pomagati pri tem [[...]] [[izklop mikrofona]]
Hvala. Želi predsednica Vlade odgovoriti na zahtevo za dopolnitev odgovora? Besedo ima predsednica Vlade.
Nihče od nas si ne zatiska oči ob dejstvu, gospod Bogovič, da smo v tem trenutku na milijardi 800 proračunskega primanjkljaja. Milijarda 800. 800 milijonov luknje je v sprejetem proračunu na podlagi ukrepov, ki jih je sprejela in izvajala prejšnja vlada. Tukaj si tudi moramo naliti čistega vina. Zato bomo, tako kot je bilo obljubljeno, vse izračune natančno predstavili. Ampak jaz samo prosim, bodimo realni, breme krize je treba pravično porazdeliti in upam, da imamo vsi isti cilj, to je ohraniti socialno državo. Dolg se je tudi v lanskem letu, ko smo slišali od predsednika vlade, da je zadolževanja konec, ne more ga biti konec kar tako in tudi letos se ne bo ustavilo. Tudi zaradi sanacije bank se bo dolg še povečal, ključno pa je, da znamo pokazati na kakšen način in kdaj, bomo ta dolg začeli zmanjševati. Tako da nikakor ne jaz, ne vlada, ne koalicijski partnerji ne govorimo o tem, da je konsolidacije javnih financ konec, prosim pa, da vsi skupaj razumno pogledamo, kaj je za to državo in te ljudi razumno. Tisto, kar sem prej naštela, jaz ne verjamem, da je razumno, kar je pa najhuje, ne bo rešilo situacije v državi. Treba je najti kombinacijo ukrepov na odhodkovni, na prihodkovni strani in hkrati zagotoviti nekaj dodatnih sredstev tudi za zagon gospodarstva. In to, od kar smo prišli na vlado, delamo. In ko bo paket v celoti pripravljen, ga bomo v celoti predstavili.
Hvala za dopolnitev odgovora. Vidim, da želi gospod Bogovič postaviti zahtevo, da se na naslednji seji zbora opravi razprava o odgovoru predsednice Vlade. Izvolite.
Tako je, predsednik, kot ste dejali. Na osnovi drugega odstavka 246. člena Poslovnika Državnega zbora predlagam, da odločamo o tem, da na naslednji seji opravimo razpravo v Državnem zboru. Mislim, da gre za ključno temo, okoli katere se mora slovenska politika poenotiti, najti in si vzeti dovolj časa, da se do tega opredeli in da se tudi nekaj končno dogovorimo. Sam ne želim polemizirati glede teh vprašanj, vendar ko je bilo govora tudi o samem zadolževanju, drži, tako kot ste dejali, treba je iti racionalno v to pot, treba je ohraniti socialno državo, tudi sam se strinjam, in moramo biti zelo pazljivi, da ne bomo bremena te krize, ki je bila povzročena predvsem v nekih drugih centrih, na koncu preusmerili zgolj na tiste najbolj ranljive skupine. Zagotovo pa je resnost in globina problema tako velika, da je tudi na drugi strani lahko suverenost naše države oziroma vsaj odločanje o teh ukrepih zelo vprašljivo. Poznamo primere v državah, ko so prišli drugi odločat v imenu države in sam se izredno bojim, če mi kljub temu, kot sem že dejal, vem, da imate šele dober mesec časa, da ne more biti vseh rešitev, vendar če ne bomo o tem čim prej spregovorili in tudi ta težka vprašanja dorekli v družbi, da bomo samo butnili pred nas ukrepe iz nacionalnega reformnega programa, za katerega vemo, da ga morate pripraviti, ki ga moramo imeti konec maja že v Bruslju potrjenega, v nasprotnem primeru se bojim, da tako tisti, ki ste sedaj na poziciji, ali pa tisti, ki smo v opoziciji, kaj dosti več ne bomo govorili. Sam ne pristajam na ta način, kot sem že dejal. Verjamem, da smo se Slovenke in Slovenci o tem sposobni pogovoriti. Ne bo dovolj zgolj pogovor v parlamentu. Zagotovo pa je treba v tem hramu demokracije o tem najprej spregovoriti. Zato predlagam, da to opravimo na skupni razpravi na naslednji seji.
Hvala za zahtevo in prehajamo na naslednje vprašanje. Mag. Matej Tonin, Nova Slovenija, bo postavil vprašanje predsednici Vlade.
Spoštovana predsednica Vlade, ministrski zbor, drage kolegice in kolegi, lepo pozdravljeni! Poslanska skupina Nove Slovenije in vsi naši kolegi iz stranke v zadnjem obdobju in tudi prej ogromno hodimo med ljudmi in tudi s podjetniki se neprestano pogovarjamo. In vedno slišimo eno in isto zgodbo. To je, da naš bančni sistem ne funkcionira in da podjetniki nimajo tistega suporta, kakršnega si želijo. S tem seveda vsi izgubljamo in na koncu dneva nimamo novih delovnih mest. Mislim, da mora biti sanacija bančnega sistema prva prioriteta katerekoli vlade – naše, vaše, ki bo prišla za vami in še katere. Številni, poudarjajo, da predstavlja tako imenovani koncept slabe banke eno izmed dobrih rešitev za začetek sanacije bančnega sistema. Jaz bi vam prebral samo nekaj zadnjih izjav, dr. France Arhar je rekel, da slabo banko potrebujemo čim prej, to ste slišali, tudi Mednarodni denarni sklad je rekel, da Slovenija mora takoj začeti s slabo banko. OECD med drugim pravi, da pozdravlja ustanovitev slabe banke, celo bonitetna hiša Fitch je o tem nekaj rekla, komisar Janez Potočnik pravi, da je slaba banka izmed mogočih načinov reševanja bančnega sistema, celo vaš finančni minister Uroš Čufer je rekel, da je slaba banka zelo učinkovito in prožno orodje, ki predstavlja dobro izhodišče tudi za pomoč gospodarstvu. Zato vas spoštovana predsednica vlade sprašujem: Kdaj lahko pričakujemo, da bo slaba banka končno začela operativno delovati in začela sanacije našega bančnega sistema, ki bo končno po tej sanaciji lahko boljše servisiral naše gospodarstvo? Sprašujem vas zato, ker so se v javnosti pojavile različne časovne dimenzije. Vaš finančni minister je rekel, da prve prenose na slabo banko lahko pričakujemo že sredi poletja, nekateri ekonomisti pravijo, da bo za to treba počakati 18 mesecev. In bi vas prosil za vaš komentar. In še zadnja stvar, to pa je, saj veste, o slabi banki je bilo prelitega ogromno črnila tudi z vaše strani, ko ste še sedeli v opoziciji. Zato vas sprašujem tudi: Ali vaša vlada namerava bistveno spreminjati zakonsko podlago za slabo banko?
Hvala za vprašanje. Besedo dajem predsednici Vlade.
Hvala. Glede zelo operativnih zadev, mislim, da bi vam gospod Šircelj, ki je neizvršni direktor v tej banki, znal bolj natančno razložiti stvari, kot vam jih bom znala jaz. Ampak se bom vseeno potrudila. Jaz upam, da je to zadnja vlada, katere bo prva prioriteta sanacija bank. Je bila prejšnje in je zdajšnje, absolutno prva prioriteta, upam pa, da je to zadnja vlada in da bomo uspeli končno to stvar pripeljati tja, kamor jo je treba. Glejte, zakon je bil sprejet 23. oktobra. Zaradi zahteve po referendumu je bil uveljavljen 27. 12. Uredba, podzakonski akt, je bila sprejeta 13. marca. Ne vem, zakaj ni bila pripravljena v času od oktobra do decembra in bi se banka lahko 1. januarja začela operativno pripravljati na vse skupaj. Absolutno je naš cilj, da je, kot je rekel minister in kot sem povedala tudi sama, mesec junij tisti mesec, ko bomo prvo stvar rešili preko slabe banke. Ker uporabljamo ta termin, si ljudje predstavljajo, da je to res neka banka, kar sploh ni. Recimo, da je mesec junij tisti naš cilj. Še enkrat pa, 13. marca je bila sprejeta uredba, družba je bila registrirana pa 19. marca. Zakaj ne prej, verjamem, da boste vi meni razložili bolje kot jaz vam. Zakon predvideva vrsto ukrepov in ti bodo tudi izkoriščeni. Če se boste spomnili, gospod Tonin, je bila tako moja kot kritika kolegov glavna ta, da ne znamo niti sami sebi, kaj šele ljudem, pokazati, koliko bo davkoplačevalce ta sanacija stala. In na žalost tudi na Ministrstvu za finance teh izračunov ni bilo, pa bi morali biti takrat, ko se je zakon sprejemal. Minister za finance in tudi sama sem se zelo operativno vključila v to delo. Praktično od samega začetka delamo na tem in se še kako zavedamo, da je to prioriteta številka ena. Ampak preprosto se vsega, kar je bilo zamujenega od oktobra do decembra, ne da nadomestiti v štirih tednih.
Hvala. Zahtevo za dopolnitev odgovora bo podal mag. Matej Tonin.
Spoštovana predsednica Vlade, mogoče bi vas spomnil ali pa vam pomagal odgovoriti na vprašanje, zakaj se tudi ustanavljanje in realizacija slabe banke tako oddaljuje ali toliko časa traja – tudi zaradi vas in zaradi vaše pomoči. Ne pozabiti, da ste bili ena izmed podpisnic zahteve za referendum o tako imenovani slabi banki. Vse te stvari so seveda zavlekle ustanavljanje slabe banke. Ampak ne želim govoriti tega, da bi vas spravil v neprijeten položaj. Želim pa vas, recimo, vprašati: Kaj bistvenega se je spremenilo pri vas, da zdaj podpirate slabo banko, pred tem, ko ste bili v opoziciji, je pa niste? Da vendar tudi širši svetovni javnosti pojasnite argumente, zakaj je prišlo do tega odklona v stališču. Saj veste, ko smo sprejemali zakonsko podlago za to slabo banko, ste takrat dejali, da je naša edina želja in cilj, da se polastimo državnega premoženja. Slaba banka res omogoča razlastitev tajkunov, ker, saj veste, v procesu prenosa slabih terjatev z bank na slabo banko bo marsikateri izmed tistih tajkunov, ki so poskušali olastniniti nekoč državno premoženje, izgubil to lastnino. Meni se to ne zdi nič slabega. In ekonomist Jože P. Damijan je o tem pisal, da gre za neko novo nacionalizacijo. Zato vam postavljam dopolnilno vprašanje: Ali vas je bilo slabe banke strah zaradi tega, ker ste se bali, da bi nekoč uspešne menedžerje vendarle razlastili v procesu sanacije bančnega sistema? Ali se držite načela, da ko si v opoziciji, moraš biti vedno proti? Saj veste, našim kolegom na desni strani se je velikokrat govorilo, bili ste proti pokojninski reformi, potem ste jo morali pa sami sprejeti. In se mi zdi, da je zdaj nekaj podobnega pri vas – bili ste proti slabi banki, zdaj jo boste morali pa sami realizirati.
Želite podati dopolnilni odgovor? Predsednica Vlade ima besedo.
Gospod Tonin, če mislite, da imamo še čas iskati drugačne rešitve, potem se zelo motite. To je prva stvar. Druga stvar. Zakon o krepitvi stabilnosti bank zaradi ohranitve stabilnosti finančnega sistema omogoča več ukrepov in slaba banka je samo eden izmed njih. Vi ste se ves čas obešali, celotna vlada, samo na to. Je pa še cel kup drugih ukrepov. In to je to, kar vam zdaj razlagamo, da operativno pripravljamo. En del bo prenesen na tako imenovano slabo banko, obstajajo pa tudi druge rešitve, reševanje tega s poroštvi in tako naprej. Ni samo slaba banka tisto. In tudi v času od 23. oktobra do 27. decembra, ko je zakon stal – in še vedno nekateri pravniki mislijo, da je v določenem delu lahko protiustaven, zato ga bo treba spreminjati, predvsem v luči večje vloge Banke Slovenije, ki pa jaz ne vem, zakaj se je je prejšnja vlada bala, v tistem času bi lahko bili pripravljeni vsi podzakonski akti in 28. decembra objavljeni in slaba banka oziroma družba bi lahko s 1. januarjem začela funkcionirati. 19. marec je datum, ko je ta družba bila registrirana. Še enkrat, zakon omogoča več ukrepov in izkoriščeni bodo v glavnem vsi, ki jih zakon omogoča, in to ni samo prenos slabih terjatev na to slabo banko. Glede tega, da ljudem obljubljate, da bo s tem prenosom razkrinkano ne vem kaj. Prav, glejte, še enkrat, naj izvršni direktor banke sedi med vami, ima veliko pristojnosti, da začne na tem delati, upam pa, da ste si vsi prebrali zakon in da vemo, da to, kar govorite, zaradi javnosti, zaradi ničesar drugega.
Hvala za odgovor. Zahtevo za razpravo o odgovoru predsednice Vlade bo podal mag. Matej Tonin.
Spoštovana predsednica Vlade! Če bi bil politikant, bi zdaj na dolgo in široko zahteval razpravo o tem, kako nujno je potrebna slaba banka, ampak ker nisem politikant, tega ne bom zahteval, ker vem, da ta naša razprava ne bo nič prinesla in si samo želim, da slabo banko čim prej realizirate.
Hvala. Prosim, proceduralno. Gospod Šircelj, izvolite.
Hvala lepa. Glede na to, da sem bil dvakrat omenjen, bi verjetno bilo smiselno vseeno povedati tudi [[...]]
Gospod Šircelj, dovolite mi, da vas kljub vsemu opozorim. Vaš proceduralni predlog bi se lahko nanašal na potek poslanskih vprašanj, nikakor pa vam ne morem dati besedo, da boste odgovarjali kot neizvršni direktor družbe za upravljanje terjatev bank. Sejo vodim v Državnem zboru jaz, tako da vas prosim za razumevanje. Hvala. Naslednji bo postavil poslansko vprašanje predsednici Vlade gospod Jože Tanko.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani! Politike se pogosto daje za vzor – vzor v dobrem in v slabem. V 14. členu Ustave je zapisano, da so v Sloveniji vsakomur zagotovljene enake človekove pravice in temeljne svoboščine, ne glede na narodnost, raso, spol, jezik, vero, politično ali drugo versko prepričanje, gmotno stanje, rojstvo, izobrazbo, družbeni položaj, invalidnost ali katerokoli drugo osebno okoliščino. Lani poleti je prišlo na dan, da naj bi bila magistrska naloga poslanca Pozitivne Slovenije Boruta Ambrožiča plagiat. Čeprav je bil izražen samo sum, ste se na to odzvali tudi v Pozitivni Sloveniji in na seji sveta 31.julija lani je generalni sekretar vaše stranke Vasja Butina javnosti sporočil sklep sveta Pozitivne Slovenije, da poslanca Ambrožiča pozove k odstopu s poslanske funkcije. Če tega poslanec ne bo storil, pa bo svet predlagal izvršnemu odboru, da poslanca Ambrožiča izključi iz stranke. Sklep je bil sprejet soglasno, eden je bil vzdržan. Pri tem je še dodal, da niso pomembni odstotki predpisanega, temveč dejstvo, da so prepisani celi odstavki, cela besedila in tudi po več strani. To ni skladno z vrednotami stranke Pozitivna Slovenija, njenim statutom in programom. Ker poslanec ni odstopil, ga je izvršni odbor septembra lani soglasno izključil iz stranke. Sum plagiata se je februarja letos pojavil tudi pri vašem magistrskem delu. Mediji so o tem obširno poročali, vendar je v vašem primeru suma plagiata zadeva v Pozitivni Sloveniji potekala čisto drugače. Ni bil sprejet noben poziv k odstopu, niti vas niso izključili iz stranke. Vplivni funkcionar Pozitivne Slovenije, vodja vaše poslanske skupine Jani Möderndorfer, pa je ob tem izjavil: "Navedbe v zvezi z domnevnim plagiatom so nekaj minornega." V času po razkritju suma plagiata ste dvakrat napredovali, 27. februarja ste bili izvoljeni za mandatarko, 20. marca pa ste postali še predsednica Vlade. Obakrat so vam podporo namenili poslanci vaše stranke in ostalih treh strank, sumljivo načelne koalicije. Dva identična primera, dve povsem različni odločitvi. Eden lahko napreduje čisto na vrh politične piramide, drugi je potisnjen povsem na rob. V čem je vaš primer drugačen od Ambrožičevega, da ste kršili načelo enake obravnave in da ste sprejeli tako dve različni odločitvi v vaši stranki? Kako boste na osnovi te in takih odločitev zagovarjali dosledno spoštovanje ustavnega načela enakosti pred zakonom?
Hvala za vprašanje. Preden dam besedo predsednici Vlade, bi želel vseeno podati opozorilo. Gospod Jože Tanko je bil opozorjen, da vsebina njegovega poslanskega vprašanja, tako kot je bila posredovana predsednici Vlade, ni bila jasno razvidna, zato smo ga opozorili, da poskuša vsebino konkretizirati v skladu s poslovnikom, vendar je vztrajal pri takšni vsebini. Predsednico Vlade sprašujem, če želi vseeno odgovoriti na to vprašanje. Izvolite.
Hvala lepa. Se zavedam, da smo pred ustavo in zakoni vsi enaki. Bi bilo pa lepo, če bi se tega zavedali tudi vi, gospod Tanko, ko ste v mandatu prejšnje vlade z veliko vnemo pritiskali na gumbe in potrjevali zakone, ki so sedaj dokazano protiustavni. To je prva stvar. Druga stvar, upam, da mi in nam dovolite, da stvari v svoji stranki urejamo sami. In če smo pred zakonom res vsi enaki, bi pričakovala, da bi danes, ko omenjate mene v zvezi z magistrsko nalogo, omenil tudi kolega, ki sedi en stol od vas, ker mislim, da se tam pelje popolnoma enak postopek. In še dva kolega, ki sta sedela v vaših klopeh in bila obsojena za to, kar se dogaja. Štiri strani mi vi očitate, da naj bi bile prepisane iz gradiva, pri katerem sem sodelovala. In to je bistvena razlika. Nikomur nisem nič vzela, ampak, kot sem že večkrat povedala, nihče drug razen fakulteta ne bo tisti, ki bo moje magistrsko delo presojal. Ne vi, ne vaš podmladek in ne vaša stranka, spoštovani poslanec. In ja, upam, da veljajo za vsa enaka merila in za vse enaki zakoni. Pa gremo pogledat še en primer. Minister Maher zaradi črne gradnje ni več minister. Direktor Elesa z malo večjo črno gradnjo, z vilo, zgrajeno na črno, še vedno sedi na direktorskem mestu. Nadzorni svet, ki ga je tja imenovala vaša vlada, ne ukrepa. Ne bom pa sedaj povedala kdo je predsednik tega nadzornega sveta oziroma predsednica, da ne bo preveč vroče krvi. Ja, za vse naj veljajo enaki zakoni. In jaz sem že večkrat povedala, ko bo fakulteta zaključila postopek in če bo meni magistrski naziv odvzet, bom odstopila. Bi pa vprašala vas, gospod Tanko, če vi zberete toliko poguma, da če bo rešitev drugačna, se mi boste javno opravičili za vse navedbe, ki jih sedaj dajete in širite o meni.
Hvala za odgovor. Gospod Tanko želi dopolnitev odgovora, s tem da vas želim resnično opozoriti na dejstvo, da predsednica Vlade lahko odgovarja na vprašanja, ki se nanašajo na delovanje vlade oziroma posameznih ministrstev. Ne more pa odgovarjati na delovanje političnih strank ali kaj podobnega. To vas prosim, gospod Tanko, da upoštevate pri dopolnitvi vprašanja oziroma odgovora na zastavljeno vprašanje.
Hvala lepa. Tako opozorilo slišim prvič po 12 letih za predsednika Vlade, ki odgovarja. Spoštovana kolegica, jaz sem spraševal konkretno zadevo. Se pravi ravnanje – tudi vaše, ko ste odločali na svetu stranke o vašem kolegu gospodu Ambrožiču v fazi suma, da je njegovo magistrsko delo plagiat, In o vašem ravnanju tudi v isti situaciji, v fazi suma, da je vaše magistrsko delo plagiat. Gospoda Ambrožiča ste izključili, vi ste dvakrat karierno napredovali v tem času. In če gremo na ta princip enake obravnave, potem smo lahko zaskrbljeni, če pri tako evidentno identični zadevi, kot je sum plagiata pri enem in drugem poslancu iz iste stranke, se lahko dogaja to, kar se dogaja: da so eno postavljeni čisto na rob političnega prostora, drugi pa napredujejo na vrh piramide. Sprašujem: Ali taka oblast, ki si tako različno razlaga to načelo enakosti, lahko zagotovi tudi pri opravljanju državniške funkcije, pri opravljanju političnih funkcij, izvajanju zakonov, načelo enake obravnave? Mislim, da ne more, ker že v tej fazi lahko ugotovimo, da eno govorijo, drugo delajo. Ko gre za enega, eno govorijo in naredijo, ko gre za drugega, naredijo pri isti stvari povsem nekaj drugega. Izvrševanje zakonov je dejansko nadgradnja tega, in jaz mislim, da imate zelo velike težave. Ko pa že omenjate ministre, uredite tisto, kar je treba urediti. Tudi vaš gospod minister Omerzel se je našel na eni strani enega problema in ste nekoga odstavili ali pa ste ga [[nerazumljivo]] , drugi je še eno minister, pa lahko vi meritorno odločate o tem. Zato bi prosil, da mi te zadeve pravzaprav pojasnite, tako kot se spodobi in kot je [[...]] [[izklop mikrofona]]
Želi predsednica Vlade dopolniti odgovor? Ne želi. Gospod Tanko, moram priznati, da sem pričakoval, da boste spoštoval moje opozorilo in ne spraševali po delu v političnih strankah, ampak o delu vlade. Želite pa podati zahtevo za razpravo o odgovoru predsednice Vlade. Izvolite, imate besedo. Je kdo priključen v dvorani? Imate besedo, gospod Tanko. Počakati bo treba, ker je sistem naravnan tako, da mine nekaj trenutkov, preden se lahko ponovno prijavi k besedi.
Hvala lepa. Moram reči, da nisem dobil odgovora na postavljeno vprašanje. Mene zanima, pri izvajanju tega načela enakosti, to je 14. člena Ustave, ali se je to konkretno odločanje izvršilo recimo po tem, da ste ugotavljali primernost, neprimernost, pravilnost ali nepravilnost po spolu, ali ste upoštevali kakršnekoli druge osebne okoliščine. Tudi kar zadeva pravne funkcije je problem tudi pri ostalih članih v koaliciji. Recimo gospod Virant je za gospoda Ambrožiča nekajkrat izjavil, da ni primeren za opravljanje poslanske funkcije, da je med poslanci neprimeren in škodi državnemu zboru. v istem primeru, istega suma je mirno glasoval tako za potrditev mandatarske funkcije kot za funkcijo predsednika vlade. Očitno v tej koaliciji ne gre za nek načelen pristop, za neko načelno ureditev in spoštovanje zakonov, ampak se odločajo ad hoc, od primera do primera. In bojim se, da bodo take odločitve tudi na drugih področjih, recimo na gospodarskem področju, na finančnem področju itn. Javni razpisi bodo verjetno neka pro forma zgodba in odločalo se bo po obrazih, komu se bo kaj dodelilo ali komu ne, kdo je primeren za sanacijo in kdo ne, kdo je primeren za prenos in kdo ne. Vendar pri tem obstaja velika bojazen, da ne bodo spoštovani enaki kriteriji, kot zahteva ustavna norma. Če bi se to dejansko spoštovalo, tako kot je zapisano v ustavi, potem bi morali v identičnih situacijah, v identičnih okoliščinah, v identičnih primerih sprejemati identične odločitve: osebne, politične in kakšne druge tudi. Vendar ugotavljamo, da v teh primerih zadeve ne potekajo tako. Zato v skladu z drugim odstavkom 246. člena Poslovnika Državnega zbora zahtevam, da o tem opravimo razpravo v Državnem zboru.
Hvala. Tako smo zaključili s tem vprašanjem. Prehajamo na četrto vprašanje, ki ga bo postavil gospod Matjaž Han, Socialni demokrati.
Hvala lepa, spoštovani predsednik. Spoštovana predsednica, spoštovani ministri, kolegice in kolegi! V pričakovanju praznika delavcev je naša dolžnost, da se vprašamo o njihovem položaju in tudi o položaju podjetij, ki jih zaposlujejo. Ljudje od nas pričakujejo, da odgovorimo na vprašanja, ki so zanje najpomembnejša. To pa so vprašanja gospodarskega in socialnega razvoja države, dostopa do dela in dostojnega plačila, šolanja otrok, reševanja stanovanjske problematike, zdravstvenega varstva in še bi lahko našteval. Delavcem in zaposlenim smo dolžni pokazati, spoštovani, da nam je mar za njihove interese in ne samo za interese kapitala. Vzpostaviti je treba pogoje, da bo delo spet vrednota, da bodo delavske pravice spoštovane in z vsemi sredstvi se boriti proti brezposelnosti v naši Sloveniji. Nič nam ne bo pomagal ves vložen trud v konsolidacijo javnih financ, če nam hkrati propadajo številna podjetja, ki bi se jih pa z malo napora in politične volje dalo rešiti. Naša država ima žal preveč izkušenj iz zadnjih let s propadom podjetij, ki bi se jih dalo preprečiti, pa se jih žal ni. Propadajo podjetja, propadajo celotne gospodarske panoge in s tem izgubljamo dragocena delovna mesta. Samo nekaj primerov. Socialni demokrati smo vse te firme obiskali. Radeče Papir, ki je kljub izplačanim plačam, plačanim prispevkom, zaradi neodobrenega kredita Nove Ljubljanske banke in vseh bank na cesto postavil 250 delavcev. Prevent Pur, ki je moral zaradi dolgotrajnega postopka prodaje zapreti vrata. Da ne govorim o propadu celotnega gradbenega sektorja in še prej o lesnopredelovalni industriji. Potem imamo nov primer – Unior, ki zaposluje 2 tisoč 135 ljudi, se je znašel v likvidnostnih težavah zaradi nezmožnosti črpanja sredstev, in sicer tistih, ki so bila že odobrena pri SID banki, pa jih zaradi reprograma bank ne morejo črpati. Lahko bi odprodali tudi delnice Banke Celje, ki jih imajo v svoji lasti, pa jim NLB tega ne omogoča kot največja lastnica. Ni treba posebej poudarjati, če se ne bo hitro nekaj zgodilo, bo šlo to podjetje v stečaj. Cimos je zgodba, ki potrebuje hitre ukrepe. Pri reševanju likvidnostnih težav moramo pomagati z dokapitalizacijo. Glede na to, da mi časa zmanjkuje, spoštovana predsednica, imam še tri vprašanja, ki jih bom naštel v naslednjem delu vprašanja. Zaenkrat toliko. Hvala.
Hvala tudi vam. Besedo dajem predsednici Vlade.
Hvala za vprašanje, spoštovani poslanec. Lahko rečem, da se bo in se vlada že bori za vsako delovno mesto, ker je bistveno ceneje ohranjati obstoječe delovno mesto kot ustvariti novo. Nikakor pa to ne pomeni pomoči lastnikom, kar smo ob reševanju Radeče Papirja in Primorja od takratne vlade večkrat slišali. Absolutno pa se je treba boriti. Cimos je tako rekoč tik pred podpisom dogovora. Po 18 mesecih dogovarjanja bomo danes ali pa najkasneje jutri podpisali dogovor glede rešitve za Cimos. Minister za gospodarstvo se praktično od svojega prvega dneva ukvarja točno s tem, o čemer ste zdaj govorili. Je pa res, da je za sam zagon gospodarstva ključno to, o čemer smo prej govorili. To je sanacija bank, in sicer sanacija bank na tak način, da bodo spet sposobne servisirati gospodarstvo. Samo s prenosom terjatev na slabo banko ne bo tako, zato govorimo o naboru ukrepov, ki pa jih, bodimo pošteni, obstoječi zakon dopušča. Ne gre samo za izvzem slabih terjatev na to slabo družbo, ampak še vrsto drugih. In ključno je, da to speljemo tako, da bo gospodarstvo dobilo svež denar. Prej ste glasovali o razširitvi dnevnega reda z zakonom o pomoči za reševanje in prestrukturiranje gospodarskih družb v težavah. Glavne spremembe na tem področju so uvedba dodatnih oblik državnih pomoči, s tem da se k obstoječim oblikam, ki so že zdaj v zakonu, to so kredit, subvencija, subvencija obrestne mere in poroštvo, dodaja možnost reševanja in prestrukturiranja družb v težavah s kapitalsko naložbo. Z zakonom se ukinja omejitev največjega zneska državne pomoči posameznih družb v težavah, ki je bil do sedaj 10 milijonov, in ukinja se tudi meja, se pravi, če je Republika Slovenija lastnica več kot 25 %, se bo tej družbi tudi lahko pomagalo. Seveda je treba ta del reševanja podjetij v težavah izvajati skladno s pravili EU. In tudi ne mislimo nič drugače. Ampak po štirih tednih, odkar smo na vladi, smo rešili ali pa bomo v kratkem rešili primer, s katerim sta se prej ukvarjali dve vladi, pa ni bil rešen. Predlagamo spremembo zakona in iščemo še dodatne ukrepe, skupaj s SID banko, SDH oziroma zdaj s Sodom in Banko Slovenije, ki je konec koncev že naredila neko študijo, katerim podjetjem bi bilo smiselno pomagati. Ste pa tudi že ministre za gospodarstvo večkrat slišali reči, da je treba pomagati podjetjem, ki imajo možnost preživetja. V tem trenutku je treba pomagati dobrim podjetjem. Tistim, ki bodo ostali gonilna sila gospodarstva v naši državi.
Hvala. Zahtevo za dopolnitev odgovora bo podal Matjaž Han.
Dopolnitev odgovora, pa tudi še nekaj primerov, ki so za moje pojme zanimivi in so v različnih panogih. Rimske terme, še ena v nizu zgodb, ki ima nesrečen konec. Čeprav v stečaju, gospe in gospodje, nadaljujejo poslovanje normalno in vse bolje. Imajo na nek način hotelske zmogljivosti preko 80 % zapolnjene, potrebujejo nove ljudi, pa so v stečaju in imajo težave. Spet se zatakne vse skupaj pri banki. Peko. Moram tudi povedati, da se je znašel v težavah sredi lanskega leta ali pa že vrsto let prej. Državna komisija je izbrala najboljšega ponudnika, zadeva zdaj stoji, ne bi rad govoril, da je 380 delovnih mest in verjetno marca ne bodo dobili naslednje plače. SVEA. Zaposluje 180 ljudi, če štejemo še 60 dobaviteljev, ki so zanjo vezani, kar pomeni še 10 delovnih mest. Lansko leto so v državno blagajno prinesli več kot milijon 400 evrov, V težkem položaju so že kar nekaj časa. Čakali so na nakazilo nekega privatnega kapitala iz Turčije za 2,1 milijon evrov, vendar tega ni. So v lesnopredelovalni panogi, ki pa je za to vlado, za prejšnjo vlado in za vse vlade strateška perspektivna gospodarska panoga. Predsednica Vlade v prvem odgovoru, v prvem delu ste mi odgovorili, vendar treba se je potruditi za vsako delovno mesto in vmes se ukvarjati z javnimi financami. Če ne bomo ohranili vsako delovno mesto, vsako podjetje posebej, potem nam tudi konsolidacija javnih financ ne bo pomagala. Hvala.
Želi predsednica Vlade dopolniti odgovor? Izvolite.
Absolutno se bomo borili za vsako delovno mesto in mogoče sem še eno stvar pozabila omeniti, piše pa to tudi v našem dogovoru o sodelovanju. Sredstva od prodaje podjetij, privatizacije, zavezali smo se, da bomo to vrnili gospodarstvu. Ampak še enkrat, tistemu zdravemu delu gospodarstva, ki bo vlečni konj ali pa gonilna sila države in naše gospodarske rasti. Peko je bil omenjen. Mislim pa, da je vseeno prav, da eno stvar tukaj povem. Seznanili smo se z odločitvijo komisije, tukaj je en sam majčken problem, da garancije, ki bi jih kupec moral dati, niso takšne, da v bistvu sploh omogočajo garancije. Zdaj tečejo pogovori. Če bo ta kupec garancije izboljšal, potem bo vlada sprejela ustrezen sklep, poslala v državni zbor in v državnem zboru se boste na koncu odločili, ali pod takšnimi pogoji to podjetje prodamo. Jaz upam, da imamo vsi skupen interes, da najdemo takšnega kupca, ki bo to podjetje ohranil, in da imamo garancije za to, kar v pogodbi piše: za vsako ukinjeno delovno mesto toliko in toliko garancije oziroma denarja. Samo okoli tega tečejo v zadnjih dneh pogovori. In če bo tako, mislim, da še danes v državni zbor dobite predlog.
Hvala za dopolnitev odgovora. Ugotavljam, da smo izčrpali vprašanja, ki so bila namenjena predsednici Vlade in se ji zahvaljujem za podane odgovore. Prehajamo pa na vprašanja poslank in poslancev.
Lepo pozdravljeni! Prvo vprašanje poslank in poslancev bo zastavila gospa Romana Tomc ministrici za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anji Kopač Mrak.
Hvala lepa za besedo. Lepo pozdravljeni vsi ministri in ministrice! Pred nekaj minutami je predsednica Vlade opozarjala, kako pomembno je ohraniti socialno državo in kako pomembno je, da je breme te krize pravično porazdeljeno. Nova socialna zakonodaja, ki je bila sprejeta v času, ko je bil minister dr. Svetlik, vi pa državna sekretarka, in se je začela uporabljati 1. 1. 2012, je zelo korenito posegla v sistem socialnih, družinskih in drugih transferov. Nedvomno je prinesla tudi številne pozitivne rezultate, ampak zelo veliko tudi negativnih. In vsi ti so povzročili dodatno poslabšanje položaja nekaterih posameznikov in skupin, ki so v naši družbi najbolj ranljivi in najbolj ogroženi. To v svoji zelo podrobni analizi ugotavlja tudi Inštitut Republike Slovenije za socialno varstvo, ki daje tudi nekaj konkretnih predlogov vladi, kako ravnati. Kasneje sta bila resda sprejeta še dva oziroma več zakonov, ki so vplivali na socialni položaj, pa vendar ne gre zanemariti in ne moremo prezreti tega, da sta prav ta dva zakona, ki sta bila uvedena 1. 1. 2012 posebej negativno vplivala na položaj enostarševskih družin, družin z dijaki in velikih družin ter upokojencev, ki so se zelo množično odpovedovali predvsem varstvenemu dodatku. Res je, da so finančne možnosti države omejene, kar mi razumemo, vendar je ne glede na to treba v okviru danih možnosti predvsem s kakšnimi prerazporeditvami znotraj proračuna odpraviti tiste anomalije, ki so v tem trenutku največje. Ne nazadnje je bila to obljuba ministrstva takrat, tudi obljuba vas, ko ste bili še kandidatka za ministrico v Državnem zboru. Sprašujem vas zato zelo konkretno: Koliko je bilo vloženih pritožb v zvezi z novo socialno zakonodajo, koliko je bilo od tega pozitivno rešenih in koliko je še ostalo nerešenih? Kolikokrat v zadnjih petih letih je država uveljavljala pravico do poplačila socialnih transferov v postopku, ko so bile na sodišču tako imenovane dediščine? Kdaj nameravate spremeniti oba zakona, ki vplivata na socialni položaj? Katera priporočila iz omenjene analize so po vašem mnenju najbolj aktualna in jih boste zanesljivo upoštevali?
Gospa ministrica, izvolite.
Spoštovana poslanka gospa Romana Tomc, hvala za vprašanje. Res je, nova socialna zakonodaja se je začela uporabljati s 1. 1. 2012. Rezultati te zakonodaje, evalvacija je prinesla na mizo marca. Tako kot ste omenili, predvsem pri varstvenih dodatkih je prišlo do največjega razkoraka med tem, kaj je bilo načrtovano, in tistim, kar se je dejansko zgodilo. Dejstvo je, da se je večina odpovedala varstvenemu dodatku zaradi strahu pred zaznambo njihove nepremičnine. Tisti, ki imajo danes varstveni dodatek, je ta višji, kar je bil en izmed osnovnih ciljev. V tej študiji je jasno povedano, da je ta dodatek višji za 43 evrov, postavili smo ga tudi bistveno višje – na višino 450 evrov. Vendar dejansko rezultati kažejo, da niso takšni, kot smo jih pričakovali, tako da bomo, kot sem obljubila in že večkrat tudi javno povedala, šli v spremembo socialne zakonodaje. Mi smo na ministrstvu že opravili kar nekaj razgovorov tudi s centri za socialno delo, kje so največji problemi. Tudi na podlagi te študije bomo šli v spremembe, ki pa bodo v okviru finančnih sredstev. Planiramo pa, da boste te spremembe obravnavali ob koncu poletja in v naslednjem letu naj bi te spremembe začele veljati. To je tudi v skladu s koalicijsko pogodbo. Kar se tiče vprašanj v zvezi s pritožbami, je morda treba povedati, da je bilo v letu 2012 vloženih nekaj manj kot 700 tisoč vlog, 840 tisoč je bilo izdanih odločb za približno milijon 320 tisoč pravic. Od tega je bilo na ministrstvo vloženih pritožb 13 tisoč 577, rešenih je bilo 3839 pritožb. Ministrstvo v lanskem letu ni vodilo evidence o tem, ali so bile te pritožbe rešene ugodno ali ne. Dejstvo je, da je lansko leto tudi uveljavitev te zakonodaje sovpadala z zmanjšanjem števila zaposlenih na ministrstvu, sicer so poskušali z nekimi krepitvami, vendar realizacije tudi tistih 8, že s soglasjem vlade odobrenih prenosov, ni bilo, dve sta bili dejansko samo z ZPIZ preneseni, tako da se na ministrstvu soočamo s temi problemi. Tudi prejšnji minister se je, dejansko je tukaj problem, kako zagotoviti. Mi se notranje zdaj poskušamo reorganizirati in tudi z drugimi ministrstvi opravljamo razgovore o možnosti krepitve pravne službe, ker se je glede tega treba čim prej odločiti. Kar se tiče samih postopkov, povezanih z zakonom o dedovanju, država, pravi izraz je država, ne vodi teh evidenc. Glede zakona o dedovanju, ki se bo spreminjal, bo treba tudi medresorsko uskladiti te evidence in pravila vodenja teh stvari. Ne gre pa za denarna sredstva, ker ne gre samo za povračilo denarno-socialnih pomoči ali varstvenega dodatka, ampak je lahko vračilo tudi v naravi, torej lahko gozdna, kmetijska površina, zato ta ocena o teh denarnih sredstvih, ki se na ta račun prenesejo v državni proračun, ni lahka. Tudi na tem področju predvidevamo določene spremembe. Kar se tiče analiz, najverjetneje bodo šle spremembe tam, kjer so bile tudi ugotovljene največje pomanjkljivosti: kar se tiče varstvenega dodatka, potem tudi vprašanje, kaj je razpoložljivi dohodek, na kakšen način se upošteva kredit pri tem odločanju, ko se rešuje s kreditom stanovanjsko vprašanje, na kakšen način se to upošteva. Druga takšna stvar, ki je zelo problematična, je višina prihrankov, ki se potem upošteva pri odmeri posamezne pravice. Skratka, tu bodo spremembe. Verjetno ne bodo edine, bodo tudi v naslednjem letu predvsem v smeri večje racionalizacije znotraj sistema, v smislu, da bo tudi odločanje na drugačne način in s tem tudi manj obremenjeni centri za socialno delo, vendar je treba upoštevati, da sistem v določenem času zmore toliko obremenitev in sprememb, v določenem ne. Ker v lanskem letu, ko se je ta socialna zakonodaja dejansko uveljavljala, razumem, zakaj je bilo treba sprejeti ZUJF, vendar je res v mnogočem posegel v te pravice, predvsem srednjega sloja z ukinitvijo 7., 8. razreda otroškega dodatka, s posegom v šolsko malico, znižanjem tega 6. razreda. Tukaj so bile spremembe in rezultati so, kakršni so, in naša naloga politikov je, da skupaj najdemo rešitve. Tako da se jaz veselim, da takrat, ko bodo pred vami, da jih boste tudi podprli.
Želite dopolnitev?
Ja. Vseeno bi želela dopolnitev. Preden pa postavim zahtevo za dopolnitev, pa naj vseeno povem, da so se otroški dodatki zmanjšali v primerjavi z letom 2011 v letu 2012 za 22 % in da so se varstveni dodatki zmanjšali za 64 % in več. To drastično znižanje sredstev je posledica predvsem upada števila prejemnikov varstvenega dodatka. 16 tisoč 100 se jih je odpovedalo varstvenemu dodatku zaradi v bistvu neke grožnje, da se jim bo država usedla na premoženje. Jaz mislim, da so bili premalo obveščeni, preveč prestrašeni, posledice pa so drastične. In vi v svojem odgovoru niste pravzaprav navedli ničesar drugega kot to, da država o tem, kaj pravzaprav pa je s to grožnjo naredila, o tem država ne ve ničesar, ne vodi nobene evidence, ne vodi niti tega, koliko postopkov je bilo na sodiščih, ne vodi postopek oziroma informacijo o tem, koliko je na ta račun v bistvu sploh bilo, bom rekla, pozitivnega izplena za državo. Mogoče je pa država v svojih postopkih pravzaprav zapravila več, kot je dejansko nazaj pridobila, ljudje pa so se množično odpovedovali temu dodatku in ostali v veliki socialni stiski. 10 tisoč pritožb, pravite, da je še na Ministrstvu za delo. Ogromno je to, ne vem, kdaj boste uspeli to količino, ki je res ogromna, kdaj se boste uspeli uspešno z njo spopasti, upam, da čim prej, s pomočjo tudi prerazporeditev iz drugih ministrstev. Mislim pa, da bi morali zakonodajo pripraviti čim prej. Sprejeta bi morala biti pa pred začetkom naslednjega leta.
Gospa ministrica, izvolite.
Hvala za besedo. Tako kot ste omenili, na otroških dodatkih je bilo 22 %. Ob tem je treba povedati, da je vzrok za največje znižanje, ker upravičenost do otroškega dodatka je do 18. leta in predvsem na račun sedmega in osmega razreda, ki je bil z ZUJF-om ukinjen in z 10-odstotnim znižanjem vrednosti v šestem razredu. Predvsem otroški dodatek je eden izmed transferjev, kjer je ZUJF imel določene vplive. Če smo že korektni, je prav, da smo do kraja korektni. Kar se tiče varstvenega dodatka in zabeležb, se strinjam, da v tej komunikaciji morda nismo bili dovolj dobri mi vsi skupaj, ker vedno ima politika v navadi, da bolj grozi kot ne ali da ponavadi pove stvari tako, da ljudje zastrašuje. Tako da se verjetno glede varstvenega dodatka in kaj se je zgodilo treba vprašati, kaj se je dogajalo tudi pri samem sprejetju in kakšne so bile izjave. Ampak vseeno, glede varstvenega dodatka, ko sem prešla na ministrstvo v tem mesecu seveda nimamo evidenc, kaj je bilo v lanskem letu narejenega, pa lahko poda odgovor kdo drug. Kot sem povedala, bo s spremembami zakona o dedovanju predvsem pomembno, da z resornim ministrstvom uskladimo evidence in postopek, na kakšen način. Sedaj smo v ta postopek samo tako vključeni, da Državno pravobranilstvo Ministrstvo za delo, družino in socialne zadeve enake povpraša o tem, da se opredelimo, ali želimo uveljavljati to sredstvo, na katerem je hipoteka ali ne, in se ministrstvo v skladu z določbami zakona potem, če gre za prejemnike denarne, socialne pomoči, varstvenega dodatka in so ti družinski člani v težki socialni situaciji, temu odpove.
Hvala lepa. Imate še zahtevo za razpravo? Izvolite.
Ja, seveda. Mislim, da bi bila razprava v Državnem zboru o tej socialni problematiki izrazito koristna, zato v skladu z drugim odstavkom 246. člena Poslovnika Državnega zbora predlagam, da se opravi razprava o odgovoru ministrice in da se na ta način pridobijo še kakšni bolj konkretni podatki, da se na ta način problematika širše predstavi, da se poskušajo najti tudi kakšne rešitve.
Hvala lepa. O predlogu poslanke gospe Romane Tomc, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru ministrice za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anje Kopač Mrak, bo Državni zbor odločil v sredo, 24. aprila 2013, v okviru glasovanj. Prehajamo na naslednje poslansko vprašanje. Gospa Jasmina Opec bo postavila vprašanje ministru za pravosodje, dr. Senku Pličaniču.
Hvala lepa za besedo. Vsem skupaj en lep dober dan! Dobro poslovno okolje in gospodarsko rast ne ustvarjajo le stabilnost bančnega sistema, fleksibilna delovnpravna zakonodaja, tehnološke novosti, uspešna gospodarska diplomacija, pomembno vlogo pri privlačnem gospodarskem okolju in rasti ima tudi učinkovit pravosodni sistem, saj tržno gospodarstvo sloni na zaupanju, kar pomeni, da so pogoji za njegovo učinkovito delovanje pravna zaščita in dobro delujoče institucije, ki zagotavljajo hitro sankcioniranje kršitev pogodbenih obveznosti. Učinkovit pravosodni sistem je torej eden izmed ključnih elementov za uspešno gospodarsko rast. V duhu tega zavedanja je pred slabim mesecem dni Evropska komisija predstavila pregled stanja med članicami Evropske unije na področju pravosodja. Pa poglejmo nekaj konkretnih številk in podatkov iz poročila, ki se nanašajo na stanje pravosodja v Sloveniji. Slovenija ima med vsemi članicami Evropske unije največje število sodnikov na sodiščih, merjeno na 100 tisoč prebivalcev, 71,2 profesionalnega sodnika na 100 tisoč prebivalcev. Povprečje Evropske unije je 45,6. Ima četrti najvišji proračun za pravosodje, 89,9 evra na prebivalca, medtem ko je povprečje v Evropski uniji 41,7 evrov. Kljub temu Evropska komisija v svojem poročilu ugotavlja, da Slovenija spada v skupino šestih držav članic, ki imajo težave na področju pravosodja, predvsem glede trajanja sodnih postopkov in organizacije samega sodstva. Posebej so dolgi postopki na področju reševanja civilnih in gospodarskih pravdnih zadev, reševanja v primeru plačilne nesposobnosti, pri številu nekazenskih nerešenih zadev na sto prebivalcev smo na samem vrhu. Če temu dodamo nezaupanje javnosti v neodvisnost sodišč, poročilo posebej izpostavlja, da je to nezaupanje veliko pri civilnem sodstvu, potem lahko sklenemo, da Slovenija na tem področju rabi nujne ukrepe. Spoštovani ministe, sprašujem vas: Kakšne ukrepe imate na Ministrstvu za pravosodje pripravljene na izboljšanje učinkovitosti slovenskega pravosodnega sistema v smislu boljšega ozračja za poslovanje in naložbe?
Hvala lepa. Izvolite, gospod minister.
Hvala. Spoštovana gospa podpredsednica, spoštovane gospe poslanke, gospodje poslanci, kolegi ministri, kolikor vas je še ostalo! Strinjam se z gospo poslanko, gospo Opec, da gre pri vprašanjih, ki ste jih omenili, za eno ključnih vprašanj, s katerimi se sooča Slovenija. Gre za vprašanje, ki je pravzaprav na isti ravni z javnofinančnimi vprašanji, o katerih smo do sedaj večino časa poslušali tako v pretekli vladi kot v tej vladi. Jaz celo mislim, da gre za vprašanje, ki je še celo pred vprašanji javnih financ. Če namreč ne bomo imeli učinkovitega pravosodnega sistema in v tem okviru zlasti učinkovitega sodstva, potem tudi rešitev javnofinančnih vprašanj ne bo kaj dosti pomagala. Tako mislim, da gre za eno od osrednih vprašanj, s katerimi se Slovenija sooča, in razumljivo, tudi eno od osrednjih, pravzaprav ključno vprašanje tega mojega mandata in tudi preteklega, v pretekli vladi. Poročilo Evropske komisije, ki ste ga na kratko predstavili, je v resnici za slovensko pravosodje porazno. Rezultati tega poročila so, če nekoliko poenostavim, to, kar ste povedali, da slovensko pravosodje, zlasti sodstvo, dobiva relativno gledano največ denarja iz slovenskega državnega proračuna, da ima največ sodnikov na prebivalca. Ko gre pa za učinkovitost sodstva, tudi širše pravosodnega sistema, sem spada tudi državno tožilstvo, ki bi tudi moralo biti bolj učinkovito, no, ampak če se omejim na sodstvo, ker je to tisto, ki predstavlja hrbtenico slovenskega pravosodja, ko gre za učinkovitost slovenskega sodstva, je pa ta učinkovitost zelo nizka. Takšno je bilo tudi moje izhodišče lanskega ministrovanja. V nekem smislu to poročilo Evropske komisije, ki je bila objavljeno pred kakšnim mesecem dni, samo potrjuje to, o čemer sem lansko leto pogosto javno govoril, opozarjal, zlasti tudi v neformalnih pogovorih in formalnih pogovorih s predstavniki slovenskega sodstva in jih poskušal prepričati, da se zavejo resnosti situacije, v kateri smo kot država, zlasti resnosti situacije, v kateri je slovensko sodstvo. Treba je namreč vedeti, in prepričan sem, da gospe poslanke in gospodje poslanci tega parlamenta to dobro vedo, ne vem pa, v kolikšni meri to ve slovenska javnost, treba je namreč povedati, da je glavna odgovornost in glavna pristojnost za to, da postane slovenski pravosodni sistem in v tem okviru zlasti sodstvo bolj učinkovito, v rokah sodstva samega, na splošno pravosodja samega. Ministrstvo za pravosodje, ki ga vodim, ima tu določene pristojnosti. Te so povezane, kot veste, zlasti z zakonodajnim okvirom, v katerem deluje slovensko sodstvo. Glede na stanje, na katerega sem naletel, ko sem lani prevzel mandat, stanje v sodstvu, v slovenskem pravosodju, ki ni danes nič kaj bistveno drugačno, neki manjši premiki so bili opazni, kar bom komentiral v nadaljevanju – torej glede na stanje, v katerem je slovensko sodstvo bilo v lanskem letu, sem smatral, da je moja odgovornost narediti dvoje. Najprej prepričati in pokazati slovenskemu sodstva, v katerega rokah, kot sem maloprej povedal, je poglavitna odgovornost in pristojnost, da te zadeve spremeni, da naredi vse, kar lahko, in naredi lahko veliko, da racionalizira svoje poslovanje, da torej naredi vse, kar lahko, da skrajša sodne postopke. Da torej posameznikom, državljankam in državljanom, ter podjetjem omogoči, da do svoje pravice, do razrešitve nekega spora pride hitreje, kot je prihajalo, vsaj v povprečju, doslej. To je bilo prvo poslanstvo mojega mandata – in še vedno je tako. Drugo pa je, da predlagam tiste nujne zakonodajne spremembe, ki bi slovenskemu sodstvu in tudi drugim delom pravosodja omogočile, olajšale, da dosežejo ta cilj. To sem tudi naredil. Gre za spremembe Zakona o sodiščih, Zakona o sodniški službi, ki sem jih pripravil že v preteklem mandatu in ki jih bom v kratkem, v tednu, dveh, takoj po prvomajskih praznikih, poslal najprej na Vlado in potem v parlament. Predlagam, da nadaljujem potem pri vašem dopolnilnem vprašanju, pa tudi opozarjam, da ima gospa poslanka Sonja Ramšak podobno vprašanje in bom potem tudi pri odgovoru na vaše vprašanje dokončal svoje odgovore.
Hvala lepa. Izvolite, dopolnitev odgovora.
Me veseli, gospod minister, da se strinjava, da je učinkovito sodstvo zelo pomembno za gospodarsko rast naše države. Strinjam se tudi z vami, da del odgovornosti nosi sodstvo samo, vseeno pa je tudi nekaj v naših rokah. Zato vas nadalje sprašujem: Ali mi, prosim, lahko naštejete pet konkretnih predlogov, ki jih boste na področju pravosodja pripravili oziroma ki ste jih že pripravili za izboljšanje poslovnega okolja v Sloveniji, in v kakšnem času? Prosim, če jih boste lahko čim bolj natančno posredovali v Državni zbor.
Hvala lepa. Izvolite, gospod minister.
Hvala. Če nadaljujem s predlogi zakonodajnih sprememb. Preden pa nadaljujem, bi rad povedal še nekaj. Večina zakonov, kakršni veljajo v tem trenutku v Republiki Sloveniji, zlasti tistih, ki se nanašajo na poslovanje, na vodenje na sodiščih, za ta del zakonodaje mislim, da je ključen pri skrajševanju časa, ki je namenjen sojenju. Večina tega zakonodajnega okvira, ki velja, je že takšnega, da bi, če bi ga sodišča, če bi ga predsedniki sodišč tudi v resnici implementirali, uveljavljali v praksi, bi lahko že v preteklosti pomembno skrajšali čas, ki je potreben za to, da se nek sodni postopek konča. Torej poenostavljeno povedano, pomembno bi prispevali k temu, da bi bilo sodstvo in tudi širše pravosodje bolj učinkovito. Ponovno poudarjam, da samo spreminjanje zakonov ali pa sprejemanje nekih novih zakonov, ki se potem ne uveljavijo v praksi, nam ne bo kaj dosti pomagalo. Jaz bom sicer predstavil nekaj konkretnih zakonodajnih sprememb, ki sem jih, kot sem že omenil, pripravil že v preteklem mandatu in bom pri njih vztrajal tudi v tem mandatu. Opozarjam pa, da je že veljavni zakonodajni okvir takšen, da pravzaprav vsebuje vse, kar sodstvo potrebuje, da bi bilo bolj učinkovito. Problem je v tem, da se v enem večjem delu ta del zakonodaje, govorim o tistem delu zakonodaje, ki ureja upravljanje, menedžment, poslovanje na sodiščih, torej tista pravila, ki urejajo, kaj se zgodi na sodišču, ko enkrat nekdo vloži neko tožbo, od tega trenutka in potem do končnega zaključka tega postopka v obliki neke pravnomočne sodbe. V tem prostoru je ogromno manevrskega prostora za skrajševanje, za racionalizacijo. In še enkrat ponavljam, sodstvo, predsedniki sodišč, ki imajo tukaj glavne pristojnosti, že imajo pooblastila in pristojnosti, ki jih potrebujejo, da te stvari skrajšujejo. S predlogi sprememb, za katere sam mislim, da so nujni, gredo v smer še večje, bolj natančne opredelitve teh pristojnosti, ki jih imajo predsedniki sodišč, bolj natančne opredelitve pravil, kako naj poslovanje sodišč poteka, kako naj upravljanje s konkretnimi primeri poteka, da bo ta postopek čim krajši. Predstavil bom konkretne primere teh predlogov sprememb. Prva taka sprememba ali pa sklop sprememb se nanaša na še večje povečanje pristojnosti predsednikov sodišč, kot jih ti že sicer imajo po veljavni zakonodaji. Sam mislim, da morajo predsedniki sodišč delovati kot vodje, kot menedžerji sodišč, ker so sodišča tako [[...]] [[znak za konec razprave]] [[...]]organizacije kot katerakoli druge organizacije. Predlagam, da nadaljujem pri odgovoru na vprašanje gospe Ramšak.
Hvala lepa. Imate še zahtevo. Izvolite.
Hvala lepa. 20 let se že v tej državi soočamo s podobnimi ali istimi težavami v pravosodju in že 20 let iščemo rešitve na tem področju. 20 let pa že sama spremljam propad podjetja za podjetjem v mojem Prekmurju in že 20 let zelo blizu gledam, kaj tak propad podjetij pomeni za nič krive družine delavcev. Počasnost reševanja gospodarskih sporov aktivno prispeva k čezmernemu ugašanju podjetij, izgubi delovnih mest, večjim socialnim izdatkom in pešanju gospodarske moči. Zaradi pomembnosti vprašanja učinkovitega sodstva predlagam, da Državni zbor v skladu z drugim odstavkom 246. člena o vprašanju opravi splošno razpravo.
Hvala lepa. O vašem predlogu, gospa poslanka, bo Državni zbor odločil v sredo, 24. aprila 2013, v okviru glasovanj. Prehajamo k naslednjemu poslanskemu vprašanju. Gospod Ljubo Žnidar bo postavil vprašanje ministru za kmetijstvo in okolje mag. Dejanu Židanu. Izvolite.
Spoštovana podpredsednica, spoštovani ministri. Kolegi in kolegica! Sam bom postavil vprašanje ministru za kmetijstvo in okolje mag. Dejanu Židanu, ki je danes odsoten, pa bi želel, da na moje vprašanje ustno odgovori na naslednji seji Državnega zbora. Ministrstvo za kmetijstvo in okolje v postopkih odločanja o podeljevanju koncesij in vodnih dovoljenj ni bilo učinkovito, zaradi česar v državni in občinski proračun niso bili vplačani prihodki najmanj v višini 25 milijonov evrov v zadnjih šestih letih. Ta podatek povzemam po reviziji Računskega sodišča na omenjenem ministrstvu. S takšnim ravnanjem država postavlja gospodarske subjekte v povsem neenakovreden položaj. Nekateri gospodarski subjekti prispevke za rabo vode plačujejo, drugi gospodarski subjekti pa ne. In drugo. Evropska komisija ugotavlja, da gre v tem primeru za nedovoljeno državno pomoč. Ampak Evropska komisija ne da samo ugotavlja, temveč nas je že opozorila, da smo dejansko tik pred kazenskim ukrepom, če tega problematičnega področja ne bomo uredili. Moje vprašanje je: Kako bo minister pristopil k reševanju in ureditvi te problematike v Sloveniji in da se v nadaljevanju Slovenija izogne finančni kazni Evropske komisije? Hvala.
Hvala lepa. Glede na to, da je minister mag. Dejan Židan odsoten, boste prejeli ustni odgovor na naslednji seji Državnega zbora v okviru odgovorov na poslanska vprašanja. Prehajamo k naslednjemu vprašanju. Gospod Jožef Horvat bo postavil vprašanje ministru za finance dr. Urošu Čuferju ter ministru za notranje zadeve in javno upravo dr. Gregorju Virantu. Naj povem, da je minister za finance dr. Uroš Čufer odsoten, zato bomo lahko sedaj opravili del odgovora ali morebiti celoten odgovor. Izvolite, gospod Horvat.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Spoštovane kolegice in kolegi, gospodje ministri, gospod minister za notranje zadeve in javno upravo dr. Gregor Virant! Tudi zaradi v Državnem zboru s 74 glasovi ratificiranega fiskalnega pakta, ki ga je, mimogrede, danes predsednica vlade pri odgovarjanju na prvo poslansko vprašanje ignorirala, je Zakon za uravnoteženje javnih financ posegel v kar 39 zakonov in z nekaterimi začasnimi in trajnimi ukrepi posegel v nekatere pravice. Eno izmed temeljnih načel tega zakona je tudi enakomerna in pravična porazdelitev bremena gospodarske in finančne krize med različne družbene skupine, ki se financirajo iz proračunskih sredstev, med katerimi sta večji skupini javni uslužbenci in upokojenci. Tako je bilo z določilom 143. člena ZUJF poseženo tudi v pokojnine tistih upokojencev, katerih materialne pravice ne izhajajo iz plačanih prispevkov, ob tem je bilo poseženo le v tiste pokojnine, ki so presegale znesek 622 evrov. Na ta način je bil proračunski prihranek v lanskem letu samo iz tega naslova dobrih 18 milijonov evrov. Ob tem naj opozorim, da kar velik delež javnih uslužbencev, če želimo pri njih naprej varčevati, že sedaj prejema nizke plače, ki se že približujejo znesku, ki ga kot najnižjo plačo določa Zakon o določitvi minimalne plače za opravljeno delo. To so na primer nekateri uslužbenci na upravnih enotah, sodiščih, medicinske sestre, policisti, vojaki in tako naprej. Pri nadaljnjih posegih v njihove plače in druge prejemke bo potrebna posebna previdnost. Oba ministra, spoštovanega dr. Čuferja in dr. Gregorja Viranta, sprašujem: Kakšen je vaš časovni in vsebinski načrt sprejemanja varčevalnih ukrepov tako na področju posegov v plače javnih uslužbencev kot tudi na področje pokojnin, če so takšni ukrepi na slednjem področju sploh načrtovani? Gospod minister, za vaš odgovor se vam že v naprej lepo zahvaljujem.
Hvala lepa. Izvolite, gospod minister.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Hvala za vprašanje, gospod Horvat. ZUJF, Zakon za uravnoteženje javnih financ, je nedvomno pomembno vplival na konsolidacijo javnih financ v Sloveniji, saj se je proračunski primanjkljaj v letu 2012 znižal na 3,7 % oziroma po reviziji Računskega sodišča se bo pokazalo, da je nekoliko višji. Je bilo pa z ZUJF storjenih tudi nekaj napak, in to ravno na tistih področjih, kjer se je zgodilo to, na kar ste opozarjali, spoštovani gospod poslanec, kjer se je v posamezne družbene segmente posegalo preostro, pregloboko, brez občutka. Mislim seveda na 143. člen ZUJF, pri katerem sem sam že dolgo časa opozarjal, da je zelo verjetno protiustaven in se je na koncu tudi pokazalo, da je protiustaven. Spomnite se, da smo imeli še v prejšnji koaliciji kar nekaj razprav na to temo in da smo v Državljanski listi ves čas vztrajali, da je treba 143. člen popraviti, da je to krivica, da bo Ustavno sodišče tako ali tako ga razveljavilo. Ni se nas poslušalo, ni nas poslušala zlasti največja koalicijska stranka in na koncu se je izkazalo, da je bilo res protiustavno. Zdaj pa prehajam na tisti del odgovora, ki je v domeni Ministrstva za notranje zadeve in javno upravo – ukrepi na področju plač v javnem sektorju. Glejte, tukaj imamo velik problem. Proračun za leto 2013 je predvidel kar za 288 milijonov nižjo maso za plače, kot je bila realizacija v letu 2012. Moram se popraviti, govorim o seštevku vseh štirih javnih blagajn proračuna, zdravstvene, občinskih in nekaj malega v ZPIZ-u za zaposlene. Se pravi, 288 milijonov manj kot v letu 2012. Od teh 288 milijonov se že iz naslova ZUJF plačna masa znižuje za 130 milijonov, toda ostane nam še približno 158 milijonov, ki jih je treba z nekimi ukrepi nadomestiti oziroma za toliko znižati pravice v javnem sektorju ali zaposlenost, če želimo realizirati proračun za leto 2013. Če bi se ti ukrepi zgodili že takrat, ko se je sprejemal proračun oziroma pred sprejemanjem proračuna, če bi se takrat vlada dogovorila s sindikati javnega sektorja, danes problema ne bi imeli in tudi posegi, ki bodo zdaj nujni, bi bili takrat manjši, ker zdaj smo mi že v aprilu. In če bomo želeli v pol leta privarčevati teh 160 milijonov, bodo morali biti ukrepi bistveno bolj ostri, kot če bi se za njih Janševa vlada zmenila septembra oziroma jeseni 2012, ker bi veljali potem skozi celo leto, bi bili lahko bistveno manj radikalni, bistveno manj ostri. Mi smo v pogajanjih s sindikati javnega sektorja. Vlada je predlagala svoj pristop k zniževanju plačne mase v javnem sektorju. Ta temelji predvsem na tem, da ne gremo v odpuščanje iz poslovnih razlogov, torej da zaposlenim v javnem sektorju jamčimo stabilno, varno zaposlitev, ker ne želimo ustvarjati dodatnih problemov, dodatnega števila brezposelnih, dodatnih socialnih stisk, pa tudi stroškov, kajti vsaka odpoved iz poslovnega razloga prinese, potegne za sabo tudi stroške – odpravnina in potem tudi obveznosti, ki jih ima Zavod za zaposlovanje do brezposelne osebe. Od tu naprej smo sindikatom ponudili niz ukrepov, med katerimi je glavni znižanje dodatka za delovno dobo, potem so tudi znižanja nekaterih drugih dodatkov in odložitev izplačila tako imenovanega zamrznjenega izplačila napredovanj še za eno leto. Od sindikatov danes ali najkasneje do četrtka pričakujemo uradni odgovor, za enkrat smo dobili samo odgovore nekaterih sindikatov, ne pa še skupnega odgovora. Ko bomo ta odgovor dobili, bomo takoj predstavili vladni protipredlog oziroma približevalni predlog, na koncu moramo tako ali drugače priti do tega, da prinesemo noter teh 160 milijonov, ker drugače letošnjega proračuna preprosto ne bo mogoče realizirati oziroma bo decembra za plače zmanjkalo, plače pa, vsi vemo, je treba izplačati, ali pa bomo povečali primanjkljaj in se morali dodatno zadolževati za plače. Problem je velik, je resen, računam na razumevanje s sindikalne strani, da je treba nekaj narediti in javni sektor prilagoditi gospodarskemu stanju, ki je slabo.
Gospod Horvat, izvolite.
Hvala, gospa podpredsednica, da ministru dr. Virantu dam na razpolago še nekaj minut. Absolutno se z vašo ugotovitvijo strinjam. Menjava vlade je gotovo prispevala k temu, in sicer v negativnem smislu, da se je dejansko kolesje za nekaj mesecev, za tri in pol mesece ustavilo. Še malo, pa praktično zaključujemo prvo tretjino leta, proračun pa je vezan na celotno koledarsko leto. Vi ste mi odgovorili, kar se tiče časovnice, o kateri sem vas spraševal, kdaj pričakujete odgovore s strani sindikatov. Pa bi, gospod minister, želel od vas še odgovor na vprašanje: Ali mislite, da vam bo uspelo, pri tem vam seveda jaz želim veliko uspehov, da se razumemo, pri pogajanjih s sindikati, ki bodo najbrž izjemno naporna? Ali mislite, da vam bo uspelo še v prvi polovici tega proračunskega leta priti pred poslance z nekimi zakonskimi rešitvami? Hvala lepa tudi za ta odgovor.
Izvolite, gospod minister dr. Virant.
Hvala lepa. Na vsak način, mi bomo morali priti pred vas tako, da bodo lahko ti ukrepi začeli veljati najkasneje s 1. julijem. Še več. Eden od ukrepov je naravnan tako, da bi ga morali uveljaviti že pred 1. junijem, ker takrat naj bi se po veljavnem ZUJF izplačala napredovanja, ki so bila zamrznjena. Če bi hoteli loviti te roke, moramo imeti do 10. maja zadevo izpogajano in zakon v Državnem zboru nekje okoli 15. maja. To bo seveda izjemno izjemno težko. Pa bi komentiral tisto vašo ugotovitev v prvem stavku, da je to povezano tudi z ustavitvijo kolesja ob menjavanju vlade. V tem primeru ne. V tem primeru je osnovni problem v tem, da je ta državni zbor sprejel nepokrit proračun, za razliko od rebalansa za leto 2012. Ker smo najprej sprejeli ZUJF, pa potem proračun prilagodili pravicam, kot so bile določene z ZUJF. Je bil pa za leto 2013 sprejet proračun brez pokritja. Se pravi, masa plač porezana za 6,4 % v primerjavi z realizacijo 2012, ne da bi karkoli naredili, da bi pomagali predstojnikom v javnem sektorju, da stroške za plače znižajo. Veste, en ravnatelj osnovne šole, recimo, sam ne more znižati mase za plače za 10 %, ker je vezan na standarde, normative, mora speljati program, plače mora pa izplačevati v višini, kot jo določa kolektivna pogodba. Tukaj se je malo po nojevsko tiščalo glavo v pesek. Če mi hočemo znižati maso za plače, je treba reči, ali bomo zmanjšali število zaposlenih, odpuščali ali bomo pa zniževali pravice. In mi smo se odločili za to drugo varianto, pri čemer bomo pa iskali variante, ki bi bile čim manj boleče. Obstajajo tudi posegi, ki ne bolijo toliko, kot recimo poseg v dodatke. Pa ne bom sedaj razkrival naslednjih pogajalskih korakov, vendar neke možnosti imamo, da posežemo v stvari, ki jih pravzaprav zaposleni, javni uslužbenci in funkcionarji ne vidijo na svojem računu vsakega 5. v mesecu. Hvala za dobre želje. Resnično je težko, ni enostavno, kajti tudi javni sektor se je seveda naveličal stiskanja. Vendar vidim pa tudi razumevanje na strani sindikatov, da je pač gospodarska situacija taka, da se mora javni sektor tukaj prilagajati. In to je tudi najbolj pravično. Ko gre gospodarstvu slabo, se mora temu prilagoditi tudi javni sektor. Ko bo šlo spet gospodarstvu dobro, ko bomo imeli gospodarsko rast, potem se bomo lahko v javnem sektorju pogovarjali o zviševanju plač, sedaj pa žal to ni mogoče.
Hvala lepa. Prehajamo k naslednjemu poslanskemu vprašanju, in sicer mag. Majda Potrata bo postavila vprašanje ministru za kulturo dr. Urošu Grilcu.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovani gospodje ministri, poslanke in poslanci. "Študentje ne rušimo. Gradimo kar manjka.", je bilo zapisano v Dnevniku, ko je Dnevnik poročal o tem, kaj študentje in profesorju počno v tednu svobodne univerze. In tudi svoje vprašanje opiram na enega izmed dogodkov svobodne univerze, in sicer na ogled prostorov AGRFT, ko so nas vodstvo AGRFT, profesorice in profesorji, sodelavci, študentke in študentje popeljali od kleti do podstrešja, da bi nam nazorno prikazali, v kakšnih razmerah se od ustanovitve leta 1945 sem oblikujejo največji umetniki scenskih umetnosti. V prostorih na Nazorjevi, v nekdanjem frančiskanskem konviktu deluje akademija od leta 1949. Že leta 1955 je rektor France Koblar opozoril na nevzdržne razmere. Leta 1969 je rektor Ivan Jerman menil, da vprašanje šolskega prostora prestopa kritično točko. Menil je, da so prostori, v katerih deluje AGRFT, daleč najslabši v celotnem nekdanjem jugoslovanskem prostoru. To je bilo zapisano tudi v Delu tedaj, ko je AGRFT postala del Univerze v Ljubljani. In kadarkoli so dosegli dogodki odmevnejše reakcije, so bili vpeti študentje in profesorji. Tako leta 1986, ko so bojkotirali predavanja in so se prostori razširili še za 31 stanovanjskih enot v drugem in tretjem nadstropju, ampak izseljevanje je trajalo 26 let. Potem je bila tukaj triada 2004, Akademije na cesti,ki so uspele od oblasti izsiliti parcelo na Roški cesti. In sedaj smo tudi v času, ko se odločno zoperstavljajo razmeram, v kakršnih delujejo. Oprla se bom samo na AGRFT, ne na vso trojico umetniških akademij, in vas, spoštovani gospod minister sprašujem: Kako je Ministrstvo za kulturo vključeno v zagotavljanje ustreznih prostorov za umetniške akademije? Hvala za odgovor.
Hvala lepa. Gospod minister dr. Grilc, izvolite.
Spoštovane poslanke in poslanci, lepo pozdravljeni! Problem, ki ga je opisala spoštovana poslanka, je zelo resen, je pereč in je kroničen. Žal moram takoj reči, da na kratek rok prostorski problem treh akademij ni rešljiv. Vsekakor je to eden ključnih problemov in eden ključnih projektov, ki zadeva razvoj področja kulture v prihodnje. Kot takšen bo dobil mesto tudi v nacionalnem programu za kulturo, kot tisti izpostavljen problem, ki generira nove kadre, ki generira nove umetnike in številne druge umetniške poklice. A podobno kot za NUK tudi v tem primeru velja, da je ključni naslov za reševanje teh vprašanj Ministrstvo za izobraževanje, znanost in šport, s katerim zelo dobro sodelujemo, in s kolegom Pikalom se ta teden na to temo tudi zelo resno usedeva, zlasti z vidika tega, kako v okviru nove finančne perspektive priti do ustrezne umestitve obeh projektov. Govorim tako za NUK kot za tri umetniške akademije. Ministrstvo za kulturo po svoje sicer pomaga vsaj pri delu dela, ki se nanaša na infrastrukturo. Veste, da opravlja z javno infrastrukturo s področja kulture, ki je zlasti v upravljanju javnih zavodov, deloma tudi nekaterih nevladnih organizacij. V tem primeru konkretno za AGRFT zagotavljamo 706 kvadratnih metrov prostorov na Kvedrovi, po simbolni najemnini 1 evro na kvadratni meter, da vsaj en del teh svojih programov lahko tam izvede in za enkrat, dokler se ne zgodi neka radikalno nova namembnost stavbe na Kvedrovi, bo tako tudi ostalo. In smo seveda stalno v stiku z vodstvom tako AGRFT kot ostalih umetniških akademij. Moramo pa se zavedati, da je tukaj še tretji partner, Univerza v Ljubljani, ki je poverjeno, sama izvedba investicije, veste, da se že nekaj let vleče spor okoli soglasja za nekaj 10 kvadratnih metrov, ki dejansko onemogoča začetek izvajanja te investicije. Kolikor bo v naši moči, si bomo prizadevali za to, da delo akademij poteka naprej. Vemo pa zelo natančno in pravilno ste opisali, to stanje je res res kronično. Hvala lepa.
Izvolite, mag. Potrata.
Hvala, gospod minister, za ta del odgovora. Soglašam z vami, da niste edini, ampak s posebnim namenom sem to vprašanje naslovila ravno na vas. In soglašam s tem, da je poleg Univerze, menim, da celotne univerze, pomemben sogovornik poleg države tudi Mestna občina Ljubljana, kajti v zgodovini reševanja prostorskih problemov so bile tudi zamisli o seljenju umetniških akademij v druge prostore v Sloveniji, da tako rečem. Prav to, o čemer ste govorili, o prostorih na Kvedrovi, je jedrni del vprašanja, zaradi tega sem se tudi obrnila na vas, kajti to je del začasne rešitve. Na AGRFT sicer pravijo, da oni v začasni rešitvi že 66 let vztrajajo, zato utemeljeno vprašanje, ali je smotrno zatekati se k začasnim rešitvam. Ampak ravno izkušnja Akademije za glasbo, ki je pridobila ob taki začasni rešitvi neko koncertno dvorano, kjer lahko dejavnost poteka, bi morebiti bila tudi ta začasna rešitev na Kvedrovi, ob niti ne simbolni najemnini za en evro, ker eno leto so lahko prostore uporabljali brezplačno, vendar neko daljšo perspektivo nakazali. Ker poznate enako dobro, kot vem to tudi jaz, zgodbo, da jim je pogodba po enem letu bila prekinjena in so se morali zelo potruditi za to, da lahko uporabljajo prostore z najemnino. Ampak problem je v tem, da sedem drugih lokacij, ta na Nazorjevi in Kvedrovi, razbijajo tisto, kar mora fakulteta ali akademija biti – nek enoten organizem. Zato sprašujem še enkrat: Ali je pa videti še kakšno drugo možnost večjih prostorov, četudi začasnih? Hvala za odgovor.
Izvolite, gospod minister.
Hvala lepa. Problemi vseh treh akademij so zelo specifični. Vsaka ima svoje probleme, vsaka ima svoje prostorske zahteve. V tem trenutku se z AGRFT konkretno ne pogovarjamo o nobeni drugi možni lokaciji. Še enkrat ponavljam, zaenkrat Kvedrova ostaja povsem realna lokacija za naprej. Mislim, da je ključen drug pristop, da kot vlada pristopimo k temu, da čim prej pridemo do nove investicije, ki bo trajno rešila problematiko treh umetniških akademij. Mislim, da za to obstaja volja, da za to obstaja tudi ustrezen finančni mehanizem, če hočete, in da so tu tudi vse ostale stvari, ki so se skozi leta nabirale, vključno z vprašanjem namembnosti prostora z Mestno občino Ljubljana, rešene do konca. Tu imamo zgolj majhno zagato glede ene izmed parcel in mislim, če imam pravilno informacijo od rektorja, da se tudi to v zadnjem obdobju pospešeno rešuje. Če pa bo treba najti še kakšno vmesno začasno, začasno rešitev, bomo pa prišli naproti. Hvala.
Hvala lepa. Naslednje poslansko vprašanje bo postavil mag. Marko Pogačnik ministru za zunanje zadeve gospodu Karlu Erjavcu, ki je sicer odsoten.
Spoštovana predsedujoča, hvala za besedo. Pozdrav ministrskemu zboru! Kolegice in kolegi! Glede na odsotnost zunanjega ministra Karla Erjavca predlagam, da na vprašanje odgovori ustno na naslednji seji Državnega zbora. Spoštovani minister za zunanje zadeve! V zadnjem obdobju smo bili priče vrsti razprav o preoblikovanju diplomatsko-konzularne mreže Republike Slovenije. V letu 2012 ste kot zunanji minister predlagali zaprtje štirih veleposlaništev in dveh konzulatov Republike Slovenije. Skrajno me je pa presenetila informacija prejšnji teden oziroma sklep Vlade, da Vlada odpira konzulat v karibski državi Trinidad in Tobago. Zanimajo me predvsem razlogi, zaradi česa je Vlada sprejela sklep, da Slovenija odpre konzulat v karibski državi Trinidad in Tobago. Kaj se od tega pričakuje, kakšne prednosti in dodano vrednost bo od tega imela Republika Slovenija? Kakšni bodo stroški odprtja konzulata v karibski državi Trinidad in Tobago in kdo bo konzul v karibski državi Trininad in Tobago?. Hvala.
Hvala lepa, spoštovani mag. Marko Pogačnik. V skladu z vašo zahtevo bo minister za zunanje zadeve gospod Karl Erjavec na vaše poslansko vprašanje ustno odgovoril na naslednji seji Državnega zbora. Prehajamo k naslednjemu poslanskemu vprašanju, ki ga bo postavila gospa Sonja Ramšak ministru za pravosodje dr. Senku Pličaniču.
Hvala lepa za besedo, spoštovana podpredsednica Državnega zbora. Spoštovani ministri, kolegice in kolegi! Delo mi je nekako olajšano, glede na to, da je že moja kolegica Opecova postavila ministru podobno vprašanje, pa vendarle naj nekako tudi sama vam postavim vprašanje. Mislim, da sva o podobni zadevi govorila že tudi v sami predstavitvi, ko ste se predstavil nam poslankam in poslancem za novega ministra za pravosodje oziroma že prejšnjega. V ustavo smo zelo lepo zapisali, da je Republika Slovenija tudi pravna in socialna država, pa vendar državljanke in državljani, pa tudi gospodarski subjekti vse pogosteje ugotavljamo, da temu ni tako. Ko govorimo o učinkovitosti sodstva, kaj hitro naletimo na to, da vsi tisti, ki nastopajo pred posameznimi sodišči ali pa v kazenskih in drugih postopkih, ugotavljajo, da se ti postopki v bistvu odvijajo v nerazumno dolgih rokih, da je zaupanje v institucije pravne države zaradi tega izjemno načeto, še nikoli ni bilo tako načeto in mislim, da je treba čim prej sprejeti tudi zakonodajo, reformo pravosodnega sistema. Sodstvo je, kot sem že dejala, zelo neučinkoviti in tudi sami ste že v odgovoru kolegici Opecovi nakazali nekatere probleme, vezane predvsem na organizacijo samih sodišč. Moram reči, da se tukaj z vami močno strinjam, da tako kot v ostalih delih javne uprave se velikokrat z neučinkovitostjo soočamo tam, kjer nimamo zagotovljenega tudi dobrega menedžiranja. Vendar pa za to niso krive državljanke in državljani in menim, da si vsi zaslužijo pošten, pravičen in nepristranski sodni postopek, ki naj bo voden tudi v razumnih rokih. Zato vas, spoštovani minister, sprašujem: Kdaj lahko poslanke in poslanci pričakujemo javno predstavitev nove reforme pravosodja, s konkretnimi vprašanji, na katere ste nakazali, da boste odgovorili v okviru mojega vprašanja? S pogledom na spletno stran lahko ugotovimo, da je kar nekaj teh predlogov zakona tako v strokovni razpravi kot tudi v medresorskem usklajevanju in nekateri že tudi vladni v proceduri in tudi v proceduri v Državnem zboru. Že v naprej se vam zahvaljujem za odgovor. Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Hvala. Jaz bi kar tukaj nadaljeval, kjer ste končali. Z vidika državljank in državljanov, če pogledamo z njihove perspektive, pa tudi z naše, saj smo tudi mi sami državljani in državljanke, je v resnici nepomembno razpravljanje o tem, kdo je za kaj odgovoren. Vsi si želimo, vsi si želijo, da bi Slovenija čim prej postala pravna država v pravem pomenu te besede in v tem okviru, da bi sodstvo res bilo učinkovito, to pomeni hitro, da bi do pravice prišli hitro. Samo hitra pravica je prava pravica. Jaz popolnoma razumem, da je to edini legitimen pogled na stvari, pa kljub temu, ko se pa sprašujemo, kaj lahko mi naredimo, kaj lahko mi kot vlada naredimo, kaj lahko poslanke in poslanci tukaj v parlamentu naredite, je pa kljub vsemu treba imeti pred očmi to, da ko govorimo o sodstvu, govorimo o samostojni veji državne oblasti. Tako kot je zakonodajna veja samostojna, kot je vlada, pa uprava samostojna, tako je tudi sodstvo samostojna veja oblasti. In še enkrat ponavljam, izvršilna in zakonodajna veja imata tukaj omejene možnosti vplivanja na to, kar je temeljni cilj in temeljna želja vseh nas, to je, da bi čim prej sodstvo postalo čim bolj učinkovito, bolj učinkovito, kot je, da bi se čim prej povrnilo zaupanje državljank in državljanov v delovanje pravne države, delovanje sodstva, ki je temeljna institucija, ko gre za ta vprašanja. Tako da tisto, kar mi lahko naredimo, delamo in bomo naredili. Še enkrat pa ponavljam in tudi s tega mesta pozivam sodno vejo oblasti, pozivam sodstvo, da se čim prej zave svoje velike odgovornosti, ki jo ima na tem področju, da čim prej izpelje potrebne korake v smeri večje učinkovitosti lastnega delovanja. Če nadaljujem tam, kjer sem prej končal, kaj so tiste zakonodajne spremembe, ki so nujne za to, da se poveča učinkovitost sodstva. Naj še enkrat povem, sam vidim kot poglavitni prostor, glavni manevrski prostor ali pa glavno polje sprememb, ki so potrebne ali kjer je treba spremembe še dograditi, področje vodenja, upravljanja s sodišči. Mislim, da je to tisto, kar je bilo nekako najbolj zapostavljeno v preteklosti. Kot sem že prej povedal, čeprav imamo zakonodajo, ki v zadostni meri omogoča učinkovito vodenje, učinkovito upravljanje s sodišči, pa kljub temu te zakonodajne spremembe, za katere ste korektno povedali, da so že v proceduri, nekatere tudi že tik pred sprejetjem na Vladi, so takšne, da še krepijo, bolj transparentno urejajo upravljanje sodišč, menedžment, vodenje in ostala vprašanja, ki so povezana z organizacijo. Ravno tu je največ manevrskega prostora, tu je največ rezerv, povezanih z racionalizacijo in s tem potem s skrajšanjem postopkov sojenja. In v tej smeri gredo spremembe. Naj nadaljujem z naštevanjem teh petih primerov, ki jih je gospa Opec želela. Prvi sklop sprememb povečuje pristojnosti predsednikom sodišč in jih dela bolj, kot so bili do zdaj, vodje, šefe, menedžerje. Naj povem, da se temu upirajo v sodstvu, predsedniki sebe bolj doživljajo kot prve med enakimi. Pa kljub temu vsi vemo, da če imamo opravka z neko organizacijo, in sodstvo oziroma posamezna sodišča organizacija so, morajo biti učinkovito vodena. Tako je tudi povsod po svetu in o tem mislim, da ne more biti diskusije. Seveda pa nikoli nisem trdil in tudi zdaj ne trdim, da mora sodstvo biti vodeno na enak način kot upravna enota, kot ministrstvo ali pa kot neko podjetje. Tega nikoli nisem rekel, sodstvo je pač specifična organizacija in temu je treba vodenje in upravljanje prilagoditi. Drugo vprašanje, ki je zelo pomembno in se nanaša na tiste, v katerih rokah je sojenje, v katerih rokah je to, ali bodo sodili hitreje kot do zdaj ali ne – to so sodniki sami. Tu mislim, da je nujno, in v tej smeri gredo spremembe, vzpostaviti piramidalni sistem, ko imamo na vrhu sodnika, ki ima potem spodaj dovolj suportnega osebja, ki mu pomaga pri odločanju. Tako da se sodniki sami potem lahko koncentrirajo samo na tiste stvari, ki so res nujne, da jih oni počnejo. Tretji, zelo pomemben segment, je povezan z nadzorom izvršilne veje nad sodno vejo ravno v tem pogledu, ki je ključen – v pogledu učinkovitosti, v pogledu hitrosti, v pogledu časovne dimenzije. Mislim, da sodstvo potrebuje nekoga, nekoga s strani izvršilne veje, ki bo permanentno spremljal, ali svoje delo, svoje poslovanje res dovolj hitro racionalizirajo s ciljem skrajševanja postopkov sojenja. Pa bom potem nadaljeval v odgovoru na vaše dopolnilno vprašanje.
Izvolite, gospa Ramšak.
Hvala lepa. Moram reči, da tudi sama nisem mislila na nadzor nad delom sodnikov v konkretnih zadevah, ampak bolj na to, kar ste na koncu povedali, da gre bolj za samo učinkovitost delovanja pravosodnega sistema. Bi vas pa še dodatno vprašala: Kaj menite o trajnem sodniškem mandatu? Iz poročil Evropske unije smo zaznali in tudi ko smo sami obravnavali poročilo o delovanju sodstva, lahko rečemo, da so pogoji za delo sodišč zelo dobri. Imamo veliko število sodnikov, v katerih strokovno usposobljenost ne dvomim, vendar pa me zanima vaš pogled na trajni sodni mandat. Kaj menite o tem, da bi morda lahko povečali učinkovitost sodstva tudi z uvedbo omejenega mandata? Hvala lepa za vaš odgovor.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Hvala. No, če kar nadaljujem. Naslednji sklop sprememb je ravno s tem povezan, torej z vprašanjem izobraževanja sodnikov. Jaz sam sicer mislim, da sprememba ustave v smeri preskusnega mandata ni realna, takšna je bila moja presoja tudi v lanskem letu. Zato pa bom predlagal nekaj drugega. Predlagal bom posebno sodniško šolo, v kateri bi se kandidati za sodnike izobraževali in pridobivali znanje še o čem drugem kot o pravu, namreč nekdo, ki naj bo nosilec samostojne veje državne oblasti, sodne veje, mora imeti tudi druge veščine, druga znanja, ki niso samo pravna znanja. Mislim, da se je temu v preteklosti premalo pozornosti namenilo, mislim, da je delno problem povezan tudi s šolanjem samih fakultetah, ki izobražujejo bodoče sodnike, to je pravnih fakultetah. Tudi sam predavam na eni takih in to dobro poznam. Ampak da se ta manko ostalih veščin, ostalih znanj, ki jih nekdo potrebuje za to, da potem postane res osebnost, ker sodnik mora biti neka osebnost, ker je predstavnik, vsak sodnik posebej je funkcionar, vsak sodnik posebej je nosilec sodne veje oblasti. V tej smeri gredo spremembe, da bi v neki sodniški šoli po vzoru kar nekaj držav članic Evropske unije sodnike izobrazili v vseh mogočih pogledih in potem tudi ta zaključek šole v smeri spremembe, za enkrat enotnega pravniškega državnega izpita na ta način, da bi imeli poseben izpit za tiste, ki želijo postati sodniki, bolj oster in bolj strog. Tudi sicer mislim, da je izobraževanje, permanentno izobraževanje sodnikov, tudi ostalih udeležencev v pravosodju, tožilcev, notarjev, odvetnikov in tako naprej, izjemnega pomena. Mislim, da se je temu tudi v preteklosti premalo pozornosti namenilo, tako da nameravam okrepiti tudi ta del, tukaj pa je pomembna pristojnost ministrstva, ki ga vodim, namreč v okviru Centra za izobraževanje v pravosodju imamo možnost za izobraževanje sodnikov in ostalih narediti več, kot je bilo narejeno do zdaj. Peti sklop sprememb, ki so tudi pripravljene, nekatere pa še bodo pripravljene, se nanašajo na bolj racionalno organizacijo sodstva. Tukaj pa ne mislim na mikro organizacijo, na ta tako imenovani case management oziroma kako se upravlja s posameznimi primeri, ki pridejo na sodišče, ampak z organizacijo sodstva kot takšnega. Vemo, kakšna organizacijo sodišč imamo – okrožna, okrajna, višja, vrhovno sodišče. Tukaj mislimo iti v smeri racionalizacije na prvi stopnji, kjer bo večji poudarek dan okrožnim sodiščem, tako imenovanim sodnim okrožjem. Gre za neko racionalizacijo, ki mislimo, da bo prispevala k večji učinkovitosti sodstva, torej skrajšanju sodnih postopkov. Za konec naj povem še to, da je treba pa le priznati, da sodstvo je v zadnjih nekaj mesecih nekatere premike v smeri racionalizacije svoje [[...]] [[znak za konec razprave]] [[...]]naredilo z že opaznimi rezultati. In ne morem si kaj, da ne bi ugotovil, da je to najbrž tudi delno posledica politike vlade v lanskem letu, ko sem sam stalno opozarjal na to, da je sodstvo premalo učinkovito in da se mora ta učinkovitost popraviti, in to hitro. Časa namreč nimamo veliko.
Hvala lepa, gospod minister. Imate še predlog za razpravo. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoča. Hvala, gospod minister, za te vaše dopolnilne odgovore. Glede na to, da je reforma pravosodja ena ključnih reform, bi predlagala, da se opravi tudi razprava v skladu z drugim odstavkom 246. člena Poslovnika Državnega zbora. Hvala.
Hvala lepa. O vašem predlogu bo Državni zbor odločil v sredo, 24. aprila 2013, v okviru glasovanj. Prehajamo k naslednjemu poslanskemu vprašanju. Gospa Kristina Valenčič bo postavila vprašanje ministru za izobraževanje, znanost in šport dr. Jerneju Pikalu.
Hvala za besedo. Spoštovani gospod minister za izobraževanje, znanost in šport, ostali prisotni ministri! Danes je bilo že kar nekaj besed izrečenih o javnofinančni sliki Slovenije, ki žal tudi po napovedih Umarja ni rožnata. Javnofinančne razmere v Sloveniji ostajajo zaostrene, razmere na trgih državnih obveznic ostajajo negotove, gospodarska aktivnost v evrskem območju se bo letos še zmanjšala. Tudi v letošnjem letu pričakujemo nadaljnje upadanje gospodarske aktivnosti. Primorani smo torej nadaljevati s finančno konsolidacijo, sanacijo bančnega sistema in racionalizacijo delovanja javnega sektorja, četudi je ta boleča in nepriljubljena. V ta sklop sodijo tudi morebitni ukrepi na področju šolstva, ki so bili v prejšnji vladi že napovedani in so močno vznemirili zaposlene v vrtcih in osnovnih šolah. Govorim o spremembah normativov in standardov v vrtcih in osnovnih šolah ter o spremembah osnovnošolskih okolišev in statusnih oblik osnovnih šol. Vaš predhodnik je ta proces začel in ga žal tudi zaključil zaradi napovedane politične krize. Sama prihajam iz občine, kjer imamo približno 900 šoloobveznih otrok in 7 samostojnih osnovnih šol. Zavedam se, da so tudi na področju mreže osnovnih šol potrebne spremembe. Zaradi prevelikega javnega sektorja, in takega si v današnjih razmerah pač ne moremo privoščiti, pa tudi zaradi spremenjenega razvojnega napredka, spremenjenih življenjskih navad in drugačnih službenih obveznosti staršev in starih staršev, so določene spremembe nujne. Kljub vsemu pa moramo biti pri pripravi teh ukrepov previdni in upoštevati širše okoliščine, kot so demografske in geografske posebnosti, saj premalo dodelani in prehitro sprejeti ukrepi dolgoročno lahko osiromašijo slovensko podeželje in slabo vplivajo na razvoj celotne družbe. Najpomembnejše pri vsem pa seveda je, da vse ukrepe sprejemamo v korist naših otrok. Da jim damo možnost, da razvijajo svoje potenciale in sposobnosti. Da se tudi na manj brutalen način, je danes izrekla predsednica vlade. Zato vas, spoštovani gospod minister, sprašujem: Kakšne ukrepe na tem področju načrtujete? Kje vi vidite možnost racionalizacije? Vnaprej se vam zahvaljujem za odgovor.
Gospod minister, izvolite.
Gospa, predsedujoča, gospa poslanka, najprej najlepša hvala za to vprašanje. Rekel bom takole. Kakovostno izobraževanje mora biti imperativ te države. Mislim, da vsi, ki sedimo tu, delujemo v dobro tega in mislim, da tu med nami ni razlik. So pa razlike v tem, ali so te racionalizacije lahko samo v mreži šol, normativih in standardih ali ne. Sam mislim, da normativi in standardi niso edina racionalizacija, ki je mogoča, in da so mogoče tudi druge racionalizacije. Specifičen primer, ki ga omenjate, gre za primer sedmih osnovnih šol v Ilirski Bistrici, ki ima okoli 900 otrok, od tega dve šoli, seveda imata dve tretjini vseh otrok, ostalih pet pa ostalo tretjino. Vse te šole niso podružnične, ampak vse te šole imajo status samostojnih osnovnih šol. In ravno zaradi tega izhaja ta vaš primer, ki ga omenjate. Tisto, kar počnemo oziroma tisto, kar bomo naredili glede mreže šol, je, da bomo najprej od ustanoviteljev, torej od občin zahtevali, da se obnašajo v skladu z vsemi merili ter z uredbo o financiranju osnovnih šol. Gre za to, da bo verjetno pri kakšni osnovni šoli treba tudi statusno zadevo prilagoditi. Mogoče je ravno vaša občina eden od takih tipičnih primerov, kjer bi se to dalo narediti. Ampak na tej točki bi rad nekaj poudaril. Poudaril bi rad, da je treba to vedno narediti v sodelovanju z vsemi deležniki, v sodelovanju z zainteresirano javnostjo, strokovno skupnostjo, lokalno skupnostjo in tudi s sindikati. To je nekaj, kar je zelo pomembno. Tisto, kar opažamo na našem ministrstvu, je, da naloge ustanovitelja, to je občin, pogosto niso spoštovane. Moj predhodnik je šel v nek dialog tudi z ustanovitelji in tudi z osnovnimi šolami, ampak moram reči, kolikor imam poročila o teh zadevah, ustanovitelji mnogokrat niso spoštovali meril in ustanovitelji mnogokrat tudi niso spoštovali uredbe, ki ureja to področje. Če smo prej govorili o imperativu kakovosti, se moramo nečesa zavedati. Zavedati se moramo da ni predobra ne prevelika koncentracija in ne premala koncentracija otrok. Treba je najti tisto, kar je strokovno sprejemljivo. Vsi vemo, da imamo javnofinančne, tako kot ste jih sami opredelili, javnofinančne izzive in je treba najti primerne razmere za to, da se te in takšne podrobnosti, včasih pa tudi sistemska vprašanja uredijo. Jaz bi rekel, da imamo tudi še kakšno drugo možnost, ne samo normativov in standardov in ne samo pri mreži šol. Ravno sedaj ugotavljamo in vladi smo tudi že poslali nekaj naših predlogov, kako lahko pridemo do racionalizacije, seveda ne z zmanjševanjem normativov in standardov, z manjšimi posegi v mrežo šol. Ampak kar je tukaj ključno, je, da na dolgi rok, torej ne govorimo o jutri, govorim o 20 letih, da zagotavljamo tisto komparativno prednost, ki nam jo tudi organizacija OECD priznava, in to so izjemno dobro organizirani vrtci, torej predšolska vzgoja, in na drugi strani izjemno dobra osnovna šola. Hvala lepa.
Hvala lepa. Izvolite, dopolnitev.
Hvala lepa. Samo še podvprašanje. Strinjam se z vašim odgovorom, da je zagotovo zelo pomembna komunikacija z vsemi deležniki. Zato samo še sprašujem: Ali ste ta dogovor z občinami oziroma župani že začeli, kajti ravno naš primer namreč dejansko dokazuje, da se ne spoštujejo že uveljavljeni pravilniki norm in standardov? Hvala lepa.
Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa. Z nekaterimi smo, razumeli pa boste, da z vsemi tega pogovora nismo opravljali. Ampak ravno sedaj opravljamo pogovore tudi glede srednjih šol, tam je situacija drugačna, ampak to je del tega vsakdanjega procesa, ki ga počnemo na ministrstvu. Hvala lepa.
Hvala lepa. Prehajamo k naslednjemu poslanskemu vprašanju. Dr. Vinko Gorenak bo postavil poslansko vprašanje ministru za notranje zadeve in javno upravo dr. Gregorju Virantu.
Hvala lepa. Poslanci pač ne usklajujemo med seboj vsebine poslanskih vprašanj, zato se mi je zgodilo to, da je praktično gospod Horvat postavil enako poslansko vprašanje, kakršno sem pripravil sam, zato bom nekoliko krajši in bom rekel takole. Glejte, gospod minister, jaz se zavedam teh 158 milijonov, o katerih govorite, da manjkajo za izplačilo plač, vendar koncept prejšnje vlade je bil nekoliko drugačen. Koncept prejšnje vlade ni bil tak, da planiramo 158 milijonov evrov manjka na plačah, ampak da 158 milijonov evrov, ki jih omenjate, prenesemo na odgovornost posameznih resorjev oziroma odgovornost posameznih proračunskih porabnikov, tudi na področju šolstva. Ministrom nam je bilo prepuščeno, da vsak zase v svojem resorju izvede ukrepe, ki bodo maso plač znižali. Kar se tiče resorja notranjih zadev, oba veva, kako stanje sem predal, hkrati pa je treba reči naslednje. Da linearni ukrepi, ki jih načrtujete, jaz se zavedam vseh težav, ki so v pogajanjih s sindikati, zlasti tisti, ki ste zdaj odgovorni za njih, policijski znajo štrajkati tudi prevenetivno – na zalogo, veste, ko še ni nič narobe, kaj šele, ko je kaj narobe. Pa vendarle je treba reči to. V notranjem resorju smo v času gospe Kresalove, gospoda Zalarja in mojem času število zaposlenih znižali za 800 ali skoraj 10 % policistov. Na ta račun je bilo prihranjenih v državnem proračunu približno 32 milijonov evrov na letni ravni, kar znese spet približno 1,5 meseca plače vseh zaposlenih v policiji. V nasprotnem primeru pa imamo vendarle resorje, naj omenim šolskega, čeprav mu po poklicni karieri tudi sam kar precej pripadam, pa vendarle poglejte, na šolskem področju je situacija taka, da se je in v prejšnjem mandatu močno povečalo število zaposlenih, tudi v našem mandatu nismo bili kaj prida uspešni z nižanjem števila zaposlenih. Kriteriji, ki jih pa imamo v šolah, zlasti recimo v osnovnih, srednjih in še kje, so pa taki, kot da smo najbogatejša evropska država. Ko smo sami hodili v šolo, vsaj morja generacija, nas je bilo približno 30, 35, sedaj jih je pa 18 v razredu. In ko smo hoteli sami malo povišati ta kriterij, je bil vik in krik. Tisto, kar sprašujem, je: Kam boste peljali zadevo, da ne bi naredili krivice, ker ne bi želel, da [[...]] [[izklop mikrofona]]
Izvolite odgovor, gospod minister.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Hvala tudi za vprašanje. Mogoče najprej, spoštovani kolega Gorenak! Še v tej hiši opomba, opazka, ki sem jo dal že javno, da ste mi dejansko predali zelo urejeno hišo, vsaj za enkrat tako kaže, in so problemi bistveno manjši, kot so mogoče v kakšnem drugem resorju ali pa kot bi bili sicer. Glede racionalizacije na notranjih zadevah in v policiji, tega da je bilo že veliko narejeno, se zavedam, in obema policijskima sindikatoma sem tudi že zagotovil, da se bodo te racionalizacije upoštevale in da ukrepi, ki se bodo delali na plačah, ne bodo šli v to smer, da bi kaznovali tiste organizacije in tiste menedžerje v javnem sektorju, ki so že sami nekaj naredili. Seveda je pa treba vedeti, da tudi policija sama ne more poskrbeti za letošnjo luknjo na postavki za plače. Ob najboljših prizadevanjih vodstva policije bi ob koncu leta po scenariju nobene spremembe zmanjkalo za 2 milijona in pol evrov za plače. In ker je ZIPRO zaprl možnosti prerazporejanja sredstev z materialnih stroškov na plače, tudi na ta način ne bi bilo mogoče rešiti problema. Probleme bomo reševali deloma s tem, da bomo nekoliko odprli ZIPRO, omogočili, da se en del prihrankov na materialnih stroških prenese na plače. Policija bo lahko s tem mogoče rešila celoten svoj problem. Kar se bodo pa nižale pravice v celotnem javnem sektorju – in nekaj tukaj bo treba narediti, saj to je danes čisto jasno vsem, tudi sindikatom je to jasno, tisto plačno maso bomo pa recimo na policiji, ki je že dosti naredila za racionalizacijo, pustili. To se mogoče sliši nekoliko komplicirano, ampak poenostavljeno povedano pomeni, da če bodo določen del prihrankov realizirali na materialnih stroških, to prenesli na plače in v celoti pokrit vso luknjo in če bo nastal dodaten prihranek zaradi znižanja nekaterih pravic, recimo dodatka za delovno dobo, bo ta plačna masa na policiji ostala in se bo lahko porabila na pravičen način, torej za plačilo nadpovprečnih obremenitev, povečanega obsega dela nadur itd., kjer je pa problem danes. Tukaj policiji zmanjkuje. Vsi vemo, da so policijske postaje zelo različno obremenjene. Vsi vemo, kaj je vse policija naredila v času demonstraciji, koliko je bilo enih ur dodatnega dela, izpostavljanja. In to je treba plačati, na vsak način. Tako da moja ocena je, dal sem jo tudi že sindikatoma, da se plačna masa v policiji letos ne bo znižala, ampak se bo kvečjemu s prerazporeditvami iz materialnih stroškov zvišala. Edino razporeditev te plačne mase med policiste bo morda nekoliko drugačna. Recimo, če se bo znižal dodatek za delovno dobo, se bo lahko ta del kanaliziral v plačilo nadpovprečnih obremenitev in nadur. In še v marsikateri drugi organizaciji bo to tako. Ponekod pa ne, ker nekateri bodisi v racionalizacijo niso šli ali pa niso mogli iti. Šolstvo ima tukaj malo drugačno situacijo. Manevrskega prostora na materialnih stroških je zelo malo ali skoraj nič in ne morejo narediti tako kot policija, ki mogoče si kupi kakšen avto manj ali pa kakšen liter bencina privarčuje, pa se to nameni za plače. V šolstvu tega manevrskega prostora ni. Tam bi bilo dejansko edina možnost iti v spremembo standardov in normativov, kar po mojem mnenju bi bilo smiselno o tem razmišljati, znano je pa stališče sindikata SVIZ glede tega. Če potegnem črto, dosedanje racionalizacije bodo upoštevane v tem smislu, da se policiji iz plačne mase ne bo jemalo, morda bo pa razporeditev med policisti, plačila med policisti bodo nekoliko drugačna, mislim celo, da nekoliko bolj pravična.
Hvala lepa. Izvolite.
Hvala lepa za odgovor. Hvala lepa tudi za uvod o najini primopredaji in stanju. Kar pomirjen sem, ne bom rekel, da ne. Namreč, imel sem občutek, v javnosti je nastal nek občutek, da boste udarili po vseh in potem bi res imel slabo vest, da smo v preteklem letu znižali število zaposlenih za okoli 400 ljudi. Če bi bilo tako, potem bi imel res slabo vest. Ampak če je temu tako, kot pravite, potem sem s tem zadovoljen in veliko uspeha pri pogajanjih; ne samo s policijskim, ampak tudi z ostalimi sindikati. Toliko sem se oglasil, da ima minister možnost izkoristiti, če želi. Hvala.
Hvala lepa. Dr. Gregor Virant, gospod minister.
Hvala lepa. Izkoristil bom še to minuto, ker se mi zdi, da je tema res tako pomembna, da je treba stvari čim bolj jasno in transparentno povedati. Problem plač v javnem sektorju za leto 2013 moramo reševati v celoti. Situacija je od proračunskega uporabnika do proračunskega uporabnika zelo različna, vendar velika večina proračunskih uporabnikov, pa če se na glavo postavijo, ne morejo stlačiti pravic, ki pripadajo javnim uslužbencem, v planirano plačno maso, ne da bi kršili kakšen zakon. Mi pa ne moremo zahtevati od direktorja bolnice ali pa ravnatelja osnovne šole, da zniža plačno maso tako, da krši zakon; recimo, da izplačuje za 10 % nižje plače ali da ne nadomesti učitelja matematike, program mora pa izpeljati. Tako je situacija res zelo, zelo različna. Zato tukaj Vlada ne sme tiščati glave v pesek in ne more prepustiti kar tako vsem posameznim proračunskim uporabnikom, da problem rešijo, ker ga enostavno rešiti ne morejo. Je nemogoče. In ker je to nemogoče, je treba poseči po linearnih ukrepih, ki bodo šli tudi v smer zniževanja določenih pravic ali zamrznitve določenih pravic. Tisti, ki so pa na druge načine že prihranili, bodo pa lahko to razliko uporabili za nekaj, kar pa tudi nam vsem zelo manjka v javnem sektorju, to je za maso za delovno uspešnost. To je pa dodaten problem. V letih 2009, 2010, 2011, ko se je strgalo po javnem sektorju, se je najprej postrgala masa za delovno uspešnost in tako danes praktično ni ostalo nič, nobenega denarja za to, da bi nagrajevali tiste, ki so boljši, ki so bolj uspešni, ki so bolj učinkoviti, ki več delajo in tako dalje. Veliko uravnilovko smo naredili. Tudi ta predlog, ki ga je dala Vlada na mizo, da se primarno poseže v dodatek za delovno dobo, je usmerjen kontra tej uravnilovki. V javnem sektorju je že od pamtiveka sistem, kjer se plača v veliki meri gradi na senioriteti. Ljudje avtomatično napredujejo, z leti dobivajo višjo plačo, pa še dodatek za delovno dobo in je plačna masa v bistvu nepravično razporejena. Mladi so prizadeti. Zato gremo s temi ukrepi v to smer, da mladim oziroma tistim s krajšo delovno dobo ne bi posegali v pravice.
Hvala lepa. Prehajamo k naslednjemu poslanskemu vprašanju. Mag. Jana Jenko bo postavila vprašanje ministru za gospodarski razvoj in tehnologijo mag. Stanku Stepišniku.
Hvala lepa za priložnost postaviti vprašanje. Vprašanje imam za gospoda ministra Stepišnika. Na skupni seji Odbora za monetarno politiko in finance in ministrstva za gospodarstvo smo pred dvema mesecema, se pravi, 21. 2. 2013, obravnavali problematiko Peka. Na seji ste bili prisotni tudi vi in takrat smo Vladi in pristojnim organom naročili, da se čim prej opravi uspešna prodaja družbe Peko. Kot veste, agonija Peka, nekdaj našega paradnega konja proizvodnje obutve, traja že nekaj let. Dejstvo je, da so se lastniki, med njimi država, precej neodgovorno obnašali do razvoja in obstoja družbe Peko ter delovnih mest, delček krivde pa nosi tudi gospodarska kriza. Po odločitvi lastnikov Peka, da se slednjega proda in po dolgotrajnih postopkih iskanja strateškega partnerja je konec preteklega meseca že kazalo, da se Peku obetajo boljši časi, saj so vsi lastniki dali soglasje k prodaji Peka hrvaškemu podjetju Osimpex. Vso prodajno dokumentacijo so dolžni pregledati tudi na ministrstvu za gospodarstvo in ministrstvu za finance. Prav na ministrstvu za gospodarstvo ste po temeljitem pregledu finančnih zagotovil kupcev ugotovili, da dane garancije ne zadostujejo. Tu pa je nastal resen problem, kaj zdaj storiti: prodati družbo kupcu ali najti drugo rešitev. Glede na to, da čas neusmiljeno teče, da je Peko že nekaj časa insolventen, da v tovarni zaradi pomanjkanja obratnih sredstev zamujajo s proizvodnjo in tako izgubljajo posle, da so plače zaposlenih iz meseca v mesec vprašljive, se sprašujem, ali bodo ministrstvo, Vlada in država kot lastnica odigrali vlogo dobrega gospodarja ter pokazali, da znamo in imamo voljo ter resen namen pomagati našemu gospodarstvu. Zanima me: Kakšne sploh so te garancije, ki jih je kupec ponudil? V Sloveniji je insolvetnih podjetij v lasti države še veliko, zato me zanima: Ali boste pri vseh podjetjih v državni lasti, ki se bodo v prihodnosti prodajala, zahtevali enake garancije in s tem zagotovili ohranjanje obstoječih in odpiranje novih delovnih mest? Zanima me: Kaj se bo z družbo Peko dogajalo v naslednjih dneh, mesecih, mogoče tudi letih? Skrbi me namreč, da bo Peko še eno od mnogih podjetij, kjer bo prevladal interes posameznikov in kapital pred interesom ohranitve delovnih mest in spodbujanja gospodarskih dejavnosti na domačih tleh. Hvala za odgovore.
Izvolite, gospod minister.
Hvala lepa za vprašanja. Dejansko se zgodba Peka vleče že zelo dolgo in v zadnjih desetih letih praktično Peko ni nič investiral v svoje podjetje, razen da so kupili en stroj pred enim letom; povprečna starost zaposlenih je 50 let, tako da bo morala za razvoj dejansko družba kar precej narediti. No, v zadnjem mesecu smo pri Peku naredili sledeče. Pogodba, ki je bila sklenjena z Osimpexom oziroma skupina, ki je delala na prodaji deležev, je to prodala Osimpexu. Osnovna pogodba je bila kar dobro zastavljena. V bistvu je kupnina 2 milijona, 2 milijona se vloži takoj, ko se dobi lastništvo, 6 milijonov evrov se vloži v naslednjih letih do leta 2017 kot dokapitalizacija, poleg tega se od tega investirata 2 milijona v investicije: ali za tehnološko prenovo, ali za izboljšanje kadrovske sestave, znanja in tako naprej. Pa še 2 milijona kreditov je treba dati temu podjetju, da bo lahko nabavljalo material. Najslabše, kar je bilo pri tem, so bile garancije. Kot garancije, ki jih je dal kupec iz Osimpexa, temu rečemo korporacijske garancije, je predvsem zastavil svoja podjetja. Ko smo na novo ugotavljali, kaj to pomeni, smo ugotovili, da so praktično ta podjetja že obremenjena, razen enega podjetja, ki bi bilo sposobno garantirati to obveznost, ki smo jo postavili do leta 2017 za delavce. Skrb države je predvsem, da se podjetje obdrži, da ga tisti, ki podjetje kupi, tudi razvija naprej. Tu smo imeli določen sum, da gre za prodajo prodajne mreže trgovin po Jugoslaviji in ta kupec od začetka ni hotel pristati na to, da bi mu v nakupni opciji, recimo, dali v najem te prostore in mu po preteku petih let te prostore, ki bi jih imel v najemu, za en evro prodali. V zadnjih dveh oziroma treh dneh ali čez ta vikend se je zgodilo to, da smo pa le uspeli z nakupno opcijo, tako da če se v petih letih kaj zgodi, država nazaj odkupi premoženje Peka za en evro. To se vpiše tudi v Klirinško depotno družbo, to se pravi, da je zapisano tam, kjer so delnice. Tudi v primeru, da delniška družba ima neko željo spremeni v d. o. o., se bo temu premosorazmerno z aneksom v pogodbi uredilo, da ne more prodati tega premoženja v roku petih let. Mislim, da je na ta način zagotovljena neka varnost za zaposlene, ki jih mora od 380 do leta 2017 obdržati 280, in tudi država ima neko opcijo, če bi slučajno ta kupec ne izpeljal tega programa, ne postavil podjetja pokonci in ne zaposlil teh ljudi, da to podjetje dobi premoženje nazaj za en evro, pa ga potem rešuje po drugi poti. Upam, da bo danes ta sporazum oziroma ta aneks k osnovni pogodbi narejen in bo tekom današnjega dneva ali jutrišnjega dne podpisan in na ta način je Peko prodan. Največji problem so pa te garancije. Država mora poskrbeti za zaposlene in če bi nekdo zaposlene v naslednjem letu dal na zavod za zaposlovanje, potem če ni dosti močnih garancij, če ni bančne garancije ali pa take nakupne opcije, ostane to na stroške države. Tega si pa nismo želeli in si v bodoče tudi ne želimo, zato bomo vse take prodaje, ki so bile sprožene pred nami, strogo preverjali, kako je s temi garancijami. Hvala lepa.
Izvolite, gospa Jenko. [[Ne.]] Hvala lepa za odgovor. Nadaljujemo z naslednjim poslanskim vprašanjem. Mag. Andrej Šircelj bo postavil poslansko vprašanje ministru za finance dr. Urošu Čuferju, ki je sicer odsoten. Izvolite, mag. Šircelj.
Hvala lepa, spoštovana podpredsednica. Spoštovani ministri! Hrvaška bo postala članica Evropske unije in s tem bodo ukinjeni bodo carinski pregledi, kar z drugimi besedami pomeni, da se kontrola nadzora nad blagom ne bo več opravljala na carinskih prehodih z Republiko Hrvaško. To pomeni določeno reorganizacijo carinske službe, pomeni tudi, da bo mogoča določena racionalizacija v tej službi. Ravno zato je že nekaj prejšnjih vlad, predvsem pa je prejšnja vlada naredila projekt združitve carinske in davčne uprave. Carinska in davčna uprava naj bi s tem bili učinkovitejši, nova družba oziroma nova ustanova naj bi se imenovala finančna uprava in na ta način bi bilo tudi mogoče, da se ljudi prerazporedi in da se dejansko zagotovi večja učinkovitost in racionalizacija. Učinkovitost davčne uprave oziroma finančne uprave je pomembna predvsem zaradi tega, ker se s tem zagotovi več prihodkov v proračun, kar je seveda pozitivno, navsezadnje je o tem govorila danes tudi predsednica Vlade. Na drugi strani pa tudi racionalizacija odhodkov pomeni prioriteto te vlade. Zato čudi, da je Vlada odstopila od tega projekta, ta projekt se je dejansko začel že pred približno enim letom, kar z drugimi besedami pomeni, da so bile ustanovljene delovne skupine. To delo je bilo sedaj prekinjeno in navsezadnje prekinjen je bil tudi zakonski proces, se pravi postopek. Namreč Vlada je odločila, da zakon, ki ga je sprejela prejšnja vlada, ne bo šel v nadaljnji postopek in da je združitev carinske in davčne uprave odložena. Prvič: Zanimajo me razlogi, zakaj? Drugič: Do kdaj bo ta projekt odložen in kaj finančno to pomeni za Republiko Slovenijo? Koliko bo zaradi tega več odhodkov in koliko bo zaradi tega dejansko tudi manj odhodkov? Glede na to, da ministra Čuferja na tej seji ni, želim ustni odgovor na naslednji seji Državnega zbora. Hvala.
Hvala lepa, mag. Šircelj. Na vašo zahtevo bo minister dr. Uroš Čufer ustno odgovoril na vaše vprašanje na naslednji seji Državnega zbora. Prehajamo k naslednjemu poslanskemu vprašanju. Gospod Janez Ribič bo postavil vprašanje ministru za infrastrukturo in prostor gospodu Samu Omerzelu.
Hvala za besedo. Spoštovani gospodje ministri, poslanke in poslanci! V preteklem mandatu sem pristojnemu ministru, takrat je bil to dr. Vlačič, nekajkrat postavil vprašanje, ki se nanaša na problematiko izgradnje 13 kilometrov avtocestnega odseka med Draženci in Gruškovjem. Gre za edini nedokončani najpomembnejši odsek izrazito prometne obremenjene Phyrnske avtoceste, ki vodi iz Nemčije preko Avstrije, Slovenije, Hrvaške, Srbije pa vse do Turčije, kar povzroča veliko preglavic predvsem lokalnemu prebivalstvu, pa tudi tujcem, ki ta odsek uporabljajo, bi lahko rekel, non stop, predvsem v času turistične sezone pa jim dela še dodatne velike probleme zaradi nepretrganih kolon. Iz takratnih ministrovih odgovorov je bilo slišati veliko obljub in želja, ki pa se žal niso uresničile in kot kaže, se še dolgo ne bodo. Uredba o državnem prostorskem načrtu za ta odsek je bila sprejeta septembra 2010. Večina zemljišč naj bi bila odkupljena v letih 2011 in 2012, začetek gradnje pa je bil po navedbah takratnega ministra predviden za letošnje leto, medtem ko je bil zaključek investicije predviden za leto 2015. Žal te obljube ostajajo zgolj blažev žegen za prebivalce, ki živijo od državni cesti E59 Draženci–Zgornje Gruškovje, in je kvaliteta življenja zaradi nedokončane avtoceste nevzdržna. kot tudi za nas, ki že vrsto let opozarjamo na ta problem in slabo odzivnost pristojnih institucij, pa se ne zgodi nič. Da slabega vtisa, ki ga imajo tujci o naši državi, ki se je po stotinah kilometrov urejenih avtocest pripeljejo v Slovenijo ali s strani Avstrije ali s strani Hrvaške in naletijo na slabo vzdrževano državno cesto, nasičeno s tranzitnim prometom, niti ne omenjam. Ob cesti na meji Hrvaške s Slovenijo pa stoji velika tabla Prišli ste v Evropsko unijo. Spoštovani minister, zanima me: Katere aktivnosti trenutno potekajo na bodočem odseku avtoceste Draženci–Gruškovje? Koliko odstotkov zemljišč, ki potekajo na trasi tega odseka, je že bilo odkupljenih? S katerimi konkretnimi ukrepi boste izboljšali pogoje za življenje državljank in državljanov, ki prebivajo ob državni cesti E59 Draženci–Zgornje Gruškovje in so vsakodnevno deležni negativnih učinkov velikih količin tranzitnega prometa? Kdaj je realno pričakovati začetek in zaključek investicije na tem avtocestnem odseku? Prosim za odgovore.
Gospod minister, izvolite.
Spoštovana podpredsednica, spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, spoštovani kolegi ministri, spoštovani gospod Ribič! Zahvaljujem se vam za moje prvo poslansko vprašanje. Želim si, da bi imel danes možnost, da bi na to prvo vprašanje lahko odgovoril, da so se dela že pričela. Žal moram reči, da temu ni tako. Se pa intenzivno vodijo aktivnosti na ministrstvu. V tem trenutku se izvajajo geodetska dela, merjenja, in obravnave so bile izvedene na prvi polovici trase, na drugem delu trase so obravnave razpisane v začetku maja. Ta teden se izvajajo razgovori z lastniki objektov, ki so predvideni za rušenje, odkup zemljišč pa se še ni pričel. Torej odkup zemljišč se bo začel izvajati po izdaji parcelacijskih odločb, ki jih izda GURS. Predvidoma bo začetek odkupa v roku dveh mesecev. Zavedamo se situacije in na kakšen način je infrastruktura v tem trenutku podcenjena oziroma preobremenjena. Zavedamo se situacije ljudi na temu območju v tem trenutku. Kolegi iz ministrstva so me informirali, da so v preteklosti že bili sprejeti določeni ukrepi, ki pa žal niso dosegli želenih učinkov. Bojim se, da dejansko edini pravi odgovor na to vprašanje je dokončanje tega avtocestnega odseka, za katerega verjamem, da si ga dejansko v tem trenutku vsi želimo. Kar se tiče samega terminskega plana, v tem trenutku vse aktivnosti potekajo v okvirih terminskega plana, ki smo si ga zadali. Moram pa reči, da pričetek gradnje je predviden v drugi polovici leta 2014, sam zaključek gradnje je pa predviden v drugi polovici leta 2017. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Ribič, izvolite.
Hvala, gospod minister, za vaš konkreten in realen odgovor. Moj namen je opozarjati v Državnem zboru na to problematiko in se zavedam, da ste prišli novi na to področje, zato mi je bilo toliko bolj pomembno, da bi se s tem tudi soočili. Razumem, da po tako kratkem času težko najdete konkretne odgovore na tako zahtevne vsebine, kot je načrtovanje in gradnja ceste, ki se vleče že preko deset let in se bojim, da se bo očitno še nadaljnjih deset let. Vendar me vaš odgovor, kljub temu da ste na čelu ministrstva šele dober mesec dni, ni najbolj prepričal. Kolikor mi je namreč znano, projekt za gradbeno dokumentacijo, se pravi PGD, za ta projekt že nekaj časa leži v nekem predalu na Jesenicah, PZI pa naj ne bi bil še niti naročen. Poleg tega naj se odkupi zemljišč še niti niso začeli. Kot pravite, sedaj potekajo razgovori – kar me razveseljuje. Sam nekako računam po nekem optimalnem scenariju, da če se aktivnosti v zvezi s tem projektom začnejo v tem trenutku, se pravi z odkupi zemljišč, z rušenjem objektov – mislim, da jih je preko 20 –, z izvedbo javnega naročanja – tam se nam lahko zgodi, da se kakšen toži –, zaprtjem finančne konstrukcije projekta in ostalim, se gradnja lahko začne šele leta 2015. To bi pomenilo, da bodo tujci, ki prečkajo našo državo iz Avstrije proti Hrvaški in obratno, v najboljšem primeru še najmanj štiri leta občudovali našo deželo, ko jih z urejenih avtocest pripelje na kratek, a mučen odsek ceste, na kateri izgubijo ogromno časa in energije. Da o slabem vtisu, ki ga imajo v naši deželi, niti ne govorim. Ponovno vas sprašujem: Ali je realno pričakovati zaključek investicije do leta 2017? In prosim vas, da bi si ta odsek skupaj ogledali, pa da vidite, zakaj sploh [[...]] [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa. Sama informacija o tem, da bi kakršna koli dokumentacija bila kje v kakšnem predalu, v tem trenutku nimam. Lahko vam zagotovim, da kar se tiče dela na ministrstvu, res intenzivno delamo. Danes je moj štirinajsti dan ministrovanja. Ne samo na tem področju, tudi na drugih področjih res intenzivno pregledujemo dokumentacijo in stanje posameznih projektov. Tim, ki dela na tem projektu, mi zagotavlja, da je realno, da se dela začnejo leta 2014. Tudi sam se bom podrobno seznanil s potencialnimi mogoče obstoječimi nevarnostmi in, če obstajajo, bomo naredili vse, da terminski plan, ki je bil postavljen, tudi izpolni.
Izvolite. Zahteva za razpravo.
Hvala tudi za ta odgovor. Še enkrat ponavljam, čisto dobronamerno bi si želel, da bi na osnovi drugega odstavka 246. člena Poslovnika Državnega zbora opravili razpravo v Državnem zboru, saj se bomo morali pogovoriti o bistvu, to pa je, kje odvzeti sredstva in jih preusmeriti v to investicijo. Zato se mi zdi pomembno, da bi se o tem tudi tukaj vsi skupaj pogovarjali. Upam, da mi boste dali to priložnost. Hvala lepa.
Hvala lepa. O vašem predlogu, gospod Ribič, bo Državni zbor odločil v sredo, 24. aprila 2013, v okviru glasovanj. Prehajamo k naslednjemu poslanskemu vprašanju, ki ga bo postavila Eva Irgl ministru za izobraževanje, znanost in šport dr. Jerneju Pikalu.
Najlepša hvala za besedo. Spoštovani minister za izobraževanje, znanost in šport! V najavi ustnega vprašanja sem vam dejala, da vas bom vprašala, kakšne ukrepe boste sprejeli na področju zaščite avtorskih del. Zdaj pa mi dovolite, da bolj preciziram svoje vprašanje. V javnosti, tudi strokovni, že več časa poteka razprava o plagiatorstvu pri pridobitvi znanstvenih nazivov. Imamo predsednico Vlade, nad katero visi sum, da je svojo magistrsko nalogo deloma prepisala in je zato zdaj tudi v postopku preverjanja, ki naj bi po besedah vidnih predstavnikov univerze trajal tudi do pol leta. Oba se bova verjetno strinjala, da z znanstvenimi nazivi se vsekakor ne gre šaliti, a tako obsežen časovni okvir preiskave vzbuja najmanj dvom v korektnost postopka, sploh če vemo, da se je pri nekaterih drugih posameznikih to bistveno hitreje razrešilo. Še nekaj je pomembno: na eni strani imamo očitno takšne posameznike, ki naj bi do znanstvenega naziva prišli po sporni poti in danes kljub temu zasedajo najvišje položaje v izvršilni veji oblasti, na drugi strani pa imamo posameznike, ki so trdo garali, da so prišli do magistrskega in doktorskega naziva, niso se posluževali prisvojitve intelektualne lastnine, a jim je zaposlitev daleč izven dosega, saj bodisi nimajo pravih zvez ali pa sploh ne dobijo priložnosti, da bi lahko pokazali svoje znanje. Zato vas, spoštovani minister za izobraževanje, znanost in šport, sprašujem naslednje: Kako boste zaščitili integriteto visokošolskega izobraževalnega sistema, predvsem pa vse tiste profesorje in študente, ki svoje delo pri pridobivanju znanstvenih nazivov opravljajo strokovno in s tujimi deli ravnajo spoštljivo, vendar so tako oni kot tudi institucija sama zaradi sumov plagiatorstva v javnosti omadeževani? Kako boste zaščitili njihovo integriteto ter integriteto visokošolskega sistema? Zanima me tudi: Kakšne ukrepe boste predlagali, da se bolje zaščitijo avtorske pravice tistemu, ki je neko idejo, misel ali kaj več zapisal, nekdo drug pa si jo je lahko nekaznovano prisvojil za svojo? Toliko v prvem delu, potem pa bova videla, če bom postavila še kakšno dodatno vprašanje. Hvala.
Hvala, gospa Irgl. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa gospe poslanki za to vprašanje. Najprej nekaj o avtorskih delih. Avtorska dela niso samo tisto, o čemer po navadi govorimo, ampak so to vsa govorjena, pisana, glasbena, gledališka, lutkovna, glasbeno-gledališka, koreografska, pantomimska, fotografska, avdiovizualna, likovna dela, arhitekturni načrti, potem deli umetnin in tako naprej. Ko govorimo o celokupni zaščiti avtorskih del, imamo zakon iz leta 2007, ki po mojem, če mene vprašate, primerno ureja to področje celotne zaščite avtorskih del. Ne nazadnje je bil sprejet v tem visokem zboru in doslej, razen teh primerov plagiatorstva, večjih problemov glede avtorskih del nismo imeli. Kar pa se tiče tega konkretnega vprašanja, ki ste ga vprašali, je mislim, da moje stališče jasno, sem ga tudi že večkrat izrazil, tako da tu pravzaprav tečemo, mogoče ne samo drugi, ampak celo tretji krog. Že zadnjič na predstavitvi je glede plagiatorstva ministrstvo zelo jasno povedalo, da kar se tiče plagiatorstva kot goljufanja, tako rekoč, tistega, kar se imenuje avtorska lastnina, da je to nedopustno in da je to nekaj, kar v tej državi tako ali drugače, moralno ali zakonsko, mora biti sankcionirano. Tu smo na isti strani. Drugič. Mislim, da je vprašanje sankcioniranja plagiatorstva oziroma načina le-tega vprašanje notranje avtonomije univerze oziroma boljše ali slabše univerze. Gre za vprašanje kvalitete, gre za vprašanje tega, kako in s katerimi postopki univerze na notranji način zagotavljajo to lastno kvaliteto. Tudi v svetu imamo razlikujoče se kulturne odnose do plagiatorstva. V nekaterih kulturnih okoljih je popolnoma nesprejemljivo in zelo ostro sankcionirano, v drugih kulturnih okoljih je tudi nesprejemljivo, pa mogoče malo manj ostro sankcionirano. Ampak v vsakem primeru je to nesprejemljiva praksa. In prav imate – ja, treba je zaščititi tiste, ki zadevo počnejo tako, kot je treba! Že na zaslišanju na odboru sem rekel, da to po moje ni stvar toliko zakonodaje, ampak je stvar nekega procesa. Da je to nek proces, ki se na eni strani vedno bolj odmika, zato ker so možnosti plagiatorstva s tehničnimi sredstvi vedno drugačne in vedno bolj nadgrajene, na drugi strani pa imate tehnologijo, ki to spremlja in poskuša plagiatorstvo, ki s tehničnim napredkom napreduje, tudi nadzorovati. Mislim, da z opozarjanjem, mislim, da s temi primeri, ki so sedaj v javnosti, počnemo dobro v smislu zavedanja, zavesti o tem, da je ta praksa nesprejemljiva in da se tudi v prihodnje takšne stvari naj ne bi dogajale. Tako mate prav, ko pravite, da je treba zaščititi integriteto tistih, ki delajo dobro, sam celo mislim, da velika večina dela dobro in pošteno. Je pa res, da so posamezniki, ki ne želijo delati ali želijo po bližnjici priti do uspeha, ki pa ni njihov lasten uspeh. In gre, kot rečeno, za nek proces, ki ga bomo še dolgo časa igrali, ne bomo ga rešili z enim aktom, je pa pomembno, da imamo tako v visokošolskem prostoru kot v družbi to zavedanje, da je to nekaj, kar se naj ne bi dogajalo. Hvala lepa.
Boste takoj dobili besedo. Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, mimogrede bi samo spomnila oziroma predlagala, da se držimo postavljenih poslanskih vprašanj. Namreč, pri konkretnem primeru gospe Eve Irgl ugotavljam, da je postavila vprašanje, ki ga bom kar prebrala: "Spoštovani! Zanima me: Kakšne ukrepe boste sprejeli na področju avtorskih del?" To je bilo vprašanje gospe Irgl. Če pogledam nazaj, ugotavljam, da je lansko leto dr. Žiga Turk, prejšnji minister, na eno takšnih vprašanj celo takole odgovoril, ko je bilo vprašanje nekoliko širše, da če bi del vprašanja tudi pisno najavili poslanci oziroma poslanka v konkretnem primeru, bi bil tudi odgovor lažji in jasnejši. Hočem samo reči, da se poskušajmo držati napovedanih pisnih vprašanj. Izvolite, kolegica, gospa Irgl.
Spoštovana predsedujoča, mislim, da so vaše besede povsem odveč. Midva z gospodom ministrom sva se zelo dobro razumela. Postavila sem vprašanja, on je tudi zelo dobro odgovoril na vsa moja zastavljena vprašanja, vendar imam še nekaj dodatnih vprašanj, ker menim, da gre vendar za izjemno pomembno problematiko. Seveda, gospod minister, oba veva, da so univerze avtonomne. O tem ni dvoma. Vendar, vi minister ste za izobraževanje, znanost in šport in mene zanima: Kakšno je vaše mnenje do takšnih vprašanj? Zato me tudi zanima: Kako boste postopali glede univerz in visokošolskih zavodov, ki pri izdelavi znanstvenih del v nekaterih primerih, kot smo lahko do sedaj videli, očitno ne izvajajo zadostnega preventivnega nadzora nad prisvojitvijo avtorskih del? Ne nazadnje me zanima tudi, pa če hočete čisto osebno: Kako vi kot človek, kot minister za izobraževanje, pa tudi kot profesor na eni izmed fakultet gledate na to, da sedite v vladi, ki jo vodi oseba, nad katero visi resna obtožba, da je nekaj strani svoje magistrske naloge do vejice in pike natančno, tudi z vsemi napakami vred, prepisala, zraven pa ni navedla vira? Naj takoj pojasnim, gre za prisvojitev intelektualne avtorske lastnine. Avtor je dolžan navesti vire, iz katerih je črpal, tudi če je pri njihovi izdelavi sodeloval sam ali je celo njihov avtor, kar želi nam večkrat povedati tudi predsednica Vlade. Zavezan je torej navesti tudi samega sebe kot vir. Vi verjetno, gospod minister, to kot tudi profesor zelo dobro veste in me res konkretno zanima, kakšno je vaše mnenje o tem, da sedite v vladi predsednice Vlade, nad katero visijo resne obtožbe o sumu plagiatorstva. Najlepša hvala.
Izvolite, gospod minister.
Hvala lepa. Upam, da me boste razumeli, da težko komentiram en del tiste zgodbe, ki ste jo nazadnje izpostavili. Pa ne zaradi tega, ker bi na splošno to težko komentiral, daleč od tega. Ampak preprosto zaradi tega, ker s postopkom, ki poteka na eni od fakultet, nisem seznanjen. Vem, kako je v statutu, vem, da je čistopis statuta, če govoriva o konkretni univerzi, bil objavljen letos januarja, ki je zaradi takih primerov zelo natančno definiral postopek. Mislim, da je pretiravanje govoriti o tem, da bo trajal šest in več mesecev. Tega v statutu samem ne piše. Piše točno, kakšen je postopek. Mislim, da ima ta postopek tudi zelo jasne varovalke, tako za eno kot za drugo stran; mislim, da bo tudi postopek slej ali prej končan; vsekakor pa mislim, da bi res bilo neprimerno, da traja šest mesecev. Je pa vsakdo v tej državi upravičen do postopka. In prav je, mislim, da je prav, da pustimo tisto komisijo, ki to počne, da opravi svoje delo in potem z delom najprej seznani senat fakultete, pa verjetno tudi univerze in nato tudi javnost. Ta postopek mora poteči in prav je, da poteče. Kar pa se tiče mojega mnenja glede znanstvenih del. Moje mnenje je jasno, sem ga izrekel že prej. Bi pa rad rekel nekaj drugega. Zanimivo je, da ta del, kar se tiče intelektualne lastnine, recimo, da spada pod ministrstvo kolega Stepišnika, kot Urad za intelektualno lastnino, in ne na primer tja, kjer se, recimo, največ te intelektualne lastnine tudi ustvarja. Govorimo o šolstvu, govorimo o visokem šolstvu in ne nazadnje o znanosti. To je mogoče ena od tistih sistemskih stvari – če govoriva o mojem odzivu na to –, ki bi jo mogoče bilo vredno premisliti, zato da bi tak urad za intelektualno lastnino bil tudi tam, kjer se največ te nove intelektualne lastnine tudi ustvarja. Hvala lepa.
Hvala lepa obema. Prehajamo k naslednjemu poslanskemu vprašanju. Gospod Andrej Čuš bo postavil poslansko vprašanje ministru za gospodarski razvoj in tehnologijo mag. Stanku Stepišniku.
Hvala za besedo. Lep pozdrav vsem kolegicam, kolegom ter seveda ministrom! Sam sem se odločil, da svoje prvo poslansko vprašanje, sploh kar sem tu postavim s področja, ki je, lahko rečem, zelo problematično. Vsi o tem veliko govorijo, vsi se tega zavedajo, storjenega pa ni ravno kaj veliko. Govorim o regionalnem razvoju in zmanjševanju razlik v razvitosti. Tudi sam prihajam s ptujskega dela, torej podravskega dela Slovenije, kjer tudi sam opažam vsak dan te razlike v razvitosti med različnimi mesti in regijami. Recimo, jaz kot Ptujčan grem v Ljubljano, opazim velike velike razlike – kaj je šele potem to v drugih občinah! Ko gledamo na primer Podravsko ali Pomursko regijo, imamo ravno najvišje oziroma najslabše ocenjene indekse razvojne ogroženosti. V zadnjih dneh oziroma tednih pa sem v medijih tudi zasledil podatek, da se je v letu 2011 iz vseh sredstev, namenjenih regionalnemu razvoju v Republiki Sloveniji, kar 60 % teh sredstev namenilo Osrednjeslovenski regiji oziroma po domače povedano Ljubljani z okolico. Medtem ko, recimo, Podravju, ki je po tej klasifikaciji obsegalo Mestno občino Ptuj, Mestno občino Maribor ter tudi občino Maribor, je ta delež znašal 6 %. Koroška regija, recimo, samo 2 %, kar je grozen podatek. Po tem lahko vidimo in po teh podatkih lahko sklepamo, da imamo že v samem sistemu države, torej že od rojstva, sistem neenakosti; torej, že takrat, ko se nekdo rodi, recimo v Gorišnici, Lendavi, lahko rečem tudi kje na Koroškem, bo v slabšem, deprivilegiranem položaju proti tistim, ki se rodi in potem svoje talente razvija v Ljubljani, Novi Gorici in Kopru. Moje konkretno vprašanje gospodu Stepišniku pa se glasi: Razlike med regijami v Sloveniji so žal ogromne. Navadno je praksa levih vlad, da še izdatnejše podpira razvita središča in mesta. Kakšen je vaš načrt in paket ukrepov, ki bo zmanjšal razlike v razvitosti med regijami? Hvala.
Hvala lepa. Mag. Stepišnik, izvolite.
Hvala lepa za besedo. Hvala lepa za vprašanje. Mislim, da je vsaka vlada, pa tudi ta vlada si je zadala kot osnovni cilj, da bo zmanjševala razlike med regijami. Kot veste, imamo sedaj vzhodno in zahodno regijo in tudi ta evropska sredstva, ki so na razpolago, se bodo delila med vzhodno, ki bo dobila dosti več kot pa zahodna regija. Koalicija si je zadala nalogo v samem dokumentu, da bo zmanjševala te razvojne razlike med pokrajinama oziroma med regijami. To je osnovno vodilo teh državnih razvojnih prioritet. To je naloga, ki jo morajo izvajati vsa ministrstva na svojih področjih, nadaljevali bomo razpravo o regionalizaciji, s poudarkom na regionalnem razvoju in prostorskem načrtovanju. Konkretno na našem ministrstvu na Direktoratu za regionalni razvoj in evropsko centralno sodelovanje in Direktoratu za podjetništvo, konkurenčnost in tehnologijo izvajamo sledeče ukrepe za zmanjšanje razlik med regijami. Pomurje, Pokolpje, Posočje. Ministrstvo za gospodarski razvoj in tehnologijo bo nadaljevalo z izvedbo načrta in paketa ukrepov za najmanj razvite regije. To velja tako za Pomurje, kjer nadaljujemo z izvajanjem tako imenovanega pomurskega zakona – verjetno vi dobro poznate – kot za Pokolpje, kjer nadaljujemo z izvajanjem programa Vlade Republike Slovenije, ki se nanaša na razvoj sedmih občin v Pokolpju, kot za Posočje, kjer se v letu 2013 še vedno izvaja Zakon o popotresni obnovi in razvojni pomoči Posočju. V okviru teh treh sklopov ukrepov imamo v letu 2013 že sledečo realizacijo: na podlagi Zakona o razvojni podpori Pomurski regiji smo objavili letos tri javne razpise: za začetne investicije v gospodarstvu, za razvoj človeških virov, zaposlitev diplomantov v tehnoloških podjetij in za spodbujanje predvsem tisto, kar je zelo pomembno, za bodočega socialnega podjetništva v skupni vrednosti 8,5 milijona evrov. Ker so navedeni razpisi večletni, se na leto 2013 nanaša 3,4 milijona evrov. Četrti razpis za spodbujanje manjših začetnih investicij do 0,6 milijona nepovratnih sredstev in 0,3 milijone iz regijske garancijske sheme je v pripravi. Na podlagi Zakona o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja je bil sprejet program Vlade za razvojno podporo Pokolpju, kjer smo v letu 2013 objavili dvoletni razpis v višini 4,8 milijona evrov, od tega se 2,4 milijona evra nanaša na leto 2013. Sklepi za nekaj manj kot 50 podjetij, ki bodo prejela pomoč, so že podpisani. Na podlagi Zakona o popotresni obnovi objektov in spodbujanju razvoja v Posočju smo v letu 2013 objavili javni razpis za začetne investicije za nova delovna mesta v skupni vrednosti 0,4 milijona evrov. Ravno tako nameravamo na podlagi Zakona o razvojni podpori Pomurski regiji in sprejeta programa Vlade za razvojno podporo Pokolpju v letu 2013 objaviti javni razpis za omejeni regiji za spodbujanje raziskovalnih razvojnih projektov v višini 6,5 milijona evrov. Evropska sredstva, to je drugi sklop, Evropski sklad za regionalni razvoj. Na obmejnem območju s Hrvaško je ministrstvo pravkar v postopku podpisovanja sklepov za 30 občin, ki bodo prejela pomoč v skupni višini ca 23 milijona evrov. Namen tega ukrepa v okviru operativnega programa za razvoj regij – prednostna usmeritev 4.2 po tisti nomenklaturi – je s pomočjo evropskih sredstev spodbuditi razvoj na območju, ki prav tako razvojno zaostaja za ostalimi območji v Republiki Sloveniji. V okviru 6. javnega poziva bo v aprilu oziroma maju znanih okoli 150 prejemnikov sredstev občin, ki so zaprosila za sofinanciranje različnih infrastrukturnih projektov. Ker vsa sredstva na tem javnem pozivu ne bodo uporabljena, bomo na Ministrstvu za gospodarski razvoj objavili 7. javni poziv v trenutno ocenjeni vrednosti cirka med 40 in 50 milijoni evrov. Financiranje projektov po Zakonu o financiranju občin. V teku je sofinanciranje projektov po Zakonu o financiranju občin, kjer se predvideva okoli 370 projektov v skupni vrednosti cirka 43 milijonov evrov. Na podlagi zakonskih določb so v pridobivanje teh sredstev vgrajena merila, po katerih manj razvite občine dobijo več sredstev.
Izvolite, gospod Čuš.
Hvala za vaše odgovore. Malo bi rad nadaljeval tudi razpravo. V celi naši samostojnosti se je s področjem regionalizacije in nekega enakovrednega razvoja regij ukvarjal res ogromen državni aparat, ki je za to bil, verjamem, da tudi pošteno plačan, pa me zanima: Ali se vam zdi, da so pristojne službe za regionalizem, torej za skladnejši razvoj, opravile svoje delo? Ali smo danes na točki, ko smo lahko z njimi zadovoljni, ali so nas razočarale? Ali menite, da bi skladnejša regionalizacija bila lahko na račun regij, če bi uvedli regionalizacijo Slovenije? O tem smo, recimo, imeli tudi referendum. Ali menite, da bi potem lahko tudi boljše črpali evropska sredstva? Tukaj ste tudi veliko govorili o Pomurski regiji in regiji Pokolpja, če se tako izrazim, pa me zanima: Ali se lahko tudi v Podravski regiji, kjer je tudi nadpovprečna brezposelnost mladih, nadejamo še kakšnih dodatnih razpisov? Hvala.
Hvala lepa. Izvolite, gospod minister. Drugače bi pa samo povedala: ravno prej, ko smo govorili o vprašanjih. Dejansko je bilo to vprašanje tudi široko zastavljeno, gospod Čuš.
Hvala lepa za dodatno vprašanje. Predvsem je važno, da vsi deležniki sodelujejo s službami, ki se ukvarjajo z izenačitvijo pogojev vseh regij. Zelo pomembno je, da v novi finančni perspektivi 2014–2020 sodelujejo vsi deležniki v regiji, predvsem je pa izredno pomembno, da vi, poslanci, dajte pobude in potem tudi spremljate te naloge. Naloga poslancev je, da tudi skrbijo za določena sredstva, ki bi naj bila namenjena iz evropskih sredstev za regije, s tem da dajejo spodbude, katere projekte naj bi naredili v regijah, ki bi dejansko imele zelo velik multiplikativen učinek. Še posebno to velja za leta 2014–2020, ker v finančni perspektivi 2007–2013 so bila ta evropska sredstva 4,1 oziroma 2 milijardi izredno razdrobljena. Danes je rezultat teh razdrobljenih sredstev, da ni novih delovnih mest, da se niso ohranjala delovna mesta, še manj pa, da smo dobili večjo dodano vrednost na obstoječih mestih. Zato je izredno pomembno, tudi za vas poslance, tudi s teh območij, da sodelujete v letošnjem letu, ker v letošnjem letu se dela platforma za 2014–2020, in želimo predvsem skoncentrirati sredstva v večje regijske projekte, ki bodo imeli multiplikativen učinek – recimo tudi na kmetijstvo, turizem in tako naprej –, predvsem pa na takšne projekte, ki bodo ustvarjali nova delovna mesta, ki bodo ohranjali nova delovna mesta in povečevala dodano vrednost. Manj tega v neke objekte, ki se potem vzdržujejo – saj veste, denarja za vzdrževanja tako ni, kot je bilo v preteklosti, asfalt, beton, razni kandelabri in zgradbe, ki so potrebne velikega vzdrževanja. Lahko samo še dodan, da nova problemska območja z visoko brezposelnostjo, ki se danes pojavljajo, kjer je brezposelnost večja, kot je 17 % ,in da to traja več kot 3 mesece, tudi za ta območja se pripravljajo neki ukrepi, podobno kot za tista območja, ki sem jih prej omenil: Posočje, Pomurje in tako naprej. Bojim se samo, da ne bo cela Slovenija potrebna takšnega zakona. Hvala lepa.
Hvala lepa. Nadaljujemo z naslednjim poslanskim vprašanje, dr. László Göncz bo postavil poslansko vprašanje ministru za kmetijstvo in okolje mag. Dejanu Židanu, ki je sicer odsoten.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Gospodu ministru postavljam vprašanje v zvezi z združevanjem melioriranih območij in ga prosim, da na naslednji seji odgovori na vprašanje ustno. Čeprav je bilo v preteklosti na območju Pomurja melioriranih veliko kmetijskih površin, se še vedno srečujemo z resnimi težavami. Predvsem pri vzdrževanju sistema prihaja v določenih primerih do težav, sicer ne vsepovsod, vendar je na kritičnih mestih zaznati zelo negativne posledice. Neustrezno stanje je predvsem na območjih, kjer so kmetijske površine v privatni lasti, kar je problematično tudi zato, ker lastniki kmetijskih zemljišč redno prejemajo račune in tudi plačujejo obveznosti v zvezi s tem. Največji sistemski problem je v tem, da so zaradi nedoslednega vzdrževanja melioracijskih jarkov ti zaradi zaraščenosti postali slabo pretočni. V zadnjih letih so se zaradi tega, torej zaradi nedoslednega vzdrževanja na določenih območjih, bolj intenzivno pojavljale tudi poplave. Na podlagi zakona je za sistemsko urejenost rednega vzdrževanja pritokov in celotne mreže melioracijskih jarkov zadolženo Ministrstvo za kmetijstvo in okolje. Ministrstvo zavezancem – lastnikom zemljišč vsako leto odredi plačilo odmere sredstev za vzdrževanje in redno delovanje sistema. Na podlagi te odmere se zbirajo sredstva za vzdrževanje, vendar pa se žal zaradi pomanjkanja sredstev ter morda tudi nedosledne informiranosti dogaja, da se iz sistema odmere, vsaj po naših informacijah, izključuje pretežni del Pomurja, zato tam izostanejo redna in investicijska dela na že obstoječih sistemih. Glede na vse omenjeno menim, da gre za sistemske pomanjkljivosti, ki povzročajo težave predvsem na območju Pomurja, predvidevam pa, da morda tudi širše. Zato ministra sprašujem: Kako bodo pristojne službe v najkrajšem mogočem času izboljšale sistem ter uravnotežili prioritete vzdrževanja melioriranih območij oziroma sistemov na najbolj ogroženih? Hvala lepa.
Hvala lepa. Zaradi službene odsotnosti gospoda ministra mag. Židana boste, spoštovani dr. László Göncz, prejeli ustni odgovor na naslednji seji Državnega zbora. Prehajamo k naslednjemu poslanskemu vprašanju, ki ga bo postavil gospod Danijel Krivec, in sicer ministru za infrastrukturo in prostor gospodu Samo Omerzelu.
Hvala za besedo. Spoštovana podpredsednica, spoštovana ministra, kolegice in kolegi! Postavil bom nekaj načelnih vprašanj, ki so bila postavljena tudi že na hearingu, kjer pa verjamem, da minister, ki je bil takrat še kandidat, ni mogel odgovoriti. Verjamem, da se je v tem obdobju tudi z nekatero problematiko na ministrstvu seznanil, in želel bi slišati, v katero smer bo to ministrstvo peljalo problematiko sprejemanja prostorskih občinskih načrtov, sprejemanja drugih državnih načrtov, ker je to predpogoj za vse ostale ukrepe, ki jih bo Vlada tudi na področju zagona investicij peljala. V zadnjem času poslušamo veliko tudi o črnih gradnjah in treba se je zavedati, da je nesprejemanje prostorske zakonodaje tudi nek generator črnih gradenj in omogoča predvsem gradnjo tistim, ki so v neki stiski, čakajo na sprejemanje določenih prostorskih planov in v tem obdobju, jasno, tudi naredijo nekatere korake. Zato me tudi v teh primerih zanima: Kako bo ministrstvo postopalo? S hitrejšim sprejemanjem teh načrtov bi se verjetno marsikatera črna gradnja v tem obdobju tudi ne zgodila. Druga stvar, ki me zanima, je zadeva okrog sprejemanja oziroma postopka pridobivanja gradbenih dovoljenj. Na hearingu je bilo postavljeno vprašanje in je bil tudi odgovor, sicer ne dovolj jasen. Zato me zanima glede tolmačenja o dvofaznosti postopka: Ali je to postopek, ki bo vodil do že znanega pridobivanja lokacijskega dovoljenja in v naslednji fazi gradbenega dovoljenja?To smo v prostorski zakonodaji že v preteklosti imeli. Ali je tu mišljena kakšna druga rešitev? Zanima me tudi: Kako bo z nadaljnjimi smernicami, ki jih je postavilo prejšnje vodstvo ministrstva, konkretno prejšnji minister? Ali boste te usmeritve na novo začrtali oziroma katere bodo prioritete? Ali bodo rešitve, ki bodo predstavljene, prepuščene v celoti stroki ali je to v ministrski ekipi neka usmeritev, ki jo bo minister tudi na nek način zagovarjal? Hvala za odgovore.
Gospod minister, izvolite.
Hvala za besedo. Hvala za vprašanje. Najprej bi želel povedati glede postopka priprave in sprejema OPN, ki je bil nazadnje spremenjen julija 2012. Informiran sem bil, da smernice in problemi, na katere je opozarjal, so šli v pravo smer, vendar bi na tej točki želel opozoriti, da ključna je vsebina. Kaj želim s tem povedati? Priznati moram , ko sem začel iskati informacije, podatke na ministrstvu, da sem bil neugodno presenečen, da dejansko nimamo jasnih, eksaktnih podatkov, koliko imamo v Sloveniji neskladnih gradenj, koliko imamo v Sloveniji nelegalnih objektov in koliko imamo v Sloveniji objektov, ki so sicer bili zgrajeni skladno z dokumentacijo, pa pozneje sama uporaba objektov ni takšna, kakšna je bila planirana v začetku. Zato upam, da vam bom na nek način dovolj dobro odgovoril z opisom aktivnosti, ki jih trenutno peljemo na ministrstvu. Verjamem, da je ključ uspeha na tem področju poznavanje realne situacije v tem trenutku. Smo v teku sestavljanja strokovne ekipe, strokovne komisije, ki bo imela jasne naloge, da v tem trenutku naredimo presek stanja v državi, da točno vemo, da imamo eksaktne podatke, da z njimi lahko operiramo in na njihovi osnovi sprejemamo strokovne odločitve. Verjamem, da še tako dobri modeli, še tako dobra zakonodaja, če bomo začeli na napačnih predpostavkah, če bomo v model vnašali napačne številke, ki jih v tem trenutku nimamo, je uspeh tega projekta pod vprašajem. Zato ta skupina, ki bo v kratkem času ustanovljena, ima nalogo, da na presečni datum naredi presečno stanje v državi in na osnovi teh podatkov potem sprejme vse potrebne usmeritve, na kakšen način naprej urejati to področje. Dvofazni sistem pridobivanja gradbenega dovoljenja v tem trenutku še ni razdelan do te mere, da bi lahko eksaktno predstavili, na kakšen način bo to funkcioniralo. Dejstvo pa je, da smo tak model v preteklosti že imeli, in dejstvo je, da je ta model treba malce prilagoditi glede na dejansko trenutno stanje. Bo pa to tudi eden od rezultatov, ki bodo bazirali na preseku trenutnega stanja v državi.
Izvolite, gospod Krivec.
Hvala za odgovore. Na nek način ste na nekatere stvari odgovorili, vendar me vseeno zanima, poleg te skupine: Kakšna je vaša ideja o konkretnem načinu, da se sprejemanje občinskih prostorskih načrtov pospeši? Dejansko se ovirajo določene razvojne prioritete. Po drugi strani me zanima: Ali ste že opravili kakšen razgovor med resorji, predvsem z Ministrstvom za kmetijstvo in okolje? To je pomembno v tej shemi pospeševanja sprejemanja občinskih prostorskih načrtov, pa tudi drugih načrtov, če ob tem vemo, da je Vlada pred kratkim sprejela tudi razširitev zavarovanih območij, konkretno Nature. Se pravi, na nekaterih stvareh bomo poskušali delati neke analize, na drugih segmentih pa prehitevamo oziroma ponovno zavarujemo določene stvari, verjetno brez da bi se zadeva v celoti uskladila tudi z razvojnimi prioritetami, ki jih ministrstvo za gospodarstvo ali pa vaše ministrstvo tudi zagovarja. Zanima me, glede na to, da ste omenili tudi problem črnih gradenj: Ali je mogoče vaša usmeritev podobna, kot jo je prejšnje ministrstvo nekako pripravljalo za pogojno legalizacijo posameznih črnih gradenj, ki dostikrat niti niso črne gradnje, ampak gradnje, ki se zaradi nesprejetja določenih prostorskih dokumentov zgodijo, imajo pa vse možnosti, da se na nek način tudi umestijo v kasnejše sprejete plane; se pravi, za podoben koncept, kot ga je uvedla zdaj Hrvaška? Ali smo na stališču, da je treba absolutno vse črne gradnje porušiti? Se pravi, je to neka smiselna legalizacija, tudi koncept te spremembe prostorskih planov, ker bi na nek način to omogočilo tudi določene prihodke v občinske proračune in tudi v državni proračun. Po drugi strani pa ne bi povzročilo prevelikega revolta med ljudmi in s tem bi na nek način tudi finančno lahko konsolidirali tako občinske proračune kot tudi državni proračun, vsaj v manjši meri .Verjetno bi se izognili tudi precej dolgim postopkom, če bi stvari pravilno koncipirali in dali možnost tudi tistim, ki smatrajo, da so upravičeni do legalizacije, da so proaktivni v teh postopkih. S tem bi verjetno razbremenili tudi ministrstvo v določenih smereh. Hvala za odgovore.
Izvolite, gospod minister.
Hvala lepa. Zakaj sem želel po hitrem postopku ustanoviti komisijo, ki bo zbrala prave podatke o stanju v Sloveniji? Glede na to, kakšne ukrepe bomo sprejemali, se moramo tudi zavedati, kakšne bodo posledice. Kakšna sredstva bomo morali angažirati in kakšne posledice bo to imelo, tako pozitivne kot negativne. Konkretno, če govorimo o neskladnih gradnjah, v tem primeru močno verjamem, da z manjšimi finančnimi posledicami, predvsem za lastnike, lahko takšne objekte legaliziramo. Seveda pa imamo tudi objekte, ki so popolnoma nelegalno zgrajeni, kjer enostavno ne bo izbire in bo takšne objekte treba rušiti. Ampak preden bi konkretne predloge dali na mizo, mislim, da je prav, da imamo presek stanja, da točno vemo, kakšno je stanje v Sloveniji. Tudi v tej smeri se bodo delale ocene, da vemo, kakšna sredstva je treba angažirati, da imamo na presečen datum jasno stanje v Sloveniji. Verjamem, da se s pametnim kompromisom ta presek stanja in nadaljnje aktivnosti dajo zelo korektno, fer in jasno definirati. Od trenutka, ko bomo vedeli, kakšno stanje je v Sloveniji, pa ne odstopamo od zakonodaje niti za milimeter več. Pri samih usmeritvah prejšnjega ministra moram priznati, da se s tem nisem ukvarjal, predvsem zaradi tega, ker sem želel najprej imeti podatke o tem, kakšno je stanje v Sloveniji, se posvetovati s stroko. Na osnovi tega mislim, da bomo potem lahko kvalitetno in dobre odločitve sprejeli. Z gospodom Židanom z Ministrstvom za kmetijstvo in okolje sva kar nekaj ur prebila skupaj, predvsem na področju Nature 2000. Res je, da smo tu na nek način sprejeli zaveze na eni strani v okviru Nature, ki nas zavezuje k čuvanju okolja. Zavezo, ki smo jo sprejeli, je zelo ostra. Za primer naj povem, da Avstrija ima pokritost Nature v rangu 15 %, Slovenija v tem trenutku 37 %. Na drugi strani imamo zaveze za obnovljive vire energije, kjer smo se ravno tako proti Evropski uniji zavezali in moramo te obveze izpolniti. Verjamem, da bomo z Ministrstvom za kmetijstvo našli skupno pot in kompromis, da bomo lahko projekte ustrezno izpeljali. Hvala.
Hvala lepa. Naslednje poslansko vprašanje bo postavila gospa Janja Napast ministru za infrastrukturo in prostor gospodu Samu Omerzelu ter ministru za kmetijstvo in okolje mag. Dejanu Židanu, ki je danes službeno odsoten.
Hvala lepa za besedo, gospa predsedujoča. Lepo pozdravljeni vsi skupaj! Spoštovani gospod minister, glede na današnjo odsotnost ministra za kmetijstvo in okolje vas prosim za odgovore v okviru vašega delovnega področja ministrstva, ki ga vodite. V lanskem letu je Slovenijo spet doletela naravna katastrofa vodne ujme, ki je v Zgornji Savinjski dolini dokončno razdejala in odnesla, kar se vlagalo v brežine zadnjih 22 let. V tem času smo doživeli kar pet poplav, med njimi kar tri stoletne. Vzrokov za škodo je več. Strinjamo pa verjetno se, da je za to kriv predvsem človeški faktor na lokalni, državni in tudi globalni ravni. Tudi sami prebivalci bi se morali zavedati, da je pretirana gradnja vlak v gozdu in njihovo nevzdrževanje vzrok za nastanek hudournikov. Absolutno bi bilo ponekod treba gradnjo gozdnih vlak in cest omejiti, zato na tem mestu tudi predlagam, da se neurejenost sankcionira s kaznijo, ne nazadnje tudi na račun lastnika, kot to poznajo boljši gospodarji gozdov. Leta 1990 je bilo Zgornjesavinčanom zagotovljeno, da bo obnova celotne infrastrukture, torej da bodo struge rek s pritoki, mostovi in ceste do konca urejene v 10 letih. Kakšno je stanje danes? Lahko rečemo, da katastrofalno. Vseh 22 let so se izvajale pretežno politično dirigirane odločitve za regulacijo Savinje in njenih pritokov, predvsem v regijskem središču v Celju, pa čeprav je stroka večkrat poudarjala, da so potrebni drugačni prijemi. Lokalne vzroke bi torej lahko v veliki meri odpravili, če bi bila politična volja pošteno prisotna in strokovno utemeljena. Da je škoda, ki je nastala na zemljiščih, objektih in vodnem življu ogromna, opozarjajo tudi ribiči ribiškega društva Ljubno in Mozirja, ki komaj vzgojijo neko normalno populacijo rib v reki, pa jim že manjši nalivi uničijo vse pridelano. Na informacijah je kolegij zgornjesavinjskih županov že protestiral o mlačnem pristopu do naših problemov iz poplav, saj je prava zaščita Celja in ostalih krajev v Spodnji Savinjski dolini ureditev reke Savinje ravno v zgornjem toku. Stanje zgornjesavinjskih vodotokov je alarmantno. V zvezi z navedenim vas sprašujem: Kako boste v okviru svojih pristojnosti pristopili k reševanju obnove okolja na področju celotnega porečja Savinje oziroma kako boste načrtovali saniranje rečnih strug izlivnih con v Zgornji Savinjski dolini? Savinja je v predelu porečja v Zgornji Savinjski dolini v zadnjem letu precej poškodovala brežino Savinje in odnesla večjo količino rodovitne zemlje. Kako boste pristopili k problemu zapostavljenosti odročnejših regij pri ureditvi najosnovnejših reguliranj rečnih pritokov? Hvala lepa za odgovor.
Hvala lepa. Izvolite, gospod minister.
Hvala za vprašanje. Navezal se bom na tisti del, ki je v pristojnosti našega ministrstva. Moram povedati, da podeljevanje koncesije za male hidroelektrarne ni v pristojnosti našega ministrstva, vsekakor pa bi želel na tej točki reči, da kar se tiče izkoriščanja potenciala naših vodnih tokov in hidroelektrarn, osebno, tako kot na ministrstvu, absolutno to podpiram. Verjamem, da je hidroenergija nekaj, kar bo še leta in leta, desetletja, stoletja ostalo našim zanamcem in zato se mi zdi smiselno, da vlagamo v urejanje vodotokov in da vlagamo v hidroenergijo. Na drugi strani smo se zvezali proti Evropi, da bomo določen odstotek investirali v obnovljive vire energije in to je zaveza, ki jo moramo spoštovati. Hidroenergija je ena od ključnih, na osnovi katere lahko to dosežemo. O vlaganjih na spodnji in pa srednji Savi imamo v tem trenutku konkretne projekte, konkretne priprave. Na področju manjših hidroelektrarn pa moramo opozoriti, da je mogoče malo večji problem pri iskanju investitorja. Ampak, verjamem, da tudi na malih hidroelektrarnah, posebej zaradi zaveze proti Evropski uniji, se lahko ti projekti izpeljejo. Hvala.
Hvala lepa. Izvolite.
Hvala lepa za odgovor. Ravno v tem v dopolnilnem vprašanju sem se želela osredotočiti na hidroenergijo. Namreč, v Sloveniji bi morali večjo pozornost posvetiti obnovljivim virom. Možnost za gradnjo malih hidroelektrarn je pri nas že kar precejšnja, a žal prav tako ovira, kljub zahtevnim procesom in posluhom za okolje. Investitorji v male hidroelektrarne imajo različne težave: eno so postopki, ki se dotikajo pridobivanja vseh potrebnih dovoljenj, drugo pa so same koncesije oziroma dovoljenje za priklop na elektroenergetsko omrežje. V preteklosti se je v zvezi z reševanjem vprašanje zaščite habitata zaradi povodenj namenjalo veliko pozornosti v porečju Savinje na Celjskem. Ob tem vas tudi sprašujem: Kako boste pristopili k pridobivanju koncesij ter dovoljenj za pristop na elektroenergetsko omrežje za male hidroelektrarne na območju celotnega porečja Savinje, kjer bi nosilec koncesije in država, lokalna skupnost, skupaj gradila jezove? Poznam namreč primer podjetja Jerman MHE, proizvodnja električne energije, iz Juvan pri Ljubnem, ko se jim je postopek ob vseh pozitivnih mnenjih o pridobitvi koncesije, ob pozitivnih mnenjih vseh pomembnejših organov in institucij zaustavil pri birokracijskih postopkih zaradi določenih osebnih ali političnih interesov, ko se posameznik sklicuje na ščitenje habitata, ki ga je voda v sedmih letih čakanja na dovoljenje že odnesla. Tako sprašujem še za to. Hvala lepa.
Izvolite.
Kar se tiče samega soglasja sistemskega operaterja, dejansko sistemski operater ne sem zavrniti soglasja, tako da v tem primeru verjamem, da se točno ta primer lahko reši. Se pa zavedam, kakšne ovire prinaša Natura 2000, ki je v pristojnosti Ministrstva za kmetijstvo in okolje, kjer pa je treba iskati načine, kako umestiti hidroelektrarno v prostor. Obstajajo postopki, mi zatrjujejo na Ministrstvu za kmetijstvo, na osnovi katerih se da umeščati objekte tudi v območja, ki so v okviru Nature 2000. Ampak verjamem, da bi za te odgovore bil kolega Židan pravi naslov.
Hvala lepa. Gospod Branko Smodiš bo postavil poslansko vprašanje ministru za infrasturkturo in prostor gospodu Samu Omerzelu.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovani minister, kolegice, kolegi! Spoštovani gospod minister, moje vprašanje se nanaša na gradnjo transportnega daljnovoda Pince–Cirkovce. Gre za problematiko, ki pri prebivalcu ob daljnovodu vzbuja veliko dvomov, najbrž ste seznanjeni o delovanju civilnih iniciativ, ki odločno nasprotujejo omenjenemu daljnovodu. Skrbi me degradacija območja, po katerem bo daljnovod potekal, kakovost življenja ljudi, ki prebivajo na tem območju, ter vpliv na njihovo zdravje. Še posebej me skrbi vpliv izgradnje daljnovoda za razvoj različnih potencialov regije. Tukaj imam še posebej v mislih razvoj turizma, ki je za občine, po kateri bo potekala trasa daljnovoda, zelo pomemben, ter vpliv gradnje daljnovoda na kmetijstvo, ki predstavlja v tem delu Slovenije zelo pomembno panogo. Prav tako pa bodo nepremičnine v bližini poteka trase daljnovoda izgubile na svoji vrednosti. Sam nikakor ne nasprotujem razvoju oziroma napredku, ki je v trenutnih kriznih časih še posebej pomemben. Ker pa gre za transportni daljnovod, ki služi za transport električne energije na velike razdalje, vam zastavljam sledeča vprašanja. Naprošam vas, da mi navedete: Katere so konkretne koristi, ki jih bo imela izgradnja daljnovoda Pince-Cirkovce za našo državo? Kakšne bodo neposredne koristi za regijo in občine, ki jih bo trasa daljnovoda prečkala? Gre pri izgradnji daljnovoda za interes Slovenije ali za interes drugih držav? Prosim vas, da utemeljite: Zakaj so argumenti za izgradnjo daljnovoda močnejši od tistih, ki nasprotujejo gradnji daljnovoda iz razloga degradacije okolje in drugih, že prej navedenih posledic? Ali lahko kot pristojni minister zagotovite, da daljnovod ne bo imel negativnih vplivov na zdravje ljudi, ki se jim bo trasa daljnovoda najbolj približala? Kakšno je stališče ministrstva do predloga, da bi kabli za daljnovod namesto po zraku potekali pod zemljo? Zavedam se, da bi bila pri podzemnih kablih investicija občutno večja in tudi vzdrževanje dražje, vendar pa ne bi bili priča takšni degradaciji okolja kot v primeru trenutnega načrta izgradnje daljnovoda. Na koncu bi želel opozoriti, da so bile občine prisiljene upoštevati daljnovod v svojih občinskih prostorskih načrtih, saj le-ti slonijo na državnem prostorskem načrtu, prav tako pa bi z nesprejetjem občinskih prostorskih načrtov bile onemogočene gradnje oziroma različne investicije v okoljih ob daljnovodu. Za vaše odgovore se vam prijazno zahvaljujem.
Gospod minister, izvolite.
Hvala za vprašanje. Daljnovod Pince–Cirkovce je izrednega pomena za Slovenijo in za slovensko gospodarstvo. Namreč, v tem trenutku je to dejansko edina povezava v slovenskem energetskem omrežju, ki dejansko še ni vzpostavljena do madžarske meje. Zakaj je to takšnega pomena za slovensko gospodarstvo? Pri tako imenovanih čezmejnih kapacitetah imamo izredni vpliv na ceno električne energije. V tem trenutku imamo povezavo z Italijo, Hrvaško in Avstrijo, nimamo pa povezave z Madžarsko, ki bi nam v tem trenutku v resnici omogočala veliko večji manevrski prostor pri trgovanju s samo električno energijo. Namreč, pri samem formiranju cene električne energije so čezmejne kapacitete ena od pomembnih dejavnikov, kakšno ceno dejansko bo slovensko gospodarstvo imelo. Če bi v tem trenutku imeli povezavo tudi do Madžarske, bi lahko glede na dano situacijo cene elektrike in porabe v posamezni regiji imeli v državi elektriko znatno ceneje. Zato verjamem, da ta del investicije Slovenija mora izpeljati, saj bo to imelo dolgoročne efekte v slovenskem gospodarstvu, konkretno preko cene električne energije. Seveda to za seboj potegne tudi stabilnost elektroenergetskega omrežja in efekte, ki jih ta investicija pripelje za lokalno skupnost. V okviru tega projekta je poleg energetike tukaj še optika za telekomunikacije, kar pomeni, da se bo regiji omogočilo dostop do optike, do medmrežnih povezav in s tem seveda tudi koristi za lokalno skupnost. Negativni vplivi. V okviru DPN je bilo izvedeno okoljevarstveno vrednotenje načrtovanih rešitev, in sicer za varstvo okolja, zdravje ljudi, ohranjanja narave in kulturne dediščine. Na osnovi tega so bili podani omilitveni ukrepi, zato projekt ocenjujemo kot okoljsko in zdravstveno sprejemljiv. Glede vprašanja za podzemne vode se moram pridružiti mnenju, ki ste ga že sami podali. Namreč, sama investicija v podzemne vode bi 10- do 15-krat povečala oziroma podražila investicijo. Ob samem povečanju investicije pa se tu postavi še vprašanje tehnične izvedbe. Sama izvedba z vodi, vkopanimi v zemljo, dejansko pomeni neprimerljivo večje izgube in neprimerljivo dražje vzdrževanje. Zaradi tega menimo, da si v tem trenutku tega država, kot investitor ne more privoščiti. Hvala.
Hvala lepa. Imate še dopolnitev? [[Ne.]] Hvala. Prehajamo k naslednjemu vprašanju. Gospa Mateja Pučnik bo postavila vprašanje ministru za izobraževanje, znanost in šport dr. Jerneju Pikalu, ki je odsoten od 15. ure dalje.
Hvala lepa za besedo, spoštovana podpredsednica Državnega zbora. Spoštovane poslanke in poslanci, predstavniki Vlade! Moje vprašanje je namenjeno ministru za izobraževanje, znanost in šport dr. Pikalu in želim, da minister nanj ustno odgovori na naslednji seji Državnega zbora. Vprašanje se nanaša na področje srednješolskega izobraževanja. Strokovno in poklicno srednješolsko izobraževanje je dokazano v evropskih državah tisto, ki mladim omogoča zaposlovanje. Ravno države z razvitim tovrstnim šolstvom beležijo najmanjšo brezposelnost med mladimi. Prejšnja vlada je zastavila uspešno politiko spodbujanja strokovnega in poklicnega srednješolskega izobraževanja, kar kaže bistveno povečan interes in vpis na strokovne in poklicne šole v letošnjem letu. Podatki o vpisu v srednje šole po Sloveniji so znani. Zanima me: Kako minister osebno ocenjuje letošnji vpis v srednje poklicne in strokovne šole ter gimnazije v primerjavi z lanskim letom? Sprašujem tudi: Kako nameravate uveljaviti še druge ukrepe za spodbujanje poklicnega in strokovnega šolstva in narediti srednje strokovne šole še bolj privlačne za dijake? Glede gimnazij pa: Kako boste zagotovili raven kakovosti v naših gimnazija? In za konec: Ali lahko še pred začetkom novega šolskega leta pričakujemo spremembo Zakona o gimnazijah in Zakona o poklicnem in strokovnem izobraževanju? Namreč, nujno potrebno spremembo teh zakonov je prejšnja vlada imela že v pripravi. Za odgovor se zahvaljujem.
Hvala lepa. Gospa Pučnik, če sem vas prav razumela, pričakujete ustni odgovor na naslednji seji. V skladu z vašo zahtevo boste na naslednji seji prejeli ustni odgovor gospoda ministra dr. Jerneja Pikala na vaše postavljeno poslansko vprašanje. Naslednje vprašanje bo postavil gospod Mihael Prevc ministru za zdravje gospodu Tomažu Gantarju.
Hvala lepa za besedo, spoštovana podpredsednica. Spoštovana ministra, spoštovane kolegice in kolegi! Vsi dobro vemo, da je stanje v slovenskem zdravstvenem sistemu zaskrbljujoče, lahko bi rekli celo alarmantno. Bolnišnice so v visokih izgubah, zaradi česar nekatere ne morejo plačevati svojim dobaviteljem, čakalne dobe se, žal, ne skrajšujejo, zdravstveni delavci so med najbolj obremenjenimi kategorijami delavcev, v zdravstveni blagajni zeva več kot 100-milijonska luknja, izrazito pa je tudi pomanjkanje splošnih zdravnikov. Zato je neko korenito, ne zgolj kozmetično ukrepanje na tem področju, spoštovani minister, nujno. V nasprotnem primeru lahko pride do drastičnega padca kvalitete zdravstvenih storitev, ki jih bodo najbolj čutili tisti, ki pa za obstoječe stanje niso nič krivi. To so pacienti. Spoštovani gospod minister! V vaših napovedih ni mogoče zaznati konkretnih usmeritev, ki bi peljale v smeri izboljšanja stanja v zdravstvu in predvsem njegove vzdržnosti. Zato vas sprašujem naslednje: Katere konkretne vsebine naj bi urejal tako imenovani interventni zakon, katerega že nekaj časa omenjate? Kdaj bo na mizi korenita reforma slovenskega zdravstva? Naslednje vprašanje: S katerimi konkretnimi ukrepi boste Zavodu za zdravstveno zavarovanje Slovenije pomagali zmanjšati več kot 100-milijonsko luknjo, ki se obeta za konec letošnjega leta? In še zadnje vprašanje: Kakšno je vaše stališče do združevanja Zavoda za zdravstveno zavarovanje Slovenije in Vzajemne, kar predlaga iniciativa zdravnikov? Hvala lepa za vaše odgovore.
Izvolite, gospod minister.
Spoštovana podpredsednica, spoštovane poslanke in poslanci! Hvala za vprašanje. Mislim, da gre za pomembno vprašanje, pa tudi za razjasnitev nekaj navedb, ki ste jih v svojem vprašanju postavili. Vedeti moramo, da razmere v zdravstvu odražajo v veliki meri razmere v Sloveniji, predvsem razmere v slovenskem gospodarstvu. Od nastopa krize, se pravi nekje po letu 2008, predvsem od 2009 naprej, se je ob slabšanju splošne situacije na področju gospodarstva zmanjševala tudi količina sredstev, priliva v zdravstveno blagajno. V resnici je zdravstvu izgubilo v zadnjih nekaj letih do konca lanskega leta okrog 300 milijonov na račun zniževanja predvsem cen zdravstvenih storitev in zdaj smo prišli do tiste točke, kjer zmanjševanje cene storitev na tak način tudi zdravstveni sistem ne zmore več obvladovati. Čeprav podatki za lansko leto še vedno niso bili katastrofalni, pa so razmere in tudi nadaljnje nižanje cen v letošnjem letu v resnici je zaskrbljujoče ter terja interventne ukrepe. Mogoče za ilustracijo. Samo v lanskem letu je bila, ob recimo 2,3 milijardah evrov iz naslova samo obveznega zdravstvenega zavarovanja, izguba in bolnišnic in zdravstvenih domov v višini pod 15 milijonov evrov, kar seveda ni neobvladljiva številka. Je pa res, da se kumulativna izguba povečuje in da so zapadle obveznosti že okrog 93, 94 milijonov evrov. Zaradi letošnjih ukrepov potem tudi razlog, da smo začeli v bistvu v tej vladi omenjati interventni zakon. V lanskem letu je bilo v ZUJF kar nekaj ukrepov predstavljenih, s katerimi so se odhodki zdravstvene blagajne zmanjšali za preko 100 milijonov na letnem nivoju in ob poslabšanju napovedi in dejansko tudi realizaciji, kar je Umar napovedoval, je primanjkljaj v zdravstveni blagajni ponovno večji in prenesen na izvajalce. Zato interventni zakon. Interventni zakon usklajujemo z Ministrstvom za finance glede na to, da se izhodišče tega zakona nanaša predvsem na prispevke vseh nas, ki vplačujemo v zdravstveno blagajno iz različnih naslovov. Ugotovitve, že dolgo znane, so, da so različne kategorije prebivalcev zelo različno obremenjene. Od tod seveda ideja, da se prispevke obračunava tudi na nekatere druge prihodke, da se prispevne osnove razširijo, da se približajo tudi v smislu izenačevanja prispevnih osnov glede na različne kategorije prebivalcev, ki po eni strani koristijo enake zdravstvene pravice, na drugi stani pa zelo različno vplačujejo nesolidarno v zdravstveno blagajno. Interventni zakon se nanaša v bistvu samo na ta del prispevkov za neko akutno reševanje nastale situacije. Kot mogoče drugo vprašanje, ker mi bo časa zmanjkalo. Omenili ste Zavod za zdravstveno zavarovanje in več kot 100-milijonsko luknjo. V resnici je ni. To je trditev, ki ne drži, ker ravno zato, da bo Zavod za zdravstveno zavarovanje posloval brez izgube, kar je predvideno v njegovem finančnem načrtu in tudi sprejeto na nivoju vlade, je v bistvu vse to breme preneseno v smislu zniževanja cen zdravstvenih storitev na izvajalce. Zato so v krizi izvajalci, ne pa zdravstvena blagajna, ki ima predviden konec leta brez primanjkljaja. Sicer pa, če ukrepov ne bi bilo, bi bil ta primanjkljaj v višini okoli dobrih 90 milijonov evrov. Ampak v tem primeru ne. Pakt stabilnosti je tisti, ki preprečuje zadolževanje zdravstvene blagajne in s tega naslova morajo, po mojem, na žalost to breme varčevanja potem nositi izvajalci. Mogoče še na kratko glede samega zavarovanja. Seveda bi bilo zelo enostavno, če bi lahko Vzajmeno ali denar, ki pride iz Vzajemne pridružili ostalim zdravstvenim zavarovanjem oziroma obveznemu zdravstvenemu zavarovanju, kar pa ne gre, že zaradi lastniške strukture in številnih drugih rešitev. Je pa namen reorganizacije oziroma sprejetja novega zakona o zdravstvenem varstvu in zdravstvenem zavarovanju prav ta, da bi imeli nadzor nad dobički in nad cenami in tudi nad stroški poslovanja teh zavarovalnic, ki nudijo dopolnilna zdravstvena zavarovanja. Hvala.
Hvala lepa. Prehajamo k naslednjemu poslanskemu vprašanju. Postavila ga bom mag. Katarina Hočevar ministru za gospodarski razvoj in tehnologijo mag. Stanku Stepišniku.
Hvala za besedo. Lepo pozdravljeni vsi prisotni! V Sloveniji smo se in se še sedaj srečujemo s problematiko ustanavljanja podjetij, potem ko se prejšnje pusti v dolgovih. V veliko primerov žal lahko govorimo tudi o načrtnem izčrpavanju podjetij, potem se to zapre in ustanovi novo. Zato vas sprašujem, spoštovani gospod minister: Kakšne ukrepe načrtujete na tem področju? Kako se bo Vlada spoprijela s to problematiko? Insolvenčna zakonodaja, ki jo je Vlada prejšnji četrtek sprejela, daje upanje, da bo zagotovila boljše pogoje, hitrejše poplačilo upnikov in omogočila ohranitev zdravih jeder gospodarstva. Seveda je tudi naravno, da v podjetniških krogih podjetja propadajo, prenehajo s svojo dejavnostjo, tudi v Sloveniji imamo nekaj uspešnih podjetnikov, ki jim je prejšnje podjetje propadlo. Ravno zato vas sprašujem, spoštovani gospod minister: Kako vi vidite vzpostavitev poslovnega okolja, kjer bi ločili med tako imenovanim naravnim gibanjem v podjetniškem sektorju, med izigravanjem sistema oziroma preprečitve veriženja podjetij? Kakšne ukrepe imate v načrtu, da na eni strani ne posegamo v prosti trg in nastajanje ter ukinjanje podjetij, vendar na drugi strani omejimo izkoriščanje tistih, ki verižijo podjetja in se izmikajo enemu ali drugemu plačilu? Najlepša hvala za odgovor.
Hvala lepa. Izvolite, minister.
Hvala lepa za besedo. Hvala lepa za vprašanje. S to zakonodajo je tako, da tudi če hočeš narediti zelo dobro, vedno se najdejo tisti, ki jo skušajo obiti. Tako smo skušali tudi dobro narediti v Državnem zboru in predlagatelji, recimo, da bi espejem olajšali delo, da bi tistih 14 % davka plačevali, namesto. 49 % teh davkov in prispevkov, kot jih d o. o. Na žalost danes poslušamo, kako se je to izrodilo, da imaš potem v določenih frizerskih salonih in drugje, recimo, espeje za posamezen stol, za posamezen, ne vem kaj. To se izrodi. V vsakem primeru se najdejo nekateri, ki hočejo zakonodajo obiti. To je tudi velik problem. Še večji problem je bil pred leti, recimo, ko so podjetja ustanavljali na novo, dejansko pa puščali delavce na cesti brez vseh odpravnin. To je tudi odvisno od vrednot, ki jih imajo ljudje. Nekateri, recimo, smo bili v tem programu tam po letu 1990. Pač, gledal si tudi na zaposlene in da so zaposleni dobili tisto, kar jim gre. Nekateri so pa to izigravali in enostavno pustili ljudi na cesti, predvsem ti, ki so ustanavljali razna podjetja. Enostavno so trgovine robo prodale, podjetje zaprli, novo podjetje odprli, za trgovino zopet robo nabavili, prodali, zadaj pa puščali vse dobavitelje na cedilu. Sodišče pa ni imelo potem nobenega orodja, da bi to iskalo nazaj do korenin, kot je, recimo, v Nemčiji. Ko si nekaj prevzel privatno, pa če si petkrat spremenil podjetje, bi moralo imeti sodišče neko orodje, da to poišče, da gre res čisto do korenin nazaj in potem tudi sankcionira lastnike. Precej teh stvari je v naši zakonodaji urejenih, vendar jih po moje ne izkoriščamo. Predvsem, recimo, instituti, ki so v Zakonu o gospodarskih družbah, to je ZGD-1, začnejo, da bi se v praksi čim bolj uporabljalo, da se deležniki ozavestijo o možnostih, ki jim jih ponuja pozitivna zakonodaja, saj je sodna praksa na tem področju zelo skromna oziroma je praktično ni. Eden takšnih institutov je, recimo, 8. člen ZGD-1, ki ureja pregled pravne osebe in določa, da so za obveznosti družbe odgovorni tudi njeni družbeniki, če so družbo kot pravno osebo zlorabili za to, da bi dosegli cilj, ki je zanje kot posameznike prepoved; če so družbo kot pravno osebo zlorabili za oškodovanje svojih ali njenih upnikov; če so v nasprotju z zakonom ravnali s premoženjem družbe kot pravne osebe kot s svojim lastnim premoženjem ali če so v korist druge osebe zmanjšali premoženje družbe, čeprav so vedeli ali bi morali vedeti, da ne bo sposobna poravnati svojih obveznosti tretjim osebam. Spore v spregledu pravne osebe, recimo, sodišče obravnava prednostno, pa se tega ne poslužujemo. Tako kot se ne poslužujemo, recimo, da bi kazensko preganjali tiste, ki so v nadzornih svetih, ker se je to nekako kar opustilo zadnja leta. Poleg tega, recimo, 503. člen določa, da v družbi z omejeno odgovornostjo družbenik lahko vloži tožbo v svojem imenu in za račun družbe proti družbeniku, ki ni izpolnil dolžnosti družbenika pri ustanavljanju ali vodenju družbe. Družbenik lahko vloži tožbo tudi proti poslovodji, ki ni izpolnil dolžnosti v zvezi z upravljanjem družbe. Iz prakse, ki jo poznam, vem, da se včasih pa le kdo posluži tega, ampak potem sodišče nima dovolj pravih dokazov, da bi ukrepalo tudi proti tem. Se pravi, da tudi neki podzakonski akti navzdol niso dovolj razčiščeni. Na podlagi 442. člena Zakona o finančnem poslovanju v postopkih zaradi insolventnosti in prisilnem prenehanju izbris iz sodnega registra ne vpliva na pravico upnika izbrisane pravne osebe. Se pravi, kadar se zahteva plačilo njegove terjatve do te pravne osebe od osebno odgovornih družbenikov ali od drugih družbenikov na podlagi pravil o spregledu pravne osebe ali kadar zahteva povrnitev škode od članov poslovodstva ali organov nadzora izbrisane pravne osebe. Potem imamo, recimo, še Zakon o sodnem registru, da ne bom našteval, pa imamo tudi neke take določbe, ki bi se jih lahko poslužili, pa se jih ne, recimo, da ni v kapitalu nobene druge kapitalske družbe udeležene z več kot 25 %. In imamo, recimo, tudi smiselno podobno določbo ZGD-1 za podjetnike posameznike, ki v drugem odstavku 74. člena določa, da mora podjetnik podati izjavo, da nima nobenih neporavnanih dospelih obveznosti iz prejšnjega poslovanja. Toliko mogoče zaenkrat, pa potem naprej.
Gospa Hočevar, izvolite.
Hvala, minister, za ta del odgovora. Če kaj, potem lahko ponovno ugotoviva: ogromno nekih pravil in norm, v praksi pa zadeva ne deluje, žal. Podjetja sama namreč že leta opozarjajo, da je prav veriženje podjetij največja težava likvidnostne slike slovenskega gospodarstva, pa tudi plačilne nediscipline. Mogoče se manjša podjetja ali posamezniki nekako ne znajo poslužiti vseh zakonskih podlag, ki očitno, kot ste rekli, so na voljo. Se pravi, če sem vas pravilno razumela, sami ocenjujete, da ni nobene potrebe po spremembi Zakona o gospodarskih družbah, ampak da je treba samo osveščati oziroma tudi izobraževati podjetnike in posameznike, da se poslužijo že sprejetih pravnih norm. Hvala še za ta del odgovora.
Hvala lepa.
Dejansko je res. Recimo, pri ustanovitvi podjetja danes prijavitelj da lastno izjavo, da ima plačane davke in prispevke. Tukaj bi pa mogoče lahko le uvedli, ampak samo na administrativnem nivoju, da bi elektronsko povezali ta register z Dursom in da bi Durs potem nazaj dal podatek, ali lahko ustanovi takšno podjetje ali ne. Drugače moraš potem zopet sodno ugotavljati, ali je ta izjava resnično prava ali ni. To je, recimo, en tak prispevek, ki bi ga lahko dali zraven pri takem problemu, kadar gre za skrivanje nekaterih, ko si verižijo podjetja, potem pa puščajo na cedilu dobavitelje, zaposlene, na koncu pa tudi državo, ker se ne plačajo davki in prispevki. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Zvonko Lah, vprašanje za ministra za kmetijstvo in okolje mag. Židana, ki je odsoten.
Spoštovana predsedujoča, ministra, kolegice in kolegi! Slovenija ima zelo malo kmetijskih zemljišč za pridelavo hrane na prebivalca. V zadnjem letu je bilo veliko aktivnosti na zaščiti kmetijskih zemljišč samo pred pozidavo. Ponovno je bilo uvedeno nadomestilo za spremembo kmetijskih zemljišč v stavbna. Na žalost šele po desetih letih, ko je bilo pozidanih največ najboljših kmetijskih zemljišč predvsem za velike trgovske centre. Pa vendar, v teh desetih letih smo izgubili nekajkrat več kmetijskih zemljišč z zaraščanjem. Večina kmetij se je specializirala na govedorejo, za prirejo mesa in mleka. Konkurenčnost so kmetije ohranjale z najemom najboljših kmetijskih zemljišč manjših kmetov, ki so kmetovanje opuščali. Tako manjše kmetije, predvsem na območju z omejenimi dejavniki kmetovanja, propadajo. Kmetovanja na takih kmetijah ne omogočajo preživetje, zato mladi odhajajo, ostareli kmetje pa se omejujejo na kmetovanja samo za lastno oskrbo, ostalo kmetijsko zemljišče na kmetiji pa se v večini primerov zarašča. Ministra za kmetijstvo, gozdarstvo, prehrano in okolje mag. Dejana Židana sprašujem: Kakšni bodo konkretni ukrepi za ohranitev manjših kmetij na področju omejenih dejavnikov kmetovanja? Kakšni bodo ukrepi proti zaraščanju kmetijskih zemljišč ter posledično tudi za povečanje samooskrbe? Glede na to, da je minister odsoten, bi prosil za ustni odgovor na naslednji seji.
Hvala lepa tudi za predlog. Boste dobili na naslednji seji ustni odgovor. Prav tako ima vprašanje za odsotnega mag. Židana Franc Breznik.
Hvala lepa za besedo. Spoštovana predsedujoča, spoštovani prisotni minister, spoštovane kolegice in kolegi! Upam, da bom dobil odgovor na svoje vprašanje, ki ga bom zastavil ministru, kljub temu da je odsoten, da se ne bo zgodila neka nenavadna situacija, kot pri kolegici Hočevarjevi, ki postavi vprašanje, pa dobi tri dodatna vprašanja od pristojnega ministra. Upam, da se bo ta institut nekako bolj spoštoval. Sedaj pa k mojemu naslednjemu vprašanju za ministra. Najhujša naravna katastrofa v slovenskem prostoru v zadnjih 100 letih niso bile ne poplave ne potresi, ampak zemeljski plazovi. Plazovi ogrožajo več kot četrtino slovenskega ozemlja. Največ nevarnosti predstavljajo plazovi za 400 tisoč prebivalcev, predvsem v severovzhodnem delu Slovenije. Kot poroča Geološki zavod Slovenije se je v zadnjih 20 letih pri nas sprožilo kar 6 tisoč 500 plazov. Sam prihajam z območja Slovenskih goric. Po tej nenavadno dolgi zimi, po nenavadno dolgih padavinah, po tem obilnem deževju, ki je nastopilo s to zimo, bi lahko tudi tej zimi že delno dejali, vsaj v mojih krajih, da gre za delno naravno katastrofo. V Slovenskih goricah, v severovzhodnem delu Slovenije so se sprožali številni plazovi. Predvsem je zaskrbljujoče, ker so se sprožili na območjih, ki so do zdaj veljala za stabilna področja, torej ne za nestabilna področja, z nekimi plazovi, ki se pojavljajo, ampak na izredno stabilnih področjih. Tako smo samo v območju Lenarta detektirali 24 plazov, v občini Sveta Ana 6, Sveta Trojica 6, v občini Cerkvenjak 8 plazov, v Benediktu cirka 6 plazov. Zraven teh, približno 50 plazov, je bilo detektiranih še veliko tistih plazov, ki pa so na kmetijskih zemljiščih, ki povzročajo neverjetno škodo kmetovalcem in vinogradnikom, ki so za Slovenske gorice še kako pomembni, ker dajo neko dodatno ekonomsko težo Slovenskim goricam. Vsi ti plazovi so bili popisani, bili so poslani na številna ministrstva, ampak do zdaj ne župani ne občani niso dobili nobenih konkretnih odgovorov. Zato ministra za kmetijstvo, gozdarstvo in okolje sprašujem: Kako je ministrstvo predvidelo dinamiko sanacije plazov, ki so posledica dolge zime? Kdaj se bo pristopilo k sanaciji plazov v severovzhodni Sloveniji? Najlepša hvala za odgovor. Seveda bi tudi jaz zahteval ustni odgovor od ministra, ki danes ni prisoten. Najlepša hvala.
Hvala lepa. Gospod Breznik, dobili boste ustni odgovor na naslednji seji. Gospa Irena Tavčar ima vprašanje za dva ministra oziroma ministra in ministrico dr. Anjo Kopač Mrak in dr. Gregorja Viranta.
Hvala za besedo, spoštovana podpredsednica. Spoštovani ministri, spoštovani kolegi poslanci! Migracije so globalni pojav, s katerim se srečujejo vse države v svetu. Migracije predstavljajo vsaki državi izziv, na primer nekatere se srečujejo s problemom migracij in medkulturnostjo ter ostalimi vprašanji, ki pri tem nastajajo, nekatere pa nasprotno s problemom bega možganov ter migracij. En od pomembnejših izzivov Evropske unije in Slovenije kot njenega dela je razreševanje vprašanj ilegalnih migracij in varnostnega vidika. Ta je pomemben zaradi preprečitve ustvarjanja večjih notranjih napetosti. Razlogov za migracije je veliko, pri čemer ima vsak migrant svoj razlog za preselitev. Najbolj pogosta je težnja po boljšem življenju. Ta težnja privede do iskanja rešitev, tudi do izbire življenja v državi, ki je precej oddaljena od matične države. Gre za pravico do svobodnega gibanja vsakega posameznika, ki pa ima tudi določene omejitve. Ob navedenem se postavlja vprašanje zlorabe legalnih institutov, ki so vezani na migracije. S strani posameznih državljank in državljanov sem bila seznanjena o državljanih republike Kitajske, ki se naseljujejo v zapuščene hiše na območju zgornje Gorenjske, kar zbuja dvom v zakonitost bivanja v Republiki Sloveniji. Glede na opisani primer vaju, spoštovana ministrica in spoštovani minister, sprašujem: Koliko delovnih dovoljenj je za državljane Ljudske republike Kitajske bilo v Republiki Sloveniji izdanih v zadnjih 10 letih? Glede na neločljivo povezanost pridobitve delovnega dovoljenja z dovoljenjem za prebivanjem, vas obenem prosim za podatek: Koliko dovoljenj za prebivanje za te državljane je bilo v Republiki Sloveniji izdanih zadnjih 10 let, in sicer ločeno: zaradi zaposlitve ali dela in zaradi združitve družine? Zanima me tudi: Koliko primerov zlorabe legalnih institutov z namenom nezakonitega preseljevanja je obravnavala policija v obdobju 10 let in koliko ovadb je bilo podanih? Najlepša hvala za odgovor.
Hvala lepa. Kdo bo prvi odgovarjal? Dr. Kopač Mrakova, izvolite.
Hvala za besedo, Hvala za vprašanje, poslanka. Iz pristojnosti ministrstva vam predvsem lahko podam odgovor glede izdanih in veljavnih delovnih dovoljenj, ker to pokriva Zavod Republike Slovenije za zaposlovanje in zavod dejansko vodi to evidenco od 1. 1. 2005. Če torej pogledamo celotno obdobje od 1. 1. 2005 do 31. 3. letošnjega leta, je bilo v Republiki Sloveniji državljanom Ljudske republike Kitajske izdano skupaj 3 tisoč 170 delovnih dovoljenj, konec marca 2013 je imelo 342 državljanov Ljudske republike Kitajske veljavno delovno dovoljenje. Po podatkih se državljani, ki imajo to delovno dovoljenje, v Sloveniji zaposlujejo predvsem v gostinstvu, na primer kot kuharji in natakarji v tradicionalnih kitajskih restavracijah oziroma tudi v ostalih storitvenih dejavnosti, na primer pri izvajanju tradicionalne kitajske masaže. Tukaj imamo dejansko – če želite vam podam tudi pregled po izdanih in veljavnih delovnih dovoljenjih od leta 2005 do 2013. Če samo morda katerega od podatkov podam, najprej za izdana delovna dovoljenja, se vidi, da dejansko od leta 2005 jih je bilo skupaj 282, in sicer od teh je bilo na primer 42 osebnih delovnih dovoljenj, dovoljenje za zaposlitev jih je imelo 183, dovoljenj za delo je bilo 57. Če pogledamo zdaj podatke za 2012 po isti kategoriji, je teh skupaj 373, osebnih delovnih dovoljenj je 25, torej je številka upadla, več pa je dovoljenj za zaposlitev – 310, dovoljenj za delo pa je 38, torej tudi manj. Iz teh podatkov se vidi, da ne gre za bistveno povečanje, ki bi nam dali neke indice, da se nekaj bistveno drugačnega v tem obdobju dogaja, tako da z vidika teh delovnih dovoljenj so ti podatki, ki vam jih jaz lahko posredujem. Ne vem pa, kaj lahko še v imenu kolega govorim ali bo verjetno on [[...]]
Najbrž bo dr. Virant sam podal odgovor. Izvolite, dr. Virant.
Hvala. Še ta kazenskopravni vidik in vidik prekrškov. V obdobju zadnjih 10 let je policija ovadila 27 storilcev, državljanov Kitajske zaradi kaznivih dejanj v zvezi z zlorabami institutov dovoljenja za začasno prebivanje in vize. V zadnjem času pa se zaznava večji prirast zlorab teh institutov, na splošno porast nezakonitega prebivanja v Sloveniji, predvsem na podlagi fiktivnih zaposlitev v slamnatih gospodarskih družbah. V takšnih primerih prihaja tako do kršitve pravic teh ilegalnih migrantov, predvsem pravic iz delovnega razmerja, ker delajo na črno, nimajo zagotovljenih pravic iz delovnega razmerja, niti normalnega plačila, niti odmora, niti delovnega časa, kot ga zakonodaja predvideva, niti regresa, niti česa drugega. Manjši delež teh je sicer iz Kitajske. Največji problem so državljani Bolgarije, Bosne in Hercegovine, Hrvaške, Kosova, Albanije, Makedonije, Srbije in Slovaške. Je pa res, da nas je Ministrstvo za zunanje zadeve v zadnjem času večkrat obvestilo, da so na slovenskem veleposlaništvu v Pekingu zaznali večje povpraševanje zaprosila iz upravnih enot Sloveniji za nudenje pomoči pri razgovorih s kitajskimi državljani s prosilci za prvo dovoljenje za prebivanje v Sloveniji iz razloga dela ali zaposlitve. Policija tudi ugotavlja, da kitajski državljani, torej indice ima, da kitajski državljani, ki imajo že pridobljeno slovensko državljanstvo, ustanavljajo podjetja, preko katerih legalno prihajajo kitajski državljani v Slovenijo, delavci, pri čemer pa obstajajo indici za zlorabe pridobivanja prvih dovoljenj za prebivanje na podlagi zaposlitve, v določenih primerih obstajajo razlogi za sum, da gre za zlorabe delovne zakonodaje in temeljnih pravic po 196. členu KZ, pa celo za sume kaznivih dejanj trgovine z ljudmi po 113. členu Kazenskega zakonika. Policija se s temi primeri intenzivno ukvarja in kar koli boste v zvezi s tem zaznali, sporočite.
Hvala lepa. Gremo z vprašanji naprej. Gospod Ivan Grill ima vprašanje za ministra za zdravje gospoda Tomaža Gantarja.
Najlepša hvala. Spoštovani gospod minister, spoštovana podpredsednica! Moje poslansko vprašanje se nanaša na oskrbo slovenskega trga z zdravili. Kot smo lahko v mesecu marcu zasledili, je Javna agencija za zdravila in medicinske pripomočke v hčerinski firmi Lekarna Ljubljana grosistu prepovedala promet z zdravili, in sicer na podlagi notranjega strokovnega nadzora in kot je bilo neuradno mogoče izvedeti zaradi premajhne zaloge oziroma premajhne količine zdravil, ki jih slovenski trg potrebuje. Na podlagi pritožbe pa smo lahko potem kmalu zatem zasledili, da pa je Ministrstvo za zdravje to odločbo preklicalo in tudi na podlagi izjav zopet tega podjetja, veletrgovca z zdravili, zasledili, da je bila ta odločba preklicana na podlagi pomanjkljive zakonodaje oziroma nekih nepravilnosti, na katero ste se potem na ministrstvu sklicevali in to odločbo preklicali. Zanima me: Kakšne so bile te dejanske nepravilnosti, ki naj bi jih zagrešila tako imenovana Javna agencija za zdravila in medicinske pripomočke? Kako naprej preprečiti, da ne bi do tega prišlo? Kajti, nehote se poraja sum, da je lahko tukaj v ozadju tudi bil politični interes, mogoče tudi političen pritisk na ministrstvo s strani ljubljanske občine. Ne nazadnje smo v preteklosti lahko ugotovili, da se sredstva, ki jih Lekarna Ljubljana in posledično verjetno tudi grosist – tukaj gre za velike denarje –, preliva je v proračun Mestne občine Ljubljana in se potem – tudi na podlagi ugotovitev Računskega sodišča – netransparentno porabljajo v povsem druge namene, kot pa, da bi se vračalo v zdravstveni sistem. To je nedopustno in zanima me: Zakaj je bil ta preklic te odločbe s strani ministrstva tudi izveden? Najlepša hvala.
Izvolite, minister Gantar.
Hvala za vprašanje. V uvodu bi najprej rekel, da tukaj ni bilo dogovorov na nivoju politike med občino ali pa med samimi lekarnami na to temo. Zavedam se občutljivosti vprašanja in tudi vnaprej sem se zavedal možnosti takšnih očitkov, zato sem le želel predvsem – ker tukaj je šlo bolj ali manj bolj za pravno razlago kot za čisto strokovno, medicinsko, če lahko tako rečem. Grosist je pač eden izmed veledrogeristov, ki zagotavljajo zdravila zdravstvenim zavodom in lekarnam in vsem ostalim. Tu moramo vedeti, da nihče od veledrogeristov v vsakem trenutku ne razpolaga s celotno paleto vseh možnih zdravil, ki so na tržišču in ki bi jih nekdo moral imeti, tudi tistih najredkejših. Ne bi se spuščal v razloge, zakaj je Splošna bolnišnica Jesenice prijavila prav LL Grosist, ne pa morda kakšnega drugega veledrogerista, s katerim se je dogovarjala tudi v tistem obdobju. Dejstvo je, da je Javna agencija za zdravila in medicinske pripomočke to odločbo izdala, to je odločba o prepovedi prometa z zdravili, in da se je na drugi strani LL Grosist zatekel v pravne možnosti, ki so mu po zakonu na razpolago, in sicer dve. Ena je bila zahteva za razveljavitev odločbe kot izredno pravno sredstvo in druga je bila enostavno pritožba na odločbo. Ministrstvo za zdravje je to reševalo po prioriteti – da je to pač pravno mnenje. Najprej je bilo dolžno obravnavati izredno pravno sredstvo, to je zahtevo za razveljavitev odločbe. V tej zahtevi je bilo ugotovljeno, da je prišlo pri odločbi Javne agencije za zdravila in medicinske pripomočke do bistvene kršitve materialnega prava, in sicer v postavki, ki se nanaša na šesto točko 74. člena Zakona o zdravilih, kjer so šli po mnenju naše pravne službe s tolmačenjem opredelitve ustrezno kratkega časa za zagotovitev zdravil preko tiste meje, ki bi se jo dalo še v skladu z zakonom zagovarjati. Dejansko je to eno področje, ki je do neke mere nedorečeno in ki smo se ga mi ,mimogrede, tudi zavedali in ga tudi v novem zakonu o zdravilih, ki je že bil v javni obravnavi, tudi skušamo rešiti, to je, katero obdobje je tisto, da je nekdo dolžan to zdravilo tudi v resnici zagotoviti. To je bil edini razlog, kjer bi lahko izrecno zanikali odločitev Javne agencije za zdravila, ki pa je dejansko neopredeljena. Kaj je tisti najkrajši možni čas, je odvisno od okoliščin, tudi od vrste zdravila, ki ga moraš zagotoviti. Se pravi, na to vpliva več okoliščin in glede na proučeno gradivo je bilo mnenje pravne službe Ministrstva za zdravje, da je tu dejansko prišlo do te bistvene kršitve materialnega prava. Zato je bila tudi sprejeta takšna odločitev. V nasprotnem primeru smo se, seveda, zavedali tudi možnosti raznih odgovornosti, predvsem odškodninskih, do katerih bi lahko prihajalo, če zadeva ni popolnoma jasna in jo lahko brez kakršnega koli dvoma zagovarjamo. Tu govorimo o znatnih sredstvih pri prepovedi prometa podjetja, kot je LL Grosist.
Želite dopolnitev, gospod Grill? Izvolite.
Tudi tukaj se potrjuje dejstvo: pet pravnikov, šest ali sedem različnih mnenj. Nenavadno se mi zdi, saj verjetno imajo tudi v Javni agenciji za zdravila in medicinske pripomočke pravnike, ki tudi morajo poznati zakonodajo, jo ustrezno tolmačiti in da je to potem bilo povsem drugačno razmišljanje, kot se je potem ugotovilo ali pa odločilo na samem Ministrstvu za zdravje. Tudi sam delim mnenje, da je verjetno tisti čas, ki je potreben, da se določeno zdravilo lahko nabavi ali se ga tudi posreduje izvajalcem, lahko bolj strokovno vprašanje kot pa pravno. Upam, da bo to v tem zakonu, ki ga sedaj omenjate, to rešeno. Bi vas pa vseeno še dodatno vprašal: Kakšen je dejansko status tega LL Grosista? Vemo, da so se že v preteklih mescih ali letih tukaj kresala mnenja in tudi številni pravniki in poznavalci tega področja so mnenja, da ni zakonske podlage, da lahko Lekarna Ljubljana sploh ustanovi tega grosista, da ima veletrgovca. Vemo, da še vedno ta zadeva obstaja. Tu so številne dileme, tudi pomisleki v javnosti, ki so upravičeni, in bi bilo prav, da se to dokončno uredi; ali da se to omogoči tudi drugim ali da se to tudi potem onemogoči in ne nazadnje tudi sankcionira. Kajti, take pravne praznine in take nedoslednosti, kot je na tem področju, mislim, da ni v prid slovenskemu zdravstvu. Hvala.
Minister, izvolite.
Se strinjam, da je vprašanje treba doreči. Mi smo ga skušali tudi opredeliti. V bistvu smo ga v Predlogu zakona o lekarniški dejavnosti, kjer je zaključena javna obravnava in kjer smo načelno proti vertikalnemu povezovanju lekarn z grosisti. Verjamem pa, da bo to vprašanje še aktualno in da bo še veliko razprave na to temo. Moje osebno mnenje pa je zapisano v tem zakonu, da mislim, da takšna povezava ni smiselna. To je nekje tudi stališče in v prid temu govori tudi sodba Evropskega sodišča, ki nikakor ni v prid takšni povezavi.
Hvala lepa. Mag. Štefan Tisel prav tako vprašanje za ministra za zdravje.
Lep pozdrav vsem prisotnim. Spoštovana gospa podpredsednica, spoštovani gospod minister, poslanke in poslanci! Moje vprašanje za gospoda ministra Tomaža Gantarja se nanaša na podeljevanje koncesij v zdravstveni dejavnosti. V Sloveniji smo še vedno ponosni, da imamo dobro zdravstveno oskrbo oziroma na relativno visoki ravni in da je naš zdravstveni sistem socialno naravnan, ki temelji na visoki stopnji solidarnosti. Javna zdravstvena mreža je sestavljena iz javnih zavodov in posameznih koncesionarjev, ki opravljajo zdravstveno dejavnost po pogodbi z Zavodom za zdravstveno zavarovanje in zavarovalnicami dopolnilnega zdravstvenega zavarovanja. Obstajajo pa tudi samoplačniške storitve, ki pa niso v sistemu javnega zdravstva. Pred približno 20 leti so se začele podeljevati koncesije posameznikom v zdravstveni dejavnosti in tako imamo danes največ koncesij v zobozdravstvu, po mojem preko treh četrtin, potem v osnovnem zdravstvu, okrog polovico ali pa dobro polovico, na sekundarnem nivoju pa so se v začetku podeljevale koncesije na ta način, da so se programi odvzeli javnemu zavodu in je tudi denar šel s koncesionarjem. Zadnja leta pa, kot vemo, so koncesije bolj redka zadeva oziroma se na novo bolj redko podeljujejo. Tako je bilo že v času vlade Boruta Pahorja kot tudi v preteklem letu, v času vlade Janeza Janše, ko ste bili tudi že minister za zdravje. Sprašujem, gospod minister: Kakšno je stališče nove vlade glede podeljevanja koncesij v zdravstveni dejavnosti? Za ilustracijo pa tudi: Katere in koliko koncesij je bilo podeljenih v preteklem letu? Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Hvala tudi za to vprašanje. Danes bi težko govoril o stališču Vlade do teh koncesij, lahko pa povem svoje stališče, to tudi ni opredeljeno v naši pogodbi o sodelovanju. Mislim, da je v osnovi jasno, da se zavzema tudi ta vlada, podobno kot prejšnja, za javno zdravstvo, kakovostno, na osnovi neke solidarnosti tudi pri vplačevanju prispevkov. Področje koncesij ureja Zakon o zdravstveni dejavnosti, ki je morda premalo natančen glede na želje, pa tudi navsezadnje potrebe po teh koncesijah, ki se pa le pojavljajo tudi v zadnjih letih. Tu se je na eni strani reševalo glede na možnosti, na drugi strani pa glede na čisto konkretne potrebe. Če grem najprej na potrebe, kaj je bilo odločilno, kar smo upoštevali tudi v lanskem letu. Eno je bila preskrbljenost za določeno področje, kjer je koncesija predlagana, pač znotraj tega področja, in drugo so seveda čakalne dobe v tej dejavnosti, kjer je bila ta koncesija predlagana. To je bilo na eni strani. Na drugi strani pa so možnosti, kot sem prej omenil, kar pa pomeni predvsem možnosti financiranja nove koncesije. V zadnjih letih v resnici teh ni bilo zelo veliko, verjetno iz enostavnega razloga, ker je zdravstvena blagajna ves čas bolj ali manj v težavah in enostavno razpoložljivega denarja za nove programe več ali manj ni bilo. Zato tudi v prejšnjem mandatu, z izjemo nekaj koncesij – mislim, da smo tri čisto nove podelili po sprejetju splošnega dogovora, kjer smo od 2 milijard 300 zagotovili en milijon za širjenje programov oziroma za nove koncesije, kjer je to potrebno. Dodaten razlog, da smo se za to odločili in ta denar namenili, je tudi letošnja uveljavitev Direktive o prostem pretoku pacientov, kjer je bila želja, da kjer so najdaljše čakalne dobe, omogočimo, da bi se nekoliko skrajšale, na drugi strani pa smo preko splošnega dogovora zagotavljali, da bi z zmanjševanjem akutnih obravnav in povečanjem deleža dnevnih bolnišničnih obravnav zagotovili tudi za bolnišnice dodatna sredstva za povečanje specialističnih ambulantnih programov. To je bilo, kot pravim, v zelo majhnem obsegu realizirano tudi v lanskem letu. Seveda smo upoštevali pri tem nujno soglasje Zavoda za zdravstveno zavarovanje Slovenije, ki na koncu tak program financira, in dosledno tudi nismo niti enkrat posegli v podelitev koncesije na račun javnega zdravstvenega zavoda, se pravi na račun odvzemanja programa kateremu koli javnemu zdravstvenemu zavodu. Izjema bi lahko bila na primarnem nivoju, če bi prišlo do dogovora med koncesionarjem in zdravstvenim domom, kjer smo samo v vlogi soglasodajalca, dejanska pa podeli koncesijo lokalna skupnost oziroma občina. Še enkrat, mislim, da smo jih v lanskem letu dali tri in izvedli tudi nekaj širitev. Vse pa še pod tem zneskom, ki je bil za to rezerviran, tako da ni bil v celoti izkoriščen.
Izvolite, še nadaljujete.
Gospodu ministru hvala za odgovor. Sami ste omenili, da bo treba dopolniti oziroma dodelati Zakon o zdravstveni dejavnosti pa tudi Zakon o zdavstvenem varstvu in o zdravstvenem zavarovanju tudi na to temo. Vemo, vsaj na osnovni ravni in v odročnih krajih, da bi z neko obliko koncesije prav gotovo omogočili, da imajo tudi ti prebivalci možnost dostopa do zdravstvene mreže oziroma do zdravnikov na osnovni ravni in do zobozdravnikov. Morda bi samo za ilustracijo še vprašal naslednje. Slišati je bilo, da lahko že zdaj gredo na pregled za CT – po drugi strani smo slišali, da je v Sloveniji že preveč teh aparatov, preko 20 – in da nekje že zdaj zavarovalnica plača, da je pacient šel namesto v Izolo v Trst in da je bilo to plačano. Vemo, da bo to od oktobra naprej mogoče, če bo cena ustrezna oziroma nižja oziroma da bo poravnavala. Zato bi tudi vprašal: Kdaj predvidevate, da bi lahko bila dopolnitev Zakona o zdravstveni dejavnosti in Zakona o zdravstvenem varstvu in zdravstvenem zavarovanju sprejeta v parlamentu? Hvala
Hvala lepa. Izvolite, minister.
Hvala. Mogoče toliko v pojasnilo. Mi postavljamo še kriterije, kljub vsemu, v tisti smeri, ki nam jih tudi evropska zakonodaja dovoljuje. To pomeni, da lahko postavimo določeno omejitev tudi tam, kjer so storitve vezane na drago opremo, drage aparature. Brez dvoma pod to sodijo, recimo, pregledi z magnetno resonanco, tudi s CT. Ti ukrepi bodo predlagani in sprejeti, zato da bomo pravočasni v sklopu interventnega zakona, ki ga pripravljamo zdaj tudi za izboljšanje te finančne situacije, v kateri smo, in je to del tega zakona, ki bo pa v maju tudi že v obravnavi.
Hvala lepa. Gospod Samo Bevk bo postavil vprašanje odsotnemu ministru za izobraževanje, znanost in šport dr. Jerneju Pikalu.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovani zbor! Pred natanko mesecem dni se je s tekmo posameznikov na planiški letalnici začel eden izmed najbolj uspešnih koncev tedna za slovenske smučarske letalce. Na treh tekmah so Slovenci dosegli dve zmagi in še dve uvrstitvi na oder za zmagovalce. Prireditev je več kot uspela tudi po organizacijski plati, saj je dolino pod Poncami po podatkih organizatorjev v štirih dneh obiskalo več kot 54 tisoč obiskovalcev. K vse lepši podobi snežene kraljice, poleg tekmovalnega, prispeva tudi infrastrukturni preboj. Z več kot 40 milijoni evrov, pretežno evropskega denarja, Slovenija dobiva enega najmodernejših nordijskih centrov. Oktobra 2012 je že bila slovesna otvoritev prenovljene Bloudkove in sosednje skakalnice. Navzočnost treh ministrov za šport je takrat nakazovala, da je o projektu Nordijskega centra Planica poleg visoke stopnje družbenega soglasja doseženo tudi široko politično soglasje. Upam, da bo enotnost pripomogla k čimprejšnjemu dokončanju projekta in uspešni kandidaturi za izvedbo svetovnega prvenstva v nordijskem smučanju. Vlada je namreč na seji v četrtek Smučarski zvezi Slovenije dala soglasje za vložitev kandidature za organizacijo prireditve v letu 2019 in s tem na nek način potrdila zavezanost čimprejšnjemu dokončanju projekta. Glede na navedeno gospoda ministra sprašujem: Kako kot novi minister za šport načrtuje dinamiko gradnje Nordijskega centra v Planici tudi v luči kandidature za nordijsko svetovno prvenstvo leta 2019? Ministra prosim, da mi na moje ustno poslansko vprašanje odgovori na eni izmed naslednjih sej. Hvala lepa.
Hvala lepa. Minister bo ustno odgovoril. Zdaj pa prehajamo na drugi krog vprašanj, in sicer ima besedo gospod Janez Ribič, in vprašanje za ministra za kmetijstvo in okolje mag. Dejana Židana, ki je tudi odsoten, ampak vseeno, imate besedo.
Hvala. Spoštovani gospe in gospodje poslanci! Ker je problematika poplav in plazov tako široka in je prava nočna mora kar nekaj prebivalcem severovzhodne Slovenije, bom zato začel kar z vprašanji. Prosil bi ministra za odgovore na naslednji seji, kjer bom lahko postavil dodatna vprašanja. Najprej bom povedal vprašanja, potem pa, kolikor bo časa, še obrazložitve. Ali je Ministrstvo za kmetijstvo in okolje Ministrstvu za gospodarski razvoj in tehnologijo že posredovalo popolno vlogo za dodelitev kohezijskih sredstev za izgradnjo protipoplavnega nasipa Vurberk–Zgornji Duplek in za kdaj sta predvidena začetek in zaključek omenjene investicije? Drugo vprašanje: Kdaj bodo občine deležne finančnih sredstev države za odpravo posledic poplav v novembru 2012 in za urejanje vodotokov po poplavah? Tretje vprašanje: Kako se bo Ministrstvo za kmetijstvo in okolje lotilo sistemskega urejanja sanacije malih in srednjih plazov ter na kakšen način bodo v to vključene lokalne skupnosti, se pravi občine? Poleg odpravljanja posledic lanskoletnih poplav so občino Duplek proti koncu letošnje zime zaradi velike količine padavin prizadeli še zemeljski plazovi, ki so že začeli resno ogrožati nekatere stanovanjske objekte ter tudi lokalno infrastrukturo. Ob vsesplošnem zavedanju, da bi morali biti plazovi obravnavani v smislu povzročanja škode in nevarnosti v nadaljevanju plazenja, ne zgolj v smislu trenutno nastale škode, se pri večini plazov, ki so se sprožili v preteklem mesecu na severovzhodu Slovenije, ni začelo niti s postopkom ocenjevanja škode. Tudi škode zaradi poplav, kljub obljubljeni pomoči s strani države in sprejetim sklepom Vlade Republike Slovenije z dne 21. 11. 2012 in 7. 3. 2013, občine niso prejele praktično še nobenih sredstev, s katerimi bi lahko začele sanirati škodo, ki je nastala zaradi poplav, niti ni nobenih informacij v zvezi s sanacijo vodotokov po poplavah in s tem povezanimi sredstvi. V preteklem mandatu sem preko poslanskih vprašanj kar nekajkrat izpostavil velik pomen izgradnje visokovodnih nasipov na levem bregu Drave med Mariborom in Ptujem, s katerimi bi se zagotovila poplavna varnost prebivalcev Dupleka in okoliških krajev. Gradnja tega nasipa namreč zamuja že desetletja in več. Kako podcenjujoč je skozi vsa ta leta bil odnos države do tega problema, se je preko vseh razsežnosti izkazalo lanskega novembra, ko so občino Duplek prizadele najhujše poplave v zadnjih desetletjih, ki so samo v občini [[...]] [[izklop mikrofona]] [[...]]
Štiri in pol milijona evrov škode ste še imeli za dodati na koncu. Na začetku pa ste že izpostavili, da bi radi ustni odgovor na naslednji seji. Naslednja je gospa Sonja Ramšak z vprašanjem za ministra za obrambo, odsotnega gospoda Romana Jakiča.
Spoštovana podpredsednica! Tudi sama bi želela, glede na to, da je minister za obrambo odsoten, odgovor na moje postavljeno vprašanje na prihodnji seji Državnega zbora. Dovolite mi, da kljub vsemu zdaj predstavim svoje vprašanje. Spoštovani minister za obrambo! Vaš predhodnik, gospod Hojs, je med mnogimi odličnimi ukrepi v času vlade Janeza Janše sprejel odločitev, da se delo manjših regijskih centrov v nočnem času prenese na večje regijske centre za obveščanje. Pri tem je večkrat argumentirano članom Odbora za obrambo Državnega zbora pojasnil, da se odzivni čas intervencijskih ekip ni podaljšal in da strokovno delo operativcev ni bilo zmanjšano. Tem argumentom žal takratni opozicijski poslanci, predvsem iz vrst Poslanske skupine Pozitivna Slovenija, niso prisluhnili in večkrat izpostavili, da je takšen način dela regijskih centrov nesprejemljivo. Naj spomnim v Upravi za zaščito in reševanje je organiziran Center za obveščanje Republike Slovenije, v okviru izpostav za obrambo pa je organizirano 13 regijskih centrov za obveščanje. Koalicijske poslanke in poslanci smo predlagali celo zmanjšanje števila regijskih centrov, s čimer bi zagotovili boljšo tehnično opremljenost centrov, povezano s tem pa tudi višjo strokovnost zaposlenih. Spoštovani minister, glede na to, da ste se – vsaj glede na objave v medijih – dobro seznanili z delom notranjih organizacijskih enot ministrstva, upam, da tudi organov v sestavi ministrstva, prosim, da mi odgovorite na naslednje vprašanje: Ali nameravate vrniti organiziranost regijskih centrov za obveščanje na organizacijsko strukturo pred časom ministrovanja gospoda Hojsa? Oziroma: Ali ste morda naročili analizo delovanja regijskih centrov za obveščanje po uveljavitvi nove organiziranosti? Hvala za vaš odgovor.
Hvala lepa, gospa Ramšak. Minister bo odgovarjal ustno na naslednji seji. Sedaj pa je vrsti Andrej Čuš. Vprašanje za ministra za infrastrukturo in prostor gospoda Sama Omerzela, prav tako odsotnega.
Hvala, še enkrat, za besedo. Sicer je že o tem danes govoril gospod Ribič, ampak glede na to, da lahko omenjeni projekt oziroma problematiko omenimo in smatramo za nacionalno sramoto, se mi zdi več kot vredno, da o tem govorimo vedno. Začel bi z besedami, da prebivalci spodnjega Podravja mislimo, da država stoji. Zakaj? Ker že vsi osnovni infrastrukturni projekti na področju osnovne infrastrukture stojijo preko 10 let. Tukaj bi izpostavil 10 let se že vleče izgradnja hitre ceste Ptuj–Ormož, kjer so vsi dokumenti že pripravljeni, ampak na njih se nabira prah. Druga je problematična regionalna cesta Ptuj–Jurišnici–Gornja Radgona, ki poteka preko Podvinc, kjer je zdaj po moji oceni zgrajen dober kilometer od predvidenih 16. Torej, stanje na področju infrastrukture v spodnjem Podravju je katastrofalno, največji problem, če ne državna sramota, pa je avtocestni odsek Draženci–Gruškovje. Zato gospodu Omerzelu postavljam naslednje vprašanje. Uredba o državnem prostorskem načrtu za avtocestni odsek Draženci–Gruškovje je bila sprejeta septembra 2010. Trenutna regionalna cesta je močno obremenjena, prav tako pa na njej ni primerno poskrbljeno za varnost. Zanima me: Kakšna je konkretna časovnica aktivnosti, saj je stanje v spodnjem Podravju grozno? Tukaj bi rad samo še nadaljeval z razpravo, kot je bilo že prej povedano. Recimo, pridejo turisti ali pa se mi pripeljemo iz Hrvaške nazaj v Slovenijo; tam je lepa tabla Dobrodošli v Evropski uniji, ampak to je edino, kar nas tam tudi spominja, da pridemo v Evropsko unijo, ker takšna infrastruktura mislim, da ne sodi v 21. stoletje, posebej pa ne v neko Evropsko unijo. Tudi sam na tej točki pozivam in apeliram na pristojnega ministra, da se omejena problematika čim prej uvrsti na dnevni red reševanja in da rešimo te probleme. Sicer pa se pridružujem vabilu gospoda Ribiča, da minister pride enkrat v spodnje Podravje, pa mu to tudi na terenu pokažemo. Hvala.
Hvala lepa. Mag. Majda Potrata ima vprašanje za ministra za notranje zadeve in javno upravo dr. Gregorja Viranta.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovani gospod minister, hvala, da ste prišli in rešujete čast ministrskega zbora! Vam pa na temo nevladnih organizacij resda v tem mandatu zastavljam prvič vprašanje, v nekem prejšnjem mandatu sem vam mislim, da tri vprašanja na to temo zastavila. Pobudo za tokratno sem pa dobila 8. aprila 2013, ko je v tej dvorani potekalo zasedanje otroškega parlamenta. Vi to izkušnjo imate, letošnji parlament je tekel na temo odraščanja in menim, da so nam mladi veliko povedali o tem, kaj pričakujejo od družbe in kako si predstavljajo aktivni dialog, za katerega so med drugim nevladne organizacije tudi odgovorne. Neposredno pobudo za to vprašanje črpam iz opozorila predsednica Zveze prijateljev mladine, da bo ta organizacija praktično ostala brez sredstev in je tak projekt, kot je otroški parlament, ogrožen, če se ne bo kaj spremenilo. Sprašujem vas: Koliko sredstev za delovanje nevladnih organizacij v državnem proračunu za leti 2013 in 2014 je še na voljo? Ali se bo tudi v varčevalnih ukrepih kazalo rezanje sredstev v tem sektorju? Spomnim se vašega zadovoljstva ob tem, kako je bila Slovenija v tej iztekajoči se finančni perspektivi uspešna pri črpanju evropskih sredstev, mislim, da smo jih 99 % počrpali od tistega, kolikor je bilo namenjenih, in smo bili praktično edina država, ki je to kot svojo prioriteto dala. Zanima me: Ali bo v naslednji finančni perspektivi 2014–2020 tudi kaj sredstev za to namenjenih? Predvsem je pa zelo pomembna participacija države, ker se ve, da mora država oziroma nevladne organizacije same participirati, če hočejo črpati sredstva, od 15 do 40 %. Torej mora država tudi vedeti, da za to, če hočeš kaj dobiti, moraš nekaj malega tudi sam prispevati. Meni se zdi, da vse nevladne organizacije niso v enakem položaju. Število nevladnih organizacij se veča, praviloma pa kvota sredstev, namenjenih za nevladne organizacije, ostaja enaka. Zato so številne nevladne organizacije ne samo eno leto, ampak več let zapored neuspešne pri razpisih. To utegne ogroziti njihovo delovanje in pestrost oblik delovanja nevladnih organizacij, zato vam zastavljam to vprašanje. Hvala.
Hvala lepa. Dr. Virant, izvolite.
Hvala, gospa podpredsednica. Spoštovana kolegica Potrata, čisto celovitega odgovora vam ne bom mogel dati zaradi tega, ker so sredstva za nevladne organizacije zelo razpršena po državnem proračunu. Recimo, sredstva za organiziranje takih dogodkov, kot je otroški parlament, spadajo v proračun Ministrstva za izobraževanje. Poskušal sem priti do teh horizontalnih podatkov, da bi vse postavke iz različnih ministrstev sešteli in videli, koliko sploh namenjamo za nevladne organizacije, in za ta podatek bi si morali vzeti kar nekaj časa. Če boste to želeli, lahko to tudi storimo. Smo šli pa natančno pogledati, kako je s postavkami na Ministrstvu za notranje zadeve in javno upravo, ki podpira delovanje nevladnih organizacij v horizontalnem smislu, torej, v smislu krepitve njihove infrastrukture, njihovih kapacitet, neodvisno od tega, kaj dobivajo po posameznih resorjih. V okviru postavk MNZ se sredstva za razvoj nevladnih organizacij zagotavljajo na treh postavkah, to je sodelovanje z nevladnimi organizacijami, spodbujanje razvoj nevladnih organizacij in civilnega dialoga, evropska sredstva in slovenska udeležba. Skupen obseg sredstev znaša za leto 2013 2 milijona 600 tisoč in še nekaj, pri tem je v letošnjem letu razpoložljivih še za 255 tisoč 700 in še nekaj evrov, od tega 120 tisoč integralnega proračuna in 135 tisoč za izvajanje projektov, ki se sofinancirajo s sredstvi Evropske unije. Sprejeti proračun za leto 2014 je nižji, in sicer znašajo te naše postavke nekaj čez milijon in pol, razpoložljivih je še za 198 tisoč integralnih sredstev. Za projekte, sofinancirane z evropskimi sredstvi, bo za že sklenjene pogodbe o sofinanciranju treba pridobiti dodatna sredstva v višini 135 tisoč evrov. Od tega 114 tisoč evropskih in 20 tisoč sredstev slovenske udeležbe. Ministrstvo si bo prizadevalo, da se v višino teh proračunskih postavk ne bo posegalo, ker je že ob rebalansu proračuna v letu 2012 prišlo do znižanja sprejetega proračuna za več kot 60 % na teh postavkah. Torej, kolikšen je razpoložljiv skupen obseg sredstev državnega proračuna 2013-2014 za delovanje nevladnih organizacij, to je po vseh resorjih? Tega podatka ni mogoče dobiti brez podrobne analize, ki bi zahtevala izvedbo dodatnih anket oziroma analize vprašalnikov. Sistem Ministrstva za finance ne omogoča, da bi preprosto ,"na klik", dobili celoto sredstev, ki so na voljo za nevladne organizacije. Ali lahko računamo tudi na novo finančno perspektivo 2013-2020? Lahko. Glede na zakonodajne predloge Evropske komisije, ki ureja prihodnjo kohezijsko politiko, predlog izhodišč strategije razvoja Slovenije 2014–2020, in na podlagi prvih opravljenih sestankov s predstavniki Evropske komisije ocenjujemo, da lahko Slovenija računa na evropska sredstva za krepitev razvoja nevladnih organizacij. Ministrstvo je že pripravilo celovit predlog ukrepov investicijskih področij, ki vsebujejo ukrepe za krepitev zaposlovanja in profesionalizacije v nevladnih organizacijah, krepitev podpornega okolja, spodbujanje transparentnega in odgovornega delovanja nevladnih organizacij. V naslednjih mesecih bo predlog usklajevanj tako z nevladnimi organizacijami kot tudi s pristojnimi resorji za oblikovanje teh programskih dokumentov, to pa je Ministrstvo za gospodarski razvoj in tehnologijo. Ministrstvo si bo prizadevalo za oblikovanje ukrepov, ki bodo krepili podporno okolje za delovanje nevladnih organizacij, pa tudi za to, da bo nevladnim organizacijam omogočeno izvajanje različnih projektov v okviru proračunov vseh resorjev.
Hvala lepa. Izvolite, mag. Majda Potrata.
Hvala, gospod minister, tudi za to, da ste javno potrdili, da nisem bila malomarna pri pripravljanju vprašanja, zato sem tako benevolentno rekla, da se količina sredstev ne spreminja, zato ker nisem mogla stvarno dokazati, kako je z gibanjem sredstev. Dobro bi bilo, če bi lahko dobili natančnejše podatke, zaradi tega ker tudi samostojni raziskovalci ne morejo brezplačno, v raziskovalne namene priti do teh podatkov pri Ajpesu, zato bi bilo dobro, da jih vsaj nekdo v državi ima. Recimo, sedaj sem zasledila podatek, da čez 3 tisoč kulturnih društev, sedaj govorim o tem sektorju za kulturo, 324 daje država kakšna sredstva. Gre za enoletne projekte v glavnem, lahko tudi daljše, ampak ne gre samo za kulturo, gre za vse različne nevladne organizacije, te pa ne opozarjajo, da so na robu preživetja. Dejstvo je, da je več kot tretjina, to črpam tudi iz vaših odgovorov v preteklosti, več kot tretjina sredstev za nevladne organizacije je ravno iz teh javnih sredstev, ni tako kot drugod po drugih državah, zato je toliko bolj pomembno, da spremljamo, kolikšna so sredstva, ki jih država ali lokalne skupnosti dajejo. Tisto, kar se mi zdi pa posebej pomembno v tem vprašanju še dodati, je pa to, da niso vse nevladne organizacije v enakem položaju. Nekatere imajo še druge stabilne vire financiranja, recimo, invalidske in humanitarne organizacije iz sredstev Loterije Slovenije, kakšne iz največje slovenske civilne družbe – , da mislim na RKC, se razume. Ampak druge pa tega nimajo, zato bi bilo dobro zagotoviti stabilnejše vire, ker tudi lokalne skupnosti nekaterim nevladnim organizacijam omogočajo brezplačno uporabo prostorov, druge spet ne. Neenak položaj je med njimi, zato bi bilo dobro imeti tak pregled. Hvala lepa.
Hvala lepa. V bistvu bolj komentar, če želite dr. Virant ali ni potrebno? Ni potrebno. S tem smo izčrpali vsa vprašanja poslank in poslancev za danes. Prekinjamo to točko dnevnega reda, ki jo bomo nadaljevali v sredo, 24. aprila 2013, ko bo Državni zbor v okviru glasovanj odločal tudi o predlaganih sklepih. S tem prekinjamo tudi 13. sejo Državnega zbora. Nadaljujemo jutri ob 9. uri.