Spoštovane kolegice poslanke in spoštovani kolegi poslanci, gospe in gospodje! Pričenjamo nadaljevanje 7. seje državnega zbora Republike Slovenije. Obveščen sem, da so zadržani in se današnje seje ne morejo udeležiti naslednji poslanci: Anton Anderlič, Samo Bevk od 14.00 ure dalje, mag. Milan Cvikl, Geza Džuban, Zmago Jelinčič Plemeniti, Aurelio Juri od 15.00 dalje, Franc Kangler od 13.00 ure dalje, Drago Koren, mag. Janez Kramberger, Dušan Kumer, Alojz Posedel, mag. Anton Rop, mag. Borut Sajovic in gospod Vili Trofenik od 12.00 ure dalje. Prehajamo na 5. TOČKO DNEVNEGA REDA - DRUGA OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O REGISTRACIJI ISTOSPOLNE PARTNERSKE SKUPNOSTI. Ob tem vas seznanjam, da je skupni čas razprave, predviden za omenjeno točko, 4 ure in 45 minut. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila vlada Republike Slovenije, zato dajem besedo predstavniku vlade za dodatno obrazložitev. Prosim.
Spoštovani gospod predsedujoči, spoštovane gospe poslanke in gospodje poslanci! V začetku bi rada opravičila ministra Drobniča, ker se ne more udeležiti današnjega zasedanja, ker ima na obisku avstrijsko ministrico za delo, družino in socialne zadeve. Vlada je kot predlagatelj pri pripravi zakona izhajala iz dejstva, da gre v primeru istospolne skupnosti za posebno življenjsko skupnost dveh odraslih oseb, dveh moških ali dveh žensk. Zaradi specifičnosti takega razmerja je predlagala, da se s posebnim zakonom uredi pravni položaj istospolne partnerske skupnosti, izhajajoč iz družbenega razmerja, in temu primerno določi tudi obseg pravic in dolžnosti partnerjev. Predlagatelj želi pravno regulirati položaj istospolne partnerske skupnosti ter istospolnim parom omogočiti, da uveljavljajo svoje pravice in izpolnjujejo dolžnosti drug do drugega. Predlog zakona ureja razmerje med dvema odraslima osebama istega spola in ne posega v razmerje med partnerjema in otroki enega ali drugega partnerja. Ker zakon posega v več področij družbenega življenja, je bil predmet zahtevnega medresorskega usklajevanja med ministrstvom za notranje zadeve, ministrstvom za javno upravo, ministrstvom za pravosodje, ministrstvom za finance, službo vlade za zakonodajo in uradom za enake možnosti. V pripravo predloga zakona so bili vključeni tudi predstavniki civilne družbe, ki so podali svoje predloge. Od predlaganih pravic s strani nevladnih organizacij je v predlog zakona vključena tudi pravica do dedovanja na deležu skupnega premoženja. Predlog zakona tako določa postopek in pogoje registracije istospolne partnerske skupnosti, pravne posledice registracije, način prenehanja in razmerja med partnerjema po prenehanju registracije. Postopek registracije skupnosti poteka tako, da osebi, ki bosta želeli registrirati istospolno partnersko skupnost, si jo bosta pri upravni enoti, ki si jo bosta sami izbrali, prijavili 30 dni pred nameravano registracijo. V trenutku registracije partnerske skupnosti je obvezna istočasna prisotnost obeh partnerjev, ki pred uradno osebo upravne enote podata najprej ustno in nato še pismeno soglasje, da želita registrirati skupnost. Uradna oseba pa je dolžna pred postopkom seznaniti s pravnimi posledicami registracije. Soglasje uradna oseba vpiše v register istospolnih partnerskih skupnosti, skupnost pa je veljavno registrirana s podpisom izjave. Predlog zakona partnerjema daje pravno podlago za uveljavljanje pravic, ki ob pogoju registracije omogočajo funkcioniranje partnerske skupnosti dveh istospolno usmerjenih partnerjev ali partneric. Predlagatelj s predlogom zakona ureja tako pravico do preživljanja in preživnine, pravico do pridobivanja premoženja in urejanja premoženjskih razmer v okviru skupnosti, pravico do stanovanjskega varstva, pravico do dedovanja na deležu skupnega premoženja, pravico do pridobivanja informacij o zdravstvenem stanju obolelega partnerja ter do obiskov v zdravstvenih ustanovah. Vlada predvideva, da bo po sprejemu tega zakona v roku 6-ih mesecev pripravila spremembe zakona o kazenskem postopku, nepravdnem postopku, pravdnem postopku glede priznanja pravic v teh postopkih, ki bodo izhajale iz registracije istospolne partnerske skupnosti. Registrirana istospolna partnerska skupnost preneha s smrtjo enega partnerja z razglasitvijo enega partnerja za mrtvega in na podlagi pravnomočne upravne odločbe, s katero se odloči o prenehanju istospolne partnerske skupnosti. Premoženjskopravna razmerja, preživljanje in dedovanje pa se ureja v pravdnem oziroma nepravdnem postopku pri pristojnem sodišču. Ocenjujemo, da so v predlogu zakona zajete vse pravice in obveznosti partnerjev, ki [[...]]
Prosim, če zaključite.
[[..]]omogočajo normalno funkcioniranje partnerske skupnosti med dvema odraslima osebama istega spola.
Hvala, državni sekretarki, za dodatno obrazložitev predloga zakona. Predlog zakona pa je obravnaval tudi odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide kot matično delovno telo. Prosim, predsednika odbora, Stanislava Brenčiča, da predstavi poročilo odbora. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Lepo pozdravljam vse navzoče. Odbor državnega zbora Republike Slovenije za delo, družino, socialne zadeve in invalide je predlog tega zakona obravnaval na peti redni seji dne 2.6.2005. Pri delu odbora so sodelovali predstavniki predlagateljev z državno sekretarko ministrstva za delo, družino in socialne zadeve gospo Marjetko Cotman, predstavnika zakonodajnopravne službe, predstavnik društva DIH, predsednica komisije za peticije ter za človekove pravice in enake možnosti državnega zbora gospa Majda Potrata in predstavnik socialne zbornice Slovenije. Odbor je bil seznanjen z mnenjem zakonodajno-pravne službe, mnenjem komisije za peticije ter za človekove pravice in enake možnosti ter mnenjem Socialne zbornice Slovenije. Zakonodajno-pravna služba v svojem pisnem mnenju ugotavlja, da se s predlogom zakona vzpostavlja možnost nove pravno priznane skupnosti dveh oseb, ki temelji na medsebojnem spoštovanju, zaupanju in pomoči. Opozarja pa, da so poleg ustavnih določb, ki se nanašajo na bližnje pravice bližnjih svojcev ali ožjih družinskih članov določijo tudi v področnih zakonih. Gre za pravice svojcev v različnih pravnih in dejanskih situacijah, kot je na primer odvzem prostosti, smrt, procesne pravice svojcev, zato meni, da bi bilo ustrezno partnerje obravnavati kot bližnje v vseh teh primerih. Zakonodajno-pravna služba daje pripombe tudi glede hkratnega urejanja dolžnosti in pravic partnerjev, saj predlog zakona določa nekatere obveznosti, ne določa pa pravic, ki se v veljavnem pravnem sistemu navezujejo na te dolžnosti. Opozarja tudi na ureditev dedovanja, saj meni, da skupno premoženje kot celota ne more biti predmet dedovanja, saj pripada obema partnerjema, hkrati pa ima pripombe tudi glede vzpostavljanja dveh zapuščinskih mas. Konkretne pripombe je zakonodajno-pravna služba državnega zbora predložila k 3., 5., 6., 7., 15., 16., 20., 22., 23., 25., 30., 31., 32., 33., 34., 36. ter 37. in 38. členu. Amandmaje so k zakonu predložili k 3. in 8. členu Slovenska nacionalna stranka, k 22. členu Slovenska demokratska stranka, k naslovu zakona ter 5., 6., 7., 8., 20., 21., 22., 23. in 25. členu poslanki Majda Širca in Majda Potrata. V razpravi je bilo izpostavljeno, da pri pripravi tega predloga zakona niso sodelovali predstavniki nevladnih organizacij in društev, na katere se vsebina zakonskega predloga nanaša. Za nekatere razpravljavce je nesprejemljiv izraz "registracija" v naslovu zakona, saj po njihovem mnenju gre pri istospolni skupnosti za razmerje, za partnerstvo dveh ljudi, ki se svobodno odločita, da bosta živela skupaj. K naslovu zakona je bil predložen amandma za črtanje besede "registracija", vendar ga odbor ni sprejel. Ključna razprava članic in članov odbora se je nanašala na 6., 8., 22. in 25. člen. V okviru razprave o posameznih členih predloga zakona in vloženih amandmajev je odbor sprejel amandma predlagateljic Majde Širca in Majde Potrata k 20. členu, ostalih vloženih amandmajev odbor ni sprejel. Veliko vloženih amandmajev je bilo potem po sprejetju amandmajev odbora tudi brezpredmetnih. Odbor je oblikoval in sprejel svoje amandmaje, in sicer k praktično vsem členom, na katere je zakonodajno-pravna služba državnega zbora naslovila utemeljene pripombe in v tem smislu je predlog zakona kot dopolnjeni predlog tudi v tem pogledu obdelan in dopolnjen. Odbor je v skladu s prvim odstavkom 128. člena glasoval tudi o vseh členih in jih sprejel. Hvala lepa.
Hvala vam, za podano poročil. Mi pa prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima poslanka mag. Majda Potrata v imenu poslanske skupine Socialnih demokratov, izvolite.
Spoštovane poslanke in poslanci! Spoštovana gospa državna sekretarka! V poslanski skupini Socialnih demokratov se potrebe po ureditvi pravno premoženjskih razmerij istospolne partnerske zveze, ki bi zagotavljala osnovne pravice in obveznosti med partnerjema oziroma partnerkama, pa tudi v odnosu do tretjih oseb in države, ki mora zagotavljati enakost človekovih pravic in temeljnih svoboščin, zavedamo. Potrebo po ureditvi teh vprašanj so zaznale tudi druge države in jih uredile v zakonih, ki včasih kljub enakemu poimenovanju zagotavljajo različno pravno varnost. Zadnji tak primer je Švica, ki je na referendumu sprejela zakon o registraciji istospolne partnerske zveze, v katerem priznava tudi pravice iz socialnega, zdravstvenega in pokojninskega varstva. Socialni demokrati si ne zatiskamo oči pred dejstvom, da v realnem življenju take skupnosti obstajajo, tudi če o tem nočemo ničesar vedeti in slišati. Prisluhnili smo željam zainteresirane skupine ljudi, ki je z anketo ugotovila, da si velika večina želi skleniti partnersko zvezo in tako stopiti iz omare, čeprav jih je večina potrdila, da je zaradi svoje spolne orientacije poleg diskriminacije okusila tudi že nasilje. Zato smo bili sopredlagatelji zakona, ki pa ga je državni zbor zavrnil. Bil je boljši od sedaj obravnavanega predloga, ker je bil rezultat več letnega usklajevanja med stroko, nevladnimi organizacijami in resornim ministrstvom. Dolgotrajno iskanje konsenza ni odvrnilo grožnje z referendumom, zato je očitek, da bi prejšnja vlada lahko uredila ta vprašanja, če bi jih hotela, navadno sprenevedanje, tako kot je sprenevedanje trditev, da so nevladne organizacije sodelovale pri pripravi tega zakona. Če so bile enkrat povabljene na pogovor in so v nedopustno kratkem času morale dati pripombe, to še ni partnerstvo in ni dialog. Nesodelovanje nevladnih organizacij in s tem odsotnost partnerstva je torej prvi razlog zaradi katerega zakonu nasprotujemo. Drugi razlog za nasprotovanje zakonu je ta, da za zainteresirano skupino ljudi tak, kot je zdaj, ni sprejemljiv. Na dveh obravnavah, na komisiji za peticije ter človekove pravice in enake možnosti kot zainteresiranem delovnem telesu in na matičnem delovnem telesu, smo z amandmaji skušali vnesti v besedilo pripombe nevladnih organizacij. Skupina poslank in poslancev Socialnih demokratov in Liberalne demokracije Slovenije skuša v tretje s predlaganimi amandmaji izboljšati zakon in pričakuje, da jih boste, spoštovane kolegice in kolegi, podprli. Tretji razlog za nepodporo predlogu zakona so pomanjkljive vsebinske rešitve. Zaustavi se že pri naslovu zakona. Izraz "registracija" je neustrezen. Lahko bi bil preprosto naslov "zakon o istospolni partnerski skupnosti." To ne bi vplivalo na besedilo, saj bi bilo mogoče nadomestiti besedo "registracija" z besedo "sklenitev" skozi vse besedilo, pri čemer to ne bi vplivalo na obseg pravic. Postopek sklenitve ne poteka tako, da bi ta dobila obeležitev ne samo slovesnega trenutka, ampak tudi trenutka registriranega ali zaznavnega pred tretjimi osebami. Partnerju ni dodeljen status svojca. Neustrezno so urejene pravice iz dedovanja. Tudi prenehanje partnerske zveze je urejeno neustrezno. Argument, da mora biti zakon družbeno sprejemljiv, je povezan s tem, ali so vprašanja, ki jih zastavljamo, predstavljena javnosti stvarno ali manipulativno. Socialni demokrati se zavedamo, da je v slovenski družbi podobno kot drugod mogoče zaznati nestrpnost do drugačnih. Hkrati pa tudi opažamo, da se vse bolj zavedamo pomena socialne vključenosti vseh skupin prebivalstva. Zato tudi poudarjamo strpnost, ki jo sprejemamo kot družbeni koncept in kot družbeno prakso. Bistveno pri tem ni to, da drugačnost prenašamo oziroma ji dovolimo, da obstaja, je ne preganjamo ali je preprosto ignoriramo, ampak da drugačnost tudi sprejemamo in s tem zagotavljamo družbeno vključevanje tistih, ki, denimo, odstopajo od prevladujoče spolne orientacije. Socialni demokrati menimo, da je zavračanje in preprečevanje diskriminacije samo stopnja na poti do resnične enakosti. Hvala.
Nadaljujemo s predstavitvami stališč poslanskih skupin. Na vrsti je stališče poslanske skupine Nove Slovenije, mag. Franc Capuder.
Spoštovane poslanke in poslanci! Po pregledu položaja na pravnem področju je možno ugotoviti, da v Sloveniji zakonsko ni dana možnost registracije oziroma formalne potrditve istospolne partnerske skupnosti odraslim osebam. Vlada je kot predlagatelj pri pripravi zakona izhajala iz dejstva, da gre v primeru istospolne partnerske skupnosti za posebno življenjsko skupnost dveh odraslih oseb, to je dveh moških ali dveh žensk. Zaradi specifičnosti takega razmerja je v predlogu zakona temu primerno določen tudi obseg pravic in dolžnosti partnerjev. Pri opredelitvi ciljev tega zakona pa se je treba zavedati, da je skupnost v pomembni meri v interesu partnerjev. S predloženim zakonom gre za odpiranje možnosti istospolnim parom, da se pravno regulirajo njihove skupnosti, skupaj s pripadajočimi pravicami in obveznostmi, ki jim po predlogu zakona pripadajo. Pravice, ki izhajajo iz predloga tega zakona, so, pravice do preživljanja in do preživnine, pravice do pridobivanja premoženja in urejanja premoženjskih razmerij, pravica do stanovanjskega varstva, pravica do dedovanja skupnega premoženja in pravica do pridobivanja informacij o zdravstvenem stanju obolelega partnerja ter do obiskov v zdravstvenih ustanovah. Pri pripravi zakona so bile vključene v to delo tudi nevladne organizacije oziroma predstavniki civilne družbe. Nekatere njihove pripombe je vlada pri pripravi zakona upoštevala, vseh pa se ne da upoštevati, kajti v primeru homoseksualne skupnosti gre za posebno življenjsko skupnost s povsem specifičnimi potrebami in jo nikakor ne gre istovetiti s potrebami, ki jih izraža zakonska zveza oziroma zakonska skupnost. Iz razprave na matičnem odboru je bilo s strani opozicije večkrat rečeno, da je predlog zakona invaliden, neuporaben. V Novi Sloveniji ponovno poudarjamo, da ne odrekamo homoseksualnim skupnostim pravic, ki jim pripadajo, vendar pa nikakor ne moremo enačiti homoseksualnih in heteroseksualnih skupnosti. Želimo, da se uredijo in umestijo v družbo na specifičen in njim lasten način, ki bo avtonomen in samostojen. Zakon namreč ne more izenačiti nečesa, kar se ne da izenačiti. V Novi Sloveniji poudarjamo, da mora država postaviti v središče zakon in družino, ne iz verskih ali ideoloških razlogov, ne iz simpatije ali sočutja, marveč s stvarnim pogledom na naš demografski razvoj. Zaradi fizičnega preživetja družbe, kateri država služi, se mora država izreči za pravno privilegiranost in finančno davčno pospeševanje družine. To naj bo prednostni projekt naše lastne prihodnosti. Homoseksualne življenjske skupnostni niti od daleč ne izpolnjujejo niti ne morejo izpolnjevati nalog, zaradi katerih zakonska skupnost moškega in ženske ter družina zaslužita posebno družbeno priznanje in skrb. Če bi pomenil zakon dveh oseb različnega spola s pravnega vidika samo eno izmed možnih oblik zakonske skupnosti, bo to temeljito spremenilo pojem zakona in prineslo veliko škode za skupni blagor. V Novi Sloveniji tega ne moremo podpreti. Zaradi našega pojmovanja zakonske zveze moža in žene ter družine, kot jo pojmuje tudi ustava Republike Slovenije v 53. členu, Nova Slovenija ostaja stranka, ki odločno podpira zakon in družino v njuni obstoječi in edini možni obliki. V Novi Sloveniji smo mnenja, da predlagani zakon skupaj z dopolnili, sprejetimi na matičnem delovnem telesu, mirno in zadostno ureja problematiko istospolnega partnerstva. Hvala.
Hvala vam. Sledi predstavitev stališča poslanske skupine Slovenske ljudske stranke, Stanislav Brenčič.
Hvala še enkrat za besedo. Naj povem, da bo poslanska skupina Slovenske ljudske stranke predlog zakona podprla. S predlogom tega zakona se do sedaj še nerazrešeno družbeno vprašanje, ki zadeva normativno ureditev skupnega življenja dveh partnerjev istega spola v Republiki Sloveniji kot državi članici Evropske unije, prvič uredi oziroma razreši. Ob tem je zanimivo to, da so to dejanje zmogle prav evropsko primerljive konzervativne stranke, kar ni prav pogosta praska. Predlog zakona, ne glede na to, da je njegov koncept zastavljen na postopku o registraciji skupnosti in ne na konceptu sklenitve te zveze, razrešuje v bistvu vsa temeljna vprašanja, ki izvirajo posledično iz naslova skupnega življenja dveh oseb tako v pogojih za njeno pravno vzpostavitev kakor tudi v posledicah, ki jih narekuje skupno življenje. Kar pa je ključnega pomena, se s predlogom tega zakona urejajo in določajo premoženjsko pravna razmerja, vključno z vprašanjem dedovanja. Povsem mogoče je tudi reči, da so posamezniki, ki jim je ta zakon namenjen, pričakovali tudi še kaj več. V poslanski skupini Slovenske ljudske stranke pa smo prepričani, da so rešitve, ki jih posamezni členi predloga tega zakona prinašajo za skupno življenje dveh oseb istega spola, tisti obseg, ki je še vedno širše družbeno sprejemljiv, še posebno, če ocenjujemo predlog v vsebini dopolnjenega predloga zakona, ki ga je pripravilo matično delovno telo skozi številno sprejete amandmaje, ki so predlog zakona tudi pravno sistemsko kar v precejšnji meri dodelali, za kar gre dosti zaslug zakonodajno-pravni službi državnega zbora. Iz tega izhodišča in konceptualne zasnove predloga zakona poslanska skupina Slovenske ljudske stranke ne bo podprla amandmajev, kot dopolnjeno v predlogu zakona, ki jih je vložila skupina poslancev s prvopodpisano gospo Majdo Širco. Hvala lepa.
Hvala vam. Sledi predstavitev stališča poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke. Kolega Zagorac.
Hvala za besedo, predsedujoči. Spoštovani prisotni! Končno je pred nami zakon, ki ga od nas ne zahteva Evropska unija oziroma nam ne daje direktiv in smernic, kako neko področje urediti. Pred nami je zakon, ki nas ne sili k nujnosti in hitrosti sprejemanja. Pa vendar glede na to, da je v Sloveniji še veliko nerešenih vprašanj, ki bi jih bilo potrebno urediti in glede na hitrost, s kakšno je ta prišel v parlamentarno proceduro, dobi človek občutek, da je vseeno nastal pod določenimi pritiski. Zakon, ki je pred nami je zagledal parlamentarno proceduro pod pritiskom neke malo večje marginalne skupine istospolno usmerjenih ljudi. Zato se pojavlja utemeljen strah, da bo že na naslednji seji v proceduri kakšen nov zakon, ki bo urejal razmerja neke druge marginalne skupine, ki bo našla sogovornika v vladi ali v tem državnem zboru. Zakon je po prepričanju Slovenske nacionalne stranke popolnoma nepotreben, ker je veliko drugih področij, ki bi jih bilo bolj nujno urediti. Ampak kar pač je, je. Danes je ta zakon pred nami. Da je zakon nastal pod pritiskom in v naglici, priča tudi dejstvo, da so bile podane številne pripombe zakonodajno-pravne službe, kakor tudi nevednost in nezmožnost odgovarjanja vladnih predstavnikov na matičnem delovnem telesu na vprašanja poslank in poslancev. Če se dodaknem vsebine zakona, na katere smo v Slovenski nacionalni stranki tudi vlagali amandmaje, prvi odstavek 3. člena dopušča nam nepojmljivo sklenitev registracije med skrbnikom in varovancem, posvojiteljem in posvojencem, rejnikom in rejencem, ko razmerja prenehajo. Dejstvo je, da se v omenjenih razmerjih oblikuje za čas trajanja razmerja določeno skoraj sorodstveno razmerje. Drugi odstavek 3. člena določa, da lahko istospolno partnersko skupnost skleneta dva, če je eden državljan Republike Slovenije. Ta določba pa dopušča številne manipulacije in izkoriščanje pravne ureditve istospolne skupnosti. Ni me strah, da bi uvažali pedre in lezbijke s Švedske in Norveške, pač pa jih bomo uvažali iz bližnje soseščine, Italije, Hrvaške, iz držav, kjer tega statusa nimajo urejenega. 8. člen določa pravice, ki jih imajo istospolni partnerji po sklenitvi registracije. Med drugim je tudi pravica do stanovanjskega varstva. Po veljavnih podatkih o stanovanjskem statusu in bivalnih razmerah slovenskih družin, pa sedaj govorim o družini v ustavnem smislu, se pravi tisti pravi družini, le-ti nimajo zagotovljene stanovanjske pravice, ki jim jo določa ustava. Danes pa bomo v to kategorijo uvrstili še neko določeno drugo skupino, manjšo skupino marginalnih ljudi - že normalni družini država ne more zagotoviti stanovanjskega varstva - danes pa bomo to ponujali še nekomu drugemu. Za Slovensko nacionalno stranko je to popolnoma nesprejemljivo. Da je zakon nastal pod pritiski in v naglici, kot sem že povedal, priča dejstvo, da vladni predstavniki na matičnem odboru niso bili zmožni odgovarjati na konkretna vprašanja. Strinjamo se v Slovenski nacionalni stranki, da je registracija pedrov in pa lezbijk potrebna in pa dobrodošla. Prav je, da se naredi seznam, lista ali register teh ljudi. Če ne drugega, že zaradi statistike, ki jo uporabljamo za dokazovanje določenih dejstev in jo tako radi uporabljamo tudi mi v naših nastopih. Kot sem že omenil, se ne strinjamo z obsegom pravic, ki jih zakon daje bodočim istospolnim partnerjem. Prav tako je zakon v nekaterih segmentih, predvsem v segmentu, ki sem ga omenil, v drugem odstavku 3. člena, preširoko zastavljen in dopušča manipulacije. Kot sem že omenil, smo tudi pripravili nekaj amandmajev k določenim členom v Slovenski nacionalni stranki in jih tudi predložili, predstavili in zagovarjali na matičnem delovnem telesu, kjer pa tako iz ostalih opozicijskih strank kot tudi s strani pozicijskih poslancev ni bilo posluha. Sicer je seja na odboru izgledala tako, kot da imajo poslanci, pozicijski poslanci, vladni poslanci bolj razgibalne vaje kot željo po dialogu, saj so več ali manj dvigovali kartončke proti in niso niti po mojem prepričanju sledili temi, ki je bila na sporedu. Zakon, ki je pred nami, še enkrat bom poudaril stališče Slovenske nacionalne stranke, je nepotreben, pripravljen bolj po sili, sili pritiskov, z namenom, da se zagotovi skupinici istospolno usmerjenih, ki so si se zaželeli določene pravice v tej državi. Hvala.
Hvala. Prehajamo na stališče poslanske skupine DeSUS. Gospod Vili Rezman, izvolite.
Dober dan! Govorimo o tematiki, ki nas sili k temu, da sprejmemo, upam, da dober ali pa vsaj boljši zakon, kakršen je zdaj pred nami. Seveda samo pod pogojem, če cenimo človečnost, če cenimo svobodo, če cenimo različnost, če cenimo drugačnost, če ne, se nam lahko zdi tak zakon odveč. V naši poslanski skupini sodimo, da je situacija v naši skupnosti takšna, da je prav, da se lotevamo tovrstne problematike, da jo reguliramo, in sicer na način, ki bo čim bolj naklonjen tistim, za katere pravzaprav gre. Pri tem se moramo spomniti, žal, tudi nekaj zgodovine. In ta nas uči o tem, da morebiti ni bilo izkoriščeno vse, kar je bilo možno izkoristiti. Nekoč je že bilo soglasje, bila je realna moč zbrana za to, da bi se boljši zakon od tega lahko sprejel, pa je zmanjkalo volje. Upam, da danes ne bo zmanjkalo volje, da to, kar je pred nami, kolikor je pač še možno, tudi izboljšamo. Kasnejši ponovni poskus, ko je bil prvi pravzaprav zamujen, je bil zavrnjen na matičnem odboru z večino in z vladno podporo, češ, da ni primeren predlog, ki je bil predlagan za sprejem v državnem zboru. Neprimeren bi naj bil zato, ker je konceptualno bil na drugih izhodiščih, ker je terjal preveč pravic za tiste, za katere gre. Predlog zakona, o katerem danes govorimo, pa je predlog s podporo večine v odboru. Ampak ta predlog zakona ima nekaj značilnosti. Prvič. Menimo, da je predlog zakona zelo neambiciozen, da bi bilo možno napraviti več, da bi bilo treba napraviti več. Menimo tudi, da ima nekaj značilnosti, ki so tipične tudi za nekatere druge zakone. Če se spomnimo samo enega, ki smo ga pred nedavnim sprejemali, zakon o spremembah v zvezi z razseljenimi, kjer se je, na primer, govorilo o tem - eden izmed argumentov je bil pač takšen -, da tistim, ki niso od tod in ki zato ne plačujejo davkov, ne gredo tovrstne pravice. Zdaj pa govorimo o ljudeh, ki so od tod in ki plačujejo davke in prispevke, pa tudi nimajo ustreznih pravic. Vlada v uvodu pravi, da je zakon napisan tako, da skuša upoštevati družbene okoliščine, kakršne vladajo danes v Sloveniji. Če je tako, potem se moramo seveda resno zamisliti nad tem. Sam se bojim, da je res tako, da torej so okoliščine takšne, da so nenaklonjene, da vzbujajo odpor do tistih, ki so drugačni od nas, da jih pravzaprav stigmatizirajo. Nekateri bi kar napravili registre, da bi bila stigmatizacija lažja, da se ne bi morebiti ukvarjali s tem pa sami kaj iskali. Ampak tudi tovrstno prakso iz zgodovine že poznamo. Ni bila dobra. Tisto, kar nas pri tem moti, je, da sprejemamo zakon na nižji ravni, lahko bi ga na višji. Ta raven, o kateri danes govorimo, je pravzaprav skorajda najnižja možna raven, nižje ni mogoče poseči, kajti cela vrsta pravic, ki zadevajo socialno, zdravstveno, pokojninsko, stanovanjsko in drugo varstvo, je pač tu prenizko zastavljenih. Ampak tudi na tej nižji ravni je bilo k 38 členom predlaganih kar 20 amandmajev. Samo eden je bil tisti, ki ni bil odborov, pa je bil sprejet. Tisti, ki jih je odbor sprejel, pa so bili amandmaji, ki jih je odbor posvojil na osnovi pripomb in mnenj zakonodajno-pravne službe. Skorajda ni bilo mogoče drugače, kot pa da jih sprejme. Upamo, da se tudi potem, ko je teh 30 amandmajev k 20 členom na odboru bilo sprejetih, da še kaj spremeniti, zato bomo dodatne spremembe mi podpirali. Podprli bomo sicer tudi predlog zakona, ker bi bilo še slabše, če ne bi imeli nič reguliranega, vendar mi na ta zakon ne bomo ponosni.
Hvala. Sledi predstavitev stališča poslanske skupine Slovenske demokratske stranke, poslanka Eva Irgl.
Najlepša hvala za besedo. Lepo pozdravljeni vsi prisotni! V poslanski skupini Slovenske demokratske stranke bomo seveda podprli predlog zakona o istospolni partnerski zvezi, ki ga je v obravnavo podala vlada Republike Slovenije. To, da v roku treh mesecev že drugič razpravljamo o isti temi, kaže na, po eni strani, resnično perečnost dotičnega problema, po drugi strani pa na zavest zdajšnje vlade, ki je problemu prisluhnila in zakon, ki bo uredil to področje, pripravila kot urgenten. Tako danes, 8 mesecev po nastopu sedanje vlade, razpravljamo o zakonu, kakršnega prejšnja vlada v 8 letih tako opevanega sodelovanja in dogovarjanja z nevladnimi organizacijami, kljub zagotovljeni večini v parlamentu, ni utegnila sprejeti, pa se je smatrala za nadvse liberalno in tankočutno vlado. Takšno sodelovanje prejšnje oblasti z nevladnimi organizacijami, ki žal ni pripeljalo do nikakršnega rezultata, lahko brez slabe vesti označimo za zapravljanje davkoplačevalskega denarja, saj je prejšnja vlada v letu 2003 za ureditev te problematike odvetniški pisarni, ki se je ukvarjala s tem področjem, odobrila 3 milijone in 420.00 tolarjev, kljub temu da zakona ni sprejela. V zadnjem času se tudi konstantno pojavljajo insinuacije, da koalicija ne sodeluje in celo ignorira predloge nevladnih organizacij. Takšno namigovanje v poslanski skupini SDS odločno zavračamo. V povezavi z danes obravnavanim zakonom pa jih je ovrgel tudi sam predstavnik nevladnih organizacij, gospod Bblažič, ki je na odboru za delo, družino in socialne zadeve v imenu Društva za integracijo homoseksualnosti na namigovanja poslanke Širce, da vlada predlaga zakon, ki ga njegovi bodoči uporabniki zavračajo, povedal ravno nasprotno, citiram: "Naj povem, da pri DIH-u pozitivno ocenjujemo odločitev vlade, da uredi odprta vprašanja pravic in dolžnosti istospolnih partnerstev. Istospolna partnerstva v Sloveniji obstajajo, dejstvo je tudi, da jih do sedaj država ni priznavala, da za zakonodajo niso obstajala in da jim država ni priznavala nobenih pravic. Odločitev vlade, da to vprašanje uredi, pri DIH-u ocenjujemo kot pozitivno in spoštovanja vredno.", konec citata. V poslanski skupini SDS se zavedamo, da je dotično področje potrebno urediti in istospolnim partnerjem olajšati družbeni položaj, hkrati pa tudi menimo, da je za dosego tovrstnega cilja dovolj, če se istospolnim partnerjem omogoči registracija njihove skupnosti. Na takšen način to področje ureja tudi večina evropskih držav. Ne nazadnje evropska zakonodaja pušča možnost, da to področje države same uredijo v skladu z družbeno klimo, ki vlada v posamezni državi. Ministrstvo za delo, družino in socialne zadeve je opravilo tudi javnomnenjsko raziskavo, iz katere je razvidno, da se skoraj dve tretjini anketirancev strinjata, da se to področje uredi v posebnem zakonu. Enako tudi v poslanski skupin SDS zavračamo vsakršno enačenje istospolne skupnosti z zakonsko zvezo moškega in ženske bodisi v formalnem ali simbolnem pomenu. Zakon o zakonski zvezi in družinskih razmerjih je namreč v prvi vrsti napisan zato, da ščiti otroke, ki predstavljajo najšibkejši člen družbe in je od njih odvisna sama prihodnost družbe in države. Se pa zavedamo teže problematike, ki jo danes obravnavamo. To je eno izmed tistih področij, ki zahteva zelo subtilno reševanje tega problema, saj zadeva človeka v vsem njegovem bistvu, njegovo integriteto in njegovo dostojanstvo. To sta pravici, ki ne smeta biti nikoli in v nobenem primeru kršeni. Teh smernic se je vlada držala, ko je pripravljala zakon, o katerem danes govorimo. Zakon ureja skupno premoženje, stanovanjsko varstvo, pravico do preživljanja, pravico v primeru bolezni, urejeno pa je tudi področje dedovanja. V poslanski skupini SDS tudi menimo, da ne moremo nekritično sprejemati vseh zgledov in vzorcev z Nizozemske, ki jih opozicijske stranke ponujate kot idealen vzorec, pa čeprav se prav na Nizozemskem že kažejo negativni trendi včasih morda prevelike liberalnosti oziroma prehitrih odločitev. Pozabljate pa hkrati na to, da velike evropske države, kot so Grčija, Italija, Avstrija pa tudi Luxemburg tega področja nimajo urejenega. Mi smo očitno nekje vmes med Nizozemsko in temi državami in tako v enakem položaju kot večina evropskih držav, ki to področje ureja z registracijo istospolnih zvez. To je velik korak naprej, zato ne sprejemamo očitkov, da tega področja ne jemljemo dovolj resno in ne kažemo odprtosti do te problematike, kaj šele, da se vladna koalicija pri tem zakonu obnaša [[...]] [[opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]nedemokratično in celo ksenofobično. V poslanski skupini SDS bomo podprli vladni predlog zakona v želji, da istospolnim partnerjem čim prej omogočimo kvalitetnejše življenje, na katero čakajo že dolgih osem let.
Prosim, če zaključite. Hvala. Prehajamo na predstavitev stališča poslanskega kluba LDS, poslanka Majda Širca, izvolite.
Tudi danes obžalujemo, da se srečujemo samo z nekaterimi uslužbenci ministrstva in da bo tudi danes dialog o tem zakonu potekal brez prisotnosti ministra. Minister se v dialogu v državnem zboru na temo tega zakona še ni pojavil, niti na matičnih delovnih obravnavah. To smo vsakič obžalovali, ker nam predstavniki ministrstva niso znali dati pravih odgovorov. Je pa res, da prave odgovora ministra poznamo že iz prejšnjega obdobja in da so vedno šli v smer, kjer se je homoseksualnost razumela kot motnja, medicinska motnja oziroma kot fenomen, v seksualnem pogledu moteč fenomen. Današnjo diskusijo kot rečeno razumemo kot zadnji možni poskus, da se določene težave in pomanjkljivosti, ki so v tem zakonu in ki jih ni malo, koregirajo. Glede na nemost na odboru za družino, delo, se bojim, da bo ta poizkus šel v prazno, ampak vendarle. V naslednjem tednu se bodo v Španiji srečevali s sprejemom zakona, ki pomeni 100% izenačitev zakonske zveze z istospolnimi partnerskimi skupnostmi. Slišali smo, da se je nedavno tega v Švici zgodil referendum, na katerem so upravičenci do dedovanja in tudi do davčnega sistema izenačeni, tako v heterospolnih, kot v istospolnih partnerskih zvezah. Škotska je nedavno tega uveljavila pravico do posvojitve za neporečene in tudi za istospolne partnerske zveze, kar je naredila Velika Britanija že leta 2003. Naše pravice, ki jih bomo očitno dobili s tem zakonom, so selekcionirane. Predlog zakona, ki ga imamo pred seboj, neustrezno pokriva pravice iz socialnega zdravstvenega in invalidskega zavarovanja, temveč zgolj taksativno našteva nekatere selekcionirano po presoji ministrstva, urejene pravice, ne dotika se opredelitve statusa svojcev in ne določa dedovanjskih pravic oziroma zgolj tistih dedovanjskih pravic, ki so vezane na skupno premoženje. V tem smislu gre za veliko pomanjkljivost in razumem nevladne organizacije, ki so dale pripombe in bile uslišane zgolj na enem ozkem ravnokar omenjenem segmentu, skratka na skupni dedovanjski pravici, ne pa celotni dedovanjski pravici, da se danes in tudi zadnje dni ne morejo več vključevati v ta neenakopraven dialog, ki, kot pravim je bil monolog in ni prav, da danes manipuliramo z njihovimi stališči. Menimo v Liberalni demokraciji, da gre za hinavski zakon. Vlada se bo sicer pohvalila s tem, češ da razume geje in lezbijke in jim omogoča registracijo oziroma omogoča registracijo njihov zvez. Toda registracija omogoča omejene pravice, tiste pravice, ki so vladi všeč po njeni presoji. Ta presoja je selekcionirana po principu: čim manj pravic, tem bolje. In to nas žalosti. Žalosti nas marsikaj pri obravnavi tega zakona, tudi to, da če se spomnimo prejšnjega nesojenega na žalost zakona, ki je temeljil na analizah in na dolgih procesih, tudi dialoga, in dejstvo, da ta zakon temelji zgolj na eni anketi. Vsi odgovori, s katerimi smo se srečevali, so bili v tej smeri. Anketa je rekla, da je prav tako. Ampak anketa je spraševala zgolj eno: ali ta zakon potrebujemo ali ne. In to, da ga potrebujemo, vemo že ogromno let. Bojim se tiste ankete, ki bo čez nekaj let ugotovila, da zakon ni uporaben. In to nas žalosti. Če bodo določene pripombe podprete, [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]ga bomo poskušali podpreti, če pa jih ne bomo uveljavili, bomo morali premisliti o njegovi odločitvi. Hvala.
Hvala. Na podlagi poslovniških določb o zakonodajnem postopku, prehajam na razpravo in odločanje o členih in vloženih amandmajih, ki jo bom vodil na podlagi pregleda amandmajev z dne 16.6.2005. V razpravo dajem 6. člen in amandma poslank Majde Širca in mag. Majde Potrata. Kdo želi besedo? Besedo ima gospa Majda Potrata.
Hvala za besedo. 6. člen ureja postopek registracije skupnosti. Tako kot je zdaj zadeva urejena v dopolnjenem predlogu besedila, je za spoznanje izboljšana, kot je bila prvotno predlagana. Zato dovolite, da najprej povem še to, da je mogoče o predlaganem zakonskem besedilu in tudi o tem členu razmišljati s tega stališča, da je čas, ki je bil potreben za pripravo zakona, vendar bil v prid temu, da lahko sploh o tudi tako minimalistično zastavljenem zakonu razpravljamo v kontekstu pričakovane podpore zakona. Vsaj če sodim po mnenjih poslanskih skupin, se zaradi podpore koalicije skoraj ne more zgoditi, da zakon ne bi bil sprejet. Pa vendar, kakorkoli že imenujemo postopek sklenitve, ali je to registracija ali je to sklenitev, ni mogoče prezreti dejstva, da je tako, kot je zdaj ta postopek napisan, to še vedno samo stvar dveh, ki skupnost sklepata, in uradnika pri uradniškem okencu. Tretjega, ki bi kot priča sodeloval pri tem dogodku, ta postopek ne upošteva. Zato je v amandmaju taka možnost predvidena in je predvideno, da sodelujeta pri registraciji - izraz pač mora ostati, ker ni bilo mogoče vpeljati sklenitve -, torej, da pri registraciji istospolne partnerske skupnosti nastopata tudi dve priči. Mogoče je seveda razpravljati o tem, da je spekter rešitev, ki jih ponujajo zakoni v Evropski uniji, zelo širok. Ampak da je sklenitev zveze pomemben dogodek za tista dva, ki jo sklepata, ali za tisti dve, ki jo sklepata, tega ni mogoče zanikati. In ni mogoče zanikati tudi tega, da v nekaterih državah, za katere je bilo prej slišati, da ni primerno, da se po njih zgledujemo, ker so pač preliberalne in imajo zaradi tega tudi že težave, da je bilo, recimo, 23. maja letos mogoče v javnem občilu prebrati, da na Nizozemskem celo katoliški in protestantski duhovniki že leto dni blagoslavljajo istospolne zveze. In da so v javnomnenjski raziskavi, v kateri je sodelovalo 70% vseh duhovnikov, le-ti dejali, da bi jih z veseljem tudi cerkveno poročili. To se pravi, da je v resnici od odprtosti neke družbe odvisno, kako bo del družbe, ki kot je videti, če sodim po izjavah papeža, torej po instituciji, ki jo vodi in takim zvezam odločno nasprotuje, je v neki drugi državi taki instituciji tudi blizu, da neko priznanje v obliki blagoslova, če to tisti, ki sklepajo tako zvezo, to tudi pričakujejo in zahtevajo. Zato je zahteva po tem, da bi pri sklepanju istospolne partnerske zveze bili navzoči priči, res sprejemljiva in minimalna in bi pravzaprav uresničevala tisto, kar podporniki zakona o istospolni partnerski zvezi, tistega prejšnjega, smo tudi ves čas imeli v mislih. Še enkrat poudarjam, ne to, da samo priznamo in se zavedamo, da take zveze tudi obstajajo, tudi to, da jih sprejmemo in da jim dopustimo, da se tudi navzven pokažejo, je tisto, kar bi moralo biti merilo za sprejemljivost neke zakonske odločitve. Hvala.
K razpravi se je prijavil kolega Srečko Prijatelj. Izvolite.
Predsedujoči, hvala lepa za besedo. Spoštovane kolegice, kolegi! Če mi je dovoljeno, bi se kolegici Majdi zahvalil za tako globoke krščanske misli. Sam pa bi strnil to debato v en sam izrek, da tudi ljubezen je lahko bolezen. To, kar danes sprejemamo, je milo rečeno sramotno za Slovenijo. Če zdravimo alkoholizem, kleptomanijo, bi tudi to lahko zdravili na kakšni za to primerni ustanovi. Sam menim, če govorimo o amandmaju, da je težko govoriti o sklepanju neke zakonske zveze, ki ni normalna, ni naravna. Krivico bomo delali otrokom, ki bodo lahko posvojeni, krivico bomo delali lahko generacijam, ki bodo v bistvu izpostavljene zapostavljanju. V šoli tak otrok tudi ne bo ravno enakovredno vključen v neko skupnost. Sam sem proti takim dejanjem in tudi nehumano je poslušati od predlagateljev, da opozicijo uvrščajo v neko skupino. Mi se s tem ne strinjamo. Sam mislim, da to ni niti krščansko niti normalno in niti etično. Zato tega zakona niti kakršnegakoli amandmaja, razen naših, ne bom podprl v zvezi s tem. Hvala.
Hvala. Gospa Potrata, ste želeli repliko?
Seveda želim replicirati nevzdržni oznaki, da je istospolna orientacija bolezen. Na raven splošne izobrazbe sodi, da ni mogoče drugačne, nedominantne spolne orientacije šteti za znamenje bolezni. Če je v kom še to prepričanje vedno živo, bi bilo dobro, če se vsaj v osnovnih učenikih pouči, kako je s tem pojavom. Sicer pa me veseli, gospod Prijatelj, da se Slovenska nacionalna stranka ne uvršča med opozicijske stranke. Hvala.
Hvala. Nadaljujemo z razpravo. Besedo ima kolega, Jožef Horvat. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovane kolegice poslanke, poslanci. Spoštovana predstavnica in predstavnik ministrstva za delo, družino in socialne zadeve. V človeški družbi obstajajo življenjske skupnosti dveh oseb, bodisi različnega bodisi istega spola, ki si medsebojno pomagajo. Prvo, torej življenjsko skupnost dveh oseb različnega spola, v Republiki Sloveniji ureja zakon o zakonski zvezi in družinskih razmerjih, ki ima pomenljivo podlago v slovenski ustavi. Drugo, torej življenjsko skupnost dveh oseb istega spola, želi državni zbor Republike Slovenije na predlog vlade Republike Slovenije urediti z zakonom o registraciji istospolne partnerske skupnosti. Tako kot večina evropskih držav je tudi Republika Slovenija zaznala potrebo po ureditvi razmerij takšnih skupnosti in želi z navedenim zakonom pravno urediti položaj in posledice nastanka obstoja in prenehanja istospolne partnerske skupnosti. Osnovni cilj predlaganega zakona je ureditev pravnega statusa istospolnih partnerskih skupnosti. Zakon sledi družbenim okoliščinam v Republiki Sloveniji ter pravno regulira novo družbeno razmerje istospolnih partnerskih skupnosti. Osebno podpiram stališče predlagatelja zakona, ki je pri snovanju zakona izhajal iz dejstva, da gre v primeru istospolnih partnerskih skupnosti za posebno življenjsko skupnost dveh odraslih oseb, torej dveh moških ali dveh žensk. Predlagatelj zaradi specifičnosti takega razmerja s predlogom posebnega zakona ureja pravni položaj istospolne partnerske skupnost ter izhajajoč iz nastalega družbenega razmerja temu primerno določa obseg pravic in obseg dolžnosti partnerjev. Pri definiranju ciljev tega zakona se je treba zavedati, da je istospolna skupnost v pomembni meri v interesu predvsem partnerjev in ne tistih, ki bi si na primer želeli s tem pridobiti kakšno politično točko. Pomembne pravice, ki izhajajo iz predloga zakona so: pravica do preživljanja in do preživnine, pravica do pridobivanja premoženja in urejanje premoženjskih razmerij, pravica do stanovanjskega varstva, pravica do dedovanja skupnega premoženja in pravica do pridobivanja informacij o zdravstvenem stanju obolelega partnerja ter do obiskov v zdravstvenih ustanovah. Gre za odpiranje možnosti istospolnim parom, da se pravno regulirajo njihove skupnosti, skupaj s pripadajočimi pravicami in obveznostmi, ki jim po predlogu zakona pripadajo. Registracija istospolne partnerske skupnosti jamči pravice, ki izhajajo iz medsebojnega razmerja med partnerjema in omogoča partnerjema pravno regulativo njunega odnosa z odgovornostmi in zavezami enega do drugega. Sprejetju predlaganega amandmaja k 6. členu predlaganega zakona nisem naklonjen. Enako mislijo tudi moje kolegice in kolegi v naši poslanski skupini. Predlagan amandma pomembno ne prispeva k uresničitvi osnovnih ciljev zakona o registraciji istospolne partnerske skupnosti. Vprašanje je, če bi bilo korektno, da bi zakon vsiljeval dve priči, vprašanje je, če si zainteresirani istospolni pari to želijo. Gre za pomembno registracijo partnerske skupnosti, zato menim, da samo ustna izjava ni dovolj resna izjava za to, kar partnerja dejansko želita doseči. Zakon, ki je predlagan, podpiram. Hvala lepa.
Hvala vam. Besedo ima poslanka Marjetka Uhan.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani predstavniki vlade, poslanke in poslanci! Geji in lezbijke niso od včeraj, ne od danes, toda prav za časa ministrovanja gospoda Drobniča bomo dobili zakon, ki bo urejal njihove zveze, čeprav ga nasprotniki toliko blatite po evropskih institucijah. Nasprotnike moti vse, predvsem pa jih moti, da istospolne usmerjene skupnosti ne bodo izenačene z zakonom med možem in ženo. To ne more biti, ker ta skupnost ni enaka zakonu med možem in ženo. Čudi me, da vam je toliko do uradnih zvez, porok med istospolnimi partnerji in "ceramonij" okoli porok, ko pa vemo, da se še nikoli v Sloveniji ni tako malo ljudi poročilo, kot v današnjem času. Pravijo ni moderno, se ne izplača, ni potrebno, je zavezujoče in podobni izgovori. Vi pa jih enostavno posiljujete in jim želite, da sklenejo te zveze, pa čeprav si mnogi med temi partnerji niti tega ne želijo. Zveza bo veljavna tudi brez prič, tako piše v predlaganem zakonu. Zato šestega amandmaja oziroma predloga amandmaja ne podpiram.
Hvala. Besedo ima kolega Kristijan Janc.
Hvala lepa za besedo, predsedujoči. Spoštovana državna sekretarka s sodelavcem, kolegice in kolegi! Uvodoma bi morda bilo dolžno opravičilo, da to niso navadni uslužbenci, gospa kolegica Širca, ampak je državna sekretarka in v.d. direktor tega istega ministrstva. To ni najbolj korektno, žalitev teh predstavnikov vlade. Kot naslednje. Jaz bom rekel tako. Ta zakon je ena tistih zadev, za katero bom zelo težko pritisnil to tipko za, ampak vendarle zato, da se tudi ta zgodba uredi na poseben način, ker je tudi posebna zgodba. To stvar, ki jo danes sprejemamo na predlog vlade v državnem zboru in na te stvari se popolnoma nič ne spoznam, pa vendarle bom to tudi v okviru poslanske skupine in sam to zgodbo podprl, da se za tistih nekaj Slovenk in Slovencev tudi ta zgodba končno uredi, čeravno baje čaka to že več kot 8 let. Mislim, da mi bo dano, da kot pooblaščenec za sklepanje zakonskih zvez ne bom imel te priložnosti, da bom kdaj tak zakon poročil; takrat bom zagotovo manjkal. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima kolega Aleš Gulič.
Cenjeni in spoštovani, spoštovani gospod predsedujoči! Sam sem za to, seveda, da se 6. člen upošteva, predvsem zaradi tega, da zakon o istospolnih partnerskih skupnostih zaživi tako, kot je treba, da ni izven našega pravnega sistema. Gre namreč za to, da nekatere zadeve, kot so ustne izjave, za začetek, ustna registracija ali pa celo deregistracija, ki naj bi bila samo ustna, bolj dišijo po šeriatskem pravu, kjer je dovolj, da partner trikrat reče, dovolj te imam, in potem je zveza razveljavljena. Rekel sem predlog zakona o istospolni partnerski skupnosti nalašč, zaradi tega, ker mislim, da bi se zakon moral imenovati tako, saj ne ureja samo registracije, ampak ureja še vrsto zadev, ki so posledica te registracije, predvsem pa posledica skupnega življenja. Tu zdaj prehajamo na neko spolzko področje, ko besedam naenkrat začnemo dajati nove pomene in jih na nek način umikamo iz tistega pomenskega območja, ki ga imajo sicer. Registracija pomeni pač samo beleženje tistega, kar že obstaja, kar je že tako ali tako jasno in ki ima vse posledice. Tu pa vidimo, da ta sklenitev zveze nima vseh posledic, ampak samo nekatere izbrane. Sam bom sicer zakon podprl, zaradi tega, ker se mi zdi, da je bolje malo kot nič. Predvsem zaradi tega, da se tudi tem sicer zelo maloštevilnim parom v Sloveniji vendarle da možnost, da ne bodo v večnih skrbeh pa v večnih travmah zaradi diskriminacije, ki jo sicer takšno brezpravno stanje, kakršno je zdaj, povzroča. Druga stvar, ki se mi zdi tudi pomembna, tudi vezana na ta člen, je ta, da se vendar tisto v zvezi z ustno izjavo nadomesti s pisno izjavo. Stvar je trdnejša, bolj zavezujoča, zavezujoča seveda med obema partnerjema in takšna ima potem tudi kakšno pravno vrednost in pravno veljavo, sicer bi se zapletlo že pri kakršnemkoli sporu, ker tudi za te zveze prav gotovo velja, da so ravno tako podvržene času kot siceršnje heteroseksualne. In kar se tiče uporabe besede peder, ki smo jo slišali tukaj. V tem pomenu je seveda sprejemljiva, ker pomeni homoseksualca. Žal pa smo Slovenci že uspeli ta pomen premakniti in bolj pomeni karakter kot pa homoseksualca.
Hvala. Besedo ima poslanka Majda Širca.
Hvala lepa. Kolega iz NSi se je prej v svojem izvajanju vprašal, ali je želja istospolnih partnerjev sploh taka, da si želijo tak registracijski postopek, kot ga navaja 6. člen. Tisti, ki poznamo želje uporabnikov tega zakona, vemo, kaj so poskušali tudi znotraj ministrstva doseči in katere so bile njihove seveda neupoštevane pripombe, zato je prav, da tudi na tej točki jih povemo. Pravijo in želijo si, da bi bila obličnost drugačna kot je predlagana v zakonu in da naj bi se sam postopek na žalost registracije - na žalost registracije, tudi sami so si prizadevali, da registracija ne bi bila registracija, ampak, da bi bila imenovana kot sklenitev istospolnih partnerskih skupnosti, kajti kot so sami dejali, zakon neustrezno imenuje registracijo, ki spominja na tako imenovane "črne" liste, na seznam homoseksualcev, ki so pa stvar preteklosti. Naj naveden pripombe, zakaj utemeljujejo, da bi bila prisotnost dveh prič umestna. Pravijo, da zakon naj omogoča izbiro sklenitve istospolne partnerske skupnosti v slovesni, lahko pa tudi v neslovesni obliki, vsekakor pravijo, pa sklenitev skupnosti ne sme potekati na kakšnem oddelku upravne enote za nekim pultom, zato predlagamo, da sklenitev poteka v prostorih, kjer se sicer sklenejo zakonske zveze, saj gre za povsem primerljive razmere. Pogosto omenjeni argument, da je istospolna zveza po naravi drugačna od raznospolne, ker je zaprta za življenje, pravijo, je skrajno ideološki, saj pogoj sklenitve zakonske zveze ni nadaljevanje rodu, pač pa je to le potencial, ki ga zakonca izkoristita ali pa tudi ne. V tem kontekstu seveda je razumevanje popravka tega amandmaja logično. Amandma na vsaj nek, težko govorim, če ne zagotovite miru [[...]]
Gospa Širca, izvolite, nadaljujte.
Amandma vsaj nekoliko počloveči postopek sklenitve. Sedaj se lahko zgodi kjerkoli, ko partnerja pač izpolnita nek obrazec. Amandma odpravlja še nejasnost med izjavo in soglasjem, kar je tudi pomembno, saj predvideva prej ustno izjavo. Sklenitev oziroma dobesedno registracija ne poteka v prostorih, kjer se sklenejo zakonske zveze in zaradi tega je tukaj ta popravek. Seveda tukaj se gibljemo v zaprti in že določeni dikciji, skratka, nimamo možnosti več posegati v naslov, za katerega menimo še vedno, da je zelo, zelo sporen. Tudi na semantični ravni vemo, da se registracija, ne samo zaradi tega, kar nam slovar slovenskega knjižnega jezika dopoveduje, da gre za neko neprimerljivo registriranje, ki velja za registriranje letala, odposlane pakete, potresne sunke, orožje, delovne organizacije, za registriranje električne energije ali neke določene člane. Na semantični ravni že ni ustrezno, ampak sedaj mogoče, sedaj se soočamo s tem in upam, da bodo enkrat v bodočnosti možne spremembe tudi na drugih nivojih. Kar se tiče amandmaja, menim, da bi bilo smiselno, da bi poiskali vsaj tako obličnost, ki bi bila bistveno bolj človečna in ki ne bi potiskala istospolne partnerje v neko na pol skrit oziroma nepomemben in za njih omejujoč postopek.
Besedo ima poslanka Breda Pečan.
Hvala lepa za besedo, gospod predsedujoči. Rada bi povedala nekaj besed okrog amandmaja k 6. členu. Prvo, kar bi rada povedala, je to, da primerjava upadanja števila zakonskih zvez, sklepanja zakonskih zvez med moškimi in ženskami, in vplivom eventualnega priznavanja zveze med istospolnima partnerjema kot zakonske zveze je popolnoma na trhlih nogah. Dejstvo je, da je število zakonskih zvez med moškimi in ženskami v Sloveniji upadel predvsem zaradi tega, ker imamo eno zelo svobodoljubno libertarno - bi rekla ne liberalno, da ne bi kdo narobe razumel - pravilo in to je, da se zveze med moškim in žensko štejejo za družinsko razmerje, če partnerja živita skupaj določeno obdobje. Se pravi, da se jim ni treba poročiti, imajo pa posledično vse pravice, popolnoma vse pravice, ki izhajajo iz zakonske zveze, sklenjene pred državnim organom. Tako je tukaj prazna marnja, ko govorimo, kako je katastrofalno, ker zakonskih zvez nimamo. Dejstvo je, da se nam otroci rojevajo, da je že lansko leto spet število novorojenih otrok začelo počasi rast in da se letos ta trend postopoma nadaljuje, tako da mislim, da vpliva istospolnih zakonskih zvez na demografsko podobo ne moremo pričakovati. Predvsem pa moram reči, da zveze med istospolnimi partnerji obstajajo, ne glede na to, ali so sklenjene ali niso sklenjene. Se pravi, da ta eventualen vpliv na demografsko podobo Slovenije bi lahko bil že izjemno dolg, s tem da seveda nesklenjena zveza med istospolnima partnerjema nosi slabe posledice za njiju. Drugo, kar bi rada rekla, bi povedala, da tudi jaz sem pooblaščenka, tako kot verjetno marsikdo tukaj v tem državnem zboru, za sklepanje zakonskih zvez. Seveda za danes po zakonu o družini in družinskih razmerjih. In izjemno vesela bi bila, če bi imela možnost, da sem jaz pooblaščenka pri sklepanju zakonske zveze med dvema istospolnima partnerjema ali partnericama. Zakaj? Zaradi tega, ker bi znova dokazali, da smo Slovenci ljudje, ki smo odprti. Ki jim tolerantnost ali strpnost po slovensko ni tuje čustvo, tuj odnos do okolja. Ki niso sovražno razpoloženi do ljudi, ki so drugačni od nas. Ki nismo pripravljeni zatreti vsakega, ki drugače misli, kot mislimo mi. In ki smo pripravljeni iti tako daleč, da to mržnjo izražamo javno, pred avditorijem vseh naših volivcev. Mislim, da bi moralo biti sram tiste volivce, ki slišijo, da njihovi izvoljenci uporabljajo take besede, kot smo jih danes imeli priložnost slišati v zvezi z amandmajem k 6. členu. Jaz bom amandma seveda podprla, ravno tako kot tudi ostale amandmaje, ki izboljšujejo položaj istospolnih partnerjev v primeru, da jim bo končno dana možnost sklenitve partnerske zveze, zakonske zveze. Pa še nekaj bi povedala. Zakon bom seveda podprla, ne glede na to, kako ozek in, bom rekla, nelibertaren bo. Vendar pa se bom tudi potrudila v vsem svojem mandatu, da bomo skupaj s kolegicami in kolegi v državnem zboru in v sodelovanju s civilnimi družbenimi gibanji s področja istospolnih partnerjev neprestano vlagali izboljšave tega zakona. Morali se boste zelo velikokrat potruditi, zato da boste preprečili, da bi bil ta zakon evropsko primerljiv. V najbolj krščanski državi te Evrope, Španiji, so sprejeli bistveno bolj libertaren zakon o istospolnih partnerskih zvezah, kot pa ga bomo mi. Mislim, da bi morali katoličani tu v tem krogu nekoliko drugače razmišljati. Hvala.
Hvala. K besedi vabim Boštjana Zagorca.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Kar se tiče 6. člena, v Slovenski nacionalni stranki absolutno nasprotujemo kakršnikoli širitvi pravic pedrom in lezbijkam, kar jim 6. člen vsekakor daje. Moram pa opozoriti, da je predstavnica največje vladne stranke, ko je v svojem nastopu predstavljala stališče, omenila, da so otroci najšibkejši člen družine. Seveda se s tem nikakor ne moremo strinjati. Otroci so najlepši člen družine, je pa res, da so najbolj ranljiv člen družine. In če je vlada pripravila zakon pod pretvezo, da so otroci najšibkejši člen družine, potem iskreno obžalujem, če je bil to vaš temelj, ko ste delali vsebino tega zakona. Prav tako bi rad omenil še to. Ista predstavnica največje vladne stranke je v svojem nastopu omenila, da se opozicija zavzema za nizozemski model. Ne, ta del opozicije - in tu se bom zahvalil gospe Potrata, da nas ni dala v ta del opozicije, ki se za ta model zavzema -, se zavzema za to, kar smo že uvodoma povedali, da se nam kakršnakoli ureditev istospolne partnerske skupnosti ne zdi potrebna. Se pravi, kot sem že uvodoma povedal, zakon je popolnoma nepotreben. Hvala.
Hvala. Besedo ima poslanec Alojz Sok.
Hvala lepa. Najprej moram reči, da sam v imenu Nove Slovenije protestiram proti temu, da se nas tukaj označuje za nestrpneže. Velikokrat smo v preteklih štirih letih poslušali, da smo ksenofobi in podobno, istočasno pa ti isti ljudje, bi rekel, tukaj degradirajo prisotno državno sekretarko in pa vršilca dolžnosti direktorja in proti takemu početju se tudi jaz pridružujem temu, kar je bilo že prej povedano - odločno protestiram. Tukaj smo, jaz mislim, dovolj, gospe in gospodje, in da na takšen način ne gre več razpravljati in prosim lepo, da s tem enkrat nehate. Tudi sam se trudim biti kristjan, ne bom rekel, da to sem, ker bi mi lahko takoj nekaj očitali, seveda, tudi ne bom rekel, da nisem. Moj odgovor pa je, da se trudim biti. V tej smeri pač iščemo najboljše rešitve in jaz mislim, da vsa čast te vlade, ki bo to problematiko s tem zakonom uredila, kar prejšnja vlada ni uredila, in da bomo enkrat to debato dali z dnevnega reda v tej državi. Gre pa tudi s tem zakonom za neko dodatno družbeno priznanje homoseksualnosti kot načina življenja, in to ravno s tem zakonom delamo in ne dopuščam oziroma odklanjam, da gospa Pečanova govori o tej nestrpnosti na takšen način. Sedaj pa drugo. Tisti, ki zagovarjate, da iz teh zakonskih zvez oziroma iz teh registracij potrebno narediti neko ceremonijo, ki bo enaka sklenitvi zakonske zveze, pač večina v tem državnem zboru ni za takšno rešitev. Smo za registracijo, nismo pa za zakonsko zvezo oziroma za elemente pri tej registraciji, ki pač imajo določene elemente sklenitve zakonske zveze med možem in ženo. Pač ne bo prišlo do tega, kar sem lahko enkrat slišal ljubljansko županjo, ki je rekla: "Z veseljem pričakujem, da bom lahko opravila prvi," pa se ji je zareklo, ni rekla obred, ampak je rekla pogreb. Potem je rekla: "Imam tremo," to sem videl na televiziji in zato si pač upam to na tem mestu ponoviti. Sicer pa bi, kar se sploh tiče nekih vrednot in pa opredelitev, k temu želel dodati še nekaj, kar sem prebral v eni od razprav švedskega sociologa, ki pravi takole: "Večina otrok na Švedskem in Norveškem je rojena zunaj zakona." Ni naključje, da imajo v tej državi že desetletja ali več tesno zvezo s polno priznanimi istospolnimi zakonskimi zvezami. Istospolne poroke so očvrstile in ojačale skandinavski trend razkroja zakonske zveze in starševstva. To ugotavlja sam, kjer so pač zelo liberalno to zadevo uredili. In potem se sprašuje in pravi, ali bodo istospolne poroke, to velja za Švedsko in Norveško, bodo istospolne poroke izpodkopale institucijo klasične zakonske zveze med možem in ženo in sam odgovarja, so jo že. S tem seveda, če mi vršimo neko publiciteto - in pri tem amandmaju gre za to, to s pričami in tako naprej - , potem seveda na dolgi rok tudi sam se strinjam počenjamo prav to. In iz tega razloga seveda, tako kot so že moji poslanski kolegi povedali v poslanski skupini Nove Sloveniji, ne bomo pristali na ta amandma in tudi vse ostale amandmaje, ki pač poskušajo v ta zakon vnašati elemente, ki so značilni za obred poroke med možem in pa ženo. Hvala lepa.
Hvala vam. Gospa Potrata tudi vi repliko ali samo k razpravi? K razpravi. Gospa Širca, izvolite repliko.
Že drugič gospodu Soku repliciram, je omenjal moje ime. Poudarjam, še vedno menim, da ni korektno, da v vseh dosedanjih debatah se nismo niti enkrat soočali z ministrom in zato poudarjam začudenje tudi tokrat, da ga danes, ne glede na opravičilo sicer, da ga danes ni. Obžalujemo seveda pa tudi razumemo, da se je vsem soočanjem izmikal, glede na to, da so znana njegova stališča do tega zakona že v prejšnjih obdobjih in da je bil tudi prvi podpisan pod, bom rekla, tako imenovano zavlačevanje prejšnjega zakona, ki je konec koncev tudi onemogočilo pravočasno sprejetje zakona. Sicer pa smo se večkrat soočali z VD direktorjem direktorata za družino in z gospo državno sekretarko kot danes. So pa naši odgovori, naša vprašanja ostala brez odgovorov ali pa so temeljili samo na tem, da - kot pravim, celotna vprašanja so se obračala na to, kaj je odgovorila anketa, ki jo je naredila pač neka skupina javnomnenjskega detektiranja javnega mnenja oziroma ko smo se spraševali o temeljnih in nam nekoč očitanih, zelo očitanih argumentih, češ da prejšnji zakon ni vseboval finančnih posledic, smo dobili zadnjič odgovor, da tudi sedaj ministrstvo nima nobenih ocen in da se bo pač že videlo potem, ko bo zakon zaživel, kakšne le-te bodo. Skratka, odgovori, ki smo jih dobili s strani ministrstva, so bili minimalni, zavajajoči ali pa niso imeli dovolj trdnih možnosti in argumentov, da bi lahko sploh se vzpostavil dialog. To smo obžalovali in v tem smislu je šla moja opazka, da obžalujem, da ni pravih sogovornikov s strani ministrstva za delo. Hvala.
Hvala. Nadaljujemo z razpravo. Gospod Sok, praviloma replika na repliko ni, ampak tokrat vam jo dopustil.
Torej, jaz bi samo, če predsedujoči dovolite, želel pojasniti, da je minister želel, da se to točko preloži, ker ima opravičljiv razlog za svoj izostanek, in na začetku, ko smo sprejeli dnevni red, sem tudi to predlagal in sem dobil odgovor s strani predsednika državnega zbora, da pač to iz drugih razlogov ni možno. Se pravi, minister je želel danes pri tej debati prisostvovati in ne drži, da bi se želel tem vprašanjem, ki jih vi postavljate, izogniti. Sicer pa je vseskozi na vprašanja odgovarjal, seveda pa je drug problem, ali ste vi s temi vprašanji zadovoljni ali ne, očitno niste, ni pa res, da ni odgovarjal.
Nadaljujemo z razpravo. Besedo ima kolega Bogdan Barovič.
Hvala, predsedujoči. V obrazložitvi k 6. členu, to je vsebina, da ne bi zdaj spet šli tako, piše: "vsekakor sklenitev skupnosti ne sme potekati na kakšnem oddelku upravne enote za pultom, kjer partnerja izpolnita obrazec." Absolutno se strinjam, čisto. Ampak, partnerji mož in žena, ki iščeta stanovanje, sklepata točno to skupnost, da bi otroka preskrbeli, v enem prostoru, 30 kvadratov, za pultom. Ljudje, ki iščejo pomoč, jo iščejo za pultom, prvič. Drugič. Sem župan in nikdar v življenju, dokler bom, če še bom, ne bom poročil istospolnih partnerjev. Ne bom. Bom raje odstopil. Tretjič. Danes smo slišali izjavo, da zakonska zveza ni stvar rodu. Lahko, da ima nekaj resnice v tej izjavi, ampak kako je ta izjava boleča za tiste, ki imajo svoj rod pa ne vedo, kam, za tiste, ki bi ga radi imeli, pa si ne upajo, ker nimajo teh možnosti, še predvsem je pa boleča ta izjava za tiste, ki bi ga radi imeli, katerih ljubezen živi samo za enega otroka, dva ali pa tri, pa zaradi zdravstvenih in drugih razlogov tega ne morejo narediti. In jaz bi prav rad videl en amandma, v katerem bi mogoče v naslednji točki ali pa v novem predlogu zakona povečali za, ne vem, dve, tri, pet milijard sredstev za razvoj inovacij v zdravstvu, da bi omogočili ljudem, da bi rojevali - tisti, ki so bolni. Ta izjava je kruta za vse tiste, ki tega ne morejo imeti. Četrtič. Bom kratek in jasen. Tudi slišali smo, da zveze med istospolnimi partnerji obstajajo ne glede na [[..]]Ja, zakaj pa se sploh mi v tem državnem zboru danes spet ubadamo z nečim, kar obstaja? Zakaj? Če so istospolni partnerji, če živijo skupaj, če imajo kje živeti, naj živijo. Meni je vseeno, naj se imata dva fanta rada ali pa dve punci, naj, jaz jim nisem čisto nič nevoščljiv, naj se imata. Torej, dejstvo je in ne nazadnje, gospe in gospodje, saj obstajajo v tujini države, ki omogočajo sklenitev istospolne skupnosti in naj gredo ti gospodje na Švedsko, ali pa gospe, na Norveško, na Dansko, tako kot slovenski delavci hodijo na delo v Avstrijo, Italijo in Švedsko in ga nimajo doma.
Hvala. Besedo ima Cveta Zalokar Oražem.
Hvala lepa. Najprej bi rada rekla, da tisti, ki sklepamo po pooblastilu načelnikov upravnih enot in poročamo, smo pravzaprav uradno imenovane uradne osebe za sklepanje zakonskih zvez. In mislim, da bi v marsikateri demokratični družbi, če bi nekdo izrazil tako diskriminatorno stališče, kot ga je govornik pred mano, najbrž v resnici bilo prav, da ta naziv in to funkcijo izgubi, kajti tako diskriminatorno izražanje, katere zakonske zveze nikoli ne bi želeli skleniti, se mi zdi absolutno neprimerno. Ne glede na to, koliko je danes tu izgovarjanja v zvezi z odsotnostjo ministra, mislim, da je malokateri zakon ali pa sprememba, ki jo sprejemamo v parlamentu, sprejeta v katerikoli fazi postopka brez prisotnosti ministra; malo je takih zakonov. Še posebej pa tega ne zasluži ta zakon, ki mislim, da bi v vsaki družbi zelo razgibal mnenja, ki bi se kresala. Kakorkoli je danes tu predstavljeno in se iščejo izgovori, dejstvo je, in to je moje opažanje, da se minister tej temi absolutno izogiba. Ne nazadnje smo ga pred kakšnimi tremi meseci celo pri obravnavi zakona, ki sta ga vložili poslanska skupina LDS in Socialni demokrati, celo našli na laži. Seveda, to ni nič nenavadnega in najbrž minister ni v letu dni spremenil svojega mnenja. Očitno se boji, da bi moral to mnenje povedati tukaj, ali pa ga ne želi povedati, kajti kadarkoli pove, naredi velikokrat predvsem veliko blamažo. Želela bi povedati, citirati, kaj je minister rekel točno pred enim letom. Rekel je, da "je homoseksualnost," in to citiram, "medicinska motnja oziroma gre za fenomen v seksualnem pogledu, ki je motnja." Tu je treba povedati, da je nenavadno, da minister, takrat še poslanec, ne ve, da je Svetovna zdravstvena organizacija homoseksualnost že črtala s seznama bolezni, in to že kar nekaj časa nazaj. Prav tako je izjavil leta 2003 [[sicer gre za dveletni razmik]] : "Nagnjenje se ne prenaša [[...]]
Oprostite, gospa Cveta Zalokar Oražem, govorimo o amandmaju k 6. členu. Greste le malo predaleč. Prosim, držite se vsebine! Čeprav sem se odločil, da ne bom omejeval vsebinske razprave v primeru, če kdo res ne bo šel predaleč. Vi pa greste predaleč. Vsebina amandmaja k 6. členu govori o nečem popolnoma drugem in ne o ministru Drobniču. Prosim, spoštujte poslovnik.
Govorim o statusu homoseksualnosti, kajti danes smo tu lahko slišali že izjave, ljubezen je bolezen. Seveda, to je pregovor, ki v resnici že zelo dolgo časa velja, vendar pa ta pregovor ni bil zapisan zaradi homoseksualnih parov ali homoseksualnih ljubezni, pač pa zaradi ugotovitve, da se človek ljubezni tako kot bolezni ne more upreti in pravzaprav gre za to, da je ljubezen v tem smislu kot bolezen. Ta seveda ljubezen pride, ljubezen se zgodi, ljubezen je kemija, ljubezen je simpatija, ljubezen so iskrice, ljubezni se ne da usmerjati in o tem nam veliko povedo tudi literarna dela, ne glede na to, kakšne so materialne razlike, kakšne so fizične lastnosti, kakšna je barva kože in ne nazadnje tudi, kakšen je spol. Tega se ne da na silo, kolegi in kolegice, ukiniti. In ne pomaga niti posmeh, ne pomaga niti preganjanje, ne pomaga diskriminacija, to nam pa pove zgodovina, kajti od Sapfo pa dalje v stari Grčiji je pač to nagnjene, ki obstaja, in tudi vi kolegi in kolegice, ga ne boste mogli ukiniti. Zato bi bilo seveda dobro, če bi v slovenskem parlamentu na osnovi takšnih izkušenj tudi sprejemali in razmišljali in bi parlamentarci in parlamentarke pokazali bistveno več tolerance, razumevanja in odprtosti do te zadeve. Jaz takega zakona, v katerem ne bodo sprejeta dopolnila, tudi to dopolnilo, o katerem zdaj govorimo oziroma amandma, ne bom podprla, kajti tak zakon je pravo skropucalo, izvaja se pravzaprav nek slepilni manever, s katerim se želi pokriti, da je bilo nekaj storjeno. Vsi pa dobro veste, da se s takšnim zakonom ne strinjajo tudi tisti, ki se jih zakon dotika, celo več, menijo, da je zakon diskriminatoren, tako da jaz sploh ne vem, zakaj ga sprejemamo. Očitno za tiste, ki si želijo olajšati vest ali pa morda Evropi pokazati, da je bilo tudi v Sloveniji nekaj narejeno. Vendar na vsak način narejeno neprimerno, zminimalizirano, narejeno daleč od standardov in seveda cela vrsta problemov se bo pokazala v prihodnosti, zaradi katerih bo jasno, da zakon ni pripravljen na takšen način, da bi pravzaprav obsegel vso problematiko, ki jo ta tematika obsega. Hvala.
Hvala vam. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, vsi dosedaj ste v okviru amandmaja k 6. členu izkoristili poslovniška pravila in uporabili splošne določbe oziroma splošno razpravo. Glede na to, da sem rekel, da ne bom omejeval vsebinske razprave. Vas pa samo ponovno seznanjam, da tovrstna razprava bo sprožila seveda sistem verige in bodo vsi za vami razpravljali o vsem drugem, samo ne o amandmaju k 6. členu. Zato s tega mesta prosim, da kolikor je mogoče, držite se vsebine amandmaja k 6. členu. Nadaljujemo z razpravo. Naslednji na seznamu prijavljenih pa je kolega Pavle Rupar.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Spoštovane gospe in gospodje! Zakon, ki ga danes sprejemamo, je prvi korak v zgodovini Slovenije, s katerim bomo dali možnost ureditev istospolnih partnerjev za nekoliko bolj normalno življenje. Prepričan sem, da to ni skrajna oblika zakona, da se bo ta še velikokrat spreminjal, je pa seveda prvi del in prva dobra volja, če že ne sposobnost, ki je dokazana tudi s tako kritiziranim ministrom, da to zadevo uredimo. 8 let in več ste potrebovali za usklajevanje, pogovarjanje z nevladnimi inštitucijami, z eno besedo lahko to označim kot popolno laž. Bivša vlada, koalicija, Liberalna demokracija in Združena lista še takrat, ste to potrebovali, nujno potrebovali za izliv, orgazem, če želite, za to, da očitate drugim ksenofobijo, nestrpnost. Izkoriščali ste homoseksualne partnerje dolga, dolga leta samo zato, da je nasprotno mnenje bilo kritizirano, obsojeno, do malega ubito. Namenoma sem v tem sklopu uporabil nekaj fraz o istospolnih partnerjih v družinah, pa sem v medijih, ki so skrajno levičarski, Mladina in drugi, doživel posmeh, kritiko, torej ne tisto, kar vi zagovarjata, da bi bilo to svobodno, prosto, morda, tako kot na Nizozemskem, celo s trepljanjem priznano, morda celo ovekovečeno, če bi kdo priznal, da je istospolni. Ne, obratno! Posmeh, obžalovanje samo zato, ker je to izjavil nekdo, ki ni SD ali LDS. 8 let čistih laži! In to, kar danes berem, in s temi amandmaji, vidim, je laž na laž. Obsojam vse, obsojam skrajne desničarje in skrajne levičarja. Vsi imate predmet homoseksualec za medsebojni obračun, za dokazovanje, kdo bo večji ksenofob, kdo bo večji nestrpnež, rešitev pa je tu v zakonu, vsaj prvi del te rešitve. In vse, kar ste se šli do sedaj, je nič, nihče ni rešil nobenega problema, posmehov, ne vem česa, pa nič koliko. Gospe in gospodje, od kdaj pa je vam zakon svet in svetinja, da sedaj hočete homoseksualce možiti in ženiti med seboj z nekimi slovesnostmi, če pa vam že zakon o - vi ga imenujete normalni zakon, jaz pa zakon med dvema partnerjema različnih spolov - ne pomeni nič; če funkcionar, ki je poročen, izjavi, da je žena sestavni del njegovega življenja, so pa vsi časopisi polni posmeha. Komu lažete? Sami sebi lažete. Od kdaj se komunisti pa SD sklicujete na krščansko etiko, pa na papeža, lepo vas prosim! Veste, zakaj to rabite? Zato, da bi vam tip, kot je ta, ki tukaj govori, to povedal in ga boste v jutrišnjem časopisu in medijih označili za velikega ksenofoba. Ampak v tem državnem zboru, v proceduri sprejemanja oziroma odločitev, v delovnem telesu enakih možnosti toliko nestrpnosti zato, ker smo nekateri razmišljali drugače, da bi - oprostite, gospa Širca in gospa Majda Potrata -, toliko da bi jih od moških ne pričakoval. Sploh ne znam dati oceno spola! Jaz bi vam odredil obvezno zakonski pregled mednožja za to, da bi ugotovil, katerega spola sploh ste, da lahko izjavljate take grdobije, kot ste jih na račun tistih, ki smo drugače mislili. [[...]] [[Glas iz ozadja.]] [[...]] Ni gospa. To ni sovražni govori, to so dejstva, ki so tukaj bila v tem parlamentu izpostavljena. Torej, da ne govorim o Slovenski nacionalni stranki. Oprostite, ne morete se izgovarjati o drugače mislečih, z drugimi prepričanji, tako kot to počnete. In osebno obsojam skrajno levico in skrajno desnico, ki jemlje to za medsebojna obračunavanja. Zato bi predlagal, da čim bolj mirno sprejmemo to, kar je predlagano, brez dodatnih ne vem kakšnih nastopov, ki ne bodo koristili nikomur. Gre za peščico ljudi, večini v tej državi ta zakon ne bo spremenil življenja, nič jim ne bo prinesel boljšega, nič novega, le medsebojna obračunavanja, nestrpnost in pa tisto, kar imamo vsi več kot pa dovolj. Hvala.
Jaz sem vas pred tem nastopom vse poslanke in poslance opozoril, da je smer debate odvisna izključno od vas govornikov. In glede na to, da sem že, tako kot vsi vi, že zdavnaj opazil, da se nihče ne drži vsebine amandmaja k 6. točki, in sem tudi napovedal, da ne bom prekinjal razpravljavcev, ker po moji oceni morate sami paziti, kaj govorite, zato tudi tega nisem tokrat storil. Zato nadaljujemo s [[...]]Proceduralni predlog, izvolite.
Gospod podpredsednik, ali sem jaz slišal iste besede kot vi? Ali smo mi slišali, ali sem jaz slišal iste besede kot vsi vi tukaj notri, da je en naš kolega poslanec predlagal pregled mednožja - ali sem slišal to besedo - dveh ali ne vem kolikih poslank?
Prosim, če daste proceduralni predlog ali proceduralno vprašanje.
Če se takoj gospod Rupar ne opraviči za besede, če vi ne zahtevate od njega opravičila, zahtevam takoj odmor ali pa napovedujem takojšnjo obstrukcijo.
Dovolite mi, roko na srce, mene zahtevki po opravičilu v tem državnem zboru za vsako ceno počasi začenjajo dolgočasiti. Vi ste bili opozorjeni, da je potrebno paziti na vsebino, in si pripišite vsebino oziroma posledice sami sebi. In zato ne bom od gospoda Pavleta Ruparja zahteval nobenega opravičila, vi lahko izkoristite poslovniško možnost, obstruirate sejo, zapustite sejo, ampak po moji oceni je najbolj smiselno, da v tem trenutku nadaljujemo z razpravo na podlagi prijavljenih poslancev, kot ste se prijavljali. Zato bom to tudi storil. Ne dam vam več besede. Gospod Pavle Rupar, tudi vam ne, kolega Petek, tudi vam ne. Zato nadaljujem. Naslednji na seznamu prijavljenih je [[...]]
Gospod predsedujoči, sem bil imenovan in bi rad besedo.
Besedo ima gospod Vili Rezman. Izvolite, gospod Rezman.
No, hvala lepa, čeprav vem, da bi morali dobiti zdaj besedo pred mano drugi, tisti, ki so zahtevali proceduralno. Ampak bom izkoristil to priložnost za to, da povem, da mene ne presenečajo besede, ki smo jih slišali, ker jih je od nekaterih možno pričakovati vnaprej, tovrstne besede. Me pa preseneča, da se nekateri pri tem privoščljivo nasmihajo - ljudje, od katerih tega ne bi pričakoval. Zdaj se pa vrnem k amandmaju. Kar zadeva ta amandma, ga bom podprl. Podprl bi še marsikakšnega drugega, ki ni prišel skozi sito, zato ker so pač smiselni. Ni mogoče pričakovati, da se bomo vsi tisti, ki smo pooblaščeni za poročanje, sramovali tega. Jaz bom s ponosom to napravil takrat, kadar bo to možno, in bom s tem potrdil to, da sem po značaju odprt. Kar zadeva možnosti, da bi se s tem zakonom ta tematika za dolgo let ne vrnila na dnevni red, mislim, da ne bo šlo. Manj amandmajev, ki bodo izboljševali, bomo sprejeli, več bo potreb, da se hitro znajde zopet ta zakon oziroma predlog sprememb na dnevnem redu. Kar zadeva še neke vzporedne stvari v zvezi s tem, naj povem, da je statistično gledano tudi tu v parlamentu kar nekaj takšnih, ki so istospolno usmerjeni. In morebiti nima čisto nič napak v mislih gospod Gulič, ko je omenjal še karakterne lastnosti.
Hvala. Prijavljen k razpravi je kolega Miran Potrč. Izvolite.
Hvala lepa. V dvorani sem ostal kljub skrajnemu zgražanju, gospod Rupar, nad nesramnostjo, ki ste si jo dovolili do dveh kolegic poslank, ne glede na to, da drugače mislita, da bi povedal nekaj svojih mnenj ob predlogu amandmaja in ob zakonu. Razprava, ki jo danes poslušamo, kaže stanje duha v tem državnem zboru, na žalost pa najbrž tudi, ker smo predstavniki ljudstva, stanje duha o tem vprašanju v naši državi. Ob tem je o tem stanju duha mogoče reči različno. Če bi bil velik optimist, potem bi lahko rekel, da so vsa prizadevanja, ki jih je tudi moja stranka, ki jih je Liberalna demokracija, predvsem pa ki so jih civilne družbene organizacije vlagale zadnja leta v pripravo tega zakona, obrodila sad, ker zakon, upam, bo danes sprejet. Prav gotovo je bilo potrebnega veliko truda v javnosti, v delu vlade, v parlamentu, v medsebojnih odnosih med strankami, tudi v prejšnji vladni koaliciji, ker smo dolgo časa imeli razgovore, ali pripraviti zakon ali ne, kakšen naj bo ta zakon, ker so tudi v koaliciji bili različni pogledi o rešitvah in o vsebini. Vse to je pripomoglo k temu, da imamo ta zakon. Zato pravim še enkrat, če bi bil optimist, bi bil vesel, da ga bomo sprejeli. Če pa poslušam današnje razprave, potem moram reči, da sem zaskrbljen nad tem, na kakšen način razumete in na kakšen način boste mnoge kolegice poslanke in poslanci ta zakon sprejeli - z nejevoljo, da ga nikoli ne mislite izvajati, da je to zakon, ki škoduje Sloveniji, da je to zakon, ki je krivičen, ki ne upošteva vseh drugih stvari, ki so problem naše države, ki pa nimajo nobene zveze z registracijo ali pa za vsebino odnosov istospolnih partnerskih skupnosti, potem moram reči, da me stvari zaskrbijo. Jaz bi vam v zvezi s tem rad povedal moje mnenje samo glede dveh, treh stvari. Prvo, jaz sem, ko smo sprejemali slovensko ustavo leta 1991, razumel - in takšne so tudi vse razlage -, da 14. člen, ko pravi, da je zagotovljena enakost, ne glede na katerokoli drugo osebno okoliščino, vedno razumel, da je med te osebne okoliščine vključena tudi spolna usmerjenost. In vse razlage ustave, preberite si jih, tudi o tem govorijo. Se pravi, da obstaja tudi obveznost, da na tej točki to enakopravnost uveljavimo. Če se je pa kdo potrudil pa je šel prebrati ustavo Evrope, ki sicer na žalost soglasje k njej in njen sprejem ne teče tako, kot smo si želeli, v Sloveniji pa smo sprejeli to ustavo, potem tam direktno in neposredno piše, "enakopravnost, ne glede na različno spolno usmerjenost". In prav bi bilo, gospe in gospodje, da bi razumeli in spoštovali to, kar smo vsi v evropski ustavi sprejeli. Gre za enakost pred zakonom, ki nikomur ne škoduje, daje pa nekaj temeljih pravic tistim, ki imajo takšno usmerjenost in so se za njo odločili. In zdaj glede amandmaja k 6. členu. Ponavljam, kar sem rekel, stanje duha je takšno, da po večinskem mnenju mislite, da je zakon nujno zlo, ne pa civilizacijska dolžnost tudi naše države. In če je zakon nujno zlo, potem prav gotovo ne morete sprejeti, da bi bila civilizacijska dolžnost naše države v smislu, ki bi dala pravico, da je to lahko popolnoma formalno, lahko pa tudi svečano, da je lahko tudi ob prisotnosti prič, da je lahko tudi ob prisotnosti - v narekovaj dajem, delovno, ne dobesedno - "svatov" in podobno. Zakaj? Zaradi tega, da bi ja dokazali, da tisto, kar bomo naredili, je minimum, ki ga še sprejemate v slabi volji. Škoda. Korak bi lahko bil danes storjen mnogo bolj - bi rekel, v zadovoljstvo vseh in smelo, kot bo dejansko narejen. Razprave, ki se pa ob tem pojavljajo, in reakcije nekaterih kolegici in kolegov na te nesprejemljive razprave so pa odraz njihovega pogleda, njihovega pojmovanja, njihovega karakterja, imajo do njega pravico, samo naj se o njem tudi zamislijo. Hvala.
Hvala vam. Gospod Pavel Rupar, dam vam besedo edino, če bodo vaše besede težile k umiritvi strasti, v kolikor bom ocenil drugače, vam bom pri priči vzel besedo. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoči. Jaz upam, da prav hudo osebno gospe nista vzeli mojo izjavo. Vendar pa še enkrat poudarjam, takšna nestrpnost, kot se pojavlja prav s strani predlagateljev amandmajev [[...]]
[[...]]to ste že povedal, zato vam bom [[...]]
[[...]]samo malo [[...]]dejansko je ne moremo predpisati [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]
Nadaljujemo z razpravo. Naslednji na seznamu prijavljenih je kolegica Potrata. Je ni v dvorani. Nadaljujemo. Na seznamu je poslanka Mojca Kucler Dolinar. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoči. Za razliko od prehodnih razpravljalcev bom sama se držala poslovniških določb in govorila samo o predlaganem amandmaju. Predstavnici in predlagateljici amandmaja, gospa Širca in gospa Potrata, pred menoj pa tudi gospod Potrč, so tekom svoje razprave predstavljali in zagovarjali utemeljenost tega amandmaja, predvsem češ, da pot v skupno življenje dveh moških ali dveh žensk ni na način, ki jo omogoča zakona, dovolj slovesna. Ne vem, če so in tudi ne vem, kako so sami dali skozi sklepanje svoje zakonske, vendar sama vem, pred desetimi leti, ko sem se možila, je bilo slavje predvsem odvisno od mene same in od tistih, ki sem jih na slavje povabila. In v zakonu nikjer ne vidim, da bi se s katerimkoli členom ali pa določbo prepovedovalo, da bi partnerjema, bodočima partnerjema, ki si bosta želela registrirati njuno skupnost, bilo onemogočeno, da ne bi s seboj in pa slovesni trenutek doživeli tudi v krogu prijateljev. Tako mislim, da s temi obrazložitvami nekako zvodeni smisel predlaganega amandmaja in ga sama ne bom podprla.
Hvala. Kratko obvestilo. Glede na to, da vidim, da na plenarnem zasedanju ni prisotnega nobenega izmed poslancev Poslanskega kluba Liberalne demokracije in poslanske skupine Združene liste oziroma, se opravičujem, Socialnih demokratov, vas obveščam, da mene ni nihče obvestil o obstrukciji, zato tega ne bom jemal kot obstrukcijo. V kolikor bom dobil obvestila o uporabi poslovniških določb o obstrukciji, bom glede na to, da sta dve poslanski skupini, če se bosta na to sklicevali, prekinil sejo in sklical kolegij. Do takrat pa nadaljujemo z razpravo. Besedo ima Bogdan Barovič.
Nadaljujem razpravo konkretno s 6. členom in amandmajem k 6. členu. Navezujem se na besede, da ta amandma in uradna registracija istospolnih partnerjev nimajo nobene zveze s socialnimi kategorijami. Amandma k 6. členu jasno legalizira istospolno skupnost. S tem pridobi ta skupnost določene pravice. Pomeni, on in on, ki je doma, na pamet bom rekel, da me ne bo kdo za "kravatelc" grabil, pa bom rekel iz Šrilanke, Bosne, Hrvaške, Francije, dobi na osnovi sprejete vsebine 6. člena amandmaja državljanstvo v državi Republiki Sloveniji. Nima to nobene veze s pravicami v državi? Seveda jo ima. Drugič, dva moška ali dve ženski z uradno sklenitvijo zakonske zveze dobita veliko več možnosti po zakonodaji, ki obstaja v državi Republiki Sloveniji, da dobita stanovanje. In če primerjam to s tistim, kar doživljam kot župan, da pride ženska, ki ima dva otroka, ločena pa še enega dojenčka na poti, pa dobi pol manj točk, ker nima kje biti to nima res ne, spoštovani kolegi Socialnih demokratov, nobene zveze z državo Republiko Slovenijo? Dva moška se poročita, dobita stanovanje! Fino, pa še subvencijo zraven! A družina, kjer pride do sporov, pa ne s štirimi otroki? To nima nobene zveze? Če to nima nobene veze z amandmajem k 6. členu, potem sem jaz slon.
Hvala za razpravo. Nadaljujemo. K besedi vabim kolega Jerovška. Mir v dvorani, prosim.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Kolegice in kolegi. Nisem se sploh mislil oglasiti, vendar so me spodbudile izjave gospoda Potrča, je kazal na poslance oziroma na vladajočo večino, da dojemamo ta zakon kot nujno zlo, ne pa kot civilizacijsko dolžnost. To je samo stopnjevanje namernega provociranje te strani. Te besede "nujno zlo", da prihaja od nas. In cel čas se je to pletlo na amandma k 6. členu, ki ima, tako kot ste pravilno opozarjal gospod predsedujoči, popolnoma drugo vsebino. Šlo je skozi in skozi za totalno kršenje procedure, na katero so se tam, iz teh klopi včeraj zaklinjali in sklicevali, da je to mater demokracije, v imenu procedure se je danes flagrantno kršilo skozi in skozi proceduro in provociralo poslance. Jaz sem prepričan, da se je hotelo zavestno sprovocirati koga iz teh poslanskih klopi, da se bo lahko na tej podlagi demonstrativno zapuščalo klopi, sklicevalo tiskovne konference, kar se verjetno že dela sedaj v tem trenutku. Bojim se, da na tak način se ne bo dalo delati. Jaz se čudim, da ni - skozi in skozi govorijo, kako ni resornega ministra, saj tudi ni šefa opozicije, saj ga sploh ni ne pri proračunu ne pri nobeni stvari tukaj! Naj sestavijo stranko! Dejansko, gospod predsedujoči, mislim, da tega načrtnega provociranja, potem pa takoj zapustiti poslansko klop, zmerjanje vladne koalicije, da vso stvar zajema kot "nujno zlo", to je žaljivo tudi. Meni je zelo žal, da nekaterim poslancem potem koncentracija popusti, tudi zaostrijo, zasolijo, čeprav moramo vedeti, da različni poslanci pač različno dojemajo in imajo tudi različen način reagiranja, pa pri tem nič zlo hudega ne mislijo. Tu pa je po mojem šlo za najhujšo žaljivko vseh nas, ki tu sedimo. Vse, kar pride iz naših klopi, je nekaj nujno slabega in jaz takšnega provociranja ne morem sprejeti. Mi je prav žal, da so nenapovedano z obstrukcijo sedaj storili, da niso niti dojemljivi za nobeno debato in da na tak način, prek tiskovnih konferenc potem samo reagirajo. Tega je po mojem preveč, na tak način se tu delati ne bo dalo. In tudi pozivam stranke, ki so sprožile nenapovedano obstrukcijo, da se zamislijo nad svojimi reakcijami. Hvala.
Gospod Jerovšek, jaz bi vam svetoval, dobronamerno, da preden obtožujete, da neka poslanska skupina ali poslanski klub dela obstrukcijo, da pred tem dobro pogledate, če res njihovih poslancev ni v dvorani državnega zbora. Če se boste obrnili, boste nekaj sedežev za seboj zasledili gospoda Petka, predstavnika poslanskega kluba LDS, zato smatram dela vašega govora za brezpredmeten. Na seznamu prijavljenih imam samo še enega razpravljavca, gospoda Soka, izvolite.
Hvala lepa. Res nas je ta debata mogoče na hitro odnesla predaleč. Gre v bistvu za to, da je obravnava tega zakona v bistvu zelo spolitizirana že vseskozi. Tudi sam razmišljam in pritrjujem tistim, ki pravijo, da gre pri vsem tem za relativno močno politično orodje liberalnih političnih tokov v prizadevanjih za diskreditacijo desnih političnih sil in pa seveda pri nas se vedno še pridoda, v narekovaju bom rekel, "katoliška cerkev", ki kot da škodljivo deluje v tej smeri, da do tega ne pride. V resnici pa teh levosredinskih gibanj ne skrbi istospolno partnerstvo oziroma posameznik, ampak gre bolj ali manj za dejansko zlorabo zelo občutljivega človeškega notranjega sveta čustvovanja in pa, lahko bi rekel, duševne konfliktnosti. Običajno ta gibanja vedno na koncu človeka pustijo samega, prepuščenega samemu sebi. Kar se pa tiče obrazložitve in zagovarjanje gospoda Potrča, ki nas pogosto uči, kaj piše in česa ne piše v ustavi, in on seveda to ve, res govori 14. člen o enakosti pred zakonom, ampak potem mora gospod Potrč prebrati tudi 53. člen, ki govori o zakonski zvezi in o družini. V ničemer s tem zakonom seveda ne bo kršeno načelo enakosti pred zakonom po 14. členu, prav v ničemer. V bistvu tudi, je rekel, da je prebral to v evropski ustavi, ampak dvomim, da je natančno prebral, ker je ob neki priliki tudi trdil, da je prebral inštitut imunitete v evropski ustavi, pa smo potem ugotovili, da ravno ni vedel, kaj tam piše. Tudi tam je zadeva drugače rešena, kot on pripoveduje tukaj v tem državnem zboru, in mogoče bi mu tudi sam predlagal, da ta čas, ko ga sedaj ni, le izkoristi in natančno prebere, kaj piše v eni in drugi ustavi. Hvala lepa.
Kolega Pavle Rupar, izvolite.
Gospod predsedujoči, kolegice in kolegi! Majdi Širci in gospe Potrata se za izjavo opravičujem, čeprav se pa ne opravičujem za poziv k prenehanju nestropnosti, ki jo na odborih in pa tudi drugod izražata s svojimi nastopi. Hvala lepa. [[...]] [[Aplavz.]] [[...]]
Verjamem, da so tisti, katerim je bilo opravičilo namenjeno, to slišali. Ampak mi bomo nadaljevali s sejo po predvidenem planu. S tem zaključujem razpravo k 6. členu in prehajamo na glasovanje. Glasovali bomo o amandmaju poslank Majde Širca in mag. Majde Potrata k 6. členu. Glasujemo. Navzočih je 46 poslancev, za sta glasovala 2, proti 42. [[Za je glasovalo 2.]] [[Proti 42.]] Ugotavljam, da amandma ni bil sprejet. Nadaljujemo. V razpravo dajem 7. člen ter amandma poslank Majde Širca in mag. Majde Potrata. Kdo želi besedo? Zaključujem razpravo. Prehajamo na glasovanje. Glasujemo o amandmaju poslank Majde Širca in mag. Majde Potrata k 7. členu. Glasujemo. Navzočih je 46 poslank in poslancev, za je glasoval 1, proti 44. [[Za je glasoval 1.]] [[Proti 44.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. V razpravo dajem 8. člen ter amandma poslank Majde Širca in mag. Majde Potrata. Kdo želi besedo? [[Nihče.]] Se opravičujem. Kdo želi besedo? Kolega Barovič, izvolite.
Hvala. Obrazložitev je za Slovensko nacionalno stranko in zame nesprejemljiva. Amandma k 8. členu pravi, v obrazložitvi, za potrebe pravnih posledic sklenitve istospolne partnerske zveze na drugih pravnih področjih so problematiko predstavili, ampak pravi vseeno, da obstoj istospolne partnerske skupnosti, registrirane po tem zakonu, daje partnerjema enake pravice in obveznosti, kot jih družinskim članom dajejo zakoni, ki urejajo področja zdravstvenega varstva, zdravstvenega zavarovanja, zdravstvene dejavnosti, socialnega varstva, dohodnine, pravdnega in nepravdega postopka in celo prijave prebivališča. To je absolutno nesprejemljiva obrazložitev in nesprejemljiva vsebina.
Hvala. besedo dajem poslancu Kokalj.
Hvala lepa. Strategija razvoja Slovenije sloni na sorazmernem in trajnostnem razvoju, čeprav menda za nekatere ti pojmi niso povsem jasni, pa menim, da ni težko razumeti, da je res za strategijo, ki želi ambicijo napredka v naši družbi usklajevati z naravnimi danostmi - prosil bi za mir v dvorani - in ne vanje grobo posegati. Trajnostno pa pomeni tudi dolgoročno perspektivno, kar je vezano vsaj na okvirno obdobje življenja ene generacije. Glede na predlagani amandma, ki želi položaj istospolne partnerske skupnosti izenačevati z družinsko skupnostjo, menim, da tak amandma nikakor ni v skladu s strategijo, o kateri sem govoril, in mislim, da je delo državnega zbora glede obravnave vse zakonodaje in vsega, česar se lotevamo, tako, da mora biti usklajeno s tem duhom. Delo državnega zbora ni obravnava takih ali drugačnih ideoloških pogledov, ampak iskanje skupnega imenovalca za tiste zadeve, ki nas peljejo k cilju, ki sem ga omenil. Zato menim, da zakonodaja, ki je predlagana, v zadostni meri ureja problematiko, o kateri se iz povsem drugih razlogov kot iz razlogov urejanja nujnih družbenih razmer govori že skoraj desetletje v naši državi. Zato predlagam, da se tega amandmaja ne podpre. Tudi sam zakon, ki je v celoti, kot sem že prej rekel, pravzaprav mislim, da zgornja meja tega, kar se lahko zgodi v tem trenutku, je absolutno dovolj sprejemljiv, da to situacijo ta trenutek rešujemo. Dramatizacija istospolne problematike pa ima tudi druge vire. Mislim, da bi bilo zelo dobro s strani varuha človekovih pravic tudi tokrat pripraviti študijo o vzrokih in tistih kriterijih, ki pravzaprav istospolno nagnjenje narekujejo. Sam sem prepričan, da v povezavi z naravnimi danostmi tega pojava skoraj ni. Sem pa soočen tudi kot oče večkrat s provociranimi dejstvi. Če beremo samo najstniško literaturo v Sloveniji, vidimo, da se pravzaprav naše najstnike napotuje k takemu nagnjenju. V času, ko otroci iščejo svojo osnovno človeško identiteto in tudi spolno identiteto, mislim, da je to zelo vprašljivo dejanje. Vemo pa tudi, da se istospolne partnerske zveze pogosto zlorablja tudi kot neke vrste identifikacijo za zelo ozke lobistične kroge, ki imajo včasih tudi zelo velik vpliv na družbeno dogajanje. Zato menim, da je treba to tematiko izjemno pazljivo obravnavati in se paziti zelo ekstremnih rešitev, predvsem pa nikakor v smeri izenačevanja z nekimi naravnimi danostmi, kot sem že prej omenil, kot je v tem amandmaju predlagano, praktično izenačevanje istospolne partnerske skupnosti z neko naravno, ki ima že tisočletno tradicijo, družinsko skupnostjo. Hvala lepa.
Hvala vam. Besedo ima poslanka Uhan.
Hvala lepa. Na komisiji za peticije, človekove pravice in enake možnosti, pa tudi danes, je bilo večkrat izraženo, da so geji in lezbijke naši državljani, da tu živijo in plačujejo davke, pa se jim ne prizna socialnih, pokojninskih in podobnih pravic kot, recimo, možu in ženi oziroma zakoncema. V Sloveniji je skupin ljudi, ki delajo, ki živijo, ki plačujejo davke, veliko; ki imajo koga radi, pa mogoče na drugačen način, skrbijo zanj. To so, recimo, vsi neporočeni, pa ne zahtevajo posebnih pravic, ki pripadajo zakoncema, možu in ženi. Vrednote niso enake, enakovredne. Odločiti se za otroke, imeti otroke, če jih seveda lahko imaš, skrbeti in vzgajati državljane pa je posebna vrednota, ki jo ščiti država. Zato se ne strinjam s predlaganim amandmajem. Hvala.
Hvala vam. Gospod Žnidaršič, izvolite.
Hvala lepa. Torej, sam sem po poklicu zdravnik in meni je žal, da v pripravi zakona ni bilo sprejeto naše stališče, da bi kazalo vsaj kakšno od pravic, ki jih pokriva ta amandma, vendarle vgraditi. Mislim na primer na pravico do nege družinskega člana. Namreč, če smo mi s tem zakonom želeli omogočiti istospolno usmerjenim to skupnost, potem je nenavadno, da nasprotujemo tej pravici, da če nekdo zboli, da ga ta ne more nekaj dni negovati in mu skuhati čaja. In seveda mi smo v koaliciji vedeli, da ne bo mogoče izenačevati pravic, kakor jih imajo svojci v smislu svojcev iz naslova zakonske zveze, zato smo takrat skromno pričakovali, da bodo vsaj nekatere pravice, ki pa so življenjskega pomena, upoštevane, pa niso bile. Zdaj se ta pravica, o kateri konkretno govorim, pojavlja v sklopu vseh drugih, ampak ne morem pomagati in mislim, da bi morala v zakonu biti, in iz tega razloga bom ta amandma podprl. Hvala.
S tem zaključujem razpravo. Prehajamo na glasovanje. Gospod, jaz vas tokrat pa res lepo prosim, dvignite roko, nemogoče je s tega mesta, da nekdo samo s prstom nakaže. Jaz sem tretjič poskušal zaključiti razpravo, medtem ko se vam ne da niti pošteno roke gor dvigniti. Bodimo vsaj toliko korektni, če ne do mene, do celega državnega zbora, da se potrudite in jasno nakažete, kdo hoče in kdaj hoče govoriti. Sprašujem, kdo hoče govoriti? Kolega Sok, imate besedo.
Hvala lepa. Res nisem na veliko mahal, sem pa nakazal in sem razumel, da sem gospodu Žnidaršiču kot starejšemu dal prednost. Torej, tudi sam mislim, da v kolikor bi sprejeli ta amandma in morebiti še amandma k 6. členu, ki je govoril o pričah, se pravi o samem obredu, potem o pravicah takšne skupnosti, potem bi skozi te amandmaje ne glede na naslov tega zakona res registracijo istospolne skupnosti izenačili z zakonsko skupnostjo. In tudi javnomnenjska anketa, ki so jo naredili za ta namen in v kateri so državljanke in državljane vprašali, ali menijo, da bi morali istospolnim partnerjem pripadati enake pravice kot zakoncema, je kar v 51,4% anketiranih odgovorilo, da ne, medtem ko je nekaj več kot 38% bilo mnenja, da bi jim naj pripadale enake pravice. Jaz mislim, da bi uzakonitev tega predlaganega amandmaja res pomenila razvrednotenje družine kot temeljne celice družbe in zato je tudi iz tega razloga takšen amandma nesprejemljiv in, kot je že bilo rečeno, mi bomo temu nasprotovali.
Hvala. Besedo ima poslanec Capuder.
Hvala. Tega amandmaja ne podpiram predvsem iz tega razloga, ker očitno enači družino in istospolno partnersko skupnost, kar pa mislim, da ni v redu za našo družbo. Naloga družbe, kot sem že v svojem uvodnem nastopu povedal, je, da ščiti družino, da družini omogoča, da opravlja svojo, po ustavi zagotovljeno funkcijo in zato tudi določa določene oziroma daje določene bonitete družinam, kot je vzdrževanje družinskega člana, kot je olajšava pri plačilu dohodnine in tako naprej. Mislim, da je bila težnja zakonodajalcev, ki so pripravljali te zakone s tega področja ravno ta, da se še posebej poudari pomen družine za našo družbo. Tako izenačevanje, mislim, da ni dobro in ga ne mislim podpreti.
Hvala vam. K besedi vabim kolega Milana Petka.
Torej, jaz upam, da smo pri točki odločanja, predsedujoči?
V tem trenutku še traja razprava.
Umikam.
Potem nadaljujemo. Besedo ima kolega Brenčič.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Da ne bi izgledalo, da so med nami samo tisti pravoverni in samo tisti skrbniki slovenske družine, ki se dosti oglašajo, je prav, da človek kaj reče. Jaz osebno sem veliko vložil, da se to družbeno vprašanje uredi na civiliziran, medčloveški način. Med nami je to vprašanje, med nami živijo ti ljudje in nimamo pravice se do njih obnašati kot do nekega tujka. Vendar v tem naslovu moramo tudi te ljudi razumeti človeško. Mislim, da bi se moglo v ta člen tudi določene zadeve napisati, ne tako, kot jih zastavlja amandma. Namreč, iz naslova življenja dveh sester skupaj, imamo veliko primerov, in živita celo življenje skupaj. Ne vem, zakaj jim človeško ne bi dali te možnosti, da ima ena teh sestra pravico kot svojec skrbeti za drugo sestro, ko je bolna. V tem smislu gledamo tudi na ta dva človeka, ti dve osebi, ki živita življenje kot istospolna partnerja. Ne smemo jemati to tako trdo. Družba je kompleksna. Življenje je nastalo na tem svetu iz Adama in Eve, ampak tudi to življenje dobi takšne in drugačne spremembe. Vem to, da nekatere pravice v smislu svojca bi se dale zapisati v zakon, ne ravno tako, kot ta amandma zastavlja. Amandmaja ne bom podprl. Vem pa, da je tukaj en kup sprenevedanja.
Besedo ima gospod Franc Capuder.
Hvala. Žal se moram odzvati na izvajanje gospoda Brenčiča, ker mislim, da je zakon napisan za istospolne partnerske skupnosti, ker mislijo živeti aktivno spolno življenje, moški in moški ter ženska in ženska. Ko pa govorimo o sestrskih skupnosti, pa mislim - jaz tega nisem tako razumel, da bi ta zakon reševal problem sestrske skupnosti, ker potem bi na podoben način lahko rekli za vse skupnosti, ki jih živijo patri oziroma redovniki in redovnice in redovniki.
Replika, izvolite.
Samo v pojasnilo, eno je spolnost, življenje te skupnosti, drugo je pa tudi drugi del življenja, ki je sestavni del takšnega življenja, kot ga živimo navsezadnje vsi, da me ne bi napak razumeli.
Nadaljujemo z razpravo. Besedo ima kolega Potrč.
Hvala lepa. Jaz cenim razmisleke predsednika odbora za delo, družino in socialne zadeve, moram pa tako povedati, če bi bila iskrena želja, da se tudi glede medsebojnih pravic na področju zdravstvenega zdravstva kaj stori, potem je pač treba ta amandma podpreti in si dati priložnost, da v tretji obravnavi najdemo rešitev, ki bi bila morda tudi bolj sporazumno dogovorjena. Če to ne bo storjeno, potem bo pač sprejet ali zavrnjen, če bo zavrnjen, ne bo nobene možnosti. Rad bi pa povedal, da prav v medsebojnih odnosih, ne glede na spolnost, dva ki trajno skupaj živita, vprašanje zdravljena in vprašanje pravic, ki jih imata, ali pa obveznosti, ki jih imata drug do drugega v primeru bolezni, je eno od resnih vprašanj. To je tudi eno od resnih humanitarnih ali pa humanih vprašanj. Vprašanje odnosa med ljudmi na tej točki in moram reči, da ne razumem, resnično ne, da se to zdi, da mora biti kazen, ker je pa to istospolna partnerska zveze, drug za drugega ne smeta na podlagi enakih pravic, kot je za nego sicer za družinskega člana, skrbeti. Zakaj? Enostavno ne razumem in mislim, da tukaj gre za res neko ozkosrčnost ali pa ozkogrudnost, da ja bi iskali primere, kjer moramo umetno razlikovanje narediti. Ampak to umetno razlikovanje bo šlo resnično v škodo te skupnosti in na konec koncev na škodo tudi družbe kot celote, ker če boš imel tam bolnega človeka, ki nihče zanj ne bo skrbel, bo slej ko prej morala skrbeti država - saj si vendar ne želimo tega. Hvala.
Kolega Sok, imate besedo.
Jaz se želim odzvati na to, kar je sedaj povedal poslanski kolega Potrč. Ne vem, od kod mu ta ideja, da ne smeta skrbeti drug za drugega. Iz česa pa to izhaja? Tisto, kar je prej povedal gospod Brenčič, nima nobene zveze s tem zakonom. V tem zakonu govorimo o registraciji, se pravi, če dva se registrirata, uradno izjavita, da bosta živela skupaj. In potem ta zakon uzakonja, kaj lahko takšna skupnost oziroma na kakšen način naj funkcionira, kako začne in kako lahko preneha in 8. člen, ki govori o obsegu pravic in obveznosti, jaz ga bom prebral: "Na podlagi registracije skupnosti imata partnerja pravico do preživljanja in preživnine, pravico do pridobivanja skupnega premoženja in urejanja premoženjskih razmer v okviru skupnosti, pravico do stanovanjskega varstva, pravico do dedovanja na delež skupnega premoženja po umrlem partnerju in pravico do pridobivanja informacij o zdravstvenem stanju obolelega partnerja ter do obiskov v zdravstvenih ustanovah." Se pravi to, ali si onadva v času bolezni medsebojno pomagata, nikjer v tem zakonu seveda ni. Potem je še en odstavek: "Partnerja v skupnosti sta se dolžna medsebojno spoštovati, si zaupati in si medsebojno pomagati." Celo piše, da sta si dolžna medsebojno pomagati!Se pravi, o kakršnemkoli sejanju dvoma, da si ne smeta pomagati, v tem zakonu ni ne duha ne sluha. Mislim, da se pač tukaj govori nekaj resnično povsem neproduktivnega in nekaj, česar v tem zakonu ni na takšen način uzakonjeno. Na žalost, gospod Potrč, tako je.
Prvo vprašanje, gospod Potrč, replika ali razprava?
Razprava.
Potem boste počakali, pred vami je kolegica poslanka Breda Pečan. Izvolite.
Hvala lepa, za besedo. Podprla bom amandma k 8. členu zaradi tega, ker sem prepričana, da v svoji vsebini zagotavlja vse tisto, kar naj bi normalna partnerska zveza zagotavljala, ne glede na to, ali sta istospolna ali različnospolna partnerja, neke skupnosti, ki temelji najprej in predvsem na čustveni povezanosti dveh partnerjev in šele potem je vse drugo. Namreč, jaz ne vem, zakaj ves čas pozabljamo na to, da gre pač za drugačen odnos, odnos druge vrste med dvema človekoma istega spola. Vendar, vedno znova in znova, tudi med možem in ženo, preden skleneta zakonsko zvezo, preden se odločita za to ali preden se odločita za to, da bosta imela otroke, morati biti čustveno navezana, morata se imeti rada in isto velja za istospolne partnerje. Tako iz tega ven izhaja potem, ne želja, ampak potreba ali nuja, da lahko na dolgi rok imata zagotovljene vse tiste pravice, ki jih imajo zagotovljene partnerji v izvenzakonski zvezi. Prej sem poslušala nekoga, da je govoril o tem, da smo znotraj zakona je pravica dana do, bom rekla, neke medsebojne varnosti, po smrti partnerja, v samem zakonu [[...]]Če samo tako rečemo, kadar gre za zakonsko zvezo in eden od partnerjev, eden od zakoncev zboli, ima drugi zakonec pravico imeti plačano bolniško odsotnost za to, da za njega poskrbi. V taki zvezi, kot je tukaj zapisana v osnovnem besedilu 8. člena, te možnosti nima, kadar pa gre za čustveno navezanost med dvema človekoma, ki živita v skupnosti, ne glede na to, ali je registrirana ali ne, pa ne more tega z zakonom zapovedati, da se med seboj spoštujeta, eden drugemu pomagata in sta si v oporo. To je navaden "lari fari". Zakon ne more zapovedati, da se mož in žena, se pravi, različna spola, v zakonski zvezi med seboj razumeta in da se ne pretepata, da se ne maltretirata, da ni nasilja v družini; zakon to sankcionira, ne more pa zapovedati, da se morata ljubiti, da si morata pomagati, tako da je to navadna floskula, tisto, kar je zadnji odstavek tega člena. Sedaj bi še nekaj rada povedala. Dobili smo tudi med drugim, in to sodi k temu amandmaju, tako da lepo prosim, da mi ne bi rekli, da ne smem tega povedati, ker ste dovoli govoriti neverjetne stvari danes [[...]]
Tu ne vidim razloga, zakaj vam ne bi dovolil.
[[...]]zato ker bo nekaj, kar neposredne direktne zveze nima, imam pa posredno zvezo.
Izvolite.
"Poslanec je v odnosu do drugih spoštljiv, ima enak odnos do vseh, ne glede na raso, narodno pripadnost, spol, jezik, vero, politično ali drugo prepričanje in druge osebne okoliščine, spoštuje enakopravnost, enakovrednost in sprejema različnost. V odnosu do kolegov poslancev in zaposlenih v državnem zboru poslanec izhaja iz njihovega dela in strokovnega znanja, ne pa iz njihove verske, politične in druge opredelitve." Druge opredelitve! Kolegialnost, spoštljivost in solidarnost! "Poslanec na sejah državnega zbora, sejah delovnih teles, sestankih in drugih delovnih srečanjih ravna tako, da ne moti svojih kolegov in drugih udeležencev seje, o svojih kolegih in njihovih izjavah ali ravnanjih govori tako, da ohranja spoštljiv odnos, resnicoljubno in tako, da varuje integriteto državnega zbora." Mislim, da sem dovolj povedala in mislim, da današnji dan in današnja razprava o teh amandmajih govori o tem, da v tem državnem zboru takega kodeksa poslancev ni možno sprejeti zaradi tega, ker ravnanje nekaterih kolegov nikakor ne sodi v ta okvir. Hvala lepa.
Hvala vam. Seldimo seznamu prijavljenih. Besedo ima kolega Potrč.
Hvala lepa. Rad bi še enkrat poudaril, da ne verjamem, celo gospodu Soku ne, da ne ve, da ta zakon poleg naslova ureja tudi vsebino. In prav gotovo je, da ne govorimo zgolj in samo o registraciji istospolnih partnerskih zvez, ampak na podlagi naslova, ki celo ne odraža vsebine, govorimo tudi o vsebini odnosa. Verjetno to vsi vemo in je škoda o tem govoriti, ampak zaradi javnosti je prav, da se ponovi, da ne bi kdo rekel, da smo mi drugi trapasti, ker ne vemo, kaj v zakonu piše. Drugo pa je vprašanje konkretnih pravic. Tukaj pa vemo in je bilo že povedano, jaz sem hotel to samo povedati pred tem, da gre za vsebino pravice prav ali v primeru bolezni. Dajemo samo pravico, da nekdo skrbi za drugega - ali ima za to tudi pravice, ki mu po zakonu gredo, to je pa nega družinskega člana. In za to gre. In jaz mislim, da bi bilo prav, da to možnost damo. S, sicer ne trdim, da bo zakon prepovedal, gospod Sok, da mu ne sme pomagati. Seveda lahko, ampak pomaga mu lahko, če ni v službi, pomaga mu lahko, če da svoj reden letni dopust za to, in pomaga mu lahko popoldan, ko prihaja iz službe. Vi pravite, da je to dovolj. Saj to je ravno tisto, kar jaz pravim: ni dobro, da zakon urejamo na način, ki pravi, malo smemo dati, veliko pa ne. In v tem delu bi bila širokogrudnost tega državnega zbora bistveno razumljivejša, če bi take stvari, ki kažejo na medsebojen odnos, dovolila. In tukaj jaz te ozkogrudnosti ne razumem. Hvala.
Gospod Brenčič, vi imate repliko.
Jaz imam repliko na kolega Soka, da ne bo izgledalo, kot da samo eni poznate vsebino zakona, ne naslova zakona. To preprosto ni res, kar trdite, gospod Sok. Ta zakon ne ureja samo registracije, pa da bodo tisti, ki jim je namenjen, tudi razumeli. Ta zakon s svojo vsebino napravi veliko več, kot samo upravni postopek registracije. In mi ne delite teh levit naprej.
Hvala. Nadaljujemo z razpravo. Besedo ima poslanec Vili Rezman. Izvolite.
Hvala lepa. Rad bi opozoril na to, da ni najboljša praksa, če hočejo poučevati tisti, ki niti brali niso niti osnovnega zakona, kaj šele kakšno vzporedno literaturo. Zato bom prebral to, kar so drugi zapisali v zvezi s temi pravicami. In sicer se glasi tako [[samo en del]] : "Predlog zakona sicer daje partnerju določene pravice v primeru bolezni drugega partnerja, vendar partnerju ne daje statusa ožjega družinskega člana, ki je bistven za enakopraven položaj partnerja v razmerju do drugih sorodnikov partnerja, ter za uveljavljanje osnovnih pravic iz naslova zdravstvenega varstva in zdravstvenega zavarovanja na podlagi zakona o zdravstvenem zavarovanju." In torej nima pravice do bolniške za nego partnerja, pa še kakšne druge pravice nimajo. Nimajo pravice do najema kredita kot par, nimajo pravice do dohodninske olajšave kot par, nimajo pravice do nadomestila za ločeno življenje. Kar zamislimo si, da bi bil kakšen izmed takšnih, recimo, poslanec v našem državnem zboru in bi bil edini med nami, ki ne bi dobil nadomestila.
Hvala. Zaenkrat je zadnji na seznamu prijavljenih podpredsednik Vasja Klavora. Izvolite.
Gospod podpredsednik, je že precej časa, kar sem dvignil roko.
Verjemite, ste na seznamu od takrat, ko ste jo dvignili.
Dobro. Mirno sem poslušal tole razpravo ves čas, tudi ko sem šel ven, sem poslušal v pisarni naprej. Najprej bi rekel to, da me malo čudi dokaj nizek nivo te razprave že pri sami terminologiji. Če smo dobili na mizo termin, da razpravljamo o istospolno usmerjenih ljudeh oziroma partnerjih, ne o gejih, ne o pedrih - oproščam se za te besede, ki sem jih zdaj izrekel, vendar niso moje -, potem bi bilo prav, da v tem državnem zboru uporabljamo vsaj tako terminologijo, kot je pravilna. Opozoril bi vas rad na naslednje. Zelo sem zadovoljen, da je vlada in ministrstvo pripravilo ta zakon. Zakon bom podprl, čeprav sem ob teh amandmajih imel nekoliko pomislekov. Predvsem pa pomislekov, ne o tistem prvem, ko smo ugotovili, kakšna naj bo registracija in tako dalje, mislim, da je to vse še vzporedno in morda tudi nekje v prvi fazi obrobno, ampak o tem členu, o katerem zdajle razpravljamo. Rad bi vas opozoril kot zdravnik in kot poslanec, da kljub vsemu razpravljamo o ljudeh, in tega se zavedajte. O ljudeh in ne o nekih stavkih, ki so tu napisani, ki jih nočemo razumeti. Razpravljamo o ljudeh, s katerimi sem se srečeval več kot 40 let pri svojem poklicu noč in dan, v težkih situacijah, ob težkih boleznih in ob neštetih smrtih. Prevečkrat se je tudi zgodilo, da tisti, ki je bil potreben nege v primeru hude bolezni ali ki je umiral, ni imel ob sebi nikogar, pa čeprav so bile te njihove družine bleščeče v vseh pogledih, kakršnihkoli hočete. Vendar je bil sam in osamljen. In iz vsega tega, kar vam sedaj pripovedujem - in to me je nekoliko prizadelo, se ne oglašam vsak dan - sem rekel, da bi vas rad spomnil, da razpravljamo o ljudeh. In če je kolega Žnidaršič rekel, da kot zdravnik ne more iti mimo tega amandmaja, kjer priznava partnerju - če smo priznali zakon, če smo priznali registracijo, potem pustimo tem ljudem, da si pomagajo eni drugim tako, kot si pomagajo pošteni ljudje med seboj. To je vse, kar sem hotel povedati. Hvala.
Hvala. Lahko sedaj zaključim razpravo? Zaključujem razpravo in prehajamo na glasovanje. Kolega Petek.
Verjetno ste že vsi ugotovili, zakaj pravzaprav edini od Liberalne demokracije tukaj sedim. V skladu s 73. členom poslovnika zahtevam v imenu poslanske skupine Liberalne demokracije 45-minutno prekinitev za posvetovanje v poslanski skupini.
Dovolite, jaz vam bom odobril vaš zahtevek na podlagi 73. člena. Pred tem pa sprašujem, glede nato, da bo to zadnja aktivnost, ki jo bom naredil pred glasovanjem, so glede tega glasovanja kakšne obrazložitve glasu, da ne bodo potem zoper nesporazumi okoli tega? [[Ne.]] Potem takem prekinjam sejo do 13.25 ure.
Spoštovane kolegice in kolegi! Nadaljujemo prekinjeno sejo. Glede na to, da je predstavnik Liberalne demokracije zahteval odmor, ga sprašujem, ali želi besedo. Dr. Gantar, izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Ob žaljivem nastopu poslanca Pavla Ruparja sem od tedaj predsedujočega, gospoda podpredsednika Saša Pečeta, zahteval, da izvede določene ukrepe, da zagotovi opravičilo ali sicer druge ukrepe, ki so možni po poslovniku. Ti ukrepi niso bili izvedeni. Gospod podpredsednik, ki je tedaj vodil, ni uporabil členov poslovnika od 75 do 80 - specifično, ni uporabil 76. člena poslovnika -, ki zahtevajo in narekujejo sankcioniranje poslancev v takih primerih. Prav tako ni ukrepal niti predsednik državnega zbora, gospod Cukjati, pa tudi ne kolegij, ker ga ni bilo. Zato poslanska skupina Liberalne demokracije Slovenije obstruira to točko. Ob tem pa moram poudariti še to, kar je bilo napovedano, da se nam zdi, da nam vsem skupaj ta seja razpada, da je ta seja na robu še znosnosti in legalnosti, legitimnost je že zdavnaj izgubila; da se točke menjajo sem in tja, da niso pripravljene, da se je to zgodilo prvič v tem mandatu tako neprimerno, in nas vsi opazujejo, kaj pravzaprav delamo in kako delamo. Zato, še enkrat, LDS napoveduje obstrukcijo. Menimo, da ta pot za ta državni zbor, tako kot gre, in za vladajočo koalicijo ni dobra. Hvala lepa.
Hvala, dr. Gantar. Tudi sam kot del vodstva moram javno izraziti svoje nezadovoljstvo in svoje ogorčenje nad žalitvami in načinom vodenja tega cenjenega zbora, ki ne sodi niti na parkirišče, kaj šele v to dvorano. Gospod Peče pri predsedovanju ni izrabil poslovniške možnosti, da bi kolega Ruparja opozoril na nespodobno ravnanje. In, drage kolegice in kolegi, v takšnih okoliščinah tudi sam ne morem in ne želim nadaljevati z vodenjem seje. Prekinjam sejo.
Dame in gospodje. Nadaljujemo sejo. Žal je prišlo do nepredvidene prekinitve. Kot sem obveščen, smo pri glasovanju o amandmaju k 8. členu. Izvolite, gospod Potrč.
Gospod predsednik. Ne bi želel biti niti nevljuden niti ni v nasprotju s poslovnikom, vendar se mi zdi, da če eden od vaših podpredsednikov prekine sejo z ugotovitvami, kakršne so bile, da bi bilo pametno, da skličete kolegij in da se na kolegiju posvetujemo.
Menim, da je to stvar moja in pa podpredsednikov. Mislimo, da bomo morali ravnanje nekaterih podpredsednikov dogovoriti, ampak to v našem ožjem krogu. To je naš problem, gospod Potrč, problem naših podpredsednikov in naslednji teden bomo seveda imeli v tem smislu sestanek. Mislim, da ni potrebno prekinjati sejo. Če želite, lahko dam vaš predlog na glasovanje?
Jaz mislim samo, da gre tudi za kolegij, ne samo za podpredsednike. Jaz bom hvaležen, če ga daste na glasovanje, še bolj, če bo slučajno sprejeto, nimam pa tega upanja. Hvala.
Slišali ste predlog. Prosim, da ga bolj točno precizirate. Za koliko časa želite prekinitev seje?
Gospod predsednik, ne bom ponovil predloga. Če želite, jaz sem za to, da daste na glasovanje predlog, da se skliče kolegij. To je pa vaša pravica. Če ne boste dali, ne boste dali, jaz ne rabim nobenega odmora.
V kolikor bomo ob vsaki muhi podpredsednikov sklicevali kolegij, ne bomo nikoli končali te seje. Nadaljujemo s sejo in dajem na glasovanje predlog amandmaja k 8. členu. In sicer predlog amandmaja, ki ga je pripravila poslanska skupina oziroma skupina poslancev s prvopodpisano Širca Majda. Glasujemo. Prosim, da ste pozorni glede prisotnosti in vstavljenih kartic. Prosim, gospod Tanko, če izvlečete mojo kartico. Glasovali bomo še enkrat o amandmaju. Glasujemo. Glasovaje teče. Ponovno bomo glasovali ob 13.45 uri. Prekinjam sejo.
Prosim poslanke in poslance, da zasedejo svoja mesta. Nadaljujemo sejo in prehajamo na tretje glasovanje o predlogu amandmaja k 8. členu. Glasujemo. Ali zahtevate ponovno glasovanje?
Prosim, gospod predsednik, če bi lahko ponovili glasovanje. Hvala lepa.
V skladu z zahtevo sem dolžan poklicati tehnično službo in prekinjam za 5 minut. Takšen je dogovor, da v kolikor se ugotovi, da ne dela, se pokliče tehnično službo. V kolikor dela, potem ponovnega glasovanja ni. Mislim, da tudi stvari ne spremeni dejstva. Navzočih je 57 poslank in poslancev, za je glasovalo 13, proti 43. [[Za je glasovalo 13.]] [[Proti 43.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na obravnavo in odločanje o amandmaju k 21. členu. In sicer, skupina poslancev s prvopodpisano gospo Majdo Širca predlaga črtanje člena. Želi kdo razpravljati? [[Nihče.]] Gospa Potrata, izvolite.
Amandma k 21. členu je povezan z odločitvami oziroma z rešitvami v prejšnjih členih, ker če bi bili sprejeti amandmaji, ki bi urejali status svojca na tak način, da bi oseba, ki bi imela ta status, lahko uživala tudi vse pravice in dolžnosti, ki iz takega statusa izhajajo, potem bi bilo črtanje 21. člena smotrno. Res je, 21. člen, tako kot je zdaj zapisan, izboljšano besedilo prvotnega predloga. Nekaterih reči, o katerih je bilo govora pri razpravi o 8. členu, pa vendar še ne uresničuje, zato tega amandmaja nismo umaknili in je vložen. Je pa, kot rečeno, z nesprejetjem amandmaja k 8. členu njegovo črtanje nekoliko otežilo predlog zakona. Hvala.
Hvala. Želi še kdo besedo? Gospod Sok.
Hvala lepa. 21. člen dopolnjuje tisto, o čemer smo razpravljali v predhodni razpravi, in tega amandmaja seveda ne moremo podpreti, kajti ta amandma pravi, da se črta 21. člen. 21. člen pa govori o pravicah v primeru bolezni. Se pravi, če bi ta člen črtali, potem bi res prišlo do tega, kar so nekateri kolegi v prejšnji razpravi govorili, da ta zakon ne dovoljuje, da je partner obveščen o bolezni drugega partnerja. V tem členu gre celo tako daleč, da lahko celo odloča o zdravljenju partnerja. Tako iz tega razloga nikakor ne pride v poštev, da bi v Novi Sloveniji ta amandma podprli. In sploh ne razumemo, zakaj predlagatelji tega amandmaja ne umaknejo, zakaj o tem razpravljamo.
Hvala. Gospa Pečan.
Hvala za besedo. Samo to bi rekla, da vse kaže, da res ne znamo brati tega, kar piše, kar je tudi kolegica prej povedala. Če bi bil amandma k 8. členu sprejet, potem je seveda 21. člen nepotreben. Dejstvo je, da sta ta dva amandmaja med sabo povezana. Se pravi, če prvi amandma ni bil sprejet, potem je drugi amandma nesmiseln. [[Oglašanje iz ozadja.]] Ne moremo ga umakniti zaradi tega, ker so na njem podpisi ljudi, ki jih ni tukaj.
Hvala. Gospa Potrata.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Res je prvotni predlog zakona bil tako postavljen, da partnerju v istospolni partnerski zvezi status svojca ni bil priznan. Ne glede na to naj povem, da je v proceduri zakon, v katerem pa ima partner iz registrirane partnerske zveze status svojca, da ne rečem celo družinskega člana. Govorim o zakonu o RTV, kjer partner iz registrirane partnerske zveze ne more postati član strokovnega sveta RTV, ker je uvrščen v kategorijo družinskih članov. Torej ta vlada ali predlagatelji, ki prinašajo zakone v zakonodajni postopek, nimajo popolnoma usklajenih stališč, ko zakone prinašajo. V enem zakonu je tako, v drugem ni. Posebej sem poudarila, da je prvotno bilo v 21. členu drugače zapisano in je imel partner samo pravico do obiska, je imel samo pravico dobiti informacijo o zdravstvenem stanju. Na seji odbora za delo, družino in socialne zadeve smo sprejeli amandma, ki je šel v smer rešitve, da se nekomu, ki živi z nekom, ki ga dobro pozna, omogoči tudi, da vpliva na potek zdravljena, kajti iz življenjskih izkušenj izhaja, da družina pogosto istospolne usmerjenosti svojega družinskega člana ne sprejema dobronamerno ali se z njo ne more soočiti in mu tudi potem v primeru zdravljenja ni pripravljena stati ob strani. Zato je to tako zelo pomembno, da je ta možnost odločanja tudi o poteku zdravljenja ohranjena in soglašam, gospod Sok, z vami, da zdaj, ko ni bil 8. člen amandmiran, da je ta rešitev v 21. členu vsaj, kar zadeva potek zdravljenja, kako bi rekla, izhod v sili. Ena rešitev je, ne pokriva pa vsega tistega, o čemer je bilo že tudi govora v zvezi z 8. členom. Hvala.
Hvala. Ali želi še kdo razpravljati? Če ne, prehajamo na glasovanje o amandmaju prvopodpisane Majde Širce k 21. členu. Želi kdo obrazložiti glas? Ne. Glasujemo. Navzočih je 54 poslank in poslancev, za je glasoval 1, proti 44. [[Za je glasoval 1.]] [[Proti 44.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na obravnavo in odločanje o amandmaju k 22. členu. Želi kdo razpravljati? Ne. Prehajamo na glasovanje o amandmaju k 22. členu. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 54 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 10, proti 42. [[Za je glasovalo 10.]] [[Proti 42.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na obravnavo in odločanje o amandmajih k 23. členu. Želi kdo razpravljati? Nihče. Prehajamo na glasovanje o prvem amandmaju k 23. členu, ki ga predlaga skupina poslancev s prvopodpisano Širca Majda. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 54 poslank in poslancev, za jih je glasoval 10, proti 42. [[Za je glasovalo 10.]] [[Proti 42.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na glasovanje o drugem amandmaju k 23. členu, ki ga predlagata poslanski skupini SDS in DeSUS. Želi kdo razpravljati? Če ne, prehajamo na glasovanje. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 54 poslank in poslancev, za je glasovalo 44, proti 1. [[Za je glasovalo 44.]] [[Proti eden.]] Ugotavljam, da je amandma k 23. členu sprejet. Prehajamo na obravnavo in glasovanje o amandmaju k 25. členu. Želi kdo razpravljati? Izvolite, gospa Potrata.
Hvala za besedo, gospod predsednik. V 25. členu je drugače, kot je v dopolnjenem predlogu zakona urejeno prenehanje istospolne partnerske skupnosti. Dejstvo je, da je v dopolnjenem predlogu prvotna rešitev izboljšana, kot je bila prvotno, še vedno pa je to prepuščeno, ugotovitev, da je taka skupnost prenehala, upravnemu organu. Menimo, da bi bilo, podobno kot je v primeru drugih prenehanj skupnosti, takrat, kadar gre tudi za stvari, ki imajo premoženjske posledice in kakšne druge posledice, vendarle to stvar, ki bi jo prepustili sodišču. Hvala.
Hvala. Želi še kdo besedo? Če ne, prehajamo na glasovanje. Glasujemo. Navzočih je 54 poslank in poslancev, za je glasovalo 9 in proti 41. [[Za je glasovalo 9.]] [[Proti 41.]] S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Ker so bili sprejeti manj kot trije amandmaji oziroma amandmaji k trem členom, dajem besedo predlagatelju zakona in prosim, ali ima pripombe glede usklajenosti.
Hvala, gospod predsedujoči. Pripomb glede usklajenosti vlada nima, bi pa posebej poudarila, da so predlagani amandmaji, ki danes niso bili sprejeti, po vsebini težili k izenačenosti istospolne partnerske skupnosti z zakonsko skupnostjo. Kot je bilo že večkrat danes omenjeno, gre v navedenem predlogu zakona za pravno ureditev posebne življenjske skupnosti, ki je ne gre istovetiti z zakonsko skupnostjo. Vlada, upoštevajoč družino, ki izhaja iz 2. člena zakona o zakonskih zvezi in družinskih razmerjih, ki družino opredeljuje kot skupnost staršev in otrok, zaradi koristi uživa posebno varstvo. Rada bi še omenila, da je bila že leta 2003 s strani predstavnice nevladne organizacije vložena ustavna pobuda na ustavno sodišče v zvezi s 3. in 16. členom zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih, glede izenačitve zakonske zveze in istospolne partnerske skupnosti, vendar ustavno sodišče do danes še ni odločilo. Zato tudi predlagatelj pri predlogu zakona ni mogel upoštevati izenačitve zakonske zveze z istospolno partnersko skupnostjo. Menimo, da predlog zakona omogoča in daje vse pravice ter obveznosti partnerjev, ki omogočajo normalno funkcioniranje partnerske skupnosti med dvema odraslima istospolnima osebama.
Hvala. Obenem se opravičujem, da sem preskočil zadnjo fazo. Ker so bili v drugi obravnavi sprejeti amandmaji k manj kot desetini členov dopolnjenega predloga zakona, to je k enemu členu, predlagatelj zakona predlaga, da zbor na podlagi prvega odstavka 138. člena poslovnika še na tej seji opravi tretjo obravnavo predloga zakona. O tem moramo odločati. Zato prehajamo na odločanje o predlogu, da se še na tej seji opravi tretja obravnava. Sklep ne bo sprejet, če mu bo nasprotovala več kot tretjina navzočih poslancev. Glasujemo. Navzočih je 56 poslank in poslancev, za je glasovalo 46, proti 10. [[Za je glasovalo 46.]] [[Proti 10.]] Ugotavljam, da je predlog sprejet. Državni zbor bo tretjo obravnavo predloga zakona opravil v sredo, 22.6.2005, po končani zadnji točki dnevnega reda te seje. Službe zbora bodo pripravile pregled, v katerega bo vključen sprejeti amandma in člen, h kateremu je bil amandma sprejet. Amandmaje k temu členu lahko kvalificirani predlagatelji vložijo do začetka tretje obravnave predloga zakona na seji zbora. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prekinjam 7. sejo državnega zbora Republike Slovenije, ki jo bomo nadaljevali v torek ob 12.00 uri. Obenem vas obveščam, da bomo ob 14.35 nadaljevali z izredno sejo državnega zbora, in sicer obravnavo rebalansa proračuna Republike Slovenije. Se pravi, nadaljujemo z izredno sejo pet minut čez pol treh, ob 14.35 uri. Hvala.