Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Začenjam 17. izredno sejo Državnega zbora, ki sem jo sklical na podlagi prvega odstavka 58. člena in drugega odstavka 60. člena Poslovnika Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: dr. László Göncz, gospa Eva Irgl, gospod Janez Janša, mag. Matej Tonin, gospod Franc Laj, mag. Ksenija Korenjak Kramar, dr. Franc Trček, mag. Branko Grims, gospa Jelka Godec, gospod Danijel Krivec, mag. Marko Pogačnik, gospod Bojan Podkrajšek, gospod Tomaž Lisec, gospod Marijan Pojbič, dr. Vinko Gorenak in gospod Primož Hainz. Na sejo sem vabil predstavnika Državnega sveta in predstavnike Vlade. Vse prisotne lepo pozdravljam. Prehajamo na določitev dnevnega reda 17. izredne seje Državnega zbora. Predlog dnevnega reda seje ste prejeli v petek, 17. julija 2015, s sklicem seje. O predlogu dnevnega reda bomo odločali v skladu s prvim odstavkom 64. člena Poslovnika Državnega zbora. Predlogov za širitev dnevnega reda seje nisem prejel. Zboru predlagam, da za današnjo sejo določi dnevni red, kot ste ga prejeli s sklicem. Prehajamo na odločanje. Poslanke in prosim, da preverite delovanje glasovalnih naprav. Glasujemo. Navzočih je 52 poslank in poslancev, za je glasovalo 52, proti nihče. [[Za je glasovalo 52.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je dnevni red 17. izredne seje zbora določen. Prehajamo na 1. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA PONOVNO ODLOČANJE O ZAKONU O DAVČNEM POTRJEVANJU RAČUNOV Državni svet je na 15. izredni seji 17. julija 2015 zahteval, da Državni zbor na podlagi tretje alineje prvega odstavka 97. člena Ustave Republike Slovenije pred razglasitvijo ponovno odloča o Zakonu o davčnem potrjevanju računov. Za obrazložitev zahteve dajem besedo predstavniku Državnega sveta gospodu Alojzu Kovšci.
Spoštovani gospod predsednik Državnega zbora, spoštovani gospod minister, poslanke in poslanci! Dovolite, da na kratko obrazložim zahtevo Državnega sveta, da Državni zbor Republike Slovenije ponovno odloča o Zakonu o davčnem potrjevanju računov. Pri odločanju o uvedbi davčnih blagajn po našem mnenju ni bilo dovolj zadovoljivo odgovorjeno na temeljno vprašanje, in sicer, ali stroški uvedbe novega sistema odtehtajo pričakovane koristi. Stroški pobiranja davkov morajo biti čim nižji tako za davčni organ kot tudi za davčne zavezance. Obračunavanje in plačevanje davkov davčnim zavezancem ne sme povzročati visokih dodatnih stroškov. V iskanju ustreznih rešitev za boj proti sivi ekonomiji je država že uvedla rešitev v obliki tako imenovanih virtualnih davčnih blagajn za zavezance, katerih dejavnost predstavlja najvišje tveganje za izogibanje plačevanju davčnih obveznosti. Rezultati tega ukrepa sploh še niso bili ustrezno ovrednoteni, kljub temu pa se že uvaja nov sistem za vse davčne zavezance. Strokovna mnenja o smotrnosti uvedbe davčnih blagajn so zelo različna, posamezne rešitve v državah s tovrstno ureditvijo pa niso v celoti uporabljive v našem davčnem sistemu. Izkazalo se je, da je predlagatelj povzel hrvaški sistem davčnih blagajn, ni pa povzel tudi izjem, ki jih ta hrvaški sistem predvideva, na primer, upoštevanje velikosti gospodarskega subjekta. Prezrti so bili tudi drugi uspešni in cenejši sistemi, uveljavljeni na Švedskem in v drugih državah Evropske unije, kjer so davčne blagajne uvedli predvsem in samo za rizične gotovinske dejavnosti. Pojasnila predlagatelja glede izbire tehnične opreme, tehnične rešitve in obsega zavezancev niso zadovoljiva. Tudi trditev predlagatelja zakona, da je izbrani model davčnih blagajn cenovno najugodnejši, hkrati pa tudi najučinkovitejši z vidika možnosti nadzora, je lahko zavajajoča, ker že sam predlagatelj navaja, da sta bila proučena zgolj dva temeljna modela. Povrh vsega tega pa v času sprejetja zakona sploh še ni objavljenih tehničnih specifikacij strojne in programske opreme, ki jo bodo morali zavezanci kupiti do konca leta 2015, kar jim onemogoča realno in popolno oceno stroškov. Predlagatelj opredeljuje kot temeljni cilj, ki ga želi z zakonom zasledovati, uvedbo sistema, ki omogoča pregledno in zanesljivo evidentiranje gotovinskega prometa, preprečevanje davčnih utaj in goljufij na področju DDV, zmanjšanje obsega sive ekonomije ter dodatno pridobivanje podatkov za potrebe nadzora dejansko opravljenega dela fizičnih oseb in plačevanje prispevkov in dohodkov od tega dela. Virtualne davčne blagajne v celoti omogočajo dosego tega cilja, predlagatelj tega tudi ne zanika, zatrjuje pa, da bo nov sistem olajšal delo nadzornih organov. Davčne blagajne na noben način torej ne zmanjšujejo obsega sive ekonomije v tistem najbolj intenzivnem delu, to pa je, kadar davčni zavezanci računov sploh ne izstavljajo. Ravno tako davčne blagajne ne rešujejo problema opravljanja storitev in prodaje blaga s strani popolnoma nelegalnih subjektov, to se pravi, dela in trgovine na črno. Trditev predlagateljev, da razbremenitev organov nadzora, ki bo sledila uvedbi davčnih blagajn, omogoča strožji nadzor nad omenjenima sivima lisama, pravzaprav nima realne podlage, ker predlagatelj sploh še ni pričel s pripravo ustreznih sprememb zakonodaje na področju dela na črno. Tudi sicer razbremenitev organov nadzora ne more biti temeljni razlog za to, da se zavezance obremeni z uvedbo davčnih blagajn tudi v primerih, ko tam ni pričakovati bistvenih izboljšav in rezultatov. Uvedba davčnih blagajn kot fiskalni ukrep mora biti torej utemeljena na merljivih pozitivnih učinkih in kot je bilo že prej navedeno, je v Sloveniji uveden ukrep virtualnih davčnih blagajn, katerega učinki pa še niso docela znani in se bodo spričo uvedbe novega ukrepa porazgubili. Težko bo torej razločiti, koliko je kateri ukrep dejansko vplival na zmanjšanje sive ekonomije in na višino pobranega DDV. Seveda je logična posledica ukrepa, da bo večji obseg pobranega DDV, vendar predvsem iz razloga nakupa strojne in programske opreme s strani zavezancev in povečanega obsega gospodarske dejavnosti, kar je razvidno iz statističnih podatkov. Uvedba davčnih blagajn torej pomeni nesorazmerno stroškovno obremenitev za vse zavezance, hkrati pa se od tega ukrepa v posameznih primerih ne pričakuje povečanja davčnega priliva, saj že dosedanje poslovanje teh subjektov ne omogoča prikrivanja izdanih računov. Realnih stroškov nabave opreme se sploh še ne da izračunati, ker v tem trenutku tehnične specifikacije za opremo še niso javno objavljene. Davčnim zavezancem se poleg začetnega stroška za nakup tehnične programske opreme nalaga tudi trajno breme vzdrževanja in nadgrajevanja te opreme, posamezni zavezanci pa bodo zaradi narave dela v slabšem položaju kot drugi, ker bodo morali nabaviti več kosov te opreme. Torej, država očitno želi napraviti red na davčnem področju. Uvedba davčnih blagajn je lahko eden izmed ukrepov, vendar nikakor ne prvi in temeljni, ker davčne blagajne v ničemer ne odpravljajo problema neizdajanja računov, ki pa je osrednji problem sive ekonomije. Hvala.
Zahtevo je obravnaval Odbor za finance in monetarno politiko kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsednici Urški Ban.
Hvala lepa za besedo. Odbor za finance in monetarno politiko je danes na 34. nujni seji obravnaval zahtevo Državnega sveta, da Državni zbor ponovno odloča o Zakonu o davčnem potrjevanju računov, ki ga je Državnemu zboru predložila Vlada in ga je ta sprejel na 10. seji dne 15. 7. 2015. Odboru je bila posredovana zahteva Državnega sveta, mnenje Zakonodajno-pravne službe in mnenje Vlade. Na seji odbora so bili prisotni predstavnik Državnega sveta, minister, pristojen za finance s predstavniki finančnega ministrstva, in predstavnica Zakonodajno-pravne službe. Predstavnik Državnega sveta je v uvodni obrazložitvi podrobneje predstavil razloge za zahtevo po ponovnem odločanju o zadevnem zakonu in v prvi vrsti poudaril, da je pri sami uvedbi tovrstnega zakona ključnega pomena odgovor na vprašanje, ali stroški uvedbe odtehtajo pričakovane koristi, kar je nedvomno politična domena. Poleg tega se postavljajo pomisleki glede doseganja zastavljenih ciljev tako v zanesljivem in transparentnem evidentiranju gotovinskega prometa, preprečevanju davčnih utaj in goljufij, zmanjšanju sive ekonomije, pridobivanju podatkov za potrebe nadzora dejansko opravljenega dela fizičnih oseb, plačevanje prispevkov in dohodkov od dela ter olajšanje dela nadzornih organov. Zakonodajno-pravna služba je v svojem mnenju pojasnila, da se navedbe Državnega sveta v zahtevi za ponovno odločanje nanašajo na vprašanja, povezana s presojo primernosti zakonske ureditve, ki so vsebinske narave, zato se do navedenih utemeljitev in s tem tudi do zahteve Državnega sveta ni opredelila. Minister, pristojen za finance, je v predstavitvi mnenja Vlade in v odgovor nekaterim očitkom Državnega sveta odboru pojasnil, da Vlada podpira cilje zakona in na kratko predstavil posamezne razloge, zaradi katerih Vlada v celoti zavrača navedbo Državnega sveta. V osnovi je izrazil nestrinjanje z dvema argumentoma, in sicer da zakon ne odpravlja sive ekonomije oziroma da gre za visoke stroške, kar Vlada v celoti zavrača. V razpravi so bila s strani zagovornikov zahteve za ponovno odločanje kot v predhodnih obravnavah ponovno izpostavljena stališča, da z davčnimi blagajnami obsega sive ekonomije ne bo moč zajeziti, ker so problematični tisti, ki dejansko nimajo registrirane dejavnosti in slednji računov ne izdajajo, bodo pa dodatno administrativno in stroškovno obremenjeni vsi ostali, zlasti mali davčni zavezanci. Predstavniki koalicije pa so predloženemu besedilu ponovno izrazili podporo in v zaključkih poudarjali, da nedvomno gre za pomemben prispevek k finančni disciplini v boju proti sivi ekonomiji, kar v vrsti predvidenih vzporednih ekonomskih ukrepov nedvomno predstavlja pomemben korak za doprinos pozitivnih rezultatov na celotnem davčnem in gospodarskem področju. Po razpravi je odbor z večino vseh članov z 11 glasovi za in 4 proti sprejel mnenje, da je Zakon o davčnem potrjevanju računov ustrezen. Hvala.
Za obrazložitev mnenja dajem besedo predstavniku Vlade kot predlagateljice zakona ministru za finance dr. Dušanu Mramorju.
Spoštovani predsednik, spoštovane poslanke in spoštovani poslanci! Zakon o davčnem potrjevanju računov je le en izmed niza ukrepov, ki jih je Vlada že predlagala v boju proti sivi ekonomiji. Gre za nadaljevalni ukrep uvedbe virtualnih davčnih blagajn, ki preprečujejo spreminjanje in brisanje podatkov ter brez revizijske sledi, uveden s 1. 7. 2013, in za uvedbo vezane knjige računov, uvedene z 31. 1. letošnjega leta. Poudariti želimo, da na področju boja proti sivi ekonomiji že potekajo tudi aktivnosti na področju nadzora in na področju ozaveščanja davčnih zavezancev, na primer ozaveščanje mladih, akcija Vklopi razum, vzemi račun, in podobno in se bodo še nadaljevale. Projekt boja proti sivi ekonomiji pa je vladni projekt in zajema številne sektorske in horizontalne ukrepe. Temeljni cilj zakona je zmanjšanje sive ekonomije in preprečevanje davčnih utaj in goljufij, vzpostavitev pravične porazdelitve davčnih bremen med zavezanci in preprečevanje nelojalne konkurence na trgu iz naslova neplačevanja davkov. Uzakonjene davčne blagajne v obliki postopka davčnega potrjevanja računov v realnem času so rešitev, ki je za zavezanca cenovno najugodnejša. Ne zahtevajo zamenjave obstoječe informacijske opreme zavezancev, temveč le njeno programsko nadgradnjo. Zavezancem, ki še ne uporabljajo elektronskih naprav za izdajo računov, pa bodo na trgu dostopne uporabniku prijazne tehnološke rešitve po konkurenčnih pogojih, saj zakon konkurence na trgu programske ali strojne opreme z ničemer ne omejuje. Za nakup opreme je mogoče uveljaviti 40-odstotno investicijsko olajšavo, ki se v primeru, da zavezanec v letu nakupa nima davčne osnove, recimo, ima davčno izgubo, lahko prenaša v naslednjih pet davčnih obdobij, in 50-odstotno amortizacijsko stopnjo. Zakon določa obveznost potrjevanja gotovinskih računov za vse zavezance enako, ne glede na dejavnost ali druge okoliščine posamezni skupini izdajateljev, vendar pa je z zakonom določeno dvoletno prehodno obdobje do 31. 12. 2017, v katerem bo zavezancem, in to predvsem manjšim, omogočeno, da se prosto odločijo, ali bodo za izdajo računov uporabili elektronsko napravo z vzpostavljeno elektronsko povezavo s Finančno upravo ali vezane knjige računov, ter da postopno preidejo na sistem potrjevanja računov z elektronsko napravo. Z namenom poenostavitve in znižanja stroškov izvajanja predpisanega postopka za majhne poslovne subjekte v času prehodnega obdobja in v času po 31. 12. 2017, ko bo izdaja računov za elektronsko napravo obvezna, bo zavezancem omogočena izdaja računov in izvajanje postopka potrjevanja računov preko brezplačne aplikacije na portalu e-davki. Zavezanci portal e-davki že dobro poznajo, saj ga že več let uporabljajo tudi za oddajo obračunov na področju davka od dohodkov pravnih oseb, dohodnine in DDV. Poleg tega je z novim Zakonom o dohodnini za velik del kmetov ukinjena obveznost vodenja poslovnih knjig, zato zanje tudi ne bo veljala obveznost davčnega potrjevanja računov. Nov postopek davčnega potrjevanja računov bo na drugi strani Fursu omogočil izvajanje analiz tveganja zavezancev, ki bo na ta način bolj učinkovito organiziral nadzor, in sicer le pri tveganih zavezancih. Naslednji cilj, ki ga zasleduje Zakon o davčnem potrjevanju računov, je učinkovit nadzor nad dejansko opravljenim obsegom dela fizične osebe in s tem pravilnosti obračunanih davkov in prispevkov od zaposlitve in dela. Finančna uprava je z 18. avgustom lanskega leta že prevzela naloge nadzora nad delom in zaposlovanjem na črtno. V letu 2014 je na tem področju opravila 4 tisoč 847 nadzorov in izrekla globe v višini 282 tisoč 932 evrov, v prvi polovici letošnjega leta pa je opravila 5 tisoč 656 nadzorov in izrekla za 905 tisoč 779 evrov glob. Na podlagi novo pridobljenih podatkov po Zakonu o davčnem potrjevanju računov se bo učinkovitost nadzora nad tem področjem še povečala. Spoštovane poslanke in poslanci! Ob upoštevanju vsega navedenega predlagam, da ob ponovnem odločanju Zakon o davčnem potrjevanju računov podprete. Hvala lepa.
Besedo dajem predstavnikom poslanskih skupin za predstavite stališč. Besedo ima Poslanska skupina Stranka modernega centra, zanjo dr. Simona Kustec Lipicer.
Hvala lepa. Spoštovani predsednik Državnega zbora, spoštovane kolegice in kolegi, predstavnik Državnega sveta in predstavniki Vlade, minister za finance! Na današnji izredni seji Državnega zbora na zahtevo Državnega sveta ponovno odločamo o Zakonu o davčnem potrjevanju računov. Današnji veto je dejansko veto o stroških in koristih, transparentnosti in demokracije. Najprej par besed o stroških in koristih transparentnosti. To neposredno naslavlja nova zakonska pobuda o uvedi tako imenovanih davčnih blagajn. Na podlagi različnih vrst strokovnih in še prav posebej inšpekcijskih presoj o prednostih tega zakona smo ga v Državnem zboru že prvič potrdili s prepričanjem, da ukrep davčnih blagajn zmanjšuje problem neizdajanja ali celo prikrojevanja izdajanja računov, s tem pa sive ekonomije oziroma neupravičenega tudi nezakonitega bogatenja tistih gospodarskih subjektov v državi, ki se takšnih aktivnosti poslužujejo. Nova zakonska ureditev s tem zagotavlja predvsem vzpostavitev bolj poštenega davčnega sistema, stabilnejše in predvidljive javne finance, s tem pa bolj ali manj neposredno višje, predvsem pa na kriterijih poštenosti utemeljene prilive proračunskih sredstev ter jasna pravila za zagon gospodarstva pod enakimi pogoji za vse. Na tem mestu govorimo torej o pomembnosti in odgovornosti plačevanja davkov in s tem o davčni kulturi. Izogibanje plačevanju davkov z drugimi besedami prinašanje države in državljanov naokoli mora imeti nično stopnjo tolerance. S takšnimi dejanji prenašamo naokoli sami sebe in družbo. Verjamemo, da bo prav sprejem omenjenega zakona tovrstne poskuse ustrezno nadziral in preprečeval. Sedaj pa mi dovolite še nekaj besed oziroma premislekov o stroških in koristih demokracije. Redki parlamentarni demokratični sistemi na svetu imajo vzpostavljen tako demokratično konsenzualen sistem mehanizmov medsebojnega nadzora in ravnotežij znotraj parlamentarnega delovanja, kot ga ima že v ustavi zapisan sistem Slovenije. Državni svet kot zastopnik raznolikih v našem sistemu pomembnih skupin interesov ima ustavno pristojnost vložiti zahtevo po ponovnem odločanju o sprejetju kateregakoli zakona, ki ga sprejme Državni zbor, če Državni svet večinsko presodi, da so bili njihovi interesi – ne posamezni, ampak več njih – v političnem odločevalskem procesu v Državnem zboru spregledani. Zakon o davčnem potrjevanju računov je Državni zbor Republike Slovenije sprejel s koalicijsko in tudi opozicijsko podporo, z 48 glasovi za in 30 proti oziroma 60 % soglasja na glasovanju sicer 89 % prisotnih vseh poslancev. Z drugimi besedami, za zakon je glasovalo ob takšni prisotnosti 53 % vseh poslancev Državnega zbora. Rezultati glasovanja vsakega posameznega poslanca so javno dostopni in vidni. Državni svet je teden po sprejemu zakona v Državnem zboru izglasoval veto na zakon s 15 glasovi za, 13 proti in enim vzdržanim. Z drugimi besedami 37,5 % vseh članov Državnega sveta je glasovalo za ta veto – z glasovalnim sistem, iz katerega ni javno razvidno, kako so se porazdelili glasovi tistih 51 % državnih svetnikov, ki so bili prisotni na omenjeni seji. V Poslanski skupini SMC smo našo odločitev za podporo zakonu sprejeli na osnovi strokovnih ocen in pogledov različnih skupin na načelih enake obravnave vseh, na načelih poštene in transparentne davčne ter gospodarske kulture. Torej, na spoštovanju širšega soglasja različnih in ne zgolj nekaj parcialnih interesov v naši družbi. Iz vseh preteklih in sedaj navedenih razlogov bomo seveda ponovno glasovali za sprejem zakona. Verjamemo, da bomo s tem svoj del parlamentarne pristojnosti opravili odgovorno, upoštevajoč najboljše mogoče pogoje za pošteno in dobro poslovanje različnih, v slovensko gospodarstvo vključenih skupin, od gospodarskih subjektov do uporabnikov njihovih storitev in končno tudi države. Hvala lepa.
Besedo ima Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke, zanjo gospa Suzana Lep Šimenko.
Hvala za besedo, predsedujoči. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, spoštovani predstavnik Državnega sveta in spoštovana ministrska ekipa! Stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke glede uvedbe davčnih blagajn se od prve obravnave predloga zakona do danes ni spremenilo: davčnim blagajnam nasprotujemo. Zavzemamo se za pravičen sistem plačila davka in obsojamo sivo ekonomijo in delo na črno, vendar pa menimo, da s predlagano uvedbo davčnih blagajn ne bomo zajezili ključnega; ne bomo dobili tistih, ki računov ne izdajajo, tistih, ki dejavnosti nimajo registrirane in ti predstavljajo resničen problem v družbi, saj ne plačujejo davkov in so resnično nelojalna konkurenca vsem, ki pošteno opravljajo svojo dejavnost. Država ima že danes ogromno mehanizmov in institucij, ki ugotavljajo in ustrezno sankcionirajo sivo ekonomijo in delo na črno. Od 1. julija 2013 naprej imamo virtualne davčne blagajne, ki onemogočajo brisanje računov. Z začetkom letošnjega leta morajo imeti vsi, ki poslujejo z gotovino brez ustreznega računalniškega programa, vezane knjige računov. Resnično se je treba vprašati, ali nima država že danes na voljo dovolj ukrepov, s pomočjo katerih bi lahko zajezila sivo ekonomijo in delo na črno. Davčne blagajne so namreč že tretji poseg države na omenjeno področje v obdobju dveh let. Sprašujemo se o nujnosti tega ukrepa, nujnosti v smislu, ali res zasledovanega cilja predlagatelja zakona, to je zmanjšanje sive ekonomije in dela na črno, ni mogoče doseči z blažjim ukrepom ali celo z boljšim izkoristkom že uvedenih ukrepov. Vlada v svojem mnenju sama ugotavlja, da virtualne davčne blagajne prinašajo rezultate, vendar pa rezultati nadzorov kažejo, da nekateri zavezanci še vedno uporabljajo programe, ki prirejanje prometa omogočajo. Torej, zakaj ne bi bolje izkoristili že uvedene ukrepe, na primer z izboljšanjem delovnih procesov državnih organov ali zgolj v obliki spremembe pooblastil organov, ki so zadolženi za ta področja? Morda bi ob tem ugotovili, da so morda državni organi z lastno togostjo pri izvajanju pooblastil soodgovorni za stanje na področju sive ekonomije. Na mestu je tudi vprašanje, ali so posledice, ki bodo zlasti za mikro in mala podjetja ob uvedbi davčnih blagajn nastale, sorazmerne glede na vrednost zasledovanega cilje oziroma koristi, ki jo država ob tem zasleduje. Ocenjuje se namreč povečanje davčnih prihodkov iz naslova davčnih blagajn v višini 50 do 100 milijonov evrov, na drugi strani pa vemo, da se bomo z uvedbo davčnih blagajn zelo približali spodnji meji izplena države, le da bo ta strošek šel na račun davkoplačevalcev. Pomembno je, da ob tem ne govorite o odstotku zmanjšanja sive ekonomije in dela na črno. To bi moralo biti ključno in tega odstotka, žal, niste povedali. Upravičeno se tudi sprašujemo, ali bodo zlasti mikro in mala podjetja, gre za 80 tisoč davčnih zavezancev, dodatni strošek uvedbe davčne blagajne kot tudi nadgradnje in vzdrževanja programske opreme lahko prenesli. S tem ukrepom bomo najbolj prizadeli tista podjetja, ki se že danes borijo na trgu za svoj obstoj, a vendar zagotavljajo preživetje številnim družinam. Prav ti majhni podjetniki bodo s tem ukrepom najbolj oškodovani in ti zagotovo niso prizadeli naših javnih financ. Žal bo ukrep uvedbe davčnih blagajn povzročil tudi to, da bo kateri od podjetnikov prenehal z dejavnostjo. Problem zagotovo predstavlja tudi neenakomerna razvitost Slovenije. Še vedno imamo območja, kjer ni internetne povezave ali je pokritost izjemno slaba. Predlagatelj je sicer to možnost predvidel in za te primere bo moral zavezanec nezmožnost vzpostavitve elektronske povezave dokazati s potrdilom Agencije za komunikacijska omrežja in storitve, ker pa tudi vemo, da bo moral najprej zavezanec sam pridobiti potrdilo od mobilnega operaterja, šele nato mu bo na osnovi le-tega izdano potrdilo agencije. Ali ne bi bilo prav, da bi najprej zagotovili pokritost z internetom po celotnem območju Slovenije? Ali pa bi si vsaj, kot smo predlagali z našim amandmajem, Finančno uprava sama pridobila takšno potrdilo. S predlaganim ukrepom uvedbe davčnih blagajn ne bomo zajezili sive ekonomije, saj davčne blagajne ne bodo rešile problema neizdajanja računov, bodo pa povzročile dodatno finančno in administrativno breme, zlasti za naše malo gospodarstvo. Zato predlaganemu Zakonu o davčnem potrjevanju računov v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke nasprotujemo.
Besedo ima Poslanska skupina Demokratične stranke upokojencev Slovenije, zanjo gospod Uroš Prikl.
Hvala za besedo. Spoštovani predsednik, kolegice in kolegi, predstavniki Vlade! Ob tem, ko nas je Državni svet z odložilnim vetom na Zakon o davčnem potrjevanju računov pozval k ponovnemu odločanju o navedenem predpisu, smo v Poslanski skupini Desus izvedli ponoven tehten razmislek ter na podlagi vnovičnega tehtanja argumentov tako "za" kot argumentov "proti" o predlogu zakona odločili, da naše stališče ne bo doživelo sprememb do prvotnega odločanja. V naši poslanski skupini smo že od samega začetka na trdnem stališču, da podpiramo uvedbo davčnih blagajn v Republiki Sloveniji. Ocenjujemo, da bo uvedba le-teh prinesla bistveno več pozitivnih učinkov kot morebitnih negativnih. Naj hkrati spomnim, da časovni zamik pri uvajanju zakona že obstaja, ravno zaradi tega, ker je pristojno ministrstvo prisluhnilo praktično vsem strokovnim argumentom širše javnosti ter upoštevalo večji del pripomb tekom javne razprave. V Desusu razumemo uvedbo tega zakona kot komplementaren ukrep na področju celovitega urejanja razmer na trgu dela in vzpostavitve učinkovitejše plačilne discipline. Večinoma se zaplete pri zakonih, ki niso ravno najbolj všečni vsaj za del prebivalstva. Priznati si je treba, da kdo od nas ne bi z veseljem sprejel rešitve, s katero bi moral tudi nekaj prispevati v državno blagajno. Vendar, da ne bo pomote, kljub dodatnim stroškom uvedbe novega sistema bo le-ta omogočil sledljivost in s tem učinkovito pobiranje davkov ter posledično manjšo utajo davkov, s tem pa večje davčne prihodke; z eno besedo, večjo plačilno disciplino, manj sive ekonomije in pravičnejšo davčno obremenitev. Davčne blagajne nikakor ne vidimo kot nespodbudno poslovno okolje ali dodatno breme za posameznika. Dejstvo namreč je, da si vsi želimo bolj učinkovitega pobiranja javnih dajatev. Treba je v državno blagajno tudi prispevati, ne pa iz nje samo jemati, ko je to potrebno. Očitki o dodatnem finančnem in administrativnem bremenu zavezancev ne upoštevajo možnosti in izbire, ki jih zakon omogoča. V tem trenutku obstaja kar nekaj možnosti: izjeme za množično izdajanje računov po tem zakonu, izjeme po Zakonu o davku na dodano vrednost, davčne olajšave za investicije oziroma za nakup opreme, prehodno obdobje za uvajanje, brezplačna aplikacija za vse, ki izdajajo malo število računov, in še bi lahko našteval. V naši poslanski skupini verjamemo, da je prav tako nujno treba dvigniti davčno kulturo vseh deležnikov. Sprememba miselnosti ostaja problem, za katerega ocenjujemo, da je treba vanj vložiti dodaten napor. Konec koncev naj bi šlo za zelo preprost vsakdanji proces, ki naj bi v praksi veljal za samoumevnega. Žal podatki o sivi ekonomiji govorijo, da poštene prakse doslej ni bilo mogoče vedno zasledovati. Ravno zato si v Desusu želimo, da bi davčne blagajne uporabljalo čim večje število zavezancev in da bi čim prej zaživele tudi v praksi. Le na ta način lahko ovržemo ugibanja o možnih neučinkovitih posledicah. Že pri splošni razpravi je bilo slišati kar nekaj pomislekov glede kaznovanja kupcev v primeru, da le-ti ne shranijo računov. V nadaljevanju zakonodajnega postopka se je višina kazni bistveno zmanjšala, kupec pa mora račun hraniti samo neposredno po odhodu iz poslovnega prostora. Kupec je po našem mnenju enakopraven dejavnik, ki v veliki meri lahko pripomore k hitrejšemu in kakovostnejšemu nadzoru oziroma boju proti sivi ekonomiji. Ne nazadnje gre za uveljavljanje njegovih pravic do, denimo, reklamacije v primeru nezadovoljstva s kupljenim izdelkom ali z opravljeno storitvijo. Ob vsem navedenem pa pričakujemo od tistih, ki bodo bdeli nad izvajanjem zakonodaje, da bo šlo prvenstveno za opozarjanje, ne pa kaznovanje, saj je ključnega pomena ozaveščanje vseh deležnikov v procesih, za tako imenovani miselni proces v glavah ljudi, ne pa kaznovanje končnih uporabnikov. Spoštovani! V Poslanski skupini Desus menimo, da zakon tudi v tej ponovni fazi odločanja sledi cilju vzpostavitve davčnega okolja, ki bo hkrati omogočilo pravično razporeditev davčnega bremena in večjo finančno disciplino, zato bomo vsi poslanci in poslanke Poslanske skupine Desus zakon podprli. Hvala lepa.
Besedo ima Poslanska skupina Socialnih demokratov, zanjo gospod Matjaž Nemec.
Hvala, predsednik. Spoštovani predstavniki Državnega sveta, Vlade, spoštovane kolegice, dragi kolegi! Socialni demokrati razumemo strahove in dvome, ki se pojavljajo ob uvedbi tako imenovanih davčnih blagajn. Vsaka novost buri duhove. Moram dodati, izogibanje davkom in siva ekonomija sta v Sloveniji velik problem. Vsak skrit oziroma neplačan davek ima posledice za državni proračun, pomeni dodaten pritisk na vse ostale, da za standarde, ki jih pričakujemo, plačamo vsi. Zato tudi pri ponovnem odločanju sporočamo, da podpiramo Zakon o davčnem potrjevanju računov, ker ga vidimo kot enega najpomembnejših ukrepov proti sivi ekonomiji. Davčno potrjevanje računov bo omogočilo Finančni upravi, da se osredotoči na kontrolo tistih zavezancev, kjer bodo podatki kazali, da je pregled potreben. Ob pripravi zakona smo imeli tudi sami svoje pomisleke glede življenjskosti izvajanja zakona, a smo jih v dialogu odpravili, ker menimo, da so ključne ovire odstranjene. Tam, kjer je sledljivosti zagotovljena, na primer komunalne storitve, so uvedene izjeme, da se stroški ne bi prelivali na potrošnike. Od prvotne verzije so omiljene določbe, ki urejajo dokazovanje nezmožnosti elektronske povezave, da bo ta postopek za zavezanca brezplačen. Hkrati pa moramo vztrajati, da potrebujemo davčne blagajne povsod, kjer je možnost sive ekonomije. Zagotovljeno je bilo, da si bodo zavezanci lahko skozi davčne olajšave in amortizacijo pokrili okoli 90 % vseh stroškov njihove uvedbe. Mnogo je bilo polemik predvsem glede definicije gotovinskih plačil, a pomislimo, pritisk na uvedbo davčnih blagajn je nastal predvsem zaradi gostinstva. Kako bi šele povečali njihove stroške, če bi jim omogočili, da kartičnih plačil ne potrjujemo pri Finančni upravi? Koliko izogibanj davkov bi povzročil tak polovičen ukrep? Veliko vprašanj je bilo tudi glede kaznovanja kupcev, ki nimajo računa pri sebi. Tudi sami nasprotujemo kaznovanju potrošnikov, a vendarle verjamemo, da se bo navada izdajanja računov razvila tudi, če jo bo kupec zahteval. Tu apeliramo na Finančno upravo, da danih pooblastil ne zlorablja, ampak predvsem opozarja kupce in jih motivira na druge načine, ki so urejeni s tem zakonom. Verjamemo pa, da moramo vsi sodelovati pri trudu, da se davki plačajo in da v skupno blagajno pošteno prispevamo prav vsi. Socialni demokrati podpiramo vse nadaljnje ukrepe pri zajezitvi sive ekonomije in davčnih utajah. podpiramo pa tudi Zakon o davčnem potrjevanju računov. Hvala lepa.
Kot zadnja bo svoje stališče predstavila Poslanska skupina Nove Slovenije - krščanskih demokratov, zanjo gospod Jožef Horvat.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani državni svetnik gospod Alojz Kovšca, spoštovani predstavniki Vlade, dragi kolegice in kolegi! V Novi Sloveniji tako imenovanemu zakonu o davčnih blagajnah kot popularno rečemo Zakonu o davčnem potrjevanju računov nasprotujemo praktično že v celotnem dosedanjem postopku sprejemanja zakona. Enako stališče imamo tudi sedaj, ko bomo ponovno odločali o njem na podlagi veta Državnega sveta. Zakonu bomo torej ponovno nasprotovali. Naj že uvodoma povemo, da smo poslanci naše poslanske skupine, Poslanske skupine Nove Slovenije v razpravi ob sprejemanju zakona izpostavili praktično enake argumente, pomisleke in opozorila proti uvedbi davčnim blagajnam, kot jih je potem predstavil Državni svet ob izglasovanem vetu na ta zakon. Vendar je žal koalicija gluha za vsa naša opozorila, za vsa opozorila opozicije in tudi gluha za vložene amandmaja opozicije. Po našem mnenju bi se moral tako pomemben zakon, ki zajema tako širok krog zavezancev, sprejemati s čim širšim političnim konsenzom in ob čim večjem strinjanju ostalih deležnikov. Pri tem mislimo na reprezentativno združenje gospodarskih subjektov, to je Gospodarska zbornica, Trgovinska zbornica, Obrtno-podjetniška zbornica, Kmetijsko-gozdarska zbornica, Odvetniška zbornica, Zavarovalniško združenje Slovenije, Notarska zbornica itd. itd. Večina teh združenj, izjema je Gospodarska zbornica, je uvedbi davčnih blagajn nasprotovala. Osnovni argument teh združenj je bil: davčne blagajne prinašajo dodatno administrativno, predvsem pa tudi finančno breme za gospodarske subjekte. Če se je vladajoča koalicija že odločila za tak ukrep, bi morala sama zagotoviti in financirati nakup potrebne strojne in programske opreme. Dodaten nadzor, ki ga država želi, naj financira sama, enako kot sama že sedaj financira nadzor, ki ga opravlja preko Finančne uprave in inšpekcije. Naj krščanski demokrati ponovno ponovimo že večkrat ponovljeno: državo bo iz krize potegnilo samo gospodarstvo in ne politika. Politika pa je tista, ki mora ustvariti ugodno pa tudi stabilno in predvidljivo poslovno okolje, kjer bo gospodarstvo lahko poslovalo, načrtovalo razvoj in ustvarjalo dodano vrednost. Kakšno je sporočilo vladne koalicije ob uvedbi ukrepa davčnih blagajn, ki mu nasprotuje večina gospodarstva? Ta ukrep seveda v nobenem primeru ne izboljšuje poslovnega okolja, ne razbremenjuje gospodarstva in ne bo prinesel niti enega novega delovnega mesta. Sporočilo je, da so vsi gospodarski subjekti nepošteni, ne izdajo računov in odtajujejo davke, zato je potreben nad njimi dodaten davčni nadzor s strani države. Tako izhodiščno nezaupanje politike gospodarstva slabi gospodarstvo. Po mnenju krščanskih demokratov je večina gospodarskih subjektov poštena, redno plačuje davke in prispevke, zaradi peščice nepoštenih podjetnikov pa nikakor ne smemo kaznovati vseh. Kazen mora vedno doleteti le tiste, ki si jo zaslužijo – ampak, o zakonu o šušmarjih niti besede! Uvedba davčnih blagajn nikakor ni ukrep proti sivi ekonomiji, kar je koalicija zapisala v svoj koalicijski sporazum. Nasprotno, ta ukrep bo delež sive ekonomije prej povečal kot zmanjšal. Če pogledamo manjše poslovne subjekte, ki imajo le nekaj sto ali nekaj tisoč evrov letnega prometa, med katere sodijo ustvarjalci umetnostne obrti, na primer lectarji in drugi manjši subjekti, čevljarji, izdelovalci ključev, nosilci dopolnilnih dejavnosti na kmetijah in podobno. Ne smemo pozabiti, da je te manjše zavezance breme gospodarske krize že do sedaj zelo prizadelo. Za te manjše zavezance bo strošek nakupa in vzdrževanja opreme za davčne blagajne tako visok, da se jim ne bo splačal ali ga enostavno ne bodo zmogli. Številni od njih se bodo zagotovo odločili za zaprtje dejavnosti. Nekateri bodo prešli na seznam prejemnikov socialnih pomoči, drugi pa tudi v sivo ekonomijo. Po drugi strani pa davčne blagajne ne bodo dosegle, kot rečeno, šušmarjev, ki državi tudi do sedaj niso plačevali ne davkov in ne prispevkov in prestavljajo obrtnikom, podjetnikom nelojalno konkurenco. Zaključujem. Uvedba davčnih blagajn je ob že uvedenih virtualnih davčnih blagajnah zgolj nepotrebno dodatno obremenjevanje gospodarstva in poslanci Poslanske skupine Nove Slovenije bomo, kot že rečeno, tudi pri ponovnem glasovanju o Zakonu o davčnem potrjevanju računov glasovali proti.
Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin in prehajamo na ponovno odločanje o Zakonu o davčnem potrjevanju računov. Poslanke in poslance prosim, da preverite delovanje glasovalnih naprav. Ob tem vas želim opozoriti, da mora pri ponovnem odločanju skladno z drugim odstavkom 91. člena Ustave Republike Slovenije za sprejem navedenega zakona glasovati večina poslancev zbora, to je 46 ali več. Glasujemo. Navzočih je 65 poslank in poslancev. [[Za je glasovalo 52.]] [[Proti 13.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda in 17. izredno sejo Državnega zbora.