Dobro jutro, dober dan! Spoštovane kolegice poslanke, kolegi poslanci, gospodje in gospe! Pričenjamo z nadaljevanjem 22. seje Državnega zbora Republike Slovenije. Obveščen sem in vas obveščam, da so za današnji dan opravičeni in se ne bodo mogli udeležiti seje naslednji poslanci: kolega Franc Kangler, kolega Bojan Kontič, kolega Rudolf Moge od 18. ure naprej in mag. Franc Žnidaršič. Prehajamo na 13. TOČKO DNEVNEGA REGA, to je na DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O PREVOZIH V CESTNEM PROMETU. Seznanjam vas, da imamo za to točko predvideni 2 uri in 25 minut. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada Republike Slovenije, zato besedo dajem predstavniku Vlade za dopolnilno obrazložitev. Izvolite.
Spoštovani gospod podpredsednik, spoštovane poslanke in poslanci! Dovolite, da v uvodu na kratko podam obrazložitev k Predlogu zakona o prevozih v cestnem prometu, za katerega je predlagana splošna razprava. Namen sprememb, ki jih prinaša Predlog zakona o prevozih v cestnem prometu je predvsem naslednji: posodobiti in poenostaviti sedaj veljavni Zakon o prevozih v cestnem prometu, sedanji zakon prilagoditi in uskladiti za evropsko zakonodajo, na podlagi načela neposredne veljavnosti uredb EU črtati določbe v zakonu, ki jih urejajo uredbe EU. Kot vemo, za Slovenijo, odkar je polnopravna članica EU, veljajo evropske uredbe neposredno. Zmanjšati strogost poslovanja slovenskih prevoznikov na raven, ki jo zahtevajo predpisi EU, kot na primer, zmanjšati število pogojev za pridobitev licence s 7 na 4. Ti so: dober ugled, ustrezen finančni položaj, ustrezna strokovna usposobljenost ter lastništvo vozila ali pravica do uporabe vozila na podlagi najema ali lizinga. Poenostaviti postopek delitve dovolilnic ter hkrati zmanjšati število kriterijev za delitev dovolilnic. Naj navedem, da je v primerjavi z veljavnim zakonom na področju delitve dovolilnic zmanjšanje število kriterijev za delitev dovolilnic ter nekoliko poenostavljen postopek delitve dovolilnic, saj se je število vrst dovolilnic, ki so danes še potrebne, zmanjšal skorajda na minimum, prav tako pa so na omenjenem področju črtane vse odvečne določbe. Podeliti javno pooblastilo za opravljanje upravnih nalog v zvezi z izdajo licenc ter delitvijo dovolilnic samo eni pravni osebi, ki bo izbrana na javnem natečaju. Do sedaj so upravne naloge na podlagi podeljenega javnega pooblastila opravljali tako Gospodarska zbornica Slovenije kot tudi Obrtna zbornica Slovenije. Dopolniti določbe o nadzoru in kaznih ter točno opredeliti pristojnosti nadzornih ter prekrškovnih organov ter urediti ustrezno kaznovanje tujih prevoznikov v primeru kršitev. Če povzamem, so v Predlogu zakona o prevozih v cestnem prometu izločene nepotrebne določbe, znižani oziroma zmanjšani pogoji za poslovanje prevoznikov na minimum, ki je v predpisih Evropske unije še dovoljen, ter zagotovljen učinkovit nadzor in sankcioniranje tujih prevoznikov, ki kršijo predpise v Republiki Sloveniji. Spoštovane poslanke in poslanci! Predlagam, da po razpravi o posameznih amandmajih ter o vsebini zakona predlagani zakon tudi podprete. Toliko, gospod predsedujoči, poslanke in poslanci, za uvod. Hvala.
Hvala tudi vam. Predlog zakona je obravnaval Odbor za promet kot matično delovno telo. Prosim podpredsednika odbora, gospoda Gezo Džubana, da predstavi poročilo odbora. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Lep pozdrav vsem prisotnim! Odbor Državnega zbora za promet je na 18. seji dne 8. novembra 2006 opravil drugo obravnavo Predloga zakona o prevozih v cestnem prometu, ki ga je Državnemu zboru Republike Slovenije v redni zakonodajni postopek posredovala Vlada Republike Slovenije. V uvodu je minister za promet, mag. Janez Božič, predstavil temeljne cilje in rešitve predloga zakona, ki se nanašajo na izločitev nepotrebnih določb, znižanje oziroma zmanjšanje pogojev za poslovanje prevoznikov na minimum, ki je v predpisih EU še dovoljen za zagotavljanje učinkovitega nadzora in sankcioniranja tujih prevoznikov, ki kršijo predpise Republike Slovenije. Razloge, ki jih je predstavil mag. Janez Božič, smo maloprej slišali tudi od predstavnika Vlade. Zakonodajno-pravna služba Državnega zbora v svojem mnenju podaja konkretne pripombe k nekaterim členom predloga zakona. Še posebej pa opozarja na določbe, kjer je predlagana ureditev izvajanja upravnih nalog, ki sta jih doslej na podlagi zakonsko določenega javnega pooblastila izvajali Gospodarska zbornica Slovenije in Obrtna zbornica. Odbor za promet je v skladu s 126. in 131. členom Poslovnika Državnega zbora opravil tudi razpravo in glasovanje o posameznih členih predloga zakona in vloženih amandmajih koalicijskih strank k 3., 5., 6., 12., 13., 21., 55., 58., 82., 86., 90., 92., 93. in 129. členu. Pri tem je sprejel tudi svoje amandmaje. V razpravi so posamezni člani odbora problematizirali določbo 5. člena predloga zakona, ki se nanaša na prenos javnega pooblastila od ministra na direkcijo. Predstavnik Koordinacije združenih avtoprevoznikov Slovenije je opozoril na določbe predloga zakona, ki se nanašajo na podelitev javnega pooblastila, nadzor nad izvajanjem licenc, ceno za izdajanje licenc in dovolilnic, predlagano spremembo določbe 7. člena predloga zakona in določbo 97. člena predloga zakona. Odbor za promet je sprejel amandmaje k že citiranim členom: 3., 5., 6., 12., 13., 21., 55., 58., 82., 86., 90., 92., 93. in 129. členu poslanskih skupin koalicijskih strank. Odbor je po končani razpravi o členih predloga zakona in glasovanju o vloženih amandmajih in amandmajih odbora v skladu s 128. členom Poslovnika Državnega zbora glasoval še o vseh členih predloga zakona in jih sprejel. Hvala lepa.
Hvala vam. Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Kolega Jakob Presečnik bo podal stališče poslanske skupine Slovenske ljudske stranke. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani predstavniki Vlade, kolegice in kolegi! Naj uvodoma poudarim, da so seveda pogoji za prevoze v cestnem prometu v pogojih članstva Slovenije v Evropski uniji bistveno drugačni, kot so bili v času, v letu 2001, ko je nastajal prejšnji Zakon o prevozih v cestnem prometu, torej v času priprave Slovenije na polnopravno članstvo oziroma v času pristopanja, približevanja Slovenije k Evropski uniji. Zato je bilo v veljavni zakon vnesenih cela vrsta določil, ki povzemajo določbe takratnega pravnega reda Evropske unije, med njimi tudi nekatere uredbe Evropske unije. V skladu s pravnim redom Evropske unije, seveda uredbo v notranjo zakonodajo držav članic ni dovoljeno vnašati. Veljavni zakon tako vsebuje veliko določb, ki niso ustrezne v tem času, in ga je nujno potrebno spremeniti. Glede na to, da je bila sprememba zakona zelo obsežna, se je predlagatelj pravilno odločil za pripravo novega Zakona o prevozih v cestnem prometu. Poleg omenjene neustreznosti nekaterih določb veljavnega zakona predlog ureja tudi nekatera druga vprašanja. Trenutno zakonodaja na področju cestnih prevozov v Sloveniji je relativno stroga, predvsem v primerjavi z evropsko zakonodajo. S pravnega vidika seveda to ni sporno, imajo pa slovenski prevozniki kar nekaj težav zaradi konkurenčnega zaostanka v primerjavi z drugimi državami. V pogojih vedno hujše konkurence je takšno stanje slabo, saj mora država ob upoštevanju evropske zakonodaje po našem mnenju domačim prevoznikom omogočiti izhodiščno najboljše možne konkurenčne pogoje. Predlani zakon tako omejitve in pogoje za prevoze v cestnem prometu uzakonja na minimalni, še dopustni ravni, po evropskem pravnem redu. Predlagani zakon prinaša novosti tudi na področju izdaje licenc za opravljanje dejavnosti prevoza v cestnem prometu in delitvi dovolilnic tistih, ki so še pri tem ostale in kot je že predlagatelj sam omenil, da je seveda to število minimalno v primerjavi z obdobjem pred članstvom Slovenije v Evropski uniji. Sprememba je potrebna zaradi uvedbe zasebnopravnih zbornic s prostovoljnim članstvom, namesto sedanje javnopravne gospodarske zbornice Slovenije. Upravne naloge za izdajo licenc in dovolilnici bodo na podlagi javnega pooblastila podeljeni organizaciji, ki bo izbrana na javnem natečaju. V poslanski skupini Slovenske ljudske stranke predlagani zakon ocenjujemo kot dober. Še posebej pomembne se nam zdijo spremembe, ki bodo omilile pogoje za slovenske prevoznike in posledično pomenile izenačitev pogojev s prevozniki iz ostalih držav članic Evropske unije. Zakon v veliki meri sledi pripombam slovenskih prevoznikov in tudi zato bomo poslanci Slovenske ljudske stranke zakon in tudi koalicijske amandmaje podprli. Hvala lepa.
Hvala vam. Kolega Srečko Prijatelj bo podal stališče poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke.
Hvala lepa, spoštovani predsedujoči. Spoštovani predstavniki Vlade, kolegice in kolegi! To, kar se je zgodilo pri sprejemu tega zakona, je dejansko nedopustno dejanje. Poglejte, na sklicu, ki smo ga prejeli za matično delovno telo, za sejo matičnega delovnega telesa, je lepo pisalo, da se amandmaji lahko vlagajo vključno do 2.11.2006. Na seji sami je bil prisoten tudi minister, smo dobili pobudo s strani Obrtne zbornice, da se sprejmejo njihovi amandmaji kot amandmaji matičnega delovnega telesa, in to ne na en člen, ampak skoraj na vse člene. Sledila je pavza. Kasneje smo odločili, da je sprejemljivo to, kar predlaga Obrtna zbornica, in se je vključilo te amandmaje v sam proceduralni postopek. Sprašujem vas, ali je to, seveda, legitimno je, če tako naredimo, vendar na to, da ni zakonito, opozarja tudi Zakonodajno-pravna služba, ki je dala na 15 členov svoje bistvene pripombe in verjetno jih odbor tudi ni upošteval. Avtoprevozniki grozijo s protesti, z državno nepokorščino. In Milan Pinter, ki je bil prisoten, se s tem ni moral strinjati. Vlada namreč misli, če je sprejela na svojem sestanku, četudi je to korespondenčna seja, nek zakon, da je v Državnem zboru že sprejet; in tako se tudi obnaša. In to ni prav. Na področju delitve dovolilnic za kamionske prevoze uvajamo s tem zakonom popolno anarhijo. To se bo pokazalo tudi kasneje. In zato, spoštovani in spoštovane, ta Predlog zakona o prevozih v cestnem prometu za Slovenko nacionalno stranko ni sprejemljiv in bomo glasovali proti.
Hvala. Kolega Vili Rezman bo podal stališče poslanske skupine DeSUS. Izvolite.
Lep pozdrav vsem in hvala lepa za besedo. No, Vlada se je odločila, da pripravi kompleten nov zakon in za to navedla številne razloge. Razlogi, ki so bili utemeljeni s problemi z regulacijo v predpristopnem obdobju, pa s problemi, utemeljeni v zvezi z implementacijo uredb in odvečnih določb, nejasnih določb in predvsem, tako mi to razumemo, prestrogo domačo zakonodajo, ki je mestoma strožja od evropske. Dodatno jo je spodbudilo k spreminjanju in celostni preureditvi tudi nekaj naslednjih dejstev, ki jih navajam. Predlogi, vse pogostejši, kakor pravi, prevoznikov - tistih, za katere v tem zakonu gre -, nezadovoljstvo, vse pogostejše nezadovoljstvo prevoznikov - torej zopet tistih, za katere gre. "Obenem Vlada upa," tako piše, citiram, "da bo zadovoljila prevoznike in tudi tiste, ki nadzirajo izvajanje uredb tega zakona." Seveda se takoj postavlja vprašanje, kaj pa je z zadovoljstvom drugih, ki skrbijo tudi za nekatere druge stvari, za nekatere druge aspekte, na primer, za tiste, ki jim je mar okoljevarstvo. Tisto, kar je še spodbujalo Vlado za celostni pristop in za celovito spremembo zakona, je tudi reorganizacija zbornice in ureditev dajanja javnega pooblastila. Dodatno pa navaja, da jo spodbuja tudi kronično pomanjkanje voznikov avtobusov in tovornih vozil. Če to nekako povzamem, smem to strniti v stavek, da je pravzaprav ministrstvo pokazalo zelo veliko benevolenco do tistih, ki so predlagali spremembe, ki so protestirali, ki so izražali nezadovoljstvo. Zopet citiram, Vlada oziroma predlagatelj piše, da "se spremenijo vse določbe, ki bi lahko otežile zaposlitev voznikov, da so se ublažili pogoji poslovanja slovenskih prevoznikov in da so v predlogu pogoji izvedeni na minimum še dopustnega." To je pravzaprav nekaj nenavadnega, kajti mi nismo vajeni tega, da bi v zvezi z evropskimi direktivami šli vedno na minimum, običajno - včeraj je bilo tako - se zavzemamo za maksimalno strogo reglementacijo. V poslanski skupini DeSUS podpiramo sleherno spodbujanje gospodarstva, podpiramo to, da se oblikuje podjetništvu prijazno okolje, tudi to, da se administriranje zmanjša. Vendar obstaja pač določena bojazen, da je zakon pisan v neki odsotnosti celostne, celovite, ustrezne strategije in politike prometa, ne samo cestnega, zato je to nekoliko apartno pisanje zakona, in da se je pisalo tudi nekoliko pod pritiskom tistih, ki lahko napenjajo mišice, kar so nekajkrat v naši stvarnosti tudi že dokazali. Nekaj strogosti ne bi bilo odveč zaradi varnosti v cestnem prometu, zaradi okoljevarstva, zaradi slabe prometne infrastrukture, ki jo imamo, zaradi preobremenjenosti cest in še zaradi česa drugega najbrž. Promet, zlasti cestni, je med tistimi, ki najbolj obremenjujejo okolje, zato je pač tu določena strogost tudi potrebna. Minimiziranje morebiti ni najboljše in vprašam se na nekem primeru, ali bomo še kar naprej pred oddajo licenc tolerirali to, da prevozniki ne bodo imeli ustreznih parkirišč, ekološko urejenih parkirišč, da bodo mnogi parkirali vse počez, eni na parkiriščih na pokopališčih, drugi na zelenicah, tretji na domačih dvoriščih in ne vem kje še vse. Saj je res, da lahko kasneje policija to sankcionira, ampak tega, kot vemo, ne počne. Tudi včeraj smo ugotovili, da ni dovolj prisotna v vsakdanjem življenju in da bo to prepustila občinskim redarjem, ki tega seveda ne bodo zmogli. Zato ocenjujemo, da kljub temu, da bomo zakon podprli, podpiramo to z zavedanjem, da so na tem področju še velike pomanjkljivosti, zlasti odsotnost celovite in smiselne politike prometa, da manjkajo nekatere podrobnosti, ki bi urejale podrobneje določene stvari, in še kaj drugega, ampak podpore zaradi potrebe, da se to uredi, ne bomo odtegnili.
Hvala. Kolega Bojan Rugelj bo podal stališče poslanske skupine SDS.
Hvala lepa, predsedujoči. Lep pozdrav vsem navzočim, še posebej predstavnikom Ministrstva za promet na čelu z gospodom Verličem. Predlog zakona o prevozih v cestnem prometu določa ureditev javnih pooblastil, ki sta jih na tem področju do sedaj opravljali dve javnopravni zbornici: Gospodarska zbornica Slovenije in Obrtna zbornica Slovenije. Gre za javna pooblastila v zvezi z licencami za opravljanje dejavnosti prevoza v cestnem prometu in za javna pooblastila v zvezi z delitvijo dovolilnic. Predlagatelj je v predlogu novega zakona tudi upošteval dejstvo, da v Republiki Sloveniji kronično primanjkuje usposobljenih voznikov avtobusov in tovornih vozil, zato so bile vse določbe, ki bi lahko oteževale zaposlitev novih voznikov, spremenjene in dopolnjene. Naslednji pomembnejši cilj zakona je ublažitev pogojev poslovanja slovenskih prevoznikov in znižanje strogosti pogojev v celoti na raven, ki jih zahtevajo predpisi EU. Prevozniki so v zadnjih letih večkrat očitali neusklajenost veljavnega zakona s predpisi EU. Sedanji predlog pogoje za pridobitev licenc, usposobljenost voznikov in opravljanja prevozov potnikov v mednarodnem cestnem prometu še blaži. Predlagani zakon podeljuje upravne naloge v zvezi z izdajo licenc in delitvijo dovolilnic kot javno pooblastilo organizaciji, ki bo izbrana po javnem natečaju, in tako ureja pogoje za podelitev javnega pooblastila, ki morajo biti določeni z zakonom, čeprav je predvidena njihova podrobnejša ureditev s predpisom ministra. Predlagani zakon določa tudi merilo za izbiro, med katerimi je najpomembnejše merilo najnižja cena stroškov izdaje dovolilnic. Dopolnjene so bile tudi določbe o nadzoru in nadzornih organih ter kazenske sankcije. Ta dopolnila in spremembe naj bi zagotovile učinkovit nadzor tujih prevoznikov in učinkovito sankcioniranje v primeru kršitev. V zakonu je viden tudi trud Vlade Republike Slovenije, da bi izločili nepotrebne določbe, znižali oziroma zmanjšali pogoje zaposlovanja prevoznikov na minimum, ki je v predpisih EU še dovoljen, ter zagotovili tudi učinkovit nadzor in sankcioniranje tujih prevoznikov, ki kršijo predpise v Republiki Sloveniji. To je v pogojih hude konkurence znotraj trga EU, pa tudi izven, vsekakor upravičena in legitimna zahteva naših prevoznikov. Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke podpira koalicijske amandmaje k vloženem zakonu in bo tudi tako dopolnjen Zakon o prevozih v cestnem prometu v celoti podprla. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Dr. Marko Pavliha bo podal stališča poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije.
Hvala lepa, gospod podpredsednik, za besedo. Spoštovani državni sekretar z ekipo, drage kolegice poslanke in poslanci! V poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije sprejemamo pravno-sistemske in tudi vsebinske razloge za sprejetje pričujočega zakona. Gre za izločitev nepotrebnih določb, ki so do sedaj predpisovale uredbe Evropske unije, in kot vemo, uredba veljajo neposredno in takoj, hkrati pa uvajajo nekatere določbe, ki bodisi precizirajo uporabo direktiv oziroma zagotavljajo izvajanje in sankcioniranje nekaterih uredb. Poglavitna vsebinska novost, kot smo že slišali, pa je zniževanje pogojev za opravljanje prevozniške dejavnosti na minimum, na minimum, ki ga dopušča še Evropska unija. In Vlada to obrazloži s hudo konkurenco, ki vlada na področju cestnih prevozov, zato dovolite, da vendarle povem nekaj pomislekov v zvezi z zniževanjem takšnih kriterijev. Vsak promet, vsaka oblika prevoza in seveda tudi cestni vsebuje najmanj dva vidika interesov, ki jih mora zasledovati, na eni strani seveda gospodarski interes, prevoz tovora, potnikov, prtljage, in na drugi strani še pomembnejši interes, to je pa javni interes - varstvo okolja, varnost na cestah, ohranjanje infrastrukture in še bi lahko naštevali. Gotovo ima javni interes prednost pred zasebnim, gotovo ima javni interes prednost pred peščico posameznikov, podjetnikov, ki jim gre samo za lastni žep. Ne smemo nikakor dopustiti ne Vladi ne v parlamentu, da bi se trajnostni razvoj spremenil v morebitni trajnostni razkroj in to nas na tem mestu skrbi. Sprašujemo se, ali bo vlada še naprej popuščala in zniževala pogoje, če se bodo na primer pojavljali podobni protesti, kot smo jih bili priča pred kratkim. Protestniki so postavili 19 zahtev, nekatere so nam znane, nekatere pa ne, ampak lahko takoj povemo, da tiste, ki so nam znane, razen nekaterih, ki odpravljajo oziroma zahtevajo odpravo administrativnih ovir, nikakor niso sprejemljive in apeliramo na vlado, da tovrstnemu izseljevanju ne popušča. Niti sam, niti kolega Presečnik, niti bivši ministri za promet niso razumeli govorice izsiljevanja in jaz sem prepričan, da je tudi gospod Božič s sodelavci ne bo razumel. Dejstvo je, da slovenski tovorni promet skokovito narašča, samo dve številki naj povem za podkrepitev tega. 4700 zaposlenih v letu 2001 in 18 tisoč in še več sedaj, kar pomeni, da seveda imamo velik manevrski prostor za razvijanje te dejavnosti, ampak seveda ne na škodo, kot rečeno, drugih interesov. Po podatkih, s katerimi razpolagamo ta trenutek, obstaja potreba po 2000 voznikih, najmanj po 2000 voznikih, ampak ali jih bomo dobili s tem, da jim bomo tako rekoč na stežaj odprli vrata strokovnosti oziroma nestrokovnosti? Če se lahko malce pošalim, to bi bilo približno tako, kot da bi problem primanjkljaja sodnikov reševali z ustanovitvijo nekakšne pravniške valilnice v Kumrovcu, kjer bi tovrstna šola v nekaj mesecih proizvedla peščico pravniških domnevnih strokovnjakov. Tako ne gre. In dejstvo je, da kljub povečanju prometa, kljub povečanju povpraševanja po cestnih prevozih zaradi dražjega goriva pada donosnost za lastnike za lastnike avtoprevozniških družb. In mnenja smo, da je to tisti poglavitni razlog, zaradi katerega izvajajo prevozniki pritiske na Vlado. Kot rečeno, mi bomo zakon kljub temu podprli, bomo pa dosledno nasprotovali nadaljnjemu zniževanju pogojev oziroma kriterijev za opravljanje prevozniške dejavnosti. Pa mi na koncu dovolite, da Ministrstvu za promet in tudi ministru z ekipo izrazimo našo podporo pri uveljavljanju Pravilnika o omejitvi uporabe državnih cest za promet tovornih vozil, katerih največja dovoljena masa presega 7,5 ton. Hkrati pa izražam pričakovanje, da bo policija končno le začela dosledno nadzirati njegovo spoštovanje in kaznovati morebitne kršitelje. Hvala lepa.
Hvala vam. Kolega Janko Veber bo podal stališče poslanske skupine Socialnih demokratov. Izvolite.
Hvala za besedo in lep pozdrav. V poslanski skupini Socialnih demokratov pozdravljamo v Predlogu zakona o prevozih v cestnem prometu rešitve, ki bodo ublažile pogoje za poslovanje prevoznikov. Gre sicer za minimum, ki je še dovoljen v predpisih Evropske unije. Menimo, da tudi sicer v Sloveniji vse prepogosto zapišemo še nekaj več, kot sicer Evropska unija nekje predpiše kot minimum, in s tem poskušamo seveda pokazati, kako smo bolj, bom rekel, gospodarni ali pa ekološki in tako naprej, kot v stare države v Evropski uniji, vendar pri tem seveda potem nastajajo zelo velike težave, ko se je potrebno dokazovati na trgu, v konkurenčnih pogojih in seveda menimo, da je potrebno te pogoje izenačiti z ostalimi državami Evropske unije in s tem seveda prispevati k temu, da se vendarle tudi pospeši mogoče gospodarski razvoj. Manj zadovoljni pa smo z rešitvijo, ki jo je predlagatelj predvidel za podelitev javnega pooblastila za opravljanje upravnih nalog, ki sta jih do sedaj na podlagi zakonsko določenega javnega pooblastila izvajali Gospodarska zbornica Slovenije in Obrtna zbornica Slovenije. V bodoče namreč naj bi upravne naloge, na podlagi pooblastila upravljala organizacija, ki jo na podlagi javnega razpisa izbere Direkcija Republike Slovenije za ceste kot organ v sestavi ministrstva. Gre torej za posredno podelitev javnega pooblastila, kar je nenavadno, in nekako smo presenečeni, da je pravzaprav sploh do tega predloga prišlo, kajti v naši nacionalni zakonodaji teh rešitev ni predvidenih. Poleg tega bi pa želeli vendarle opozoriti tudi na to, da je potrebno pri tem upoštevati vendarle tudi izkušnje Gospodarske zbornice Slovenije pri izvajanju teh nalog, kajti menim, da so dogodki, ki so bili pred leti prisotni na Gospodarski zbornici, dovolj velik opomin, da mora biti izvajanje podeljevanja licenc in nadziranja res izvedeno na čim bolj transparenten način. Zato bomo v poslanski skupini Socialnih demokratov podprli amandmaje koalicijskih skupin, ki vračajo ta pooblastila v skladu z nacionalno zakonodajo na ministrstvo. Nadzor pri podeljevanju licenc pa bo organiziran preko komisije, ki bo sestavljena iz predstavnikov ministrstva in prevoznikov. Menimo, da bi s tem lahko dosegli transparentnost podeljevanja licenc. Sam zakon pa ne govori samo o teh licencah in o tem blažjih pogojih, dotika se tudi javnih linijskih prevozov potnikov v cestnem prometu, ta je pa v največji meri odvisen od voznega reda. In tudi sam postopek določitve voznega reda je prepuščen direkciji. Zakon govori o tem, da mora direkcija upoštevati interes dijakov, študentov, prevozov delavcev in tudi demografsko ogroženih območjih. Če pa želi, denimo, lokalna skupnost neko dodatno avtobusno linijo, pa mora za to tudi prispevati sredstva. Mislim, da ravno to določevanje voznega reda ni dovolj natančno urejeno in da ni dovolj izdelan kriterij, kdaj in v kolikšni meri upoštevati demografsko ogroženo območje kot eden od tistih zelo pomembnih kriterijev v Sloveniji. Pri tem trčimo na tako imenovano subvencioniranje avtobusnih prevoznikov. Menimo, da je to zaenkrat neustrezno rešeno, zato se avtobusni prevozniki v veliki meri financirajo skozi šolske prevoze, subvencioniranje pa je minimalno, zato so tudi avtobusne karate nesorazmerno drage, tako s ceno goriva kot tudi s ceno vozovnic, ki jih lahko kupimo na Slovenskih železnicah. Tako, da če bi resnično želeli dati večji poudarek javnemu linijskemu prevozu in pripeljati več potnikov z avtobusi in tudi ohraniti demografsko ogrožena območja, bi morali izboljšati sistem subvencioniranja javnega linijskega prevoza, predvsem pa, ker ta zakon uvaja tudi enotno vozovnico, izboljšati pogoje v Slovenskih železnicah; enotna vozovnica mora biti usklajena tako za avtobusni kot železniškim potnim prometom in čas bi bil, da nehamo metati denar skozi okna za Slovenske železnice in opraviti to reorganizacijo in s tem resnično pripraviti vse, kar je potrebno za izvajanje Zakona o prevozih v cestnem prometu na čim boljši način. Hvala.
Hvala. Kolega Jožef Horvat bo podal stališče poslanske skupine Nova Slovenija.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani državni sekretar, dr. Verlič z ekipo, spoštovane kolegice in kolegi! V poslanski skupini Nove Slovenije se strinjamo s predlagateljem, da so z vstopom Republike Slovenije v Evropsko unijo posamezna določila sedanjega Zakona o prevozih v cestnem prometu postala odveč ali celo nerazumljiva. Z dnem polnopravnega članstva Slovenije v EU so namreč tudi v naši državi začele neposredno veljati določene uredbe Evropske unije, zato so slovenski predpisi, ki so bili sicer v celoti usklajeni s pravnim redom EU, postali neustrezni, saj so vsebovali veliko določb, ki so bile povzete ali celo prepisane iz uredb EU. Ker je po pravnem redu Evropske unije prepisovanje teh uredb v zakonodajo države članice prepovedano, se je pokazala potreba po pripravi sprememb zakona oziroma po povsem novem zakonu, ki bi nepotrebne določbe oziroma člene črtal. Poseben razlog za novi zakon je tudi uvedba drugačnega zborničnega modela v gospodarstvu, in sicer uvedba zasebnopravnih zbornic s prostovoljnim članstvom namesto sedanje javnopravne Gospodarske zbornice Slovenije z obveznim članstvom. Predlagatelj je po našem mnenju v predlogu novega zakona ustrezno upošteval tudi dejstvo, da v Republiki Sloveniji primanjkuje usposobljenih voznikov avtobusov in tovornih vozil, zato so bile vse določbe, ki bi lahko oteževale zaposlitev novih voznikov, spremenjene ali dopolnjene. In kako mi v poslanski skupini Nove Slovenije vidimo najpomembnejše in potrebne spremembe, ki jih prinaša predlagani zakon glede na trenutno veljavni Zakon o prevozih v cestnem prometu. Besedilo novega Predloga zakona o prevozih v cestnem prometu je prilagojeno evropski zakonodaji, sedanji zakon pa posodablja in poenostavlja. Določbe, ki jih ureja uredba Evropske unije, so v Predlogu zakona o prevozih v cestnem prometu črtane, saj za Slovenijo od 1. maja 2004 veljajo evropske uredbe neposredno. Še posebej pomembna se nam zdi sprememba, ki jo prinaša predlog zakona, ki strogost pogojev poslovanja slovenskih prevoznikov znižuje na raven, ki jo zahtevajo predpisi Evropske unije, na primer, zmanjševanje števila pogojev za pridobitev licence, ustrezen finančni položaj, ustrezna strokovna usposobljenost ter lastništvo vozila ali pravica do uporabe vozila na podlagi najema ali lizinga. Logične so tudi spremembe na področju upravne naloge v zvezi z izdajo licenc ter dodelitvijo dovolilnic. Predlog zakona prinaša nekatere dopolnitve določb o nadzoru in kaznih ter popravlja doslej nekoliko nedosledno razmejitev pristojnosti med nadzornimi in prekrškovnimi organi. Zagotovljen je učinkovit nadzor in učinkovito kaznovanje tudi tujih prevoznikov v primeru kršitev teh predpisov. Orisal sem samo nekaj dobrih in nujnih rešitev, ki jih prinaša Predlog zakona o prevozih v cestnem prometu. Poslanska skupina Nove Slovenije je tudi sopodpisnica nekaterih dopolnil predloga zakona, s katerimi bo predlog zakona ob eventualnem sprejetju teh dopolnil dobil nekatere izboljšave, zato bo poslanska skupina Nove Slovenije glasovala za sprejetje predloga zakona. Hvala lepa.
Hvala. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih, ki jo bom vodil na podlagi pregleda amandmajev z dne 22.11.2006. V razpravo dajem 3. člen in amandma štirih poslanskih skupin: SDS, NSi, SLS in DeSUS. Odpiram razpravo. Imamo enega prijavljenega razpravljavca, kolega Srečko Prijatelj, izvolite.
Imel bi eno ključno pripombo, in to ravno na ta člen, ki je amandmiran po sistemu, kot sem že prej povedal. Še enkrat, predstavniku Vlade bi izrazil ostro kritiko, ker se niti ni odzval na usklajevanje tega zakona pred sestankom matičnega delovnega telesa. In poglejte, kaj je zapisano v tem amandmaju: da se lahko izvajalec pravnih določi na podlagi 5. člena tega zakona. V 5. členu pa piše, da kot javno podjetje dobi pooblastilo neko podjetje za izdajanje licenc za dobo 10 let. Veste, kaj to pomeni? Kot je že predstavnik avtoprevoznikov na samem sestanku matičnega delovnega telesa povedal, to je začetek anarhije. Jaz verjamem, da je zakon dobronameren v vseh ostalih členih in da poenostavlja določene postopke. Vendar tu greste zopet v neko anarhično stanje in tudi od predsednika matičnega delovnega telesa bi rad slišal v nadaljevanju razprave, žal, ni povedal v poročilu, ko je govoril o tem, da ga je na to, da lahko dobimo zakon ulice, opozoril tudi predstavnik avtoprevoznikov. Ministrstvo za promet je ta zakon pripravilo, po našem mnenju, zelo slabo in na naše predloge, ki so bili dani, da se ta zakon dejansko preloži v obravnavo za naslednjo sejo, niste pristali. Vzeli bi si lahko čas, kvalitetno pripravili to materijo in o njej razpravljali na bolj strokoven način. To, kar ste naredili, dokazuje samo vašo malomarnost. In kot sem že rekel, Vlada, če sprejme nekaj, pa tudi če je to na korespondenčni seji - ima že za sprejeto. To je zelo slabo. Lahko delate to, ker imate večino v Državnem zboru. Vendar kako se bo to kot praksa pokazalo v vsakodnevnem življenju pa čez štiri leta oziroma čez dve, ko bodo zopet volitve. Delate velike krivice posameznikom in verjamem tudi, zakon ni sprejet za en mesec, delate tudi gospodarsko škodo državi na tak način. In osnovno zlo je ravno v tem členu. Hvala.
Hvala. Glede na to, da vidim, da je še želja po razpravi odpiram nov krog za prijavo. Besedo ima kolega Bojan Rugelj.
Hvala lepa. Rad bi se dotaknil teh amandmajev, ki so nekako kritizirani, čeprav so prišli s strani Obrtne zbornice, ki ni nekdo z ulice, ampak vemo, koga in kaj predstavlja Obrtna zbornica. Mislim, da so ti amandmaji bili korektni od Obrtne zbornice. Ne nazadnje se je to pokazalo na samem odboru, ki jih je povzel kot svoje odbore s podporo večine članov odbora. Sedaj, če nek posameznik misli, da bo tisti posameznik odločal, ali bo nekaj sprejeto ali ne bo, se pač moti, jaz sem že na odboru povedal: demokracija je, žal ali tudi v dobro, taka, da odloča večina članov, saj ne more manjšina odločati, tudi ne bi bilo logično razen, če kdo hoče tako. Mislim, da se je odbor pravilno odločil in tudi večina vseh teh članov na odboru. Tudi sam član tega odbora in vem, kaj se je tam dogajalo, in pač ne morem pristajati na takšne, drugačne, napol resnice ali pa diskreditacije. Hvala lepa.
Hvala. Besedo dajem poslancu Gezu Džubanu. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Želel bi na neki način odgovoriti ali dopolniti razpravo kolega Srečka Prijatelja, ki pač opozarja na stališče koordinacijo Združenih avtoprevoznikov. Res je, da je gospod Emil Milan Pintar opozoril na nekatere zadeve, ki zadevajo predvsem 97. člen - problem javnih pooblastil, nadzor izvajanja licenc, itd. - in je odbor njegovo razpravo povzel v svojem poročilu, ki sem ga jaz natančno, vsaj v tem delu, prebral, ampak da bo zadeva povsem jasna bom še enkrat prebral: "Predstavnik koordinacije Združenih avtoprevoznikov Slovenije je opozoril na določbe predloga zakona, ki se nanašajo na podelitev javnega pooblastila, nadzor nad izdajanjem licenc, ceno za izdajanje licenc in dovolilnic, predlagano spremembo določbe 7. člena predloga zakona in določbo 97. člena predloga zakona." Na osnovi poslovnika in pooblastil v funkciji podpredsednika kot poročevalca na tem odboru tudi nimam pooblastila, da bi več, kot je zapisano v tem poročilu, tudi poročal na Državnem zboru. Hvala lepa.
Hvala vam. Besedo ima poslanec Srečko Prijatelj.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik. Kolegu Ruglju samo tole. Na sklicu, ki smo ga sprejeli za matično delovno telo, je lepo pisalo, še enkrat ponavljam kolega, če niste prebrali, da se amandmaji lahko vlagajo 2.11.2006. Vlada je dala v proceduro zmazek, kar dokazujejo tudi številčni amandmaji, ki so bili seveda vloženi s strani Obrtne zbornice. Kaj je naredila Zakonodajno-pravna služba? Na vse amandmaje je vložila svoj pridržek, na vseh 15, spoštovani kolega. Vi ste zahtevali pavzo, na tej pavzi ste se dogovorili skupaj z ministrom, da boste to povzeli kot amandmaje matičnega delovnega telesa, in tak zmazek predlagali brez usklajevanja in možnosti vpliva tudi ostalih, ne samo Obrtne zbornice, tudi avtoprevozniki so bili povabljeni na sestanek matičnega delovnega telesa, to ste podali v obravnavo. Danes boste s preglasovanjem izglasovali zakon, ki je, milo rečeno, velik zmazek. Jaz sem predlagal, da se ta zakon zaradi nonšalance vladne ne obravnava na tej seji. In to bi bilo prav, da enkrat tudi Vlada vidi, da smo v Državnem zboru le institucija, ki sprejema zakone in nismo samo glasovalno telo. In točno za to se imate vi! Nas že posamezni ministri žalijo v obravnavah in vi ste dejansko z opomnikom podpora tej Vladi, ki misli, da lahko naredi, kar hoče. To je slabo in jutri boste imeli "kamioniste" na cesti in bo zopet, ne vem, vsesplošni preplah v Sloveniji. To se bo zgodilo. To se bo zgodilo, zaradi takih neumnosti, kot jih počenjate. Ministrstvo za promet dejansko dela slabo na tem področju.
Hvala. Besedo ima poslanec Bojan Rugelj. Izvolite.
Hvala lepa. Jaz ne vem, izgleda, da moram še enkrat povedati, da so bili amandmaji na odboru predstavljeni in prebrani. Pavza je bila samo zato, da smo se posvetovali še z ministrstvom in tudi ministrstvo ni imelo nič proti tem amandmajem, ker so dobri amandmaji. In potem je seveda odbor, večina članov odbora, povzel te amandmaje kot amandmaje odbora. Za takšne amandmaje je čas na seji odbora, da se predlagajo. Jaz ne vem, kaj je tukaj narobe. Vse je šlo lepo in sami ste prej rekli, da je bilo prej vse legitimno in legitimno je. Ali želi nekdo, da nek posameznik prepreči, da večina članov odbora sprejme določene sklepe, ki jih želi sprejeti? Če večina misli tako, jaz mislim, da je prav, da se upošteva mnenje večine, ali se bo upoštevalo pri nas mnenje manjšine. Jaz tega ne razumem več najbolje. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. V razpravo se bo vključil državni sekretar, dr. Peter Verlič. Izvolite.
Hvala lepa. Rad bi se oglasil v zvezi s tem amandmajem. Jaz mislim, da je ta amandma dober in da ne uvaja anarhije, ampak ravno nasprotno, da so pooblastila zdaj jasno določene in da je določen tudi nadzor. Kar se pa tiče dela z avtoprevozniki, pa mislim, da je Vlada tukaj napravila velik napor, Ministrstvo za promet vodi medresorsko delovno skupino, v katero so vključeni vsi avtoprevozniki, vsa združenja, dialog poteka in seveda zadeve se ne rešujejo čez noč, ampak strpno in počasi. Prepričan sem, da bomo tako tudi nadaljevali in vso to problematiko tudi uspešno razrešili. Še to: pri usklajevanju zakona so bili seveda v proceduri sprejemanja vedno povabljeni vse zbornice in pa vsa združenja avtoprevoznikov in jaz sem prepričan, da imamo pred seboj dober zakon.
Hvala. Želi še kdo razpravljati v povezavi s 3. členom, ter amandmajem štirih poslanskih skupin? Ne. Potem zaključujem razpravo. V razpravo dajem 5. člen ter amandma prav tako štirih poslanskih skupin, torej SDS, NSi, SLS in DeSUS. Odpiram prijavo za razpravo. Izvolite. Nimamo prijavljenih, zato zaključujem razpravo. Prehajamo na 7. člen ter amandma istih štirih poslanskih skupin. Želi kdo razpravljati? Ne. Zaključujem razpravo. V razpravo dajem 12. člen ter amandma istih štirih poslanskih skupin SDS, NSi, SLS in DeSUS. Želi kdo razpravljati? Ne. Zaključujem razpravo. V morebitno razpravo dajem tako 13. člen istih poslanskih skupin, torej štirih poslanskih skupin SDS, NSi, SLS in DeSUS. Želi kdo tu razpravljati? Tudi ne. In v razpravo dajem 14. člen ter amandma istih poslanskih skupin. Želi kdo razpravljati v okviru 14. člena? Ne. Potem tudi tu zaključujem razpravo. O amandmajih bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj pol ure po prekinjeni 19. točki dnevnega reda oziroma najkasneje ob 21. uri in 10 minut. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 14. TOČKO DNEVNEGA REDA - OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O VARNOSTI CESTNEGA PROMETA. Za to točko imamo predvidenih 45 minut. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložil Državni svet Republike Slovenije. V zvezi s tem zakonom Odbor za promet predlaga Državnemu zboru, da predlog zakona ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Na podlagi tretjega odstavka 134. člena Poslovnika dajem besedo najprej predstavniku predlagatelja zakona za dopolnilno obrazložitev predloga zakona. Član Državnega sveta gospod Maučec, izvolite.
Hvala za besedo. Lepo pozdravljeni podpredsednik, poslanke in poslanci in predstavniki Vlade! Kot je bilo že povedano, Državni svet je na pomlad na svoji seji predlagal spremembo zakona, to pa zato, da bi uredili promet predvsem v mestih in dali možnost ljudem, ki majo B kategorijo, da lahko vozijo kolesa, ki spadajo pod A1 kategorijo. V svojih ciljih je predvsem to, da se v mestnem prometu čim manj vključujejo osebna vozila in da se uporabljajo motorna vozila, ki so danes tako narejena in tako moderno opremljena, da so v vseh velikih evropskih mestih nekako postala stalnica in na ta način omogočila parkiranje in z ekološkega vidika dosti boljše, ker je izgorevanje in onesnaževanje dosti manjše. Zakonodajno-pravna služba temu zakonu ni nasprotovala, tudi predstavniki ministrstev so nekako ključni vidik imeli v tem smislu, da Vlada pripravlja to in da bo v jeseni pripravila zakona, kar pa sedaj vidim, da dejansko se ni zgodilo. Tudi očitki, da na ta način bi nekako poslabšali varnost v cestnem prometu, enostavno ne držijo. Kajti to, kar predlagamo - dejansko danes lahko vozijo otroci od 16. do 18. leta, mi pa tu ciljamo na ljudi, ki imajo nekaj let vozniško dovoljenje, ki imajo izkušnje, ki pa seveda niso zadovoljni, da vozijo motorna kolesa, ki dosegajo hitrost samo 40, 45 kilometrov na uro, kajti na ta način dandanes v mestu nisi zadosti fleksibilen in varen. Tudi če greste čez našo državno mejo, v Italijo, dejansko takih koles s 50 kubiki enostavno ne vidite več. Tudi očitki glede prometnih nesreč in varnosti ne držijo, kajti samo eden od ponesrečencev v lanskem letu je bil starejše kategorije in tisti, ki bi potencialno lahko bili udeleženci v prometu in potem potencialni nesrečniki. Drugo, kar je zelo hudo - in me žalosti, da nihče v svojih razpravah, pa tudi v časnikih ni povzel, pa tudi strokovna javnost ne -, je pa to, da danes lahko uvoziš kot posameznik motorno kolo z 200 kubiki, pri nas narediš homologacijo in se potem lahko voziš. Vsaj tiste bi pozval, da se sedaj premaknejo in preprečijo tovrstna dejanja, kajti 95% motornih koles je danes zaradi tega, ker zadeva ni urejena, dejansko neustreznih in so posledično vzrok prometnih nesreč. Kajti to pomeni, da najstniki, 16 let stari, po taki zakonodaji, kot jo imamo sedaj, lahko vozijo motorna kolesa z 200 kubiki, ki dosegajo hitrost 160 kilometrov na uro. In bi vas prosil, da preberete, saj predvsem poslanci ne morete vsega vedeti, ker imate vsakodnevno na stotine problemov in težav, ampak Vlada bi se lahko potrudila in strokovna javnost razumela indic in željo po spremembi tega zakona, ki je dobronameren in služi samo temu, da se poveča varnost v mestih, da se sprostijo parkirni prostori in čisto nič drugega. Hvala lepa.
Hvala. Vlada Republike Slovenije, glede na to, da ni predlagateljica, pri tej točki nima besede. Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Stališče poslanske skupine SNS bo predstavil poslanec Srečko Prijatelj. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani predsedujoči. Kolegice in kolegi! Cilj predlagatelja je nedvomno pozitiven, vendar mogoče pot ni ravno prava. V Slovenski nacionalni stranki bomo ta predlog podprli po svoji vesti. Seveda bi pa opozoril, da bi predlog za spremembo tako pomembnega zakona, kot je Zakon o varnosti cestnega prometa, zahteval bolj globalne spremembe. Seveda ni sprejemljivo, da na slovenskih cestah umre za en razred otrok letno in da imamo zelo visoko smrtnost in ni sprejemljivo tudi to, da smo v slovensko zakonodajo pred časom ravno v tem zakonu dovolili vnos večjega osnega pritiska za kamione in pa zmanjšali kazni. To je nedvomno povečalo tudi promet na državnih cestah, kar pa je na nek način povečalo tudi smrtnost in nesreče. Jaz od ministra osebno že lep čas zahtevam, da se obnaša kot pri mnogih drugih zakonih tudi pri tem evropsko in da dobimo v Državni zbor v proceduro in sprejetje zakon, ki bo evropsko naravnan v smislu prevoza in tranzita tovora preko Slovenije. Seveda razbremenitev državnih cest vidimo tudi z večjo obremenitvijo na avtocestah in pa seveda preusmeritev tovora na železnice. To do sedaj zakonsko še ni storjeno, tako kot je naredila, recimo, Avstrija, in ravno v tem segmentu bi lahko bistveno zmanjšali smrtnost na cestah, ki je pa ključni problem Slovenije. In temu cilju bi morala slediti Vlada in prometno ministrstvo. Sicer minister obljublja, da to zakonodajo pripravljajo in da jo bodo kmalu tudi vložili v proceduro. Jaz upam, da bo pri tem vzor Avstrija, ki ima to vzorno rešeno, in da bomo na nek način v prvi vrsti razbremenili državne ceste, seveda prometna regulativa mora biti usmerjena tudi v skladu in s konsenzom Slovenskih železnic in na ta način tudi povečali varnost prometa. Ta predlog, kot pa že rečeno, je s strani predlagateljev pozitiven, vendar pot verjetno ni ravno pravšnja. Hvala.
Stališče poslanske skupine DeSUS bo predstavil poslanec Ivan Jelen.
Spoštovani podpredsednik, hvala za besedo. Poslanka in poslanci, predstavniki Vlade in Državnega sveta. Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o varnosti v cestnem prometu je pripravil in v zakonodajni postopek vložil Državni svet Republike Slovenije. Pobudnik predlaga ureditev, po kateri bi vozniško dovoljenje za vožnjo kategorij B, C, D in podkategorije D1, vključevalo tudi dovoljenje za vožnjo motornih vozil podkategorije A1. V poslanski skupini DeSUS sicer pozitivno sprejemamo namen pobudnikov predlaganega zakona glede razbremenitve prometa, predvsem v mestnih središčih, ter skrb glede ohranjanja zdravega življenjskega okolja, vendar ocenjujemo, da tako predlagane določbe ne bi sledile temu cilju, zato predlaganega zakona ne bomo podprli. Menimo namreč, da predlagane spremembe ne bi pomenile razbremenitve prometa oziroma zmanjšanje uporabe motornih vozil B kategorije, saj lahko že po sedaj veljavni zakonodaji ti vozniki uporabljajo kolesa z motorjem. Sprejetje tega zakona bi posledično pomenilo, da bi imetnik takšnega vozniškega dovoljenja po dveh letih pridobil kategorijo A z omejitvijo, pri 21. letih pa še dovoljenje za kategorijo A brez omejitve, tu pa že govorimo o težki motorjih. Tako predlagane poenostavitve pridobitev vozniškega dovoljenja brez oprave vozniškega izpita ter zdravniškega pregleda pa nikakor niso v skladu s prizadevanju za izboljšanje in povečanje varnosti v cestnem prometu, saj vse analize kažejo, da so ravno vozniki motornih koles ena najbolj ogroženih skupin v cestnem prometu. V Sloveniji je kultura prometa že sedaj na zelo nizki ravni, zato poslanci DeSUS-a ocenjujemo, da takšno avtomatično podeljevanje vozniški dovoljenj nikakor ne more biti v prid varnosti udeležencev v prometu. V poslanski skupini DeSUS se zavedamo, da je v Sloveniji stanje glede varnosti v cestnem prometu izredno zaskrbljujoče, prav tako pa verjamemo, da je predlagatelj vložil predlog zakona z dobrim namenom, vendar ugotavljamo, da s takšno vsebino nikakor ne bi pripomogel k uresničitvi zadanih ciljev. Glede na povedano bomo poslanci DeSUS-a podprli sklep delovnega telesa, da Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o varnosti v cestnem prometu ni primeren za nadaljnjo obravnavo.
Hvala. Kolega Bojan Rugelj nas bo seznanil s stališčem poslanske skupine SDS.
Hvala lepa. Še enkrat lep pozdrav vsem navzočim, tudi predstavniku Državnega sveta. Kot vemo, je Državni svet predlagal novelo zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o varnosti cestnega prometa, ki bi omogočila večjo razširjenost motornih vozil pod kategorijo A1, kar naj bi neposredno vplivalo na razbremenitev prometa v mestnih središčih in prometnih vpadnicah. V poslanski skupini Slovenske demokratske stranke se strinjamo z opozorili Vlade Republike Slovenije, da bi sprejem predlaganega besedila 1. člena predloga tega zakona, ki določa, da vozniško dovoljenje kategorije B vključuje tudi dovoljenje za vožnjo vozil kategorije G, H in A1, pomenilo kršenje veljavne direktive o vozniških dovoljenjih. Veljavna direktiva o vozniških dovoljenjih v prilogi 2 določa, da morajo imeti kandidati za vozniško dovoljenje določene kategorije znanje in spretnosti ter da pokažejo znanje, potrebno za vožnjo motornega vozila te kategorije. Kandidat za vozniško dovoljenje določene kategorije, tudi kategorije A1, mora opraviti teoretični preizkus in tudi preizkus spretnosti in znanja vožnje. Direktiva tudi določa, da kandidat za vozniško dovoljenje v eni kategoriji, ki opravi teoretični preizkus za dovoljenje v drugi kategoriji, lahko opravlja le posebni del teoretičnega preverjanja znanja, ki je predpisan za posamezno kategorijo. Avtomatično priznavanje pravice do vožnje motornega kolesa kategorije A1 z vozniškim dovoljenjem kategorije B pa je tudi iz varnostnega vidika povsem nesprejemljivo, kajti tehnika vožnje in obvladovanje motornega kolesa se bistveno razlikuje od tehnike vožnje osebnega avtomobila oziroma motornega vozila v B kategoriji. Iz teh razlogov se tudi usposabljanje kandidatov za voznike motornih vozil izvaja na drugačen način kot usposabljanje za voznike osebnih vozil. Sprejem predloga takšnega zakona bi pomenil, da bi se lahko podal na vožnjo s hitrim motornim kolesom nekdo, ki ne obvlada niti vožnje z navadnim kolesom. Upam, da se zavedamo, kaj to pomeni ne samo za njega, ampak tudi za ostale udeležence v prometu. Predlagana sprememba zakona tudi ne pomeni zmanjšane uporabe motornih vozil kategorije B, kot navaja predlagatelj. Treba pa je vedeti, da so vozniki motornih koles ena od bolj ogroženih skupin udeležencev v cestnem prometu, saj so bistveno manj zaščiteni kot vozniki osebnih avtomobilov, zato nikakor ne moremo pristati na to, da bi na tak način spravljali v nevarnost predvsem mlade voznike, pred katerimi je še celo življenje. V poslanski skupini Slovenske demokratske stranke smo glede na navedene administrativne in še bolj varnostne razloge prepričani, da Predlog novele zakona o varnosti cestnega prometa ni primeren za nadaljnjo obravnavo, zato ga ne bomo podprli. Hvala lepa.
Hvala. Stališče poslanske skupine Liberalne demokracije bo predstavil poslanec Aleš Gulič.
Cenjene kolegice, cenjeni kolegi, spoštovani gostje! V Liberalni demokraciji Slovenije smo hitro odreagirali na ta predlog zakona, na zelo nedodelano besedilo, ki ima vrsto vrzeli. In že to je razlog, da ne bomo podprli in se bomo strinjali s predlogom odbora, da je zakon neprimeren za nadaljnjo obravnavo. Vendar pa bom to priložnost izkoristil za to, da vendarle povem, da en del tega zakona je vsekakor dober, to je tista intencija, da bi se zmanjšalo število prometnih nesreč, da bi se uredile prometne razmere, da bi se dvignila varnostna in prometna kultura na naših cestah. To so prav gotovo pozitivni cilji in jih velja upoštevati pri vseh spremembah Zakona o varnosti v cestnem prometu, vendar ne tako, da se dajejo neki bonusi in da se recimo, populistično bomo rekli, zanemarja potreba po znanju in po veščinah. Motorno kolo ni hec, pa če ima 125 kubikov, 50 kubikov ali pa 1500 kubikov. Veščina je čisto drugačna, ogroženost je veliko večja in če bi pogledali rizičnost različnih kategorij voznikov, potem bi videli, da vozniki motornih koles spadajo med najbolj rizične, samo traktoristi so še večja nevarnost na cestah, vendar zaradi pogostnosti številke niso tako visoke. Letošnja smrtna žetev na slovenskih cestah govori še bolj v prid temu, da na ta način ne moremo reševati problemov. Veliko bolje bi bilo seveda, da bi se tukaj dala kakršnekoli druge možnosti, se pravi za tiste voznike B, C, D kategorije, ki bi radi pridobili A1 se: A da se jim ob izpitu upošteva vsaj teoretski del in da se jih potem na cesti izobrazi, se pravi, da opravijo vožnje, ki so potrebne. Prav gotovo bi bilo dobro v prid naših načrtov uvesti obnovitvene tečaje na vsakih 10 let, s katerimi bi si lahko podaljšali potem vozniško dovoljenje, čeprav bo to sedaj malce težje narediti, ker imamo vsi napisano tja do 80. leta. Ampak vendarle, s takšnimi akcijami bi se dalo. Predlog tega zakona je tudi na nek način v nasprotju s tistim, kar sicer počnejo civilnodružbene organizacije. Društvo Maksi, ki pripravlja tečaje, za tiste, ki že imajo izpit, ker so očitno motoristi sami ugotovili, da je tega znanja veliko premalo in z veliko pogostnostjo obiskujejo te zadeve, tudi policija se trudi v to smer. Se pravi, imamo dve različne poti. Ena, ki je seveda bolj naporna, ker zahteva znanje, učenje, druga, ki je pa čisto enostavna, da se nekomu kar nekaj da. Ta je prav gotovo slaba, zato v Liberalni demokraciji predloga zakona ne bomo podprli oziroma bomo podprli sklep Odbora za promet. Hvala lepa.
Hvala. Kolega Janko Veber bo podal stališče poslanske skupine Socialnih demokratov. Izvolite.
Hvala za besedo. V poslanski skupini Socialnih demokratov spremembe Zakona o varnosti cestnega prometa ne bomo podprli in seveda podpiramo sklep matičnega delovnega telesa. Menimo, da je način reševanja gneče v mestih, da pridobi voznik avtomobila v nekem času ali pa po dveh letih ali pa, ko je star celo 21 let, tudi dovoljenje za vožnjo motornega telesa, je nekoliko nedorečen ukrep, saj pravzaprav nihče ne more zagotoviti, da se bo zaradi tega nekdo pogosteje peljal ravno v mesto in ne nekam na podeželje ali pa ne neko drugo daljšo pot. Takšna poenostavitev bi zagotovo povzročila in pomenila pravzaprav zmanjšanje varnosti v cestnem prometu in s tem sigurno povzročila tudi več prometnih nesreč. Dokaz za takšno razmišljanje vidimo v tem, ko lahko spremljamo dogajanje v pomladnem obdobju. Takrat se sicer izkušeni vozniki, ki so čez zimo vozili avtomobile, prelevijo v voznike motornih koles, vendar zaradi zimskega obdobja, ko niso bili na motornem kolesu, se izkaže, da to motorno kolo bistveno manj obvladajo kot pa ob zaključku sezone. Zato menimo, da bi bilo primerneje razmišljati o tem, da uvedemo na začetku vsake sezone, spomladi, dodatno usposabljanje na poligonih, z dodatnimi urami voženj z motornim kolesom, da voznik motornega kolesa pridobi ponovno občutek, ki je izjemno pomemben pri vožnji z motornim kolesom, da ne naredi napake, ki je pri motornem kolesu lahko zelo hitro usodna. Sicer pa menimo, da je zmanjševanje gneče v mestih treba reševati na način, da se ponovno vrnemo k problemu subvencioniranja javnega potniškega avtobusnega prometa. Z večjimi subvencijami zmanjšamo višino cene vozovnice in je s tem javni potniški promet bistveno prijaznejši za mnoge, ki se napotijo v mesta na delo ali v šolo. K temu bi pa še enkrat dodali tudi že izpostavljen problem, da je treba tudi čim prej izvršiti sanacijo Slovenskih železnic in vzpostaviti javni potniški promet tudi v Slovenskih železnicah na nivo, kot si ga v Sloveniji zaslužimo. Tako bi gnečo v mestih zagotovo lahko uspešno reševali, če bi sredstva, ki jih danes namenjamo Slovenskim železnicam brezuspešno za izvedbo sanacije, namenjali za subvencije avtobusnih prevozov in ne nazadnje tudi za dodatno usposabljanje voznikov motornih koles. Torej, vir je, samo treba ga je prerazporediti in predvsem nameniti varnosti v cestnem prometu in s tem tudi zmanjševanju gneče v mestih. Zato od Vlade pričakujemo, da bo tudi ob tej priložnosti, ko tudi sama zavrača ta zakon, intenzivneje razmišljala o teh ukrepih in s tem zmanjšala gnečo v mestih. Hvala.
Hvala. Kolega Jožef Horvat bo podal stališče poslanske skupine Nove Slovenije. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Lep pozdrav vsem še enkrat, še posebej gostom na tem zasedanju! V poslanski skupini Nove Slovenije sicer pozdravljamo gotovo iskreno namero predlagatelja, to je Državnega sveta Republike Slovenije, da bi se naj prometna varnost povečala, da naj bi se dvignila prometna kultura ali bolj točno, kultura voznikov. Vendar pa moram na začetku povedati, da predlagane rešitve zakona po našem trdnem prepričanju tega ne prinašajo. Zato nas tudi čudi, da že Državni svet zakona ni umaknil iz procedure. Predlagana sprememba bi med drugim pomenila kršenje veljavne direktive o vozniških dovoljenjih. Avtomatično priznavanje pravice do vožnje motornega kolesa podkategorije A1 v vozniško dovoljenje po določbah 147. člena Zakona o varnosti v cestnem prometu bi tudi pomenilo, da bi imetnik takšnega vozniškega dovoljenja po preteku dveh let avtomatično pridobil kategorijo A z omejitvijo "motorna kolesa, katerih moč motorja ne presega 25 kilovatov na razmerje moč motorja na maso, ne presega 0,16 kilovata na kilogram" ter pri dopolnjenem 21. letu starosti že vozniško dovoljenje kategorije A brez omejitve, to so težki motorji. Glede na dejstvo, da so vozniki motornih koles, kar je danes bilo že večkrat omenjeno, ena od najbolj ogroženih skupin udeležencev v cestnem prometu, saj so bistveno manj zaščiteni kot vozniki osebnih avtomobilov, z vidika varnosti v cestnem prometu in glede na grozljive statistike o prometnih nesrečah s smrtnih izidom na slovenskih cestah poslanska skupina Nove Slovenije zavrača predlagani zakon oziroma podpira predlog sklepa matičnega delovnega telesa. Ostaja pa seveda varnost cestnega prometa nikoli dokončana zakonodajna naloga. Hvala lepa.
Hvala. Kolega Jakob Presečnik bo podal stališče poslanske skupine Slovenske ljudske stranke.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani prisotni! Kot rečeno, gre za zakon, katerega vsebina je obravnavana praktično v enem členu in bi vnesel zelo pomembno spremembo v ta del zakonodaje. Tudi razlogi za sprejem tega zakona so seveda pozitivni, vendar tudi mi ocenjujemo, da samo na tak enostaven, preenostaven način se zadeve ne da reševati tudi v smislu evropske zakonodaje. Je pa seveda razprava in v odboru in pri predstavitvi poslanskih skupin pokazala, da pa so nekatere stvari, ki so v tem procesu, ki so smiselne, da jih pobliže pogledamo in da Vlada oziroma ustrezno resorno ministrstvo razmišlja o tem, da bi pa nekatere stvari na tem področju bilo potrebno pripraviti oziroma nekatere spremembe potrebno pripraviti. Jaz moram reči, da kljub temu, da ne smem polimizirati ali pa tule imenovati druga mnenja drugih poslanskih skupin, se strinjam z razpravo, ki jo je dal kolega Gulič. Mislim, da je njegova razprava, tudi jaz sem prej mislil nekaj stvari od tega povedati, njegovi razpravi je pomembno prisluhniti in jo upoštevati pri pripravi eventualnih sprememb tega zakona. Pri tem ne smemo pozabiti tudi na nekatere zadeve, ki so nedodelane ali nedorečene v naši praksi. Gre za različne kontrole pri obstoječem stanju, problem homologacije, kar je tudi predlagatelj navajal. Motorna kolesa, ki so na cesti, so mnogokrat drugačna, predvsem močnejša, bistveno močnejša, kot dejansko piše v homologaciji. Tudi tu nastopa problem predelav, problem deblokad in tako dalje. Mislim, da so to vprašanja, katerim je vredno prisluhniti in zadevo rešiti tudi v sklopu sprememb Zakona o varnosti cestnega prometa. Ampak kot rečeno, na ta način se seveda to ne da. To bi potegnilo za seboj tudi neželjene učinke in zaradi tega bomo v poslanski skupini Slovenske ljudske stranke podprli predlog matičnega delovnega telesa. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. O predlogu sklepa bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 19. točki dnevnega reda. S tem tudi prekinjamo to točko dnevnega reda. Prehajamo na 15. TOČKO DNEVNEGA REDA - TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O DELOVNEM ČASU IN OBVEZNIH POČITKIH MOBILNIH DELAVCEV TER O ZAPISOVALNI OPREMI V CESTNIH PREVOZIH. Za to točko imamo na razpolago 40 minut. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada Republike Slovenije, zato besedo dajem državnemu sekretarju dr. Petru Verliču, da poda dopolnilno obrazložitev. Izvolite.
Spoštovani gospod podpredsednik, spoštovane poslanke in poslanci! Dovolite mi, da na kratko pojasnim vsebino predlaganega zakona. S predlaganim zakonom se spreminja in dopolnjuje Zakon o delovnem času in obveznih počitkih mobilnih delavcev ter o zapisovalni opremi v cestnih prevozih. Tako se dopolnjuje sistem nadzora nad določbami socialne zakonodaje ter se posega na področje tahografskih delavnic in področje izdajanja tahografskih kartic. Predlagane spremembe in dopolnitve zakona bodo omogočili sledeče. Prvič. Učinkoviteje bo možno izvajati kontrole nad vožnjami in zapisovalno opremo voznikov, prevoznikov ali drugih pravnih oziroma fizičnih oseb iz tretjih držav nečlanic Evropske unije ter jih kaznovati za kršitve zakona. Drugič. Dopolnjene bodo pristojnosti in pooblastila glede nadzora v zvezi z ustreznimi EU-predpisi s področja socialne zakonodaje, in sicer za primere hujših kršitev omenjenih predpisov. Te se nanašajo predvsem na čas trajanja vožnje, odmore, počitke ter primere nedovoljenih posegov v zapisovalno opremo in napravo za omejevanje hitrosti. Tretjič. V tahografskih delavnicah se bo od tehnikov zahtevalo potrdilo o izobraževanju za digitalne tahografe, ki ne sme biti starejše od treh let, medtem ko je tovrstno potrdilo za analogne tahografe lahko tudi starejše. In četrtič. Pri izdaji tahografskih kartic se upravne takse ne plačujejo. Upravne takse namreč niso vključene v ceno kartice, saj cena kartica za digitalne tahografe v celoti pokrije stroške, ki jih ima izvajalec javnega pooblastila z izvajanjem obsega javnega pooblastila. Izvajalec javnega pooblastila pa za izvajanje le-tega iz proračuna Republike Slovenije ne pridobi nobenih sredstev, tako da ni razloga za obračunavanje upravnih taks. V prehodni določbi se predlog zakona nanaša na področje odobritev tahografskih delavnic. Osebam, ki opravljajo naloge tahograske delavnice, na podlagi pogodbe z Uradom za meroslovje Republike Slovenije, bo namreč omogočen dodatni čas za pridobitev akreditacijske listine. Tako bo strankam omogočeno, da bodo vse v enakem položaju za pridobitev odobritve delavnic ter bo s tem stanje na tem področju poenoteno. Hvala lepa za besedo.
Hvala tudi vam. Predlog zakona je v okviru zakonodajnega postopka obravnaval Odbor za promet kot matično delovno telo. Prosim podpredsednik odbora, Geza Džubana, da poda poročilo. Izvolite.
Hvala, gospod podpredsednik. Še enkrat, lep pozdrav. Odbor Državnega zbora za promet je na 18. seji opravil drugo obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o delovnem času in obveznih počitkih mobilnih delavcev ter o zapisovalni opremi v cestnih prevozih, ki ga je Državnemu zboru Republike Slovenije v zakonodajni postopek posredoval Vlada Republike Slovenije s predlogom, da ga obravnava po skrajšanem postopku. Minister za promet mag. Janez Božič je predstavil poglavitne rešitve predloga zakona, ki se nanašajo na izvajanje nadzora nad vožnjami in zapisovalno opremo voznikov, prevoznikov in drugih pravnih oziroma fizičnih oseb tudi iz tretjih držav ter kazni za prekrške. Poglavitne rešitve smo malo prej slišali tudi s strani predstavnika Vlade. Zakonodajno-pravna služba Državnega zbora je v svojem mnenju podala konkretne pripombe k 1., 2., 4. in 5. členu. Še posebej je opozorila na določbe 6., 7. in 8. člena predloga zakona na načelu določnostni, ena od temeljnih zahtev, ki je zlasti izrazita na področju kaznovalnega prava, in zahteva, da morajo biti norme, ki opredeljujejo prekrške in predpisujejo sankcije, zanje, jasne in razumljive. Kazenske določbe morajo slediti materialnemu delu zakona, v okviru katerega morajo biti naslovnikom zakona na razumljiv način opredeljene njihove dolžnosti oziroma prepovedi. Iz tega vidika je potrebno predlagano besedilo ponovno preveriti. Odbor za promet je v skladu s 126. in 142. členom Poslovnika Državnega zbora opravil razpravo in glasovanje o posameznih členih predloga zakona in vloženih amandmajih koalicijskih strank k 2., 4. in 5. členu ter jih sprejel. Odbor za promet ni oblikoval svojih amandmajev k predlogu zakona. Odbor za promet je po končanem glasovanju o vloženih amandmajih v skladu s 128. členom Poslovnika Državnega zbora glasoval še o vseh členih predloga zakona in jih sprejel. Naj vas še spomnim, da je ob upoštevanju sprejetih amandmajev dopolnjeni predlog obravnavanega zakona sestavni del tega poročila. Hvala lepa.
Hvala. Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima poslanec Ivan Jelen, da nas seznani s stališčem poslanske skupine DeSUS. Izvolite.
Še enkrat, hvala za besedo. V poslanski skupini DeSUS predlog zakona podpiramo. S spremembo osnovnega zakona bo možno izvajati nadzor nad vožnjami in zapisovalno opremo voznikov, prevoznikov ali drugih pravnih oziroma fizičnih oseb tudi iz tretjih držav ter kaznovati omenjene osebe za kršitve zakona. S tem bodo vse osebe, ki se nahajajo na območju Republike Slovenije, ne samo osebe, na katere se nanaša trenutna zakonodaja, mobilni delavci, zaposleni v podjetjih, ustanovljenih v državi članici, trenutna zakonodaja, mobilni delavci, zaposleni v podjetjih, ustanovljeni v državah članicah Evropske unije, ko opravljajo dejavnosti iz cestnega prometa, v enakem položaju pred zakonom, kar je skladno z načelom enakosti pred zakonom ter načelom nediskriminatornosti. Od tehnikov v delavnici se bo zahtevalo potrdilo o izobraževanju za digitalne tahografe, ki ne sme biti starejše od treh let. Tovrstno potrdilo o izobraževanju za analogne tahografe pa je lahko starejše od treh let. Ocenjujemo, da je to v skladu s procesom uvajanja digitalnih tahografov, saj sledni izpodrivajo analogne, ki se bodo uporabljali le še do izteka njihove življenjske dobe. Z uvedbo digitalnih tahografov maja 2006 so proizvajalci prenehali tudi s proizvodnjo analognih ter tudi s strokovnim usposabljanjem tehnikov za analogne tahografe. V naši poslanski skupini ocenjujemo, da zaradi tega ni več razloga, da bi se znanja s tega področja stalno obravnavala ter da bi se zahtevala potrdila o stalnem izobraževanju. S predlogom bo tudi odpravljena dilema v zvezi z izvajanjem javnega pooblastila izdajanja potrebnih kartic za digitalne tahografe glede cene kartic, in sicer tako, da upravne takse v ceno kartice ne bodo vključene. Izvajalec javnega pooblastila za izvajanje pooblastila ne dobi iz Proračuna Republike Slovenije nobenih sredstev, v zakonu pa je v celoti urejeno plačevanje izvajanja kartic, s tem, da cena kartice za digitalne tahografe v celoti pokrije tudi stroške. Pristojni in pooblastila nadzornih organov se s predlogom dopolnjujejo kar terjajo uredbe iz direktive Evropske skupnosti, predvsem gre tu za ukrepanje v primeru najhujših kršitev, prekoračitev časa trajanja vožnje, nepravilno delovanje naprave, nedovoljeni posegi v zapisovalno opremo in naprav za omejevanje hitrosti. Poslanci DeSUS-a se strinjamo s spremembo, v kateri bodo vse stranke in tudi delavnice v enakem položaju za pridobitev odobritve delavnic. Ker navedeni predlog zakona sledi načelom enakosti pred zakonom ter primerno ureja obravnavano tematiko, ga bomo v poslanski skupini DeSUS tudi podprli.
Hvala. Kolega Bojan Rugelj bo podal stališče poslanske skupine SDS.
Hvala lepa. Še tretjič danes, lep pozdrav vsem navzočim! Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o delovnem času in obveznih počitkih mobilnih delavcev ter o zapisovalni opremi v cestnih prevozih prinaša kar nekaj novosti. Z digitalnimi tahografi namerava EU v naslednjih letih nadomestiti običajne analogne tahografe. Uvajanje digitalnih tahografov poleg sodobnejše snemalne opreme prinaša tudi novosti, uvedbo tahografskih kartic, od vozniških kartic do tahografskih kartic za potrebe podjetij, servisnih delavnic in nadzornih organov. Te kartice so namenjene identifikaciji oseb ali ustanov, vključenih v ta proces, ter beleženje podatkov in nadzorov. Digitalni tahografi so bili v Republiki Sloveniji uspešno uvedeni v roku, ki je bil predpisan z novo uredbo ES št. 561/2006, in sicer s 1. majem 2006. Omenjena uredba začne veljati 11. aprila 2007, z izjemo nekaterih členov, med njimi je tudi člen, iz katerega izhaja obvezna uvedba digitalnih tahografov s 1. majem letošnjega leta. Od uveljavitve omenjenega nacionalnega zakona do danes so bile glede zakona ugotovljene določene pomanjkljivosti, ki se odpravljajo s popravki, ki so opredeljeni v tej noveli zakona. Namen tega zakona je razširitev uporabe zakona, tako da bo možno izvajati nadzor nad vožnjami in zapisovalno opremo voznikov, prevoznikov ali drugih pravnih oziroma fizičnih oseb tudi iz tretjih držav ter jih kaznovati za prekrške. Po trenutni dikciji se ta zakona lahko uporablja za mobilne delavce, zaposlene v podjetjih, ustanovljenih v državi, članici Evropske skupnosti, ko opravljajo dejavnosti cestnega prevoza, na katere se nanaša uredba 3820/85/EGS ter uredba 3821/85/EGS ali sporazum AETR. Zato je predlagana ustrezna zakonska ureditev. Namen dopolnitve zakona je omogočiti delo tehnikov v delavnici za področje analognih tahografov tudi na podlagi posredovanja potrdila o izobraževanju, ki so starejša od treh let, saj za področja analognih tahografov ni več razloga, da bi se znanja s tega področja stalno obnavljala in zato zahtevala potrdila o stalnem izobraževanju. Namen zakona je razjasnitev dilem glede vključitve upravnih taks v ceno kartice, in sicer se pri izdaji kartic v celoti ne plačujejo upravne takse. Glede na uredbe EU s tega področja se predpisujejo ustrezni postopki nadzornih organov in podeljujejo ustrezna pooblastila, še posebej za primere nedovoljenih posegov v zapisovalno opremo in napravo za omejevanje hitrosti. Nadzor se usklajuje s predpisi EU. Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o delovnem času in obveznih počitkih mobilnih delavcev ter o zapisovalni shemi v cestnih prevozih v celoti podpira. Hvala lepa.
Hvala. Kolega Janko Veber bo podal stališče poslanske skupine Socialnih demokratov.
Hvala še enkrat za besedo. Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o delovnem času in obveznih počitkih mobilnih delavcev ter o zapisovalni opremi v cestnih prevozih ureja pravzaprav en majhen segment v tem delu, nadzor nad vožnjami in zapisovalno premo voznikov in prevoznikov. Ne preseneča nas pa, da se srečujemo s spremembami in dopolnitvami tega zakona, kajti že pri sprejemanju predloga zakona smo opozarjali na premalo izčiščene in dodelane rešitve. Tako je danes pred nami nov predlog zakona o spremembah in dopolnitvah, ki rešuje te nedorečenosti. To so sicer nekateri manjši posegi in če jih poskušamo poiskati v tem zakonu, se nanašajo pravzaprav na delo tehnikov v delavnici za področje analognih tahografov, kjer se ugotavlja, da ni več potrebno stalno izobraževanje pri tej tehniki. Poleg tega se delavnicam, ki že izvajajo postopke in naloge s področja tahografov, omogoča dodaten čas, da svojo dejavnost uskladijo z zakonom in da pridobijo akreditacijsko listino. Vse to je bilo znano že veliko prej in bi morali nekako upoštevati stanje v Sloveniji na tem področju in že pri osnovnem zakonu predvideti ustrezne postopke za uvedbo tega evropskega predpisa. Poleg delavnic na območju Republike Slovenije lahko prevozniki opravijo to storitev tudi v ostalih članicah Evropske unije. Zagotovo bi moral biti interes Slovenije, da prevozniki opravljajo to storitev v večji meri ali pa celo v največji meri, če že ne v celoti, ravno v naših delavnicah. Glede na to, da bo ta zakon najbrž omogočal to izvajanje v večji meri na območju Republike Slovenije, bomo seveda te spremembe podprli. Pričakujemo pa, da bo resnično narejena dodatna analiza celotnega zakona in da bo izboljšano vse, kar je treba pri tem zakonu izboljšati, kajti mislim, da so še nekatere rešitve v obstoječem zakonu, ki jih ni mogoče v praksi ravno dosledno izvajati. Verjetno bi bilo primerneje, da bi že danes vse te rešitve imeli na mizi, ampak očitno predlagatelj ni opravil še vseh analiz obstoječega zakona in bo to najbrž sledilo šele v prihodnje in bomo imeli nekaj več zakonov tudi na dnevnem redu. Vendar ne glede na to, kot sem povedal, podpiramo te spremembe in si tudi želimo, da bi izboljšale pogoje pri naših delavnicah. Hvala.
Hvala. Kolega Jožef Horvat bo podal stališče Nove Slovenije. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Še tretjič vsem prav lep pozdrav! V Evropski skupnosti je obvezno beleženje voznikovih dejavnosti bilo uvedeno že leta 1969. Beleženje je takrat izvajal voznik sam, svoje dnevne aktivnosti je moral zapisovati v beležko, za današnje čase dokaj primitiven način, toda nujna aktivnost voznika. Namen zakona, ki ga imamo na klopeh, je razširitev uporabe zakona tako, da bo možno izvajati nadzor nad vožnjami in zapisovalno opremo voznikov, prevoznikov ali drugih pravnih oziroma fizičnih oseb tudi iz tretjih držav ter jih kaznovati za storjene prekrške. Trenutno veljavni zakon se namreč lahko uporablja le za mobilne delavce, zaposlene v podjetjih, ustanovljenih v državi, članici Evropske skupnosti, ko opravljajo dejavnosti cestnega prevoza. Po mnenju poslanske skupine Nove Slovenije predlagane spremembe in dopolnitve Zakona o delovnem času in obveznih počitkih mobilnih delavcev ter o zapisovalni opremi v cestnih prevozih ustrezno dopolnjujejo veljavni zakon. Dopolnjuje se sistem nadzora nad določbami socialne zakonodaje, ter posega na področje tahografskih delavnic in področje izvajanja tahografskih kartic. Dovolite, najprej nekaj pomembnih dopolnitev tega zakona. Namen dopolnitve 17. člena zakona je omogočiti delo tehnikov v delavnici za področje analognih tahografov tudi na podlagi posedovanja potrdil o izobraževanju, ki so starejša od treh let, saj za področje analognih tahografov ni več razloga, da bi se znanja s tega področja stalno obnavljala in zato zahtevala potrdila o stalnem izobraževanju. Namen dopolnitve 30. člena zakona je pojasnitev dilem glede vključitve upravnih taks v ceno kartice. In sicer se pri izdaji kartic v celoti ne plačujejo upravne takse. Pomembna je dopolnitev 32. člena zakona, glede na določbe uredb in direktive, ta predpisuje ustrezne postopke nadzornih organov in podeljuje ustrezna pooblastila, še posebej za primere nedovoljenih posegov v zapisovalno opremo in napravo za omejevanje hitrosti. Glede delavnic je namen zakona, da se delavnicam, ki že izvajajo postopke in naloge s področja tahografov, zakonsko omogoči dodatni čas, da svojo dejavnost uskladijo z zakonom in pridobitvijo akreditacijske listine v časovnem obdobju, ki upošteva trenutno časovno predvideno dinamiko pridobivanja navedene listine s strani slovenske akreditacije, ki je nastala zaradi povečanja števila prijav za akreditacijo, omejitve kadrovskih virov in zaradi zahtev postopka akreditiranja. V trenutku sprejemanja zakona so bili namreč v praksi trije statusi delavnic, glede njihove odobritve in sicer: delavnice z veljavno določbo ministra, pristojnega za meroslovje, samostojni podjetniki in posamezniki z veljavno akreditacijsko listino in delavnice s pogodbo z Uradom za meroslovje. Namen zakona je, da za vse delavnice velja enak sistem glede odobritve. V preteklosti so bile delavnice za tahografe z različnimi statusi glede odobritve. S spremembo 43. člena zakona bo doseženo poenotenje statusa na tem področju, kar se nam zdi posebna in potrebna novost tega zakona. Poslanska skupina Nove Slovenije bo predlagano novelo Zakona o delovnem času in obveznih počitkih mobilnih delavcev ter o zapisovanju opreme v cestnih prevozih podprla. Hvala lepa.
Hvala. Stališče poslanske skupine Slovenske ljudske stranke bo predstavil Jakob Presečnik. Izvolite.
Hvala lepa. Lepo pozdravljeni vsi prisotni! Gre za, kot že rečeno, za manjše spremembe zakona, ki govorijo o pogojih delovanja delavnic, ki govorijo o možnosti nadzora nad vožnjami in zapisovalno opremo voznikov prevoznikov iz tretjih držav, ne samo iz držav Evropske unije, in še nekatere druge manjše spremembe, zaradi tega bomo v poslanski skupini Slovenske ljudske stranke predlagane spremembe zakona podprli. Hvala lepa.
Hvala vam. Končali smo s predstavitvami stališč poslanskih skupin. Ker k dopolnjenemu predlogu zakona ni bilo vloženih amandmajev, ni možna razprava o členih, zato razpravo zaključujem in s tem tudi drugo obravnavo zakona. Glasovanje o zakonu bomo v skladu z časovnim potekom seje zbora opravili danes v okviru točke glasovanj, pol ure po prekinjeni 19. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 4. TOČKO DNEVNEGA REDA - DRUGA OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O DOPOLNITVAH ZAKONA O ZAGOTAVLJANJU SOCIALNE VARNOSTI SLOVENSKIM DRŽAVLJANOM, KI SO UPRAVIČENI DO POKOJNIN IZ REPUBLIK NEKDANJE SFRJ. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada Republike Slovenije, zato besedo dajem predstavniku Vlade za dopolnilno obrazložitev. Izvolite, prosim.
Hvala, gospod predsedujoči. Spoštovane poslanke in poslanci! Vlada s tem predlogom sledi načelnemu stališču ob osamosvojitvi Republike Slovenije, da se slovenskim državljanom zaradi osamosvojitve Slovenije ne smejo poslabšati že pridobljene in pričakovane pravice iz sistema socialne varnosti. To je bilo izrecno določeno za borce NOB in vojaške upokojence. Največje razlike so se pa pokazale pri pokojninah. Po razpadu nekdanje skupne države se našim upokojencem godi bolje kot upokojencem v drugih Republikah. Kljub nekaterim napakam in zastojem je standard slovenski upokojencev v preteklih 16-ih letih sledil rasti plač, obdržali so vse socialnovarstvene pravice in dodatke, ki so jim šle poleg pokojnin v prejšnjem obdobju, priznane pa so jim bile še nekatere nove. Istočasno se je standard upokojencev drugih Republikah nekdanje SFRJ zelo poslabšal. Do tega pa je prišlo zaradi splošnega padca življenjskega standarda pa tudi zaradi relativnega zaostajanja pokojnin za plačami in krčenja pravic iz pokojninskega in invalidske zavarovanja. Večinoma so se ukinili socialnovarstveni dodatki, ki gredo poleg pokojnin. To so: dodatek za pomoč in postrežbo, dodatek za rekreacijo, invalidnine in druga nadomestila iz invalidskega zavarovanja in podobno. Ob tem se je odprlo vprašanje slovenskih državljanov, ki živijo v domovini, vendar so si pokojnine zaslužili v drugih delih nekdanje SFRJ, od koder sedaj sprejemajo svoje pokojnine. Zaostajanje njihovih pokojnin zaradi slabše valorizacije, ki velja v drugih Republikah, je bilo kompenzirano z dodatkom po Zakonu o zagotavljanju socialne varnosti slovenskim državljanom, ki so upravičeni do pokojnine iz Republik nekdanje SFRJ. S tem pa ni bilo rešeno vprašanje dodatnih pravic, ki se upokojencem zagotavljajo po slovenskih predpisih, ne pa tudi s predpisi, ki veljajo v drugih državah na območju nekdanje SFRJ. Te pravice so po svoji vsebini pravice iz splošnega sistema socialne varnosti in se tudi financirajo iz državnega proračuna, ne pa iz prispevkov zavarovancev. Zato Vlada s to novelo predlaga, naj se slovenskim državljanom s prebivališčem v Sloveniji, ki prejemajo pokojnine od nosilcev zavarovanj v drugih državah na območju nekdanje SFRJ, poleg dodatka k pokojnini iz tujine prizna še pravica do enkratnega letnega dodatka ter do dodatka za pomoč in postrežbo v zneskih, kot bi jim šli, če bi si pokojnino zaslužili in uveljavili pri slovenskem nosilcu zavarovanja. Enkratni letni dodatek v Sloveniji je pridobil značaj socialnega korektiva, čeprav se je razvil iz nekdanjega regresa za letni dopust. Letos so upokojenci s pokojninami do 87.669 tolarjev prejeli po 81.760 tolarjev enkratnega letnega dodatka, tisti z višjimi pokojninami pa po 49.675 tolarjev. Dodatek za pomoč in postrežbo dobi upokojenec, ki zaradi starosti ali bolezni ne more sam skrbeti zase, namenjen je poplačilu dela stroškov, ki jih ima upravičenec, ker zaradi trajnih sprememb v zdravstvenem stanju za opravljanje osnovnih življenjskih potreb nujno in stalno potrebuje tujo nego in pomoč. Upravičenost ugotavlja invalidska komisija na podlagi upokojenčeve zahteve. Dodatek se določi glede na potrebe, in sicer znaša za najtežje prizadete 61.368 tolarjev na mesec, za tiste, ki lahko osnovne življenjske potrebe opravljajo še sami, pa 30.648 tolarjev, za najtežje prizadete, ki rabijo stalno nadzorstvo, PA 87.669 tolarjev mesečno. Spoštovane poslanke in poslanci, predlagamo, da zakon podprete. Hvala.
Hvala. Predlog zakona je obravnaval Odbor za delo, družino in socialne zadeve. Prosim predsednika odbora Stanislava Brenčiča, da predstavi poročilo. Izvolite, prosim.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Lepo vas, kolegice in kolegi poslanci, pozdravljam in enako temu tudi predstavnike predlagateljev oziroma Vlade! Odbor Državnega zbora Republike Slovenije za delo, družino, socialne zadeve in invalide je predmetni predlog zakona obravnaval na 20. redni seji 7.1.2006 kot matično delovno telo. Naj ob tem pripomnim to, da se je Odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide že dalj časa prizadeval, da bi SE državljanom Republike Slovenije, ki prejemajo pokojnine iz držav nekdanjih republik SFRJ, prisluhnilo in našlo rešitve vsaj za najbolj akutna vprašanja, in to v precejšnji meri udejanja predlog tega zakona, ki ga sedaj obravnavano. Zakonodajno-pravna služba Državnega zbora je v skladu s svojim poslanstvom predlog zakona proučila tako z vidika skladnosti z Ustavo kakor z vidika zakonodajno-tehničnega vprašanja in pripombo predložila le k 1. členu. Komisija Državnega sveta za družbene dejavnosti je v svojem mnenju predlog zakona podprla. K predlogu zakona je bil vložen amandma, in sicer k 2. členu s strani poslanske skupine Socialnih demokratov, ki ga odbor ni sprejel. Odbor je oblikoval svoj amandma k 1. členu in s tem tudi odpravil ali bi rekel saniral konkretno pripombo iz zakonodajno-pravnega mnenja, ki je sestavni del dopolnjenega predloga zakona. To je pa tudi vse. Hvala lepa.
Hvala. Ker je zbor na 20. seji opravil prvo obravnavo predloga zakona, predstavitev stališč poslanskih skupin ni možna. Ker k dopolnjenemu predlogu zakona ni bilo vloženih amandmajev, ni možna razprava o členih, zato razpravo zaključujem in s tem tudi drugo obravnavo predloga zakona. V skladu s Poslovnikom državnega zbora bo zbor glasovanje o zakonu opravil v torek, 28. novembra 2006, v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 18. TOČKO DNEVNEGA REDA - OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBI IN DOPOLNITVAH ZAKONA O ODPRAVLJANJU POSLEDIC DELA Z AZBESTOM. Seznanjam vas, da imamo na razpolago 4 ure in 25 minut. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila skupina poslancev s prvopodpisanim mag. Francem Žnidaršičem. Besedo dajem predstavniku predlagateljev za dopolnilno obrazložitev. Gospod Klavora, izvolite.
Spoštovani gospod podpredsednik, spoštovana državna sekretarka, spoštovani direktor! Že ob zadnji obravnavi Zakona o škodljivih posledicah azbesta v našem Državnem zboru smo v poslanski skupini DeSUS omenili, da bomo s tem nadaljevali, o čemer smo obvestili tudi predsednika Vlade. Obvestili smo ga tudi o tem, da bomo vložili novo novelo zakona. K temu smo tudi pristopili. Podpisniki smo ta Zakon o pravicah prizadetih zaradi škodljivih posledic azbesta vložili z namenom, da odpravimo diskriminacijo vseh tistih obolelih, ki niso bili vključeni v delo ali proizvodnjo, kjer se je uporabljal azbest, vendar so mu bili kljub temu izpostavljeni v okolju. Znano in dokazano je, da lahko zaradi izpostavljenosti azbestu zbolijo tudi drugi, zaradi neposredne izpostavljenosti. Še posebej pa je treba poudariti, da je z vidika obolelega povsem nepomembno, ali je delal z azbestom ali je prišel v stik in je bil slučajno izpostavljen škodljivemu vplivu; lahko je prišel v stik, lahko je živel v bližini, kjer se je delalo z azbestom, ali je živel v okolju, ki je bilo onesnaženo z azbestom. Predlog za spremembo in dopolnitev obstoječega zakona smo predlagatelji vložili tako, da je vključeval tudi tiste, ki niso poklicno delali z azbestom, so pa bivali in živeli v neposrednem okolju, onesnaženem z azbestom. Predlog je ponujal sicer enake pravice kot državljanom, ki so delali z azbestom poklicno in daljši čas. Do druge obravnave zakona na odboru pa se je pokazalo, da je okolica raztegljiv pojem, ki bi brez definirane meje dopuščal proste razlage in povzročal težave pri uresničevanju. Nekatere pripombe pa je imel tudi Inštitut za medicino dela, prometa in športa. Ob tem naj povem, da ko smo pripravljali ta zakon, smo k sodelovanju povabili vse zainteresirane. Inštitut za medicino dela, prometa in športa se je udeležil tega le enkrat. Zakonu, kot je bil vložen, je nasprotovala tudi Vlada, predvsem zaradi možnih finančnih posledic. Posebej naj izrazim razočaranjem tudi nad koalicijskimi partnerji, ki zakona v tem obsegu pravic za obolele zunaj tovarn niso podprli, čeprav sta ta predlog zakona podpisala tudi dva poslanca koalicijskih strank. Ker je obstajala možnost, da tako pripravljen zakon pade, smo pristali na odložitev obravnave na Odboru za delo, družino in socialne zadeve in se v vmesnem času posvetovali, kot sem že rekel, enkrat tudi s predstavniki Inštituta ter z Ministrstvom za delo. Lahko ugotovim, pa ne za to obdobje, ampak kar za obdobje od leta 1996 dalje, da je bilo vse premalo politične volje, da bi prišlo do kakršnekoli boljše rešitve in tudi do tega, da ni bila sprejeta rešitev, ki smo jo ponudili, in daje pravico do odškodnine le obolelim za mezoteliomom in nič več. V teh okoliščinah smo predlagatelji vseeno raje sprejeli to rešitev, kot pa nikakršne. Za konec naj izrazim pričakovanje v dveh smereh. Najprej, da bo Ministrstvo za okolje in prostor skupaj z dvema resornima ministrstvoma, tako z Ministrstvom za delo kot z Ministrstvom za zdravje čim prej pripravilo sistemski zakon za reševanje posledic škodljivih vplivov. In drugič, da bo azbestni zakon doživel dopolnitve, ki bodo pravičnejše od vsega, kar smo doslej sprejeli. Kolikor nam je znano je v našem pravnem redu pravica do odškodnine zaradi škodljivega vpliva okolja prizadetim državljanom, če bo zakon sprejet, vendarle prva tovrstna rešitev. Vse druge dosedanje se nanašajo le na poklicno izpostavljene državljane. Hvala.
Hvala. Besedo dajem predstavniku Vlade za uvodno predstavitev mnenja. Se opravičujem, kolega Brenčič, mi nismo še v Vladi. Besedo dajem predstavniku Vlade.
Hvala, gospod predsedujoči. Vlada Republike Slovenije je na svoji seji 14.9.2006 sprejela mnenje k Predlogu zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o odpravljanju posledic dela z azbestom. Mnenje Vlade je bilo negativno, saj krog upravičencev in pravice niso bile jasno opredeljene. Je pa Vlada dopustila možnost, da bo soglašala s predlogom, če bo modeficiran tako, da se bo dalo zakon jasno izvajati. Na podlagi mnenja Vlade in sklepa Odbora državnega zbora za delo, družino in socialne zadeve, da se razprava in odločanje o predlogu zakona preloži na eno od naslednjih sej, pri čemer je odbor predlagal, da se predlagatelj in Vlada dogovorita in pripravita spremembe predloga zakona, je bil sklenjen dogovor, da bo predlog popravljen tako, do bodo pridobile možnost uveljavitve odškodnine tudi osebe, ki so zbolele za mezoteliomom, pa niso delale z azbestom, če bo dokazano, da imajo stalno prebivališče na ozemlju Republike Slovenije in tukaj tudi prebivajo. Predlagatelj novele je skupaj z Vlado pripravil amandmaje tako, da so se z njimi strinjali in ga podprli tudi člani Odbora za delo, družino, socialne zadeve in invalide na seji dne 7.11.2006. Ker je Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah o odpravljanju posledic dela z azbestom jasen in pripravljen v dogovoru z Vlado, sedaj tudi Vlada predlaga s predlagano širitvijo Zakona o odpravljanju posledic dela z azbestom.
Hvala. Sedaj pa k besedi vabim poslanca Stanislava Brenčiča, predsednika Odbora za delo, družino in socialne zadeve, da poda poročilo. Izvolite.
Gospod podpredsednik, hvala lepa, ponovno, za besedo. Odbor Državnega zbora za delo, družino in socialne zadeve in invalide je predmetni zakon najprej obravnaval na 18. redni seji dne 12.9.2006 in potem še na 20. redni seji 7.11.2006. Odbor je na 18. redni seji glede na argumentirane pripombe strokovne javnosti in mnenje Vlade Republike Slovenije k predlogu zakona na predlog predsedujočega, kar je bilo edino smiselno v tistem trenutku, sprejel proceduralni sklep, s katerim je obravno in odločanje o predmetnem zakonu preložil na eno od prehodnih sej. Poleg tega je sprejel tudi sklep, da predlagatelj na podlagi tehtnih pripomb na posamezne dele predloga zakona, ki izhajajo iz mnenja Vlade Republike Slovenije in strokovnega mnenja kliničnega inštituta za medicino dela, prometa in športa, pripravi ustrezne spremembe predloga, ki jih bo odbor obravnaval pri nadaljnji obravnavi predloga zakona. To se je potem tudi zgodilo na 20. redni seji. Odbor je bil seznanjen z mnenjem Zakonodajno-pravna službe, ki je predlog zakona proučila in predložila konkretno pripombo k 6. členu. Odboru so bile posredovane tudi pripombe Zveze sindikatov azbestnih bolnikov Slovenije, pripombe Gospodarske zbornice, mnenje Vlade Republike Slovenije k predlogu zakona, pripombe Kliničnega centra Ljubljana, pripombe Ministrstva za gospodarstvo in pa pripombe Društva obolelih zaradi azbesta. Konkretne amandmaje so predložili odboru poslanski klub Liberalne demokracije, poslanska skupina Socialnih demokratov ter poslanec Vili Rezman. Obširna razprava na odboru je stekla ob 1. členu predloga zakona o vloženih amandmajih predvsem v smislu, da bi do pravic po tem zakonu morale biti upravičene tudi osebe, ki so dejansko prebivale v okolju, v katerem so zaradi izpostavljenosti azbesta tudi zbolele, ter osebe, ki so opravljale določeno dejavnost v okolici poslovnih prostorov gospodarskih družb, ki so predelovale oziroma skladiščile azbest. Prav tako bi bili do odškodnine upravičeni tudi zakoniti dediči pokojnih, katerih smrt je posledica bolezni zaradi izpostavljenosti azbestu. Z amandmajem je bila predlagana tudi potreba vzpostavitve in vodenja registra oseb, izpostavljenih azbestu, vendar ga odbor ni sprejel. Razpravljavci se niso strinjali s predlogom za amandma odbora, ki v predlogu zakona že predlagane pravice še oži, saj se pravice za okoliške prebivalce omejujejo le na bolnike z mezoteliomom. Predstavnik Vlade je pojasnil, da dediči že sedaj po veljavnem Zakonu dobijo odškodnino za umrle azbestne bolnike, če je oboleli vložil zahtevo za priznanje odškodnine. S predlogom za vzpostavitev registra se predstavnik Vlade ni strinjal, saj je menil, da tak pregled omogočajo že sedanje evidence, hkrati pa bi to lahko bila tudi stigmatizacija bolnikov. V razpravi so sodelovali tudi predstavniki okoliških prebivalcev ter predstavnik Zveze sindikatov azbestnih bolnikov. Nadalje je bila obširna razprava prisotna ob 4. členu predloga zakona in vloženih amandmajih, kjer so nekateri razpravljavci zagovarjali pravico do predčasne upokojitve pod ugodnejšimi pogoji. Po njihovem mnenju se z novelo ta pravica dodatno oži. Niso pa se strinjali z amandmajem, ki to določbo črta. Po koncu razprave je bil predlagan še predlog amandmaja k 11. členu s strani poslanskega kluba oziroma skupine Socialnih demokratov. Po krajši razpravi in po odmoru za posvet so članice in člani odbora soglasno sprejeli predloženi amandma. Odbor je sprejel tudi številne svoje amandmaje, medtem ko je zavrnil amandmaje poslanskega kluba Liberalne demokracije in poslanske skupine Socialnih demokratov in poslanca Vilija Rezmana. Vse, kar je bilo sprejeto, je sestavni del dopolnjenega predloga zakona. Hvala lepa.
Hvala lepa. Toplo pozdravljam tudi obiskovalke in obiskovalce na tribuni. Sledi pa predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima gospa Pozsončeva v imenu Narodne skupnosti.
Hvala. Lep pozdrav vsem prisotnim. Dovolite mi najprej eno osebno pripombo. Zelo me veseli, da je prišlo do te spremembe, in povem vam tudi to, da takrat, ko smo sprejeli prejšnji zakon, tistega z omejitvami, nisem upala, da bo prišlo do tega. Veseli me, da bo tisti zakon spremenjen. Na podlagi sprememb in dopolnitev zakona naj bi se prizadeti, oboleli zaradi azbestoze ne razlikovalo z vidika, kje so zboli za njo. Obstoječi zakon se namreč omejuje le na osebe, ki so bile zaposlene v gospodarskih družbah, ki so predelovale ali skladiščile azbest oziroma azbestne izdelke in na delovnih mestih, kjer so bile izpostavljene azbestu. Uporaba določb veljavnega zakona se zato razširi še na osebe, ki so živele v okolju, v katerem so zboleli zaradi izpostavljenosti azbestu. Medresorska vladna delovna skupina je že leta 2000 v smernicah za oblikovanje novega azbestnega zakona zapisala, da so upravičenci do odškodnin poleg zaposlenih ali bivših zaposlenih v proizvodnem procesu ali servisnih službah, ki so neposredno prihajali v stik z azbestnim prahom, tudi prebivalci zaradi okoljske izpostavljenosti azbestu, z diagnozo azbestne bolezni mezoteliom. Predlog zakona uvaja register oseb, izpostavljenih azbestu, ki naj bi bil osnova za opravljanje preventivne diagnostike pri osebah, izpostavljenih azbestu. Nujno potrebno pa bo razširiti krog upravičencev, prizadetih zaradi okoljskih bolezni, v sklopu celovitega sistema zagotavljanja državnih pomoči prebivalcem, ki so zdravstveno prizadeti zaradi onesnaženega okolja, vpliva industrije ali druge okoljske problematike, zaradi katere prihaja do rakavih in drugih obolenj. Hvala.
Hvala tudi vam. Naslednji ima besedo gospod Ljubeljšek, v imenu SDS.
Hvala, spoštovani podpredsednik. Spoštovani zbor, spoštovana predstavnika Vlade! Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke bo podprla predlagano novelo zakona, ki pomeni dodaten korak k reševanju azbestne problematike v okviru predvidljivih in ocenjenih potreb in zahtev oškodovancev in tudi proračunskih zmožnosti. S to novelo se daje možnost uveljavitve pravic zaradi škodljivega vpliva azbesta na zdravje ljudi tudi osebam, ki so bile okoljsko izpostavljene azbestu. V poslanski skupini Slovenske demokratske stranke smo vseskozi podpirali reševanje pereče azbestne problematike in tudi aktivno sodelovali pri oblikovanju temeljnega, osnovnega zakona, ki je nadomestil in nadgradil ozko namembni prvi azbestni zakon, sprejet leta 1996, ki je le delno reševal zelo kompleksno azbestno problematiko in posledice dela z azbestom. V naši poslanski skupini se strinjamo s predlagateljem novele zakona, da je razširitev kroga upravičencev za uveljavljanje pravic zaposlenih v gospodarskih družbah, ki so zboleli zaradi izpostavljenosti azbestu, tudi na upravičence zaradi okoljske izpostavljenosti azbestu težko in kompleksno strokovno vprašanje. O tem je bilo v poslanski skupini veliko razmišljanj in iskanja rešitev, kako v osnovni zakon vključiti tudi prebivalstvo. O tem smo že razpravljali tudi v Državnem zboru in na matičnem delovnem telesu, ko se je sprejemal osnovni zakon, vendar rešitev ni bilo mogoče utemeljiti s strokovnimi podlagami, s konkretnimi kriteriji glede oddaljenosti od centra azbestne proizvodnje, niti realno oceniti potencialnega števila obolelih prebivalcev z azbestnimi boleznimi v naslednjih letih in desetletjih. Zastavljalo se je vprašanje, kako torej določiti območje, da bo strokovno dovolj utemeljeno, predvsem pa pravično in pošteno do vseh prebivalcev. Kaj bi bilo na primer s tistimi prebivalci, ki bi ostali za mejo določenega območja, pa so ali bodo zboleli za azbestno boleznijo? Torej se sama po sebi ponuja rešitev, da se območje razširi na celotno območje Slovenije. predlagana novela zakona, katere sopredlagatelj je tudi poslanec naše poslanske skupine, rešuje to dilemo tako, da so do pravic po osnovnem zakonu upravičene osebe s stalnim bivališčem v Sloveniji, ki so zbolele za mezoteliomom zaradi izpostavljenosti azbesta na ozemlju Republike Slovenije, interdisciplinarna skupina pa bo ugotovila vzročno zvezo med izpostavljenosti azbestu in nastankom mezotelioma. Predlog se omejuje le na bolnike z mezoteliomom, ki je najtežja oblika azbestnih bolezni, ne pa tudi na ostale, lažje oblike azbestnih bolezni. V naši poslanski skupini se zaradi tega ponovno srečujemo z dilemo pravičnosti do vseh potencialno zbolelih oseb za težjimi in lažjimi oblikami azbestnih bolezni na eni strani ter nepredvidljivostjo števila obolelih in s tem tudi finančnih posledic na drugi strani, predvsem pa do vseh tistih obolelih ali potencialno obolelih zaradi izpostavljenosti raznim drugim oblikam onesnaženega in zastrupljenega okolja. Zaradi vsega navedenega se strinjamo, da je predlagana novela zakona kompromis v okviru možnega, da je sprejemljiva prehodna rešitev, da pa je potrebno razmišljati in delovati v smeri priprave sistemskega zakona o odpravi posledic onesnaženega in zastrupljenega okolja, ki ogroža zdravje in življenje ljudi, kamor spadajo tudi azbestni proizvodi. Naša poslanska skupina bo kakršnekoli pobude in rešitve v tej smeri vedno konstruktivno in odgovorno podpirala, ne bo pa podpirala cenenih populističnih razprav in predlogov, ki niso niti strokovni niti realni in še manj pravično in pošteno rešljivi za vse prizadete zaradi onesnaženega in zastrupljenega okolja. Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke bo Predlog zakona o spremembi in dopolnitvah zakona o odpravljanju posledic dela z azbestom vsekakor podprla. Hvala.
Hvala. Tudi v mojem imenu lep pozdrav zainteresiranimi obiskovalcem. Dobrodošli v Državnem zboru. Mi pa nadaljujemo z razpravo. Besedo ima poslanec Ljubo Germič v smislu predstavitve stališča poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi, predstavniki ministrstva! Državni zbor v tem mandatu obravnava in sprejema že četrti zakon, ki ureja pravni okvir odpravljanja posledic, ki jih je ljudem povzročila desetletja dolga proizvodnja vseh vrst azbestnih proizvodov. Pri petem predlogu, ki smo ga pripravili v poslanskem klubu LDS, pa predsednik Državnega zbora ni dovolil začetka zakonodajnega postopka. Ker v manj kot dveh letih že petič zakonsko urejamo to področje, so stališča Vlade, političnih strank in oškodovancev ter njihovih združenj več ali manj znana. Kljub temu želim še enkrat poudariti stališče Liberalne demokracije, da novi Zakon o odpravljanju posledic dela z azbestom ne zagotavlja enakih pravic za vse ljudi, ki so bili ali bodo prizadeti zaradi izpostavljenosti škodljivemu vplivu azbestnega prahu. Prizadete ljudi zakon deli na tiste, ki so bili izpostavljeni azbestnemu prahu znotraj tovarniških ograj, ter na ljudi, ki so bili azbestnemu prahu izpostavljeni zunaj teh tovarniških ograj, ne glede na to, da gre za posledice istega azbestnega prahu. Zato smo že v zakonodajnem postopku sedaj veljavnega zakona z amandmaji poskušali uveljaviti načelo, da se prizadete zaradi azbesta ne ločuje ter da se že pridobljene pravice z zakonom iz leta 1996 ne sme zmanjšati. Vladajoča koalicija je vse predlagane amandmaje zavrnila, ravno tako ni prisluhnila argumentom Državnega sveta. Ta je svojo zahtevo po ponovnem odločanju o zakonu utemeljil predvsem z dejstvom, da v zakonu ni upoštevana poravnava škode za uničeno zdravje prebivalcem, ki so bili izpostavljeni azbestnemu prahu v okolici poslovnih prostorov družb, kjer se je predeloval ali skladiščil azbest ali azbestni izdelki; da zakon obolelim ne zagotavlja zadostne socialne varnosti in jim celo krči pravice; da ustvarja razliko med obolelimi, ki so zboleli zaradi istega vzroka ter da zakon ne zagotavlja pravice do odškodnine dedičem pokojnih oseb. V poslanskem klubu LDS smo zavedajoč se vseh teh tragičnih posledic množične proizvodnje azbestnih izdelkov po uveljavitvi veljavnega zakona pripravili njegovo novelo, ki je že uveljavila že omenjeni načeli, da si prizadete zaradi azbesta ne ločuje ter da se že pridobljene pravice ohrani. Vendar predsednik Državnega zbora, kot sem že omenil, ni dovolil začetka zakonodajnega postopka, in sicer z argumentom, da v državnem proračunu za leto 2006 in 2007 ni zagotovljenih sredstev za izvajanje zakona, pri čemer se sredstva splošne proračunske rezervacije ne morejo šteti za realni vir financiranja. Seveda je popolnoma jasno, da poskuša Vlada in vladajoča koalicija z vsemi močmi preprečiti vsak poizkus, da bi se to področje uredilo in s tem dokončno določil status in pravice vseh prizadetih zaradi azbesta. To ne nazadnje dokazuje tudi zavrnitev amandmaja k proračunu za leto 2007, ki je zagotavljal potrebna sredstva za izvajanje zakona v obsegu, ki ga opredeljujejo amandmaji, o katerih bomo odločali v nadaljevanju. V poslanskem LDS obžalujemo, da ne glede na tragične usode ljudi za vladno koalicijo zgolj predlagateljstvo podzakonskih predlogov postaja prestižno vprašanje. Kljub temu smo pozdravili namero ene izmed koalicijskih strank, ki naj bi za to imela celo podporo predsednika Vlade, da pripravi svoj predlog zakona, s katerim naj bi odpravila krivice, ki jih je uveljavil v letošnjem marcu sprejeti zakon. Vložitev predloga zakona smo razumeli kot odraz slabe vesti v koaliciji ter kot resnično željo vladajoča koalicije po popravi veljavnega zakona. Vendar smo bili nad vsebino razočarani, saj ne odpravlja v celoti ločevanja prizadetih zaradi azbesta ter ne vrača vseh pravic, ki so jih prizadeti že imeli. Žal se je kaj kmalu tudi izkazalo, da predlagatelji predlaganih rešitev niso uskladili z organizacijami azbestnih bolnikov. Postopoma pa se je razkrivalo, da vladajoča koalicija s predlogom zakona želi zgolj ustvariti vtis, da popravlja zakon v smeri upravičenih zahtev azbestnih bolnikov. Najprej je prestavljala v obravnavo predlog zakona pristojnemu delovnemu telesu Državnega zbora, češ, da čas pred lokalnimi volitvami ni primeren za obravnavo takšnega zakona, zatem je najprej za amandmajem koalicijskega poslanca ter kasneje z vladnim amandmajem v nič izpuhtela še večina predloga zakona. Dopolnjeni predlog zakona tako ta trenutek delno ureja zgolj in samo primere, ko so ali bodo državljanke in državljani zboleli za mezoteliomom. Žal se tudi v tem primeru, na primer prizadetih ljudi zaradi azbesta, ponovno vidi, kako daleč so konkretna dejanja vladajoče koalicije od njenih lastni deklarativnih stališč in obljub. Tudi tokrat smo v poslanskem klubi LDS skupaj s poslansko skupino Socialnih demokratov pripravili ustrezne amandmaje, s katerimi še enkrat poskušamo odpraviti ločevanje prizadetih zaradi azbesta ter ponovno uveljavljamo pravice, ki so jih upravičenci dobili z zakonom iz leta 1996. Kolegice in kolegi, ponovno se obračamo na vas s prošnjo in s predlogom, da podprete amandmajev [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]Dosedanje vaše ravnanje sicer kaže malo upanja, ampak, ker umre upanje zadnje, se bomo o podpori zakona odločili potem, ko bomo videli vaše ravnanje in odnos do amandmajev, ki smo jih predložili skupaj s Socialnimi demokrati. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Kolega Samo Bevk bo predstavil stališča poslanske skupine Socialnih demokratov. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani zbor! Ko smo marca sprejeli vladni zakon o odpravljanju posledic dela z azbestom, smo bili v Državne zboru vsi nezadovoljni. Socialni demokrati smo bili nezadovoljni zaradi tega, ker večina v Državnem zboru ni sprejela naših amandmajev oziroma amandmajev opozicije, da bi spremenili koncept zakona in vanj vključili tudi okoljski vidik izpostavljenosti azbestu. Tako bi imeli pravice po tem zakonu tudi prebivalci iz okolice proizvodnih objektov, ki so zaradi izpostavljenosti azbestnemu prahu zboleli za eno izmed azbestnih bolezni. Da so bili nezadovoljni tudi nekateri poslanci koalicije, je bilo takoj jasno, saj so napovedovali spremembo zakona, še preden je bil objavljen v Uradnem listu. Spremembe naj bi šle prav v tisto smer, za katero smo se zavzemali v opoziciji, pa jih je koalicija gladko, vendar z nekaj slabe vesti in ob predhodnem discipliniranju samega oblastnega vrha zavrnila. Maja je skupina poslancev koalicije s prvopodpisanim Francem Žnidaršičem novelo zakona le vložila. Zakon je na prvo oviro trčil, še preden je bil objavljen in dostopen ostalim poslancem. Ker ga je predsednik Državnega zbora dvakrat zavrnil zaradi neskladnosti s Poslovnikom. Novela zakona je od junija do septembra čakala na mnenje Vlade, ki pa je bilo v bistvu negativno. Če bi bila v koaliciji politična volja za sprejetje tega zakona, bi Vlada morala predlagati ustrezne rešitve in konkretne amandmaje. Nič takega se ni zgodilo. Smo pa bili priča neverjetne telovadbe in akrobatskih vložkov koalicije, saj je matičnemu odboru šele na tretji seji uspelo opraviti vsebinsko razpravo o zakonu. In kaj je prinesla vsebinska razprava na odboru? Prinesla je zakon, ki ni vreden tega imena. Koalicijski poslanci so asistenci pristojnega ministrstva in Vlade svoj lastni zakon tako oklestili, da od njega ni ostalo praktično ničesar. Ne samo, da niso bili sprejeti amandmaji Socialnih in Liberalnih demokratov, temveč so celotno vsebino zožili zgolj na izenačenje pravic zbolelih z mezoteliomom, ne glede na to, ali so zboleli na delovnem mestu ali zaradi vplivov v okolju. Okoljski vidik azbestnih bolezni se je torej razširil zgolj na najhujšo in neozdravljivo bolezen, to je mezoteliom. V opoziciji kljub temu nismo obupali. Liberalni in Socialni demokrati smo za drugo obravnavo ponovno vložili amandmaje, ki temu zakonu vračajo obraz in vsebino. Plediramo na poslanke in poslance koalicije, da nas podprete, saj ni nikakršnega opravičila, da delimo prizadete zaradi izpostavljenosti azbesta na tiste, ki so zboleli zaradi izpostavljenosti pri delu, in na tiste, ki so živeli v okolici obratov, v katerih je potekala azbestna proizvodnja. Deset let po sprejetju prvega azbestnega zakona tega problema država in nekateri delodajalci še vedno ne obravnavajo dovolj resno. Kaj šele, da bi pristopili k reševanju problematike poklicnih bolezni nasploh, saj teh bolezni sistematično niti ne registriramo. Da bi pa celovito obravnavali vsaj okoljski vidik izpostavljenosti azbestu in izenačili zbolele pri delu ter zbolele v okolici tovarn, pa je za to Vlado že znanstvena fantastika. Če se bo pri glasovanju o naših amandmajih izkazalo drugače, potem se vam bom javno opravičil. Glede podpore zakona se bomo odločali po končanem glasovanju o amandmajih, ki smo jih predlagali Socialni in Liberalni demokrati. Hvala lepa.
Hvala. Stališče poslanske skupine Nove Slovenije bo podal mag. Franc Capuder. Izvolite.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Gospa državna sekretarka, poslanke in poslanci! Z Zakonom o odpravljanju posledic dela z azbestom, ki smo ga v Državnem zboru dokončno potrdili v mesecu marcu letos, se ureja ugotavljanje poklicnih in drugih bolezni ter zmanjšanje življenjskih funkcij zaradi izpostavljenosti azbestnemu prahu, priznavanje odškodnine v pavšalnem znesku za bolezni in zagotavljanje pravice do pokojnine pod ugodnimi pogoji. Tako so upravičenci po tem zakonu tisti, ki so bili ali pa so še vedno zaposleni v gospodarskih družbah, ki so predelovale, uporabljale, skladiščile, vgrajevale ali odstranjevale azbest oziroma azbestne izdelke, vendar na takih delovnih mestih, kjer so bili izpostavljeni azbestu in so zaradi tega zboleli. Torej smo takrat z rešitvami v tem zakonu razširili krog upravičencev glede na stari Zakon o prepovedi proizvodnje in prometa z azbestnimi izdelki. In že zaradi tega je sedaj veljavni zakon dober in bistveno boljši od prejšnjega. Predvsem pa je ta zakon povsem primerljiv s podobnimi evropskimi zakoni. Opozoril bi tudi na dejstvo, da je Zakon o prepovedi proizvodnje in prometa z azbestom iz leta 1996 pravice določal samo zaposlenim v obratih in pravic po tem starem zakonu ni dobila še nobena oseba, ki ni bila zaposlena v proizvodnih obratih, torej tudi okoliški prebivalci ne. In govoriti, da je sedaj veljavni zakon bolj krivičen do tistih, ki so živeli izven področja proizvodnje, kakor zakon iz leta 1996, je čisto zavajanje slovenske javnosti. V nekaterih državah Evropske unije delavci za lažje oblike bolezni zaradi azbesta sploh ne prejemajo odškodnine, v Veliki Britaniji, Franciji, na Nizozemskem, v Nemčiji. V Sloveniji smo zato v tem smislu naredili velik korak naprej pri zaščiti pravic delavcev, ki so prišli v stik z azbestom na svojem delovnem mestu in so zaradi tega zboleli. Slovenija je tako ena redkih držav, ki omogoča pravico do odškodnine tudi za lažje oblike azbestnih bolezni. Po drugi strani pa smo se že pri sprejetju zakona v poslanski skupini Nove Slovenije zavedali, da s tem zakonom ne rešujemo problematike, predvsem tistih, ki so zboleli za najtežjimi oblikami bolezni zaradi azbesta v okolju, predvsem v okolici velikih proizvodnih obratov, ker so pač tam živeli, vendar niso bili zaposleni v teh obratih. Tudi zaradi tega je bil član naše poslanske skupine eden izmed sopodpisnikov spremembe zakona, ki omogoča plačilo odškodnine po tem zakonu vsem tistim, ki so zboleli za najtežjo obliko bolezni, mezoteliomom, ne glede na to, ali je oboleli bil na svojem delovnem mestu v stiku z azbestom ali ne. Širitev ostalih pravic na celotno Slovenijo in rešitev na način, kot je to predvideno v osnovnem in sprejetem zakonu, pa bi verjetno pomenil finančno nepredvidljive učinke. V Novi Sloveniji smo prepričani, da je potrebno bolezni zaradi vpliva okolja reševati na drugačen način in v celoti. Dejstvo je tudi, da država že sedaj zagotavlja socialno in zdravstveno varstvo vsem tistim, ki zbolijo zaradi bolezni, ki so posledica vpliva okolja. Okolje onesnažujemo vsi in onesnaženost okolja je posledica naše civilizacije. To je davek, ki ga plačujemo sedaj živeči za grehe nad okoljem svojih prednikov. V Novi Sloveniji bomo spremembe zakona podprli, saj gredo spremembe v pravo smer in so korak v naprej. Amandmajev, katere sta vložila poslanski klub LDS in poslanska skupina SD, pa ne podpiramo, saj posledično pomenijo nepredvidljive učinke. Hvala lepa.
Hvala. Kolega Stanislav Brenčič bo podal stališče poslanske skupine Slovenske ljudske stranke. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. S Predlogom zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o odpravljanju posledic dela z azbestom vnašajo predlagatelji v zakon vsaj delno tudi odpravo posledic izpostavljenosti azbestnemu prahu in vlaknom okoljskih prebivalcev z utemeljitvijo, da oboleli zaradi te izpostavljenosti sami niso za to nič krivi in tudi da v tem pogledu niso mogli vplivati na preprečitev svoje izpostavljenosti in s tem ogroženosti, kar poslanske skupine Slovenske ljudske stranke sprejemamo kot neizpodbitno dejstvo. Prosim, če malo ustavite govor drugih, ker samega sebe ne slišim.
Se opravičujem, moja napaka. Prosim vse prisotne poslance, da omogočijo kolegu Brenčiču, da poda predstavitev stališča.
V tem smislu tudi podpiramo to, da se "okoljskim prebivalcem, ki so bili izpostavljeni azbestu in so na tej podlagi zboleli oziroma pridobili okvaro zdravja, prizna odškodnina, vendar pa je reševanje tega vprašanja skozi to novelo glede na konceptualno zasnovo obstoječega zakona kot prvega primera zakona, ki razrešuje vprašanja, povezane s poklicnim obolenjem, neskladno z naravo oziroma namenom zakona. V poslanski skupini Slovenske ljudske stranke smo osnovni koncept obstoječega zakona vseskozi zagovarjali in podpirali, vendar pa smo ob tem tudi zagovarjali to, da naj bi se posledice uporabe azbesta z okoljskim vidikom reševalo in s tem obolelim priznalo tudi odškodnino na podlagi posebnega zakona, ki bo obravnaval vse okoljske vidika oziroma negativne oblike na zdravje ljudi. S pristopom, kot ga zastavlja sedaj dopolnjeni predlog zakona, pa praktično nastaja osnovni zakon sam s seboj v neskladju, vsaj kar se tiče tako naslova zakona kakor 1. člena, ki opredeljujeta konceptualno zasnovo zakona. S tega vidika prav gotovo za sistemsko obravnavo zakona to ni dobro. V poslanski skupini bomo ne glede na to dejstvo dopolnjeni predlog zakona podprli, ne bomo pa podprli k dopolnjenemu predlogu zakona predloženih amandmajev. Ob tem upamo, da bo tako oblikovan zakon v praksi tudi uresničljiv oziroma da so z njim odpravljeni številni pomisleki, ki so bili ob obravnavi predloga zakona na matičnem delovnem telesu izpostavljeni tudi s strani strokovnih institucij, in da bodo števila pričakovanja ljudi, ki jim je ta zakon namen, tudi udejanjenja. Hvala lepa.
Hvala vam. Poslanka Barbara Žgajner Tavš bo podala stališče poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke.
Hvala lepa za besedo. Spoštovane kolegice, cenjeni kolegi! Februarja letošnje leto v poznih večernih urah je bil, žal bil, v tej dvorani sprejet vladni predlog azbestnega zakona. Predlog, ki ni bil usklajen. Upam, da se boste spomnili, spoštovane kolegice in kolegi, Državni svet je izglasoval veto na vladni zakon, saj je Vlada uzakonila dve vrsti državljanov: tiste za in tiste pred ograjo oziroma tiste, ki so delali v tovarni z azbestom, in tiste, ki so živeli ob tovarni in bili prizadeti ne po svoji krivdi. Takrat so bili na balkonu prisotni ljudje, pa jih tudi danes pozdravljam. Ljudje, bolniki z azbestozo. Nekateri so imeli pred seboj le še par mesecev življenja. Koalicija je povozila vsa opozorila, prošnje po pomoči. Koaliciji, žal, ni bilo mar. Zakon, ki je bil sprejet, preden je vanj poseglo Drobničevo ministrstvo, je zasledoval tudi socialno in zdravstveno varnost izpostavljenih azbestu. DeSUS, stranka upokojencev, je vložila zakon; zakon, ki je v osnovni obliki besedila delno popravljal vladno anomalijo. Dvakrat smo prestavili obravnavo tega zakona na matičnem delovnem telesu, bojda zaradi potrebe po usklajevanju z Vlado in stroko. Je pa tudi res, da so bile vmes lokalne volitve in ni bilo politično modro odpirati in sprejemati zakona, ki vnovič deli in poudarja delitev ljudi. Usklajevanje pri predlogu zakona, ki ga imamo ne nazadnje danes pred seboj, pa je šlo zgolj in samo v smeri črtanja pomembne vsebine, na kar so sramotno, pa upam, da ne s ponosom, pristali celo sami predlagatelji. Kar smo dobili, je okleščen predlog na skrajni minimum, spoštovane kolegice in kolegi, skrajni minimum. Koalicija je vložila amandmaje, ki so bili usklajeni zgolj z Vlado. Ministra Drobniča, odgovornega ministra, ni bilo niti na seji matičnega delovnega telesa niti danes ni prisoten na seji Državnega zbora. In veste, odgovornost ministra Drobniča je, da sodeluje pri tako pomembnih zakonih in na tem mestu se lahko, spoštovane kolegice in kolegi, resnično vprašamo, komu je resnično mar svetost življenja. Vsi amandmaji opozicije so bili na matičnem delovnem telesu povoženi in danes je na mizah dopolnjen predlog zakona, ki zajema zgolj ljudi z najtežjo obliko azbestoze, boleznijo, ki ti pušča pred seboj le še nekaj mesecev življenja. Koliko ljudi zajema zakon? Morda enega na leto, pa hvala bogu, rekla bom, hvala bogu, da jih ni več oziroma želim, da bi jih bilo čim manj s to smrtno boleznijo. "Nihče ne razume, da smo bili mi, prebivalci, izpostavljeni od leta 1921 azbestu in niti nismo vedeli", so besede ene izmed krajank oziroma tiste ženske, ki je živela, žal, na napačni strani ograje. Mi smo živeli tam, mi se nismo mogli odseliti, pa dvigniti hišo in oditi v drug kraj. Najbolj izpostavljeni azbestu so bili prav okoli tovarne, približno en kilometer radiusa. Ampak, žal, to danes očitno ni mar niti pristojnemu ministru, niti Vladi, niti koalicijskim partnerjem oziroma strankam, ki boste, bojim se, vnovič podprle zakon mimo vsebinsko pomembnih amandmajev. Ostali, ki imajo oziroma nimajo najhujše oblike bolezni, očitno nimajo niti pravice do dostojne pomoči pri zdravljenju, ker so pač živeli, kot sem že dejala, na napačni strani ograje. Minister jim ne priznava enakih pravic kot delavcem, ki so delali v tovarni - sprejemljivo? Za Slovensko nacionalno stranko vsekakor ne. Veste, odškodnina res ne more pozdraviti bolezni, je pa pomoč in verjemite še kako pomembna moralna opora bolnemu. [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]] Spoštovani, jaz vas v tem trenutku pozivam, da podprete vsebinske amandmaje, ki sta jih pripravili opozicijski stranki. V Slovenski nacionalni stranki bomo vsekakor pristopili k podpori amandmajem, žal, bom rekla, žal, pa bomo podprli tudi [[...]]
Vaš čas.
[[...]]zakon, ki je vsekakor boljši od tistega, ki ga je vložila Vlada.
Mag. Vasja Klavora bo predstavil stališče poslanske skupine DeSUS.
Spoštovani gospod podpredsednik. Spoštovane poslanke in poslance! Že v svojem uvodu v imenu predlagateljev sem povedal, kakšno je naše mnenje in čemu smo se lotili nove novele Zakona o škodljivih posledicah azbesta. Ko smo se lotili tega dela, smo se lotili tega dela pošteno, v prid tistim, ki so prizadeti. Tudi polovica naše poslanske skupine je gledala na to zadevo popolnoma drugače, kot morda vsi ostali. Zato ni šlo ne za populizem, niti ni šlo za našo promocijo, kot je bilo napisano na transparentu Sindikata azbestnih bolnikov pred našim parlamentom. Želeli smo delno popraviti krivico, ki se je zgodila vsem tistim, ki so zaradi azbesta prizadeti, zaradi onesnaženosti z azbestom. Problem je težak in ni nikakor enostaven. Rešujejo ga tudi druge evropske dežele. Tako ga rešuje Belgija, tako ga rešuje Francija, tako ga rešuje tudi Nizozemska, kot primer držav, iz katerih imamo podatke.
Kolega Klavora, dovolite. Kolega Srečko Prijatelj, tretje opozorilo, ki vam ga dajem! Se opravičujem! Izvolite.
Hvala lepa. Tako v Belgiji, kot smo tudi mi mislili, kot v Franciji govorijo za celoten teritorij države. Če smo se torej tega dela lotili, potem smo imeli v mislih celoten teritorij države Slovenije, ne samo Anhovega, tovarne in njene okolice, čeprav je to največje žarišče v naši državi. Mislili smo na tiste osebe, ki sicer z azbestom niso delale, so pa prišle v stik z njim. Oseba, ki je živela z osebo, ki je delala z azbestom, oseba, ki je živela, se šolala ali delala v bližini tovarne, kjer se je delalo z azbestom; oseba, ki je živela, se šolala ali opravljala priložnostna dela na krajih, kjer so bili materiali iz azbesta; oseba, ki je bila med raznimi aktivnostmi v stiku z materiali iz azbesta; in tudi oseba, ki se je zadrževala v bližini osebe, ki je delala z azbestom in prala z azbestom onesnaženo obleko vsak dan. Ko smo razpravljali o registru, za katerega smo menili, da je potreben, si ne morem razlagati Vladne interpretacije, da bi to stigmatiziralo bolnike. Ne znam si tega razlagati, pa sem veliko razpravljal o tem. Ko smo končno prišli do tiste rešitve, ki jo ponuja tudi Nizozemska, torej, da smo popolnoma oklestili naš predlog in priznali le mezoteliom, vam moram odkrito povedati, da sem bil po razgovoru s predstavniki Društva obolelih z azbestom kar nekoliko pomirjen. Bili so že tako razočarani, da so rekli, tudi to je v redu, da ste to napravili in sprejeli. Bil sem tudi zadovoljen, ko je odbor sprejel amandma poslanskega kolega Socialnih demokratov, gospoda Bevka, ki je predlagal, naj bi ta zakon začel veljati že s 1.1.2007. Mislim, da je bilo pravilno, da je odbor soglasno tudi to sprejel. Gre za skupino naših državljanov, ki jim bomo priznali neko pravico. Ne bi se smelo zgoditi v parlamentarnem dokumentu ali pa vladnem dokumentu, da bi pisalo takole - ali če začnem drugače, po medicinsko: Ko govorimo o epidemiologiji v medicinski statistiki, o nekem obolenju, govorimo o incidenci tega obolenja na toliko in toliko prebivalcev. Težko in skoraj grdo je pa, če napišemo, da bodo do tega upravičene samo osebe, ki so zbolele za mezoteliomom, teh pa ni veliko. Kot če bi napisali, plaz je odnesel sedem krajanov, teh pa ni veliko. Hvala.
Hvala. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih, ki jo bom vodil na podlagi pregleda amandmajev z dne 22.11. Tako bomo razpravljali o amandmaju k 1. členu, 2. členu, 3. členu, 4. členu, 5. členu, 6. členu, 7. členu, 8. členu, 9. členu in 10. členu. V razpravo dajem 1. člen ter amandma poslanskih skupin Liberalne demokracije Slovenije in Socialnih demokratov. Odpiram postopek za prijavo. Prvi ima besedo poslanec Milan M. Cvikl.
Spoštovani gostje! Gospod predsedujoči, poslanke in poslanci! Najprej se želim, tako kot sem enkrat že naredil na odboru, opravičiti tistim, ki bodo danes prisostvovali tej težki razpravi, ki jo v tem Državnem zboru opravljamo že četrtič v tem mandatu in jo bomo očitno opravljali še nekajkrat, upam v čim krajšem mandatu tega Državnega zbora in te Vlade. Mislim, da je vse jasno, kako bo danes potekalo. Stranke vladajoče koalicije, predvsem SDS in Nova Slovenija, so povedale, da ne bodo podprle amandmaja. Da ne bodo podprli tega prvega ključnega amandmaja, s katerim želimo preprečiti razlikovanje med tistimi, ki živijo na eni in drugi strani tovarniške ograje. S katerim želimo slediti nekaterih evropskim rešitvam. Rekli so, da ne bodo podprli cenenih in populističnih predlogov. Rekli so v Novi Sloveniji, da ne bodo podprli rešitve, ki imajo nepredvidljive posledice. Korektno mislim, da je bilo opozorjeno s strani Slovenske ljudske stranke, da gre tukaj za vprašanje, ki je na nek način širše vprašanje. Vprašanje vsebine, ali je to Zakon o odpravljanju posledic dela ali je to Zakon o odpravljanju posledic izpostavljenosti azbesta in da na nek način širimo zadevo tudi na druge poklicne bolezni. Vendar mi razpravljamo o tem zakonu, potem ko smo v ponedeljek oziroma kot ste v ponedeljek z voljo vladajoče koalicije sprejeli tudi proračuna za zadnji dve leti mandata te Vlade. In že ob sprejemanju teh dveh proračunov je bilo jasno, kakšna bo usoda tega zakona. Usoda tega zakona bo majhen popravek, pa vendarle odločitev vladajoče koalicije tega mandata, da se problema odpravljanju posledic izpostavljenosti azbesta ne želimo v Sloveniji v času mandata Janševe vlade resno lotiti, kljub obljubam, kljub celo nekaterim tako imenovanim napovedanim zakonskim rešitvam, ki zaradi farse, ki smo ji priča v zadnjih 6, 7 mesecih, preprosto očitno ne bo nikoli dokončan. Zato se opravičujem vsem, ki ste danes prišli, in vsem, ki boste danes gledali to razpravo, ki ne bo naredila niti enega koraka naprej. Zakaj v Sloveniji potem, ko smo se odločili, da imamo toliko denarja, da damo takšno ali drugačno davčno darilo, da to ali ono naredimo v državnem proračunu, zakaj v Sloveniji ocenjujemo, potem ko smo tudi dosegli oziroma bomo očitno dosegli čez pet tednov najbolj ključni cilj, to je prevzem evra in se ekonomsko izenačujemo s Francijo, z Belgijo, z Nizozemsko, zakaj v Sloveniji ne moremo narediti koraka dalje in povedati, da v Sloveniji, tako kot povsod drugje po svetu tovarniške, ograje ne preprečujejo tega, da bi ljudje zboleli zaradi tega, za kar je bila odgovorna država? V preteklih letih, v desetletjih po drugi vojni smo v Sloveniji naredili velike napake in te napake popravljamo z raznoraznimi zakoni, denacionalizacijskimi, te ali one žrtve. In tukaj gre za vsebinsko popolnoma isto stvar. Zakaj tega ne znamo narediti? Vladajoča koalicija, odgovornost je na vas. Gospod predsednik Državnega zbora je meni in kolegu Germiču spomladi letošnjega rekel, da je zakon sicer vsebinsko v redu, ampak problem je, ker ni predvideno denarja v proračunu 2007 in 2008. Potem je nekaj podobnega bilo povedano predlagateljem zakona, v končni verziji tega, kar pa je danes pred nami, pa je ta zakon okleščen in ni vreden svojega imena in ni vreden napovedi, ki je bila, da bo začel odpravljati posledice izpostavljenosti z azbestom. Zato prosim, da s podporo amandmaja k 1. členu v Državnem zboru, če to že Vlada ne zna narediti, v Državnem zboru, v katerem smo v preteklih tednih bili zelo velikodušni do marsikoga, za vsak ovinek po poslancu, približno, nekaterih strank se je našlo za 40 do 80 tisoč evrov, za vsak ovinek gradimo protihrupne ograje v vaseh, da tako rečem, gradimo to ali ono, milijarde tolarjev bomo dajali za neke protokolarne dogodke, 170 milijard za orožje, stotine milijard za železnice, avtoceste in tako naprej - ne najdemo pa v državnem proračunu nekaj sto milijonov tolarjev vsako leto za to, da začnemo reševati probleme in da bi ljudem na galeriji lahko pogledali v obraz. Zato se jim opravičujem in vas prosim, in vas prosim, podprite amandma. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Besedo dajem poslancu Ciril Testenu. Izvolite.
Hvala za besedo. Lep pozdrav, gospod predsedujoči, poslanke in poslanci! Lep pozdrav tudi bivšim sodelavcem na balkonu! Glejte, jaz bi kot eden od predlagateljev te spremembe oziroma novele zakona želel več. Vendar moram povedati, da sem z doseženim kljub temu zadovoljen. Zadovoljen predvsem zaradi tega, ker mislim, da smo prvič s tem zakonom prebili tovarniške ograje in da smo prvič ponudili nekaj tudi tistim obolelim, ki niso delali v teh proizvodnjah. Jaz bi za osvežitev spomina se rad spomnil na tisti zakon, ki smo ga obravnavali letos spomladi, in moram reči, da sem takrat zagovarjal, da je tisti zakon bil dober. Dober predvsem v tem smislu, ker je dal veliko možnosti oziroma je dal možnost tudi tistim delavcem, ki niso delali neposredno v proizvodnjah oziroma predelavi azbesta, ampak tudi vsem tistim, ki so v svojem delovnem procesu azbest uporabljali ali pa skladiščili in tako dalje. Mislim, da je s tem bil takrat dosežen velik napredek in da je z novelo tega zakona in s tem, da smo v zakon vključili, da dobijo odškodnino tudi tisti delavci, ki so oboleli za mezoteliomom, ki pa niso bili zaposleni v teh fabrikah, v teh tovarnah, dosežen velik napredek. Jaz tudi pozdravljam amandma, ki ga je gospod Bevk predlagal in ki vrača oziroma postavlja datum za veljavnost te novele na 1.1.2007, prvotni predlog je bil 1.1.2008. Me pa nekaj moti pri obravnavi tega zakona, predvsem to, da se stalno in vedno pogovarjamo največ oziroma skoraj izključno in to zelo veliko o denarju. Nekdo je rekel, da zdravja se ne da kupiti - jaz se s tem strinjam. Jaz mislim, da bi ta zakon po vsebini moral vsebovati bistveno več tega, kar je možno obolelemu ponuditi na zdravstvenem in na podobnih področjih. Res da je odškodnina tudi neka moralna satisfakcija za svoje zdravje, ki so ga nekje pustili, ampak to po moje ni tisto najvažnejše. Kar se tiče problema Vlade in kritike na račun te Vlade. Jaz mislim, da so bili narejeni pod to Vlado pomembni koraki naprej, pomembni koraki od tiste situacije, ki ga je predhodna Vlada zapustila. Mi ne smemo pozabiti, da vseh teh stvari, ki smo jih sedaj našteli, v vseh prejšnjih zakonih ni bilo. Sigurno pa je, da se povsem enakovredno in v enem momentu ne da odpreti "kapij" za vse. Treba je vedeti, da je v Sloveniji tudi veliko drugih poklicnih bolezni na področju drugih proizvodenj in menim, da je potrebno pripraviti zakon, ki bo celovito reševal to področje. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima poslanec Samo Bevk. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani zbor! Azbestna problematika bo tudi v bodoče zelo aktualna, saj se, zaradi kasnega izbruha bolezni in latentnosti te bolezni lahko višek pojavi šele okoli leta 2030 ali 2020, različne ocene so, kajti pri nas je bilo izpostavljeno več kot 20 tisoč delavcev, ki so delali v azbestni proizvodnji, ne vemo pa seveda, koliko prebivalcev je bilo v okolice teh proizvodnih objektov izpostavljenih. Ne gre samo za območje Sorške doline, poleg tega najhujšega jedra izpostavljenosti azbesta okoli tovarne v dolini Soči imamo še druga žarišča v Sloveniji to je okoli Medvod, Maribor, trboveljski bazen pa tudi v ladjedelnici v Izoli so bili izpostavljeni azbestu delavci in najbrž tudi kdo od okoličanov, zato se bomo s to problematiko še zel dolgo ukvarjali in prav gotovo to ni zadnji zakon, ki ga bomo v Državnem zboru obravnavali in sprejemali. Leta 1996 se pravi pred 10-imi leti smo v tem državnem zboru sprejeli prvi zakon, prvi azbestni zakon. Značilnost tega zakona je bila ta, da so ga predlagali poslanci in poslanke iz vseh parlamentarnih skupin, ne glede na to, ali so prihajali iz opozicije ali koalicije; se pravi, da se je okoli tega zakonskega projekta vzpostavil nek konsenz. Tudi kasneje smo ta zakon popravljali predvsem poslanci, Vlada se je vedno držala nekako ob strani, tako da lahko rečem, da je tudi v tem mandatu, v mandatu te Vlade rdeča nit tega obdobja in delovanja Državnega zbora prav azbestni zakon. Dve leti se ukvarjamo z različnimi predlogi. Glede tega zakona lahko povem, da sem bil sprva razočaran, ker nas kolegi poslanci iz koalicije niso povabili zraven, da bi zakon sopodpisali, po drugi strani pa sem sedaj nekoliko zadovoljen, ko vidim, kakšno usodo doživlja ta zakon, da bo pravzaprav zelo okleščen. Pa tudi sama procedura tega zakona od konec maja, ko je bil vložen ta zakon, je sedaj že november in konec leta, ko ga šele obravnavamo na plenarnem zasedanju. Dvakrat je bil zavrnjen s strani predsednika Državnega zbora, ker ni bil v skladu s Poslovnikom Državnega zbora in šele septembra je prišel na sejo matičnega odbora, pristojnega za to področje. Tudi Vlada je čakala vse od maja do septembra, da je napisala svoje negativno mnenje. Če bi imela politično voljo, bi bilo to drugače in bi pomagala koalicijskim poslancem narediti dovolj dober zakon. In potem še oktobra in novembra še dvakrat na sejah odbora, da smo prišli do tega okleščenega predloga zakona, ki je sedaj pred nami. V tem 1. členu, mi smo Socialni in Liberalni demokrati predlagali amandmaje prav k vsem členom zakona razen k zadnjemu členu zakona, to pa zaradi tega, ker je bil k zadnjemu členu zakona sprejet naš amandma na matičnem odboru in bo veljavnost tega zakona nastopila s 1.1.2007. Če bomo sprejeli amandma Liberalnih in Socialnih demokratov k 1. členu, potem bi bilo smiselno dopolniti tudi sam naslov zakona, kajti ne bomo več govorili samo o odpravljanju posledic dela z azbestom, temveč bomo v bistvu govorili tudi o izpostavljenosti azbestu, se pravi, izpostavljenosti azbestu s tako imenovanega okoljskega vidika. V ta zakon bodo vključeni tudi prebivalci, ki so živeli v okolici teh proizvodnih objektov, dosti širše kot sicer ta okleščeni zakon sedaj predvideva samo tiste okoličane, ki so zboleli za najtežjo boleznijo, za mezatoliomom, ki je praktično neozdravljiv. In s tem amandmajem k 1. členu mi razširimo koncept tega zakona tudi na druge bolezni. Potem menimo, da je treba direktno v zakon zapisati, da so do odškodnine upravičeni tudi zakoniti dediči po pokojnikih, če so vložili zahtevo za priznanje odškodnine že za časa življenja, potem je potrebno vzpostaviti, kot pravi naš amandma, tudi zbirko osebnih podatkov oseb, ki so bili izpostavljeni azbestu, potem smo pisali, kakšne so naloge kliničnega inštituta za medicino dela, prometa in športa, ki mora spremljati zdravstveno stanje vseh obolelih, zaradi azbesta, ne samo tistih, ki so na delovnem mestu zboleli, ampak tudi tistih, ki so zaradi okoljskih vidikov in še nekatere druge stvari. Tako predlagam in pozivam poslanke in poslance, potem ko bomo glasovali o amandmajih, da sprejmejo naš amandma k 1. členu in tudi amandmaje k naslednjim devetim členom. Hvala lepa.
Hvala vam. K besedi vabim poslanca Srečka Prijatelja. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani predsedujoči. Kolegice in kolegi, spoštovani obiskovalci! Čas je nepovratna komponenta in zlasti za prizadete se v bistvu z veliko hitrostjo izteka ta čas, ki pa ni primerljiv s potrpljenjem ali razumom. Razuma tako ali tako ni. In težko je poslušati sprenevedanja, da ne rečem celo laži nekaterih poslancev. Dejstvo je, da je predlog, ki ga je v proceduro poslal DeSUS v osnovi dober, ampak poudarjam, v osnovi. Vse to, kar se je kasneje dogajalo s tem zakonom, je sramota. Pristali ste na popolno okleščenje vseh zakonskih preambul in ostal je drobcen, drobcen plus v tem zakonu, ki je resnično lahko vzrok za to, da se zakon sprejme, ker le delno ali nekaj več od obstoječega prinese obolelim. Okoljski vidik, ki je izključen iz tega zakona in tolikokrat omenjen kot glavni faktor, je ključnega pomena. In kaj so krivi pri tem otroci, ki živijo v onesnaženem okolju? Kaj so krive družine, ki nimajo možnosti, da bi se preselile drugam - ravno tako pa so obsojene na isto bolezen kot vsi tisti, ki so delali v proizvodnji. Nimamo nobenih pravic do tega, da bi lahko kratili pravice umirajočim. Nobenih argumentov nimamo na tej osnovi, pa vendar to delamo. Najdemo razumevanje za Cigane, najdemo razumevanje za Cerkev, ki vedno vsak dan več zahteva, najdemo razumevanje za proračunsko postavko vojske, najdemo razumevanje za proračunsko postavko Ministrstva za zunanje zadeve, da bi objekte protokolarne in druge kupovalo, ampak celo plačuje drage najemnine. In seveda najdemo denar tudi za to razpravo. Če bi samo ta denar namenili, ki ga mi danes porabljamo tukaj in v preteklih obravnavah, bi že pripomogli k reševanju tegob in dejanske katastrofe teh ljudi. Nočemo, nočemo, nočemo sprejeti razumnega predloga, ki bi bil v začetni fazi, če bi bil sprejemljiv, najcenejši. Poglejte, Černobil je danes izseljen, evropski parlament, star, ni več v uporabi, ker so naredili novega; naša Vlada pa niti toliko ni razumna, da bi se prijavila na razpisana sredstva, ki jih Evropa nudi za odpravo teh posledic. Nepovratna sredstva, poudarjam, nepovratna sredstva. Tega do danes nismo naredili. Nudimo ugodne kredite za ekološko sprejemljive vire energije, ne najdemo pa toliko moči, da bi dali tem ljudem možnost, da s subvencijami zamenjajo kritino, ki je azbestna. En sam stavek v obstoječem zakonu bi bil dovolj in to bi bilo narejeno. Da ne govorim o vodovodnih instalacijah in vseh tistih izolacijskih sredstvih, ki so v gradbene namene bila takrat uporabljena in še danes so prisotna v stavbah. Trgovanje z umirajočimi, poslušamo tukaj celo zavajajoče izjave in nekateri govorijo na matične delovnem telesu tako, tukaj, pred javnostjo pa drugače. Resnično je to v sramoto Sloveniji. Če smo demokratična država, bi morali za to odgovornost, ki je nedvomno lahko izkazljiva, terjati tudi posamezne odgovorne na ministrstvu. Poglejte, danes ni tu ministra, ni ga bilo tudi na matičnem delovnem telesu in on z ignoranco zavrača vse diskusije v okviru tega, pa vendar govori, da mu je svetost življenja prva stvar, zna pa lepo in z vso odgovornostjo svetovati, kako naj bo bodoče urejena rodnost in seveda, kako naj bi se oblačili - za to pa ni škoda denarja niti časa. Sam bom stežka podprl ta zakon in čeprav nismo podpisniki teh amandmajev, smo tukaj zraven pri vseh amandmajih LDS-a in Socialnih demokratov, ker so vsebinsko na moč podobni bili našim. In tudi v preteklosti smo jih skupaj vlagali in nismo hoteli podvajati vsebinske zadeve. Moram povedati, da ta bitka bo seveda izgubljena, nikakor pa ne smemo vreči puške v koruzo in vojno z Vlado na tem področju nadaljevati. Žalostno je, da se moramo boriti na tak način, žalostno je, ker vedno manj je tisti, ki lahko pridejo v to dvorano. Danes obiskovalci so manj številčni kot na preteklem obisku in to ni demagogija, resnično je to, nekaj od njih je že umrlo.
Hvala lepa. Hvala tudi kolegu Pečetu za dosedanje vodenje seje. Besedo ima gospa Pečan.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. In mimogrede, hvala za čestitko. Rada bi povedala, da se mi zdi, da bi nujno morali člani koalicije v Državnem zboru razmisliti o tem, da bi vendarle sprejeli amandma k 1. členu, in sicer predvsem zaradi tega, ker je najmanj, kar lahko rečemo o dopolnjenem besedilu zakona, ki razširja do pravice po tem zakonu samo na tiste bolnike in na tiste ljudi, ki niso delali v proizvodnji z azbestom, ki so zboleli za mezoteliomom. Mislim, da je ta dopolnitev zakona na tak način vrhunec cinizma, da ne rečem še kakšne hujše besede, zaradi tega, ker tisti, ki ne ve, kaj pomeni zboleti za mezoteliomom, ta potem ne bi smel imeti pravice odločati o takem zakonu. Zaradi tega, ker tisti ne ve, da ima človek, ki je zbolel za mezoteliomom, pred seboj samo še nekaj mesecev življenja. Se pravi, ko mu dodelimo pravico uživati pravice po tem zakonu, dodelimo pravico uživati pravice po tem zakonu pravzaprav samo njegovim neposrednim potomcem in dedičem, nič drugega, zaradi tega, ker tak človek nima več pred seboj mnogo časa. Zaradi tega se mi zdi, da je to cinizem, da to ni vredno civiliziranega sodobnega parlamenta, kot naj bi bil parlament Republike Slovenije. Zato vas pozivam, gospe in gospodje poslanci v koaliciji, da priznate pravico do pravic, ki jih imajo oziroma ki naj bi jih imeli zaposleni ali nekoč zaposleni v podjetjih, kjer so delali z azbestom, tudi vsem tistim, ki lahko dokažejo, seveda po določilih tega zakona, da zdravstvene težave, ki jih imajo, izvirajo iz kontakta z azbestom, ne glede na to, da z njim niso delali. Opozarjam vas, da ne gre samo za ljudi, ki so živeli v bližini tovarn, podjetij, ki so uporabljali azbest, da gre tudi za ljudi - še enkrat povem in to sem povedala že večkrat pri prejšnjih obravnavah tega zakona -, ki so delali na zelo prometnih območjih, kjer se je veliko zaviralo. To so ljudje, kot so policisti, kot so cariniki, ki so zaradi azbestnih zavornih oblog bili neprestano izpostavljeni delcem azbesta. In prej ali slej se bo pojavila zahteva teh ljudi, ko bodo dokazali, da so zboleli zaradi tega, ker je bilo v ozračju, ki so ga vdihavali desetletja, polno azbestnih delcev, da so zaradi tega tudi zboleli, da imajo azbestozo, ki pa ni nujno samo mezoteliom, vsa sreča, da ni mezoteliom, zaradi tega, ker bodo lahko s svojo boleznijo sicer zelo težko, z mukami, vendar živeli še dolga leta. In zaradi tega moram reči, da je krivično to, kar smo slišali v eni od prejšnjih razprav o tem amandmaju, da sta poslanski skupini, ki sta vložili amandmaje, in da ves čas tudi ta zakon govori samo o denarju in da ne govori o tem, kako bi obolelim za azbestozo pomagali tudi drugače, predvsem z zdravstvenimi storitvami. Prav ta amandma govori o tem. Govori o tem, da se vzpostavi zbirka osebnih podatkov oseb, ki so zbolele za azbestozo, zaradi tega, da se lahko njihovo zdravstveno stanje neprekinjeno in stalno spremlja. To je cilj tega amandmaja med drugim tudi. In mislim, da bi morali razmišljati o tem, da omejevati pravice samo na tiste, ki imajo že mezoteliom - torej, želim si, da bi tisti v Vladi Republike Slovenije, ki so predlagali tako skrčenje tega zakona, da ne vedo, kaj pomeni beseda mezoteliom in kakšna je ta bolezen. In še nekaj bom rekla. Ta zakon ima v bistvu žalostno usodo, da ga vseh 10 let, 10 let je že minilo, odkar je bila prva verzija sprejeta, spremlja en in isti človek v Ministrstvu za delo, družino in socialne zadeve, ki sistematično, ne vem iz kakšnih razlogov, nasprotuje temu, da bi delavci in tudi pozneje, ko je prišlo do tega, da je vendarle prodrla ideja, da je treba omogočiti zaščito pravic tudi tistim, ki so živeli okoli obratov, kjer se je uporabljal azbest, da ta oseba neprestano 10 let meče polena pod noge sprejetju tega zakona, da neprestano in sistematično preprečuje, da bi se razširile pravice na vse tiste, ki jim pripadajo te pravice. Tukaj ne gre za to, da bi nekomu nekaj dajali, kar mu ne pripada. Tukaj gre za to, da je ta država s svojimi predhodnicami, govorim o množini zaradi tega, ker je tudi Kraljevina Jugoslavija že imela informacije na razpolago, kaj lahko azbest povzroči, pa ni nič storila, in je Socialistična federativna republika Jugoslavija to vedela, je Republika Slovenija vedela znotraj te države in mi vemo že - mi pa sploh vemo že 15 let, kaj pravzaprav azbest povzroča, pa ta država je potrebovala 5 let, da je sploh kaj naredila v zvezi z azbestozami. Da ne govorim o tem, da je, ne vem koliko časa potrebovala, da je sploh priznala azbestozo kot poklicno bolezen. Govoriti o tem, da je treba vse poklicne bolezni spraviti v nek zakon in potem okoli tega nekaj narediti, je že lepo in prav, ampak, ko nekaj vemo in se delati potem neumne in reči, saj bodo že nekako preživeli, najbolje bo pa, da bodo čez 25 let vsi azbestozni bolniki umrli, zaradi tega da bomo imeli pred njimi mir - kruto govorim, vendar je res tako, ali vsak tak vtis daje tak način ravnanja s temi ljudmi - mislim, da se je treba počasi vprašati, ali ne bi bilo dobro, da bi na Ministrstvu za delo, družino in socialne zadeve dali tematiko azbestoze in zaščite azbestnih bolnikov komu drugemu, kot pa gospodu, ki je 10 let že zelo nenaklonjen spremljevalec te tematike v tem ministrstvu. Hvala.
Hvala lepa. Še poslednji v prvem krogu je gospod Koren.
Hvala za besedo, predsedujoči. Lep pozdrav poslankam in poslancem in tudi našim današnjim gostom na balkonu! Jaz bi bil zelo vesel, če nam danes ne bi bilo treba sprejemati spremembe tega zakona oziroma zelo bi bil vesel, če ne bi bilo v Sloveniji nobenega, ki bi zbolel zaradi dela z azbestom, pa ne samo zaradi delam, ampak tudi zaradi, kot je bilo že v prejšnji razpravi rečeno, tudi stika z azbestom na mnogih drugih področjih. Na žalost smo do te ugotovitve prišli res prepozno, da smo dojeli, da gre za zelo škodljivo in nevarno snov, se pravi za azbest. Da je zdravje neprecenljivo bogastvo, mislim, da je vsem jasno, a v resnici se tega dostikrat zavemo šele takrat, ko ga izgubimo. Toliko bolj žalostno je, če ugotovimo, da smo, če vemo zakaj smo zboleli, se pravi, če vemo za vzrok, kot je pri tej poklicni bolezni, kot je azbestoza. In zato se jaz osebno zavzemam, da je potrebno pomagati in reševati to problematiko. Želel bi pa tudi ob tej priliki dejansko opozoriti tudi na druge poklicne bolezni. Namreč, zakaj? Da se nam ne bi zgodilo to, kar se nam danes dogaja zaradi azbestoze. Jaz pravim moramo rešiti ta problem azbestoze, a dajmo narediti nekaj tudi za to, da bomo pri drugih poklicnih boleznih, ki jih ni malo v Sloveniji, za katere že vemo, začnimo reševati stvari, zadeve danes, da ne bomo prišli do takšnih hudih posledic, kot jih imamo danes zaradi dela z azbestom. Še vedno nimamo evidence ali pa urejene evidence poklicnih bolezni ali če bi rekel drugače, registra poklicnih bolezni. Tu nekje se kar vsi umikamo. Jaz bi se vprašal, kdo pa je dolžen za to skrbeti. Je država tista, ki je dolžna za to poskrbeti? Jaz bi rekel: država naj poskrbi za zadeve iz preteklosti, ne bo pa država skrbela za poklicne bolezni in obolenja, ki se bodo pojavljala v bodočnosti, kajti danes vsi vemo, da so podjetja tista, ki morajo poskrbeti za varnost svojih delavcev, ki morajo poskrbeti tudi za zdravje svojih delavcev in da za primere tudi še morebiti neznanih poklicnih bolezni bo treba zavarovati te svoje delavce, ne pa samo koristiti dobiček, delavce pa potem prepustiti bolezni, pa morda še državi, da rešuje te probleme. Pred dvema, tremi leti smo po vseh podjetjih in ustanovah, tudi v državni upravi, delali ocene tveganja, ki mislim, da so bile namenjene tudi za to, da se bo za primer zavarovanj vedelo, v katero kategorijo rizičnosti spadajo določeni poklici, določena dela, da imamo v podjetjih poleg te narejene ocene tveganja tudi službe, ki skrbijo za varstvo pri delu. A tu se dostikrat dogaja to, da so pod pritiskom kapitala in ne morejo storiti vsega tistega, kar bi si morda prav te osebe, ki na tem področju delajo, želele storiti. S to današnjo spremembo zakona smo vsaj malo odprli, se pravi, da smo vsaj prešli ograjo. Jaz osebno moram reči, da tudi proti temu amandmaju, ki je predlagan, nimam nič, ker to, kar sem že prej povedal, za to boleznijo obolevajo tudi drugje, se pravi tudi tisti, ki so na drugih področjih delali in bili v stiki z azbestom. Bi pa moj poudarek razprave bil danes predvsem na tem: naredimo nekaj danes tudi zato, da jutri ne bomo imeli še mnogo drugih podobnih zadev, ki jih bomo težko reševali. Hvala lepa.
Hvala lepa. Ugotavljam, da je še nekaj interesentov, zato odpiram drugi krog razprave o 1. členu in o amandmaju poslanskih skupin LDS in SD. Prijava poteka. Če želi pa tudi državna sekretarka razpravljati, naj dvigne roko. Hvala lepa. Hvala. Sprašujem državno sekretarko bi rajši na koncu razprave? Na koncu. Dobro. Potem pa dajem besedo gospe Širci.
Hvala. Lep pozdrav vsem skupaj! Gospod Drago Koren pravi, da zdravje je veliko bogastvo in da se zavedamo tega takrat, ko ga izgubimo. To je res. Ampak, mi v parlamentu, ki odločamo o tem, in Vlada, ki odloča o teh vprašanjih, bi morala to misel zastaviti drugače, da je zdravje resda veliko bogastvo, ampak da se je treba tega zavedati, preden ga izgubimo. In, gospod Koren, v kolikor se strinjate s tem amandmajem, kar nas veseli, bi bili zelo veseli, če bi to dopovedali tudi ministru, vašemu ministru, kar pomeni, da bi dvoličnost, s katero se sedaj srečujemo, odpadla. Kajti, nedvomno ne samo pri Zakonu o azbestu oziroma o stališču Vlade do tega zakona se srečujemo z dvoličnostjo. Z dvoličnostjo celotnega pristopa ministrstva do zdravja in do dela. Po eni strani govori o svetosti življenja, vsakega življenja, kateregakoli življenja, bolnega ali zdravega, nedonošenega ali donošenega, po drugi strani pa to v vsakdanjem ravnanju seveda pobija in spodbija. Po eni strani govori o tem, da odpira možnosti, po drugi strani jih zapira. Po eni strani dopušča, da se lahko zakon uveljavi s proračunskimi posledicami že v letu 2007, po drugi strani pa nonšalantno zavrne amandmaje, ki bo omogočali, da bi se ta zakon dejansko realiziral v letu 2007. Skratka, ta dvolično gre tako daleč, do to veselje do življenja, na katerega apelira minister Drobnič kot njegovo mantro vladovanja in obvladovanja te družbe, v realnosti spreminja v žalost do življenja. Pri tem amandmaju velja opozoriti poleg tiste intence, ki pomeni širitev upravičenosti tudi na osebe, ki niso bile povezane in obolele samo znotraj delovnega procesa, ampak tudi tiste, ki poleg mezotelioma naj bi se jim priznalo tudi druge obolelosti izven tega procesa, velja opozoriti še na drugi odstavek oziroma na četrti odstavek 1. člena. To se pravi, na uveljavitve odškodnin in upravičenosti odškodnin zakonitih dedičev. Slišali smo na odboru, da je to samoumevno oziroma da to naj ne bi bil problem in da ni potrebno vpisati še posebej v zakon. Ne, ni res, ni tako samoumevno in zaradi tega je tudi potrebno vpisati v zakon, kajti, recimo, vemo, da obolelosti na področju posledic azbesta se dogajajo tudi mladim ljudem. Če vzamem samo eden segment tega problema. Recimo staršem, ki imajo 30 in še manj let, in da njihova življenjska doba ob tej obolelosti, še posebej pri pljučnem raku, je zelo, zelo kratka in da imajo šoloobvezne otroke in da ti otroci potrebujejo toliko veselja do življenja in toliko materialnih dobrin, ki se nekje v neki strategiji leporečno pišejo, potem pa v nekem zakonu tako hitro pozabljajo. Uveljavljanje odškodnin po starših prizadetim dedičem je potrebno opredeliti tudi v zakonu in zato apeliram, da tudi zaradi tega razloga podprite amandma, o katerem trenutno razpravljamo. O teh dvoličnost in potrebnosti maksimalno pozitivnega pristopa do bolnikov, ki ne pomenijo tak enormen strošek, pomenijo strošek tako rekoč posledice, vsaj če govorimo za leto 2008, kot ste nam jih predstavili v vrednosti nekaj par provizij, par operacijskih miz, ne bom govorila v nadaljevanju, zaradi tega, ker je pravzaprav podcenjujoče. Podcenjujoče se je, bom rekla, usklajevati okoli tako minornih sodb pri tako velikih osebnih stiskah. Vlada pozablja na osebne stiske, dobesedno se z vprašanji bolečin posameznika nekako ne želi več soočati in zaradi tega uveljavlja princip veselja do življenja na način zatiskanja oči. Celo tako daleč, spoštovana državna sekretarka, da v strategijo, ki govori o tem veselju do življenja, se pravi o rodnosti prebivalcev, pravi, da je potrebno ustvarjati lepe, prijetne razmere, tako da si zatiskamo oči pred tegobami. Saj veste, da ste rekli, da mediji naj ne poročajo senzicionalistično o tegobah tega sveta zaradi tega, da se bodo družine lažje odločale, da rojevajo v svetlo bodočnost. Skratka, še enkrat bi apelirala, da s tem amandmajem vas naj ne bi smelo boleti srce, če hočete imeti čisto vest, bi ga morali podpreti. Hvala.
Hvala lepa. Repliko ima kolega Koren. Naj o tem ponovno opozorim, da je pač, žal, replika omejena na 3 minute.
Ne bo dolga 3 minute. Jaz sem hotel samo v tem smislu replicirati gospe Širci, da sem jaz v svoji razpravi poudaril to, da smo mi dolžni oziroma da dajmo mi narediti nekaj tudi na drugih področjih za druge poklicne bolezni, predvsem pa dajmo, ne bom rekel, prisiliti, ampak delodajalce, da bodo pristopili k zavarovanju za te primere poklicnih bolezni. Kar se tiče spoštovanja življenja. Zdi se mi, da danes to ne sodi v tole, ker bi lahko kdo to grdo zlorabil in rekel, saj zdravja se ne da plačati, kupiti z denarjem. To se resnično ne da in se mi zdi, da ne sodi v ta kontekst današnje razprave, ko govorimo o hudi zadevi. Ko govorimo o bolniku. Prišla mi je na misel še ta druga misel, ali se morda bolniki, ki danes mogoče spremljajo to razpravo, pa niso zboleli za poklicno boleznijo - kako se morda oni danes počutijo? Ali so oni drugorazredni, ne bom rekel državljani, ampak drugorazredni bolniki? Mnogo jih je, ki so danes, včeraj ugotovili, zboleli za težko boleznijo in prav tako vedo, da je pred njimi samo še nekaj dni do konca življenja, morda kakšen mesec, vedo, zboleli so za tako boleznijo, pa to ni poklicna bolezen.
Hvala lepa. Replike na replike ni. Boste počakali do naslednjega kroga. Besedo dajem gospodu Ljubeljšku.
Hvala. Razmišljal sem, če bi se sploh prijavil v razpravo glede na to, da izhajam tudi iz takega okolja, kjer je prisotna azbestna problematika - iz Medvod, kjer je tovarna Donit. Vendar mislim, da je prav, da povem odkrito, dobronamerno svoj pogled na to problematiko. Ne bom govoril vsega tistega, kar sem povedal že v razpravi, ko smo sprejemali osnovni zakon. Lahko povem, da se o azbestni problematiki veliko pogovarjam, razpravljam, kajti moj soobčan, prijatelj, sočlan občinskega sveta, je tudi sekretar Sindikata azbestnih bolnikov, in o tej problematiki kar veliko razpravljava. Vendar sva si v določenih zadevah na nasprotnem bregu. Jaz pravim, da se je kar nekaj naredilo v teh dveh letih, da se je korektno naredilo, da je v okviru možnega - on pravi, da je premalo. In ima prav, je prav, da tako govori in se bori naprej. V današnji razpravi me moti, da nekateri kolegi iz opozicije poskušajo ustvariti vtis, da so po eni strani neki dobrotniki, razumevajoči, odprti, po drugi strani pa, da ne rečem, zadrteži, egoisti, nerazumevajoči. Ustvarja se vtis, da se eni strani v tem Državnem zboru borijo za azbestne bolnike in za reševanje te problematike, drugi pa to na vse načine zavirajo. To me moti. Vsi poskušamo na najboljši možen način rešiti to problematiko; sam zagotovo v tej smeri razmišljam. Vendar, kakšne so te rešitve? Ta amandma, o katerem zdaj razpravljamo, gotovo ne rešuje te problematike, zagotovo ne. In egoistično gledate, in ga jaz ne podpiram. Zakaj? Ker govorite, da so upravičene tudi osebe, ki so dejansko prebivale ali so opravljale določeno dejavnost v okolici poslovnih prostorov gospodarskih družb, kjer se je predeloval in skladiščil azbest. Kaj pa drugi azbestni bolniki, ki niso v okolici prebivali, pa so zboleli? Saj v tem je problem! O tem smo govorili tudi, ko smo sprejemali osnovni zakon - da je problem določiti območje na pošten način. Kje je merilo? Kje je tu stroka? Na kakšni osnovi? Ali je to - koliko - 10 metrov, 100 metrov, kilometer? Ali gre v tisto smer, kamor piha veter? To je znano v Anhovu, da ni v okolici, ampak da se bolniki pojavljajo, ne vem, jugozapadni smeri ali kje so. O tem smo takrat govorili, v tem je problem. In to, kar vi s tem amandmajem hočete ustvariti, nekateri prebivalci, ki so v bližini, imajo pravico, drugi, ki pa zboli za isto boleznijo 20 kilometrov stran, pa nima te pravice. V tem je problem. In rešitev je v tem, da se to prenese na cel teritorij Slovenije, vsak, ki zboli. Vendar se pa takrat pa pojavi problem, kako določi kriterije. Kateri so tisti kriteriji? Ta amandma nikjer ne govori, na kakšen način boste vi zdaj to določili; okolica - to je zelo širok pojem. In tukaj moram reči, razpravljate nekateri stari poslanci, pa moram biti malo, bi rekel, v tej smeri malo hudoben, pa reči, zakaj niste to v prvotni zakon vnesli. To, o čemer zdaj govorite, kako se borite za prebivalstvo! Zakaj tega niste vnesli? Ja, ste vnesli v 1. člen in v 2. "in zagotovili socialno varnost delavcev, ki so bili do ukinitve proizvodnje izpostavljeni škodljivemu vplivu azbestnega prahu..." "...se s tem zakonom zagotavljajo potrebna sredstva..." Nikjer naprej v nobenem členu nikjer ne govori o prebivalcih. Vam lahko citiram člene, govori samo o delavcih, ki so zaposleni. In tudi praksa! Ko smo sprejemali osnovni zakon, je bil podatek, niti en prebivalec po tem zakonu ni bil deležen odškodnin in vsega, kar je ta zakon prinašal delavcem zaposlenih v podjetjih. In tukaj imam tudi pismo od prebivalcev iz Kanala ob Soči, ko govori, da je bilo v 1. členu zakona zapisano, navajam dobesedno: "...in zagotovi socialno in zdravstveno varnost delavcev ter zdravstveno in socialno varnost prebivalcev, ki so bili izpostavljeni škodljivemu vplivu azbestnega prahu." Toda v zakonu, ki je bil objavljen 11.10.1996, pa so nas izpustili, torej so nas izigrali. In ne govoriti zdaj tukaj o dvoličnosti! Jaz gledam samo na osnovi argumentov, ki jih imam pred seboj. Bolniki so se začeli že takrat, ko se je začela azbestna proizvodnja, pred leti že. Že 1996, 1997, 1998 so bili bolni bolniki. Kje ste bili, zakaj niste tega rešili? In zdaj, ko je ta Vlada, ta koalicija sprejela po mojem mnenju dober temeljni zakon o sprememba in dopolnitvah Zakona o odpravljanju posledic dela z azbestom, ki je nadomestil prvotni ozko namenski zakon, ki je govoril o prestrukturiranju proizvodnje in prepovedi proizvodnje - nič o drugem. Dober zakon, kjer je pa vprašanje, ali zagotavlja in zajema vse želje in hotenja od strani prebivalcev, od strani sindikata. S to novelo, ki jo bomo danes sprejemali, odpiramo pri tem zakonu tudi prebivalstvo. Tudi teh, ki so podvrženi vplivom onesnaženja okolja z azbestom. Že takrat je bilo o tem veliko govora, iskanje rešitev, vendar ni bilo strokovnih podlag. S to novelo je stroka dala ven, da se za tisto najhujšo obliko azbestne bolezni noter vnese. Saj je mogoče, in jaz sem prepričan, da bo nadgradnja tudi tega zakona, vendar je treba iti korak za korakom na osnovi strokovnih podlag. In če govorimo, da je treba gledati te azbestne bolnike za cel teritorij, za celo območje Slovenije, potem pa se nam odpira še druga problematika - kaj pa drugi bolniki, ki tudi zbolevajo zaradi zastrupljenega okolja? Mežiška dolina - obremenjenost svinca, železarne, kemična industrija. Kje je tukaj neka pravičnost? Ali bomo po segmentih zadevo reševali? In iz tega se normalno razvija, da je potrebno pripraviti in začeti delati na nekem sistemskem zakonu, ki bo obravnaval obremenjenost okolja z vsemi drugimi tudi, ne samo z azbestom. Ampak, potem se odpira, kakšne so možnosti, kakšne so strokovne podlage glede objektivnosti, poštenosti, korektnosti, resursov kadrovskih, finančnih in tako naprej, ker so zdravstveni pregledi, preventivni pregledi in tako naprej in vse to potegne za sabo potem tudi finančne zmožnosti. In treba je zadevo peljati, da je obvladljiva, ne kar iti v neko sivino in bo že kako, če bo. Ali pa ne bo nič, tako kot je bilo s prvim zakonom, ko se je formalno v 1. člen nekaj zapisalo, potem pa ni bilo nič od tistega. Danes sem pa že slišal, ko se govori, prvotni zakon je že to urejeval, zdaj je pa to ven šlo z drugim zakonom, s temeljnim zakonom. To ni korektno. Saj znamo tudi drugi brati zakone. Zato sem prepričan v to, da je treba začeti delati na pripravi tega sistemskega zakona, da je treba začeti intenzivno delati na odpravi tudi posledic azbestnih proizvodov. Mi imamo toliko in toliko odvodnih azbestnih cevi. Tisti, ki ne pijejo vode iz azbestnih cevi, pravijo, da to ni škodljivo. Jaz jo pa pijem in imam informacije, da je škodljivo. Ampak to je toliko in toliko kilometrov teh cevi. Pa so še strehe, so še stavbe in tako naprej. In to je treba reševati. Zato predlagam, da smo res razumni, da smo korektni eden do drugega. Ne delati dveh strani: eni dobri, drugi pa slabi. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo dajem gospodu Prijatelju.
Hvala, spoštovani predsedujoči. Kolega Ljubeljšek, azbestoza je bolezen, ki je posledica kontaminacije z azbestom, ne pa duhanja cvetličnega prahu, to bi že lahko imeli v obziru. Jaz bi rad vedel, res, spoštovane kolegice in kolegi, tudi iz vladnih vrst, kaj vodi Vlado, da noče celovito rešiti tega problema v Sloveniji. Ali je mogoče to denar? Ponovno bomo morali razpravljati o nekem drugem predlogu zakona, ki bo zopet vključeval to, kar je DeSUS predlagal, potem pa sramotno pristal, da se črta iz osnovnega predloga. In zopet bomo razpravljali o azbestu, slej ko prej, verjemite mi, mogoče ne letos, v začetku drugega leta pa prav gotovo. In, poglejte, kaj delamo mi tem ljudem! Zanimivo je, kako tudi nekateri poslanci razpravljajo - če ne bo tem ljudem nudena pomoč, je na nek način kar pravično, ker tudi onim tam v Mežiški dolini ni. Pa to je sramota, ljudje božji! To je sramota, to, kar delate! Ta bolezen je poznana že od leta 1921, prve resne študije. Pojdite na internet, pa boste videli; vtipkajte besedo "azbest", pa se bodo odprle prve strani. In res je to, kar je gospa Breda Pečan prej govorila, o tem je vedela že Kraljevina pa SFRJ in danes smo mi izpostavljeni tej problematiki. In, kolega Mitja, zakaj je tak problem danes? Zato, ker je latentna doba tako velika. In še večji problem bo jutri! Ampak, glejte, obstaja sramota za Vlado, obstaja sramota za ta parlament, da tega problema nočemo rešiti, in ga verjetno tudi danes ne bomo rešili. Ampak obstaja tudi nerazumljivo dejstvo, zakaj Vlada sama v svojih državnih podjetjih ne spoštuje tega zakona, ki prepoveduje proizvodnjo z azbestom. Tu so predstavniki Slovenskih železnic. Dnevno se kontaminira 300 ljudi v centralnih delavnicah! Vlaki vozijo - tako imenovane "gomulke" imajo azbest. Vse starejše vlakovne kompozicije imajo azbest kot izolator. Serija 11 ima tudi azbest, preko tono azbesta! Ampak, glejte, ko smo prodajali stare lokomotive Italijanom za ceno starega železa, smo pa znali očistiti azbest in na teh lokomotivah zamenjati pogonske motorje in tako naprej in te lokomotive za nizko ceno prodati Italijanom, ki danes vozijo. Za 60-milijonsko populacijo so te lokomotive dobre, za nas pa tudi stare lahko imajo azbest. Te iste centralne delavnice so to delale. [[Oglašanje iz dvorane.]] Boš imel besedo, kolega, boš lahko potem povedal. Jaz bi samo to rad rekel, da če se dovoljuje danes, da imamo v javnem prometu v eksploataciji vozila, ki ogrožajo tudi potnike, potem je res nekaj narobe s to Vlado. Iskali smo lokacijo, ki bi centralnim delavnicam omogočala odstranitev azbestnih oblog v lokomotivah in vlakovnih kompozicijah, pa je to dejansko bilo neomogočeno in vodstvo je od tega odstopilo. Danes imamo za to primerno halo, ki je uvrščena med dva remontna kanala, eden je namenjen za "Simmense", drugi pa za "Pendoline". Tako da ja še malo odpihne tja, pa malo tja, da so ja vsi izpostavljeni tej kontaminaciji. Inšpekcija opozarja na to, pa nihče ne ukrepa. Še nekaj bi rad poudaril, da lahko se tukaj sliši različne medklice, ampak to, kar nekateri razpravljajo - jaz si bom shranil današnje glasovanje na koncu in bom potrkal - in gospodu Trstenu in gospodu Ljubeljšku in gospodom, ki tako vehementno trdijo, da so pa ja nekateri amandmaji dobri - na vest, ko jim bom pokazal, kako so glasovali. Danes je narejen majhen korak naprej, kot sem že rekel. Bitka je izgubljena, vojna pa ni, ampak žalost pa je to, da tem ljudem zmanjkuje časa. In dlje časa, ko boste čakali, večjo krivico jim boste delali in večjo sramoto sebi tudi, spoštovani v vladni koaliciji. Večjo sramoto si boste delali, ko boste take anomalije trosili tukaj in laži.
Hvala lepa. Poskušajte vseeno razpravljati o členih, ki so odprti, in o amandmajih. Ampak ker gre za tako občutljivo in tako resno, tako žalostno problematiko, razprave ne bom omejeval. Gospod Bajc vseeno bi pa želel, da govorite takrat, kadar imate besedo. K besedi vabim gospoda Brenčiča.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Najprej bi želel reči sledeče. 10 let se kot poslanec tega Državnega zbora soočam z vprašanjem, ki je aktualno, morda danes še bolj, kot je bilo takrat, ko smo ta vprašanja začeli reševati. In glede na moje ravnanje skozi vseh teh 10 let lahko mirno zatrdim, da se mi ni potrebno, ne čutim potrebe, komurkoli opravičevati - ne v tej dvorani, ne kjerkoli drugje. Ker v mojem ravnanju ni podlag, da bi se smel ali moral opravičevati. Trdim pa eno, če bi bilo to vprašanje tako preprosto, potem bi ga že ob samem začetku reševanja pred 10 leti začeli ali bili dolžni reševati drugače, kot smo se ga lotili. Zato za to vprašanje in to stanje ni mogoče reči, da je samo sedanje Ministrstvo za delo kot resorno ministrstvo tisto, ki je naredilo 100 napak, in tisto, ki nima čuta ne za žive ne za mrtve. Zato nočem o teh zadevah diskutirati in se tudi nočem ustavljati na vprašanju rodnosti in tako naprej. Eno pa je dejstvo. S to novelo postaja osnovni zakon še bolj brez repa in glave, kot je že bil. In s to novelo rešujemo samo en delček tistega, ki sploh ni predmet tako konceptualno zasnovanega zakona, kot je osnovi zakon. Ampak samo en delček - samo tistega, ki je žal tako zbolel za to posledico in mu je življenje na tem svetu odmerjeno, kolikor mu je. Ampak to ni prav. Posledice uporabe, ravnanja, skladiščenje in tako naprej z azbestom in azbesta so na "okoliškem" prebivalstvu veliko večje in ti prebivalci so veliko bolj upravičeni do odškodnin in vsega drugega, kot jim dajemo s to novelo. Ampak to novelo oziroma osnovni zakon smo konceptualno zastavili v smer, da rešujemo vprašanja, ki so povezana z uporabo, ravnanjem in tako naprej, azbesta v naslovu poklicnih obolenj. In na tem bi morali ostati. Jaz ves čas trdim, da daleč od tega, da bi zaradi tega pa ostali, vsi drugi vplivi pa prepuščeni stihiji in tako naprej. Država pa je dolžna v ta vprašanja, ki so povezana z okoljskimi posledicami, predvsem na zdravju, reševati z za to primernim pristopom, kot je poseben ali sistemski zakon, ki ga je treba vpeti v to z vsemi vzročnimi posledicami in tudi posledicami, kako financirati ta vprašanja. Zato bi morali odpirati, najmanj kar je mogoče, sklad, v katerega bi se z nekim ključem zbirala sredstva, tudi za predčasno upokojevanje. Ni prav, da s predčasnim upokojevanjem zgolj bremenimo na blagajno ZPIZ-a in posredno državni proračun po 230. členu Zakona o ZPIZ-u, ki mora zagotavljati ves potreben obseg sredstev za pravice, ki gredo upravičencem iz naslova pokojninskega zavarovanja. In potem bi bilo celovito to vprašanje rešeno in imeli bi osnovni pristop k vprašanjem, ki izvirajo iz poklicnih obolenj in jih je treba reševati s posebnim zakonom. Na to opozarja tudi inšpektorat za delo skozi dolga poročila vsakega leta za nazaj. Zato trdim, da s celotnim pristopom ne ravnamo dobro, pa ne, da bi zaradi tega smeli biti eni ovrednoteni kot tisti, ki smo žaljivi, tisti, ki smo cinični, tisti, ki smo neumni po Pečanovi diskusiji. Jaz samo trdim, da zakon, kakršen bo, ni dober in da bo mnogo tistih, ki pričakujejo od tega zakona veliko, razočaranih. Združili smo nek pristop, ki pa je bil dober, pa jaz ne vem, ali ga je zastavil ta minister ali ta 10 let trajajoča oseba v Ministrstvu za delo, na katero misli gospa Pečan - to je verjetno gospod Štrovs; ampak bodimo korektni v obtoževanjih in žalitvah. Gospod Štrovs ni bil prejšnji celi mandat na tem mestu v ministrstvu, ki ga je vodil gospod dr. Dimovski, s katerim lahko jaz povem v naslovu vodenja odbora, ki je bil pristojni odbor za ta resor, da je bilo izredno prijetno in korektno delati. Ampak to vprašanje, če je temu tako, bi se lahko rešilo v prejšnjem mandatu, pa jih nismo uspeli rešiti, zato ker še vedno pravim, da nismo pristopili prav, kot tudi sedaj ne pristopamo prav. Sem trdno prepričan, da je dolžna ta država in vlada in potem Državni zbor, da vzpostavimo pravno podlago, sistemsko podlago za finančno konstrukcijo, da se bodo lahko ljudem, ki so upravičeni do odškodnin iz naslova okoljskih vplivov, te odškodnine in vse posledično druge okvare ali zdravja ali vsega ostalega poravnavale in se jim bi šlo nasproti. Zdi se mi zato škoda, da smo lahko eni zaradi pogleda, ki je pač takšen, kot ga jaz razumem, obtoževani nečesa. Naslov zakona - škoda, da tako pristopamo. Že začenši s tem zakonom v letu 1996, za katerega je bilo navsezadnje Ministrstvo za gospodarstvo takrat pristojno za to, smo imeli povsem zožan pristop na celovitost tega vprašanja, ki je bilo zoženo na prestrukturiranje proizvodnje, na zakonsko prepoved in na vstop predvsem v eno okolje, ki je bilo žarišče. Ampak, poglejte, to žarišče je bilo še marsikje drugje in zavezanec po tem zakonu so med drugim tudi družbe, ki so pravni nasledniki. Mnogo od teh družb so povsem drugi lastniki, ki so neko stanje kupili na trgu in niso kupili tudi hipoteke nad tem, ker ni bilo takrat zakonske osnove, na podlagi katere bi v kupnini bilo upoštevano tudi ta rizika. In tudi v tem naslovu smatram, da imam prav, da je potrebno oblikovati sklad in drugačen zakonsko sistemski pristop do teh vprašanj. Zato smo navsezadnje skozi lastninsko preoblikovanje podjetij, ki so bila naša, družbena, tudi oblikovali - če nič drugega danes je SOD, takrat je bil pač en sklad, ki bi moral enostavno tudi skozi kupnine, od tega, kar se je naj preneslo, del tega tudi sproščati v ta poseben sklad, iz katerega se bi po vzoru, kot imajo to urejeno, recimo, v Nemčiji, tudi o vprašanje obolelih na podlagi azbesta in jim vse pravice, ki jim bi šle, poravnavali. In jaz sem trdno prepričan, da danes s to novelo ne moremo tega rešiti in bo to stanje ostalo še vedno nedorečeno. In škoda je. Če pa smo šli osnovni koncept zakona, ki obstaja, ki smo ga sprejeli, že nekako konceptualno zrušiti - zakaj niso predlagatelji potem stopali v 1. člen zakona, zakaj šele v 2. in zakaj ne v naslov? In zdaj ostaja naslov in 1. člen zakona sistemsko, ki daje konceptualno zasnovo zakona, takšen, kot je bil. Ampak zakon v svoji vsebnosti naprej ni več to konceptualni zakon, ampak ni ne tič niti ne miš. In posledica tega so velika pričakovanja, pa veliko politikanstva, pa veliko obtoževanj, ki so posledice neke nemoči zaradi tega, ker nismo prav zastavili. In jaz sem prepričan, da mora ta Vlada, ker druge zdaj ni, ta Vlada takoj pristopiti k vzpostavitvi zakonskega normativa za reševanje vseh teh nakopičenih problemov okoljskih vplivov, ki so predvsem negativni glede vpliva na zdravje ljudi, in da se skozi to razrešuje v prvi vrsti, če je to potrebno na kratek rok napraviti, je za to potrebno tudi samo za področje uporabe in ravnanja, skladiščenja in tako naprej azbesta za to pa "lex specialis" zakon napisati za to okoljsko prebivalstvo in za vse vplive, ki so tukaj; vključno s predčasnim upokojevanjem in vključno še z nekaterimi zadevami, ki jih v naslovu prebivalstva sploh ne odpiramo še. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. K besedi vabim gospoda Germiča.
Hvala za besedo. Seveda je veliko resnice v tem, o čemer kar je gospod Brenčič sedaj govoril pred mano, in prav gotovo je tudi resnica v tem, da je tema, o kateri danes govorimo, težka. Jaz sem v vseh nastopih do sedaj, ko smo obravnavali tako prolongiranje prejšnjega zakona kot v času obravnave, sprejemanja sedaj veljavnega zakona in tudi še kasneje, poskušal predstavljati zgodbo azbesta, ki ima več kot 100 let dolgo brado. In posledica spoznanj, vedenj, dognanj na področju posledic, ki jih prinaša azbest, so prinesla tudi določena ravnanja v preteklosti in tukaj Slovenija z zakonom leta 1996 ima pokazati pozitiven odziv na te probleme, kajti zgodnja svarila o azbestu datirajo že iz 19. stoletja. Kaj so bili vse razlogi? Kolega Pojbič, ni se potrebno nasmihati, kajti jaz sem o tem že govoril, ki je bila ovrednotena pod poglavjem Pozne posledice zgodnjih svaril. Ampak, Evropska unija je šele leta 1998, 1999 dokončno prepovedala uporabo vseh vrst in oblik azbesta, torej 100 let kasneje, in Slovenija je to reševala z zakonom leta 1996. In normalno, da je v neki stopnji reševala najbolj akuten problem. Ta je pa bil, ustaviti proizvodnjo in delo z azbestom, poskrbeti za prestrukturiranje in v nadaljevanju reševati še tista vprašanja, ki so ostala nerešena. Mislim, da se je predlagatelj - to so bili pa poslanci in poslanke Državnega zbora v tistem času - tudi tega zavedal. Zato je prioritetno reševal prestrukturiranje, nekaj pravic, ki jih je prinašal tisti zakon, pa ni uspel ustrezno rešiti. In tega se je zavedala tudi Vlada v prejšnjem mandatu, ki je ustanovila medresorsko skupino, ki je obravnavala to vprašanje in poskušala najti tudi neke rešitve. In ta zakon, ki danes velja, je nadgradnja tega. S kolegom Brenčičem se ne morem strinjati, da je tisti zakon, torej ta zakon, ki zdaj velja, dober. Že od vsega začetka ocenjujem, da je zakon slab, ravno s tega vidika, ker je reševal samo en sklop vprašanj, pa še tiste po moji oceni slabo, medtem ko sklopa vprašanj, ki bi zagotavljala pravico vsem izpostavljenim azbestu, ni rešil. Ko smo imeli v času razprave o sedaj veljavnem zakonu možnost predstavljati svoja stališča, je bilo z različnih strani predstavljeno, da bi želeli nekaj več, kot zakon ponuja. Iz različnih skupin opozicije smo predlagali vsebinske popravke, pa niso bili uslišani. Da je pekla vest tudi poslance koalicije, govori predlog zakona, ki je bil vložen letos in so ga podpisali koalicijski poslanci. In zanimivo, kaj pišejo koalicijski poslanci v obrazložitvi k temu zakonu [[citiram]] : "Da ni nikakršnega opravičila, da delimo prizadete zaradi izpostavljenosti na tiste, ki so zboleli zaradi izpostavljenosti pri delu, in na tiste, ki so živeli v okolici obratov, v katerih je potekala azbestna proizvodnja." Ali ni zanimivo, da danes ti isti poslanci ne sledijo več tej ugotovitvi, ki so jo zapisali kot utemeljitev v uvodu k zakonu? Kajti nemogoče je, če prebereš vsebino, besedilo zakona, ki je nastalo kot čistopis po seji odbora, razumeti diskusije kolega Ljubeljška, kjer postavlja na eni strani problem definiranja okolja, pri čemer ne omeni tega, da pa pri mezoteliomu to ni problem, kajti takrat je okolje že definirano v tem zakonu. Torej, dvolično ravnanje do zahtevnosti ali pa težavnosti ali pa stopnje obolelosti zaradi azbesta. In tu imamo osnovno dilemo na eni strani poslanci, ki govorimo, da dajmo pravice, ki so dokazane - kajti, zakon govori o tem, da interdisciplinarna skupina iz 9. člena tega zakona ugotovi vzročno zvezo med izpostavljenostjo azbestu na ozemlju Republike Slovenije in nastankom mezotelioma. In če to govorimo za mezoteliom, zakaj je to problem, da ne govorimo tudi za ostale, torej lažje, težje ali pa najtežje oblike obolelosti, torej posledice zaradi izpostavljenosti azbestu. Jaz še enkrat govorim, ali ni večja krivica, da je zaradi izpostavljenosti azbestu zbolel nekdo, ki se tega sploh ni zavedal. O tem ni bil ne obveščen, ne osveščen, danes pa trpi za to težko zdravstveno posledico. Danes je pred nami, kolegi in kolegice, o tem vprašanje, ali bomo ravnali tako dvolično kot do tega vprašanja ravna Vlada. Zakaj govorim o tej dvoličnosti? Prvič, mi smo dvakrat govorili o tej vsebini - enkrat smo uspeli, drugič ne, ko smo prolongirali bivši zakon. Govorili smo o tej vsebini na zelo dolgo, ko smo govorili o problemu ob tem zakonu, ki danes velja. Vlada v teh dveh letih seveda ni odgovorila na eno vprašanje, ki ga potem v svojem mnenju zapiše kot problem tega področja, ob tem zakonu; naštevajo, naštevajo probleme in seveda nobenega odgovora ni na vprašanje, ja, kaj pa je bilo v teh dveh letih pa storjeno, da bi vsaj eno izmed teh polj, ki jih tukaj Vlada odpira, bilo tudi zaprto. Torej, dve leti Vlada ob zavedanju, da je vprašanje odprto, ne postori ničesar. Drugo sprenevedanje, ki ga Vlada počne na tej točki, je, ko govorimo: vsi se strinjamo na načelni ravni, zdravje je vrednota oziroma pravica do zdravja je temeljna človekova pravica. In nadaljujejo iz te Vlade ministri, torej minister resorja, ki pokriva tudi ta zakon, da je življenje vrednota. Torej, življenje je vrednota, zdravje je vrednota in pravica do zdravja je temeljna človekova pravica. Ampak, ko pa danes o tem govorimo, da bi to pravico za zdravje, ki ga je nekdo izgubil, samo nekako moralno vrnili v odškodninah, v določenih pravicah, kajti zdravja ni več mogoče vrniti. Tega se zavedamo, zdravja ni mogoče več vrniti. Da bi moralno vrnili to vrednoto tistim ljudem, ki so utrpeli te posledice - pa rečemo: ne. Tukaj pa je en kup problemov, ki jih nismo pripravljeni rešiti. In drugič, zakaj Vlada ravna dvolično? Kajti, ko je bilo postavljeno vprašanje ministru za zdravje, kakšen odnos bo imel do vprašanja, ki je v strategiji o rojstvih zapisana, o tem, ali bo korak nazaj pri nadzoru splavov - nima stališča. Torej minister za zdravje nima stališča o tem, da vse študije, vse izkušnje govorijo o tem, da če bo splav postal predlog skritih, nekontroliranih dejanj, da bo na ta način ogroženo zdravje. Seveda, poslanci in poslanke imamo pa danes možnost, da spremenimo tako ravnanje. In jaz sem prepričan, da so leta 1996 poslanci, ki so o tem odločali, razmišljali na ta način, da rešijo tisto vprašanje, na katerega mogoče Vlada v tem trenutku nima rešitve. In, če nima rešitve, pa dajmo potem poskusiti narediti to poslanke in poslanci skupaj. In volja s strani poslancev koalicije je narejena. Tukaj imamo besedilo zakona, ki je bil okleščen na matičnem delovnem telesu in kolega Žnidaršič odkrito prizna, ne gre samo za amandmaje, ki jih prinašajo poslanci koalicije, da sledimo stroki, ampak sledimo temu, kar nam je nekdo dovolil, da naredimo. Vlada je pa postavila limite, znotraj katerega se naj mi gibamo in gibamo se znotraj slabe tolerance. Prej smo obravnavali samo skupino tistih ljudi, ki so bili izpostavljeni azbestu zaradi tega, ker so delali z njim na delovnem mestu, rešitve so bile na nekih točkah zelo slabi. Utemeljevali smo, da gre za ločevanje, za isto posledico, z istim vzrokom, med tiste, ki so delali, in tiste, ki so bili izpostavljeni azbestu. Danes imamo možnost, da to vsebino popravimo. Popravimo jo na ta način, da s sprejetjem amandmaja, ki govori o tem, da definiramo celovit sklop pravic na način, ki je zapisan na podlagi bolezni, ki so zapisane v 4. členu v prvem odstavku. To je rešitev, ki je danes tukaj na mizi. Ali bomo sposobni to narediti ali ne je seveda odvisno od tega, ali vam poskušamo predstaviti argumente na način, ko ste jih nekateri poslanci koalicije sami zapisali v utemeljitvi k predlogu zakona, ki je danes v obravnavi sami. Ko govorimo o številu, poglejte si v utemeljitvi, o kakšnem številu ljudi govorimo. V letih od 1990 do 2006 recimo je bilo 9 umrlih, torej tabela umrlih za mezoteliomom v soseski Salonit Anhovo [[..]] [[Nerazumljivo.]] [[..]]od leta 1990 do 2006, potem imate tabelo še za sosesko Anhovo s mezoteliomom plevre in obolelih iz soseske Anhovo s plakami [[..]] [[Nerazumljivo.]] [[..]]Gre za številke, ki jih lahko predstavimo s prsti na rokah. Gre torej za zelo malo število ljudi. Drugo sprenevedanje, ki ga je vlada tukaj naredila, tudi z asistenco Državnega zbora, mi v Liberalni demokraciji smo vložili zakon, ki niti ni mogel priti v proceduro z utemeljitvijo, da seveda neustrezno rešuje finančne posledice na nivoju vira. Ko smo mi obravnavali proračun, smo zavrnili amandma kolega Bevka, ki bil za leto 2007 namenjal reševanju tega vprašanja določena sredstva. Torej v letu 2007 v proračunu teh sredstev ni. Mi z zakonom prinašamo veljavnost tega zakona za leto 2007. V čem so sedaj načelnosti ravnanja v obravnavi zakona, ki ga je predložila LDS in kje je načelnost pri obravnavi tega zakona? Gre za to, da seveda ne želimo reševati tega vprašanja celovito. Zavajamo ljudi, da bomo to rešili z nekim sistemskim pristopom, kajti če bi to bilo res, potem bi danes Vlada imela vsaj teze tega pristopa. Na moje jasno vprašanje, ali Vlada lahko to ponudi, na odboru ni bilo nobenega odgovora. Zato kolegice in kolegi, poslanke in poslanci, predlagam, da poskušamo v sebi najti toliko volje, da podpremo ta amandma. Če bomo imeli do tretjega branja še lahko kakšno boljšo idejo, lahko tudi skupaj postorimo. Da bi pri tem računali na veliko pomoč Vlade, mislim,da je to vprašanje, za katerega je jasen odgovor. Ampak prepričan sem, da to lahko naredimo mi. In končujem razpravo s ponovnim apelom, podprimo ta amandma, kajti v primeru, če amandma k 1. členu ne bo sprejet, bodo vsi amandmaji, ki so predloženi s strani dveh poslanskih skupin pravzaprav amandmaji, ki ne bodo sledili vsebini 1. člena in še z ničemer ne pripomogli k temu, da bi zakon, ki je, tako kot kolega Brenčič, tudi jaz lahko rečem, zelo okleščen, postavlja pravzaprav eno pravico za okoljsko prebivalstvo, ki je bilo izpostavljeno azbestu, ne rešuje pa celovito tega problema. Mislimo, da bi amandmaji, ki smo jih pripravili v dveh poslanskih skupinah, to naredili bistveno bolje in predlagam podporo. Hvala lepa.
Hvala lepa. In še gospod Zagorac.
Hvala za besedo, spoštovani predsedujoči. Spoštovane kolegice in kolegi! Danes sem v razpravah slišal kar nekaj besed o tem, da smo prebili ograjo. Sam se sprašujem, katero ograjo. Če je kdo imel slab dan, slabe vozne lastnosti, je mogoče res prebil ograjo, ampak ograjo o tem, da bi rešili težavo bolezni azbestoze, pa sigurno ne prebijemo s tem zakonom. Vsaj tisti, ki ste ga prebrali, verjamem, da to veste. Nobene ograje ne prebijamo. In bom rekel takole, osem mesecev, devet mesecev nazaj, tudi ob neprisotnosti ministra smo sprejeli en zakon, ki se je z azbestom in z azbestozo srečal samo za zaposlene, se pravi za tiste, ki so se ukvarjali z azbestom na svojem delovnem mestu, ne pa za zaposlene, ki se s tem niso ukvarjali oziroma so živeli meter, dva, tri, pet ali pa deset za to ograjo, ki naj bi jo prebijali s tem zakonom. Takrat mi je bilo rečeno, vsaj v moji razpravi, pred seboj imam magnetogram, da bo pripravljen nov zakon. Omenil sem dva meseca, pa mi je bilo iz druge klopi vladne koalicije takrat navrženo, še prej. In takrat sem bil navdan z optimizmom in sem rekel, prej kot v dveh mesecih bo prišel celosten zakon. Danes je od tega osem mesecev. Enostavno obljub ne držite. Če smatrate, da je ta zakon, ki je šest mesecev kasneje prišel in obravnaval okoljstveni vidik, če ga smatrate za vladnega, kljub temu, da ga je vložila samo ena vladna stranka, se motite. Takrat ste nas nalagali in to kaže magnetogram. Nalagali! Rekli ste, prej kot v dveh mesecih. Ni res! Tega celostnega zakona, ki naj bi urejal ti dve zadevi, ni. Nešteto zakonov v tem parlamentu je bilo zavrženih s strani koalicije, ker niso celostni. Tudi vi ne urejate teh stvari celostno. Zakaj se sprenevedate? Dvoličnost je tista, ki plemeniti to Vlado. In to je napaka, to je zelo velika napaka. Če se osredotočim na amandma. Amandma bomo seveda v poslanski skupini Slovenske nacionalne stranke podprli. Podprli ga bomo zaradi tega, ker edini upošteva v tem okrnjenem zakonu - verjamem, da so bili kolegi iz poslanske skupine DeSUS, ko so vlagali zakon, dobronamerni, žal mi je le, da so ga dopustili oklestiti, kot je bilo že povedano. Ta okoljski vidik se mi zdi zelo pomemben, in ta je izpadel. Moram reči, da se mi zdi - in verjamem, da se boste vsi strinjali z mano -, da je bil azbest uporabljen tako v gradbene namene kot v kakršnekoli druge namene. In v tem primeru ne valiti krivde na mene, na moje otroke, na svoje otroke, če hočete, da so morali v vrtec, ki je imel azbestno kritino. Od tisoč otrok v tem vrtcu ima mogoče samo eden azbestozo. Ali si ne zasluži te pomoči? Verjemite mi, da si jo. Še kako si jo! Ni sam kriv. Nima možnosti vpliva na to, v kateri vrtec bo šel, starši se odločimo. In verjemite mi, če bi pogledali vrtce po Sloveniji ali pa v občini, v kateri živimo, in bi izbirali vrtce, ki nimajo azbestne strehe, ne bi imeli izbire. Ta otrok nima izbire. In vi mi hočete povedati danes, da smo mi prebili neke ograje. Katere pa?! Vsaj v občini, iz katere prihajam, iz katere prihaja tudi novi župan, za katerega verjamem, da bo tudi kaj uredil v tej občini, imamo vrtce z azbestno streho. Imamo jih. In, veste, kakšen je odgovor ministra na našo pobudo, poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke, o tem, da bi naj Ministrstvo za delo, družino in socialne zadeve pripomoglo k temu, da bi se azbest umaknil vsaj iz vrtcev, da ne omenjam šol in tako naprej, samo iz vrtcev - veste, kakšen je odgovor? Če kdo ne verjame, naj izvoli k meni v pisarno, pa mu bom rade volje dal pisno: "Ministrstvo" oziroma ne, bil je še bolj podel, "azbestne strehe in azbestna problematika niso prioriteta te Vlade Republike Slovenije." Ja, kakšnega ministra pa imamo? Dajte mi povedat! In še enkrat bom povedal eno stvar, in upam, da bom dobil na svoje izvajanje tudi repliko tistih, ki ga zagovarjate. Upam, da jo bomo dobil. Kar nekaj vas je prisotnih v tej dvorani iz vladne koalicije. Upam, da glede na to, da nimate napisanega teksta, boste vseeno replicirali. Z veseljem bom poslušal drugačen odgovor. In eno zgražanje sem slišal pri tem ob prisotnosti ministra in kaj se mu zdi primerno. Pred sabo imam statistiko, spoštovane dame in gospodje, iz tega parlamenta. Minister za delo, družino in socialne zadeve je bil prisoten od 28-ih sej na 11-ih sejah Državnega zbora. To je manj kot polovica. Zdaj vidite, koliko resno jemlje delo Državnega zbora in glede na to, da pri nobenem od zakonov o azbestozi ni bil prisoten, koliko resno jemlje vas na balkonu ali pa tudi druge ljudi, ki niste utegnili priti na balkon. Koliko resno vas jemlje s svojo prisotnostjo in koliko resna se mu zdi problematika ene takšne bolezni, ki v svojem končnem učinku, ne glede na to, ali ste jo pridobili na delovnem mestu, kjer ste bili deležni, bom rekel, bližnjega srečanja z azbestom, bodisi ste živeli za ograjo te tovarne, ki se je z azbestozo ukvarjala, bodisi ste hodili v vrtec, kjer je bila azbestna streha in azbestne pipe oziroma cevi, toliko pomembna se mu zdi, da tudi prisoten ni na nobenih od teh sej. Z veseljem bom podprl amandma, kot ga predlagajo kolegi iz opozicije, kolegi iz Liberalne demokracije Slovenije in Socialnih demokratov v tem, da se upošteva ta okoljski vidik. Noben od nas ne more vplivati na svoje okolje. Ne nam obljubljati celostnega zakona o tem, ki bo to upošteval. Lepo vas prosim, pa saj vam več ne verjamemo! Magnetogrami pravijo svoje, obljube pravijo svoje, držite pa se jih ne. Danes je 8 mesecev, še enkrat poudarjam, od takrat, ko ste nam obljubljali, da pride celostni zakon. Tega zakona ni. Se pravi, da ste nas nalagali. Z veseljem bom podprl, še enkrat poudarjam, amandmaje opozicije. Hvala.
Hvala lepa. Vseeno vas moram opozoriti retroaktivno, gospod Zagorac, da ne govorimo o ministru Drobniču, ampak o 1. členu in pa o amandmaju. Toliko tudi za v naprej. Besedo ima državna sekretarka gospa Cotman.
Hvala, gospod predsedujoči. Gospod minister je imel danes Vlado in sedaj ima govor v Filharmoniji. Toliko v opravičilo. Dovolite mi, da v začetku pojasnim, da je Ministrstvo za delo, družino in socialne zadeve pristojnosti v zvezi s samim azbestom, zakonom in izvrševanjem samega zakona, dobilo komaj v letošnjem letu. Od leta 1996, ko je bil zakon napisan je bilo to v pristojnosti Ministrstva za gospodarstvo, zato nikakor ne držijo trditve gospe Pečanove, da že 10 let en delavec dela na tem zakonu. Glede vloženih amandmajev bi rada obrazložila, da pravica do odškodnine že sedaj obstaja po obstoječem zakonu. Če jo oškodovanec oziroma vlagatelj vloži in če umre, potem se pravica prenese na dediče je bila vloga v času njegovega življenja vložena, in to že sedanji zakon v členih omogoča. Glede širitve pravice na prebivalce, ki prebivajo v okolici gospodarskih družb, bi se še enkrat se strinjala z mnenjem poslancev, ki so opozorili na to, da v teh amandmajih ni točno določena in definirana okolica in ravno tako tudi ni določeno v amandmajih, kako se ta kontaminiranost okolice ugotovi. Glede naslednjih amandmajev, ki se tičejo poklicnih in nepoklicnih boleznih, pa moram opozoriti, da naša pravna zakonodaja niti pravna terminologija ne pozna nepoklicnih boleznih. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Zagorac, če prav razumem, ima repliko. Ali boste počakali na drugi krog? Dobro. Drugi krog je tako rekoč pred nami in ga odpiram. Prosim, za prijavo. Hvala lepa. Prvi ima besedo gospod Zagorac.
Hvala še enkrat za besedo. Ker spoštujem Poslovnik Državnega zbora in nisem bil omenjen v nagovoru državne sekretarke, sem se prijavil v drugi krog, ampak veste, jalovo opravičilo ste dali ministru. Upam, da filharmonija ne nastopa pod azbestno streho in da se bo komu tam danes zgodila kakšna groza. Verjamem, da bi utegnil vsaj štiri ure sedeti v tem zboru in nam razložiti stvari oziroma odgovoriti na vprašanja, katera zastavljamo. Kar se pa tiče azbestoze, ki ste jih omenili, poklicnih bolezni in ne vem česa še vse. Ali se ni Vlada in pa vladne stranke uskladile, ko so priletele v ta državni zbor s svojim zakonom? Če se niste, potem obžalujem, potem je to jalovo delo te Vlade, zelo jalovo delo, če se niste uskladili. Res. Še ena zadeva. Ta Vlada predvsem pa minister Drobnič v svojih nastopih zelo poudarja usklajenost z Evropsko unijo. Veste, Evropska komisija v Bruslju je nekoč delovala v stavbi, ki je bila narejena iz azbestnih kritin, pa so jo zaprli. V tej stavbi danes, ki je steklena, ravno zaradi tega, ker je bil azbest "kao" nevaren, čeprav vi pravite, da pa vseeno ni toliko, če ne deluješ direktno z azbestom, so naredili steklene kritine. Ta vlada, ta minister pa ne želi pomagati tem državljanom, da bi se rešili azbesta na vrtcih, ne tam, kjer sedimo funkcionarji, ne, tam kje sedijo otroci, ki nimajo izbire. In ta minister je v izrecnem odgovoru napisal, da ne želi oziroma, da to ni prioriteta ne njega in ne te Vlade. Ja, kje pa ste? Ja, kje pa ste? Če lahko enim funkcionarjem v Bruslju zagotovimo varnost in zdravo življenje - ja, če ne bomo svojim otrokom, komu pa bomo? Pa se pogovarjate o rodnosti. Sramota.
Hvala. Besedo ima gospod Bevk.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani zbor! Slišati je bilo očitek, da že prej nismo rešili okoljskega problema izpostavljenosti azbesta oziroma, da bi tudi prebivalci bili sestavni del pravic iz tega zakona, in da je bil zakon napisan samo za eno podjetje, in sicer za Salonit Anhovo. Res je, da je bil sprva leta 1996 napisan azbestni zakon, ki je zagotavljal sredstva za prestrukturiranje proizvodnje samo za eno podjetje. Takrat so, kot sem prej povedal, podpisali ta zakon poslanke in poslanci iz vseh parlamentarnih skupin. Bi vseeno rad povedal, kdo so to bili pred 10-imi leti. Prvopodpisana je bila moja kolegica Breda Pečan, potem Miloš Pavlica, Igor Bavčar, Žarko Pregelj, Janez Podobnik, Zoran Madon, Miroslav Mozetič, Borut Pahor, Jadranka Šturm Kocjan, Miroslav Geržina, Marjan Poljšak, Jožef Školč, Marjan Podobnik, Ivo Hvalica, Roberto Battelli in Janez Jug. Že takoj za tem pa je bila vsebina zakona razširjena na vsa podjetja, ki so imela v svoji proizvodnji azbest. To vam lahko zatrdim, kajti že Vlada sama je napisala, da je od septembra leta 1998, se pravi ta Vlada je zapisala, od septembra 1998 do konca leta 2003 je bila verificirana poklicna bolezen pri 1411 osebah. Res je največ v Salonitu Anhovo, ampak tudi iz Termike, iz Donita, iz Svatija in še od drugih delodajalcev po Sloveniji. Se pravi, da je zakon veljal za celo Slovenijo. Zakaj predvsem iz Anhovega in tistega področja toliko priznanih in verificiranih bolezni? Zato, ker je bila tam medicinska stroka, dela medicina tako dobro, vpeljana v ta problem odkrivanja azbestnih bolezni in ker je bil delodajalec, bi rekel, osveščen, za razliko od nekaterih drugih delodajalcev po Sloveniji. Sedaj bi lahko oziroma v tem letu bi že Vlada lahko razširila ta koncept zakona tudi na prebivalstvo in na okoljski vidik, pa ste zavrnili vse naše amandmaje spomladi, ko smo ta sedanji veljavni zakon obravnavali in sprejemali. Vlada tega ni storila. Danes imate, spoštovane kolegice in kolegi iz koalicije, vi priložnost, da naredite korak naprej, da podprete te amandmaje, ki smo jih Liberalni in Socialni demokrati vložili k temu zakonu, in se približamo rešitvam, ki jih imajo nekatere države Evropske unije, kot so Belgija, Francija in tudi Nizozemska. Belgija ima recimo zakon, ki velja za celo državo, nobenega območja okrog podjetij ne rišejo. Tudi pri nas bi s tem zakonom in s temi amandmaji razširili zakon na celo državo, bi pa imela pomembno vlogo tukaj interdisciplinarna skupina zdravnikov različnih medicinskih strok, ki bi potem določila, kdo je upravičen med delavci in med prebivalci do pravic iz tega zakona. Tukaj ne bi prišlo do, ne vem, kakšne množične zlorabe, sploh ne bi prišlo do zlorabe, ampak bi vse lepo stroka povedala, kdo je upravičen do pravic iz tega zakona in kdo ne. Pa še nekaj bi rad povedal. Glejte, iz obrazložitve tega zakona je razvidno, da bi imeli v letu 2007 iz tega okoljskega vidika samo 52 upravičencev, od tega 18 zaradi te najhujše oblike mezotelioma. V letu 2008 samo 54 upravičencev vseh azbestnih bolezni. V letu 2009 samo 58 vseh upravičencev. In v letu 2010 ravno tako 58. Skupaj v štirih letih 223 ljudi, obolelih, ki bi imeli pravice po tem zakonu. In če pogledamo, koliko bi bila finančna obremenitev za proračun, recimo v letu 2007 samo recimo, v narekovajih, ampak če pogledamo kakšne druge stroške, samo 160 milijonov tolarjev, v vsem obdobju do leta 2010 pa nekaj manj kot 700 milijonov tolarjev. Se pravi, da to niso tako velika sredstva, da jih ta državni proračun ne bi mogel prenesti. Ste pa, bi rekel, brez problemov ob obravnavanju proračunov za naslednji dve leti samo v enem letu izglasovali za več kot milijardo poslanskih asfaltnih amandmajev. Za več kot milijardo, kar je krepko več kot je za celotno štiriletno obdobje stroškov iz naslova tega zakona, če bi ga razširili na tak način, kot so ga predlagatelji sprva nameravali in so ga potem sami oklestili in ga sedaj mi z našimi amandmaji ponovno skušamo spraviti v prave in normalne tirnice, tako da bo ta zakon zopet dobil svojo pravo vsebino in svoj pravi obraz. Pa še nekaj bi rad povedal. Tukaj je en članek, objavljen v časopisu Delo: Za 65 milijonov tolarjev azbestnih odškodnin. Namreč, komisija za odpravljanje posledic dela z azbestom je, sedaj ne vem, ker nimamo celovitih podatkov, letos izvedla 19 poravnav z oškodovanci. Za to je porabila 65 milijonov tolarjev. 19 oškodovancev iz naslova zakona, ki sedaj velja, ni zelo veliko. Je zelo, zelo malo. Se pravi, ali je obolelih tako malo, se pravi tistih, ki so bili izpostavljenosti azbestu na delovnem mestu, ali pa ta vladna komisija ne dela ali pa dela zelo počasi, ali pa je začela delati sedaj proti koncu leta, ker sicer ne bo uspela porabiti vseh sredstev, ki so na proračunski postavki za leto 2006. Naj povem, da je bilo sklenjenih 19 poravnav. In tu naprej piše, da se 2 oškodovanca iz zdravstvenih razlogov pa poravnave nista mogla udeležiti. Se pravi, da sta tako bolna, da ne moreta iz bolniške postelje. Pa še nekaj me tu čudi, glejte: "Odškodnine bodo upravičencem nakazali v najkrajšem času," in tu je sedaj poanta, "to je, najpozneje v 60 dneh od dneva veljavnosti poravnave," so sporočili z ministrstva. Se pravi, ko so naredili poravnavo in ko bo ta pravnomočna, bodo še dva meseca odlašali, da bodo tem bolnim ljudem plačali odškodnine. Dajte, za božjo voljo, tem ljudem plačati takoj naslednji dan, ko bo narejena poravnava! Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Breda Pečan. Prosim.
Hvala lepa. Danes smo slišali zanimivo misel, da bi morali v amandmajih, ki so jih vložili kolegi iz naše poslanske skupine in iz Liberalne demokracije, napisati tudi definicijo, kolikšen je obseg prostora, v katerem se lahko prizna prizadetost zaradi vpliva azbesta, kadar gre za ljudi, ki so oboleli za azbestozo izven proizvodnih prostorov, se pravi, da niso bili zaposleni v firmah, ki so uporabljale azbest. Naj ponovno povem, da cela Slovenija, pa ne samo cela Slovenija, cela Evropa, cel svet, vse ceste, vsa križišča, vsepovsod, kjer so bile kakršnekoli postaje, v obliki mejnih prehodov, v obliki semaforiziranih križišč, v obliki križišč, ki so jih upravljali policisti, je bilo ozračje polno azbestnega prahu. Samo ta vidik je treba pogledati, pa seveda ni možno omejevati ali pa definirati območja, v katerem je lahko nekdo zbolel za azbestozo. Za božjo voljo, ne iščimo razlogov, zakaj nečesa ne bi naredili, kar daje ljudem možnost, da vsaj del svojega trpljenja lahko dobijo poravnanega, zaradi tega, ker je ta država, ker so tudi druge države, ampak ta država je tista, ki je naša država, povzročila zaradi svoje počasnosti, zaradi svoje indiferentnosti, zaradi svojega cinizma, ki se sedaj pojavlja, da nekateri ljudje morda nikoli ne bodo doživeli, da bi jim bila poravnana krivica ali pa, bom rekla, škoda, ki jim je bila povzročena zaradi vseh teh razlogov. Ne zahtevajmo, da se omejuje pravica ljudi, ki zbolijo zaradi nepoklicne izpostavljenosti azbestnemu prahu na nek ozko omejen prostor okoli tovarn. Ni res, da je samo ozko omejen prostor okoli tovarn lahko povzročil izpostavljenost azbestu. In dokler ne bo ta država, in ta država smo mi v Državnem zboru, priznala,da je z najmanj 30-letnim zamikom se lotila reševanja problema, ki ga je pred 45 leti že poznala, pa nič ukrenila, pa moram reči, da tisti, ki govorijo, ja, saj so tudi druge poklicne bolezni, pa je tudi drugačna izpostavljenost škodljivim vplivom. Ja, res je. In za tiste škodljive vplive drugih škodljivih snovi bo morala ta država prej ali slej odgovarjati. In tudi verjetno poskrbeti, da bodo tisti, ki so bili zaradi malomarnosti, zaradi indeferentnosti oškodovani, da bodo prej ali slej zahtevali svojo pravico in dobili za to tudi primerno odškodnino. In mislim, da je treba vendarle, da prej ali slej državni uradniki, ki niste bili, razen če ste seveda bili policisti ali cariniki, nikoli izpostavljeni izrazitemu delovanju azbestnih vlaken, da enkrat priznate pravico teh ljudi do odškodnine in pravico teh ljudi zlasti do posebnega postopka priznavanja oziroma postopka obravnave v zdravstven varstvu z brezplačnim zdravstvenim varstvom in tudi z vso nego, ki jo potrebujejo takrat, ko močno zbolijo. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Uhanova.
Hvala lepa za besedo. Lepo pozdravljeni. Po 100 letih proizvodnje z azbestom, po 10-letih, ko je država Slovenija prepovedala proizvodnjo z azbestom, se v letih 2005, 2006 aktivno rešuje problematika oziroma posledice dela z azbestom. To je z bolniki. Zato ne sprejemam nobene kritike na račun ministra, kako je slab zakon, kako se ne rešuje, kako se ne udeležuje in tako naprej. Aktivno se rešuje. Z zakonom, ki smo ga letos sprejeli, so vsi bolniki, lažji in težji, upravičeni do odškodnine na delovnem mestu, v tovarnah, trgovinah, transportu, tudi dediči, če so prej umrli, če so vložili zahtevek za odškodnino. Z današnjo novelo zakona pa so upravičene tudi osebe s stalnim prebivališčem v Republiki Sloveniji, ne glede, koliko je bila oddaljena ta ograja, o kateri nekateri danes tako na veliko govorite, ki so zboleli za najtežjo obliko raka. Ta oblika raka se tudi strokovno da dokazati. Vesela sem, da se s to novelo danes rešujejo tudi vsi ostali bolniki, ne glede, ali so aktivno delali z azbestom ali ne, ali so bili zraven ograje ali pa so nekje sredi Slovenije. Res pa je najbrž lažje oblike raka težko dokazati, ali so posledice samo azbesta ali pa tudi drugih oblik. Je pa res, da so azbestni bolniki edini bolniki v Sloveniji, ki se rešujejo z zakonom, in je tudi prav, in to pozdravljamo. Ne rešujejo pa se številni drugi bolniki, tudi v kmetijstvu kot posledica pesticidov, ali pa recimo v Krškem kot posledica klora v Celulozi, radioaktivnega sevanja in tako naprej. Tega dela bo imela slovenska Vlada, še veliko. Sem pa vesela, da je ta Vlada prisluhnila azbestnim bolnikom. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Zagorac ima repliko. Prosim.
Hvala za besedo, spoštovani predsedujoči. Jaz sicer ne vem, na kaj se boste še izgovarjali. Dve leti in pol ste na oblasti, mislim, da več opravičila ni, če bi želeli kaj urediti, kogarkoli oskrbeti, tudi če gre za področje kmetijstva, ki ste ga omenili, bi to že lahko naredili. Zakaj tega niste naredili? Dovolj je izgovorov o prejšnji vladi. Dovolj časa je bilo, da sami to uredite. In ne govoriti, da smo danes prebili ograjo, nismo je. Otroci, ki živijo v Mariboru pokriti pod azbestno streho v vrtcu, kljub temu, da ni azbestne tovarne v bližini, ne bodo dobili odškodnine. In ko govorite o težjih in lažjih oblikah raka, jaz ne vem, kako si to dovolite. Rak je rak. Rak je bolezen, rak je huda bolezen vedno bodisi težja bodisi lažja, na koncu je skoraj vedno, vsaj v 90%, rezultat enak, razen, če imaš srečo, ali pa če se zatečeš k alternativi, takrat ni. Ampak na koncu je rezultat vedno enak. Kako lahko ločujete nekoga, ki ima težjo obliko raka danes, ali pa nekoga, ki ima danes lažjo obliko? Jutri bosta oba imela raka. Jaz ne vem, kako si to dovolite. To je omalovaževanje ljudi, ki so zboleli! To je omalovaževanje vseh zbolelih za rakom in vseh zbolelih za azbestozo! In enako ste povedali, kot je stil ministra, ki prihaja iz vaše stranke. Bogo in sramotno!
Hvala lepa. Gospod Bajc, ne morem vam dati repliki, ker še niste razpravljati, zato predlagam, da počakate še razpravo gospoda Školča, potem se pa [[...]] [[oglašanje iz klopi.]] [[...]]Vem, ampak Poslovnik tega ne omogoča. Predlagam, da se prijavite k razpravi, ko bo končal gospod Školč. Zdaj ima pa besedo gospod Školč.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. To razpravo sam jemljem kot priložnost, da le poskušamo tiste rešitve, ki so bile pomanjkljive na nek način dograditi in rešiti tisto, kar v tem trenutku znamo rešiti. Bojim pa se, da se bo tudi po tako spremenjenem zakonu čez čas lahko pokazalo še kaj, o čemer se bo potrebno pogovoriti. Tisto, kar velja povedati, je, da se je ta zakon nekajkrat dograjeval in da je nerodna stvar samo v tem, da je bilo to zmeraj mogoče delati z relativnim konsenzom. Tega pa ni bilo mogoče več v tem mandatu, ko je to ne vem zakaj, postalo stvar prestiža. Zato sem po eni strani zadovoljen, da je le prišlo do vložitve tega predloga zakona in v tem vidim priložnost, bojim pa se, da bo v nekem oziru, če bomo govorili drug mimo drugega, to ostala izgubljena priložnost. Amandmajem, za katere menim, da bi jih kazalo podpreti, bom rekel, po svoji intenci ne nasprotujejo pravzaprav, če prav razumem, ne Vlada in niti ne kolegi iz pozicijskih strank. Zato je toliko manj razumljivo, da jih ni mogoče podpreti. [[Gospod Bajc, ali jaz neham, da se vi pogovorite?]] Hočem reči, da je pot do neke skupne rešitve verjetno tudi možna preko tega, da se ta amandma in drugi, ki so sprejeti, sprejmejo in da tiste pomanjkljivosti, na katere je pa opozorila gospa Cotmanova, v tretji obravnavi popravimo. To je pot, ki jo vidim k tej rešitvi. Zagotovo je pomanjkljivost naše rešitve v tem, da z zakonsko močjo ne določi, kaj je tisto območje, ki je izven, bom rekel, objektov za proizvodnjo in skladiščenje azbesta. Ali je odgovor, v rešitvi, ki ste jo podali, ali ne, ne vem. Mislim pa, da bi bilo mogoče v tretji obravnavi tudi to določilo 3. točke popraviti, če bi le bila volja za to v okviru koalicije in v okviru Vlade. To bi bilo mogoče določiti s tem, da se ta naloga določitve prenese na eventualno eno od teh komisij, da se prenese lahko na neko raziskavo ali na kakšen tretji način. Ampak za to je potrebna volja po iskanju skupne rešitve. Ne razumem pa, da ni mogoče sprejeti tega, da se uzakoni pravica do dedovanja. Res je, da se je že v tem trenutku izvajala, bom rekel, ta pravica na tak način. Ampak če velja argument glede 3. točke, da je potrebno imeti zelo natančno zakonsko določilo, bi kazalo pri tej strukturi argumentov vztrajati, tudi ko gre za to, da se ta pravica zapiše. V tem si ne nasprotujemo in ne vem, zakaj tega ni mogoče sprejeti, če se že izvaja. In zadnja stvar, ki jo pač predlagamo, je, da se počasi vzpostavi nek register, da le pridemo do tega, da vemo, v kakšnem obsegu nas kot družbo ta problem lahko čaka. To je stvar, ki ima lahko omejitve, če gledamo z vidika varovanja osebnih podatkov, po drugi strani pa se mi zdi, da obstaja niz instrumentov, da je tak register mogoče vzpostaviti in da tak register potem zelo koristi pri obravnavanju teh problemov. Skratka, predlogi, ki smo jih podali, gredo v korist reševanja teh problemov in ne razumem tega, da tiščimo glavo v pesek, da jih nismo sposobni sprejeti in da jih nismo sposobni v tretji obravnavi, če je potrebno, tudi dograditi. Vse te diskusije so bile pred nekaj meseci v tem državnem zboru. Takrat se je ta razprava precej neslavno končala z obljubo, da bo vse to rešeno v tem zakonu. Žal, to ni ustrezno rešeno. In tu je priložnost, da to naredimo. Poti iz zagat pa ne vidim z zavračanjem teh amandmajev, ampak k večjemu s sprejemom amandmajev in z dograditvijo v tretjem branju, ki bi v takem primeru pač bilo mogoče. Se pravi, imate ponujeno roko, ne glejte stran, sprejmite jo in skupaj bomo lahko do tretje obravnavo popravili tisto, kar mislite, da je narobe, sicer teh diskusij ne razumem več.
Hvala lepa. Odpiram ponovno prijavo za razpravo. Prosim, da se prijavite, če želite razpravljati. Še vedno 1. člen in amandma poslanskih skupin LDS in SD. Gospod Bajc, morda bolj odločno. Ne dela naprava? Potem, če se kolegi strinjajo, bi morda najprej komentirala državna sekretarka Cotmanova, potem pa gospod Bevk, če se strinjate.
Hvala, gospod predsedujoči. Ker se je "nabralo" nekaj vprašanj, bi odgovorila glede na porabljena sredstva gospodu Bevku. Ni bilo porabljenih 62 milijonov, 62 milijonov je bilo porabljenih samo pri prvem zasedanju komisije, ki je razdelila ta sredstva, drugače pa je v letošnjem letu namenjenih 320 milijonov. Menimo, da bomo uporabili pri naslednjem reševanju zahtevkov tudi teh 320 milijonov. Glede popravka amandmajev za tretjo obravnavo pa menim, da je preveč odprtih samih pravnih vprašanj in da to ni možno v tretji obravnavi definirati, ker poleg samega območja oziroma okolice definicije je posebno vprašanje še tudi samo vzročna zveza, ki mora biti podana pri vseh odškodninah, in tudi je treba našteti same bolezni. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Bevk, prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani zbor! Iz tega pojasnila je sedaj jasno razvidno, da je pač Vlada oziroma pristojno ministrstvo in tudi ta komisija, ki izhaja iz tega zakona, šele sedaj začela izvajati ta zakon. Se pravi, več kot 300 milijonov tolarjev bo do konca tega leta prav gotovo težko porabiti in se bo seveda izgubil v integralnem proračunu v prihodnjem letu. Prej je spoštovana kolegica Marjetka Uhan rekla, da je ta Vlada prisluhnila azbestnim bolnikom. V nekem smislu to drži, v bistvu pa je samo nadaljevala izvajanje prejšnjega zakona, ki so ga predlagali poslanci in poslanke, in ki je bil potem še večkrat amandmiran s strani Vlade in s strani drugih poslank in poslancev. Imela pa je in ima ta Vlada dejansko priložnost, da napravi bistven korak naprej. Vlada ga je sicer zamudila, ampak danes imate vi, spoštovane kolegice in kolegi, koalicijski poslanci, da naredite korak naprej in razširite vsebinsko ta zakon s tem, da podprete, kot rečeno, naše amandmaje, tako da se vključijo v ta zakon, ne samo mezoteliom, temveč tudi druge azbestne bolezni. Da je problematika zelo aktualna in da nismo mi v Republiki Sloveniji prav nobeni zamudniki pri reševanju azbestne problematike, govori tudi dejstvo, da ravno letos v Evropi pod pokroviteljstvom Evropske unije poteka evropska kampanja proti azbestu 2006. Se pravi, cela Evropa, cela Evropska unija se ukvarja s to problematiko. In pravi, azbest je smrtno nevaren, preprečite izpostavljenost. Zadnja direktiva Evropske unije v zvezi z azbestom je bila sprejeta leta 2003. Rečeno je bilo, da je potrebno vsako uporabo azbesta izločiti najkasneje do 1. januarja 2005 iz proizvodnje. Vendar problem izpostavljenosti azbestu ni končan. Še vedno ostaja pri postopkih odstranjevanja, rušenja, oskrbovanja in vzdrževanja. In ta direktiva iz leta 2003 zapoveduje, da je potrebno do 15. aprila 2006 uskladiti vso zakonodajo članic Evropske unije s to direktivo. In ta evropska kampanja proti azbestu je namenjena prav temu, ali se v državah Evropske unije, in s tem tudi v Republiki Sloveniji, izvaja ta direktiva. In ravno sedaj v jesenskem delu, ko poteka ta kampanja, inšpektorji, pristojni za to področje, pregledujejo, ali se ta direktiva Evropske unije upošteva ali ne. Tak lahko rečemo, da je zakonodaja, ki obravnava azbestno problematiko, v Sloveniji sicer sodobna in da nismo nobeni zamudniki, da pa imamo izredno priložnost danes, da prilagodimo to zakonodajo nekaterim državam EU, ki imajo tukaj primat, ki obravnavajo ta okoljski vidik, kot sta Belgija, Francija in tudi Nizozemska. Mislim, da Belgija in Francija obravnavata celotno področje njihovih držav tako, kot mi predlagamo s temi amandmaji, zato bi predlagal, da spoštovane kolegice in kolegi, v času evropske kampanje proti azbestu, ki poteka v letošnjem letu, naredimo korak naprej in sprejmemo naše amandmaje. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Školč ima repliko na državno sekretarko, če prav razumem.
Hvala lepa. Jaz se zahvaljujem gospe državni sekretarki, da je med tistimi redkimi, ki zastopajo Vlado v tem Državnem zboru, da sploh odgovarja na stvari, ki jih postavljamo. V tem vidim, bom rekel, pripravljenost, da probleme rešujemo. Ona je moj predlog zavrnila, češ, da ima ta pot prek tretje obravnave preveč pomanjkljivosti. Naštela pa je samo dve. Eno, češ, da gre za vprašanje definiranja te širše okolice, in drugo, ki je povezano z vprašanjem te vzročne zveze. Moram reči, da ta drug problem je z zakoni in dopolnili ustrezno rešen, ker to napotuje že na ta mehanizem prek te medresorske komisije. Zato nam dejansko ostane v bistvu samo še vprašanje te širše definicije okolice, če ne gre za kaj več. In tu se znajdemo pri vprašanju politične kulture: ali obstoji pripravljenost Vlade, da danes sprejmemo ta amandma, skupaj pa do naslednje srede oziroma četrtka, kolikor je planirana ta seja, poskušamo razrešiti še vprašanje zakonske definicije, če je to mogoče, kako postaviti ta vplivni krog teh škodljivih vplivov. Menim, gospa državna sekretarka, da smo zelo blizu temu, da lahko skupaj iščemo pot, samo če boste vi, bom rekel, svoje ljudi, ki so sicer navajeni, da zvesto sledijo pri glasovanju Vladi, spustili k temu, da lahko podprejo nek amandma in da skupaj iščemo dopolnilo za, kolikor razumem, samo eno pomanjkljivo definicijo. Da se jo, bom rekel, arbitrarno rešiti, mogoče ne stoprocentno v redu, ampak zagotovo boljše od tega, kar imamo danes.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Dobro, potem odpiram ponoven krog. Preden dam besedo poslankam in poslancem, vabim k besedi besedi državno sekretarko. Prosim.
V zvezi z evropsko direktivo iz leta 2003, moram pojasniti, da smo sprejeli pravilnik o delu z azbestom že lani oktobra 2005. Rada pa bi tudi pojasnila, da evropska zakonodaja nikjer ne govori o odškodninah. Celo govori, da odškodnina ne sme nadomeščati ukrepov za zaščito in varnost pri delu. Mi smo z našim zakonom določili tako odškodnino kot tudi odpravljanje posledic dela z azbestom.
Hvala lepa. In besedo ima gospa Žgajner Tavš.
Hvala lepa. Jaz se bom skorajda v celoti posvetila prejšnjemu odgovoru spoštovane gospe državne sekretarke gospe Cotmanove. Jaz verjamem in se tudi na podlagi predhodnih obravnav tega zakona zavedam, da niste pristojni v celoti zastopati stališče ministrstva. To ste jasno pokazali, ker pravzaprav nimate moči odločati o zadevi. To je bilo jasno vidno na sami seji matičnega delovnega telesa, ko smo poskušali spreminjati zakon. Hočeš nočeš, takšna je resnica. Pa če boste pogledali magnetogram, boste videli, kaj se je dogajalo na seji matičnega delovnega telesa. Pravite, spoštovana gospa Cotmanova, da je preveč odprtih vprašanj. Na eni izmed sej, to je bilo takrat, ko smo prestavljali obravnavo tega zakona na matičnem delovnem telesu, je bilo s strani, pa je danes z nami, gospoda Štebeta, jasno in glasno rečeno: "Vlada išče rešitve, usklajene s socialnimi partnerji." Vlada je imela, jaz ocenjujem, dovolj časa. Če je Ministrstvo za delo, družino in socialne zadeve sposobno pripraviti strategijo za dvig rodnosti v zgolj dveh mesecih, da ni sposobno pripraviti usklajenega predloga s svojo koalicijsko partnerico DeSUS v dveh in še nekaj mesecih oziroma časa ste imeli od maja, ne nazadnje od februarja, ko je bil vnovič sprejet vaš vladni zakon mimo veta Državnega sveta. Težko pristanem na takšno razlago. In ne nazadnje na takšno razlago težko pristanem tudi zaradi mnenja Vlade k temu zakonu, mnenja Vlade z dne 7.9.2006. Vlada se načeloma strinja z osnovnimi rešitvami v predlogu zakona, pa vendar Vlada Republike Slovenije v zadnjem odstavku govori: "Vlada Republike Slovenije Predlogu zakona o spremembi in dopolnitvi zakona o odpravljanju posledic dela z azbestom, skrajšani postopek, ne bi nasprotovala, če bi predlagatelj v zakonu jasno opredelil kriterije za priznavanje pravic okoljskim prebivalcem. Pa vas sprašujem, kaj ste počeli dva meseca, ko smo prestavljali obravnavo zakona zato, da se bo Vlada uskladila, da bo Vlada z DeSUS-om, ki so predlagatelj tega zakona, poskušala najti sprejemljivo rešitev. Sprejemljivo rešitev, se pravi, zgolj in samo definirati kriterije za priznavanje pravic okoljskim prebivalstvom. Zgolj kriteriji so bili postavljeni pod vprašaj. Danes pa imamo zakon, ki na predlog Vlade pravzaprav kar črta vse dobre rešitve, ki jih je prinašal ta zakon. Resnično ne razumem tega zavajajočega ali pa dvoličnega ravnanja Vlade in ministrstva. Še en podatek. Omenili ste, gospa državna sekretarka, finančno plat - 320 milijonov slovenskih tolarjev, če sem prav razumela. Sprašujem, ali je to dobrodušnost Vlade, na katero naj bi bili vsi ponosni. Ne. Najbrž se boste spomnili, da je na matičnem delovnem telesu kolega Bevk dal predlog, da bi se zakon namesto 1.1.2008 začel uporabljati 1.1.2007. Takrat ste - kar je tudi vidno iz magnetograma - dejali, da na to Vlada ne more pristati, ker je Vlada že zaprla dopolnjen predlog proračuna, kljub temu, da ga še ni obravnaval Državni zbor in je bil dejansko še čas, da bi vključili dodatna finančna sredstva tudi za tako zelo okrnjen zakon, kakršen je danes na predlog Vlade in seveda ob podpori koalicijskih poslancev. Na zahtevo koalicijskih poslancev smo imeli deset minut odmora, zato da ste se dokončno uskladili - ne vem, najbrž z ministrom, ki je, še vedno trdim, odgovoren za ta zakon. Deset minut odmora, da ste potem, ne vem komu na čast, rekli, da, pa dajmo datum veljave zakona oziroma začetka uporabe prestaviti za eno leto. Ni pošteno, resnično ni pošteno, da s takšnimi odgovori prihajate danes na sejo. Pa verjamem, še enkrat, da niste v celoti odgovorni za to, ker pravzaprav nimate moči odločanja, za to je pristojen in odgovoren minister.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Bajc.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Kar nekaj časa že traja ta razprava, mislim, da že dobre tri ure, in kako zanimivo, da ob obravnavi amandmajev k 1. členu - točka dnevnega reda je pa Zakon o odpravljanju posledic dela z azbestom - govorimo o vsem drugem, le o tem členu in amandmaju k temu členu ne. Pljujemo Vlado, pljujemo koalicijo. Nekateri si vzamejo čas, da preberejo, kdo je bil podpisnik, že tretjič, mislim, da letos, prvega zakona iz leta 1996. Nekateri nam govorijo o lokomotivah, kdo jih je prodajal in kako jih je prodajal, kako jih je razgrajeval, in ne vem kaj vse. Se pravi, govorimo o vsem drugem, vmes pa dodamo še nekaj o bolnikih. Sam sem prebolel raka, in upam, da lažjo obliko raka, lansko leto sem bil operiran. Zaradi tega tistemu, ki je govoril, da ni različnih oblik raka - so, so zelo različne oblike. Žal pa je ta, o katerem danes govorimo in o katerem govorimo, da kdor je zbolel za tisto obliko raka, ki jo opredeljuje ta 1. člen in ki je amandmiran, je upravičen do neke odškodnine, tako kot je bilo, pred ograjo ali za ograjo, če je za njim zbolel. Naslednje, kar bi rad rekel. Popljuvali smo Vlado in govorimo, kako v dveh letih in pol ni nič naredila pri reševanju vprašanja bolnikov, obolelih za azbestozo. Mislim, da ste nekateri opevali tisti zakon iz 1996. leta, ki je veljal do 31.12.2005. Se pravi od 1.1.2006 nismo imeli veljavnega zakona in takrat se je pristopilo k reševanju te problematike. Ne trdim, da je dobro rešeno. Mislim, da je kolega Brenčič tudi omenil v nekoliko širši razpravi in problematiki v zvezi tudi z bolniki, zbolelimi za azbestozo oziroma kot posledico dela z azbestom. Ampak nekaj smo sprejeli. Mislim, da smo sprejeli boljše, kot je bilo prej bilo, glede na to, da smo materializirali ta zakon. Spomnili se boste spomladanske razprave, ko je bilo govora, da se je, in zaradi tega se je tudi celo eno leto podaljšala veljavnost, brez da se je ponovno obravnaval ta zakon, ker se sredstva, ki so bila zagotovljena v proračunu, niso porabila. Naslednje, kar bi rekel, in tukaj nadaljeval, kjer je gospa državna sekretarka omenila, koliko je bilo teh sredstev razdeljenih. Spomnili se bomo, da smo ta zakon sprejeli spomladi in jaz pričakujem, da bodo vsi tisti, ki so upravičeni, ki so pravočasno dali vlogo in za katere je bilo ugotovljeno, da bodo pravočasno, bom rekel, obravnavani in da bo šlo tisto, kar jim gre iz obravnavanega oziroma veljavnega zakona. Kot rečeno, ocenjujem, da ta zakon, ki trenutno velja, je boljši od prejšnjega, ni pa najboljši. Delno ga izboljšujemo. Pa ne mi trditi, da ne z določbo 1. člena, zaradi tega, ker za tiste, ki so zboleli za to najhujšo obliko raka, pa širimo upravičenost na teritorij cele države. In zaradi tega mislim, da je ta rešitev dobra. Pa še kratek moj komentar, ko je ena od kolegic govorila o policistih na križiščih in tako naprej, ampak jaz predlagam, da 3. točko 1. člena amandmaja k 1. členu pa si preberemo. Tukaj govorimo samo o tistih znotraj ograje pa okoli ograje. Se pravi tisti, ki so neposredno bili - in tako naprej. Se pravi, ne govorimo o tisti, ki so bili na cestah policisti, ali tisti, ki so bili na semaforiziranih križiščih, kjer je bilo veliko ustavljanja in so se iz zavornih oblog širili drobci azbesta po ozračju. Mislim, da tudi ta amandma ne rešuje tiste vsebine. Mislim, da je rešitev to, kot je kolega Brenčič rekel - ali pa tako, kot imajo ponekod v svetu, pa danes mislim, da noben od tistih strokovnjakov, ki se na to razumejo, jaz nisem za to; tako kot ima Nemčija rešeno. Nobeden mislim, da tega problema ni rešil. Nakazal ga je vsebinsko kolega Brenčič, da se za te poklicne bolezni neki fondi ustanovijo, iz katerih se tudi za taka plačajo odškodnine. Mislim, da je gospa državna sekretarka omenila, da direktiva ne predvideva, da bi se iz naslova, bom rekel, državne proračuna plačevale odškodnine za poklicne bolezni; se pravi, ki so jih bili deležni delavci, delavke v proizvodnji. Za to je verjetno odgovoren lastnik ali pa prej je bilo sicer vse naše, ampak že nekaj časa ni več vse naše, in dajmo za nazaj zadeve poskušati v največji možni meri poravnati; država za naprej pa strogo - in tudi širitve eventualno tega zakona ali pa vsebine tega zakona na širše območje ali na večje število upravičencev - najti rešitev, ki bo vzdržala, bom rekel, tudi znotraj normativov, ki jih predvideva Evropska unija.
Hvala lepa. Gospod Prijatelj ima repliko.
Hvala lepa. Samo eden stavek bi želel. Spoštovane kolegice in kolegi, veste, ministri odstopajo zaradi moralne odgovornosti po svetu, ne pa zaradi subjektivne ali objektivne odgovornosti, ki ima za posledico lahko tudi smrt. Lepo vas prosim, ne polemizirati na tak beden način, nezakonito bogatenje posameznikov. Če bi samo enega od teh v bistvu razlastiti ukradenega denarja, imamo rešenih 10 takih problemov. Sramotno je to, kar govorite, gospod Bajc.
Hvala lepa. Kot veste, replike na repliko ni, se bo pa možno prijaviti. Kolikokrat bom moral še ponavljati to, kar piše v poslovniku? Besedo ima gospod Germič.
Hvala lepa za besedo. Tudi sam bi rad komentiral izjavo gospe državne sekretarke, ki govori o tem, da je seveda veliko vprašanj povezanih s tem, na kakšen način bi definirali okolje, kajti to je zelo težka naloga. Jaz bi samo opozoril, da z besedilom zakona, ki ga tukaj prinašamo [[..]]Gospod predsedujoči!
Gospod Bajc, opomin. Gospod Bajc, prosim, da se umirite, če ne bom res prisiljen uporabiti to najstrožje sredstvo. Od povprečnega poslanca in poslanke pričakujemo neko povprečno, normalno vedenje. Gospod Germič, nadaljujete, prosim.
Hvala lepa. Torej, samo želel bi opozoriti na to, da je s strani gospe državne sekretarke njena izjava sprenevedanje, kajti v 1. členu tega besedila zakona, ki je danes v obravnavi, jasno piše, da do pravic po tem zakonu so upravičene tudi osebe s stalnim bivališčem v Republiki Sloveniji, torej smo definirali okolje. Če mislimo, da za določene pravice je potrebno definirani okolju na drugačen način, potem bi od Vlade pričakovali, da to naredi in predstavi določen predlog. Opozoril bi na besedilo 4. člena zakona, ki velja, kjer jasno zapišemo v tretjem odstavku: "Bolezni iz prvega in drugega odstavka tega člena se šteje za poklicne bolezni, če vzročno zvezo med izpostavljenosti azbestu na delovnem mestu in bolezni ugotovi interdisciplinarna skupina" itd. In na enak način vnašamo to za mezoteliom tudi s predlagano novelo zakona. V čem je potem problem? Problem je samo v tem, da teh pravic ne želimo podeliti ljudem, ki so bili izpostavljeni azbestu v okolju in gre za lažje oblike obolevnosti, samo tukaj je problem. Kajti vse ostalo je sprenevedanje. Če smo lahko to naredili za mezoteliom in opredelimo interdisciplinarno skupino, ki to dokaže, to utemelji na strokoven način, potem ne vidimo razlogov, da tega ne naredimo tudi za tiste lažje oblike bolezni, ki so posledica izpostavljenosti azbestu, ki so navedene v prvem odstavku 4. člena sedaj veljavnega zakona. In seveda tukaj gre za sprenevedanje. In v nadaljevanju bi želel samo še to povedati. Mi smo opredelili način porazdelitve obveznosti tam, kjer obveznosti za odškodnine nastopijo, in smo jih opredelili med državo in med podjetji, iz katere izhaja zaposleni, ki je utrpel določene posledice. Torej, mi smo določene pravice priznali in priznali smo tudi, na kakšen način bodo poravnani. In v čem je problem, da ne razmislimo, naredimo tega napora tudi za tiste, za katere bo interdisciplinarna skupina ugotovila vzročno povezavo med izpostavljenostjo in obolevnostjo? Torej, še enkrat govorim o tem, da ni volje, da se te stvari naredijo, in volja, o kateri je kolega Žnidaršič povedal, je samo do stopnje mezotelioma in čisto nič več. In ne strokovno mnenje ni razlog, kolega Žnidaršič je to na odboru jasno povedal. Ne, mi ne sledimo izključno strokovnemu mnenju, ampak to, kar nam je nekdo postavil v okvir, in mi z amandmajem k 1. členu ravno na to opozarjamo in želimo apelirati na poslanke in poslance, da to uvidijo in s sprejetjem tega amandmaja poskušamo, če bo volja, tudi v tretjem branju narediti amandma, ki bi lahko uvedel dodatne kriterije, o katerih vi danes za okolje govorite, ampak jaz mislim, da so z novelo zakona okoljski okvirji tudi zapisani. Zapisani so pa, žal, za zelo skop okvir pravic. Hvala lepa.
Hvala lepa. Poglejte, ponovno povem, da je morda prejšnji Poslovnik res predvideval, da je bila replika možna le takrat, ko je bil nekdo imenovan. Novi Poslovnik v 70. členu tega ne zahteva več. Lepo prosim, da če ste v dvomu, da si vzamete dve minuti in ta člen preberete. Kajti sam ga ne bom vedno znova bral in izgubljal čas na vodenju sej Državnega zbora. Gospod Bajc, razen, če nimate proceduralno, odpiram novi krog razprave. Dobro, prosim. Hvala. Gospod Bajc, zdaj imate besedo.
Hvala lepa, gospod podpredsednik, za poduk o vsebini Poslovnika. Zelo dobro ga poznam. In nisem hotel replicirati, ampak sem hotel opozoriti na drugo dejstvo: da sem pričakoval od vas, ki ponavadi korektno opozarjate na žaljenje, na blatenje - to, kar se je zgodilo meni. Jaz sem razpravljal po vsebini, omenjal nisem nikogar. Predlagam, gospod podpredsednik, da si preberete zadnji del razprave, ko me je skoraj za talibana razglasil kolega Prijatelj. Na to sem hotel opozoriti, ne pa to, da bi šel z repliko na repliko.
Hvala lepa, gospod Bajc. Jaz sem ocenil, da ni šlo za žalitev, ste se pa vi sami zelo približali temu prej, ko ste stopili k meni in me nadirali, češ kako vodim sejo. Besedo ima gospod Kokalj.
Ogromno besed je bilo že izrečenih, predvsem s strani nekaterih poslanskih skupin smo priča pravzaprav tisti konotaciji nabiranje političnih točk za vsako ceno in z vsemi sredstvi. Ta zakon je zopet primer, ko nekatere poslanske skupine tudi takrat, ko Vlada popravi svoj zakon, ko ugodi temu, kar so predstavniki teh poslanskih skupin pred meseci želeli in zagovarjali, seveda sedaj spet ni dobro in se postavljajo nove zahteve, ki ali niso izvedljive, niso natančno določljive in bi želeli zakon, ki ga ni mogoče izvajati oziroma je zelo veliko vprašanje, kako bi ga nekdo izvajal - jasno, da tu ne gre za interes, ki se ga izraža skozi to razpravo. Gre zgolj za poceni politični marketing, kjer cilj posvečuje sredstvo. Gre zgolj za popularnost. In tu je izrazita predvsem ena od poslanskih skupin, ki nosi celo nacionalno ime. Mislim, da je to res sramota za ta parlament, da se takšne skupine, ki so prizadete, ki so ranjene, ki jim je sicer treba pomagati, ki jim Vlada poskuša pomagati, vendar ne more pomagati brez določljivih okvirov, brez jasnih kriterijev in brez vsebin, ki so potem izvedljive in ki niso ustavno sporne in ne postavljajo državljanov v različne situacije pred zakonom. In sam protestiram proti takšnemu načinu dela in pozivam tudi predsedujoče, da poskušajo usmerjati razpravo resnično vsaj v okviru zakona. Danes smo več slišali o resoluciji ali o strategiji rodnosti kot pa o Zakonu o azbestu s strani nekaterih poslanskih skupin. Mislim, da je to čista zloraba Državnega zbora, institucije poslancev in tudi instituta razprave, ki jo imamo tukaj. In sam protestiram proti takšnemu načinu dela in mislim, da bo treba tu očitno nekaj ukreniti drugega, ker to ne gre nikamor več, nismo priča takšni razpravi samo danes, tudi včeraj, tudi predvčerajšnjim in tako naprej. Mislim, da preklinjanje, ki se pojavlja tu v Državnem zboru s strani iste poslanske skupine ne sodi v ta kontekst. In prosim in pozivam poslansko skupino Slovenske nacionalne stranke, da se obnaša primerno svojemu imenu.
Hvala lepa. Gospod Kokalj, saj veste, da skušam sejo voditi po svojih najboljših močeh, je pa meja med žalitvijo in še vedno sprejemljivo komunikacijo dostikrat precej zabrisana. Bil bi pa sam, in verjetno tudi moji kolegi podpredsednik in sam predsednik, najbolj srečen, če bi debata potekal na višjem nivoju. Gospod Zagorac ima proceduralni predlog. Prosim, rad bi slišal predlog.
Kar takoj na začetku, spoštovani gospod predsedujoči, bom dal proceduralni predlog, šele kasneje bom izkoristil čas, da ga obrazložim. Proceduralni predlog s strani Slovenske nacionalne stranke je ta, da umirite gospoda Kokalja in da preprečite žalitve, laži, ki jih navaja.
Gospod Zagorac poglejte, samo odpirate še nadalje Pandorino skrinjico. To nas ne bo nikamor pripeljalo.
Hvala za opozorilo, spoštovani predsedujoči, ampak mislim, da v dve leti in pol vladanja te Vlade se mi zdi,da je potrebno to skrinjico, kot ste jo sami imenovali, Pandorino, odpreti. Meni je zelo žal, da nas skušajo disciplinirati, preprečiti, kakor je to tudi način ministra, ki prihaja iz njihovih vrst, da bi se v javnosti pojavil govor, ki je razumljiv.
Gospod [[....]]
Jaz moram povedati, da mene zelo veseli [[...]]
To ni proceduralni predlog [[...]]
[[...]]da ste vi razumeli, kar smo hoteli povedati, to me veseli. Se pravi, da smo bili jasni, direktni, natančni, ker ste vi to razumeli. Od nekoga drugega bi pričakoval,da bi rekel, jaz ne razumem, kaj govorijo. Jaz sem intelektualec, ampak od vas me veseli, da te razumeli. Ne veseli pa me [[...]]
Gospod Zagorac, predlog ali vam bom odvzel besedo. Prosim, zadnje opozorilo, potem bo šlo [[...]]
Še enkrat bom rekel, prosim, če preprečite v Državnem zboru, da se navajajo laži, da nekdo svoj ego koristi na račun druge poslanske skupine in da nekdo ščiti na tako podel in nizkoten način nedelo svojega ministra, ki prihaja iz vrst Nove Slovenije, ki takšne neumnosti počne na račun [[...]]
Gospod Zagorac [[...]]
[[...]]ene druge poslanske skupine. Hvala.
Preprečujem, da se trosijo laži in drug drugega žalite. Hvala. Odpiram naslednji krog prijave, če bi še kdo želel razpravljati. Besedo ima gospod Veršnik.
Hvala lepa, spoštovani gospod podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Nisem se hotel oglašati, vendar po vsem tem, kar poslušam danes tukaj v parlamentu, pa kljub temu moram nekaj reči. Mi smo ta zakon tukaj popolnoma spolitizirali, tako da kakšnih pravih argumentov niti ne poslušamo niti nočemo več jim prisluhniti. Pogovarjamo se tako, kot da vas denar in sredstva, vse to prihaja iz neba. Nihče se ne vpraša, od kod denar, da bomo vsem tem, o katerih smo govorili, nadomeščali bolniške, preglede, odškodnine; skratka, o tem ni bilo nobenega govora. Mislim, da je ta diskusija pod vsakim nivojem in v taki diskusiji niti ne želim sodelovati. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa Pečanova replika? Prosim.
Bom zelo na kratko povedala. Ko govorimo o sredstvih, namenjenih odškodninam, zdravstvenim pregledom, spremljanju stanja teh ljudi, govorimo o zelo majhnih denarjih - o zelo majhnih denarjih. Samo enega tistega "Martina Krpana", ali kaj je že, se odrečemo, pa imamo vse pokrito. Lepo vas prosim, nehajmo se sprenevedati! Ne govorimo o zapravljanju denarja, kadar gre za zdravje in življenje ljudi, kadar gre tudi za to, da se jim poravna krivica, ki jim je bila storjena.
Hvala. In zdaj je na vrsti gospod Bevk.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani zbor! Ko povemo kaj kritičnega na račun posameznega zakonskega predloga, potem je to nabiranje političnih točk, populizem in še ostali pridevniki. Res pa je nekaj drugega. Eden izmed predsednikov parlamentarnih strank je konec leta 2005 napovedal, da bo v novem azbestnem zakonu našel prostor tudi za okoljske posledice uporabe azbesta; to je bilo objavljeno v časopisu Primorske novice. In tudi to, da je treba do te problematike imeti celosten pristop, se pravi, da bi sprejeli tak sistemski zakon tudi za vse druge škodljive emisije, ne samo zaradi azbesta, in tudi za vsa druga onesnažena območja, kot je Mežiška dolina, Idrija, Zasavje in še nekatera druga. Pa ni bilo nič od tega, čeprav je minilo že eno leto od tega, ko je predsednik ene od parlamentarnih strank to napovedoval. In da je res nekaj narobe pri izpolnjevanju nalog Ministrstva za delo, družino in socialne zadeve, pove ta novica, ki smo jo maloprej dobili, da je premier predlagal ministru za delo, družino in socialne zadeve, da odstopi. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Germič, mislim, da imate 17 sekund - bolje kot nič, verjetno.
Hvala. Samo pojasnilo, gospod Kokalj, da ne bo izpadlo [[opozorilni znak za konec]] , da počnemo to res na zelo plehek način. Če boste brali vsebino amandmajev, ki jih zagovarjamo od vsega začetka v proceduri, ne samo pri tem zakonu, boste zasledili, da vsebina ves čas sledi [[...]] [[Izklop mikrofona.]]
Hvala lepa. Besedo ima gospod Zagorac, in seveda apeliram na strpnost dialoga.
Hvala na apelu, ampak vseeno bom povedal, pa se bom skušal držati amandmaja. Okoljski vidik je tisti, ki ga v tem zakonu izpuščate. Pravite, ne moremo na vrat na nos nabrati denarja, ki ne pada z neba. Ne, ta denar ne pada z neba, ampak ga država pobira od davkoplačevalcev. In če se je do 31.12.2005 ta denar lahko našel, bi rad spomnil tiste, ki so govorili o tej Vladi, kako je bila dobra in je pripravila nek zakon, veste, 31.12.2005 ste bili na Vladi že eno leto! V enem letu niste uspeli zagotoviti tega denarja, danes smo konec leta 2006, pa še vedno niste uspeli zagotoviti tega denarja! Pa da ga ne bo kdo rekel, da politiziram! To so dejstva. Okoljski vidik ste izpustili, ker ni denarja, raje ga boste dali v oklepnike, raje ga boste dali kamorkoli drugam. Še ena zadeva. Ko nekdo govori, da nekaj ni v skladu z Ustavo. Rak resnično ni v skladu z Ustavo, je pa huda bolezen, verjemite mi. Hvala.
Hvala. Še gospod Mikolič.
Hvala za besedo. Kolega Zagorac, mene sicer ne moti preveč nastop njega oziroma njegove poslanske skupine, no, če ni kakšna žalitev, če to je bolj za popestritev, tako kot je bilo včeraj rečeno; ampak, spoštovani kolega oziroma ostali tudi iz poslanske skupine Nacionalne stranke, jaz sem že zadnjič povedal, pa bom danes ponovil, glede na razpravo prej o azbestnih strešnih kritinah.
Gospod Zagorac, prosim.
[[..]]v vrtcih pa s temu povezave z ministrom za delo, družino in socialne zadeve, da bi bil skrajni čas, da se res spoštovani kolega poslanec Barovič vrne v Državni zbor in vam pove, kdo je zadolžen za predšolsko vzgojo, osnovnošolsko izobraževanje z vidika tekočega vzdrževanje, investicijskega vzdrževanja in investicij. Prosim, tisti del, ki se je na to nanašal, s te strani, zato sem to povedal, to pa je bilo res zavajanje javnosti. Hvala.
Gospod Zagorac ima repliko, ki se seveda šteje v skupni čas.
Seveda. Zelo na kratko gospod Mikolič. Kako dobro je delo vašega ministra, dajte pogledati zadnje novice tiskovne agencije STO, pa boste videli, kako ga ocenjuje predsednik Vlade. Hvala.
Ponovno opozarjam in povem, da ne dnevnem redu nimamo ministra Drobniča in se poskušajte izogibati takšnih pripombam. Razpravljamo o 1. členu in pa o amandmaju. Očitno imamo še nekaj prijavljenih oziroma zainteresiranih, tako da ponovno odpiram osmo prijavo za razpravo. Hvala lepa. Prvi ima besedo gospod Janc.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik. Mislim, da je res težko voditi sejo v takšnih razburkanih vodah in nekoliko prerazgretih strasti, zato, kolega Kokalj pa kolega Zagorac, predlagam, da greste na kavo na moj račun po tej točki pa se boste malce umirila pa sem malo tam pogovorite, ker tukaj pač ni prostor, da si malce preveč jemljete pravico parlamentarne demokracije. Govorimo pa o tem 1. členu in govorimo o vsem drugem, samo o tistem ne, zakaj je v bistvu danes ta točka in ta amandma na tem dnevnem redu. Koalicija, Vlada podpira to zgodbo, kot je, seveda vsem ni najbolj po godu tudi mogoče meni ni, saj ko govorimo o zdravju, o vrednoti, ki je največja in zato pravica - jih ta zakon popravlja. Morda ne tako kot želite nekateri v opoziciji, ne vsem po godu, tudi noben zakon zdaj te dni, ki jih obravnavamo v Državnem zboru, ni bil po godu opoziciji, vse je bilo zanič, to ne velja, tisto ne velja. In te dni je kar malo preveč te nestrpnosti. Ali je res ta romska problematika tako nas skregala med sabo ali kaj drugega, ne vem, ali je to vzdušje pred decembrom? Skratka, imam občutek, da smo šli v čisto neko drugo skrajnost, ker do zdaj nisem imel občutka, da je tako bilo. Drugo se mi zdi pa to: ta 1. člen in ta amandma; nobena resna in odgovorna Vlada bi težko vse to "požegnala", katerakoli. Mislim, da se malo preveč zahteva, in mislim, da to vendarle ni človeško. In ta zakon v celoti po mojem skromnem znanju, vedenju, kljub temu da govorimo o zdravju, ki vsi zanj damo največ, če imamo denar in če ga nimamo. Ampak, tukaj mislim, da gre ene popravke delati, ene pozitivne popravke, ki gredo v pravo smer in da vendarle dajemo tem, ki imajo to pravico po tem zakonu, te upravičene osebe, imajo po tem našem 1. členu pozitiven premik v pozitivno smer. Dajmo biti malo strpni, racionalni in odgovorni do vsega tega, kajti vzeli bi pa vsi na vseh področjih, ko govorimo o zdravju, pa še posebej: dali bi vsi vse, žal ne gre. In mislim, da je ta segment, ki je tukaj v 1. členu, čisto korekten, in ta vaš amandma LDS-ov pa se mi zdi, da raztega stvari do ne vem katerega kolena, kar pa za mene tudi ni korektno. Hvala.
Hvala lepa tudi za poziv k strpnosti. Besedo pa dajem gospod Kokalju.
Hvala. Najprej za spodbudo za vabilo na kavo, bova šla z Zagorcem, Zagorac je še šel, bom šel za njim potem, samo, da še povem v zvezi z vsebino. Namreč, velika razlika je med registrom obolelih in registrom oseb, ki so bile izpostavljene azbestu. Ravno o tem sem prej govoril. Kako vzpostaviti register oseb, ki so bile izpostavljene azbestu, kdo je predvidel finančne posledice, o katerih so kolegi tu govorili, češ da gre za zanemarljiv denar? Oprostite, vsi državljanke in državljani skoraj smo izpostavljeni posledicam azbesta. Skoraj vsi vodovodni sistemi so bili izgrajeni pred desetletji iz azbestnih cevi. Mnogo kritin je bilo azbestnih. Se pravi, da ta register lahko enostavno zajema skoraj vse državljanke in državljane in če gremo na minimalno odškodnino, nihče ne pozna finančnih posledic in neodgovorno bi bilo od Vlade predlagati tak zakon. Zato govorim, da tisti, ki to predlagajo, ne mislijo resno in ne predlagajo tega odgovorno, ampak, bom še enkrat rekel, se gredo poceni politični marketing na račun tistih, ki imajo res probleme z azbestom. In mislim, da je Vlada, bom še enkrat ponovil, prisluhnila razpravi, ki je potekala pred meseci, popravila zakon. Bodite toliko pošteni in priznajte, da je Vlada upoštevala pri sedanjem predlogu tudi vaše predloge. Sedaj pa se poskuša to razširiti praktično na vse državljanke in državljane. Mi je prav žal, danes lahko bi kdo, ki se bolj spozna na to, mogoče županja, ki je že četrti mandat, znala povedati, koliko prebivalcev se še vedno oskrbuje s pitno vodo preko azbestnih cevovodov. Velika večina v Sloveniji. In če začnemo s tem registrom, potem finančnih posledic ne znamo predvideti. In še enkrat bom rekel, zato bi bilo tak amandma neodgovorno podpreti. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Uhanova.
Hvala lepa za besedo. Izzval me je eden izmed stranke, ki je zapustila to sejo. Ne glede, kako ocenjuje predsednik Vlade našega ministra, pa bi dejala, kot sem že: aktivno se rešuje posledice, stoletne posledice dela z azbestom v tem mandatu. En zakon, ki daje materialno odškodnino vsem obolelim, lažje in težje, ki so delali z azbestom in z današnjo novelo še tistim, ki so zboleli za rakom zaradi azbesta. To je dejstvo. Kar pa se tiče registra, mislim, da smo lahko vsi Slovenci v tem registru, vsi. Cela občina Trebnje praktično pije vodo, ki teče po azbestnih ceveh, šole, vrtci, tovarne so pokrite z azbestom. Bomo delali sedaj register? Namesto da bi se župani, lokalna skupnost in Vlada odločili in pripravili programe za odpravo azbesta s streh, cevi iz vodovodov, kandidirali na evropska sredstva in to sanirali, danes razpravljamo o registru, koliko ljudi bo še zbolelo, namesto da bi se lotili dela. Kar se tiče zakonodaje, mislim , da se primerno rešuje. Če pa bodo potrebe še večje, pa mislim, da je naslednje leto še eno leto in da se lahko tudi to popravi.
Hvala lepa. Vidim, da je potreba še po enem krogu. Odpiramo devetič razpravo. Besedo ima gospa Žgajner Tavš.
Hvala lepa. Da ne bomo razumljeni napak, Vlada se loteva reševanje problematike, ampak na selektiven način: ima prvorazredne in drugorazredne državljane oziroma prizadeti državljani niso enakovredni in enakopravni. To odpravljamo z amandmaji. Ali razumete, spoštovana kolegica Uhanova? Podprite kakšen amandma!
Hvala. Besedo ima gospod Bevk.
Hvala za besedo. Na kratko, ker tudi časa ni več. V tej direktivi EU iz leta 2003, ki govori o teh registrih, predvsem za zaposlene, ki še delajo pri odstranjevanju azbesta. Zdravstveni pregled delavcev je treba izvajati v skladu z načeli in prakso medicine dela. Vključevati mora vsaj naslednje ukrepe. Prvič, vodenje delavčeve zdravstvene in poklicne anamneze, potem pa še štiri druge stvari. Hvala lepa.
Hvala lepa. Mislim, da ni več želj po razpravi o tem konkretnem 1. členu in amandmaju, zato zaključujem razpravo. V razpravo dajem 2. člen in amandma poslanskih skupin LDS in SD. LDS nima več časa, SD pa nekaj sekund. Zaključujem razpravo o tem členu. V razpravo dajem 3. člen in amandma poslanskih skupin LDS in SD. Ni razprave, zato jo zaključujem. V razpravo dajem 4. člen in amandma poslanskih skupin LDS in SD. Zaključujem razpravo. V razpravo dajem 5. člen in amandma omenjenih dveh poslanskih skupin. Ni razprave. 6. člen in amandma omenjenih poslanskih skupin. Ni razprave. V razpravo dajem 7. člen in amandma poslanskih skupin LDS in SD. Ni razprave. 8. člen in amandma navedenih poslanskih skupin. Ni razprave. 9. člen in amandma poslanskih skupin LDS in SD. Ni razprave. In še 10. člen in amandma poslanskih skupin LDS in SD. Tokrat pa odpiram prijave, da delujemo v skladu s prakso in Poslovnikom. Besedo ima gospod Bevk.
Naj povem, da sedaj nismo razpravljali, ker ni časa, se bomo pa opredelili do posameznih amandmajev, ko bo glasovanje od 1. do 10. člena zakona. Hvala lepa.
Hvala lepa. Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. O amandmajih bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 19. točki dnevnega reda, zdaj je že jasno, da bo to bistveno prej kot ob 21.10 uri. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 19. TOČKO DNEVNEGA REDA - OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O SOGLASJU IN POROŠTVU REPUBLIKE SLOVENIJE ZA OBVEZNOSTI IZ KREDITA, KI GA NAJAME DARS D.D., PRI EVROPSKI INVESTICIJSKI BANKI ZA PROJEKT SLOVENSKIH AVTOCEST VIII (EPA 1129-IV), NUJNI POSTOPEK. Za razpravo imamo 2 uri in 45 minut. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada Republike Slovenije. Besedo dajem predstavniku Vlade za dopolnilno obrazložitev. Gospod državni sekretar, izvolite.
Spoštovani gospod predsedujoči, spoštovane poslanke in poslanci! Na kratko bom predstavil predlog zakona. Predmet predlaganega zakona sta soglasje k zadolžitvi in poroštvo Republike Slovenije družbi Dars d.d. za obveznosti iz kreditne pogodbe za projekt slovenskih avtocest VIII. Na podlagi tega bo Evropska investicijska banka Dars d.d. omogočila črpanje kredita v znesku do 300 milijonov evrov glavnice, kar bo omogočilo tekoče uresničevanje programa gradnje avtocest na odsekih Pluskva-Ponikve, Ponikve-Hrastje, Šentvid-Koseze, Slivnica-Draženci in Vrba-Peračica oziroma dinamiko gradnje v skladu z Resolucijo o nacionalnem programu izgradnje avtocest v Republiki Sloveniji ter Letnim planom razvoja in obnavljanja avtocest za leto 2006. Evropska investicijska banka je pripravljena Dars d.d. odobriti do 300 milijonov evrov kredita za financiranje navedenih odsekov pod pogojem, da država izda kredit za poroštvo. Ravno predlagani zakon bo omogočil sklenitev garancijske pogodbe, ki jo bo v imenu in za račun države podpisal minister za finance. Zakon vsebuje soglasje in poroštvo za obveznosti iz kredita za projekt slovenskih avtocest VIII. Osnovne pogoje kredita, pooblastilo za izvajanje zakona, postopke pri morebitnem vnovčenju poroštva in način njegovega poplačila preko posebne pogodbe, ki se sklene med Republiko Slovenijo in Družbo za avtoceste v Republiki Sloveniji d.d. Naj posebej poudarim, da predmetni kredit ne pomeni novega zadolževanja. S sprejetjem navedenega zakona o soglasju in poroštvu za kredit v višini do 300 milijonov evrov se bo namreč za 245 milijonov evrov zmanjšala kvota iz Zakona o poroštvu države Darsu v višini dobre milijarde evrov, ki ga je Državni zbor sprejel 9. februarja letos, in za 55 milijonov evrov se bo zmanjšala kvota iz zakona o poroštvu države Darsu v višini 360 milijonov evrov, ki ga je Državni zbor sprejel 28. julija 2005, kar je opredeljeno v 4. členu zakona. Hvala.
Hvala tudi vam. Odbor za finance in monetarno politiko je, kot je to običaj, obravnaval pričujoči predlog zakona in prosim predsednika odbora, gospoda Starmana, da predstavi poročilo.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Vse skupaj prav lepo pozdravljam! Odbor za finance in monetarno politiko je na svoji 25. seji dne 22.11. obravnaval tudi Predlog zakona o soglasju in poroštvu Republike Slovenije za obveznosti iz kredita, ki ga najame Dars d.d. pri Evropski investicijski banki za projekt slovenskih avtocest pod številko VIII. Kolegij predsednika Državnega zbora je na svoji 76. seji dne 10.11. sklenil, da se zahtevani predlog obravnava po nujnem postopku. Pri delu so sodelovali predstavniki Vlade, predstavniki Ministrstva za finance in Ministrstva za promet ter predstavnik Zakonodajno-pravne službe. Predstavnik Vlade je poudaril, da bo s sprejetjem zakona Republika Slovenija hkrati dala soglasje in poroštvo o zadolžitvi Dars d.d. za obveznosti iz kreditne pogodbe za projekt slovenskih avtocest številka VIII. S tem bo Evropska investicijska banka Darsu d.d. omogočila črpanje kreditov v znesku 300 milijonov evrov, kar pomeni nemoteno uresničevanje programa gradnje avtocest v skladu z letnim planom razvoja avtocest za leto 2006. Glede finančnih posledic predlagatelj navaja, da bo sredstva za odplačilo najetega kredita zagotovila Dars d.d. iz sredstev koncesije dajatve. Odbor je obravnaval dva predloga za amandma odbora, z obema se je strinjal tako predstavnik Zakonodajno-pravna službe Državnega zbora kakor tudi predlagatelj. Predstavnik Zakonodajno-pravna službe Državnega zbora pa se ni strinjal, da se to skupaj obravnava o soglasju in poroštvu v enem predlogu zakona, vendar ta predlog ni bil upoštevan, tako da je bil sprejet dopolnjen predlog zakona, ki vključuje tudi dva sprejeta amandmaja, in ga predlagamo Državnemu zboru, da ga v taki vsebini tudi sprejme. Hvala lepa.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima gospod Hvauc v imenu SDS.
Hvala lepa za besedo. Lep pozdrav vsem skupaj. V Slovenski demokratski stranki se zavedamo, da se gospodarstvo in celotna država ne more razvijati, če nima ustrezno razvite prometne infrastrukture. Brez tega nastopa so tudi mnoge druge težave v čisto vsakdanjem življenju od prometnih zastojev do prometnih nesreč, obremenjevanje okolja s plini, hrupom in drugimi zadevami, zato se zavedamo, da je nujno, da v Sloveniji izgradimo mrežo avtocest; tako mrežo, ki bo med seboj povezovala različne regije, različna področja Slovenije in zato nas veseli, da je Vlada predsednika Janez Janše sprejela ukrepe za to, da bi še bolj pospešeno gradili že tako ambiciozno začrtan načrt izgradnje avtocest. Taka gradnja je pomembna tudi zaradi tega, ker promet na cestah stalno narašča. Posebno povečanje se je začelo takrat, ko smo vstopili v Evropsko unijo. Kot primer navedem promet na mejnem prehodu Dolga vas, kjer se je število tovornjakov po vstopu v Evropsko unijo povečalo skoraj za trikrat. Zavedamo se tudi, da se avtoceste gradijo za več generacij, in glede na dejstvo, da so proračunska sredstva Slovenije omejena in da izgradnja avtocest je zelo nujna, podpiramo model financiranja izgradnje cest tudi s posojili. V ta namen je ta spoštovani zbor že sprejel dva poroštvena zakona za financiranje izgradnje avtocest, in sicer v vrednosti 360 milijonov evrov in drugega letos v februarju za nekaj več kot 1000 milijonov evrov. Zakon, ki ga danes obravnavamo, bo omogočil črpanje kreditov v višini 300 milijonov evrov. Potrebno je še enkrat poudariti, da zakon ne pomeni nove zadolžitve, ampak dejansko gre samo za zmanjšanje že odobrene poroštvene kvote v okviru prejšnjih zakonov. V Slovenski demokratski stranki bomo zakon podprli. S tem bo omogočena gradnja avtocest na odsekih Pluska-Ponikve, Ponikve-Hrastje, Šentvid-Koseze, Vrba-Peračica in tudi Slivnica-Gruškovje. Ob tem ni nepomembno tudi to, da se s tem zakonom uvaja ugodnejšo ročnost, se pravi, da se je rok za odplačilo podaljšal z 20 na 25 let in nižja obrestna mera pri kreditodajalcu, to je Evropski investicijski banki. Pomembno je tudi to, da stroški odobritve kredita pri tej banki so praktično nič oziroma so zanemarljivi. Zaradi tega v Slovenski demokratski stranki ne vidimo nobenih zadržkov, da tega zakona ne bi podprli. Hvala.
Hvala lepa. Stališče poslanskega kluba LDS, bo predstavil mag. Cvikl. Prosim.
Gospod predsedujoči, poslanke in poslanci, predstavniki Vlade. To ni Zakon o soglasju in poroštvu Republike Slovenije za kredite Dars, to je Zakon o podaljšanju rokov za vračilo kreditov z 20 na 25 let. To je edini razlog, zakaj danes tukaj sedimo v Državnem zboru. Zato je to zakon, ki draži in ne ceni izposojanja za slovenske avtoceste. Zaradi politike, ki jo boste seveda potrdili s sprejetjem tega zakona, se bo v času Janševe Vlade javni dolg in obseg poroštev povečal za preko 1200 milijard, za več kot 4 milijarde evrov. Do sedaj smo za avtoceste si izposodili približno nekaj čez tri milijarde evrov. Zaradi tega zakona in zakonov, ki bodo še prihajali v Državni zbor v času mandata te Vlade, ne bomo samo mi in generacija naših otrok vračali kreditov, ampak bomo kredite morali vračati do leta 2060, 2070. Te kredite, danes izposojen denar, bodo vračali tudi naši vnuki. Zato v Liberalni demokraciji Sloveniji ne bomo podprli Zakona o podaljševanju rokov za vračilo kreditov, četudi, kot Vlada pravi, naj bi bila obrestna mera zaradi sposojanja pri Evropski investicijski banki nižja. Gre za to, da bomo pet let dlje plačevali, vračali ta kredit, in zato, vsakdo si lahko izračuna po amortizacijskem načrtu, bomo plačali veliko več obresti. Zato moramo ponovno opozoriti Vlado, da naj razmisli o pravilnosti spremenjenega načina financiranja Darsa v svojem mandatu. Vlada je vse proračune svojega mandata zaprla tako, da je drastično zmanjšala sredstva za avtocestni program in posledica tega je rekordno zadolževanje in izdajanje poroštev Republike Slovenije Darsu. Poznano je, da je do nastopa Janševe Vlade državni proračun letno zagotavljal Darsu od 30 do 40 milijard tolarjev. Tega v štirih letih, v štirih proračunih, ki so že sprejeti, več ni. In tega denarja ni več zato, kot pravijo, da bi se pospešila izgradnja državnih cest, kar podpiramo, temveč da bi se lahko več denarja namenilo za represivne organe, za "patrie", za kongresne centre, za steklene palače, za stotine novih zaposlenih, ne nazadnje za 20-odstotno, petinsko rast pisarniškega materiala v letu 2007. Prometno ministrstvo zato dobiva vedno manj sredstev za avtoceste. In kaj se bo zgodilo? Ne bo se pospešila gradnja avtocest, samo podražila se bo gradnja avtocest. Do nedavnega je bil projekt izgradnje avtocest finančno stabilen, s svojo neto vrednostjo, ostankom denarja, bi omogočil izgradnjo drugih projektov, 3., 4. razvojne osi. Sedaj pa bo Dars nesolventen, če se ne bo leta 2008 za 40% dvignil izplen iz cestnin in če se ne bo po obdobju Janševe vladavine ponovno povečal obseg denarja iz proračuna za avtoceste na 50 milijard. To so robni pogoji iz študije, analize Ekonomskega inštituta Pravne fakultete. Ali lahko minister za finance, minister za promet in predsednik Vlade zagotovijo, da se bo na ta način zaprla luknja v avtocestnem programu? Ne morejo. Zato pravimo, da je to lažno poroštvo. To je izposojanje državnega proračuna neposredno, in sicer državnega proračuna [[zvonjenje mobilnega telefona]] , posledica katerega bo dvig stroškov obresti. To ni zakon o poroštvu, to je zakon o podaljševanju rokov vračila kreditov. Zavračamo predlog zakona. Hvala lepa.
Prosim, da ugasnete telefon, mag. Cvikl. Naslednji ima besedo gospod Veber v imenu Socialnih demokratov.
Hvala za besedo. Predlog zakona o soglasju in poroštvu Republike Slovenije za obveznosti iz kredita, ki ga najame Dars pri Evropski investicijski banki za projekt slovenskih avtocest, je nenavaden že po samem naslovu, kajti prvič govorimo o tem, da imamo zakon o soglasju in poroštvu v obliki enega zakona. V poslanski skupini Socialnih demokratov menimo, da če se že odločimo za takšen način racionalizacije, če lahko temu tako rečemo, v postopku sprejemanja zakonodaje, bi bilo pred tem treba popraviti tudi ostale zakone, ki pa narekujejo, da ne moremo obravnavati enega zakona, ampak ločeno, in v tem primeru bi bilo treba pred obravnavo tega zakona spremeniti zakon o Darsu. Predlagatelj tega pač ne predvideva, vendar menimo, da takšna rešitev kljub vsemu ni v duhu spoštovanja nacionalne zakonodaje, in pričakujemo, da bo v prihodnje vendarle prišlo do spremembe Darsa, če bomo že sprejemali takšne zakone tudi v prihodnje. Glede samega črpanja kredita v višini 300 milijonov evrov, ki je v okviru ene milijarde evrov - seveda, navidezno ni nič narobe s tem in je prav, da se ta sredstva namenijo za nujno potrebne odseke, Pluska-Ponikve, Ponikve-Hrastje, Šentvid-Koseze, Slivnica-Draženci, Vrba-Peračica. Vse to so odseki, ki so navedeni tudi v Resoluciji o nacionalnem programu izgradnje avtocest v Republiki Slovenije. Pomisleke pa imamo glede trditve Vlade, da bodo sredstva za odplačilo najetega kredita zagotovljena iz sredstev koncesijske dajatve, ki jih plačuje Dars. Namreč, te pomisleke utemeljujemo s tem, da smo že v proračunu za leto 2006 drastično posegli v namenska sredstva, ki so najkvalitetnejši vir za izgradnjo avtocest v Republiki Sloveniji. Resolucija o izgradnji avtocest v Republiki Sloveniji predvideva vire za izgradnje na podlagi zakona o zagotoviti namenskih sredstev za graditev državnih cest, določenih v nacionalnem programu izgradnje avtocest v Republiki Sloveniji, potem iz sredstev kohezijskega sklada, koncesijske dajatve in zadolževanje. Torej, v teh virih smo drastično zmanjšali najkvalitetnejši vir, to je tako imenovan bencinski tolar, in še vedno nimamo uveden učinkovit sistem pobiranja cestnin. Tako dva najkvalitetnejša vira ne sledita kreditnim obveznostim, ki se sicer, kot je bilo sprejeto v eni milijardi evrov, ne spreminja, vendar se spreminjajo možnosti za odplačevanje teh kreditov. Zato menimo, da bi bilo resnično zelo trezno razmisliti o tem, da se upošteva študija, na podlagi katere je bilo ugotovljeno, da kakršnokoli zmanjševanje teh virov za odplačevanje je v bodoče nesprejemljivo, sicer bo prišlo do težav pri poslovanju Darsa zaradi prevelike zadolženosti in zaradi nezmožnosti odplačevanja kreditov; kar pomeni, da bo, ali proračun Republike Slovenije moral prevzemati, kot je zapisano v tem zakonu - te obveznosti za poplačevanje kreditov - kar pa mislim, da ne bi smela biti usmeritev naše prometna politike. Poleg tega, da se je v letu 2006 drastično poseglo v bencinski tolar, smo doživeli tudi pri sprejemanju rebalansa proračuna za leto 2007 ponovno nekontroliran poseg v finance Darsa s strani koalicijskih poslanskih skupin. Amandmaji, ki so bili sprejeti pri sprejemanju rebalansa, so posegli prav v najkvalitetnejše vire Darsa. Zato menimo, da bi zaradi spremembe finančnih virov za izgradnjo avtocest morali imeti pred obravnavo zakona za zadolževanje pred seboj najprej rebalans po resoluciji o nacionalnem programu o izgradnji avtocest v Republiki Sloveniji, še posebej, ker ne samo da posegamo v vire za osnovni program, ampak tudi zaradi tega, ker v resoluciji imamo še dodatni program avtocest, za katere vemo, da nimamo zagotovljenih virov. In če bi se o rebalansu začeli resno pogovarjati, da zagotovimo vire za dodatni program, potem tudi teh želja v koaliciji, da nekontrolirano posegajo v sredstva Darsa, ne bi bilo. In res pričakujemo od resornega ministrstva in od Vlade, da čim prej pripravi realno sliko izgradnje osnovnega programa in dodatnega programa avtocest v Republiki Sloveniji in šele potem sprejemamo zakone o zadolževanju. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Ciril Testen v imenu poslanske skupine Nova Slovenija. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Predstavniki ministrstva, poslanke in poslanci! V poslanski skupini Nove Slovenije podpiramo Predlog zakona o soglasju in poroštvu Republike Slovenije za obveznosti iz kredita, ki ga najame Dars, d.d. pri Evropski investicijski banki za projekt slovenskih avtocest. Podpiramo napore za pravočasno dokončanje avtocestnih povezav v Republiki Sloveniji. Predmet predlaganega zakona sta soglasje in poroštvo Republike Slovenije družbi Dars, da na osnovi pogodbe, ki jo bo podpisal minister za finance, korist kredite Evropske investicijske banke v znesku do 300 milijonov evrov s pripadajočimi obrestmi in drugimi stroški. Ta kredit bo omogočil pravočasno uresničevanje gradnje avtocest na odsekih Pluska-Ponikve, Ponikve-Hrastje, Šentvid-Koseze, Slivnica-Draženci in Vrba-Peračica. Skupen obseg poroštev se s tem ne povišuje. Na račun tega poroštva se namreč znižujejo druga že sprejeta poroštva. Hkrati se za gradnjo odseka Vrba-Peračica podaljšuje ročnost kredita z 20 na 25 let. Sprejemanje predlaganega zakona po nujnem postopku je potrebno zaradi preprečitve negativnih posledic, saj v poslanski skupini Nove Slovenije menimo, da bo, če se gradnja ne nadaljuje v skladu s časovnim planom, nastala tudi večja gospodarska škoda. Tisti, ki poznate razmere, še zlasti na severovzhodu države, se boste strinjali, da je potrebno avtocestne krake čim prej dokončati, ker se promet skokovito povečuje. Sredstva za plačilo najetega kredita bo zagotovil Dars iz sredstev koncesijskih dajatev, finančne posledice po tem zakonu pa bi prizadele proračun Republike Slovenije samo, če bi prišlo do vnovčitve poroštva po Zakonu o soglasju in poroštvu Republike Slovenije za omenjeni kredit. V tem primeru ima Republika Slovenija na podlagi pogodbe o zavarovanju poroštev poroštvene obveznosti regresno pravico do Dars. V poslanski skupini Nove Slovenije podpiramo čimprejšnjo izgradnjo slovenskega avtocestnega programa, zato bomo predlog zakona tudi podprli. Podprli bomo tudi predlagane amandmaje, ki so bili sprejeti na matičnem delovnem telesu.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Josip Bajc v imenu poslanske skupine Slovenske ljudske stranke. Prosim.
Gospod podpredsednik! Spoštovani predstavniki Vlade, kolegice in kolegi! S predlaganjem in obravnavanjem zakona bo Državni zbor dal zeleno luč za najem kredita Darsa in prevzel tudi poroštvo za kredit, namenjen gradnji avtocestnega križa v Republiki Sloveniji. Zakon se nanaša na kredit, pridobljen od Evropske investicijske banke. Sredstva za gradnjo avtoceste so poleg iz kredita pridobivajo še iz drugih sredstev, sredstev kohezijskega sklepa in seveda tudi koncesijskih dajatev in nekaj malega tudi neposredno iz državnega proračuna. Kredit, ki je predmet obravnavanega zakona, bo namenjen za financiranje in izgradnjo več avtocestnih odsekov, pa da jih ne ponavljam. Samih pogojev kreditov in dobe odplačevanja ne bi želel podrobno komentirati, verjamem namreč, da je Vlada oziroma pristojno ministrstvo pri izbiri kredita upoštevalo interese Republike Slovenije in tudi zmožnosti Darsa za vračanje najetih kreditov. Obenem verjamem tudi, da odobritev poroštva za javnofinančna sredstva ne bo imela posledic in da bo lahko Dars uspešno na podlagi prejetih koncesijskih dajatev poravnaval obveznosti iz naslova najetega kredita. Črpanje kredita za gradnjo avtocest pri Evropski centralni banki se nam zdi smiselno tudi iz razloga, da se na ta način sproščajo sredstva v domačem proračunu, ki omogočajo financiranje in obnovo državnih cest. Ne glede na nujnosti izgradnje avtocestnega križa, je namreč potrebno vedeti, da so in da bodo tudi dolgoročno mnogi kraji po Sloveniji odvisni predvsem od državnih cest in ne bodo nikoli videli avtocestnega križa pa ne tretje in ne četrte osi. Do sedaj so namreč bile državne ceste v marsikaterem pogledu zapostavljene in jim je zato potrebno nameniti veliko več pozornosti kot do sedaj. Tudi iz tega razloga bomo v poslanski skupini Slovenske ljudske stranke podprli predlog obravnavanega zakona.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Vili Rezman v imenu poslanske skupine DeSUS. Izvolite, prosim.
Hvala lepa. Danes ni prvič, da govorimo o gradnji avtocest, o kreditih, o poroštvih in vsem ostalem kar pač sodi sem in naj spomnim, da je poslanska skupina DeSUS bila doslej vedno naklonjena temu, da se projekt izpelje čim prej pod čim ugodnejšimi pogoji in da se na koncu pač tudi skupaj vsi veselimo dokončanja posamičnih tras v predvidenih rokih. Mi podpiramo nacionalni program, podpiramo tudi letne programe in vemo, kakšna je procedura in kje so viri za to, da se to lahko izpelje. Bilo bi sedaj pravzaprav nenavadno, če bi odstopali od tega. Sicer je pa potrebno upoštevati ne samo tisto, na kar nekateri opozarjajo, namreč na finančne vidike, to je eden izmed zelo pomembnih aspektov, potrebno je upoštevati najbrž tudi stvarne potrebe, potrebno je upoštevati vsebinske razloge, zaradi česar se je program sprejemal in se skušal izvajati, in seveda tudi težave ljudi, ki ob teh trasah žive in si seveda bolj kot mi nestrpno želijo njihove realizacije. Tudi gospodarstvo bo s posrednimi posledicami na ta način pridobivalo. Vprašanje je le, ali je aranžma, ki je pripravljen ustrezen ali ne. Nekateri menijo, da ni in predlagajo drugačne variante. Ta ročnost, ki je bila predlagana in ki bi naj bila skrajšana, je ena izmed možnosti. Vendar se seveda postavljajo takoj vprašanja, ali je to možno izpeljati, ali to morebiti ne bi pomenilo, da bi morali prolongirati kakšen drugi sprejeti program, ali to morebiti ne bi pomenilo, da bi bile obrestne mere potem drugačne, da bi bili stroški drugačni. In še in še se takšnih vprašanj zastavlja. Tisti, ki so predlagali to, s čimer se zdaj ukvarjamo, ta temeljni predlog, ocenjujejo, da je predlog ministrstva ustrezen. Mi ga bomo tudi podprli, strinjamo se s to argumentacijo, ki smo jo slišali in se veselimo tega, da bi bilo možno čim prej stati na posamičnih odsekih, ki bodo dokončani in ki bodo razreševali naše pereče probleme in ponujali nove razvojne možnosti. Zato bomo torej mi podprli ta predlog.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih. Vložen je bil samo en amandma, in sicer k 1. členu poslanske skupine LDS. Želi kdo razpravljati? Prijava teče. Gospod Janko Veber, imate besedo. Se odpovedujete. Gospod mag. Milan Cvikl, prosim.
Ponavljam. Mi zaradi sprejetega zakona ne bomo ne prej, ne kasneje zgradili avtocest. Vse, kar bomo naredili zaradi zakona, kot je sedaj oblikovano, je da bomo plačali več obresti, če bo odplačilna doba namesto 20, 25 let. In ker je Vlada rekla, da želi zmanjšati stroške avtocestnega programa, ponujam amandma, s katerim zavežemo kot zakonodajalec sedanjo in bodočo Vlado, da se kredit vrne v 15-ih letih. Zelo enostavna je volja tega Državnega zbora, ali želimo plačati kot dober gospodar več ali manj obresti. Mi predlagamo, da jih plačamo manj. Predlagam, da amandma podprete.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Srečko Hvauc. Prosim.
Očitno bom v tej dvorani slišal res kaj novega. Kolega Cvikl pravi, je vseeno ali podpremo ta amandma ali ne, ali plačujemo 15 ali 25 let, ceste bodo zgrajene v istem roku. To nekako z mojim skromnim ekonomskim znanjem ne gre skupaj. Ampak bom verjetno še poslušal, da bom tudi to razumel. Glejte, Slovenija ni tako bogata, da bi lahko gradila tako zahtevne projekte kot so avtocestni program ali pa še kaj drugega samo s proračunskimi sredstvi. Če hočemo, in potreba je, da bi zgradili avtoceste čim prej, je potrebno poiskati ustrezne vire. Kot že omenjam, nismo tako bogati, da bi lahko gradili direktno iz proračuna, zato imamo več možnosti. Eno je, da dvignemo davke, pa rečemo, to bo šlo za gradnjo avtocest, s takim in takim tempom, lahko tudi občutno dvignemo cestnine. Ampak že danes so cestnine v Sloveniji relativno drage in ne vem, če je to sprejemljivo. Lahko pa upočasnimo tempo. Bomo pač gradili avtoceste še naslednjih 20 let. Ampak, ne vem, če je to sprejemljivo za tiste, ki se danes vozijo iz Prekmurja ali pa iz Maribora v Ptuj, 20 kilometrov, po 3, 4 ure. Ne vem, lahko pa se tudi zadolžimo. In ta Vlada je izbrala pač tak način, da bomo ceste zgradili čim prej. Seveda pa je to, kar si sposodiš, potrebno tudi vrniti. In zato je treba imeti sredstva. In ne gre tako čarobno, da bomo kar podaljšali oziroma skrajšali ta rok s 25 na 15 let. Treba je za to zagotoviti sredstva. Če pa sredstev ni, in očitno jih ni, pomeni, da bo treba upočasniti program. In ne gre samo za to. Kolega Cvikl, strinjam se, da bomo plačali nekoliko več obresti, če bomo vračali 25 let in ne 15, kot je predlog. Je pa tudi res, da se bodo zaradi tega ustavili nekateri drugi projekti, ker bomo morali prej vrniti posojilo, ali pa se bo ta projekt, ki bi se naj direktno financiral iz tega posojila, zgradil kasneje. Ne gre samo za to, koliko obresti bomo plačali. Gre za to, kakšna škoda nastaja zaradi tega, ker avtoceste niso zgrajene, kolikšno škodo utrpi gospodarstvo, kolikšno škodo tisti, ki so vezani na to območje, ki stojijo v teh kolonah, ki vohajo smrad, ki ga prinašajo te vibracije, in tako naprej. In če že računamo, potem je treba vkalkulirati v te poenostavljene izračune, kot so bili prej predstavljeni, vse. Zato tega amandmaja v Slovenski demokratski stranki enostavno ne moremo podpreti, ker mislimo, da ni resen in nima realne podlage za to, da bi lahko res zgradili avtoceste v takem roku, kot si želimo in kot je tudi potrebno. Hvala lepa.
Hvala lepa. Mag. Cvikl, replika, prosim.
Gospodje poslanci in poslanke! Zadeva je zelo enostavna. V vsakem primeru bodo avtoceste zgrajene do leta 2013. Mi predlagamo, da se vrnejo posojila do leta 2022, vi pa predlagate, da se vrnejo posojila šele do leta 2032. In zakaj predlagamo leto 2022? Zato, ker je predsednik Vlade z Resolucijo o nacionalnih razvojnih projektih rekel, da bo na oblasti do leta 2023. Jaz pa samo želim, da v tem času vrne vse kredite. Ne pa, da v bistvu zadolžujete Slovenijo do leta 2032, čez nekaj mesecev bomo pa prišli s krediti do leta 2050, 2060 in 2070, ker ne bo mogoče v proračunu dvigniti sredstev. Niti za en dan pa se zaradi spremembe roka vračila kreditov ne bo podaljšal ali skrajšal datum prevzema oziroma dokončanja izgradnje avtocest. Samo v naslednjih proračunih, 2009, 2010, 2011, 2012 do leta 2022, bo po naših izračunih Vlada morala biti bolj varčna. Enkrat bolj varčna, kot če to plačuje do leta 2032. Veste, vsak, ki ščiti svoj grunt, ve, da ga ni dobro zadolžiti tako, da to posojilo vrne šele njegov vnuk, ampak če je le mogoče s svojimi rokami pa z rokami otrok vrniti obveznosti grunta. Vi pa tukaj mirno zadolžuje še vnuke. In je zadeva zelo enostavna: ali ste za varčevanje ali ste proti varčevanju. Zelo enostavna odločitev. Jaz bi vam še vsem verjel, če bi na matičnem delovnem telesu moj predlog, da bi Odbor za finance kot matično delovno telo dobil analizo vseh Darsovih posojil, o obrestnih merah ni primerjal, da je ta predlog bil zavrnjen kot nesprejemljiv predlog sploh za odločanje. Zato mi ne govoriti o tem, kaj bo in kaj ne bo. Zavežimo mi kot zakonodajalec, ne mi kot izvršna oblast, mi kot zakonodajalec Vlado, da je varčna.
Hvala lepa. Prijava teče. Gospod Janko Veber, imate besedo.
Hvala za besedo. Že v razpravi v imenu poslanske skupine sem izpostavil dilemo glede trditve predlagatelja, ko navaja, da se bodo sredstva za odplačilo najetega kredita zagotovila v Darsu, in sicer iz sredstev koncesijske dajatve. Dejstvo je, da smo resnično zelo posegli v vire, ki omogočajo poplačilo najetih kreditov. V tem zakonu ni niti slučajno prikazano, na kakšen način in kakšne posledice bodo zaradi tega, ker smo že v lanskem proračunu velik del sredstev, preko 22 milijard, namenili za Slovenske železnice in jih pravzaprav vrgli čez okno in ne bo iz teh milijard pravzaprav ničesar, nastaja vedno večja izguba. V letošnjem rebalansu smo ponovno vzeli Darsu sredstva na tej postavki. Nihče pa v svojih obrazložitvah ne prikaže posledic tega. In to, kar je v tem amandmaju zapisano, da se zmanjša obdobje vračanja poplačila tega kredita iz 25 na 15 let, pravzaprav odpira to vprašanje. Če imamo toliko sredstev na razpolago, da lahko kar tako vzamemo Darsu kar 20, 30 milijard, brez kakršnihkoli pomislekov, potem ne vidim razlogov, zakaj ne bi šli iz 25 let na 15-letno poplačilo tega kredita. Očitno je denarja na Darsu dovolj, da ne rečem preveč. Tako kakšnih resnih zadržkov, da se ne bi sprejel amandma LDS, resnično ne vidim ob takšni logiki črpanja sredstev Darsa. Gre pa po mojem mnenju za izčrpavanje Darsa oziroma ga bomo pripeljali v položaj, ko bo postal ena največjih, najbolj zadolženih delniških družb v Sloveniji.In če tudi sicer pogledamo resolucijo o nacionalnem programu, lahko ugotovimo, da naj bi namenska sredstva znašala do leta 2019 2,43 milijard evrov. Ali bomo to dosegli, ko vedno znova jemljemo ta sredstva? Zato tudi resno opozarjam na to, da bi se morali v zelo kratkem času soočiti z rebalansom resolucije o izgradnji avtocestnega programa in pogledati, kaj je realno, kaj ni realno in verjetno tudi takrat reči, ali je 25-letni rok predolg in zakaj je tako dolg in ali ne bi mogoče res šli na 15-letno obdobje, ker se verjetno doda, ker je to krajše obdobje, doseči še ugodnejše kreditne pogoje, kot pa za 25 let. Saj takšna logika nekje pri bankah vedno obstaja. Iz vseh teh, lahko rečem, nekontroliranih posegov v finance Darsa se mi zdi, to še eden najmanjših posegov, če rečemo, da bo to odplačano v 15, ne pa v 25 letih. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Kristijan Janc.
Hvala lepa. Jaz sem zelo vesel, da smo vsaj na tej vsebini enkrat končno enotni, da potrebujemo ta kredit, da dokončamo to zgodbo avtocestnega križa in da tukaj ni dileme. Tukaj sta očitno pozicija in opozicija na istem imenovalcu. To me kar preseneča po teh dnevih razprave v Državnem zboru, da smo končno enkrat nekje enotni. Gre samo za vsebino oziroma sedaj rok vračanja, ali je to 15 ali 25 let. Matematika verjetno govori tako ali drugače, jaz pa trdim, da bi bilo z vidika opozicije logično, da čim prej vrnete kredit, tem boljše za njih. Ampak zavedajmo se, gospe in gospodje, to ni edina zgodba, ki jo mora ta Vlada in ta koalicija narediti. Kaj pa Slovenske železnice, infrastruktura? Potem opozicija kar naprej govorite, kaj bo to, kaj bo ono, ali je to tudi program, ki ga je treba izpolniti, pa je tudi izjemno zahteven v finančnem smislu. Pa tretja razvojna os, pa četrta razvojna os. In ko bo treba dati te papirje na mizo in te stvari izpolniti in dane zahteve peljati, potem bo zagotovo težko stisniti vse to v 10, 15 let. Ne bo šlo, preprosto ne bo šlo, ker za to ne bo virov v tem kratkem času. In če hočemo te stvari čim prej narediti in končati avtocestni križ čim prej, to nima zveze z zaključkom avtocestnega križa, ker bo tako ali tako končan, vem. Ampak vendarle, vse te naloge izpolniti v tem kratkem času 15 let, to je kratek čas, bo nemogoče. In tukaj razumem Vlado, da mora iskati druge alternative, da bo lahko tudi umestila v proračune v prihodnjih letih, da bomo lahko tudi tam, kjer smo še šibki, to pa je tretja razvojna os, ki je nujno potrebna, bo treba nekaj financirati, pa v Slovenske železnice, infrastrukturo in tako naprej. Tukaj razumem Vlado, da podaljša rok vračanja, kajti tako bo laže izpeljala vse cilje, ki si jih je zadala skupaj s tem programom in tem programom koalicije, zato amandmaja ne podpiram.
Hvala lepa. Gospod mag. Cvikl replika.
Zelo na kratko. Gospod Janc, vi ste župan. Če bi šli v občinski svet pa bi rekli, ali naj se zadolžim za 15 ali za 25 let, bi vam občinski svetniki rekli, kako se lahko zadolžujete za 16 mandatov županov. Največ za dva, enega. Vlada nas pa tukaj želi zadolžiti za 6 mandatov Vlade. In jaz pravim, tukaj ne gre za diskusijo med opozicijo in pozicijo. Tukaj gre za diskusijo med parlamentom in Vlado, ko parlament določa Vladi robne pogoje. In, gospodje, morali boste biti bolj varčni, to je edino sporočilo, ki ga dajemo kot parlament, če bomo uspeli pozicija in opozicija skupaj podpreti amandma, ki zahteva večjo varčnost Vlade. To je vse. To je čisto enostaven amandma, bolj enostavnega amandmaja, kjer se bo videlo razlikovanje, ali smo sposobni podpreti zahtevo po varčnosti Vlade ali pa mislimo, da je treba, v narekovaju, to ali ono neracionalno še naprej delati, se bo videlo pri glasovanju o tem amandmaju. Bolj enostavnega amandmaja ne moremo oblikovati. In da se razumemo, obrestne mere so iste, samo obresti bomo manj plačali. Obresti bomo manj plačali.
Hvala lepa. Gospod Jakob Presečnik. Prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi, predstavniki vlade. Jaz mislim, da je bil predlog kolega Cvikla bolj političen kot finančno strokoven, ker ga seveda izredno spoštujem. Tako mislim, da je tudi sam pojasnil to. Tako tega predloga seveda ni možno podpreti in tudi tega amandmaja ne bom podprl. Slovenija se je in ta Vlada in ta koalicija in ta država se je v tem mandatu odločila za hitrejšo gradnjo avtocest. Odločila se je, da bo avtoceste gradila predvsem na kreditih, predvsem pa ne s proračunskimi sredstvi. To je pač ena odločitev, ki je bila, in zaradi tega je tudi potrebnih več teh kreditov. Vesel sem tudi ali pa zadovoljen zaradi države, ne zaradi sebe, da je kljub temu, da piše, da je izpolnila to zavezo iz koalicijske pogodbe, da bo sicer preverila eventualno uvedbo vinjete in če bo študija pokazala pozitivne učinke, jo bo tudi uvedla, sicer pa ne. In vesel sem, da je ni uvedla, ker bi bili seveda učinki izredno negativni in potem bi bil pa res problem vračanja vseh teh kreditov. Če to seštejem in dam na skupni imenovalec, jaz seveda tega amandmaja poslanske skupine Liberalne demokracije ne bom podprl. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Tomaž Štebe. Pardon, oprostite, gospod mag. Cvikl, imate repliko. Ste že prej dvignili roko.
Amandma ni političen. Amandma je kvečjemu polit-ekonomski. Daje jasno usmeritev za ekonomsko politiko Vlade, ki naj bo varčna Vlada, ne pa Vlada, ki bo do leta 2032 vračala kredite, izposojene leta 2007. Finančno je pa izračun povsem jasen. Amortizacijski izračun bo pokazal, da v 25-ih letih boste plačali seveda za približno dvakrat več obresti kot v 15-ih letih. Ali to želite? Zato je amandma polit-ekonomski in govori o vsebini ekonomske politike, če jo je Državni zbor sposoben dati Vladi kot usmeritev. Zato imamo Državni zbor, menda.
Hvala lepa. Gospod Tomaž Štebe. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsedujoči, gospod podpredsednik. Jaz ne vem, morda je ta amandma vseeno volilni, predvolilni, političen, lahko pa je tudi ekonomski. Kolega ne želi, da je ta Vlada na oblasti do leta 2032 oziroma 2033, se pa strinja, da bi bila na oblasti do leta 2023. Se pravi še 15 let. Če vi za 40% skrajšate dobo vračanja nekega zneska, recimo, da pod enakimi obrestmi, jaz ne vem, ampak potem mora biti znesek vračanja, letni znesek višji, da vrnete v 40% krajši dobi enako vsoto. Ponavadi so tudi obresti lahko različne. Ta Vlada pravzaprav sledi istemu konceptu, kot je bil nastavljen s prejšnjimi Vladami. Koncept je popolnoma enak, ampak pospešek je drugačen. In če vi hočete pospešek, narediti in končati nekaj, pa ob nekih realnih obveznostih zadeve še vedno zaslužiti in vrniti, se pravi govorimo o koncesijskih dajatvah Darsa oziroma o tem, kako bo Dars gospodaril s temi avtocestami, koliko bo pobral cestnin, kako jih bo pobral, s kakšnimi stroški in koliko bo porabil za vzdrževanje teh avtocest, kakšen znesek bo ostal in ali je ta znesek realen za vračanje letne obveznosti. Če za 40% skrajšate dobo vračanja, za nek podoben znesek povečate letno obveznost. Ali je to realno? Vsi se strinjamo, da je potrebno te avtoceste dokončati čim prej, saj bi jih morali že pred 20, 30 leti. Razvite države so to storile. Danes gradijo že drugo ali tretjo generacijo železnic. Kje so šele naše železnice?! Jaz tukaj ne vidim nobenega ekonomskega razloga, morda je samo to razlog, ki sem ga omenil na začetku. Takega amandmaja pod pogoji koncepta, ki je in ki velja, še vedno enostavno ne razumem, ker lahko potem samo opustimo pospešeno dokončanje avtocest. Lahko samo to opustimo. Zadeva je sicer zapeljana skozi eno in isto družino. Če v tej družini Dars ne bo uspel ustvarjati dovolj prihodkov, ali s tem, da vozniki plačujejo pošteno cestnino, če ne bo uspel dobro gospodariti, bo pač nekdo drug v tej družini moral to nadomestiti. In to tisto drugo nekako mi sedaj potrjujemo. Jaz mislim, da tukaj iz te zgodbe ne moremo iziti, najbolje je čim prej zgraditi avtoceste in z zgrajenimi avtocestami, naj nekdo izračuna, ekonomski institut pri Pravni fakulteti, koliko smo mi vrgli denarja proč. Mi vsi, gospodarstvo in mi kot individualni vozniki, zaradi tega, ker že 30 let nimamo zgrajenih avtocest. Čas, denar, obraba, nejevolja, nesreče, vplivi, ki so na državnih cestah in na vseh drugih cestah, da ne naštevam. Ko bi to nekdo zložil skupaj, bi ugotovil, da bi bilo najbolj v enem letu zgraditi vse avtoceste, če jih že nismo v 30-ih letih. In bom nasprotoval temu amandmaju, absolutno. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Srečko Hvauc, imate besedo. Prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Pri obravnavanju tega amandmaja je moj kolega, kar je sicer nekoliko neobičajno, ker ponavadi za merjenje časa uporabljamo leta, mesece, dneve in še nižje enote, on pa očitno uporablja mandate, kar kaže, da na ta problem očitno gleda skozi neko politično dioptrijo. Sicer to je njegova stvar, ampak jaz si ob tem ustvarjam neko svojo sliko. To, da bodo kredite za zgrajene avtoceste plačevali tudi naši zanamci, je res. To drži. Ampak drži tudi to, da se bodo po teh cestah tudi vozili, zato jih med drugim tudi gradimo, zato da se bomo vozili mi in naši zanamci. In življenjska doba ene avtoceste ni 15 let ali 25 let. Ob rednem vzdrževanju takšna cesta zdrži verjetno 50 in še več let, ne vem, nisem gradbenik, ampak mislim, da se kaj dosti pri tem nisem uštel. In če gradimo za 50 let naprej, da bo nekdo uporabljal to 50 let naprej, potem ni noben greh, če se pri tem zadolžimo za 25 let. Še to, slišal sem, da bomo zadolžili naše vnuke in še verjetno pravnuke za 60 do 70 let. Od kod ti podatki, jaz ne vem, od 25 do 70, govorimo o kreditu za 25 let, od 25 let do 70 let, vmes manjka še 45 let. Kje se je pa teh 45 let našlo, tega jaz ne vem, ampak meni to matematično nikakor ne gre skupaj. Torej govorimo o zadolževanju za 25 let, meni se ob tem, da imamo v Sloveniji še kup nedograjenih avtocest, državnih cest, kolega je omenil železnice, pa še verjetno kakšna druga infrastruktura, se mi zdi povsem logično, da poskušamo, to kar je bilo zamujeno v prejšnjih desetletjih, da poskušamo to na nek način nadoknaditi, nadoknaditi s tem, da vzamemo posojilo, posojilo, ki ima v tem primeru tudi nek realen vir odplačila, to pa je uporabnina za uporabo ceste oziroma cestnina, ki jo pobira Dars, iz katere bo lahko tudi čez 10, 15, 20 let ali pa 25 let servisiral odplačilo tega dolga. Zato jaz tega amandmaja, ki bi pomenil to, da upočasnimo gradnjo avtocest, nikakor, nikakor ne morem podpreti.
Želi še kdo razpravljati? Postopek za prijave teče. Gospod dr. Slavinec, prosim.
Hvala lepa. Meni se zdi zelo demagoško govoriti o upočasnjevanju gradnje avtocest, saj vsebina amandmaja nikakor ni v tem. In tudi sam nikoli ne bi stal za takšnim amandmajem, ki bi upočasnjeval gradnjo avtocest, še posebej zdaj, ko je končno država pričela odplačevati dolg do Pomurja in gradi ceste proti Pomurju. Gre za hitrost odplačevanja dolgov. Glejte, če sedaj skrajšujemo odplačevanje dolga, se strinjam, s 25 let na 15, da bo treba v teh 15 letih malo bolj zategniti pas in tudi vsako leto več plačati. Vendar smo že lahko slišali v tem Državnem zboru, da država enostavno zato, da lahko nekje drugje več troši, ceste gradi v večji meri na kredit. In če že gradimo na kredit, potem naredimo, da bo ta stvar čim cenejša, da ne bomo po nepotrebnem še zaradi upočasnjenega odplačevanja plačevali toliko več obresti. Prav gotovo se da del denarja, ki ga sedaj namenjamo, ne nazadnje tudi za tisto zmanjševanje javne uprave, ki pa je vsako leto večja in večja, o tem nedvomno govorijo številke, usmeriti v to, da bomo plačali manj obresti in tudi prej državni proračun sprostili za nove investicije, nove naložbe, ki bodo - upam, da se vsi strinjamo - podobno usmerjene v hitrejši razvoj tudi gospodarstva, kar nedvomno izgradnja avtocest, železnic in druge infrastrukture je. Naj zaključim s tem, da še enkrat jasno in glasno povem, nikakor amandma ni zato, da bi se upočasnila gradnja, ampak zato, da se prej odplača in s tem tudi ceneje te naše ceste zgradijo in da se zategne pas tam, kjer se lahko, in da država ne bo po nepotrebnem trošila in na koncu koncev vse to finančno breme prenesla na državljane, ki moramo na koncu vedno vse plačati. Hvala.
Besedo ima gospod Kristijan Janc. Prosim.
Hvala lepa. Še enkrat bi rad povedal nekaj stvari za državljane. Uporabniki cest bodo to plačali, je tako, gospod Cvikl? Ko pa govorimo o varčni Vladi, poglejte, kolegi, obrnimo malo spomin nazaj, za teden dni, ko smo sprejemali proračun za leto 2007 in 2008. Vaši številni amandmaji niso kazali na varčnost te Vlade, ampak prav nasprotno. Kako se spreminja iz tedna v teden, iz dneva v dan mišljenje posameznikov. Mislim, da to ni najbolj korektno. In konec koncev, kredit bo najel Dars. Dars je gospodarska družba - je tako? -, ki ji je dala soglasje in poroštvo za kredit Vlada Republike Slovenije. In ta Dars bo tudi ta kredit vračal. Vračal ga bo pa tako, da bo pobiral cestnino in iz tega naslova bo te kreditne obroke vračal teh 25 let, kot smo predlagali v tem zakonu. In to je to. To ni denar davkoplačevalcev direktno, ampak posredno, če jaz to razumem oziroma denar uporabnikov avtocest. Mislim, da govorimo čisto druge zadeve, ki nimajo nobene veze. Dobro pa je, da ste dali ta amandma, drugače kar tako razprave ne bi moglo biti danes. Hvala.
Hvala lepa. Replika gospod mag. Cvikl.
Gospod Janc, ne gre za to, da bi dali amandma, da bi razpravljali. Gre za to, da bi pokazali, kako Vlada ni varčna. Vmes, ko ste govorili poslanci in poslanke, sem šel na spletno stran Nove Ljubljanske banke in sem izračunal zelo enostavno razliko med 15-letnim in 25-letnim kreditom za 100.000 evrov posojila ali pa za 100 milijonov evrov posojila. Razlika je zelo enostavna. Izračun pokaže, da če se sposodite 100.000 evrov na 15 let, boste imeli obrok 858 evrov mesečno in boste to plačevali 15 let in boste plačali skupaj 154.000 evrov glavnice in obresti. Če si pa teh istih 100.000 evrov sposodite na 25 let, boste plačali na mesec 660 evrov, vendar 25 let, zato bo skupna vsota 198.000 evrov ali 48.000 evrov več, ali tretjino več boste plačali v primeru, če podaljšate dobo. In mi ne pravimo nič drugega, mi pravimo zelo enostavno, ker si Vlada sposoja tukaj 300 milijonov evrov, bo dodatnih obresti iz tega naslova za 150 milijonov evrov več, za 40 milijard tolarjev več. Narediti izračune, upoštevajte obrestne mere, to smo hoteli na matičnem delovnem telesu, to smo hoteli, takšne izračune, rekli ste, da to pa ni potrebno na ta način razpravljati. Ne želite razpravljati o politiki, ne želite razpravljati o številkah. Zelo enostavno. Zaradi 10 let daljše izplačilne dobe, kot jo mi predlagamo, bomo plačali za tretjino več glavnic in obresti. In delamo tukaj, nič drugega, kot posel EEB-jev [[?]] . Seveda gospod Janc, potrebno pa je biti varčen. Ampak ne vi meni tukaj razlagati, kako bomo, v narekovaju, mi sedaj danes dali "odpustek" Vladi, katerikoli v naslednjem obdobju, da ni treba tega vrniti do leta 2022, ampak naj vrača do leta 2032. Dars, ki si pa to sposoja, bo pa moral zaradi tega, ker mora več vrniti, temu ustrezno dvigniti cestnine, ker bo Dars moral teh dodatnih 150 milijonov evrov vrniti. Meni, gospod Vidic, to ne bi bilo smešno, ker analiza, ki jo je naročil vaš gospod minister za promet, kot je bil še šef Darsa, ta analiza je predvidevala vračilo vseh kreditov do leta 2025, ob predpostavki, da bomo letno zagotavljali iz državnega proračuna 40 milijard. Sedaj, ko tega niste naredili, pa imamo takšno podaljševanje rokov. In to je balkansko-argentinsko kvazi fiskalno prikrito financiranje Darsa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Vili Rezman. Prosim.
Hvala lepa. Seveda je logika tega amandmaja zelo preprosta, ni pa nujno, da je vse, kar je preprosto, najboljše. Če bi tej logiki sledili, potem bi seveda še manj plačevali, če bi bila ročnost 10 let, še malo manj, če bi bila ročnost 5 let in nič, če ne bi najeli kredita, pa tudi cest ne bi imeli. Mimogrede naj povem, da vsi župani nismo pripravljeni sprejeti nasvetov gospoda Cvikla. Če bi recimo v neki občini, ki ima 2 milijardi proračuna, hoteli zgraditi čistilno napravo in vse ostalo, kar pač sodi h kanalizaciji, in bi to stalo približno 2 milijardi tolarjev, potem bi seveda ljudje bili zelo nezadovoljni, če bi župan predlagal, naj se to zgradi v 5-ih letih oziroma s kreditom za en mandat. Ker ne bi šlo ali pa bi proračun in občino razsuli. Podobno bi bilo, če bi na ta način želeli graditi stanovanja, pa spet ne bi šlo. Ker bi bodisi razsuli proračun, bodisi ne bi imeli stanovanj. In če bi poslanci, ki so slučajno tudi župani, poslušali nasvete gospoda Cvikla, bi zagotovo morali odstopiti, ko bi jih ljudje k temu pozvali.
Hvala lepa. Prosim, gospod mag. Cvikl, replika.
Saj vsakdo lahko seveda te številke sam preveri. Gre za čisto osnovno vprašanje: Ali je pri poračunih dobro dolgoročno zadolževanje, še posebej pri projektih, kot je Dars, ali je pri občinskem zadolževanju dobro dolgoročno zadolževanje, še posebej, kadar gre projekt čez mandat enega župana? Jaz bi si seveda želel, da bi v času mandata vladavine gospoda Janeza Janša, se pravi do leta 2008, bili vsi ti krediti danes sposojeni, vrnjeni. Ampak to očitno ne gre, zato smo seveda imeli neke relativno normalne roke do časa vladavine te Vlade. In ti roki so zaključevali vračilo kreditov nekje po letu 2020. Analiza ekonomskega instituta Pravne fakultete, nekateri so spraševali, o čem smo govorili, obravnava na Državnem zboru, objavljena v seveda ekonomskemu institutu Pravne fakultete, dostavljena s strani ministra Božiča Komisiji za nadzor proračuna in drugih javnih financ, pa pravi, da če se bo to tako nadaljevalo, bomo vračali kredite do leta 2060, 2070, kljub temu, da bomo morali dvigniti cestnine za 40% in kljub temu, da naj bi v naslednjih vladah povečevali obseg denarja v državni proračun. Jaz mislim, da je pred slovensko javnostjo danes odločitev in dilema zelo enostavna: ali boste poslanci vladajoče koalicije podprli amandma, ki bo Vlade naslednjih mandatov, kdorkoli jo bo sestavil, prisilil, da bo bolj varčna na ostalih kategorijah in zagotovila to, da bo Dars lahko v 15 in ne 25-ih letih vrnil kredit za izgradnjo avtocest, ki se ga bomo mi danes izposodili.
Gospod Jožef Horvat. Prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Spoštovani predstavniki Vlade! Rad bi povedal eno misel. Izgradnja sistema slovenskih avtocest ni stvar enega mandata, niti stvar več mandatov, to je pravzaprav investicija generacij. Tudi če gledam z načela poštenosti in pravičnosti, se mi zdi, da je prav izpostaviti, da je dobro izpostaviti, da bodo pač vse te kredite odplačevali tisti, ki se bodo po teh avtocestah vozili. Upam, seveda, da čim bolj srečno in sicer po tem principu, če kdo prevozi en kilometer, pa plača 2 tolarja, tisti, ki prevozi 2 kilometra, mora plačati 4 tolarje. Danes namreč po podatkih, ki so nam na razpolago, "pokasiramo" le dobri dve tretjini cestnin. Tukaj imamo veliko rezervo. To je naloga vseh nas, da pospešimo izgradnjo sistemov, ki bodo pripomogli k večjemu prilivu iz naslova kasiranja cestnin. Drugega načina kot zadolževanja enostavno ne vidim, kar zadeva financiranje izgradnje slovenskega avtocestnega sistema. Če bi mi prej imeli že Zakon o javno-zasebnem partnerstvu, potem bi se verjetno danes nekoliko drugače pogovarjali o financiranju slovenskih avtocest. Podpiram in še kako podpiram konkretno letošnji rekordno ambiciozni načrt izgradnje avtoceste, ki je težak okoli 170 milijard slovenskih tolarjev. Tega jasno slovenski proračun ne prenese. Kar pa zadeve sam amandma. Ja, če malo nazaj v zgodovino pogledam, konkretno zadnji poroštveni zakon, mislim, da se ne motim, ki ga je predlagala Vlada mag. Toneta Ropa, je pravzaprav v časovnem smislu imel enake podatke. Tudi komisija, ki jo vodi spoštovani mag. Cvikl, je, mislim, da pred nekaj meseci obravnavala študijo o finančni vzdržnosti sistema financiranja izgradnje slovenskega avtocestnega sistema in ugotovila, da je sistem vzdržen. Mene zdaj pri tej zadevi resnično glava ne boli, poudarjam pa še enkrat in s tem zaključujem, čim prej moramo narediti sistem pravičnega in poštenega cestninjenja, da bo dejansko vsak prevožen kilometer po avtocesti tisti, ki ga prevozi, plačal. In če na eni strani imamo zdaj finance nekako zagotovljene, potem pozivam tudi druga resorna ministrstva, ki so odgovorna za nujno pospešeno dokončanje slovenskih avtocest, predvsem mislim na Ministrstvo za promet in Ministrstvo za okolje in prostor, da vsa ministrstva, torej celotna Vlada pravzaprav stopijo skupaj in resnično cilje, ki smo si jih zadali, resnično čim prej dosežemo. Verjamem in vidim, da so vloženi napori, vendar nam vsepovsod žal ne uspeva naših želja uresničevati. Naj kar napovem, v ponedeljek bo v Prekmurju sestanek odbora za sprotno spremljanje izgradnje pomurskega kraka avtoceste, kjer bomo ocenjevali, kako poteka izgradnja prekmurske avtocestne hrbtenice in bomo jasno vprašali, kako je z gradbenim dovoljenjem za celotni odsek Beltinci-Lendava. Hvala lepa. Samo to še iz tega, kar sem povedal, sledi, da ne bom podprl amandmaja, ki ga predlagajo kolegi iz LDS. Hvala.
Gospod Martin Mikolič, imate besedo. Prosim.
Hvala za besedo. Sam bi rad povedal, da je za mene izgradnja avtocest tudi medgeneracijski projekt. Če je amortizacijski načrt pokazal, da lahko ta kredit odplačamo v roku 25-ih let, potem je najbrž to to. In všečen amandma predlagati, kot ga predlaga poslanski klub LDS, je, bom lahko rekel, malo smešen oziroma jaz bi tako vprašal predlagatelje, saj nihče ne bo nič imel proti, če se bo po 5, 6 ali 8 letih ugotovilo, da se pa lahko ta kredit prej odplača. Tega nihče ne brani, če bo takrat finančna situacija na Darsu oziroma v državnem proračunu to zagotavljala. Zakaj je 25 let? Zaradi tega, kot je bilo s strani precejšnjih poslanskih kolegov že povedano, ker imamo še druge obveznosti, o katerih se na veliko pogovarjamo v tem Državnem zboru. Tudi sam bi se strinjal s tem, da nam kolega Cvikl tistim poslancem, ki smo župani, naj ne bi predaval o občinskih kreditih oziroma najemanju občinskih kreditov. Tisto, kar je bilo povedano, je pa res bilo za lase privlečeno. Marsikatera oziroma, bom rekel, skoraj menda vse občine v Sloveniji se odločajo za kredite, pa konkreten primer bom povedal, stanovanjski krediti, kjer rok odplačila nikjer ni bil krajši, kolikor jaz poznam ravno na osnovi amortizacijskega načrta, 20, 25 let. Pa je čista logika. Tudi to je medgeneracijski projekt, ki ga izvajamo občine. Zgradimo stanovanje, omogočimo mladim družinam, da stanovanja dobijo, mogoče pa marsikatera mlada družina čez 5, 10 let si zgradi hišo in je to stanovanje namenjeno naslednjim. Od kod plačujemo obveznosti oziroma imunitete? Iz najemnim. Se pravi, to so tudi projekti, za katere daje občinski svet tudi svoje soglasje oziroma se na občinskem svetu odloča. In jaz še nisem slišal primera, da bi občinski svet rekel: "Ne, za ta projekt, za to dobo odplačevanja pa nismo." In gledam tudi ta projekt izgradnje avtocest na podoben način in prav gotovo mora pri teh projektih biti neka medgeneracijska solidarnost. In je tudi prav, da se odplačevanje tega prenese na generacije in prav gotovo tudi na vse poslance, ki bodo v različnih ali pa, bi rekel, v naslednjih mandatih, ki bodo zastopali svoje državljanke in državljane, ki se vozimo ali pa se bodo vozili po teh avtocestah. Zato amandmaja vsekakor ne bom podprl. Hvala.
Postopek za prijave teče. Gospod Kristijan Janc, prosim.
Hvala lepa. Samo še nekaj bi rad iz te razprave pojasnil, pa ne bom nikogar poimensko navajal, da ne bo spet replike. Glede na to, kot je že kolega rekel, zakaj pa ne 5 let, zakaj pa ne 2 leti, saj je lahko tudi tako, gospod, ni nujno, da je ravno 15 let. Saj je 15 let tudi tako, na palec izračunano, ali je 15 pa realno za nekatere? Torej, to je čista demagogija in čisto natolcevanje opozicije pri tem predlogu, ki je po mojem dovolj utemeljen. Kar se tiče cestnine, že napovedujete povečanje cestnine. To tudi ni argument, bom rekel. Zakaj? Ko bomo enkrat končno pobirali pošteno cestnino v Sloveniji, potem bo tega denarja bistveno več, kot ga je danes, in ne bo treba povečevati cestnine. In tretjič, govorili ste tudi o proračunu za leto 2008, o povišanju DDV. Po vašem mnenje bo to "de facto" v letu 2008. Ne kar nekaj govoriti na pamet, to bo, ko bo, in tako naprej. Zato mislim, da take izjave niso korektne in sploh ne v kontekstu tega projekta, ki ga po mojem večina poslancev v tem Državnem zboru res odločno podpira, ker je tako nujen za Slovenijo, kot je potrebna voda doma v hiši. Hvala lepa.
Gospod Jožef Jerovšek, prosim.
Hvala lepa. V zvezi s tem amandmajem, ki ga seveda ne bom podprl, ker se zavedam pomembnosti izgradnje avtocest. Amandmajev, ki niso premišljeni, so neosnovani in so rušilni, seveda ne morem podpirati. Mislim, da so se snovalci, pripravljavci tega projekta izgradnje avtocest in poroštva odločili za najboljšo varianto. Vendar bi glede tega amandmaja želel vprašati, ali ta amandma še figurira kot amandma LDS ali figurira zgolj kot amandma gospoda Cvikla. Včeraj in danes opažam zanimivo diferenciacijo, da se znotraj LDS ograjujejo od skrajnežev. Včeraj se je gospod Gaber ogradil od nestrpnosti gospe Širce [[...]]
Gospod Jerovšek!
Ja, ja, čakajte, moram tole povedati [[...]]In danes tule vidim [[...]]
Gospod Jerovšek, me hočete poslušati?
Ja, ne, saj [[...]]
O amandmaju k 1. členu teče razprava, lepo prosim.
Saj o tem ravno govorim. Ja, pa to so pomembne politične stvari [[...]]
Ne imenujte poslank, ki jih ni v dvorani!
Imam pravico imenovati. Danes ob obravnavi tako pomembne finančne zadeve tukaj ne vidim gospoda Ropa, ne gospoda Lahovnika, ki veljata, da se tudi spoznata na finančne stvari v LDS-u, zato tudi tukaj vidim neko diferenciacijo med zmernejši in skrajneži. Dejansko bi bilo zanimivo vedeti, ali se je večina v LDS-u ogradila od skrajnosti tudi na finančnem področju? Hvala lepa.
Hvala lepa. Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. O amandmajih bomo v skladu z časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj čez pol ure, to je ob 17.30. Prekinjam to točko dnevnega reda in prekinjam sejo zbora, ki jo bomo nadaljevali ob 17.30.
Spoštovane poslanke in poslanci tako na levi kot na desni in v sredini! Lepo vas prosim, če zasedete svoje prostore! Pred začetkom odločanja vas lepo prosim, da preverite delovanje glasovalne naprave. Nadaljujemo s prekinjeno 13. točko dnevnega reda, to je z drugo obravnavo predloga zakona o prevozih v cestnem prometu. Prehajamo na odločanje o vloženih amandmajih. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanskih skupin SDS, NSi, SLS in DeSUS k 3. členu. Glasujemo. Navzočih je 53 poslank in poslancev, za je glasovalo 48, proti nihče. [[Za je glasovalo 48.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanskih skupin SDS, NSi, SLS in DeSUS k 5. členu. Glasujemo. Navzočih je 63 poslank in poslancev, za je glasovalo 61, proti nihče. (Za je glasovalo 61.)(Proti nihče.) Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju [[...]]Lepo bi prosil! Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanskih skupin SDS, NSi, SLS in DeSUS k 7. členu. Glasujemo. Navzočih je 66 poslank in poslancev, za je glasovalo 63, proti nihče. [[Za je glasovalo 63.]] [[Proti nihče.]] Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanskih skupin SDS, NSi, SLS in DeSUS k 12. členu. Glasujemo. Navzočih je 66 poslank in poslancev, za je glasovalo 63, proti nihče. [[Za je glasovalo 63.]] [[Proti nihče.]] Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanskih skupin SDS, NSi, SLS in DeSUS k 13. členu. Glasujemo. Navzočih je 67 poslank in poslancev, za je glasovalo 64, proti nihče. [[Za je glasovalo 64.]] [[Proti nihče.]] Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanskih skupin SDS, NSi, SLS in DeSUS k 14. členu. Glasujemo. Navzočih je 66 poslank in poslancev, za je glasovalo 63, proti nihče. [[Za je glasovalo 63.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Zaključili smo z odločanjem o amandmajih. S tem zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Besedo dajem predlagatelju zakona. Izvolite, gospod državni sekretar.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. V skladu s 138. členom Poslovnika Državnega zbora predlagam, da se tretja obravnava Zakona o prevozih v cestnem prometu opravi na isti seji.
Hvala lepa, gospod dr. Verlič. Ker so bili v drugi obravnavi sprejeti amandmaji k manj kot desetini členov dopolnjenega predloga zakona, predlagatelj zakona predlaga, da zbor na podlagi prvega odstavka 138. člena Poslovnika še na tej seji opravi tretjo obravnavo predloga zakona. Prehajamo na odločanje o navedenem predlogu. Sklep ne bo sprejet, če mu bo nasprotovala več kot tretjina navzočih poslancev. Glasujemo. Navzočih je 64 poslank in poslancev, za je glasovalo 58, proti 6. (Za je glasovalo 58.)(Proti 6.) Ugotavljam, da je predlagani sklep sprejet. Državni zbor bo tretjo obravnavo predloga zakona opravil v torek, 28. novembra 2006, v okviru glasovanj. Službe zbora bodo pripravile pregled v katerem bo vključen sprejeti amandma in člen h kateremu je bil amandma sprejet. Amandmaje k temu členu lahko kvalificirani predlagatelji vložijo do začetka tretje obravnave predloga zakona na seji zbora. Prekinjam to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 14. točko dnevnega reda - obravnava Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o varnosti cestnega prometa po skrajšanjem postopku. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o varnosti cestnega prometa ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Glasujemo. Navzočih je 66 poslank in poslancev, za je glasovalo 65, proti 1. (Za je glasovalo 65.)(Proti 1.) Ugotavljam, da je zbor sklep sprejel, zato je zakonodajni postopek o predlogu zakona končan. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 15. točko dnevnega reda - obravnava Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o delovnem času in obveznih počitkih mobilnih delavcev ter o zapisovalni opremi v cestnih prevozih, skrajšani postopek. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona v okviru skrajšanega postopka. Ker v tretji obravnavi ni možno vlagati amandmajev, prehajamo na odločanje o zakonu. Glasujemo. Navzočih je 67 poslank in poslancev, za je glasovalo 66, proti nihče. [[Za je glasovalo 66.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 4. točko dnevnega reda. Zbor bo v skladu s 139. členom Poslovnika zbora glasovanje o Predlogu zakona o dopolnitvi zakona o zagotavljanju socialne varnosti slovenskim državljanom, ki so upravičeni do pokojnin iz republik nekdanje SFRJ, opravil v torek, 28. novembra 2006, v okviru glasovanj. Nadaljujemo s prekinjeno 18. točko dnevnega reda - obravnava Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o odpravljanju posledic dela z azbestom, skrajšani postopek. Nadaljujemo z drugo obravnavo, to je z odločanjem o vloženih amandmajih. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanskih skupin LDS in SD k 1. členu. Glasujemo. [[Oglašanje iz dvorane.]] Prekinjam glasovanje. Odpiram postopek prijav za obrazložitev glasu v imenu poslanske skupine. Gospod Ljubo Germič, v imenu poslanske skupine LDS, izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospod predsedujoči. Spoštovane kolegice in kolegi! Sedaj je pred nami odločitev o tem, ali bomo sposobni s podporo amandmaju, o katerem bomo zdaj glasovali, premostiti razliko, ki smo jo naredili tako s sprejetjem obstoječega in sedaj veljavnega zakona in s predlogom zakona, ki je danes na mizi. Torej, ali bomo uspeli premostiti to, da bomo rekli, da imamo dve vrsti državljanov, obolelih za posledicami izpostavljenosti azbestu, da tisti, ki so bili na delovnem mestu izpostavljeni, imajo ene pravice, tistim, ki pa so bili nič hudega sluteč v okolici ali kjerkoli izpostavljeni azbestu, teh pravic ne damo. Tu bi, kolegice in kolegi, opozoril na to, da je bil leta 1996 ta zakon sprejet s konsenzom vseh poslank in poslancev. Takrat smo z zakonom naredili to, da smo najprej pogasili najbolj akuten vzrok, torej prestrukturirali tisto industrijo, ki je delala z azbestom. Danes ta zakon nadgrajujemo drugič in popravljamo tisto napako, na katero nas je opozarjal že Državni svet, ki je s predlogom veta omogočil ponovno glasovanje o sedaj veljavnem zakonu. Nismo sledili razumnim razlagam. Lahko popravimo napako, na katero nas je opozarjal predsednik Republike Slovenije, da v Sloveniji zagotavljamo v Državnem zboru enake pravice vsem, ki so utrpeli škodo zaradi istega vzroka. Kolegice in kolegi, težko je reči še kaj več, kot je prinesla več kot leto dni dolga razprava. Upam, da smo z argumenti uspeli narediti to, da bo podpora temu amandmaju tudi jasno sporočilo Državnega zbora, da tudi, če Vlada naredi napako, če Vlada zaradi mogoče nepretehtanih in v določenem trenutku tudi neuresničenih programskih zadev, ki jih ima sama, v parlamentu lahko gremo nad Vlado in speljemo zakon, ki seveda postavlja državljanke in državljane v odnos enakovrednega uveljavljanja enakih pravic. Pred nami je ta odločitev in dovolite mi, da izrazim optimizem, da bomo skupaj lahko ugotovili, da je bila v Državnem zboru izrečena podpora temu amandmaju. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Samo Bevk.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani zbor! Za razvoj bolezni, ki je posledica izpostavljenosti azbestu, ni nujno, da je oboleli delal na delovnem mestu, kjer je bil izpostavljen azbestu, ampak je lahko prišel v stik z azbestom že zaradi dnevne prisotnosti v okolju, kjer se je z azbestom delalo. To je osnovna vsebina našega amandmaja k 1. členu tega zakona. Potem pa tudi to, glede na dejstvo, da v določenih primerih postopka poravnave z obolelim ni mogoče speljati do konca, bi se bilo nujno v nadaljevanju sporazumevati s prizadetimi dediči. Tudi to bi radi uzakonili s tem amandmajem k 1. členu. Uvajamo pa tudi zbirko osebnih podatkov oseb, izpostavljenih azbestu, kar je dober temelj za opravljanje preventivne diagnostike in s tem zmanjšanje obolelih zaradi rakastih obolenj. Sedaj imate, spoštovane kolegice in kolegi, predvsem govorim kolegicam in kolegom poslankam in poslancem koalicije, lepo priložnost, da naredite korak naprej, da razširite vsebino tega zakona ne samo na tiste, ki so oboleli zaradi izpostavljenosti azbesta in so zboleli za mezoteliomom, temveč tudi na vse tiste, ki so zboleli za drugimi oblikami azbestnih bolezni, tako da bi dejansko širili sedaj zakon ne samo na zaposlene, ki so bili izpostavljeni v proizvodnem procesu nevarnim vplivom azbestnega prahu, ampak da upoštevamo tudi okoljski vidik izpostavljenosti, se pravi da tudi tiste vključimo v ta zakon, ki so živeli v okolici proizvodnih objektov. Teh ni tako malo. Ni tukaj samo Sorška dolina, tukaj so v bližini Ljubljane, Medvode, potem je tukaj Maribor pa tudi trboveljski bazen, tudi Izolo smo omenjali in njeno ladjedelnico, tako da je to vsekakor vseslovenski problem. Pa še to. Problem se bo začel v večji meri pojavljati čez toliko in toliko let, kajti latentna doba do izbruha katere od azbestnih bolezni je zelo dolga in višek obolevnosti pričakujemo okoli 2020 v Sloveniji. Zato bi bilo prav, da s tem amandmajem, s podporo temu amandmaju lahko vključimo v ta zakon tudi ta okoljski vidik in prebivalce, ki so zboleli. Zato bi prosil, da ta amandma sprejmete. Hvala lepa.
Hvala lepa. Prehajamo na razpravo, obrazložitev glasu poslank in poslancev. Prijava teče. Besedo ima gospod mag. Capuder.
Hvala lepa. Sedaj veljavni zakon daje pravice tudi tistim zaposlenim, ki jih po zakonu iz leta 1996 niso imeli, in že v tem je ta zakon dober. Sedanja novela pa rešitve v tem zakonu nadgrajuje tudi na vse tiste, ki so zboleli za najhujšo obliko bolezni, to je mezoteliom, in to na področju cele Slovenije. Zakaj pa tega amandmaja ne bom podprl? Predvsem iz dveh bistvenih razlogov. Prvi razlog je register, ki ga uvaja ta amandma, kajti ta register govori o vseh tistih, ki so bili izpostavljeni azbestu. To smo praktično vsi prebivalci Republike Slovenije, kajti vsi smo nekdaj ali pa še vedno pijemo vodo iz azbestnih vodovodnih cevi. Večinoma so bile naše hiše pokrite z azbestno kritino in to pomeni, da smo praktično vsi prebivalci po tem predlogu lahko člani tega registra. Kaj pa pomeni biti v registru okuženih z azbestom, si pa lahko verjetno predstavlja samo tisti, ki je za azbestom že zbolel. Jaz bi se strinjal, da bi ta register govoril o obolelih zaradi azbestnih bolezni, in bi mogoče to stvar podprl. Drugi razlog, zakaj pa ne morem podpreti tega amandmaja, je pa v tem, da zelo na široko uvaja definicijo okolja. Kaj je okolje, ne ve nihče v Državnem zboru, kajti kolikor hitro bomo postavili neko definicijo okolja okoli neke tovarne, se bo lahko zelo hitro našel nekdo, ki bo izpadel izven tega okolja, pa bo vseeno zbolel. Takšna rešitev bi bila v zakonu za tistega sigurno diskriminatorna. Jaz tega amandmaja osebno ne bom podprl. Hvala.
Besedo ima gospod mag. Štebe. Prosim.
Hvala lepa za besedo. Jaz ne bom podprl tega amandmaja, ker preveč širi pravice, zadeve niso obvladljive glede tako razširjenih pravic. Pomislite samo, da glede na to, da v tem amandmaju piše, da v vseh gospodarskih družbah, kjer se je uporabljal ali skladiščil azbest oziroma azbestni izdelki, ima okolica pravico, da se najprej ugotovi in potem zahteva povračilo ogroženosti ali pa vplivov na zdravje. Vemo, da so bile v vseh trgovinah azbestne plošče, azbestna kritina, vse trgovine v Sloveniji, praktično v skoraj vsakem naselju. Azbestni izdelki so se skladiščili tudi kar tako ob raznih izgradnjah, ne samo v prostorih gospodarskih družb, se pravi tudi na začasnih mestih. Praktično tako, kot je bilo že omenjeno, smo bili vsi na nek način v stiku kot sosedje ali pa - tudi to je slabo definirano - ali pa kot samo začasni mimoidoči. Nikakor ne moremo v že tako dobro definiranem zakonu razširjene pravice tudi na rakove vplive širiti še naprej. Mislim, da morajo izkušnje pokazati najprej, kaj pa bi dejansko bilo upravičeno. Bom nasprotoval temu amandmaju. Hvala.
Hvala lepa. Prehajamo na odločanje. Prijava za obrazložitev glasu teče. Gospod Jožef Školč, izvolite.
Hvala lepa. Sam bom te amandmaje podprl in jih tudi razumem kot nek nujen pogoj, da se lahko podpre zakon. Bojim se, da bi zavrnitev teh amandmajev peljala tiste, ki so prizadeti s tem zakonom, v ponovno prepričevanje Državnega sveta in drugih, da pridemo v nek povrnjen krog z vetom spet v Državni zbor. Menim, da bi lahko v trenutku, ko na ministrstvu, pristojnem za to področje, ne straši več duh ministra Drobniča, le lahko sprejeli te amandmaje in omogočili, da se na razumen način v tretji obravnavi uredi eventualno odprta vprašanja v tem dopolnilu. Zagotovo pa ni res, da se to širi na vsakega, ki je šel mimo azbestne plošče. Gre za to, da se širi v okolico objektov, kjer so predelovali in skladiščili azbest oziroma azbestne izdelke; in kumulativno je ugotovljeno, da je to okolje kontaminirano. Se pravi, ne gre za to, bi lahko celo Slovenijo označili za ogroženo območje, ampak se bo ugotavljalo, kje so bili predelovalni objekti in kje je v okolici teh objektov kontaminirano okolje. Šele od tam naprej bodo tekle pravice posledično prizadetih in tudi to s pomočjo ustreznih komisij. Skratka, ne zavajati ljudi in strašiti ljudi, da gre za celo Slovenijo in kompletno prebivalstvo, ampak gre za neko razumno [[...]] [[Izključen mikrofon.]]
Hvala lepa. Besedo ima gospod Aleš Gulič. Prosim.
Spoštovani in cenjeni! Jaz bom ta amandma podprl zaradi tega, ker ta amandma vrača tudi tisto, kar je bilo obljubljeno v marcu letos, ko se je sprejemal sedaj veljavni zakon. Takrat je bilo DeSUS-u obljubljeno, da bo zakon spremenjen takoj, naj samo pripravi dopolnila, ki bodo uredila vse te zadeve in vključila tudi tiste bolnike, ki niso v delovnem procesu bili v stiku z azbestom, ampak so bili v stiku z azbestom zaradi tega, ker so živeli v bližini obratov, kjer se je predelovalo, skladiščilo, proizvajalo azbestne izdelke. Prej smo slišali dvoje zgodb o tem, kako bomo vsi lahko zahtevali odškodnine. Veste, za to, da bo kdo lahko zahteval odškodnino, bo moral najprej zboleti, to je tisto. In teh bolnikov, vsaj kolikor do zdaj kaže, ni tako veliko, da bi to povzročilo, ne vem, kakšno obremenitev za državni proračun. O tem so govorili tudi predstavniki ministrstva. Sploh ne gre več za to zgodbo, ampak gre samo za prestiž. Kako pa se je s tem zakonom goljufalo ves ta čas od marca do zdaj in ga prestavljalo, da ne bi škodil lokalnim volitvam, da ne bi škodil, ne vem, komu, ampak očitno je prva politična žrtev azbesta stranka DeSUS, ki se je zelo trudila, da bi to spravila skozi, pa so jo njeni partnerji prevarali. Hvala lepa.
Besedo ima gospa Breda Pečan. Izvolite, prosim.
Hvala za besedo. Jaz bom podprla vse amandmaje, ki so usmerjeni v to, da zagotavljajo pravice tudi tistim obolelim za različnimi vrstami azbestoze, ne samo mezotelioma, ki niso bili izpostavljeni azbestu ob svojem delu v posameznem podjetju, ampak tudi zaradi prisotnosti azbestnih vlaken v okolju, v katerem so živeli oziroma živijo. Povedati moram, da se mi zdi nesmiselno govoriti o tem, da lahko azbestozo povzroča azbestna kritina, ki stoji na strehi, ali da azbestozo povzroča azbest v vodovodnih ceveh. To kaže na to, da tisti poslanci, ki neprestano ponavljajo te trditve, ne poznajo osnovnih resnic v zvezi z azbestom in kaj pravzaprav pri azbestu, v kakšnih primerih povzroča azbest azbestozo. In zaradi tega menim, da je treba upoštevati, da ni važno, v katerem okolju je kdo živel, ali je to blizu tovarne ali daleč od tovarne. Važno je, da je človeku, ki zboli za azbestozo, ugotovljena azbestoza, da jo komisija, ki je tudi navedena v amandmaju, ugotovi, prizna in da se potem temu primerno s takšnim človekom ravna enako kot s tistim, ki je zbolel zaradi dela z azbestom.
Hvala lepa. Gospod Samo Bevk, prosim.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Bojazni, da bi prišlo do neobvladljivih finančnih posledic ob sprejemu tega amandmaja, ni. Glede na dolgoročno spremljanje in statistiko bolezni od leta 1982 dalje je predvideno število obolelih zaradi okoljske izpostavljenosti azbestu v obdobju od 2007 do 2010 vsega skupaj 223 obolelih. Od 18 do 22 obolelih za rakom na leto ali od 34 do 37 obolelih za katerokoli drugo azbestno bolezen. In če se to finančno oceni na sedaj veljavni zakon, potem bi v štirih letih porabili za izvajanje tega zakona nekaj manj kot 700 milijonov tolarjev. Bi pa še enkrat sedaj ponovil, da ste zelo z lahko roko pri proračunu samo za eno leto izglasovali za več kot milijardo amandmajev za ceste. Pa še nekaj bi rad povedal. Rečeno je bilo, da šele s tem novim zakonom, ki smo ga sprejeli marca letos v Državnem zboru, lahko uveljavljajo pravice vsi tisti, ki so bili v drugih podjetjih izpostavljeni azbestu, ne samo v Salonitu Anhovo. To enostavno ne drži, kajti od leta 1998 do 2003 je bila verificirana poklicna bolezen v Salonitu Anhovo, v Termiki, Donitu, [[...]] [[Nerazumljivo.]] [[...]]in tudi v nekaterih drugih podjetjih v Sloveniji, ki so uporabljala azbest. Tako da naredimo [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]šele sedaj, če sprejmemo ta amandma k temu zakonu k 1. členu, korak naprej in dejansko širimo šele sedaj vsebino tega zakona. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Zagorac. Izvolite, prosim, kaj bi želeli?
Hvala za besedo.
Prosim.
Verjetno ste slišali koga drugega. Rekel sem [[...]]
Ne, ne, jaz vas poslušam.
Jaz pa sem rekel, hvala za besedo. Želel bi proceduralni predlog.
Prosim, če obrazložite proceduralni predlog.
Seveda, glede na zelo perečo vsebino zakona in amandmaja, ki je pred nami, glede na neke vrste tudi usodnost odločitve, ko bomo odločali o tem amandmaju, vas naprošam, da v skladu z drugim odstavkom 73. člena Poslovnika Državnega zbora pred glasovanjem o tem amandmaju odredite 30 minut odmora za posvetovanje v poslanski skupini Slovenske nacionalne stranke. Hvala.
Hvala lepa za vaš predlog. S tem zaključujemo postopek obrazložitve glasu. In sejo nadaljujemo ob 18.30.
Spoštovane poslanke in poslanci, nadaljujemo sejo Državnega zbora. Želi besedo poslanska skupina Slovenske nacionalistične stranke? Oprostite. Ali želi poslanska skupina Slovenske nacionalne stranke besedo? Izvolite, prosim.
Hvala za besedo, spoštovani predsedujoči. Kakorkoli nas boste imenovali, verjemite, da v srcu dobro mislimo: nacionalisti, nacionalsocialisti, Slovenska nacionalna stranka, kakorkoli nas boste imenovali, verjemite, da v srcu dobro mislimo za narod.
Vas lahko prosim, če obrazložite, kar imate za obrazložiti.
Absolutno. Vsem, ki ste se nasmejali takrat, ko sem vzel odmor. Upam, da vam je odmor prišel prav, mislim, da je bil še prekratek, še dve uri, tri dni ali pa teden dni odmora bi si morali vzeti, da boste lahko ločili med življenjem in smrtjo. O tem govorimo danes. O tem gre pri tem amandmaju. In če vam to ne bo izbrisalo nasmeha iz ustnic, je meni žal, če se lahko smejete v brk ljudem, ki jim je azbest povzročil smrt, bolezen ali pa kakršnokoli drugo nevšečnost. Da ne bo dvoma o tem, da smo izkoristili poslovniško možnost v odmoru zaradi tega, ker ne vemo, kako bi glasovali o tem amandmaju, amandma bomo z velikim veseljem podprli. Odmor smo vzeli zato, ker se je v tej državi danes popoldne zgodila ena zadeva, ki bi lahko rekli en moment, ki pa nekako več ne ustreza temu, kar ta zakon govori. Gospod predsednik Vlade je izrekel nezaupnico ministru, ki bi naj ta zakon zagovarjal. Pa me zanima, zelo me zanima, ali Vlada Republike Slovenije še naprej podpira tako "nebulozen" zakon in ali še vedno Vlada Republike Slovenije kljub tej nezaupnici še vedno nasprotuje tako pomembnim amandmajem, ki dajejo tem ljudem možnost sicer boljšega kratkega življenja, ampak boljšega kratkega kot pa samo kratkega življenja. To je zelo pomemben podatek. Ali je celo mogoče takšna neumnost, kot jo v tem zakonu predstavljate, razlog za to, da se je minister za delo, družino in socialne zadeve znašel na odstrelu predsednika Vlade. To so pa zelo pomembna vprašanja, ki mislim, da terjajo odgovor, kajti zdi se mi, glede na to, da se je to zgodilo pred odločanjem o azbestnem zakonu, ko govorimo o življenju in smrti, mogoče pa stališče več ni enako in bo minister tudi zato morebiti odstreljen.
Hvala lepa, gospod Zagorac. Če bi poznali Poslovnik, potem bi vedeli, da predstavniki sedaj ne morejo odgovarjati na vaša vprašanja. Nobene razprave, prosim, nič več. Gospod Jerovšek, kaj želite?
Gospod podpredsednik, želim eno zelo pomembno stvar razčistiti. Jaz upam, da sem prav slišal gospoda Zagorca, ko je rekel: mi nacionalci, mi nacionalsocialisti. In želim razčistiti, ker je to zelo pomembna stvar.
Vas lepo prosim, jaz se za prej opravičujem, ker človeku, ko vodi tako, včasih kaj uide. Ampak mislim, da to ni bilo namerno, zato vas prosim, da ne bi o tem razpravljali.
[[...]]če je negiral to, ampak če bi pa bilo to, potem pa bi bil zelo pozoren.
Razprava je zaključena in prehajamo na odločanje. Kaj želite, prosim, gospod Peče?
Spoštovani prisotni! Ne glede na to, kar si kdorkoli izmed poslank ali poslancev misli, ampak dejstvo je, da je predsednik Vlade Janez Janša danes izrekel nezaupnico do preteklega dela [[...]]
To ni procedrulano vprašanje, gospod Peče. Mislim, da poznate ta Poslovnik. Lepo vas prosim, ne otežujte mi dela na tak način. Zaključujemo razpravo. Razpravo smo zaključili in prehajamo na odločanje.
Imamo stališče Vlade, imamo stališče Ministrstva za delo, družino in socialne zadeve, za katerega ne vemo, ali je usklajeno.
Hvala lepa. Prehajamo na odločanje. Pred tem naj povem to, če amandma ne bo sprejet, postanejo vsi preostali amandmaji brezpredmetni. Prehajamo na odločanje. Glasujemo. Navzočih je 68 poslank in poslancev, za je glasovalo 27, proti 38. (Za je glasovalo 27.)(Proti 38.) Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prej sem že opozoril, da so vsi ostali predloženi amandmaji s tem brezpredmetni. Končali smo z glasovanjem o amandmajih in z drugo obravnavo predloga zakona v okviru skrajšanega postopka. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ker v drugi obravnavi niso bili sprejeti amandmaji, v tretji obravnavi ni možno vlagati amandmajev, zato prehajamo na odločanje o zakonu. Ob tem vas obveščam, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista obvestili, da bi bil zakon neusklajen. Zato prehajamo na obrazložitev glasu v imenu poslanskih skupin. Prosim za prijavo v imenu poslanskih skupin. Gospod Sok, imate besedo v imenu poslanske skupine Socialnih demokratov. Pardon, oprostite, se zgodi. Pogledal sem čez ekran, videl gospoda Bevka, napisan pa je bil spodaj gospod Alojz Sok. Se opravičujem, gospod Bevk, izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani zbor! Z zavrnitvijo amandmaja k 1. členu zakona je vladna koalicija zamudila zadnjo priložnost, da bi sprejela zakon in lahko v oči pogledala vse tiste, ki so bili prizadeti in so zboleli zaradi azbesta. V poslanski skupini Socialnih demokratov menimo, da bi bilo treba veljavni Zakon o odpravljanju posledic dela z azbestom dopolniti in ga uskladiti s socialnimi partnerji in medicinsko stroko. Žal se to ni zgodilo. Tudi poskus štirih poslancev koalicijskih strank se je izjalovil. Z na matičnem odboru popolnoma okleščenim zakonom in z zavrnitvijo vseh amandmajev poslanske skupine Socialnih demokratov in poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije od tega zakona, ki je bil v proceduri od maja letos, ni ostalo prav nič. Zato ga v poslanski skupini Socialnih demokratov ne moremo podpreti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Alojz Sok v imenu poslanske skupine Nove Slovenije. Prosim.
Hvala lepa za besedo. Čisto na kratko bi rad povedal, da bomo v naši poslanski skupini zakon podprli. Zaradi objektivne obveščenosti javnosti pa moram glede prej napovedanega iz vrst poslancev Slovenske nacionalne stranke le-te malo popraviti: ta predlog zakona ni predlog Vlade, ampak predlog skupine poslancev s prvopodpisanim Francem Žnidaršičem. Tako da to seveda ni povezano s tistim, kar so prej hoteli insinuirati. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Sašo Peče v imenu SNS.
Spoštovani podpredsednik! Vesel sem, da ste tokrat uporabili kratico. S tega mesta sem vas dolžan opozoriti in od vas terjati opravičilo, ker ste imenovali poslansko skupino Slovenske nacionalne stranke "nacionalistično" stranko. Iskreno upam, da boste premogli toliko ponosa in izrekli opravičilo. V nasprotnem primeru verjamem, da se bo ob prihodnjih vodenjih seje zgodilo, da bodo vašo stranko predsedujoči imenovali zelo negativno. Po drugi strani pa bi rad opozoril na zadevo glede mnenja Vlade Republike Slovenije. Ne govorimo o avtorstvu. Vsi pa vemo, da je bil poseg v ta zakon s strani Vlade in s strani Ministrstva za delo, družino in socialne zadeve ogromen. In glede na to, da je Vlada Republike Slovenije v svojem mnenju zapisala, da predlogu zakona ne bo nasprotovala, če predlagatelji v zakonu jasno opredelijo kriterije za priznavanje pravic okoliškim prebivalcem. Vemo pa tudi, da je Ministrstvo za delo, družino in socialne zadeve zavzelo popolnoma drugačno stališče iz tega naslova. Zato nas zanima, posebej ob momentu, ki je nastopil danes, da se celo predsednik Vlade distancira od dela ministra za delo, družino in socialne zadeve, to je ministra Drobniča, ali Vlada Republike Slovenije še zmeraj vztraja pri okleščenju zakona v taki obliki, kot je zdaj v tretji obravnavi. Gospod predsedujoči, prosil bi, če nam lahko v dani situaciji, torej pred tretjo obravnavo, Zakonodajno-pravna služba odgovori na moje vprašanje, kakšno je stališče pristojnega ministrstva in Vlade Republike Slovenije pred tretjo obravnavo do amandmajev, ki so bili izpuščeni, in do predloga zakona, ki je prišel v proceduro v okviru svoje osnovne oblike. Na vsak način pa, gospod predsedujoči, iskreno upam, da se boste opravičili. Hvala.
Gospod Peče, dve stvari. Ponavadi pri svojem vodenju nisem žaljiv. Velikokrat pa ravno s te strani poslušam precej žaljive stvari. Za tisto, kar mi je ušlo, lapsus, se vam iskreno opravičujem, kompletni poslanski skupini, če terjate od mene to, vendar obenem bom tudi zelo pozoren v bodoče, kakšen bo vaš odnos do vseh ostalih poslancev, vključno z menoj. Drugo. Nismo več v fazi razprave, gospod Peče, zato ne morem vašega predloga uresničiti in postaviti vprašanja Zakonodajno-pravni komisiji, to, kar ste me vprašali. Nadaljujemo. Gospod Ljubo Germič v imenu poslanske skupine LDS.
Hvala za besedo. Res zakona, o katerem bomo glasovali, v obravnavo ni predložila Vlada. Zakaj so ga predložili poslanci koalicije? Temeljno vprašanje in odgovor na to vprašanje sledi iz besedila o oceni stanja in razlogi za predložitev tega zakona. Pišejo poslanci: "Menimo, da ni nikakršnega opravičila, da delimo prizadete zaradi izpostavljenosti azbesta na tiste, ki so zboleli zaradi izpostavljenosti pri delu, in na tiste, ki so živeli v okolici obratov, v katerih je potekala azbestna proizvodnja." To so zapisali poslanci, podpisani predlagatelji tega zakona. Danes se lahko vprašamo, kolegice in kolegi, kajti velikokrat danes ponovljeno znano dejstvo iz današnjega popoldneva, da je Vlada seveda naredila zakon, ki pri predsedniku Vlade v strani resornega ministra več ne vliva zaupanja, to je dejstvo. Danes se potem vprašamo, ali novi zakon sledi zapisu o oceni stanja za predlog tega zakona? Lahko ugotovimo, da temu ni res. Ta zakon ne zagotavlja enakih pravic, ne prinaša poravnave škode za prizadeto oziroma uničeno zdravje prebivalcev, ki so bili v okolici izpostavljeni azbestu. Ne zagotavlja zadostne socialne varnosti obolelih, ustvarja razlike, kjer oboleli zaradi istega vzroka ne morejo biti upravičeni do enakih pravic. Zakon ne zagotavlja pravice do odškodnine dedičem pokojnih oseb. Zaradi vsega navedenega, zaradi tega, da tudi poslanci, ki so predlagali besedilo tega zakona, mi seveda pričakujemo, da ne bodo izvedli podpore takšnemu zakonu, ki gre v nasprotju s tem, kar so ocenili, da je potrebno narediti za to, da se ta zakon popravi, ki je bil kot napaka sprejet v začetku tega leta, zato v poslanski skupini seveda ne moremo podpreti tega zakona. Hvala lepa.
Prosim. Prijava teče. Besedo ima gospod Boštjan Zagorac. Prosim.
Spoštovani predsedujoči, najlepša hvala za besedo. Jaz verjamem v dober namen predlagatelja, vsaj v tistem delu, ko sem zakon dobil, bom rekel, v tistem delovnem osnutku pred sabo in je predlagatelj upošteval skoraj vse tisto, kar smo pri obravnavi vladnega predloga zakona opozicijski poslanci opozarjali. V dobršni meri je upošteval tudi ta okoljski vidik, ki ga tako zato poudarjamo, nato pa se je zgodil čuden preobrat; čuden preobrat najprej s strani Ministrstva za delo, družino in socialne zadeve, ko je prišlo najprej z nekim svojim negativnim stališčem, pa potem s stališčem, da je treba zakon oklestiti. In danes imamo en skelet, en skelet, ki v bistvu v eni malenkosti sicer izboljšuje tisto, kar smo sprejeli pred letom dni, ampak je to tako, če bi postavili na polja papir, bi nianse opazili samo tisti, ki dobro vidite; verjetno jih tudi jaz ne bi, ker imam očala. Moram pa reči, da me zelo skrbi, gospod predsedujoči, to me pa res zelo skrbi - obnašanje nekaterih vladnih poslancev, ki delajo tu ene grimase, berejo Demokracijo in ne vedo, kaj bi sami s seboj počeli takrat, ko govorimo o življenju in smrti, spoštovani gospodje, saj ne drugače. Meni je vseeno, berite tudi Nedelo ali kar hočete, ampak ne, ko govorimo o življenju in smrti. Tudi odkimavanje ni na mestu. Obrnite se nazaj, poglejte na balkon pa odkimajte, takrat odkimavajte, nikoli prej in nikoli pozneje. Življenje in smrt sta pa sveta, pa mislim, da tudi za vas.
Gospod Vili Rezman, izvolite, prosim.
Hvala lepa. V poslanski skupini DeSUS smo bili iniciatorji tistega zakona, ki bi naj prinesel čim več pravic čim več oškodovanim. Zato smo se potrudili in tudi izposlovali sestanek s premierjem in dobili določena zagotovila o tem, da bo možno sodelovanje pri pripravi in izpeljavi tega zakona. Kasneje se je pokazalo, da koalicija ni bila naklonjena vsem našim predlogom, in smo popuščali do te mere, da bi vsaj nekaj ostalo in da bi nekateri imeli lahko možnost vlagati amandmaje. Amandmaji so bili vloženi, vendar brez upanja. Ko se ugotovi, da smo bili poslanci DeSUS za amandma, ko lahko ugotovimo, da so bili nekateri drugi poslanci koalicijskih strank "za" na ta način, da vsaj niso glasovali proti, ugotovimo, da manjka več kot pol LDS-a, ni ga tukaj, da bi podprl svoj amandma; in to je tisto, kar je dvolično - imenovati nekaj za usodni problem, pa ne biti sposoben priti sem in glasovati za svoj amandma.
Hvala lepa. Prehajamo na odločanje. Prijava teče. Besedo ima gospod mag. Capuder. Ne. Gospod Jožef Školč. Izvolite, prosim.
Hvala lepa. Jaz bom glasoval proti takemu zakonu in obžalujem, da ni več mojih kolegov tukaj. Ne morem pa se načuditi, da ni tukaj predlagatelja zakona, gospoda Žnidaršiča, ki je obljubljal rešitev za cel Državni zbor. Verjetno je njega, kot njegove kolege sram, da se je stvar obrnila tako, kot se je, in danes pri tej odločitvi ne sodeluje.
Hvala lepa. Gospa Barbara Žgajner Tavš, izvolite.
Hvala lepa. Jaz imam pred seboj v tem trenutku amandma kolega Vilija Rezmana. Tudi kolega Vili Rezman je podpisan kot sopredlagatelj pod zakon, ki ga danes sicer v spremenjeni obliki potrjujemo trenutno v tretji obravnavi. In pod ta amandma, pa mi dovolite, bom prebrala, je zapisano, kolega Vili Rezman, ki je vložil svoj amandma na svoj zakon.
Ni več razprave o tem amandmaju.
Dovolite, ampak to je tudi pogoj, ki ga želim izpostaviti v okviru obrazložitve o zakonu v celoti. Dovolite, ne bom brala amandmaja, prebrala bom samo stavek iz obrazložitve, ki je zelo pomemben, verjemite. "V sklepih, ki jih je sprejel Odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide, je poudarjeno, naj se predlagatelji zakona uskladijo z Vlado Republike Slovenije. Zato menimo," navaja kolega Rezman naprej, "da bi bilo morda upravičeno črtanje pravice, ki je bila predlagana v navedenem členu." Iz tega očitno izhaja, da je usklajevanje z Vlado Republike Slovenije v okviru tega zakona bilo v smislu črtanja pravic, črtanja vsebine samega zakona. Roko na srce, kako je mogoče reči, da je tak zakon dober, da je tak zakon tak, da sledi oziroma vsebuje pravice vseh, ki bi morali biti zajeti v ta zakon. Jaz bom ne glede na to žal prikimala in podprla ta zakon. Podprla zgolj zato, ker daje minimalne pravice, več od tistega vladnega zakona, ki ste ga dvakrat izsilili v tem Državnem zboru.
Hvala lepa. Dal bi samo eno pripombo. Spoštovani kolega Žnidaršič je odsoten zaradi zdravstvenih težav. Prehajamo na odločanje. Navzočih je 68 poslank in poslancev, za je glasovalo 50, proti 3. [[Za je glasovalo 50.]] [[Proti 3.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 19. točko dnevnega reda - obravnava Predloga zakona o soglasju in poroštvu Republike Slovenije za obveznosti iz kredita, ki ga najame Dars, d.d., pri Evropski investicijski banki za projekt slovenskih avtocest, nujni postopek. Nadaljujemo z drugo obravnavo predloga zakona, to je z odločanjem o vloženih amandmajih, na podlagi pregleda amandmajev. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanske skupine LDS k 1. členu. Glasujemo. Glasovalo je 62 poslank in poslancev, za 11, proti 45. [[Za je glasovalo 11.]] [[Proti 45.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Končali smo z glasovanjem o amandmajih in z drugo obravnavo predloga zakona v okviru nujnega postopka. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ker v drugi obravnavi niso bili sprejeti amandmaji, v tretji obravnavi ni možno vlagati amandmajev, zato prehajamo na odločanje o zakonu. Ob tem vas obveščam, da me Zakonodajno-pravna služba in Vlada nista obvestili, da bi bil zakon neusklajen. Glasujemo o zakonu. Glasovalo je 64 poslank in poslancev, za 55, proti 5. [[Za je glasovalo 55.]] [[Proti 5.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. Prehajamo na nadaljevanje 5. točke dnevnega reda - tretja obravnava Predloga zakona o javno-zasebnem partnerstvu. Državni zbor je v torek, 21. novembra 2006, opravil drugo obravnavo navedenega predloga zakona. Ker k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili sprejeti amandmaji, v tretji obravnavi amandmajev ni možno vlagati. Zato v skladu s 139. členom Poslovnika prehajamo na odločanje o zakonu. Na podlagi petega odstavka 140. člena Poslovnika vas obveščam, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi na matičnem delovnem telesu sprejetih amandmajev zakon neusklajen. Pri tem je poslanska skupina LDS pri glasovanju napovedala obstrukcijo. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 56 poslank in poslancev, za je glasovalo 46, proti 8. [[Za je glasovalo 46.]] [[Proti 8.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na nadaljevanje 6. točke dnevnega reda - tretja obravnava Predloga zakona o javnem naročanju na vodnem, energetskem, transportnem področju in področju poštnih storitev. Državni zbor je v torek, 21. novembra 2006, opravil drugo obravnavo navedenega predloga zakona. Ker k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi amandmaji, v tretji obravnavi amandmajev ni možnost vlagati, zato v skladu s 139. členom Poslovnika zbora prehajamo na odločanje o zakonu. V zvezi z usklajenostjo zakona dajem besedo predstavniku Vlade. Izvolite, prosim.
Hvala, gospod podpredsednik. Spoštovane poslanke in poslanci! Vlada je pripravila uskladitvene amandmaje, ki so nastali zaradi neusklajenosti med Zakonom o javnem naročanju in Zakonom o javnem naročanju na vodnem, energetskem, transportnem področju in področju poštnih storitev, zaradi sprejema amandmajev na matičnem delovnem telesu, in sicer k naslednjim členom zakona: k 2., 8., 25., 38., 41., 58., 59., 61., 63., 67., 91., 99., 100., 104., 110., 111. in 112. členu. Hvala.
Hvala lepa. Prišlo je do običajne zamenjave predsedovanja. Gospodu Klavori se zahvaljujem za vodenje. Mi pa nadaljujemo. Ker je predstavnik Vlade opozoril, da je po končani tretji obravnavi predlog zakona zaradi sprejetih amandmajev neusklajen, je Vlada pripravila uskladitveni amandma oziroma amandmaje, ki ste jih prejeli na klop. Želijo o uskladitvenih amandmajih besedo poslanke in poslanci? Ne želijo. Hvala lepa. Ker nihče ne želi več razpravljati, zaključujem razpravo. Prehajamo na odločanje o uskladitvenem amandmaju Vlade k 2. členu. Glasujemo. Navzočih je 61 poslank in poslancev, za je glasovalo 52, nihče proti. [[Za je glasovalo 52.]] [[Proti nihče.]] Kar pomeni, da je ta uskladitveni amandma sprejet. Prehajamo na odločanje o uskladitvenem amandmaju Vlade k 8. členu. Glasujemo. Navzočih je 58 poslank in poslancev, za je glasovalo 51, proti nihče. [[Za je glasovalo 51.]] [[Proti nihče.]] Prehajamo na odločanje o uskladitvenem amandmaju k 25. členu. Glasujemo. Navzočih je 57 poslank in poslancev, za je glasovalo 50, proti nihče. [[Za je glasovalo 50.]] [[Proti nihče.]] Glasujemo o uskladitvenem amandmaju k 38. členu. Glasovanje teče. Navzočih je 56 poslank in poslancev, za je glasovalo 47, proti nihče. [[Za je glasovalo 47.]] [[Proti nihče.]] Odločamo o uskladitvenem amandmaju k 41. členu. Glasujemo. Navzočih je 56 poslank in poslancev, za je glasovalo 48, nihče proti. [[Za je glasovalo 48.]] [[Proti nihče.]] Glasujemo o uskladitvenem amandmaju k 58. členu. Glasujemo. Navzočih je 57 poslank in poslancev, za je glasovalo 49, nihče proti. [[Za je glasovalo 49.]] [[Proti nihče.]] Kar pomeni, da je amandma sprejet. Glasujemo o uskladitvenem amandmaju k 59. členu. Glasujemo. Navzočih je 53 poslank in poslancev, za je glasovalo 48, nihče proti. [[Za je glasovalo 48.]] [[Proti nihče.]] Glasujemo o uskladitvenem amandmaju k 61. členu. Glasujemo. Navzočih je 49 poslank in poslancev, za je glasovalo 44, nihče proti. [[Za je glasovalo 44.]] [[Proti nihče.]] Odločamo o uskladitvenem amandmaju k 63. členu. Glasujemo. Hvala. Navzočih je 47 poslank in poslancev, za je glasovalo 46, proti nihče. [[Za je glasovalo 46.]] [[Proti nihče.]] Odločamo o uskladitvenem amandmaju k 67. členu. Glasujemo. Hvala lepa. Glasovanje moramo zaradi nesklepčnosti ponoviti. Prosim, da tisti, ki niste glasovali, zasedete svoja mesta in omogočite nadaljevanje seje. Ponovno glasujemo o uskladitvenem amandmaju k 67. členu. Hvala. Navzočih je 50 poslank in poslancev, za je glasovalo 48, nihče proti. [[Za je glasovalo 48.]] [[Proti nihče.]] Glasujemo o uskladitvenem amandmaju k 91. členu. Glasujemo. Navzočih je 55 poslank in poslancev, za je glasovalo 48, proti nihče. [[Za je glasovalo 48.]] [[Proti nihče.]] Glasujemo o uskladitvenem amandmaju k 99. členu. Glasujemo. Navzočih je 58 poslank in poslancev, za je glasovalo 50, nihče proti. [[Za je glasovalo 50.]] [[Proti nihče.]] Kar pomeni, da je tudi ta amandma sprejet. Glasujemo o uskladitvenem amandmaju k 100. členu. Glasujemo. Navzočih je 59 poslank in poslancev, za je glasovalo 51, proti nihče. [[Za je glasovalo 51.]] [[Proti nihče.]] Tudi ta amandma je sprejet. Glasujemo o uskladitvenem amandmaju k 104. členu. Glasujemo. Navzočih je 57 poslank in poslancev, za je glasovalo 49, proti nihče. [[Za je glasovalo 49.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Glasujemo o uskladitvenem amandmaju k 110. členu. Glasujemo. Navzočih je 58 poslank in poslancev, za je glasovalo 51, proti nihče. [[Za je glasovalo 51.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na odločanje o uskladitvenem amandmaju k 111. členu. Glasujemo. Navzočih je 55 poslank in poslancev, za je glasovalo 50, proti nihče. [[Za je glasovalo 50.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. In še zadnji uskladitveni amandma k 112. členu. Glasujemo. Navzočih je 60 poslank in poslancev, za je glasovalo 52, proti nihče. [[Za je glasovalo 52.]] [[Proti nihče.]] Vsi uskladitveni amandmaji so sprejeti. Prehajamo na odločanje o zakonu v celoti. Glasujemo. Navzočih je 60 poslank in poslancev, za je glasovalo 52, proti nihče. [[Za je glasovalo 52.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. Zaključujem 6. točko dnevnega reda. Prehajamo na nadaljevanje 7. točke dnevnega reda - tretja obravnava Predloga zakona o javnem naročanju, EPA 1029-IV . Državni zbor je v torek, 21. novembra 2006, opravil drugo obravnavo navedenega predloga zakona. Ker so bili v drugi obravnavi sprejeti amandmaji k manj kot desetini členov dopolnjenega predloga zakona, je zbor na predlog predlagatelja zakona odločil, da bo na podlagi prvega odstavka 138. člena Poslovnika zbora še na tej seji opravil tretjo obravnavo predloga zakona. Ugotavljam, da v tretji obravnavi niso bili vloženi amandmaji. V zvezi z usklajenostjo zakona dajem besedo predstavniku Vlade. Prosim.
Hvala, gospod podpredsednik. Spoštovane poslanke in poslanci! Tudi pri tem zakonu je Vlada pripravila uskladitvene amandmaje, ki so nastali zaradi neusklajenosti med Zakonom o javnem naročanju na vodnem, energetskem, transportnem področju in področju poštnih storitev zaradi sprejema amandmajev na matičnem delovnem telesu. Tako Vlada predlaga uskladitvene amandmaje pri 110., 115. in 116. členu. Hvala.
Hvala lepa. Imamo zopet kopico, ampak vendarle bistveno manj uskladitvenih amandmajev. Najprej imamo uskladitveni amandma k 110. členu. Glasujemo. Navzočih je 61 poslank in poslancev, za je glasovalo 51, proti nihče. (Za je glasovalo 51.)(Nihče proti.) Amandma je sprejet. Odločamo o uskladitvenem amandmaju k 115. členu. Glasujemo. Navzočih je 60 poslank in poslancev, za je glasovalo 51, proti nihče. [[Za je glasovalo 51.]] [[Proti nihče.]] Tudi ta amandma je sprejet. Vsi amandmaji so bili sprejeti in sedaj odločamo še o zakonu v celoti. Glasujemo. Razveljavljam ravnokar opravljeno glasovanje, ker imamo še uskladitveni amandma k 116. členu. Se opravičujem. Najprej glasujemo še o uskladitvenem amandmaju k 116. členu. Glasujemo. Navzočih je 53 poslank in poslancev, za je glasovalo 51, proti nihče. [[Za je glasovalo 51.]] [[Proti nihče.]] Ponovno glasujemo o zakonu v celoti. Se opravičujem za ta spodrsljaj. Glasujemo. Navzočih je 57 poslank in poslancev, za je glasovalo 51, proti nihče. (Za je glasovalo 51.)(Proti nihče.) Predlog zakona je sprejet. Zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na nadaljevanje 8. točke dnevnega reda - tretja obravnava predloga zakona o bančništvu, EPA 1090 /IV. Državni zbor je v torek, 21. novembra 2006, opravil drugo obravnavo navedenega predloga zakona. Ker k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi amandmaji, v tretji obravnavi amandmajev ni možno vlagati, zato v skladu s 139. členom Poslovnika prehajamo na odločanje o zakonu. Ravnokar sem obveščen, da nas je Zakonodajno-pravna služba obvestila, da je zakon zaradi sprejetih amandmajev neusklajen, zato je tudi Vlada pripravila uskladitvene amandmaje, ki jih imate ta čas že na mizi. Dajem vse uskladitvene amandmaje k 339. členu, 350. členu, 409.a členu, 409.b členu in 414. členu v morebitno razpravo. Razprave očitno ni, potem bomo glasovali o vsakem amandmaju posebej. Najprej o amandmaju k 339. členu. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 58 poslank in poslancev, za je glasovalo 53, proti nihče. [[Za je glasovalo 53.]] [[Proti nihče.]] Amandma je sprejet. Glasujemo o uskladitvenem amandmaju k 350. členu. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 59 poslank in poslancev, za je glasovalo 54, proti nihče. [[Za je glasovalo 54.]] [[Proti nihče.]] Amandma je sprejet. Glasujemo o uskladitvenem amandmaju k 409.a členu. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 59 poslank in poslancev, za je glasovalo 54, proti nihče. [[Za je glasovalo 54.]] [[Proti nihče.]] Amandma je sprejet. Sledi amandma k 409.b členu. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 57 poslank in poslancev, za je glasovalo 52, proti nihče. [[Za je glasovalo 52.]] [[Proti nihče.]] Amandma je sprejet. In še končno uskladitveni amandma k 414. členu. Glasujemo. Navzočih je 57 poslank in poslancev, za je glasovalo 52, nihče proti. [[Za je glasovalo 52.]] [[Proti nihče.]] Vsi uskladitveni amandmaji vključno s tem so bili sprejeti. In zdaj še glasovanje o zakonu v celoti. Glasujemo. Navzočih je 58 poslank in poslancev, za je glasovalo 54, nihče proti. [[Za je glasovalo 54.]] [[Proti nihče.]] Kar pomeni, da je zakon sprejet. Zaključujem to točko dnevnega reda. In prehajamo na nadaljevanje 10. točke dnevnega reda - to je na tretjo obravnavo Predloga zakona o omejevalnih ukrepih, ki jih Republika Slovenija uvede ali izvaja skladno s pravnimi akti in odločitvami, sprejetimi v okviru mednarodnih organizacij, EPA 1073 /IV. Državni zbor je v torek, 21. novembra letos, opravil drugo obravnavo navedenega predloga zakona. Ker k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi amandmaji, v tretji obravnavi amandmajev ni možno vlagati, zato v skladu s 139. členom Poslovnika prehajamo na odločanje o zakonu. Na podlagi petega odstavka 140. člena Poslovnika vas obveščam, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi na matičnem delovnem telesu sprejetih amandmajev zakon neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 59 poslank in poslancev, za je glasovalo 52, proti 1. [[Za je glasovalo 52.]] [[Proti 1.]] Kar pomeni, da je predlog zakona sprejet. Zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na nadaljevanje 11. točke dnevnega reda - to je na tretjo obravnavo Predloga zakona o Inženirski akademiji Slovenije, EPA 1077-IV . Tudi tukaj je Državni zbor v torek, 21. novembra letošnjega leta, opravil drugo obravnavo navedenega predloga zakona. Ker so bili v drugi obravnavi sprejeti amandmaji k manj kot desetini členov dopolnjenega predloga zakona, je zbor na predlog predlagateljev zakona odločil, da bo na podlagi prvega odstavka 138. člena Poslovnika še na tej seji, torej danes opravil tretjo obravnavo predloga zakona. In prehajamo na razpravo o vloženih amandmajih. Kot vidimo iz pregleda dne 23.11., je le eden, ki so ga vložile poslanske skupine SDS, NSi, SLS in DeSUS, in ga dajem v razpravo. Gre za amandma k 3. členu. Želi kdo razpravljati? Vidim, da nihče. Razpravo zaključujem in dajem ta amandma tudi na glasovanje. Glasujemo. Navzočih je 59 poslank in poslancev, za je glasovalo 54, nihče proti. [[Za je glasovalo 59.]] [[Nihče proti.]] Kar pomeni, da je amandma k 3. členu sprejet. Končali smo z odločanjem o amandmajih oziroma amandmaju. Na podlagi petega odstavka 140. člena Poslovnika vas obveščam, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zakon neusklajen zaradi sprejetih amandmajev oziroma amandmaja. Zato lahko preidemo na glasovanje o zakonu v celoti. Vidim, da ni prijavljenih obrazložiteljev glasov, zato glasujemo. Hvala lepa. Ugotavljam, da je navzočih 58 poslank in poslancev, za je glasovalo 54, nihče proti. [[Za je glasovalo 54.]] [[Proti nihče.]] Kar pomeni, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Vam pa želim lep in prijeten večer. Prekinjam 22. sejo Državnega zbora, ki jo bomo nadaljevali jutri zjutraj ob 10. uri. Lahko noč.