Prelazimo na slijedeću točku dnevnog reda. 9. Prijedlog zaključaka Hrvatskoga sabora kojim se Vlada Republike Hrvatske obvezuje donijeti odluku o naknadi dijela sredstava pri uvozu osobnog automobila u visini plaćenog poreza na dodanu vrijednost za 2005. – predlagateljica zastupnica Vesna Pusić; Predlagateljica zaključaka je gospođa zastupnik Vesna Pusić. Prijedlog akta ste primili poštom. Raspravu su proveli Odbor za financije i državni proračun, Odbor za rad, socijalnu politiku i zdravstvo i njihova izvješća ste primili na sjednici. Vlada Republike Hrvatske je dostavila svoje mišljenje. Želi li predlagateljica obrazložiti dodatno? Da. Riječ ima gospođa zastupnik Vesna Pusić i potpredsjednica Hrvatskog sabora. Izvolite gospođo Vesna.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, gospođe iz Vlade. Prvo da kažem da je inicijativa de facto za prijedlog ovakvog zaključka Hrvatskom saboru kojim bi se obvezala Vlada da pomogne, izjednači status invalidnih osoba barem u ovoj jednoj dimenziji u Hrvatskoj. Došao je iz nekoliko izvora. Jedan od inicijatora bio je mladi gospodin Tkalec koji je sam u takvoj situaciji i koji se obratio uredu početkom trećeg mjesec, zatim Društvo tjelesnih invalida iz Pule i Hrvatski savez udruga tjelesnih invalida koji su svi imali vrlo konstruktivne prijedloge vezane na ovaj zaključak, inicirali ga i podržali i mislim da je to između ostalog i jedna od važnih funkcija Parlamenta općenito i naravno našeg Parlamenta, a to je reprezentiranje interesa građana i vođenje računa o interesima građana osim naravno osmišljavanja konceptualnog razvoja zemlje u ovom zakonskom smislu u kojem je i nadležnost Sabora. O kakvom zaključku se radi. Radi se naravno o nečem što nije sasvim novo. Takav zaključak je donijela Vlada 2003. godine i on se realizira. Zaključak da vas podsjetim glasi da se obvezuje Vlada Republike Hrvatske da će u tijeku 2005. godine donijeti odluku o naknadi dijela sredstava pri uvozu osobnog automobila u visini plaćenog poreza na dodatnu vrijednost za 2005. godinu. Odlukom će se odrediti uvjeti i postupak za ostvarivanje naknade dijela sredstava u visini plaćenog poreza na dodatnu vrijednost osobama s invaliditetom pri uvozu osobnog automobila za razdoblje od 1. siječnja do 31. prosinca 2005. Takva ista odluka donesena je u desetom mjesecu 2003. godine i realizira se. O čemu se ovdje zapravo radi? Ja bih rekla o dvije stvari. Prvo u Hrvatskoj naravno postoji već grupacija osoba s invaliditetom koji to pravo imaju i opravdano je da to pravo imaju. To su hrvatski ratni vojni invalidi. Kao što je poznato mislim da nema dvojbe da je u suvremenim uvjetima i u suvremenoj državi glavna funkcija socijalne politike ne milosrđe, ne poklanjanje nekom bilo čega, nego je glavna funkcija izjednačavanje ili barem približno izjednačavanje svih građana u njihovoj mogućnosti da normalno žive i da normalno participiraju i u svom radnom i javnom životu. Prema tome, ova vrsta pomoći omogućava osobama s invaliditetom da participiraju i svom radnom i javnom životu. Osobe koje su, u hrvatskom zakonodavstvu je ugrađena jedna, jedan neprihvatljivi kriterij a to je da prava osoba sa invaliditetom nisu definirana temeljem stupnja invalidnosti, nego su definirana temeljem porijekla invalidnosti što je apsolutno nedopustivo i treba intervenirati u to zakonodavstvo. Jasno je da država ako želi može i treba nadoknaditi uz znak zahvalnosti odrediti dodatnu pomoć ljudima koji su sudjelovali u obrani zemlje i na taj način postali invalidi, ali to nema veze sa pomoći na koju imaju pravo kao invalidne osobe koju im država daje i treba davati svim invalidima zato da bi mogli ravnopravno sudjelovati ili barem koliko toliko ravnopravno sudjelovati u normalnom svakodnevnom životu i u javnom životu. Prema tome, ovo pravo imaju hrvatski ratni vojni invalidi i ovaj zaključak proširuje jedan dio tog prava na osobe sa istim stupnjem invaliditeta koje nisu ratni vojni invalidi, nego su svoj invaliditet stekli bilo rođenjem, bilo na bilo koji drugi način, ali naravno on im tu ništa manje ne smeta ili nije prepreka za redovno sudjelovanje u svakodnevnom životu. Dakle, naš cilj je nešto što smo inače u ovom Saboru kao zaključak već prihvatili u Deklaraciji o pravima osoba s invaliditetom gdje se eksplicitno kaže da se promiče i osiguravaju prava osoba s invaliditetom i izjednačavanje u pravima vojnih i civilnih invalida kao invalida bez obzira na vrijeme nastanka i uzrok invaliditeta. Dakle, to je zaključak koji smo mi u ovom Saboru Deklaracijom o pravima osoba s invaliditetom već prihvatili. Sa ovakvim, donošenjem ovakvog zaključka Hrvatski sabor držao bi se prvo svoje vlastite već donesene odluke. Drugo, civilizacijskog standarda da ova vrsta pomoći nije, ne smije biti, država nema pravo niti se ponašati kao da je to milodar ili milosrđe prema osobama sa invaliditetom nego je to direktna obveza države da osigura građansku jednakost svima pa naravno u tom slučaju i osobama s invaliditetom. I treće, to bi bila naravno privremena mjera. Ona nema sumnje da hrvatsko zakonodavstvo u tom pogledu zahtijeva puno ozbiljniju intervenciju i strukturalnu intervenciju, dakle, trebaju se mijenjati zakoni. Ali dok se zakoni ne promijene ova Odluka bi omogućila da se ispravi jedna nepravda i da se postupi dosljedno stavovima koji su u ovom Saboru već definirani i izglasani u okviru Deklaracije o pravima osoba s invaliditetom. Mišljenje Vlade koje ste svi dobili na klupe je negativno. Negativno je uprkos stavu koji je Sabor već izglasao i uprkos Povelji o temeljnim pravima Europske unije posvećene osobama s invaliditetom koja također inzistira na izjednačavanju osoba s invaliditetom i naravno njihovoj punoj inkluziji. Dva argumenta koje Vlada navodi u svom, obrazloženju svog stava kojim predlaže da se ne prihvati, odnosno da se odbije Zaključak da osobe s invaliditetom imaju pravo oprosta ili povrata PDV-a na kupnju vozila. Jedan je da nema odredbe u Zakonu kojom se to definira. Drugim riječima, koja određuje da bi se PDV osobama s invaliditetom, civilnim invalidima trebao vratiti i drugi argument je da nema novaca. Klasični argument. No počnimo od prvog. Naravno da nema odredbe u Zakonu koji se odnosi na PDV kojim bi se obvezala država da vrati osobama s invaliditetom, civilnim invalidima sredstva pri kupnji automobila. Zato predlažemo ovaj zaključak. Kad bi to bilo u Zakonu, a trebalo bi biti onda ovog zaključka ne bi ni trebalo pa ga ne bi predlagali. Prema tome, argument zaključak nije potreban zato što toga nema u Zakonu je cirkularni i nevažeći argument zato što upravo zaključka zato treba što toga nema u Zakonu. Drugi argument je da nema novaca. Svi ste dobili na klupe, odnosno u svoje pretince godišnji obračun Državnog proračuna za 2004. godinu. 2003. kad je donesen ovakav zaključak, kad je Vlada donijela ovakav zaključak, te 2003. kad se taj zaključak primjenjivao bez ikakvih kriterija, dakle bez ikakvih restrikcija, na to je utrošeno, odnosno za to sredstva potrebna su oko, nešto preko 16 milijuna kuna. Dakle, imajte na umu kad se primjenjuje povrat PDV-a svima bez razlike, bez kriterija 16 milijuna kuna. U ovom času u dokumentu koji svi imate kod sebe, dakle, godišnji obračun Državnog proračuna za 2004. godinu, na poziciji Ministarstva zdravstva i socijalne skrbi nalazi se u odnosu na planirana sredstva dodatnih 143 milijuna 883 tisuće 391 kuna, a na poziciji Ministarstva branitelja, obitelji i međugeneracijske solidarnosti nešto više od 26 milijuna kuna. Dakle, i u jednom i u drugom slučaju čak kad bi se ovaj zaključak primjenjivao bez ograničenja kao što je to bio slučaj onog zaključka iz 2003. ima novca. Iz dokumenta koji smo dobili na klupe ovdje u Saboru vidi se da na pozicijama tih dvaju ministarstava postoje sredstva za pokriti te troškove i da se čak ne mora mijenjati struktura proračuna od pozicije jednog ministarstva na drugo nego da postoje na pozicijama tog ministarstva sredstva. Prema tome, mislim da i to pokazuje da ovaj argument ne stoji. Moram reći da u razgovorima sa predstavnicima udruga invalida, naročito Hrvatskim savezom udruga tjelesnih invalida sugerirano je i to je sastavni dio ovog drugog dijela zaključka, sugerirano je da da bi se izbjeglo bilo kakve zloupotrebe ovakvog jednog zaključka da se izrade čvrsti kriteriji dok se naravno ne promijeni zakonodavstvo, dakle, da se za primjenu ovog zaključka izrade čvrsti kriteriji za ostvarivanje ovih prava. Pa da se tako, recimo, uvede kriterij da se to odnosi na invalidne osobe ili koje su same u radnom odnosu ili koje rade više od 4 ili 5 sati dnevno na poslovima vezanim uz rad udruge invalida ili neki drugi honorarni rad. I da osoba koja se želi ostvariti to pravo mora priložiti takvu potvrdu. Ili ako se radi o studentima, đacima ili ljudima koji redovno odlaze na terapije iz zdravstvenih razloga. Prema tome, da se uvedu kriteriji koji bi olakšali s jedne strane kontrolu protiv zloupotrebe ovakvog zaključka i s druge strane bi automatski naravno smanjili sredstva koja su potrebna za realizaciju ovakvog zaključka. Sredstva koja su bila potrebna kad nije bilo nikakvih ograničenja, dakle, nikakvih ovakvih dodatnih kriterija bila su 16 milijuna kuna. Mi danas na poziciji, ako se upotrijebe kriteriji biti će očito manje od 16 milijuna kuna. Po nekakvim predviđanjima neće preći 10 milijuna kuna. Mi danas na poziciji Ministarstva i socijalne skrbi imamo 143 milijuna i 883 tisuće, itd., koje, za 2004. po obračunu državnog proračuna. Dakle, na toj poziciji ta sredstva postoje, a postoje i adekvatna sredstva na poziciji ovog drugog ministarstva. Prema tome, mislim da imamo priliku prije nego što se donese Zakon, a naravno da treba ići u promjenu zakonodavstva i apsolutno se slažem ako bilo tko od klubova ili ako se zajedničkim konsenzusom dogovorimo da dodamo taj dio zaključka, da se obvezuje Vlada da pripremi promjene zakonodavstva. Dakle, imamo priliku učiniti sa sredstvima koja postoje, evidentno crno na bijelo, za 2004. godinu učiniti nešto što je ne samo u skladu sa odlukama i stavovima koje su već izglasane u ovom Saboru, što je ne samo u skladu sa Deklaracijom i standardima Europske unije prema kojoj smo orijentirani i čije standarde želimo realizirati. Nego što je u skladu sa temeljnom socijalnom pravdom i sa temeljnom funkcijom države, a to je pravo svih na građansku jednakost. To tim ljudima naravno neće zagarantirati u punoj mjeri ta prava, puno treba raditi da bi se ljudi u svojim pravima izjednačili. Ali će biti korak u pravom smjeru. To nije politička odluka, ne odnosi na nešto što je stvar političkog nadmetanja, ja bih rekla to je civilizacijska odluka, ako imate ideje kako bi se dala popraviti, kako bi se dalo na bilo koji način doprinijeti njezinoj kvaliteti apsolutno su dobro došle. Ja se ovom prilikom zahvaljujem kolegici Vesni Škulić koja nam je tu pomogla pri razmišljanju o artikuliranju te odluke, prema tome molim vas da je podržite ne kao nešto što je predmet političkog nadmetanja čiji sam ja inače zagovornik, i smatram da je ono zdravo i odgovorno u parlamentu, nego jedan civilizacijski iskorak koji će ja sam sigurna doprinijeti tome da se onda napravi i strukturalni civilizacijski iskorak, drugim riječima da se to ne rješava samo odlukama kao što se mora kada nema odgovarajućeg zakonodavstva, nego da se uđe i u promjenu zakonodavstva u tom pravcu. Zahvaljujem.
Hvala lijepa kolegice Pusić. Ispravak netočnog navoda poštovani kolega KOvačević.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, ispravljam netočan navod uvažene kolegice Vesne Pusić, naime ona je kazala kako svi Hrvatski ratni vojni invalidi iz Domovinskog rata imaju porezne olakšice pri uvozu osobnog automobila. Na žalost o nije točno. To pravo ostvaruju samo 80, 90 i 100% invalidi druge skupine, sa oštećenjem, s tim stupnjem tjelesnog oštećenja pod uvjetom da su im oštećeni donji ekstremiteti, čak ni slijepi 100% invalid druge skupine nam pravo na uvoz osobnog automobila, prema tome to nije točno.
Žele li predstavnici radnih tijela uzeti riječ? Ne. Predstavnik Vlade želi li uzeti riječ? Da. Državna tajnica gospođa Dorica Nikolić izvolite imate riječ.
Poštovane dame i gospodo, gospodine dopredsjedniče. Čuli ste iz izlaganja gospođe Vesne Pusić da je vlada svojim mišljenjem ocijenila da ovaj zaključak ne bi trebalo prihvatiti. Dužna sam reći da odredbama Zakona o porezu na dodanu vrijednost nije … oslobođenje od plaćanja poreza na dodanu vrijednost na osobne invalide, koje uvoze ili u tuzemstvu nabavlja osobe s invaliditetom i povrat poreza na dodanu vrijednost invalidnim osobama koje su uvezle osobni automobil ili ga nabavili u tuzemstva s pozicija sredstava s državnog proračuna nije propisan zakonom o izvršavanju državnog proračuna Republike Hrvatske za 2005. godinu. Moramo reći da ovih 16 milijuna 565 tisuća to su sredstva koja su se izdvojila na temelju zaključka vlade i to ih 2003. koje je stupilo na snagu 10. listopada 2003. i prema tim zahtjevima su se rješavali, koji su se mogli donijeli od 1. siječnja do 31. prosinca 2003. slijedilo je u 2003. je bilo 207 zahtjeva, u 2004. 914, i 2005. 150 zato što još neki su se nadopunjavali zahtjevi koji su bili priloženi u 2004. godini. Dakle, moram ponoviti budući da i tako je na taj način do 25. siječnja 2005. godine isplaćena naknada, dijela sredstava pri uvozu osobnog automobila. A budući da ponavljam, za 2005. godinu u državnom proračunu Republike Hrvatske nisu osigurana sredstva za ove namjene, Vlada Republike Hrvatske je mišljenja da nije moguće podržati predmetni prijedlog. To govori samo iz tehničkih podataka, zato što toga nema u proračunu, međutim, moram naglasiti da Vlada podržava sve ono što smo rekli o izjednačavanju prava i što smo rukovodili se smjernicama iz Nacionalne strategije jedinstvene politike za osobe s invaliditetom. Ja moram napomenuti ovdje da kada je bilo govora o zaključku iz 2003. da nakon toga bilo je to je točno, da je bilo primjedaba od mnogih udruga i pojedinaca da se zaključak odnosno odluka koju je donijela Vlada Republike Hrvatske 2003. da su nedostatni kriteriji i da se tu može doći do iskorištavanja prava koje na taj način osobe s invaliditetom imaju. U međuvremenu kažem, nije podnijet ijedan zahtjev za novu odluku niti je dolazilo iz saborskih klupa jedan prijedlog za promjenu kriterija, ili bilo kakvu drugu odluku prema tome za 2005. nije bilo u proračunu određenih sredstava. To je čista tehnika proračuna, a ostalo ostaj ena ovom Saboru i na Vladi da posluša ono što ćete vi eventualno i vaša tijela odlučiti. Hvala.
Hvala vama poštovana kolegice. Otvaram raspravu. Prva na redu je gospođa zastupnica Vesna Škulić, u ime Kluba.
Hvala gospodine predsjedavajući, kolegice i kolege. Da nije ovako tragično bilo bi jako komično obzirom da nitko se od nas nije sjetio uputiti Prijedlog zakona eto zbog toga što se ni Vlada nije sjetila a bila joj je dužnost valjda da se sjeti ove kategorije građana. Dakle, unatoč stalnom napretku i donošenju pozitivnih zakona, na žalost na području integracije mnoge osobe s invaliditetom još osjećaju izloženost diskriminaciji. Zbog toga se ulažu veliki napori usmjereni prema ostvarivanju politike jednakih mogućnosti. Dakle ovdje govorimo o politici jednakih mogućnosti, isto pravo imamo svi na pravo. MI kao zemlja moramo nastaviti donositi zakonodavstva usmjereno protiv diskriminacije, povlašteni način postupanja i kompenzacijske mjere da bi se pristupilo ostvarivanju načela jednakih mogućnosti. Vijeće Europe je vladama preporučilo primjene uravnotežene miješane politike zakonodavnih i ostalih mjera usmjerenih na uklanjanju diskriminacije utemeljene na invaliditetu radi postizanja punih građanskih prava osoba s invaliditetom. A što mi činimo. Pred nama je jedan benigni dokument Prijedlog zaključaka Hrvatskog sabora kojim se Vlada Republike Hrvatske obvezuje donijeti odluku o naknadi dijela sredstava pri uvozu osobnih automobila u visini plaćenog poraza na dodanu vrijednost. Na žalost Vlada u ovom prijedlogu nije prepoznala jedno od osnovnih prava a to je pravo na kretanje i pravo na pristupačnost, zato mi obrazloženje Vlade jednostavno ne drži vodu. Svjesni smo da se pravo na uvoz osobnog automobila za osobe s invaliditetom zloupotrebljavalo, no nije mi jasno zašto su se onda kaznile osobe s invaliditetom a ne oni koji su trebali osigurati sistem zaštite provedbe ovog prava. Prošla Vlada je 2003. godine donijela odluku o naknadi dijela sredstava pri uvoz osobnog automobila u visini poreza na dodanu vrijednost za 2003. godinu. Prema podacima Ministarstva zdravstva i socijalne skrbi zaprimljeno je 1307 zahtjeva, a riješeno ih je 1293. Odbijeno je 88 zahtjeva kao neosnovano. Za 1159 korisnika, ukupno je vraćeno na iznos plaćenog poreza na dodanu vrijednost negdje oko 16 milijuna kuna. Vidimo da se ne radi ni o velikom broju zahtjeva, a niti o velikoj proračunskoj stavci. Nažalost, radi se o dobroj volji i načinu na koji se uvažavaju problemi osoba s invaliditetom u Republici Hrvatskoj. Imamo dosta prostora pozivati se na Ustav Republike Hrvatske u kojem prema članku 14. stavka 1. i članku 57. stavka 2. jamče se prava i slobode te naglašava potreba posebne skrbi osobama s invaliditetom i njihovo uključivanje u društveni život. Možemo se pozvati i na Deklaraciju o pravima osoba s invaliditetom u kojoj su jako naglašeni antidiskriminacijske mjere. Možemo se pozvati na nacionalnu strategiju jedinstvene politike za osobe s invaliditetom od 2003. do 2006. godine koja jasno definira kao jednu od mjera izjednačavanje prava osoba s invaliditetom pa bi upravo zbog toga i rekla gospodinu Kovačeviću da invalidi Domovinskog rata, dakle 100% invalidi Domovinskog rata imaju pravo svakih sedam godina, dakle država im kupuje auto i dakle u punoj cijeni ih oslobađa od svega. Invalidi II. kategorije Domovinskog rata, dakle od 80 do 100% tjelesnog oštećenja imaju također to pravo koji imaju ograničeno kretanje. Nažalost, civilni invalidi nemaju na ništa pravo. Možemo se pozvati i na zdravi razum i na logiku a u krajnjem slučaju na našu socijalnu osjetljivost. Jedino se ne možemo pozvati i prihvatiti da država trenutno nema novaca i da će se ova odluka donijeti čim država osigura sredstva za to. Svjesni smo da se to uglavnom nikada ne dogodi ali novaca ima. Možete li zamisliti roditelja koji imaju i po dvoje djece u invalidskim kolicima a čest je slučaj da upravo djeca s cerebralnom paralizom dakle u jednoj obitelji bude jedno i više djece s cerebralnom paralizom ili sa distrofijom mišića njihovu agoniju svakodnevnog života i nemogućnosti kretanja zbog toga što ne mogu osigurati adekvatan prijevoz za svoju djecu. Još je recimo ekskluziva biti osoba sa invaliditetom ovdje u Zagrebu. Međutim, okrenimo se dalje po Hrvatskoj pa ćemo vidjeti kakva je stvarna situacija. Možemo zamisliti mlade ljude koji bi se htjeli uključiti u redovni sustav a ne mogu zbog prijevoza. Ljude u invalidskim kolicima koji bi čak i mogli dobiti posao a nemaju načina doći do svog radnog mjesta. Jesmo li mi društvo koje želi integrirati ovu populaciju, osigurati im minimum ljudskih prava ili ćemo olako prijeći preko svega i reći da to u nekom od zakona nije predviđeno i nakon toga ne čineći ništa. Ako nam ni ovo nije dovoljno iako kao argument možemo se pozvati na sjednicu Povjerenstva Vlade Republike Hrvatske koja je tijekom 2003. godine prihvatila donošenje kratkoročnog rješenja refundacije PDV-a za 2003. godinu ali su istodobno tražili zaključak koji je i donesen. Dakle, upravo sada demantiram i gospođu Nikolić da se nije raspravljalo i da nije bila inicijativa da se pristupi trajnom rješenju jer je upravo na toj sjednici 2003. godine na jednoj od sjednica povjerenstva Vlade Republike Hrvatske a inače to je povjerenstvo savjetodavno tijelo Vlade Republike Hrvatske o pitanjima osoba s invaliditetom donijelo zaključke da se donese zakon koji će imati i jasne mjere i kriterije za oslobađanje od PDV-a na uvezeno vozilo. Vozilo je za osobe s invaliditetom koje se otežane kreću nužno ortopedsko pomagalo i tako se inače i tretira u nekim europskim zemljama tipa Engleska. Dakle, da osoba koja ima smetnje u organima za kretanje da joj se osigura automobil kao ortopedsko pomagalo. Pravo na potporu u nabavi tog pomagala značajno je osobama s invaliditetom jer im omogućuje jednako pravni položaj, neovisnost, socijalnu integraciju i sudjelovanje u životu zajednice na što obvezuje članak 26. Povelje o temeljnim pravima Europske unije. Dakle, u ovim našim nastojanjima da se što više približimo Europskoj uniji čini mi se da bi ovo bio ajmo reći neki mali iskorak naš ili mali korak upravo u tom približavanju. Dakle, broj osoba s invaliditetom koje trebaju potporu od države u nabavi vozila sigurno nije velik. Još jednom napominjem da bi se ovom odlukom ispoštovale smjernice iz nacionalne strategije jedinstvene politike za osobe s invaliditetom o izjednačavanju prava. Isto tako poduprlo bi pravo na kretanje i olakšali život korisnicima ovog prava. Klub SDP-a podržava donošenje ovog zaključka ali da se za sljedeću godinu donese sustavni zakon koji će po utvrđenim kriterijima omogućiti osobama s invaliditetom korištenje prava oslobađanja PDV-a na kupnju ili uvoz automobila. Hvala vam lijepa.
Hvala vama, poštovana kolegice. U ime predlagatelja potpredsjednica Doma gospođa Vesna Pusić. Izvolite!
Zahvaljujem, gospodine potpredsjedniče. Moram samo podsjetiti da je Vlada 20. siječnja 2005. godine donijela Uredbu o uvjetima i postupku ostvarivanja carinskih i poreznih olakšica hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji i tu u članku 2. između ostaloga stoji pod točkom b. hrvatski ratni vojni invalidi iz Domovinskog rata od 2. do 4. skupine oštećenja organizma koje ima za posljedicu oštećenje funkcije ekstremiteta ili oštećenje vida. Dakle, ništa drugo se što se tiče oslobađanja od PDV-a ne traži ovim zaključkom niti za civilne invalide. Dakle, u ovim kategorijama 100% kolegica Škuljić je rekla koji imaju status 1. skupine. Od 2. do 4. dakle koji su, gdje posljedica je oštećenje ekstremiteta ili vida imaju pravo na oslobođenje od PDV-a po istom kriteriju i na isti način kao i ratni vojni invalidi što mislim je samo po sebi bi trebalo biti razumljivo i jeste korak u izjednačavanju. Moram reći i tu pocrtati da obzirom na ono što je gospođa Nikolić u ime Vlade ovdje rekla. Mislim da se ne može tvrditi da Vlada podržava izjednačavanje šansi, jednakost invalidnih osoba i njihovih šansi za participaciju u životu od svakodnevnog do političkog, njihovih šansi u mogućnosti a nema mogućnosti ili želje da pokaže u ovom slučaju ja bih rekla u prvom redu dobru volju da se učini barem ovaj simbolični korak. Ovo jeste simbolični korak, ljudi, naravno da je simbolični i pomoći će malo invalidnim osobama koje u ove kategorije spadaju. Pomoći će im da se mogu kretati ako prihvatimo ove kriterije za koje ovaj zaključak apsolutno ima prostora. Dakle, da se osigura protiv zloupotrebe jer se u ovom zaključku predlaže da se jasno definiraju od strane nadležnog ministarstva, dakle Vlade da se jasno definiraju kriteriji pa da se izbjegnu zloupotrebe. Prema tome, ovdje se radi o jednom simboličnom malom koraku ali svaki put počinje sa prvim korakom, pa ajmo da ovo bude jedan takav korak na tom putu da se osobe s invaliditetom, civilni invalidi počnu izjednačavati ili barem približavati nekoj šansi da se izjednače u mogućnostima. Nema te Vlade koja može tvrditi niti nema te osobe koja može tvrditi ja jesam za jednakost tih ljudi ali ne dam im ni mali korak, ne dam im ni jedan mali takav segment novca za koji smo ustanovili uvidom u Godišnji obračun državnog proračuna da postoje sredstva na pozicijama odgovarajućih ministarstava. I osim toga, kao što je svima poznato dolazi i rebalans državnog proračuna. Prema tome, i tom rebalansu je očito da se ta sredstva mogu osigurati a crno na bijelo, ljudi recite što god hoćete, recite nedamo, recite bilo šta ali nemojte reći nema novaca jer novaca ima crno na bijelo. U papirima koje nam je Vlada poslala se vidi da ima novaca. Prema tome novaca ima. Ako postoji neki drugi argument recite ga, ali novci nisu argument. Ovom vrstom inkluzije ili barem dobre volje koja pokazuje spremnost za inkluziju radi se puno više nego realiziraju vlastite odluke o inkluziji civilnih invalida i uopće osoba sa invaliditetom. U ovoj,u ovom potezu jeste jedan važni segment da li smo mi zdravo moderno društvo ili nismo, drugim riječima da li želimo biti društvo koje je dovoljno fleksibilno da ima prostora, ima snage, ima sposobnosti da uključi na jednaki način sve svoje građane i da svima da izjednačene šanse. Društvo koje nema senzibilitet za one kojima treba najviše izaći u susret ne da bi imali privilegije nego samo da bi imali koliko toliko jednake šanse, takvo društvo nije zdravo moderno društvo. Prema tome ovdje imamo šansu napraviti nešto što je pozitivno, što je dobro za cijelu Hrvatsku, što je dobro za uopće ideju modernog pravednog društva i naravno što je dobro za te ljude. Po mom mišljenju to je zadaća a ljudi novaca ima. Ponavljam. Hvala vam lijepa.
Hvala vama gospođo potpredsjednik. Naspravljamo raspravu po klubovima. U ime Kluba HDZ-a poštovani kolega Vučić. Izvolite.
Uvaženi gospodine potpredsjedniče, kolege i kolegice zastupnice, svakako da je Prijedlog zakona o smanjenju poreza dobar i općenito svako smanjenje poreznih davanja je vrlo dobro i vrlo popularno naročito kada se to radi za smanjenje poreza za, od uvoza automobila za invalidne osobe i kao čovjek, a vjerujem da svi vi kao zastupnici bio bi najsretniji da invalida uopće ni nemamo ili barem da je Državni proračun toliko sposoban da svim invalidnim osobama prema njihovom stupnju invalidnosti država može kupiti i pokloniti automobil svake sedme godine kao i stopostotnim invalidima Domovinskog rata koji su to zasigurno i zaslužili. Iz prijedloga predlagatelja vidljivo je da je Vlada 2003. godine donijela odluku da se u toj godini kod uvoza automobila za invalidne osobe oslobodi plaćanja PDV-a. Pitam se zašto to nije napravito 2000. godine, 2001., 2003.? Navodi me kao čovjek, 2002.? Navodi me kao čovjeka, 2003. godine predizborna godina pa ajmo malo dati nažalost i koristiti invalide u političke svrhe pa osloboditi ih u toj godini i davanja PDV-a za nabavku automobila bilo inozemstvu ili tuzemstvu. Isto to nažalost, možda nisam u pravu i volio bih da nisam u pravu, događa se i ove godine u četvrtom mjesecu, mjesec dana prije lokalnih izbora opet prijedlog za oslobađanje od poreza kod uvoza automobila za invalidne osobe i opet mjesec dana prije izbora. Kažem volio bih da nisam u pravu u svom promišljanju. Čudno je da Prijedlog zakona o oslobađanju dolazi retroaktivno, da dolazi na sredini jedne proračunske godine. Smatram da bi svi zajedno, i pozicija i opozicija, ovom problemu trebali pristupiti konkretnije. Napraviti jedan zakon koji neće se primjenjivati retroaktivno već zakon za budućnost i za boljitak svih invalida u našoj domovini Hrvatskoj. Zakon koji će riješiti tu problematiku pa i oslobađanje poreza za uvoz automobila ili nabavku u tuzemstvu za invalidne osobe već prema kategoriji a ne da to koristimo u političke svrhe. Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice stoga neće podržati prijedlog ovog zakona ali će se založiti za jedno cjelokupno donošenje u budućnosti toga zakona koji će riješiti navedenu problematiku jer sjećam se, nisam tako mlad, pred petnaestak i više godina natpisa u tiskovinama: «Baka vozi kawasaki, deda vozi ferari» ili slično. Mislim da to nije potrebito ni nama, a poglavito našim invalidima i zbog toga podržavam da pristupimo izradi jednog cjelovitog zakona koji bi riješio donošenje tog zakona, a isto tako njegov nadzor u njegovom provođenju. Hvala vam lijepo.
Hvala lijepa poštovani kolega. U ime Kluba HSP-a poštovani kolega [[Upadica: Ispravci, ispravci.]] Oh, pardon. Ispravci netročnog navoda. Samo polako. Prvo kolegica Vesna Škulić, ispravak netočnog navoda.
Hvala lijepa. Kolega mislim da ovo 2003. godine nije bila politička odluka niti se, niti je bio motiv politički obzirom da je na doneseno na prijedlog povjerenstva Vlada Republike Hrvatske za osobe s invaliditetom dakle kao savjetodavnog tijela Vlade Republike Hrvatske. I donijeta je ne iz politike već iz potrebe. Iz stvarne potrebe zbog toga što su invalidi krajem devedesetih godina bili kažnjeni dakle osobe s invaliditetom su bile kažnjene zbog nesposobnosti Vlade da kontrolira sistem uvoženja odnosno naplate PDV-a na uvoz automobila.
Hvala lijepa kolegice Škulić. Dobro je da je politika prepoznala potrebe. Kolegica Ingrid Antičević-Marinović. Ispravak netočnog navoda.
Netočno je što je kolega rekao. Prije svega uopće nije znao da se ovdje, jer nije valjda ni pročitao o čemu se radi pa govori da će Klub HDZ-a odbiti ovaj Prijedlog zakona. Uopće se ne radi o zakonu kolega nego o zaključku i vrlo je kratak pa ste imali vremena ga pročitati, a ne politizirati. Također je besramna laž nastavno na ono što je djelomično već i ispravila kolegica Škulić da koalicijska Vlada 2003. manipulirala i iskorištavala invalide u ovu svrhu. Dakle mjerite se kolega vlastitim laktom, a kamo sreće da vi na ovakav način [[Upadica: Hvala lijepa, ispravili ste netočni navod.]] iskorištavate ne samo invalide nego svima onima koji ... [[Govornica nije uključena.]]
Ispravak netočnog navoda, ispravak netočnog navoda Marin Jurjević. Izvolite. Ispravak netočnog navoda Marin Jurjević.
Poštovani potpredsjedniče nije točan navod kolege Vučića da se invalidi ovdje koriste u političke svrhe. Onda bi mogli svaki put kad bi se u Saboru dala neka zakonska inicijativa u korist neke skupine građana kazati da se to koristi u političke svrhe. Mislim da to ne samo da nije korektno nego to nije dopustivo na takav način diskutirati, a ne posebno u ime kluba neke stranke, a posebno ne vladajuće stranke. Vi ste otvoreno rekli da HDZ to neće prihvatiti. Dakle Vlada će to odbiti. Prije se zapitajte zašto Vlada zauzima takav stav prema ovakvoj skupini građana, a vaša izjava ili aluzija kad ste rekli «Baka vozi kawasaki, deda ferari» je uvredljiva apsolutno jer aludira na to da bi netko ovo koristio za šverc. Izvinite to je uvreda svih invalida i mislim da bi se trebali ispričati za to njima.
Kolega ispravili ste netočni navod i potrošili puno više vremena za obrazloženje ispravka netočnog navoda nego što je nužno bilo potrebno, ali to je vaše pravo da koristite svoje vrijeme. Poštovani kolega Pero Kovačević u ime Kluba HSP-a. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege, poštovana državna tajnice. Klub Hrvatske stranke prava će podržati prijedlog ovoga zaključka ali prvo smatramo da treba nešto razjasniti bilo šta ali nemojte reći nema novaca jer novaca ima crno na bijelo. U papirima koje nam je Vlada poslala se vidi da ima novaca. Prema tome novaca ima. Ako postoji neki drugi argument recite ga, ali novci nisu argument. Ovom vrstom inkluzije ili barem dobre volje koja pokazuje spremnost za inkluziju radi se puno više nego realiziraju vlastite odluke o inkluziji civilnih invalida i uopće osoba sa invaliditetom. U ovoj,u ovom potezu jeste jedan važni segment da li smo mi zdravo moderno društvo ili nismo, drugim riječima da li želimo biti društvo koje je dovoljno fleksibilno da ima prostora, ima snage, ima sposobnosti da uključi na jednaki način sve svoje građane i da svima da izjednačene šanse. Društvo koje nema senzibilitet za one kojima treba najviše izaći u susret ne da bi imali privilegije nego samo da bi imali koliko toliko jednake šanse, takvo društvo nije zdravo moderno društvo. Prema tome ovdje imamo šansu napraviti nešto što je pozitivno, što je dobro za cijelu Hrvatsku, što je dobro za uopće ideju modernog pravednog društva i naravno što je dobro za te ljude. Po mom mišljenju to je zadaća a ljudi novaca ima. Ponavljam. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. Ispravak netočnoga navoda poštovani kolega Frano Matušić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Potpuno je netočno gospodin Kovačević rekao što piše na jamstvenoj kartici. On je očito nije dobro pročitao i ne zna što na njoj piše. Dakle, netočan je njegov citat, a uostalom mogao je dok je bio sa HDZ-om na vlasti i realizirati neke od tih programa o kojima danas govori.
Nastavljamo sa raspravom. U ime Kluba HSU-a poštovani kolega Silvano Hrelja. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, poštovana predstavnica Vlade, kolegice i kolege. Mislim da na ovu temu nemamo što skupljati dnevno političke poene, jer je nama u Hrvatskom saboru prvenstveno zadaća izraditi zakonodavne okvire po kojima svi građani moraju na jednaki način moći iskoristiti prava koja ih po zakonima pripadaju. Prema tome, mislim da ova prepucavanja ne vode ničemu i da je ovo previše ozbiljna tema jednog veoma socijalno osjetljivog i socijalno pravično osjetljivog dijela stanovništva sa kojima se ne možemo baš igrati. Prvo ja ne želim dokazivati, to će Hrvatska stranka umirovljenika tijekom godina djelovanja u budućnosti dokazati svoju socijalnu pravičnost, a na neki način na inat svima onima koji nas strogo interesno pokušavaju prikazati. Mi imamo itekako svoju socijalnu dimenziju, itekako svoju socijalnu osjetljivost, pa smo između ostalog i ova pitanja već pokretali u ovom Saboru. Ja ću vas malo kasnije oko toga i podsjetiti. No, na početku mog izlaganja ja bih htio pohvaliti potpredsjednicu ovoga Visokog doma, gospođu Vesnu Pusić na pokrenutoj inicijativi, jer ako mi jednom odbijemo ovakav prijedlog i stavimo ga pod tepih onda je veoma izgledno da se ništa neće događati jedno duže vrijeme. Ne bih uopće špekulirao u to da li je to dato prije u saborsku proceduru prije lokalnih izbora ili ne. Mislim da je naša obaveza zastupnika da inicijative pokrećemo, da guramo i da se borimo za postavljanje pravičnih odnosa, odnosno zakona kako sam već rekao koji daju svima jednake šanse. Prema tome, sa te pozicije zahvalan sam kolegici da je pokrenula u ime Kluba HNS-a, PGS-a raspravu o ovom pitanju. Podsjećam ne tako davno ispred Hrvatske stranke umirovljenika to je bilo 3. studenog 2004. godine postavio sam zastupničko pitanje gospođi Jadranki Kosor, ministrici obitelji, branitelja i međugeneracijske solidarnosti, potpredsjednici Vlade. Citiram. Prema odredbama Carinskog zakona invalidne osobe sa sto posto tjelesnog oštećenja ili najmanje 80% tjelesnog oštećenja funkcije organa za kretanje ostvaruju pravo na oslobađanje od carine prilikom uvoza automobila za osobnu uporabu. Vlada Republike Hrvatske uredbom o uvjetima i postupcima za ostvarivanje oslobađanja od plaćanja carine od 25. rujna 2003. godine dodatno specificira potencijalne korisne korisnike i utvrđuje varijante korištenja automobila. Definira najkraći rok u kojem se pravo može konzumirati, te definira potrebnu dokumentaciju i označavanje takvog vozila. Uredba se primjenjuje od 1. studenog 2003. godine. Vlada Republike Hrvatske je 2. listopada 2003. godine donijela odluku o naknadi dijela sredstava pri uvozu osobnog automobila u visini plaćenog poreza na dodanu vrijednost za 2003. godinu osobama sa invaliditetom pri uvozu osobnog automobila. Time dokazujem tvrdnju da je pravo već korišteno, da ne govorimo o nekom novom imaginarnom pravu, nego je pravo već korišteno. Moramo se suočiti s činjenicom da je pravo konzumirano i da to pravo je imalo što je u raspravi na odboru rečeno i svoju crnu stranu, odnosno lošu praksu koju isto moramo na neki način dijagnosticirati i sankcionirati. Ovo pravo se moglo konzumirati i retroaktivno od 1. siječnja do 31. prosinca 2003. godine. Odlukom Vlade Republike Hrvatske od 8. veljače 2004. godine osnovano je Povjerenstvo Vlade Republike Hrvatske za osobe sa invaliditetom koje u svojim zadaćama ima naročito istaknute obveze usklađivanja zakonskih i drugih propisa u funkciji poboljšanja uvjeta života osoba sa invaliditetom. Ovo sam naročito naglasio. Unatoč rečenom postoji niz ozbiljnih birokratskih prepreka u realizaciji prava invalidnih osoba na uvoz osobnih automobila. Zato sam pitao gospođu, tada gospođu potpredsjednicu kada će invalidne osobe moći nesmetano ostvarivati svoja prava i u okviru toga da li će ova Vlada također odlukom ili drugim aktom regulirati oslobađanje invalidnih osoba od plaćanja PDV-a za tekuću godinu, a to i zbog toga što su u međuvremenu uvedene i trošarine kojih invalidi temeljem Zakona o porezu nisu oslobođeni. Na toj sjednici, na tom aktualnom prijepodnevu gospođa potpredsjednica Vlade, odnosno ministrica rekla je slijedeće. Gospodine zastupniče, dobro ste konstatirali da je Vlada osnovala ovo Povjerenstvo koje radi i ja sam sigurna da rezultati toga rada će biti i odgovor odnosno da će dijelom odgovoriti na pitanja koja ste postavljali. Koliko ja znam carine su oslobođeni svi automobili europskih proizvođača tako da vjerujem da to jednim dijelom zadovoljava odnosno jest odgovor na dio vašeg pitanja, a što se tiče drugih pitanja ja se slažem da postoji mnogo problema koji uistinu treba riješiti. Vjerujem da će to Povjerenstvo i Povjerenstvo Republike Hrvatske za osobe sa invaliditetom koje se mora još sastati do 3.12. Međunarodnog dana osoba sa invaliditetom, izaći s nekim vrlo konkretnim prijedlozima. Ne mogu sada u ovom trenutku prejudicirati, malo prije se najavila inicijativu za procedurom, odnosno Zakonom koji bismo poslali u proceduru. Zakon o pravobranitelju za osobe sa invaliditetom i u sklopu svega toga vjerujem i još jedanput ponavljam do 3.12. da će i ovo Povjerenstvo koje vi spominjete, koje je osnovala Vlada i Povjerenstvo Vlade za osobe sa invaliditetom odgovoriti na ova pitanja koja ste danas postavili. Slažem se s vama, puno je problem, međutim oni se sasvim sigurno ne mogu riješiti odmah i ne mogu riješiti u 10 mjeseci. Mi smo odlučili mnoge od tih problema osoba sa invaliditetom riješiti do kraja mandatnog razdoblja. Neću ponavljati da sam izrazio neslaganje sa stanjem, sa birokratskim problemima, pohvaljujući svaku inicijativu jer se ovdje potpredsjednica Vlade vezala za konkretne datume. Tražio sam naravno pisani odgovor i njega ću citirati: "na zastupničko pitanje izvadak iz fonograma 11. sjednice Hrvatskog sabora, održane 3. studenog 2004. godine Silvana Hrelje, zastupnika u Hrvatskom saboru, postavljeno sukladno člancima 180., itd., Poslovnika Hrvatskog sabora, dostavljam sljedeći odgovor. Povjerenstvo Vlade Republike Hrvatske za osobe sa invaliditetom na 3. sjednici održanoj dana 16. studenog 2004. godine osnovalo je radnu skupinu za izradu prijedloga kriterija za oslobađanje od poreza na dodanu vrijednost osoba sa invaliditetom pri uvozu osobnoga automobila čija zadaća je izrada prijedloga kriterija te iznalaženje mogućnosti za izmjene i dopune Zakona o porezu na dodanu vrijednost. Pored navedenog, sukladno zaključku Povjerenstva Vlade Republike Hrvatske za osobe sa invaliditetom na sljedeću sjednicu bit će pozvan pomoćnik ministra financija koji će dodatno pojasniti mogućnosti kriterija za oslobađanje od poreza na dodanu vrijednost osoba sa invaliditetom pri uvozu osobnoga automobila te prijedloga izmjena i dopuna Zakona o porezu na dodanu vrijednost". Znači, po ovim odgovorima ovo bi trebalo izgledati da je ovo u punom jeku, da se ovaj problem već trebao riješiti i da sad ne bi smjelo biti nikakvih problema oko prihvaćanja ovog zaključka jer bi već do sada novi kriteriji i novo zakonodavstvo trebalo urediti ovu oblast. Međutim, suočeni smo s činjenicom da nikakvih novih kriterija nema, izmjene i dopune nijednog od ovih zakona koji se ovdje spominju nisu upućene u saborsku proceduru. Ja moram reći da ovo ne doživljavam kao što se interpretira kao određenu privilegiju invalidima. Ovo je na neki način ortopedsko pomagalo, ovo može biti sredstvo koje pomaže u životu invalida da se održi jedna normalna kvaliteta života invalida i sa te pozicije smatram da se ne smije manipulirati ovim pravom i da je na neki način velik problem ili veliki uteg kada se zaista zlorabi ovo pravo da, sad ću pod navodnicima reći, jedan omladinac koristi auto, a povlastica je na ime osobe koja možda nikad nije sjela u to auto. Takve stvari ne bih mogao nikako tolerirati i tražim da se u zakon ugrade strogi kriteriji kontrole ovog prava. Isto tako ne mogu vis a vis tih, te loše prakse glasati da se ovaj zaključak provodi odmah jer to znači nastavak provođenja loše prakse. Jer ja cijenim ovo što je kolegica Pusić rekla, da mi trebamo biti zdravo, moderno i pravedno društvo. Ali više od toga cijenim da mi moramo biti odgovorno i zrelo društvo u kojem pomoć trebaju dobiti oni koji su pomoći potrebni ili potrebiti te pomoći i po kriteriju uzroka, a ne po načinu stjecanja invalidnosti. I za to sam spreman napraviti ispred Kluba HSU jedan ustupak, a ustupak je sljedeći. Ništa se epohalno neće dogoditi ili neka velika šteta se neće dogoditi u ovih 6 mjeseci i to je sukladno sa zaključkom Odbora za rad, socijalnu politiku i zdravstvo koji smo jednoglasno donijeli, pa smo spremni žrtvovati još 6 mjeseci da obvežemo Vladu da u roku od 6 mjeseci izradi izmjene i dopune određenih zakona koji će, u kojima će ugraditi dodatne kriterije kojima uređuje ovu oblast i da se primjena ovog prava ne više odlukom, ne više uredbom, nego zakonom počinje primjenjivati sa 1. siječnja 2006. godine. To na neki način se uklapa i u ovu našu nacionalnu strategiju. Praktički ovom odlukom, odnosno ovim Prijedlogom zaključka odbora mislim da smo pomirili ovu situaciju da nismo stvar stavili pod tepih nego da obvezujemo Vladu jednu zaključkom Sabora da učini određene radnje u roku sljedećih 6 mjeseci. I mislim da je to, odnosno to je za Hrvatsku stranku umirovljenika prihvatljivo, ali ne bi bilo nikako prihvatljivo jednostavno odbijanje ovog zaključka i ne učiniti ništa, odnosno ne dati si konkretne obaveze sa konkretnim rokovima. Evo, dakle, neka se postave još, neka se postave i dodatni kriteriji, neka se postave i kriteriji klase automobila, neka se postave i kriteriji najnužnije opreme po kategoriji invalidnosti u te invalide, nemam ništa protiv toga. Ali neka se jednom učini posao koji će biti malo više u primjeni, a ne da donosimo, da uređujemo ovako važna pitanja odlukama koje se kasnije mogu ovdje u ovoj našoj, odnosno za ovom govornicom interpretirati kao težnja za stjecanjem predizbornih poena. Ja niti želim pomisliti da je to to, nego mislim da se radi o brizi i želim biti u tom uvjerenju, o brizi onima koji su potrebiti naše pomoći. Zahvaljujem na pažnji.
Hvala lijepa. Poštovana zastupnica Ljubica Lalić, Klub zastupnika HSS-a. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče, gospođo državna tajnice, kolegice i kolege zastupnici. Klub Hrvatske seljačke stranke podržat će Prijedlog zaključaka koji je predložila naša kolegica Vesna Pusić. Podržat ćemo taj Prijedlog zaključaka iz razloga što u njima ne gledamo temu na kojoj se može politizirati i koja je stavljena na dnevni red isključivo u politikantske svrhe. I žao nam je što je ovdje danas izrečeno da je ovo politikantstvo i da je isključivo u funkciji političkih svrha, što na koncu nas prisiljava da se preispitamo. Da li smo se bavili politikantstvom i onda kad smo u ovom Saboru donosili Zakone o izjednačavanju, primjerice, u dječjem doplatku i djecu onih roditelja koji ne rade, koji su nezaposleni i djecu seljaka sa onima koji su bili zaposleni. Za nas je to bilo socijalno pitanje i socijalno pravedno pitanje i tada nismo razmišljali o tome da je to politikantstvo i onda kad smo donosili odluke u sferi dječjih, porodiljskih naknada jer smo uveli pravo na porodiljsku naknadnu i nezaposlenih žena i nismo politizirali. Nismo politizirali, smatrali smo da je to socijalno pravedno. I u ovom slučaju smatramo da su ovi zaključci apsolutno socijalno pravedni jer otklanjaju ono što je činjenica, a činjenica je da među invalidima postoji diskriminacija. Da postoji diskriminacija po tome gdje je invalidnost nastala. Ako polazimo od ustavnih načela Republike Hrvatske koja za sebe kaže u Ustavu da je socijalno pravedna država, ako polazimo od načela da je država dužna posebno skrbiti o invalidima i pri tome se ne kaže da postoje različite vrste invalida po osnovu nastanka invalidnosti, onda ovi zaključci su naša ustavna obveza. Iz tog aspekta iznenađeni smo prijedlogom Vlade Republike Hrvatske da se ovi zaključci odbiju pogotovo ako imamo u vidu ovo što je kolega Hrelja iznio da je uistinu bilo vremena za realizaciju dobre namjere Vlade za koju je sama potpredsjednica Vlade rekla da imaju to u vidu, dakle nije nepoznanica, to su znali i rekli su da će to popraviti, ispraviti određene nepravde, i na žalost umjesto ispravka nepravdi i onog loše što je učinjeno, mi dobivamo prijedlog Vlade da se ovi zaključci odbiju. I sada zamislimo se i analizirajmo koji su to razlozi za to odbijanje, kaže ovo pitanje treba trajno riješiti, da ovo pitanje trajno treba riješiti ali to nije razlog da se sada odbije inicijativa. Ovo je privremeno rješenje dozvoljavam i uz određene korekcije ali uz odbijanje ovih zaključaka odbijamo inicijativu i prolongiramo, odgađamo rješavanje ovog problema i ja sam na Odboru za rad i socijalnu politiku glasovala za moguće zaključke, međutim, nisam optimista da će ti zaključci biti ispoštovani jer Hrvatski sabor je donio … zaključaka kojima je obvezivao Vladu Republike Hrvatske, međutim, sukladno nekim modernim navikama za Vladu zaključci ne znače ništa. Za nas nije opravdani razlog ni za odbijanje ovih zaključaka tvrdnja da u proračunu nisu osigurana sredstva, vidjeli smo da u proračunu ima sredstava a koliko smo obaviješteni iz sredstava javnog priopćavanja pred nama je rebalans proračuna. Pa ako se tim rebalansom proračuna će se mijenjati neke druge stavke, pa možda ćemo vidjeti kako su ta sredstva iz državnog proračuna trošena, a mogli smo vidjeti jučer u aktualnom satu kako se troše ta sredstva, pa čemu je problem je onda osigurati maksimalno, maksimalistički gledano 16 milijuna kuna što i ja isto tvrdim da taj iznos neće biti potreban jer se mi u Hrvatskoj seljačkoj stranci ne zalažemo za nastavak zlouporaba. Zlouporaba je bilo međutim, te zlouporabe ne smiju rezultirati time da se ukine pravo. Jedna pravna država mora osigurati realizaciju prava bez zlouporaba, znači svoju nemoć, ono što država nije u mogućnosti kontrolirati rješava na način da se to pravo ukine. To naprosto nije moguće, i to nije dopustivo. Isto tako se navodi da nema novca, dragi kolege zastupnici, i zastupnice novca ima. Ne možemo reći da plivamo u izobilju, ne možemo reći da tog novca na pretek ima, ali onaj siromašni kolač koje naše gospodarstvo i naši građani u mogućnosti izdvojiti u državni proračun treba pravedno raspodijeliti. Da li je pravedno raspodijeljeno na način da određenoj kategoriji naših građana, koji imaju problema i koji ovo društvo ne shvaća, a da ih ne shvaća i da im ne daje dovoljne potpore imali smo prilike vidjeti u izvršenju državnog proračuna i sada im još hoćemo uskratiti ono što im je nužno potrebno za školovanje, za obavljanje poslova ako imaju sreću da dobiju zaposlenje. Kada to analiziram onda potvrđujem i razmišljam o onome što je davno Radić rekao "Sloboda bez socijalne pravde, narodu ne znači ništa". Mislim da ovdje ima elemenata upravo razmišljati o socijalnoj pravdi i da li nam sloboda nešto znači bez te socijalne pravde. Klub zastupnika Hrvatske seljačke stranke će podržati ovaj Prijedlog zaključaka, iako smo svjesni toga kakva će odluka biti, zbog mirne savjesti dakako da ćemo ovako nešto podržati. Ne može nas zadovoljiti čak ni to obećanje da će se do kraja mandata izvršiti ova nepravda, svjedoci smo toga da su neki zakoni doneseni 98. godine sa danom stupanja na snagu u 4. mjesecu 2000. godine. Pa tragom tih iskustava skloni smo vjerovati da se nešto slično može dogoditi s ovim a ovo je tako ozbiljan problem i ne tako skup problem i problem koji stavlja na ispit odgovornost i ovog Sabora i ovog društva, mi želimo izvršiti svoju odgovornost dakako odgovorno i podržavamo prijedlog zaključaka.
Hvala lijepa. Idemo na pojedinačnu raspravu. Poštovani zastupnik Nenad Stazić izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Što se hoće postići ovim predloženim zaključcima? Dvije stvari, prvo je načelne prirode, izjednačiti invalide u njihovim pravima bez obzira na porijeklo invalidnosti i druga je praktične prirode pomoći tim invalidima. Najprije o načelnoj prirodi problema. Naš Ustav u članku 14. kaže da svatko u Republici Hrvatskoj ima pravo i slobode neovisno o njegovoj rasi, boji kože itd. Znači u tom članku 14. našega Ustava zabranjuje se svaka diskriminacija. Ovdje kod invalida, kod različitog pristupa invalidima, s obzirom na porijeklo njihove invalidnosti na dijelu zapravo imamo jednu diskriminaciju. Diskriminaciju koja je potpuno protuustavna i tu nemoguću protuustavnu situaciju treba riješiti. Dakako da nas na prihvaćanje ovog zaključka ne obvezuje samo Ustav, obavezuje nas i Deklaracija o pravima osoba s invaliditetom, Deklaracija koju smo ovdje zajedno prihvatili i iz koje Deklaracije ovakvi zaključci proizlaze. Druga praktična stvar je pomoć osobama s invaliditetom, i tu se postavlja opet dvije mogućnosti, da li tim osobama pomoći ili ne pomoći i tu su stajališta različita. Račanova Vlada 2003. godine donosi takav Zaključak jer misli da treba pomoći invalidima, ona je zaključak donijela i provela. Ova vlada kao što vidimo iz mišljenja koje je tu dostavila u Sabor smatra da invalidima očito ne treba pomoći, i zato ovaj zaključak odbija. Kolegice i kolege cinično je, strašno je cinično ovo mišljenje Vlade. Ona se ovakvim svojim mišljenjem u lice nasmijala svim invalidima, nije se nasmijala nacerila se, nacerila se jednom ružnom grimasom. Jer što Vlada kaže, kaže Vlada da ne prihvaća zaključke jer u Zakonu o PDV-u nema povrata PDV-a. Pa ljudi Božji, pa baš zato što nema u Zakonu o PDV-u zbog toga su zaključci i potrebni, jer da u Zakonu o PDV-u piše ne naplaćuje se PDV kod nabavke automobila za invalide, zaključak ne bi bio ni potreban. Drugi cinizam, kaže Vlada nije u proračunu predvidjela sredstva, nema novaca. Prvo tko je predviđao sredstva u proračunu, pa ta ista Vlada, i sada ona nije predvidjela sredstva a sada se brani sredstva nisu predviđena. Pa kao da je nekakva viša sila slagala stavke proračuna a ne ta ista Vlada, koja je za ispriku što nije predvidjela novce kaže novci nisu predviđeni. DA ne govorimo da nam slijedi rebalans proračuna, pa je to i što nije predvidjela sredstva može napraviti rebalansom, bit će i na ovoj sjednici rebalansa. Ako hoće Vlada to, a ako neće onda ne vrijedi ni rebalans, ni proračun, ni stavke u proračunu, ne vrijedi ništa jer vlada naprosto neće, neće invalidima omogućiti to da nabavljaju jeftinije vozila, neće pa neće. Dodatni cinizam, kaže Vlada nema novaca a novaca ima. 143 milijuna kuna na poziciji Ministarstva zdravstva i još 16 milijuna kuna neiskorištenih na poziciji Ministarstva branitelja i međugeneracijske solidarnosti, 26. Znači, to je preko 160 milijuna kuna a trebalo je 14 milijuna kuna 2003. godine. Imamo znači preko 160, trebamo 14 a tvrdimo da novaca nemamo. Pa ja mislim da su ti invalidi zaslužili pa barem malo pristojnije odbijanje. Pa Vlada je mogla ne dati mišljenje, mogla je naprosto ne dati mišljenje ali reći invalidima mi to sada vama nećemo dopustiti jer novaca nemamo a imamo, mi to vama nećemo dopustiti jer u proračunu to nije predviđeno a mi smo slagali taj proračuna pa nismo predvidjeli, reći mi to vama sada nećemo dopustiti jer toga nema u Zakonu o PDV-u. Pa baš zato se to i donosi jer u Zakonu o PDV-u nema je cinizam. Na djelu je i cinizam HDZ-a ovdje u Saboru. Kaže predstavnik HDZ-a da ovo HDZ ne može prihvatiti jer veli to bi trebalo riješiti sustavno. Sustavno bi to trebalo riješiti zakonom. Pa tko vam je branio da donesete zakone. Pa imali ste godinu i pol vremena da donesete zakon da riješite sustav. A osim toga, a što smeta ovaj zaključak da vi nastavite raditi na zakonu, vi, zastupnici, Vlada, cijeli HDZ pa će se primjenjivati zaključak dok ne uredite zakon. Tko vam brani da radite zakon? I gledajte, Klub HDZ-a ovo može prihvatiti unatoč protivljenju Vlade, može. Time bi pokazao senzibilnost prema invalidima. Pokazuje se u ovom primjeru dokle može ići ta manifestacija političkih animoziteta ovdje u Hrvatskom saboru. Ovo je prijedlog kolegice potpredsjednice Doma Vesne Pusić i ja se ne mogu oteti dojmu da sada parlamentarna većina odbija jedan ovako razuman prijedlog, jedno rješenje koje je već postojalo 2003. godine zato što dolazi iz redova parlamentarne manjine. Unatoč tome što ga podržava ovdje čuli smo cijela oporba. Unatoč tome što ga podržava i dio parlamentarne većine Hrvatska stranka umirovljenika HDZ kaže da neće. I taj politički animozitet on ide, dokle. Bez granica. Na čiju štetu? Pa sad kad vi ovo odbijete, kome ćete vi naštetiti, Vesni Pusić, opozicijskim strankama? Pa vi ćete naštetiti invalidima. Samo oni će trpjeti vašu političku samovolju, vašu bahatost, vašu nespremnost da prihvatite opozicijski prijedlog i onda kad je evidentno da on proizlazi iz Ustava, da proizlazi iz deklaracije koju smo ovdje zajedno usvojili, da je već postojao i da je jedino moguće sadašnje rješenje dok se ne donese nekakav sustavan zakon. Ja vas pozivam, kolegice i kolege iz HDZ-a, da raskinete lance svoje stranačke stege jer vas vodi u bešćutnost, na ovom primjeru vas vodi u bešćutnost i to prema najugroženijima kojima ćete ako ovo odbijete ukinuti pravo na kretanje. Prema tome, ja vas pozivam da djelujete po savjesti a ne po stranačkoj stezi jer onaj tko odbije ovaj prijedlog Vesna Pusić pokazat će samo to da savjesti nema. Hvala.
Ispravak netočnog navoda poštovani zastupnik Frano Matušić.
Zahvaljujem, gospodine predsjedniče. Bilo je doista puno netočnih navoda kolege Stazića. Netočno je da je riječ o diskriminaciji kolega Stazić, netočno je da su protuustavni propisi koji sada reguliraju ovu materiju jer za tako tešku izreku doista trebate dati kvalitetne dokaze a ne tako paušalno ocjenjivati. Zatim, netočno je da Vladi nije stalo do invalida. Pročitajte odgovor Vlade pa ćete vidjeti kako on glasi. Netočno je da je ovo cinično. Vrhunski cinizam je to što vi danas predlažete a imali ste priliku četiri godine riješiti sva ta pitanja. To je vrhunski cinizam danas. I drugo, meni je, doista vas počinjem žaliti što toliko mrzite HDZ da možete izgovarati sve nekakve bešćutnosti itd., nekakve izjave o HDZ koje doista niti vam ne stoje, ali doista evo počinjem vas žaliti što toliko mrzite Hrvatsku demokratsku zajednicu. Meni je žao doista.
Poštovana zastupnica Biserka Perman. Izvolite!
Hvala lijepo. Gospodine predsjedniče, gospođo prdstavnice Vlade, kolegice i kolege! Ja se pridružujem svima onima koji su pozdravili inicijativu gospođe Vesne Pusić o prijedlogu zaključka kojim se Vlada Republike Hrvatske obvezuje donijeti odluku o naknadi dijela sredstava pri uvozu osobnog automobila u visini plaćenog PDV-a za ovu godinu. Ovom bi se odlukom izjednačila prava svih osoba s invaliditetom u Republici Hrvatskoj a kod nas trenutno živi oko 25 hiljada osoba s invaliditetom kojima bi donošenje ove odluke omogućilo znatno unapređenje kvalitete života. Kako se ne radi o znatnijem broju građana smatram da donošenje ove odluke ne bi značajno opteretilo državni proračun a kao što smo u uvodnom izlaganju i čuli postoje stavke u proračuna iz kojih bi se ovaj relativno mali iznos za ukupnu masu proračuna moga namiriti bez većih problema. Tu se ne radi o automobilu kao luksuzu već o sredstvu kojim će se osobama s invaliditetom značajno olakšati kretanje. Iako postoji i opasnost zloupotrebe ovakve odluke a takvih je slučajeva bilo to nije isprika da se ona ne donese. Za moguće zlouporabe nadležne su policijske i carinske službe koje trebaju raditi svoj posao i otkrivati tko krši zakon, a odgovornost leži i na nama samima. Ako imamo informacije da netko zlorabi ovu povlasticu koja je prvenstveno namijenjena osobama s invaliditetom o tome trebamo obavijestiti nadležne institucije. Mi koji imamo sreću da nemamo tih problema trebali bi učiniti sve što je u našoj moći kako bismo im olakšali i barem djelomično omogućili lakše kretanje i bolji pristup institucijama i ostalim sadržajima svakodnevnog života. Moramo promijeniti stav da je to problem samo njih i njihovih obitelji. To je i naša dužnost i naša odgovornost. Svjesni smo da javni prijevoz nije prilagođen osobama s invaliditetom i da te osobe ne samo što imaju problema samog pristupa raznim institucijama već do istih ne mogu ni doći a to je onda i problem i pristupa na eventualno radna mjesta. Naša je obaveza da im omogućimo da se funkcionalno uklope i u radnu i u životnu sredinu. Neki od nas se razbjesne kad tražeći po gradu slobodan parking i kružeći nekoliko krugova oko svoje zgrade konstantno nailaze na prazna mjesta za osobe s invaliditetom. Lijepo smo se pobrinuli za mjesta gdje će se parkirati ali da li smo im ikako olakšali i da kupe te automobile. Uz toliko nezaposlenost kako je tek osobama s invaliditetom doći do zaposlenja odnosno do sredstava za kupnju automobila. A naglašavam njima auto zasigurno ne predstavlja nikakav luksuz. Isto tako kako je ova Vlada pri dolasku na vlast osigurala sredstva za obnovu voznog parka pojedinih ministarstava nadam se da će i da istima neće biti problem osigurati naknadu sredstava odnosno dijela sredstava pri uvozu osobnog automobila za osobe s invaliditetom. Ipak iz današnje rasprave izgleda da će to biti problem. Stupanj humanosti društva mjeri se i stupnjem brige o njegovim članovima kojima je društvena pomoć i zaštita neophodna za ravnopravno uključivanje u radno i životno okruženje. Donošenje ove odluke je samo malo olakšanje osoba s invaliditetom pri kupnji automobila što bi ih trebalo spriječiti da se ne zatvaraju unutar svojih obitelji, da se kreću odnosno jednostavno da žive, da imaju kontrolu nad vlasititim životom i kretanjem. Malo prije smo na klupe dobili i zaključak Odbora za rad, socijalnu politiku i zdravstvo kojim se ne prihvača ovaj predloženi zaključak, ali se istovremeno obvezuje Vlada da utvrdi osnove za rješavanje ovog problema za iduću godinu. Međutim s obzirom na činjenicu da u ovoj godini nema odgovarajućih zakonskih pretpostavki donošenje ove odluke ipak bi omogućilo pomake i u ovoj godini i rješavanje problema barem jednom dijelu osoba s invaliditetom do donošenja odgovarajućih zakonskih rješenja. Slažem se i podržavam ovaj prijedlog te se nadam da će i drugi kolege zastupnici, evo iz oporbenih redova smo to i čuli, ali nadam se i iz redova parlamentarne većine imati sluha za potrebe i ovog dijela hrvatskih građana. Hvala vam lijepa.
Hvala. Poštovani zastupnik Željko Pavlic. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovane dame i gospodo, evo dopustite da se ja ukratko uključim dakle u ovu raspravu o donošenju zaključka o obavezi Vlade dakle da oslobodi jedan dio naših građana od plaćanja naknade dijela sredstava poreza na dodanu vrijednost pri uvozu automobila. Pa na početku samo da kažem da podržavam ovaj prijedlog. Već ovdje smo čuli dakle da ima mnogo naših građana s invalidnošću koji će ukoliko se ovaj zakon dakle zaključak usvoji imati određene pogodnosti. Naime prema dostupnim podacima u Republici Hrvatskoj živi sedam tisuća dvjesto jedna, jedna osoba kojima je trajno ograničena pokretna sposobnost tj. koji se kreću uz pomoć invalidnih kolica. Ima dvanaest tisuća četiristo osamdeset osam trajno nepokretnih osoba te oko pet tisuća slijepih i slabovidnih dakle osoba. To je dakle značajan dakle broj u kojima svi mi skupa moramo voditi pažnju tj. moramo voditi više dakle brige i pažnje nego što smo to činili do sada pa i zbog toga su donešene i Nacionalna strategija i dakle Deklaracija o pravima osoba s invaliditetom ovdje u Saboru. Pa jedna od najznačajnijih poruka iz Nacionalne strategije dakle osoba s invaliditetom ističe se upravo jedinstvena politika za osobe s invaliditetom. Upravo u tom smislu ide i ovaj zaključak dakle da se vodi jedna jedinstvena osoba za, osobe s invaliditetom bez obzira dakle na uzrok njihovog invaliditeta. Također i ovaj Hrvatski sabor samo prije nekoliko mjeseci donio je Deklaraciju o pravima osoba s invaliditetom gdje se navodi potreba uvođenja antidiskriminacijskih mjera osnaživanja jednakopravnog položaja osoba s invaliditetom, promicanje i osiguravanje prava osoba s invaliditetom te potreba što većeg izjednačavanja u pravima vojnih i civilnih invalida. Tu je zapravo suština ovoga svega kao invalida bez obzira na vrijeme i nastanak i uzrok invaliditeta. Po tome nam govori i konkretno i na primjer i točka 20. ove naše Deklaracije u kojoj govori, koja govori o tome da će Republika Hrvatska ujednačiti vrednovanje invalidnosti na način koji će spriječiti svaku diskriminaciju te poticati razvijanje sustava zaštite povodom nastupanja invalidnosti zbog ozljede na radu, profesionalne bolesti ili drugih profesionalnih dakle rizika. U tom pravcu dakle i, ide i prijedlog ovog zaključka. Naime uvođenje naknade dijela sredstava pri uvozu osobnog automobila u visini plaćenog poreza na dodanu vrijednost predstavljalo bi jedan konkretan korak u tom smjeru budući da dodnošenje zakonskih akata predstavlja jednu etapu na putu radne i socijalne integracije osoba s invaliditetom. Ovo je zapravo, mogli bismo reći prvi korak ili tek prvi korak ka oživotvorenju i Nacionalne strategije i ove Deklaracije koju smo rekao sam usvojili samo prije nekoliko mjeseci tj. u četvrtom mjesecu ove godine. Ovo je dakle tek jedan korak a morali bi povući i druge dakle korake. Morali bi donijeti i neke druge zakone kako bi dakle to i oživotvorili. Evo ja sam već isto tako primio inicijativu od Udruge invalida i uskoro ću dati u saborsku inicijativu na njihov prijedlog, Prijedlog zakona o doplatku na tešku invalidnost. Dakle i u ovom sustavu doplatka također imamo dakle ovu pojavu neravnopravnosti, a donošenjem ovog dakle Zakona o doplatku na tešku invalidnost koji će biti predložen na jesen u Saboru između ostalog eliminirala bi se sadašnja neopravdana i nelogična situacija koja je prisutna u reguliranju instituta naknade za pomoć i njegu. Reguliranje kroz različite zakone do sada koji za svoje polazište nisu imali stupanj invalidnosti već uzrok koji je do nje doveo dovela je do situacije prema kojoj se za isti sto postotni invaliditet pojedinoj osobi daje pravo na naknada u iznosu jednima dakle od 280 kuna, a drugima i veću dakle naknadu od 4 tisuće kuna. Mislim da je dakle to nedopustivo i da u ovom sustavu moramo napraviti taj značajan korak da se ti ljudi izjednače u svojim pravima jer invalid, 100%-tni invalid bez obzira dakle na uzrok ima iste potrebe što se tiče njege dakle što se tiče zdravstvenih troškova bez obzira dakle na uzrok. Dakle ne može jedan dobivati 280 kuna, a drugi dobivati 4000 kuna, a naprimjer troškovi njege plaćanja osoba dakle koje njeguju te ljude su i nekoliko tisuća kuna mjesečno. Upravo je tu dakle diskriminacija koju moramo što prije izbjeći. Ja se nadam dakle da će i ovaj zaključak pa i ovaj zakon koji će doći u saborsku proceduru na jesen biti u ovom Saboru prihvaćeni kako bi usvojili pravo na jednakost življenja svih. Isto tako i podržali politiku jednakih mogućnosti. Sve u duhu i Nacionalne strategije i Deklaracije koju je donio upravo ovaj Sabor. Evo toliko. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Još imamo u ime Kluba SDP-a petminutnu raspravu poštovana zastupnica Vesna Škulić.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Ovo je knjiga koju držim u ruci je zakonodavstvo usmjereno protiv diskriminacije osoba s invaliditetom. Dakle to je dokument Vijeća Europe. Napominjem opet da mi žurimo da se uključimo u Europsku uniju i mislim da bi onda trebali i ići u kreiranju našeg zakonodavstva tim tragom. Isto tako ukratko, u samo par crta želim reći da sredstva postoje dakle još jednom sredstva postoje, a rebalans Proračuna je pred nama. Dakle na nama je kako ćemo mi sada ta sredstva preusmjeriti da bi podržali ovaj zaključak. Ovdje ne govorimo o privilegiji dakle već o pravu i osnaživanju ove populacije. Napominjem još jednom da se do sada osobama s invaliditetom isključivo pristupalo kao preko medicinskog modela međutim osobe s invaliditetom trebaju se integrirati u društvo i treba se s njima postupati preko socijalnog modela odnosno kao pitanjem ljudskih prava odnosno gdje se to krše ljudska prava osoba s invaliditetom. Isto tako, još jednom napominjem da je Povjerenstvo Vlade Republike Hrvatske 2003. godine donijelo zaključke kojim se od Vlade Republike Hrvatske traži izrada jasnih kriterija za oslobađanje PDV-a na uvoz automobila od 1.1.2004. godine. Na žalost Vlada po tom pitanju nije napravila ništa. Klub SDP-a podržava ove zaključke i nije vođen političkim motivima. Još jedanput napominjem nije vođen političkim motivima već s tim što mislimo da treba podržati svako pravo i svaki prijedlog koji će osnažiti osobe sa invaliditetom, jer mislim da osobe s invaliditetom nisu kategorija na koju se mogu sticati politički poeni. Mislim samo da se s tim može povećati image Republike Hrvatske u svijetu. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. Predlagateljica, poštovana zastupnica, potpredsjednica Vesna Pusić. Završni osvrt. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospođo državna tajnice, kolegice i kolege. Zahvaljujem se svima koji su sudjelovali u raspravi, a naravno zahvaljujem se naročito onima koji su podržali ovakav zaključak, a nadam se da ćemo uspjeti uvjeriti i one koji za sada ga nisu podržali. Moram u prvom redu reći da bi bilo dobro možda da se pripazi kako se javno govori i moram reći da sam bila šokirana izjavom kolege Vučića, da bi bio najsretniji da invalida uopće nema. Naime, invalidnost je oblik ljudske egzistencije isto kao što je starost, djetinjstvo, mladost, bilo kakav pripadnost pojedinoj etničkoj grupi, pripadnost pojedinoj rasnoj grupi. To je naprosto forma ljudske egzistencije. Prema tome, nema nitko šta biti sretan ili nesretan da invalida postoji ili ne postoji. To je oblik ljudske egzistencije i prvi slijedeći korak koji nam je isto poznat naravno je da hvala Bogu da nemam žensko dijete ili hvala Bogu da mi susjed nije Srbin, Kinez, Rom, Hrvat, ovisno o tome tko govori, crnac. Prema tome, to nije nešto prema čemu se takav stav može imati. To je naprosto oblik ljudske egzistencije i dok mi kao društvo nismo svjesni da je to oblik ljudske egzistencije i da je kvaliteta osiguravanja jednakosti, socijalne participacije za ljude u svim oblicima ljudske egzistencije, da je to primarna svrha funkcije i zadaća države, dotle pomaka nema i dotle ćemo moći, ja se nadam da je to kolegi Vučiću pobjeglo. Ali ovakve stvari slušati u Parlamentu koje su zaista šokantne. On je također rekao da zakon dolazi retroaktivno. Kao što je poznato naravno ne radi se o zakonu, pa prema tome zakon ne stupa na snagu sa retroaktivnom snagom, već se radi o zaključku. Takav princip smo imali u niz slučajeva prije toga. Prema tome, nije ništa neobično kao što smo ustanovili još jedanput, deseti put što se proračuna tiče za 2004. na stavkama odgovarajućih ministarstava novaca ima. Drugo imamo rebalans, prema tome i u ovoj situaciji i u ovoj godini se to može pokriti. Rečeno je također u ime Kluba HDZ-a da to koristimo u političke svrhe. Mnogi kolege su na to reagirali, pa dozvolite da reagiram na svoj način. Imate pravo. Koristim i koristimo u političke svrhe, jer je apsolutno, mislim da nema nikoga u ovom Saboru, a ni nikoga tko se u Hrvatskoj bavi politikom koji ne zna da sam se ja osobno i HNS uvijek, svugdje i prije mog ulaska u politiku zalagali za građansku jednakost. Građanska jednakost jeste naš politički stav i smatramo da svoj politički stav nije dovoljno samo imati, nego da ga treba prevesti u konkretne mjere i u zakonodavstvo. Naš politički stav je eliminiranje svake diskriminacije po bilo kojem kriteriju i ovo je jedna mjera, jedan mali korak. Uopće ne pretendiramo da to bude nešto više od jednog malog koraka u realizaciji tog političkog stava građanske jednakosti. Ako je vaš stav diskriminacija, ako je vaš politički stav građanska nejednakost onda zaista imamo fundamentalno različite političke stavove. Ali ja mislim da nije. Ja mislim da je naprosto došlo do pomutnje u pokušaju da se brani nešto ljudi što ne treba braniti. Prvo novaca za to ima. Drugo u skladu je s politikom koja formalno deklarirala ova Vlada i HDZ u ovom Saboru. Prema tome, ne radi se ni o kakvim astronomskim sredstvima, nego o malim sredstvima. Prema tome, ima šanse to realizirati i to mora biti politički stav koji je predmet konsenzusa u ovoj zemlji, a to je politički stav građanske jednakosti. Ako se pak mislilo na politikanstvo i pripremu za izbore, koliko je meni poznato nikakvi izbori nisu pred nama. Ako kolegama iz HDZ-a nije poznato nešto što nama nije poznato, to bi isto moglo biti. Ali koliko, a u politici kao što je poznato ono što se danas pamti za tri dana nove teme, novi ljudi, nove inicijative. Prema tome, sa tog stanovišta mislim da se ne može kritizirati ova inicijativa. Ali ta vrsta cinizma, ta vrsta cinizma je ono što degradira politiku u Hrvatskoj. Dakle, sve što ima smisla, sve što doprinosi nekakvoj pravdi, ako nisam predložio ja, ako nije predložio moj klub, onda je to neka igra, onda je to neki lov u mutnom, onda je to neki drugi motiv. Ljudi, treba jedanput i onda naravno to baca ljagu na politiku općenito. Treba jedanput pokušati razlikovati ono što zaista mislimo, ono što zaista hoćemo realizirati i ono zašto smo uvjereni da je pravo od onoga što je krivo. I gotovo, a što će vam drugi reći, šta će drugi o vama misliti, hoće vas ogovarati to i ta vrsta nadmetanja međustranačkog treba jedan puta se staviti ad acta. Ima prostora na kojem se to može raditi. Ima tema na kojima se to može raditi, ali ovo nije takva tema. O baki koja vozi Kawasaki i dedi koji vozi Ferrari neću niti govoriti. Mislim da je to ispod razine javnog govora u jednom Parlamentu, a ako se hoće izbjeći postoji prostor u ovom zaključku. To je bio također komentar u ime Kluba HDZ-a. Zapravo ne razumijem šta je bilo kolegi Vučiću da na taj način govori. Dakle, u ovom zaključku postoji ta mogućnost i pretpostavka da se ti kriteriji definiraju. Druga rečenica u zaključku glasi. Odlukom će se urediti uvjeti i postupak za ostvarivanje naknade dijela sredstava u visini plaćenog poreza na dodatnu vrijednost osobama sa invaliditetom pri uvozu osobnog automobila u razdoblju od 1. siječnja do 31.prosinca 2005. Dakle, pretpostavlja se da će Vlada donijeti odluku kojom će se urediti postupak, kriteriji, sve ono o čemu smo govorili. Nema nikakve prepreke da Vlada to učini. Da ne bi ulazili u predugačku raspravu što se tiče statusa ratnih vojnih invalida i civilnih invalida. Naprosto, u pogledu oslobađanja od PDV-a trebaju i moraju i normalno je da imaju isti status, dakle, da i jedni i drugi budu oslobođeni od plaćanja PDV-a pri kupnji automobila i onda tu zabune nikakve nema. Ova ideja da se kazne invalidi zato što je bilo zloupotrebe takve odluke koju je donijela Vlada, dakle, bivša Vlada 2003. godine, to vam je isto kao da kažete ajmo ukinuti obavezno osnovno školovanje jer ima onih koji idu u školu, a ništa ne uče. Vjerojatno je obrnuto, vjerojatno treba urediti sustav tako da se minimalizira mogućnost zloupotrebe, a ne kazniti one za koje je očito ovo nužno potrebno i za koje je i naš stav o osiguravanju njihove inkluzije nužan i potreban da bi mogli normalno živjeti. Ovo je prilika da se Parlament iz institucije koja se samo deklarira pokaže i kao institucija koja nešto konkretno poduzima. Što nikog ne vrijeđa, nikog ne marginalizira od nas ovdje, nikome ne daje nikakve posebne prednosti, radi nešto korisno, dobro i blizu pameti. Da diskriminacija među invalidima postoji, to je točno. Postoji u zakonodavstvu, možete se sami uvjeriti. Postoji u uredbi Vlade od 20. siječnja 2005. Dakle, o tome nemamo što razgovarati jer to je naprosto crno na bijelo pokazano. Ovo je inicijativa i prilika da se takva diskriminacija smanji ili da se krene u pravom pravcu da se ta diskriminacija smanji. Ovo je konačno, kolegice i kolege, tipična tema za konsenzus. Tipična tema za konsenzus. Svakome daje priliku da u skladu sa temeljnom idejom građanske jednakosti doprinese jednim malim korakom. Tu nema druge mogućnosti, neobranjivo je ne učiniti to i neobranjivo je sa takvim jednim, ja se slažem, malim korakom za jedan segment populacije ali korakom koji u bitnom temeljenom, fundamentalnom smislu unaprjeđuje kvalitetu države. I to kvalitetu države po onom što se ovdje smatralo optužbom, a to je po svom političkom profilu. On prezentira državu kao državu koja jeste i želi biti država građanske jednakosti. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Frano Matušić.
Gospodine predsjedniče, puno je netočnih navoda posebice u konstatacijama i tvrdnja kolegice Pusić da Klub HDZ-a potiče i diskriminaciju i da očito nije suglasan sa građanskom jednakošću, itd. To su potpuno netočne tvrdnje koje ne stoje, posebice ne stoje u kontekstu onoga što je izgovorio predstavnik Kluba Hrvatske demokratske zajednice. To je potpuno, potpuno netočno kolegice. Ne radi se o nikakvim diskriminacijama i nikakvim nejednakostima. Svakako da nam je svima cilj boriti se i izboriti za jednaka prava i to ćemo uvijek i svugdje raditi, ali optuživati tako za nešto što nije izrečeno doista nije korektno u ovom Visokom domu. Prema tome, ako je rečeno da bi netko bio sretan da netko nije invalid, to znači da to podrazumijeva da bi bio sretan da je zdrava osoba. Potpuno u pravom smislu. Prema tome, ne morate na takav nekorektan način tumačiti izjavu predstavnika Kluba HDZ-a.
Poštovana zastupnica Lucija Čikeš, ispravak netočnog navoda.
Hvala gospodine predsjedniče. Gospođa Pusić je rekla čitav niz netočnosti, ali izvući iz konteksta gospodina Vučića izlaganje i reći da bi bilo najbolje da ih nema, kako ste vi rekli, i protumačiti to kako vama odgovara i reći da je to najveći cinizam, ja mislim da je to cinizam. I preko gospodin Vučića onda se okomiti na cijeli HDZ da nismo za građansku jednakost, da je naš stav diskriminirajući, toliko zloće i tolikih netočnosti na jednome mjestu, to je zaista presedan. Međutim, mi vašu zloću ne možemo izliječiti, ali je možemo oprostiti.
Hvala. Zaključujem raspravu. Prijedlog zaključka Hrvatskoga sabora kojim se Vlada Republike Hrvatske obvezuje donijeti odluku o naknadi dijela sredstava pri uvozu osobnog automobila u visini plaćenog poreza na dodanu vrijednost za 2005. godinu. Sukladno prijedlozima radnih tijela i Vlade RH dajem na glasovanje sljedeći zaključak: Ne prihvaća se Prijedlog zaključka Hrvatskoga sabora u spomenutom sadržaju. Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat. Zaključak usvojen sa 67, za 2 suzdržana i 26 protiv.
Hvala lijepo, gospodine predsjedniče, dame i gospodo zastupnici. Na temelju članka 7. Ustava Republike Hrvatske Vlada pokreće postupak za donošenje Odluke Hrvatskog sabora o sudjelovanju pripadnika Oružanih snaga Republike Hrvatske u mirovnoj misiji ISAF u Afganistanu. Sama mirovna misija u Afganistanu dogovorena je Bonskim sporazumom, sklopljenim u prosincu 2001. kao ključnim dokumentom kojim se uz pomoć Međunarodne zajednice uspostavlja tada prijelazna uprava nad zemljom i zacrtana je post talibanska budućnost Afganistana. Misija je odobrena od strane Ujedinjenih naroda, rezolucijom Vijeća sigurnosti 13-86, a njezini glavni ciljevi usmjereni su na pružanje pomoći tada privremenoj Vladi u razvoju nacionalnih, sigurnosnih struktura u obnovi zemlje, te u razvoju i obuci sigurnosnih snaga Afganistana. Rezolucijom Vijeća sigurnosti od rujna 2004. godine odobrava se djelovanje ISAF-a i izvan Kabula i područja koje ga okružuju. U sastavu Međunarodnih snaga u Afganistanu danas sudjeluju pripadnici Oružanih snaga 35 zemalja. Međunarodne snage ISAF predstavljaju koaliciju vojnih snaga. Sudjelovanje u mirovnim misijama je najkonkretniji doprinos jačanju stabilnosti i sigurnosti u svijetu. Mirovna misija ISAF u Afganistanu je vrlo zahtjevna, ali posebno značajna za Republiku Hrvatsku iz više vanjskopolitičkih i unutarnjopolitičkih razloga. Na vanjskopolitičkom planu sudjelovanje u tako zahtjevnoj misiji profilira Republiku Hrvatsku kao pouzdanog partnera koji može odgovoriti većim sigurnosnim izazovima. Sudjelovanje Oružanih snaga Republike Hrvatske u misiji ISAF kod NATO članica se bitno ojačava i politički kredibilitet Republike Hrvatske. Pored doprinosa međunarodnoj sigurnosti i stabilnosti sudjelovanjem u misiji ISAF Republika Hrvatska potvrđuje svoju opredijeljenost ciljevima antiterorističke koalicije. Republika Hrvatska ulazi u ključnu fazu reforme svog obrambenog sustava kojom će Oružane snage Republike Hrvatske biti interoperabilne sa snagama država članica Sjevernoatlantskog saveza. Hrvatske obrambene sposobnosti stalno se dograđuju kroz Partnerstvo za mir, a posebice kroz sudjelovanje u međunarodnim mirovnim misijama. Danas Republika Hrvatska uspješno sudjeluje s kontingentom od 50 pripadnika Oružanih snaga Republike Hrvatske u ovoj NATO vođenoj mirovnoj misiji u Afganistanu. Prvo upućivanje pripadnika Oružanih snaga u ovu misiju bilo je u veljači 2003. godine. Suradnjom s NATO članicama u mirovnoj misiji u Afganistanu Oružane snage Republike Hrvatske stječu važna iskustva iz područja planiranja i implementiranja zajedničkih operacija multinacionalnih snaga. Sudjelovanjem u multinacionalnoj mirovnoj operaciji koju vode NATO članice Oružane snage Republike Hrvatske testirat će ne samo svoju interoperabilnost nego i osposobljenost za vođenje udaljenih i logističkih zahtjevnih operacija kakve ih čekaju u budućnosti a pogotovo kada Republika Hrvatska postane punopravna članica sjeverno-atlantskog saveza sa suradnjom s NATO članicama u misiji ISAF, oružane snage Republike Hrvatske steći će važna iskustva iz područja planiranja i implementiranja zajedničkih operacija multinacionalnih snaga. U misiji ISAF trenutno sudjeluje oko 8 tisuća pripadnika oružanih snaga većinom iz zemalja članica Europske unije i NATO-a. Mišljenja smo da naš dosadašnji angažman u mirovnim misijama ipak nije dovoljan za ostvarenje naših strateških ciljeva vezanih za članstvo u NATO-u i Europskoj uniji te kandidaturu za nestalnu članicu Vijeća sigurnosti UN-a. Za sudjelovanje u mirovnim operacijama oružane snage Republike Hrvatske pripremaju po NATO procedurama postrojbe, pješačke satnije, voda za specijalna djelovanja, vojne policije, inženjerije, saniteta, ABKO postrojbe, i posebne tehničke sposobnosti helikoptera za evakuaciju. S ciljem jačanja interoperabilnosti s drugim zapadnim zemljama a što je u skladu sa prihvaćenim partnerskim ciljevima. Oružane snage Republike Hrvatske imaju dovoljno obučenih vojnika da mogu osigurati redovnu rotaciju snaga svakih 6 mjeseci u pješačkoj satniji vodu vojne policije i sanitetskom timu. Nakon donošenja Odluke Hrvatskog sabora postupno bi se povećavao broj pripadnika Oružanih snaga Republike Hrvatske u misiji ISAF prema sljedećoj dinamici, u kolovozu 2005. godine planira se uputiti 4 pripadnika multinacionalnog mješovitog medicinskog tima koji će djelovati na Kabulskoj zračnoj luci u sklopu Grčko-vojne bolnice. U veljači 2006. uputit će se pješačka satnija 83 pripadnika te pojačati logistička potpora sa 10 pripadnika, vjerojatno će biti potrebno povećati i broj stožernih časnika ovisno o ponudi NATO-a te se planira uputiti 2, do 3 vojna stručnjaka u Litvanski provincijski tim za obnovu u Čakčaranu. U kolovozu 2006. godine povećat će se broj stožernih časnika čime bi se zaokružila kvota pripadnika Hrvatskih oružanih snaga do predložene brojke od 150 pripadnika. Primjera radi Slovenija zemlja članica NATO-a i Europske unije sudjeluje sa 270 pripadnika Oružanih snaga u međunarodnim mirovnim misijama. Zemlje koje nisu članice NATO-a također daju veliki doprinos svjetskoj sigurnosti i stabilnosti, tako Finska danas ima 768 pripadnika u međunarodnim vojnim misijama, Irska 261, Švedska 471, Švicarska 215, Gruzija 183, te Maroko koji na Kosovu ima 447 pripadnika svojih oružanih snaga. Predstojeći izbori u Afganistanu povećat će zahtjeve za snagama sigurnosti, NATO će uputiti zahtjev svojim članicama i partnerima za dodatnim snagama to znači da će NATO očekivano uputiti zahtjev i Republici hrvatskoj. U ovom trenutku možemo angažirati snage jačine jedne satnije u NATO vođenim mirovnim misijama. Angažiranjem snaga jačine jedne satnije u tako zahtjevnoj misiji, profilira Republiku Hrvatsku kao pouzdanog partnera koji može odgovoriti većim sigurnosnim izazovima i bitno ojačati politički kredibilitet Republike Hrvatske kod NATO članica te potvrditi opredijeljenost ciljevima anti-terorističke koalicije. Potpisivanjem Američko-Jadranske povelje u Tirani 2003. godine Republika Hrvatska se zajedno s drugim članicama akcijskog plana za članstvo u NATO, Albanijom i Makedonijom obvezala na jačanje međusobne suradnje kako bi se osnažile obrambene reforme, povećala sigurnost u regiji i konačno ubrzalo uključene u Euro atlantske integracije. Da bi pokazale svoju istinsku namjeru da zajedničkom akcijom doprinesu naporima Sjeverno-atlantskog saveza u Afganistanu, tri države su na sastanku ministara obrane u Skopju u lipnju 2004. godine pokrenule ovu inicijativu za upućivanje zajedničkog medicinskog tima u NATO vođenu operaciju ISAF. Stručnjaci triju država pokrenuli su pripremne radnje i zajedničko uvježbavanje medicinskog osoblja što je do danas uspješno provedeno. Savezničko zapovjedništvo za transformacije predložilo je da tim djeluje kao dio Grčko-Belgijske vojne bolnice u Kabulskoj zračnoj luci. Sve tri države načelno su prihvatile ovaj prijedlog i pokrenut je postupak priprema medicinskog tima. Financijska sredstva za provedbu ove odluke u 2005. osigurana su u državnom proračunu Republike Hrvatske u Ministarstvu obrane u iznosu od 45 milijuna kuna, a u 2006. godini će se planirati u državnom proračunu Republike Hrvatske na stavci mirovne misije. Predloženom odlukom na temelju članku 6. stavka 2. podstavka 6. Zakona o obrani, Vlada predlaže Saboru na usvajanje ovu odluku kojom bi se u stavku 1. donijela prethodna odluka da u mirovnoj misiji Afganistan ISAF upućuje se do 150 pripadnika oružanih snaga Republike Hrvatske uz mogućnost rotacije. U 2. stavku Sabor bi dao ovlast Vladi Republike Hrvatske da utvrđuje trajanje rotacije, broj i organizacijsku strukturu pripadnika Oružanih snaga Republike Hrvatske za svaku rotaciju. A Stavkom 3. ove Odluke obvezuje se Ministarstvo obrane da nakon svake rotacije pripadnika Oružanih snaga Republike Hrvatske iz točke 1. ove Odluke izvijesti Odbor za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost o provedenoj rotaciji. Ovo bi bila prethodna odluka a sukladno Zakonu o sudjelovanju pripadnika Oružanih snaga Republike Hrvatske, policije i civilne zaštite u mirovnim operacijama i drugim aktivnostima u inozemstvu sukladno članku 4. Odluku o upućivanju donosi predsjednik Republike Hrvatske. Hvala vam gospodo zastupnici, očekujem potporu za donošenje ove Odluke.
Hvala lijepo ministre. Odbor za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost, predsjednik Odbora poštovani zastupnik Ivan Jarnjak, izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Odbor za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost na 46. sjednici održanoj 29. lipnja, raspravljao je o prijedlogu odluke o sudjelovanju pripadnika Oružanih snaga Republike Hrvatske u mirovnoj misiji u Afganistanu ISAF koji je predsjedniku Hrvatskog sabora dostavila Vlada Republike Hrvatske. U uvodnom izlaganju predstavnik Vlade Republike Hrvatske upoznaje članove Odbora s razlozima i interesima Republike Hrvatske zbog kojih se predlaže odlazak 150 pripadnika Oružanih snaga Republike Hrvatske u mirovnu misiju u Afganistanu uz mogućnost njihove rotacije. Predstavnik Vlade navodi kako je sudjelovanje u mirovnim misijama jedan od načina Hrvatskog doprinosa miru i sigurnosti u svijetu, kao jedan od partnerskih ciljeva Republike Hrvatske dogovoren sa NATO-om u sklopu provođenja postupka pristupanja u NATO. Odbor je podržao iznijeto stajalište predstavnika Vlade Republike Hrvatske. Nakon provedene rasprave Odbor je procijenio da nastavkom sudjelovanja i odlaskom pripadnika Oružanih snaga RH u mirovnu misiju u Afganistan jača politički kredibilitet Republike Hrvatske, te da je sudjelovanje u ovoj misiji od interesa za Republiku Hrvatsku, stoga je odbor jednoglasno odlučio Hrvatskom saboru predložiti donošenje odluke o sudjelovanju pripadnika Oružanih snaga Republike Hrvatske u mirovnoj misiji u Afganistanu, ISAF-u u tekstu kako je predložen od predlagatelja Odluke. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Otvaram raspravu. Klub zastupnika HSP-a poštovani zastupnik Pero KOvačević izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege, poštovani gospodine ministre. Prvo što moram kazati u ime Kluba Hrvatske stranke prava, što je i ministar rekao, što stoji u obrazloženju, da se ne slažemo sa tvrdnjom kako Republika Hrvatska ulazi u ključnu fazu reforme oružanih snaga Republike Hrvatske. DA bi mi ušli u ključnu fazu reforme Oružanih snaga Republike Hrvatske morali smo krenuti reformama odnosno na preustroj Oružanih snaga, a mi do sada nismo radili niti reforme niti preustroj oružanih snaga i to kažemo 96. godine, nego smo radili čisto smanjenje pripadnika Oružanih snaga prema tome, preustroj, reforma i smanjenje nisu niti će ikad biti sinonimi. A sada bi tek trebalo ući u preustroj reforme oružanih snaga a to vam je bilo vidljivo i iz izvješća koje je Vlada podnijela tijekom prošle godine. A tko ne razumije šta znači preustroj, šta znači reforma nek pročita vojne enciklopedije, neka pročita vojnu strategiju i doktrinu pa će vidjeti šta znači. Reformirati znači učiniti nešto bolje, nešto učinkovitije a ne smanjiti. Može se smanjiti broj pripadnika ali onda se treba raditi bolje naoružanje, bolja vojna oprema i sve ostalo. Drugo što isto smatramo da nije dovoljno točno a to je prema Vladi je ova misija do sada bila zahtjevna. Po nama je bila ne samo zahtjevna nego je bila i rizična, a sada ulazi u fazu moguće pogibelji. Zašto to kažemo? Zbog toga što i sami vidimo da je nadležnost proširena još koncem 2003. godine ne samo na područje Kabula nego je proširena na područje cijeloga Afganistana a znamo i sami da je to područje dosta puno pogibelji, incidenata, ekscesa i svega ostaloga a sada sa ovim dodatnim djelom i naš vod, naši pripadnici neće imati samo područje djelovanja u okviru znači Kabula ovoga dijela nego imaju šire, pogotovo u ovome dijelu kad dolaze izbori i zbog toga znači tu treba biti oprezan i svjestan situacije. Znači, druga je situacija bila na području Kabula, drugo je rizično a sasvim je drugo pitanje pogibeljnosti. Zašto to kažemo? Jer za nas je jasna sljedeća stvar, da su naši pripadnici poželjni sudjelovati u takvim misijama jer naši pripadnici imaju ratno iskustvo i to pravo ratno iskustvo koji sudjeluju i to se pokazalo, i to su priznali pripadnici drugih oružanih snaga da se najbolje snalaze u takvim situacijama. Ovi svi drugi su sudjelovali u razno raznim vježbama a ovo je čisto ratno iskustvo i zbog toga su poželjni i NATO i svi vole imati pripadnike oružanih snaga Republike Hrvatske. I sami smo vidjeli da je mnoge situacije i vojna policija znači riješila iz onoga dijela da je pomogla civilnim snagama odnosno civilnoj policiji i što se sve događalo. I sada ulazimo u onaj dio što je za nas jako bitno, znači mogućnost postoji i mi smo svjesni činjenice da pripadnici oružanih snaga se dragovoljno javljaju da bi išli u te misije i normalno mi nećemo ići protiv toga jer oni na taj način nešto si još zarade. Znamo kakva je situacija sa plaćama, materijalnim položajem i svemu ostalome u okviru Hrvatske vojske. Ali za nas pravaše će biti presudno, moramo čuti odgovor ministra obrane odnosno Vlade u datoj situaciji. Znači, da ova faza rizičnosti preraste u fazu pogibelji. Mora kao, vojnički sada govorim, moramo vidjeti šta Hrvatska u tome dijelu planira, da li Hrvatska zajedno sa svima ovima planira pojačati svoje snage, znači radi zaštite postojećih snaga jer kad se ulazi u fazu pogibelji automatski znači da može doći do situacije ili ćeš poslati dodatne snage. Ako ćemo poslati kako ćemo to učiniti i na koji način jer i sami znamo da mi nemamo transportnih zrakoplova za te nakane, za te namjene nego mi sada koristimo, plaćamo transportne zrakoplove za prijevoz kako iz Hrvatske u Afganistan tako i natrag. Mislim da to košta čak taj jedan let preko 100 tisuća dolara. Ili ćemo izvlačiti snage. Znači, varijanta b. kad dođe do pogibelji da li ćemo izvlačiti snage iz, a znamo da je bilo takvih već mirovnih misija, normalno mirovnih, da su Ujedinjeni narodi odnosno snage koje su bile morali se izvući van jer nisu mogli djelovati i kontrolirati situaciju. E sada, ako je ta varijanta kako ćemo izvući te snage? Znači, nemamo tehnike, nemamo sredstava da bi tu djelovali. Ili će pomoć dati recimo prije je bila njemačka logistika, sada će grčka a trebamo računati da kad bi se nešto takvo pojavilo da će oni prije svega izvući svoje snage. Prema tome, nas vojnički u toj situaciji zanima, znači to je taj dio uvjeta. Znači, u pravilu ćemo podržati prijedlog ove odluke ali hoćemo odgovore na ova pitanja koja mislimo da u datom trenutku mogu postati jako bitna šta i kako Hrvatska odnosno nastoji postupiti u ovim slučajevima kad misija može doći u situaciju stvarne pogibelji. Kako ćemo, da li ćemo povući naše pripadnike. Ako hoćemo kako ćemo povući ili ćemo slati snage ili u okviru znači ukupno NATO ili ovih zemalja koje tamo sudjeluju postoji i morao bi postojati plan za takve mogućnosti, takve situacije. Prema tome, to je za nas jako bitno ali u pravilu podržavamo sudjelovanje naših predstavnika. I još na kraju moram samo kazati da moramo biti svjesni da ovo sudjelovanje u tim misijama ne znači da će nam puno olakšati ulazak u NATO savez jer smo čuli zadnju izjavu američkog državnog tajnika da to nema veze jer on to opet povlači sa slučajem generala Gotovine i slične stvari. A opet moramo biti svjesni, nemamo dovoljno novaca za preustroj da se konačno počne preustroj, reformu a sve ovo ipak se plaća iz sredstava državnog proračuna koje su namijenjeni za oružane snage. Sad je to red veličine gdje je 45 milijuna ali normalno kad to naraste na 150 pripadnika i ovo sve drugo to je daleko veći red veličine. Znači, dogodit će nam se ono da nećemo imati ni za ove potrebe. Hvala lijepo.
Hvala. Ispravak netočnog navoda poštovani zastupnik Jozo Radoš.
Gospodine predsjedniče, apsolutno je netočan navod gospodina zastupnika Kovačevića da je do sada bilo samo smanjenje a ne i preustroj odnosno reforma oružanih snaga. Bezbroj stvari koje su se dogodile, ja ću navesti, samo neke govore o tome da je vršen vrlo ozbiljan preustroj oružanih snaga. Uvedeno je primjerice zapovjedništvo u Hrvatskoj kopnene vojske, dakle zapovjedništvo najsnažnije grane. Zar to nije preustroj? Zatim je promijenjena teritorijalna organizacija, umjesto šest zbornih područja danas imamo četiri, ukinut je Hrvatski gardijski zbor. Znamo čime se ta velika ogromna vojna postrojba koja često puta nije imala puno veze sa vojskom bavila. Smanjen je broj gardijskih brigada, prema tome time je naravno smanjenja i njihova struktura. Što je to nego preustroj. I da ne govorim da je na razini Ministarstva obrane umjesto osam uprava došlo do četiri uprave. To su dakle sve zahvati koji govore o tome da je tih godina vršen vrlo ozbiljan preustroj oružanih snaga Republike Hrvatske. Hvala lijepa.
Hvala. Klub HDZ-a poštovani zastupnik Krešimk Ćosić. Izvolite!
Poštovani gospodine predsjedniče, dame i gospodo! Na vanjsko-političkom planu sudjelovanje Republike Hrvatske u tako zahtjevnoj misiji kao što je misija ISAF-a u Afganistanu omogućuje da se Republika Hrvatska i u političkom smislu na međunarodnoj sceni profilira kao pouzdan partner koji može odgovoriti sve većim sigurnosnim izazovima sudjelovanjem svojih oružanih snaga. Pored doprinosa međunarosnoj sigurnosti i stabilnosti sudjelovanjem u misiji ISAF Republika Hrvatska potvrđuje svoju opredjeljenost ciljevima antiterorističke koalicije. Danas kad govorimo o proširenje hrvatskog sudjelovanja u toj zahtjevnoj i teškoj misiji trebao se sjetiti sve one pomoći tisuća vojnika koji su u Republici Hrvatskoj od 1992. godine osiguravali mir. Sudjelovanjem u multinacionalnoj mirovnoj operaciji ISAF koju vode NATO članice oružane snage Republike Hrvatske ne samo da će testirati nego one testiraju svakodnevno ne samo svoju interoperabilnost nego i osposobljenost za vođenje udaljenih logističkih zahtjevnih operacija kakve ju čekaju u budućnosti a posebno onda kada Republika Hrvatska postane punopravna članica Sjeverno-atlanskog saveza. Suradnjom s NATO članicama u misiji ISAF-a oružane snage Republike Hrvatske steći će ali ističu svakodnevno važna iskustva ne samo iz područja planiranja, implementacija, zajedničkih operacija multinacionalnih snaga nego iz onog operativnog dnevnog menagementa stičući znanja iz onih standardnih operativnih procedura koje su itekako važno za efikasno i učinkovito sudjelovanje u svakodnevnom radu. Ono što bi trebalo posebno istaknuti je sljedeće: hrvatski vojni kontingent u Kabulu do sada je svojim profesionalnim djelovanjem stvorio izuzetno pozitivnu sliku o Republici Hrvatskoj, o hrvatskim oružanim snagama, o hrvatskom Ministarstvu obrane kako u međunarodnim krugovima tako i kod afganistanskih domaćina što su i potvrdili mnogobrojni razgovori koje smo imali pred mjesec dana u Afganistanu. Često sam naglašavao i danas posebno ističem da su hrvatski vojnici u ovoj zahtjevnoj mirovnoj operaciji najbolji ambasador danas Republike Hrvatske u svijetu. To se možda čini kao formalna izjava, ali samo onda kad se vidi koliki je opseg dnevnih komunikacija na svim razinama tih ljudi onda bi rekao taj intenzitet međunarodnog, dnevnog kontakta sa njemačkim generalima, sa američkim generalima, časnicima, dočasnicima, zajednički domjenci, zajednički, zajedničke misije, zajednički rad ja bih rekao svakodnevan. Tijekom svog djelovanja hrvatski kontingent je kao jedina hrvatska sastavnica u Afganistanu do sada predstavljao Republiku Hrvatsku u svim segmentima i to je ono što bi rekao da nije dovoljno. To više nije dovoljno i zbog toga širenje naše misije posebno u civilnom segmentu je važno i čitav, iz čitavog niza razloga jer nije prihvatljivo ni uobičajeno da vojnici sudjeluju na svim onim sastancima i u svim onim razgovorima gdje se donose krupne političke i druge odluke i očekujemo da će se u tom civilnom segmentu naša misija u Afganistanu uskoro proširiti a nadamo se i formiranjem odgovarajućeg ureda Vlade Republike Hrvatske iz niza razloga. Diplomastskih, političkih, a ne treba zanemarivati i one gospodarske o čemu ću nešto više reći jer godišnja ulaganja u obnovu infrastrukture Afganistana kreću se u milijardama dolara. Samo poduzetni i pametni u tom svijetu znaju naći svoje mjesto. Danas kad donosimo odnosno sutra kad donosimo ovakve odluke onda zaista ne bi previše smjeli formalizirati iz čitavog niza razloga o kojim želim ovdje posebno govoriti. Kad govorimo o proširenju misije u Afganistanu onda moramo svakako govoriti o svim onim pitanjima koja određuju sigurnost naših ljudi u toj zahtjevnoj misiji. Danas je to 50 ljudi, uskoro će to biti 150 ljudi. Razgovor u Hrvatskom saboru o pitanjima njihove sigurnosti ne samo da je važna politička zadaća nego je to zadaća koja predstavlja dobre demokratske običaje. U tih 150 ljudi, među tih 150 ljudi nalaze se vojnici, dočasnici, ali isto tako i diplomati. Nalaze se policajci, ali nalaze se i žene i djevojke. I bit će ih sve više i zbog toga odgovornost, ali ne samo odgovornost za njihovu sigurnost ja bih rekao nego i naša želja da znamo što oni rade, kako žive i moraju biti i sastavni dio naše svakodnevnice, ja bih rekao našeg uobičajenog političkog života, a ne samo da se jednom ili dva puta godišnje možda sjetimo svih tih ljudi koji žive i rade u vrlo teškim i rizičnim okolnostima. Sve to danas čini se jako dobro, efikasno, dobro organizirano, ali moramo se danas barem u raspravi suočiti i sa mogučim scenarijima koji su realni kad vojnici rade svoj posao u uvjetima povećanog rizika. U Afganistanu nije rat, ali Afganistan liči na ratno područje. Što ako se jednog dana netko od naših vojnika vrati u kovčegu s hrvatskom zastavom? Mi moramo o tome isto tako razgovarati jer tek tada ćemo se svi mi i čitava hrvatska javnost morati zapitati da li smo učinili sve da smanjimo rizike njihovog boravka u toj zahtjevnoj misiji? Da li smo učinili sve da se tragedija ne dogodi? Čak i onda kad učinite sve u uvjetima života i rada u takvim okolnostima pogibelji su sastavni dio normalnog života današnjeg Afganistana. Jučer ne mali broj američkih vojnika je stradao u okolici Kabula. Dakle sve više pažnje moramo pokloniti i toj dimenziji i tom aspektu njihove sigurnosti. Svakako na razini glavnog stožera, na razini Ministarstva obrane čini se sve da je njihova obuka što je moguće kvalitetnija, da su kvalitetno opremljeni. Na kraju radi se o iskusnim ljudima. Radi se o ljudima koji to žele raditi, koji to mogu raditi i zbog toga trebamo razgovarati i o nekim drugim pitanjima koja su izvan njihove nadležnosti. Spomenut ću samo neka od njih. Danas biti u Afganistanu znači i sljedeće. Zavisno o tome u kojem ste dijelu Afganistana kao postrojba raspoređeni. Postoje dijelovi Afganistana u kojima je rizik manji. Postoje dijelovi u kojima je rizik daleko veći. Misija ISAF-a, misija NATO-a do sada je bila ograničena na Kabul i proširena na sjeverni dio Afganistana no međutim u fazi 3 i fazi 4 misija Afganistana se širi prema Iranu, prema području Kunduza, a u fazi 4 na južni dio Afganistana prema Kandaharu, zapadno i istočno prema Đalalabadu gdje su gotovo dnevne borbe sa talibanskim teroristima. I u tom smislu nije isključeno da nakon donošenja naše odluke može doći do različitih promjena u mandatu misije ISAF-a što znači da naši časnici, naši vojnici neće biti više u Kabulu u relativno sigurnoj okolini nego se mogu naći u bitno promijenjenim sigurnosnim okolnostima i zbog toga mislim da moramo aktivno sudjelovati kada se vode razgovori o tome gdje će biti raspoređene hrvatske snage. Nedopustivo je fragmentiranje naših snaga da je 10 vojnika ne znam u Feisabadu na sjeveru, a danas naši policajci i naši diplomati žive u tom području gotovo izolirani bez ikakvih komunikacija. Po zimi to je područje u gotovo ne možete doći. Prema tome na sastancima u Bruxellesu kad se govori o strukturiranju snaga, rasporedu tih snaga mi moramo biti, ja bih rekao vrlo aktivni i očekujemo da će naše veleposlanstvo i naš stalni vojni predstavnik u tom smislu biti vrlo aktivan i da ćemo sve te aktivnosti nekako kombinirati i koordinirati. Dalje, jedan važan problem vezan je u misiji ISAF-a, ne samo u misiji ISAF-a nego i u drugim misijama ISAF-a za tzv. nacionalne kavijate koji određuju uporabu naoružanja i vojne opreme. Za sada je tu praktički u tim misijama kompletan nered. Neke postrojbe imaju neka ovlaštenja, neke imaju vrlo stroge restrikcije i nekad se zna dogoditi da određeni zapovjednik da određenu zadaću no međutim dio nacionalnog kontingenta nije uopće spreman za izvođenje takvih zadaća. Proširenje naše misije vjerojatno će zahtijevati i sudjelovanje jednog dana i u borbenim grupama i o tome treba voditi računa. Troškovi su važan dio čitavog tog posla. Troškovi koje smo imali do sada, oni su bili ja bih rekao gotovo zanemarivi s obzirom na značaj te operacije, s obzirom na njen međunarodni, politički i sigurnosni profil. No međutim isto tako treba znati da se uskoro mijenja model financiranja NATO-vih mirovnih operacija. Ono što je bilo do sada neće biti u budućnosti. Svakako kao član parlamentarne Skupštine NATO-a ne želim vas s time zamarati, ali mislim da Hrvatski sabor u jednom trenutku i o tim aspektima mora znati nešto više. Neprihvatljivo je da naši predstavnici imaju neprihvatljive razlike u plaćama. Oni koji rade u Ministarstvu vanjskih poslova imaju bolje plaće, oni koji rade u Ministarstvu obrane imaju lošije plaće i to su pitanja koja zahtijevaju našu pažnju. Rotacija i period boravka u Afganistanu je izuzetno važan. Nedavne analize kad su u pitanju post reumatski ratni sindrom pokazuju slijedeće, da su američke postrojbe koje su došle iz Iraka sa duljinom trajanja boravka na terenu od 12 mjeseci imale postotak prevalencije PTSP-a od preko 20%. Nijemci su se vrlo pažljivo i odgovorno bavili tim problemom. Imali su boravak svojih postrojbi u Afganistanu do 6 mjeseci zbog neprihvatljivih statističkih problema sa psihičkim, psihološkim zdravljem njihovih vojnika odlučili su smanjiti trajanje svojih misija na 4 mjeseca. Svakako to su pitanja koja zaslužuju i pažnju kad je u pitanju hrvatski kontigent. Dalje, rekao sam kad se govori o ovakvim mirovnim operacijama onda u budućim izvješćima mislim da nam treba jedan sveobuhvatniji osvrt na njih sa raznih aspekata, sa aspekta Ministarstva vanjskih poslova, ne samo Ministarstva obrane, nego i Ministarstva unutarnjih poslova. Jer, ljudi iz tih ministarstava isto tako sudjeluju u tim mirovnim operacijama. Tijekom boravka u Afganistanu koristili smo priliku pa smo razgovarali i o gospodarskim temama jer u tim dijelovima svijeta su nekada i hrvatske tvrtke radile i njihova poduzetnost, njihova ambicija da uđu u taj prostor i sudjeluju u izgradnji infrastrukture trebala biti normalna i obična. Svakako u zaključku Klub HDZ-a će poduprijeti takvu odluku Vlade iz čitavog niza razloga, ali ono što mislim da bi trebalo svakako naglasiti, da bi bilo jako dobro da prije odlaska našeg proširenog kontigenta se u Hrvatskom saboru održi jedna rasprava koja bi bila potpunija, cjelovitija, govorila bi o svim ovim problemima o kojima sam ja sad nešto rekao, samo dio sam ih naznačio, a o tim pitanjima svakako treba imati jedan širi osvrt i stav drugih ministarstava Vlade Republike Hrvatske. Dobra parlamentarna praksa označuje slijedeće da gotovo svi parlamentarci od onih vojnih kontigenata koji sudjeluju u ovoj mirovnoj operaciji obilaze svoje vojnike, jer u nedavnoj je bilo čak i 20-tak parlamentaraca iz njemačkog Parlamenta koji su obilazili i obišli sve te postrojbe i mislim da ćemo morati stvoriti praksu u Hrvatskom saboru da to bude dio naših dobrih običaja raspravljati odgovorno i donositi važne i ključne odluke. Teško je bez razumijevanja svega onoga što čovjek može jedino doživjeti i vidjeti na terenu. Zaključno bih rekao. Uz potporu ovoj odluci da bi se ona trebala proširiti sa zahtjevom da se Vlada Republike Hrvatske obveže da u intervalima od 6 mjeseci redovito izvješćuje o životu i radu našeg kontigenta u mirovnoj operaciji u Afganistanu, uključujući i izvješća i stavove Ministarstva obrane, unutarnjih poslova, Ministarstva vanjskih poslova kao i drugih institucija Republike Hrvatske. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Klub zastupnika IDS-a. Poštovani zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, cijenjeni gospodine ministre, uvažena gospodo zastupnici. U Afganistanu u ovom trenutku sudjeluje 8 tisuća pripadnika oružanih snaga uglavnom iz Europske unije odnosno NATO-a. Kada kažem NATO-a onda prije svega mislim na Sjedinjene Američke Države. Međutim, Afganistan je i dalje prva svjetska ekonomija kada je proizvodnja hašiša, opijuma, heroina itd. posrijedi. To je za mene čak bitnije od izvlačenje snaga iako odgovornost jasno za svakog hrvatskog vojnika na sebe treba preuzeti ovaj Sabor, ne samo predsjednik države, ministar, nego Sabor. Ja ne mogu shvatiti s druge strane da Ujedinjeni narodi, Europska unija, NATO, Sjedinjene Američke Države itd. misle da mogu zavesti reda u Afganistanu, uspostaviti prijelazne strukture vlasti nakon rušenja onog Mule Omara i Osame bin Ladena, a da nisu u stanju spriječiti šverc narkoticima. I tu nešto ne štima. Kao da su međunarodne snage da budem ciničan i pogodovale takvoj okolnosti. To je apsurdno, međutim Hrvatska mora jasno staviti do znanja svojim partnerima a to su članice koalicije ISAF-a, da njihova misija nema smisla ako Afganistan i u buduće bude najveći poligon za proizvodnju narkotika. Razumijem da napad na svjetski trgovački centar u New Yorku 11. rujnu, na Pentagon također 11. rujna, rukovođenje iz Afganistana. Jer, 11. rujan je napad na svjetski trgovački centar, odnosno napad na Pentagon bio je jedan od najvećih, najmonstruoznijih terorističkih čina u ljudskoj povijesti i reakcija i Sjedinjenih Američkih Država u tom slučaju Ujedinjenih naroda bila je po mom dubokom uvjerenju ispravna. Režim znači koji je osmislio tu operaciju, to jest koji je bio mecena i zaštitnikom Al' Quaid-a trebao je biti svrgnut i to treba otvoreno reći. Međutim, da ovih 8 tisuća pripadnika ISAF-a. Znači, 8 tisuća pripadnika najboljih vojnika kojih Međunarodna zajednica posjeduje, da sad oni nisu u stanju suzbiti sa svom mogućom tehnologijom šverc heroina i opijuma sa prostora Afganistana kao najvećeg proizvođača tih supstanci ja to jednostavno ne mogu razumjeti. Ili se šutke prelazi sad preko toga da bi se sad ne znam možda financirali neki vladini interesi u tom Afganistanu. Za razliku od Iraka gdje je Amerika učinila nešto što nije smjela učiniti, misija u Afganistanu je logična i držim opravdana. U Iraku je međutim na dijelu još nešto što također mnogi ne razumiju. Svi znamo da je tamo rat za naftu. Amerika će naftu imati, a ostali ako im američke kompanije prodaju. Međutim, izbori su tamo pokazali još nešto, da vjerojatno nitko nije za Ameriku, ali kada na izbore izlazi 70% građana 60% glasa za Šite i Kurde, onda sve ove bombe u Bagdadu imaju karakter i međuetničkog rata. Međutim, bez obzira na sve, američki rat u Iraku je neprihvatljiv sa moralnog aspekta. Hrvatska jasno mora u svakoj prilici ponavljati ne angažman svojih trupa u Iraku. U Irak ne smijemo ići, nemamo tamo što tražiti, pa ni zbog eventualnih ulaganja o kojemu je gospodin Ćesić, Ćosić nešto malo prije govorio spominjući milijarde ulaganja na prostoru Afganistana. Međutim, Afganistan je nešto drugo. Tamo smo konačno mi već nekoliko godina i prisutni. Rekoh da se iz Afganistana rukovodilo jedanaestim rujnom. Konačno i Hrvatska je tamo 91., 92. prizivala pomoć Ujedinjenih naroda i ne vidim sada razloga zašto Hrvatska se na neki način ne bi odužila Međunarodnoj zajednici kada ona zahtijeva upućivanje vojnika u neko krizni žarište. Mi moramo kao zemlja voditi jednu jasnu politiku, pomoć da, ali sudjelovati recimo u okupaciji poput one u Iraku apsolutno ne. To mislim da ne bi trebalo biti načelo samo Hrvatske politike. To je konačno vrlo blisko ovo čemu govorim i onim zemljama koje je maloprije spominjao sam ministar, koje nisu članice NATO-a, a koje također daju vojnike u mirovine misije. Mislim ovdje na Finsku koja daje 768 vojnika stabilizacijskim snagama diljem svijeta. Irska je prisutna recimo sa 261 vojnikom diljem svijeta, Švedska neutralna zemlja sa 471 vojnikom diljem svijeta. Čak i jedna Švicarska sa 215-ak vojnika sudjeluje u stabilizacijskim snagama dijelom svijeta ne računajući jasno Papinsku gardu. Nekad su naši najbolji ambasadori, da parafraziram gospodina Ćosića, bili u Hrvatskoj pomorci ili hrvatski pomorci, danas nažalost naši najbolji ambasadori postaju vojnici. Da budem ciničan, nakon što smo uništili svoju flotu. Dovoljno se sjetiti samo Croatia line. Jasno je i to da Hrvatskoj nije problem uputiti 150 vojnika, dobrovoljaca je vjerojatno još nekoliko puta toliko. Hrvatskoj je problem financiranje, dok Švicarcima koji brane svoju neutralnost niti je problem novac, ali joj nisu problem niti dobrovoljci. Znači, IDS će dići ruku za Hrvatsku misiju u Afganistanu, rukovodeći se činjenicom da je UNPROFOR i Republici Hrvatskoj u najtežim trenucima pomogao. Toliko sebični mi jednostavno danas ne smijemo biti. Ovdje na našim prostorima znalo je boraviti po 5, 6 čini mi se čak i 8 tisuća vojnika UNPROFOR-a. Ovdje su i oni stradavali. Stradavali su i pripadnici mirovnih misija prije no što je UNPROFOR došao. Danas imamo negdje 70-ak do 80-ak hrvatskih vojnika u raznim misijama diljem svijeta i razumljivo je da su oni izloženi pogibelji i to je ogromna, u tom trenutku, odgovornost ili u ovom trenutku kad donosimo takvu odluku, prije svega na Saboru. Ne samo, rekoh, na Predsjedniku države, predsjedniku Vlade, odnosno ministru. I zato držim da ovaj članak 3. ove Odluke koji govori o rotaciji i obvezi obavještavanja Odbora za unutarnju politiku nije najsretnije rješenje i da bi ta obavijest u svakom trenutku trebala ići prema Saboru. Znači, odgovornost za pogibiju bilo kojeg građanina koje država Hrvatska šalje izvan teritorija Republike Hrvatske mora biti ne samo na Ministarstvu obrane, Vladi nego i na Saboru Republike Hrvatske. Znači, s druge strane, Sabor mora jasno biti taj koji će kontrolirati, nadzirati, slati Oružane snage izvan Republike Hrvatske, odnosno nadzirati tamo te misije. I to je po mom sudu bit. Ovdje sve sad obavlja Vlada iz znanje Saborskog odbora za unutarnju politiku i držimo u Klubu IDS-a da to nije dovoljno. Sabor do sada nije nikada osporio slanje hrvatskog vojnika izvan zemlje kada je riječ o mirovnim misijama. Osim kada se htjelo kao u slučaju Minesotte zaobići Sabor. Na kraju se zaobišao Sabor jednom nesretnom interpretacijom Ustava, točnije one odredbe članka 7. stavka 3. što je prvi takav presedan u Hrvatskoj povijesti što se nije smio dogoditi. Kada smo kod tog paketa, međutim, Minesotte, Gruzije, onda Albanije, Pula se tu spominje, itd., IDS će glasati protiv tog paketa jer ne želimo blagosloviti nešto što je po našem dubokom uvjerenju ustavno upitno i drugo suprotstavljamo se korištenju zračne luke Pula pa makar to bilo 10, 15 ili 20 dana u godinu gdje bi pripadnici NATO-a ili Sjedinjenih Američkih Država sa svojim zrakoplovima trebali remetiti podsezonski mir. Zadnji puta nismo u ovom Parlamentu uspjeli doći do 2/3-ske većine kada je taj paket Gruzija, Ukrajina, Pula, itd., bilo posrijedi. Znači, do 102 glasa i ja vam poručujem, ne računajte na IDS-ove glasove u tom slučaju za razliku od Afganistana. Treba možda samo spomenuti i novac. Ovdje se spominje 45 milijuna kuna. 45 milijuna kuna je novac za maksimalno, maksimalno za jednu godinu jednog hrvatskog voda što će reći 50 hrvatskih vojnika. A 150 vojnika, znači jedna satnija koštat će državni proračun neusporedivo više. Mi možemo slobodno reći da jedan hrvatski vojnik u mirovnoj misiji izvan granica Republike Hrvatske godišnje hrvatski proračun, odnosno građane Republike Hrvatske ili poreske obveznike stoji 1 milijun kuna. Računajući jasno sve što ide uz tog vojnika, od logistike, do naoružanja, njegove zamjene, itd., gdje su honorari zasigurno najmanja stavka. Sve u svemu, a imajući na umu prije svega ulogu, znači, Međunarodnih snaga u obrani Republike Hrvatske, u periodu 91. do 95., a svjesni smo da bi bez istih rat bio daleko krvaviji, suroviji, stoga i stoga i Republika Hrvatska ne može bježati od svojih međunarodnih obveza, a sudjelovanje u takvim misijama zasigurno je i međunarodna obveza svake članice Ujedinjenih naroda. Dobro, svi se sjećamo uloge, recimo, Nizozemskog bataljuna u Srebrenici, ali bez međunarodnog posredovanja, ponavljam, rat bi i u Hrvatskoj bio daleko nemilosrdniji, a pitanje je kada bi i kako bi završio rat i na prostoru Bosne i Hercegovine. Rekoh, IDS će glasati za ovaj Zakonski prijedlog, ali ne i prijedlog da se vojne vježbe odvijaju na Pulskom aerodromu pa makar se one trebalo odvijati u drugoj polovici 9. mjeseca. Jasno je da nema nikakvog govora da bi se taj aerodrom mogao pretvoriti u neku NATO bazu ili nešto slično. To mora biti međutim civilni aerodrom, to ne smije biti vojni aerodrom i možda neki poslovni neuspjesi tog aerodroma ili zračne luke, kako kome drago, su vezani možda i uz te hrvatske i američke aranžmane. Za kraj, želim još jedanput ponoviti da odgovornost za ovih 150 vojnika koji će sutradan napustiti tlo Republike Hrvatske i naći se u Afganistanu je prije svega na Saboru. Ne samo na Predsjedniku Republike, hrvatskoj Vladi i ministru obrane. Zato mi tim ljudima moramo omogućiti svu moguću logistiku, moramo im plaće izjednačiti sa plaćama naših diplomata u inozemstvu i tu se apsolutno slažem s gospodinom Ćosićem, a pošto on dolazi iz redova vladajuće stranke i progovarao je ispred Kluba HDZ-a, želim vjerovati da će se u tom pravcu i ići. I jasno, trebamo se boriti za njihovu sigurnost iako je svaka misija rizična i svatko je svjestan od tih vojnika u što se upušta. Tim više što će te trupe u toj drugoj ili trećoj fazi biti pomjerene prema Pakistanu gdje su u tijeku i konflikti ili sukobi s Talibanima. Svatko, jasno, od tih mladića, njih 150 preuzeo je odgovornost na sebe, ali tu jednu sigurnost koliko god je moguće, ili maksimalno koliko je moguće, mora im jamčiti i Hrvatska država, a u njoj prije svega Sabor Republike Hrvatske. Hvala.
Hvala, ispravak netočnog navoda poštovani zastupnik Krešimir Čosić.
Evo jedan mali ispravak netočnog navoda, gospodin Kajin je rekao citiram "da međunarodna zajednica ne može zaustaviti proizvodnju droge u Afganistanu". To nije točno, međunarodna zajednica može zaustaviti proizvodnju droge u Afganistanu ali problem je u tome što za to nema sredstava. 8 tisuća vojnika prema 120 tisuća vojnika kojima raspolažu ratni zapovjednici koji kontroliraju proizvodnju droge je zaista neznatna snaga. To je jedan aspekt. Drugi aspekt, 70% bruto-nacionalnog dohotka u Afganistanu pripada proizvodnji droge i onog časa kada to pokušate napraviti onda preko kampova, međunarodnih mirovnih snaga lete rakete itd. Može, ali sa mnogo više žrtava i sa mnogo više rizika, i sa mnogo više sredstava. Hvala.
Hvala. I drugi ispravak poštovani zastupnik Pero KOvačević.
Pa ima više ispravaka netočnog navoda ja ću se usredotočiti samo na dva najbitnija. Pitanje rata u Bosni i Hercegovini je riješeno Olujom, znamo kako smo riješili i Srebrenicu i sve ostalo, jer je Oluja riješila pitanje i Bihaća i svih ostalih stvari, prema tome, to gospodin Kajin nije točno rekao. A drugo je netočno, kao ne odlaze sutra pripadnici u Afganistan niti je rotacija nego prvi dio ide u kolovozu a drugi dio tek nagodinu, pa ste trebali to pročitati. Hvala lijepo.
Hvala. Poštovani zastupnik Jozo RAdoš Klub zastupnika HNS-PGS. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovani gospodine ministre, kolegice i kolege zastupnici. Prvo nekoliko vrlo poznatih i načelnih stavova Hrvatske narodne stranke, Liberalnih demokrata o tome da je naše sudjelovanje u mirovnim operacijama, mirovnim misijama dvostruka korist za Republiku Hrvatsku, s jedne strane je to naša politička, vanjsko politička afirmacija, to je tzv. obrambena diplomacija u kojoj se Republika Hrvatska itekako može afirmirati, pogotovo što je to naša komparativna prednost jer je naša vojska izrađenija od većina vojski zemalja koje tek ulaze u taj svijet mirovnih operacija, prema tome, tu su naša ulaganja naj, koja trebamo uložiti dakle najmanja prema tome, tu je naša afirmacija najlakša, jer naši pripadnici naših Oružanih snaga imaju i dobru uvježbanost imaju i ratno iskustvo koje također u tim okolnostima može pomoći. I tu našu komparativnu prednost treba u velikoj mjeri koristiti. Druga stvar koja je također vrlo pozitivna je uvježbavanje naših pripadnika u djelovanju u tom novom kontekstu, novih zadaća, interoperabilnost kako se to često govori i vježbanje u novim okolnostima, u okolnostima izvan zemlje, u okolnostima zajedničkih sastava sa drugim postrojbama itd., prema tome to su dvije stvari koje su vrlo korisne, jer ovo drugo će ubrzati i transformaciju naše vojske prema onome idealu, prema kojem težimo a to je puna interoperabilnost i puno usklađivanje njihova djelovanja, opremanje, procedura itd., sa djelovanjem pripadnika NATO-vih snaga. Prema tome, to su dvije stvari koje su vrlo korisne za nas neovisno o tome, to bi trebao biti naš bazični interes a naravno na ovakav način pomažemo i uspostavi mira u ili održavanju mira u raznim dijelovima svijeta pa na takav način imamo i taj doprinos općem međunarodnom interesu, dakle interesu očuvanja odnosno negdje čak i održavanju mira. To su dvije stvari koje su apsolutno krupne, krucijalne i u tom smislu naravno uvijek smo podržavali djelovanje naših snaga izvan granica Republike Hrvatske, u okviru naravno mirovnih misija, ponajprije onih koji se temelje na dokumentima Ujedinjenih naroda a suprotstavljamo se onom djelovanju koje je izvan tih dokumenata, budući da na tom segmentu treba afirmirati svjetsku organizaciju. Ovo je misija, koja nije misija Ujedinjenih naroda u najstrožem smislu te riječi ali to je jedna koalicija snaga koja djeluje temeljem Rezolucije Ujedinjenih naroda prema tome može se reći da je to misija koja je u političkom smislu vođena od strane Ujedinjenih naroda i zbog toga ju podržavamo i podržavali smo ju prije i naravno podržavat ćemo je u budućnosti dok to bude u tim okvirima. NO, otvara se pitanje što zapravo znači ova Odluka. Ovdje se često puta vode bitke da li će dva pripadnika oružanih snaga biti upućena u neku promatračku misiju a ovdje dajemo Vladi Republike Hrvatske ovlast da 100 pripadnika oružanih snaga upućuje prema vlastitoj volji i to u misije za koje ne znamo kakvog su karaktera. Vojna policija koja sada djeluje u ISAF operaciji u Afganistanu je postrojba koja može ući u vrlo visoki stupanj rizika, to je postrojba koja je naoružana, i dok mi raspravljamo o upućivanju promatrača koji su nenaoružani, medicinskih timova itd., gdje je bilo ono Haiti, Etiopija ili TReja ovdje dajemo ovlast Vladi Republike Hrvatske da upućuje ako ćemo ono što smo do sada imali 50-tak pripadnika Oružanih snaga, 100 više do 150 prema Vladinom nahođenju i ovisno o tome kako Vlada ocijeni koliko će biti dugačka rotacija, kakva će biti struktura tih postrojbi itd. To naravno može uključivati i pitanje, odnosno odluku Vlade koliko je ta nova misija ili drugačija misija sa većim brojem pripadnika koliko je ona opasna. Stanje u Afganistanu baš nije tako dobro, već 4 godine tamo djeluju međunarodne snage, osim početne uspostave mira, dakle prekida rata, nešto puno u pogledu stabilizacije unutrašnjih odnosa, političkih odnosa koji bi onda jamčili mir na tom uvijek problematičnom u pogledu nemira, dijelu svijeta, nije se puno postiglo. Znamo kakve nestabilnosti postoje u susjedstvu Afganistana, da li će se tamo odnosi zakomplicirati, da li će ta misija postati teža nego što je, da li će Ujedinjeni narodi donijeti možda jednu novu Rezoluciju koju će tu misiju i sami okarakterizirati kao težu nego što je ona danas. To mi naravno ništa od toga ne znamo odgovore na ta pitanja, stoga nije logično da tako bianco, tako široko i tako vremensko daleko dajemo ovlast Vladi Republike Hrvatske. MI ovdje uopće ne limitiramo vrijeme, mi uopće ne govorimo o tome kakva je struktura snaga, kada govorimo o strukturi snaga danas je to naša najafirmiranija postrojba je vod vojne policije. Pitanje da li o tome nismo nikada razgovarali u Hrvatskom saboru, što bi bilo najbolje koja bi postrojba, koja vrsta djelatnosti bi bila najbolja, najmanje opasna za pripadnike Oružanih snaga gdje bi se najviše mogli afirmirati i prema čemu bi trebalo težiti. MI sticajem okolnostima imamo dobro uvježbani vod vojne policije koji je tamo već 2 godine, ali vidimo ovdje iz ovoga što Ministarstvo izvješćuje da imamo jednu pješačku satniju, imamo dva inženjerijska voda, imamo jedan sanitetski tim. Pozdravljamo sanitetski tim, i činjenicu da je on u suradnji sa Albanijom i Makedonijom inženjerijske vodove, ali čini mi se da je pješačka satnija, odnosno svaka pješačka postrojba zapravo najviše korištenje ljudskih potencijala i zapravo često puta mogućnost ulaska u najteže i najkompliciranije, najopasnije i najrizičnije operacije. Da li ima prostora u toj međunarodnoj raspodjeli mirovnih operacija da Republika Hrvatska možda pretendira da ima neke postrojbe koje bi bile humanitarnoga karaktera a dio da naravno vojne strukture ovi naši inžinjerijski vodovi jesu nekakav korak u tom smislu gdje bi onda opasnost naših pripadnika bila manja. Pretpostavljam da je opasnost često puta pripadnika sanitetskih postrojbi ili nekih humanitarnih postrojbi, ili inžinjerijskih postrojbi manja nego pripadnika koji su izravno sa puškom na ramenu ili u ruci u situaciji da kontroliraju mir ili pak uvode mir. O tome mi ovdje nismo nikada razgovarali a to je naravno vrlo važno. Možda su za neke sofisticirane postrojbe kao što su sanitetski vodovi ili neke poljske bolnice, ili postrojbe za pročišćavanje vode, možda su početna ulaganja veća ali je rizik manji pa možda i afirmacija države zato što ima uz takove postrojbe koje nisu baš tako jednostavne i afirmacija države postaje veća. Mi o tome nismo razgovarali a naravno ovih 150 pripadnika, to znači 100 pripadnika više nego što je to danas otvaraju mogućnost da to bude ne znam što. I mislim da bi i o tome trebalo razgovarati. Prema tome, ova odluka je preširoka odluka i mislim da nije dobro da Vlada u pogledu ove mirovne misije koja se može promijeniti, okolnosti nisu tako stabilne, ima tako dugoročne i tako široke ovlasti. Stoga će Klub zastupnika HNS-a i PGS-a prihvatiti ovu odluku uz naravno uvjet da se prihvate amandmani koje ćemo predložiti jer smatramo da nije dobra ovako široka odluka i ovlast Vlade Republike Hrvatske i u tom smislu ćemo predložiti do isteka ove rasprave amandmane. Prvi koji u stavku odnosno u točki 1. odluke koji govori o upućivanju od 150 pripadnika oružanih snaga postavlja vremenski limit u toku 2005. i 2006. godine. To znači da svako upućivanje koje bi išlo dalje od tih godina treba ići na odobrenje Hrvatskoga sabora. To je prvi amandman koji ćemo predložiti Hrvatskom saboru na usvajanje. I drugi je izvješćivanje i zbog toga da bi sudjelovao u rješenju ovih pitanja o kojima sam maloprije govorio koja je to struktura snaga, što bi bilo optimalno, što je najbolje za Republiku Hrvatsku, gdje se možemo najviše afirmirati, što je najmanje opasno, pogibeljno za pripadnike oružanih snaga da bi i o tome mogli raspravljati mi ćemo predložiti amandman kojim se od Vlade Republike Hrvatske traži izvješće jedanput godišnje o sudjelovanju pripadnika oružanih snaga ISAF-a u Afganistanu. Tako da bi na tom primjeru ne samo bili izvješteni o poteškoćama nego vidjeli zapravo koja je to naša perspektiva i koji je najbolji, najoptimalniji način sudjelovanja naših pripadnika u tim misijama koje uz sve svoje pozitivne strane imaju naravno i stanovite a nekada i vrlo izražene opasnosti i naravno da bi o tome trebali voditi računa. Evo to su dakle naša stajališta u pogledu ove odluke o sudjelovanju pripadnika oružanih snaga u Afganistanu. Mi ćemo je naravno podržati dakle uz ove uvjete o kojima smo govorili, uz još jednu napomenu. Pitanje je da li uopće Sabor ima pravo donijeti takvu odluku. U Ustavu Republike Hrvatske piše da o upućivanju pripadnika oružanih snaga u operacije izvan zemlje odlučuje Hrvatski sabor. Pitanje je da li Sabor tako dugoročno i u tako zapravo velikim postrojbama, velikom broju pripadnika, radi se dakle oko stotinjak pripadnika koje Vlada po slobodnoj volji ako ne računamo ovih pedesetak pripadnika voda vojne policije može odlučiti. To je naravno pitanje da li je to u skladu sa Ustavom Republike Hrvatske koji je u tom smislu vrlo strog, po mom mišljenju čak i stroži nego što bi u nekim situacijama i za neke slučajeve trebao biti ali da maknemo na stranu ustavne dileme i poteškoće ja mislim da je logično da o tako krupnim odlukama kao što je upućivanje ove ili one strukture oružanih snaga stotinjak pripadnika u takvu operaciju koja može postati rizična stvari se mogu promijeniti ipak treba najmanje jedanput u dvije godine odlučiti Hrvatski sabor a najmanje jedanput godišnje Hrvatski sabor bi trebao primiti izvješće o tome kako teče sudjelovanje pripadnika oružanih snaga Republike Hrvatske u takvoj operaciji. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Prekidam sjednicu. Nastavak u 15 sati. Na redu je Klub zastupnika SDP-a poštovana zastupnica Željka Antunović. ... [[Početak nije snimljen.]] sjednicom i raspravom o Prijedlogu odluke o sudjelovanju pripadnika Oružanih snaga Republike Hrvatske u mirovnoj misiji u Afganistanu. U ime Kluba SDP-a, poštovana zastupnica Željka Antunović. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospodine ministre, kolegice i kolege zastupnici. Ja ću pokušati biti vrlo kratka i ukazati na samo neke temeljne primjedbe, ne trošeći dragocjeno vrijeme na ponavljanje onoga što je definirano i utvrđeno već davno prije u trenutku kad je donešena odluka da je i za Hrvatsku državu i za Oružane snage Republike Hrvatske dobro da se uključi u međunarodne aktivnosti na vojnom planu. Ja se slažem sa tvrdnjom iz obrazloženja da je ovakva aktivnost Oružanih snaga Republike Hrvatske korisna i da doprinosi boljitcima u dva pravca. Jedan je u jačanju obrambenih i sigurnosnih sposobnosti pripadnika naših Oružanih snaga, a drugi je u promicanju ciljeva pridruživanja Republike Hrvatske različitim vrstama političkih, obrambenih ili inih integracija kao što su NATO, Europska unija, UN i druge slične asocijacije. Ono što želim kratko ponoviti je da u svim tim aktivnostima Oružanih snaga, kako u ovoj u Afganistanu o kojem danas trebamo donijeti neke iskorake ili odluke o nekim iskoracima u dimenziji samog, same misije odnosno našeg sudjelovanja u toj misiji. U svim tim misijama, velim, pa tako i u ovoj u Afganistanu Oružane snage Republike Hrvatske izvrsno su odradile svoj posao i maksimalno koristile benefite u oba ova pravca zbog kojih ih se i šalje izvan Hrvatske. I usavršili su svoja znanja i sposobnosti s jedne strane, a s druge strane značajno su doprinijeli pozicioniranju ili repozicioniranju Hrvatske u Međunarodnoj zajednici, naročito u onim asocijacijama koje se odnose na obrambene i sigurnosne aktivnosti. I to je sve sad lijepo i krasno i SDP će podržati ovu Odluku. Međutim, SDP ima primjedbe na ovu Odluku čak i nakon što me, evo maloprije, ministar upoznao da Ministarstvo i Vlada prihvaćaju sugestije iznesene ovdje od kolege Radoša koje se odnose na izvještavanje izvršne vlasti prema Saboru u odnosu na opseg misije. Čini mi se da je tako definirano. Ja moram priznati da ovog trenutka nisam sigurna, a nije bilo dovoljno vremena da se razjasni šta se podrazumijeva pod opsegom misije. Ali ja znam ono što piše ovdje na papiru, a to je da ovdje u obrazloženju po meni nije jasno definirano upravo ono što bi ja podrazumijevala pod opsegom misije. Naime, mi ćemo donijeti i podržat ćemo u SDP-u odluku o tome da se umjesto 50-ak ubuduće u misiji ISAF sudjeluje otprilike do 150 vojnika. Međutim, iz samog obrazloženja osim što se govori da se očekuje poziv za jednu satniju i osim što se govori o tome da će liječnici i vozači u zajedništvu sa zemljama Jadranske povelje napraviti jednu ekipu, medicinsku ekipu, potpuno je nejasno i potpuno je neizvjesno što će taj dodatni kontingent vojnika u misiji ISAF raditi. Koje će dužnosti obnašati, a u vezi s tim svakako da se onda procjenjuje i ocjenjuju neke druge stvari. Od visine financijskih sredstava koja su za to potrebna do onog konačnog o čemu je danas ovdje bilo riječi, procjeni rizika pa onda i nekih važnih odluka. Ja jako dobro znam da nije moguće unaprijed za neko naredno vrijeme sve definirati u detalje, ali nažalost isto tako dobro znam da se ovakvi pregovori dugo vode i pripremaju i da ovog trenutka u Ministarstvu obrane vrlo izvjesno znaju koje su potrebe Međunarodnih snaga u Afganistanu i što se od Hrvatske očekuje. E pa budući da ja vrlo pouzdano znam da u Ministarstvu to znaju, ja ne vidim razloga da se i ovdje pred zastupnike, pred Hrvatski sabor, pred sve nas koji ovdje sjedimo bez obzira hoćemo li ili nećemo podržati ovu Odluku. Neki su rekli da hoće, neki da neće, mi u SDP-u hoćemo. Ne vidim razloga da se i nama malo detaljnije, danas kad donosimo ovu Odluku nakon čega neće biti naknadnog odlučivanja jer donosimo Odluku o rotaciji, što također podržavamo. Zašto se nama ne bi jasnije ovdje stavilo na papir koje su to, koje su moguće aktivnosti pa čak i do toga koja su moguća područja, o čemu je isto danas ovdje nešto bilo riječi. Ministar je u uvodnom obrazloženju ponešto govorio o tome, ali ne možemo i ne trebamo prihvatiti takvu praksu. Mi smo ovdje ozbiljno tijelo koje čini mi se ovog trenutka neće biti problema da se ova važna odluka donese u potrebnoj većini. Velim, bez obzira na pojedine demagoške istupe ovdje. Ali zbog čega nam se onda ne pripremi materijal onako kako treba? Zbog čega nam se tu ne napiše o čem se stvarno radi, a ne ovako na, jer definitivno se radi o nekakvim novim aktivnostima, nekim proširenim, mogućim proširenim aktivnostima. Ovaj Sabor je vrlo precizno upoznat o tome što radi vod Vojne policije. Svi mi znamo i o tome se ovdje stotinu puta govorilo, vod Vojne policije koji je tamo znamo točno gdje su locirani, znamo točno i to se znalo prije nego su otišli koje su njihove zadaće. Može se vrlo jednostavno procijeniti njihov rizik i sve ostalo. Međutim, neke nove aktivnosti, ponavljam, protiv kojih SDP nema ništa, nema ništa, glasat ćemo za ovu Odluku, ali ne možemo prihvatiti da se ovako, ja bi rekla, netransparentno nudi nama na odlučivanje. Što će se dogoditi? Pitam vas poštovane kolegice i kolege što će se dogoditi ako se naknadno naša satnija ili dio naših vojnika rasporedi na neku dužnost ili neku lokaciju oko koje u ovom Saboru neće biti konsenzusa. Bojim se da su na takva pitanja najosjetljiviji upravo oni koji ovog trenutka čine većinu u ovom Saboru. Bojim se da su oni i najveći protivnici bilo kakvog izlaska Oružanih snaga iz Republike Hrvatske i sudjelovanja u bilo kakvim aktivnostima. E pa ako je to tako onda mislim da prije nego što donesemo ovu za nas dobru i korisnu odluku mislim da trebamo o tome biti malo detaljnije informirani. Onoliko koliko se zna u Ministarstvu, onoliko koliko su do sada u razgovorima i pregovorima, na izvršnim razinama, na operativnim razinama prikupljeno informacija mislim da toliko treba biti predočeno i nama, a sve ovo obrazloženje, ili najveći dio tog obrazloženja sadrži one stare, načelne, političke činjenice koje govore u korist donošenja odluke o tome da naše oružane snage sudjeluju tim aktivnostima. I konačno zadnja primjedba koju imam koja je ovdje spomenuta a to je da je upitno da li će ova planirana sredstva biti dostatna za pokriće stvarnih troškova misija, a još onda i proširene misije. Ja ću sada još upozoriti na nešto o čemu smo govorili bar mi u SDP-u kada smo razgovarali o proračunu, vjerojatno ćemo imati rebalans pa će opet biti prilike. Proračun Ministarstva obrane pa i ova stavka su podcijenjeni. Ja znam da će se to na kraju riješiti tako da se neke stvari uopće neće napraviti pa će se onda nedostatna sredstva na nekim drugim stavkama pokriti iz toga. To nije dobra praksa, to nije pametno, i ukoliko ova misija košta više od danas planiranih 45 milijuna ja apeliram da nas se o tome informira, i da onda svi zajedno kada se bude donosio rebalans proračuna, stanemo uz to i kažemo gospodo donijeli smo odluku o tome da je to za Hrvatsku dobro, treba za to osigurati dovoljno sredstava. Evo, to su naše primjedbe iz Kluba SDP-a i ja molim da ih ne shvatite naročito vi gospodine ministre, krivo, kao doista dobronamjerne primjedbe jer istinski želimo pomoći da se ova aktivnost Oružanih snaga i Ministarstva obrane učiniti još boljom i još korisnijom za ukupne interese Republike Hrvatske. Druga je stvar što nam se čini, da osim ovih iskoraka na međunarodnoj razini je sudjelovanje naših Oružanih snaga u ISAF misiji i nekim drugim mirovnim misijama, pa čak i u zajedničkim vježbama, da je sve ono ostalo što treba učiniti u Oružanim snagama od treninga svih pripadnika Oružanih snaga, do realizacije korak po korak reforme koja slijedi, da daleko zaostaje za rezultatima, pripremom i sudjelovanjem Oružanih snaga Republike na međunarodnoj razini.
Hvala lijepa. Ispravak netočnog navoda poštovani zastupnik Krešimir Ćosić.
Poštovani gospodine predsjedniče, gospođa Antunović je potpuno netočno ustvrdila da je parlamentarna većina protiv ovakvih misija. To je netočno, i sasvim jasno je naznačeno i u izlaganju predstavnika Kluba HDZ-a da Klub daje potporu i da HDZ daje potporu ovakvim misijama dokazao je u pokretanju mirovnih misija i sudjelovanja Oružanih snaga Republike Hrvatske u mirovnim operacijama već pred više od 10 godina. Međutim, upravo zbog te odgovornosti jer smo mi bili ti koji smo pokrenuli prvo sudjelovanje oružanih snaga Republike Hrvatske inzistirali smo i tražili smo da se sve dopunske dokumentacije kako bi Hrvatski sabor imao potpuni uvid u provedbu ovih misija on redovito izvješćuje. To je točno. Hvala lijepo.
Hvala. Klub zastupnika HSS-a poštovani zastupnik Ante Markov, izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovani gospodine ministre obrane Republike Hrvatske, kolegice i kolege. Klub HSS-a je iskazao svoje pozitivno uvjerenje i prilikom upućivanja mirovnih snaga onog kontingenta koji se tiče republike Hrvatske u Afganistan, iskazao je svoju privrženost svim misijama ujedinjenih naroda kojima je cilj stvaranje mira stabilnosti, sigurnosti, ma gdje to bilo u svijetu. Uloga Republike Hrvatske u takvim i tim misijama ima svoje duboko i veliko značenje. Afganistan je u ovih nekoliko godina sa aspekta uloge Oružanih snaga Republike Hrvatske pokazao i onaj dio koji se počesto vrlo rijetko spominje u ovom Parlamentu, pa i javnost ostaje zakinuta onim vrijednostima koji Oružane snage Republike Hrvatske kao dijela međunarodnih snaga koji djeluju u Afganistanu tamo uspijevaju obaviti. Republika Hrvatska je upravo zahvaljujući mirovnoj ili ako hoćete koaliciji vojnih snaga u Afganistanu pokazala da ima osposobljene dijelove specijalizirane za najteže uvjete i najteže operacije. Naravno da se slažemo sa ocjenom da i na vanjsko-političkom i unutrašnjem planu za Hrvatsku ovo predstavlja pozitivan izazov, naravno da smo svi zahvalni da do sada nije bilo žrtava, naravno da ne možemo kazati sa sigurnošću da žrtava neće biti, kao što je za bilo kojeg od nas potpuno nepouzdano kazati da ćemo svi sjediti i iduće godine u ovim klupama, iz ovog ili onog razloga. Međutim, činjenica da se radi o misiji visokog rizika ne smije umanjiti naša nastojanja ali i jasna tumačenja uloge koju jedna zemlja posebno zemlja poput okruženja ili poput pozicije koju ima Republika Hrvatska treba stalno graditi a to je povjerenje koje treba imati u taj vitalni dio naše zajednice kao što su Oružane snage ali i stvarati povjerenje za koje se sa punim pravom može reći da je stvoreno u okviru mirovne misije u Afganistanu u ovih proteklih godina. Prema tome, naravno da ovaj prijedlog odluke koji u odnosu na prijašnje stanje je drukčije u pogledu broja angažiranih članova oružanih snaga Republike Hrvatske da je drukčiji u pogledu sadržaja misije, naravno da je ponešto drukčiji u pogledu sadržaja te misije. Ali sve su to izazovi koje i ostale zemlje pa i naši susjedi imaju, sve su to izazovi kojima se mora odgovoriti u okviru stvaranja boljeg, kvalitetnijeg i mirnijeg svijeta. Sve su to izazovi koji jednako pripadaju Hrvatsku kao i ostale zemlje. Prema tome, nemamo pravo biti izolirani, i nemamo pravo čak ni u kontekstu političkih opcija, niti u kontekstu toga da li se nalazimo u oporbi ili poziciji gledati ovu stvar. U misiju u Afganistan idu građani Republike Hrvatske, idu pripadnice i pripadnici Oružanih snaga Republike Hrvatske obučeni, svjesni i sa punom odgovornošću provode one odluke na koje ih poziva Ustav, zakon, odluka ovog parlamenta ali i njihov vlastiti izbor. Prema tome, pomalo je licemjerno ponekad plakati nad onim različitim okolnostima u kojima se nalazimo mi a da pritom ponekad više govorimo o sebi nego o pripadnicima ili pripadnicama oružanih snaga. Prema tome, Klub HSS-a kao i do sada želi biti potpuno odgovoran i podržat će ovaj prijedlog odluke o sudjelovanje pripadnika oružanih snaga Republike Hrvatske u mirovnoj misiji u Afganistanu. Naravno da se želimo pridružiti našoj bojazni i da želimo apsolutno zatražiti od Ministarstva obrane Republike Hrvatske da se okolnosti koje mogu nastupiti a koje rezultiraju okolnostima u kojima se nalazi Afganistan a te okolnosti su rizične da u slučaju nastupanja pogibeljnih okolnosti, onih okolnosti koje naravno nitko ne očekujemo i ne želimo ali koje se mogu dogoditi želimo da i preventiva ona koja bi nastupila osigura pripadnicama i pripadnicima oružanih snaga Republike Hrvatske koji se nalaze u Afganistanu da budu pravovremeno zaštićeni od strane Republike Hrvatske, da imaju u najmanju ruku iste uvjete u neželjenim slučajevima koji se mogu dogoditi i da se sva preventiva na njih može prenijeti. Prema tome, naravno da nam je drago da će se i Sabor redovito svakih šest mjeseci obavještavati kao što je i Vlada najavila i to držimo pozitivno ali mi ostajemo kod ocjene da poruka ovog parlamenta pripadnicama i pripadnicima oružanih snaga koji se nalaze bilo gdje u mirovnim misijama pa i ovakvoj misiji koja se može nazvati i vojnog karaktera treba biti ohrabrujuća, trebaju je predstavnici i predstavnice najvišeg doma dati podršku. Treba postojati pijadestal za ono što oni rade, treba postojati zajednički motiv i zajedničko uvjerenje da je Hrvatskoj ovo potrebno. Afirmacija na vanjskom planu ali i stabilnost u okviru unutrašnjem ali i u regiji je nešto što je vrlo bitno za Republiku Hrvatsku. Prema tome, mi se pridružujemo svima onima koji traže da se pojača preventivno jamstvo koje možemo dati, da se pojača proračun i budžet za oružane snage Republike Hrvatske u idućem razdoblju, da se pojača i onaj dio sadržaja koji se odnosi na kvalitetu života, na kvalitetu boravka pa i na mjere osiguranja i prevencije koju pripadnice i pripadnici oružanih snaga Republike Hrvatske trebaju imati u ovako rizičnim misijama i da napokon počnemo poštivati te ljude koji čast, ugled i snagu Republike Hrvatske prenose vani na zemlji koja im nije nepoznat ali ugled pripadnica i pripadnika oružanih snaga Republike Hrvatske u Afganistanu je neupitna, one je vidljiva i ona treba služiti na čast svima koji znaju za to a naša je zadaća da im pognemo u tome i da učinimo sve okolnosti koje su za njih teške da sa našeg aspekta im olakšamo rad i omogućimo sve one preventivne mjere koje možemo učiniti da ih učinimo. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Idemo na pojedinačnu raspravu. Poštovani zastupnik potpredsjednik Mato Arlović. Izvolite!
Gospodine predsjedniče, gospodine ministre, poštovane kolegice i kolege! Ja bih prije svega htio čestita i odati priznanje pripadnicima oružanih snaga Republike Hrvatske kako vojnicima, časnicima i dočasnicima tako i svima onima koji su u pratećem osoblju na tome što su dostojanstveno do sada odradili svoj zadatak i kvalitetno prezentirali oružane snage i Republiku Hrvatsku u ovoj međunarodnoj misiji. Drugo, htio bih podsjetiti da je ovo misija međunarodna koja je prije svega usmjerena na pružanje pomoći privremenoj Vladi u Afganistanu radi razvoja nacionalnih i sigurnosnih struktura u obnovi zemlje te u razvoju i obuci sigurnosnih snaga Afganistana i da praktički unutar sebe ta struktura ili taj cilj sadržava jednu od temeljnih spoznaja koje je trebalo savladati i uvježbati a to je upravljanje krizama. I u takvoj situaciji pored te činjenice treba naznačiti da je ovo prva situacija koju je odobrilo Ujedinjene nacije a da u isto vrijeme snage Ujedinjenih nacija ne obavljaju taj zadatak niti to obavlja NATO nego obavljaju koalicije i to 36 država među kojima ima i posebno mjesto i ulogu Republika Hrvatska i koju časno odrađuje. Drugo što bi se trebalo podsjetiti jeste da je novom Rezolucijom 1520 Vijeće sigurnosti omogućilo da se pored djelovanja u Kabulu djelovanje ovih sigurnosnih snaga može proširiti i učiniti i izvan Kabula. Nadalje, valja reći isto to da na ovaj način ne samo svoja znanja i iskustva nego zapravo u koordiniranom i povezanom međusobnom djelovanju snaga, oružanih snaga Republike Hrvatske po prvi puta testiraju. Imaju doduše u malom mogućnost testirati zajedno sa djelovanjem najvećih broja članica NATO snaga, s time da po prvi puta treba i na terenu shvatiti činjenicu da NATO snage nema posebne snage za Europu, posebne snage za djelovanje ovo ili ono nego se radi zapravo o snagama članica NATO saveza koje u zajedničkim oblicima zajednički djeluju. I ovo je po prvi puta zapravo gdje snage Republike Hrvatske djeluju sa snagama NATO saveza. Istini za volju kao pojedinačne članice tih zemalja i to je, je htjeli mi to ili ne htjeli priznati u sklopu MAP-a, u sklopu partnerstva za mir praktički jedan od oblika djelovanja, oružanih snaga Republike Hrvatske za pridruživanje NATO snagama i to je jedan od testova i to jedan vrlo uspješni tekst koji provode i realiziraju snage, oružane snage Republike Hrvatske. I tu valja posebice naznačiti još nešto. Da smo mi dobili mogućnost da od ovih dosadašnjih pedesetak koje smo slali od oružanih snaga dole i sada proširivanjem do 150 pripadnika praktički možemo slati dijelove pješačke satnije specijaliziranih jedinica, zatim inžinjerske vodove vezane osobito za konstrukcije i deminiranje, transportne helikoptere i medicinsko osoblje. Ili još preciznije. Mi možemo slati onaj dio snaga koje smo inače prijavljivali kao snage, potencijalne naše snage sutra kad postanemo ravnopravni član NATO pakta koji praktički omogućuju nama uvježbavanje. Istini za volju, bilo bi bolje da to imamo mogućnost raditi na teret sredstava NATO pakta ili bilo koje druge međunarodne organizacije ili saveza a ne na vlastita sredstva, ali ta sredstva bi svakako morali uložiti i ona bi bila puno veća bez praktične i stvarne situacije u kojoj se naše oružane snage trenutno nalaze itd. Ono što je posebno važno naznačiti jeste da osposobljenost, obučenost i uvježbanost pripadnika oružanih snaga Hrvatske na takvoj razini podignuta da oni kvalitetno štite prije svega sebe a onda naravno i obavljaju povjerene ciljeve i zadatke koje dobivaju u združenim jedinicama. I u tom pogledu osobno se pridružujem svima onima koji podupiru nastavak ove akcije i njeno proširenje do 150 pripadnika, s tim da posebice u sklopu toga podupirem Američko-jadransku povelju iz 2003. koju je potpisala Albanija, Makedonija i Hrvatska zajedno sa Amerikancima a poglavito vezano za mogućnost da se dio našeg medicinskog osoblja u združenom sastavu pošalje i u Afganistan koji će zapravo uvježbavati tamo, istini za volju ne sa svim svojim tehničkim sredstvima jer ih jednostavno nemamo nego sa poljskim bolnicama koje će u tom dijelu biti. I ovdje bih htio naznačiti jednu posebnu činjenicu. Činjenica je da Republika Hrvatska u tome još tek razmišlja, još nema operativnih planova, a treba ih početi pripremati. Ono što se u NATO-u i svugdje drugdje radi da se više uključi ne samo civilna komponenta kao administrativno-tehnička pomoć pri pružanju usluga nego i udruge koje su specijalizirane i koje u pravilu prate prije ili post ili zajedno vojsku kao što je recimo primjerice Hrvatski crveni križ vezano za djelovanje oko osposobljavanja i spašavanja stanovništva na području koje je zahvaćeno kriznom situaciojm, a znate i sami da najeksplicitniji oblik krizne situacije je upravo ratna situacija ili postratna situacija u kojoj se ovo nalazi. Kolege su spomenuli u raspravi između ostaloga da je Afganistan sada područje na kojem se jako puno proizvodi droga i tako dalje. Znate u postratnom području ima svega. Ne samo droge nego svega, nažalost i šverca oružjem i organiziranog kriminala i prostitucije i «trafic inga» i svega ostaloga i u takvoj situaciji je sasvim sigurno nužno potrebno dati i dodatnu potporu našim pripadnicima naših oružanih snaga tamo i to ne samo kroz rasprave u Saboru da oni osjete potporu političku Sabora nego upravo ono što je kolega Čosić govorio. Bilo bi dobro da jedna parlamentarna delagacija, a možda u sklopu te parlamentarne delegacije da se uključi i Hrvatski crveni križ da posjeti naše snage to tim više što one nisu izdvojene kao samostalne snage nego su do sad bile priključene njemačkim snagama, a sad bi trebale biti i Grčkoj, Grčkoj priključene. Prema tome u takvoj situaciji je sasvim, sasvim važno da osjete veći stupanj povezanosti sa svojom domovinom odnosno s Republikom Hrvatskom. Ostaje meni samo jedno pitanje ovdje kod odluke, a to je pitanje da se ovlašćuje Vlada Republike Hrvatske da utvrđuje trajanje rotacije, broj i organizacijsku strukturu pripadnika oružanih snaga kod rotacije. Naime po našem Ustavu vrhovni zapovjednik oružanih snaga je Predsjednik Republike. Ministarstvo ima tu sasvim sigurno svojih ovlasti i ovlaštenja. Nisam siguran da li bi takvu odluku trebalo donositi Vlada ili Predsjednik Republike na prijedlog Vlade Republike Hrvatske s obzirom da Vlada treba dati, dati novce. Možda bi trebalo razmotriti da se točka 2. preinači na način da se ovlašćuje Predsjednik Republike da na prijedlog Republike Hrvatske utvrđuje trajanje, rotaciju i tako dalje i tako dalje svih ovih snaga i time bismo u cijelosti funkcionalno ustavno-pravno to povezali s jedne strane, a s druge strane istodobno bi zapravo i uvježbali i na ovaj način sustav rukovođenja i komandovanja kao što je prisutan u NATO sustavu. I odluku se političku donosi na drugom mjestu, ali zapravo kada se radi o ovom dijelu onda to rade oni koji inače zapovjedaju operativnom vojskom. Hvala lijepa. Ja ću podržati ovaj prijedlog.
Hvala lijepa. I poštovani zastupnik Tonči Tadić.
Poštovani gospodine predsjedniče, dame i gospodo zastupnici, poštovani gospodine ministre. Nakon pustih hvalospjeva rečenih o sudjelovanju Hrvatske u ovoj misiji red je da se kaže i koja opaska na račun tog plana odnosno na račun namjere hrvatske Vlade da bitno poveća naš kontingent u Afganistanu. Ja ću ovdje iznjeti iste one argumente i ista ona pitanja koja smo iznjeli još prije tri godine kada je Hrvatska prvi put tamo slala svoje vojnike. Kao prvo put u Afganistan i slanje hrvatske vojske tamo nije, put u Afganistan i slanje hrvatske vojske tamo nije klasična mirovna misija. I zato je doista nevjerojatno da se ovdje o tome raspravlja kao o odlasku Hrvatske vojske ili njezinih pripadnika u promatračke misije u Siera Leoneu, u Kašmiru ili na Haitiju. Hrvatska vojska tamo ide ovaj put i posebno ovaj put izvan Kabula gdje se vode vojne operacije i sasvim je izvjesno da može sudjelovati u vojnim operacijama. Drugo, nejasno je koji je hrvatski strateški interes sudjelovanja sa našim postrojbama u Afganistanu? Koji je strateški interes? Što mi imamo zajedničko sa Afganistanom osim možda rute za šverc heroina? Treće. Put u Afganistan i sudjelovanje u misiji ISAF ne jamči Hrvatskoj ulazak u NATO. To je, to je činjenica. Četvrto. Hrvatska vojska sa svojim NATO standardima ne mora u Kabulu niti u okolici Kabula dokazivati svoju sposobnost i svoju privrženost NATO standardima. To ne moramo raditi u Afganistanu. Dakle mi u Afganistanu, bilo u Kabulu, bilo u Kandaharu, bilo kojem drugom mjestu ne moramo dokazivati osposobljenost hrvatskih oružanih snaga niti njezine vojne standarde. I peto, ovo je visoko rizična misija. Slanje samo u Kabul je bilo misija četvrtog stupnja sigurnosti dakle visoko rizična a ovo je daleko više od toga. Sam Kabul se može tretirati relativno sigurnim a ostatak Afganistana definitivno ne. Tamo nisu mirnodopski uvjeti, oni ne idu kao promatrači. Oni idu kao «peace making» i sve to skupa u zemlji koja je vojno-politički nestabilna. I šesto, sredstva od 45 milijuna kuna su smješno mala. Za ovo sredstva će biti daleko, daleko veća. Sto tisuća EUR-a košta samo zrakoplov koji obavlja ... [[Govornik se ne razumije.]] naših trupa a kamoli oprema koju ćemo morati poslati. Dakle iz, iz svih tih razloga, iz svih tih razloga je doista teško slušati sve hvalospjeve i velike riječi o upućivanju naše vojske tamo. Ponavljam nije riječ o odlasku u mirovnu misiju, nije riječ o nekim trupama za razdvajanje, nije riječ o vojnim promatračima, nije riječ o humanitarnoj postrojbi nego je riječ o tome da Hrvatska vojska tamo ide potencijalno i u borbenu misiju koja može završiti tragično i o tome moramo početi ovdje ozbiljno razmišljati. Nitko ne spori da su naši vojnici za to sposobni, nitko ne spori da su naši vojnici na to spremni. Ali isto kao što sam pitao 2002. pitam i danas: koji je hrvatski interes da šaljemo naše ljude tamo? Ako sa time nećemo ući u NATO? Ako tamo nemamo nikakvih dodirnih točaka u smislu geostrateške sigurnosti, a baš bih volio da mi se objasni na koji način stabilnot Afganistana utječe na vojno-političku stabilnost Hrvatske ovdje? Koji će se to domino efekt odigrati na relaciji od Kabula do Zagreba da moramo poslati 150 ljudi tamo? Dakle, u Iranu su, nisu u Afganistanu. Dakle kada o tome govorimo onda moramo imati u vidu činjenicu da je jedno govoriti o tome na nekakvim okruglim stolovima, na skupovima o geopolitici i ostalo, a sasvim je drugo poslati 150 ljudi tamo sa nejasnim strateškim ciljem u visokorizičnu misiju. To nas neće ubrzano uvesti u NATO. Zemlje koje su tamo su dame i gospodo već u NATO-u. A mi, pazite, šaljemo trupe tamo da bismo lakše ušli u NATO pa da bismo onda morali slati naše postrojbe u NATO-ve misije. Dakle iz svih tih razloga ja ovu odluku ne mogu podržati. Hvala.
Hvala. Ispravak netočnog navoda. Poštovani zastupnik Krešimir Čosić.
Uvaženi zastupnik Tadić je rekao da je nejasno koji su interesi Republike Hrvatske kroz sudjelovanje u ovoj međunarodnoj misiji? To je netočno. Ja mislim da su jako jasni koji su interesi, obveze i odgovornost Republike Hrvatske u, sudjelovati u ovoj međunarodnoj misiji. Draga gospodo treba se prisjetiti da smo mi pred 13 godina trebali pomoć Međunarodne zajednice. Da smo tu pomoć dobili. Da su dolazili ljudi iz Nepala, iz Argentine, iz cijelog svijeta. To je dio međunarodne odgovornosti, međunarodne solidarnosti i to je naša obveza. To je naša obveza i zbog toga nije točno da je nejasno, ja bih rekao vrlo jasno i to je naša obveza i nije naša obveza i nije naš interes da budemo u NATO-u samo zbog toga, ne i da samo zbog toga sudjelujemo. Postoje mnogobrojni drugi interesi kojih treba biti svjestan, a oni su u velikoj mjeri danas ovdje jasno istaknuti, izrečeni. Hvala lijepo.
Dobro. Ali nemojmo ispravljati nejasne navode. Taj institut nemamo. Ministar obrane, Berislav Rončević. Završni osvrt.
Gospodine predsjedniče, gospođe i gospodo zastupnici. Prije svega, ja se zahvaljujem na raspravi, na iznešenim stavovima, pa prije nego što se osvrnem ukratko na pojedine izrečene stavove Vlada je donijela amandman na predloženu odluku po kojem se u točki 1. na kraju teksta umjesto točke stavlja zarez i dodaju se riječi "do 31. prosinca 2006. godine" i drugi amandman točka treća mijenja se i glasi. Obvezuje se Vlada Republike Hrvatske da svakih šest mjeseci izvijesti Hrvatski sabor o statusu misije i radu pripadnika Oružanih snaga Republike Hrvatske u navedenoj mirovnoj misiji. Vlada je prihvatila iznešenu raspravu uvaženog zastupnika Radoša u ime Kluba HNS-a i PGS-a i drugih, ali i drugih zastupnika i sada bih ukratko. Nema niti jedne međunarodne mirovne misije koja nije u određenom stupnju rizična, jer da nema tog rizika vjerojatno Međunarodna zajednica ne bi ni otvarala status međunarodne mirovne misije. Mogućnost borbe doista postoji, ali u obliku i obliku samoobrane od eventualne ugroze. Postoji rekao sam u uvodnom obrazloženju da pripadnici hrvatskih Oružanih snaga djeluju u sklopu koalicijskih snaga. Zapovjedništvo NATO-a koji vode ovu međunarodnu mirovnu misiju ima i plan evakuacije, odnosno zaštite pripadnika Oružanih snaga koji sudjeluju u mirovnoj misiji. Prema tome, u taj dio uključeni su i pripadnici hrvatskih Oružanih snaga. Osim toga, Hrvatska ima i dodatne mogućnosti, budući da je tijekom 2004. godine remontirala svoja dva transportna zrakoplova AN 32 koja uz nekoliko, koja uz određena tehnička ograničenja mogu doći do Kabula i služiti i eventualno evokaciji pripadnika naših Oružanih snaga. U međunarodnu mirovnu misiju ISAF u Afganistanu i u međunarodne mirovne misije oružanih snaga šaljemo ljude koji su potpuno opremljeni, kvaliteta opreme pripadnika oružanih snaga koji su trenutno u misiji umnogome nadilazi i opremu zemalja koje su puno bogatije od Republike Hrvatske. Ja sam se u to imao prilike i osobno uvjeriti. Svi naši pripadnici, odnosno postrojbe do razine voda i niže imaju i opremljene su i kvalitetnim komunikacijskim uređajima. Mi smo na području Kabula instalirali određene frekventne tornjeve kao mogućnost dodatne komunikacije i taj problem smo tehnički riješili. Pripadnici naše Vojne policije sudjeluju u uspostavi mira, smanjivanju kriminaliteta, pa samo za informaciju gospodinu Kajinu nije točno da se ne suzbija nedozvoljena trgovina narkoticima. Pripadnici naše Vojne policije aktivno sudjeluju na osiguravanju uništenja zaplijenjenih narkotika. Prema tome, radi se i na tom segmentu da li dovoljno, da li može više ostaje za raspravu ali činjenica je da se i na tome radi. Nekoliko zastupnika postavilo je pitanje i financija dostatnosti financijskih sredstava. Rekao sam da u ovoj godini iz izloženoga plana, u ovoj godini dodatno bi u Afganistan bio upućen samo vod Vojne policije. To je četiri pripadnika tri zemlje puta četiri pripadnika i u ovoj godini imamo definitivno dovoljno osiguranih sredstava, a rekao sam da u stvaranju proračuna za 2006. normalno treba voditi brigu o tome da se broj pripadnika u ovoj međunarodnoj mirovnoj misiji može po temelju ove odluke doseći i 150. Što je opseg misije? Opseg misije je utvrđen Rezolucijom Vijeća sigurnosti i tu je stvar potpuno jasna. Procjena rizika se, ona se mijenja dnevno. Ne postoji stalna ocjena stupnja opasnosti. Ona se mijenja dnevno. Nekad se mijenja i tjedno. Nekad je kako pratimo izvješće naše misije u Afganistanu, nekad i po više tjedana stoji nepromijenjeni stupanj opasnosti. Prema tome, i pripadnici naših Oružanih snaga koji su tamo oni su visoko osposobljeni, profesionalno se odnose prema poslu, profesionalno se odnose i prema svojoj zaštiti i prema tome evo do sada nismo imali nikakvih izvanrednih događaja osim jedne uporabe vatrenog oružja u slučaju jednog neprimjerenog kretanja motornog vozila prema pripadniku naše Vojne policije na kontrolnoj točci. Nekoliko stavova izrečeno je i na mogućnost ugroze naših vojnika. Međutim, gospodo zastupnici upozoravam vas da u Zakonu o sudjelovanju pripadnika Oružanih snaga Republike Hrvatske i policije, civilne zaštite državnih službenika i namještenika u mirovnim operacijama i drugim aktivnostima u inozemstvu. U članku 11. postoji odredba da u slučaju nepredviđene promjene mandata za provedbu mirovne operacije i drugih aktivnosti u inozemstvu radi potrebe za primjenom sile ili prijetnje silom prethodnu odluku o nastavku sudjelovanja odnosno o potrebi povlačenja pripadnika Oružanih snaga donosi Hrvatski sabor samoinicijativno ili na prijedlog Predsjednika Republike ili Vlade Republike Hrvatske, a u trećem stavku čak ako su pripadnici Oružanih snaga Republike Hrvatske u inozemstvu izloženi pogibelji Predsjednik Republike može donijeti odluku o njihovom trenutačnom povlačenju. Prema tome, imamo zakonski mehanizam i za brzu reakciju i u ovakvim slučajevima. Na kraju, jedan osvrt na istup gospodina Kovačevića oko toga da li reforma je počela ili ne. Reforma obrambenog sustava je svakako i sudjelovanje u ovim međunarodnim mirovnim misijama, jer naši pripadnici stječu dodatna iskustva. Kako smo bili u mogućnosti uopće uputiti ih u ovakvu međunarodnu mirovnu misiju koja je tehnički zahtjevna jednostavno sustavnim provođenjem vojnih vježbi, pa još jednom apeliram i kad budemo sutra glasovali o predloženim vojnim vježbama nema osposobljenosti bez prethodne obuke, bez prethodnih vojnih vježbi, pa vas molim podršku i za tu odluku. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu. Dame i gospodo, molim vas malo pozornosti. Sad bih dao na glasovanje, da, netko nema ključa. Dobro. Prijedlog odluke o sudjelovanju pripadnika Oružanih snaga Republike Hrvatske u mirovnoj misiji u Afganistanu. Rasprava o tekstu Odluke je završena. Amandmane su podnijeli Vlada Republike Hrvatske u roku i Klub zastupnika HNS-PGS-a. Molim ministra obrane, Berislava Rončevića da se izjasni o amandmanima Kluba zastupnika HNS-PGS-a.
Hvala gospodine predsjedniče. Amandman Kluba zastupnika HNS-a i PGS-a sadržajno se poklapa sa amandmanom koji je uložila Vlada Republike Hrvatske. U drugom dijelu, u drugom amandmanu predlagatelj u ime Kluba predlaže izvješćivanje Sabora jednom godišnje, a Vlada prema svom amandmanu predviđa obvezu svakih 6 mjeseci izvješćivati Sabor o statusu misije i stanju u misiji, i smatram da budući amandman Vlade stvara i veće obveze i veću dinamiku odnosno češću dinamiku izvješćivanja Sabora, Vlada ne prihvaća onda ovaj amandman i smatramo da je već prijedlog amandmana konzumiran u amandmanu Vlade.
Klub HNS-a PGS-a poštovani zastupnik Jozo Radoš izvolite.
Da gospodin ministar je već rekao, i to je bio naš dogovor, intencija da se podnose izvješća Saboru jednom godišnje još pojačana amandmanom Vlade da se to čini jedanput u pola godine, prema tome Vlada je bila vrlo promptna, amandman Vlade je stigao na klupe prije amandmana Kluba zastupnika dakle nije se … kao u slučaju Zakona o kemikalijama, ja povlačim oba amandmana, zato što se amandmani Vlade sadržajno poklapaju. Hvala.
Hvala lijepa. Amandman je konzumiran, prihvaćen u biti i povučen na ovaj način, ali je prihvaćen u biti. Gospođe i gospodo zastupnici, za donošenje ove Odluke potrebna je dvotrećinska većina glasova svih zastupnika najmanje 102 glasa. Molim uključite se. Gospodin zastupnik Luka Bebić, predsjednik Kluba HDZ-a.
Umjesto da smo čuli da neki zastupnici nisu ponijeli ključić, ako je to istina onda bi mogli dizanjem ruku ako je onda ok.
Molim tko nema ključić? Sad je dobio. To je dakle, DHL pošta došla. Dobro imamo ključiće, svi imamo, molim onda uključimo se. Možete glasovati. Rezultat. Utvrđujem da je sa 103 glasa za, 4 suzdržana i 1 protiv donesena odluka o sudjelovanju pripadnika Oružanih snaga Republike Hrvatske u mirovnoj misiji u Afganistanu u tekstu kako ga je predložio predlagatelj zajedno sa prihvaćenim amandmanima. Gospođe i gospodo zastupnici trebali bi verificirati mandate zastupnika koji su ovdje, koji dolaze umjesto onih kojima mandati idu u mirovanje ili kojima su iz drugih načina pa bih molio da predsjednika Mandatno-imunitetnog povjerenstva da podnese izviješće. Molim još zastupnike nekolicinu da uđu u dvoranu da možemo to verificirati.
Gospodine predsjedniče, kolegice i kolege zastupnici. Prvo imamo, dakle, Izvješće o početku mirovanja zastupničkog mandata zastupnika Radimira Čačića i početku zastupničkog mandata njegovog zamjenika Zlatka Koračevića. Mandatno-imunitetno povjerenstvo Hrvatskoga sabora razmotrilo je na 14. sjednici održanoj 30. lipnja 2005. godine pisani zahtjev zastupnika Radimira Čačića od 9. lipnja 2005. godine kojim je izvijestio Povjerenstvo da je 9. lipnja 2005. imenovan na dužnost čije obnašanje je sukladno članku 9. Zakona o izborima zastupnika u Hrvatski sabor, nespojivo s dužnošću na koju je imenovan te da stavlja zastupnički mandat u mirovanje. Kako je gospodin Čačić izabran za zastupnika kao kandidat na listi Hrvatske narodne stranke u 3. izbornoj jedinici Hrvatska narodna stranka je sukladno članku 12. stavku 1. Zakona odredila da gospodin Zlatko Koračević kao zamjenik zastupnika u navedenoj izbornoj jedinici započne obnašati zastupničku dužnost umjesto zastupnika Radimira Čačića. Povjerenstvo je utvrdilo da su ispunjeni Zakonom utvrđeni uvjeti za početak mirovanja zastupničkog mandata Radimira Čačića kao i uvjeti za početak obnašanja zastupničke dužnosti njegovog zamjenika Zlatka Koračevića. Sukladno rečenom Mandatno-imunitetno povjerenstvo je nakon provedene rasprave jednoglasno predložilo Hrvatskom saboru donošenje Odluke o mirovanju zastupničkog mandata zastupnika i početku obnašanja zastupničke dužnosti zamjenika zastupnika. Kojom se utvrđuje da je dana 9. lipnja 2005. godine započelo mirovanje zastupničkog mandata zastupnika Radimira Čačića i da je zastupničku dužnost sukladno članku 9. stavku 2. Poslovnika Hrvatskoga sabora dana 30. lipnja 2005. godine počeo obnašati zamjenik zastupnika Zlatko Koračević.
Hvala lijepa. Otvaram raspravu. Zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje ovu Odluku sukladno prijedlogu Mandatno-imunitetnog povjerenstva, a sukladno prijedlogu Kluba zastupnika HDZ-a. Prijedlog je da se glasuje ručno u ovom slučaju. Pa molim onda, tko je za ovu Odluku mandatnog povjerenstva? Hvala. Protiv? Nema. Utvrđujem da je jednoglasno donijeta predložena Odluka. Izvolite, predsjedniče, dalje.
Sljedeće Izvješće je o početku mirovanja zastupničkog mandata zastupnika Zvonimira Puljića i početku zastupničkog mandata njegovog zamjenika Krune Peronje. Mandatno-imunitetno povjerenstvo Hrvatskog sabora razmotrilo je na 14. sjednici održanoj 30. lipnja 2005. godine pisani zahtjev za mirovanje zastupničkog mandata koji je sukladno članku 14. Zakona o izborima zastupnika u Hrvatski sabor predsjedniku Hrvatskog sabora podnio Zvonimir Puljić, zastupnik u Hrvatskom saboru aktom od 28. lipnja 2005. godine. Kako je gospodin Puljić izabran za zastupnika kao kandidat na listi Hrvatske demokratske zajednice u 10. izbornoj jedinici Hrvatska demokratska zajednica je sukladno članku 12. stavku 1. Zakona odredila da gospodin Kruno Peronja kao zamjenik zastupnika u navedenoj izbornoj jedinici započne obnašati zastupničku dužnost umjesto zastupnika Zvonimira Puljića. Povjerenstvo je utvrdilo da su ispunjeni Zakonom utvrđeni uvjeti za početak mirovanja zastupničkog mandata Zvonimira Puljića kao i uvjeti za početak obnašanja zastupničke dužnosti njegovog zamjenika Krune Peronje. Shodno je rečenom Mandatno-imunitetno povjerenstvo je nakon provedene rasprave predložilo Hrvatskom saboru donošenje Odluke o mirovanju zastupničkog mandata zastupnika i početku obnašanja zastupničke dužnosti zamjenika zastupnika kojom se utvrđuje da je dana 30. lipnja 2005. godine započelo mirovanje zastupničkog mandata zastupnika Zvonimira Puljića i da je zastupničku dužnost sukladno članku 9. stavku 2. Poslovnika Hrvatskoga sabora dana 30. lipnja 2005. godine, počeo obnašati zamjenik zastupnika Kruno Peronja [[Upadica: Ja sam za pojedinačno glasovanje.]]
Prijedlog umjestan. Otvaram raspravu. Zaključujem raspravu. Molim prema sukladnom Prijedlogu gospodina zastupnika Zlatka Kramarića da se glasuje ručno. Dajem na glasovanje Prijedlog ove Odluke. Molim, tko je za? Hvala. Protiv? Molimo rezultat. 81 glasom, Odluka donijeta jednoglasno. Izvolite predsjedniče dalje.
Izvješće o prestanku mirovanja zastupničkog mandata zastupnice Ane Lovrin i prestanku zastupničkog mandata zamjenika zastupnika Rade Ivasa. Mandatno-imunitetno povjerenstvo Hrvatskog sabora razmotrilo je pisani zahtjev zastupnice Ane Lovrin od 17. lipnja 2005. godine kojim je izvijestila predsjednika Hrvatskog sabora o ponovnom obnašanju zastupničke dužnosti. Povjerenstvo je utvrdilo da mirovanje zastupničkog mandata gospođi Ani Lovrin izabranoj na listi Hrvatske demokratske zajednice u 9. izbornoj jedinici započelo 25. veljače 2004. godine te da je sa istim danom započeo obnašati zastupničku dužnost njezin zamjenik Rade Ivas. Povjerenstvo je utvrdilo da su ispunjeni Zakonom određeni uvjeti pa je sukladno članku 14. stavku 3. Zakona o izboru zastupnika u Hrvatski sabor mirovanje zastupničkog mandata zastupnice Ane Lovrin prestalo 8-og dana od podnošenja pisane izjave predsjedniku Hrvatskog sabora od 17. lipnja 2005. o ponovnom obnašanju zastupničke dužnosti. Sukladno rečenom, Mandatno-imunitetno povjerenstvo je nakon provedene rasprave jednoglasno predložilo Hrvatskom saboru donošenje Odluke o prestanku mirovanja zastupničkog mandata zastupnice i prestanku zastupničkog mandata zamjenika zastupnika, kojim se utvrđuje da je dana 25. lipnja 2005. godine prestalo mirovanje zastupničkog mandata zastupnice Ane Lovrin i da je zamjenik zastupnika gospodin Rade Ivas, 25. lipnja 2005. godine prestao obnašati zastupničku dužnost.
Otvaram raspravu. Zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje Prijedlog ove Odluke. Molim tko je za? Hvala. Protiv? Rezultat? Utvrđujem da je Odluka donijeta jednoglasno sa 91 glasom. Gospođe i gospodo zastupnici sada bi prešli na davanje prisege zastupnika. Sukladno članku 7. Poslovnika zastupnici Zlatko Koračević i Kruno Peronja dat će prisegu. Zastupnica Ana Lovrin dala je prisegu na početku zastupničkog mandata tako da nema potrebe davati sada. Prisega se daje na način da predsjednik Doma pročita tekst prisege, a zatim zastupnik ili zastupnica pošto je prozvan ustaje i izgovara prisežem. Pročitat ću tekst prisege: "Prisežem svojom čašću da ću dužnost zastupnika u Hrvatskom saboru obnašati savjesno i odgovorno i da ću se u svom radu držati Ustava i Zakona i poštivati pravni poredak te da ću se zauzimati za svekoliki napredak Republike Hrvatske". Gospodine zastupniče Zlatko Koračeviću, izvolite.
Prisežem.
Hvala. [[Pljesak.]] Gospodine zastupniče Kruno Peronja.
Prisežem.
Hvala. Čestitam zastupnicima Zlatku Koračeviću, i Kruni Peronji na početku obnašanja zastupničke dužnosti i o nastavku zastupnici Ani Lovrin. Svih dvoje zastupnika i zastupnica od ovoga trenutka sudjeluju u radu ovoga doma. Gospodine predsjedniče izvolite dalje.
Dalje imamo izvješće o prestanku mirovanja zastupničkog mandata zastupnika Zvonimira Sabatija, i početka mirovanja zastupničkog mandata istog zastupnika. Naime, mandatno-imunitetno povjerenstvo Hrvatskog sabora razmotrilo je na 14. sjednici održanoj 30. lipnja 2005. godine, pisani zahtjev zastupnika dr. Zvonimira SAbatija, od 16. lipnja 2005. godine kojim je izvijestio predsjednika Hrvatskog sabora da je 9. lipnja 2005. razriješen dužnosti župana Varaždinske županije pa su time prestali razlozi za mirovanje zastupničkog mandata a zbog nespojivosti obnašanja navedene dužnosti sa zastupničkom dužnošću. Povjerenstvo je također razmotrilo i ponovni zahtjev dr. Sabatija za stavljanje mandata u mirovanje upućen predsjedniku Hrvatskog sabora sukladno članku 14. Zakona. Povjerenstvo je utvrdilo da mirovanje zastupničkog mandata gospodinu Zvonimiru Sabatiju izabranom na listi Hrvatske seljačke stanke u 3. izbornoj jedinici, započelo 22. prosinca 2003. godine, te da je njegov zamjenik Josip Vresk 22. prosinca 2003. godine započeo s obnašanjem zastupničke dužnosti u Hrvatskom saboru. Kako je gospodin dr. Zvonimir Sabati sukladno članku 13. Zakona o izborima zastupnika u Hrvatski sabor podnio pisani zahtjev za nastavljanje obnašanja zastupničke dužnosti predsjedniku Hrvatskog sabora u zakonskom roku, povjerenstvo je utvrdilo da su ispunjeni zakonom utvrđeni uvjeti pa je mirovanje zastupničkog mandata zastupnika Zvonimira Sabatija prestalo 8 dana od podnošenja zahtjeva. Povjerenstvo je također utvrdilo, da je gospodin Sabati podnio pisani zahtjev predsjedniku Hrvatskog sabora za stavljanje mandata u mirovanje te da se sukladno članku 14. Zakona ispunjeni zakonom utvrđeni uvjeti za početak mirovanja zastupničkog mandata, dr. Zvonimira Sabatija. Shodno rečenom, mandatno-imunitetno povjerenstvo je nakon provedene rasprave jednoglasno predložilo Hrvatskom saboru donošenje odluke o prestanku mirovanja zastupničkog mandata zastupnika i početku mirovanja zastupničkog mandata zastupnika, kojem se utvrđuje da je 24. lipnja 2005. godine prestalo mirovanje zastupničkog mandata zastupnika dr. Zvonimira Sabatija i da je 24. srpnja 2005. godine započelo pardon 24. lipnja 2005. godine započelo mirovanje zastupničkog mandata dr. Zvonimira Sabatija.
Hvala otvaram raspravu. Zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje prijedlog ove Odluke. Tko je za? Hvala. Protiv? Utvrđujem da je predložena odluka donijeta jednoglasno sa 98 glasova za. Izvolite dalje.
Sljedeće izvješće o prestanku mirovanja zastupničkog mandata zastupnika Velimira Kvesića i početku mirovanja zastupničkog mandata istog zastupnika. Mandatno-imunitetno povjerenstvo Hrvatskog sabora razmotrilo je na 14. sjednici održanoj 30. lipnja 2005. godine pisani zahtjev zastupnika Velimira Kvesića od 23. lipnja 2005. godine kojim je izvijestio predsjednika Hrvatskog sabora da je dana 20. lipnja 2005. prestao obnašati nespojivu dužnost, sukladno članku 13. stavku 1. Zakona o izborima zastupnika u Hrvatski sabor. Povjerenstvo je također razmotrilo i ponovni zahtjev gospodina Kvesića za stavljanje mandata u mirovanje upućen predsjedniku Hrvatskog sabora sukladno članku 14. Zakona. Povjerenstvo je utvrdilo da mirovanje zastupničkog mandata gospodinu Velimiru Kvesiću izabranom na listi Hrvatske stranke prava u 6. izbornoj jedinici započelo 23. prosinca 2003. godine te da je njegov zamjenik Pejo Trgovčević 27. siječnja 2004. godine započeo s obnašanjem zastupniče dužnosti u Hrvatskom saboru. Kako je gospodin Velimir Kvesić sukladno članku 13. Zakona o izborima zastupnika u Hrvatski sabor podnio pisani zahtjev za nastavljanje obnašanja zastupničke dužnosti predsjedniku Hrvatskog sabora u zakonskom roku Povjerenstvo je utvrdilo da su ispunjeni zakonom utvrđeni uvjeti pa je mirovanje zastupničkog mandata zastupnika Velimira Kvesića prestalo 8. dana od podnošenja zahtjeva. Povjerenstvo je također utvrdilo da je gospodin Kvesić podnio pisani zahtjev predsjedniku Hrvatskog sabora za stavljanje mandata u mirovanje, te da su sukladno članku 14. Zakona ispunjeni zakonom utvrđeni uvjeti za početak mirovanja zastupničkog mandata Velimira Kvesića. Sukladno rečenom mandatno-imunitetno povjerenstvo je nakon provedene rasprave jednoglasno predložilo Hrvatskom saboru donošenje odluke o prestanku mirovanja zastupničkog mandata zastupnika, i početku mirovanja zastupničkog mandata zastupnika kojom se utvrđuje da je 1. lipnja 2005. godine prestalo mirovanje zastupničkog mandata zastupnika Velimira Kvesića i da je 1. lipnja 2005. godine započelo mirovanje zastupničkog mandata Velimira Kvesića.
Otvaram raspravu. Zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje prijedlog ove odluke. Tko je za? Hvala. Protiv? Jednoglasno sa 99 glasova za donijela predložena Odluka. Izvolite dalje.
I na kraju izvješće o prestanku mirovanja zastupničkog mandata zastupnika Đure Brodarca, i početku mirovanja zastupničkog mandata istog zastupnika. Mandatno-imunitetno povjerenstvo Hrvatskog sabora razmotrilo je pisani zahtjev zastupnika Đure Brodarca od 21. lipnja 2005. godine, kojim je izvijestio predsjednika Hrvatskog sabora da je 20. lipnja 2005. razriješen dužnosti župana Sisačko-moslavačke županije, pa su time prestali razlozi za mirovanje njegovog zastupničkog mandata a zbog nespojivosti obnašanja navedenih dužnosti sa zastupničkom dužnošću. Povjerenstvo je također razmotrilo i ponovni zahtjev gospodina Brodaraca za stavljanje mandata u mirovanje upućen predsjedniku Hrvatskog sabora sukladno članku 14. stavku 1. zakona. Povjerenstvo je utvrdilo da mirovanje zastupničkog mandata gospodinu Đuri Brodarcu izabranom na listi Hrvatske demokratske zajednice u 6. izbornoj jedinici započelo 22. prosinca 2003. godine te da je njegova zamjenica profesorica Ivanka Roksandić 22. prosinca 2003. godine započela s obnašanjem zastupničke dužnosti u Hrvatskom saboru. Kako je gospodin Đuro Brodarac sukladno članku 13. Zakona o izborima zastupnika u Hrvatski sabor podnio pisani zahtjev predsjedniku Hrvatskog sabora u zakonskom roku, povjerenstvo je utvrdilo da su ispunjeni zakonom utvrđeni uvjeti, pa je mirovanje zastupničkog mandata, zastupnika Đure Brodarca prestalo 8. dana od podnošenja zahtjeva. Povjerenstvo je također utvrdilo da je gospodin Brodarac podnio pisani zahtjev predsjedniku Hrvatskog sabora za stavljanje mandata u mirovanje te da su sukladno članku 14. Zakona ispunjeni zakonom utvrđeni uvjeti za početak mirovanja zastupničkog mandata Đure Brodarca. Sukladno rečenom mandatno-imunitetno povjerenstvo je nakon provedene rasprave jednoglasno predložilo Hrvatskom saboru donošenje Odluke o prestanku mirovanja zastupničkog mandata zastupnika i početku mirovanja zastupničkog mandata zastupnika kojom se utvrđuje da je 29. lipnja 2005. godine prestalo mirovanje zastupničkog mandata zastupnika Đure Brodarca i da je 29. lipnja 2005. započelo mirovanje zastupničkog mandata Đure Brodarca.
Hvala. Otvaram raspravu. Zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje prijedlog ove odluke. Tko je za? Protiv? Suzdržan? Utvrđujem da je jednoglasno sa 97 glasova za donijeta predložena odluka.
Gospođe i gospodo zastupnici sukladno članku 204. stavku 2. kao što sam najavio Poslovnika, predložit ću dopunu dnevnog reda 15. sjednice točkom – Izvješće Mandatno- imunitetskog povjerenstva o prestanku zastupničkog mandata zamjenika zastupnika Željka Krapljana i početku zastupničkog mandata zamjenika zastupnika Ivana Jurkina. Pitam ima li tko od zastupnika prigovor na uvrštavanje ove točke u dnevni red? Nema. Utvrđujem gospođe i gospodo zastupnici da smo dopunili time ovom točkom dnevni red. Predlažem da odmah tu točku i apsolviramo. Želite li predsjedniče vi preuzeti? Hvala lijepa. - Izvješće Mandatno-imunitetnog povjerenstva o prestanku zastupničkog mandata zamjenika zastupnika Željka Krapljana i početku zastupničkog mandata zamjenika zastupnika Ivana Jurkina Izvješće Mandatno-imunitetnog povjerenstva primili ste na sjednici. Molim predsjednika Mandatno-imunitetnog povjerenstva, gospodina Damira Sesvečana da podnese izvješće. Izvolite kolega.
Gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Mandatno-imunitetno povjerenstvo Hrvatskog …
Molim vas kolege kod počinjanja druge točke sam rekao da ćemo prekinuti tu točku i dopuniti s ovom točkom kada se uspostavi kvorum. Jesmo to najavili na to je Sabor pristao. Molim vas dajmo da se držimo onoga što smo se dogovorili. Izvolite kolega Sesvečan.
Mandatno povjerenstvo Hrvatskoga sabora je na 15. sjednici održanoj 7. srpnja 2005. godine utvrdilo da je podnošenjem ostavke na zastupničku dužnost zamjenika zastupnika Željku Krapljanu sukladno članku 10. Zakona o izborima zastupnika u Hrvatski sabor prestao njegov zastupnički mandat te da su se stekli uvjeti da drugi zamjenik zastupnika započne obnašati zastupničku dužnost. Povjerenstvo je utvrdilo da je gospodin Željko Krapljan dana 23. prosinca 2003. godine započeo obnašati zastupničku dužnost kao zamjenik zastupnika kandidiran u šestoj izbornoj jedinici kao kandidat na listi Hrvatske demokratske zajednice umjesto gospodina Ivana Šukera. Povjerenstvo je utvrdilo da su prestankom zastupničkog mandata gospodina Željka Krapljana i obavijesti Hrvatske demokratske zajednice sukladno članku 12. Zakona o izborima zastupnika u Hrvatski sabor o osobi koja će umjesto gospodina Ivana Šukera obnašati zastupničku dužnost ispunjeni zakonom utvrđeni uvjeti za početak zastupničkog mandata zamjenika zastupnika Ivana Jurkina. Shodno rečenom Mandatno-imunitetno povjerenstvo nakon provedene rasprave jednoglasno predlaže Hrvatskom saboru donošenje Odluke o prestanku zastupničkog mandata zamjenika zastupnika i početku obnašanja zastupničke dužnosti zamjenika zastupnika. Dana 7. srpnja 2005. godine prestaje zastupnički mandat zamjeniku zastupnika Željku Krapljanu a zastupničku dužnost sukladno članku 9. stavku 2. Poslovnika Hrvatskoga sabora danom 7. srpnja 2005. godine započinje obnašati zamjenik zastupnika Ivan Jurkin.
Hvala lijepa, gospodine predsjedniče. Otvaram raspravu o izvješću. Nema zainteresiranih. Zaključujem raspravu. Poštovane kolegice i kolege, dajem na glasovanje odluku sukladno prijedlogu Mandatno-imunitetnog povjerenstva. Tko je za? Hvala lijepa. Tko je protiv? Nitko. Tko je suzdržan? Nitko. Utvrđujem da je jednoglasno donešena odluka sa 85 glasova za. Davanje prisege zastupnika. Sukladno članku 7. Poslovnika zastupnik Ivan Jurkin dat će prisegu. Prisega se daje na način da predsjednik ili predsjedavajući doma pročita tekst prisege a zatim zastupnik pošto je prozvan ustaje i izgovara: "Prisežem". "Prisežem svojom čašću da ću dužnost zastupnika u Hrvatskom saboru obnašati savjesno i odgovorno i da ću se u svom radu državi Ustava i zakona i poštivati pravni poredak te da ću se zauzimati za svekoliki napredak Republike Hrvatske." Ivan Jurkin zastupnik Hrvatskoga sabora.
Prisežem.
Hvala lijepa. [[Pljesak!]] Čestitam zastupniku na položenoj prisezi i želim mu uspjeh u obavljanju časne i odgovorne zastupničke dužnosti. Poštovane kolegice i kolege, ispratimo našeg kolegu Krapljana. [[Pljesak!]]
Sada bih začas prekinuli ovu raspravu o rebalansu proračuna i prešli na Izvješće mandatno imunitetnog povjerenstva o prestanku zastupničkog mandata zastupnika Mate Štimca i početku zastupničkog mandata zamjenika zastupnika Tomislava Tomića. Molim predsjednika Povjerenstva, Damira Sesvečana da podnese izvješće.
Gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Mandatno imunitetno povjerenstvo Hrvatskoga sabora je na 16. sjednici, održanoj 12. srpnja 2005. godine, utvrdilo da je podnošenjem ostavke na zastupničku dužnost zastupniku Mate Štimcu, sukladno članku 10. Zakona o izborima zastupnika u Hrvatski sabor prestao njegov zastupnički mandat te da su se stekli uvjeti da drugi zamjenik zastupnika započne obnašati zastupničku dužnost. Povjerenstvo je utvrdilo da je gospodin Mato Štimac danom 22. prosinca 2003. započeo obnašati zastupničku dužnost kao zastupnik kandidiran u 4. Izbornoj jedinici, kao kandidat na listi Hrvatske demokratske zajednice. Povjerenstvo je utvrdilo da su prestankom zastupničkog mandata gospodina Mate Štimca i objavijesti Hrvatske demokratske zajednice sukladno članku 12. Zakona o izborima zastupnika u Hrvatski sabor, o osobi koja će umjesto gospodina Mate Štimca obnašati zastupničku dužnost ispunjeni zakonom, utvrđeni uvjeti za početak zastupničkog mandata zamjenika zastupnika Tomislava Tomića. Shodno rečenom, Manadatno imunitetno povjerenstvo nakon provedene rasprave jednoglasno predlaže Hrvatskom saboru donošenje odluke o prestanku zastupničkog mandata zastupnika i početku obnašanja zastupničke dužnosti zamjenika zastupnika. Dana 12. srpnja 2005. godine prestao je zastupnički mandat zastupniku Mati Štimcu a zastupničku dužnost je sukladno članku 9. stavku 2. Poslovnika Hrvatskoga sabora danom 12. srpnja 2005. godine započeo obnašati zamjenik zastupnika Tomislav Tomić.
Hvala lijepa. Otvaram raspravu. Zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje Odluku sukladno Prijedlogu Mandatno imunitetnog povjerenstva. Tko je za? Hvala. Protiv? Suzdržan? 93 za i 2 suzdržana. S tom većinom je donijeta predložena odluka. Prelazimo na davanje prisege zastupnika. Sukladno članku 7. Poslovnika zastupnik Tomislav Tomić dati će prisegu. Prisega se daje na način da predsjednik Doma pročita tekst prisege, a zatim zastupnik pošto je prozvan ustaje i izgovara "prisežem". Čitam tekst prisege: "Prisežem svojom čašću da ću dužnost zastupnika u Hrvatskom saboru obnašati savjesno i odgovorno i da ću se u svom radu držati Ustava i zakona i poštivati pravni poredak, te da ću se zauzimati za svekoliki napredak Republike Hrvatske.". Gospodine zastupniče Tomić izvolite.
Prisežem!
Hvala. Čestitam zastupniku na položenoj prisezi, želim uspješno obnašanje odgovorno zastupničke dužnosti! … [[Pljesak!]] - Izvješće Mandatno-imunitetnog povjerenstva. Kolega Sesvečan izvješće Mandatno-imunitetnog povjerenstva.
Gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Prvo je izvješće o prestanku mirovanja zastupničkog mandata zastupnika Marijana Mlinarića i početku mirovanja zastupničkog mandata zastupnika Marijana Mlinarića. Mandatno-imunitetno povjerenstvo Hrvatskoga sabora razmotrilo je na 17. sjednici održanoj 14. srpnja 2005. godine pisani zahtjev zastupnika Marijana Mlinarića, doktora medicine od 14. srpnja 2005. godine kojim je izvijestio predsjednika Hrvatskoga sabora da je 11. srpnja 2005. godine razriješen dužnosti Ministra unutarnjih poslova Republike Hrvatske pa su time prestali razlozi za mirovanje njegovog zastupničkog mandata, a zbog nespojivosti obnašanja navedenih dužnosti sa zastupničkom dužnošću. Povjerenstvo je također razmotrilo i ponovni zahtjev gospodina Mlinarića za stavljanje mandata u mirovanje upućen predsjedniku Hrvatskoga sabora sukladno članku 14. stavku 1. zakona. Povjerenstvo je utvrdilo da mirovanje zastupničkog mandata gospodinu Marijanu Mlinariću izabranom na listi Hrvatske demokratske zajednice u III. Izbornoj jedinici započelo 23. prosinca 2003. godine te da je njegov zamjenik Vladimir Pleško 23. prosinca 2003. godine započeo s obnašanjem zastupničke dužnosti u Hrvatskom saboru. Kako je gospodin Marijan Mlinarić sukladno članku 13. Zakona o izborima zastupnika u Hrvatski sabor podnio pisani zahtjev predsjedniku Hrvatskoga sabora u zakonskom roku, Povjerenstvo je utvrdilo da su ispunjeni zakonom utvrđeni uvjeti pa mirovanje zastupničkog mandata zastupnika Marijana Mlinarića prestaje osmog dana od podnošenja zahtjeva. Povjerenstvo je također utvrdilo da je gospodin Mlinarić podnio pisani zahtjev predsjedniku Hrvatskoga sabora za stavljanje mandata u mirovanje te da su sukladno članku 14. zakona ispunjeni zakonom utvrđeni uvjeti za početak mirovanja zastupničkog mandata Marijana Mlinarića. Shodno rečenom, Mandatno-imunitetno povjerenstvo nakon provedene rasprave jednoglasno predlaže Hrvatskom saboru donošenje Odluke o prestanku mirovanja zastupničkog mandata zastupnika i početku mirovanja zastupničkog mandata zastupnika kojom se utvrđuje da je 22. srpnja 2005. godine prestalo mirovanje zastupničkog mandata zastupnika Marijana Mlinarića i da 22. srpnja 2005. godine započinje mirovanje zastupničkog mandata zastupnika Marijana Mlinarića.
Hvala lijepa. Otvaram raspravu. Zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje prijedlog odluke. Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? 88 plus 2, 90 glasova. Donijeta je jednoglasno odluka. Izvolite dalje.
Sljedeće je izvješće o zahtjevu za odobrenje pokretanja kaznenog postupka protiv Slavka Linića, zastupnika u Hrvatskom saboru. Mandatno-imunitetno povjerenstvo Hrvatskoga sabora razmotrilo je na 17. sjednici održanoj 14. srpnja 2005. godine obavijest Općinskog suda u Zagrebu od 14. srpnja 2005. godine kojim je izvijestio predsjednika Hrvatskoga sabora da je privatni tužitelj "Abas Comerce" d.o.o. Zadar podnio protiv zastupnika Slavka Linića tužbu zbog kaznenog djela protiv časti i ugleda počinjenog klevetom iz članka 200. stavak 2. Kaznenog zakona. Kako je gospodin Slavko Linić zastupnik u Hrvatskom saboru te na temelju članka 75. Ustava Republike Hrvatske i članka 23. Poslovnika Hrvatskoga sabora ima imunitet do prestanka njegovog zastupničkog mandata odluku kojom se odobrava pokretanje kaznenog postupka protiv zastupnika može donijeti samo Hrvatski sabor. Shodno rečenom a sukladno članku 23. stavku 2. Poslovnika Hrvatskog sabora, Općinski sud u Zagrebu obavijestio je Hrvatski sabor o potrebi davanja odobrenja za pokretanje kaznenog postupka po privatnoj tužbi protiv zastupnika Slavka Linića. Mandatno-imunitetno povjerenstvo nakon provedene rasprave jednoglasno predlaže Hrvatskom saboru donošenje odluke kojom se za vrijeme trajanja zastupničkog mandata uskraćuje odobrenje za pokretanje kaznenog postupka protiv zastupnika Slavka Linića po privatnoj tužbi zbog kaznenog djela protiv časti i ugleda počinjenog klevetom iz članka 200. stavak 2. Kaznenog zakona Republike Hrvatske. Obrazloženje: Povjerenstvo je zauzelo načelno stajalište da se kod zahtjeva za pokretanje kaznenih postupaka za kaznena djela klevete i uvrede zastupnicima ne oduzima zastupnički imunitet te sukladno tome da se ne odobri pokretanje kaznenog postupka protiv Slavka Linića zbog kaznenog djela klevete jer se postupak može pokrenuti i nakon isteka zastupničkog mandata gospodina Linića obzirom da zastara ne teče dok postoje opravdani razlozi zbog kojih se postupak ne može provesti. Stav je Povjerenstva da je institut imunitetnog prava utvrđen u cilju zaštite digniteta zastupničke dužnosti, a ne u cilju zaštite zastupnika kao pojedinca, a vođenje kaznenog postupka kao i sve radnje koje bi se u svezi s time morale poduzeti, moglo bi onemogućiti zastupnika u obnašanju redovne zastupničke dužnosti te utjecati na rad Hrvatskoga sabora. Hvala.
Hvala lijepa. Otvaram raspravu. Zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje prijedlog odluke sukladno prijedlogu Mandatno-imunitetnog povjerenstva. Molim uključite se. Možemo glasovati. Rezultat? Utvrđujem da je odluka donijeta sa 91 glasom, 89 elektronska i dva ručna i sa jednim suzdržanim. Gospođe i gospodo zastupnici, sada imamo jedan malo posebno zanimljiv slučaj da tako kažem. Naime, u srijedu su zastupnici na aktualnom prijepodnevu, zastupnici iz redova HSP-a posebice prvi, SDP-a, HNS-a i drugi ukazali na jedan vrlo ozbiljan problem koji se pojavio. Naime, Zakon o kemikalijama je stupio na snagu, počeo se primjenjivati od 1. siječnja 2005. godine. Prema tom zakonu Vlada je trebala osnovati Ured za kemikalije najkasnije u roku od devet mjeseci od dana stupanja na snagu toga zakona a provedbene propise donijeti najkasnije u roku od šest mjeseci od dana stupanja na snagu ovoga zakona. Vlada to nije učinila, pa je uredbom Vlade o izmjenama i dopunama Zakona o kemikalijama odgođen rok primjene Zakona o kemikalijama sa 1. siječnja 2005. na 1. srpanj 2005. godine. To znači sutra. Međutim, ni u tome roku nije osigurali se uvjeti i pretpostavke za početak rada Ureda za kemikalije i kada bi taj zakon sutra se počeo primjenjivati to znači da bi uvoz, pronos i transport kemikalijama ostao bez nadzora. I stoga su brojni zastupnici i brojni klubovi ukazali na taj problem. Iz tih razloga je Vlada danas na sjednici utvrdila prijedlog izmjena i dopuna Zakona o kemikalijama sa jednom jedinom izmjenom da se predlaže odgoda primjene ovoga zakona za 31. prosinca ove godine. Obavljene su konzultacije sa predsjednicima klubova i molio bih za jedno razumijevanje, predsjednik Republike je spreman i za prolongaciju zakona, da ga sada uvrstimo ovaj prijedlog zakona u dnevni red, raspravimo i izglasamo. Ako se slažete s time molim da to potvrdimo, da ga prvo uvrstimo u dnevni red. Tko je za primjenu po hitnom postupku u dnevni red? Hvala. Protiv? Nitko. Jednoglasno sa 96 glasova za je uvršten ovaj prijedlog zakona po hitnom postupku u dnevni red. Molim državnog tajnika Vladimira Vrankovića da kratko obrazloži. [[Upadica se ne čuje.]] Ne treba. Hvala. U redu. Otvaram raspravu. Zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje prijedlog ovoga zakona. Tko je za? Hvala. Protiv? Suzdržan? Utvrđujem da je sa 94 glasa za i 2 suzdržana donesena izmjena i dopuna predloženog Zakona o kemikalijama. Hvala uistinu na zrelosti i razumijevanju svim zastupnicama i zastupnicima. Mi smo ispravili jedan propust Vlade i na taj način osigurali da i transport i prijevoz kemikalija otrovnih i dalje bude pod nadzorom.
Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovane zastupnice i zastupnici! Dopustite da vam obrazložim predložene izmjene i dopune Zakona o srednjem obrazovanju. Prilikom donošenja izmjena zakona i dopuna naravno da u svojim raspravama smatramo da dolazimo do optimalnih rješenja, međutim najbolja provjera je zapravo provjera kada zakon stupi na snagu i kada se započne provoditi. Posljednje izmjene i dopune Zakona o srednjem školstvu bile su prije gotovo pet godina i u tom vremenu smo mogli vidjeti kako se zakon provodi i što je to što bi valjalo mijenjati i na koji način zakon poboljšati. Stoga smo išli sa prijedlogom izmjena i dopuna ovoga zakona, pa dopustite a redom kažem na što se odnosi. Svjedoci smo posebice u posljednje vrijeme posebice iz naših medija da na školskim izletima i ekskurzijama imamo nažalost i neželjenih događaja, puno puta se dešavaju i nesreće a to Zakonom o srednjem školstvu nije bilo dobro utvrđeno ali ne samo Zakonom o srednjem školstvu nego i nekim drugim propisima pa smo naravno pristupili tomu želeći da ovu materiju i zakonski reguliramo. Stoga predlažemo da prilikom donošenja godišnjih planova i programa rada škola a svaka škola je to obvezna učiniti na početku školske godine, dakle do 30. rujna da izlete i ekskurzije, uvjete odnosno i način izvođenja propisuje ministar i dade jedan okvir koji će školama pomoći da što bolje planiraju izlete i ekskurzije. Nadalje, odlučili smo predložiti, poštovane zastupnice i zastupnici, da svim učenicima srednjih škola sa većim motoričkim poteškoćama ili kroničnim bolestima koji ne mogu pohađati nastavu u školi to omogućimo u roditeljskom domu ili u nekoj zdravstvenoj ustanovi. Smatramo da je ovo doista dobro učiniti i takvo rješenje imamo u osnovnoj školi. Naša intencija da ta djeca, da ti učenici ne budu isti učeni nego da i oni budu uključeni u sustav srednjoškolskoga obrazovanja. Nadalje predlažemo što do sada nije bio slučaj da Statut koji donose škole, a koji će se nakon donošenja ovih izmjena i dopuna zakona morati mijenjati da na Statut prethodnu suglasnost daje osnivač dakle županija odnosno nadležno tijelo grada Zagreba. Do sada je policijska škola u sastavu Policijske akademije MUP-a obrazovala odrasle za zanimanje policajac, ali to zakonski nije bilo pokriveno u Zakonu o srednjem školstvu pa smo i tu izmjenu predvidjeli. Do sada je ravnatelj srednje škole bio poslovodni i pedagoški voditelj međutim smatramo da bi to trebalo biti drugačije definirano. Bilo bi preciznije reći stručni voditelj radi toga što to nije samo pedagoško vođenje škole nego trebaju i druge kompetencije pa smatramo da bi to bilo poželjno ovako definirati a usput moram spomenuti da stručnih suradnika u našim srednjim školama sada doista imamo dosta jer su od 2003. godine zaposleni brojni tako da ukupan broj zaposlenih stručnih suradnika u 358 javnih škola u Republici Hrvatskoj je 386 uz još 24 zahtjeva koliko imamo pa će taj broj biti 410 dakle u nekim školama koje su veće naravno i veći broj od jednoga stručnog suradnika dakle oni su suradnici ravnatelju i oni također brinu o pedagoškim poslovima. Predlažemo da se otvori mogučnost da se imenuje zamjenik ravnatelja što do sada nije bio slučaj sa punim ovlastima ravnatelja škole. Istina je da to jesu ekstremne situacije, ali mi i to moramo predvidjeti u slučaju da ravnatelj iznenadno oboli posebice na koncu nastavne godine kada treba potpisivati svjedodžbe, kada učenici, kada su učenici vezani rokovima koji žele nastaviti studij da ne bismo imali tu jednu prazninu odnosno da ne bi bila ovlaštena osoba koja te poslove treba napraviti. Nadalje predlažemo izmjene i u sastavu školskih odbora iz više razloga. Prvo do sada smo imali 9 članova školskog odbora, a sada predlažemo da se taj broj smanji na 7. Smatramo da je to sasvim dovoljno. Ne bismo remetili strukturu dakle tu bi zastupljeni bili i osnivač, istina na jedan malo drugačiji način. I nastavnici iz škole i naravno roditelji. Predlažemo ovdje da mandat jeste 4 godine za članove školskih odbora, ali da za predstavnike roditelja ne mora biti nužno 4 godine nego do vremena do kada je njegovo dijete dakle učenik škole, a onoga trena kada ne bude učenik škole da ga osnivač može zamijeniti na prijedlog Vijeća roditelja. Dakle praksa je i tu pokazala da roditelji onoga trenutka kada im dijete više nije učenik škole nisu zainteresirani za rad u školskom odboru i najčešće se više ne odazivaju na sjednice. Nadalje predlažemo da se zaoštri odgovornost članova školskoga odbora pa ukoliko bude da ne izvršavaju svoje obveze, da mogu biti razriješeni, a isto tako otvara se mogučnost da bude razriješen i čitav školski odbor ukoliko ne čini one poslove na koje ga zakon i statut škole obvezuju. Ja ću vam spomenuti jedan svježiji primjer iz prakse zašto smo na to posebno ponukani da napravimo? Naime dogodilo se da je prosvjetni inspektor konstatirao da je jedan ravnatelj protuzakonito postupao i predložio je školskom odboru da ga se razriješi. Međutim školski odbor je to odbio. Nakon toga prosvjetni inspektor se obratio ministru znanosti, obrazovanja i športa da ga razriješi što je ministar i učinio. Školski odbor zasjeda da bi imenovao vršitelja dužnosti ravnatelja i imenuje vršitelja dužnosti ravnatelja u toj osobi koju je ministar bio razriješio. Nakon izvjesnoga vremena raspisuje se natječaj za puni mandat ravnatelja i istu tu osobu koja je bila razriješena ponovno bira na mandat od 4 godine. Takve su situacije doista nedopustive. Mi moramo zaoštriti odgovornost školskih odbora i naravno osnažiti osnivača da se to ubuduće ne dešava. U ovim rješenjima koja smo predložili to je, takve situacije se onemogućuju. Nadalje predlažemo također zbog primjera iz života da ubuduće tajnici škola imaju visoku ili višu stručnu spremu pravne ili upravno-pravne struke. To nam je posebno potrebno radi toga što se škole vrlo često nalaze na sudskim sporovima i do sada gotovo redovito te sudske sporove gube radi toga što takvih kompetencija ravnatelj nema, a najčešće nemaju niti tajnici škola. To znade puno puta biti uzrokom da moramo platiti značajnije odštete a da smo imali dobro pravno zastupanje možda do toga ne bi došlo. Stoga smatramo da je ovo rješenje dobro s time da sve one tajnike koji su trenutno na radnim mjestima tajnika ne obvezujemo da imaju takve kvalifikacije nego ostaju na svojim radnim mjestima. U jednome članku, moramo konstatirati jer to do sad nije bilo zakonom predviđeno da učenik koji je ocijenjen ocjenom nedovoljan ponavlja razred. Umjesto kategorije vrhunskoga sportaša predlažemo da bude kategorizirani športaš. Priznajemo da to jeste restriktivno, ali da je u svakome slučaju bolje nego da stoji vrhunski športaš. U jednome od članaka govori se o poslovima koji se obavljaju na temelju javnih ovlasti i predviđamo naravno da se oni vode prema odredbama Zakona o općem upravnom postupku. Obzirom da nastavnici obavljaju jedan vrlo odgovoran posao, da su posebni zahtjevi prema njima, da je njihova zadaća doista velika oni uvode djecu u veliki svijet pismenih. Odgajaju, puno puta su uzori učenicima katkad i idoli, a roditelji ih naravno s punim povjerenjem šalju nastavnicima stoga te osobe moraju imati posebnu odgovornost prema svemu pa postoje određeni slučajevi kada osobe koje su osuđene za neka djela ne mogu raditi u školama ili kada se protiv njih vodi određeni postupak. Do sada smo u Zakonu o srednjemu školstvu imali oglas za zapošljavanje a sada predlažemo da to ipak bude natječaj. Dakle Ministarstvo gospodarstva, rada i poduzetništva smatra da to trebamo ujednačiti sa osnovnim školstvom. Vjerojatno stoje kvalifikacije da su sada otvorene i druge mogučnosti, da Zavod za zapošljavanje to može objaviti na web stranicama ali jednako tako moramo imati na umu da svi oni koji traže posao posebice koji prvi puta traže posao da možda nisu uspjeli nabaviti opremu da bi to mogli i slijediti i zato je možda bolje rješenje da to bude javni natječaj. Također smo otvorili mogučnost da svi naši nastavnici koji su stalno zaposleni u školama a odlaze raditi u dopunskoj nastavi u inozemstvu, da mogu nakon, ali najduže 5 godina da se mogu vratiti na svoj posao. Jednako se to odnosi na lektore na stranim sveučilištima. Ako ne bismo otvorili tu mogućnost onda bi bilo vrlo upitno da li bismo mogli pokriti sva ta radna mjesta u inozemstvu za Hrvatske građane koji dopunsku nastavu trebaju. Moramo biti prema njima krajnje odgovorni i otvoriti takvu mogućnost. Nadalje, u Zakonu ne postoji, a ovaj puta predlažemo da svi oni nastavnici koji su položili stručni ispit u osnovnim školama, a nakon izvjesnog vremena pređu raditi u srednju školu da im se taj stručni ispit priznaje i da ga ne moraju ponovno polagati. I u dosadašnjim odredbama Zakona predviđeno je da se sistematski pregledi provode svake 3 godine. To je doista dobro i korisno jer puno puta osoba ne želi sama sebi priznati da boluje od neke teže bolesti, a sistematski pregledi to otkriju. To jesu izdaci, 600 kuna je za muškarce, a 900 kuna za žene. Međutim, to rješenje smatramo doista da je dobro, ali uz to mi predlažemo obzirom da je praksa pokazala da takvih situacija nažalost ima, da ukoliko se ocjeni da nastavnik ima narušeno psihofizičko zdravlje u mjeri koja bitno umanjuje radnu sposobnost, da se može uputiti na ovlaštenu prosudbu radne sposobnosti. I ovdje predlažemo još jednu izmjenu koja se odnosi na odlazak u mirovinu. Dakle, sa navršenih 65 godina života i 20 godina mirovinskoga staža, da u toj školskoj godini nastavnik ili ravnatelj moraju otići u mirovinu, a ne kao do sada da mogu sklopiti ugovor sa školskim odborom koji bi im omogućio da i dalje nastave raditi. Smatramo da kada su se stekli uvjeti za mirovinu da trebaju otići u mirovinu, a otvoriti mogućnost svim mladim kadrovima koji se nalaze u evidencijama Zavoda za zapošljavanje da se zaposle. Osim ovih prijedloga izmjena Zakona dopustite da u drugome dijelu kažem nešto i o jednoj većoj novosti koju predviđamo izmjenama ovoga Zakona, a to je uvođenje državne mature. Umjesto dosadašnje mature i završnih ispita. Do sada učenici su polagali i naravno polagat će još sljedeće 3 godine maturu ili završni ispit kao oblik internoga ispitivanja gdje nastavnici koji su učenicima predavali, koji su ih čitavo vrijeme ocjenjivali, gdje ih ispituju i na tom ispitu. Dakle, to je interni ispit. Ispitni odbori ga najčešće prilagođavaju samoj školi. Nema postavljenih standarda za čitavu Republiku Hrvatsku i stoga imamo dosta neujednačenu situaciju u Republici Hrvatskoj. Kada smo raspravljali o Zakonu o Nacionalnom centru za vanjsko vrednovanje obrazovanja onda je ovdje u ovom Visokom domu bila izrečena jedna konstatacija koju moramo prihvatiti. Da je obrazovanje u različitim školama, u različitim dijelovima Republike Hrvatske dramatično različito. To je činjenica i namjera nam je tu sliku promijeniti. Dakle, taj postupak želimo standardizirati. Zbog toga što je situacija bitno različita, što imamo u nekim školama znatno veću kvalitetu rada, u drugima znatno nižu mi često čujemo iz svijeta rada da učenici nisu dobro pripremljeni za tržište rada. Ne svuda, u nekim dijelovima, a jednako tako sa visokih učilišta se vrlo često čuje da učenici ne dolaze sa dovoljno dobrim predznanjem da bi nastavili školovanje u obrazovnoj vertikali. Dakle, iz nekih škola dolaze izrazito dobro pripremljeni učenici, a iz drugih izrazito loše. Stoga, to je jedan od razloga, naravno ne i jedini što nam je efikasnost studiranja dosta slaba i što je broj visoko obrazovanih u Republici Hrvatskoj dosta malen. Prema pokazateljima iz prošlih godina od svih studenata koji upišu studij tek 30% njih taj studij i završi. Tek 30% njih studij završi, a ovih 70% ne završi studij nikada. Od ovih 30% koji završe prosjek studiranja je 7,7 godina a tek 7% njih završi studij u roku. Država financira javno školstvo, ali za uzvrat ne traži određenu kvalitetu. Nije postavila nekakav standard i nije jasno poručila školama da je to ono što ona iščekuje za to što financira školstvo. Stoga želimo ostvariti dva temeljna cilja. To je prije svega podizanje kvalitete obrazovanja i drugi cilj je olakšati učenicima upise na fakultete, odnosno ove dvije stresne situacije koje oni imaju sada u ovome trenutku, a to su matura i prijemni ispit na fakultetima pretvoriti zapravo u jednu stresnu situaciju da to bude samo državna matura koju će visoka učilišta prihvaćati umjesto prijemnih ispita. Naravno, ne možemo mi ovim Zakonom to prejudicirati, to će biti stvar visokih učilišta. Oni imaju pravo odlučiti o tomu da li će državnu maturu prihvatiti kao zamjenu za prijemni ispit. Mi smo uvjereni, obzirom da se ovaj projekt dobro priprema da neće biti nikakvih razloga da ne prihvate državnu maturu umjesto prijemnoga ispita. Iz temeljna dva sljedeća razloga. Obzirom da je imenovano Vijeće projekta Ministarstva znanosti, obrazovanja i športa za uvođenje državne mature u Hrvatski školski sustav u njemu ne sudjeluju samo nastavnici iz srednjih škola nego su angažirani i profesori s fakulteta. Drugi dio su predmetna povjerenstva koja će raditi ispitne kataloge, banke zadataka za državnu maturu, pripremati nacionalne ispite i u njima se nalaze nastavnici i iz visokoga školstva i iz srednjega školstva. Dakle, sada se prvi puta dogodilo da su se u jednoj točki na zajedničkom interesu našli nastavnici sa sveučilišta i srednjih škola. Oni će zajednički pripremati i nacionalne ispite i državnu maturu i ako već u tomu sudjeluju, ako jasno artikuliraju što je to što treba na fakultetima za nastavak obrazovanja onda doista neće biti nikakvih razloga da to ne prihvate. Kroz ove 4 godine koje su pred nama, osim ovih radnih sastanaka koje smo imali s njima još ćemo puno raditi s prodekanima za nastavu, prorektorima, sa rektorskim zborom i vjerojatno dogovoriti kako u konačnici to sve skupa za pojedine fakultete treba izgledati da bi ovo bilo prihvaćeno kao zamjena za prijamne ispite. Pripreme su također predviđene i one započinju provedbom nacionalnih ispita na razini svakoga razreda i već od iduće godine u proljeće bi išli prvi nacionalni ispiti koji bi se odnosili na obvezne predmete. Dakle, na hrvatski jezik i matematiku i strani jezik. Učenici će biti u situaciji da biraju matematiku ili strani jezik, a u perspektivi namjeravamo kao nacionalni ispit na razini drugoga razreda uvesti i informatiku. Sada naravno nismo spremni za to, preambiciozno je i trebat će vremena da se škole dobro opreme, da u osnovnim školama informatika više ne bude izborni predmet, da se kadrovski ekipiraju škole i onoga trena dakle u dogledno vrijeme, kada se te pretpostavke stvore kada se budu provodili nacionalni ispiti iz informatike i budu uvjet za polaganje državne mature, onda ćemo moći reći da ćemo u ovom trenu kada bi to bilo bili bismo prva država u Europi koja bi imala sve učenike koji završavaju srednju školu informatički obrazovane. To je dakle ona druga pismenost o kojoj sada govorimo osim ove koja je konstatirana 2001. godine po popisu stanovništva gdje ne stojimo baš najbolje. U ovim izmjenama Zakona stoga smo predvidjeli da nacionalni ispiti koji će se provoditi u okviru pripreme za državnu maturu da obvezuju sve škole da rezultate nacionalnih ispiti koriste za postupak samo vrednovanja škola. Tim postupkom samo vrednovanja škola podizat će se zapravo unutar same škole kvaliteta rada gdje će sama škola prema posebnome propisu koji će donijeti ministar koja će korigirati ono što će nacionalni ispiti pokazati da su im manjkavosti. Nismo sigurni da će državna matura, dakle nemamo iluzija da će riješiti sve probleme, sigurni smo da će otvoriti nove probleme ali će ih otvoriti na način da svaka škola bude visoko motivirana da te probleme odmah rješava. Ako škola konstatira da nema dovoljno stručnih kadrova i da joj je to hendikep onda će biti visoko motivirana da taj problem rješava da li će to biti skupa sa jedinicom lokalne samouprave da se stipendiraju studenti viših godina studija kako bi se što prije zaposlili kod njih ili će to biti dodatno opremanje škola ukoliko konstatiraju da im je oprema slaba. Dakle brojni problemi će se otvoriti ali sigurno s jednom željom da se ti problem i razriješe. Onoga trena kada uvedemo i ovaj sustav vanjskog vrednovanja sigurno je da će škole postati usporedive, i naravno da nikome u sustavu neće biti svejedno ukoliko su rezultati jedne škole koja je udaljena možda 2 km od druge škole puno lošiji a jednako imaju stručno zastupljenu nastavu i jednako su opremljeni. Dakle, tada neće biti svejedno ne samo ravnatelju niti nastavniku koji vidi da su rezultati u odnosu na njegovoga kolegu puno lošiji, neće biti svejedno biti ni roditeljima koji šalju djecu u te škole nego će zapravo to tražiti od svih u sustavu da to poboljšaju. MI smo u pripremi ovoga projekta učinili doista dosta, ja ću vas podsjetiti od prošle godine kada smo donijeli Zakon o nacionalnom centru za vanjsko vrednovanje obrazovanja u mjesecu studenom, od tada smo prihvatili znanstveni projekt uvođenja državne mature u Hrvatski školski sustav, na kojem je angažirano 6 znanstvenih novaka za različita područja. Nakon toga smo formirali Vijeće Ministarstva znanosti, obrazovanja i športa za uvođenje državne mature u hrvatski školski sustav, dakle poslali smo dopise na nekoliko adresa da nam pošalju predstavnike pa jednako tako i saborskom Odboru za obrazovanje, znanost i kulturu, i kada smo dobili povratne informacije početkom ožujka ove godine, vijeće je imenovano. Odmah nakon toga Vijeće je donijelo potrebne dokumente, dakle Poslovnik o svom radu, a nakon toga je predložilo imenovanje članova stručnih radnih skupina za pripremu nacionalnih ispita, za izradu ispitnih kataloga i naravno slijedom toga pripremu banki zadataka za državnu maturu. Vijeće projekta će biti krovni autoritet, održalo je do sada 7 radnih sjednica na kojima se vrlo ozbiljno radilo, a sada su započela i predmetna povjerenstva sa svojim radom. Nakon toga smo zatražili i recenzije ovoga projekta, vanjsku recenziju i iz Republike Hrvatske i kada je to sve bilo spremno mi smo tražili mišljenja nadležnih ministarstava i uputili u Vladinu proceduru izmjene Zakona jer smo potpuno spremni za uvođenje državne mature. Ja vam moram reći da sve ono što predviđa državna matura od provođenja ispita, od tehničke provedbe pa do praktične nekakve provjere da smo takav jedan test imali sa probnim … ispitivanjem koje je provedeno na 47 srednjih škola, na 1350 učenika i sve je besprijekorno funkcioniralo, istina da su to bili prevedeni materijali ali tajnost je bila potpuno zajamčena kada su prevođeni da je angažirana jedna privatna tvrtka koja je bila zadužena za dostavu, dostava je uglavnom išla u sefove banaka, jasno je rečeno koje su to osobe koje mogu i u koje vrijeme podići ispitne materijale, odnijeti ih u škole i pred učenicima otvoriti jer je sve bilo zapakirano u folije. Takav isti postupak mi predviđamo nacionalnom centru za vanjsko vrednovanje i obrazovanje dakle da ne moramo tražiti privatnu tvrtku nego da zapravo taj posao napravimo sami. Znači jedan dio toga posla učinit će predmetna povjerenstva koja će biti obvezana pravilnikom koji smo donijeli o tajnosti podataka za provođenje državne mature i nacionalnih ispita. U nacionalnom centru za vanjsko vrednovanje i obrazovanje tamo gdje budu radila predmetna povjerenstva neće biti dostupan pristup nikomu ostalom iz nacionalnom centra, čak u neke prostorije neće moći ući niti ravnatelj centra, tako da će se zajamčiti tajnost ispitnih materijala. Dostava školama dakle obzirom da će se to provoditi u isto vrijeme, će biti zajamčena kako sam to već spomenuo, nastavnici koji su predavali učenicima neće ispitivati učenike, dakle dolazit će iz drugih škola, koji će paziti pod kojim uvjetima se zapravo to provodi, točno je određeno koliko trebaju biti udaljeni učenici jedni od drugoga, koji uvjeti moraju biti, koji ispitni centri mogu biti itd. Svi ti materijali se vraćaju u nacionalni centar gdje ih očitavaju optički čitači tako da nemamo više one subjektivne procjene što je zapravo vrlo bitno. Materijali se čuvaju, učenici imaju pravo na uvid i nakon određenoga vremena, na natječaju, traži se i uništavanje tih materijala. Dopustite na koncu da kažem, da smo prijelaznom odredbom predvidjeli dakle da svi učenici koji ove školske godine koja je pred nama, 2005., 6. koji upisuju prvi razred gimnazijskih programa da će za 4 godine polagati državnu maturu, dakle školske godine4 2008./9. a učenici srednjih strukovnih i umjetničkih škola godinu dana kasnije oni koji upišu 2006./7. polagat će državnu maturu 2009./10. školske godine. Svi učenici koji su do tada upisali zaključno sa 2004./5. godinom oni će polagati maturu i završni ispit kako je to predviđeno do sada. Na koncu, ja sam uvjeren poštovane zastupnice i zastupnici, da ćete sutra donijeti odluku o uvođenju državne mature u Hrvatski školski sustav, da ćete pomoći da se podigne kvaliteta našega srednjeg obrazovanja, da se efikasnije studira, da koristeći iskustva drugih zemalja bolje ovaj posao napravimo od njih a nema doista nikakvog razloga za strahove, sve izuzetno dobro pripremamo i sutra kada budete donijeli odluku ja smatram da ćete učiniti dobar posao. Hvala vam najljepša.
Zahvaljujem državnom tajniku. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Da. Predsjednik Odbora za obrazovanje, znanost i kulturu gospodin Selem. Izvolite!
Gospodine dopredsjedniče, gospodine državni tajniče! Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu razmotrio je na 16. sjednici 29. lipnja Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o srednjem školstvu, s konačnim prijedlogom zakona. Odbor je pitanje raspravio kao matično radno tijelo. Uvodno obrazloženje podnijeli su predstavnici predlagatelja. U raspravi je poduprta namjera predlagatelja da većim brojem organizacijskih poboljšanja otkloni poteškoće uočene u upravljanju srednjim školama a u povodu dijela predloženih rješenja nije izražena suglasnost u pitanju mogu li predložene izmjene i dopune postići očekivanu svrhu te su se različiti pristupi odrazili jasno u ishodu glasovanja koji je u cjelini bio vrlo povoljan za prijedlog. Bilo je sedam glasova za i samo tri suzdržana. Ti prijepori su se uglavnom odnosili na pitanje izbora ravnatelja. Bilo je mišljenja da bi ipak ministar trebao potvrđivati izbor ravnatelja. Bilo je i suprotnih mišljenja. Zatim, na kompetencije školskih odbora i na njihov sastav, njihovo imenovanje i na nekoliko drugih detalja o kojima je bilo riječi. Na primjer što je spomenuo sada i gospodin državni tajnik pitanje osiguranja za djecu športaše stanovitog recimo tako posebnog tretmana. Međutim, jedna stvar je bila apsolutno unisona, jednoglasna a to je bila potpora ideji državne mature. Tu su svi članovi odbora biti suglasni i tu kažem nikakvih prijepora nije bilo, s tim jasno što je ovaj tekst zapravo samo iniciranje jednog procesa koji će dovesti za četiri godine odnosno nešto više do realizacije te ideje koja jasno je prihvaćena konsenzusom. Također smo dogovorili budući da nije bilo tehničkih mogućnosti da sazovemo ponovo odbor a neke tehničke primjedbe su bile takve da su se zaista mogle riješiti i nekim amandmanima, tako da smo onda zaključili i odluči da ćemo neke amandmane u kojima smo zapravo bili više-manje svi suglasni ja podnijeti osobno kao zastupnik a jasno svi ostali zastupnici koji su sudjelovali u raspravi podnijeti će ili klubovi zastupnika podnijet će svoje amandmane koji kažem ne dovode u pitanje cjelinu ovog prijedloga jer ponavljam nakon provedene rasprave donesen je većinom glasova, sedam glasova za i tri suzdržana zaključak. Predlaže se Hrvatskom saboru da donese Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o srednjem školstvu po hitnom postupku. Hvala.
Hvala lijepa. Želi li netko od Odbora za ljudska prava i prava nacionalnih manjina? Gospodin predsjednik odbora, Furio Radin. Izvolite!
Hvala lijepa, gospodine potpredsjedniče. Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina razmotrio je na svojoj 24. sjednici Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o srednjem školstvu, s konačnim prijedlogom zakona. I odbor je ovaj zakon razmatrao kao zainteresirano radno tijelo. U raspravi je izraženo žaljenje što se predloženi zakon donosi po hitnom postupku jer sadrži rješenja koja zaslužuju da se o njima provede detaljnija rasprava. Štoviše, neke novine kao što je državna matura traže da o njima kroz javnu raspravu bude detaljno upoznata najšira javnost prije usvajanja zakon, obzirom da se radi o suštinskoj promjeni u našem školskom sustavu. Obrazloženje predlagatelja da se zakon treba donijeti po hitnom postupku zbog toga što prijave za upis u ljetno upisnom roku za školsku godinu 2005./2006. počinju 30. lipnja te da zakon treba stupiti na snagu prije navedenog datuma, pod navodnicima, kako bi se djeca, roditelji i javnost bili osvješteni u vođenju državne mature je bespredmetno ako se ima u vidu da se saborsko zasjedanje na kojem bi trebao biti donijet održava u vrijeme kada bi već trebao stupiti na snagu. Od pitanja koje bi trebalo detaljnije razjasniti posebno su istaknuta sljedeća. Sa stajališta ljudskih prava diskutabilnom je ocjenom odredba članka 23. konačnog prijedloga zakona kojom se mijenja članak 85. važećeg zakona. Naime, stavkom 4. tog članka propisuje se da će se nastavniku za koje se utvrdi da nije u mogućnosti uredno izvršavati obaveze u odgojno-obrazovnom radu zbog trajnog narušenog psiho-fizičkog zdravlja ako škola za njega nema odgovarajuće druge poslove otkazati ugovor o radu. Pritom u ovom članku nije niti definiran pojam psiho-fizičke sposobnosti. Izraženo je mišljenje da ovakva odredba dovodi u pitanje temeljna ljudska prava osobe koja će njome biti pogođena te da obrazloženje predlagatelja da se radi o usklađivanju s odredbama Zakona o radu ne rješava problem. Ja posebno upozoravam na ovaj članak 23. zbog toga što do sada moglo se dobiti otkaz, djelatnik koji je imao umanjenje psiho-fizičke sposobnosti samo ako nije prihvaćao drugi posao koji mu se nudio a sada može dobiti otkaz ovako i onako. To je jedna velika regresija, jedno veliko unazadi se položaj ljudi, djelatnika u obrazovanju. Posebno naš Odbor skreće pažnju na to i zapravo Zakon o radu je loš o tome a ovaj Zakon o srednjem obrazovanju je bio bolji. U svezi s člankom 6. kojim se uređuje donošenje statuta u srednjoj školi izraženo je mišljenje da se njima nepotrebno komplicira donošenje tog akta jer iz predložene odredbe proizlazi da će školski odbor utvrditi tekst statuta, zatim da će taj statut biti dostavljen osnivaču, pa od osnivača ponovo vraćen školskom odboru umjesto da se propiše da statut donosi školski odbor a potvrđuje osnivač. Znači, samo u jednom smjeru pa se vraća. Smatra se da predloži tekst ne samo što usložnjava proceduru već umanjuje ulogu školskog odbora u postupku donošenja temeljnog akta škole. Postavljeno je pitanje zašto se u predloženom članku 27. stavak 2. pravo povratka nastavnika izbranog za rad u dopunskoj nastavi za djecu hrvatskih građana u inozemstvu i nastavnika imenovanih lektorom hrvatskog jezika i književnosti na stranom sveučilištu na poslove na kojima je prethodno radio i na druge poslove za koje ispunjava uvjete ograničava samo na pet godina. Članovi odbora na kraju su podržali uvođenje državne mature i nacionalnog ispita kao najznačajnijih novina koje se zakonom predlaže smatrajući da bi to trebao biti pozitivan doprinos razvoju školskog odgoja kod nas. Pritom je upozoreno na potrebu osmišljenog uvođenja ovog projekta u široko i pravovremeno informiranje javnosti i educiranja svih zainteresiranih. Na kraju nakon provedene rasprave odbor je jednoglasno donio slijedeći zaključak: - Predlaže se Hrvatskom saboru da donese Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o srednjem školstvu. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. Otvaram raspravu. U ime Kluba HDZ-a gospođa zastupnica Ivanka Roksandić. Izvolite!
Gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici! Pred nama je evo Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o srednjem školstvu, mogli bismo čak reći kao nekakav logičan slijed onoga što se desilo na prošloj sjednici jer smo i tamo usvojili nove izmjene i dopune Prijedloga zakona o osnovnom školstvu, a ovo su gotovo rekli bismo u početku identična usklađivanja. Naime 2001. godine uspostavljen je decentralizirani model upravljanja i financiranja srednjih škola. Kroz ovaj period u praksi pokazalo se da u važećem Zakonu nije dobro definiran čitav niz odredbi i da postoji čitav niz nedorečenosti. Zato treba podržati ovaj Prijedlog izmjena i dopuna zakona. Dobro je da su usklađene promjene Zakona o osnovnom školstvu i Zakona o srednjem školstvu i to prije svega one koje se odnose na prethodnu suglasnost osnivača u postupku donošenja Statuta što svakako daje velike obveze osnivačima ali i velike ovlasti. Statusu učitelja, stručnih suradnika i drugih djelatnika u školi, način zapošljavanja djelatnika, načinu upravljanja školom, na uvjete koje treba ispuniti ravnatelj, izbori i ovlasti školskog odbora daje se velika prava osnivaču da imenuje članove škoslkog odbora, smanjuje se broj članova školskog odbora sa 9 na 7 članova. Isto tako definiran je u ovom Prijedlogu zakona i prestanak ugovora o radu radnika srednje škole s navršenih 65 godina života i najmanje 20 godina staža. Zasnivanje radnog odnosa na određeno vrijeme bez natječaja dakle ponovo se uvodi ovaj status i pravo nastavnika koji je izabran za rad u dopunskoj školi, za djecu hrvatskih građana u inozemstvu ili onih ljudi koji su imenovani za lektore hrvatskog jezika i književnosti na stranom sveučilištu da se nakon određenog roka mogu vratiti po prestanku tog svog obnašanja dužnosti na svoje radno mjesto.To je jedna novina i mislimo da je to dobro za ljude koji se odlučuju da rade s našim učenicima u inozemstvu. Novina je i oslobađanje od obveze polaganja stručnim ispitima onih nastavnika koji su stručne ispite položili prema Zakonu o osnovnom školstvu, a rade u srednjoj školi. Međutim Klub zastupnika HDZ-a predlaže ipak da se poslovi organiziranja i provođenja stručnih ispita za nastavnike opće obrazovnih nastavnih predmeta, stručne suradnike i odgajatelje kao javna ovlast povjere Zavodu za školstvo Republike Hrvatske, a poslovi organiziranja i provođenja stručnih ispita za nastavnike strukovnih škola jer su ovo srednje škole pa postoje i strukovne škole kao javna ovlast povjeravaju Agenciji za strukovno obrazovanje koja je i u tu svrhu osnovana. Upravo da skrbi, da brine o stručnom usavršavanju nastavnika. Novina u ovom Zakonu i svakako koju treba pozdraviti je mogućnost održavanja instruktivne nastave za sve one učenike koji su zbog svojeg zdravstvenog stanja ili poteškoća u redovnom polaženju nastave moguće održati ili u zdravstvenoj ustanovi ako oni duže borave ili čak u kući, u osnovnoj školi je to bilo do sada moguće. Srednja škola nije imala ovo utvrđeno pa mislim da je to potpuno ispravno da i ovi učenici imaju pravo na ovakav instruktivni rekli bismo oblik pohađanja nastave. Isto kao i u Zakonu o izmjenama i dopunama Zakona o osnovnom školstvu i ovaj prijedlog uvodi se obveza ravnatelja da o kršenju prava djeteta obavezno izvjeste Centar socijalne skrbi. U sadašnjem Zakonu to nije bilo regulirano zakonski. A uvodi se isto tako kao i u Zakonu o osnovnom školstvu institut udaljavanja radnika protiv kojih su pokrenuti kazneni postupci za kazneno djelo primanja mita, nasilničkog ponašanja, zlouporabe opojnih droga, kazneno djelo protiv spolne slobode i spolnog čudoređa, kršenja obiteljskih obaveza, zapuštanje i zlostavljanja djeteta ili maloljetne osobe ili neko drugo kazneno djelo počinjeno na štetu djeteta ili maloljetne osobe. Uz sve navedene promjene koje se odnose uglavnom na djelatnike ili upravljanje školom važno je istaknuti i pravo onim učenicima, a ovdje je već i predlagatelj to izrekao koji su dobri sportaši da mogu sudjelovati na natjecanjima i pripremama te da oni izvode nastavu tjelesne i zdravstvene kulture prema posebnom programu kojeg donosi Ministarstvo. Do sada u Zakonu o srednjem školstvu nije to bilo, izrijekom je bilo rečeno vrhunski sportaši. Vrlo malo je vrhunskih sportaša među učenicima srednjoškolcima koji nose tu kategoriju pa se najčešće odlučivalo na nastavničkim vijećima ili ravnatelji škola hoće li pustiti dobre, vrlo, vrlo kvalitetne učenike koji su i vrlo kvalitetni sportaši, hoće li ih pustiti uopće i na državna natjecanja? Mislim da to je dobro što se reguliralo ovim Zakonom i što se ta kategorija vrhunskog skinula na rekla bih jednu možda izgleda nižu kategoriju, ali zaista za broj djece koji je uključen u natjecanje i najbolju. Svakako da su najvažnije promjene u ovom prijedlogu se odnose na uvođenje nacionalnih ispita za vanjsko vrednovanje programa. Cilj ovih ispita je dobivanje informacija o uspješnosti učenika, pružanje zaista i povratnih informacija školama radi njihovog samovrednovanja i unapređivanja kvalitete rada u školama, postavljanje normi i standarda u ocjenjivanju. Nacionalni ispiti su standardizirani postupci kojima se provjeravaju sposobnosti, znanja i vještine učenika. Provodi ih Nacionalni centar za vanjsko vrednovanje, a o čijem smo mi jel' osnivanju još 2004. prošle godine na jednoj od naših sjednica i odlučivali i donjeli zakon. Od škole se očekuje da provede i samoanalizu, samovrednovanje pa tako i na taj način definira svoje razvojne ciljeve. Druga važna novina koju smo se svi složili već ovdje je uvođenje državne mature. U cilju gospodarskog razvoja a uzimajući uopće procese koji se događaju i na tržištu rada, uvođenjem državne mature u hrvatsko školstvo dobiva se sustav vanjskog vrednovanja školskih postignuća učenika na kraju četverogodišnjeg srednjoškolskog obrazovanja. Svjedodžba dobivena nakon polaganja državne mature služi kao objektivni pokazatelj pripremljenosti učenika za nastavak obrazovanja ili spremnost učenika za uspješnu prilagodbu zahtjevima tržišta rada. Uvođenjem državne mature obrazovanje se usmjerava na učenika. Na njegova postignuća. Na kompetencije kao i na rezultate koji se od njega uopće očekuju. Za razliku od postojeće mature i završnih ispita u kojima su do sada dolazili različiti kriteriji nastavnika i škola nepostojanja uopće standarda vrednovanja znanja i postignuća učenika, nemogučnost usporedbe škola, nepouzdanost podataka o kvalificiranosti, kompetencijama učenika, rezultati na maturi sada nisu imali nikakav utjecaj na unapređenje kvalitete obrazovanja. Sve to dovodilo je do nepovjerenja u kvaliteti pri upisu učenika u daljnje obrazovanje kada su oni upisivali visoko obrazovanje ili pri ulasku na tržište rada. Uvođenjem državne mature upravo se želi postići suprotno. I na kraju što da kažem? Uvažavajući specifičnosti poslova u odgojno-obrazovnom sustavu Zakonom o izmjenama i dopunama Zakona o srednjem školstvu osigurat će se bolje funkcioniranje škola, kvaliteniji nadzor nad zakonitošću i radom u školama od strane osnivača i Ministarstva. Započeti pripreme na provođenje promjena u sustavu obrazovanja i prilagodbi sustavu obrazovanja Europske unije i sve, zbog svega ovoga što je tu izrečeno Klub zastupnika HDZ-a podržat će donošenje ovog Prijedloga zakona izmjena i dopuna Zakona o srednjem školstvu uz dva amandmana koja ćemo predložiti predlagatelju.
Hvala lijepa. E sada u ime Kluba HSLS-a LS-a i DC-a će gospođa zastupnica i potpredsjednica Đurđa Adlešić a potom i gospodin Frano Piplović.
Hvala lijepo, gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Ja ću doista samo kratko iznijeti mišljenje u ime HSLS-a i LS-a, a kolega Piplović u ime DC-a i vidjet ćete da je zapravo zajednička potpora izmjenama ovog Zakona našeg Kluba. Jer držimo da je Zakon potrebno donijeti i to Konačni prijedlog zakona. Prije bismo mogli reći da Zakon već kasni nego da ide prebrzo jer se ovim Zakonom, ovom izmjenom zapravo rješava niz nedostataka koji su negativno utjecali na učinkovito funkcioniranje srednjoškolskog sustava. Znamo da nije bio riješen problem zamjene ravnatelja u slučaju izbivanja ili spriječenosti. Doista su postojali slučajevi ili situacije u kojima ravnatelj nije bio u mogućnosti dati punomoć, npr., kod iznenadne bolesti pa nije imao tko potpisati svjedodžbe ili diplome i to se znalo događati upravo pred prijemne ispite. Ja bih se složila sa primjedbom na članak 23. na koju je kolega Radin upozorio. Uvjerena sam da će državni tajnik u ime predlagatelja zajedno s nama razmotriti ovaj članak i vidjeti mogućnost da se on preciznije definira jer su doista tu moguće zlouporabe, ali treba biti jasan i reći koja je procjena zapravo, koliko će koštati porezne obveznike ovakvi liječnički pregledi, tko će ih plaćati. I dopustite i da kao prosvjetni radnik kažem, u redu je da prosvjetni radnici idu na pregled, ali zašto smo upravo baš mi ili ljudi koji rade s njima na listi onih koje bi možda među prvima trebalo pregledati. Postoje možda ljudi koji rade i u nekim drugim poslovima na koje bi se ovo pravilo i ovaj članak mogao odnositi. Dobro je i da se rješava problem raspuštanja Školskog odbora, a razrješenje ravnatelja u slučajevima evidentnog kršenja propisa. Složit ćemo se da je državna matura dobra, dobro riješena. Međutim, treba biti potpuno iskren i reći da svi učenici nemaju iste, pa skoro ni slične uvjete u kojima uče niti kolege i kolegice profesori i nastavnici s obzirom na mjesto stanovanja. I zato će biti vrlo zanimljivo vidjeti prve rezultate. Ja time ne želim reći da oni koji rade u lošim uvjetima uvijek imaju lošije rezultate, ali bi trebalo vidjeti što se može učiniti da naši učenici rade u približno sličnim uvjetima. Što se može učiniti po pitanju standarda u školi, ne samo pedagoškog standarda koji je donekle riješen. Želim naime reći da postoji mogućnost na koji se može riješiti opremljenost naših škola. Mislim da je državni tajnik spomenuo plan razvoja sektora obrazovanja za period od 2005. do 2010. godine. Dakle, dokument Vlade Republike Hrvatske prema Svjetskoj banci. Dakle, može se kandidirati, mogu se kandidirati upravo srednje škole i mislim da se radi o kreditu od 85 milijuna dolara. Dakle, kad bi se toliko utrošilo u standarde naših srednjih škola, držimo da bi pomaci doista bili vidljivi. Dio koji se odnosi na način izvođenja ekskurzija gdje će ministar donijeti takve akte držim da je i to potrebno bez obzira što mislim da su prosvjetni radnici među posljednjima kojima treba propisivati i izlete. Međutim, treba propisati vrlo jasno i podzakonskim aktima i standarde o broju prosvjetnih radnika koji prate određenu grupu učenika. To je vrlo važno jer kad tu dođe do problema onda su oni preveliki. Radi se o djeci, radi se o djeci odnosno ili učenicima u vrlo osjetljivom životnom razdoblju i taj dio doista treba vrlo precizno riješiti podzakonskim aktima. A mislim da bi bilo dobro u tim aktima upozoriti da i Hrvatska ima lijepa mjesta koja naši učenici mogu posjetiti. Između Dubrovnika i Španjolske ne bi bilo loše upozoriti da bi bilo dobro da djeca upoznaju Hrvatsku, da upoznaju Dubrovnik, da upoznaju sjeverni dio Hrvatske. Umjesto vrlo jeftinog i bolje da ništa ne kažem o kvalitetu ljetovanja na primjer Španjolske, Turske ili neke druge zemlje u doba kad mi možemo govoriti o ljepoti našeg Jadrana. Ono što želim posebno pohvaliti je članak 2. kojim se propisuje da se nastava za učenike s teškim motoričkim teškoćama i kroničnim bolestima može organizirati u učenikovom domu ili zdravstvenoj ustanovi. Takva je mogućnost bila samo za osnovne škole. Samo želim upozoriti da se doista, doista to riješi tako da ovaj članak bude potpuno provediv ili što više provediv kako ne bi ostao samo na deklarativnoj razini. Jer ja vas moram podsjetiti da postoje i škole u kojoj djeca sa invalidskim kolicima ne mogu ući. Najčešće ih nose mame ili ponekad to rade i kolegice i kolege iz razreda. Ovaj dio koji se odnosi na imenovanje i razrješenje ravnatelja nažalost je potpuno potreban. Potrebne su i sankcije međutim ovaj dio koji se odnosi na djelatnike srednjih škola kojima prestaje ugovor s navršenih 65 godina života i najmanje 20 godina staža osiguranja je dobar jer omogućava da mladi nastavnici koji su nezaposleni dođu raditi. Teško je zamisliti nekoga sa 64 i 65 godina, neka se nitko ne naljuti, tko može kvalitetno raditi s novim generacijama od 18 i 19 godina koje su daleko i pismenije i usmenije možda i od mnogih nas ovdje. A teško je onda pratiti rad u tim godinama. Međutim, držim da ovdje treba ipak voditi brigu da se završi nastavna godina. Da se ne prekine nastava u bilo kojem mjesecu pa da se onda uvode zabune samo zato što nekom ističe, npr., 1.4. tih 20 godina staža. Mi ćemo, dakle, ovaj Zakon poduprijeti. Držimo da je dobro da se donosi po hitnom postupku, ali doista će trebati obavijestiti i Parlament, pa zašto ne i javnost o tome kako izgledaju rezultati državne mature. Pa onda možda vidjeti koliko to ima veze sa materijalnom situacijom u školama i stručnom zastupljenošću. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Frano Piplović također ima iz tog kluba.
Gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Pa u kratko bih, par minuta reći ću ono što u ime DC-a. naime, mi u DC-u držimo da je ovaj Zakon, ove izmjene i dopune ovoga Zakona da su to zapravo jedan nužan put koji trebamo kao društvo prijeći kamen po kamen da dođemo do one vizije hrvatskog srednje školstva kao one bitne osnove u sustavu obrazovanja i izgradnje čovjeka u našemu društvu. Viziju koju je Vlada, odnosno ministar ponudio ovo što sad se nudi u ovom Zakonu, zapravo to je ostvarivanje dijela te vizije koja jasno mora proći svoje vrijeme. Držimo da je to dogradnja cijeloga sustava školovanja i njegovo usklađivanje sa stvarnim potrebama koje, jasno, kako se budu mijenjale tako će se i mijenjati i zakonske odredbe da dođemo do onog konačnoga cilja. Znači, držimo zapravo da je ovo zaista jedan korak naprijed. Ovdje je spomenula kolegica Roksandić da smo prije mjesec dana imali ovdje jednu raspravu vezanu uz osnovno školstvo. Gotovo isti problemi su bili vezani za osnovno školstvo, znači, i ono što smo tamo podržali kao elemente u dogradnji sustava, to imamo danas i kod srednjega školstva. Ono recimo što bih posebno naglasio to je uvođenje nacionalnog ispita kao standardiziranog postupka kojim se provjerava koliko su učenici sposobni stečena znanja i vještine iz pojedinih predmeta koristiti. Koliko su oni sposobni da to iskoriste u samoj praksi. Znači, imamo jedan, nešto što nam je potrebno. Ja se sjećam kad sam bio u osnovnoj školi, srednja škola, bile su nekadašnje famozne komisije i kada bi te dolazile to je bio strah i trepet, u zadnjih jedno zadnje razdoblje naše škole su se pretvorile u obične biflaonice, na kraju osobito su bile biflaonice pri završetku protekloga sustava kada se puno toga lupalo napamet a gotovo malo se moglo primijeniti u praksi. Ja vjerujem da će ovakav način provjere, kroz ovakav nacionalni ispit koji će se periodično kroz sustav školovanja od 4 godine, da će se to biflanje pomalo napuštati srednje školstvo i da će zapravo učenici na kraju srednje škole puno osposobljeniji da ta znanja koja su stekla tijekom srednjeg školovanja u praksi primjenjuju. Isto tako spomenuo bih dvije kategorije koje dobro da ste ovdje spomenuli to su kategorija učenika koji imaju teškoće u svom razvoju, da se ovdje otvara jedna zakonska mogućnost da oni budu posebno tretirani sa posebnim člankom to je po meni dobro, i imamo nadarene sportski nadarene osobe da se ti učenici koji imaju nadarenost za odgovarajuće sportove a i ne mogu podjednako odgovoriti i obavezama u srednjoj školi da se taj sportski talent ne guši, kao što sami vidite kvalitetni sportaši to su naši ambasadori, vrlo efikasnosti i u današnjem sustavu komuniciranja sportaši su jedna bitna komponenta, u toj promociji države, društva itd. Iznio bih dvije primjedbe, ja sam iste primjedbe iznosio kada smo govorili o osnovnom školstvu. Naime, u članku 19. ovdje se govori da rad u srednjoj školi ne može obavljati osoba koja je pravomoćno osuđena za neko od kaznenih djela protiv Republike hrvatske, pa se tu navodi kazneno djelo mita, nasilničkog ponašanja, zlouporabe opojnih droga, protiv spolne slobode, spolnog ćudoređa, kršenja obiteljske obveze itd. Mislim da bi ovdje treba ubaciti još jedno dvije riječi, znači koja je osuđena, odnosno osumnjičena i protiv koje se vodi kazneni postupak, vi danas imate da je osoba koja je zbog vjerojatno nekvalitetne kontrole ušla bila je pedagog, odgajatelj, u školu, u Sisku, imamo sada i Brezovicu kao jednu ustanovu gdje se isto tako učenici educiraju, znači da dođu takve jedne osobe, mislim da bi trebalo ubaciti ovdje znači koja je osumnjičena i protiv koje se vodi kazneni postupak. Jer takva sada osoba bi se, ako ovaj zakon bude sada važio ako stupi sada na snagu, takva osoba se po ovom zakonu može zaposliti, javiti se na natječaj itd. Mislim da bi to trebalo uvesti. I još jednu stvar razmišljam glasno da je u članku 2. istog ovoga odnosno stavku 2. istoga članka, kaže nastavnik i drugi radnik protiv kojeg je podignut kazneni postupak za kazneno djelo iz stavka 1. ovoga članka udaljava se od obavljanja poslova do pravomoćnosti sudske presude, jasno on u tom razdoblju ima pravo na naknadu mjesečne plaće u visini polovice plaće. Što će se dogoditi ako je ta osoba zatajila i slučajem je bila otkrivena, što ćemo ono razdoblje koje je on proveo na radu itd., kako ćemo mi to ocijeniti, hoće li ta osoba uz razno razne pravničke smicalice, uspjeti odugovlačiti taj proces i može tako godinu dana primati pola te plaće. Mislim da bi to trebalo precizirati zbog efikasnosti cijeloga sustava da se ovakve osobe spriječe. Ja bih ovdje ugradio da im se automatski da otkaz ako se otkrije da su oni zatajili i da su to djelo ranije počinili a nije bilo evidentirano kod prijema u radni odnos. Recimo ovo je po meni vrlo bitna komponenta, proces školovanja, obrazovanja djece je vrlo odgovoran proces i mogu u njemu samo raditi odgovorne, moralne, osobe. I na samom kraju spomenut ću članku 25. U članku 25. se ovdje navodi da su učenici koji su pisali gimnaziju zaključno sa školskom godinom 2004. 2005. znači na kraju razdoblja polažu maturu po starom sustavu. Zašto im ne bi otvorili mogućnost da učenicima koji su bili jednu godinu, znači ovu su godinu sada završili, zašto im ne bi otvorili mogućnost ukoliko oni žele polagati državnu maturu, zašto ne bi na njihov zahtjev nije obvezno ali ako žele položiti državnu maturu zašto im to ne bi omogućili. Mislim da to nije veliki gubitak, neće se ništa novoga dogoditi u prvoj godini kada krenemo po novom sustavu da neće biti nekih velikih razlika. Ja bih tu predložio da se ipak djeci koji žele položiti državnu maturu da im se to omogući. Mislim podražt ćemo jasno ovaj Prijedlog. Hvala lijepo.
Hvala lijepo kolega zastupniče. U ime Kluba SDP-a kolegica zastupnica Marija LUgarić. Izvolite.
Poštovana gospođo potpredsjednice, kolegice i kolege. Temeljna svrha ovih predloženih svrha ovih predloženih izmjena i dopuna je dvojaka, s jedne strane mijenjaju se pojedine odredbe zakona koje se odnose na upravljanje školama, te se s druge strane ostvaruju normativne pretpostavke za uvođenje državne mature u srednje škole. MI u Klubu SDP-a snažno podržavamo uvođenje državne mature ali se ne možemo složiti sa predloženim izmjenama koje se odnose na promjene upravljačke strukture u srednjim školama obzirom da se de facto sustav upravljanja centralizira i narušava se već dosegnuti stupanj autonomije škole. Za nas u SDP-u autonomija škole koja je temeljena na autonomiji učitelja, na stručnoj kompetenciji učitelja ključni je moment i ključna je činjenica na kojoj se treba temeljiti unapređivanje kvalitete škole i jačanje važnost škole u lokalnoj zajednici. Stoga ne možemo podržati onaj dio izmjena i dopuna koji predstavlja korak nazad u odnosu na već dosegnutu autonomiju škola. Pri tom prvenstveno mislimo na promjene koje se odnose na način izbora članova i članica školskog odbora. Do sada je u Zakonu bilo rješenje da predstavnike nastavnika u školskom odboru biraju svi radnici škole, da predstavnike roditelja biraju sami roditelji a osnivač je imenovao svoje predstavnike. Sada nam Ministarstvo predlaže da se svi, ali apsolutno svih članovi školskog odbora dakle i oni iz redova nastavnika i oni iz redova roditelja imenuju od strane osnivača. Dakle, imamo jedno vrlo jasno nazadovanje od biranja prema imenovanju odnosno od slobode i autonomije nastavnika i roditelja prema imenovanju od strane politike, i to nije dobro rješenje. Nama je u SDP-u žao kada se već išlo dirati u školske odbore, zašto Vlada nije predložila izmjene koje bi značile kvalitetne pomake u sastavima školskog odbora. Primjerice žao nam je zašto se umjesto toga da se izbor članova školskog odbora dao u ruke politike, nije opredijelilo za rješenje kojima bi pojedine članove školskog odbora primjerice imenovale institucije ili tvrtke iz gospodarstva, jer ipak velik dio naših sugrađana svoje školovanje završava sa srednjom školom. Zašto primjerice u sastavu školskog odbora obrtničkih škola nije uveden predstavnik obrtničke komore. Takva kvalitetna i kvalitativna rješenja mi bi svakako podržali ali ova koja su predložena, kojima su u školstvo i u školske odbore vraća politizacija i politička volja lokalnih moćnika ne možemo podržati. Ujedno će se primjenom ovoga Zakona ako se usvoji ovako kako je predložen, u roku od 60 dana smijeniti svi ali apsolutno svi i kompletni postojeći školski odbori i imenovati novi, što nas neodoljivo podsjeća na neke političke čistke za koje sam mislila da su odavno iz nas, pročitajte predzadnji članak prijelaznih odredbi. U prijedlogu zakona su također upitne odredbe koje se odnose na ovlasti prosvjetnih inspektora koji nemaju ama baš nikakve veze sa Zakonom o prosvjetnoj inspekciji. Na žalost najveći problem nije u toj formalnoj neusklađenosti jer je puno veći problem u tome što se temeljem prijedloga prosvjetnog inspektora koji za to po posebnom zakonu nema ovlasti, i zamislite procjene ministra može raspustiti školski odbor i može se smijeniti ravnatelj škole. Pa kakvu to poruku šaljemo. Očito još jedan primjer posve neprimjerene politizacije u školstvu i mi u SDP-u ne možemo biti za takvo rješenje. Ne možemo biti za predloženo rješenje kojim se umanjuje dosegnuti stupanj radne i socijalne sigurnosti nastavnika u srednjim školama to se odnosi na prijedlog promjena članka 85. Zakona koji regulira postupke u slučaju narušenog psiho fizičkog zdravlja nastavnika. Do sada je vrijedila odredba da nastavnika kojemu je zdravlje toliko narušeno da ne može više raditi u nastavi škola mora osloboditi neposredno odgojno-obrazovnog rada i rasporediti ga na radno mjesto sukladno njegovoj preostaloj radnoj sposobnosti. Ta je odredba pružala kakvu takvu socijalnu sigurnost nastavniku. Sada se nasuprot tome predlaže da se ta odredba olabavi i da ukoliko škola nema odgovarajuće radno mjesto nastavniku naprosto da otkaz. To je neprihvatljivo posebno stoga ako znamo da je posao u nastavi s djecom visoko stresan posao i da se narušenost zdravlja nastavnika uglavnom javlja kao posljedica posla koji obavlja. To već postaje ozbiljan problem, posebno u srednjim školama i obzirom na sve veći broj slučajeva nasilja djece i roditeljima nad nastavnicima tako da se već javljaju vrlo ozbiljni zahtjevi nekih stručnih udruga i nastavničkih udruga za beneficiranim radnim stažom učitelja. Ja ne mislim da je to rješenje najpametnije ali posve sigurno otkazivanje ugovora o radu u slučaju narušenosti zdravlja nastavnika nije rješenje primjereno jednoj socijalnoj državi i takvo rješenje ne možemo podržati. A Republika Hrvatske je a mislim da to svi ovdje znamo još uvijek sukladno članku 1. našeg Ustava socijalna država. Drugi dio koji se odnosi na uvođenje državne mature mi i to želim posve jasno i nedvosmisleno reći mi u Klubu SDP-a u potpunosti podržavamo jer upravo je iz našeg kluba još u prošlom mandatu i naš klub je bio taj koji je još u prošlom mandatu predložio i Sabor prihvatio zaključak koji je obvezao Vladu da predloži osnivanje institucije koja bi provodila vanjsko vrednovanje uključivo s državnom maturom. Kada smo to prije dvije ili tri godine predlagali to smo predložili duboko svjesni potrebe uspostavljanja sustava vrednovanja jer upravo sustav vrednovanja i kvaliteta evaluacije na neki način mjera za kvalitetu cijelog sustava. Smatrali smo tada a smatramo to i danas da je uvođenje sustava vrednovanja u školstvu dobar korak koji može a zasigurno i hoće potaknuti i na druge promjene u sustavu jer će nam upravo sustavno provođenje vrednovanja dati uvid u pravo stanje stvari, definirati probleme i ponuditi put njegovog rješavanja. I želim iskoristiti ovu priliku i još jednom vrlo jasno definirati pojam i važnost vanjskog vrednovanja u obrazovanju. Vanjsko vrednovanje predstavlja skup definiranih i vrlo jasnih mjera i postupaka usmjerenih na procjenjivanje i ocjenjivanje efikasnosti odgojno-obrazovnog procesa te objektivno praćenje ishoda obrazovanja. Vanjsko vrednovanje provodi institucija koja je izvan neposredno odgojno-obrazovnog rada, to je naš nacionalni centar za vanjsko vrednovanje i to je razdjelnica od unutarnjeg vrednovanja kojeg primarno provode učitelji i učenici odnosno škole same za sebe i procjenjivanje vlastite uspješnosti. Smatramo potrebnim istaknuti da je najrazvikaniji u javnosti najpopularniji segment vanjskog vrednovanja državna matura važan element ali u cjelokupnosti sustava ipak samo jedan element te je stoga potrebno razvijati i ostale sastavnice sustava vanjskog vrednovanja. Nadalje, cijeli projekt uvođenja vanjskog vrednovanja i uvođenja državne mature neće mati ali apsolutno nikakvoga smisla ako bude svrha i cilj sam sebi jer ako ne dođe do funkcionalnog povezivanja sustava vanjskog vrednovanja s ostalim segmentima odgojno-obrazovnog sustava neće se postići željeni cilj da provođenjem vanjskog vrednovanja utječemo i dajemo poticaj za uvođenje inovacija u odgojno-obrazovni sustav, u upravljanje sustavom i kreiranje obrazovne politike. Bez tek povezanog i kompleksnog sustava temeljenog na visokoj profesionalnosti i etičnosti nećemo postići željeni cilj unapređivanja kvalitete odgojno-obrazovnog rada kao i usmjeravanja učenika na poželjne ciljeve obrazovanja koji se postižu radom i zalaganjem. I toga moramo biti svjesni kod rasprave oko državne mature jer je granica između dobre provedbe i jalova rada izuzetno tanka, a posljedice loše projektiranog i izvedenog sustava vanjskog vrednovanja mogu imati pogubne utjecaje, posebno stoga jer se dovodi u pitanje svrha škole jer je vrlo lako moguće da svrha školovanja postaje naučiti odgovore na nekoliko tisuća pitanja iz ispitnih kataloga. Stoga treba biti vrlo oprezan u donošenju konačnih odluka i upozoravamo i želimo iskoristiti i ovu priliku još jednom da upozorimo ministarstvo da je krajnje vrijeme za ozbiljnu i na stručnim a ne savjetničkim kriterijima utemeljenu kurikularnu reformu. U tom smislu želimo još jednom istaknuti da odabrana metodologija rada za donošenje nacionalnog kurikuluma koja kreće od kataloga znanja odnosno od HNOS-a je posve promašena odnosno da sva didaktička i pedagoška struka kaže da treba raditi posve suprotno jer treba prvo projektirati ciljeve i ishod obrazovanja i razine postignutih kompetencija nasuprot nekakvim naštrebavanjima znanja iz kataloga bez jasno i vrlo precizno definiranih ciljeva. Katalozi znanja odnosno po novom HNOS mogu biti samo efikasan pomoćni mjerljivi alat mjerljivih indikatora, no oni ni na koji način ne mogu i ne smiju postati kriterij vrednovanja. Na stranu sada što naš pravni sustav u obrazovanju opće ne poznaje kataloge znanja i HNOS već su obveza nastavni programi katalozi znanja i HNOS odnosno HNOS mogu biti vrlo loša poruka ukoliko želimo promovirati kompetencije i poželjne razine kongitivnih operacija i stečenih vještina. Nekoliko riječi o samoj državnoj maturi. O državnoj se maturi dosta piše i govori u javnosti a zbog bliskosti i privida jednostavnosti teme svi se osjećaju vrlo kompetentnima o državnoj maturi govoriti, no nasuprot uvriježenom mišljenju da će državna matura kao nekakvim čarobnim štapićem riješiti sve naše probleme istina je upravo suprotna. Uvođenje državne mature će uz očekivane pozitivne efekte generirati i brojne probleme i prouzročit će velike potrese u školstvu. Stoga je projekt državne mature potrebno dobro pripremiti i čini nam se u SDP-u da temeljem znanstvenog projekta kako se radi sada u Ministarstvu obrazovanja i znanosti je to dobro, treba ga provoditi postupno uvažavajući aktualno stanje u školama i uvažavajući sve posebnosti i različitim područjima Hrvatske. Mislim da je već ovdje dovoljno jasno ali ne škodi još jednom pripomenuti da ako i samo ako će projekt državne mature biti temeljen na relevantnim znanstvenim projektima uz uvažavanje iskustava zemalja koje su državnu maturu uvele te ukoliko ćemo na uvođenje državne mature gledati i kao na proces i kao na rezultat državna će matura u konačnici biti dobar projekt na korist učenicima i školi a ne još samo jedna trauma u cijelom sustavu. Mi na taj problem želimo još jednom vrlo jasno upozoriti i pozvati aktualnu prosvjetnu vlast da o tome itekako vodi računa. Posebno je važan način na koji će se formirati standardi cijelog sustava državne mature jer mislimo to je već valjda svima jasno da državna matura mora biti koncipirana tako da tijekom cijelog školovanja usmjerava učenje od faktografije prema rješavanju problema, od reproduciranja ka kreiranju. I naravno, taj sustav nacionalnih ispita koji se uvodi mora biti komplementaran tim stavovima i oni ne smiju postati samo suhoparni ispiti kojima se provjeravaju znanja. I upozoravamo ovdje na izuzetnu važnost i kvalitetnu pripremnu ispitnih kataloga iako nam nije jasno kako će se u realnom sustavu u svakodnevnom školskom životu, da se tako izrazim, kohabitirati ispitni katalozi kao vrlo jasno oblikovani nacionalni standardi minimalnih kompetencija i razina uspješnosti i sukladno najavi posebnog savjetnika ministra HNOS za srednje škole čija izrada za gimnazije treba krenuti na jesen. Također nam predstoji veliki posao prilagodbe sudionika i korisnika obrazovnog sustava vezano uz državnu maturu jer ako i samo jedna generacija učenika bude oštećena zbog uvođenja državne mature bit će generacija previše. Nekoliko riječi o rokovima. Postalo je gotovo pravilo da se sve vezano uz školstvo donosimo u zadnji tren i po hitnom postupku. To je posve neprimjereno za velike sustave kao što je školstvo. Upravo danas i sutra traju prijave za upise u srednje škole i mislim da ovaj način pritiskanjem Sabora da svom brzinom u hitnom postupku raspravi ovaj važan zakon, izglasa ga do petka kako bi se upisi mogli obaviti u ponedjeljak Vlada na neki način i ucjenjuje Parlament obzirom za što nije bilo, ali apsolutno nikakve potrebe jer je bilo dovoljno vremena da se pripremi i ovaj Zakon. Važno je da učenici znaju u trenutku upisivanja škole kakvu školu upisuju, u kojim će se uvjetima morati školovati pa u tom smislu i vrlo jasna poruka našem obrazovnom ministru da se malo manje bavi propagandom, da se malo manje bavi jumbo plakatima i TV-spotovima, a malo više konkretnijim rješenjima. I na samom kraju povodom ove rasprave, a temeljem svega što je do sad izrečeno i tu i na odborima, a temeljem obećanja državnog tajnika od prije 6 ili 7 mjeseci koje se nije ostvarilo mi ćemo još jednom ponoviti zaključke kojim bi obvezali Vladu da sukladno zakonskim odredbama Hrvatskom saboru predloži donošenje pedagoškog standarda jer nije u redu da danas donosimo propis kojim bi sve naše učenice i učenike na kraju školovanja vrednovali po istim pokazateljima, a da im prije toga nismo osigurali i iste uvjete učenja. I na kraju rekla sam uvode se neke posve neprihvatljive odredbe i procedure vezane uz upravljanje škole i naše očitovanje i naše glasanje o ovom Prijedlogu zakona ovisit će o tome na koji način će se Vlada i predlagatelji očitovati o našim amandmanima. Hvala lijepa.
Hvala lijepa kolegice. Državni tajnik u ime predlagatelja gospodin Želimir Janjić. Izvolite.
Hvala lijepa poštovana potpredsjednice. Poštovane zastupnice i zastupnici dopustite da se kratko referiram na ove rasprave koje su do sada bile. Ovo, upravo bih krenuo od ovoga što je poštovani zastupnik Selem rekao u ime saborskog Odbora za obrazovanje, znanost i kulturu. Pitanje riječi izbora ravnatelja odnosno rješenja kako mi nudimo naravno da imamo zemalja poput Francuske, poput Italije gdje ministar imenuje ili u nekim zemljama gdje potvrđuje ravnatelje i doista bi ministar i trebao biti involviran u izbor ravnatelja međutim temeljni preduvjet za to bi zapravo bio da imamo sustav praćenja koji mi nažalost nemamo. Mi planiramo razviti sustav praćenja ravnatelja i to je sadržano u ovom dokumentu Vlade Republike Hrvatske, plan razvoja sustava odgoja i obrazovanja od 2005. do 2010. godine. Onoga trenutka kada mi razvijemo taj sustav praćenja onda će ministar na temelju toga moći zapravo reći zašto nekoga potvrđuje ili nekoga ne potvrđuje. Dakle to sigurno jeste naša budućnost ali u ovome trenutku mi doista ne možemo ići na takvo rješenje. Nadalje hvala najljepša zastupnici Roksandić koja je predložila da ovdje imamo na umu i Agenciju i Zavod za školstvo kada je riječ o javnim ovlastima. Ja se nadam da ćete podnijeti amandman i mi ćemo ga vrlo rado prihvatiti radi toga što ćemo time zapravo otvoriti mogučnost i Zavodu za školstvo, ali i Agenciji da rade ovaj posao koji trebaju napraviti. Nadalje govoreći u ime Kluba HSLS-a i LS-a uvažena potpredsjednica Hrvatskoga sabora Đurđa Adlešić je upozorila na nekoliko stvari. Spomenula je slične uvjete i opremljenost škola. Oprez je dobar naravno i ova primjedba je doista na mjestu da bismo mogli očekivati podjednake rezultate ako želimo sve standardizirati, ako želimo dići kvalitetu obrazovanja onda bi svi uvjeti trebali biti približni. Mi to sada naravno nemamo, ali usuđujem se reći da stječemo uvjete da se to dosta brzo popravi. Dakle izmjenama zakona 2001. godine kada smo decentralizirali sustav i kada smo otvorili mogučnost da osnivač oprema škole u ovome slučaju, da to čini i Ministarstvo sada ovim istim dokumentom koji sam pokazivao poštovanom zastupniku Selemu isto tako želim reći poštovanoj potpredsjednici Hrvatskoga sabora da u ovome dokumentu u vladinom koji smo kandidirali prema Svjetskoj banci i kojim reflektiramo na pozamašan kredit, da će dio tih sredstava biti usmjeren i na ovaj dio i ja sam uvjeren da ćemo kroz sljedeće 4 godine kada će nam se prvi puta učenici pojaviti na državnoj maturi da ćemo te uvjete odnosno opremljenost škola imati približne i da tih velikih razlika biti neće. Nadalje poštovani zastupnik Piplović je zapitao zašto i prošlogodišnja generacija dakle učenici koji su 2004., 2005. upisali prvu godinu gimnazijskih programa zašto ne bi polagali državnu maturu skupa s ovima? To je nažalost jednostavno nemoguće radi toga što od 2007., 2008. godine državna matura neće biti provedena nego tek 2008., 2009. godine. I na koncu poštovana zastupnica Lugarić govoreći u ime Kluba SDP-a je spomenula da ne bi bilo loše kada bi upravnom, u školskom odboru bili i predstavnici Obrtničke komore. Informacije radi želim jasno reći da mi imamo izuzetno dobre odnose sa predstavnicima Obrtničke komore, Hrvatske obrtničke komore koja nam preko svojih predstavnika u županijama silno pomažu u brojnim poslovima, a posebice kada je riječ o planiranju upisa i direktnome kontaktu sa svim školama. Ja ovdje koristim priliku doista da istaknem ovu suradnju kao jedan izuzetno dobar primjer suradnje između Ministarstva i svih onih koji su na Ministarstvo upućeni. Spomenut, spomenuta je također i etičnost kada je riječ o državnoj maturi odnosno vanjskom vrednovanju obrazovanja. To je ono o čemu posebice vodimo računa i mi zapravo želimo uvođenjem državne mature i vanjskoga vrednovanja otkloniti sve ovo o čemu se sada pripovjeda a što pripada ovoj kategoriji. Iz tih razloga dakle u startu da bismo krenuli s time i da bismo dali jasnu poruku da ćemo posebno voditi računa o tomu onoga trena kada je prihvačen znanstveni projekt tada, tada su voditelj projekta i njegovi suradnici mogli angažirati znanstvene novake na vlastiti prijedlog i to bi vjerojatno bilo prihvačeno kao što je najčešće uobičajeno međutim mi nismo upravo iz tih razloga učinili tako da ne bi pala sjena sumnje da netko bira nekoga sebi bliskoga a možda nema potrebnih kvalifikacija. Mi smo tada raspisali natječaj na koji se prijavilo 435 kandidata i od tih 435 mi smo izabrali 6. Nadam se da smo izabrali najbolje prema onomu do sada što, što su napravili smatramo da, da nismo pogriješili. Nadalje govorili ste o tomu kakav će pristup biti kada je riječ o izradi ispitnih kataloga i svemu ovome što se odnosi na daljnje korake u poslu za nacionalne ispite i za državnu maturu. Naravno da je postupak zapravo ovakav. Ono što ćemo mi afirmirati to su na prvome mjestu ishodi obrazovanja, dakle izlazne kompetencije. Na drugome mjestu je način ispitivanja kako se dolazi do, do ispitivanja tih izlaznih kompetencija. Na trećemu metodu. A onaj sljedeći korak se odnosi na nastavnike odnosno njihova potrebna znanja, na opremljenost i u konačnici dolaze, dolaze sadržaji. Dakle ishodi definiraju zapravo sve ovo ostalo pa i same sadržaje. I na koncu nešto o rokovima ja sam vrlo jasno rekao, poštovana zastupnice da, da je bilo doista puno posla da bismo došli do ovoga. Vjerujte da nismo sve ove korake učinili koje sam nabrojio u uvodnom izlaganju. Da nisam to sve rekao kojim je tijekom išlo i kojom dinamikom od mjeseca studenoga prošle godine pa do sada da to nismo sve bili napravili do ovoga vremena mi sa tim prijedlogom ne bismo niti išli nego bismo ostavili godinu dana kasnije. Obzirom da to jesmo napravili i svu proceduru završili do 9. lipnja kada je Prijedlog zakona došao u ovaj Visoki dom smatrali smo da je to dovoljno, ono što stvarno nismo mogli previdjeti, nismo u tom trenutku znali da će biti stanka u zasjedanju od dva tjedna, inače ništa ne bi bilo upitno. Ali niti ovako neće, izglasamo li Zakon sutra, on može biti u ponedjeljak ili utorak objavljen u "Narodnim novinama", stupiti na snagu i ništa neće biti sporno. Hvala vam najljepša.
Hvala lijepo državnom tajniku. U ime Kluba HNS-PGS-a kolega zastupnik Jozo Radoš. Izvolite.
Hvala lijepa, gospođo potpredsjednice, gospodine državni tajniče. Evo, ja ću početi ovdje gdje je državni tajnik stao. Dakle, piše da je, da ovaj Zakon mora stupiti na snagu prije 30. lipnja. Danas je 30. lipanj, prema tome, nema gotovo više ni teoretskih mogućnosti da taj Zakon stupi na snagu prije 30. lipnja, a to sve zbog razloga da bi djeca, roditelji i javnost na vrijeme bili obaviješteni o uvođenju državne mature za učenike gimnazije, sukladno članku 25. Zakona. Dakle, budući da se to nije dogodilo, onda djeca, roditelji i javnost na vrijeme neće biti obaviješteni o uvođenju državne mature, itd. Ja ću nešto malo poslije govoriti o toj državnoj maturi, ali temeljno pitanje koje se državne mature tiče kada smo već kod toga da učenici i roditelji budu obaviješteni je da li je ta državna matura istovremeno i klasifikacijski ispit za fakultet. To je temeljno pitanje koje njih zanima, međutim na to pitanje ovaj Zakon ne daje odgovora. Prema tome, na najvažnije pitanje on ne daje odgovore. Prema tome, pitanje je šta bi to oni izgubili, što će oni izgubiti ako neće ovaj Zakon stupiti na snagu prije 30. lipnja. No nešto malo više o državnoj maturi poslije, a sada općenito o Zakonu. Zakon ima zapravo 3 dijela koja su međusobno nekonzistentna. Prvo je pitanje upravljanja školom i taj se cijeli kontekst Zakona može označiti kao daljnja centralizacija, nepotrebna centralizacija, korak nazad. Drugo je pitanje iz radno-pravnih odnosa koje više-manje sporno makar ću i o tome nešto poslije reći. I naravno, treće i najkrupnije pitanje, međutim o njemu Zakon gotovo ništa ne govori, to je pitanje državne mature. Dakle, o onome što je stvarni pomak u ovome Zakonu, stvarno veliki korak naprijed to je ta državna matura, međutim o toj državnoj maturi osim samoga roka kada bi ona trebala biti uvedena, ovaj Zakon zapravo gotovo ništa ne govori i bojim se da to i put kako će ta državna matura biti uvedena na krivi način. Već danas bi mi nešto o tome trebali znati, kako će državna matura biti uvedena, koje će to biti procedure, koja će biti njena struktura, itd. Međutim, ovaj Zakon o tome gotovo ništa ne govori, a jednako tako o tome gotovo ništa nema niti u obrazloženju Zakona. Ali najprije po ovim pojedinim točkama, ovim cjelinama promjena. Dakle, ovo je Zakon koji je daljnja centralizacija sustava srednjega školstva. Pitanje je zašto to predlagatelj radi. Naravno, ako imate centralizirani sustav da je neke stvari lakše učiniti. Neke odluke je lakše donijeti, neke probleme izbjegavate, ali dobijate temeljni nedostatak sustava da je on centraliziran i da se o svemu odlučuje iz jednoga središta. Prema tome, ne postoji mogućnost da se što je moguće širi broj subjekata uključi u donošenje odluka. To je smisao, zapravo, i demokracije i svega da je možda donošenje odluka nešto malo duže, nešto malo kompliciranije, ali u konačnici te su odluke kvalitetnije. Najlakše je to pitanje i te probleme premostiti tako što ćete se vratiti nazad na centralizaciju sustava. Govoreći o tome, treba upitati da li je Ministarstvo koje je pisalo ovaj Zakon konzultiralo Vladino povjerenstvo za centralizaciju. Vlada je osnovala Povjerenstvo za decentralizaciju koje između ostalog ima zadaću pripremiti i decentralizaciju u sustavu obrazovanja, kako osnovnog tako i srednjeg. Očito ovaj Zakon je potpuno suprotan onome što su ciljevi Vladinog povjerenstva za decentralizaciju, a Vladina tijela bi trebala djelovati naravno usklađeno. Drugo pitanje je pitanje da li su o ovom Zakonu kojima se smanjuju ovlasti jedinica područne i regionalne samouprave konzultirane te iste jedinice regionalne i područne samouprave. Jedna od temeljnih odredbi Europske povelje o lokalnoj samoupravi je kada zadirete u pitanja nadležnosti jedinica lokalne ili regionalne samouprave da prije toga pribavite njihovo mišljenje i dobijete njihovu suglasnost, ako je moguće. Ovoga puta to naravno, pretpostavljam, nije bilo učinjeno jer pretpostavljam da nijedna županija ne bi sa lakoćom kao osnivač pristala na to da joj se smanjuju prava, smanjuju ovlasti, smanjuju nadležnosti za račun središnjih vlasti. Time je dakle ne samo nastavljen taj naš korak nazad u pogledu centralizacije nego je prekršena i Europska povelja o lokalnoj samoupravi što samo po sebi nije problem. Da mi na takav način idemo potpuno suprotno od onoga smjera kojim bi trebali ići. Decentralizacija i u segmentu obrazovanja je put kojim ćemo sigurno ići, sigurno će decentralizacija u ovoj zemlji napredovati uz ove male pomake nazad kao što je ovaj Zakon. Prema tome, pitanje je zašto to Ministarstvo prosvjete radi kada je jasno da je naša sudbina ili ono što svakako moramo učiniti u idućih 5 ili ne znam koliko godina snažna decentralizacija i u segmentu srednjega obrazovanja. Ja neću navoditi koji su to konkretni primjeri i rješenja ovdje u Zakonu u pogledu centralizacije. To je, o tome je bilo govora pa o tome ne treba previše govoriti. Što se radnih odnosa tiče, neka rješenja se iz ovoga Zakona mogu prihvatiti, ali bih ja postavio najmanje 2 pitanja. Ovdje se govori o tome da se nastavniku koji se vraća iz inozemstva jer je tamo predavao nekakve predmete za djecu Hrvata koji tamo žive, njemu se čuva radno mjesto. A mi znamo da se našim ravnateljima i u osnovnim i u srednjim školama ne čuva radno mjesto. Pa čini mi se da je funkcija i dužnost ravnatelja, njegova mogućnost da se nakon nekoliko godina, dakle, da ne bi cijeli život morao biti ravnatelj, vrati na isto mjesto sa kojeg je otišao na poziciju ravnatelja, da se može vratiti, predavati svoj predmet. Čini mi se da je to nekako potrebnije i vjerojatno i ima više takovih slučaja nego što je slučaj osiguranja toga mjesta za naše nastavnike koji predaju djeci Hrvata u inozemstvu. Ja jesam za to rješenje, to je dobro rješenje i njima to treba omogućiti, ali pogotovo bi onda trebalo razmisliti da se takva mogućnost ostavi našim ravnateljima jer oni ili se nemaju gdje vratiti pa su prisiljeni cijeli život biti ravnatelji, što je često slučaj ili pak na neke načine koji nisu baš potpuno u skladu sa Zakonom, sebi čuvaju radno mjesto, u svojoj školi ili u školi svoga kolega. Dakle, u nekakvom susjedstvu, a sve bi se to moglo prirodno riješiti time da se njima omogući da se vrate sa mjesta sa kojeg su otišli na poziciju ravnatelja. I moram ovdje napomenuti također, odnosno ponoviti makar je to bilo rečeno, pitanje poslovno uvjetovanog otkaza nastavnicima koji imaju poteškoće u psihofizičkom stanju. Dakle, ljudi koji su hendikepirani, dakle, bolesni. I ovo rješenje koje sada se predlaže je zapravo korak nazad u pogledu socijalne zaštite prava takovih ljudi. Mi smo do sada imali mogućnost da se ti ljudi zaposle unutar, dakle, škole, unutar sustava, ne na tim mjestima na kojima su radili. Sada ako to nije slučaj, dakle, ako nemaju odgovarajuće mjesto onda dobiju poslovno uvjetovani otkaz, kao i oni kojima je škola ponudila mjesto zamjensko, a ovi ga nisu prihvatili. Dakle, izjednačavamo jednu kategoriju koja je odbila prihvatiti ponuđeno mjesto, i jednu kategoriju koju to mjesto nije ni ponuđeno jer tog mjesta u toj školi nema. To je visoka razina socijalne neosjetljivosti pogotovo za ovu zadnju kategoriju dakle osoba koje imaju psiho fizičko narušeno zdravlje, a kojima škola čak nije ni ponudila neko zamjensko mjesto, i umjesto toga bez ikakve konzekvence i bez ikakvih posljedica daje poslovno uvjetovani otkaz. To je jedan vrlo veliki snažan korak nazad u pogledu socijalne osjetljivosti i zaštite socijalnih prava takovih ljudi, čija prava zapravo posebice treba zaštititi. I na kraju najkrupniji korak u ovome Zakonu je državna matura i nacionalni ispiti međutim, o tome se apsolutno ništa i gotovo ništa ne govori, nešto o tome kako bi to moglo izgledati može se vidjeti ako se pogleda ovaj proračun, pa se onda vidi po tim proračunskim stavkama koji će biti za 2008. i 2009. godinu, što bi to približno bilo a trebalo bi puno ozbiljnije pristupiti planiranju te državne mature, a ovdje se uopće ne govori o nečemu što je čini mi se još teže, još kompliciranije a to su nacionalni ispiti, nacionalni ispiti koji bi trebali biti periodični i tijekom cijelog srednjoškolskog obrazovanja, nacionalni ispiti koji bi također trebali biti vođeni iz ovog centra vanjskog vrednovanja obrazovanja, dakle sa državne razine, trebali bi biti jedinstveni, trebali bi biti standardizirani, periodični i tijekom dakle cijelog obrazovanja o njima se ovdje ne govori ni riječi. Pretpostavka da možete imati kvalitetnu državnu maturu, a slažem se sa svima onima koji su rekli da će tu biti teškoća u početku u prvim godinama, i o tome bi trebalo posebno razmišljati je da imate razvijen dobar planiran sustav tih nacionalnih ispita. Ovdje se o nacionalnim ispitima, o troškovima tih nacionalnih ispita, o ljudima koji će provoditi te nacionalne ispite, o katalozima znanja za te ispite apsolutno ništa ne govori, prema tome, vrlo je upitno što će biti sa tim našim sustavom mature, ako niti nemamo razrađen sustav nacionalnih ispita, a da stvar bude još gora ako se čita plan razvoja sustava odgoja obrazovanja 2005. do 2010. godine, koji je usput budi rečeno jedna hrpa fraza, ja ću samo neke od tih fraza pročitati kao što je "da se znanja i sposobnosti hrvatskih građana usmjeravaju na stvaranje nužne sinergije globalnog razvoja", pa tko to može razumjeti, što to zapravo znači. Nije to jedinstven slučaj u tom dokumentu, većina tog dokumenta obiluje takovim frazama. Nekim stvarima za koje se već 50 godina trebalo naći rješenje kao što je na primjer formulacija u suradnji sa ministarstvima zaduženim za gospodarskim i regionalni razvoj izradit će se nacionalni, regionalni prosvjetni potrebnih obrazovnih profila, kako bi se prema njima oblikovali planovi razvoja ljudskih potencijala, te će se poticati promjene u skladu s tim planovima. Pa to je stvar o kojoj se govori 50 godina, vrlo intenzivno govorimo zadnjih 5 godina, zar je to nešto što može biti plan razvoja, odgoja i osnovnog obrazovanja 1005. 2010. godine to bi trebao biti sukus mjera kompletnih planova, a ne neke fraze koje su poznate već 50 godina, a pogotovo neke o kojima tako intenzivno govorimo zadnjih 5 godina. U tom dokumentu, naime vraćam se na pitanje državne mature, stoji da će se novi nacionalni kurikulum za srednje škole, koji će slijediti potrebe tržišta rada biti završen do 2010. godine i slijedit će načela … za osnovnu školu, zar taj nacionalni kurikulum ne bi trebao biti pretpostavka za standardizaciju procesa učenja u našim srednjim školama pa temeljem toga i pretpostavka za nacionalne ispite, pa tek onda zapravo pretpostavka za državnu maturu. A ovdje se u planu razvoja sustava, odgoja i osnovnog obrazovanja, govori kako će taj nacionalni kurikulum biti završen do 2010. godine, pa kako je onda moguće očekivati da ta državna matura za koju nisu dobro razrađeni ni nacionalni ispiti bude uspješna 2009. godine. Dakle to su sve vrlo krupna pitanja koja ovdje u ovom Zakonu nisu riješena. Bilo bi dobro da smo imali bar u obrazloženju naznake tih rješenja i radi se o vrlo zahtjevnom procesu koji će iz uzrokovati vrlo velike poteškoće pogotovo u prvih nekoliko godina svoje promjene. Temeljem svega ovoga naravno što sam rekao, samo zaključujem dakle ovaj Zakon je korak nazad u pogledu upravljačke i stručne autonomije srednjih škola, to nam apsolutno nije potrebno, nećemo imati velikih šteta od njega ali nećemo imati nikakvih koristi, imat ćemo male pomake nazad jer one velika pitanja nije odgovorio a to je pitanje državne mature, i samo jedan prijedlog koji sam uputio u ime Kluba zastupnika HNS-a i PGS-a a to je da se ovaj Zakon predloži Hrvatskom saboru za 6 mjeseci. Naime, Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu je kada smo raspravljali o Zakonu o osnovnom školstvu koji smo usvojili 10. lipnja ove godine nezadovoljan tim zakonom predložio da se za 6 mjeseci Hrvatskom saboru predloži novi Zakon o osnovnom školstvu. Budući da ovaj Zakon gotovo u cijelosti osim državne mature preslikava rješenja zakona o osnovnom školstvu, bilo bi logično da o tom zakonu paralelno kada budemo raspravljali o zakonu o osnovnom školstvu također raspravljamo tada bi mogli raspravljati o ta dva međusobno povezana zakona i po svom smislu i po rješenjima na jedinstven način tako da bi onda i konačno rješenje pretpostavljam i jednog i drugog zakona trebalo biti bolje nego što će biti ako parcijalno raspravljamo samo o zakonu osnovnom školstvu. Stoga sam predložio u ime Kluba zastupnika HNS PGS-a da nam vlada u roku od 6 mjeseci zajedno sa zakonom o osnovnom školstvu predloži zakon o srednjem školstvu. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Obavještavam da je isteklo vrijeme za prijavu za raspravu u trajanju od 10 minuta po ovoj točci dnevnoga reda. Jedan ispravak netočnog navoda poštovana zastupnica Ivanka Roksandić, izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Uvaženi kolega Radoš je rekao da se nekim odredbama ovog Zakona smanjuju ovlasti županije. Ne, ovdje se ne smanjuju ovlasti županije, dapače ovdje se daju ovlasti osnivaču da imenuje školske odbore i daju prethodnu suglasnost na statut, a osnivači, od 2001. godine srednje škole su upravo županije.
Hvala. Državni tajnik Želimir Janjić. Povreda Poslovnika, poštovani zastupnik JOzo RAdoš.
Gospodine predsjedniče, kolegica Roksandić nije ispravila netočan navod i u tom smislu je povrijedila Poslovnik članak 209. jer u rješenju ovoga Zakona koji kaže o raspuštanju školskog odbora što je do sada bila nadležnost županija a danas je to po ovom novom rješenju je to, sada je to nadležnost tijela državne uprave, prema tome to je prenošenje ovlasti sa razine županija na državnu upravu i svakako smanjivanje ovlasti županija.
Nesporazum, a ne povreda Poslovnika. Državni tajnik Želimir Janjić.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Poštovani gospodine zastupniče, kratko ću se osvrnuti na ove vaše konstatacije, prvo kada govorite o rokovima, ja sam u uvodnom slovu nešto o tomu rekao, ovdje bih ipak podcrtao da je za sve najrelevantniji dan upisa, a ne sam dan prijava. Nadalje, vi ste u nekoliko navrata rekli da kada je riječ o nacionalnim ispitima i kada je riječ o državnoj maturi da u prijedlogu izmjena Zakona nije rečeno ništa. Ja vas upućujem na 3. i 4. stranicu u onome dijelu koji govori o ocjeni stanja i posljedica koje će proizaći iz toga Zakona i dakle u onome dijelu koji govori o ocjeni stanja i posljedice koje će proizaći iz toga zakona i u onome dijelu gdje se govori o predviđenim troškovima za državni proračun da je tu navedeno ono što je trebalo navesti a svo ovo izlaganje koje sam imao na početku zapravo sastavni je dio odnosno obrazloženje prijedloga zakona kao što se to inače čini. Kada je riječ o troškovima nacionalnih ispita onda moram reći da ti troškovi nisu samo ovaj dio koji je naveden u tablici nego zapravo to će biti redoviti troškovi Nacionalnog centra za vanjsko vrednovanje obrazovanja a kada smo donosili taj zakon u Hrvatskome saboru onda smo rekli koliko će donošenje toga zakona koštati i kojom dinamikom će se zapošljavati osobe u Nacionalnom centru za vanjsko vrednovanje obrazovanja. Sadržaj nacionalnih ispita i državne mature, kompletnoga projekta ne bi trebao biti tako postavljen da se u zakonu obrazlaže sve i da se ide u toliku širinu kao što ste vi bili spominjali. Dakle, to temeljno pitanje o kojem ste vi govorili o njemu se već dosta govori a u ovome dijelu mi zapravo samo utvrđujemo otvaranje zakonske mogućnosti da se državna matura uvede u tri članka, dakle u 3. gdje se govori o nacionalnim ispitima, u 25. gdje se govori da se uvodi državna matura i u 17. i u 25. gdje se govori na koju se to generaciju odnosi. Govoreći o centralizaciji ili decentralizaciji ja moram podsjetiti da su osnivači osnovnih škola, županije i 32 grada u Republici Hrvatskoj a osnivači srednjih škola su županije i grad Zagreb. Spomenuli ste raspuštanje školskoga odbora. Ja ovdje moram u obrazloženju jasno reći da predložene odredbe nisu usmjerene na bezrazložno derogiranje osnivačkih prava jedinica lokalne i regionalne područne samouprave već se nastoji osigurati učinkovita zaštita općeg interesa. Neosporno je da je recimo, da je škola javna ustanova i to takva čije su usluge obvezne i čije je korištenje stvar uživaoca. Dakle, riječ je o naglašenom općem javnom interesu. Također je nesporno pravo središnje države da intervenira u situacijama učestalih težih povreda zakona a sukladno odredbama članka 66. Zakona o ustanovama želja je predlagatelja učinkovit način sankcioniranja nezakonitog ponašanja tijela upravljanja u školama i neodgovornosti osnivača koji nadzire to tijelo i ima mogućnost poduzimanja određenih radnji prije nego što bude nužno uplitanje središnje države. Kada je riječ o školstvu ne može se prihvatiti kao jedna mjera ona već iz navedenog članka 66. Zakona o ustanovama jer sudsko ukidanje škole zasigurno nije u interesu niti učenika, niti roditelja, niti općega interesa društva. Hvala.
Hvala. Ispravak netočnog navoda poštovani zastupnik Jozo Radoš.
Vrli kolega odnosno gospodin državni tajnik je rekao kako je u obrazloženju navedeno sve što je trebalo biti obrazloženo. Međutim, ja sam rekao da nije navedeno gotovo ništa o nacionalnim ispitima. Nacionalni ispiti su vrlo važna pretpostavka da bi se kvalitetno mogla provoditi državna matura. I trebalo je bar nešto reći o nacionalnim ispitima. To što je rečeno negdje drugdje a ne u temeljnom zakonu koji uvodi nacionalne ispite to nije dovoljno. Ovo što piše ovaj proračun taj proračun se tiče državne mature a ne i nacionalnih ispita.
Hvala. Poštovana zastupnica Dorotea Pešić-Bukovac u ime Kluba IDS-a. Izvolite!
Poštovani gospodine predsjedniče, štovane kolegice i kolege, državni tajniče! Evo danas kao što znamo svi 30. je lipanj i danas učenici se upisuju u srednje škole za školsku godinu 2005./2006. a mi danas raspravljamo o Zakonu o srednjem školstvu. Sutra ćemo vjerojatno o njemu i glasati a to znači da naši budući srednjoškolci ne znaju pod kojim se uvjetima upisuju i što ih čeka u njihovom školovanju. Ovakav bi zakon po mišljenju IDS-a trebao doći na dnevni red na početku školske godine ali da se ima cijela školska godina za pripreme te da se počne primjenjivati od naravno iduće školske godine. Takav bi pristup ostavio svima vremena za pripremu učenicima, roditeljima, nastavnicima i osnivačima. Klub IDS-a zato ne može podržati ovakav prijedlog zakona a kroz moju raspravu vidjet ćete još i naravno i ostale primjedbe koje ima IDS jer mi smatramo da pred nama je jedna vrlo važna materija koja je došla po hitnom postupku kao što je na prošloj sjednici isto tako došao Zakon o osnovnom školstvu po hitnom postupku. Tada je još trajala školska godina, međutim sada što se tiče ovog za srednje školstvo čak je i školska godina gotova. Mi u IDS-u zaista moramo izraziti žaljenje da se Vlada na ovakav način poigrava ne samo sa nama već sa budućnošću mladih ljudi koji se trebaju školovati a uvjeti školovanja im se mijenjaju praktično svake školske godine. Čini mi se da je ovaj Zakon o izmjenama Zakona o srednjem školstvu pisala praktički ista osoba koja je pisala i onaj zakon o osnovnom školstvu jer je isti način a iste su i greške. Iako je ministarstvo moram reći uputilo upite i tražilo mišljenja i od sindikata i od Udruge hrvatskih srednjoškolskih ravnatelja niti jedno njihovo mišljenje ni prijedlozi nisu uvaženi te izražavam zaista sumnju u dobronamjernost ministarstva da se učinkovito i kvalitetno riješi srednjoškolski sustav. Radna verzija je isto po mišljenju IDS-a došla kasno. Došla je tek krajem travnja ove godine u Upravu za srednje školstvo. Uvidom u prijedloge koji su tamo tada izneseni moramo reći da ih je bilo dobrih a da Vlada zaista nije u svoj prijedlog ugradila niti jedan. Ja ću navesti samo par primjera koje smo smatrali da su dobri i da se ih trebalo uvrstiti u ovaj prijedlog izmjena i dopuna zakona. Prvo, da se ravnatelj nakon prestanka obavljanja poslova ravnatelja može vratiti na poslove na kojima je prethodno radio ili na druge poslove za koje ispunjava uvjete. Drugo, da se otvori mogućnost u iznimnim situacijama izbor nastavnika bez natječaja kao što primjerice kad neki nastavnik se razboli krajem školske godine a vi morate ići u raspisivanje natječaja koji po idealnim okolnostima sigurno mora trajati 20 dana. A u tom vremenu može i školska godina završiti. Treće, treba otvoriti mogućnost da se srednjoškolski ravnatelji i dalje educiraju, da mogu napredovati u struci te im dati mogućnost stjecanja zvanja mentora i savjetnika. Četvrto, da se državna matura uvede u srednjo-školski sustav od školske godine 2005./2006. ali samo kao eksperimentalni program. Način uvođenja državne mature po ovom zakonu je takav da se ono uvodi samo u gimnazije a treba se zapitati što je sa drugim četverogodišnjim školama, primjerice Srednja medicinska, Hotelijersko-turistička, Ekonomska. Sve su to dobre i kvalitetne škole a sada će se desiti da će svi htjeti ići u gimnazije te da će na njih biti veliki pritisak a znamo da ne mogu svi ići u gimnazije. I naravno, ostalo je nedefinirano na koji će se način nakon toga ti učenici upisivati na fakultete. Primjedbe koje imamo mi na prijedlog zakona, mogu samo malo po člancima proći možda će biti jasnije. Člankom 10. smatramo da se umjesto prosvjetnom inspektoru pravo da školskom odboru predloži razrješenje ravnatelja tu mogućnost treba dati osnivaču. Ako školski odbor ne razriješi ravnatelja na prijedlog osnivača utvrditi da osnivač a ne prosvjetni inspektor ima pravo o tome izvijestiti ministra a u slučaju da ministar procijeni da je prijedlog osnovan ovlaštenje raspustiti školski odbor također dati osnivaču. Na ovaj način bi se osnivaču dale barem neke ovlasti te mogučnost utjecanja na razrješenje ravnatelja za kojeg ocjeni da funkcije ne obavlja sukladno zakonu i statutu. U članku 11. u obrazloženju razloga za donošenje Zakona o srednjem školstvu po hitnom postupku navedeno je da se želi dati veće ovlasti osnivačima. Predloženim člankom 11. kojim se mijenja članak 50. izmjenjen je sastav te način imenovanja školskog odbora. Umjesto sadašnjih 9 školski odbor će imati 7 članova. 3 iz reda učitelja i stručnih suradnika koje predlaže učiteljsko vijeće, 2 iz reda roditelja koje predlaže vijeće roditelja, dva iz reda osnivača. To ako se vratim na prije to je isto kao u osnovnom školstvu. Svih 7 članova će imenovati osnivač. Pitanje u čemu su veća prava osnivača kad je osnivač pri imenovanju 5 članova školskog odbora vezan prijedlozima učiteljskog vijeća i vijeća roditelja. To što osnivač imenuje svih 7 članova a pri tome mu se naravno 5 članova nije samostalan već se mora provoditi tuđim prijedlozima ni u kom slučaju ne daje mu veća prava. Utjecaj osnivača ni ubuduće neće biti ostvaren kroz rad školskog odbora te ni nadalje neće imati mogučnost utjecaja na izbor ravnatelja. Toliko o većim pravima osnivača. Mi u IDS-u predlažemo da sastav školskog odbora ima barem 3 člana iz reda osnivača. Dva iz učitelja, dva iz redova roditelja i tri iz reda osnivača. Članak 12. smatramo da daje prevelike ovlasti prosvjetnom inspektoru odnosno da jedino osnivač može utvrđivati da neki član školskog odbora ne ispunjava svoje obaveze. Onaj tko imenuje ima nadležnosti u utvrđivanju razloga za razrješenje. Zašto se upliće nadležnost prosvjetnog inspektora? Osim toga zašto je nadležnost za raspuštanje školskog odbora data Uredu državne uprave u županiji a ne osnivaču? U tom smislu predlažemo i neke amandmane pa ćemo vidjeti ako će Ministarstvo biti voljno ih prihvatiti. Znači mi predlažemo nadležnost za raspuštanje školskog odbora da se mora dati osnivaču. Članak 13. predlaže da se briše jer ne vidimo razlog da poslovni tajnik, poslovi tajnika budu utvrđeni statutom. Niti kod drugih ustanova niti kod onih iz kulture, zdravstva ili socijalne skrbi nije praksa da se poslovi tajnika utvrđuju statutom, a da ne govorimo da je smješno da ministar utvrđuje broj administrativno-tehničkog osoblja u pojedinim školama. Što se tiče članka 19. isto tako smatramo da nije dobro da se iako nema pravomoćne presude može nastavnika udaljiti sa posla i dati mu samo pola plaće. U članku 23. ako se utvrdi da nastavnik nije u mogućnosti izvršavati obaveze zbog narušenog psiho-fizičkog zdravlja ponuditi mu treba nekakvo drugo radno mjesto. Moramo zaista ko što se već danas čulo biti socijalno osjetljivi i zaista ponuditi drugima drugo radno mjesto ako ne možda čak i invalidsku mirovinu i danas se čulo čak o tome da bi se moglo nastavnicima dati beneficirani radni staž. U članku 29. rok od 60 dana za usklađenje statuta a 90 za imenovanje školskog odbora je prekratak. Postavlja se pitanje isto tako tko će izvršiti usklađivanje? Postojeći školski odbori što je pravno upitno jer će izmjenjenim zakonom biti utvrđen drugačiji sustav školskih odbora kao i način, način njihovog imenovanja. Ili novi školski odbor što je opet pravno upitno jer najprije treba izmjeniti statute škola da bi se temeljem izmjenjenih statuta mogli imenovati školski odbori. Smatramo da je to pitanje trebalo riješati prijelaznim i završnim odredbama zakona jer ovako predstavlja još jednu pravnu prazninu i nedoumicu. Bez obzira na ovu neopravdanu nedorečenost postoji još jedan problem. Očito je da u postupku usklađenja sa zakonom skupštine županija moraju odlučivati dva puta. Jednom davanjem suglasnoti na izmjene i dopune statuta škola, a drugi puta o imenovanju člana školskih odbora. Ako Zakon o izmjenama i dopunama stupi na snagu početkom srpnja kako je, kako je moguće do početka škole a to je u 9. mjesecu uskladiti statute uz dobivenu suglasnost predstavničkih tijela tim više što se radi o ljetnom periodu kada u pravilu predstavnička tijela ne zasjedaju barem ne u kolovozu, a isto tako i škole ne rade. Činjenica je da prije početka školske godine školski odbori utvrđuju nastavni plan i program i program ostalih aktivnosti u funkciji odgojno-obrazovnog rada škole. Do početka škole novi školski odbori neće biti imenovani. Hoće li sadašnji školski odbori vršiti funkciju tijela upravljanja sve do imenovanja novih? To bi trebalo utvrditi u prijelaznim i završnim odredbama. Mi u IDS-u mislimo da ipak nakon svega ovoga na neki način od decnetralizacije školstva neće biti ništa i da se ponovo na mala vrata uvodi centralizacija i da se ministar postaje kako bi to u narodu rekli «katica za sve» i degradiraju se osnivači u lokalnoj samoupravi. Čak i da ministar donosi o tome gdje će se ići na ekskurziju ili ne mislim da je izlišno govoriti. I za kraj mislim da svi kad dođu sa nekakvim prijedlozima zakona o školstvu uvijek kažu da je ovo jedno od prijelaznih rješenja i da trebamo donijeti cjelovita rješenja, ali ja još nisam vidjela da bi se moglo krenuti u nekakvu sustavnu reformu i da bi imali neka cjelovita rješenja. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Državni tajnik Želimir Janjić. Izvolite.
Poštovani predsjedniče, poštovane zastupnice i zastupnici! Želim kratko komentirati ovo što je poštovana gospođa zastupica spomenula u svojoj raspravi. Naime pripreme za uvođenje državne mature poštovana zastupnice započele su 2003. godine. Ako bismo htjeli u pripreme ići onako kako vi predlažete da se sve to temeljito pripremi onda bi trebalo krenuti od osnovne škole. Onda bismo mogli računati da ćemo državnu maturu uvesti za jedno 15 godina otprilike. Ono što ste vi predložili da za 4 godine bude eksperimentalna matura dakle 2008., 2009. gimnazijalci da polažu eksperimentalnu maturu znate što bi to značilo? To bi značilo da bi, mi želimo rasteretiti učenike i dvije stresne situacije pretvoriti u jednu. Dakle, a o tomu će naravno visoka učilišta reći svoje. Dakle umjesto mature i prijemnog ispita imati samo maturu. I da se to prizna umjesto prijemnoga ispita. Ovo što vi predlažete značilo bi da u toj eksperimentalnoj godini učenici polažu maturu jer moraju imati certifikat završnosti. Da po vašem predlažu, da polažu eksperimentalnu maturu i naravno da polažu i prijemni ispit. Vi biste im uveli tri takve situacije, a ta eksperimentalna matura ne bi dala ama baš nikakve pokazatelje. Zašto? Zato što učenici znaju da im vrijedi samo matura jer ona je uvjet da se pojavi na fakultetu i ona je certifikat završnosti. Ne bi bili uopće motivirani da polažu eksperimentalnu maturu i ne bi to doživjeli ozbiljno. Mi od toga ne bismo imali nikakve povratne informacije i nikakve koristi. I iz tih razloga na takav način ići u uvođenje eksperimentalne mature doista ne vrijedi. Bolje, bolje bi bilo onda ne ići. Nadalje kad govorimo o gimnazijama dakle oni koji upišu 2005., 2006. godine, a strukovne i umjetničke škole 2006., 2007. godine dakle godinu dana kasnije postoje razlozi za to. Dakle za gimnazije smo u ovome trenutku spremni. Mogu odmah ići sa maturom. A ovi drugi idu godinu dana kasnije radi toga što smo u dogovoru sa Hrvatskom obrtničkom komorom, sa svim partnerima i socijalnim partnerima koje ste spominjali dogovorili da trebamo napraviti još neke poslove da bi oni bili spremni za maturu. Trenutno imamo 527 zanimanja i programa, previše. Dakle, imamo zanimanja koja su zastarjela, koja više nitko ne traži, za koje škole ne traže odobrenje za upise u prve razrede. Taj broj je gotovo 300 sa svima koje ste spomenuli. Mi u ovoj jednoj godini želimo jasno reći koji programi ostaju, koje programe ćemo modernizirati, kojih više neće biti. Tek kad taj posao napravimo, a godinu dana nam je dovoljno jer smo osnovali Agenciju za strukovno obrazovanje koja će to sve skupa voditi, onda će biti spremni i oni. Što se tiče vaše konstatacije, nemojte molim vas davati pogrešne informacije javnosti. Dakle, ništa se u ovome trenutku ne mijenja. Uvjet za upis na fakultet je položena matura ili položeni završni ispit. Onoga trena kada državna matura zamijeni maturu i završni ispit, toga trenutka će uvjet za upis na fakultet biti državna matura. Dakle, nema pitanja što će sada ovi iz strukovnog obrazovanja. Stvar je tu vrlo jasna. Nadalje, govorite o povratku ravnatelja nakon njihovoga mandata. Ma to bi bilo sjajno i imali bismo više kandidata koji bi se javljali sada za ravnatelje. Neki neće jer ne znaju kamo će kad završe mandat, ali Zakon o radu nam to ne dopušta. Ne možemo. Dakle, u tomu je zapravo problem. Pa ne bismo mi bježali od boljega rješenja. Nadalje, govorite o osnivaču, o centralizaciji. Pa osnivač je županija. Ja ne znam da li ćete vi u Istri uskratiti pravo vašim kolegama iz Buja koji predlože recimo članove školskoga odbora u ime, za osnivača. Ako im nećete to priznati nego ćete vi napraviti kako hoćete onda tu nešto nije u redu. Mi računamo da će se taj posao napraviti u dobroj vjeri. Nadalje, govorite o administrativnom osoblju i zašto će ministar to propisati. Ma ja vas moram upozoriti, ovo je velik sustav. Pa mi iz godine u godinu imamo ovakvu situaciju. Smanjuje se broj učenika u srednjem školstvu, smanjuje se broj odjela, a povećava se broj izvršitelja. Svake godine se povećava broj izvršitelja. Prošle godine u osnovnom školstvu za više od tisuću je povećan broj izvršitelja, a smanjio se broj učenika. U srednjemu školstvu upola manje. Pa ako hoćemo dopustiti da to uređuju na neki drugi način u školama, pa ja se bojim da će zaposliti 5 administrativnih radnika. Nadalje, rekli ste 60 i 90 dana. Imate pravo, pa već su podneseni i amandmani u tom roku, očito da se neće moći sve ovo napraviti. Pa neka bude 90, neka bude 120 dana. Ne protivimo se mi tomu. Dakle, prihvaćamo amandmane koji će poboljšati ove izmjene, prihvaćamo sva bolja rješenja, zašto ne? I na koncu, ekskurzije. Nemojte karikirati, molim vas. Nigdje nije tamo rečeno što će to propisati ministar, kada je riječ o jednome ja sam vrlo jasno na početku rekao, okviru za izvođenje izleta ekskurzija jer toga do sada zapravo bilo nije. Pa naravno da neće propisivati ono što ste vi rekli, kamo će se putovati i tako dalje.
Dobro. Klub zastupnika HSP-a, poštovani zastupnik Pero Kovačević. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege, državni tajniče. Klub HSP-a prije svega drži kako je krajnje vrijeme da se u sve pore i strukture društva vrati i oživotvori načelo znanja i struke kao temeljnog preduvjeta za boljitak Hrvatske s jedne strane, a s druge strane stimuliranja djece i mladeži u školskome sustavu i to tako da će im znanje i uspjeh koje će steći u školskom sustavu biti ulaznica za aktivno uključivanje u sve pore i strukture društva. Budimo svjesni da smo mi nažalost sve te dobre vrijednosti, znači i načela, do sad poništili. Uzmite samo, recimo, primjere koje i sami znate da smo mi imali i imamo i ministara i dužnosnika kojima je u biti to bio prvi posao. Imali smo ministara u Vladi kojima je prvo zaposlenje bilo ministar u Vladi. Imamo i dan danas, imali smo i ranije zamjenika, odnosno državnih tajnika, pomoćnika koji ne bi mogli biti savjetnici u nekom tijelu državne uprave, a postali su pomoćnici, ministri i državni tajnici, visoki dužnosnici. I prema tome, mi iz Hrvatskog sabora, znači, mi iz politike dajemo krive, loše primjere mladeži i djeci ako im govorimo morate učiti, imati dobar uspjeh, stjecati znanja jer to vam je mogućnost ulaska i najbolja ulaznica za uključivanje u sve strukture i pore društva. I to je po nama najveća vrijednost na koju se moramo vratiti jer ako se ne vratimo tima vrijednostima automatski dolazimo u onu situaciju u kojoj sad već i jesmo. S toga stajališta i javnost, normalno, interesira i bilo bi dobro da javnost zna najvažnije pitanje ovih izmjena i dopuna Zakona vezano za državnu maturu. To je ta jedna puna projekcija kako se vidi taj cijeli postupak, taj cijeli proces. To je jako bitno kazati. Bitno je kazati sad ovima učenicima koji se upisuju u srednje škole jer i sami znamo da je u sadašnjem sustavu odlikaši su oslobođeni polaganja mature. Sad je bitna ta projekcija da se zna točno da li će se taj dio stimulirati u svemu tome. Da li će biti ista situacija ako se razred prolazi radi prolaska ili ako se bude odlikaš. Znači to, to je onaj dio što javnost mora znati, što moraju znati učenici, što moraju znati mladež. Da oni pučki kazano vide tu projekciju da znaju šta je tu i kako raditi. Znači da, ali opet u svemu tome kažem ima se vremena jer sad se tek uvodi. Ima se 4 godine vremena, ali to treba biti sveobuhvatno. To prvo bi mnogi mi zastupnici bi trebali to objašnjavati biračima, odnosno građanima, djeci. Oni nam često tu dolaze u Hrvatski sabor u organizaciji GONG-a i oni imaju takva pitanja. To su nas pitali i tijekom ove godine, kako će to izgledati. Na koji način će se to provesti. I sad, da li će biti ista situacija ako će dijete prolaziti recimo razrede sa dovoljnim, vrlo dobrim, odličnim, kako će sad to reflektirati na kraju na tu državnu maturu. Da li će mu se to nešto honorirati ili će biti samo meritorno ovo kako će proć na toj državnoj maturi? Znači, to su ta pitanja koja zanimaju, znači, učenike, koje zanimaju roditelje, koje zanima široku javnost. Prema tome, kažimo to pučki, obično, to će nam biti tako i tako. Dajmo te projekcije. Nek ministarstvo, nek Vlada nešto na tome radi da upoznaje javnost. Jer sad je samo to zna se, uvodi se državna matura, ovi koji upisuju školsku godinu ovu 2005/2006. znači za gimnazije i za srednje škole, to ih čeka. Odnosno, za gimnazije prije svega govorim sa ovoga aspekta da će ti učenici to polagati. Ali oni sad ne znaju, znači. Prema tome, to se očekuje u javnosti. Očekuje se onaj jedan dio da se točno zna kako i što će to izgledati. I onda dajmo taj sustav napravimo da stimuliramo ako je učenik odličan, ako ima odlične rezultate, ako ima znanje. Da će mu to biti ulaznica lakša i kod državne mature. I za fakultet da će mu biti lakša. A nakon završetka škole, odnosno fakulteta, već čega završi, da će mu to biti opet ulaznica recimo bar za početak za državnu upravu. Za javne službe, na ono gdje država ima i može imati utjecaja. Tako da vratimo, znači, i ovo povjerenje i mladeži i s jedne strane stimulaciju. I da napravimo nešto što je bitno napraviti u ovome trenutku. Također je potrebno točno vidjeti i one inačice su moguće, znači varijante da netko će završiti ta 4 razreda, ali stjecajem okolnosti neće moći, nije položio državnu maturu ili neće moći položiti državnu maturu. Šta će sad s njime, završio je 4 razreda, to se isto mora znati. Da li će on nekakvo zvanje dobiti nekakav stupanj, nešto ali to je sve ono što je u biti simulacija, što je u praksi moguće, što će se dogoditi to moramo biti svjesni svih tih situacija. Prema tome, to su za nas pravaše a vjerojatno i za javnost, najvažnija pitanja kod ovoga cijeloga projekta, zbog toga se neću posebno osvrtati na ove druge situacije, znači mi podržavamo i prijedloge vezano da statut za rok za donošenje je 60 dana, je kratak rok, znamo i sami kakva je situacija, upisi su, godišnji odmori svega toga ne treba na vrat, na nos ići znamo i sami kakva je situacija, kada mi obvežemo Vladu da donese podzakonski propis u roku od 60 dana ili 6 mjeseci onda su to instruktivni rokovi, a sada bi prema ovome došlo da bi inspektor predlagao da se raspuštaju ti odbori i sve ostalo, ali kada je u pitanju ministri, Vlada onda su to instruktivni rokovi nisu kongentni ni obvezni rokovi a sada bi na temelju toga, prema tome, dajmo im dovoljno vremena, i dovoljno mogućnosti, treba također razmisliti vezano na sastav ovoga školskoga odbora, i svega ostaloga, također vezano i za sam taj tijek izbora, imenovanja znamo da je uvijek situacija, politika se uvijek u te situacije miješa, ako je na vlasti u gradu u općini jedna stranka, na županiji ili gradu koji donosi odluku o školskom odboru druga onda se to totalno izmijeni, jer normalno krajnja je ili konačna odluka je onoga koji imenuje te članove upravnog odbora, također porebno je vidjeti ovaj dio oko natječaja, raspisivanje, nemojmo stvarati dodatne troškove srednjim školama, znamo i sami da imaju malo novca, objavimo to na web-stranicama Ministarstva na web-stranicama državne uprave i svega ostaloga. Dobro je, mislim da je ovdje jednom potrebno što ćemo i sutra razmotriti ovo pitanje što to je kada se poslovi državne uprave prenesu konkretno na grad. Konkretno slučaju mislim na Grad Zagreb, ovdje je napravljena i greška vezano za naziv ovoga ureda jer je prije neki dan izmijenjen naziv Ureda, i to je taj dio amandmana ali to me prije svega zanima s ovoga karaktera jer tamo je sve pomiješano, oni u istom tijelu obavljaju poslove iz samoupravnog djelokruga i poslove iz onih prenesenih poslova iz nadležnosti što je država dala, ako država nešto prenosi po meni onda ona ima pravo i može uvjetovati i reći kako i na koji način će se taj dio obavljati. Jer Zagreb je tu specifičan u drugima strukturama riječ je o uredima one državne uprave koji nisu pod nadležnosti niti županija niti grada nego su pod nadležnosti Vlade. I te stvari ćemo morati dobro regulirati kako ovdje tako i vezano za Zakon o državnim službenicima i namještenicima i sve druge situacije koje se pojavljuju da bi se tu znalo točno kako i na koji način i da onda i država i Vlada može reagirati u smislu kršenja provedbe i propisa i svega ostaloga. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Državni tajnik Želimir Janjić, izvolite.
Hvala lijepa. Poštovani zastupniče, naravno Grad Zagreb je jučer promijenio naziv i mi ćemo to amandmanom riješiti. Što se informiranja tiče hvala vam lijepa na brizi o informiranju svih učenika, njihovih roditelja i nastavnika, ja vas samo želim podsjetiti da vodimo računa o tome, da smo prošle godine ovu brošuru poslali u svaku školu, da je uz ovu brošuru išao upitnik, dakle ovo je bio prijedlog nacionalnog pristupa, do kojega smo bili došli tražili smo od svih škola, od svih visokih učilišta da se očituju, poslali upitnike temeljem svih tih povratnih informacija koje su došli na vijeće projekta, mi smo usvojili model nacionalnoga pristupa, dakle ovo je bilo nešto što je bio preduvjet da se nađemo ovdje. Onoga trena kada se donesu izmjene Zakona onda će i ovo što je doneseno biti brošura i čekat će učenike u rujnu mjesecu kada se pojave u školama. Dakle, hvala vam lijepa na brizi ali ja vam želim reći da doista vodimo računa o tomu i da naši učenici i da naši nastavnici, temeljem ovoga, temeljem brojnih skupova koje smo održali diljem Republike Hrvatske, da su izuzetno dobro upućeni u sve ovo i da nema straha od njihove informiranosti. Možda samo jedna objekcija, kada je riječ o odlikašima, dakle upisi na fakultete vrednuju i uspjeh u 1., 2. i 3., 4. razredu i uspjeh na prijemnom ispitu jednako tako će biti kada sve uvede državna matura, vrednuje se u 1, 2, 3 i 4. razredu i državna matura. Dakle odlikaši kada stupi na snagu državna matura neće biti oslobođeni polaganja državne mature, njima će zapravo taj postupak biti lakši jer su izuzetno dobri učenici, a zapravo moraju imati certifikat završnosti. Hvala lijepa.
Hvala. Klub HSS-a poštovani zastupnik Željko Ledinski izvolite.
Štovani gospodine predsjedniče, štovani državni tajniče, kolegice i kolege. Pred nama je dugo najavljivani Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama zakona o srednjem školstvu sa konačnim prijedlogom, sasvim je sigurno da je potrebno pitanja koja nameće aktualna situacija u podsustavu srednjeg školstva urediti na nov način, … neka postojeća rješenja prilagoditi novim zakonskim i znanstveno-pedagoškim spoznajama. Ovu ću raspravu podijeliti prije svega na dva dijela i … se osvrnuti na neka zakonska rješenja u ovome prijedlogu a potom ukazati na potrebu cjelovitih zakonskih rješenja srednjeg školstva radi njegova unapređivanja. Pod 1. prije svega što je predloženo u izmjenama i dopunama. U članku 3. određuje se uvođenje sustava nacionalnih ispita, prvo uočavamo pojmovnu nejasnoću, pojmovi nacionalni ispiti i samo vrednovanje škola nisu sinonimi. … prevodi kako kaže nastavni centar za vanjsko vrednovanje obrazovanja, a okvirne elemente samo vrednovanja škola propisuje ministar, nedostaju definicije tih dvaju pojmova a logično da samo vrednovanje što ukazuje i sam naziv provode same škole za interne potrebe. Za vlastito uočavanje stanja i njegovo mijenjanje. Postavlja se pitanje hoće li se ispiti provoditi iz svih nastavnih predmeta, hoće li se provoditi svake školske godine. Ispite provodi nacionalni centar što je tehničko pitanje ali bitno je pitanje tko priprema ispite, ispitna pitanja, prema kojoj metodologiji, tko obrađuje i interpretira te rezultate. Ako ispite provodi nacionalni centar očito je da i taj rad zahtijeva novčana sredstva. A o tome se u obrazloženju ne govori. U obrazloženju toga članka kaže se između ostaloga da rezultati mogu koristiti za postavljanje normi i standarda, za ocjenjivati i u biti pripremu učenika i nastavnika za državnu maturu. Time su izražena prevelika i nerealna očekivanja. Osobito narečene primjedbe te različitu svrhu i primjenu metodologiju. Namjeru zakona valja podržati a slična praksa postoji u velikom broju drugih odgojno-obrazovnih sustava ali članak potrebno jasnije definirati. U članku 7. ravnatelj škole definira se kao stručni voditelj te mu se oduzima pedagoška funkcija. Obrazlaže se da je takvo rješenje sukladno Zakonu o ustanovama, međutim držimo da je školstvo, ovdje riječ o srednjem školstvu posebno drukčije koje ima svoju tradiciju, funkciju i cilja to su sažeto rečeno odgoj i obrazovanje koje se temelji na pedagoškim spoznajama, na pedagoškom odnosu sudionika u procesu odgoja i obrazovanja. S obzirom na te posebnosti zalažemo se za određenje prema kojem je ravnatelj škole pedagoški voditelj. U članku 10. uređuje se način razrješenja ravnatelja prije isteka mandata što se može podržati. Međutim, i dalje se ne rješava kao niti u osnovnom školstvu položaj ravnatelja nakon isteka mandata a kada nije ponovno izabran. U članku 11. određuje se broj članova školskog odbora. Prijedlog kaže da članu školskog odbora mandat traje četiri godine a iz reda roditelja, učenika za vrijeme trajanja školovanja učenika u školi. Školske su situacije svima nam je poznato specifične pa se može dogoditi da učenik ponavlja razred. Hoće li roditelj primjerice biti član školskog odbora tada pet godina. Treba prema tome jasnije definirati mandat članova iz reda roditelja a da se poštuje temeljno načelo o trajanju mandata. U istm članku bilo bi bolje izraz "usvoji" zamijeniti izrazom "donesu" jer školski odbor razmatra a potom donosi vlastite akte. Člankom 17. određuje se polaganje državne mature za učenike gimnazije i četverogodišnjih strukovnih škola i umjetničkih škola. To je inovacija u hrvatskom školstvu i valja je poduprijeti ali upozoravamo i što bolje stručno osmisliti te odgovorno provesti. Međutim, javljaju se određena pitanja i dvojbe. Istina je da obveza ministra da utvrdi uvjete, način i postupak polaganja državne mature no to će tek biti a danas valja odlučiti o vrlo važnim pitanjima i rješenjima koja mogu imati dalekosežne posljedice. Što je državna matura? Omogućuje li ona učeniku koji uspješno položi izravan upis na željeni studij ili je ona preduvjet za upis, a može biti i zamjena za selekcijske postupke. Dakle, što je državna matura prema članku 17.? Tko će definirati i kada da je ona preduvjet za upis odnosno zamjena za selekcijske postupke? Ovakve nejasne formulacije koje ne govore o biti državne mature posve su dvojbene i mogu navesti na krive zaključke i očekivanja. U ovom bi prijedlogu valjalo navesti glavne nastavne predmete iz kojih će učiniti biti ispitani te koji će se još dokumenti pripremiti kao što su Zakon o maturi, Pravilnik o maturi, Pravilnik o izradi maturalnih radova, Pravilnik o čuvanju ispitne tajnosti i slično. Prema zakonu državnu maturu provodi Nacionalni centar za vanjsko vrednovanje i obrazovanje, međutim praksa pokazuje da treba imenovati tzv. nacionalno maturalno povjerenstvo što valja navesti u zakonu. Dakle, državnu maturu kao element vanjskog vrednovanja valja podržati ali uz to da se članak 17. jasnije definira te da on sadrži još neke bitne odredbe kako ne bi bio suviše načelan a ima veliku važnost u životu naše mladeži. U članku 20. definira se zasnivanje radnog odnosa bez natječaja sa osobama koje ne ispunjavaju uvjete, tzv. nestručna zastupljena nastava. Prema našem mišljenju loše je rješenje da se svakih pet mjeseci ponavlja natječaj. Time se ne može sa sigurnošću govoriti da će se javiti i biti izabrana stručna osoba a postupak je neracionalan i traži ne mala novčana izdavanja što u ovom vremenu lošeg materijalnog stanja ne ide u korist naših škola. Prema tome, intencije prijedloga izmjena i dopuna Zakona o srednjem školstvu bi mogli podržati ali treba ozbiljno doraditi prema primjedbama koje su danas rečene ovdje od većine klubova i u tom dijelu ukoliko do samoga glasovanja Vlada ispravi te nedorečenosti Klub HSS-a će podržati taj prijedlog. U protivnom, nećemo moći ga podržati. No, pod dva rekao bih nekoliko riječi o tome kako dalje, što ne rješavamo ovim prijedlogom zakona. Prije svega bih rekao nekoliko napomena o kojima treba razmišljati kada govorimo o srednjem školstvu kod nas. Kada to kažemo mislimo na nužno donošenje koncepcije razvoja hrvatskog školstva a u tom sklopu je potrebno riješiti neka goruća pitanja srednjeg školstva. Navest ću i samo kratko koja to jesu a čini mi se da im se ne pridaje potrebna važnost. Možemo se lako uvjeriti da je mreža škola i programa neracionalna već danas ali je treba promatrati u sklopu demografskih kretanja pa će taj problem biti još izraženiji. Da imamo valjana rješenja horizontalne i vertikalne prohodnosti kroz sustav pa je pred učenicima više slijepih ulica nego jasnih vizija i mogućnosti za napredovanje. Srednje školstvo nije dovoljno povezano sa gospodarstvom i potrebama sredine u kojoj škola radi. Škola ne može odgovoriti na potrebe gospodarstva. Potreban je novi korak decentralizacije, ali rekao bih na jednome primjeru iz prakse ne ovakav da danas imamo na primjer deset srednjih šumarskih škola koje proizvode određene kadrove koji onda poslije ne mogu se i nemaju mjesta gdje zaposliti, imamo ih već preko tisuću na Zavodu za zapošljavanje. Prema tome, tu je isto potrebno imati jednu određenu i ne određenu nego veliku suradnju gospodarstva i realnih mogućnosti u određenim vremenima koja slijede. Također, veliko je nezadovoljstvo upisnom politikom. Kriteriji i mjerilo za izbor kandidata oslanjaju se isključivo na ocjenu koja nije uvijek dobar pokazatelj učenikove sposobnosti i interesa za neko zanimanje. Nedovoljno se radi na provedbi Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju s obzirom na članak 94. u kojem piše "stranke će surađivati na podizanju razine općeg obrazovanja i stručnih kvalifikacija u Hrvatskoj.". Nije osmišljen model pripremanja kandidata koji žele biti ravnatelji škole kao što nema modela koji bi postojećem ravnatelju uputio moderne oblike vođenja škole. I da zaključim, postojeće zakone treba usklađivati i mijenjati ali Hrvatskoj su potrebne i cjelovite vizije. Danas je svima jasno da je odabir obrazovanja odabir društva. Ne može nam biti svejedno uspijevaju li naši mladi ili ne? Kao što nam ne može biti svejedno imaju li naši nastavnici i profesori dostojne uvjete rada i dostojan društveni položaj? Dakle na tim odrednicama potičemo nove i kvalitetnije korake u hrvatskom školstvu. Hvala.
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Nenad Stazić. Nema ga. Gubi pravo na riječ u ovoj točci. Poštovani zastupnik Zvonimir Mršić. Izvolite.
Poštovani predsjedniče, poštovani državni tajniče. Ja bih prije svega želio iskazati jedan protest. Ja sam očekivao da će ovim izmjenama Zakona o srednjem školstvu biti napokon omogućeno gradovima koji imaju više od 30 tisuća stanovnika da ostvare svoje pravo iz Zakona o lokalnoj samoupravi koje im pruža mogućnost da budu osnivači srednjih škola. Nažalost evo, evo niti ove izmjene i dopune zakona niti bilo koje druge nisu stvorile takvu mogučnost da gradovi realiziraju to i da doista gradovi koji imaju iznad 30 tisuća stanovnika, koji imaju fiskalne kapacitete i koji to žele da postanu osnivači srednjih škola. Ja mislim da bi to dodatno doprinjelo razvoju srednjeg obrazovanja posebice u određenim povećanju standarda, kvalitete ali i raznovrsnosti srednjeg obrazovanja. Nažalost evo to im nije omogučeno. Što se tiče samog tajminga zakona ne vidim razloga zašto smo na prošloj sjednici dobili Zakon o osnovnom obrazovanju, a na ovu sjednicu Zakon o srednjem obrazovanju jer su u suštini ista oba zakona ista osim što ovaj Zakon uvodi maturu jel'? Ostalo sve oko školskog odbora je doista isto. Gotovo da tako kažem prepisano i bilo je vremena da se to očito napravi u isto vrijeme pa da, da ne dođemo u takav cajtnot da u obrazloženju kažemo da će nešto početi vrijediti od jučer. To je doduše i moguće. Možda bi bilo dobro da u članku 30. kažemo da ovaj Zakon stupa na snagu danom objave, a da će se primjenjivati od 29.6. To je moguče retroaktivna primjena zakona pa ako je to toliko stalo zakonodavcu a možda je to iz formalnih razloga važno zato jer su već jučer počeli prijave i upisi u srednje škole. Možda ne bi bilo doista zgore da se i takva odredba u, uredi u zakonu. Mi smo u konačnici danas imali najbrže donošenje zakona. Praktično u roku od sat vremena od kada je Vlada izradila Prijedlog zakona on je usvojen. Ja mislim da je već možda i stupio na snagu tako da nema razloga da ne učinimo i ovo, ovakvu mogučnost dakle odnosno da se ne dovedemo u situaciju da nam se eventualno roditelji i učenici požale da su upisali srednju školu, a da im je tek nakon što su upisali srednju školu nametnuta državna matura jer u trenutku kad su to upisivali nije bio donesen zakon koji je propisivao da će upisivati dakle program koji završava sa državnom, državnom maturom. A sad i neke konkretne primjedbe ili prijedlozi o kojima bi bilo dobro da predlagatelj razmisli. Članak 2. gdje se dodaje članak 22.a) mislim da je to doista dobro, da je to kvalitetno novo posebice ovaj prvi dio gdje se uvodi obaveza obrazovanja učenika s teškoćama u razvoju, ali mislim da je tu trebalo ostati neka obaveza ne osnivača nego Ministarstva da osigura potrebne uvjete za obrazovanje takve djece. Oni, takva djeca očito ne mogu ići u pretrpane učionice. Takva djeca ponekad trebaju prilagođene i klupe i prilagođene sanitarne čvorove i tako dalje i tako dalje što naše škole ne pružaju, a budući da se ovdje dakle uvodi obaveza onda će doći do toga da osnivači koji snose sada odgovornost za to neće u tako kratkom vremenu moći osigurati realizaciju članka 2. pa bi možda trebalo vidjeti ili da se da neki rok pri, za realizaciju tog članka 2. ili da se Ministarstvo obaveže da će izvanrednim ili povećanjem decentraliziranih sredstava osnivačima omogučiti da stvore prostorne uvjete za realizaciju članka, članka 2. Što se tiče članka 48. i državni tajnik je rekao da ima nekih problema sa ravnateljem. Za ravnatelja može biti što se tiče kaznene odgovornosti imenovana osoba koja može biti i nastavnikom, ali ja predlažem da se tu ugradi dakle da za ravnatelja ne može biti osoba imenovana osoba koja je zloupotrijebila ovlasti i položaj jer onda ćemo izbjeći situaciju dakle da takva osoba bude ponovno imenovana za, za ravnatelja. Prema zakonu ovom dakle, ravnatelj koji je razriješen zbog zloupotrebe ovlasti i položaja doista može biti ponovno imenovan ravnateljem jer mu ovaj Zakon ne priječi da to bude. Ono što mislim da nije dobro ovim Zakonom riješeno, a to je pitanje odnosa osnivača, zbornice i roditelja. Ne vidim nikakvog razloga, budući da školski odbori rade bez naknade, da se ide na smanjivanje broja članova školskog odbora sa 9 na 7. Ne vidim što će to značajno doprinijeti efikasnosti rada tih školskih odbora osim ako nije smisao ove odredbe doista da dođe do smjene svih školskih odbora u srednjim školama, što po ovom Zakonu je obaveza do kraja 9. mjeseca ili ako se usvoji amandman bit će obaveza do kraja školske godine. Ako je to smisao onda to tako jasno recimo, ali dakle ni na koji način neće se poboljšati rad školskih odbora to što će biti 7 članova, a ne 9 članova. Ono što mislim da je kvalitetno i dobro to da sada osnivač imenuje sve članove školskog odbora. Do sad je to bio delegatski sustav i osnivač ni na koji način nije mogao utjecati na članove školskog odbora koje su delegirali na ponekad i na čudne načine roditelji i nastavnici. Dakle, ja se nadam da će statutom biti propisano sada doista striktno kako se biraju i predstavnici roditelja i predstavnici radnika, odnosno nastavnika. A onda će doći konačno na potvrdu osnivaču koji će tada vjerojatno moći u nekim situacijama reći da treba ponovno zbornica ili roditelji obaviti predlaganje pojedinog člana školskog odbora. Međutim, mislim da je potrebno otvoriti raspravu o tome koja je uloga osnivača u upravljanju škola. Jer na ovakav način osnivač nema de facto nikakvu ulogu, budući da će imati svega 2 od 7 članova školskog odbora. Školski odbor bira ravnatelja i po ovom Zakonu ispada da puno veću ovlast i što se tiče upravljanja školom, ne struke nego doista upravljanja školom ima primjerice prosvjetni inspektor nego što ima osnivač. Jer osnivač može razriješiti samo člana školskog odbora, čak ne može razriješiti niti cijeli školski odbor. To može učiniti Ured državne uprave na prijedlog prosvjetnog inspektora. Osnivač to ne može učiniti. Prosvjetni inspektor jednako tako ima ovlasti natjerati nekoga, školski odbor ili Ured državne uprave da razriješi i ravnatelja što opet osnivač nema takve ovlasti. Ovdje dakle stavljamo u poziciju osnivača da u suštini odgovara za te škole jer roditelji sve više percipiraju osnivače, dakle, županije, župane i urede za prosvjetu u županijama odgovornim za stanje u srednjem školstvu, a u suštini nemaju dovoljni utjecaj na ono što se zbiva u toj školi. I ja mislim da bi svakako trebalo doći do rasprave o tome i po mogućnosti do izmjene odnosa unutar školskog odbora. Da osnivač ima veći utjecaj na formiranje školskog odbora pri čemu treba naći načine kako zaštititi školski odbor od političkog utjecaja. Ali mislim da je 2 od 7 nedovoljna mogućnost osnivaču na ono što ili da bude, da snosi punu odgovornost za ono što se zbiva u školi. Ono što je meni u ovom Zakonu potpuno neprihvatljivo, to je uloga prosvjetnog inspektora. Ja mislim da on ima prevelike ovlasti, mislim da treba omogućiti svima kojima prosvjetni inspektor da rješenje ili neki nalog da imaju drugostupanjski organ. Dakle, da nekome mogu prigovoriti da se mogu žaliti na to. Po ovome ovdje ispada da prosvjetni inspektor može razriješiti ravnatelja i da prosvjetni inspektor može raspustiti školski odbor. Ono što je još apsurdnije, on to ne čini sam nego tjera školski odbor da postupi po njegovom rješenju, a da pri tom školski odbor ne može na to rješenje ni na koji način utjecati niti se na to žaliti. I jednako tako, dakle, može utjecati čak i da se školski odbor raspusti. Mislim da to čak nema ovlasti niti po Zakonu o prosvjetnoj inspekciji. Nema prosvjetni inspektor ovlasti i da bi trebalo prosvjetnog inspektora svesti doista na nekoga tko može inicirati, a jednako tako da jedino osnivač bi mogao imati ovlasti raspustiti školski odbor. Ukoliko to ne učini osnivač onda Vlada ima mogućnosti kontrolirati osnivača. Može uputiti upravni nadzor, može raspustiti županijsku skupštinu, može raditi neke druge stvari. Mislim da nije dobro, da završavam, da nije dobro da prosvjetni inspektor ima ovlasti veće nego što ima županijska skupština. Time derogiramo ulogu osnivača. Hvala.
Hvala lijepa, poštovani kolega. Ispravak netočnog navoda, poštovana kolegica Roksandić. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Ma hoću razjasniti i samo ispraviti krivi navod kolege Mršića koji stalno govori da su upisi počeli još jučer. Postupak upisa u srednje škole je sljedeći. Danas 30. lipnja počinje prijava za upise u srednje škole i traje još sutra 1. srpnja. Upis je tek sljedeći tjedan. Dakle, učenik je upisan i to prvi rok postoji i drugi rok odmah iza prvog u srpnju. Dakle, učenik je upisan u srednju školu onda kada potvrdi svoj upis. Rekli ste da je upis počeo jučer. Prijave ... ... [[Upadica se ne razumije.]]
Molim vas, nemojte si dobacivati, kolegica je ispravila netočni navod. Hvala lijepa, kolegice Roksandić. Nastavljamo s raspravom, poštovana kolegice Ivana Sučec-Trakoštanec ima riječ. Izvolite kolegice.
Zahvaljujem gospodine dopredsjedavajući. Ja ću se vrlo kratko osvrnuti na Prijedlog ovog Zakona koji po meni, bez obzira što ću ga ja naravno poduprijeti, ima i dobrih, ali ima i nekih upitnih odredbi. I zbog toga naravno da mi je drago podsjetiti se i onog vremena u prošlom stoljeću kad sam ja bila maturantica, kad je isto matura ako si sve prošao sa 5 bila ulaznica za pojedine fakultete pa nismo morali polagati prijemne ispite. I na neki način to je povratak na onu dobru staru, da tako kažem, građansku praksu koju je u međuvremenu, neću govoriti o onoj nesreći Šuvarove eksperimentalne škole, bila pokvarila jedna loša praksa pa eto pozdravljam uvođenje tog jednog objektivnog ocjenjivanja znanja i to je nešto što žele svi, to žele djeca koja žele naravno prvo pravednost a na kraju i svoj status, relevantno potvrditi, to žele i roditelji, a to naravno žele i oni kojima će ti učenici u završetku svog školovanja kao novi studenti doći, pa se nadam da će u ovom vremenu nakon donošenja ovog Zakona koji samo kaže da će biti matura, biti dovoljno vremena kada će sva sveučilišta odlučiti, prihvatiti pretpostavljam tu maturu kao ulaznicu i kada će se naravno svi ovi detalji koji se odnose na propisivanje i metodologije i vrste ispita i svega onoga što se ne to odnosi temeljem nacionalnog centra za vanjsko vrednovanje obrazovanja usuglasiti i da će to biti primjereno onome što ima zapadna Europa. Ja bih se više osvrnula na ono što smatram za razliku od kolegice Lugarić, koja kaže da je ovo nazadak u odnosu na imenovanje školskog odbora, ja mislim da je napredak, samim time što Zakon sada određuje da u sastavu školskog odbora iz redova škole moraju biti nastavnici, određuje da više ne mogu domari i čistačice birati ravnatelje škola, pa je to po meni napredak u odnosu na struku, a nisam sigurna da će biti razlika između predloženih i imenovanih zato što će ipak iz prijedloga nastavnika ići prijedlog osnivaču a nisam sigurna da će osnivač davati svoje kontra prijedloge nego će sigurno samo imenovati ono što će biti predloženo iz pojedinih škola jer to je do sada manje-više svuda bila praksa. Ja sam za onaj model koji postoji u nekim susjednim europskim državama koje su dalje otišle u provedbi modernog sustava obrazovanja pa i konzumiranju demokracije a koji ipak imaju uključenog ministra ili Ministarstvo u cijeli sustav imenovanja ravnatelja da li u obliku direktnog imenovanja ili obliku određene suglasnosti koju ministri daju zato što nije upravljanje školom isključivo samo meneđment nego je to i poštivanje struke, ja nisam dakle nastavnik i ne idem u taj dio ali u ovom djelu praćenja, ministar kao struka mora pratiti rad ravnatelja i mora po meni u nekom budućem vremenu kao što je to bilo do 2000. imati određene nadležnosti pa i odgovornost kod imenovanja ravnatelja jer ponavljam oni su i organizatori nastavnog procesa ali su organizatori ovog drugog nekakvog ekonomskog dijela kao prateći logistiku koja postoji i trošenja novca koja postoji u svakoj školi i zbog toga iako će takav biti članak 11. prihvaćen kakav jest ja sam za to da se u budućnosti razmišlja o tom modelu dakle sudjelovanja ministra u procesu imenovanja ravnatelja i zato imam potporu određenih ljudi iz srednjih škola koji su mi kao zastupnici o tome govorili kao dobrom modelu koji je napušten 2000. i dolazilo je do različitih situacija koju smo jednu čuli od gospodina državnog tajnika a ja imam takva iskustva gdje su ljudi tužili čak da tako kažem i školski odbor i ravnatelje koji su mimo zakona bili iznad 70 i nešto godina, dakle neću govoriti o situacijama koje su bile do sada i koje su sada na terenu, dakle mislim da je ovo u tom dijelu napredak. A isto se slažem da se može razgovarati o tome hoće li od tih 7 ovo dvoje iz redova roditelja biti ako se radi o nekim prijepornim pitanjima, na strani onih koje su predložili nastavnici ili oni koje su predložili osnivači, pretpostavljam da je logika koja govori da će se prikloniti onima iz redova nastavnika i da će u principu i dalje ostati ovakav model pa će Zbornica utjecati na izbor ravnatelja u najvećem dijelu i tu pretpostavljam neće biti zloporaba ako bude dobre kontrole, naravno to osnivač mora voditi računa. Evo, u tom dijelu ja još jedanput isto kažem da smo možda svi zajedno mogli biti malo šire obaviješteni o cijelom tom postupku stručni krugovi su vodili raspravu, o maturi se vodila rasprava ali načelno kao maturi, uvesti je ili ne ali o određenim stvarima koje smo danas ovdje čuli izlaganje gospodina državnog tajnika mi nismo do sada dovoljno, pa ni javnost znali možda od tuda iz kratkoće vremena, iz kratkoće da tako kažem mogućnosti da se i mi kao zastupnici javnost, šire obavijesti i dolaze određene dileme dakle da smo imali malo više vremena o svemu popričati, onda bi rješenja bila, ja se nadam da budu dobra i da će se kroz ove amandmane poboljšati tekst i prijedlog zakona jer se nadam da će predlagač ili sam nešto predložiti, ili prihvatiti određene amandmane kolega koje su već ovdje na klupama, da bi onda sa manje grča i sa manje da tako kažem predbacivanja jedni drugima donijeli ovaj Zakon koji u svakom slučaju ne riješava sveobuhvatno i na onaj način na koji to smo možda očekivali određena pitanja ali je na tragu poboljšanja cijelog sustava srednjeg školstva iako su bile te dileme, srednje škole nisu obvezne, dakle obvezno je samo osnovno školstvo pa čemu raditi tu nekakvu, na tržištu da tako kažem je sve moguće, silnu kontrolu, ja držim da je već i srednja škola u hrvatskoj u principu nulta točka, dakle da svi trebaju ići u srednju školu i da ne bi smjelo biti više djece koja nemaju barem srednju školu i u tom dijelu dakle, pretpostavljam da bi već srednja škola trebala biti kao i osnovna ono što je u Hrvatskoj minimum. Eto zahvaljujem i nadam se da ćemo se svi zajedno složiti i prihvatiti poboljšanje modela organizacije srednjih škola u Hrvatskoj.
Hvala lijepa poštovana kolegice. Replika poštovana kolegica Lugarić. Izvolite.
Gledajte poštovana kolegice, drago mi je da ste to pitanje pokrenuli, pitanje je li nešto nazadak ili napredak ovisi o tome kakva je percepcija i cilj onoga koji vrednuje neki proces kao nazadan ili napredan. Ako je vama cilj jačanje stručne autonomije škole, ako je vama cilj da se podupire stručna kompetencija učitelja. Onda je način da se učiteljima oduzima pravo da sami biraju svoje članove u školskom odboru kao što je ovdje slučaj onda je to svakako nazadak. Ako je vama cilj da politizirate školstvo, ako vam je cilj dati veća prava osnivačima, dakle političkim tijelima onda je ova odredba za vas svakako napredak. Ja smatram da je ona nazadna jer smatram da bi trebao cilj biti jačati autonomiju škole i jačati profesionalni dignitet učitelja. Drugo, vezano uz ono što se ja moram reći vrlo ste izrekli jednu možda i lošu kvalifikaciju za domare i sve one tehničke službe u školi koje rade i po ovom prijedlogu i oni će i dalje i to je dobro i svi zaposlenici sudjelovati u predlaganju osoba. Stavak 2. tri člana predlažu radnici škole iz reda nastavnika. Pročitajte pažljivo tekst. I treće, govoreći o ministru to se vrlo često mistificira. Ministar je primarno politička osoba. Ako je stručna k tomu tim bolje po sve nas, no međutim on je primarno politička osoba.
Odgovor na repliku poštovana kolegica Sučec-Trakoštanec.
Kako sam ja shvatila članak 11. stavak 1. dakle da će to biti predloženi radnici iz redova nastavnika, da dakle moraju biti nastavnici. Ne mogu više biti domari i čistačice. I mislim da sam dobro shvatila stava 1. Ono što je meni cilj u svakom slučaju je pomiriti ta dva zajednička procesa koji se zovu osnivačka prava, financiranje i kontrola i stručnost održavanja nastave. Dakle, kao krajnji proizvod dobro obučeno dijete koje izlazi na kraju srednje škole. Da bi se to moglo pomiriti moraju obadvije komponente biti jednako vrijedne. Ja se slažem da onaj tko a danas je i to moguće ima privatnu školu ne mora onda pretpostavljam puno filozofirati i pitati osnivača jer je on osnivač, on pita samog sebe ali ako županijska skupština trošeći novac poreznih obveznika iz cijele županije plaća nastavnike i šalje svoju djecu u tu školu, no molim. Ili porezni obveznici Hrvatske države plaćaju nastavnike dakle a plaćaju materijalne troškove oni iz županije. No molim, iz decentraliziranih sredstava koje se vraćaju jer se na kraju škole i grade, bez obzira iz kojeg nivoa sve su to sredstva poreznih obveznika onda ti isti porezni obveznici moraju imati nekakvi mehanizam barem da znaju što se događa i da na neki način iz pozadine utječu a to je u ovom slučaju. I ponovila sam strukturu i školskog odbora i biranja ravnatelja. Dakle, opet ima škola, nastavnici, zbornica odnosno struka glavnu riječ. Ja ne vidim tu nikakve prepreke niti vidim nazadovanje, niti vidim promjenu u načinu financiranja škola niti u bilo čemu drugom. Hvala.
Hvala vama, poštovana kolegice. Replika poštovana kolegica Ingrid Antičević-Marinović.
Napredak ili nazadak su objektivne kategorije neovisno o tome što netko kad nazaduje misli da napreduje što mislim da je riječ o ovom prijedlogu zakona. No pustimo sada to. Kolegici bi htjela izravno replicirati kada se eto, kada iz dubokog uvjerenja tvrdi kako je ovo silni napredak ovog zakona jer eto domari više i čistačice neće učestvovati u izboru ravnatelja. Ravnatelj je osoba koja ne rukovodi samo sa obrazovnim procesom u određenoj školi nego brine isto tako o čitavom jednom životu u školu koji je mikro jedan život koji se odvija u školi. Srećom odnosno na nesreću nismo dobili cjelodnevni program kao što ga druge zemlje imaju ali o tom po tom. Vidite, domara pedofila koji godinama zlostavlja djecu to je pitanje koje se pokreće onda kad već javnost je jednostavno toliko ne iziritirana nego jednostavno zahtijeva od svih tijela da nešto učine. Ali domara, molim vas, koji bi učestvovao u izboru ravnatelja to pak nećemo tolerirati, pa niti godinu i pol dana od kada je na snazi izmjena postojećeg zakona koji se sada evo na ovakav način želi izmijeniti.
Odgovor na repliku poštovana kolegice Ivana Sučec-Trakoštanec.
Izravno mi replicirajući, a ne znam kako bi drugačije i mogla. To je jedini institut replike prema Poslovniku da mi gospođa Antičević izravno replicira kao što ja njoj izravno sad dakle odgovaram. Gospođo zastupnice i kolegice barem me gledajte kad vam odgovaram. Bilo bi najmanje pristojno da mi ne okrećete leđa i glavu. Prema tome ne znam ... ... [[Upadica se ne razumije.]] Gospođo bivša ministrice minimum pristojnosti je da mi mahnete i da me vidite da vam odgovaram [[Upadica: Tako je.]] Je iznositi svoje nekakve opservacije koje ja nisam uopće rekla i nisam nimalo potcjenjivala domare i domaćice odnosno čistačice u smislu ne, nisam ni slučajno obavljanje njihovog posla, njihovog posla, ali mislim da nisu kompetentni za kontrolu obavljanja nastavničkog posla u smislu onom kojeg ste vi meni rekli da ga ja potcjenjujem a to je upravo izvođenje nastave i obrazovanje djece. Dakle u tom smislu sam to rekla zato što mislim da nisu prvo dovoljno stručni, a imali ste određene odredbe koje su govorile da o izboru nekoga može govoriti onaj tko ima najmanje istu spremu kao i onaj koji se bira a ne za dva ili tri ili pet stupnjeva manju. U tom smislu dakle onaj koji je jednako obrazovan može govoriti o struci i o poslu onoga koji je jednako ili više obrazovan od njega a ne pet stupnjeva manje. Samo u tom dijelu, a neću govoriti o nekim mogućim drugim zloporaba za koje isto imate napise po novinama a ovo, ovo o domaru i pedofilu je toliko nisko da neću uopće odgovoriti i nema nikoga ovdje uključujući prvo mene onda moju stranku koju zastupam dakle Hrvatsku demokratsku zajednicu pa ni županiju iz koje dolazim koji bi odobrio bilo koji takav čin, a sve insinuacije na tu temu mislim da jedina mjesta gdje se to rješava to su centri za socijalni rad. To su vještaci i to je sud odnosno državno odvjetništvo. I ono će reći svoje a ne mi ovdje objeđujući dakle jedan cijeli svjetonazor a ne samo konkretan slučaj. Hvala.
Hvala lijepa. I još imamo jedan ispravak netočnog navoda. Ispravak netočnog navoda Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite [[Upadice se ne razumiju.]] Ste mijenjali? Dobro. E poštovane kolegice i kolege 7 sati i 3 minute i 21 je sekunda. Završavamo s današnjim radom. Sutra nastavljamo raspravu o ovoj temi. Prva na redu je u 9,30 poštovana kolegica Ingrid Antičević-Marinović. Hvala lijepa. Želim vam dobar odmor, ugodnu i laku noć! Prijatno!
Gospođe i gospodo zastupnici, nastavljamo sa raspravom o Konačnom prijedlogu zakona o izmjenama i dopunama Zakona o srednjem školstvu. Poštovana zastupnica Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite.
Poštovanje gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Nema nikoga iz ministarstva kao predstavnika Vlade, ali evo ja se odazvah pozivu državnog tajnika koji je jučer uputio zastupnicima da u svojoj raspravi učinkovito doprinesu boljem razvoju srednjeg školstva. Međutim, počesto su to samo riječi, jer evo znamo da iz svih rasprava i amandmana koji proisteku iz toga malo ili ništa se ostvarilo to. Izmjenama Zakona o srednjem školstvu kako se to i navodi u ocjeni stanja ovog Prijedloga zakona o izmjenama dopuna Zakona o srednjem školstvu korektno se navodi da je 2001. godine uspostavljen decentralizirani model u upravljanju i financiranju u srednjem školstvu. Međutim, što sada Vlada konstatira? Vladi se čini ipak da je taj sustav neučinkovit upravo zbog toga, tako se može jedino zaključiti upravo zbog činjenice decentralizacije i umjesto da uklanjamo probleme i da se taj decentralizirani model usavršava odnosno unapređuje, sada vidimo u nizu odredbi upravo imamo jedan korak dalje kao što je to i jučer utvrđeno. Pa eto, zbog tobože pojava niza nezakonitih radnji u postupku imenovanja ravnatelja, da je potrebno propisati učinkovit način nadzora. Međutim, učinkovit način nadzora je nešto potrebno i ono je sastavni dio i decentralizacije i demokratizacije međutim ne na ovakav način da se upravo koči decentralizirani sustav. Pa eto, dobar dio izmjena zakona odnosi se upravo na to da se otklone nezakonitosti koje se vide u tom decentraliziranom modelu imenovanja ravnatelja srednjih škola i da je potrebno tu reagirati. Međutim, sa čitavim nizom drugih nezakonitosti koji se događaju u našim školama u osnovnom, pa jednako tako i u srednjim školama u kojima javnost govori i o mobingu i o seksualnom uznemiravanju različitih vrsta o kojemu je javnost konačno progovorila, o tome ovdje nema ni riječi. Nema riječi niti o tome da bi iako je iz ministarstva bilo najavljeno jedan razvoj u smislu ne samo decentralizacije, nego i demokratizacije našeg školstva, našeg srednjeg školstva. Tu dolaze već djeca, pomalo ljudi koji trebaju biti oformljeni u pravcu demokracije, pa onda i u tom smislu naše škole trebale bi biti kako osnovne, a na vlastito srednje škole demokracije. Mi smo ostvarili slobodu, ali smo zapostavili odgajati ljude za slobodu i to je problem našeg školstva. Još ima čak i nekih naznaka u osnovnom školstvu, ali taj proces onda konačno se završava stupanjem u srednjoškolske klupe. Stvara se pa i na ovakav model pa i uvođenjem ovakvog modela jedan sistem, jedan autokratski sistem, sustav u kojem je kod profesora ocjena učenik. Mi smo u prošlom mandatu i prošlim izmjenama 2001. godine uveli i učenička vijeća. Trebalo je dakle još i razviti to učešće i aktivnost učenika, pa čak i u procesu, nastavnom procesu i u procesu ocjenjivanja. To bi bio jedan veliki iskorak, reformski iskorak naprijed. Međutim, ne. Ovaj zakon, njemu je najveća briga tko će biti, kako će se imenovati i razriješiti ravnatelj. Također je to ne sporim jedna jako bitna stvar, ali onda kada tu već mogućnost i velike ovlasti se sada daju inspektoru o čemu također ne mora biti dvojbe, ali onda taksativno moraju biti navedeni razlozi koja su to kršenja zakonitosti zbog kojih eto ravnatelja treba razriješiti. Svjedoci smo u lokalnim samoupravama koji su osnivači da u slučaju promjene vlasti da nema gotovo ja mislim ne postoji izuzetak kojem se nije dogodilo da su automatski promijenjeni članovi školskog odbora. Prema tome, u nekim segmentima društva i vojsci i policiji i pravosuđu, koji su pod budnim okom paske javnosti, kako opće tako i stručne, da ne bi politika na njih djelovala, odnosno imala što manje upliva, izgleda da u srednjoj školi pogotovo kroz imenovanje ravnatelja bilo kažem kroz ovlasti jedinica lokalne samouprave ili čak kroz središnje djelovanje kroz djelovanje središnje vlasti taj je utjecaj nepodnošljivo velik. I to je nešto o čemu je trebalo itekako voditi računa. Još ima svakako vremena, pa i u ovom da se intervenira i ukoliko bi predlagatelj, ukoliko je ozbiljan onaj njegov poziv da će saslušati rasprave ovdje nas saborskih zastupnika, da bi se srednje školstvo unaprijedilo, onda u smislu dakle tih velikih i ovlasti koje ima ravnatelj, pa onda sada i inspektor, da se taksativno navedu koja su to kršenja zakonitosti zbog kojih se pokreće postupak razrješenja ravnatelja. Jedna velika novost i to u svakom slučaju treba pozdraviti jeste uvođenje državne mature, ali to nije nikakav izum naših dana. To je izum prošlog, odnosno pretprošlog stoljeća. To je jedna dobra stvar da bi se objektiviziralo znanje, unaprijedilo i unificiralo. Međutim, čemu te petice. Čemu trka za dobrim ocjenama, za najboljim ocjenama. Iako Vlada stalno proklamira načelo izvrsnosti, promocije najboljih, ali bilo bi vrlo interesantno pogledati po pojedinim ministarstvima koji su to vježbenici primljeni. Da li uzalud na dnu torbe leži bezbroj petica, a dvojke su isplivale kao mjerilo, kao kriterij. Jer uz tu dvojku dolazi i kakvo poznanstvo. Da možda mi ovdje to ne nagađamo bio bi zaista interesantan taj podatak, jer čemu se onda zavaravati, čemu na kraju krajeva i trošiti novac i uvođenjem državne mature. Čemu maltretirati djecu, kada im te odlične ocjene neće donijeti nikakav probitak bar ne u državnoj službi, a ako želimo u državnu službu uključiti najbolje, a to je jednostavno nama potrebno i neophodno, onda nema druge, pošto to nije običaj Vlade i vlasti kao dobre vladavine jednostavno takvu jednu klauzulu i normu treba imperativno propisati i tek onda će ovo sve imati smisla. Bilo je nekih primjedbi koje su se odnosile i na povodom rasprave o osnovnom školstvu. Jednako tako ostala je identična norma koja trpi jednaku kritiku jer je jednostavno prepisana, ali evo predlagatelj nije našao za shodno da je ispravi, nego je jednostavno ostalo to prepisano kome se priječi ulazak u nastavničke redove. Dakle, tu je naveden čitav niz ponašanja, osude za kaznena djela primanja mita, nasilničkog ponašanja itd. Naravno i za kaznena djela protiv spolne slobode, spolnog ćudoređa, zapuštanja i zlostavljanja djeteta. Ali onaj tko je ubio dijete može slobodno temeljem članka 19. zaposliti se u školi. Dakle, na te stvari smo zaboravili i sigurno da nije jedna od najvećih prepreka tko bi učinio kazneno djelo protiv Republike Hrvatske nego najprije ono što se tiče pojedinca, odnosno zaštite djeteta. Već je upozoreno, dakle, i povodom te rasprave da trebamo slijediti kronologiju Kaznenog zakona kako ne bi dolazilo do ovakvih nekih čak i apsurdnih stvari. Prema tome, to je nešto što je itekako potrebno. Također je ovdje već bilo riječi da se napušta i onaj posljednji trag socijalnog odnosa i elemenata proklamiranih u Ustavu. Da smo socijalna država, a ovako nastavniku bez imalo, dakle, nekih obzira ili skrupula prema njemu može dobiti otkaz, može se otpustiti naravno pod ovim uvjetima iz članka 23., izmjenom članka 85. koji je za to držati, ali svakako o tom socijalnom aspektu itekako treba voditi računa, a što je bila do sada obveza koja se nažalost ovim Prijedlogom zakona napušta. Hvala.
Hvala. Poštovani zastupnik Nikola Vuljanić. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Savršeno mi je jasan djelomice razlog hitnosti kojim se ovaj Zakon upućuje u proceduru. Hitno je uvesti državnu maturu u sljedeću školsku godinu, dakle, da učenici koji upisuju prvi razred srednje škole početkom školske godine to čine po novim propisima. Nažalost, osim Deklaracije da se državna matura kao sustav uvodi u Hrvatsku, unutra nema nikakvih potankih obrazloženja što će se događati, kako će se događati. Sve se to ostavlja nekim drugim podzakonskim propisima da urede. Sve ostalo što se u ovim izmjenama i dopunama Zakona događa i predlaže da se dogodi zapravo ni po kojem rezonu ne bi trebalo ići u hitnu proceduru već su to stvari o kojima bi trebalo detaljno raspraviti, posebice s toga što smo o sličnom sustavu organizacije i upravljanja školom razgovarali pri donošenju Zakona o osnovnom obrazovanju. I bilo je dosta primjedbi da se nad tim sistemom trebalo i zabrinuti. Primjerice, predlagač sasvim jasno, a i deklarativno u uvodnim napomenama govori da ima namjeru prenijeti više prava, više prava upravljanja, više ingerencija i više važnosti na osnivača škole, a skinuti praktično dio mogućnosti organizacije posla u školi, mogućnosti organizacije škole sa same škole i sa organa škole. Shodno tome u školski odbor više ne biraju nastavnici svoje predstavnike, ne biraju roditelji svoje predstavnike nego predlažu svoje predstavnike, a osnivač, u ovom slučaju je to županija, odnosno Grad Zagreb kad se radi o srednjim školama, imenuje sve te ljude. Naravno, imenovat će po prijedlogu Vijeća učitelja, po prijedlogu Vijeća roditelja, ali one za koje smatra da će ispunjavati doslovce i poslušno ono što osnivač govori. Pa se time ingerencije nekakve školske samouprave bitno suzuju. Kako na to predlagač gleda vidi se dobro i u članku 6. izmjena i dopuna u načinu donošenja statuta škole. Dakle, statut škole se više ne da je na potvrdu osnivaču već je školski odbor, odnosno ravnatelj škole dužan pribaviti prethodnu suglasnost na taj statut. Dakle, najprije će gazda reći kako stvar treba funkcionirati, je li to dobro, onda mi možemo eventualno u samoj školi se izjasniti šta o tome mislimo. Kad smo kod ove državne mature, naravno da treba pohvaliti odlučnost, zapravo, ministra i Ministarstva da se taj rubikon državne mature prijeđe i to je trebalo napraviti i prije. I šteta što nije napravljeno prije pa makar i ovako deklarativno. Jer ako se ovaj korak nikad ne potegne, ako se stalno odgađa, svi dobro znamo kako nam funkcionira država, odgađat će se još desetljećima. No kad smo kod toga postoji ponešto elemenata o kojima bi trebalo razmisliti i koji bi se, čini mi se, trebali naći u Zakonu. Jedan je što se događa sa djecom koja završe gimnaziju i ne uspiju položiti državnu maturu? Za očekivati je barem u ovim prijelaznim godinama dok se sistem uhoda da će takove djece biti, 10-ak, 15, 20%, ne znam koliko, ali u svakom slučaju bit će ih. Što se s njima događa? Da li bi bilo kao što je u nekim zemljama slučaj, da li bi bilo oportuno ponuditi im neku drugu nižu vrstu ispita kojim bi mogli zaokružiti svoje srednjoškolsko obrazovanje, a ne dobiti pravo direktnog upisa na fakultet jer to ipak ne bi bila državna matura. Neke zemlje imaju ta rješenja, mislim da bi bilo pametno razmisliti o tome. S druge strane, postoje u Hrvatskoj različite škole. Od onih koje nisu baš na bog zna kakvom nivou do stvarno elitnih škola koje su među najboljima u Europi. Koliko ja znam, samo jedna u Hrvatskoj je uključena u sustav međunarodne mature ... [[Govornik se ne razumije.]] Možda bi trebalo predvidjeti u Zakonu mogućnost pa i obavezu za neke vrste škola u najmanju ruku da rade na tom da se uključe u tu organizaciju i da svojoj djeci, svojim učenicima pruža mogućnost da polažu međunarodnu maturu. I na taj način se plasiraju i na međunarodne fakultete, a ne kanalima Bolinškog procesa nakon upisa na naše fakultete. I u ovom Zakonu javlja se opet ista formulacija gdje raspisati natječaj za zapošljavanje nastavnika, a znamo da je oko toga bilo najviše manipulacija i najviše, pa mogu slobodno reći, javnih skandala. Ostalo je dalje rješenje da se raspisuje samo u dnevnom tisku. Čak niti rješenje da se raspisuje u dnevnom tisku koji se prodaje po čitavoj Republici Hrvatskoj nego u dnevnom tisku. Mi smo koliko toliko ipak informatizirano društvo. Srednje škole su, barem one za koje ja znam, sve uključene na neki način u informatički sustav, imaju svoje web stranice ili nešto slično i mislim da bi bilo vrijeme da se i u Zakon stavi obaveza da se natječaj raspisuje u dnevnom tisku i na Internet stranicama škole. Ili eventualno osnivača, ako škola nema svoju stranicu. Kao što se vidi iz svega toga, sve su to promjene koje se osim državne mature, koje se ne bi trebale donositi po hitnom postupku. Zbog toga mislim da bi manje štete bilo da se ovim Zakonom ide u drugo čitanje, a da se eventualno prije raspusta školskih, na neki drugi način postulira uvođenje državne mature ujesen, a da ovim promjenama u miru božjem raspravimo početkom iduće školske godine. Hvala.
Hvala lijepa. Državni tajnik Želimir Janjić. Izvolite.
Hvala lijepa, poštovani predsjedniče. Dopustite mi da se kratko osvrnem na ove dvije rasprave koje su sada bile. Poštovana gospođo Antičević, vi ste ovdje otvorili jedno doista vrlo zgodno pitanje sudjelovanja učenika, a posebice kada je riječ o ocjenjivanju. Pa bih vas ja želio informirati da smo mi u svibnju mjesecu na poticaj, ali ovaj puta doista učenika iz gimnazija utemeljili nacionalno vijeće učenika Republike Hrvatske, dakle i iz osnovnih i iz srednjih škola po jednoga predstavnika iz svake županije i oni su do sada imali već dvije sjednice, i prvo pitanje koje su otvorili je upravo ovo što ste vi rekli to je pitanje ocjenjivanja, odnosno izmjene pravilnika o ocjenjivanju. Tijekom ovoga ljeta je naša zadaća da taj pravilnik izmijenimo da ga donesemo i da uvažimo ono što učenici kažu i to je njihov način sudjelovanja, i hvala vam lijepa što i vi to podržavate. Drugo, pitanje državne mature upravo cilja na ono što vi kažete, dakle da se ne uči zbog petica, zbog ocjene nego da se uči zbog stjecanja znanja, prema tome i taj odnos između učenika i nastavnika bitno promijeniti, naravno nastavnik će ocjenjivati u sva 4 razreda i učenik će imati svjedodžbe o završenom svakom razredu i to će se uvažavati kod upisa na fakultet, jedan dio ocjene iz svih razreda a jedan dio iz državne mature, inače kada bi bilo samo državna matura onda bi učenici zapostavili sve živo i pripremali bi se samo za državnu maturu, to svakako. Ali u ovome dijelu kada dolazi vanjsko vrednovanje onda su nastavnici silom zainteresirani da učenici doista nauče da raspolažu tim znanjem i da uspješno polože državnu maturu jer je taj dio sigurno njihov zajednički uspjeh. Kada je riječ o vježbenicima i upravo nagrađivanju onih koji su izuzetno dobri, evo ako želite ja vam mogu dostaviti informaciju o primljenim vježbenicima, mi smo ih nedavno primili 15 s prosjecima ocjena koje su dobili, i ukoliko želite ja ću vam to doista dostaviti. Dakle, mi smo doista postupili tako. Poštovani zastupniče Vujanović, ja sam dužan odgovoriti ako sam već u nekoliko navrata bio rekao, da je zapravo informiranja do sada bilo jako puno uz ovo što imamo na web-stranicama Ministarstva kada je riječ o državnoj maturi, o svim postupcima koje smo imali do sada o svim tim pripremama koje su doista bile vrlo opsežne. Ja želim podsjetiti da su te pripreme započele još 2003. godine i da smo doista imali strahovito puno aktivnosti kroz svo ovo vrijeme i u konačnici ocijenili da smo spremni, dakle nakon svih onih potrebnih predradnji mi smo pristupili ovomu. Ja vam sada ne bih htio govoriti o tomu koliko smo sastanaka imali, sa raznim grupacijama škola, sa nastavničkim fakultetima, sa ostalim fakultetima itd., a prošle godine smo im poslali naš prijedlog nacionalnoga pristupa, dakle to je otišlo u svaku srednju školu, to je otišlo na svaki fakultet, uz to je išao jedan upitnik u kojem smo dobili povratne informacije vrlo kvalitetne od njih koji bi model bio najbolji, naravno mi smo to uvažili i nakon svega toga smo donijeli zapravo model i jednako kao što smo im poslali, prijedlog nacionalnoga pristupa jednako tako ali ne možemo prije nego kada ovaj visoki dom donese odluku, da kada prihvati da državna matura ide od 2005., 6. školske godine, onda će se ovakva brošura temeljem toga naći inače prije ne može, naći na početku školske godine na klupi, pred svim učenicima, pred svim nastavnicima i tada zapravo svi će i tim putem biti izuzetno kvalitetno informirani osim ovoga što imaju na web-stranici, a zapravo se sve nalazi. Nadalje, poslije toga, kada se donese Zakon, tek poslije toga ministar može donijeti podzakonske akte a jedan od njih je i pravilnik o polaganju državne matura, naravno gdje će sve biti definirano, a pripremljeno već jeste. Vi sumnjate da osnivač neće prihvatiti prijedloge Vijeća roditelja, prijedloge trojce nastavnika koji dolaze iz škola. Ja ne mogu vjerovati da će nadležno tijelo Grada Zagreba koji je osnivač da će odbiti neke prijedloge iz bilo koje škole koji dolaze. Dakle ja doista ne sumnjam da će oni te prijedloge prihvatiti. Pitate što s onima koji ne polože državnu maturu, ja bih vam postavio drugo pitanje, a što s ovima koji sada ne polože maturu ili završni ispit, pa polagat će ga u drugom ispitnom roku u kolovozu mjesecu, položit će ga možda u siječnju mjesecu ukoliko niti drugi puta ne uspiju položiti. Dakle, naš sustav nije takav da otvara mogućnost ukoliko netko nema certifikata završnosti da s time može nešto činiti. I na koncu govorite o natječajima da bi i natječaji trebali biti drugačije objavljeni, pa između ostaloga spominjete i web-stranice, pa vjerujte Hrvatski zavod za zapošljavanje ima web-stranicu i oni objavljuju sve natječaje i doista se tu mogu naći, međutim, postoji jedna zakonska obveza koju moramo poštovati ali nisam siguran da svi oni koji se žele zaposliti, pogotovo oni koji se prvi puta zapošljavaju da sa takvoga imovnoga stanja da oni imaju opremu i da to mogu slijediti, eventualno mogu potražiti kod nekoga drugoga, pa iz tih razloga možda ovo ne bi bilo dostatno da ovo ide samo na web. Iako priznajem da može biti manipulacija u dnevnom tisku i da je možda bolje rješenje da se kaže koji su na čitavom prostoru Republike Hrvatske ali i to može biti vrlo diskutabilno. Hvala.
Hvala. Ispravak netočnog navoda poštovani zastupnik Nikola Vuljanić.
Hvala gospodine predsjedniče. Naime, Zakoni se ne donašaju na temelju mišljenja možda će se dogoditi ovo, možda će se dogoditi ono, trebamo biti sigurniji oko toga, a što se tiče oko polaganja državne mature, odnosno učenika koji ne polože državnu maturu, pitanje je bilo usmjereno kako pomoći djeci koja to ne naprave zbog nedostatka znanja, nisu oni krivi, nego netko drugi i kako pomoći onima koji ipak nakon gimnazije žele zaokružiti svoje obrazovanje a ne žele ići dalje. Dakle državna matura im ne bi odgovarala. Postoje velim rješenje u nekim Europskim zemljama koja bi se mogla pogledati. Hvala.
Kolega Vuljanić. Ovo vam nije ispravak netočnog navoda, državni tajnik je iznio mišljenje Ministarstva, da nema u sustavu onih koji ne polože maturu, vi ste polemizirali s time i iznijeli svoje gledište. Poštovani zastupnik, potpredsjednik Mato Arlović, izvolite.
Gospodine predsjedniče, poštovane kolegice i kolege, ja bih prije svega htio izaći sa jednom ocjenom konstatacijom, čini mi se da se pokušaj ponovno nekakve centralizacije kod zakona, izmjenama i dopunama zakona o srednjem školstvu, zapravo suvišan i nepotreban. I između ostaloga mislim da će izazvati više problema u provedbi ovog Zakona nego dosadašnja rješenja koja su vezana. Naime, o čemu se radi, kao što je poznato oko školskog odbora, koji treba upravljati školom, oko ravnatelja, oko radnih odnosa itd., i primjenjuje se Zakona o ustanovama u pravilu, dakle primjenjuje se upravni postupak, a na osnovu toga i upravni spor. E sada, između ostaloga upravni postupak bi se morao primjenjivati primjerice, i kod polaganja mature, odnosno završnog ispita i nije mi jasno kako to sada da će ministar pravilnikom propisivati maturu kada bi trebalo provoditi upravni postupak morala bi se utvrditi zakonska prava, obaveze i odgovornosti koje ima ispitanik, s jedne strane u tom postupku, jer se on može žaliti, mora tražiti odgovarajuća rješenja itd. Drugo, primjerice u članku 48a. ako školski odbor se može razriješiti ravnatelja na prijedlog prosvjetnog inspektora itd., zato se kaže ako se ne razrješi na prijedlog inspektora a ministar procjeni da je prijedlog opravdan, pazite procjena je diskreciona ocjena. To nije upravni postupak na osnovu kojeg je on utvrdio elemente i činjenice da je po zahtjev inspektora za razrješenje ravnatelja opravdano, ovo je subjektivna volja. I taj dio se jednostavno ne bi smio dogoditi to bi se moralo pothitno ispraviti jer ovakva situacija praktički će baciti loše svjetlo na ovo pitanje, neovisno o tome što se to nije htjelo zakonom postići ali eto tako izmjenom i dopunom je nespretno formulirano i tako izgleda. Dalje se poziva da će se između ostaloga raspustiti školski odbor u istom tom članku, imenovati povjerenstvo prema odredbama članka 51a. ovog zakona. I sada kada se uzme sve ovo i gleda odjedanputa vidite da to povjerenstvo će imati tri člana od kojih najmanje jedan mora biti iz reda nastavnika škole. Ništa se ne govori o druga dva člana. Osnivač će sigurno imati najmanje jedan a da li su zaštićena prava roditelja to ne znamo. Zašto osnivač ne bi uzeo svoja dva. Ja ovdje smatram da ako se već ide na povjerenstvo od tri člana minimum onda moraju biti zastupljene sve tri kategorije roditelji, zaposlenici i osnivač i to mora se propisati. Ovako ostavljeno osnivaču na diskreciono pravo da on odluči koga će postaviti. I to je situacija koja nije dobra. Treća ili četvrta moja primjedba je vezana na položaj zaposlenika. Jednostavno, ovakav neoliberalni pristup kakav je ovdje predviđen u članku 85. a vezano za članak 23. ovog prijedloga zakona je jednostavno neprihvatljiv. Ne može se ovako postupati sa prosvjetnim radnicima koji zbog bolesti izgube ili umanje radnu sposobnost i onda se kaže u generalnoj prijelaznom odredbi i završnom dijelu ako škola nema odgovarajuće poslove ili ako nastavnik odbije prihvatiti ponudu a zapravo odbija zbog zdravstvenih razloga otkazat će mu se ugovor o radu a … [[Govornik se ne razumije.]] uvjetovan ugovorom. Ne bi to moglo ići tako. Tu bi se moralo ipak neke stvari popraviti jer na kraju krajeva radi se o bolesnoj osobi. Sve odredbe prethodno govore o tome da se radi o osobi koja je bolesna ili koja ima umanjenu radnu sposobnost zbog psiho-fizičkih zdravstvenih razloga. I mišljenja sam da je ovo stvarno potpuno neprihvatljivo kao što je neprihvatljivo opet u drugom segmentu podilaženje tajnicima gdje se kaže da za tajnika može biti imenovana osoba sa visokom ili višom, najmanje višom spremom ali se u članku 26. isto tako kaže tajnik srednje škole koji je na dan stupanja na snagu ovog zakona zatečen u radnom odnosu na neodređeno vrijeme itd. nastavlja obavljati iako nema stručnu spremnu. To znači da može i sa srednjom stručnom spremom, s tim da bih htio podsjetiti da po važećem zakonu koji se mijenja izmjenom i dopunom ovog zakona on to nije mogao nastaviti jer je tamo bilo propisano da mora o prijelaznim i završnim odredbama bilo je dato vrijeme kad bi mogao položiti. Mislim da ipak ako već hoćemo a ja nemam ništa protiv da i oni koji su zatečeni sa srednjom stručnom spremom jer se radi o ljudima koji su dugo godina radili na poslovima tajnika, ne kao tajnici, formalno su nosili to ali stvarno oni nisu mogli obavljati taj do nego su priučeni, da im se da šansa i da se kaže da u roku dvije, četiri godine, ne znam koliko, trebaju završiti najmanje višu školu i da taj dio treba u okviru sredstava za edukaciju i osposobljavanje zaposlenika u srednjim školama osigurati na teret škole, ako se naravno ne može naći drugo odgovarajuće rješenje odnosno ako se nitko ne javi na natječaj. Peta moja primjedba je vezana za vrijeme stupanja na snagu ovog zakona. Ja bih htio podsjetiti da po Ustavu zakoni prije stupanja moraju biti objavljeni u Narodnim novinama i iznimno u stavku 3. je rečeno u Ustavu zakon stupa na snagu najranije osmi dan od dana njegove objave, osim ako nije zbog osobito opravdanih razloga zakonom drukčije određeno. Ovdje je predloženo da zakon stupi na snagu danom objave u Narodnim novinama a u isto vrijeme zakonom ovim o izmjenama i dopunama nije propisano zbog čega bi on trebao ranije stupiti na snagu a da nema vacatio legis onih osam dana. Ovo što se pokušava objašnjavati ili davati argumentacija vezano za hitni postupak da je zbog početka školske godine potrebna izmjena i dopuna, ja bi morao ovdje biti precizniji, da li se radi o školskoj godini ili se radi zapravo o upisu u školsku godinu. Školska godina ne počinje upisom u školsku godinu. Školsku godinu određuje svake školske godine ministarstvo odnosno ministar i koliko ja znam ona bi trebala počesti sada negdje 3.9. ili tako nekako ako sam dobro izračunao datum s obzirom na vikende. [[Upadica se ne čuje.]] Rujna. Prema tome, ima vremena i nema nikakvog razloga da ova odredba u članku 30. stoji ovdje s danom stupanja, objave u Narodnim novinama. Mislim da bi trebalo staviti da on stupa osmog dana od objave u Narodnim novinama i u tom kontekstu bi to trebalo popraviti. Dakle, da ponovim. Mislim da nije dobro staviti ovakav stupanj diskrecione ocjene ministarstvu, nije dobro isto tako ostaviti da se matura uređuje pravilnikom i način polaganja i održavanja mature, on se mora urediti drugačijim i strožim propisom jer se radi o pravima i postupku ostvarivanja prava ispitanika i ispitivača i u takvoj situaciji na to podliježe naravno i mogućnost drugog stupnja žalbenog postupka. Treba vidjeti tko je to. Kome se može žaliti učenik koji recimo tvrdi da je zakinut u polaganju na maturi, i obrnuto. Postavlja se sasvim ozbiljno pitanje što u takvoj situaciji učiniti, poglavito kada se vodi računa o činjenici da ovdje treba voditi računa da se primjenjuje upravni postupak. Naravno, ovo oko procjene o razrješenju odbora školskog, zatim ravnatelja škole itd. to jednostavno ne bi moglo ići i u takvoj situaciji bi moralo se ipak propisati ako već hoćemo dati da ministar može procjenjivati u upravnom postupku šta onda mora se propisati zakonom, točno utvrditi uvjete koji se smatraju kad je povrijeđen da on tada utvrđuje da postoje razlozi za njegovo razrješenje. I naravno, trebalo bi osim onih općih razloga naznačiti makar taksativno kroz upućujuću normu u kojem obliku u statutu treba unijeti koje odredbe da se smatra da su se stekli uvjeti za razrješenje ravnatelja. Inače će ovdje biti velika mogućnost diskrecionog postupanja i inspektora. Poglavito kada se zna da se zamjenjuje članak 46. novim člankom iako taj članak 46. u odnosu na stari članak 46., stavak 2. je potpuno isti a stavak 1. umjesto "stručni voditelj" je bio imao "pedagoški voditelj". E sada, pazite. Stručni voditelj je puno širi pojam nego što je pedagoški voditelj i ravnatelj sada dobiju i funkciju didaktike i pedagokike i naravno odgojne funkcije u školi u odnosu na učenike ali u isto vrijeme poslovodnik ravnatelj. A u isto vrijeme školom upravlja školski odbor i tu se preklapaju nadležnosti. Tu se preklapaju nadležnosti i moguće je praktički uvijek iskonstruirati situaciju kod inspekcijskih nalaza da se pokrene postupak njegovog razrješenja. A on objektivno nema kvalitetno u skladu s ovim zakonom mogućnost da zaštiti svoje pravo jer ostaje mogućnost da ministar procijeni da je on baš tako u pravu postupio u inspekcijskom nalazu inspektor i da je pokrenuo postupak i treba ga razriješiti. I šta mu preostaje u skladu sa ovim zakonom. Drugo je pitanje da mu ostaje naravno ustavna tužba i sve ostalo ali mislim da su to sve nepotrebni postupci i da bi ta pitanja trebalo malo doraditi, možda da se eventualno o ovom zakonu odgodi glasanje za slijedeći tjedan i da do tada predlagatelj na ovih par primjedbi pokušaju naći odgovarajuća rješenja i da onda izglasamo zakon. Jer ponovo podvlačim, školska godina počinje tek u rujnu i ima vremena što se tiče stupanja na snagu i početka primjene ovog zakona. Hvala lijepa.
Hvala lijepo. Poštovani zastupnik Frano Matušić. Nema ga. Gubi pravo na riječ. Poštovana zastupnica Jelena Pavičić-Vukičević. Izvolite!
Hvala vam lijepa, gospodine predsjedniče. Uvaženi gospodine državni tajniče, poštovane kolegice i kolege! Evo, ja sam doista pažljivo pratila ovu raspravu o ovom Zakonu o srednjem školstvu i ne bih htjela ponavljati neke od stvari formalne i pravne naravi koje su do sada u samoj raspravi rečene već bih se htjela zadržati upravo na temi uvođenja državne mature kao jednog važnog elementa u daljnjem napredovanju samoga i razvoju samoga sustava obrazovanja. Bilo je također dosta govora o tome je li hitni postupak opravdan ili nije i činjenica je da formalno taj hitni postupak jest danas u proceduri ali doista cijelu javnost već godinama pripremamo na uvođenje državne mature kao vanjskog standardiziranog vrednovanja četverogodišnjeg srednjoškolskog obrazovanja i iz tog razloga mislim da je doista vrijeme i da je dobro da u taj projekt konačno i krenemo. Političku i stručnu odluku da krećemo sa ovim projektom donijeli smo već u prošlome mandatu i zapravo je to bila dalje podloga za sva daljnja postupanja i različite pripreme i na razini Instituta za društvena istraživanja u Zagrebu koji uopće provodi taj znanstveno-razvojni projekt uvođenja državne mature u hrvatski školski sustav. Zatim pripreme na razini Nacionalnog centra za vanjsko vrednovanje obrazovanja koje će zapravo i pripremati i provoditi postupak državne mature, ali i obavljati ostale poslove vanjskog vrednovanja obrazovanja. Zatim tu je i Vijeće ministarstva za uvođenje državne mature u sami sustav koji će i analizirati i pratiti, ali i nadzirati provedbu projekata. Također planira se uvođenje i predmetnih stručnih skupina i školskih povjerenstava što zapravo pokazuje da se radi o jednom iznimno složenom poslu za kog doista smatram da su pripreme sve obavljene vrlo korektno i da je cijeli taj sustav zapravo u ovome trenutku i spreman da se u cijeli postupak i krene. Državnu maturu doista je nužno uvesti u naš srednjoškolski sustav jer ćemo na taj način konačno dobiti uvid u opće stanje školstva u Republici Hrvatskoj i to na temelju stvarnih odnosno objektivnih pokazatelja dobivenih u standardiziranim postupcima. Prvi korak jesu sami nacionalni ispiti odnosno njihovo provođenje i slijedi ga 2008. odnosno 2009. i uvođenje državne mature. Ovo sam sve navela iz razloga što smatram da je danas potrebno i Ministarstvu, ali i cijelom školskom sustavu dati podršku u provođenju državne mature. Slušala sam pažljivo sve elemente koji su kolege naveli kao moguće negativne utjecaje i probleme u provođenju tog postupka, ali smatram da se problemi i ti nedostaci ne mogu otkoloniti u samoj raspravi nego da će se oni moći početi otklanjati upravo u trenutku kad se cijeli taj, kad se krene u cijeli taj postupak dakle u odnosu na iduću školsku godinu do 2008. i 2009. kada ćemo imati prve rezultate i mislim da jednostavno nije moguće na samoj teorijskoj razini u raspravi doskočiti nekim problemima nego da će samo Ministarstvo i nadležna tijela morati reagirati upravo u trenutku kad se ti problemi budu događali i naravno poslije će se slijediti propisima pa možda i nekom zakonskom regulativom upravo rješavanje takvih mogućih problema. Gospodin Vuljanić iznimno po meni kvalitetno o tome govorio i ja se nadam da će i Ministarstvo razmišljati dalje u tome smjeru. Također bih u ovoj raspravi istakla činjenicu da danas kada vi pitate djecu zašto ona idu u školu da ona na jedan posredan način vrlo dobro znaju artikulirati neposredan cilj samoga obrazovanja, a to je stjecanje znanja i kompetencija. Oni znaju reći i kažu da idu u školu zato što jednoga dana žele i sami postati učitelji. Žele postati liječnice, vatrogasci, frizeri i tako dalje. Prema tome našim đacima, našoj djeci je posve jasno zašto se u školu ide, ali je onda pitanje da li mi kao oni koji smo više ili manje završili naš proces obrazovanja pa čak se i danas nalazimo eto u poziciji zakonodavca, da li smo mi jednako tako upoznati sa tim krajnjim ciljem odnosno potrebom da zapravo obrazovanjem steknemo znanje i kompetencije i da li mi uopće znamo kako do tog cilja doći? Naime raspravljajući i o pedagoškim standardima, uvođenju državne mature, hrvatskog nacionalnog obrazovnog standarda pitanje je da li smo mi u dovoljnoj mjeri izvršili konzultacije sa svim, sa svim udrugama recimo poslodavaca, Hrvatskom gospodarskom komorom, Udruženjem obrtnika pa čak i sa jedinicama lokalne samouprave odnosno sa akademskom zajednicom i da li uopće znamo kojim putem obrazovanje treba krenuti? I to upravo zato da bi današnji đaci jednoga dana mogli ravnopravno uči na tržište rada i to ne samo u hrvatskom nego dapače i u europskom i svjetskom kontekstu. Ističem taj problem iz razloga što smo u ovoj godini već raspravljali o izvješću, o izvješću Nacionalnog odbora za visoko obrazovanje i u cijeloj toj raspravi sticao se dojam da zapravo Hrvatska ne zna kojim putem uopće mora ići u gospodarskom i socijalnom smjeru i da je posve jasno da ako to Hrvatska ne zna, ako ne postoji nacionalni konsenzus po tim pitanjima da ne može niti obrazovni sustav onda slijediti taj put i to na svim razinama. I osnovnoškolski i srednješkolski i naravno samo visoko obrazovanje. I zapravo je to izvješće pokazalo da je nužno napraviti jednu poveznicu dakle prema nekakvom nacionalnom, nacionalnom jedinstvu oko toga što mi zapravo kao država hoćemo i naravno da onda tek obrazovni sustav unutar cijele te cjeline i može pronaći svoje kvalitetno, kvalitetno mjesto. I naposljetku pa evo završila bih raspravu. Dosta sam slušala o tome što je, da li ovaj Zakon zadire u autonomiju samoga školstva odnosno same škole kao posebne upravne jedinice? Da li su tu narušena prava osnivača ili osnivač ima previše prava? Ja bih u tom smislu rekla da što se samog osnivača tiče on doista sad ima priliku imenovati svih 7 članova školskog odbora, ali sam uvjerena da neće arbitrirati u situaciji odluke tko će biti članovi školskog odbora od strane nastavničkog vijeća odnosno, odnosno predstavnika roditelja u slučaju grada Zagreba mi imamo ukupno 106 osnovnih škola, 11 umjetničkih, 63 srednje škole i 12 učeničkih domova. Konkretno imenovat ćemo 1344 člana školskog odbora i ne znam kuda bismo dospjeli kada bismo propitkivali odluke same škole, tko će u ime nastavničkog vijeća ili predstavnika roditelja sjediti u tom školskom odboru. Dapače mogla bih reći da politika ne smije sudjelovati niti u razrješenju niti u imenovanju samih ravnatelja, ali s druge strane da se od politike vrlo često očekuje da arbitrira u nekim problematičnim situacijama, a da je zapravo politika odnosno sam osnivač u ovakvom okviru, ovakvom sastavu školskog odbora nemoćan da reagira na primjeren, na primjeren način. Prema tome postoji mnogo rješenja i mislim da svakom rješenju treba dati prilike da se pokaže da li je ono adekvatno našim uvjetima i na kraju krajeva zašto ne ići i u izmjenu takvog rješenja ukoliko se ono pokazalo kao manjkavo. Hvala.
Hvala. Poštovana zastupnica Ivana Posavec-Krivec. Izvolite.
Zahvaljujem poštovani predsjedniče, poštovani državni tajniče, kolegice i kolege. Vlada Republike Hrvatske uputila je pred Hrvatski sabor na raspravu i donošenje Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o srednjem školstvu s konačnim prijedlogom zakona. Kada jedan tako važan i bez sumnje strateški zakon dolazi od strane hrvatske Vlade on je iniciran, to treba u svakom slučaju biti hvale vrijedna inicijativa. No, na žalost bojim se da situacija u kojoj se danas nalazi Hrvatski sabor nikako nije ona koju se može okarakterizirati pohvalnim riječima. Jer, naime kolegice i kolege, ovaj zakon upućen je u proceduru po hitnom postupku, a to on svojim sadržajem i težinom svakako ne zaslužuje. Naime, zakon o kojem danas raspravljamo jedan je od onih zakona koji po mom mišljenju svakako treba proći normalnu proceduru koja bi omogućila uključivanje što šireg javnog i znanstvenog kruga, te mogućnosti implementacije njihovih mišljenja u konačni prijedlog zakona. Bojim se da ovdje to nikako nije slučaj. Temeljem niza razgovora koje sam obavila sa srednje školskim profesorima i ravnateljima srednjih škola, smatram da oni nisu dovoljno upućeni u materiju ovoga zakona, te da njihova mišljenja i mogući prijedlozi nisu razmatrani ili usvojeni. Naime, jedan od prijedloga ravnatelja bilo je iznalaženje mogućnosti da po prestanku ravnateljskog mandata njima bude omogućen povratak na staro radno mjesto ono u nastavi. Pozivaju se na Zakon o radu i odbacujući ovaj prijedlog dolazimo do negativne selekcije jer se ne nalaze svi kandidati u istoj situaciji riskirajući radno mjesto koje danas u Hrvatskoj stvarno je u nesigurnim uvjetima. Nekoliko je primjera da su ravnatelji izgubili posao po isteku mandata i molim vas recite mi kakvu poruku mi ovim zakonom i ovim odredbama šaljemo svim prosvjetnim djelatnicima posebno onoj mlađoj i srednjoj generaciji koja ima interesa, znanja i sposobnosti konkurirati za mjesto ravnatelja, a istovremeno na taj način gubi sigurnost radnog mjesta. To dovodi do situacije da je glavnina kandidata za ravnatelje oni koji dolaze iz generacije koja se nalazi pred mirovinom, jer na taj način ništa ne gube i ništa ne riskiraju. Nadalje, u ovom zakonu mi raspravljamo upravo jučer i upravo danas, kolegice i kolege, 30. lipnja i prvog srpnja. O ovome je bilo puno riječi u jučerašnjim i današnjim raspravama, ali ja želim ponoviti da danas i jučer diljem Hrvatske u svim srednjim školama je u tijeku proces prijave za upise koji se treba dogoditi početkom slijedećeg tjedna. Kao glavni razlog donošenja ovog zakona po hitnom postupku i sam predlagatelj Vlada Republike Hrvatske navodi potrebu donošenja istog zakona zaključno sa 29. lipnja. Opravdano Vlada smatra da budući srednjoškolci pri prijavi za upise moraju znati pod kojim uvjetima program upisuju i na koji način će njihovo srednje školsko obrazovanje završiti. To na ovaj način stavljanjem Hrvatskog sabora u vremenski tjesnac za donošenje ovog zakona njima nije nikako omogućeno. Štoviše bojim se da može izazvati i dodatne nejasnoće kod velikog broja mladih ljudi koji se nalaze na velikoj životnoj prekretnici kada moraju donijeti bitne odluke koje će kanalizirati tijek njihovog daljnjeg obrazovanja. Smatram da niti oni niti njihovi roditelji ne zaslužuju naći se u ovakvoj situaciji posebice stoga što je bilo dovoljno vremena da se ovaj zakon donese na vrijeme i da se javnost u potpunosti upozna sa izmjenama i novostima koje on donosi. Jučer je u nekoliko navrata državni tajnik u ime predlagatelja rekao da ovim zakonom pokušavamo izbjeći situaciju, stresnu situaciju koja se događa mladim ljudima na kraju srednje školskog i početku visoko školskog obrazovanja kada su izloženi velikim pritiscima i završnim i klasifikacijskim ispitima. Pa molim vas lijepo, nije li upravo zahvaljujući ovom kasnom upućivanju prijedloga zakona iz Vlade u Sabor i mnogim nedorečenostima koje su u njemu prisutne izazvana stresna situacija kod naših upisnika u srednje škole i njihovih obitelji. Nije li stresna situacija da se u razmaku od dva dana proces upisa u školu započinje po jednom, a završava po drugom zakonu. Najveća vrijednost ovog zakona bez sumnje je upravo uvođenje državne mature o kojoj je bilo puno riječi u ovoj sabornici i u kojem je SDP prvi počeo govoriti, a i prošla Vlada je započela pripremu uvođenja državne mature. To je u svakom slučaju nešto što treba podržati, što podržavam, ali jednako tako apeliram da se što prije ta državna matura uskladi i da se stvore svi preduvjeti kako bi ona zaživjela u punom smislu, a ne da kako je već rečeno od strane kolegica bude samo smisao sama sebi. Ako se prisjetite prije otprilike godinu dana iz Vlade smo čuli obećanje kako će u najskorije vrijeme pred zastupnice i zastupnike u Hrvatski sabor stići Vladin prijedlog pedagoškog standarda. Do danas se to nije dogodilo, a cilj uvođenja državne mature među ostalim je i objektivno ocjenjivanje i vrednovanje znanja. Kako to provesti bez pedagoškog standarda i potpuno neujednačenih uvjeta i mogućnosti u našim školama. Na kraju bih se željela osvrnuti još samo na jedan detalj u ovom zakonu, a podnijela sam i amandman na isti. Naime, iako su odredbe Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o srednjem školstvu usklađene s nedavno donesenim Zakonom o izmjenama i dopunama Zakona o osnovnom školstvu. Smatram da ovim zakonom treba predvidjeti mogućnost da osnivač škole raspusti školski odbor, ako poslove iz svog djelokruga ne obavlja u skladu sa zakonom. Odredbama Vladinog prijedloga predviđena je samo mogućnost da osnivač razriješi člana školskog odbora ako prosvjetni inspektor ili školski odbor utvrde da ne ispunjava obveze člana školskog odbora utvrđene zakonom, aktom o osnivanju ili statutom. U tim je odredbama raspuštanje školskog odbora dano u nadležnost uprave državne, Ureda državne uprave u županiji. Mišljenja sam da osnivač, znači u ovome slučaju su to županije koje imenuje školski odbor mora imati i mogućnost da ga raspusti u slučaju da poslove obavlja suprotno zakonu, a Uredu državne uprave treba ostati obveza da raspusti školski odbor samo ako to ne učini osnivač škole. I na kraju, ako za donošenje Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o srednjem školstvu koji očekujemo početkom srpnja odnosno danas bojim se da je nužno predvidjeti dulji rok školama za usklađenje statuta sa odredbama zakona, imenovanje školskog odbora. Jer, ovo prvenstveno govorim stoga što u ljetnom razdoblju teško je očekivati da će se škole moći pripremiti, izvršiti sve svoje obveze koje pred njih nameće ovaj zakon. Zahvaljujem.
Hvala lijepa. Poštovana zastupnica Vesna Škulić. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Ja bih se osvrnula na članak dva odnosno 22a. čini mi se koji obuhvaća učenike s teškoćama u razvoju, pa bih se malo osvrnula i na postojeći zakon, odnosno važeći zakon. Prema važećem Zakonu o srednjoj školi obrazovanje učenika s teškoćama u razvoju organizira se uz primjenu individualnih postupaka u redovnim i posebnim razrednim odjelima i obrazovnim grupama. Učenici s većim teškoćama u razvoju obrazuju se u posebnim organizacijama. Posebne organizacije njihove programe, uvjete i način njihova rada kao i postupak upisa u obrazovanje propisuje ministar znanosti, obrazovanja i športa. Srednje školsko obrazovanje se sprovodi u redovnim razrednim odjelima redovne škole po standardnom programu i uz individualni pristup. Redovnim razrednim odjelima škole prema prilagođenom programu uz dodatnu stručnu pomoć u posebnim razrednim odjelima redovne škole imaju prema posebnom programu i u posebnim obrazovnim ustanovama prema standardnom prilagođenom i posebnom programu. Srednje školsko obrazovanje učenika s teškoćama u razvoju u Republici Hrvatskoj provodi se u 14 posebnih odgojno-obrazovnih ustanova i u posebnim razrednim odjelima 28 redovnih škola dok ih je relativno malo uključeno u redovno razredne odjele redovnih srednjih škola. U Hrvatskoj je srednje školskim obrazovanjem obuhvaćeno oko 2 i pol tisuće učenika od čega 620 potpuno, a 628 djelomično integriranih, dok ih je 1200 učenika s većim teškoćama bilo uključeno u posebne ustanove namijenjene tom stupnju invaliditeta. U srednjim školama za učenike s teškoćama u razvoju ostvaruju se sljedeći obrazovni programi. Programi 4-godišnjeg trajanja, programi 3-godišnjeg trajanja za industriju i gospodarstvo, programi s 3-godišnjim trajanjem za obrtništvo, programi s 3-godišnjim trajanjem, dvojni sustav za obavljanje vezanih obrta, program koji traje do 2 godine za stjecanje niže stručne spreme, programi s 3-godišnjim trajanjem za stjecanje niže stručne spreme za učenike s teškoćama u razvoju. U posebnim ustanovama ostvaruju se programi za stjecanje niže stručne spreme i za stjecanje srednje stručne spreme. No tijekom provođenja zakonskih propisa uočeni su sljedeći problemi. Sustav odgoja i obrazovanja djece s teškoćama u razvoju u nadležnosti je 2 ministarstva, i to Ministarstva znanosti, obrazovanja i športa i Ministarstva zdravstva i socijalne skrbi. Pa su kriteriji za upis djece u posebno odgojne obrazovne ustanove često različiti. Odgajatelji, učitelji i nastavnici koji rade s djecom s teškoćama u razvoju nerijetko su neadekvatno educirani. Nedovoljan je broj stručnih suradnika u školama, a ne zadovoljava ni stručna rehabilitacijska podrška izvan škole. Posebne ustanove i tradicionalno su udaljene od mjesta stalnog prebivališta djece. Učenici integrirani u redovne razredne odjele redovnih škola nemaju ista prava kao učenici koji se školuju u posebnim razredima redovne škole i posebnim odgojno-obrazovnim ustanovama. Učenici koji se školuju u sustavu znanosti, obrazovanja i športa nemaju istu razinu prava kao učenici u ustanovama sustava socijalne skrbi. Zdravstvena i rehabilitacijska podrška te obrazovana stručna podrška učenicima u posebnim i redovnim ustanovama odgoja i obrazovanja nisu na istoj razini. Na izjednačavanje mogućnosti treba gledati kao na proces tijekom kojeg društveni sustavi službe postupno postaju dostupni i osobama s invaliditetom. Načelo jednakosti prava ili ravnopravnosti ukazuje na jednaku važnost potrebe svakog pojedinca, tj., da individualne potrebe trebaju biti polazište planiranja kako na lokalnoj tako i na nacionalnoj razini. I upravo tu dolazimo do problema. Većina naših škola nije fizički dostupna osobama s tjelesnim invaliditetom. Slijepim i slabovidnim učenicima primjera radi jedan udžbenik košta oko 3 tisuće kuna. Dakle, napominjem da sam učenik mora nabavljati svoje udžbenike. Možemo samo pretpostaviti na koji se način ovi učenici i njihovi roditelji moraju snalaziti obzirom i na tržište udžbenika, izdavača, itd. Bez ikakve društvene podrške, prepušteni dobroj volji ravnatelja. Na koji način integrirati djecu oštećena sluha, recimo u Jezičnu gimnaziju ili u neku drugu nestrukovnu školu ako još nije donesen pravilnik o osobnom asistentu, što u ovom slučaju znači tumač na znakovnom jeziku. Za sada samo egzistiraju pilot projekti, integracije gluhih i gluho-slijepih učenika i gimnazijske programe uz pomoć osobnog asistenta. Napominjem, dakle, da su uglavnom gluhe osobe do sada bile stavljane isključivo u strukovne škole i nije im se omogućio gimnazijski program baš zbog problema prevođenja. Učenici s teškoćama u razvoju koji su smješteni u institucije dobivaju nisku i vrlo upitnu razinu znanja. To se najbolje vidi pri polaganju razredbenih ispita pri upisu na fakultet. Zanima me tko će kontrolirati, dakle, nastavu koja se održava u centrima, recimo Centar Dubrava, Centar Slava Raškaj, Centar Vinko Bek. Koji razinu znanja ti učenici trebaju dobiti, da li će ona biti jednakomjerna drugim učenicima. Čini mi se da, dakle, nažalost i dalje će ostati nepromijenjeni profil zanimanja koji se nudi mladima osobama s invaliditetom. Obućar, krojač, pletač, urar, telefonist, itd., dakle, gdje više nemaju šanse na tržištu rada naći zaposlenje nakon završenih srednjih škola. I mislim da bi se trebalo posebna pozornost baš staviti na ovo, na izbor zanimanja. Čini mi se da je to samo refleksija društva prema osobama s invaliditetom jer od njih se ništa ne očekuje, nažalost pa ni znanje. Zbog neprilagođenosti cijelog sustava obrazovanja za osobe s invaliditetom nažalost moram biti skeptična iako nisam po prirodi skeptik, a ne u pola 11, i što se tiče ovog novog Zakona jer se ne poštuje nažalost ni postojeći. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Damir Špančić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Pozdravljajući izmjene i dopune Zakona o srednjem školstvu podržavam prijedloge izmjena i dopuna jer smatram da su one dobre i da će doprinijeti još boljem radu u srednjim školama, kvalitetnijim provođenjem programa, poticanje nastavnika na još bolji odgoj i obrazovanje vrlo osjetljive dobne skupine naše mladeži. Ova Vlada daje snažan doprinos unaprjeđenju srednjeg školstva za cjelovito područje Republike Hrvatske, a posebno za područje od posebne državne skrbi, s kojeg područja i ja dolazim. Naime, u proteklim godinama, a posebno u prošloj i ovoj godini je predviđeno puno sredstava za obnovu, izgradnju ratom postradalih škola i športskih dvorana. Na tim su se područjima dogodile značajne, velike promjene tijekom i poslije Domovinskoga rata i ne smijemo zaboraviti da je to ¼ površine i da na njoj živi približno ¼ stanovništva Republike Hrvatske. Sjetimo se kako se je povijest ili književnost učila na tim područjima i gdje su završavali fakultet profesori i stručni suradnici koji su predavali u srednjim školama. Sigurno da je dubok trag takvog stručnog pedagoškog rada ostao i na našim generacijama koje sada obnavljaju i u duhovnom i u materijalnom smislu područja od posebne državne skrbi. Ministarstvo i Vlada trebaju obratiti pozornost na ta područja jer ukoliko se ne budu provodili kvalitetni programi i vodila skrb i o učenicima i profesorima dogodit će se ono što ne želimo, a to je odlazak, a ne ostanak na tim područjima i siguran sam da to nije cilj niti ove Vlade. Iz tih razloga predlažem Ministarstvu prosvjete i športa da uz već pozdravljene izmjene i dopune obrati pozornost na stambeno zbrinjavanje prije svega profesora i stručnih suradnika. Stambenim zbrinjavanjem zadržat ćemo mladi prosvjetni kadar na tom području. Istaknut ću primjer osnovne glazbene škole u Pakracu u kojoj je 12 profesora i svih 12 profesora je došlo iz ostalih dijelova Hrvatske samo zato što su imali stambeni smještaj koji ima je osigurao grad i u koju školu danas polaze učenici Pakraca i Lipika, njih 170. Primjenom novog članka 86. nastavnici stariji od 65 godina i sa 20 godina radnog staža morati će otići u mirovinu, otvoriti prostor za novo zapošljavanje. Uz dužno poštovanje prema starijim prosvjetnim djelatnicima i mojim kolegama, smatram da je potrebno prihvatiti predloženu dopunu jer je dosta mladih profesora na zavodima za zapošljavanje. Svakako da novo vrijeme informatizacije i načina života sve vrlo brzo mijenja. S toga sam slobodan predložiti Ministarstvu da možda ne bi bilo loše otvoriti i posebne stipendije za deficitarne profesorske struke. U članku 76. podržavam prijedlog zabrane zapošljavanja svih djelatnika srednje škole koji su pravomoćno osuđeni za neko kazneno djelo koja su navedena u predloženom članku. Posebno pozdravljam izmjene članka 50. koje se odnose na broj i strukturu članova školskog odbora te bi predložio da ona 3 člana koje predlaže učiteljsko vijeće, moraju istaknuti svoju kandidaturu i priložiti životopis sa posebnim osvrtom na stručno pedagoški rad u prigodi predlaganja nastavničkog vijeća. Ta 3 člana školskog odbora su posebno važni jer dolaze na prijedlog svojih kolega i svojim radom su najbliži struci koja treba odlučiti tko će biti ravnatelj, a poslije svakako i pratiti njegov rad. Pozdravljam članak 22.a koji učenicima sa teškoćama u razvoju organizira se u svim srednjim školama obrazovanje prema redovitim nastavnim programima uz primjene metode rada ili prema prilagođenim nastavnim programima koje izrađuju nastavnici sukladno sposobnostima učenika. Predlažem da jednom godišnje u gradovima kojima je to moguće, s obzirom na broj škola, obavezno ravnatelj podnese informativno izvješće gradskim i općinskim vijećima kako bi i lokalni vijećnici u tim gradovima i općinama znali što se događa u vrlo važnoj ustanovi, a toj je srednja škola. I na kraju, želim predložiti nešto što se događa na terenu i što je vrlo bitno za budućnost mladih, a odnosi se na vrijeme izvan nastave, na žalost vrlo mali broj prosvjetnih djelatnika je uključen u rad sportskih klubova udruga. Smatram da bi trebalo razmisliti i stvoriti uvjete da su prosvjetni djelatnici dužni sudjelovati u aktivnostima i programima koji će još više doprinijeti boljem razvitku i unapređenju boljeg stanja mladih, a znamo da su prepušteni kafićima i ulici. Svakako da bi i te programe trebalo honorirati i osigurati određena materijalna sredstva koja bi sigurno bila znatno manja od one cijene koju ćemo morati plaćati u budućnosti jer će nam djeca biti prepuštena ovim lošim ponudama koje nudi ulica i slično. Rezultat ovih aktivnosti je zdrava nacija a mislim da je to svima nama u izvršnoj i zakonodavnoj vlasti najvažnije i nam je to moralna obveza i na kraju još jedanput želim naglasiti da podržavam i prihvaćam izmjene i dopune Zakona o srednjem školstvu. Hvala.
Hvala lijepo. Sada idemo na 5-minutnu raspravu po klubovima. Poštovana zastupnica Marija Lugarić, Klub zastupnika SDP-a izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, godine državni tajniče. Na kraju ove prilično duge rasprave želim istaknuti da ono što su i bili prijepori na početku a to je čini mi se jednoglasna potpora svih zastupnica i zastupnika i klubova u ovom Saboru o uvođenju državne mature s jedne strane i veliko neslaganje oko postupaka i izmjena koje se odnose na način biranja članica i članova školskih odbora. U tom smislu želim još jednom istaknuti da za nas u SDP-u ne osporavajući ni na koji način pravo osnivača da sudjeluju u upravljanju škole sukladno odgovornosti koju ima vezano uz materijalno održavanje škola, želimo istaknuti da ipak odgovornost u onome što je temeljna funkcija škole to je ostvarivanje nastavnog plana i programa ipak nose učitelji i u tom smislu sve one odredbe koje zadiru već dostignuti stupanj stručne autonomije učitelja, sve one odredbe koje ostavljaju i najmanje sumnje, a odredbe ovoga Prijedloga ostavljaju mjesta sumnji da će se moći politizirati oko izbora članova školskog odbora za nas u SDP-u nisu prihvatljive. Nadalje, ponavljamo stav koji je već više puta bio izrečen, da su u ovom Prijedlogu izmjena i dopuna Zakona vrlo sumnjive ili u najmanju ruku dvojbene ovlasti prosvjetnih inspektora, kao i činjenicu da izmijenim člankom 85. Zakona se umanjuje dosegnuti stupanj radne i socijalne sigurnosti učitelja što je za nas neprihvatljivo. Oko državne mature na kraju ove rasprave želimo istaknuti samo jednu činjenicu, radi se o nesumnjivo o dobrom projektu radi se o dobro pripremljenom projektu, nama je u SDP-u posebno drago što se nastavilo stvarno stručnim i znanstvenim putem jer smo upravo iz našeg Kluba još krajem 2002. godine i došla inicijativa za uvođenjem državne mature ali želimo upozoriti da državna matura nije čarobni štapić koji će riješiti probleme u školstvu, to je postupak vanjskog vrednovanja koji će ukazati na sve one slabe točke koje danas u sustavu postoje. Temeljem ove rasprave, Klub SDP-a predlaže Hrvatskom saboru donošenje zaključka koji bi obvezao vladu odnosno Ministarstvo da sukladno zakonskim obvezama predloži Hrvatskom saboru donošenje pedagoškog standarda za osnovno i za srednje školstvo, Republika Hrvatska je jedna od rijetkih država koja nema pedagoški standard, i sve ono što se i kako u školi radi, dešava se temeljem nekakvog običajnog prava. Naime, državni tajnik prije više od 6 mjeseci obećao da nema potrebe da donosimo takav zaključak, da taj dokument u Ministarstvu postoji, samo što nije u Hrvatskom saboru a čini nam se nepravednim donositi danas propis po kojem ćemo sve učenike na kraju školovanja ispitivati istim testovima, a da im nismo osigurali barem približno jednake okolnosti za učenje tijekom školovanja. Ova rasprava je pokazala da su teme školstva važne to pokazuje i veliki interes zastupnika, ali pokazala je još nešto drugo a to je da se zakoni i promjene u školstvu koje je veliko područje ne mogu donositi po hitnom postupku, da ne može ići kroz ovako ubrzanu proceduru u Sabor, to pokazuje činjenica da na nešto manje od 30-tak članova ovog prijedloga izmjena i dopuna Zakona imamo podneseno gotovo 20-tak amandmana, i u tom smislu još jedna poruka Ministarstvu da ubuduće zaista zakone koji se odnose na školstvo daje u normalnu proceduru, kako bi zaista svi oni koji su zainteresirani na bilo koji način u ovoj raspravi mogli sudjelovati i mogli imati zaista tekst koji uvažava sve one stavove, jer školstvo je prevažna tema i naprosto ne dozvoljava nekakve političke podjele. I na kraju jedan možda apel ministru Primorcu, on se već zadnjih godinu dana nije pojavio ni na jednoj raspravi ovdje u Hrvatskom saboru. MI cijenimo državne tajnike, ali nam se čini da bi bilo dobro pogotovo kada uvodimo strateški važne stvari za školstvo, možda da koji puta dođe u Hrvatski sabor raspravu poslušati i ministar. I na kraju, glasanje i izjašnjavanje zastupnica i zastupnika SDP-a o ovom Prijedlogu zakona ovisit će o tome kao će proći naši amandmani, uz još jedno naglašavanje da u potpunosti podržavamo onaj izmjena i dopuna zakona koji se odnosi na uvođenje državne mature. Hvala lijepa.
Hvala. Klub HSP-a poštovani zastupnik Pero KOvačević, izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege, državni tajniče. Po nama u Klubu HSP-a ova rasprava je ukazala na niz problema i nedoumica u školskom sustavu posebice u ovom slučaju o srednjem školstvu i stoga ću u završnoj riječi u ime Kluba se osvrnuti na tri najvažnije stvari. Prvo je naše stajalište, a što je u raspravi također iskazano, nužnost oživotvorenja načela znanja struke, uspjeha u školovanju kao temeljnog načela stimuliranja mladeži za školovanje te davanja pogodnosti ulaznice da na tom načelu imaju otvorena vrata za aktivno uključivanje u sve strukture i pore društva. To je najvažnije što mi moramo napraviti u sustavu i u reformi školstva i to moramo krenuti prije svega od nas ovdje nazočnih. Stara je stvar i opće je poznata da smo dobivali ministre kojima je to bilo prvo zanimanje, da dan danas imamo i državnih tajnika i pomoćnika koji ne mogu biti savjetnici, ne bi mogli biti jer ne ispunjavaju uvjete i kažem moramo to načelo stručnosti, znanja i uspjeha u školovanju afirmirati i stimulirati mladež da je to putokaz i pravi put i da mi moramo im otvoriti vrata i staviti pogodnosti da najsposobniji ulaze i u državnu upravu, državnu vlast, javne službe i u sve druge pore, diplomaciju, pore i strukture društva. Također moram kazati bez obzira na trud državnog tajnika da na žalost javnost je unatoč svim objašnjenjima i svemu drugome još nema pune spoznaje i projekcije kako će ta državna matura na kraju izgledati, što to sve očekuje djecu, kako i na koji način, poglavito u onome dijelu hoće li se ovaj uspjeh tijekom školovanja, u razredima, na određeni način odličan uspjeh stimulirati da bi to u konačnici imali utjecaja i na državnu maturu i na sve druge stvari bitne i uključivanje u društvo. Poglavito ovdje nije nitko govorio što je za nas jako interesantno to je i postojeći sustav ocjenjivanja u školstvu, ima tu puno problema vezano za pravilnik o ocjenjivanju, sve je to neka arimetrička sredina, postala je sve testomanija, svaki sat se održava te 5-minutni test, te ovaj, te onaj test, i u svemu tome se zaboravilo da i u sustavu ocjenjivanja treba stimulirati mladež, treba stimulirati djecu, a ne stvarati im otpore prema tome predmetu, prema školovanju, problemi nisu dotaknuti i vezano za samog ravnatelja. Ravnateljima danas u srednjim školama nije lako. S jedne strane imaju profesore koji imaju određenih velikih problema, plaće, sve ostale stvari s druge strane imaju učenike, a s treće strane imaju roditelje. Prema tome, njihov položaj nije također do kraja definiran niti jasan. Što se natječaja tiče mi ostajemo kod našeg da natječaj mora biti dostupan. Znamo i sami da je bilo puno makinacija u svemu tome. Imate primjera recimo da se natječaj za popunu profesorskog mjesta u gimnaziji u Zagrebu raspisuje se u Glasu Istre ili sličnih primjera tako da bi se te stvari trebale regulirati ako je natječaj u tiskovima neka bude na području onoga grada koji prati tu tiskovinu a ne znači u Glasu Istre. Također znamo da ima i manipulacija za one koji drže nastavu na određeno vrijeme nemaju stručnu spremu, da su apsolventi ili su pri završetku fakulteta, onda se isto tako makinira da bi se bez obzira što ima kadrova znači koji imaju završeno školovanje opet objavljuje se na ovaj način. Prema tome, sve ovo na kraju ukazuje da će ministarstvo morati pripremiti novi i cjeloviti Zakon o srednjem školstvu koji će sve ovo što smo danas govorili popraviti tako da bi kažem dali stimulaciju mladeži za školovanje, rad, znanje a ne da loši primjeri iz prakse budu njima putokaz. To znači da imamo ministra kojem je to prvo zaposlenje, pa imali smo čak i predsjednika Vlade kome je to prvo zaposlenje, imamo danas državnih tajnika i pomoćnika. Prema tome, okanimo se lošeg posla, krenimo, dajmo prave primjere mladeži. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Klub zastupnika HSS-a poštovani zastupnik Željko Ledinski. Izvolite!
Štovani gospodine predsjedniče, štovani državni tajniče, kolegice i kolege! Pa evo nakon ove jučerašnje rasprave dozvolite da nekoliko minuta kažem još završno o prijedlogu ovog zakona u ime Kluba HSS-a. Prije svega nakon rasprave čini mi se da je vidljivo da određena zakonska rješenja koja su ovdje predložena da bi ih trebalo još dodatno doraditi na određeni način i one stvari koje nisu dovoljno razriješene pojasniti svima nama. Tu prije svega mislim u članku 3. potrebno je prije svega definirati što su to nacionalni ispiti a što je samovrednovanje školovanja. Čini mi se da ta dva pojma nisu jednoznačna. Isto tako se postavlja pitanje kada će se ti ispiti provoditi, da li svake godine, iz kojih predmeta a mislim da je manje važno pitanje tko će ih provoditi. Dakle, bitno je tko će pripremati te ispite, koja će biti ispitna pitanja, po kojoj metodologiji, tko će obrađivati i dalje prezentirati te rezultate. Svakako podržavamo donošenje tih nacionalnih ispita ali želimo da se na neki način to ipak definira na jasniji način. Isto tako u članku 7. je ravnatelj škole definiran kao stručni voditelj. Mi u HSS-u bi radije željeli definirati ravnatelja škola kao pedagoškog voditelja a ne kao stručnog voditelja. Također u članku 10. nejasan je položaj ravnatelja nakon isteka mandata kad nije ponovno izabran što je bio slučaj i u osnovnom školstvu. Isto tako, u članku 11. kada govorimo o mandatu članova školskog odbora također je nejasno i može se desiti u praksi da ako slučajno dijete od člana školskog odbora opetuje jedan razred da onda njemu mandat traje pet godina. Mi se zalažemo za jasno definirano trajanje mandata. Ako je četiri godina onda četiri godine a ne dok traje školovanje djece. Isto tako, kada govorimo o školskim odborima mislim da je potrebno reći da oni ne usvajaju akte nego ih donose jer to su ipak akti koji se trebaju provoditi dalje. Što se tiče članka 17. i polaganja državne mature za učenike gimnazija i četverogodišnjih strukovnih škola i umjetničkih škola to je inovacija u našem školstvu koju podupiremo ali upozoravamo i da je potrebno što bolje stručno osmisliti te odgovorno provesti. Tu se javlja isto tako određene pitanja i dvojbe koje poslije … [[Govornik se ne razumije.]] da će ministar utvrditi određene uvjete, način, postupak polaganja mature, no to će se odlučivati kasnije nekim drugim aktima. A nama danas ipak ovdje ostaje nejasno što je to državna matura i kako će se ona i provoditi i na koji način. I mislim da je potrebno članak 17. bolje definirati. Također, kada govorimo o pitanju nestručne nastave nju bi trebalo isto drugačije pogotovo natječaje drugačije definirati. Kada govorimo, to su uglavnom pitanjima koja bi trebali definirati, očekujemo da ih do završetka sjednice, tj. do glasovanja da se amandmanima riješe. A dalje ono što je ostalo neriješeno a to su problemi koji i dalje pritišću srednje školstvo. To su prije svega pitanje mreža škola koje je pokazala se danas na dosta mjesta neracionalna. Također moramo reći da nemamo valjane horizontalne i vertikalne prohodnosti kroz sustav pa su pred učenicima više slijepih ulica a nemaju jasnih vizija i mogućnosti za napredovanje. Ono što sam i u raspravi naveo a to je povezivanje srednjeg školstva sa gospodarstvom. Na primjer, srednje šumarske škole. Mislim da danas nije dovoljno prisutno i da trebamo i o tome problemu jasnije razgovarati i ubuduće bolje definirati kriterije formiranja velikog broja određenih strukovnih škola. Također, … [[Govornik se ne razumije.]] nezadovoljstvo upisnom politikom, kriterijima i mjerilima za izbor kandidata koji se isključivo oslanjaju na ocjenu koja često puta nije najjasniji pokazatelj ali za sada jedini koji je mjerodavan. Isto tako, nije osmišljen model pripremanja kandidata koji žele biti ravnatelji a isto tako kao što nema za postojeće ravnatelja modela kako bi se oni mogli modernije i bolje voditi školu. Na kraju bih zaključio. Postojeće zakone treba usklađivati i mijenjati ali Hrvatskoj su potrebne cjelovite vizije. Danas je svima jasno da odabir obrazovanja odabir društva. Ne može nam biti svejedno uspijevaju li naši mladi ili ne kao što nam ne može biti svejedno imaju li naši nastavnici i profesori dostojne uvjete rada i dostojan društveni položaj. Na tim odrednicama potičemo nove kvalitetnije korake u hrvatskom školstvu. Hvala.
Hvala. Klub nacionalnih manjina poštovani zastupnik Šemso Tanković. Izvolite!
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovane kolege! Klub zastupnika nacionalnih manjina će podržati ovaj zakon. Dakle, s te strane vrlo smo jasno stavili do znanja da i mi ocjenjujemo da je ovo jedan od najvažnijih zakona koje ovaj saziv Sabora će izglasati. I ja vjerujem da ćete se složiti sa mnom da praktički nema građanina Republike Hrvatske koji izravno nije zainteresiran za sudbinu tog zakona. Dakle, s te strane možda niti jedan drugi zakon nije toliko intrigantan za sve ljude ove države jer jednostavno i danas i sutra i čitav niz narednih godina će ovaj zakon nas tjerati da vidimo što je dobro a što je loše učinjeno glede tog zakona. S te strane bih upozorio ipak na neke stvari kojima se u srednjem školstvu, u osnovnom školstvu, pa općenito vrlo malo razmišlja, raspravlja a u pitanju su stvari koje itekako mogu generirati opći uspjeh ali i neuspjeh. Kolega Kovačević je spomenuo problem ocjenjivanja u srednjim školama, problem ocjenjivanja općenito u osnovnom školstvu pa i u onome što prethodi samom činu školovanja. Govorim o vrtićima itd. Smatram da način kako se danas ocjenjuje suštinski je pogrešan. Ne samo da je pogrešan sa stajališta struke jer mi danas kad govorimo o ocjenama u srednjem školstvu i osnovnom školstvu i onda kad pristupamo zaključivanju ocjena u pravilu to ocjenjivanje je pogrešno. Pogrešno je stoga jer se ocjena tretira kao numerička varijabla, a ocjena kolege može biti samo ili redoslijedna varijabla ili nominalna varijabla. To znači ako koristimo se sa ocjenjivanjem u predškolskom obrazovanju onda obično mi koristimo opisni model izražavanja da li netko se razvija dobro ili loše? Dakle koristimo opisni model ocjenjivanja. S druge pak strane ocjena, možemo mi nju i brojčano izražavati, je redoslijedna varijabla. Za one koji možda nisu upućeni o čemu se radi kazat ću: ocjena vrlo dobar ne znači da netko zna dva puta više od onoga tko je dobio ocjenu dovoljan. To je problem. Znači ne možemo mi koristiti aritmetičkom sredinom ili ako je već koristimo onda moramo naglasiti, naglasiti koje pretpostavke ćemo tu rabiti. Zato obzirom na važnost ovoga ja bih zamolio Ministarstvo da svakako o problemu ocjenjivanja u srednjem školstvu posvete jednu veću pažnju no što je to danas slučaj. Ja moram reći da sam kao statističar to već pokušavao u nekoliko navrata progurati u Ministarstvo obrazovanja. Međutim znate mnogi kažu: «Ni moj babo nije znao štiti, ali je mogo malo bolje piti.» Nerado se ljudi žele uključiti u neke suštinske probleme. I da zaključim: podržavajući ovaj Zakon upozoravam na ovaj detalj i ono što je za nas najpoučnije slijedi: uvođenjem državne mature proces obrazovanja se bitno mijenja. Više neće ništa biti onako kao što je do jučer bilo. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. U ime Kluba HSLS-a DC-a LS-a poštovana zastupnica, potpredsjednica Đurđa Adlešić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Gospodine državni tajnice, kolegice i kolege. Čini mi se da je zapravo dobro da ova rasprava traje ovako dugo od jučer i danas jer pokazuje da smo svjesni tema u kojima doista i nema mjesta za nekakve stranačke razlike. Čini mi se da su te rasprave doista bile kvalitetne. Međutim isto tako je činjenica da ne treba očekivati od ovog zakona da će riješiti sve ili velik dio teškoća s kojima se nose srednje škole. Naime jedna od tih teškoća o kojima treba razmišljati i pokušati iznaći rješenje je zapravo proizvodnja kadrova odnosno obrazovanje mladih ljudi koji odmah nakon tih škola završavaju na zavodima za zapošljavanje jer njihova mjesta u gospodarstvu nisu potrebna. Osim mreža škola, pitanja o kojem je govorio kolega Ledinski također treba nešto uraditi da se uskladi proizvodnja kadrova, obrazovanje tih mladih ljudi sa potrebama u gospodarstvu jer mi se čini da je lakše uskladiti naše školstvo sa Bolonjskom deklaracijom nego srednje škole sa potrebama u gospodarstvu. Ja mislim da to treba i otvoreno priznati, otvoreno reći pa onda i pokušati odrediti rokove u kojim bi se taj problem bar sveo na minimum. Mi podupiremo ovaj Zakon između ostalog zbog državne mature i čini mi se da je tu postignut konsenzus. Naravno da bi bilo dobro kad bi ona imala jaču snagu ili zamjenjivala i prijemne ispite pa bi doista i učenici, a i mi roditelji bili rasterećeni ona dva stresa s kojima se mladi ljudi sa svojih 19 godina sreću. To je jedna kvalitetna, kvalitetno vrednovanje znanja. Postupak samovrednovanja škola koji će također stvoriti realnu sliku. Mislim da tu doista ima mjesta i za raspravu na lokalnim razinama bar za osnivače tih škola o kvaliteti škola nakon podataka o samovrednovanju škola. S obzirom da postoji decentralizacija, da se sredstva izdvajaju bilo bi zanimljivo vidjeti koji su njihovi rezultati, a podsjećam i na prijedlog koji sam iznjela jučer koji je potvrdio i državni tajnik, a to je mogučnost kreditiranja i Svjetske banke kako bi se doista standard srednjih škola bar donekle približio školama s kojima se pokušavamo usporediti. Htjela bih reći što je zapravo po nama posebno kvalitetno u ovoj izmjeni zakona. To je osim državne mature i mogučnosti samovrednovanja škola i mogučnost obrazovanja učenika, mogu reći i djece s motoričkim teškoćama i kroničnim bolestima u zdravstvenim ustanovama i u domovima. To je bila mogučnost koja je vrijedila samo za, za osnovne škole. Ja se doista nadam da će taj dio biti provediv i to kvalitetno provediv. Dobro je da se ovdje vrlo precizno određuje i kvalitetno planiranje izleta zatim razrješenje ravnatelja pa i članova školskih odbora koliko god to bilo nepopularno, ali i automatski odlazak u mirovinu sa 65 godina života i 20 godina staža. Taj automatizam je dobar prije svega zbog dolaska mladog nastavnog kadra, ali isto tako zbog usudim se reći nemogučnosti čovjeka da sa 65 godina kvalitetno obavlja taj posao sa mladim ljudima. Međutim treba reći i zbog čega ljudi do 65 godina ostaju i pokušavaju ili su pokušavali po postojećem zakonu raditi još duže? Ne samo zato što taj posao mogu raditi nego evo kolege dobacuju iz klupa zbog iznimno malih mirovina tih ljudi. A to su ljudi koji se doista obrazuju ne samo 4 godine fakulteta nego se obrazuju iz dana u dan, iz školske godine u školsku godinu i kad se već borimo za mirovine možda bi doista bilo potrebno preispitati i mirovine prosvjetnih radnika. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. I završni osvrt državni tajnik Želimir Janjić. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani predsjedniče Hrvatskoga sabora. Dopustite mi prije završnog osvrta da se osvrnem samo na još par rasprava odnosno dijelova vaših rasprava. Ja ću sada kratko samo podsjetiti poštovanoga potpredsjednika Hrvatskoga sabora gospodina Arlovića da ću prenjeti ovo na Vijeće Ministarstva znanosti, obrazovanja i športa za uvođenje državne mature u hrvatski školski sustav koje je na jednoj od svojih sjednica postavilo pitanje da li pravilnik o polaganju državne mature ili zakon o održavanju mature? Hvala vam najljepša. Ja ću ovo prenjeti i pretpostavljam da bi to rješenje koje vi predlažete bilo puno bolje jer otvara sve one druge mogučnosti koje ste vi bili spomenuli. Nadalje kada je poštovana zastupnica Pavičić govorila rekla je da projekt, da projekt uvođenja državne mature u hrvatski školski sustav vodi Institut za društvena istraživanja. Ja ovdje moram reći da taj projekt zapravo vodi Vijeće Ministarstva znanosti, obrazovanja i športa za uvođenje državne mature u hrvatski školski sustav, da je to prihvačeno kao znanstveni projekt, a da je Vijeće zapravo krovni autoritet koji je napravio u posljednje vrijeme odkako je imenovan najveći dio tih priprema od naravno računajući, respektirajući sve ono što je napravljeno od 2003. godine u okviru ovoga projekta koji je pripreman. Spomenuli ste jednako tako i pitanje strukovnih škola. Dakle ja sam već prije odgovarajući rekao da, da upravo iz tih razloga što imamo određene poslove koje trebamo obaviti prije i pripremiti strukovno obrazovanje za državnu maturu, da će svi koji upisuju četverogodišnje strukovne umjetničke škole računati s time da polažu državnu maturu od godine kada upišu 2006./07. dakle polagat će godinu dana kasnije odnosno 2009./2010. školske godine. Vi ste postavili pitanje da li ćemo nekoga konzultirati. Ja sam već jučer odgovorio da ćemo mi konzultirati sve partnere, sve velike sustave koji su upućeni na sustav obrazovanja i koji su silno zainteresirani da se, da i oni budu involvirani u donošenje najboljih rješenja. Ja se usuđujem reći da će se to prvi puta sada dogoditi, da ćemo sa svim partnerima dakle posao napraviti jer ovih 527 zanimanja koliko imamo doista je prevelik broj zanimanja, brojna zanimanja su potpuno zastarjela, neka zanimanja treba modernizirati i kada do toga dođemo onda će biti pošteno da kada budu upisivali prvi razred po tim programima da po tim programima i polažu državnu maturu. Poštovana zastupnice Škulić vi ste malo problematizirali ovaj naš prijedlog izmjena. Ja se s vama potpuno slažem i bilo bi stvarno divno kada bismo mogli od jedan puta osigurati sve uvjete koje treba osigurati osobama o kojima govorimo. Ali vjerujte da ovo ipak jeste nekakav iskorak i da ćemo nastojati da provedba bude što bolja, pa bilo kakav pomak bolji je nego ako nema nikakvoga i ako ništa u tomu ne činimo. Naravno tu su i velike obveze škola, pa jednako kao što sada govorite da svaka škola nema lift i da je onemogućeno svim učenicima koji takvih poteškoća imaju da normalno ulaze u školu. Ali vjerujte da u brojnim školama idu sa takvim projektima, da traže sredstva i od ministarstva i od svojih osnivača i na neke druge načine i da te probleme rješavaju. Ja vam zahvaljujem što vi svojim istupom zapravo senzibilizirate javnost pa i one odgovorne koji to mogu pomoći da se ti problemi razriješe i vjerujem da će se ti problemi rješavati ali naravno neće moći tako brzo kako bismo mi željeli. Hvala lijepa zastupniku Špančiću što ste izrekli sve ove prijedloge. Nadam se da će mnogi to pozdraviti i da će se moći implementirati sve ono što ste rekli, ali najvećim dijelom od strane osnivača, naravno ministarstvo onoliko koliko bude moglo, odnosno koliko zakoni dopuštaju. Nadalje govoreći u ime klubova na koncu ove rasprave bilo je spomenuto da trebamo donijeti pedagoški standard. Naravno, pa bilo je dobro da smo ga donijeli prije pet godina u Hrvatskome saboru. Ja sam ovdje samo istaknuo da kada je riječ o opremljenosti škola da ovo neće biti prepušteno slučaju i upravo sve ovo o čemu smo pripovijedali kakve su pripreme do sada bile i kakve pripreme slijede. Dakle, upravo nacionalni ispiti na razini godina i obveza svih škola da rezultati nacionalnih ispita koriste za postupak samo vrednovanja škola zapravo će detektirati brojne probleme između ostaloga i probleme opremljenosti. Pozvani su osnivači, pozvano je ministarstvo, a naravno i ova sredstva kredita da ujednačimo opremljenost škola. Nadalje, pitanje ocjenjivanja je puno puta spominjano. Ja sam malo prije spomenuo da radimo na izmjeni pravilnika i stoga poštovani zastupniče Tankoviću obzirom da jesmo u tom poslu, obzirom da već imamo prijedloge Zavoda za školstvo, da već imamo prijedloge Nacionalnog vijeća učenika ja vas pozivam ukoliko se želite priključiti i dati svoj prilog ovomu bit ćete nam u svakom slučaju dobro došli sa svojim rješenjima. Bilo je postavljeno pitanje nacionalnih ispita i samovrednovanja škola. Dakle, nacionalni ispiti se provode već od iduće godine. Nacionalni ispiti će biti provođeni iz hrvatskoga jezika, iz stranoga jezika, iz matematike i kasnije iz informatike. Dakle, ti nacionalni ispiti za nas će zapravo biti vrlo bitni. Oni će biti i povratna informacija školi i oni će dakle biti dužni koristiti rezultate nacionalnih ispita koji će se jednako tako tajno provoditi da unapređuju rad škole, odnosno da podižu kvalitetu obrazovanja. Postupak samovrednovanja škola propisat će ministar. Trenutno se završava dakle taj projekt samovrednovanja škola, a kao pilot projekt funkcionira u Primorsko-goranskoj županiji. Time će dakle kako sam rekao brojni problemi biti detektirani, povratno dolaziti u škole i škola će poduzimati mjere da se podigne razina tako da je dakle i jedno i drugo zapravo upućeno jedno drugo odnosno u izravnoj je vezi. Vi ste između ostaloga spomenuli i mrežu škola. Vi znadete da osnivači trebaju predložiti mrežu škola. Svi osnivači još uvijek nisu predložili mrežu škola iako je ta obveza bila još već 2001. godine. Međutim, ovdje se otvorilo još jedno pitanje. Poštovana potpredsjednica Hrvatskoga sabora gospođa Adlešić je otvorila pitanje i nečega što mi zovemo mrežom programa. Dakle, pitanje je i da li su i programi koje imamo u pojedinim županijama adekvatni, odnosno da li smo tu u tom dijelu racionalni i koliko je to zapravo okrenuto potrebama gospodarstva. Vi imate sreću da je jedan program, jedne udruge u Bjelovarsko-bilogorskoj županiji upravo u tijeku i bit će dovršen do 31. kolovoza koji će zapravo detektirati koliko obrazovanje jeste u funkciji osiguravanja potrebnih kadrova za tržište rada u vašem okruženju. U okviru "CARDS-a 2002" to će se i proširiti pa ćemo imati sliku zapravo u čitavoj Republici Hrvatskoj. Ja bih vam poštovane zastupnice i zastupnici najiskrenije zahvalio svima koji ste sudjelovali u ovoj raspravi i koji ste svojim prijedlozima i amandmanima pridonijeli da maksimalno popravimo tekst i da dođemo do što boljih rješenja. Nadam se da ćemo sva ova pitanja zahvaljujući i tom vašem doprinosu, dakle i izleta i ekskurzija i nastave kod kuće, osnaživanje osnivača, rada školskih odbora, pitanje izbora i razrješenja ravnatelja, javnih ovlasti, pitanje toga tko ne može raditi u školi, natječaja umjesto dosadašnjeg oglasa, dopunske nastave, lektora odnosno njihovoga statusa po dolasku iz inozemstva, stručnih ispita, odlaska u mirovinu, da ćemo tu napraviti iskorak, da ćemo doći ipak do boljih rješenja i u konačnici da ćemo ovom odlukom koju ćete vi danas nadam se donijeti otvoriti mogućnost da uvedemo državnu maturu i da za četiri godine imamo prvu generaciju koja će polagati državnu maturu. Tek donošenjem ove današnje odluke mi ćemo ono što je učinjeno na Vijeću projekta osim toga što smo objavljivali na web stranicama moći jednu brošuru poslati početkom školske godine pred svakoga učenika, kod svakoga nastavnika i tog trenutka puno intenzivnije započinje zapravo informiranje o svakome segmentu koji će se na njih odnositi i koji će im biti bitan. Vjerujte da sve pripreme koje je trebalo učiniti da smo ih vrlo kvalitetno napravili i da sve ovo što je pred nama da ćemo raditi još puno bolje i da neće biti nikakvih propusta, da nema razloga ni za kakve strahove da nešto nećemo napraviti kako valja. Dopustite da kažem da naravno koristimo iskustva drugih zemalja i da nastojimo ne ponoviti njihove pogreške upravo iz tog razloga to smo od susjeda Slovenaca imali prilike čuti. Oni nisu imali nacionalnih ispita, nisu imali postupka samovrednovanja škola i kažu da je izuzetno dobro što s time idemo, da ćemo time osujetiti sve one pogreške koje su oni bili učinili. Na koncu hvala vam najljepša. Ja vas pozivam u ime predlagatelja da prihvatite ove izmjene i dopune Zakona o srednjem školstvu.
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu. Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o srednjem školstvu, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, prijedlog zakona broj 312. Rasprava o tekstu zakona je završena. Imamo tablicu sa amandmanima. Molim državnog tajnika Želimira Janjića da se izjašnjava o amandmanima. Pod 1 Odbor za zakonodavstvo.
Poštovani predsjedniče, izmjenama i dopunama Zakona o srednjem školstvu mijenjaju se i dopunjuju članci iz izvornoga teksta Zakona i njegovih izmjena i dopuna koje su navedene u uvodnoj rečenici članka 1. u pročišćenom tekstu Zakona o srednjem školstvu izmijenjena je numeracija članaka tako da se … izmjenom i dopuna sa pročišćenim tekstom Zakona o srednjem školstvu ne može utvrditi na koji članak Zakona o srednjem školstvu.
Gospodine državni tajniče, ne razumijemo ništa. Gospodine državni tajniče, polako, imate amandman Odbora za zakonodavstvo, recite da li ga prihvaćate ili ne prihvaćate, sa kratkim obrazloženjem razloga u bilo kojoj varijanti ako ga ne prihvaćate.
Ovaj amandman Odbora za zakonodavstvo ne prihvaćamo iz razloga koje sam naveo. Dakle, obzirom da se izmjene i dopune Zakona moraju odnositi na izvorni tekst a ne na pročišćeni tekst smatramo da treba ovako ostati.
Odbor za zakonodavstvo, predsjednik.
Gospodine predsjedniče, sada u kratkoj komunikaciji shvatio sam o čemu se radi, naime ovakva primjedba se ne pojavljuje prvi put i do sada smo imali praksu da ovo ne tretiramo kao ustavno pravno nego kao nomotehničko pitanje. Smatramo i dalje da ako se navedu i svi osnovni tekst zakona, sve izmjene i dopune da nema nikakve smetnje i u ove izmjene navesti i Narodne novine u kojem je objavljeni pročišćeni tekst. Ali kako se ovo pitanje moguće može razriješiti prilikom konačne redakcije teksta prije objave, ja povlačim amandman.
Hvala. Amandman 1. povučen. 2. Zastupnice Marije Lugarić.
Ne prihvaća se, organizacija i način rada, odvijanje nastavnog procesa i ostale aktivnosti nastavnika u srednjoj i osnovnoj školi bitno su drugačije od organizacije i načina rada na visokim učilištima, te stoga smatramo da ne bi trebalo proširiti predmetnu odredbu u skladu sa amandmanom. Odnosi se na članak 9. kojim se mijenja članak 48. zakona. Uzevši u obzir karakter javne službe kao i ustavnu odredbu da svaki građanin ima pravo pod jednakim uvjetima biti primljen u javne službe nameće se javni natječaj kao jedini postupak koji prethodi sklapanju ugovora o radu, a osigurava transparentnost i pristupnost javnoj službi svih zainteresiranih koji ispunjavaju propisno utvrđene uvjete. Objava oglasa putem mjesno nadležnog zavoda za zapošljavanje kako je sada bilo propisano Zakonom o srednjem školstvu, nije samo ograničenje dostupnosti svim zainteresiranim subjektima već ujedno i sporan postupak pogotovo nakon izmjena Zakona o zapošljavanju kako je sada propisano zakonom o srednjem školstvu, nije samo ograničenje, dakle dostupnosti svim zainteresiranim subjektima već ujedno i sporan postupak pogotovo nakon izmjena zakona o zapošljavanju kojima je brisana obveza poslodavca da potrebe za radnicima prijavljuje zavodu te ne postoji niti konzistentan način objavljivanja potreba putem zavoda, bilten, oglasna ploča i drugo. Školske novine nisu u pristupnom širem krugu zainteresiranih subjekata a Internetom se u Republici Hrvatskoj na žalost koristi tek 290% pučanstva.
Zastupnika Marija Lugarić. Izvolite.
Poštovani gospodine državni tajniče, ovaj amandman ima dva dijela, meni se čini ispravnim proširiti odredbu da iskustvo u odgojno-obrazovnom radu osim osnovnog i srednjeg školstva obuhvaća i rad na visokim učilištima, mislim da to može učiniti samo dobro samim srednjim školama, tim više što smo redefinirali ulogu odnosno zadaće ravnatelja gdje smo rekli da više nije pedagoški rukovoditelj nego osoba koja treba imati meneđerske sklonosti. Drugo, oko ovog drugog dijela amandmana ja ni na koji način ne osporavam javni natječaj, ne zalažem se za oglas samo predlažem da se uz vaš prijedlog da se natječaj objavljuje u dnevnom tisku proširi i broj mjesta gdje se taj natječaj treba objavljivati naprosto zato da bi svi zainteresirani bili u prilici vidjeti da je raspisan natječaj za neko radno mjesto kako bi se smanjile mogućnosti manipulacije. I sasvim usput, Internetom se koristi … [[Govornik isključen, ne čuje se.]] više od dvadesetak posto stanovništva i mislim da to ne može biti isprika a jedna i druga odredba su stvarno poboljšanje teksta koja promiču i transparentnost i mogu učiniti i kvalitativna poboljšanja … [[Govornik isključen, ne čuje se.]]
Molim glasovati. Tko je za ovaj amandman broj 2. koji Vlada ne prihvaća? Molim, uključite se. Možemo glasovati. Rezultat? 32 za, 4 suzdržana, 63 protiv. Amandman nije dobio potrebnu većinu. 3. Klub zastupnika IDS-a amandman.
Taj amandman na članak 10. Vlada ne prihvaća. Naime, mogućnost utjecaja osnivača na razrješenje ravnatelja osigurana je već time što je člankom 11. Konačnog prijedloga zakona propisano da sve članove školskog odbora imenuje osnivač, dva samostalno i ostale na prijedlog radnika, škole i vijeća roditelja. A člankom 12. propisano je da je osnivač dužan razriješiti člana školskog odbora koji ne ispunjava svoje obveze utvrđene zakonom aktom o osnivanju ili statutom škole. Isto tako, ovlast prosvjetne inspekcije za predlaganje razrješenja ravnatelja je nesporna i proistječe iz članka 19. Zakona o prosvjetnoj inspekciji.
Klub IDS-a.
Pa ja se ne bih složila sa gospodinom tajnikom, čak štoviše jer se može dogoditi da školski odbor ne razriješi ravnatelja a onda treba dati svakako osnivaču isto tako da predloži ministru koji bi onda dao pozitivno mišljenje i da se onda razriješi isto tako ravnatelj. Molim glasanje.
Molim glasovati tko je za ovaj amandman. Uključite se. Možete glasovati. Rezultat? 21 za, 15 suzdržanih, 60 protiv. Nije dobio potrebnu većinu. 4. zastupnika Petra Selema.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio zakona. 5. Kluba zastupnika IDS-a.
Ne prihvaća se. Tekstom članka 50. stavka 2. konačnog prijedloga zakona željela se naglasiti važnost osnivača u donošenju konačne odluke o imenovanju članova školskog odbora kako bi članovi školskog odbora bili izravno odgovorni osnivaču a ne interesnim skupinama koje ih predlažu. Kako osnivač imenovanje provodi na prijedlog radnika škole i prijedlog vijeća roditelja u praksi će se imenovanje članova školskog odbora u znatnoj većini slučajeva provesti u skladu s prijedlogom. No, u slučajevima kada iz stanovitih razloga prijedlog ne bude eventualno prihvatljiv osnivač će moći izvršiti nužne korekcije odnosno zatražiti novi prijedlog.
Klub IDS-a. Izvolite!
Pa, em se smanjuje sa devet članova na sedam članova školskog vijeća i naravno tri iz reda učitelja i stručnih suradnika, dva iz reda roditelja a samo dva iz reda osnivača. Mi smo predložili da to bude drugačiji omjer i zato tražim glasanje.
Molim glasovati. Uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? 19 za, 11 suzdržanih, 69 protiv. Amandman nije dobio potrebnu većinu. 6. zastupnice Marije Lugarić.
Ne prihvaća se. Obrazloženje je isto kao za prethodni amandman obzirom da se odnosi na isti članak.
Zastupnica Marija Lugarić. Izvolite!
Gospodine državni tajniče, ja bih vas molila da date obrazloženje za ovaj moj amandman obzirom da se radi o dvije različite teme. Ja ne predlažem ovdje kao kolegica Pešić-Bukovac nikakav drugačiji omjer. Osim toga, niste dali obrazloženje zašto odbijate moj amandman.
Dobro. Dajte ga. Izvolite!
U prijedlogu izmjena i dopuna članka 11. predloženo je da školski odbor ima sedam članova, da ih imenuje osnivač na prijedlog vijeća roditelja i radnika škole iz reda nastavnika. Dakle, mi ostajemo pri tomu. Ovdje je dodano da to bude tajnim glasovanjem. Oni to mogu urediti statutom škole.
Zastupnica Lugarić. Izvolite!
Gospodine državni tajniče, meni je žao što niste pročitali moj amandman jer ono što ja predlažem je naprosto razlika u tome da više školski odbor ne imenuje politika nego da nastavnici biraju sami svoje predstavnike, da roditelji biraju sami svoje predstavnike a da politika bira samo svoje predstavnike. Nasuprot tome vi predlažete da politika bira cjelokupni školski odbor, dakle i predstavnike nastavnike i predstavnike roditelja. Smatram da je to udarac i na autonomiju škole i na dizanje teško stečenog i sada vrlo minimalnog profesionalnog statusa učitelja. Stoga molim glasanje.
Molim, uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? 30 za, 4 suzdržana, 66 protiv. Nije dobio potrebnu većinu. 7. zastupnice Ivane Posavec-Krivec.
Nije sporno da temeljem Zakona o lokalnoj i područnoj regionalnoj samoupravi predstavničko tijelo donosi odluku o imenovanju. Stoga prihvaćam ovaj amandman.
Amandman prihvaćen i postaje sastavni dio zakona. 8. Kluba zastupnika IDS-a.
Ne prihvaća se. To je amandman na članak 12. Odredbom članka 12. konačnog prijedloga zakona nastoji se osigurati učinkovita zaštita općeg interesa. Nesporno je da je srednja škola javna ustanova te je također nesporno pravo središnje države da intervenira u slučajevima učestalih težih povreda zakona a sukladno odredbama članka 66. Zakona o ustanovama namjera je predlagatelja da se osigura učinkovit način sankcioniranja nezakonitog ponašanja tijela upravlja u školama i neodgovornosti OSNIVAČA koji nadzire to tijelo ima mogućnost poduzimanja određenih radnji, prije no što bude nužno uplitanje središnje države, također ova prosvjetna inspekcija je nesporna i proistječe iz posebnoga Zakona.
Klub IDS-a izvolite.
Pa ovako po vašem obrazloženju jedino je onda Ured državne uprave koji može raspustiti školski odbor ako se ne postupa po Zakonu. Ja mogu to shvatiti da to bude supervizor, a isto tako ne možete oduzeti pravo osnivaču da isto predlaže da se može raspustiti školski odbor ako on ne djeluje po zakonu.
Glasovati, molim. Uključite se. Možemo glasovati. Rezultat. 24 za, 6 suzdržana, 64 protiv, nije dobio potrebnu većinu. 9. zastupnice Ivane Posavec-Krivec.
Vlada ne prihvaća obrazloženje je isto kao i uz prethodni članak, obzirom da se na isti članak i odnosi.
Zastupnica Ivana Posavec-Krivec, izvolite.
Pa ja vas molim da se o ovom amandmanu izjasnimo, obzirom ukoliko osnivač, znači prihvatili smo predstavničko tijelo osnivača ima pravo, da bi trebalo imati pravo raspustiti školski odbor, ukoliko ima pravo i osnovati ga, odnosno izabrati.
Hvala. Molim uključimo se. Treba glasovati. Možemo glasovati. Rezultat. 29 za, 5 suzdržanih, 61 protiv, nije dobio potrebnu većinu. Amandman 10. isto zastupnice Ivane Posavec-Krivec.
Ne prihvaća se niti ovaj amandman razlog je u tomu on je u vezi sa prethodnim amandmanom a ova predložena promjena je zapravo u vezi s tim.
Ja iz istih razloga ponovno molim glasovanje jer ovlast osnivača treba biti po mom mišljenju može raspustiti ono tijelo koje i osniva.
Glasovati uključimo se. Možemo glasovati? Rezultat? 27 za, 6 suzdržanih, 66 protiv. Nije dobio potrebnu većinu. 11. Kluba zastupnika IDS-a?
Ne prihvača se. S obzirom na to da je radno mjesto tajnika važno za funkcioniranje srednje škole prvenstveno jer obavlja poslove koji se u školi obavljaju na temelju javnih ovlasti, a poslovi nisu nigdje propisani dopustivo je sukladno članku 53. Zakona o ustanovama koji se supsidijarno primjenjuje da se posebnim zakonom propiše obveza uređivanja ovog pitanja Statutom.
Klub zastupnika IDS-a. Izvolite.
Evo mi predlažemo članak 13. da se briše zbog toga što poslovnih tajnika ne vidimo nikakvih razloga da budu određeni Statuom i utvrđeni jer niti kod drugih ustanova iz kulture, zdravstva, socijalne skrbi nije praksa da se određuje poslovni tajnika Statutom. Molim glasanje.
Molim glasovati. Uključimo se. Rezultat? Možemo glasovati pardon? Rezultat? 23 za, 5 suzdržanih, 71 protiv. Nije dobio potrebnu većinu. 12. zastupnika Petra Selema?
Gospodine predsjedniče povlačim.
Amandman 12. je povučen. 13. zastupnika Franje Arapovića, Petra Selema i zastupnice Ivanke Roksandić.
Prihvača se.
Postaje sastavni dio Zakona. 14. zastupnice Marije Lugarić?
Ne prihvača se. Usvojen je amandman broj 13. u kojem je sadržana i ova predložena izjava i rekao bih na dosta precizan način.
Kolegice Lugarić izvolite.
Slažem se s gospodinom državnim tajnikom i povlačim amandman.
Amandman 13., 14. povučen. Amandman 15. također zastupnice Marije Lugarić?
Ne prihvača se. Za prvi dio amandmana koji se odnosi na članak 79. i stavak 2. obrazloženje je dano za amandman broj 2. a za amandman koji se odnosi na stavak 3., podstavak 1. istoga članka ne prihvača se jer bi umetanje zareza na predloženom mjestu u tekstu promijenilo značenje koje je u navedenoj odredbi dao predlagatelj, ali i ima amandman koji bolje regulira ovo pitanje.
Zastupnica Marija Lugarić.
Poštovani gospodine državni tajniče ako ćete prihvatiti ovaj amandman koji slijedi iz ovog mog amandmana onda u tom slučaju povlačim ovaj drugi dio amandmana, ali molim da se glasa o prvom dijelu amandmana kako bi se omogučilo da se natječaj kojim bi se oglašavalo slobodno radno mjesto osim u dnevnim novinama mogao, trebao objavljivati u školskim novinama odnosno na web stranicama škole i osnivača kako bi postigli veču transparentnost i kako bi svi zainteresirani mogli znati da je oglašeno radno mjesto i kako bi se time smanjile manipulacije. Stoga molim glasanje u prvom dijelu amandmana. Drugi dio povlačim.
Dakle glasujemo o prvom dijelu amandmana. Molim uključimo se. Tko je za taj prvi dio amandmana zastupnice Marije Lugarić? Uključimo se. Možemo glasovati? Rezultat? 30 za, 3 suzdržana, 65 protiv. Nije dobio potrebnu većinu. Drugi dio amandmana povučen. 16. amandman zastupnice Marije Bajt?
Prihvača se.
Postaje sastavni dio Zakona. 17. Kluba zastupnika HDZ-a?
Prihvača se.
Postaje sastavni dio Zakona. 18. zastupnice Marije Lugarić?
Ne prihvača se. Postojeće odredbe Zakona o srednjem školstvu i izmjenama koje su predložene u Konačnom prijedlogu zakona usklađene su s odredbama Zakona o radu, a obveza škole je da radnika profesionalno nesposobnog za rad mora rasporediti na drugo odgovarajuće radno mjesto prema njegovoj preostaloj radnoj sposobnosti je neprovedivo u praksi. S obzirom na postojeća radna mjesta u školi utvrđena Uredbom o nazivima radnih mjesta i koeficijentima složenosti poslova u javnim službama.
Zastupnica Marija Luagarić.
Poštovani gospodine državni tajniče ja mislim da nije dobro da mi kao Hrvatski sabor izglasamo odredbu kojom bi ljude koji su nesposobni za rad u nastavi bacili na cestu. Republika Hrvatska je socijalna država i mislim da rješenje koje je do sada bilo u Zakonu u tom smislu puno bolje kako bi se osigurala socijalna i radna sigurnost ljudi. Ja znam da je to u praksi nekad vrlo često ili dvojbeno provedivo, ali u svakom slučaju je puno bolje rješenje nego apriorno niti ne pokušavajući baciti ljude na cestu. Stoga molim glasanje.
Molim, uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? 27 za, 5 suzdržanih, 71 protiv. Nije dobio potrebnu većinu. 19. zastupnika Petra Selema?
Prihvača se.
Postaje sastavni dio Zakona. 20. zastupnika Frane Piplovića?
Prihvača se ali uz uvjet da se onda promjeni redoslijed članaka obzirom da se dodaje novi članak dakle da umjesto 25., 26., 27., 28., 29. i 30. postanu članci 26., 27., 28., 29., 30. i 31.
Zastupnik Piplović.
U redu je. Slažem se.
Suglasan. Amandman 20. postaje sastavni dio Zakona uz ovu drugu numeraciju. 21. Amandman Odbora za lokalnu i područnu samoupravu?
Prihvača se.
Postaje sastavni dio Zakona. 22. amandman Kluba zastupnika IDS-a?
Ne prihvača se. Držimo primjerenijim da se odredi kraći rok za usklađivanje Statuta te dulji rok za imenovanje članova školskog odbora jer donošenje Statuta prethodi postupku imenovanja članova školskog odbora. Stoga je prihvačen amandman kojim se rok i stavka 1. članka 29. produljuje na 90 dana te rok i stavka 2. istoga člnaka na 120 dana. To su amandmani koji slijede.
Zastupnica Dorotea Pešić-Bukovac.
Povlačim.
Amandman 22. povučen. Amandman 23. zastupnika Petra Selema?
Prihvača se.
Prihvačen. Postaje sastavni dio Zakona, da 21. amandmanu. 24. zastupnika Frane Piplovića?
Prihvača se.
Postaje sastavni dio Zakona. Hvala lijepa državni tajniče. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o srednjem školstvu. Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? Sa 75 glasova za, 16 suzdržanih i 13 protiv donesen je ovaj Zakon u tekstu kako ga je predložio predlagatelj zajedno sa prihvačenim amandmanima. Imamo još jedan, dva prijedloga zaključaka. Prvi je Prijedlog zaključka Kluba zastupnika SDP-a koji glasi: Zadužuje se Vlada Republike Hrvatske da u roku od 3 mjeseca Hrvatskom saboru predloži pedagoški standard sukladno odredbi članka 11. Zakona o osnovnom školstvu, Narodne novine broj taj i taj i odredbi članka 86. Zakona o srednjem školstvu, Narodne novine 69/2003. pročišćeni tekst. Državni tajniče molim očitovanje u pogledu ovoga Prijedloga zaključka.
Vlada ne prihvača ovaj zaključak radi toga što nemamo prijedlog teksta pedagoškog standarda za čitav sustav. U ovome trenutku imamo samo za jedan dio. Onoga trenutka kada budemo spremniji za drugi dio naravno da ćemo biti spremni na to.
U ime predlagatelja poštovana zastupnica Marija Lugarić. Izvolite.
Poštovani gospodine državni tajniče vi ste prije 6 mjeseci ovdje prigodom glasanja o istom zaključku rekli da nema potrebe za donošenjem, glasanjem ovog zaključka jer da imate spremne sve dokumente i da ćete ih puno u ranijem vremenu nego što mi to tražimo uputiti ovdje u Hrvatski sabor. Danas smo izglasali da će se polagati državna matura i mislim da nije u redu da na kraju školovanja svu djecu ... [[Govornica nije uključena.]] istovremeno osigurali i iste uvjete za učenje. Hrvatska ujedno i jedina, jedna od rijetkih zemalja ako ne i jedina u Europi koja nema pedagoškog … [[Govornik se ne razumije.]] Ja zaista molim kolegice i kolege da podrže ovaj zaključak obzirom da je to bio jednoglasno izražen stav svih zastupnica i zastupnika prigodom ove rasprave i rasprave oko nacionalnog ispitnog centra kao i na odborima.
Dajte, što dobacujete! Glasovanje. Uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat. 32 za, 3 suzdržana, 70 protiv. Zaključak nije dobio potrebnu većinu, prijedlog zaključka. Imamo još jedan prijedlog zaključka Kluba zastupnika HNS-a, PGS-a koji glasi. Obvezuje se Vlada Republike Hrvatske da u roku 6 mjeseci Hrvatskom saboru uputi Prijedlog zakona o srednjem školstvu. Državni tajniče molim očitovanje.
Vlada ne prihvaća ovaj zaključak. Ovaj puta smo učinili nužne izmjene Zakona o srednjem školstvu, a imenovano je Povjerenstvo koje radi na Zakonu o školstvu iz kojega bi poslije toga proistekli zakoni za pojedine sustave i onoga trena kada budemo spremni za taj krovni zakon onda će uslijediti i ostali zakoni. Ja ne mogu jamčiti da će to biti u ovom roku kako predlaže.
Poštovani zastupnik Jozo Radoš u ime predlagatelja.
Mi smo donijeli zaključak prije 20 dana kada smo usvajali Zakon o osnovnom školstvu, Hrvatski sabor je donio zaključak da, obvezao je Vladu da predloži taj Zakon o osnovnom školstvu u roku od 6 mjeseci. Budući da ova dva zakona su prirodno vezana jedan uz drugi ove promjene su gotovo identične osim državne mature. Logično je da ako ćemo imati Zakon o osnovnom školstvu ovdje za 6 mjeseci da imamo i Zakon o srednjem školstvu. To bi trebalo biti i prirodni interes predlagatelja. Ako hoćemo da ta dva zakona budu međusobno povezana, konzistentna, onda je logično da ih razmatramo u isto vrijeme. Tako je to trebalo biti i sa ova dva zakona, a ne da se sukcesivno pojavljuju sa više-manje istim promjenama u Hrvatskom saboru. Prema tome, prijedlog našega zaključka je vrlo logičan. Naravno, glasovanje će odlučiti što će biti.
Hvala. Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat. 34 za, 4 suzdržana, 66 protiv. Prijedlog zaključka nije dobio potrebnu većinu. Slijedeća točka je 12. Prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o tržištu plina, s Konačnim prijedlogom zakona, hitni postupak, prvo i drugo čitanje P.Z. br. 313; Predlagatelj zakona je Vlada. Prihvatili smo primjenu hitnog postupka, amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave koju su proveli odbori za zakonodavstvo, gospodarstvo, razvoj i obnovu. Izvješća ste primili na sjednici. Molim državnog tajnika Ministarstva gospodarstva, rada i poduzetništva Vladimira Vrankovića da dodatno obrazloži prijedlog. Izvolite.