Zahvaljujem gospodine predsjedniče, uvažene dame i gospodo zastupnici. Pred vama je u drugom čitanju Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o vlasništvu i drugim stvarnim pravima. Ovaj zakon po mojoj procjeni možemo slobodno smatrati jednim od krovnih zakona u našem zakonodavnom i pravnome sustavu zato što se s njime uređuje zapravo jedno od najvažnijih odnosa a to su odnosi vlasništva i drugih stvarnih prava. Istina, taj zakon je donesen još '96. godine i primjenjuje se od 1.1. '97. godine, uređuje niz važnih instituta. Međutim, kako uređuje i složene odnose zapravo pretvorbe onog sustava vlasništva, odnosno onoga što je bilo nekakav surogat vlasništva u sustavu društvenoga vlasništva najvažnije odredbe koje su se primjenjivale i kojima je pripalo značajno mjesto su odredbe, prijelazne i završne odredbe toga zakona. Čini mi se da ovaj zakon upravo potvrđuje katkada koliko su važne prijelazne i završne odredbe, jer ne možete ići dalje, ne možete razvijati u punom smislu sustav prava vlasništva tako dugo dok nismo u potpunosti dokinuli odnose nastale pretvorbom dotadašnjih prava upravljanja, korištenja i raspolaganja. Zato su u tim prijelaznim odredbama važne odredbe bile pripale tom načinu pretvorbe tih prava upravljanja, korištenja i raspolaganja ukoliko nekim drugim posebnim zakonom to nije bilo propisano. Isto tako, bilo je propisano da se odredbe toga zakona o pretvorbi, pravo upravljanja, korištenja, raspolaganja ne odnosi na stvari na kojima su to prava imale bivše društvene i društveno političke organizacije kao i na stvari koje nisu unesene u društveni kapital pravnih osoba u postupku pretvorbe na temelju zakona koji uređuju pretvorbu društvenih poduzeća kao i na stvari na privremeno okupiranom, a sada dakako oslobođenom području Republike Hrvatske. U međuvremenu su neki od tih odnosa sređeni, riješeni, uređeni posebnim zakonom. Tako je donesen Zakon o pretvorbi prava na društvenim sredstvima bivših društveno političkih organizacija, a donesen je i zakon o pretvorbi društvenih poduzeća i Zakona o privatizaciji. Međutim, ono što ovdje valja reći zašto se posegnulo djelomice kroz ovaj zakon u dosege odnosa nastalih pretvorbom na sredstvima u društvenom vlasništvu na kojima su prava korištenja, pravo raspolaganja imale društvene, pravne osobe, poduzeća iz bivšega sustava je taj što je on zapravo nije propisao situaciju kakva je sudbina, odnosno što se događa sa stvarima, pravima koje nisu pravne osobe uopće iskazale u svojim elaboratima, u procjeni, u pretvorbi ili ih u toku pretvorbe te stvari, prava nisu unesene u pretvorbu. Zato se kod nas za ovih desetak godina od kada traje postupak pretvorbe prijepor pojavio različita tumačenja, različita praksa, različite i sudska praksa i niz sporova koji su rezultirali od činjenice da je to pitanje ostalo neriješeno. Zato jedna od novina koja se ovim zakonom uređuje jest definicija što se smatra da je trgovačko društvo kao pravni slijednik tijekom pretvorbe poduzeća, društvenoga poduzeća steklo kao svoje vlasništvo na dan procjene i vrijednosti temeljnog kapitala u postupku pretvorbe i privatizacije. Izrijekom se propisuje da je to ono na čemu je ono imalo društveno vlasništvo s … [[Govornik se ne razumije.]] upravljanja, korištenja i raspolaganja koja su bile predmet stjecanja prava vlasništva i čija je vrijednost procijenjena kapital društva i koje su po nadležnom tijelu iskazane u kapitalu društva. To je čini mi se ona najvažnija novina iz ovog prijedloga zakona da se dakle daje jasna definicija što je stečeno kao vlasništvo trgovačkog društva tijekom pretvorbe. Također su izmijenjene odredbe koje se odnose na izuzetke od javnoga natječaja kada je jedinica lokalne uprave i samouprave raspolažu nekretninama tako da su napravljeni određeni izuzeci kada nije potrebno ići na javni natječaj polazeći od jedne prevage drugog načela, načela jednog razumnog ponašanja kontinuiteta i ne pretjeranog opterećenja za one koji traže da ostvare pravo vlasništva na nečemu što je vlasništvo jedinica lokalne uprave i samouprave i u principu gdje ne može nitko drugi se niti pojaviti kao takva osoba primjerice osobi kojoj je taj dio zemljišta potreban za probijanje građevinske parcele, ali samo kada taj dio ne prelazi 20% površine planirane građevne parcele. Druga novina ovoga zakona i to je razlika u odnosu na konačni prijedlog ovoga zakona jest da se sada mijenjaju odredbe koje se odnose na stjecanje prava vlasništva stranaca na nekretninama u Republici Hrvatskoj tako da se sada određuje da nisu potrebne dvije faze. Dakle, više nema toga da prvo treba dati mišljenje Ministarstvo pravosuđa, odnosno ministar pravosuđa a nakon njega suglasnost ministar vanjskih poslova, nego su te procedure kako je danas bilo na medijima navedeno administrativne procedure objedinjene u jednome tijelu i ovim prijedlogom zakona predlaže se da u buduće za stjecanje prava vlasništva stranaca bude potrebna samo suglasnost ministra pravosuđa. Time će se ovi postupci nadamo se ubrzati. Što se tiče razlika, drugih razlika između ovog konačnog prijedloga zakona i prijedloga zakona bitnih razlika nema. Moram priznati da nema primjedbi koje su dane u prvom čitanju, a nisu usvojene. Usvojene su gotovo sve primjedbe saborskih zastupnika, pa je tako izričaj promijenjen primjerice umjesto termina nadležno tijelo državne uprave, nadležno tijelo, zatim izdavanje građevinskih dozvola, promijenjeno je u dokumente prostornog uređenja i slično u terminologiji kako bi bila primjerena. Prihvaćaju se primjedbe koje se odnose na utvrđivanje, odnosno propisivanje i gospodarsko-socijalnih uvjeta u ovom članku koji se odnosi na izuzimanje od potrebe javnoga natječaja kada jedinice lokalne uprave i samouprave raspolažu svojim nekretninama. To je prošireno i na one nekretnine koje su u vlasništvu i pretežnom vlasništvu pravnih osoba i čiji su osnivači jedinica lokalne uprave i samouprave. Također su prihvaćene primjedbe Odbora za pravosuđe tako da su propisani elementi tržišne cijene. I time su kažem prihvaćene primjedbe odbora i pojedinih zastupnika. Ovo je, uvažene dame i gospodo zastupnici, u bitnome ono što se predlaže ovim prijedlogom zakona i o razlikama između teksta nastalog između prvog i drugog čitanja. Zahvaljujem.
Ispravak netočnog navoda poštovani zastupnik. Izvolite!
Hvala lijepa. Pa ja bih samo skrenuo jednu pozornost. Gospođa državna tajnica koristi termin jedinica lokalne samouprave i uprave. Taj termin u zakonu više ne postoji, dakle postoji termin jedinica lokalne i regionalne samouprave. Samo toliko.
Odbori? Zakonodavstvo, pravosuđe? Predsjednik Odbora za pravosuđe poštovani zastupnik Dražen Bošnjaković. Emil Tomljanović. Izvolite!
Poštovani gospodine predsjedniče, uvažena gospođo državna tajnice! Odbor za pravosuđe Hrvatskoga sabora razmotrio je na 42. sjednici održanoj 29. lipnja 2006. godine Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o vlasništvu i drugim stvarnim pravima koji je predsjedniku Hrvatskoga sabora podnijela Vlada Republike Hrvatske aktom od 2. lipnja 2006. godine. Odbor je predmetni zakon raspravio na temelju svoje nadležnosti iz članka 73. Poslovnika Hrvatskoga sabora u svojstvu matičnog radnog tijela. U uvodnom izlaganju predstavnik predlagatelja osvrnuo se na razlike između rješenja koja se predlažu konačnim prijedlogom zakona u odnosu na rješenja iz prijedloga zakona istaknuvši kao glavnu novinu pojednostavljenje postupka davanja suglasnosti stranim osobama za stjecanje prava vlasništva nekretnina u Republici Hrvatskoj. Naime, upravne postupke vodit će Ministarstvo pravosuđa a suglasnost će izdavati ministar nadležan za poslove pravosuđa. U raspravi su članovi odbora podržali predložene izmjene i dopune budući da je predlagatelj uvažio primjedbe i prijedloge Odbora za pravosuđe iznijete u prvom čitanju. Na konačni prijedlog izmjena i dopuna zakona članovi odbora iznijeli su slijedeće prijedloge i primjedbe. U članku 3. treba izrijekom propisati da u postupku stjecanja vlasništva stranih fizičkih i pravnih osoba na nekretninama u Republici Hrvatskoj suglasnost ministra pravosuđa predstavlja upravni akt. Predloženo je da se formulacija sadržana u člancima 5. i 8. da pravni posao ne proizvodi pravni učinak uskladi s pozitivnim propisima. Sukladno iznijetom odbor podnosi amandmane na konačni prijedlog zakona. Nakon provedene rasprave Odbor za pravosuđe jednoglasno je sa sedam glasova za predložio Hrvatskom saboru da donese Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o vlasništvu i drugim stvarnim pravima sa sljedećim amandmanima. Amandman 1. na članak 5. konačnog prijedloga: U članku 357. stavku 1. riječ: "ne proizvodi pravni učinak" zamjenjuje se riječima: "ništetan je". I amandman 2. na članak 8. konačnog prijedloga. U članku 391. stavak 5. mijenja se i glasi: "Pravni poslovi sklopljeni protivno odredbama ovog članka ništetni su."." Obrazloženje, predloženim amandmanima usklađuje se konačni prijedlog zakona s odredbama Zakona o obveznim odnosima. Hvala.
Odbor za Ustav, poslovnik i politički sustav predsjednik odbora poštovani zastupnik Dražen Bošnjaković. Izvolite!
Gospodine predsjedniče, državna tajnice, kolegice i kolege! Odbor za Ustav, poslovnik i politički sustav Hrvatskoga sabora na 59. sjednici održanoj 27. lipnja 2006. raspravio je Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o vlasništvu i drugim stvarnim pravima koji je predsjedniku Sabora podnijela Vlada Republike Hrvatske. Odbor je rečeni konačni prijedlog zakona raspravio na temelju nadležnosti iz članka 57. Poslovnika Hrvatskoga sabora. U raspravi je odbor podržao rješenja iz konačnog prijedloga zakona. Odbor smatra da je zbog osiguranja načela pravne sigurnosti u konačni prijedlog zakona potrebno ugraditi odredbu da je suglasnost ministra na temelju koje strane, fizičke i pravne osobe mogu stjecati vlasništvo nekretnina na području Republike Hrvatske upravni akt. Odbor također drži da je potrebno pojasniti na koje se postupke započete prije stupanja na snagu ovoga zakona primjenjuju odredbe ovog zakona. S tim u svezi odbor je ponudio amandmane na konačni prijedlog zakona. Nakon rasprave odbor je jednoglasno sa sedam glasova za predložio Hrvatskom saboru da donese Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o vlasništvu i drugim stvarnim pravima u tekstu kako ga je predložila Vlada Republike Hrvatske i slijedećim amandmanima. Amandman 1. na članak 3. Članak 3. mijenja se i glasi: "U članku 356. stavak 2. i 3. mijenjaju se i glase: "Strane fizičke i pravne osobe mogu ako zakonom nije drugačije određeno pod pretpostavkom uzajamnosti stjecati vlasništvo nekretnina na području Republike Hrvatske ako suglasnost za to dade ministar nadležan za poslove pravosuđa Republike Hrvatske. Suglasnost iz stavka 2. ovoga članka je upravni akt." Stavak 4. briše se." Obrazloženje, ovim amandmanom se predlaže izrijekom propisati da je suglasnost ministra u postupku stjecanja vlasništva stranaca na nekretninama na području Republike Hrvatske upravni akt. 2. amandman je amandman na članak 11. Članak 11. mijenja se i glasi: "Postupci započeti po odredbama članka 356. i 357. Zakona o vlasništvu i drugim stvarnim pravima "Narodne novine" br. 91/96., 68/98., 22/00. i 114/01. dovršit će se po odredbama ovog zakona." Obrazloženje, amandmanom se predlaže izrijekom propisati da se odredbe članka 11. ovoga zakona odnose samo na postupke propisane člankom 356. i 357. Zakona o vlasništvu i drugim stvarnim pravima. Amandmane je podnio i Odbor za pravosuđe pa mislim da će Vlada iz naših i njihovih amandmana moći napraviti jedan zajednički možda i da ćemo time poboljšati tekst. Hvala lijepo.
Hvala. Odbor za lokalnu i područnu samoupravu? Ne. Otvaram raspravu. Klub zastupnika HDZ-a poštovani zastupnik Emil Tomljanović. Izvolite!
Hvala lijepo. Gospodine predsjedniče, uvažena državna tajnice! Pa uvodno bih htio istaknuti da Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice podupire Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o vlasništvu i drugim stvarnim pravima. Naime same izmjene i dopune Zakona odnose se na iduće pravne institute. Prvo je dakle uspostava etažnog vlasništva u smislu razrade pravnog temelja uspostave etažnog vlasništva te razradu forme, načina stjecanja i upisa u zemljišne knjige. Drugo je stjecanje prava vlasništva stranih fizičkih i pravnih osoba na nekretninama na području Republike Hrvatske. Zatim stjecanje vlasništva trgovačkih društava kao pravnih slijednika društvenih poduzeća. Četvrto, način upisa prava vlasništva kada je na zemljištu i društvenom vlasništvu sagrađena nekretnina, a na zemljištu nije bilo upisano pravo korištenja građevinskog zemljišta u društvenom vlasništvu u korist vlasnika zgrade. I pet, iznimke u odnosu na način disponiranja vlasništvom jedinica lokalne odnosno regionalne samouprave u odnosu na obvezu raspisivanja javnog natječaja i ustanovljenja naknade o tržišnoj cijeni. Dakle etažno vlasništvo. Etažno vlasništvo naravno ovlašćuje suvlasnika na čijem je suvlasničkom dijelu uspostavljeno da upravlja tim posebnim dijelom nekretnine umjesto svih suvlasnika, izvršava sve vlasničke ovlasti i dužnosti kao da je posebni dio samo njegovo vlasništvo te naravno ako nije drugačije određeno čini s tim dijelom i koristima od njega što ga je volja te svakog drugog od tog isključi. Vlasništvo posebnog dijela nekretnine dakle etažno vlasništvo proizlazi i ostaje neodvojivo povezano s odgovarajućim suvlasničkim idealnim dijelom nekretnine na kojem je ono uspostavljeno. Etažno vlasništvo uspostavlja se upisom u zemljišnu knjigu i to kao pravo povezano sa određenim suvlasničkim dijelom iz te nekretnine. Ono se upisuje u suvlasničkom listu na suvlasničkom dijelu onog suvlasnika za kojeg je osnovano etažno vlasništvo, ali uvijek uz navođenje posebnog dijela nekretnine i sporednih dijelova na koje se proteže, … [[Govornik se ne razumije.]] a na sam posjedovni list se stavlja natpis etažno vlasništvo. Dosadašnje rješenje koje je razrađivalo pravni temelj uspostave etažnog vlasništva propisivalo je da se etažno vlasništvo ne može uspostaviti dok nadležna upravna vlast ne potvrdi da je određeni stan ili druga prostorija u određenoj zgradi ili na određenoj zemljišnoj čestici samostalna uporabna cjelina. Rješenje koje se nudi je uistinu preciznije, a samim tim i normativno prihvatljivije. Naime njime se propisuje da se vlasništvo posebnog dijela ne može uspostaviti dok nadležno tijelo ne potvrdi da je određeni stan ili prostorija u određenoj zgradi i na određenoj zemljišnoj čestici samostalna uporabna cjelina. Međutim potvrda mora sadržavati popis i opis posebnih dijelova nekretnine i da su izgrađeni u skladu sa dozvolom nadležnog tijela. Predmetnu potvrdu može zamijeniti uporabna dozvola ali iz koje je razvidno da je zgrada izgrađena sukladno planu posebnih dijelova nekretnine. Taj plan mora biti potvrđen građevnom dozvolom i posebni dijelovi moraju predstavljati samostalnu uporabnu cjelinu. Upravo u izloženom smislu treba sagledavati način izračuna ukupne korisne površine. Naime ona se izračunava prema glavnom projektu koji je sastavni dio građevne dozvole ili koji je predviđen, potvrđen po nadležnom tijelu. U slučaju znatnijeg odstupanja od projekta korisna površina izračunava se prema stvarnom stanju. Predložene izmjene treba podržati između ostalog i zbog toga što propisivanjem sadržaja potvrde zemljišno-knjižni sud će u samoj potvrdi imati i popis i opis posebnih dijelova zgrade kao samostalnih uporabnih cjelina. Dakle same stranke neće više trebati dostavljati etažne elaborate u gruntovnicu što je do sada bila jedna od osnovnih pretpostavki knjiženja prava vlasništva na posebnim dijelovima zgrade. Drugo, što se tiče stjecanja vlasništva na nekretninama na području Republike Hrvatske stranih i fizičkih i pravnih osoba treba naglasiti sljedeće: Stjecanja, stjecanje prava vlasništva stranih fizičkih i pravnih osoba do sada je bilo regulirano člankom 356. Zakona o vlasništvu i drugim stvarnim pravima i to pod pretpostavkom uzajamnosti dakle reciprociteta. A uvjetovano pod 1. suglasnošću ministra vanjskih poslova i pod 2. uz prethodno mišljenje ministra pravosuđa. Predloženo rješenje ne samo da pojednostavljuje i skraćuje postupak davanja suglasnosti za sklapanje pravnog posla već se upravni postupak davanja suglasnosti stavlja u nadležnost jednog ministarstva. Dakle cjelokupni upravni postupak provodi Ministarstvo pravosuđa a suglasnost izdaje ministar nadležan za poslove pravosuđa. U izloženom smislu treba promatrati izmijenjeni članak 357. stavak 1. kojim se regulira da pravni poslovi kojima je cilj stjecanje prava vlasništva bez suglasnosti ministra nadležnog za poslove pravosuđa ne proizvode pravne učinke. Dakle oni su apsolutno ništavi pravni poslovi. S njima se postupa kao da nisu niti zaključeni, kao da pravno ne postoje. Ništavost nastupa «ex lege», sud na nju pazi po službenoj dužnosti. A ista nastaje od samog trenutka zaključenja pravnog posla. Stranke u konkretnoj situaciji čak nit svojom nagodbom ne mogu otkloniti razloge ništavosti pravnog posla kojeg se zaključuje. Nadalje valja posebno naglasiti preciznije predloženo rješenje a odnosi se na trgovačka društva kao pravne slijednike društvenih poduzeća u smislu stjecanja prava vlasništva na nekretninama koji će se predloženim rješenjem dakle stjecati kao vlasništvo uz kumulativno ispunjenje triju propisanih uvjeta. Prvi od tih uvjeta je da je društveno vlasništvo na kojem se sada stječe pravo vlasništva bilo dakle kao takvo evidentirano kao društveno vlasništvo s pravom upravljanja, korištenja i raspolaganja. Da se kod konkretnih nekretnina radi naravno o situacijama da te nekretnine mogu biti predmetom stjecanja prava vlasništva i da se radi o nekretninama čija je vrijednost procijenjena u kapital društva i koje su po nadležnom tijelu iskazane u samom kapitalu društva. Konkretno ispunjenje gore navedenih uvjeta otklanja sve nepreciznosti i nejasnoće koje su se do sada u velikom broju slučajeva javljale u praksi u smislu stjecanja prava vlasništva gore navedenih pravnih osoba. Nadalje što se tiče instituta raspolaganja nekretninama u vlasništvu jedinica lokalne samouprave valja istaknuti sljedeće. Izmjenom članka 391. Zakona zapravo se propisuje iznimka od pravila, od zakonske obveze da jedinice lokalne samouprave na nekretninama u svom vlasništvu, poglavarstva tih jedinica mogu otuđiti ili na drugi način raspolagati samo na osnovu javnog natječaja i uz naknadu utvrđenu po tržišnoj vrijednosti. U prvom redu ta iznimka se odnosi kada pravo vlasništva stječu Republika Hrvatska i jedinice lokalne samouprave te pravne osobe u vlasništvu ili pretežitom vlasništvu Republike Hrvatske ili jedinica lokalne samouprave. Ako je to u interesu i cilju općeg, gospodarskog i socijalnog napretka njenih građana. Dakle, iznimka se odnosi na situaciju kupoprodaje fizičkim osobama po utvrđenoj tržišnoj cijeni ali bez provedbe javnog natječaja. Ta se mogućnost predviđa za osobe kojima je dio zemljišta potreban za formiranje neizgrađene građevinske čestice u skladu sa lokacijskom dozvolom ili detaljnim planom uređenja, ali pod uvjetom da taj dio ne prelazi 20% površine planirane građevne čestice kao i na situaciju kada se radi o osobi koja je na zemljištu u svom vlasništvu bez građevinske dozvole ili drugog odgovarajućeg akta nadležnog tijela državne uprave izgradila građevine u skladu s detaljnim planom uređenja ili lokacijskom dozvolom, a nedostaje joj do 20% površine planirane građevinske čestice ali i to pod uvjetom da će u roku od jedne godine od dana sklapanja kupoprodajnog ugovora ishoditi građevinsku dozvolu. I nadalje, apsolutno treba podržati i odredbu članka 6. kojom se mijenja stavak 3. članka 368. Zakona o vlasništvu i drugim stvarnim pravima. Naime, uistinu je suvišno u slučaju postojanja akta o dodjeli građevinskog zemljišta radi izgradnje zgrade za upis zgrade tražiti rješenje o oduzimanju građevinskog zemljišta iz posjeda prijašnjeg vlasnika tim više što u najvećem broju predmeta, konkretnih predmeta te isprave najčešće ne postoje. U konkretnoj situaciji sud će na zahtjev vlasnika zgrade odrediti upis zgrade u zemljišnu knjigu ako se kumulativno prilože slijedeće isprave. Dakle, radi se o odluci kojom je radi izgradnje zgrade dodijeljeno pravo korištenja građevinskog zemljišta fizičkoj ili pravnoj osobi i ugovor o međusobnim pravima i obvezama te obavijesti nadležnog katastarskog tijela da je na odnosnoj građevinskoj čestici izgrađena zgrada. Shodno svemu izloženom Klub zastupnik Hrvatske demokratske zajednice apsolutno podupire sve predložene institute i samim tim će primjena Zakona o vlasništvu i drugim stvarnim pravima biti jasnija, preciznija i transparentnija, a mogućnost upisa u zemljišne knjige će se moći rješavati i brže i samim tim stjecanjem prava vlasništva i fizičkih i pojednostaviti postupak stjecanja prava vlasništva i fizičkim i pravnim osobama. Zaključno u izloženom klubu, u smislu Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice u potpunosti podupire ovaj prijedlog zakona. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Klub SDP-a poštovani zastupnik potpredsjednik Mato Arlović. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, poštovane kolegice i kolege. Ovaj prijedlog zakona Klub zastupnika SDP-a na žalost neće moći podržati. Mi ćemo biti suzdržani kod donošenja ovoga prijedloga zakona iako imamo razumijevanja za predložene izmjene i dopune ili dogradnju instituta prava vlasništva i stvarnoga prava koji se ovim prijedlogom zakona predlaže. Zašto ne možemo podržati zakon? Dopustite prvo iz nekoliko načelnih razloga. Prva činjenica o kojoj valja voditi računa da je zakon između ostaloga zapravo kao jedna od ključnih izmjena donosi se i zbog toga da bi se trgovačkim društvima kao pravnim slijednicima bivših društvenih poduzeća omogućilo stjecanje vlasništva na nekretninama odnosno zemljištima koji su bili u pretvorbi. Na žalost to pitanje samo djelomično rješava problem koji u društvenoj praksi postoji jer se radi o čitavom nizu tzv. funkcionalno povezanih zemljišta uz turističke objekte i hotele koji nisu mogli biti ili nisu bili predmetom procjene pa onda nisu ni ušli u problematizaciju. U takvoj situaciji to pitanje treba definitivno riješiti i zbog toga mi smatramo da i ovaj zakon i Zakon o privatizaciji trebalo je zapravo zajednički raspravljati, zajednički ih donijeti i napraviti jednu detaljniju i ozbiljniju izmjenu Zakona o vlasništvu i stvarnim pravima kao i Zakona o privatizaciji koji je trebao ova pitanja definitivno riješiti. Drugo što u svezi s time moramo naglasiti jeste činjenica da ovaj prijedlog zakona kao kumulativne uvjete pretpostavlja da društveno poduzeće može imati pravo nad tim zemljištem pod uvjetima da je ono bilo nositelj prava upravljanja, prava korištenja i prava raspolaganja što je zapravo totalno nepoznavanje bivšeg sustava jer pravo korištenja su imali radnici i pravo upravljanja je bilo u sklopu prava rada sredstvima u društvenom vlasništvu. Dakle, nije posebice kao pravni institut postojalo, a društveno poduzeće je imalo samo pravo raspolaganja radi pravnog prometa sa trećima. Prema tome, očigledno je da se stvar ne razumije, a onda kao posljedicu izvlačimo i pogrešne zaključke u vezi sa pretvorbom i privatizacijom. Drugi uvjet se postavlja da je to bilo predmet stjecanja prava vlasništva. Ono nije moglo biti po Zakonu o privatizaciji i pretvorbi predmet stjecanja prava vlasništva, nego predmet procjene za pretvorbu i privatizaciju što je nešto sasvim drugo i treće da je ono ušlo kao procijenjeni kapital društva koje su po nadležnom tijelu iskazane u kapitalu društva. I mi bismo htjeli podsjetiti da su neke od nekretnina kao što su recimo dijelovi pomorskog dobra ili javnog dobra također ušli u procijenjenu vrijednost i po ovim izmjenama i dopunama zakona bi mi stvorili zapravo pretpostavku ili da se to ozakoni ili što je najčešći slučaj će biti da se vode dugotrajni sudski sporovi koji će dokazivati da li je ili nije moglo biti to predmet vlasništva, predmet procjene onda i predmet vlasništva itd. Zbog toga mi smatramo da je ovaj dio prije svega i značajno a i zbog ovih konkretnih primjedbi o kojim govorimo vezano za članak 7. u vezi sa novim člankom 390a. zapravo nedorečeno i zbog toga to treba posebice riješiti. Treća primjedba koja se tiče ovoga pitanja jeste pitanje tzv. kampova. Mi bismo htjeli podsjetiti da su kampovi također nastali ali ne kao što se obično govori na društvenom zemljištu na zemljištu u bivšemu društvenom vlasništvu, nego da su kampovi trebali biti isparcelizirane cjeline koje su trebale biti po Zakonu o građenju imati svaka čestica u kampu je trebala biti građevinska čestica i u takvoj situaciji se sada postavlja pitanje a što je sa tim. Jedan dio njih nije mogao ići u pretvorbu i privatizaciju se tretirao kao šumsko i građevinsko zemljište. Jedan dio je otišao i po ovoj izmjeni zakona tim će to omogućiti da se stekne vlasništvo i ogroman kapital s obzirom na procjenu da je stečeno principima pretvorbe. Dakle, podcijenjenom vrijednošću, ne tržišnom vrijednošću nekretnina vezano za građevinsko zemljište, nego vrijednošću koja je procijenjena na osnovu kapitala u trgovačkom društvu koje je tada bilo u ratu i gdje turizam nije uopće funkcionirao. A s druge strane neki drugi koji imaju takve kampove praktički će ostati u situaciji da će morati dokazivati po posebnim propisima morati ići. Prema tome, mi smatramo da bi trebalo zapravo odgoditi donošenje ovog prijedloga zakona i da ovaj prijedlog zakona treba što kvalitetnije pripremiti zajedno sa prijedlogom Zakona o privatizaciji da se ova pitanja riješe. Treća naša, odnosno druga grupa naših primjedbi je vezana uz zemljište u vlasništvu jedinica lokalne samouprave ili članak 8. gdje mi dakako naravno slažemo se da sukladno članku 391. to zemljište koje je u vlasništvu jedinica lokalne samouprave, dakle nekretnine u vlasništvu jedinica lokalne samouprave, jedinice lokalne opet ovdje piše uprave i samouprave, poglavarstva tih jedinica mogu optužiti, ali se ne slažemo da ih se može prodavati po utvrđenoj tržišnoj cijeni bez javnog natječaja. Prvo, ako nema javnog natječaja zapravo ta nekretnina nije izložena tržišnom vrednovanju. Ako nije izložena tržišnom vrednovanju na osnovu čega će se zapravo utvrditi procijenjena tržišna vrijednost jer nema zapravo tržišnog djelovanja. U takvoj situaciji mi smatramo da je moguće, a nažalost to se u praksi i dešava da će zapravo biti pogodovanja u stjecanju ovakvog zemljišta, poglavito ako se radi o onom zemljištu kojemu karakter šumskog ili ima karakter poljoprivrednog zemljišta, a onda se nakon toga izmjenama i dopunama prostornog plana to pretvori zemljište, a onda izmjenama i dopunama Zakona o šumama, Zakona o poljoprivrednom zemljištu, e onda mi proglašavamo kako se to može stjecati u pravo vlasništva kao građevinsko zemljište i praktički se strahovito pogoduje pojedincima gdje im se omogućuje da ne nekretninu koju kupe za određenu vrijednost, za neko kratko izmjene putem propisa praktički se stekne 10, 20 pa i više puta veća vrijednost nego što to jeste. Ja moram reći da mi sa takvim oblicima manipuliranja i pogodovanja ne može se usuglasiti. Iz tog razloga mi imamo, još i taj razlog je dodatno je razlog naše suzdržanosti oko glasanja … [[Govornik se ne razumije.]] Ista stvar je i oko ove prodaje 20%. Znate, da se sad tu stavilo procijenjena tržišna vrijednost onda u redu. Ali ovdje govoriti o tome da će biti po tržišnoj vrijednosti, a u isto vrijeme nije moguće da netko kupi 20% građevinske čestice, jer zapravo šta će s njom, ona neće vrednovati. Onda je sasvim jasno da je trebalo otvoriti pitanje funkcionalne povezanosti tog dijela zemljišta sa građevinskom česticom koja po prirodi stvari bi trebala pripadati, ili kako je to znalo, su znali naši stari profesori građanskog prava govoriti po sučanstvu stvari pripadaju tome. E to bi trebalo zapravo razriješiti, otvoriti mogućnost tim osobama nositelja vlasništva na toj građevinskoj čestici na kojoj je već izgrađen građevinski objekt, praktički da to mogu kupiti, da mogu do kraja provesti postupak legalizacije i taj dio razriješiti. Nama se čini da i ovaj dio nije do kraja razrađen i u tom pogledu imamo naravno rezerve, a podražavamo svakako ovo pitanje koje se odnosi na etažno vlasništvo. Mislim da je ovo dobro rješenje, ili puno bolje rješenje nego što imamo dosadašnje, koje otvara mogućnost da se zapravo u gradovima, osobito u gradovima ubrza legalizacija etažnog vlasništva, poglavito iz razloga što se često puta i u gradovima kada se formirala građevinska čestica od više čestica, katastarskih čestica formirala jedna čestica građevinska koje nisu provedene kroz knjige i onda čekajući zapravo da se to provede, iako postoji građevinska dozvola ne možete dobiti uporabnu dozvolu, ne može se onda provesti sve to. To onda izaziva poprilično velike i postupke i sporove, pa ako hoćete i nezadovoljstva kod ljudi iz jednostavnog razloga jer ne mogu osigurati tzv. čiste kako se to kaže papire da bi mogli sa svojim vlasništvom disponirati u smislu kreditnog, financijskog i imovinsko-pravnog zalaganja sa aspekta recimo podizanja kredita itd. koji bi hipotekarno mogli založiti svoje vlasništvo. Podražavamo i to pitanje da bez suglasnosti Ministarstva, odnosno bez sudjelovanja Ministarstva vanjskih poslova, Ministarstvo uprave i, odnosno sada samo Ministarstvo pravosuđa uređuje pitanje vlasništva sa strancima. Ali ne podržavamo da to potpuno bude isključeno Ministarstvo vanjskih poslova. Ipak bi trebalo u određenim slučajevima kada je upitan problem uzajamnosti zapravo zatražiti mišljenje. I to može pokrivati tzv. metodologijom rada između ministarstava, ali ako nema zakonske obaveze onda toga nema. Prema tome, bar je trebalo ostaviti da se traži mišljenje od Ministarstva vanjskih poslova u takvim stvarima, s tim da je i pitanje uzajamnosti koje predlaže naš Odbor za Ustav je upitno s aspekta našeg vlastitog Ustava, koji kaže jasno da svatko ima pravo podnijeti zahtjev. E, ali bi mi voljeli sada zakonom morali razriješiti šta to znači primjerice za državljane Europske unije da mogu podnijeti zahtjev, da bi morali, to bi trebalo razraditi, ali da se to omogućuje ukoliko isto takvo pravo ima građanin Republike Hrvatske u zemlji odakle potiče taj državljanin. I onda bi se čitav niz stvari riješilo, olakšalo s jedne strane Ministarstvo pravosuđa određena postupanja, a s druge strane u isto vrijeme bi se, ako je dvojbena situacija, po prirodi stvari onda zatražiti trebalo mišljenje i ovog našeg Ministarstva vanjskih poslova. Apsolutno se slažemo sa odborima koji predlažu da ovdje treba tretirati ovaj akt kao upravni akt. Iz jednostavnog razloga jer to nije, nema veze samo sa zaštitom prava ovako formalno, nego i ustavnopravno. Jer naš Ustav jasno govori da se prava moraju zaštiti i mogućnost zaštite pred sudom. Prema tome, ako je upravni akt onda praktički omogućujemo našem sudovanju da pred sudom zaštitimo ta prava, s tim da bi ovdje trebalo definitivno napokon otvoriti ponovno raspravu da se propiše da u takvim pitanjima treba uvesti punu jurisdikciju Upravnog suda Republike Hrvatske. Jer nema nikakvog smisla kad su stranci u pitanju da se vode sporovi koji se stalno vraćaju na ponovno postupanje, nego bi trebalo ovdje uvesti punu jurisdikciju. Svi ovi argumenti koje sam izložio u ime Kluba zastupnika SDP-a upućuju na to da zapravo je ovo dobra ideja, dobar projekt kojeg bi trebalo još doraditi. I u tom smislu ne mislimo da bi bilo dobro da sada glasamo o ovom zakonu. Mi ćemo ako dođe do glasanja o njemu biti suzdržani iz ovih razloga. A smatramo da bi trebalo zapravo pripremiti jednu malo značajniju izmjenu i dopunu Zakona o vlasništvu i stvarnim pravima i to zajedno donijeti sa Zakonom o privatizaciji, pa i nekim drugim zakonima kao što je Zakon o zemljištu u kojem bi trebalo razriješiti definitivno ova pitanja. Jer se ona tiču pitanja koja su u krajnjoj liniji od nacionalnog interesa za sve građane Republike Hrvatske. I zbog toga naš stav će ostati ovakav. Mi ćemo ako bude glasanja o ovom zakonu biti suzdržani. Hvala vam lijepa.
Klub HSP-a, poštovani zastupnik Tonči Tadić. Izvolite.
Poštovani predsjedniče, dame i gospodo zastupnici, poštovana gospođo predstavnice Ministarstva pravosuđa. Klub zastupnika HSP-a neće podržati ovaj zakon. Mi štoviše predlažemo da se on ili povuče iz procedure u cijelosti ili da se barem uputi u treće čitanje. Čitav je niz dvojbenih odredbi ovog zakona koje u nas ponukale da tako postupimo. Ja ću ovdje navesti samo dvije. U prvom redu to je članak 7. koji dodaje članak 390a. u ovaj zakon koji zapravo znači svojevrsnu legalizaciju nezakonito stečenih nekretnina tijekom postupka pretvorben i privatizacije. Dok se mi s jedne strane bodimo da dođe do poništenja svih nezakonito stečenih dionica, sve nezakonito stečene imovine tijekom pretvorbe i privatizacije ovdje se na mala vrata dopušta legalizacija takvog vlasništva. To ne možemo prihvatiti i protiv toga ćemo se boriti. Također postoji još jedan problem, a to je dok je HSP već godinama išao u proceduru sa zakonima kojima smo htjeli uvesti što šire pravo prvokupa … [[Govornik se ne razumije.]] zaštitili naše otoke što šire pravo prvokupa kojem bismo zaštitili dobra od javnog interesa. Ovdje se ide zapravo na mala vrata na potpunu liberalizaciju tržišta nekretnina. Jest da je u prošlom sazivu Sabora potpisan sporazum o stabilizaciji i pridruživanju, jest da je on u sebi naznačio da će Republika Hrvatska u roku od 4 godine od stupanja na snagu, dakle do 1. veljače 2009. liberalizirati tržište nekretnina, jest da postoji u njemu rupa u članku 49. kojom se dopušta da strana trgovačka društva u Hrvatskoj osnuju podružnice i da onda tim putem kupuju nekretnine, ali me doista čudi da Vlada sastavljena od stranaka koje su onda bile protiv sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju danas pišu ovakve zakone koji idu potpuno u tom smjeru pa čak i preko toga. Mene zaprepašćuje poštovana gospodo da je ova Vlada u prosincu prošle godine primila žerbalnu notu Republike Italije kojom Italija traži da se liberalizira tržište nekretnina, da na tu notu nije bilo nikakvog odgovora od strane našeg Ministarstva vanjskih poslova već 7 mjeseci što je dokaz potpuno šlamperaja, ali je odgovor zapravo ovaj Zakon i sa ovim Zakonom, sa ovakvim postupcima zapravo vi jasno pokazujete da vam nije stalo do … [[Govornik se ne razumije.]] pregovora o nekretninama nego ćete na svaki mig Europske unije ili neke njezine veće članice kao što je Italija poslušno mijenjati zakone. Čudi me da ovdje nije P.Z.E. pa se to kao navodno radi u dosluhu sa Europskom unijom u sklopu pregovora. Što će nam pregovori? Što će nam borba u pregovorima kad prije toga izmijenimo zakone potpuno u tom smjeru? Dakle, nikakve potrebe nije bilo prije isteka roka koji je po mom sudu isto nepotrebno stavljeno u Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju, dakle nikakve potrebe nije bilo da se prije 2009. ide na bilo kakvu izmjenu režima stjecanja nekretnina u Hrvatskoj za strance, ali valjda radi dokazivanja europske širine, valjda da netko u Italiji ne bi zamjerio nekom, Hrvatskoj ova Vlada poslušno pristaje na to sve zajedno, ne reagira 7 mjeseci na diplomatsku notu, ali da to mirno piše zakon kojim pristaje na sve ono što oni traže. E poštovana gospođo i poštovana gospodo iz hrvatske Vlade mene znate sve ovo skupa podsjeća na potez onog kralja Anžurinca koji je za 100 tisuća dukata prodao Dalmaciju. Ja ne znam za koje novce vi prodajete hrvatsku obalu, ali može vas biti sram.
Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Emil Tomljanović.
Pa netočan je navod uvaženog kolege da ovim Prijedlogom zakona Vlada totalno liberalizira ili otvara tržište nekretnina. Radi javnosti treba kazati i ispraviti taj netočan navod da se u režimu stjecanja prava vlasništva stranih fizičkih i pravnih osoba apsolutno ne mijenja ništa osim što se procedura za stjecanje prava vlasništva od dva ministarstva prelazi dakle u Ministarstvo pravosuđa uz izričitu zakonsku odredbu da će ta suglasnost ministra pravosuđa biti upravni akt uz mogućnost svih oblika pravne zaštite. Dakle, standardi zaštite i stjecanja prava vlasništva se uopće u tom smislu ne liberaliziraju i apsolutno ne stoji to što ste i u tom kontekstu obrazlagali ove institute mogućnosti stjecanja prava vlasništva u smislu.
Mir. Poštovani zastupnik Nikola Vuljanić, u ime Kluba zastupnika HNS-a. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče, gospođo državna tajnice, kolegice i kolege. Ovaj Prijedlog zakona je čini nam se u klubu HNS-a pokušaj da se jedna putinost ka crta podvuče pod stvari koje su se zavlačile, razvlačile i provlačile sljedećih 10-tak, 15 godina, međutim nedostaje putinovske odlučnosti i putinovskih instrumenata pa se onda stvari naravno zaustave na kompromisu kao što je i logično. U ovom dijelu koji govori o etažnom vlasništvu i vlasništvu posebno dijela koji je dobar i koji treba napraviti da bi se situacija jednostavno pojasnila da bi ljudi mogli normalno manipulirati i gospodariti s onim što imaju. Čini mi se da nije spomenut ili barem nije dovoljno spomenut, dovoljno obrazložen onaj dio objekta koji je izgrađen bez dozvole nadležnog tijela, odnosno prostori u nekakvoj zajedničkoj zgradi koja se etažira, koji nemaju dozvolu nadležnog tijela, koji su eventualno postojali i prije, ali su prenamijenjeni pa danas više drvarnice nego su radionice, danas više nisu stanovi nego su trgovine ili obrnuto. To je jedno od pitanja koje će i dalje čini mi se ostati predmetom zabune i predmetom pokušaja da se na raznorazne načine koji nisu pravni riješi problem. Temeljni dio na koji se kolega Tadić iz HSP-a ovdje ovako žučno osvrnuo jeste pojednostavljenje strancima da stječu vlasništvo na nekretninama u Republici Hrvatskoj, pojednostavljenje u smislu da o tom više ne moraju odlučivati dva ministarstva nego samo jedno ministarstvo. Ukoliko se radi o zemljama sa kojima imamo ugovor o uzajamnosti takvih postupaka mislim da je to dobro i o tom ne treba čini mi se puno raspravljati, još par godina pa će takva rasprava ionako postati iluzorna ne bez obzira što kaže dragi kolega Kovačević iz klupe čini mi se da će ta rasprava postati iluzorna, druge nam nema. Druga je situacija sa zemljama s kojima nemamo mogućnost uzajamnosti. Mislim da bi tu u najmanju ruku u zakonski tekst trebalo ugraditi odredbu da je potrebno i mišljenje Ministarstva vanjskih poslova da ne bi se stvari rješavale na, pa niti ovakvim upravnim aktom na Upravnom sudu, da ne bi dolazilo niti do pomisli da se radi o zapravo pogodovanju nekom tko sa ogromnom količinom novaca dođe u Republiku Hrvatsku stjecati nekretnine. Ako nema suglasnosti kaže jedan od stavaka Zakona, takav pravni posao je nepostojeći. Čini mi se da je to … [[Govornik se ne razumije.]] i pomalo nepotrebna. Naime, ista stvar se kaže dva put traži se suglasnost, a ako nema suglasnost i onda toga nema, pa ako nema suglasnosti naravno da toga nema, naravno da se podrazumijeva ako nije ispunjen jedan od zakonskih uvjeta da onda posao nije napravljen onako kako treba pa nije pravni posao. Ne vidim posebne potrebe da se to još jednom naglašava. Čini mi se kao da tu sad postoji nekakva sumnja upravo na ovu situaciju da će netko doći sa velikim novcima iz inozemstva pokušati izmanipulirati stvari pa ih provući bez suglasnosti Ministarstva pravosuđa. Ako to postoji kao mogućnost znači da u zakonu izražavamo skepsu u sposobnosti naših organa da taj isti zakon provode. U članku 390a. pozitivno se određuje pravo vlasništva trgovačkih društava kao sljedbenika društvenog poduzeća nad onim što su naslijedili od društvenih poduzeća. Dobro je što se to izražava pozitivno, ne kao negativno do sada ako nema ovog uvjeta, ako nema onog uvjeta. Uvjeti su dosta jasno postavljeni. Međutim, čini mi se da opet nije dotaknut problem pomorskog dobra primjerice, nekakvih drugih objekata od javnog značaja koji su ušli u sastav društvenih poduzeća a koji nisu smjeli postati predmetom vlasništva trgovačkih društava. Čini mi se da toga ako sam dobro shvatio nema, nije dovoljno naglašeno. Bojim se da će oko toga biti i daljnjih mogućnosti sukoba, dugotrajnih sudskih sporova, trošenja vremena i novaca. Članak 391. promijenjen je kompromisno. Naime, što se događa ako u stavku 3. u ovom zadnjem odjeljku, ako onaj tko je otkupio 20% površine planirane građevinske čestice ne dobije građevinsku dozvolu u roku od jedne godine? Što se događa? Dakle, on je to sve napravio ovako kako je zakon propisao i ne dobije građevinsku dozvolu iz ne znam kojeg razloga, iz nekog razloga. Hoće li trajanje tog ugovora kojim je kupio građevinsku česticu biti produženo dok on ne dobi u nekom razumnom roku građevinsku dozvolu ili će taj ugovor jednostavno biti poništen. To bi čini mi se trebalo jasno stipulirati ovdje u zakonu. Ono što definitivno ne možemo prihvatiti u Klubu HNS-a jeste definicija tržišne cijene koja kaže da je tržišna cijena ona koja se može postići na tržištu i ovisi o ponudi i potražnji u vrijeme njezinog utvrđivanja a nema javnog natječaja. Ma nema tržišne cijene bez javnog natječaja, mislim to je ovakva definicija daje mogućnost zapravo proizvoljnom određivanju tržišne cijene kako se referent, poglavarstvo, tko već prodaje to zemljište odnosno tu parcelu, kako se ajde recimo odluči da se njemu čini da na njegovom terenu je cijena građevinskog zemljišta. Mislim da bi to trebalo jasnije definirati sa prosječno postignutom cijenom građevinskog zemljišta za tu vrstu zemljišta na području te lokalne samouprave. Mislim da bi to onda bilo jasno, prosječno bi recimo u zadnjih šest mjeseci, u zadnjih godinu dana, nije važno u kojem periodu ali mislim da bi to bilo onda jasnije i da bi zapravo onemogućilo manipulacije i proizvoljno određivanje građevinske cijene odnosno pogodovanje nekom kupcu koji je eto tako po volji lokalnoj samoupravi. U članku 10. zakona također je uspostavljen jedan lijepi kompromis. Naime, kaže se da će na temelju potvrde iz stavka 2., dakle potvrde o tome da je posebni dio zgrade samostalna uporabna cjelina nadležni sud će po službenoj dužnosti upisati zabilježbu u zemljišnoj knjizi da je posebni dio zgrade izgrađen bez odnosno protivno dozvoli nadležnog tijela. Dakle, zgrada je nadograđena protivno dozvoli nadležnog tijela, odnosno nikad nije građevinska dozvola za nadograđeni dio dobivena a sud će upisati u vlasništvo takav dio ali će onda staviti zabilježbu da eto to je napravljeno protuzakonito. Čini mi se da je to jedan kompromis koji si ozbiljni predlagatelj zakona ne bi smio dozvoliti, da nešto što je protuzakonito ili nije u skladu sa zakonom proglašava zakonitim i onda ipak stavi zabilježbu da to nije baš sasvim tako. Čini mi se da je to još jedna od tih … [[Govornik se ne razumije.]] crta koje će jedanput trebati naravno i u ovoj državi podvući ali onda puno odlučnije i sa puno jasnijim konzekvencama. Hvala.
Hvala. Ispravak netočnog navoda poštovani zastupnik Emil Tomljanović.
Pa netočan je navod uvaženog kolege koji je kazao da nije obuhvaćeno pomorsko dobro u smislu stjecanja prava vlasništva pravnih slijednika bivših društvenih poduzeća. Pomorsko dobro i onda ih sada i nekretnina izvan prometa na njoj se ne mogu stjecati prava vlasništva pa ni u ovom smislu i ona su kao takva izuzeta i pomorsko dobro je obuhvaćeno u smislu i ovog zakona kao nekretnina na kojoj se ni u kojem slučaju ne može steći pravo vlasništva a pogotovo ne pravnih slijednika bivših društvenih poduzeća.
Klub HSS-a poštovana zastupnica Ljubica Lalić. Izvolite!
Zahvaljujem. Gospodine predsjedniče, gospođo državna tajnice, kolege i kolegice zastupnici! Pa pred nama je vrlo kratak prijedlog izmjena i dopunama Zakona o vlasništvu i drugim stvarnim pravima i gledajući po broju članaka možda bi se onako moglo površno i reći što tako male izmjene i dopune zakona mogu štetno učiniti. Međutim, detaljnim isčitavanjem ovih izmjena i dopuna taj zakon je kratak, međutim za Hrvatsku seljačku stranku je potpuno neprihvatljiv. Posljedice takvog kratkog zakona su višestruke i one su za nas u Hrvatskoj seljačkoj stranci potpuno neprihvatljive a vidim da je iz istih razloga neprihvatljivo i za neke druge klubove oporbenih stranaka. Naime, zapravo iz ovog zakona nalazimo odgovor i proizlazi odgovor na postavljeno pitanje koje smo si postavili nakon zaključnog mišljenja revizije pretvorbe i privatizacije kad smo kao klub zastupnika predložili konkretne zaključke kako bi se ispravilo ono što je u pretvorbi i privatizaciji učinjeno što sukladno nedostacima, propustima tadašnjih zakona ali nažalost i ekstenzivnim tumačenjem zakonskih odredbi. Tada možda nije bilo potpuno jasno ni hrvatskoj javnosti ni nama u Hrvatskom saboru zbog čega se ti zaključci ne žele prihvatiti koji nisu bili improvizacija pojedinog kluba nego su bili osnovani i čvrsto utemeljeni na nalazu državne revizije i sada zapravo vidimo da je Vlada odbijajući prijedloge tih zaključaka zapravo smišljala izmjene i dopune zakona koji će legalizirati ono što je u privatizaciji učinjeno, nezakonito učinjeno. Dakako da i sada možemo postaviti pitanje zbog čega se ne poništavaju nezakonite privatizacije? Zbog čega se ne vraća ono što je privatizirano a nije unešeno u temeljni kapital? Pri tome uglavnom odnosi se na poljoprivredno zemljište i zapravo odgovor nalazimo upravo u ovom zakonu. Nadalje slažemo se sa Klubom HSP-a jer je to i naše mišljenje bilo i na to smo ukazivali. Ovaj Zakon ide na potpunu liberalizaciju tržišta nekretnina. Naš stav glede nekretnina je isto tako poznat i smatramo da je potrebno ovo, da ova vlast učini sve što je moguće kako bi se produžio rok sticanja nekretnina i omogućit kupnju nekretnina i posebice zemljišta hrvatskim građanima. Nažalost kolega, kolege i kolegice pojednostavljenjem postupka ovdje se širom otvaraju vrata legalizaciji tržišta nekretnina što je posebno, što je za nas neprihvatljivo. Nadalje ovaj Zakon ostavlja mogućnost zloporabe, zloporabe manipulacijama i raspolaganjima nekretnina upravo kroz uskratu postupka odnosno ne obvezujući postupak javnog natječaja i konkurencije ponuda i konkurencije cijena. Smatramo da ova tri temeljna razloga koji su sa užasno štetnim posljedicama su dovoljan razlog da Klub zastupnika Hrvatske seljačke strane ne da potporu ovom zakonu. Naša savjest je time mirnija što smo na ove nedostatke ukazivali i kod prvog čitanja. I mi i kolege iz drugih klubova. Međutim očito je da cilj današnje vlasti nije da donese zakone koji će biti u korist njihovog naroda nego zakone koji će udobrovoljiti nekoga tko u ovom trenutku možda ne trebamo udobrovoljavati nego pred tima trebamo štititi narodne interese a mi ovdje u hrvatskom Parlamentu smo narodni predstavnici. Mi smo narodni zastupnici. Nismo saborski zastupnici, mi ne predstavljamo Sabor nego predstavljamo narod koji nas, je za nas glasovao i koji nas je birao. I upravo zbog toga, zbog onih koji su za nas glasovali mi ne možemo prihvatiti ovaj zakon i nećemo mu dati potporu.
Hvala. Ispravak netočnog navoda poštovani zastupnik Emil Tomljanović.
Pa netočan je navod uvažene kolegice koja je doslovce kazala, citiram: «Ovaj zakon otvara potpunu liberalizaciju tržišta nekretnina.» To je netočno. Ovaj zakon ne otvara potpunu liberalizaciju tržišta nekretnina nego pojednostavljuje upravni postupak koji prethodi da bi se ugovor o kupoprodaji kao takav bio podoban za uknjižbu prava vlasništva. Dakle iz 2 ministarstva prenosi se upravni postupak u jedno ministarstvo. Ostaje suglasnost ministra nadležnog za poslove pravosuđa. Ta suglasnost postaje upravni akt. Čak ni u naravnom smislu reciprociteta, uzajamnosti svi oni preduvjeti koji su i do sada postojali da bi se valjano steklo pravo vlasništva ostaju i nadalje uz samo pojednostavljenje upravnog postupka koji iz dva ministarstva i sada se nalazi u jednom ministarstvu. Sve što ste kazali je zapravo licemjerno.
Hvala. Idemo na pojedinačnu raspravu. Poštovani zastupnik Kruno Peronja. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, državna tajnice, kolegice i kolege! Upravo je još i ovaj prijedlog jedna potvrda koliko smo mi dinamično zakonodavno tijelo koje donesene zakone usklađuje sa svakodnevnim potrebama građanima, učvršćuje pravni promet, pojednostavnjuje pravnu proceduru, a nadasve jača povjerenje u javne knjige u ovom slučaju zemljišne knjige. Stoga se praktično pitanje kojim se rješava u članku 3. ovog Prijedloga zakona o izmjenama i dopunama Zakona o vlasništvu pojednostavljuje a ja ću reći jedan konkretan primjer. U, po dosadašnjem zakonu vlasnik bi prodao kuću ili nekretninu i u tom ugovoru uvijek bi pisalo: «A ostatak cijene od» navodi se u ugovoru koliko «bit će isplaćeno u trenutku uknjižbe nekretnine na kupca.» I što se događa? Budući je kompliciran i složen postupak vlasnik te prodane nekretnine nije mogao dobiti cijenu dok se nekretnina ne uknjiži na kupca. Samo bi bila zabilježba u zemljišnim knjigama, a postupci su trajali od jedne i po, dvije do tri godine jer jednostavno tijela koja su rješavala do sada u takvom, po takvom predmetu nisu tu moglo, nisu to mogla brzo i učinkovito na zakonu utemeljen način brzo riješiti. Stoga je konačno i Ministarstvo pravosuđa došlo na svoje da se ovi predmeti rješavaju samo u Ministarstvu pravosuđa. Time se jača pravna sigurnost, a omogućava se onom vlasniku koji je odlučio prodati, već je prodao nekretninu da dobije i novce i upiše to pravo na kupca u zemljišnim knjigama. Ne možemo zabraniti nešto što je po Ustavu i članku 3. u članku 48. nepovredivo pravo vlasništva. Ako vlasnik želi to prodati onda to treba i omogućiti na zakonom navedeni način. Također je važno da ako je važno za stjecanje prava nekretnine potrebita suglasnost ministra nadležna za poslove pravosuđa da pravni posao kojemu je cilj stjecanje toga prava ne proizvodi pravni učinak bez suglasnosti nadležnog ministra za poslove pravosuđa. Također doprinosi se i u članku 6. jednoj pravnoj sigurnosti, zapravo i suzbija se na jedan način mogućnost bespravne gradnje tako da se i ovim izmjenama i dopunama provodi politika Vlade koja je kazala stop bespravnoj gradnji, a to ne treba biti samo zadaća Zakona o zaštiti okoliša odnosno građevinskim postupcima već se to rješava i pitanje Zakona o vlasništvu i drugim stvarnim pravima kao što ćemo kasnije vidjeti i o Zakonu izvlaštenja. Također bih u ovom slučaju istaknuo da se na ovaj način i štiti dodatno pomorsko dobro za koje treba čim prije utvrditi katastar i granicu pomorskog dobra bez obzira koliko je ta granica duga i koje će troškove iziskivati. Vjerujem da će i ovaj trud uroditi plodom tako da se i u članku 8. gdje se navodi kako na jednostavan način mogu jedinice lokalne i područne samouprave, kako poglavarstva tih jedinica mogu prodati po utvrđenoj tržišnoj cijeni bez provedbe javnog natječaja vrlo jasno jer je to u praksi zadavalo veliki problem ne samo jedinicama lokalne i područne samouprave već i vlasnicima otežavalo se i usporavalo postupak, a nezadovoljstvo je bilo s obje strane i uvijek je bila kritika da je državna uprava neučinkovita. A već je bilo vrijeme da se upravo na ovaj način mogu ubrzati i ti postupci. Stoga treba ovaj zakon podržati i čim prije ga donijeti.
Replika. Poštovani zastupnik Pero Kovačević. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege, poštovani kolega. Uzaludan vam je trud objašnjavati da članak treći nije liberalizacija kako strani državljani mogu stjecati vlasništvo nad nekretninama u Republici Hrvatskoj. Možete vi to zvati i pojednostavljenje kako god hoćete. Po onome “nije šija nego je vrat“ ali je stvar jednostavna, jasna, nedvojbena. Zbog činjenice jer ste stavili uzajamnost, a nemamo ugovor o uzajamnosti. Imat ćemo ga sutra sa onim članicama Europske unije koje su zainteresirane da njihovi državljani mogu jamiti u Hrvatskoj što je sad jeftino da bi nakon toga to dalje preprodavali. Nemojte se mučiti. Stvar je takva. To je totalna liberalizacija da je ni najliberalniji liberali u Hrvatskoj vjerojatno ne bi predložiti što ste vi sad predložili. Pojednostavljenje vi možete govoriti da je to pojednostavljenje ali nije pojednostavljenje. Znači, stvar je jednostavna. To je totalna liberalizacija da se jami što je još vrijedno u Hrvatskoj, da jame oni koji sa Hrvatskom nema veze.
Odgovor na repliku poštovani zastupnik Krunoslav Peronja.
Upravo je ovaj prijedlog zakona u ovom dijelu u članku 3. ubrzano, učinkovito i moderno pojednostavljenje pravne procedure. Sad imate posao, zaključili ste ugovor, ugovor se dostavlja uz potrebite isprave Ministarstvu vanjskih poslova. Ministarstvo vanjskih poslova vraća Ministarstvu pravosuđa. Ministarstvo pravosuđa vraća stranci ili ako ima nedostataka onda Ministarstvo vanjskih poslova vraća stranci. Ovdje je temeljni princip članak 3. i članak 48. Ustava nepovredivost prava vlasništva. Prodavatelj je odlučio nešto prodati po zakonu i propisu Republike Hrvatske i to mu treba omogućiti i pojednostavniti. Neće se na taj način ništa rasprodavati niti je to razlika u odnosu na ostale države Europe, jer potvrde govore ondje gdje stara kuća, obnovljena je baš u duhu ambijentalne arhitektonike gdje je i rađena. Naš čovjek ne prodaje kuću radi toga da bi kupio jahte ili automobile već da bi kupio drugu nekretninu ili da bi školovao djecu ili da bi štitio zdravlje i stoga sam za ovaj način iz prakse podršku ovom zakonu čim prije.
Hvala. Zastupnica Vesna Škare Ožbolt. Nema je, gubi pravo na riječ. Poštovana zastupnica Ingrid Antičević Marinović. Izvolite.
Hvala poštovani gospodine predsjedniče, poštovana državna tajnice, kolegice i kolege. Predlagač, tj. Vlada predstavljaju javnosti ovaj prijedlog zakona kao jedan od načina prije svega pojednostavljenja upisa u zemljišne knjige i razrješenja često činjenično vrlo kompliciranih vlasničko-pravnih odnosa tim više što se oni godinama nisu rješavali bar ne na adekvatan način i u pravo vrijeme. Međutim, ono što predlagač krije gotovo kao zmija noge to je ono što je već ovdje bilo u ime pojedinih klubova i istaknuto a to je jedna liberalizacija tržišta nekretnina uglavnom onoga što je još ostalo i preostalo u državnom vlasništvu, odnosno vlasništvu jedinica lokalne samouprave odnosno onoga što mora i što bi trebalo služiti općoj uporabi. Počesto se čuje od predstavnika jedinica lokalne samouprave, od onih koji su i na vlasti nismo dobili mandat i možemo sa gradskom imovinom, općinskom imovinom raditi dakle što hoćemo jer mi za to imamo mandat. Međutim, a dakle upravo ovim zakonom izričito je rečeno da se i to posebno je za mene problematičan čak ne toliko ovaj propis o pojednostavljenju i skraćivanju postupka davanja suglasnosti stranim osobama. On je samo nastavak vrlo opasne odredbe članka 8. u kojem Vlada odnosno predlagač u svom obrazloženju niti ne krije što kani učiniti. Dakle, ovim člankom, pa gotovo i cjelokupnim zakonom olakšava se raspolaganje nekretnina. Međutim, nitko i ni jedna vlast nije dobila mandat da umanji vlasništvo, da umanji prava raspolaganja odnosno količinu tih prava a na vlastito nekretnina, nego da je obogati. Međutim, rasprodaja se dalje raspravlja a ovim zakonom to je širok, vrata su otvorena. Gotovo da je poruka, ali to Vlada ne govori iako to se u obrazloženju izričito i kaže pojedinih odredbi, gotovo da je poruka navalite narodi naročito susjedni još malo pa nestalo. To je nešto što je suprotno stalno proklamiranom, tobože deklarativno, zapravo sada se to vidi da je to samo deklaratorno zalaganje Vlade za zaštitu vlastitih nekretnina. Koliko smo to čuli od našeg premijera i od čitave administracije učinit ćemo sve da zaštitimo naše nekretnine more, priobalje, pa eto tobože donijeli smo i nekoliko zakona o pravu prvokupa. Vrlo bi bilo interesantno vidjeti da li je postupljeno po toj odredbi i što je to država otkupila. Ništa nije otkupila, ali i nadalje gotovo nema zakona kojima se to ne čini odnosno ne liberalizira tržište nekretnina i čak nije sporno onih nekretnina koje su u vlasništvu privatnih osoba tj. građana ili čak pojedinih pravnih osoba. Ali ono što posebno zabrinjava to je da se na ovakav način liberalizira, odnosno otvara gotovo i pozivaju kupci na kupnju državnog vlasništva na vlasništvo na nekretninama u vlasništvu jedinica lokalne samouprave. I kažem to je ono što posebno zabrinjava. Umjesto da iskoristimo ovaj pristupajući period, ovo pristupajuće razdoblje upravo u formiranju dakle kakvih normi i takvih zaštitnih mehanizama koji neće biti diskriminirajuće, ali koje će biti zaštitne upravo u onom smislu u kojem se Vlada deklaratorno zalaže. Dakle govori se jedno, a čini se sasvim nešto drugo. A i one norme koje su tobože u interesu pojednostavljenja postupka u smislu razrješenja i olakšanja upisa prava vlasništva izazvat će neslućene probleme na samim sudovima. Gotovo da se člankom 1. uvodi dualitet vlasništva s kojim smo do sada imali upravo silnih problema i kad je donesen Zakon o vlasništvu i drugim stvarnim pravima on je konačno želio uspostaviti jedinstvenost prava vlasništva. Sada ovdje imamo dakle jednu normu koja će stvoriti kažem silne probleme. I gotovo da predlagač ne zna što se u stvarnosti događa sa nekretninama i što se je događalo sa nekretninama. Kako je moguće provesti ovu odredbu koja je toliko hvaljena jer mi i dalje imamo zaista i tu je trebalo nešto učiniti, ali ne na ovakav način glede etažiranja odnosno upisa prava vlasništva na posebnim dijelovima zgrade. Ovdje se govori da sada to neće biti moguće ukoliko se ne doprinese potvrda nadležnog tijela, naravno upravnih tijela, bilo da se radi dakle i o građevinskoj dozvoli i o uporabnoj dozvoli. Ali što je sa nekretninama sagrađenim do 1968. godine? Kako će se provoditi etažiranje nad onim nekretninama koje su recimo, gdje su nasljednici izvršili diobu tih starijih nekretnina? Dakle ovo će izazvati, uz ovu intenciju da se pojednostavi postupak izazvat će neslućene probleme sudovima i onim nadležnim tijelima koji budu o tome rješavali. Dakle, jednostavno ne poznaje se, kao da se bježi od stvarnosti. Ali je stvarnost puno kompliciranija nego što se ovdje sa jednom vrlo uskom normom, odnosno ona je široka, ona je deskriptivna ali upravo zbog toga je vrlo uska i nije obuhvatila čitav niz pretežnih situacija koje su i dan danas gotovo nerješivi. I dakle umjesto ta norma da bude takva jednostavna, ali da obuhvati, a do te mjere apstraktna da obuhvati sve ove slučajeve ona će izazvati dalje niz poteškoća. Kako će se evo, dakle ja molim predlagatelja da odgovori na ovo pitanje, gospođu državnu tajnicu, kako će se rješavati ti problemi? Kako će se provesti rješenje o nasljeđivanju nad tim starijim zgradama? Jer znamo da je i upravni režim na tim zgradama koje nisu trebale onda građevinsku dozvolu do 1968. godine. Ovo je sada jedna imperativna norma koja ne poznaje ovakve slučajeve. Što znači da se primjenjuje i na takve slučajeve. Još jednom da se vratim na odredbu članka 6. koja zaista ime eto dobru namjeru da olakša upise ovih nekretnina kojih, kao što predlagač u obrazloženju i govori, a radi se o tim nekretninama kojima pravo dakle, odnosno na temelju Zakona o nacionalizaciji najamnih zgrada, građevinskog zemljišta, o davanju korištenja, prava korištenja nad tim građevinskim zemljištem i što je dakle sa takvim situacijama gdje je izgrađena zgrada, a eventualno je postojalo nekada pravo korištenja. I sada je dobra intencija predlagatelja dakle, jer tu djelomično stoji u pravu i ovo obrazloženje dakle dobrim dijelom i stoji da ne postoje počesto upravo takvi neki pravni tragovi o posjedu prijašnjeg vlasnika ili korisnika, a najčešće se radilo o društvenom vlasništvu. Međutim onda vidite predlagač je sastavio takvu normu koja je također neprovediva. Jer upravo kaže da bi se moglo izvršiti pravo upisa vlasništva na takvim nekretninama treba ovršna odluka vlasti kojom je radi izgradnje zgrade dodijeljeno pravo korištenja. A upravo se u obrazloženju kaže da se želi olakšati upis prava vlasništva zgrade koja je izgrađena na takvom vlasništvu za kojeg nema često tih pravnih tragova. Na kraju krajeva i pravo vlasništva po postojećem zakonu koje se odredbe ne mijenjaju stiće se gradnjom. To je jedan od pravnih osnova. Međutim ovdje također vidimo čitav niz … [[Govornik se ne razumije.]] koje su onda upravo možda i u najboljoj namjeri koje onda se mogu ovdje događati. Ono što je posebno opasno, a to je da se jedinicama lokalne samouprave nastavno na ono što sam rekla i u obrazloženju, i što se navodi u obrazloženju članka 8. da jedinice lokalne samouprave kada se radi o manjim površinama mogu prodavati takve čestice, odnosno dijelove čestica ili zemljišta bez javnog natječaja. Umjesto da se kontrola nad takvim nekretninama zaoštri od strane države ovdje se još liberalizira. Naravno da to onda izaziva i sumnju u jedno pravično i pravedno raspolaganje, odnosno upravljanje imovinom jedinica lokalne samouprave. Dakle, još jednom da zaključim, ne mogu podržati ovaj prijedlog Zakona o vlasništvu i drugim stvarnim pravima jer predlagatelj njime nije zaštitio nego dapače stavio je na tržište, gotovo kao oglas za prodaju nekretnina u vlasništvu države i jedinica lokalne samouprave, što je apsolutno neprihvatljivo.
U 10,48 isteklo je vrijeme za prijavu rasprave u trajanju od 10 minuta po ovoj točci dnevnog reda. Poštovani zastupnik Zvonimir Mršić. Nema ga. Gubi pravo na riječ po ovoj točci. Poštovani zastupnik Dražen Bošnjaković. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, državna tajnice, kolegice i kolege. Pa vlasništvo je jedno od najvećih vrednota našeg sustava. Pravo vlasništvo jamči se našim Ustavom. Može se ograničiti jedino temeljem zakona, jedino u nekakvom interesu Republike Hrvatske. I zato je svaka intervencija u Zakonu o vlasništvu i drugim stvarnim pravima vrlo zanimljiva i u javnosti mi zapravo sa posebnom pozornošću gledamo. Ja moram priznati da u potpunosti se sa izlaganjem koje je predstavnik mog kluba, kluba HDZ-a kolega Tomljenović ovdje iznio. I ne vidim zaista nikakve sporne velike točke oko ovog Zakona i racio legis ovog Zakona je doista taj da se žele pojednostaviti određene procedure, da se želi ono što je u praksi utvrđeno i detektirano kao jedan problem u uknjižbi prava vlasništva da se to želi naprosto pojednostaviti. Ne vidim u ovom Zakonu nekakvu želju da se tržište dodatno liberalizira ili da se rasproda vlasništvo na nekretninama u Republici Hrvatskoj iz čistog razloga što mi moramo znati da mi i do sada nismo imali zabranu. Mi smo imali mogućnost da strane fizičke i pravne osobe i kod nas stječu vlasništvo na nekretninama i to na temelju principa reciprociteta. To znači pod uvjetima pod kojima naše osobe mogu u tim njihovim zemljama stjecati pravo vlasništva. Mi taj princip reciprociteta imamo sa većinom europskih zemalja i s ste strane dakle ti stranci su mogli i do sada kupovati nekretnine kod nas. Ovo što se ide sa objedinjavanjem postupka u okviru Ministarstva pravosuđa ne znači da se bilo koja faza tog postupka davanja suglasnosti, da se bilo koja faza davanja suglasnosti izostavlja, da je taj postupak bitno jednostavniji nego je do sad. Dakle, sve činjenice se i sada moraju utvrditi u postupku davanja te suglasnosti kao što su se morale i do sada, međutim razlika je jedino što se to radi u okviru Ministarstva pravosuđa, nije razlomljeno na dva, znači kao što je bilo do sada da jedan dio obavlja Ministarstvo pravosuđa, a drugi dio Ministarstvo vanjskih poslova tako da taj dio mislim da je neupitan i ovdje mislim da ovi prijedlozi koji su išli od strane Odbora za Ustav, Poslovnik i politički sustav i Odbora za pravosuđe da se vrlo jasno u zakonu napiše da je ta suglasnost koju ministar nadležan za poslove pravosuđa daje, da je to upravni akt. To mislim da je potrebno u zakonu svakako napisati jer postoji jedna odluka Ustavnog suda koja je brisala jednu dosadašnju odredbu iz koje zapravo se dalo iščitati da je suglasnost upravni akt. To treba vrlo jasno i precizno napisati. Što se tiče odredbe članka 390. je se ide na to da trgovačko društvo kao pravni sljednik društvenog poduzeća po završenoj pretvorbi društvenog vlasništva da postoje vlasnik nekretnina koje su na dan procjene vrijednosti temeljnog kapitala u postupku privatizacije bile društveno vlasništvo s pravom upravljanja korištenja i raspolaganja prednika, onog društvenog poduzeća koje su znači mogle biti predmet stjecanja prava vlasništva i čija je vrijednost procijenjena u kapital društva i koje su po nadležnom tijelu iskazane u kapital društva. To je po meni isto jedna korektna odredba koja pojednostavljuje i koja omogućava jedan lakši upis i ja ne bih ovu odredbu Zakona o vlasništvu miješao sa onim nepravilnostima koje se često ističu vezano za privatizaciju. Mi smo imali izvješća Državne revizije, mi smo donijeli vrlo korektne zaključke kojima smo obvezali i Državno odvjetništvo i sva druga tijela da poduzme sve radnje koje su u okviru njihovih nadležnosti da se sankcioniraju sve one nepravilnosti koje u pretvorbi i privatizaciji učinjene. Ovaj Zakon o vlasništvu ne može polaziti od takvih negativnih pretpostavki, ovaj Zakon o vlasništvu i stvarnim pravima mora omogućiti onima koji su korektno radili u privatizaciji da korektno mogu i upisati, uknjižiti svoje pravo vlasništva. Ovo koji su subjekti koji su znači na jedan nedopušteni, neustavan, nemoralan način stekli pravo vlasništva postoji i sada, a postojali su i raniji pravni temelji da se to sankcionira. Ići će po sljedećim točkama izmjene i Zakona o Državnom odvjetništvu, vidimo da u Zakonu o Državnom odvjetništvu sve više se i bolje razrađuju one odredbe vezano za organizaciju Državnog odvjetništva, onaj njegov dio koji se bavi građanskim stvarima i zapravo od kojega u budućnosti očekujemo da puno toga više napravi nego što je do sada napravljeno u tom segmentu. Također vezano za odredbu članka 8. koja se odnosi da i koja propisuje da zemljište u vlasništvu jedinica lokalne i područne (regionalne) samouprave poglavarstva tih jedinica mogu prodati po utvrđenoj tržišnoj cijeni bez provedbe javnog natječaja u ove dvije situacije. Tu je bilo rasprave i u prvom čitanju. Podržavam ovu odredbu jer do sad smo imali regulativu da su jedinice lokalne samouprave morale raspisivati natječaj iako u pravilu na tim natječajima nije bilo drugih zainteresiranih. To se radi dakle o nekretninama gdje je netko već sagradio nekakvu nekretninu sukladno lokacijskoj dozvoli i sada mu da bi formirao parcelu fali još nekakav komadić nekretnine i tu je dana mogućnost lokalnoj samoupravi da taj manji nekretnine ona neposrednom pogodbom, ali po tržišnoj cijeni koja se ovdje u Zakonu navodi ta tržišna cijena se može utvrditi i putem podataka o porezne uprave i putem nadležnog sudskog vještaka. Znači da može neposrednom pogodbom prodati kako bi takva osoba mogla formirati građevinsku parcelu. Dakle, mislim da je ovo jedan tehnički zakon, da su ovo jedne izmjene koje se temelje upravo na želji da se pojednostavi procedura i da se ono što je utvrđeno već u sustavu funkcioniranja našim da se stvari dovedu u jedan razuman okvir. Mislim da se ne treba bojati nekakve silne rasprodaje i svega toga, bilo bi čak dobro da se izađe sa nekakvim podatkom i analizom da mi vidimo koliko toga je kod nas nekretnina, koliko je toga, koliko su stranci do sad kupili jer nije bilo ni do sada nekakve zabrane zapravo za kupnju nekretnina. Mi moramo napraviti neke druge dokumente, a koje smo već i napravili, mislim da je značajan onaj zaštitni pojas kilometara do obale da se ne može graditi osim po posebnim uvjetima i posebnim odobrenjima. Mislim da smo dobru stvar napravili kod uvođenja prava prvokupa vezano za parcele na otocima i tako čini mi se da ova Vlada dosta brine i da je to jedna vrlo korektna politika. Naravno ne možemo ovu zemlju voditi u Europsku uniju i istovremeno zidati zid i uvoditi zabrane. Mi moramo biti integrirani dio Europske unije i moramo prihvatiti sva pravila ponašanja i sve zakone koji tamo vrijede, ali naravno zaštiti maksimalno svoj interes što mi se čini da smo u ovim zakonima prije vrlo, vrlo dobro i učinili. Apsolutno podržavam ovaj Zakon i glasat ću za njegovo stupanje na snagu i donošenje. Hvala lijepa.
Hvala. Replika, poštovani zastupnik Pero Kovačević.
Pa poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Pa baš mi je drago da je upravo kolega Bošnjaković kao predsjednik saborskog odbora spomenuo zaključke Hrvatskoga sabora od 15. prosinca prošle godine koje smo donijeli vezano za sankcioniranje pretvorbe i privatizacije i za sve malverzacije, nezakonitosti koje su u tome počinjene. Znate i sami da je od tisuću 556 slučajeva koje je Državna revizija kontrolira da je utvrdila u tisuću 481 slučaj da je nezakonito obavljena pretvorba i privatizacija i mi smo donijeli zaključke kojim smo obvezali sva nadležna tijela kao i Vladu, fond, Državno odvjetništvo i do dan danas niti jedan postupak niti za poništenje niti za oglašavanje ništavosti nije pokrenuto. Znači, prošlo je preko šest mjeseci. Niti jedan postupak nije pokrenut. Što to govori? Pametnome je dovoljno. Znači, vi ste donijeli zaključke, ali mi ćemo raditi dalje kako smo radili. Znači, nitko ništa na tome ne radi. 95, kolega je to spomenuo, 95,17% je Državna revizija utvrdila da je provedena pretvorba i privatizacija nezakonito. Nadležna tijela nisu nijedan slučaj pokrenuli poništenje odnosno oglašavanje ništavosti. Imamo više eklatantnih primjera kao što je slučaj Tvornice duhana Zagreb, NA-MA-e, svaki dan je sve više takvih slučajeva. I, što vi kažete kao predstavnik vladajućih zašto nadležna tijela ne rade svoj posao prema zaključcima i obvezi koju smo mi dali zastupnici u Hrvatskom saboru. Hvala lijepa.
Odgovor na repliku poštovani zastupnik Dražen Bošnjaković.
Kolega Kovačević, šest mjeseci doista i nije neko dugo razdoblje nakon kojega bismo trebali tražiti odmah prvo izvješće. To izvješće ćemo vidjeti i u sljedećoj godini ali čini mi se zapravo da se ova teza o privatizaciji i pretvorbi i stvaranje jedne slike kao zapravo da je cijeli taj proces pljačka i da je cijeli nezakonit i sa ovih vaših 95% koji su vrlo eksplicitno napisani, međutim tih 90% ne znači da je sve znate nezakonito i da sve treba poništiti i ukinuti. Mnoge od tih 95% se odnose na formalne nepravilnosti temeljem kojih nema uvjeta da se poništi cijela pretvorba, tako da mislim da se ovo jako vješto koristi ta pretvorba da stalno pred ljude šaljemo jednu krivu poruku kako je sve popljačkano, kako je sve uništeno a zapravo to nije točno. Jer, da je to istina ova država ne bi bila danas ovdje gdje je.
Poštovani zastupnik Pero Kovačević. Izvolite!
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege, predstavnice Vlade! Svaka Vlada naša se zove hrvatska Vlada, mi se zovemo Hrvatski sabor. Znači, moramo štititi hrvatske interese, interese hrvatskih građana i zbog toga vam predlažem da povučete danas ovaj zakon ukoliko ste predstavnica hrvatske Vlade i ukoliko imate namjeru štititi hrvatske nacionalne interese. Zbog čega to kažem? Kažem radi ove tri situacije koje su stavljene u ovaj zakon. Prvo se odnosi na totalnu liberalizaciju omogućavanja stranim i fizičkim osobama da mogu steći vlasništvo nekretnina na području Republike Hrvatske. Naš prijedlog koji smo imali prije godinu dana Kluba HSP-a rekli ste da radite na tome, da ćete napraviti. U takvim i sličnim varijantama smo predlagali pravo prvokupa i druge situacije, znači upravo i zbog ustavne odredbe mi nemamo namjeru ograničavati pravo vlasništva hrvatskim bilo fizičkim ili pravnim osobama nego dapače, zaštititi nacionalne interese Hrvatske i to tako jer sasvim druga će biti cijena nekretnine kad Hrvatska uđe u Europsku uniju i sasvim po većoj cijeni će hrvatski građani moći prodati tu nekretninu. Ovim se totalno to liberalizira, vi to možete zvati pojednostavljenjem postupka ali sama činjenica sadržana vam je jednostavno u članku 3. kojim se mijenja stavak 2. članka 356. jer je dovoljna, veli ovo pod pretpostavkom uzajamnosti. Čuli smo tu što je od nas tražio predsjednik skupštine Europske unije i mi smo to odmah napravili. To su nam bili glavni prigovori kad je držao, zašto se vi bojite prodavati nama nekretnine. Nemojte se bojati, mi ćemo to od vas znati bolje raditi, znati ćemo ovo, znati ćemo ono. To je rekao, tako je bilo. I automatski bila je ona nota Vlade Italije vezano za taj dio. Nije naša Vlada ni odgovorila ali je odgovorila u zakonskome tekstu. Prema tome, nije točna ona Rojsova "Tko je jamio, jamio je.". Dapače, sad se omogućava i ovima drugima da jame što je još ostalo vrijedno u Hrvatskoj a druga bitna stvar oko toga bez obzira što vi pričali i koliko pokušavali uvjeriti nekoga ne možete ni sebe uvjeriti da ovo nije totalna liberalizacija a pogotovo nekoga drugoga ili trećega a nas iz Klub HSP-a sigurno nikako. Druga bitna stvar je ova, govorili smo o pretvorbi i privatizaciji. Znamo kakva je situacija, možete vi reći da su to bile ovakve ili onakve manjkavosti ali Državna revizija je svoje rekla. Rekla je od tisuću 556 slučajeva da je u tisuću 481 utvrdila da je pretvorba odnosno privatizacija provedena na nezakonit način. I zbog toga smo mi predložili tekst zakona da se tu napravi distinkcija vezano prema tome u kojem obliku je zakon kršen i o kakvoj je nezakonitosti riječi pa smo predložili ništavost odnosno poništenje u eklatantnim slučajevima. U svima ostalima provjera vlasništva. I sada umjesto da se, ne postupa se ni po tim zaključcima. Dapače, stavlja se novi članak koji omogućava članak 7. što je članak 390a. kojim se baš ovima kao što je recimo ovdje vidljivo da je tu i TDR i mnogi drugi, e sad se ide njima na ruku pa što je procijenjeno bez obzira kako je procijenjeno u datom trenutku eto to je vaše, a ostali nek pričaju o tome kakvi su rezultati državne revizije i kako, na koji način će se to raditi. Mislim, to su takve poruke hrvatskoj javnosti, radnicima koji su ostali na cesti, radnicima koji nisu dobili ništa, koji su danas nezaposleni i govorimo o štićenju hrvatskih nacionalnih interesa. Vidjeli smo sinoć kako se štite hrvatski nacionalni interesi kod izmjena i dopuna Zakona o Hrvatskoj narodnoj banci pa nemojte onda uopće bolje ništa predlagati i govoriti da štitite nacionalne interese. Bit će daleko bolje da ništa ne predlažete nego da donosimo zakone u kojima se kaže da štitimo nacionalne interese. I sad je posebno u sklopu ovoga zakona zanimljiva ova odredba članka 8. a odnosi se na promjenu članka 391. stavka 2. i to je takvo jedno obrazloženje da je nepojmljivo znači … [[Govornik se ne razumije.]] se s jedinicama lokalne samouprave, jedinicama područne samouprave olakša raspolaganje nekretninama u njihovom vlasništvu. Tu imamo poglavito dobar primjer grada Zagreba. Ovo će njemu ići itekako na ruku. S jedne strane ide u izvlaštenje od sirotinje i to za nikakav novac a onda nakon toga tajkunima onima koji sudjeluju u pretvorbi i privatizaciji daju mogućnost i onda će oni graditi velebna zdanja, zgrade ili holding ili druge pravne osobe a normalno da će sva ta nadležna tijela kao i grad Zagreb reći pa sve je to u interesu općeg, gospodarskog i socijalnog napretka njezinih građana. Ako se zalažemo za natječaj, ako se zalažemo za štićenje pa kako su gradovi došli do ovih nekretnina? Došli su kroz ovaj dio da je društveno postalo njihovo. Znamo sam tijek i postupak svega toga. Pa o čemu mi onda ovdje pričamo? Čije mi interese ovdje štitimo? Znači u ovome zakonu štitimo interese, Prijedlogu zakona štitimo interese stranaca, stranih fizičkih osoba. To moj interes nije da ja štitim njihove interese. Niti sam ja zato izabran u Hrvatskom saboru niti bilo tko od vas ovdje da je izabran u Hrvatskom saboru. Drugo, štitite interese onih koji su jamili u pretvorbi i privatizaciji. Zato nas hrvatski narod nije birao. Dapače. Birao nas je da sankcioniramo taj dio. I treći, štitite interes znači moćnika u poglavarstvima gradova i općina koji se ne ponašaju prema onome što im je narod dao vlast da upravljaju u njihovo ime nego upravljaju u ime svoje i podobnika kojima će po ovim odredbama omogućiti stjecanje nekretnina i graditi ono što se treba, što oni misle da je potrebno graditi, a onda će narod uvjeravati kako je to za njih. Prema tome nemojte me više štititi i povucite sve ove prijedloge. Hvala.
Hvala. Ispravak netočnog navoda poštovani zastupnik Kruno Peronja.
Upravo je ponavljanje novih netočnosti red da se ispravi barem ove dvije netočnosti, a to jest nitko ne može stječi pravo vlasništva na temelju samo ovog predloženog Izmjene i dopune zakona jer njemu to pripada, tom strancu pripada i po dosadašnjim propisima. Samo se hoće pojednostavniti procedura upravo na inicijativu i zahtjev naših prodavatelja, a ne na zahtjev predsjednika Europske komisije koji je ovdje inzistirao ili spomenuo da se zapravo treba urediti trgovanje nekretninama na jedan standardizirani europski način. Zahtjev našeg prodavatelja da on neće dobiti novce dok se ne uknjiži pravo vlasništva kupca na njegovo ime u zemljišnim knjigama. To je praktična primjena. Hvala lijepa.
Drugi ispravak, poštovani zastupnik Emil Tomljanović.
Netočan je navod uvaženog kolege koji je kazao da se ovim Zakonom štite interesi lokalnih moćnika. Ako se radi o disponiranju sa vlasništvom u, vlasništvu nekretnina u jedinicama lokalnih samouprava. Intencija zakona jest u tome da se radi o nekretninama i to do 20% ukupne površine koje se upravo disponiraju na ovakav način kako bi se dakle mogućnost formiranja građevinskih čestica, o tome se radi. Intencija zakonodavca jest da se u tim situacijama koje su na terenu svakodnevno prisutne poglavarstva, jedinice lokalne samouprave ne izlažu dodatnim troškovima objavljivanja javnih natječaja i plaćanje tih javnih natječaja da bi se prodalo često puta 4, 5, 10 ili 15 kvadrata da bi ljudi na terenu mogli rješavati svoje probleme. Dakle apsolutno je netočno i netočno ste uopće prezentirali ovaj pravni institut kao pogodovanje bilo kome a pogotovo poglavarstvima jedinica lokalne samouprave.
Povreda Poslovnika poštovani zastupnik Pero Kovačević.
Poštovani gospodine predsjedniče uvaženi kolega je povrijedio članak 209. jer on ispravlja moje mišljenje. Ovo što on govori nije ispravak netočnog navoda. Možda za vas u vladajućoj je jer ste tako dogovorili, ali za mene nije. Hvala.
Nemojte, nemojte. Nikakvo nije ispravljanje mišljenje nego izrečenoga, izrečenoga stajališta. Dakle ne radi se o povredi Poslovnika. … [[Upadica se ne razumije.]] Izrečeno mišljenje je što? [[Upadica: Šta je? Tvrdnja?]] Pa tvrdnja. Ja znam jako dobro Poslovnik.
Čitajte Poslovnik pa ćete vidjeti.
Nemojte, povrijedili ste vi Poslovnik, nisam. Poštovani zastupnik Josip Leko. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Poštovana državna tajnice, kolegice, kolege zastupnici. Pa treba zaista mirno i trezveno analizirati domete i pokušaje ovog zakona šta želi riješiti? Bitna promjena u odnosu na prvo čitanje je zaista uvođenje odredbe o pravu kupovine stranaca nekretnina u Republici Hrvatskoj. To u određenom smislu jeste olakšavanje kupnje stranaca nekretnine u Hrvatskoj i s tog stajališta mogu samo reći pitanje je donekle političke vjerodostojnosti predlagatelja. Ništa drugo. I nemam ništa tu dodati. Ako će se i dalje ispitivati reciprocitet u kupnji dakle gdje građani Hrvatske mogu kupovati u drugim zemljama da isto takvo pravo imaju građani tih zemalja u Hrvatskoj. To je određeno olakšanje ali nemam ništa protiv toga. Pitanje je vjerodostojnosti političke predlagatelja. Međutim kad je riječ o članku 6. ovog zakona odnosno članku 368., stavak 3. koji se mijenja Zakona o stvarnim pravima, vlasništvu i drugim stvarnim pravima onda to postaje zaista dvojbeno rješenje. Evo zašto. Definitivno je ovo pokušaj da se legalizira pretvorba. Pa sad i kolege iz HDZ-a su čak rekli da se vlasništvo nad nekretninama stečenim u pretvorbi može steći i stječe se po našem pozitivnom Zakonu o vlasničkim pravima upisom u zemljišne knjige. I sad mi ex lege dakle po zakonu pretvorbu ozakonjujemo još jedanput. A sami ovdje u obrazloženju tvrdite kao predlagatelji da u postupku pretvorbe i procjene poduzeća koja su se pretvarala i drugih pravnih osoba nije utvrđivano pravo vlasništva tada pravo upravljanja, korištenja i raspolaganja što je sadržaj vlasništva. Što je sadržaj vlasništva. Piše to u obrazloženju da to nije rađeno. Zato i nema tog pravnog kontinuiteta za uknjižbu u zemljišne knjige. To je razlog. Nema ga. Dakle a što u članku 7. člnaka 390. Zakona o vlasništvu čak izrijekom kažete na dan procjene ne upuštajući se u validnost, kvalitetu, valjanost, pravednost te procjene. Da je bar rečeno da je procjena pravovaljana dakle da je netko potvrdio tu procjenu onda bismo mogli govoriti o nekom kontinuitetu pravnom. Ali naime mi jesmo Ustavom utvrdili kontinuitet pravni i svi pravni poslovi sklopljeni prije vrijede i danas. Nismo ništa poništili. Zato je ovo, ovo pitanje dokle seže ovaj zakon? Ovo je pokušaj zaista da se, da se ozakoni u pretvorbi a koje će on efekte proizvesti to ne znamo. To ne znamo zaista. Kad je riječ o članku 8., 7. dalje procjene nekretnina u vrijeme pretvorbe i privatizacije nisu imale i nisu mogle imati današnje uvjete i današnje zakone u obzir. Pa nije isto definirano pomorsko dobro danas i '91., '92. i '93. godine. Nije isto. Mijenjali smo neke zakone i neke odredbe i određivali drugačije što je pomorsko dobro. A mi kažemo na dan procjene će se upisati. Koje će efekte tu postići ta procjena? Hoće li ako je netko bio do mora 5 m upisati to u vlasništvo poduzeća? Kako neće kad je na dan procjene kolega! Nema tu neće ili hoće. I još nešto da vam kažem. Kada je riječ o članku 8. odnosno članku 391. u stavku, iza stavka 2. dodaje se stavak 3. i kaže da će zemljište u vlasništvu jedinica lokalne, područne samouprave mogu prodavati te jedinice po utvrđenoj tržišnoj cijeni. Ima li i jedan parametar na temelju čega će se utvrditi pod navodnim znacima tržišna cijena. Molim? Di to piše? Zašto ne bi? Ali čekajte, vještačenje je, ali na temelju čega je vještačenje kolega Bošnjaković? Nije iz prsta i nije tržišna cijena ista pod Sljemenom i u Turopolju. Ali ima, kolega dakle ostavljamo mi, ostavljamo mi neriješeno dakle pravnu prazninu, a mogli smo to barem precizirati da će se cijena formirati na temelju postignutih tržišnih cijena na području lokalne ili jedinice, lokalne jedinice ili barem na području detaljnog urbanističkog plana. Ovdje nema nikakve pobliže odrednice. Ostavimo vještacima, a kada je riječ o vještacima i cijenama onda ću se pozvati na ono kako su rekli Zagorci – ako je do vještaka i svjedoka kravica je naša. Kravica je naša ili trgovac s konjima. Pitali su ga koja je cijena konja. Kaže on ili se kupuje ili prodaje. Sve je to ostavljeno za buduće manifetluke. Članak 10. Ja mislim da je puno bolje i pravičnije i za one koji imaju van knjižno vlasništvo da se vlasnici stanova van knjižni upisuju u knjige isprava nego što se ovdje nudi. Ne, svaki od ovih kolega koji vrte glavom reći će da vlasništvo obvezuje jer je to zakonska obveza, a mi ćemo dozvoliti da vještak građevinske struke, vještak građevinske struke utvrdi da je stan ili nešto što sliči stanu ekonomska cjelina i još tome neće odrediti koliko su idealni dijelovi zgrade u vlasništvu tog stana, pa će formiranje recimo pričuve zavisiti od, koju budu utvrdili vještaci, a ne od stvarnog vlasništva u toj zgradi pa će doći do sporova kako ćemo odražavati krov, kako žljebove, kako oluke, kako hodnike i druge zajedničke dijelove jer reći će ja sam vlasnik samo stana. Nisam vlasnik drugih dijelova. A kad još ovdje predlažete da se radi po upravi i procjena u zgradama koje nemaju uporabnu dozvolu ili građevinsku dozvolu, a postale su legalne jer su u zagrebu građene prije '73. ili '68. dovest ćemo do toga da će recimo nekada sustanari koji su stekli, samo malo stekli su po zakonu stanarsko pravo i kupili su u otkupu taj dio stana, a on nikad nije postao ekonomska cjelina. Imali su ili zajednički vešeraj ili zajednički toalet ili nešto drugo i on nije mogao po građevinskim pravilima postati ekonomska cjelina. Mi ćemo njega iz ovoga isključiti. Jer ne može po upravi dobiti cjelinu. Postoje građevinske uzance, građevinska pravila postoje i nećemo moći provesti. Zato mislim da bi ovdje a to i tako i tako nije rješavanje suštine etažiranja i upisivanja vlasništva u stambenim i drugim zgradama. Bolje bi bilo ostaviti važeće postojeće rješenje. Upisati u knjigu isprava. Dozvoliti promet vlasništva i stanova. To donekle daje pravnu sigurnost na tržištu dijelova zgrada i ne radi se promet mimo države i mimo naplate poreza. Ovako se često događa sve manje naravno jer su ljudi nepovjerljivi. Ali i dalje se događa da se vrši promet a da se ne registrira jer se nema gdje registrirati. Platiti porez, a ne moći pisati. To više nikome nije interesantno. Drugim riječima, uvjeren sam da ovaj zakon je bio u dobroj namjeri ali još jedanput ponavljam. On će samo ozakoniti pretvorbu ma kakva je ona bila. Možemo govoriti da je pljačka, možemo da nije. Možemo reći da je to proizvod grijeha struktura ili da nije. Ali mi ćemo ozakoniti ono što ne znamo. Svaka privatizacija ima svoje ime i prezime i svoje uvjete o upisu u zemljišne knjige. Hvala lijepo.
Hvala. Ispravak netočnog navoda poštovani zastupnik Dražen Bošnjaković.
Uvaženi kolega Leko je rekao da je bitna novina ovog zakona uvođenje prava strancima da kupuju nekretnine kod nas. Mislim da to je netočan navod jer stranci i po važećem zakonu mogu kupovati nekretnine kod nas po principu reciprociteta a ovime se samo mijenja procedura kojom se zapravo u postupku ovlasti daju jednom ministarstvu umjesto kao do sada dva. Jedino to.
Povreda Poslovnika poštovani zastupnik Josip Leko.
Gospodine predsjedniče, kolega Bošnjaković je namjerno izostavio da sam rekao da je bitna novina u odnosu na prvo čitanje.
To nije povreda Poslovnika. Nije. Poštovani zastupnik Emil Tomljanović.
Pa ja ću nastojati biti precizan u smislu ispravljanja netočnog navoda jer je netočno što je uvaženi kolega Leko kazao da je odredba članka 390a. legalizacija nezakonite pretvorbe. To nije legalizacija nikakve pretvorbe već je to institut dakle članak kojim se pojednostavljuje upis prava vlasništva pravnih slijednika bivših društvenih poduzeća uz kumulativno propisana tri uvjeta i po prvi puta imamo pozitivnu, a ne negativnu definiciju kako bi se ti, te pravne osobe, dakle svoje vlasništvo u gruntovnici mogli upisati. Ne radi se o nikakvoj legalizaciji nezakonite pretvorbe ili nekakvih ponašanja, niti bilo čega u tom smislu već se radi o jasno razrađenom pravnom institutu kako bi pravni sljednici bivših društvenih poduzeća proknjižili svoje vlasništvo u gruntovnici. Hvala.
Replika, poštovani zastupnik Pero Kovačević.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. U pravu ste uvaženi kolega kad tvrdite kao i ja da je članak 7. znači članak 390. legalizacija nezakonitosti u pretvorbi, zbog činjenice što, dopunjujem, znači pretvorba se nije mogla obaviti prema zakonu ukoliko nije bilo procjene i ukoliko ta procjena nije verificirana u to doba od SDK, od nadležnoga tijela. Slučaj NAMA-e i mnogih drugih govori o tome da je pretvorba, išlo se je nakon toga u privatizaciju, a nije obavljena pretvorba. I to vam je sad čista legalizacija svega toga jer nešto što nije pretvoreno, nije moglo biti pretvoreno jer nije bilo procjene, nije bilo valjane procjene i procjene koja je ovjerena od nadležnoga tijela nije mogla ići u privatizaciju. A sad vi to omogućavate. Eto to je moj dodatak. Hvala.
Idemo na petminutne rasprave. Poštovana zastupnica Alenka Košiša Čičin-Šain, klub HNS-a.
Zahvaljujem se gospodine predsjedniče, poštovana tajnice. Evo, ovaj Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama o vlasništvu i drugim stvarima zakon je ustvari pun kompromisa. Iako je važno da, važan zakon koji svakako treba gledati u sklopu inih drugih zakona ovaj zakon nudi određene promjene koje se posebice imajući u vidu jedinice lokalne samouprave za njih daje normativni okvir za postupanje kada nema obaveze raspisivanja javnog natječaja. Čime se u jednu ruku određuje postizanje efikasnijeg i bržeg rješavanja disponiranja nekretnina koje su u njihovom vlasništvu. No odmah ovdje bih željela se zaustaviti. Naime, neposredno izazvana činjenica da sam prisutan zastupnica u Skupštini Grada Zagreba moram vam reći da bojim se da će doći do zloupotrebe ovog zakona. Nekretnine u Hrvatskoj prvenstveno trebaju se disponirati na koncesiju, naročito ukoliko se radi o potencijalnim stranim, strancima koji žele kupiti, odnosno doći u posjed neke nekretnine u Hrvatskoj. Mislim da je rješenje prvenstveno u tome da se te nekretnine daju u koncesije sve do onog trenutka dok hrvatski građani ne postignu onaj bruto društveni dohodak koji imaju i stranci. Tada možemo početi razgovarati o prodaji na nivou reciprociteta kao što je to rekao i kolega Leko. Nažalost bojim se da će kod primjene ovog zakona, kao što je to slučaj inače biti veliki broj oštećenih. Oni naročito, ovaj zakon naročito ide na ruku upravo onima koji su izvršili, koji su došli do nekretnina u desetak godina, odnosno u pet godina privatizacije koliko se taj postupak provodio jer će na ovaj način doći apsolutno do legaliteta svih onih nekretnina koje su kroz postupak privatizacije bile i pretvorbe bile uključene u taj kapital. I mislim da zaista o tome trebamo malo više povesti računa. Mislim da stvar okvire iako kao okvir, kao postupak, kao procedura bi mogao biti dobar ali se bojim da će upravo biti zloupotrebljen u svrhu legaliteta, odnosno legalizirana tih situacija za koje znamo da ih ima u velikom broju. Bojim se da oni znaju biti devolvirani u praksi, ne primjenjujući se. Dakle na odgovarajuće načine nećemo postići ono što je osnovna intencija ovog zakona. Iako kažem mislim da je rađen u dobroj namjeni. Kako će poglavarstvo prodavati zemljište u vlasništvu jedinica lokalne samouprave bez javnog natječaja to je pitanje koje se svakako nameće, posebno imajući u vidu sredine, reći ću manje sredine, naročito imajući u vidu razno razne rođačke veze, rodbinske veze, prijateljske veze. Mislim da smo mi u Hrvatskoj vrlo često svjedoci toga. Da li će se manipulirati pri utvrđivanju tržišne cijene također je važno pitanje. Predloženo rješenje postavlja poboljšanje u odnosu na postojeće. Međutim, još uvijek je nedostatno jer se ne nude jasni i točnije određeni kriteriji za utvrđivanje tržišnih cijena i daju veliki, veliki prostor razno raznim manipulacijama. I napokon možda to su sve pitanja gospodo koja se sigurno nameću i vama i ne samo meni ovdje. Jest to mali pomak poboljšanju te cijele prakse. Međutim, mi u klubu Hrvatske narodne stranke nećemo podržati ovaj prijedlog zakona, konačni prijedlog zakona.
Hvala. Za klub HSS-a, poštovana zastupnica Ljubica Lalić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Kolege i kolegice zastupnici, pa evo zaista iznenađujuće je da ovako važnom, kratkom, ali važnom zakonu se odvija ova relativno kratka rasprava i to u petak kad smo uglavnom svi već iscrpljeni nakon trodnevnog, odnosno četverodnevnog zasjedanja. Međutim, kako sam u prvom izlaganju rekla ovdje se radi o zakonu koji je kratak ali dugoročno ostavlja nesagledivo štetne posljedice za hrvatski narod. Smatramo potrebnim da ponovimo ono što smo rekli u prvom čitanju. Ovdje se tijekom rasprave iskristalizirala su se dva mišljenja. Jedno mišljenje i stav oporbenih klubova koji kažu da je posljedica ovog zakona legalizacija nezakonite pretvorbe i privatizacije i liberalizacija tržišta i otvaranje mogućnosti zlouporabama raspolaganjem nekretnina. Drugi dio, vladajuće opozicija, to osporava. Međutim, koliko god se osporavalo argumenti osporavanja nisu uvjerljivi. Činjenice je i poruka je da se ovim zakonom zaista legalizira ono što je napravljeno u vremenskom periodu '93. i '95. godine. Revizijom pretvorbe i privatizacije je utvrđeno da je dio napravljen zbog propusta u zakonima. I šta nam se sad događa? Namjera otvaranja revizije pretvorbe i privatizacije je bila da se sankcioniraju nezakonitosti. Međutim, ovaj zakon sada daje zakonsku potporu onom što je onda bilo propušteno ili napravljeno ekstenzivnim tumačenjem zakona. Mislim da nije čak ni slučajno što se sada završava, što ova Vlada iste političke opcije završava posao koji je otvorila vlada iste te političke opcije '93., '94, '95. godine. Nadalje, ovdje se uistinu kolege radi o liberalizaciji tržišta nekretnina kroz pojednostavljenje postupka. Ovdje se na tacnu nudi ono što je naše prirodno bogatstvo, što je naše bogatstvo, a mi vrijednost tog prirodnog bogatstva ne shvaćamo, drugi su to shvatili i mi umjesto da zaštitimo svoje građane, da sačuvamo to prirodno bogatstvo, da njima omogućimo uživanje plodova tog prirodnog bogatstva mi to prirodnog bogatstvo nudimo drugima. Što znači ovaj Zakon za naše seljake, što ovo znači ovaj Zakon za poljoprivredno zemljište? Mi danas imamo 400 tisuća hektara poljoprivrednog zemljišta u vlasništvu Republike Hrvatske. Svjedoci ste toga da smo započeli proces raspolaganja poljoprivrednim zemljištem, da je taj proces zaustavljen 2004. godine, da danas postoji nezadovoljstvo seljaka zbog toga što ne mogu kupiti, ne dobit, nego kupiti to poljoprivredno zemljište kako bi dugoročno mogli planirati svoju budućnost, međutim ne daju se suglasnosti u Ministarstvu poljoprivrede ni na programe raspolaganja, ni na natječaje i šta mi to možemo tumačiti sada? Da zapravo nisu se davale suglasnosti zbog toga što se planirao ovaj Zakon koji će otvoriti tržišnu utakmicu s time što naši građani sa starta kreću sa utezima koji im neće omogućiti uspješan završetak te trke. I na koncu, šta je zadatak ove Vlade? Da li ova Vlada treba štititi interese onih kome ona pripada i odakle proizlazi? Pa u Ustavu kod nas piše da je vlast narodna i da proizlazi iz naroda. Ovakvim načinom dodvoravanjem, neprincipijelnom politikom, nevjerojatnom popustljivošću i zanemarivanjem nacionalnih interesa to nije Vlada koja štiti nacionalne interese i to nije Vlada koja proizlazi iz naroda. Zbog ova tri razloga koja sam rekla i u prvotnoj raspravi klub Hrvatske seljačke stranke neće podržati ovaj Zakon i zaista bi bilo dokaz da Vlada jest u službi svoga naroda da povuče ovaj Prijedlog zakona iz procedure jer zaista posljedice su užasne.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Ivan Jarnjak.
Netočno je gospođo zastupnice da ova Vlada ne štiti nacionalne interese jer upravo je ova Vlada predložila ovom Saboru zakon o tome da se više ne prodaje ni zemljište niti otoci nego da se ide upravo na koncesije kako se ne bi omogućilo da netko sutra dođe i to nacionalno bogatstvo pokupuje. To je samo jedan dokaz na koji način ova Vlada štiti nacionalne interese.
Za klub SDP-a, 5 minutna rasprava, poštovana zastupnica Ingrid Antičević Marinović. Izvolite.
Hvala poštovani gospodine predsjedniče, poštovana državna tajnice, kolegice i kolege. Kao što je to uvodno i rečeno klub SDP-a ne može podržati ovaj Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o vlasništvu i drugim stvarnim pravima prije svega zato što ovim Zakonom Hrvatska još jednom na žalost pokazuje da nije, da je uvijek nečiji klijent, a nikad ravnopravni partner, da je posustala u zaštiti proklamiranih i deklariranih interesa, a to je prije svega zaštita naših nekretnina, zaštita nekretnina u državnom vlasništvu i zaštita nekretnina u vlasništvu jedinica lokalne samouprave. Ovim Prijedlogom zakona dakle i ono što je trebalo sankcionirati i pronalaziti načine i putove glede pretvorbe i privatizacije sada upravo samo tima olakšavamo upis prava vlasništva. Za građane je taj postupak i dalje ostao nepremostivo težak. Htjela bih skrenuti pozornost u ime kluba SDP-a nešto što do sada nije istaknuto, a što je također vrlo opasno. Naime, u članku 8. govori se kako će upravo jedinice lokalne samouprave dati osobi koja na zemljištu u svom vlasništvu bez građevinske dozvole ili drugog odgovarajućeg akta sagradila zgradu, a nedostaje joj i 20%. Dakle, ukazujemo s ovim primjerom na jednu neprincipijelnost, na nekonsekventnost. Dakle, u članku 1. ovog Prijedloga zakona uvodimo dualitet vlasništva s obzirom na već upisane nekretnine i mogućnost dotadašnjeg etažiranja, odnosno sadašnjeg etažiranja na tim zgradama koje su izgrađene prije '74., odnosno prije '68. godine te izrijekom kažemo da se etažiranje i upis prava vlasništva na dijelovima nekretnina neće moći izvršiti bez potrebnih isprava upravnih tijela, to je najčešće građevinska dozvola i uporabna dozvola dok ovdje vidite u članku 8. benevolentno i to bez natječaja dajemo određenim osobama dakle koje su izgradile na svom zemljištu bez građevinske dozvole nekretninu, ali koju eto treba još nekakvih 20-tak posto površine radi zaokruženja i jednog eventualno dobrog gospodarenja tom nekretninom. Dakle, ukazujemo upravo na ovakvu jednu neprincipijelnost. I nadalje, u odredbi članka 10. što također do sada nije bilo istaknuto, mislim da je to vrlo opasno da bi se kriterij uspostave, da bi kriterij uspostave vlasništva, ovo nikada do sada nije bilo bila sama činjenica ucrtane, dakle dijela zgrade ucrtane u katastarskom operatu, a najviše primjedbi je upravo od strane građana upravo glede upisa koji se vrše, jer se sada naravno to ubrzano i sređuje pa su moguće, ne govorim o namjernim, ali o nenamjernim pogreškama. Dakle, taj kriterij uspostave prava vlasništva koji je bio uvijek u domeni pravosudne vlasti sada eto sama činjenica što je netko nešto ucrtao u katastarskom operatu postaje osnov upisa prava vlasništva. To je nešto što je vrlo opasno, a taj dualitet uvodimo kažem i na jedan drugačiji način u odredbu članka 1., to do sada nije bilo, nema nitko protiv toga da se naše norme kako upravnog prava tako i one koje se tiču pravosudne vlasti kao prava vlasništva, na kraju krajeva znamo da se pravo vlasništva i stječe upisom u zemljišnu knjigu, ali da o tome odlučuje sud na temelju temeljnog zakona, Zakona o vlasništvu zato je prava šteta što osnovi za upis vlasništva dolaze dakle od za nas neprihvatljivih upravnih rješenja, a pogotovo kao što je to evo posebno napominjem u odredbi članka 10. dakle da bi sama jedna skica zgrade koja je ucrtana u katastarskom operatu bila osnova za upis prava vlasništva. I još jednom posebno skrećem pozornost na nedopustivost liberalizacije i nebrige države da zaštiti ono što je u njezinom vlasništvu. Pustimo sada privatno vlasništvo jer država se može tu pokazati i iskupiti. Ona je tu pokušala pravo prvokupa koje se jednostavno uopće niti ne primjenjuje. Dakle, nitko nama ne bi zamjerio kad bismo bili konzekventni, kada bismo zaštitili na nediskriminatorni način vlasništvo koje je u vlasništvu države i jedinica lokalne samouprave. Ovako kažem još jednom mi smo ga ovim prijedlogom zakona jednostavno ta javna dobra umjesto da zaštitimo ih i povećamo dali jednostavno na oglas. Ovo je oglasna ploča za prodaju tih naših nekretnina. Hvala lijepa.
Hvala. Završni osvrt Ministarstva pravosuđa Snježana Bagić. Izvolite!
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Uvažene dame i gospodo zastupnici! Ovdje je rečeno da je to kratak zakon po broju članaka ali izuzetno važan, i to je točno. To pokazuje i ova rasprava. I zato mi dozvolite na kraju s obzirom na teme koje su otvorene i oprostite na tome ako ću biti nešto duža u svome završnom osvrtu na ono što je sada izrečeno na konačni prijedlog ovoga zakona. Naime, ovo jest hrvatska Vlada i zakon jest u dobrim namjerama i nema tu skrivenih namjera niti rasprodaje hrvatskih nacionalnih interesa. Naime, rečeno je da se ne mučimo i da nikoga nećemo uvjeriti kad kažemo da se ovdje ne radi o liberalizaciji tržišta nekretnina kada je riječ o omogućavanju strancima da stječu nekretnine u Republici Hrvatskoj. Doista, ne radi se o liberalizaciji niti otvaranju tržišta nekretnina strancima u Republici hrvatskoj u ovom trenutku. Istina, radi se o promjeni zakonske odredbe koja je govorila o proceduri i doista se radi o pojednostavljenju procedure jer ako idete od dva tijela na jedno tijelo onda to jest … [[Govornik se ne razumije.]] procedure jer vam se smanjuje administracija. Nadamo se i pretpostavka je bila da traje kraće ali nije liberalizacija. Osim činjenice da nemamo dva ministarstva koja odlučuju o tome nego jedno ništa se u postojećim zakonskim odredbama nije promijenilo. Ali dozvolite mi podsjetiti na jednu činjenicu. Ona će … [[Govornik se ne razumije.]] iz konteksta ovih izmjena ovih izmjena i dopuna a ona govori o tome da prema Sporazumu o stabilizaciji i pridruživanju mi smo preuzeli neke obveze, one znači i međunarodne obveze Republike Hrvatske koje treba poštivati. Oni traže od Hrvatske u ovom trenutku da se svrhovito primjenjuju postojeće odredbe koje se odnose na stjecanje prava vlasništva stranaca. Oni također stavljaju pred Hrvatsku obvezu da postupno usklađuje … [[Govornik se ne razumije.]] zakonodavstvo koje se odnosi na stjecanje prava vlasništva stranaca kako bi ono po proteku četiri godine od stupanja na snagu sporazuma, dakle do 1. veljače … [[Govornik se ne razumije.]] godine omogućilo državljanima Europske unije da stječu nekretnine u Republici Hrvatskoj pod jednakim uvjetima kao i hrvatski državljani. To su odredbe Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju. Vidim da se dižu pločice o ispravku netočnoga navoda. Međutim, to je točno. Istina je, to se ne odnosi na … [[Govornik se ne razumije.]] nekretnine iz … [[Govornik se ne razumije.]] ovoga sporazuma zaštićene dijelove poljoprivredno zemljište. No, situacija je sada još uvijek takva da vrijede odredbe posebnog zakonodavstva Republike Hrvatske koje se odnose na stjecanje prava vlasništva stranaca, dakle na važeće odredbe kojim se sada predlaže promjena na način da od dva ministarstva sada o tome suglasnost daje samo jedno ministarstvo. Prema tome, dakle ostaju odredbe ovoga zakona koje se odnose na to da strane osobe mogu steći nekretnine, vlasništvo nad nekretninama u Republici Hrvatske uz uvjet reciprociteta, dakle … [[Govornik se ne razumije.]] reciprocitet se i dalje traži i on je potreban za stjecanje prava vlasništva stranaca i to će se i ubuduće procjenjivati pa prema tome i sa Republikom Italijom s jedne strane. S druge strane, i dalje ostaje suglasnost Ministarstva pravosuđa po ovome prijedlogu za stjecanje prava vlasništva stranaca. Prema tome, ni u buduće stranci po važećim odredbama neće moći stjecati nekretnine bez suglasnosti po ovom prijedlogu samo Ministarstva pravosuđa. Mi se možemo ovdje zapitati kako mi možemo učiniti hrvatske da važeće postupke odugovlačimo i da postupci traju dvije, tri godine. Pitanje je, možemo mi tražiti da strane osobe budu možda u nepovoljnijem položaju u odnosu na naše domaće osobe. Naime, poznato je da u Hrvatskoj postupci upravi i drugi dugo traju i opravdan je interes i pravo onoga tko želi ostvariti neko pravo u Hrvatskoj da traži da postupci traju što kraće. A možemo stvari postaviti na drugi način. Ako imamo proceduru koja je jasna i koja je relativno kratka mi stvaramo prostor odnosno smanjujemo prostor za tzv. sivo tržište. U ovim raspravama koje su se sada otvorile u pristupanju Republike Hrvatske Europskoj uniji jedno od najosjetljivijih pitanja i opravdano nasloženijih pitanja jest kako i na koji način ćemo zaštititi naše nekretnine, naša dobra tamo gdje možemo još uvijek izvan sporazuma kako bi ona ostala na dobrobit svih nas ovdje u Republici Hrvatskoj. Naime, izvan ove zakonske odredbe postoji način da stranci stječu nekretnine, o tome je više pisano, rađene su različite analize. Jedna je da osnuje tvrtku koja postaje domaća tvrtka i ona može steći nekretnine kao u Republici Hrvatskoj. Više je puta i u raspravama o postojanju toga sivoga tržišta bilo govora o tome da se jednostavno prodaju nekretnine, da se ne upisuju u zemljišne knjige jer se čeka da prođe ovaj četverogodišnji rok … [[Govornik se ne razumije.]] stjecanja prava vlasništva stranaca u Republici Hrvatske. Dakle, možemo postaviti pitanje da li mi na ovaj način zagovaranjem da ostanu ove dvije stepenice, dakle da ne postavljamo proceduru zapravo možda radimo određeni kontraefekt. Ali ponavljam, ne radi se o liberalizaciji tržišta nekretnina, radi se doista samo o promjeni postupka tako da umjesto dva tijela suglasnost, i dalje suglasnost daje samo jedno tijelo. Dalje, kada je riječ o rasprodaji naših interesa i o s druge strane njihovoj zaštiti ja se ispričavam ali meni se doista, ne vidim izravnu vezu između ove odredbe i odredbe koje se odnose na prodaju nekretnina u vlasništvu jedinica lokalne uprave i samouprave i po ovom prijedlogu u vlasništvu pravnih osoba u pretežitom vlasništvu Republike Hrvatske odnosno područne samouprave. Naime, ovdje kad je riječ o javnom natječaju i izuzecima od javnog natječaja mislim da treba pojasniti i jasno reći da se javni natječaj odnosno izuzetak kod javnog natječaja dakle neće ga biti prvo u onom slučaju kada je stjecatelj na drugoj strani također neka osoba javnoga prava. Dakle, Republika Hrvatska je jedinica lokalne uprave i samouprave ili pravne osobe u njihovom vlasništvu ili pretežitom vlasništvu. Dakle, u tom slučaju kada ima pravni promet između jedinica ovih pravnih osoba, osoba javnoga prava nema natječaja. Dakle, to je ta situacija. Prema tome tu stranci po ovom u principu ne bi niti mogli doći u položaj da stječu. S druge strane kada druge osobe mogu steći … [[Govornica se ne razumije.]] kada se govori o formiranju građevinske parcele dakle u skladu s dokumentima preuređenja prostora kada se radi o formiranju građevinskih čestica, građevinskih parcela. Prema tome to su situacije kada se doista postavlja jedan opravdani gospodarski i logički interes a to svi zagovaramo da se uvede reda, da se srede ti dokumenti uređenja prostora. Da se stvarno stanje uskladi sa onim kako je u dokumentima toga prostora propisano. Dakako nitko to ne može ostvariti besplatno pa se prema tome predlaže da i u tom slučaju treba ipak platiti tržišnu cijenu jer smo zagovornici toga da su jasna pravila igre, a ona se mogu postići kroz tržišnu cijenu. I dalje ono što jest bilo već u Prijedlogu zakona raspravljeno u prvom čitanju, a to je da se ovdje legaliziraju nezakonitosti u pretvorbi društvenih poduzeća. Ja ću ipak pokušati objasniti sada ponovo zašto tome nije slučaj odnosno zašto osobno smatram da je tome upravo suprotno. Uvažene dame i gospodo zastupnici ovdje i dalje ostaje odredba u važećem tekstu zakona da se ovaj zakon ne odnosi na one stvari, nekretnine koje nisu iskazane u pretvorbi … [[Govornica se ne razumije.]] poduzeća. One ostaju podložne drugim promjenama, drugim … [[Govornica se ne razumije.]] pa i drugim postupcima. Stvari koje nisu unesene u pretvorbu po ovom zakonu, članku 390. dalje ostaju kao takve izvan dosega ovoga zakona kao što i treba biti. Međutim ovim zakonom se dodaje jedna odredba koja kaže: «Ono što jest, što je postalo vlasništvo, trgovačko društvo u pretvorbi». Ja ću ga ipak pročitati, dozvolite ako ću, ispričavam se ako ću biti dosadna. Naime on kaže: «Trgovačko društvo kao pravni slijednik društvenog poduzeća po završenoj pretvorbi društvenog vlasništva vlasnik je nekretnina koje su na dan procjene vrijednosti temeljnog kapitala u postupku pretvorbe i privatizacije bile društveno vlasništvo s pravom upravljanja, korištenja i raspolaganja društvenog poduzeća» dakle na kome … [[govornica se ne razumije.]] pravo upravljanja, koje su mogle biti predmet stjecanja prava vlasništva. Dakle ne one nekretnine koje su po zakonu … [[Govornica se ne razumije.]] postale vlasništvo države, šume, šumskog zemljišta, pomorsko dobro čija je vrijednost procijenjena u kapital društva i koje su po nadležnom tijelu iskazane u kapitalu društva. Dakle uz ove pretpostavke sve kumulativno koje su dakle po nadležnom tijelu a to je kod nas bio Hrvatski fond za privatizaciju iskazane u kapitalu društva. Samo takve nekretnine jesu nekretnine kojima trgovačko društvo kao pravni … [[Govornica se ne razumije.]] poduzeća može steći pravo vlasništva. Dakle izrijekom nema mogućnosti da se to ostvari na onim nekretninama na kojim po … [[Govornica se ne razumije.]] propisima koja nisu mogla ući u pretvorbu i slično. To dakako ne isključuje situacije kod grešaka u pretvorbi gdje su možda neke nekretnine ušle i koje su stvar sudskih postupaka. Zato mi upravo i smatramo da kroz ovakvu odredbu gdje se jasno kaže kumulativno na čemu se moglo steći pravo vlasništva da će se bar to što je čisto moći upisati i ostaviti izvan mogućih drugih situacija. I još jedna napomena a to je da po članku 73. koji se također mijenja ovim zakonom se radi uspostava posebnog vlasništva dijela nekretnine etažnog vlasništva. Dakle ono se ne odnosi na situacije kada je zgrada izgrađena prije 1968. godine. Ona se legalizira, priznaje se … [[Govornica se ne razumije.]] gradnja. Inače te odredbe koje se mijenjaju uspostavom posebnog vlasništva na nekretnine treba promatrati u skladu sa tim odredbama zakona, glave toga zakona koja kaže kao prvo da se vlasništvo od posebnog dijela nekretnine uspostavlja na temelju pisane suglasnosti svih suvlasnika te nekretnine, a tek potom ide ovaj postupak gdje se onda u članku 70. istog toga zakona jasno mijenja i kaže kako se može zapravo tvrditi da je doista nešto izrađeno kao posjed jedne nekretnine u skladu sa propisima. Dakle tek na temelju potvrde nadležnoga tijela u kome je detaljan popis i opis posebnih dijelova. Dakle upravo se omogućava kroz ovu promjenu da se one situacije koje su u praksi bile a koje su postojećom odredbom bile nejasno propisane sada kroz ovu izmjenu otklone. Uvažene dame, gospodo zastupnici ja se ponovo ispričavam ako sam bila nešto duža. Međutim morala sam u ime Vlade Republike Hrvatske doista reći da se ovdje u ovom Prijedlogu zakona ne može govoriti kako o liberalizaciji tržišta nekretnina i u tom pravcu nanošenju štete nacionalnom interesu Republike Hrvatske tako i legalizaciji onoga što je nezakonito u pretvorbi stečeno. Zahvaljujem.
Hvala. Ispravak netočnog navoda poštovana zastupnica Ljubica Lalić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Pa evo državna tajnica nas uvjerava, izrijekom kaže kako je ovaj zakon predložen u dobrim namjerama podsjećajući da je Hrvatska preuzela neke obveze potpisivanjem Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju. Gospođo državna tajnice obveze su nama itekako dobro poznate međutim i vama je poznato, i vama je poznato da dvije i po godine zaustavljen proces raspolaganja poljoprivrednim zemljištem a imali smo priliku do 1.1.2008. godine provesti proces raspolaganja. Zašto proces raspolaganja poljoprivrednim zemljištem ne ide željenim tijekom? Zbog toga što su gruntovnice neuređene, što nisu uređeni vlasnički odnosi, što su gruntovnice neusklađene sa stvarnim stanjem. I sada nakon svega toga dobivamo ovaj Prijedlog zakona za koji vi kažete da je u dobroj namjeri. Teško je u to povjerovati.
Ispravak je netočnog navoda [[Upadica: Dobra namjera, nije dobra namjera.]] Da nije dobra namjera [[Upadica: Nije dobra namjera.]] Loša namjera je [[Upadica: Loša namjera.]] Poštovani zastupnik Pero Kovačević. Sljedeći ispravak.
Poštovani gospodine predsjedniče, ispravljam netočan navod državne tajnice koja je govoreći o liberalizaciji odnosno po njenom pojednostavljenju postupka mogućnosti stjecanja vlasništva stranim i fizičkim pravnim osobama nad nekretninama u Hrvatskoj rekla: «Mi to moramo napraviti radi preuzetih međunarodnih obveza.» Ispravak je u tome da su Ustav i obveze i zaštite suvereniteta i nacionalnih interesa hrvatskih građana iznad preuzetih međunarodnih obveza. Prema tome ne može se pravdati da se to mora napraviti radi preuzetih međunarodnih obveza jer je Ustav jači od bilo kakvog ugovora međunarodnoga a što i sami znamo.
Zaključujem raspravu. Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o vlasništvu i drugim stvarnim pravima. Državna tajnica Snježana Bagić, tablica, nekoliko amandmana. 1. Odbora za Ustav, Poslovnik i politički sustav.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio zakona. 2. Odbora za pravosuđe.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio zakona. 3. zastupnika Josipa Leke.
Ne prihvaća se. Naime, pitanje kako se može govoriti o pravovaljanosti procjene u smislu toga da se osporava, dakle može se govoriti o valjanosti i nevaljanosti akta u kome je iskazana ta procjena pa u tom pravcu podsjećam da je u ovom članku izrijekom napisano da se može za vlasništvo smatrati samo ono, one nekretnine između ostalih čija je vrijednost unesena u procijenjeni kapital društva i koji su po nadležnom tijelu iskazani u kapitalu društva, dakle aktom toga tijela uključujući njegove promjene.
Zastupnik Josip Leko. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovana državna tajnice i vama i cijelom hrvatskom narodu poznato je da je pljačka u pretvorbi i privatizaciji izvršena i pomoću tzv. procjene. Prema tome, ako nećemo tražiti valjanost tog akta, dakle potvrđivanje po nadležnom tijelu u Republici Hrvatskoj mi ćemo procjenu bila ona poštena ili nepoštena, zakonita ili nezakonita sada dovesti kao podlogu za prenošenje vlasništva u pretvorbi i privatizaciji. Ja tražim glasovanje.
Molim glasovanje. Uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? 26 za, 2 suzdržana, 61 protiv. Nije dobio potrebnu većinu. 4. amandman zastupnika Josipa Leke.
Djelomično se prihvaća. Ne prihvaća se u onom dijelu kojim se predlaže da se u članku 8. kojim se mijenja članak 391. u novom stavku 4. riječ "cijeni" zamjenjuje se riječju "novcu", a riječ "postići" zamjenjuje se riječju "dobiti", a prihvaća u dijelu kojim se predlaže da se na kraju stavaka briše točka i dodaju riječi na području jedinica lokalne samouprave.
Zastupnik Josip Leko. Izvolite.
Hvala lijepa na ovom što ste prihvatili, ali slušajte rečenicu pa vi sami odlučite je li logična. Tržišna cijena stavka 3. ovog članka je vrijednost izražena u cijeni. Pa cijena izražena u cijeni to vam ne izgleda baš logično, nego cijena je izražena u novcu i svaka vrijednost je izražena u novcu kad se radi o zakonu. Kad se radi o zakonu svaka vrijednost je izražena u novcu. Drugo, kad je riječ o postizanju cijene onda se može dobiti ta cijena na tržištu, a ne govori se postići. Mislim da bi trebalo prihvatiti i jedno i drugo. Slažem se sa ovim što ste prihvatili, tražim glasovanje za preostali dio.
Dobro. Ovo prihvaćeno, to u redu. O ovom drugome što nije prihvaćeno to molim glasovati. Rezultat? 24 za, 4 suzdržana, 56 protiv. Znači dobro je, dobro je. Neki se osobito popravljaju u glasovanju. 5. Odbora za pravosuđe.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio zakona. 6. Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio zakona. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona. Možemo glasovati. Rezultat? Sa 66 glasova za i 25 protiv donesen je Zakon o izmjenama i dopunama u tekstu kako ga je predložila Vlada zajedno sa prihvaćenim amandmanima. Idemo na sljedeću točku: 24. Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o izvlaštenju, drugo čitanje, P.Z. br. 419 Predlagatelj Zakona je Vlada. Raspravu su proveli Odbori za zakonodavstvo, Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav, Odbor za pravosuđe. Državna tajnica Ministarstva pravosuđa Snježana Bagić će dodatno obrazložiti prijedlog. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče, uvažene dame i gospodo zastupnici. Ostajemo na području vlasničko pravnih odnosa samo sa drugim prijedlogom zakona, Konačnim prijedlogom zakona o izmjenama i dopunama Zakona o izvlaštenju. Naime, na tragu toga da je vlasništvo jedna od najvećih vrednota i da ga treba štititi te da njegovo ograničenje može biti samo izuzetno još 1994. godine stupio je na snagu, donesen i stupio na snagu Zakon o izvlaštenju. Dakle, donesen je u sklopu jedne svekolike preobrazbe društvenog, političkog i gospodarskog ustroja Republike Hrvatske, a polazeći upravo od odredbi zakona, ustavnih zapravo odredbi o nepovredivosti vlasništva. Vlasništvo kao takvo koje je najviša ustavna vrednota s jedne strane treba i štititi. Prema tome, institut izvlaštenja kao njegova suprotnost jest i mora biti samo iznimna intervencija države u vlasnička ovlaštenja koja se mogu ograničiti samo kada je to nužno, kada je to u interesu Republike Hrvatske s tim da se u predviđenoj ovoj namjeni korištenje nekretnine mora postići veća korist od one koja bi se postizala korištenjem nekretnine na dosadašnji način. Od donošenja ovoga zakona ovaj zakon je mijenjan nekoliko puta. Najvažnija i najbitnija promjena ovoga zakona proistekla je iz odluke Ustavnoga suda donesene 2000. godine koja se odnosila na zapravo intervenciju u pogledu tijela koje odlučuje o izvlaštenju u konačnoj instanci. Zašto? Jer je Ustavni sud u svojoj odluci tada bio rekao da se i kod izvlaštenja u … [[Govornik se ne razumije.]] pravu odnosno obvezi koja polazeći od Konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda treba odlučivati zakonom ustanovljeni i nepristrani sud. Polazeći od takvoga stajališta prije dvije godine Zakon o izvlaštenju je izmijenjen na način da sada po tužbi protiv konačne odluke o izvlaštenju odlučuje Županijski sud. Dakle, odlučuje se kontradiktorno i odlučuje samostalno sudbeno tijelo koje udovoljava zahtjevima kontradiktornosti. Međutim, od tih promjena zakona kada se propisivala sudske nadležnost i odlučivanje po tužbi Županijskoga suda propušteno je zapravo osigurati dvostupanjsku sudsku zaštitu zato što u takvim postupcima nije dopuštena revizija i prema tome građani protiv kojih se zapravo vodi postupak izvlaštenja ostaje onemogućeni za kreiranje sudske prakse odnosno uloge Vrhovnoga suda kao onoga koji omogućava ravnopravnost građana pred zakonom i jedinstvene sudske prakse. Isto tako, kroz ovaj period primjene ovoga zakona a radi uspostavljanja zapravo pravne sigurnosti u pravnom prometu nekretnina ukazala se potreba za ponovnim uvođenjem objektivnog roka za poništenje pravomoćnog rješenja o eksproprijaciji. Taj rok se inače u momentu donošenja zakona činio nepotrebnim s obzirom da se koncept zakona temelji na … [[Govornik se ne razumije.]] zaštiti prijašnjih vlasnika sukladno ustavnoj odredbi na prvenstvo prava vlasništva. Međutim, to je jedan primjer kako zapravo taj put i štićenje jednog instituta možemo doći u situaciju da zapravo ima jedan kontra efekt i da onda ne polučimo svrhu niti onu poželjnu razinu ravnoteže. Jer zapravo, zbog nepostojanja takvog objektivnog roka niz osoba koje su stvarale prava pri izvlaštenju jednostavno su bile kasnije blokirane u realizaciji svojih prava. Prema tome, pokazala se zapravo potreba da se objektivni rok u kome prijašnji vlasnik ako to želi doista može pokrenuti postupak za poništenje pravomoćnog rješenja o izvlaštenju nakon koga bi za onog novog korisnika odnosno vlasnika nekretnine nastala potpuna pravna sigurnost da mu nitko ne može pobijati stečeno pravo. Ali također dakako treba dati na znanje da takva situacija postoji pa se sada predloženim zakonom, unijeti zabilježbu zapravo zabrane raspolaganja u roku od pet godina. Prema tome, ono što se predloženim zakonom, izmjenama i dopunama Zakona o izvlaštenju je slijedeće da se uvode revizija, dakle da Ustavni sud po ovom izvanrednom pravnom lijeku odlučuje povodom odluka Županijskoga suda donesenih po tužbama protiv rješenja o izvlaštenju i da se uvede objektivni rok za poništenje pravomoćnog rješenja uz istodobno upisivanje zabrane raspolaganja tijekom toga roka. Uvažene dame i gospodo zastupnici, ove novine koje su se odnosile na propisivanje ovoga roka bile su predmet rasprave i prigovora pojedinih zastupnika u prvome čitanju. Predlagatelj ih je pažljivo razmotrio, međutim ocjenjuje i smatra da je doista potrebno ostaviti ovakav rok kako bi se odnosno imati ovaj balans kako bi se doista uvela veća pravna sigurnost. Zahvaljujem na pažnji i strpljenju.
Hvala. Odbor za zakonodavstvo. Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav. Predsjednik odbora poštovani zastupnik Dražen Bošnjaković. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, državna tajnice, kolegice i kolege. Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav Hrvatskog sabora na 59. sjednici održanoj 27. lipnja 2006. godine raspravio je Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o izvlaštenju koji je predsjedniku Hrvatskog sabora podnijela Vlada Republike Hrvatske 14. lipnja 2006. godine. Odbor je konačni prijedlog zakona raspravio na temelju nadležnosti iz članka 57. Poslovnika Hrvatskog sabora kao matično radno tijelo. U raspravi je odbor podržao rješenja iz konačnog prijedloga zakona. Posebno podržavamo rješenje uvođenja revizije kao većeg oblika zaštite vlasnika nekretnina. Nakon rasprave odbor je jednoglasno sa 7 glasova za predložio Hrvatskom saboru da donese Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o izvlaštenju u tekstu kako ga je predložila Vlada Republike Hrvastke.
Hvala. Odbor za pravosuđe. Poštovani zastupnik predsjednik Emil Tomljanović. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Odbor za pravosuđe Hrvatskog sabora razmotrio je na 42. sjednici održanoj 29. lipnja 2006. godine Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o izvlaštenju koji je predsjedniku Hrvatskog sabora podnijela Vlada Republike Hrvatske aktom od 14. lipnja 2006. godine. Odbor je predmetni zakon raspravio na temelju svoje nadležnosti iz članka 73. Poslovnika Hrvatskog sabora u svoju matičnog radnog tijela. U uvodnom izlaganju predstavnik predlagatelja istaknuo je da končani prijedlog ne sadrži značajne promjene. Istim se predlaže usklađenje sa zakonima kojima se regulira prostorno-plansko uređenje. Uvodi se objektivni rok za poništenje rješenje o izvlaštenju i naravno uvodi se revizija kao izvanredni pravni lijek. U raspravi je ocijenjeno da se uvođenjem instituta revizije pojačava pravna zaštita, budući da po sadašnjem rješenju u postupcima protiv drugostupanjskih rješenja o izvlaštenju nisu dopušteni pravni lijekovi. Nakon provedene rasprave Odbor za pravosuđe je jednoglasno sa 7 glasova za predložio Hrvatskom saboru da donese Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o izvlaštenju. Hvala.
Hvala. Otvaram raspravu. Klub zastupnika HSP-a poštovani zastupnik Pero Kovačević. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. U ime kluba Hrvatske stranke prava predlažem Vladi da povuče Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o izvlaštenju o postupku. Jer opet se stvara prostor za lopovluk, odnosno za legalizaciju lopovluka. I sad ovim zakonskim testom vidimo kako pravo vlasništva nije neotuđivo nego kako se u sklopu izvlaštenja to može jednostavno napraviti i učiniti pod krinkom javnog interesa, pod krinkom da je to tako utvrđeno prostornim, odnosno detaljnim planom i kako je potrebno u datoj situaciji da bi se to napravilo. I poglavito što se sad će se dalje prema članku 7. ovog prijedloga onemogućiti svima onima, znači to je pretežiti hrvatskih građana koji su u onoj drugoj skupini da je nad njihovom vlasništvom obavljeno bilo eksproprijacija, bilo da je obavljeno izvlaštenje. I što ćete vi sad poručiti ogromnom broju hrvatskih građana koji dan danas pokušavaju vratiti u svoje vlasništvo zato što je nezakonito i provedena eksproprijacija ili izvlaštenje, s obzirom na dikciju koju ste stavili u članku 7. da se ti postupci mogu pokrenuti nakon isteka 5 godine dana od pravomoćnosti rješenja o izvlaštenju, odnosno od dana stupanja u posjed. Što ćete reći, evo ovdje imam pred sobom i pismo Udruge zaštite vlasničkih prava u … [[Govornik se ne razumije.]] polju, znači gdje je isti slučaj eksproprijacije koji je počinjao za vrijeme bivše komunističke Jugoslavije '59. i '61. godine. Riječ je tu o 470 hektar i ljudi od uspostave hrvatske države pokušavaju doći u vlasništvo nečega što je protivno propisima, provedena je eksproprijacija i vratiti svoju imovinu. Svi su im obećavali i sad vam je ovo konačno stavljanje točke na taj predmet, jer oni više opće neće moći sudjelovati u postupku vezano kako ste stavili dikciju u članku 7. I sad čije vi interese štite? Da li u ovome slučaju štite interes onih koji su došli u posjed, odnosno nekretnina nezakonito recimo primjer Envera Muralića, Bože Martinovića, Ragiba, Ali Agića, Gorana Štroka, koga vi štitite? Koga treba štiti Hrvatski sabor? Hrvatske građane. Je li nakana štiti tajkune ili je nakana štiti hrvatske građane? Zašto ne radite svoj posao i omogućite ljudima kojima je to jamljeno što je njihovo da im se to konačno vrati? Nemojte izmišljati izlike ovo, ono. Ljudima je ta eksproprijacija zla vrijeme komunističke Jugoslavije i tad obavljena na nezakonit način. Nakon uspostave hrvatske države svi su obećavali, na zakonske tekstove, na sve ostalo. Ništa nije napravljeno. I kažu oni, pisali smo mi i premijeru Sanaderu i ministrici bivšoj Škare Ožbolt, sadašnjoj ministrici, svima su pisali, nitko ih čak nije ni primio. Nitko ih čak nije ni primio. I šta ćemo opet pod krinkom znači izvlaštenja? Znate kako ide, pogledajte primjer izvlaštenja u Gradu Zagrebu i negdje drugdje gdje su, lako se dođe pod krinkom javnog interesa pa će se reći evo vidite tu bi trebala ići baš ta cesta. Trebala bi ići cesta i onda je mahom tu sirotinja pa će joj se ponuditi nikakav iznos novca, recimo slučaj Vrbika i probijanja ovoga dijela Vukovarske prema Slavonskoj aveniji i onda njima gradonačelnik kaže a neće 300 eura, mi ćemo izvlačiti pa će vam biti još manje, mi smo to u mogućnosti napraviti. I onda će tajkun dobiti jeftino, napravit će sve, ali to je sad u interesu baš tih građana. Slučaj recimo isto Rotonde, isto u Zagrebu gdje je sve bespravno napravljeno, sve ostalo. Sa onim zakonom i ovim se to legalizira. Pa onda se mi u Hrvatskoj kažemo borimo za pravnu državu, uspostavu načela prava. Svima su puna usta kako se brinu o hrvatskim građanima, interesima hrvatskih građana. Ali gledajući ovu sjednicu, ovu sjednicu što je opće poznato da mi uvijek prije stanke redovne u Hrvatskom saboru bilo da je zimsko ili ljetno dobivamo vrlo važne zakonske tekstove koji se nastoje profurati u kasnim noćnim satima. Recimo sinoć smo imali Hrvatsku narodnu banku gdje je isto slučaj kako se hoće zaštiti nečiji interesi. Danas ajde za vrijeme radnog, za prijenosa imamo slučaj vezano za vlasništvo, vezano za ovaj dio oko izvlaštenja. A još imamo točaka i točaka koje ćemo dobiti. I onda to sve fino ode duboko u noć i sve se ponese. A mi govorimo da mi štitimo nacionalne interese hrvatskih građana i svega ostaloga, a dobijamo zakonske tekstove gdje je to vidljivo da nije točno. Znači postoje te dvije vrste eksproprijacija, odnosno izvlaštenja. Jedna vam je ova varijanta gdje su povrijeđena prekršajna prava hrvatskih građana i sada se to nastoji legalizirati da neće više imati nikakva prava. A druga su vam razno razne situacije da se recimo mijenjaju trase autocesta, trase županijskih, lokalnih cesta. Ali prije toga se kaže pouzdanima ljudima kupujte tamo ići ćemo tu cestom. I onda to ljudi kupe za buzašto, mislim ljudi ne hrvatski građani, nego povjerljivi ljudi, tajkuni, da ne kažem današnji nobl hrvatskog društva, ljudi koju su mecene, oni sudjeluju na dobrotvornim akcijama. Nije im problem kad ne dira svoju lovu. I onda oni to fino kupe i gledajte čuda evo sutra će i gradska skupština i hrvatska Vlada reći e neće ići autocesta od Zagreba prema Sisku gdje je namijenjena prije 40 godina, malo ćemo mi to promijeniti. A zašto ćemo promijeniti? A zna se zašto će se promijeniti. Ima tu naših ljudi ili s ove ili s one strane. Zašto oni nešto ne bi tu dobili? Koga je briga za one ljude kojima je to pokupovano ranije ili im je rečeno čujte to vam nikad neće biti omogućeno građevinska zona ili nešto drugo ili nešto treće. I onda stvarno nije građevinska, ali će ići cesta. E zbog ovakvih ili sličnih slučajeva koje mi u klubu Hrvatske stranke prava imamo ogroman broj predlažemo vam da povučete, mi ovo ne možemo podržati jer Hrvatska stranka prava, klub HSP-a, njemu je u prvome redu štićenje interesa hrvatskih građana, nacionalnih interesa, a ne podilaziti lobijima ovima stranima, domaćim tajkunima ili bilo kome drugome koga ne zanima Hrvatska, sudbina hrvatskoga građana, budućnost hrvatskog djeteta nego ga zanima samo da strpa u džep. Tu ćete nas uvijek imati protiv. Hvala.
Hvala lijepo. Imamo jedan ispravak. Gospodin zastupnik Frano Matušić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolega Kovačević je rekao da se … [[Govornik se ne razumije.]] neće vratiti zemlja i da im se ne može vratiti zemlja itd., da im se osporava vlasništvo. To naprosto nije točno. Prije svega već preko 70 konkretnih povrata zemlje je bilo, svi oni koji su prijavili po zakonu imaju pravo na povrat zemlje, naravno ako imaju sve preduvjete za povrat zemlje. Prema tome, nema ni govora o tome da će se taj proces zaustaviti, on će se normalno nastaviti temeljem zakona koji su i do sada bili na snazi, prema tome netočno je.
Hvala. Povreda Poslovnika.
Štovani gospodine potpredsjedniče. Ja sam u sklopu Udruge za zaštitu vlasničkih prava … [[Govornik se ne razumije.]] govorio sa aspekta članka 7. predložena Zakona što kolega nije čitao. Da je pročitao onda bi znao da sam govorio istinu. Hvala.
Povreda Poslovnika, treba se pozvati na članak. … [[Upadica se ne razumije.]] Hvala. U ime kluba SDP-a gospođa zastupnica Ingrid Antičević Marinović. Izvolite.
Hvala poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovana državna tajnice, kolegice i kolege. Klub SDP-a ne može podržati ovaj Prijedlog zakona zato što mi u klubu SDP-a držimo da je on nekorektan i nepravedan. Predlagač je imao vremena dakle od prvog čitanja do podnošenja ovog Konačnog prijedloga Zakona uvrstiti čitav niz primjedbi koje nisu dolazile samo od oporbe nego su dolazile od najmeritornijih odbora, Odbora za pravosuđe, Odbora za Ustav, međutim predlagači to očito nije značilo ništa. Predlagač je ostajao ustrajan u jednoj beskompromisnoj zaštiti onih krupnih, onih moćnih, a na štetu građana i to je nešto što upravo mi socijaldemokrati, klub SDP-a ne može i neće podržati. Naime, o čemu se radi. Slažemo se da institut izvlaštenja, jedna iznimna intervencija države, kao što to sam i predlagač navodi i da je ona u određenim slučajevima potrebna kada se vlasnička ovlaštenja, tj. vlasnička prava ograničavaju, odnosno kada se konkretna nekretnina za to predviđenom postupku izvlašćuje. Međutim, koliko god je procedura jako važna i postupak jer je ona garant i demokratskog ishoda tog postupka još je više važno i prevažno pitanje zbog čega i zbog koga i u ime koga se izvlaštenje vrši. Vrlo je neobično, dakle po postojećem zakonu jasno je rečeno da je to interes Republike Hrvatske. Zato je sasvim neobjašnjivo kako to predlagač i to u svom obrazloženju ocjene stanja proširuje i relativizira interes Republike Hrvatske na način da dovodi u izraznu vezu mogućnost intervencije države kroz institut izvlaštenja, dakle nešto što je vrlo opasno i doslovno kaže kada se može postići veća korist od one koja se postizala korištenjem te nekretnine. Dakle, više nije primaran interes Republike Hrvatske, a interes Republike Hrvatske je interes svih njezinih građana dakle kada se intervenira u vlasništvo pojedinog građanina, dakle sada je korist, sve je na tržištu pošto poto uzeti od građanina i staviti u službu prodaje. Koristi čije i koje i za čiji interes? Hoćemo li na ovakav način, a to izravno iz obrazloženja i proističe uzeti jednu nekretninu jedne starice sa minornom mirovinom koja je eto stjecajem okolnosti i njezinih prednika ima jednu zgradu ili nekoliko stanova ili neki veći stan pa će onda biti veća korist po ovom Prijedlogu zakona oduzeti joj stan, prodati ga tako kako bi netko mogao to stavljati u funkciju, zarađivati iznajmljivanjem tih stanova jer ta starica to ne može. Je li to pravičan zakon? Prema tome, slažemo se da država mora intervenirati radi društveno korisnih poslova koje svima služi, ali ovaj Zakon tomu ne služi. To se čak izravno vidi i iz obrazloženja. Možda će se građani poveseliti eto da u ovim postupcima izvlaštenja uvršten je izvanredni pravni lijek revizija. Mi znamo da je Vrhovni sud opterećen pa je onda revizija zadnjim izmjenama Zakona o parničnom postupku ograničena na iznos od 100 tisuća kuna i zaista, pošto su ovo vrlo osjetljive stvari za pozdraviti je, što je predlagač na ovaj način reagira i opterećuje Vrhovni sud postupcima revizije, međutim to je samo eto privid. Zašto? Zato što je revizija izvanredni pravni lijek pa ona nekoć izvršenje, odnosno ovrhu i izvlaštenja ode, a kada će revizijski sud, u ovom slučaju Vrhovni sud riješiti ovaj problem? Hoće li ga on riješiti brzo i adekvatno što bi se trebalo očekivati? Dakle, jedna opasnost je što on ne odgađa ovrhu, druga opasnost je vidite jedna nonšalantnost samog predlagatelja koji kaže u ocjeni potrebitih stanja za provedbu ovog Zakona da nije potrebno osigurati sredstva, a predsjednici Vrhovnih sudova čitav niz godina od 90-tih godina pa na ovamo stalno upozoravaju nas kao zakonodavce, a … [[Govornik se ne razumije.]] upozoravaju predlagača Zakona, tj. Vladu da je dužna onda osigurati i adekvatna sredstva kada određenom sudbenom tijelu povećavaju nadležnost i proširuju nadležnost kad mu daju u ovlast nove poslove da bi oni mogli biti i izvršeni u adekvatnom roku, odnosno da bi se njime mogla dakle i postići svrha. Dakle, formalno eto uvodi se revizija, ali se ne odobravaju sredstva. Predlagač smatra da ta sredstva nisu potrebna, a vidimo da Vrhovni sud sada ima u zadnje vrijeme i opterećenje i u kaznenim stvarima što do sada nije bilo tako, bar se netko, su se stvari bile koliko toliko sredile, evo sad mu dajemo i nove ovlasti, ali ne dajmo ni sredstva. Ali ne daju se ta sredstva za sudove, daju se za građane da bi ti sudovi bili u interesu građana. Prema tome, od ovog pravnog lijeka neće biti puno koristi. Dakle, mi u Klubu SDP-a sa žaljenjem konstatiramo da je predlagač odbio potrebite izmjene i reagiranje u članku, na vlastito u članku 7., 8. i u članku 15. Odbijajući upravo razloge odnosno dajući razloge zbog čega nije prihvatio primjedbe, prijedloge i mišljenja kako oporbe tako samog Odbora za pravosuđe i Odbora za zakonodavstvo kaže predlagatelj da eto tim navedenim člankom gdje se uvodi petogodišnji objektivni rok u kojem se može podnijeti zahtjev za poništenje pravomoćnog rješenja o izvlaštenju da se time neće praktički ništa dogoditi. Dakle, nema jednog ja bih rekla sasvim razložnog objašnjenja. Kad mi već reagiramo na način da se u vlasništvo dira unatoč primarnoj i ustavnoj odredbi o nepovredivosti vlasništva zbog određenih potreba e onda vidite kad korisnik izvlaštenja država nije dakle privela svrsi, nije ostvarila ono što je kanila tim procesom izvlaštenja učiniti, što mi dalje radimo. Umjesto da kaznimo, umjesto da dodatno kaznimo neodgovorno ponašanje javnih tijela mi kažnjavamo prijašnjeg vlasnika pa kažemo nisi ti u određenom roku od pet godina tražio to nazad i s time više ne možeš raspolagati. Pa mi smo se sa ovim dirnuli u temeljna načela koja postoje još ne od OGZ-a nego od rimskog prava da nitko ne može prenijeti na drugoga više prava nego što sam ima. Dakle, mi na ovakav način dajemo ovlaštenicima javno-pravnih tijela da unatoč tome što nisu izvršili zakonsku mogućnost a izvlaštenje je uvijek proces koji je jedna iznimka još ga nagrađujemo jer na takav način kažnjavamo bivšeg vlasnika. Ali zašto mi kažnjavamo bivšeg vlasnika? Pa ne kažnjavamo ga ovdje, to je posve jasno iz obrazloženja, to predlagač uopće više niti ne taji. Ne u interesu opet ajmo reći države koja će onda na neki drugi način raspolagati korisnosti nego prodaje daljnje, kome. Pa onima koji imaju. Pa to nisu naši građani nego stranci. Jer evo to doslovno kaže predlagatelj u svom obrazloženju. Jer eto, kaže, radi prometa i živosti prometa nekretnina mi ćemo to raditi i uvodimo ovaj objektivni rok od pet godina. Pa čovjek kojem je to izvlašteno on je možda negdje otišao na pet godina. Da, vi se ismijavate građanima koji su za vas glasovali. Krasno! Tako ste ih prevarili. Je li to hoćete? To nije smiješno.
Nemojte korespondirati sa zastupnicima i govoriti o prijevarama molim vas.
Molim vas gospodine potpredsjedniče.
Nemojte govoriti i budite u okviru normalne rasprave.
Gospodine potpredsjedniče, meni se oni mogu smijati ali ja ne dozvoljavam da se građanima smije. I vi tu reagirajte.
Niste vi zaduženi za zaštitu građana, zato postoje zakoni.
Jesam jer ja stojem ovdje i plaćena sam u ime građana. A to što vi se smatrate da u to ime niste to je vaš problem i oni koji su možda za vas glasovali. Ja sam ovdje upravo u ime građana i u ime građana govorim.
Niste jedini jer smo svi u ime građana i nemojte sebi prepisivati nešto što nemate.
Dobro, onda smo se tu složili.
Mi smo svi zastupnici a vi ste jedan od ili jedna od zastupnica.
To mi je drago. To mi je drago čuti da tako sada razmišljate i to pozdravljam.
Dakle, izvolite govoriti, nemojte uvijek dizati temperaturu ovdje u Saboru.
Dakle, uvođenjem ovog objektivnog roka sankcioniraju se sami građani. Umjesto da im se još dodatno dade jedno obeštećenje zbog čega im je bespotrebno oduzeta nekretnina i na taj način ostvarena sigurno za tog građanina i izmakla dobit jer je on samo dobio puku vrijednost te nekretnine ali ne i neku izmaklu dobit na koju bi mogao ostvariti i staviti ju u službu vlastite obitelji i zadovoljenja nekih svojih prije svega ekonomskih potreba. Dakle, mi tog građanina kažnjavamo jer on neće biti u mogućnosti nakon tog objektivnog roka od pet godina povratiti svoju nekretninu. Ona nije privedena svrsi ali njome će se izravno na ovakav način raspolagati jer to kažem predlagatelj uopće niti ne taji. Da mi ovdje vidimo jednu daljnju zlouporabu samog instituta izvlaštenja i da ono neće biti tako usko postavljeno kao što je to na kraju krajeva i ustavno ograničenje i kao što je to uostalom i dosadašnji Zakon o izvlaštenju omogućavao, nego eto imamo i daljnje jedne opasne nelogičnosti. Pa kako nije uvažena primjedba vrlo opasna odredba članka 15. na koju nije reagirao predlagatelj iako je na to upozoravala ne samo oporba nego Odbor za Ustav, Odbor za pravosuđe, Odbor za zakonodavstvo, ali uzalud. I upravo tu u tim odborima isto ima prevagu vladajući. Prema tome, ovdje je jednodušna ocjena da se reagira upravo u ovom smislu o čemu ja sada govorim. Dakle, sada i oni dakle i ovom daljnjem slučaju kada je nekretnina izvlaštena, dakle kad je oduzeta građaninu, kada država nije tu ostvarila onaj interes za koji je i provela taj postupak. Vidite, ako je u međuvremenu došlo do otuđenja te nekretnine pa čak i protupravno smatrat će se, tako kaže predlagatelj, upravo radi sigurnosti. Šta je to sigurnosti? Ne sigurnosti vlasnika nego sigurnosti pravnog prometa i neće se moći tražiti povrat te nekretnine. Jer, kaže predlagatelj nadalje eto zbog povjerenja u potpunost i istinitost zemljišno-knjižnog stanja. Pa čemu onda provodimo ovu reformu u zemljišnim knjigama, ogromna su sredstva i vlastitog državnog proračuna a i onog kredita koji smo podigli unazad nekoliko godina i to je jedan od najskupljih projekata. Dakle, upravo zbog toga što zemljišno-knjižno stanje ne odgovara stvarnom stanju. Ne, ali ovdje predlagatelj vrši tu presunkciju istinitosti i potpunosti povjerenja u zemljišnu knjigu tako da oni koji su evidentirali svoje pravo ili pak nije sređeno ako je prodano a prodano je, samo može biti lošim namjerama prodano jer vlasnik odnosno taj koji je upisan zna da nije vlasnik ali nadalje prodaje takvu jednu nekretninu. Prema tome, ovo su jedne ozbiljne primjedbe. Mi znamo u potpunosti da ovaj institut je oduvijek postojao, da treba biti do krajnosti se vrlo oprezno se njime koristiti ali ovo i ovakve novine koje nam sada nudi predlagač one nisu u interesu građana, one nisu u interesu Republike Hrvatske nego su u interesu, to još jednom ponavljam predlagač ne taji, u interesu živosti prometa. Hvala lijepa.
Hvala. Imamo povredu Poslovnika gospodin Mato Arlović. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, poštovane kolegice i kolege povrijeđen je članak 214., stavak 1., podstavak 3. Poslovnika koji kaže, citiram: «Svojim upadicama ili na drugi način ometa govornika». Naime dok je govorio predstavnik Kluba zastupnika SDP-a iz redova saborskih zastupnika upadicama su ga pokušali stalno ometati kada je posebno predstavnik Kluba zastupnika SDP-a za … [[Govornik se ne razumije.]] pomoći da bi omogućio sebi nesmetani govor jer mu nije to omogućio predsjedavajući. Dogodilo se zapravo da je onda se okomilo na predstavnika Kluba zastupnika SDP-a. Molim vas da imamo jednaki kriterij u poštivanju Poslovnika za sve zastupnike i sve klubove. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. Samopomoć nije dopuštena. Da je ocijenio predsjedavajući da je, onda bi intervenirao, ali zastupnici nitko nije dao pravo da onda u svom odgovoru govore da laže, da zastupnici lažu narod. Jest. Pregledat ćemo ovaj, i zato sam intervenirao. I molim vas da se pridržavamo reda koji je propisan Poslovnikom a ja ću ocijeniti kada se prekida, kada je galama takva da se ne može čuti pa ću onda opomenuti. A ne može se zastupnica sama obračunavati sa onima koji dobacuju. U našem Saboru je nazočno izaslanstvo Parlamenta, irskog Parlamenta tj. Odbora za poljoprivredu i hranu irskog Parlamenta na čelu sa gospodinom Johny-jem Brady-jem pa izaslanstvo na čelu sa gospodinom Brady-em srdačno pozdravljamo kao i predstavnike irskog Veleposlanstva u Republici Hrvatskoj. [[Pljesak.]] U ime Kluba HSS-a gospođa zastupnica Ljubica Lalić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Gospođo državna tajnice, kolegice i kolege zastupnici. Pa evo zapravo je nevjerojatno da predlagatelj do drugog čitanja nije uobzirio primjedbe ne pojedinih zastupnika pa čak ni primjedbe nekih klubova zastupnika nego nije uobzirio primjedbe ni odbora. Ne bilo kojeg odbora, Odbora za Ustav, Odbora za pravosuđe, Odbora za zakonodavstvo. Ja bih podsjetila sve nas da u tim odborima kao i u drugim odborima ne sjedi samo politika. Tu sjedi struka. Mi smo struku uzeli i struku plaćamo da bismo čuli i njihov glas. Međutim što vrijedi kad ju mi čujemo ali tu struku ne čuju predstavnici vlasti odnosno predstavnici izvršne vlasti da budemo precizniji, predstavnici Vlade. I tako smo mi eto dobili izmjene i dopune Zakona kojim se institut izvlaštenja, kojim se kroz institut izvlaštenja dopušta iznimna intervencija države u vlasnička ovlaštenja vlasnika nekretnina. Vlasništvo je nepovredivo i nepovredivost vlasništva je jedna od temeljnih vrednota Ustavnog poretka Republike Hrvatske. Iz vlasništva proizlaze prava ali vlasništvo i obvezuje. Evo i ako nema predstavnika ja ću ipak nastaviti: Ustav Republike Hrvatske u stavku 2., članka 48. kaže: «Nositelj vlasničkog prava i njihovi korisnici dužni su pridonositi općem dobru.» Slijedom te obveze članak 50. Ustava kaže: «Zakonom je moguće u interesu Republike Hrvatske ograničiti ili oduzeti vlasništvo uz naknadu tržišne vrijednosti.» Dakle ograničenje pa i oduzimanje je moguće ali ne uvijek nego samo onda kada je to u interesu Republike Hrvatske. Da interes postoji samo onda ako je to opće dobro po kojem je dužan pridonositi svaki nositelj i korisnik vlasničkih prava. Odluku o utvrđivanju interesa Republike Hrvatske donosi Vlada i ona se objavljuje u Narodnim novinama. Ta odluka nije načelna i nije opća. Njom se utvrđuje da izgradnja objekta ili izvođenje radova u interesu Republike Hrvatske i to na prijedlog korisnika izvlaštenja po prethodno pribavljenom mišljenju skupštine županije odnosno Grada Zagreba na čijem se području namjerava graditi ili izvoditi radove ali ne bilo kako nego u skladu sa prostornim planom odnosno po prijedlogu izmjena detaljnim planom. Dakle institut izvlaštenja je uistinu iznimna intervencija države u vlasnička izvlaštenja. Ta intervencija se događa samo u slučaju izgradnje točno određenih objekata, izvođenja točno određenih radova koji su u interesu države odnosno općeg dobra znači naroda. Kako se radi o vlasništvu čija je nepovredivost jedna od temeljnih vrednota ustavnog poretka obveza je države štititi institut izvlaštenja od svih mogućih zloporaba. U tom smislu i promatramo ove izmjene po istim mjerilima i kriterijima kao što smo to promatrali i one 2000. godine pa i one 2001. godine. Koja su bitna obilježja ovih izmjena? Izmjenama se dopušta revizija protiv drugostupanjskog rješenja o izvlaštenju koje donose županijski sudovi. Točno je da prema sadašnjim zakonskim rješenjima ne postoji mogućnost kontrole takvih sudskih odluka. Sada protiv tih odluka nije dopuštena ni žalba ni revizija. Možda to ne bi bio problem da u Hrvatskoj postoji ujednačena sudska praksa međutim nje nema i županijski sudovi zauzimaju različite stavove što dovodi do upitnosti i jedinstvene primjene zakona ali i ravnopravnosti građana u postupcima izvlaštenja. U sustavu Republike Hrvatske jedino Vrhovni sud kao najviši sud osigurava i jedinstvenu primjenu zakona i ravnopravnost građana. Stoga nam se čini otvaranje i mogućnost interveniranja Vrhovnog suda. Međutim nejasno nam je zbog čega predlagatelj odabire reviziju kao izvanredni pravni lijek? Smatramo da bi bilo dobro da je se razmislilo o žalbi kao o redovnom pravnom lijeku s tim da po žalbi odluku donosi Vrhovni sud Republike Hrvatske. Daljnja novost koja se želi uvesti ovim izmjenama jest uvođenje objektivnog roka od pet godina nakon čijeg proteka prijašnji vlasnici ne mogu nikako tražiti poništenje pravomoćnog rješenja o izvlaštenju. Izmjenu predlagatelj obrazlaže potrebom izjednačavanja zaštite prava korisnika izvlaštenja i prava prijašnjih vlasnika. To je bitna promjena u odnosu na postojeći zakon koji se temelji na apsolutnoj zaštiti prijašnjih vlasnika sukladno ustavnoj odredbi o nepovredivosti prava vlasništva. To ne znači da je po sadašnjem zakonu prijašnji vlasnik mogao tražiti poništenje pravomoćnog rješenja o izvlaštenju kad je htio, kako je htio i iz razloga koje je sam procijenio da su opravdani. Zakonom je propisano da će se na zahtjev prijašnjeg vlasnika izvlaštene nekretnine poništiti rješenje o izvlaštenju ako korisnik izvlaštenja u roku od dvije godine od dana pravomoćnosti rješenja, odnosno od dana stupanja u posjed nije započeo građenje objekta ili izvođenje radova radi kojih je nekretnina izvlaštena ili ako izvlaštenu nekretninu ne koristi sukladno načinu utvrđenom zakonom. Sada niti u tim slučajevima nakon proteka roka od 5 godina prijašnji vlasnik neće moći tražiti poništenje rješenja unatoč činjenici da je razlog pa i cilj izvlaštenja zlouporabljen. Dakle, oduzeto je pravo vlasništva bez realizacije državnog interesa. Dakle, općeg dobra koje se očituje i u izgradnji točno određenih objekata i izvođenju točno određenih radova. Nakon proteka roka od pet godina i takvi korisnici izvlaštenja moći će slobodno raspolagati izvlaštenom nekretninom i razlog izvlaštenja ili oduzimanja prava vlasništva nikada neće biti realiziran. Nije li to zlouporaba instituta izvlaštenja, instituta kojim država iznimno intervenira u vlasnička ovlaštenja. Bilo bi nepravedno trajno ostaviti nezaštićenog korisnika izvlaštenja. Potpunu zaštitu može dobiti samo onda nakon što je izgradio objekte ili izveo radove za koje je odlukom Vlade bilo utvrđeno da su interesu Republike Hrvatske i kao takvo predstavlja razlog za oduzimanje prava vlasništva prijašnjem vlasniku. Sve dok je to u fazi planiranja prava korisnika izvlaštenja ne mogu biti izjednačena s pravima prijašnjeg vlasnika koja sadrže posjedovanje, uporabu, korištenje i raspolaganje. Nadalje, članak 8. kaže: “Prijašnji vlasnik nema pravo na naknadu za izvlaštenu nekretninu koja je izgrađena bez akta na temelju kojeg se može graditi prema posebnom propisu.“ Obrazlažući svoj prijedlog predlagatelje kaže da će predložena dopuna pridonijeti suzbijanju bespravne gradnje. Bespravni graditelj počinio je povredu zakona za što je odgovoran i mora snositi odgovornost onako kako je to zakonom propisano. Međutim, on ne može za isto djelo biti sankcioniran dva puta. Drugi puta ga sankcionira ovaj prijedlog izmjena i dopuna koji mu oduzima pravo na naknadu za oduzimanje vlasništva samo zato što je prekršio jedan drugi zakon koji definira sankciju za povredu. Predlagatelj kaže da bi plaćanje naknade osobama koje su prekršile zakon bilo nepravedno. Nepravedno je oduzeti vlasništvo bez naknade, pa i protu ustavno. Ovakva odredba bi možda s moralnog aspekta i bila održiva u državi gdje je puno jednostavnije i brže doći do akta na temelju kojeg se može graditi i gdje su sve građevine izgrađene sa svim potrebnim dozvolama. Međutim, mi živimo u jednom drugom svijetu i zbog toga nesavršenost funkcioniranja državne uprave, birokracije i administracije ne može plaćati građanin kojem se oduzima vlasništvo. Započinje li prijestup ili prekršaj odgovora i treba biti kažnjen, ali ima pravo na naknadu za oduzeto mu vlasništvo. Ono što nas u Klubu Hrvatske seljačke stranke posebno zabrinjava jest članak 15. koji propisuje iznimke u primjeni zakona na koje se primjenjuju izmjene s tim da one imaju retroaktivno djelovanje. U čemu se sastoje iznimke? Kaže se da se neće poništiti pravomoćno rješenje o eksproprijaciji odnosno izvlaštenju u slučaju ako je treća osoba na temelju valjanje pravne osnove stekla pravo vlasništva eksproprirane odnosno izvlaštene nekretnine, odnosno ako joj je ta nekretnina na temelju valjane pravne osnove za stjecanje prava vlasništva predana u posjed. Ova odredba ne bi bila sporna kada bi se odnosila samo na one nekretnine na kojima su izgrađeni objekti ili izvršeni radovi koji su utvrđeni da su državni interes zbog kojeg se oduzima vlasništvo prijašnjem vlasniku. Ova dopuna ovako kako glasi jest legalizacija zlouporabe instituta izvlaštenja. Druga iznimka sastoji se u odredbi da se neće poništiti pravomoćno rješenje o izvlaštenju u slučaju ako je korisnik eksproprijacije odnosno izvlaštenja prije podnošenja zahtjeva prijašnjeg vlasnika za poništenje rješenja o eksproprijaciji odnosno o izvlaštenju priveo nekretninu drugoj namjeni od one za koju je eksproprirana odnosno izvlaštena ako je ta prenamjena u skladu sa dokumentima prostornog uređenja. I ovo je legalizacija zlouporabe izvlaštenja. Oduzimanje vlasništva na određenoj nekretnini nije dozvoljeno zbog bilo čega, nego zbog izgradnje točno određenog objekta ili izvođenja točno određenih radova koji su od državnog odnosno narodnog interesa. Ove izmjene ne dopuštaju poništenje rješenja čak ni onda kada su izgrađeni neki drugi objekti koji nisu od državnog interesa slikovito opisano. To znači da korisnik izvlaštenja koji je ovlast dobio zbog izgradnje primjerice dječjeg vrtića izvlaštenu nekretninu proda nekom stranom trgovačkom lancu koji tu izgradi super market i sve to ovaj zakon legalizira tako što se ne smije dozvoliti i nama u Klubu zastupnika Hrvatske seljačke stranke je neprihvatljivo. Na to smo ukazali i u raspravi u prvom čitanju. Međutim, dakako predstavnik predlagatelj odnosno Vlada nije prihvatila ni naše primjedbe baš kao tako što nije prihvatila ni primjedbe odbora. Pa nije začuđujuće da se ne prihvaćaju primjedbe zastupnika pa i klubova zastupnika. Ali je začuđujuće da se ne prihvaćaju stavovi, mišljenja i prijedlozi stručnih odbora. Klub Hrvatske seljačke stranke ne može prihvatiti i podržati predložene izmjene i dopune.
Hvala lijepa. Imamo jedan ispravak netočnog navoda gospodin zastupnik Kruno Peronja. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, kolegica je između ostalog, između ostalih netočnosti istakla posebnu jednu važnu čime se želi stvoriti jedan pogrešan dojam u stvarnosti. Naime, ako je izvlaštena nekretnina namijenjena za izgradnju dječjeg vrtića onda će se je jedino na toj nekretnini moći raditi dječju vrtić, ukoliko se prostorno-planska dokumentacija ne promijeni pa se tamo može izgraditi i trgovački lanac. Netočno. … [[Govornici govore u glas, ne čuje se.]]
Može li se ovo smatrati dobacivanjem? Ili je samo dobacivanje ono? Na redu je klub HNS-a i gospodin zastupnik Nikola Vuljanić. Izvolite [[Upadica: Ajde Niko.]]
Hvala gospodine potpredsjedniče. Kolegice i kolege, što je izvlaštenje? To je izvanredni, izvanredno, izvanredni postupak kojim se država služi da bi došla do imovine za ostvarenje općin javnih ciljeva, dakle da privatno vlasništvo kao temeljnu ustavnu kategoriju, jedno od temeljnih ustavnih kategorija u jednom trenutku anulira da bi ostvarila neki viši interes. Nekad se je to zvalo eksproprijacija. Mislim da je to dobar izraz. Eksproprijacija je grubi izraz, podsjeća nas na sve ono što se je događalo kroz 50 godina ružnoga. I ovo jest ružno. I to je dobar izraz jer upravo takve konotacije daje. Ovaj zakon je zakon o izvlaštenju pravice i eksproprijaciji u korist onih sa tuđim odlučuju. Nema pravde u zakonu. E sad zašto je nema? recimo izbrisan je članak 11. zakona u kom se govori o tome da se o nekakvom planu eksproprijaciji kao takvoj obavlja rasprava, pa bi ljudi nešto eventualno rekli oko toga. E nemaju ljudi šta reći oko toga. Gazda je donio odluku, a gazda je Vlada, uvijek i samo Vlada. Gazda je donio odluku o tome, rasprave više nema. Uvodi se famozni petogodišnji rok. Broj 1. postavlja se pitanje od kad taj rok teče. Ako teče od eksproprijacije onda oni kojima je prije 5 godina i jedan dan nešto eksproprirano gotovo. Tko je jamio jamio je, tko nije jamio sad će eventualno moći jamiti kad ovo bude gotovo. Drugo je pitanje čemu taj rok služi. Naime, ako se unutar 5 godina napravi ono zašto je eksproprirano recimo zemljište, u redu. Napravljena je, izgrađena je cesta, izgrađena je bolnica, napravljeno je što je napravljeno i tu više povrata nema. To je jasno i onom čija imovina je oduzeta. Međutim, što se događa ako se ne napravi? Ako se ne napravi 5 godina prođe, nakon 5 godina urbanistički plan se lagano izmijeni i na mjestu dječjeg vrtića kao što reče kolegice Lalić iznikne trgovački centar. Prodali mi tuđu imovinu za skup novac, tuđu imovinu za skup novac, izgradili trgovački centar, svi sretni i zadovoljni osim onog čija je to djedovina. Revizija kao pravni lijek. Revizija je izvanredni pravni lijek. Kod nas se ni redovni pravni lijekovi baš ne apliciraju Bog zna kako osim kad je operacija neuspjela i pacijent je više-manje na samrti, a redovni, a izvanredni pravni lijekovi kao što je revizija Vrhovnog suda koji je opterećen koječim provest će se kad već sve bude gotovo i kad se ostvari ona kvaka iz prijedloga zakona da je treća osoba ušla u vlasništvo. Onda više nema smisla. Treća osoba je ušla u vlasništvo, vratiti se ne može, a što ćeš sad revidirati. Čemu revidiranje? Tržišna vrijednost. Eksproprirat će se po tržišnoj vrijednost. Tržišna vrijednost je prosječna vrijednost koja se može postići na određenom području itd. A tko ju određuje? Određuje je onaj tko stavlja zahtjev za eksproprijaciju, dakle gradsko ili županijski ne znam poglavarstvo ili osoba, tko već. U svakom slučaju onaj tko kupuje na silu određuje po kojoj će cijeni to platiti. Definitivno uvredljiva kategorija koja se u ovom tekstu zakona po prvi našla, nisam to vidio nigdje drugdje u sličnim zakonima jeste kategorija koristi. Dakle, ako će se time da se nekome uzme imovina postići veća korist nego što se postiže ako ju on ima, e onda će se njemu to uzeti. To narušava ne samo elementarna Ustavna prava građana Republike Hrvatske nego i elementarne postavke etičnosti. Korist ovdje ne bi smjela igrati ulogu. Ovdje treba igrati ulogu interes šire zajednice, opći interes, ali ne korist. Zna se šta korist. Korist je profit. Korist je novac koji se iz nečega izvlači. E takav elemenat ovdje ne bi smio igrati ulogu. Dakle, dogodi se da se vlasnik izvlasti, da mu se imovina oduzme povodom detaljnog plana. Mi detaljne planove radimo vrlo optimistički jer, kao i urbanističke planove i sve te dokumente, jer nitko ne odgovara zbog toga što se po tom planu neće ništa dogoditi. Po detaljnom planu tu je krasan gradski cvjetnjak i tome slično. Međutim, detaljni plan se ne realizira. U ovom slučaju eksproprijacije onaj koji je uzeo zemljište ima pravo to zemljište prodati svojoj mušteriji po cijeni koju uspije na stvarnom tržištu ovaj puta postići. Slična se nepravda događa i kod zamrzavanja imovine koja nije eksproprijacija ali je vrlo blizu tome. Ako imate zemljište koje vam je urbanističkim planom opredijeljeno za određenu svrhu vi s tim zemljištem ne možete raditi ama baš ništa drugo. Kao da vam je eksproprirano. Imate građevinsko zemljište gdje će doći stambeni blok. Vi biste svoju kuću napravili na tom zemljištu. E to ne može. Međutim, stambeni blok se ne diže, ni godinu, ni dvije, ni dvadeset ni trideset. I vi triput umrete, od stambenog bloka ništa, a vaša je zemlja zamrznuta, vaša imovina je zamrznuta, netko krši vaša ustavna prava jednim vrlo jednostavnim aktom koji se kroz gradsko vijeće provede ovako bez ikakvog problema. Na ovaj način, ovim Zakonom ne samo da će vam zamrznuti tu imovinu, otet će vam ju i prodat će ju onom tko bolje plati. Konačni i najsmješniji elemenat u čitavoj toj stvari koji zapravo govori da ozbiljnih nakana nema jer su kaznene odredbe. Kaznena odredba za predlagača eksproprijacije je između 5 i 15 tisuća kuna, Gradu Zagrebu je to strašno teško platiti, to je ogroman novac, a kaznena odredba za odgovornu osobu tj. gradonačelnika recimo Grada Zagreba je 500 kuna, čitavih 500 kuna. Dakle, temeljna nakana ovoga nije ozbiljna i najpoštenije bi predlagatelj napravio da ovakav tekst zakona u kome ima nekih elemenata koji su naravno prihvatljivi, ne bih ih sad htio ni citirati da ovakav tekst zakona provuče iz procedure. Hvala.
Hvala lijepa. Imamo dva ispravka netočnog navoda. Prvi je gospodina Bošnjakovića. Izvolite.
Poštovani kolega Vuljanić je rekao da će se ovim Zakonom oteti imovina i prodati onome tko je bolje plati. Smisao zaista ovog Zakona nije takav, ali očito da mi imamo traume iz nekog bivšeg razdoblja vezano za zakone eksproprijacije kada se imovina možda doista i otimala i kada se ta imovina plaćala po ondašnjoj pravičnoj naknadi i danas mi tu imovinu po našim zakonima vraćamo i obeštećujemo te prijašnje korisnike. Međutim, intencija ovog Zakona i cilj ovog Zakona je da imovina ako se oduzima da se na toj imovini grade ceste, autoceste, plinovodi, kanalizacija, vodovodi i takve stvari i danas kada se to radi to se radi u ozbiljnom postupku i danas kada se plaća ta naknada ona se plaća zapravo po tržišnim cijenama, a ne po ondašnjim pravičnim kriterijima.
Hvala. I drugi ispravak gospodin Pero Kovačević. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, uvaženi kolega govoreći o detaljnim planovima, ispravljam taj navod, on je rekao detaljni planovi se donose, a ne realiziraju se, ali je i sam spomenuo slučaj Grada Zagreba i gradonačelnika gdje detaljni planovi su u funkciji pravnog pokrića onoga što je već napravljeno protivno detaljnim planovima, to je još gori primjer.
Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prvi je gospodin Kruno Peronja. Izvolite. Ili u ime kluba. … [[Upadica se ne čuje.]] A dobro, dobro. Možete se sad prijaviti jer nije prošlo vrijeme.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, državna tajnice, kolegice i kolege. Konačan prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o izvlaštenju donosi kao i prethodni bitne stvari, vrlo je kratak, nomotehnički precizan i moderan stoga se trebamo i usmjeriti upravo na te važne i najbitnije promjene koje ovaj Zakon donosi. On upravo korespondira sa ostalim pravosudnim sustavom pa se stoga i najvažnija pitanja koja se uređuju ovim Zakonom izdvajaju usklađivanje sustavom i posebnim propisima, a posebno Zakonom o prostornom uređenju, nadalje uvođenjem petogodišnjeg roka za poništenje pravomoćnog rješenja o izvlaštenju i uvođenje revizije, ali k tome također treba i kazati da je on i posljedica gospodarskog razvitka, poduzetničke i tržišne slobode koji su jako ubrzane, a naravno i kao temelj gospodarskog ustroja Republike Hrvatske. Do sada je bilo četiri izmjene, govorimo o Zakonu o izvlaštenju iz '94. i iz 2000. i 2001., a najvažnija činjenica, a ja ću je posebno istaknuti jer se tako i počinje sa ovim Prijedlogom zakona jest usklađivanje sa Zakonom o prostornom uređenju koji je upravo, a počelo je sve sa uredbom Vlade o zaštićenom obalnom pojasu koji je zaustavio bespravnu izgradnju i koji je odredio kao zakonsku obvezu da općine, gradovi i županije donesu prostorne planove jer i oni su zapravo temelj svakog gospodarskog razvitka i općina, gradova i županija i stoga je važno istaknuti jednu kompliciranu i složenu proceduru kojom se donose prostorni planovi općina, gradova i županije. Njih donose općinska, gradska vijeća i županijske skupštine uz prethodnu suglasnost ministarstva, ne samo zaštite okoliša nego i svih onih koji sudjeluju u donošenju prostornog plana. Zato je i u članku 1. zamjena koja se ističe detaljnim planom uređenja, odnosno pravomoćnom lokacijskom dozvolom jer ako nije u prostoru predviđena namjena određenog dijela prostora zaludu je kao što su neke kolege istaknule umjesto dječjeg vrtića da će biti nešto drugo. Možda će biti nešto drugo ukoliko općinsko, gradsko vijeće u skladu sa županijskim prostornim planom i prethodno dobijenog suglasnosti od ministarstva taj prostor prenamijeni, a opet kažemo to su onda građani dotične općine i grada tako odlučili da neće biti dječji vrtić nego da će biti trgovački lanac ili nešto treće. Također se govori i o izvod iz detaljnog plana uređenja, odnosno pravomoćna lokacijska dozvola za izvođenje radova za koje se predlaže izvlaštenje te potvrđen parcelacijski laborat. To su dvije rečenice, a iza toga stoji doista mnogo uloženog truda i za parcelacijski laborat, zatim i za sve one prostorno planske odluke, poglavito detaljni plan uređenja prostora jer kad je on donesen onda i ne treba lokacijska dozvola. Time se zapravo prihvaća jedan razvoj čitavog pravosudnog sustava uz onaj prije što smo vidjeli Zakon o stvarnim pravima pa i ovaj Zakon o izvlaštenju. Zasigurno da mnogi govornici koji su dotaknuli ovaj objektivni rok on je nužan, petogodišnji objektivni rok je nužan i da ga nema trebalo bi ga staviti. Svugdje u ovakvim sličnim situacijama postoji subjektivan i objektivan rok jer ova primjena izvlaštenja institut je zapravo gdje iznimna intervencija države u vlasnička prava i njihova ovlaštenja je potrebno i ne može se drugačije postići nego na ovaj način ali uz navode da se u predviđenoj novoj namjeni korištenja nekretnina koji je predmet izvlaštenja mora provesti određenih postupak, možda se i ponuditi tržišnu cijenu prijašnjem vlasniku koji to može prihvatiti, onda i nema izvlaštenja što je najidealnije a to opet govori se i o postupku mirenja predviđeno drugim zakonima i ako i to prijašnji vlasnik ne prihvati onda se može i drugu odgovarajuću nekretninu ponuditi tome vlasniku odnosno tržišnu vrijednost i vezati isplatu naknade ustupanjem korisnika izvlaštenja u posjed. Doista je nepovredivost vlasništva jedna od temeljnih vrednota ustavnog poretka koja je predviđena u članku 3. Ustava odnosno članku 48. ali se ona može i oduzeti i ograničiti u skladu sa člankom 50. Zašto je važno spomenuti taj upravo predviđeni objektivni rok? Iz razloga pravednosti, iz razloga sigurnosti čitavog pravnog sustava jer i sam predlagatelj je to jasno i plastično obrazložio ako govorio uopće o tom objektivnom roku onda se smatra i navodi da se on nadovezuje na Zakon o našem izvlaštenju odnosno o izmjenama i dopunama tog zakona od 1994. pa nadalje. Jer, ne može se jednostavno pustiti da se nešto u nedogled događa a da je treća osoba koja je na temelju valjanog pravnog posla kupila i stekla nekretninu i upisala je u zemljišne knjige da ona trpi tu pravnu nesigurnost dok god ta nekretnina postoji. Zato je upravo taj potrebiti objektivni rok koristan, on je dug, to je pet godina. Nema toga vlasnika koji će propustiti ukoliko doista ozbiljno brine o svojoj nekretnini da ne zna što mu se događa sa tom nekretninom, ako je u okviru grada da ne zna šta će se tamo graditi, ako je poljoprivredno zemljište da ne prati je li tamo izrastao korov ili nije, da li je netko izgradio cestu ili nije, da li je netko proveo vodu, elektro kabele, optičke kabele, on to treba znati. Ukoliko ne vodi brigu o svojoj nekretnini institut još iz starog rimskog prava se prihvaća da je napuštanjem vlasnik prestao biti vlasnik i na ovaj način mora se to i zakonom urediti jer ne može se na drugi način postići jedna pravna sigurnost koja nam je potrebna radi razvoja gospodarstva i svega ostaloga. Za područje za koje je donesen detaljni plan uređenja prostora ne izdaje se lokacijska dozvola a da bi se mogao postupak izvlaštenja provoditi na ostalim područjima koja su pokrivena nekim drugim dokumentima potrebna je lokacijska dozvola, stoga i razlika od potpunog i nepotpunog izvlaštenja je vrlo korisna jer možda i onaj dio nekretnine koji je prijašnjem vlasniku oduzet ostatak mu ničemu ne služi. I njemu treba pružiti mogućnost da i taj ostali dio se izvlasti i da mu se dade ja bih uvijek naglasio kao što se ovdje često ponavlja oduzeti vlasništvo uz naknadu tržišne vrijednosti jer je to iznimka i prisilna mjera, intervencija države u vlasnička ovlaštenja, a ponavljam uvijek se to temelji na detaljnom planu uređenja prostora. Želeći također reći zašto baš taj objektivni rok od pet godina. Jer i tu dvojbu koja je postojala inače u zakonu da li poništenje pravomoćnog rješenja sadrži ili ne sadrži odredbu o predaji posjeda jest da se poništavanje rješenja o izvlaštenju zapravo vraća vlasništvo izvlaštene nekretnine njezinom prijašnjem vlasniku. Jer, kad mu se vraća vlasništvo onda mu se ono vraća u punom svom opsegu i sam posjed što podrazumijeva uporabu i korištenje. Na ovaj način se zapravo ova predložena dopuna pridonosi suzbijanju bespravne gradnje što je u skladu sa politikom Vlade Republike Hrvatske i sa onim zakonima iz djelokruga Ministarstva zaštite, prostornog uređenja i graditeljstva i drugim posebnim zakonima, naravno uz donošenje i mogućnosti da se revizija koristi kao izvanredni pravni lijek na one odluke koje se do sada nisu mogli kontrolirati jer zapravo Vrhovni sud koji je i predviđen zbog osiguranja jedinstvene primjene zakona i ravnopravnost građana ovim je zakonom dana mogućnost pristupa Vrhovnom sudu Republike Hrvatske, uvođenje revizije na presude županijskih sudova. Točno je da se za izjavljivanje revizije predviđaju određeni uvjeti, primjerice vrijednost predmeta spora ali i to je jedan od korisnih mehanizama kako bi obeshrabrili sve one ljude koji bi se htjeli parničiti samo da bi odugovlačili postupak ili da bi ucjenom odugovlačenja postupka postigli bolju cijenu ovaj put se govori možeš izjaviti reviziju ukoliko je vrijednost predmeta spora iznad 100 tisuća ili nekim drugim načinom. Zbog toga obzirom na specifičnost instituta i predmeta izvlaštenja gdje počesto vrijednost predmeta spora nije odrediva pitanje, šutnja administracije bilo je potrebno uvesti obvezu tužitelja, onaj koji podnosi reviziju da sam odredi vrijednost predmeta spora uz mogućnost da opet takvu vrijednost sud ispita, provjeri i to sukladno važećim odredbama Zakona o parničnom postupku da vidi da li je pravilno naznačena vrijednost predmeta spora. Naravno da su i uz članak 15. da su predviđene i neke iznimke i na njih se primjenjuju odredbe ovih zakona s time da imaju retroaktivno djelovanje, tako da prema stavku 2. podstavak 1. prijašnji vlasnik ne može tražiti poništenje pravomoćnog rješenja o eksproprijaciji odnosno izvlaštenju ukoliko je treća osoba na temelju valjane pravne osnove stekla pravo vlasništva eksproprirane odnosno izvlaštene nekretnine. Odnosno, ako je ta nekretnina na temelju valjane pravne osnove za stjecanje prava vlasništva predana u posjed. Ovo se, ponavljam, odnosi kad se ima u vidu pravomoćna rješenja o eksproprijaciji koja su donesena na temelju svakog propisa a koji je tu materiju regulirao do '94. i pravomoćna rješenja koja su donesena po Zakonu o izvlaštenju iz '94. godine ako su ispunjeni zakonski uvjeti. Uvažavanje velikog vremenskog razdoblja u kojem prijašnji vlasnici nisu zatražili poništenje tih rješenja, protek kojeg su korisnici izvlaštenja shvatili da su ovi prihvatili takvo stanje i nezainteresiranost prijašnjih vlasnika za povrat zemljišta i to je u naravi gospodo točno. To je životno i provjereno stanje. Zato mi je drago što je predlagatelj upravo koristio i ono što se događa u životu, a ne samo prateći uredski, kabinetski način predlaganja izmjena zakona. I tako eksproprirane ili izvlaštene nekretnine su nekom prodali. Taj je na temelju važećih planskih dokumenata nešto izgradio. Kako ćemo sad nešto nekom oduzeti da bi se nekom komu je to oduzeto na zakonit način i vratilo. Pravna nesigurnost u odnosu na treće osobe koje su na temelju valjanog pravnog posla stekli pravo vlasništva tih nekretnina uvođenjem ovog objektivnog, velikog, petogodišnjeg roka prestaje. Stoga još posebno bih htio naglasiti da je predlagatelj i kazao i obrazložio zašto pojedine prijedloge čak i nekih odbora nije prihvatio i to je napravio na jedan uvjerljiv, logičan i siguran način i zato ću ja samo ponoviti da ovaj zakon i ovakve načine izmjene i donošenje postojećih zakona treba biti kao pravilo koje će usklađivati cijeli pravosudni sustav pazeći na životnost upravo ovih normi koje život znači na terenu.
Hvala lijepa. U 13,05 je prošlo vrijeme za prijavu od 10 minuta. Pojedinačna rasprava. Prva je gospođa zastupnica Vesna Škare Ožbolt koje nema. Gubi pravo. Gospodin Miroslav Korenika. Također. Gospodin Josip Leko. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovana državna tajnice, kolegice i kolege zastupnici. Mislim da ne treba biti pravno naobrazovan da se kaže da ovaj zakon ruši jedan ustavni princip ili srozava ga na razinu donošenja detaljnog urbanističkog plana. Naime, članak 50. Ustava Republike Hrvatske citiram: “Zakonom je moguće u interesu, dakle samo u interesu Republike Hrvatske ograničiti ili oduzeti vlasništvo i to uz tržišnu naknadu“. Dakle, samo u interesu Republike Hrvatske. Nema druge mogućnosti i još nešto. Samo zakonom a u Republici Hrvatskoj i svugdje u svijetu zakone donose samo predstavničko tijelo. Dakle, Vlada ovim prijedlogom zakona otvara širom vrata zloupotrebe instituta izvlaštenja i srozava zaštitu vlasništva na one koji će donositi detaljni urbanistički plan. I to zakon izričito kaže. Naime, radi praktičnosti do sada je bilo da se izvlaštenje može raditi samo na onim stvarima koje su obuhvaćene prostornim planom, a to je akt puno višeg reda planiranja nego što je urbanistički planovi općenito dakle generalni, provedbeni i detaljni plan. Detaljni plan je najniži plan u urbanističkom planiranju. On uzima malu markicu i uređuje ih. Nema on veze sa cestama. Može imati ali je on onda nešto drugačije definiran. Ali on uzima malu česticu i na toj čestici pokušava urbanistički riješiti stvar, pa čak se i još spušta to pa kaže lokacijskom dozvolom. Pojam lokacijske dozvole je urbanistički pojam i ona do novog zakona kada je brisana iz Zakona o prostornom planiranju i uređivanju prostora je imala status uređivanja prostora a ne upravni akt. Jer građevinska dozvola je bila upravni akt i nju ste mogli rušiti ili kao zainteresirana stranka, susjed ili bilo tko, a lokacijsku dozvolu je mogao zatražiti bilo tko. Nije morao dokazati uopće vlasništvo, pravni interes samo. Drugim riječima, mi smo dakle zaštitu vlasništva spustili na one koji će donositi lokacijsku dozvolu i detaljni Urbanistički plan. Pitanje je hoće li ovo netko srušiti jer Ustavnom sudu po mojem uvjerenju će ga srušiti. Ako se tome doda i nije sporno kolega Bošnjakoviću da kaže korist, da se u zakonu uvodi lukrativnost kao razlog za ograničenje ovog vlasništva. Korisnost, korisnost se nikako ne može izjednačiti ni interpretirati kao interes Republike Hrvatske. Nema toga tko će to ni jezično, ni povijesno ni bilo kojom interpretacijom podvesti pod interes Republike Hrvatske. E znam interes Republike Hrvatske se ne može ogledati u detaljnom planu, može se ogledati ali najčešće interes Republike Hrvatske se ne ogleda u detaljnom urbanističkom planu. Dakle, ovo je zaista otvaranje breše za zloupotrebe širom. Volio bih kad bih tumačenje odluke Ustavnog suda na koju se predlagatelj poziva bilo ispravno tumačeno. Ustavni sud je tražio da se pojača zaštita vlasništva. On je sa upravnog rješavanja stvari i Upravnog suda po direktivama Europske unije, po standardima zaštite vlasništva o Europskoj uniji tražio od nas da uvedemo zaštitu vlasništva sudovanjem suda pune jurisdikcije. Dakle, suštine stvari da rješava, a ne postupak. On je tražio da se, da sa UpravnoG suda premjesti na sud pa smo mi našli rješenje Županijski sud. Ok, to razumijem i to je u redu, ali ne može se reći na jednoj strani: idemo pojačati sudsku zaštitu vlasništva, a na drugoj strani smo smanjili interes Republike Hrvatske doveli u detaljni urbanistički plan. To ne ide, to naprosto ne ide. Ide dokle ide. A kad se pojavi puno zloupotreba onda ćemo shvatiti kud smo stvar odveli, a pojavit će se u to sam uvjeren. Prema tome ajde da razumijem još razloge za uvođenje roka za zaštitu vlasničkih prava. 5 godina, ali zaista je pitanje od kada taj rok počinje djelovati. Naravno ne može taj rok počinjati djelovati prije nego što stupi zakon na snagu. Ali otkad će se računati, ova dakle samo pojam uvođenja rokova je ovim zakonom. To mogu razumjeti. Naravno teže je razumjeti da to ide retroaktivno, a to ide retroaktivno. Zato bi bilo dobro da se uvede do kojeg datuma. Ovdje kaže: «Postupci koji su početi» pa to može imati neko obrazloženje i neku da tako kažem značenje ali to u cjelini otvara dvije vrste eksproprijacije ili izvlaštenja koja su do sada proveli. Jedni će imati pravo žale i voditi postupka a drugi neće. A ne kažemo zašto? Naprosto ćemo odrezati. Tko se sjetio sjetio. Prema tome pokušavam samo pravnim argumentima govoriti o samom Prijedlogu zakona. I izbjeći ću političke konotacije ili političke ocjene da je to korist nekome i, korist nekome mora biti jer predlagatelj podrazumijeva da je vrlo svjesno ušao u ovaj projekt. Vrlo odgovorno. Samo u čiju korist to bi već bila politička ocjena. Neću to govoriti ali predlažem da ovaj Zakon ne usvojimo. Naprosto bi bilo pametno da shvatimo da smo išli protiv Ustava i protiv interesa Republike Hrvatske jer to i članak 50. Ustava Republike kaže: «Vlasništvo se može ograničiti ili oduzeti samo u interesu Republike Hrvatske a to znači vlasništvo moje može se oduzeti samo u interesu Republike Hrvatske.» Vlasništvo bilo kojeg od vas opet samo u interesu Republike Hrvatske. Ili bilo čije vlasništvo. A ne može se reći zakonom da će se oduzeti kad se donese detaljni urbanistički plan. Mora biti popis vlasnika. Popis vlasnika. Ovako ćemo mi to razvodniti. Hvala lijepo.
Hvala. Ima evo jedan ispravak, gospodin Kruno Peronja izvolite.
Gospodine potpredsjedniče naravno članak 50. Ustava, stavak 1. kolega je samo čitao stavak 1. a ja ću i drugi pročitati tako da se vidi da se izvlaštenje ne može koristiti za bilo kakav i čiji interes gdje kaže: «Poduzetnička se sloboda i vlasnička prava mogu iznimno ograničiti zakonom radi zaštite interesa i sigurnosti Republike Hrvatske, prirode, ljudskog okoliša i zdravlja ljudi. 1, 2, 3, 4 u 5, 6 slučajeva. Dakle ne može se u nedogled. I detaljni plan uređenja prostora je neprikosnoven. Bez njega se doista ne može izvlastiti nekretnina niti u interesu Republike Hrvatske a vrlo složeni postupak opravdava upravo predložene zakonske promjene koje korespondiraju sa Zakonom o prostornom uređenju.
Replika gospođa Alenka Košiša Čičin-Šain.
Zahvaljujem se. Replicirala bih kolegi Leki gdje je govorio o interesu Hrvatske, ne može se ogledati u detaljnim urbanističkim planovima. Naime ja se, slažem se s time jer svođenje na detaljne planove de facto otvara veliku mogućnost zloupotreba institucije izvlaštenja. Podsjetila bih ovo, u ovoj replici na jednu situaciju gdje se kod izvlaštenja za jedno tzv. javno dobro za izgradnje objekta socijalne infrastrukture dakle jedne osnovne škole još u, ne po Zakonu o izvlaštenju izvršila zloupotreba toga time što se recimo što je Grad Zagreb oslobodio dotičnog investitora na osnovnoj školi plaćanja komunalnog doprinosa. Škola je privatne naravi, na školi se zarađuje. Škola možda je od interesa za društvo ali ako je škola u privatnim rukama onda je to i privatni interes i na njemu se zarađuje. Ovakav institut i ovakav način dovodi do toga da se mogu izgrađivati recimo plinovodi i plinificirati jedan kvart, Novi Zagreb recimo da bi se sutra ta infrastruktura kroz privatizaciju prodala jednoj privatnoj tvrtki na primjer Rurgasu ili se može izgraditi jedna škola po javno-privatnom partnerstvu pa uđe u opet nečije privatne, u privatno vlasništvo i naplaćuje se školarina kroz što to više nije onda javni interes. Nije više interes Hrvatske. Dakle u dobroj namjeri krene se za privođenje namjeni javnog interesa a završi na razne načine ustvari u nečijem privatnom interesu.
Odgovor gospodin Josip Leko. Izvolite.
Najprije hvala lijepa kolegice. Nisam ni rekao da je svaki detaljni urbanistički plan ni interes Republike niti da nije interes Republike. Ali u svakom slučaju svaki nije interes Republike Hrvatske jer nema ni obveze na to. Prema tome čim svaki nije a detaljni urbanistički plan je temelj za izvlaštenje mi smo naprosto sa sebe kao predstavničko tijelo hrvatskog naroda koje je ovlašteno da štiti vlasništvo prenijeli to na nekog drugog i to ex lege po zakonu. Pa kako bude da bude. Evo to je to, taj smisao.
Hvala. Druga replika gospodin Dražen Bošnjaković. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče uvaženi kolega Leko je problematizirao pojam koristi u ovom Zakonu. Pojam koristi je zapravo definiran u članku 1. Zakona o izvlaštenju. Tu se ne misli na neku pojedinačnu ili nečiju korist nego na opće društvenu korist. Možda se slažem s vama u dijelu da je kad je zakon u prvoj verziji 1994. pisan možda se trebao neki sretniji izraz naći. Ali nedvojbeno iz ukupnosti odredbi tog Zakona da se radi o opće društvenoj koristi. To znači veća je korist ako jedna nekretnina na kojoj je nekakva livada se izvlasti i po toj nekretnini sutra ide auto-cesta ili sutra ide nekakav plinovod. To je nedvojbeno veća korist. A u svakom slučaju mislim da ovaj zakon ima jako dobre odredbe o zaštiti prijašnjeg vlasnika. Ako pogledamo u prvom stupnju rješava nadležno upravno županijsko tijelo. Imamo pravni lijek koji, temeljem kojega ide predmet na ministarstvo. Nakon toga imamo pravo tužbe pa predmet ide na Županijski sud. Nakon toga imamo reviziju pa predmet ide opet na Vrhovni sud. I ima nešto što ne piše, a to je ustavna tužba dakle peta instanca. I još u okviru toga imamo pravo prijašnjeg vlasnika ako u roku dvije godine od pravomoćnosti rješenja nije privedena nekretnina svrsi. Dakle i po tom institutu imamo pravo tražiti poništenje pravomoćnog rješenja. Pa ne znam da li je moguća veća pravna zaštita za prijašnjeg vlasnika. Ali mislim da smo još uvijek u traumama od one eksproprijacije kako se radila u bivšem sustavu. Od onih pravičnih naknada koje su zapravo bile ispod svake razine, ispod svake cijene. Jer danas ako pitate vlasnike danas država zaista vrlo kontroliramo i samo kad ima tu opću korist i opći interes ulazi u proces izvlaštenja. Jer zna da će ju to jako skupo koštati, jer zna da neće plaćati pravičnu naknadu nego da će plaćati baš ovu tržišnu naknadu i to mislim da vlasnici nekretnina jako dobro znaju. Hvala.
Hvala. Gospodin Leko. Izvolite.
Kolega Bošnjaković, kad bi ovaj zakon bio pisan da ga provodi samo kolega Bošnjaković ja bih glasovao za njega. Ali nije, nije pisan samo za vas nego je pisano za sve građane i svi koji budu se služili ovim zakonom. Pa onda vi ne možete interpretirati članak 50. interes Republike Hrvatske kao izvlaštenje se može provesti ako je korist, čija, veća od koristi koju ima vlasnik. Tko će to utvrđivati? To je dato Saboru Republike Hrvatska da utvrdi tu taj interes. Saboru je dato. A sad što vi kažete da je Vladi, Saboru je dato. Zakon donosi samo Parlament. E to je drugo što smo mi, to je drugo što smo mi olabavili već kad smo utvrdili da će se prostornim planom obuhvaćene stvari moći izvlastit po odluci Vlade. To smo mi delegirali svoju namjernost. … [[Upadica se ne čuje.]] Ne, ne, to smo delegirali, zato i govorim.
Hvala. Imamo još jednu repliku, gospodin Frano Matušić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolega Leko je u svom govoru u više navrata govorio o tome kako detaljan plan uređenja zapravo nisu dobar temelj za izvlaštenje. Pa mislim da je ova stvar upravo suprotna. Ona jesu dobar i kvalitetan temelj. Zašto? U dosadašnjem zakonu je stalno da je izgradnja objekta može biti smo onda kad je u skladu sa prostornim planom. Međutim prostorni plan je plan više naravi. Planovi niže naravi, dakle detaljni plan uređenja, urbanistički plan uređenja, točno definiraju mikrolokaciju, konkretno. Ako ste vi na nekom području mislili izvlastiti neki dio kako biste na tom području gradili konkretno autocestu ili neki takav objekt od doista državnog interesa, jer ovdje se radi o državnom interesu i o činjenici da je ovo institut koji iznimno samo država dakle isključimo Vlada može napraviti. Dakle iznimna je intervencija države u vlasnička ovlaštenja. Iznimna intervencija države. Dakle ako ste vi na nekom području mislili napraviti autocestu vi u prostornom planu imate samo naznake kuda to prolazi. Vi nemate detaljno, nemate detaljnu sliku i snimku stanja. To jedino možete kroz planove nižeg reda, jedino kroz planove niže reda možete to napraviti. Dakle, jedino na planovima nižeg reda je jasno koju lokaciju i koju konkretno građevinsku česticu vi želite izvlastiti. Jer upravo prostorni plan višeg reda je taj koji omogućuje manipulaciju. Ako se pitanje rješava nižim planovima, dakle detaljnim planom uređenja ili urbanističkim planom uređenja onda je vrlo konkretna lokacija u pitanju i tu onda nema zlouporabe. I kažem, ovdje je riječ o iznimnoj intervenciji države.
Hvala. Odgovor, gospodin Josip Leko. Izvolite.
Hvala lijepa. Najprije, ja nisam pobrkao urbanističke planove i prostorne planove. To ste vi sad učinili. … [[Upadica se ne čuje.]] Jeste, jeste, jer ste govorili o detaljnom planu kao nižem planu prostornog plana. A detaljni urbanistički plan je niži plan urbanističkih planova, urbanističkih planova. A detaljni plan nije u nadležnosti donositi Sabora pa čak i Vlade Republike Hrvatske. I onda nemamo šta razgovarati je li to spuštena zaštita vlasništva onima koji će donijeti detaljni urbanistički plan. Je.
Hvala. Gospođa Ingrid Antičević Marinović. Nema je. Gospođa Alenka Košiša Čičin-Šain. Izvolite.
Zahvaljujem se gospodine potpredsjedniče. Evo, dakle smatram da konačni prijedlog zakona nažalost nije uvažio sva ona mišljenja koja su se dala u prvom postupku, u postupku u prvom čitanju. Smatram da je u konačni prijedlog zakona trebalo neizostavno ugraditi primjedbe koje su išle za tim da se prije svega zaštiti vlasnika čija se nekretnina izvlašćuje, a ne i dalje ga stavljati u neravnopravni položaj, jer ovim prijedlogom novi vlasnik je u povoljnijem položaju. Tu posebno imam u vidu petogodišnji objektivi rok za podnošenja zahtjeva za poništenje pravomoćnog rješenja o izvlaštenju, uključivši trenutak od kojeg se to računa, o čemu smo danas već dosta čuli, kao i to, kao i činjenicu da nismo riješili da li se to retrogradno odnosi samo na ove neposredne ili na one za koje su ti postupci su započeli i još i ranije. Dakle, zakon predviđa samo za one u kojima je postupak u toku. Također me zanima što su to tržišne cijene i kako se tržišne cijene određuju. Da li se tržišna cijena određuje na temelju projiciranja srednje vrijednosti ponuđene cijene u "Plavom oglasniku" ili se ta tržišna cijena definira na temelju porezne uprave, za što znamo i jedno i drugo da nije točno. Niti je porezna uprava ta koja će nam meritorno reći kolika je cijena neke nekretnine, niti je to nazovimo, pod navodnicima ,"Plavi oglasnik". Dakle, tu je, tu se radi o jednoj cijeni koje se tako projicira otprilike i kako kada uglavnom na temelju onoga koji nekretninu kupuje, dakle koji daje, a to su uglavnom u ovom prijedlogu zakona jedinice lokalne samouprave. Naime, ako novi vlasnik ne privede nekretninu svrsi zbog koje je izvlaštena ili je koristi protivno namjeni on se ne sankcionira, neće doći ni do poništenja pravomoćnog rješenja. To npr. nastupit može prenamjena sa naslova planova prostornog uređenja, te takvom odredbom daju se velike mogućnosti zloupotrebe o čemu predlagatelj nije poveo dovoljno računa. Ja sa maloprije u svojoj replici se osvrnula na jedan slučaj, poznat iz Grada Zagreba, dakle gdi se nije radilo o izvlaštenju i tim naknadama, nego se radilo o otpuštanju komunalnog doprinosa, odnosno poglavarstvo je donijelo jednu odluku da se dotičnog investitora oslobađa plaćanja komunalnog doprinosa, što je vrlo slično ovome, naime jer se procijenilo da je izgradnja jedne škole od tzv., što je kolega Bošnjakovi rekao, društvenog interesa, odnosno javnog interesa možemo to danas zvati. Međutim, ponovno ponavljam radi se o školi sa 36 razreda, u njoj ide po 20-toro đaka u svaki razred, svaki đak svake godine uplati 20 hiljada kuna i tu se gospodo ne radi ni o kakvom javnom interesu, tu se isključivo radi o privatnom interesu. Dakle, ako mi idemo sa izvlaštenjem i sa idejom o izvlaštenju o, govorimo dakle ako te odluke, odnosno prijedlozi od strane jedinica lokalne samouprave idu za izgradnjom komunalne infrastrukture, stavimo tu na prvo mjesto recimo prometnice ili stavimo tu na drugo mjesto recimo baš komunalnu infrastrukturu od tipa plinovoda ili toplovoda ili vodovoda ili kanalizacije. Moramo se dobro pitati što će biti za recimo 5 ili 10 godina. Vi znate da malo po malo kako gdje, negdje brže, negdje polakše ide u prodaju, odnosno u privatizaciju neke tvrtke, neka javna poduzeća, prvo će ići jedna, onda će polako ići i komunalna kako gdje i kako kada. Što će tada biti sa tom, s tim izvlaštenjem, s tom infrastrukturom i kako će se nešto što je bilo danas izvlašteno u jednu namjenu sutra naći u rukama drugoga? Dakle, doći će do prenošenja vlasništva, a ako će doći prenošenja vlasništva, a slučaj imamo sada i na VTK-u gdje se sporimo da li je infrastruktura VTK-a vlasništvo T-coma ili nije vlasništvo T-coma, dakle upravo o takvoj temi se radi. Dakle, da li te cijevi koje … [[Govornik se ne razumije.]] su našim zajedničkim novcem, da li su te cijevi ušle u temeljni kapital ili nisu. Dakle, to su sve ovdje neraščišćene stvari, ako idemo u izvlaštenje, ako smo po obeštetili vlasnike i po tzv. tržišnoj cijeni da li je to nešto može sutra uopće biti predmet daljnjeg prometovanja, odnosno daljnje prodaje. Što je sa javnim interesom recimo prometnica? Da li je javni interes prometnica koja se vodi do nečeg privatnog objekta pa možda usput i pobere nekoliko drugih objekata, ali da li je to javni interes? Dakle, utvrđivanje tog javnog interesa na nivou detaljnog plana, ja se vraćam malo i na vas kolega Frano. Razlika je utoliko što detaljni plan zaista daje detaljnije podatke za tehnologiju, odnosno za tehniku provođenja izvlaštenja, ali ono o čemu sam ja shvatila kolegu Leku on tvrdi da kroz prostorne planove imate upravo definirano ono što je interes od države Hrvatske. Dakle, interes države Hrvatske se već iščitava iz prostornih planova. Ako je autocesta i sigurno ucrtana u prostorni plan i za nju nije sporno da je ona od interesa za državu Hrvatsku, kako bih rekla parcelacija za izgradnju autoceste, odnosno lokacijska dozvola je nešto što je na nivou detaljnog plana. Dakle, to su dvije potpuno odvojene stvari. Ovo je određivanje prioriteta, a ovo je tehnologija provođenja. Svakako bi se u svojoj raspravi htjela osvrnuti na još jedan segment, a to je ono što je netko od prethodnika mojih danas rekao, to je izrađivanje planova, generalnih urbanističkih planova ili drugih planova drugog reda gdje je gradska uprava ili županijska uprava ili lokalna uprava predodređuje jedan prostor za neki daljnji razvoj. To zaista gledajući u povijesti to što bližu što dalju našim građanima stvarno stvara objektivno velike probleme. Primjer je jedan vrlo eklatantan. 50 godina ili 30 godina je prostor uz rijeku Savu, jedan segment bio čuvan za potencijalnu izgradnju buduće prometnice prema Sisku. Dakle, 30 godina ljudi koji su se našli na toj tadašnjoj trasi nisu mogli niti maltene rekonstruirati svoju kuću, mogli su samo izgraditi 75 kvadrata za zahod i kupaonicu … [[Govornik se ne razumije.]] minimalne tehnička poboljšanja da bi zatim nakon tih 35 godina potezom … [[Govornik se ne razumije.]] netko rekao da ta trasa više ne ide njihovom nekretninom nego da eto ide baš nekim drugim voćnjakom koji je baš slučajno u nekom drugom vlasništvu gdje su neke druge šljive koje drži neki drugi čovjek. Tu imamo dva aspekta problema. Prvi aspekt problema je da se manipulira sa zemljištem jer se zna da cijena zemljišta skače ovisno o tome koja se namjena dodijeli i drugi aspekt toga je što je sa tim čovjekom koji ustvari s kojeg ste 30 godina kroz određenu papirnatu odluku ograničili u bilo kakvom raspolaganju svojim vlasništvom, čak i u onim minimalnim, onom minimalnom smislu da sebi osobno osigura dostojanstveniji život. Tu dakako mislim da se radi, dakle ovaj Zakon o izvlaštenju mislim da je samo jedan mali segment u nizu mnogočega toga što će trebati mijenjati ja ću reći u jednom paketu zakona koje bi trebalo mijenjati u okviru cijele urbanističke regulative, dakle prostorne urbanističke regulative od urbane komasacije, od ne znam i nekih drugih instrumenata. Dakle, ovo je samo jedan mali, mali instrument. Bojim se da ovako sam po sebi bi mogao izazvati više štete nego koristi u ovom trenutku iako dugoročno gledajući zaista mislim da ćemo nešto na njemu trebati poraditi. Evidentno je da je predlagatelj propustio sveobuhvatno razmotriti pravne pozicije svih sudionika u postupku izvlaštenja, a posebice poziciju vlasnika čija se sama nekretnina izvlašćuje i na kraju smatram da bi bilo nužno otkloniti nedoumice po kojem propisu se provode postupci određeni u ovom Zakonu u kom smislu sam podnijela i jedan mali amandman, ne znam da li je došao svima na klupe. Još možda samo jedan mali segment, dobro mogu to i kroz amandman. Da, zaista je smiješna kaznena odredba. Kaznena odredba gospođo tajnice gotovo da i gradonačelnik Grada Zagreba može zamoliti sekretaricu da to plati umjesto njega, takva je kaznena odredba, a o gradu da ne kažemo. Grad koji ima 6 i pol milijardi kuna plaća između 5 i 15 hiljada kune kazne za zloupotrebu. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Imamo jednu repliku, nadam se kratku, gospodin Frano Matušić.
Evo gospodine potpredsjedniče, nastojat ću biti kratak. Naime, točno ste primijetili kolegice da je jedino moguće tehnički izvesti izvlaštenje ako postoje planovi nižeg reda, dakle detaljni plan uređenja ili ako postoji lokacijska dozvola to je točno i zato i jest to zapravo bolja zaštita vlasničkih prava. Ovo što ste govorili o ovim nepravilnostima vezano za slučaj Sisak ja se slažem da je to, to je jako loše, ali to je loše ali to je loše. … [[Upadica se ne čuje.]] Na trasi, govorili ste o trasi Zagreb-Sisak pardon, nije nikakav slučaj, nego riječ je o toj trasi, ali konkretno te stvari se rješavaju urbanom komasacijom i nekakvim drugim instrumentima i bilo bi dobro da imamo to ispred sebe za budućnost. Što se tiče kazne one su na žalost poticajne u tom smislu da podržavam, svakako bi trebalo izmijeniti kazne od 500 do 2 tisuće kune one jesu poticajne, ali ovdje konstantno se provlači kako će lokalna samouprava raditi izvlaštenje. Dakle, ovdje se radi isključivo o intervenciji države u vlasnička ovlaštenja, dakle o tome se radi ako država procijeni, a procjenjuje, temeljem Ustava zna se za što se može taj institut koristiti, prema tome ja sumnjam da će netko ići u ono što je maloprije netko iz SDP-a govorio da će se uzeti nečija kuća pa da će se onda ona iznajmljivati i da će se dati nekome tko će to iznajmljivati. To je mislim, to je prebanalno i sasvim sigurno da se ovaj institut neće koristiti u te svrhe niti je moguće, niti temeljem zakona i Ustava ni temeljem novog Zakona o izvlaštenju.
Hvala. Odgovor gospođa Čičin-Šain. Izvolite!
Hvala gospodine potpredsjedniče. Kolega, kad sam govorila o razlici htjela sam naime istaći da je kolega Leko mislio na prioritete, dakle prioritete. Dakle, oni objekti koji su od takvog značaja da bi Hrvatskoj bili važni već su ucrtani i u prostornim planovima odnosno već su definirani u prostornim planovima. A tehnikalija, kako to provesti, kako parcelaciju, koliko oduzeti, da li samo ono što je u trasi ili nešto šire, koliko nadoknaditi itd. to su tehnički aspekti toga. Dakle, to su potpuno odvojene stvari. A što se tiče kazni mislim da je to nesporno. Međutim, što se tiče jedinica lokalne samouprave one ionako samo daju po ovom zakonu prijedlog prema Vladi a Vlada utvrđuje interes. Dakle, Vlada može i ne utvrditi interes. Međutim, ovo predlaganje bojim se kažem upravo toga. U planovima se zacrta jedan objekt bilo koje namjene, recimo infrastrukturne namjene, ne dođe do njegove realizacije, zašto se ne vrati zemljište nakon dvije ili tri godine ako se to nije realiziralo, zašto se ne vrati natrag bivšim vlasnicima, pa kada se steknu uvjeti ide se u ponovno izvlaštenje, ili neka se ide u izvedbu samo nakon toga neka se ograniči pravo vlasništva nad time što se izvelo a ne da se stvori mehanizam za zloupotrebu da vi danas gradite jedno da bi to jedno u nekakvom društvenom ili javnom interesu da bi to nešto završilo sutra u rukama nekog privatnika.
Hvala. I zaključno državna tajnica gospođa Bagić. Izvolite!
Zahvaljujem gospodine predsjedavajući. Uvažene dame i gospodo zastupnici! Koliko je tema izvlaštenja ili ako možemo upotrijebiti raniju riječ iz sustava društvenog vlasništva eksproprijacija važna i bitna pokazuje i ova rasprava. Naime, tu je riječ o osjetljivim pravima i teškom uspostavljanju balansa pa smo se čini mi se vratili i natrag otprilike dvanaest godina kada je Zakon o izvlaštenju donesen. U ovoj raspravi je već više puta citirana odredba članka 1. Zakona o izvlaštenju pa ja neću ponavljati. Međutim, dozvolite samo podsjetiti. Izvlaštenje se uvijek radi kod izvođenja radova i izgradnje objekata u interesu Republike Hrvatske i kada se ocijeni da će se korištenje nekretnine za koju se namjerava … [[Govornik se ne razumije.]] izvlaštenje postići veća korist, neka opća, javna korist, neki širi cilj i neka šira svrha. Međutim, premda se ona provodi u interesu Republike Hrvatske i zbog prevladavanja nekog drugog općeg cilja korisnik izvlaštenja nije država. To ne mora biti čak ni jedinica lokalne uprave, samouprave. To je neka druga osoba. Ona može biti fizička i pravna. Ta fizička i pravna osoba kada se donese rješenje o izvlaštenju, provede postupak i donese rješenje o izvlaštenju ona postaje vlasnik izvlaštene nekretnine. To mi se čini da se zaboravilo u ovoj raspravi. Ta osoba sad ovaj prethodni vlasnik kome je nekretnina eksproprirana odnosno izvlaštena ma kako to bilo bolno i teško, svima nam se teško odreći naše imovine on više kad postane pravomoćno rješenje o izvlaštenju nije vlasnik. Ovaj koji je postao korisnik izvlaštenja neka druga fizička i pravna osoba je postala vlasnik takve izvlaštene nekretnine ali ta osoba onda u tom smislu koja je postala vlasnik ima zadaću i svrhu da provede onu svrhu zbog koje je izvlaštenje provedeno. Dakle, da izgradi objekt, da izvede određene radove. Međutim, ona kažem jest vlasnik. Ono kako se zapravo njoj postavlja taj cilj, ovo što smo sada govorili pod kraj rasprave kroz prostorne planove i detaljno uređenje prostora. E sada, što se tiče detaljnih planova uređenja prostora. Detaljni plan uređenja prostora onda je s aspekta onoga vlasnika a obaveza ovoga zbog koga smo izvlastili nekretninu jača obveza jer detaljnije propisuje izbor parcele i ono što se može graditi. Detaljni plan uređenja prostora nisu izvan prostora i vremena, oni ne žive za sebe nego moraju biti u skladu sa ovim višim dokumentima, prostornim planovima koji su zbirni naziv za niz prostornih dokumenata. Ali dozvolite s obzirom na ovu odredbu članka 8. jednu samo, 7. jednu digresiju. Baš zbog toga što kada korisnik izvlaštenja po pravomoćnosti rješenja postane vlasnik pokazala se potreba za jednim balansom zbog pravne sigurnosti jer se postavlja pitanje do kada netko kome je to bolno i teško ali doista može onda tražiti da mu se to vlasništvo vrati pod određenim uvjetima. I s druge strane, sada se stavlja ovdje jer mislim da nije u raspravi dovoljno naglašeno odredba o upisu zabrane raspolaganja tom nekretninom kroz pet godina. Dakle, ovaj novi vlasnik tu nekretninu ne može … [[Govornik se ne razumije.]] pet godina, to je važan sigurnosni mehanizam za bivšega vlasnika jer je njemu tako sigurno da neće doći do otuđenja nekretnine, odnosno da eventualno onaj tko bi se upustio u takav pravni promet se upušta u rizik. Jer do sada ako ste postali vlasnik nekretnine to je bilo upisano u zemljišne knjige došlo je do preprodaje nekome trećem s aspekta zaštite povjerenja upravo u zemljišne knjige jer ipak pravimo pomake i sređujemo i povjerenja onoga trećega koji je to stekao ne može se onda takav pravni posao osporavati odnosno može se pokušati ali je pitanje kako bi se uspjelo. Zato se Vladi kao predlagatelju uvažavajući doista primjedbe kako zastupnika vladajućih tako i oporbenih činilo i smatra i tako je ostalo u konačnom prijedlogu zakona da treba ograničiti ovaj apsolutni rok za podnošenje zahtjeva za poništenje pravomoćnog rješenja o izvlaštenju. Zahvaljujem još jednom na raspravi i hvala.
Hvala lijepo. Sad ćemo prekinuti sjednicu. U 15 sati je nastavak. Ponesite ključiće jer je glasovanje. STANKA U 13,48 SATI.
Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o izvlaštenju. Amandmane su podnijeli Klub zastupnika HSP-a i zastupnica Alenka Košiša Čičin-Šain. Amandman 1. Kluba zastupnika HSP-a.
Vlada ne prihvaća. Obrazloženje je sljedeće. Naime, ovdje po našoj ocjeni predlagatelj neosnovano smatra da će doći u nepovoljniji položaj oni kojima je nekretnina izvlaštena kroz razdoblje kraće od posljednjih 5 godina zbog toga što se odredba članka 7. odnosi na situacije, dakle na one situacije koje će nastati nakon stupanja snage ovoga Zakona ali samo podsjećam … [[Govornik se ne razumije.]] odredbe članak 15. ovoga Zakona odnosi se na postupke u tijeku ti se … [[Govornik se ne razumije.]] po važećem zakonu dakle po starom zakonu i nema roka onda za podnošenje rješenja.
Poštovana zastupnica Ruža Tomašić.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Prema priloženoj odredbi članka 7. prijedloga danom njihovog stupanja na snagu prijedlog za poništenje rješenja o eksproprijaciji mogli bi podnijeti samo oni kojima je nekretnina … [[Govornik se ne razumije.]] kroz razdoblje kraće od posljednjih 5 godina. Po dosadašnjim odredbama Zakona o izvlaštenju taj rok bi bio neograničen. Bilo bi nepravedno na tako drastičan način smanjiti tu mogućnost stoga bi rok od 5 godina od dana stupanja na snagu ovih izmjena i dopuna zadovoljilo načela morala i pravednosti s jedne strane i načelo pravne sigurnosti s druge strane. Tražim glasovanje za, molim lijepo.
Molim glasovati. Rezultat? 19 za, 2 suzdržana, 62 protiv. Amandman 2.
Gospodine predsjedniče Vlada ne prihvaća.
Što je palo to bilo? Što je palo? Ništa nije palo. Amandman 2. onda.
Amandman 2. gospodine predsjedniče Vlada ne prihvaća. Naime, ne može se propisati i odrediti da se od općih odredbi zakona isključuje samo određena vrsta nekretnina poljoprivredno zemljište uz dužno poštovanje i razumijevanje za obrazloženje ovoga zaključka s tim da dopustite podsjetiti da vezano za ovo obrazloženje ono što je izvlašteno … [[Govornik se ne razumije.]] rješava se po Zakonu o naknadi iako su predlagatelji ovdje pokrenuli postupak Zakon o naknadi na njih se ove odredbe tako ne odnose.
Poštovana zastupnica Ruža Tomašić.
Hvala lijepa. Izgleda da mi se ne isplati ponovo čitati. Tražim samo glasovanje molim lijepo opet za.
Glasovati. Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? 21 za, 3 suzdržana, 62 protiv. Amandman zastupnice Alenke Košiše Čičin-Šain.
Ne prihvaća se zbog toga što je već člankom 42h. zakona o izvršenju propisano da se na postupke po žalbi pred županijskim sudu primjenjuju odredbe Zakona o općem upravnom postupku ako samim zakonom nije drukčije propisano.
Zastupnice nema. Treba glasovati. Molim, uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? Sa 11 glasova za, 4 suzdržana, 63 protiv nije dobio potrebnu amandman većinu. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o izvlaštenju. Molim, uključimo se. Rezultat? Sa 67 glasova za i 23 protiv donesen je predloženi zakon zajedno sa prihvaćenim amandmanima.