Hvala lijepa. I napokon Klub zastupnika SDP-a u ime kojeg će govorit poštovana zastupnica Marina Opačak Bilić, izvolite.
Zahvaljujem. Poštovane kolegice i kolege, poštovani potpredsjedniče HS, poštovana javnosti. Vjerujem da ste ovih dana čuli o velikom onečišćenju zraka u Slavonskom Brodu. Činjenica je da smo često po onečišćenju zraka gori od Pekinga i to ne samo ovih dana. Sa tim problemom borimo se već godinama, ali nažalost bez nekog značajnijeg pomaka. Tako su dopuštene vrijednosti koncentracije sumporovodika tijekom prosinca 2020. u samo 5 dana prekoračile satnu graničnu vrijednost čak 30 puta od dopuštenih 24 prekoračenja tijekom cijele kalendarske godine. A sada smo u situaciji da imamo dnevnu graničnu vrijednost lebdećih čestica izrazito visoke koncentracije. Točnije, 5. je veljače ove godine na mjernim postajama u Slavonskom Brodu izmjerena vrijednost lebdećih čestica čak do 330 mikrograma kojih u prosjeku ne bi smjelo biti više od 20 do 50, što je ekstremno visoko zagađenje. Te su čestice promjera manjeg od 2,5 mikrometra, pa se tako male duže zadržavaju u zraku, a osim u pluća mogu ući direktno u krvožilni sustav. Zrak je onečišćen do te mjere da je i Europska agencija za zaštitu okoliša upozorila u nekoliko navrata građane Slavonskog Broda da ograniče aktivnosti na otvorenom, a da osjetljivi ljudi ne bi trebali izlaziti iz domova. No to očito ne zabrinjava one koji su u RH nadležni reagirati kako bi se ovaj problem riješio, pa nam tako nadležne osobe i Službe za toksikologiju HZJZ tvrde kako granične vrijednosti sumporovodika u Slavonskom Brodu nisu nikada ni približno dosegnule razine koje bi bile opasne po ljudsko zdravlje, te navode kako je to samo jedan bezobrazan plin koji eto samo jako smrdi, što je kako navode tek nelagodno i da je sasvim sigurno kako nitko ne želi živjeti u takvoj atmosferi te da će jedina posljedica biti samo glavobolje i mučnine kod ljudi osjetljivih na mirise. To je odgovor struke i stručnih službi u RH. Kad smo kod struke, Povjerenstvo za praćenje poboljšanja kvalitete zraka u Slavonskom Brodu, osnovano od strane Ministarstva, unatoč konstantnim prekoračenjima, dozvoljenih vrijednosti, nije se sastalo preko 2 godine što potvrđuje upozoravanje brodskih ekologa i udruga, kao i samih građana, da za rješavanje ovog problema nema volje onih koji su nadležni. Dosadašnje obećane mjere ostale su većini samo mrtvo slovo na papiru jer se niti ono minimalno nije provodilo, kao recimo, energetska obnova obiteljskih kuća koje je izostala nekoliko godina za redom, a provođenjem iste smanjila bi se emisija čestica tijekom sezone grijanja. Bilo se spomena i o subvenciji priključaka centralnog toplinskog sustava kućanstvima kako bi se potaknulo korištenje izvora energije s najmanjim emisijama čestica, no i to je ostalo mrtvo slovo na papiru. Ono što u ovom trenutku kao predstavnica građana grada Slavonskog Broda očekujem je, prije svega, odgovor ministra Ćorića što se radilo unazad, evo, samo godinu dana po pitanju rješavanja onečišćenog zraka u Sl. Brodu obzirom da je i EU komisija redovno upozoravala na taj problem i koje su mjere poduzete kako bi se kvaliteta zraka poboljšala. Očekujem i odgovor ministra vanjskih i europskih poslova pristupamo li rješenju ovog problema kao ravnopravna država članica EU i kojim europskim institucijama smo se do sada obratili. Imamo li službene informacije o tome radi li ili ne radi rafinerija u Bosanskom Brodu. Očekujem i odgovor ministara zdravstva izvještava li nadležno ministarstvo kontinuirano o dostupnim rezultatima studije utjecaja ekoloških čimbenika na zdravlje ljudi koje se trebalo provoditi od 2016. g. Osim što nas je zadesilo ranije zagađenje vode, sada pandemija, mjere, nošenje maski, mi čak ne možemo izaći van i prošetati jer nam je zrak onečišćen. Previše je vremena prošlo, a predugo ovaj problem nema konačno rješenje. Svakako ću inicirati tematsku sjednicu saborskog Odbora za zaštitu okoliša na ovu temu jer građani Sl. Broda zaslužuju puno više informacija od pukog nagađanja i od pustih obećanja. I naravno, stanovnici Sl. Broda zaslužuju konačno rješenje. Hvala.
Hvala lijepo. Budući da je jedan sat, mi ćemo sada zastati sa ovom točkom i prijeći na iznošenje stajališta u ime kluba zastupnika i nezavisnih zastupnika pa ćemo nastaviti nakon toga sa točkom. Prvi je Klub zastupnika Hrvatskih suverenista u ime kojeg će govoriti poštovani zastupnik Marijan Pavliček. Nema ga, gubi pravo na govor. Pa će onda sljedeći biti Klub zastupnika Centra i GLAS-a u ime kojeg će govoriti poštovana zastupnica Marijana Puljak. Nema je, gubi pravo i ona na govor. Pa će onda u ime Kluba zastupnika Domovinskog pokreta govoriti poštovani zastupnik Ante Prkačin. Izvolite.
Hvala g. potpredsjedniče. Evo mene ima. Kada bi trebao dati naslovom ovom mom slobodnom govoru, on bi bio HOS u vrtlogu hrvatske politike. Nakon zadnjeg skandala u Zadru, a prije toga se slična stvar dogodila u Okučanima, pa mjeseca dana prije toga u Jasenovcu ozbiljan sukob predsjednika Republika sa pripadnicima i simbolima HOS-a i nakon toga HOS postade jedan ozbiljan politički problem u RH. Ja kao autentičan predstavnik i pripadnik ove ozbiljne ratne, neću reći vojne nego ratne formacije, uzimam si pravo, a osjećam i potrebu progovoriti tim više što me moji prijatelji suborci s prve crte pozivaju često da progovorim, posebno na ovu temu. Kada kažem autentičan HOS-ovac ili pripadnik HOS-a, prošao sam od zapovjednika voda i satnije do načelnika ratnog stožera, sve moguće ratne i zapovjedne varijante u HOS-u, vratio se ponovo u HS i evo došao u priliku rješavati ono što sam smatrao da je riješeno tamo negdje '91., druge, treće godine kada smo mi HOS-ovci pokazali na terenu i na ratištu tko smo, što smo i koliko vrijedimo. Međutim, nakon zadnjeg skandala krenule su velike priče iz tri izvora. Moje prijatelje, moje suborce, pa i mene osobno najviše smetaju oni koji nas brane, oni koji nas ne vole, koji nas napadaju, koji idu gotovo dušmanski na nas oni su barem jednostavni. Oni ne osporavaju naš doprinos obrani Hrvatske, međutim njih smeta nešto drugo, njih smeta uzvik „Za dom spremni“ u našem amblemu u našem grbu u našem pozdravu. Tvrde da isti takav pozdrav, iste takve insignije da je imala jedna druga hrvatska vojska, da je to imala ustaška vojska u II. Svjetskom ratu i istini za volju nisu daleko od istine. Sat treba postaviti kako treba da bi se problem riješio. Oni koji nama u ovom trenutku čine najveću štetu to su ti kojekakvi koji nas brane pričama da HOS-ov pozdrav „Za dom spremni“ nije ustaški nego stari hrvatski povijesni pozdrav, pa krenemo kroz povijest nigdje nije takav pozdrav naći ne možemo. On je prvi put kao takav složen i izgovoren 1929.g. nakon 6.januarske diktature Aleksandra Karađorđevića, pa onda priče HOS nema veza sa ustaštvom i fašizmom, sa fašizmom nema veze, sa ustaštvom veze ima, ali treba vidjeti kakva je to vrsta veza pa dal je moderna Hrvatska država je nastala na temelju Domovinskog rata, ne treba ulaziti u II. Svjetski rat, da bi ovaj problem riješili trebamo ući u II. Svjetski rat i vidjeti što se tamo događalo. Nešto što je vrlo zanimljivo, da nam i prijatelji i neprijatelji spočitavaju taj fašizam, taj fašistički pokret. Hoćemo li doživjeti da netko u hrvatskoj javnosti napokon kaže nešto značajno o tom fašističkom pokretu, o tom pokretu koji je nastao 23.3.1919. u Milanu pa se proširio po cijeloj Europi, pa došao u bivšu Jugoslaviju, međutim u Sloveniji je našao utočište, u Srbiji je našao utočište, Hrvati ga nisu željeli, '29.g. u Sloveniji su osnovana dva takva fašistička pokreta i fašističke ćelije, '30.g. to isto se dogodilo i u Srbiji kod Hrvata dok je hrvatska volja odlučivala o tome takvog pozdrava nije bilo. Ja se bojim da ću vrijeme potrošiti prebrzo i u dogovoru sa mojim prijateljima tema je zahtjevna, ja ću je nastaviti sutra. Međutim, dakle najvažnije da vam ispričam onu priču koju sam saznao od dvojice HOS-ovaca, jedan je 35-godišnji Marko odnosno 35-godišnji kada je ušao u rat, a drugi 16-godišnji Darko Peranović dvije vrlo zanimljive priče koje će najbolje ilustrirati kako su ti hrvatski domoljubi i iz kog razloga su pristupili HOS-u. Hvala lijepa g. predsjedniče.
Hvala lijepa. Slijedeći Klub zastupnika je onaj HDZ-a u ime kojeg će govoriti poštovana zastupnica Grozdana Perić. Izvolite.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče. Poštovane kolegice i kolege, poštovana javnosti, ja ću u ime Kluba HDZ-a izreći stajalište, a tiče se našeg svakodnevnog života, tiče se onoga što događalo i događa u aktualnom vremenu. Naime, ne tako davno smo donijeli proračun za 2021., '22., '23. i tada se u mnogome raspravljao o tome kakve su projekcije i što nas očekuje u budućem razdoblju. Mnogi tada su sa skepsom zapravo sve one projekcije koje su navedene često su izrečene i kritike, međutim upravo stajalište i Europske komisije koje je sada izašlo najnovije zapravo govori da je hrvatsko gospodarstvo, da će pad ove godine biti odnosno prošle 2020. 8,9% što je bolje od onih prognoza koje su bile, a bila je to 9,6%. Istovremeno za 2021. se očekuje rast gospodarstva od 5,3, a slijedeće od 4,8%. Moramo reći da taj očekivani rast je treći u EU i to u odnosu na ostale države. Španjolska ima 5,6%, a Francuska očekivanih 5,5%. Isto tako kada se govorilo o procijenjenom padu Hrvatska je četvrta po redu u odnosu na nas Španjolska ima pad od 11%, a Grčka 10 i Malta 9%. Ono što se nije uzimalo u obzir i što je Europska komisija navela da u samoprocjenu ovogodišnjeg odnosno ovogodišnjeg rasta nije uzet u obzir i mehanizam za oporavak i otpornost gdje ne zaboravimo da Hrvatska ima na raspolaganju preko 5,94 milijarde EUR-a nepovratno i 3,6 milijardi EUR-a putem zajmova. U ovoj godini već 2021.-voj Hrvatska će povući 13% za predfinanciranje što itekako pomaže našem gospodarstvu. Ono što trebamo itekako istaknuti da je u ovoj godini se predviđa rast investicija i to je s obzirom na eto događaje koji su se događali vezano za potres prvenstveno u građevinskom sektoru. Stopa inflacije je oko 0% međutim ona se očekuje da će biti blagog porasta od 1,2 odnosno 1,5% u 2022. Nemojmo zaboraviti da je prošlogodišnje razdoblje je bilo pada cijena nafte i to je itekako utjecalo na stopu inflacije, a taj se utjecaj gubi. Još jedanput želim istaknuti da je upravo pravovremenim i kvalitetnim mjerama koje je Vlada RH poduzela da bi zaštitila radna mjesta, da bi pomogla poduzetnicima da ostvare i da zadrže primjerenu likvidnosti i gospodarsku djelatnost to je itekako utjecalo na ovaj poboljšani status RH odnosno očekivani pad u protekloj ovoj 2020.-toj godini. Isto tako, vrlo kvalitetnim planiranjem javnih financija i proračuna RH odgovornim ponašanjem i mjerama koje su vrlo kvalitetno i brzo primjenjivane, dakle sve je to rezultat ovako pozitivnih kretanja i stoga evo držim da ćemo čak ostvariti moguće i bolje prognoze od onoga koje sada imamo, a koje su itekako kvalitetne i značajne. Hvala.
Hvala vam. Molim vas nemojte to raditi za to postoji određeno vrijeme i postoji nekakav red pa ako se drugi mogu pridržavati dajte se i vi molim vas. Sad će u ime Kluba zastupnika Mosta govoriti poštovana zastupnica Marija Selak RAspudić.
Kolegice i kolege saborski zastupnici. Uvaženi potpredsjedniče Sabora. Ovaj petominutni govor iskoristit ću da najavim sutrašnju zajedničku tematsku sjednicu čak triju saborskih odbora, Odbora za ravnopravnost spolova, Odbora za obrazovanje, znanost i kulturu i Odbora za informiranje, informatizaciju i medije. Tema ove zajedničke sjednice čak triju odbora, bit će „Što institucije mogu učiniti u slučaju spolnog uznemiravanja na javnim institucijama“. Osim članova i članica odbora koji će sudjelovati na ovoj zajedničkoj tematskoj sjednici zadovoljstvo mi je da mogu reći da su se na nju odazvali i svi pozvani gosti iz javnih institucija koji su u posljednje vrijeme direktno ili indirektno bili dio ovih rasprava koje se tiču spolnog uznemiravanja na javnim institucijama. U tom smislu u rad ove sjednice uključit će se i Radovan Fuchs ministar znanosti i obrazovanja, Nina Obuljen Koržinek ministrica kulture i medija, Jure Martinović državni tajnik u Ministarstva pravosuđa i uprave, Višnja Ljubičić pravobraniteljica za ravnopravnost spolova, Marin Milković predsjednik rektorskog zbora, Damir Jugo predsjednik Vijeća veleučilišta i visokih škola, Franka Perković Gamulin dekanica Akademije dramske umjetnosti, Kazimir Bačić glavni ravnatelj HRT-a, Morana Paliković Grudan u ime Nadzornog odbora HRT-a, Helena Mežnar predstavnica Radničkog vijeća HRT-a, Maja Mamula koordinatorica Ženske sobe, Josip Periša predsjednik studentskog zbora Sveučilišta u Zagrebu i predstavnik vijeća studenata Veleučilišta i visokih škola. Sutrašnja sjednica jedinstvena je prilika koja pokazuje da postoji zajednički interes i mogućnost dogovora da neovisno o našim stranačkim pripadnostima progovorimo o jednoj temi koja je od društvene važnosti, to je tema spolnog uznemiravanja na javnim institucijama. Imamo tu priliku da o toj temi razgovaramo i sa ostalim društvenim akterima koji su uključeni u ovaj dijalog i da po prvi put otvorimo sva pitanja koja su javnost mučila proteklih dana da na njih dobijemo konkretne odgovore, ali da se pokrenemo i korak iznad toga da dođemo do onoga što je naš temeljni zadatak, a to je kreiranje primjerenog zakonodavnog okvira da bismo onemogućili spolno uznemiravanje u budućnosti. Povodom ove sjednice imajući u vidu sve načine na koje je ova rasprava tekla u javnosti proteklih dana i potencijalne smjerove kojima da će se dalje razvijati, htjela bih istaknuti 2 stvari. Prva je da smo sve više svjedoci jednog procesa institucionalizacije medija, a to je da su mediji ti koji otkrivaju, procesuiraju i kažnjavaju zločince. Sve što se događa i na razini drugih afera, tako i onih afera kojima se tek naknadno bavi državno odvjetništvo, a sad i u slučaju spolnog uznemiravanja odvija se isključivo kroz medije. Mi uistinu živimo u medijski posredovanoj stvarnosti i mediji su u startu odredili i jedan, da li jedan početni impuls cijeloj ovoj priči jer su ukazali na sami problem. No, ukoliko nastavimo njegovati isključivo institucionalizaciju medija, a zanemarivati institucije koje bi se trebale u prvom redu baviti procesuiranjem ovakvih slučajeva mi se nalazimo u jednoj opasnoj zoni gdje žrtve mogu biti potencijalno dvostruko viktimizirane time što se njihovi slučajevi protežu kroz medije. I jednako tako nalazimo se opasnosti da dođemo i do bijesne gomile jer koliko god uloga medija u društvu bila važna procesuiranje kroz medije samo je korak do javnog linča u koji se mogu uključiti i svi ostali. U tom smislu nadam se da će ova sjednica doprinijeti ojačavanju institucija koje će moći kvalitetno obavljati ovaj posao. A druga stvar na koju bih htjela upozoriti na tragu Kantova kategoričkog imperativa čija jedna formulacija govori da treba djelovati tako da tretiraš ljude kao i sebe uvijek kao cilj, a nikada kao sredstvo. Na tragu svega onoga čemu smo svjedočili proteklih dana u javnoj raspravi te nam ne bi trebale rasti zazubice svaki put kada se pojavi određeni slučaj niti bi se ijedan slučaj spolnog uznemiravanja trebao iskorištavati u neke druge privatno političke obračune. Da bismo pronašli minimum zajedničkog konsenzusa koji nam je potreban i za koji vjerujem da postoji u ovoj važnoj i teškoj temi trebamo se othrvati porivu da iskorištavamo ovu temu za neke druge interese i fokusirati na ono što je sam predmet rasprave. Nadam se da ćemo u takvom konstruktivnom duhu imati priliku svi zajedno sutra raspravljati o spolnom uznemiravanju na javnim institucijama. Hvala.
Hvala. Slijedeći Klub zastupnika bit će onaj nacionalnih manjina u ime kojeg će govoriti poštovana zastupnica Ermina Lekaj Prljaska, izvolite.
Poštovani predsjedavajući, poštovani kolegice i kolege. Danas obilježavamo Međunarodni dan žena i djevojaka u znanosti. Ovo godišnje obilježavanje ovog plemenitog i značajnog datuma je nažalost u potpunosti zasjenjeno nedavnim skandaloznim događanjima vezanim uz naše najveće sveučilište. Prijave za seksualna zlostavljanja i zastrašivanja studentica na pojedinim fakultetima Sveučilišta u Zagrebu predstavljaju tek vrh ledenog brijega. Problemima koji su se desetljećima gomilali u akademskoj zajednici nažalost ne nazire se kraj. Ukoliko se rješavanju ovih problema ne pristupi na studiozan i odgovoran način strahujem da u budućnosti nećemo uopće u Hrvatskoj imati razloga za obilježavanje ovog dana koji promiče žene i djevojke u znanosti. Iako žene u daleko većem postotku završavaju različite studijske programe u odnosu na svoje muške kolege uočeno je da u gotovo svim poslovnim klasterima, ali i u visokom obrazovanju i znanosti dominiraju muškarci. Moram napomenuti da ova situacija nije samo karakteristična za našu zemlju već je sličan fenomen primijećen i na svjetskoj razini. Statistike pokazuju da udio žena među istraživačima na globalnoj razini iznosi svega 29,3%. Smatram kako je za prosperitet našeg društva od iznimne važnosti uključiti što veći broj žena u različite gospodarske sektore jer je znanstveno dokazano da su mješoviti radni timovi kreativniji i inovativniji, te da postižu i bolje poslovne rezultate. Posebno se manjak žena stručnjaka osjeća u tehničkim znanostima i inženjerstvu koji se kod nas i dalje smatraju primarno muškim zanimanjima. Kako bismo zajedno mijenjali te trendove nužno je popularizirati tehničke struke među djevojkama u završnim razredima srednjih škola. U te aktivnosti bitno je uključiti i roditelje jer je njihova podrška od iznimne važnosti u odabiru željenog studija i buduće profesije. Potpuno je razumljivo da na izbor struke uvelike utječe i mogućnost zaposlenja nakon završenog studija. U prilog odabiru tehničkih fakulteta govori i podatak da se mnogo lakše dolazi do posla kako u Hrvatskoj, tako i vani s diplomom ovih fakulteta nego s diplomama društvenih i humanističkih studija. Iako su žene i muškarci formalno izjednačeni u mogućnostima napredovanja kroz akademsku hijerarhiju evidentno je da su na višim razinama odlučivanja zastupljenije njihove muške kolege. Smatram kako bi za prevladavanje postojeće duboke krize u velikim akademskim sustavima bilo od iznimne važnosti postići spolnu ravnotežu prilikom formiranja tijela koja će upravljati i usmjeravati te sustave u budućnosti. Koristim ovu priliku da svim studenticama i znanstvenicima, znanstvenicama čestitam njihov dan, te ih potičem da i dalje marljivo rade na usavršavanju svojih znanja i vještina, te da se hrabro izbore za akademska mjesta koja im po njihovom talentu i zaslugama pošteno pripadaju. Hvala.
Hvala lijepa. Sljedeći klub zastupnika biti će onaj HSS-a i HSU-a u ime kojeg će govoriti poštovani zastupnik Željko Lenart. Izvolite.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče. Moje današnje obraćanje je u vezi onoga što se vrti ovih dana kroz medije, a to je kako Vlada i Ministarstvo poljoprivrede pokušavaju opravdati i javnost pripremiti na donošenje Zakona o sjemenu i sadnom materijalu. Inicijativa „Sjeme je naše ljudsko pravo“ u koje su se okupile udruge koje sačinjavaju preko 25.000 članova iz cijele RH pokušavaju ukazati javnosti na štetnost ovog zakona. Ovim prijedlogom zakona čini se šteta upravo onima najslabijima u poljoprivrednoj proizvodnji, najmanjima, najmlađima, onima koji se razvijaju i grade svoje OPG-ove, a ja postavljam pitanje zašto, zašto ukidamo pravo na nešto što je u EU dozvoljeno? Pa to je farmersko sjeme ili kako ga ovaj zakon naziva „sjeme s poljoprivrednim gospodarstava“. Ne znam zbog čega se forsira donošenje ovog Zakona o sjemenu i sadnom materijalu prije donošenja europske regulative koja će definirati područje sjemenarstva koje je u trenutku u postupku. Poštovani potpredsjedniče, ja vas molim da mi zaustavite vrijeme, ja bih vas molio da ne govorite na telefon u trenutku dok ja pričam i ometate me u raspravi. Vi danas ste opominjali i uzimali riječ drugim zastupnicima, pa vas molim da se pridržavate onda i toga. Dekoncentrirate me i ne dozvoljavate mi da raspravljam slobodno.
Ja ne vidim kako vas dekoncentriram, ali izvolite, zaustavili smo vrijeme, izvolite nastaviti, samo izvolite. Usput budi rečeno kad slijedeći puta ja vas vidim sa mobitelom isto ću vas onda na slični način.
g. Potpredsjedniče, ja vas sa mobitelom ne ometam već koristim mobitel kao alat u ovoj sabornici da s interneta skidam ono što me zanima i o čemu raspravljam, a vi meni direktno ometate ovdje u raspravi.
Izvolite nastaviti.
Hvala lijepo. Dakle, EU priprema svoje zakonodavstvo vezano uz sjemenarstvo, a mi trčimo ispred toga umjesto da pričekamo da EU donese regulativu i da ju tada uskladimo s time. Čl. 16. koji je najviše sporan u ovom zakonu nije u skladu sa međunarodnim Ugovorom o genetskim resursima za hranu i poljoprivredu kojega je Hrvatska potpisala 2009.g., te nije niti u skladu sa Deklaracijom UN-a o pravima seljaka i drugih osoba koje rade u ruralnim područjima, a u koje se navodi da seljaci i druge osobe koje rade u ruralnim područjima imaju pravo čuvati, kontrolirati i štititi i razvijati svoje vlastito sjeme i tradicijska znanja. Ovaj zakon upravo želi uništiti tu mogućnost OPG-ova, pogotovo onih najmanjih. Dovodi se javnost u zabludu kada se pokušava objasniti da se ovim želi smanjiti sijanje zaraženog sjemena i da se ovim želi povećati produktivnost poljoprivredne proizvodnje. Pa nikome od poljoprivrednih proizvođača, a i ja sam jedan od takvih koji se bavi i ratarskom i povrtlarskom proizvodnjom, nikome nije u interesu sijati zaraženo sjeme jer zaraženo sjeme stvara gubitak i nemogućnost prihoda. Sjeme i pravo seljaka nije u interesu Vlade RH sukladno ovome zakonu. Ovaj zakon kaže da mogu proizvođači upisani u Upisnik poljoprivrednih gospodarstava proizvoditi svoje sjeme, ali onda u čl. 17. ovog zakona toliko ograničenja stavlja da proizvođači ne mogu sami proizvodit sjeme već bi ga trebali voziti nekome na doradu koji ga ne znam gdje će ga skladištiti ako 100 seljaka doveze po 10 tona pšenice različitih, ne znam gdje i koji proizvođač i dorađivač može odvojiti to i kasnije isporučiti nakon što ga odobri. To je jedan od problema koji se ovdje ukida. A ono što je još jedan od velikih problema upravo za dobavljače, evo ovdje u ruci imam sjeme koje ja koristim, radi se o paprici Vedrani čije sjeme je proizvedeno u Tajlandu, pakirano je u Nizozemskoj, 1000 zrna košta u maloprodaji preko 600 kuna. Znate tko je odgovoran za kvalitetu ovoga sjemena ovdje? Ne oni koji su proizveli to i pakirali u Nizozemskoj već dobavljač koji ga ovdje prodaje u Hrvatskoj. Prema ovome zakonu ja vas pitam kako taj dobavljač tj. trgovac može biti odgovoran za ovo što nije niti proizveo, niti vidio, niti zapakirao, već ga je kao takvoga unesao iz EU i prodaje ga na domaćem tržištu? Zbog čega uništavamo te ljude? I oni će prestati koristiti ovo sjeme za prodaju, pa ćemo onda vjerojatno morat ić u Nizozemsku, Austriju ili negdje drugdje po ovakvo sjeme. Ova vlada ovim zakonom će uništiti i ono malo što je ostalo od sitne poljoprivrede. Hvala.
Slijedeći Klub zastupnika biti će onaj, zapravo nezavisni zastupnik, poštovani zastupnik Nađi, izvolite.
Hvala poštovani potpredsjedniče sabora. O volovima i Bogovima, o jednakima i jednakijima, o poštenima i koruptivnima, svaki narod sanja svoju neovisnost i samostalnost. To su stoljećima sanjali i Hrvati, ne zbog same te činjenice nego zbog onoga što smatraju da ona donosi, ravnopravnost, pravdu i prosperitet. Samostalnost i neovisnost Hrvatske smo dočekali kao činjenicu, ali ne i ono što su generacije pod tim podrazumijevale. A zašto je tome tako? Možda zato jer imamo 2 Hrvatske, jednu koja živi pošteno i po zakonu, a drugu kojoj je dozvoljeno sve i koja je iznad zakona, jednu koja poštuje sve mjere protiv korone iako im to znači gubitak poslova, egzistencija, pa čak i zdravlja, a drugu koja te mjere donosi, ali ih se ni sama ne pridržava. Pa tako imamo 10-ke primjere gdje su i sami članovi stožera i vlade kršili mjere koje su sami donosili, često kako im je i politički odgovaralo. Tako smo od Božinovića primjerice čuli one slavne izjave „dakle odgovor je nemoguć“. A Beroš kao komentar na veći broj ljudi od dozvoljenog odgovora „to tamo nije izgledalo jako loše“. Evo danas UGP dobije kaznu, a nedavno i neki poljoprivrednik jer je išao na polje, a gđa. Markotić primjerice ništa. A možda problem je i u tome što imamo jednu Hrvatsku koja marljivo radi na stvaranju nove vrijednosti koja puni proračun, a drugu kojoj je samo bitno da njima plaća bude 1. ili 10. u mjesecu bez obzira na stanje u privatnom sektoru. Možda je problem i u tome što s jedne strane imamo ljude koji samo žele raditi pošteno svoj posao, a s druge strane ljude koji ih praktički reketare kroz nebulozne državne propise koje je gotovo nemoguće ispoštovati. Možda je problem i u tome što dok marljivi radnici rade za svoju plaću različiti Ribići i Burilovići se na tome bogate mutnim poslovima ili državnom prisilom. Možda sa dvije različite Hrvatske očituju u tome što i 25 godina nakon rata dobivamo nove branitelje iako mnogi trenutačni imaju nepravedno stečene povlaštene mirovine, dok ljudi koji su stvarno branili domovinu šute i trpe društvenu nepravdu, a neki su si već i oduzeli živote nažalost. A možda se dvije Hrvatske vide i na javnim natječajima gdje sa novcem kojeg uplaćuju svi porezni obveznici financiraju podobne udruge i mediji te subvencioniraju podobna poduzeća, redovito punitelji crnih fondova. Dvije Hrvatske se očituju i kod gotovo svakog odlaska na malo kompliciraniji pregled liječniku gdje jedni mjesecima ili godinama čekaju na pregled dok drugi preko veze ili uz mito na red dolaze sutradan. Moglo bi se reći da su dvije Hrvatske i one gdje oni koji imaju stanove i poslovne prostore u centru Zagreba traže da im obnovu imovine financiraju i oni koji nemaju nikakve nekretnine, pa čak i oni koji imaju jedva za kruh. Sasvim svjež primjer dvije Hrvatske je rektor Boras, čovjek koji bi trebao biti moralna vertikala društva, a koji se preko veze dokopao cjepiva, dok recimo naši pomorci u međunarodnom prijevozu nisu imali tu privilegiju. Dvije Hrvatske predstavljaju slučaj bake koja je trebala u zatvor jer nije platila račun za režije, dok se Tomislav Horvatinčić koji je pravomoćno osuđen za smrt dvoje ljudi, ali je financirao HDZ i dalje slobodno hoda i vozi našim ulicama. Dvije Hrvatske predstavlja onaj istraživački novinar koji riskira prijetnje i ozljede pa možda i život kada objavi neku aferu dok s druge strane imamo glasnogovornika Vlade koji se često sjeti nazvati urednike medija iz njemu znanih razloga. Dvije Hrvatske predstavljaju djeca poštenih i marljivih ljudi koji su se zbog nepravde ili neimaštine iselila u uređene zemlje dok su sa druge strane djeca HDZ-ovaca poput saborskog kolega Đakića kojima je sve dozvoljeno kao malim razmaženim diktatorima i koji sigurno neće otići iz ove zemlje jer znaju da nemaju znanja ni sposobnosti drugdje pošteno zaraditi za kruh. Mogao bih ovakve primjere nabrajati u nedogled no vjerujem da ste shvatili poruku. Za mnoge takve primjere ne moramo ići dalje od Grada Zagreba koji je postao u negativnom smislu primjer korupcije dostojan udžbenika koji je do sada uspjela nadmašiti jedino aktualna Vlada. Država nam je postala samostalna, ali nažalost zarobljena od strane korumpirane kaste koja nema niti trunke obraza. Ušli su u svaku poru društva od seoskih nogometnih klubova i dobrovoljnih vatrogasnih društava do svih institucija poput policije, DORH-a i ono najgore sudstva. Čak i mnoga privatna poduzeća su pod njihovom indirektnom kontrolom jer ako se netko zamjeri vladajućima odmah se onemogućuje pristup nabavama, šalju se inspekcije, pokreću tužbe i slično. To nije zemlja kakvu smo si željeli. Hrvatsku volim i Hrvatska ima nemjerljivo velik potencijal, ali bez jakih i neovisnih institucija i bez poštenih državnika nema napretka, bez jakih institucija i dalje ćemo imati s jedne strane oni koji nemaju novca za skupe lijekove za svoju djecu s rijetkim bolestima [[Upadica Reiner: Hvala.]] dok s druge strane izabrani dužnosnici [[Upadica Reiner: Hvala.]] /Govornik isključen./ [[Upadica Reiner: Hvala.]]
Dobro jutro poštovane zastupnice i poštovani zastupnici. Danas prva točka na dnevnom redu: - Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopuni Zakona o hrvatskom kvalifikacijskom okviru, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 103. Predlagatelj je Vlada RH na temelju čl. 85. Ustava i čl. 172. i 204. Poslovnika HS-a. Prigodom utvrđivanja dnevnog reda prihvatili smo prijedlog predlagatelja da se ovaj zakonski prijedlog raspravi po hitnom postupku. Sukladno čl. 204. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje, a amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu. Molio bih predstavnika predlagatelja da nam da dodatno obrazloženje. Ovdje je poštovani ministar znanosti i obrazovanja Radovan Fuchs. Ministre, pozdravljam vas i molim vas za uvodna izlaganja.
Poštovani predsjedniče HS, uvažene zastupnice i zastupnici. Pred vama se nalazi prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o hrvatskom kvalifikacijskom okviru sa konačnim prijedlogom zakona. Dozvolite mi da započnem sa nekoliko uvodnih riječi o samom alatu hrvatskog kvalifikacijskog okvira odnosno o povezanim pitanjima koja predstavljaju razlog i poticaj za predlaganje izmjena i dopuna postojećeg zakona. Hrvatski kvalifikacijski okvir uveden je Zakonom o hrvatskom kvalifikacijskom okviru koji je usvojen 2013.g. i riječ je o reformskom instrumentu za uređenje cjelovitog sustava kvalifikacija u RH odnosno ostvarivanje strateških ciljeva kvalitetnog obrazovanja relevantnog s obzirom na potrebe tržišta rada, posljedice i za samo društvo i za pojedince, ali i za jednako tako i društvo u cjelini. Okosnica hrvatskog kvalifikacijskog okvira su standardi kvalifikacija koji sadrže minimalne kriterije kvalitete i relevantnosti i koji su podloga za izradu odnosno unaprjeđenje obrazovnih i studijskih programa. Standard kvalifikacija povezuje se sa standardima zanimanja u kojima se u suradnji sa poslodavcima uređuju kompetencije potrebne za tržište rada. Svaka kvalifikacija u hrvatskom kvalifikacijskom okviru smješta se na određenu razinu koja se utvrđuje prema razini pripadajućih ishoda učenja, a smještanje kvalifikacija na razine omogućuje se da se kvalifikacije mogu usporediti i povezati na nacionalnoj, ali i na međunarodnoj razini. Naime, hrvatski kvalifikacijski okvir ima uporište u europskim politikama, te omogućava povezivanje razina kvalifikacija stečenih u RH sa razinama europskog kvalifikacijskog okvira, kao i kvalifikacijskog okvira europskog prostora visokog obrazovanja. Važećim Zakonom o hrvatskom kvalifikacijskom okviru koji je izmijenjen 2018.g. predviđeno je smještanje cjelovitih kvalifikacija na 11 razina i pri tom su na razini 6, razina 6 smještene kvalifikacije koje se stječu preddiplomskim sveučilišnim i preddiplomskim stručnim studijima. Nadalje, na istu razinu, razinu 7.1. slijedeću smještene su kvalifikacije koje se stječu sveučilišnim diplomskim, te integriranim preddiplomskim i diplomskim odnosno specijalističkim diplomskim stručnim studijima. U vezi s tim odlukom ustavnog suda od 10. ožujka 2020.g. prihvaćen je prijedlog Sveučilišta u Zagreba i Pravnog fakulteta sveučilišta u Zagrebu za ocjenom suglasnosti sa ustavom pojedinih članaka zakona o hrvatskom kvalifikacijskom okviru. Odluka ustavnog suda uputila je na nužnost jasnog razlikovanja stručnih i sveučilišnih studija u Zakonu o hrvatskom kvalifikacijskom okviru. U tom smislu ukinute su alineje koje su razinama hrvatskog kvalifikacijskog okvira pridruženi preddiplomski stručni studiji i specijalistički diplomski studiji i ukinut je dio zakona koji je prestao važit i ukinuti dio zakona prestao je važiti 31. prosinca 2020.g. Nastavno na odluku ustavnog suda Ministarstvo znanosti i obrazovanja pripremilo je prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o hrvatskom kvalifikacijskom okviru. O prijedlogu je provedeno savjetovanje sa zainteresiranom javnosti u trajanju od 3. prosinca 2020. do 3. siječnja 2021.g.. Radi rješavanja pravne praznine koja proizlazi iz odluka upravnog suda Vlada RH predlaže da se donošenje zakona provede po hitnom postupku. Kao ključno prijedlogom zakona predlaže se rješenje za odgovarajuće smještanje kvalifikacija koje se stječu završetkom stručnih studija na razini hrvatskog kvalifikacijskog okvira. Jasno se razlikuju stručni i sveučilišni studijski programi i kvalifikacije koje se njima stječu uz uvažavanje njihove vrijednosti i različitosti. U tom smislu umjesto 11 razina cjelovitih kvalifikacija kao u važećem zakonu predlaže se uvođenje 13 razina. Pri tom se kvalifikacije stečene završetkom stručnih i sveučilišnih studija na preddiplomskoj i diplomskoj razini smještaju na različite razine i to preddiplomski stručni studij na razinu 6 ST a preddiplomski sveučilišni studij na razinu 6 SV, specijalistički diplomski stručni studij na razinu 7.1 ST a sveučilišni diplomski studij i integrirani preddiplomski i diplomski sveučilišni na razinu 7.1 SV. Prijedlog zakona time udovoljava zahtjevima postavljenim odlukom Ustavnog suda, uvažava se binarnost sustava visokog obrazovanja u RH koja se očituje u postojanju stručnih sveučilišnih studija te osigurava njihova dosljedna primjena. Također, omogućuje se i jasno razlikovanje prohodnosti jer je uvjeti pristupanja poslijediplomskim sveučilišnim doktorskim studijima razina, to je razina 8.2, kvalifikacija stečena završetkom diplomskog sveučilišnog studija iz razine 7.1 SV. Predloženim zakonskim rješenjem omogućava se nastavak upisivanja standarda kvalifikacija u Registar HKO-a što je ključno za osiguravanje kvalitete i relevantnosti kvalifikacija s obzirom na zahtjeve tržišta rada i projekcije potrebe za zanimanjima i vještinama u budućnosti kao i usporedivost na međunarodnoj razini. Nadalje, omogućuje se vrednovanje kvalitete studijskih programa u postupcima njihovog donošenja i vanjskog vrednovanja na način da se provjerava usporedivost sa kvalifikacijskim okvirima i pripadajućim opisnicama radi razina pojedinih ishoda učenja. Kriterij kvalitete opisani u standardima kvalifikacije pomažu osigurati jednaku kvalitetu svih studijskih programa koji vode do određene kvalifikacije. Osim za provedbu reformskih ciljeva, navedeno je važno i u kontekstu obaveza Hrvatske u europskom prostoru visokog obrazovanja kao i sudjelovanja u europskim udruženjima vezanima za osiguranje kvalitete visokog obrazovanja. Od posebne je važnosti priznavanje kvalifikacija u EU-u i europskom prostoru visokog obrazovanja što je ključno za osiguravanje zapošljivost i osoba koje su određene kvalifikacije stekle. Prijedlogom zakona nastoji se omogućiti i brže i djelotvornije provedba reformskih procesa u cilju povećavanja kvalitete i prohodnosti hrvatskog obrazovanja u skladu sa nacionalnim reprogramom reformi kao i strategijom obrazovanja, znanosti i tehnologije. I stoga prijedlogom zakona, Vlada RH predlaže cjelovito uređenje relevantnih pitanja vezanih za HKO i unaprjeđenje sustava kvalifikacija na svim obrazovnim razinama. U tom smislu uz smještanje kvalifikacija stečenih završetkom stručnih studija na razine, predlažu se i dodatne promjene koje Vlada RH smatra nužnim za učinkoviti daljnji razvoj i provedbu HKO-a. Nastavno na dosadašnje iskustvo u provedbi HKO-a, predlažu se izmjene za ciljem unaprjeđenja, učinkovitosti pojednostavljivanja i ubrzavanja postupka upisa standarda zanimanja i standarda kvalifikacija u Registar HKO-a te unaprjeđenje njihove primjenjivosti i kvalitete. Pri tom se nastoji ojačati izravno sudjelovanje u procesima HKO-a te osnažiti i više uključivosti povećanja resursa u sustavu obrazovanja u čitav proces. Navedeno kao ključno, uključuje promjene koje se odnose na donošenje i dodjeljivanje nadležnosti postojećim agencijama u sustavu obrazovanja, postupke vrednovanja i donošenja standarda zanimanja i standarda kvalifikacija, ulogu sektorskih vijeća kao i imenovanje i razrješenje predsjednika i članova Nacionalnog vijeća za razvoj ljudskih potencijala. Zaključno, namjera je Vlade RH prijedlogom zakona na cjelovit način pristupiti ključnim pitanjima vezanim uz daljnji razvoj i provedbu HKO-a. Predloženim izmjenama nastoji se postići konsenzus svih zainteresiranih dionika te izbjeći daljnje prijepore u vezi sa smještajem stručnih studija na razine HKO-a. Također, uzimajući u obzir praktično iskustvo i naučene lekcije iz dosadašnje provedbe HKO-a, nastoji se unaprijediti postojeći sustav kako bi se unaprijedila provedba ključnih reformskih procesa u sustavu obrazovanja. Zahvaljujem na pažnji.
Hvala vam, ministre, ostanite na govornici jer imamo nekoliko replika. Prva je na redu poštovana kolegica Grman Kizivat, izvolite.
Zahvaljujem, predsjedniče Hrvatskog sabora. Uvaženi ministre, danas ovim izmjenama i dopunama Zakona o HKO-u rješavamo status stručnih i sveučilišnih studija no međutim mene zanima još jedna stvar a to je kada ćete riješiti status poslijediplomskih specijalističkih studija? Naime, oni na tržištu rada nisu prepoznati a trenutačno su jedna razina znači ispod doktorata. Hvala.
Izvolite, odgovor. … [[Upadica sa strane, ne razumije se.]] Možete ponoviti? … [[Upadica sa strane, ne razumije se.]]
Poslijediplomski specijalistički studij je razina obrazovanja ispod doktorata. Kada se ukine magistar znanosti, to je jedina razina obrazovanja ispod doktorata, kada mislite riješiti njihov status? … [[Upadica sa strane, ne razumije se.]] Znači zanima me poslijediplomski specijalistički studij, to je jedini studij koji nije prepoznat na tržištu rada. Kada će taj studij bit pravedno zastupljen na tržištu rada?
Ministre, molim vas, budite tu za govornicom, ne možemo tako ali ... [[Govornici govore istovremeno, ne razumije se.]] Samo malo. Molim sve da glasnije onda govorite samo.
Kada će poslijediplomski stručni specijalistički studij biti prepoznat na tržištu rada, to moramo naravno vidjeti sa poslodavcima, to ne možemo jednostavno ovim Zakonom o HKO-u riješiti. To je nešto, Hrvatski kvalifikacijski okvir definira razinu obrazovanja u smislu koliko dugo ste proveli u nekakvom sustavu obrazovanja, koliko, koji su ishodi učenja postignuti i naravno, te ishode, kao što sam rekao, svrstava u Registar. No međutim, tržište rada je ipak nešto što na neki način i samo sebe regulira pa onda naravno da imamo primjere da poslodavci u nekim slučajevima ukoliko imaju, ajmo reći kandidate ili pristupnike koji imaju više obrazovanja, birat će radije njega iako ovaj sa nižim obrazovanjem može zadovoljiti recimo tu, taj nekakav segment [[Upadica: Hvala vam.]] Prema tome, nisam siguran da bi ovaj [[Upadica: Ministre.]] Okej.
Minuta je vremena, molim vas da se koncentrirate. Kolega Bačić, izvolite.
Hvala predsjedniče HS-a, poštovani ministre, donošenjem HKO-a imam dva pitanja. Prvo je vezano za jedan minimalni objektivni standard, znači povećavanje na ovih 13 razina, hoćemo li uspostaviti jedan objektivni standard, tipa državnu maturu kao kriterij upisa jer znamo da sad pojedina veleučilišta i ne trebaju imati državnu maturu, a na ovaj način možemo steći razinu 6 i samo donošenje HKO-a uvjet je upravo i primjene, nužni uvjet je upravo i osiguravanje kvalitete primjene samoga Okvira, zanima me, čisto mehanizmi uspostave kvalitete ovih razina, tako da točno znamo i same ishode učenja, ali i kvalitetu obrazovanja, zanima me sa strane Ministarstva upravo ti mehanizmi kako da osiguramo svih ovih 13 razina da ipak kvalitetno budu sprovodeni. Hvala vam.
Izvolite odgovor.
Dakle ovako, što se tiče male mature, velike mature, to ne spada uopće u segment HKO-a, to je nešto što spada u Zakon o odgoju i obrazovanju i u ovom trenutku mi smo razmišljali i razmišljamo i započeli smo neke aktivnosti u smislu provođenja nacionalnih ispita, ali u ovoj fazi još naravno, ništa vezano što se uz malu maturu, kako se ona popularno zove. Što se tiče osiguravanja kvalitete, to jest segment koji ulazi u HKO, svako zanimanje može provoditi netko tko je, a registrirana licencirana obrazovna institucija i za to je akreditiran, a jednako tako i nastavni odnosno studijski programi dobivaju licencu, dakle nakon toga imamo sektorska vijeća koja onda potvrđuju da je to adekvatno zanimanje sa adekvatnim ishodima učenja.
Hvala vam. Kolegice Marić, izvolite.
Hvala. Poštovani ministre, dosta ima nezadovoljstva o dosadašnjim mogućnostima upisa u poslijediplomski doktorski studij u području zdravstva, konkretno. Magistra sestrinstva može upisati doktorski studij, a prvostupnica sestrinstva ne može. To je prva stvar, druga stvar, još uvijek u dosadašnjoj Uredbi o nazivima radnih mjesta i koeficijentima ne priznaje se u bolničkom sustavu pojam magistra sestrinstva, a pogotovo ne postoji mogućnost priznavanja magistra sestrinstva, doktor znanosti, odnosno doktorica znanosti. Što možete tim ljudima poručiti, kako ćete taj problem riješiti jer mislim da bi trebalo priznati njima visoku stručnu spremu. Hvala.
Izvolite odgovor.
Dakle evo, poštovana zastupnice, vi znate da je upisivanje poslijediplomskih studija, odnosno doktorskih studija u .../nerazumljivo/... odnosno uvjeta za upisivanje u direktnoj nadležnosti onoga što se zove autonomija sveučilišta, prema tome, da li će i pod kojim uvjetima netko upisivati doktorski studij ovisi o tome kako će i na koji način to definirati samo sveučilište, odnosno pojedina sastavnica sveučilišta. Mi smo i do sad imali, hoće li ga upisivati direktno ili će mu dati da polaže nekakve razlikovne predmete koji mogu ići od ne znam, jednog, dva, pa mogu, pa do ne znam koliko, nažalost, to ne možemo regulirati zakonom, to je onaj segment koji ulazi u ono što smo maloprije govorili, u binarnost samog sustava i to smo ustvari nekada i htjeli, da imamo prohodnost sa jednih studija na druge, što bi u principu značilo da, naravno, to je moguće, ali u prvom redu ovisi o samoj instituciji. Imamo slučajeva već di sada pojedini studenti koji su završavali [[Upadica: Hvala vam. Završite rečenicu.]] [[Govornik se ne razumije.]] su upisali doktorski.
Hvala vam. Kolegice Puljak, izvolite.
Poštovani ministre, u primjedbi koje je Sveučilište u Zagrebu dalo na ovaj zakon kaže se da je dodatno još potrebno predmetne razine kvalifikacija pravilno povezati sa ishodima učenja na način da stručni studiji budu povezani s razinom 6 ishodima učenja, a sveučilišni s razinom 7 razinom učenja. Primjedba ta nije prihvaćena, očekujete li novu ustavnu tužbu rektora Borasa i Sveučilišta u Zagrebu? Hvala.
Izvolite odgovor.
Ja se nadam da se ne jer kao što je netko bio svojevremeno upravo sa tog istog Sveučilišta rekao, 300 je 300, a to su sintagmu uzeli i studenti stručnih studija. Drugih je par rukava koji su konkretni ishodi učenja, ali i razina kvalifikacije je ista. Ne možete nekom osporavati tko je nakon završene srednje škole upisao još dodatnih 2, 3 ili 4 ili 5 godina da je njegovo obrazovanje niže vrijednosti od onog sveučilišnog, ja mislim i tako smo stvar postavili, da je to jednaka vrijednost, jedino se ishodi razlikuju. Tako smo to i definirali, a s obzirom da je Ustavni sud tražio da se u kvalifikacijskom okviru jasno naznači razlika, uveli smo još dodatne dvije kategorije, ili ako hoćete, potkategorije i nadam se i mislim da je to prihvatljivo za sve.
Kolega Pavić, izvolite.
Hvala lijepa poštovani predsjedniče Sabora. Poštovani ministre, većinom se u ovom zakonu spominju izjednačavanja razina stručnih sveučilišnih studija. Mislim da je postignut dobar kompromis, ali ono na što ću se ja referirati su sektorska vijeća. Izrada standarda zanimanja i standarda kvalifikacije je u biti ključan alat za spajanja potreba tržišta rada sa sustavom obrazovanja. S jedne strane, poslodavci kažu standard zanimanja, šta im treba, s druge strane, obrazovni sustav u standardu kvalifikacija ... [[Govornik se ne razumije.]] kvalifikacijama. Ja vam želim čestitati iskreno, kao ministar rada koji je bio zadužen za standarde zanimanja, bila mi je velika frustracija da umjesto 1000 standarda zanimanja smo imali desetke u registru, upravo radi prebirokratiziranog sustava sektorskih vijeća. Tako da čestitke vama na ovome, to će značajno ubrzati sustav rada, spajanje sustava rada i sustava obrazovanja a moje pitanje vama je kako vidite dinamiku daljnjeg upisa standarda zanimanja i kvalifikaciju registra?
Hvala. Izvolite, odgovor.
Hvala lijepa, apsolutno ste u pravu, uvaženi zastupniče, radi se o tome da, ja sam inače isto tako pristaša da ono što se pokaže u praksi, da nije dobro da se mora promijeniti čim prije, sektorska vijeća onako su bila koncipirana i formirana u prijašnjem zakonu ili sadašnji još uvijek dok se ovaj ne izglasa su bila užasno troma, užasno komplicirana tako da vam je podatak koji je točan da je za proteklih 8 g. u Registar HKO-a upisano svega 30 zanimanja. Sad smo to sve skupa vratili natrag agencijama koje su konačno stručne da obavljaju taj posao i ja sam uvjeren da će to ići puno, puno brže i onog trenutka kad zakon stupi u implementaciju, odmah se kreće sa formiranjem sektorskih vijeća.
Kolegica Bedeković, izvolite.
Hvala lijepa, g. predsjedniče, uvaženi ministre sa suradnikom. Jasno je da je povod izmjene i dopune ovoga zakona zapravo oduka Ustavnog suda, slijedom koje je bilo potrebno smjestiti stručne studije na odgovarajuće razine u HKO-u i ovim predloženim zakonom je to i postignuto, dakle postignut je kompromis, ispoštovana je odluka upravnog suda, omogućeno je jasno razlikovanje stručnih i sveučilišnih studija i ono što je najvažnije, zadovoljeni su zahtjevi više od 45, gotovo 50 000 studenata koji studiraju na stručnim studijama. Ono što je važno i htjela bi se referirati na to, promijenjena uloga sektorskih vijeća na način da ona doista postanu savjetodavna tijela s ciljem da ubrza postupak upisa standarda zanimanja u Registar HKO-a a pri tome su jako važne za naglasiti da su agencije u sustavu [[Upadica predsjednik: Hvala.]] visokog obrazovanja, postale odnosno percipiraju se [[Upadica predsjednik: Hvala vam lijepa.]] kao neovisna stručna tijela.
Izvolite, odgovor.
Evo hvala lijepa na tome, upravo je to bila namjera da se vrati natrag, uvažena zastupnice, posao onome tko u principu je tu najstručniji i ovim prijedlogom dakle Agencija visoko i znanosti, Agencija za odgoj i obrazovanje, Agencija za odraslih i Agencija za strukovno obrazovanje u sektorskim vijećima de facto imenuju predsjednike i zamjenika a ostali članovi tih sektorskih vijeća se generiraju iz ostalih zainteresiranih struktura, dakle od komora ministarstva, cehovskih udruženja itd. i mislim da će to uvelike olakšati cijelu stvar.
Kolega Šimičević, izvolite.
Zahvaljujem, predsjedniče Hrvatskog sabora. Uvaženi ministre, evo pozdravljam vašu odlučnu namjeru da riješite HKO i vjerujem da ćemo u ovdje u Sabor danas maknuti politiku i zapravo upregnuti sve naše umne sposobnosti da bi se hrvatska mladež kvalitetno i dobro obrazovala i bila konkurentna na tržištu rada. Ono što bi vas ja želio pitati je broj zanimanja koje mi trenutno imamo i kakve su vaše namjere da mi smanjimo, mi smo poznati da zapravo imamo u Europi najveći broj zanimanja a u kojoj mjeri vi kanite smanjiti broj zanimanja i učiniti ta zanimanja konkurentnim ne samo u Hrvatskoj nego na tržištu rada i ... [[Govornik se ne razumije.]] Hvala lijepo.
Izvolite, odgovor.
Broj zanimanja je u principu jako velik ako se referiramo na ona nekadašnje ranije zakone, bilo je užasno puno ovih zanimanja registriranih, neki su čak bili ovako dosta često upotrebljavani kao popularna sintagma, ne znam, mesar ili koljač, stoka sitnog zub nekad, sjećate se tih zanimanja, sada formalno pravno imamo 30 upisanih kao što sam rekao maloprije, što naravno ne odgovara stvarnosti, to će se vrlo, vrlo brzo promijeniti ali ustvari glavni cilj i posao ovih sektorskih vijeća između ostalog je po meni da registrira buduća zanimanja kojih u ovom trenutku možda čak i nema, kojima treba pristupiti definiranju uopće i studijskih programa i svega skupa i ishoda učenja za one poslove koje ćemo ustvari na tržištu rada trebati relativno skoro.
Kolegice Glasovac, izvolite.
Hvala. Poštovani ministre, ako oko ičega postoji konsenzus od 2012. g., to je onda zapravo svjesnost o potrebi postojanja HKO-a koji će biti na neki način koordiniran sa europskim kvalifikacijskim okvirom i time smo se zapravo pridružili suvremenom visokom obrazovanju 21. st. koji jednako cijeni i stručne i sveučilišne studije odnosno razine visokog obrazovanja. Međutim ono s čim imamo problem je Sveučilište u Zagrebu koje već 2 g. pokušava zapravo ustavnim tužbama i u tome uspijeva, omalovažiti, staviti na neki način diskriminiran i pravno nesiguran položaj studente stručnih studija. Mislite li da će biti moguće objasniti rektoru Borasu da problem ne leži u tome da se njih diskriminira nego da se podiže kvaliteta studija za koje izdašno uzima između ostalog i novac Sveučilišta u Zagrebu?
Hvala vam. Izvolite, odgovor.
Hvala, gđo. zastupnice. Naravno da je to bilo nešto se provlačilo cijelo vrijeme, konačno i ustavna tužba je podignuta od strane Sveučilišta u Zagrebu i Pravnog fakulteta, osobno sam bio na sjednici Rektorskog zbora koje je održano u Zagrebu i objašnjavao u čemu je suština i bit ovoga prijedloga zakona i naravno, objašnjavao da upravo se ne radi o različitim razinama obrazovanja nego da se radi o različitim ishodima a da je kvaliteta studijskih programa nešto na kojem pojedine sastavnice itekako trebaju raditi, ali to se definira određenim drugim zakonima, Zakonom o kvaliteti visokog obrazovanja i na tome treba i dalje raditi i dapače, implementirati taj zakon koliko je god moguće više.
Kolegice Jelkovac, izvolite.
Hvala lijepa predsjedniče, poštovani ministre. Evo, imam upite od naših sugrađana pa vam želim postaviti to pitanje, da razmislite kako riješiti problem. Naime, mi danas imamo situaciju da nam se na Učiteljski fakultet u Zagrebu na modul engleski i njemački upisuju studenti i studij traje 5 godina. Oni završetkom studija imaju kvalifikaciju učitelja koji mogu predavati strani jezik u osnovnoj školi. Međutim, događa im se problem da u trenutku zapošljavanja, da onaj tko završi strani jezik na filozofskom fakultetu i stječe isti broj bodova kao i oni, ima prednost pri zapošljavanju, tako da, oni se jednostavno time smatraju da su u nepovoljnijem položaju i traže da se taj problem razmotri i riješi pa vas molim da to razmotrite i vidite kako pomoći tim našim ljudima da ne budu u nepovoljnijem položaju u odnosu na svoje [[Upadica: Hvala vam.]] kolege koji završavaju filozofski fakultet strani jezik. Hvala.
Izvolite odgovor.
Hvala gđo. zastupnice. Naravno, ali to je opet jedan segment koji prelazi u onaj dio koji je direktno vezan sa Zakonom o odgoji i obrazovanju, prema tome, nema direktnu poveznicu sa ovim Zakonom Hrvatskog kvalifikacijskog okvira, ali svakako da je stvar vrlo bitna i vrlo važna i o tome ćemo definitivno povesti računa.
I idemo sa zadnjom replikom, poštovana kolegica Grba-Bujević. Izvolite.
Poštovani g. predsjedniče Sabora, uvaženi ministre, gospodine, izmjenama zakona predlaže se zapravo promjena u sastavu i broju članova sektorskih vijeća. Sada će ih imati 9, od čega je jedan, kaže na prijedlog strukovnih udruga, zarez, nacionalnih saveza osoba s invaliditetom. Moje pitanje je usmjereno na jasno definiranje tog člana, odnosno da li se to odnosi na udruge, strukovne udruge, pa može biti ili iz Nacionalnog saveza osoba s invaliditetom ili ste zaista željeli da to budu netko iz Nacionalnog saveza osoba s invaliditetom kako bi svojim interesom u stručno savjetovali u ovom savjetu upravo vezano za invalide. Evo, to je konkretno pitanje udruge jedne sa, za invaliditet.
Uvažena zastupnice, da, odnosi se na sve to skupa, prema tome u sektorskim vijećima mogu biti članovi.
Hvala lijepo ministre, došli smo do kraja sa replikama pa možete se vratiti na svoje mjesto. Žele li predstavnici odbora uzeti riječ? Da. Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu, poštovana kolegica Vesna Bedeković, izvolite.
Hvala lijepo g. predsjedniče HS-a, poštovane kolegice i kolege, uvaženi ministre sa suradnikom. Dakle Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu je sukladno čl. 97 Poslovnika HS-a o ovom zakonskom prijedlogu raspravljao u svojstvu matičnog radnog tijela kao što svi već znademo, razlog Izmjene i dopune Zakona o Hrvatskom kvalifikacijskom okviru je tužba Ustavnog suda od 10. ožujka 2018. g. uz 3 izdvojena mišljenja sudaca kojim je ukinuta odredba o jednakim razinama stručnih i sveučilišnih studija i zakonski prijedlog u tom smislu propisuje 13 razina cjelovitih kvalifikacija, pri čemu na razinu 6-ST smješta kvalifikacije stečene završetkom preddiplomskih, a na razinu 6-SV kvalifikacije stečene završetkom preddiplomskih sveučilišnih studija. Jednako tako, na razinu 7-1-ST studije, kvalifikacije stečene završetkom specijalističkih diplomskih stručnih studija i na razinu 7-1-SV kvalifikacije stečene završetkom sveučilišnih diplomskih studija i integriranih preddiplomskih i diplomskih studija. Članovi Odbora za obrazovanje, znanost i kulturu HS-a jednoglasno su podržali donošenje ovog zakona, ocijenivši prije svega, da će njegova implementacija unaprijediti binarni sustav visokog obrazovanja u RH, a jednako tako, donošenje ovoga zakona od iznimne je važnosti za studente i poslodavce u RH budući da HKO predstavlja reformski instrument koji uređuje cjelokupni sustav kvalifikacija na svim obrazovnim razinama u RH kroz standarde kvalifikacija koji su temeljeni na ishodima učenja i usklađeni s potrebama tržišta rada, a također, članovi odbora su pozitivno ocijenili rješenja kojima se mijenja i uloga sektorskih vijeća kako bi sektorska vijeća bila usmjerena na strateško promišljanje u skladu s potrebama tržišta rada, kao i s potrebama visokog obrazovanja u RH. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem kolegici Bedeković i sada imamo zahtjev za stanku, kolegice Puljak, izvolite.
Zahvaljujem predsjedniče. Tražim stanku u ime Kluba Centra i GLAS-a da bi se dodatno konzultirali o ovom zakonu, a i upozorili na neke stvari kako sam i u svojoj replici pitala, dakle izgledna je još i treća tužba Sveučilišta u Zagrebu Ustavnom sudu, obzirom da rektor Boras i dalje inzistira na svojim idejama diskriminacije stručnih studija. Željela bih komentirati i stanje na Sveučilištu u Zagrebu, odnosno čini se da je rektoru Borasu došlo vrijeme za smjenu, duga je lista njegovih grijeha koji su sada, evo, kulminirali i prikrivanjem slučajeva seksualnog uznemiravanja te cijepljenjem evo, preko reda. Lista je 30 dekana članova Senata koji traže njegovu smjenu, moje jedino pitanje je što su čekali do sada. 6 godina je period u kojem rektor Boras sramoti Sveučilište u Zagrebu. Duga je lista njegovih afera, od zaštite prorektora Ante Ćovića od odlaska u mirovinu iako je napunio 71 godinu, nedavni sukob s Ministarstvom znanosti i obrazovanja zbog upisa Hrvatskih studija kao fakulteta u Sudski registar bez suglasnosti ministarstva, prije 3 godine vidjeli smo stotine studenata koji su protestirali zbog odluke Vijeća da se Hrvatski studiji iz centra pretvore u odjel, afera oko počasnog doktorata gradonačelniku Bandiću, Sveučilište u Zagrebu je valjda jedino sveučilište na svijetu koje je tužilo svog studenta jer je, kako se navodilo u tužbi, dao izjavu novinara u vezi s provalom u prostorije Studentskog zbora. Dakle u ovom trenutku sprema se uvrštenje točke o rektorovoj smjeni na Senat jer 30 dekana je izrazilo brigu za stanje [[Upadica: Zahvaljujem kolegice Puljak.]] na Sveučilištu, moje pitanje što su čekali do sada? Hvala.
Kolegice Puljak, ovo što ste govorili nema veze sa ovim o čemu mi danas raspravljamo, to jako dobro znadete, no stanku ću odobriti. Ima li još nekoga tko je zainteresiran za stanku? Ne. Onda se vidimo u 10 sati i 20 minuta. STANKA U 10,09 SATI. [[NASTAVAK NAKON STANKE U 10,20 SATI]] Nastavljamo dalje sa raspravom. Prvi je na redu poštovani kolega Darko Klasić, Kluba zastupnika HSLS-a i reformista, izvolite.
Poštovani predsjedniče Sabora, uvažene kolegice i kolege. Danas je veliki dan za sve studentice i studente u RH, studenti koji su u neizvjesnosti čekali ovaj dan, skoro godinu dana i strepili nad svojim kvalifikacijama. Danas se mogu posvetiti onome čemu su i trebali, učenju i studiranju. Dragom mi je da je Vlada RH prepoznala ovaj problem i predložila kvalitetniji prijedlog ovog zakona. Uzrok problema zapravo leži u ustavnoj tužbi gdje je Ustavni sud RH 10. ožujka prošle godine povodom tužbe rektora Borasa i 4 pravna fakulteta donio odluku o ukidanju odredbe Zakona o Hrvatskom kvalifikacijskom okviru te se na temelju te odluke ukinuo dio zakona na način da se diskriminiraju i diskreditiraju studenti stručnih i specijalističkih studija u odnosu na one sveučilišnog studija. Argumentacija iz obrazloženja ove sudske odluke u potpunosti je bila odvojena od životne realnosti i u suprotnosti je sa politikama i praksom EU te Europskim kvalifikacijskim okvirom. U većini zemalja EU ovakav scenarij apsolutno je nemoguć, a EU preporučuje primjenu EKO-a kako bi se ostvarila temeljna načela funkcioniranja i djelovanja EU. Kao što je prekogranična mobilnost, odnosno u ovom slučaju i sloboda kretanja u obrazovanju, gdje postoje jednaki i ujednačeni standardi kojima se protive pojedine strukture. No, zašto su ti studenti kojih je trenutno više od 50 tisuća u RH uopće trebalo strepiti nad školovanjem, trudom i vremenom koje su uložili u svoje obrazovanje i studij? U ovom trenutku treba reći da strepnja ima svoje ime i prezime, ovdje se radi o rektoru Damiru Borasu i prorektoru Tončiju Lazibatu sa Sveučilišta u Zagrebu. Rektor Boras uz sve afere koje ga prate i unatoč postupcima koji bi u svakoj uređenoj akademskoj zajednici bilo razlog za trenutnu smjenu, godinama vedri i oblači u toj istoj akademskoj zajednici. Dok Sveučilište u Zagrebu naočigled stagnira u odnosu na druge hrvatska sveučilišta, rektor Boras i prorektor Lazibat bave se diskriminacijom svojih vlastitih studenata, a unaprjeđenje i kvalitete studija, što je i prvenstveno njihov cilj, njihova uloga. Možda će laici pomislit da stručne studije u RH izvode samo veleučilišta i visoke škole. Ne, poštovani zastupnici, to nije istina. Stručne studije u Hrvatskoj izvode sva javna sveučilišta u Hrvatskoj, pa čak i pravni fakultet koji je formalno i pokrenuo postupak ocjene ustavnosti prethodnog zakona prema Ustavnom sudu. Postoji li išta licemjernije od toga da pojedini rektori, dekani upisuju studente na studije, za što dobivaju novac i od države ili od samih studenata, a onda putem suda traži da se njihove diplome pokažu manje vrijednima kako bi ih mogli zakinuti na tržištu rada. Ovo je samo dio slike koja pokazuje svu nelogičnost dobrog dijela hrvatske sveučilišne zajednice. Zamislite samo kako se nakon toga osjećaju studenti i njihovi roditelji gdje je često mnoge obitelji odvajaju od svojih usta kako bi svojoj djeci pružili obrazovanje i budućnost, da bi nakon toga ta ista sveučilišta, sveučilišne institucije osporavale njihovu naobrazbu. I onda se čudimo zašto mladi bježe iz ove zemlje. Sjetio bi se samo i jednog javnog nastupa prorektora Tončija Lazibata u TV-emisiji Potraga koja ... [[Govornik se ne razumije.]] početkom prosinca ovo pitanje, kada je govorio studenticama i studentima na rijetko viđen podcjenjivački i patronizirajući način uspoređujući njihovo znanje, učenje, trud i muku i rad sa 300 litara vode, odnosno 300 litara soka. Pitam se kako je moguće da osobe koje se na takav način odnose prema onima koji bi trebali biti uzor mogu biti moralni uzor budućim generacijama. RH svake godine izdvaja značajna sredstva za visokoobrazovni sustav i ne smijemo nikome dozvoliti da zbog nedostatka ideja, da mijenjaju sebe i svoje institucije, studenti budu nečije igračke, kao niti stanje u kojem studiranje prolazi u strahu, neizvjesnosti i pravne nesigurnosti isključivo radi hira nekolicine ljudi iz vrha akademske zajednice. Međutim, kada ruše ovaj zakon uvjereni kako tako čuvaju svoje ... [[Govornik se ne razumije.]] i brane se od promjena koje su neizbježne u visokom obrazovanju, kao da odbijaju shvatiti da niti jedna normalna politička opcija neće prihvatiti i u proceduru uputiti bilo kakav prijedlog koji ne bi, koji bi na bilo koji način diskriminirao aktualne studente, diplomante i sve buduće studente. Cijenjene kolegice i kolege saborski zastupnici, pozivam vas da podržite ovaj Prijedlog Zakona o Hrvatskom kvalifikacijskom okviru, koji nedvosmisleno daje do znanja ono što je u samoj srži bolonjskog procesa, a to je da su stručni i sveučilišni studiji različiti, ali jednako vrijedni. Pošaljimo jasnu poruku okoštalim strukturama u hrvatskoj akademskoj zajednici kako se sudbinom naše djece ne mogu više igrati na račun hrvatskih građana. Zahvaljujem se i ovim putem i svim studentima i studenticama inicijative 300 = 300 što nisu bili pasivni promatrači te su konstantno ukazivali na kompleksnost i važnost ovog zakona i što mogu sa zadovoljstvom zaključiti da je Vlada RH to prepoznala i uputila nam u prijedlogu zakona. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Molim da obrišemo samo govornicu. Nakon toga će govoriti Kluba zastupnika Mosta i dva zastupnika, poštovani kolege Kujundžić i Petrov. Hvala vam lijepo. Izvolite.
Hvala predsjedavajući g. Jandrokoviću, poštovani g. Bukarica, poštovani ministre, poštovani kolegice i kolege zastupnici. Prije svega, pozdravljamo zapravo definiranje zapravo statusa stručnih studija. Isto tako, kategorije i razine koje ste promijenili ovim prijedlogom zapravo učinile su stručne studije i odnos prema njima puno pravednijim i poštenijim u odnosu na ono što je bilo. Ukoliko gledamo iz dimenzije roditelja, zapravo, učinili smo njihovo ulaganje u njihovu djecu jednako vrijednim, no ključno polazište bilo kakvog oblika govora, kad pričamo o stručnim kvalifikacijama jest znanje koje stoji iza određenih kvalifikacija, a spomenuto znanje, činjenica je da ga netko kao takav treba i prenijeti. No, taj koji prenosi znanje u Hrvatskoj nije na razini na kojoj je u razvijenijim društvima. Također bih se dotakao i samog dijela upisnih kvota jer svi znamo zapravo da imamo određeni oblik pretrpanosti pojedinih sustava određenim kvalifikacijama, tj. zvanjima, a manjkavost u drugim sustavima. I to je zapravo jedan oblik ili jedan pokazatelj koliko su u potpunosti isključen je zapravo jedan oblik tržišta rada u definiraju samih upisnih kvota. Dakle, Hrvatska ima drugu najveći stopu iseljavanja mladih obrazovanih ljudi u EU, što je svojevrsni upitnik i trebao bi biti upitnik i ovom svetom Domu, a Vladi, a posebno resornom ministarstvu. Ono čega bih se ja posebno dotaknuo jest sektor u kojem sam proveo 14 godina, a to je dakle osnovno i srednje školstvo te kvalifikacije unutar njega. Dakle započeo sam s nositeljima znanja, dakle svim onima koji u određenom sustavu su zaduženi da bi se postavljeni ishodi kao takvi ostvarili i postigli. Nažalost mi u Hrvatskoj za ove vrijedne ljude imamo sliku da je najčešće riječ o uhljebima u javnim službama koji gle čuda, 4 mjeseca odmaraju, a 3 sata dnevno rade. Takvo stanje traje već cijeli niz godina što nas dovodi do zaključka da je zapravo ovakvo stanje netko htio. Drugim riječima, nekome u ovoj državi odgovara svojevrsni status quo odgojno-obrazovnih djelatnika. Umjesto vještine poučavanja, maltene na tjednoj bazi dolazi do robotiziranih kurikuluma, kojima je važna samo brojka zapravo kvalifikacijske definicije, a nikako nije onaj koji je nositelj cijele te priče. Kvaliteta zapravo odgoja i obrazovanja već cijeli niz godina nema jasnu viziju niti strategiju, a čak niti cilj već se ponekad dogodi pojedini bljesak, kao što je se evo u ovom prijedlogu dogodio, bljesak izjednačavanja nečega što je već odavno trebalo biti zakonski definirano i na kraju, od svih tih pojedinačnih bljeskova bude jedno veliko naravno, ništa. Dakle imamo sustav u kojem nemamo standarda, kako u ljudskim resursima, tako i u infrastrukturnome smislu gdje imamo konkretno određenih zgrada u kojima se događa proces obrazovanja čija je sigurnost, ne samo danas, nego još 2000. g. bila maltene upitna. Ako se vratimo na HNOS iz 2006. koji je trajao kraće od trajanja prosječnoga trajanja sladoleda u dječjoj ruci, pa preko Nacionalne strategije, vrlo jasno kad podvučemo u zajedničkom nazivniku stoji jedan veliki minus. Dakle, fleksibilizacija programa i sadržaja, objedinjavanje i stalnost cijeloga niza pravilnika i uredbi, itd., itd., što bi sve trebalo zapravo kulminirati povratkom jednog društvenog statusa koji je svim onima koji rade u postupku obrazovanja nekada davno i bio i vrijedio kao takav. I prije nego što, naravno, pustim kolegu Petrova, mislim da je rektor Boras zapravo ogledalo suodnosa i politike naspram obrazovanja u ovoj državi, što je svojevrsni must have ukoliko želimo imati neovisno kvalitetno obrazovanje koje će proizvesti stručnjake koji će danas-sutra zapravo nositi ovo društvo. Hvala.
Hvala vam. Molim zaustavimo vrijeme i sada će govoriti kolega Petrov. Izvolite.
... [[Govornik naknadno uključen.]] zakona o Hrvatskom kvalifikacijskom okviru po pitanju sveučilišnih stručnih studija stavlja ovo na pravednu osnovu po treći put i vraća stvari na pravo mjesto. I on izjednačava i potrebu i za stručnim i za sveučilišnim studijima, samim time i vrijednost za društvenu zajednicu jednako. Oni se možda educiraju za različite smjerove, ali jednako važno je društvo. Pitanje je što je sveučilište i druge je nagnalo da dva puta pokušavaju poništiti ovakve zakonske odredbe, da pokušavaju staviti stručne studije na nižu razinu podnoseći ustavnu tužbu kad su sami osnovali na tim istim sveučilištima te iste stručne studije. Gledajući samo etički, nije pravedno. Jeste li zakonom omogućili tim stručnim studijima da se osnuju? Jeste. Jeste li preko obrazovnih ustanova dali akreditaciju tim istim stručnim studijima? Jeste. Jesu li ta ista sveučilišta osnovala te stručne studije? Jesu. A kad bi se ovako nešto uspjelo ukinuti, onda pravna sigurnost države ne postoji jer to znači zapravo da vama država može jamčiti zakonom da imate pravo na 20 godina po određenoj subvenciji uzeti kredit, vi uzmete kredit i država nakon 2 godine kaže mi smo malo razmislili, pravila više ne vrijede, evo, sad vrijede nova pravila, vaše obveze su veće, žao mi je, uzeli ste kredit. To vam je to. I to se može odnositi na svaku stvar u državi. E sad je pitanje imamo li mi pravnu državu, imamo li mi sigurnost pravnu u ovoj državi ili je sve fluidno i podložno zakulisnim igrama? Ja želim Hrvatsku kao sigurnu, pravnu državu. Osim toga, sa obrazovnog stajališta nije pravedno jer polaznici stručnih studija moraju zadovoljiti jednake uvjete kao polaznici sveučilišnih studija, da, 300 je 300, vrlo jednostavno. A o ekskluzivitetu doktorskih studija što pokušavaju sad sveučilišta napraviti, to je tek posebna priča. Dragi momci, želite polaznike doktorskih studija, ne možete ih dobiti silom zakona nego kvalitetom obrazovnoga kadra vaših profesora i nastavnog programa. Kraj priče. Najveći problem nisu ni okvirni ni podzakonski akti ni zakonski akti, problem je kvaliteta ljudi i broj kvalitetnih ljudi. A meni se čini da svakim novim obrtajem, novim krugom tog obrazovnog ciklusa u tom obrtaju i krugu, ostaju većinom lošiji. I oni kruže i oni cirkuliraju i recikliraju se i tu ne govorim o razini neke učiteljice od 1. do 4. osnovne u područnoj školi, ja govorim o creme de la creme obrazovnoga sustava u Hrvatskoj, o onima koji su zadnjih 20, 30 g. i ministri i dekani i rektori i njihovi pomoćnici, oni koji trebaju usmjeravati naše obrazovanje, o njima. Kako se meni čini, doseg tih ljudi je očito dogovoriti prodaju tehničkih pomagala u 4 g. svog mandata. I to je to. A to što nama razina obrazovanosti, rang lista naših sveučilišta, fakulteta doseže doslovno brzinu slobodnoga pada, ja ne vidim da to njih previše dira. A to bi zapravo trebala biti njihova uloga i odgovornost. Je li trebam govoriti o stanju o sveučilištu kada je najbolja slika tko je predsjednik sveučilišnog savjeta? Notorni Luka Burilović. A mislim da dalje o tome ne treba govoriti. Ali ne mislim da ja je problem samo HGK-a, imamo mi više HGK-ova u državi. Ja vjerujem da bi istu sliku, isti okvir ponašanja i djelovanja pronašli i u drugim ustanovama koje služe kao produžni kabel vladajućima sa već predviđenim mjestima za uštekati zaslužene prvoborce. I onda ruka tuku mije, te iste ustanove napišu tako divne projekte da ova ministarstva njih moraju nagraditi višemilijunskim iznosima, a onda te iste ustanove poput HGK, šalju svoje ljude da kroz vijeća, senata i ostalog kontroliraju iste te ustanove. Na oko sve formalno, čisto, sve puno gnjileži. I ovo što se događa danas u obrazovanju nije posljedica obrazovanja, posljedica je loše politike i toga trebamo biti svjesni. Hvala.
Hvala i vama. Idemo na treću raspravu, Klub zastupnika zeleno-lijevog bloka, poštovani kolega Damir Bakić, izvolite. Hvala vam.
Hvala lijepo. Poštovani g. ministre, uvažene kolegice i kolege. Odlukom ustavnog suda od 10. ožujka 2020. ukinut je čl. 6. stavak 2 točka 2. alineja 7 zakona o izmjenama i dopunama Zakona o HKO-u. Iza ovog suhoparnog uvoda, krije se zapravo stavka koju je potrebno deklasirati u HKO-u preddiplomske stručne i specijalističke diplomske studije. Međutim podsjetio bih odmah na mišljenje iskazano u izdvojenom mišljenju petero sudaca. Da je ta odluka bila duboko pogrešna. Prije svega, ne može se tvrditi da sveučilišni studiji direktno omogućuju aktivni znanstveni rad ne a apriori dok se na stručnim studijima stječu isključivo tehnička znanja. Drugačije rečeno, nije prihvatljivo a priori negirati stručnim studijima sposobnost pružanja ili izgradnje visoko specijaliziranih znanja. Jer niti je točno da sveučilišni studiji osposobljavaju studente samo za obavljanje posla u znanosti, umjetnosti i visokom obrazovanju odnosno za razvoj i primjenu znanstvenih i umjetničkih dostignuća niti je ispravno tvrditi da stručni studiji osposobljavaju studente samo za neposredno uključivanje u radni proces. S druge strane, postavljanje sveučilišnih i stručnih studija na istu razinu kvalifikacijskog okvira ne ugrožava sadržajno razlikovanje ovih studija. Takvo je shvaćanje uglavnom nametnuto iz nekih uskih sveučilišnih krugova i sasvim partikularnih interesa. Prijedlog zakona koji je pred nama imao je zato tešku zadaću. Formalno pozicionirati stručne studije u HKO na pravičan i koherentan način u uskom prostoru koji ostavlja odluka Ustavnog suda. jer stručni i sveučilišni studiji su nedvojbeno različite vrste studija, razlikuju se u sadržaju i ishodima učenja ali su jednako vrijedni s obzirom da nema razlike u obujmu, posebno jednak je broj ECTS bodova koji nose. Prijedlog zakona navodi dvije nove razine kvalifikacija, dodavanjem kratica SV i ST ali jasno navodi jednakovrijednost sveučilišnih i stručnih studija. Time se oni ne samo tretiraju na adekvatan način nego se i prvo, čini jasna razlika u pogledu prohodnosti prema višim razinama jer je uvjet pristupanja doktorskim studijima, što je razina 8.2, posjedovanje kvalifikacija na razini 7.1 SV i drugo, uklapamo se u europski obrazovni prostor odnosno u europski kvalifikacijski okvir čime se naše studente, nemojmo ni to zaboraviti, naše studente stručnih studija stavlja u ravnopravan položaj s njihovim kolegama iz ostalih zemalja Unije. Zbog svega navedenog, podržat ćemo ovaj zakon, ovaj predloženi zakon. A na kraju molim da mi dopustite reći još dvije stvari. Nije bilo razloga da sa ovim zakonom čekamo toliko dugo. I nepotrebno unosimo nemir i u naš obrazovni i uopće u javni prostor. A slično ako ne i identično rješenje predlagalo se već ranije iz oporbenih krugova i mogli smo tim putem pomoći već prije. I mislim da je duboko kriva praksa odbacivanja opozicijskih prijedloga samo zato što su opozicijski pa onda reatribucija i plasman tih istih prijedloga kao većinskih. I drugo, u relativnom kratkom vremenu još jednom ovaj isti parlament, doduše u izmijenjenom sastavu, diskutira isti problem i vrlo sam uvjeren usvojit će ponovo pozitivan, progresivan prijedlog, ne doduše od iste Vlade nego nešto izmijenjene ali Vlade pod predsjedanjem istog premijera. Dakle, drugi puta u relativno kratkom vremenu trošeći društvenu energiju samo da bismo neutralizirali retrogradno i reaktivno djelovanje djela naše akademske zajednice, okupljenog oko notornog vodstva Sveučilišta Zagreb. Djela akademske zajednice koji zastupa interese jedne uske grupacije u fakulteta u društvenom područja, koja pozicioniranje i afirmacija svojih sveučilišnih studija, osobito svojih izvanrednih sveučilišnih studija, izvanrednih u smislu, ne u smislu izvrsnih nego u tehničkom smislu izvanrednih, dakle djela sveučilišne zajednice koja afirmaciju svojih sveučilišnih i svoj izvanrednih sveučilišnih studija, traži i pokušava naći u degradaciji stručnih studija. Radi se o djelovanju u korist dakle partikularnih interesa čak i kad je ono kako je već nekolicina kolega prije mene rekla, čak i kad je takvo djelovanje izravno na štetu studenata vlastitih fakulteta i vlastitog sveučilišta. Jedini stvaran način da ovaj problem riješimo je da se zapitamo o kvaliteti tih istih studija, to neće riješit niti jedan kvalifikacijski okvir, dakle na nama je, na prosvjetnim vlastima je, na vama je g. ministre, posebna odgovornost, zapravo malo ozbiljnije poradimo na kvaliteti našeg obrazovnog sustava u cjelini pa posebno i ovog sveučilišta. Hvala vam lijepo.
Zahvaljujem. Pa ćemo sada preći na četvrtu raspravu, Klub zastupnika SDP-a i poštovana kolegica Sanja Radolović, izvolite.
Poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora, poštovane kolege zastupnici i zastupnice. Da, klub SDP-a već je ranije predlagao, točnije u studenom smo uputili u proceduru prijedlog izmjena Zakona o HKO-u upravo kako ne bi dočekali sada veljaču i kako bi popunili tu pravnu prazninu koja je nastala stupanjem na snagu odluke Ustavnog suda sa 1. 1. 2021. godine. Odbijanjem našeg prijedloga Zakona o HKO-u i na sjednice odbora a i ne stavljanje dugo u proceduru, zatim rekla bih, prepisivanje od strane resornog ministarstva, nama uistinu ne smeta, zapravo nam je drago da smo ih potaknuli da riješe na jedan pozitivan način sudbinu 105 000 studenata, 55 000 onih koji su završili, 50 000 studenata stručnih studija koji još uvijek studiraju i ako je to jednostavno praksa koju ćemo morat imat, da mi predložimo prvo kvalitetno zakonsko rješenje, da se zatim odbije i prepiše se ono što smo mi napravili, nemamo ništa protiv, ako je to nekakav modus operandi međutim ovo je samo pokazalo da Hrvatskoj je potreban dugoročan sporazum po pitanju obrazovanja, sporazum koji se neće mijenjati svake 4 g. i sporazum dakle koji neće se niti bazirati na političkom ključu, neovisno dakle koji ministar bude, neovisno koji predsjednik Vlade bude, jednostavno sporazum koji naići na ruku svih obrazovanih mladih ljudi u našoj državi. Žao mi je što tako nešto nije prepoznato i u Nacionalnoj razvojnoj strategiji, što to nije stavljeno kao prioritet, što nije stavljeno kao prioritet dakle obrazovanje za sve, dakle obrazovanje u kojem je svaka osoba jednaka i dakle, što to nije označeno kao jedan dugoročni prioritet. Naravno da svi imamo bojazan i da ne vjerujemo rektoru Borasu i dekanima pravnih fakulteta kako opet neće podići tužbu prema Ustavnom sudu međutim ja za njih imam jednu lijepu poruku. oni vole dakle stručne studije kada njima paše, postoji nešto se zove čl. 74. Zakona o znanstvenoj djelatnosti i visokom obrazovanju i tada vam lijepo rektor Boras i sve sastavnice zagrebačkog sveučilišta uključujući i pravni fakulteti, kada trebaju pokrenuti studijski program za koji u tom momentu nemaju dovoljno kadrova, prostora, opreme, znate što onda naprave? Onda zatraže suglasnost Nacionalnog vijeća za znanost, visoko obrazovanje i tehnološki razvoj pa prvo lijepo te programe pokrenu kao stručne sa dakle dovoljno im je onda 30% nastave da se im pokrije s vlastitim kadrom, ne trebaju im nositelji kolegija, ima znanstveno nastavna zvanja, već mogu biti dakle samo u nastavnim zvanjima i onda lijepo tako to par godina vuku kao stručne studije dok im to odgovara i onda evo, prerastaju u sveučilišne studije i tada ti isti onda dižu tužbu Ustavnom sudu i bune se da stručni studiji nisu jednaki. E, pa ne može tako. Mi ćemo se dakle protiv toga oštro i dalje boriti i tome planiramo stati na kraj. Mogu oni pisati tužbi koliko god žele, međutim svima je jasno iz onoga što smo već danas ovdje imali prilike čuti a to je 5 izdvojenih mišljenja sastavljeno u 3 mišljenja sudaca Ustavnog suda koji su taksativno naveli da je zapravo jedino problem u glavama tih ljudi koji i dalje tretiraju stručne studije kao manje vrijedne. Danas ovdje dakle imamo vatrogasnu mjeru za studente stručnih studija i rješavamo na neki način njihovu situaciju, oni su dovedeni u slijepu ulicu međutim tu priči nije kraj, imamo još jednu problematiku koja će se vjerujem, vrlo uskoro naći dakle i u ovoj sabornici a to je problematika poslijediplomskih specijalističkih studija. Danas dakle se recimo na Sveučilištu u Zagrebu izvodi 194 specijalističkih studija. Prosječno svaki taj studij košta od 30 do 60 000 kn i velikim djelom ti studenti dižu kredite da bi to mogli platiti međutim oni nakon završetka tog studija dobivaju jedno veliko ništa. jednu veliku nulu. Dakle plate studij, između 30 i 60 000 kn, a nemaju jednaka prava kao što su nekad imali magistri znanosti. Mi ne tvrdimo da je magisterij znanosti jednak niti da treba biti razina 8 kao što je to poslijediplomski specijalistički studij, ali tim studentima se obećava od strane sveučilišta i od strane nositelja tih studija kad upisuju, da će ostvariti dodatak na plaću, da će biti bolje rangirani u društvu a oni od toga ništa ne ostvaruju. Taj problem pazite, se rješava od 2003. g., otkad nije moguće više steći stupanj znanstvenog stupnja magistra znanosti i čak su se obratili dakle svi ti studenti kojih je nekoliko tisuća, obratili su se povjerenstvu za tumačenje kolektivnog ugovora koje je samo reklo da se treba krenut od javnog sektora, od resornog ministarstva i da se treba stavit u temeljeni kolektivni ugovor dodatak na plaću kakav su nekad imali, i i dalje ostvaruju magistri znanosti iako taj stupanj više nije moguće ostvariti. Tako da ne mogu se složiti s ministrom kada kaže da je to do poslodavaca. Javni sektor treba biti prvi primjer koji treba dakle sjesti sa sindikatima, kad su ti studenti već platili lijepo 50a- tisuća kuna, ponavljam, veliki dio su to, morali su dizat kredite da bi si platili taj studij, imali su velika očekivanja od takvog studija i studijskog programa i onda su dobili jedno veliko ništa. Tako da mislim da prvo resorno ministarstvo mora sjesti za stol sa sindikatima i pokazati svojim primjerom i staviti u temeljeni kolektivni ugovor za službenike i namještenike u javnim službama, da se ostvari taj dodatak od 8%. Ništa dakle manje od toga nama nije prihvatljivo a rektor Boras sa svojom klikom može se ponavljam, žalit ustavnom sudu međutim on isto kako njemu paše, radi, dakle kada stručni studij mu paše, onda ih provodi sam na svojem sveučilištu, a kada dakle mu se požali ta kako oni sebe nazivaju, njegova viša rangirana klika, onda lijepo odluči pisati tužbe. Ja ću samo reći da binarni sustav obrazovanja koji podrazumijeva jednake stručne i sveučilišne studije, uspješno su implementirale zemlje popu Njemačke, Austrije, Finske i Belgije gdje su sveučilišni i stručni studiji na istoj razini obrazovanja. Moram t pritom navesti nama jako blizu Austriju koja ima stopu nezaposlenosti mladih 5 do 6% i tamo su upravo ti stručni studiji usudit ću se reći, još vrednovani, više se dakle cijene jer podrazumijevaju da je student na tom studiju ostvario više praksu i to se u njihovom dakle gospodarstvu puno, puno više cijeni nego što je to što se tiče sveučilišnih. Također moram reći da je ovdje nastala jedna pravna praznina vezano za sam Zakon o osiguravanju kvalitete u znanosti i visokom obrazovanju budući da je naša Agencija za znanost i visoko obrazovanje i članica dakle europskog udruženja i ona provodi dakle akreditaciju i reakreditaciju studijskih programa i samom ovom pravnom prazninom, i danas dakle smo u zrakopraznom prostoru se zapravo narušava i preuzimanje izvršenih obveza RH sukladno pravnom stečevinom EU-a kao i obveze koje smo dobili kada smo pristupili europskom prostoru visokog obrazovanja. Stoga još jednom pozivam dakle i resorno ministarstvo da sjednu za stol, ako treba dakle i sa svim čelnicima visokih učilišta, da se postigne kompromis i da jednostavno u njihovim glavama bude napokon shvatljivo da stručni studiji nisu ništa manje vrijedni od sveučilišnih studija, dapače, oni moraju biti jednako rangirani kao i sveučilišni studiji. Ja se zaista nadam da će nam sudbina ovih 105 000 ljudi, 55 koji su već završili, 50 koji još studiraju, da će nam svima skupa poslužiti za ono što sam navela na početku a to je dugoročni i kvalitetni sporazum po pitanju obrazovanja neovisno o političkoj obojenosti. Zahvaljujem.
Sada ćemo saslušati i petu raspravu, u ime Kluba zastupnika Centra i GLAS-am govorit će poštovana kolegica Marijana Puljak.
Zahvaljujem predsjedniče. Kolegice i kolege. Na početku da evo možda i pojasnim građanima koji gledaju, što je HKO. To je dakle dokument kojim se urešuje cjelokupni sustav kvalifikacija na svim obrazovnim razinama u RH, u njemu su uspostavljeni standardi kvalifikacija za sva zanimanja, temeljeni su na ishodima učenja, usklađeni su s potrebama tržišta rada i usporedivi s kvalifikacijama zanimanja u drugim zemljama. Sa aktivnosti izrade kvalifikacijskog okvira, započelo se još 2006. g., zakon je donesen 2013. Ovakav kvalifikacijski okvir dakle nije specifičnost Hrvatske, postoji i u drugim zemljama koje imaju stručne i sveučilišne studije, npr. Njemačka, Austrija, evo spominjali smo Finska, Belgija, Velika Britanija. Novi Hrvatski kvalifikacijski okvir usklađen je s europskim, i isto kao i on ima 8 razina. Za svaku razinu definirano je koja su znanja, vještine, postignuća i opterećenja potrebna, odnosno koje kvalifikacije, a u kvalifikacije je uključeno sve što je osoba postigla u svom formalnom i neformalnom obrazovanju. Na 7. razini našli su se svi koji imaju završene stručne i sveučilišne studije, zbog čega je Sveučilište u Zagrebu, odnosno rektor Boras i 4 pravna fakulteta su 2015. g. podigli ustavnu tužbu. Na zagrebačkom sveučilištu smatrali su da na istoj razini izjednačeni ne mogu biti doktori znanosti, diplomirani inženjeri, stručni specijalisti, u svojoj tužbi Ustavnom sudu tvrdili su kako su ishodi učenja na sveučilišnim i stručnim studijima potpuno različiti navodeći kako samo studenti sveučilišnih studija imaju takve ishode učenja kod kojih razmišljaju kreativno i inovativno. Rektor Boras i 4 pravna fakulteta zapravo traže da stručni studiji budu na nižoj kvalifikacijskoj razini unatoč jednakom brodu ECTS bodova. Ova priča nas dovodi zapravo do paradoksa u kojem rektori sveučilišta podupiru ovakve promjene u zakonu, dok istovremeno ta ista sveučilišta izvode programe stručnih studija, pri čemu vrše izravnu diskriminaciju svojih vlastitih studenata. Studenti su im jasno poručili i kroz inicijativu 300=300. U Kvalifikacijskom okviru se kvalifikacije razvrstavaju po razinama i po vrstama, istina je da su u Kvalifikacijskom okviru kvalifikacije stečene stručnim i sveučilišnim studijem iste razine, ali su različite vrste, pa prema tome nema govora o izjednačavanju tih kvalifikacija. Svejedno, 2016. Ustavni sud je donio prvu odluku po kojoj stručni i sveučilišni studiji ne mogu biti na istoj razini, 2018. su donijete izmjene Zakona o Kvalifikacijskom okviru, uvedeno je 11 razina kvalifikacija, međutim, ponovno je Sveučilište u Zagrebu i svi pravni fakulteti u Hrvatskoj su pokrenuli novi zahtjev za ocjenu ustavnosti i tog izmijenjenog zakona. 2020. donesena je nova odluka Ustavnog suda i dakle stručni i sveučilišni studiji ne mogu biti na istoj razini ni preddiplomski i diplomski i rok za donošenje je bio do kraja prošle godine. Ne vidimo nekog razloga zašto se evo kasni ovih i par mjeseci, je li možda zato što je oporba predložila ovaj prethodni zakona, a to što zakon kasni predstavlja i probleme za studente koji su već i završili školovanje, nalaze se u radnom odnosu, je li, nije se znalo kako će poslodavci reagirati na tu pravnu prazninu. Evo sada pred nama novi prijedlog zakona, uvedeno je 13 razina kvalifikacija, osim što ovakav prijedlog udovoljava zahtjevima postavljenima kroz odluku Ustavnog suda, omogućuje i razlikovanje prohodnosti završetkom sveučilišnih studija, budući da je uvjet pristupanja poslijediplomskim, odnosno doktorskim studijima, razina 8-2, posjedovanje kvalifikacije na razini 7-1-SV odnosno sveučilište. HKO jedan je od rijetko dobrih zakona u Hrvatskoj, koji je snažan instrument u povezivanju obrazovnog sustava i tržišta rada, međutim, neki ga žele prikazati kao ukidanje autonomije sveučilišta, a sve kako bi spustili stručne studije na nižu razinu kvalifikacije. Kako je komentirao na e-Savjetovanju, rektor Boras i dalje inzistira na svojim idejama diskriminacije stručnih studija, zato sam i pitala očekuje li se ponovno neka nova ustavna tužba. Sveučilišni i stručni studiji trebaju jedni druge i njihova je suradnja neophodna za potpuni razvoj obrazovanja. Potrebno je pokrenuti gospodarstvo temeljeno na znanju i stvoriti obrazovni sustav budućnosti kojeg u svakoj razvijenoj zemlji jednako vrijedno čine sveučilišni i stručni studiji. jedna od važnih svrha ovog zakona je usklađivanje s inozemnim kvalifikacijama, kažu plastično, evo, da jedan inženjer građevinarstva u hrvatskom stručnom, sa hrvatskom stručnom diplomom, da bi znao koja mu je paralelna kvalifikacija u Njemačkoj. Iz komentara jedne primjedbe u javnoj raspravi, evo ovdje ću je citirati, zamislite da svi direktori gimnazija podnesu zahtjev Ustavnom sudu da gimnaziju stave na višu kvalifikacijsku razinu od razine 4-godišnjih strukovnih škola i da recimo, odličnom učeniku, npr. srednje ekonomske škole bude onemogućeno upisati fakultet jer nema potrebnu stručnu spremnu. E pa upravo takvu glupost radi, Boras radi fakultetskom obrazovanju. Sramota je da mi danas raspravljamo o ovome, sramota je da Ustavni sud podržava ovakve gluposti, sramotan je naziv stručni specijalist nakon 5 godina školovanja. Sramota je da hrvatski studenti stručnih studija moraju ići vani na postdiplomski studij, sramota je da im druge države priznaju diplomu, dok im „Slijepa naša“ umanjuje vrijednost. Sramota je da diploma stručnog studija više vrijedi u Sloveniji nego u Hrvatskoj, sramota je da ugledni sveučilišni profesori uspoređuju stručne i sveučilišne studije sa 300 litara soka i 300 litara vode. Koliko god to smetalo određenom lobiju i njihovim interesima, 300 je 300. 300 je 300 u Europi, trebalo bi biti i u Hrvatskoj, završen citat. Kao što sam rekla, rektor Boras i dalje inzistira na svojim idejama diskriminacije stručnih studija, a mislim da je vrijeme za, kao što sam i rekla, za smjenu rektora Borasa, evo digla se prilična hajka. Duga je lista njegovih grijeha koji su sada evo, kulminirali prikrivanjem slučaja seksualnoga uznemiravanja, ovim smiješnim cijepljenjem preko reda na Klinici za dječju i preventivnu stomatologiju, je li, kao slučajno se našao tamo gdje je bilo viška cjepiva pa eto, koga ćemo, koga ćemo, ajmo Borasa i njegovu ženu. Dakle Damir Boras je na čelu Sveučilišta u Zagrebu već 6 godina, trenutno je u drugom mandatu i tih 6 godina traje era njegovog sramoćenja ugleda Sveučilišta u Zagrebu. Zaštita prorektora Ante Ćovića od odlaska u mirovinu iako je napunio 71 godinu, dakle već godinama se pokušava spriječiti ovo njegovo nezakonito zapošljavanje. Nedavni sukob sa Ministarstvom znanosti i obrazovanja, Hrvatski studiji su upisani u Sudski registar kao fakultet u sudski registar bez suglasnosti ministarstva zbog čega je ministarstvo Državnom odvjetništvu uputilo prijedlog za ulaganje žalbe. Prije 3 g. vidjeli smo stotine studenata su prosvjedovali zbog odluke vijeća da se Hrvatski studiji iz centra pretvore u odjel, da ne kažem onu sramotnu aferu od dodjeljivanja počasnog doktorata g. Bandiću. Što reći o tome? Sveučilište je isto jedan čin bez presedana na kugli zemaljskoj, tužilo je vlastitog studenta za naknadu štete 20 000 kn. Dakle, u ovom trenutku 30 dekana, članova senata traži njegovu smjenu, spremno je dakle dati potpis za uvrštavanje točke o rektorovoj smjeni jer ih brine srozavanje ugleda sveučilišta. Treba 36 glasova od 70. Ja se samo pitam evo s ovog mjesta, gdje su ti ljudi bili do sada? Na prošlim izborima njegovom protukandidatu, čovjeku potpune suprotnosti rektoru Borasu, dakle dali su 15 glasova. Gdje su bili ovih svih 6 g. za vrijeme svih ovim sramotnih odluka, za vrijeme sramoćenja ovog sveučilišta, što su radili? Hrvatska je žrtva šutnje i politike nezamjeranja, šuti se i okreće glava od nezakonitosti, korupcije, klijentelizma, zbog čega? Je li radi nekakve pragme ili straha reći nije moj posao prijaviti nered je upravo i sudjelovanje u kreiranju nereda. Vrijeme je da rektor Boras ode a Sveučilište u Zagrebu konačno dobije rektoricu ili rektora koji će vratiti uništeni ugled i gurnuti ga naprijed u 22. stoljeće. Hvala.
Idemo dalje s raspravom. Poštovana kolegica Vesna Bedeković u ime Kluba zastupnika HDZ-a. Hvala vam, izvolite.
Hvala lijepa, predsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani ministre sa suradnikom, uvažene kolegice i kolege. Pred nama je Prijedlog zakona o izmjenama i dopuni Zakona o HKO-u s konačnim prijedlogom zakona, dakle hitni postupak, u prvom i drugom čitanju i Klub zastupnika HDZ-a će ovaj prijedlog podržati. Podsjetit ću ponovno da je Ustavni sud RH 10. ožujka 2020. g. uz tri izdvojena mišljenja ustavnih sudaca, donio odluku kojom je prihvaćen prijedlog Sveučilišta u Zagrebu i Pravnog fakulteta Sveučilišta u Zagrebu za ocjenu ustavnosti s ustavom pojedinih članaka zakona o izmjenama i dopunama Zakona o HKO-u i naime, tom odlukom ukinut je čl. 6. stavak 2. točka 2. alineja 7. zakona, o izmjenama i dopunama zakona u djelu koji glasi „preddiplomskih stručnih studija“ a i također je ukinut čl. 6. stavak 2. točka 2. alineja 8. u djelu koji glasi „specijalističkih diplomskih stručnih studija“. Što to znači? Dakle, time su ukinute odredbe koje prepoznaju stručne studije u okviru HKO-a i naravno, slijedom takve odluke Ustavnog suda bilo je potrebno na odgovarajući način uklopiti stručne studije u HKO i stoga je osnovni cilj ovog zakonskog prijedloga, implementacija odluke Ustavnog suda od 10. ožujka 2020. g. odnosno propisivanje ustavno prihvatljivog pravnog rješenja kojim bi se u cijelosti postupilo sukladno odluci Ustavnog suda i u tom se smislu očekuje da se ovom izmjenom Zakona o HKO-u postigne konsenzus svih zainteresiranih dionika i svakako ono što je najvažnije, da se izbjegnu moguće daljnje ustavne tužbe i daljnji prijepori oko statusa stručnih studija u HKO-u koji nažalost traju od donošenja samog Zakona o HKO-u 2013. godine. Moram naglasiti kad su u pitanju stručni studiji da nemojmo zaboraviti da se ovdje radi o studijima na kojima studira negdje oko 20% od ukupnog broja visokoobrazovanih ljudi u RH odnosno nešto manje od 6% svih stanovnika RH i da imamo negdje nešto manje od 40 visokih učilišta koja izvode stručne studije. I ovo su itekako važni pokazatelji, ovo nisu samo brojke. Ovo su stvarni mladi ljudi koji su budućnost ove zemlje i stoga s ove govornice u svoje osobno ime i u ime svih zastupnica i zastupnika kluba HDZ-a upućujem pozdrav svim studentima koji studiraju na stručnim studijima na visokom učilištima u Hrvatskoj, ne samo na veleučilištima i visokim školama nego i na sveučilištima i sveučilišta izvode stručne studije i jednako tako, upućujem pozdrav i potporu svim profesorima, profesorima, nastavnicima koji izvode nastavu na stručnim studijima i svima onima koji su zaposlenici visokih učilišta koje izvode stručni studiji. Predloženim zakonom i to je moja poruka svima njima, ne utječu se na statusna pitanja adresata niti se njihove stečene kvalifikacije dovode u pitanje, već se one pozicioniraju na razine HKO-a i europskog kvalifikacijskog okvira i svakako predstavljaju transmisiju na europsko tržište rada. Već smo to objasnili, ja ću samo kratko ponoviti da uzevši u obzir ocjenu Ustavnog suda, ovim se zakonom umjesto postojećih 12, uspostavlja 13 razina cjelovitih kvalifikacija i to čl. 2. čime se kvalifikacije koje se stječu završetkom stručnih studija na preddiplomskoj i diplomskoj razini, stavljaju na različite razine u odnosu na kvalifikacije koje su stječu završetkom sveučilišnih studija na preddiplomskoj i diplomskoj razini pri čemu se razina kvalifikacija stečenih završetkom preddiplomskih stručnih studija odnosno razina 6 ST, razlikuje od razine kvalifikacija stečenih završetkom preddiplomskih sveučilišnih studija odnosno razine 6 SV a na isti način se razlikuju razine kvalifikacija stečenih završetkom specijalističkih diplomskih stručnih studija odnosno dakle razina 7.1 ST od razine kvalifikacije stečenih završetkom sveučilišnih diplomskih studija odnosno integriranih preddiplomskih i diplomskih sveučilišnih studija koji su na razini dakle 7.1 SV i na ravno da evo ovakav prijedlog udovoljava zahtjevima koji su postavljeni kroz odluku Ustavnog suda a jednako tako omogućuje jasno razlikovanje prohodnosti završetkom sveučilišnih studija budući da je završeni sveučilišni studij odnosno posjedovanje kvalifikacije 1 SV uvjet pristupanja poslijediplomskim odnosno dalje doktorskim studijima na razini 8.2. Ono što je isto tako potrebno naglasiti, potpunim izostavljanjem stručnih studija iz Zakona o HKO-u bilo, bi onemogućeno upisivanje standarda vezanih za stručne studije u Registar HKO-a a time i provedba dakle cilja povećanja kvalitete i prohodnosti hrvatskog visokog obrazovanja postavljenog u nacionalnom programu reforme i u tom smislu ovaj zakon predstavlja jednako tako i instrument osiguravanja kvalitete i naravno, njime se cjelovito uređuju relevantna pitanja vezana za HKO i naravno time će omogućiti brža i djelotvornija provedba reformskih procesa koji za cilj imaju povećanje kvalitete i prohodnosti visokog obrazovanja u RH i naravno, dodatno nastavno na dosadašnja iskustva u provedbi kvalifikacijskog okvira, ovim se zakonom isto tako uvode nužne izmjene koje se tiču unaprjeđenja učinkovitosti i pojednostavljivanje i ubrzanja postupka upisa standarda zanimanja i standarda kvalifikacije u Registar HKO-a i smatramo da su ove izmjene jednako tako važne u smislu jačanja uloge sektorskih vijeća kao stručnih tijela ali i dakle stavljanje naglaska na agencije u sustavu odgoja i obrazovanja kao neovisna stručna tijela. Već je ovdje bilo riječi o oporbenom prijedlogu ovog istog zakona, imam potrebnu naglasiti da u djelu koji se odnosi na smještanje kvalifikacija na razini HKO-a, prijedlozi Vlade i dakle oporbe se u ključnome poklapaju dok se razlikuju odnosno dodatne promjene koje predlaže Vlada RH, to su one promjene koje se odnose na daljnji razvoj i provedbu HKO-a i ključnih reformskih procesa, dakle prije svega na dodjeljivanje nadležnosti postojećim agencijama u sustavu odgoja i obrazovanja, visokog obrazovanja, postupke vrednovanja, donošenja standarda zanimanja, ulogu sektorskih vijeća kao i ulogu dakle agencija u sustavu obrazovanja kao neovisnih stručnih tijela, dakle to je osnovna razlika između oporbenog prijedloga i prijedloga ovog zakona od strane Vlade RH. I zaključno, kao što sam rekla, Klub zastupnika HDZ-a će podržati ovaj prijedlog uz dakle naglasak da kad je u pitanju budućnost stručnih i sveučilišnih studija bez obzira gdje se oni odvijaju, oni se razlikuju po sadržaju, po ishodima ali su jednako vrijedni, njihova budućnost leži prije svega u naglasku na kvalitetu i na unaprjeđivanju sustava kvalitete vezano za inicijalne akreditacije, reakreditacije studijskih programa ali i visokih učilišta na kojima se ovi programi odvijaju i ustrojavaju i na kraju krajeva, ono što je najvažnije, podupiranje i jačanje binarnog sustava obrazovanja za koji se RH strateški opredijelila. Hvala lijepa.
Hvala vama. Idemo sada na zadnju raspravu kluba, to će biti Klub zastupnika Domovinskog pokreta i poštovani kolega Bartulica, izvolite. Hvala vam.
Zahvaljujem, g. predsjedniče Sabora, poštovani ministre sa suradnikom, kolege i kolegice. Zadnje rasprave o ovoj prisilnoj naplati članarine u gospodarskoj komori pokazala je koliko su vladajući zapravo spremni uložiti napor da bi zaštitili status quo, da teško uopće dođe do malih promjena i to je moje iskustvo na području znanosti, isto to potvrđuje da veliki napor se ulaže kako bi se zaštitio status quo i interese pojedinih grupacija koje kroz institucije naše štite prije svega sebe, sprječavaju na razne načine konkurenciju, zdravu konkurenciju i nažalost iskustvo to potvrđuje pogotovo kad je ova tema, dakle nemamo ništa protiv da se Hrvatska prilagođava kriterijima EU, ministar je spomenuo da je ovo u skladu sa reformskim procesima, to je sve u redu, međutim, postavlja se pitanje da li ovim mjerama na vrijeme zapravo štitimo ključne nacionalne interese. Vidimo danas u novinama još jedan naslov kako je Hrvatska druga po redu u EU po iseljavanju ljudi, dakle što god činili moramo biti svjesni da prvi interes je zapravo da omogućimo našim ljudima ovdje koji se školuju da mogu ostvariti sebe, da mogu živjeti u zemlji blagostanja. Međutim, kad se prilagođavamo ovako EU, možemo, paradoksalno to zvuči, ali ubrzati na neki način odlazak naših ljudi, moramo biti svjesni toga i zato su reforme zaista bitne. Evo, ja mogu govoriti iz osobnog iskustva kad sam došao u Hrvatsku iz Amerike nakon završenog studija čekala me nostrifikacija, nisam ni tada znao što sve to znači, predao sam papire, preveo ih, itd., onda sam mjesecima slušao kako je predmet u postupku rješavanja, nisam do kraja to razumio tada što to znači, koliko to može trajati, međutim, s vremenom sam učio i shvatio kako stvari ovdje funkcioniraju i hvala Bogu, taj institut nostrifikacije ide puno brže danas i koliko znam, ljudi se rjeđe žale kad se vrate iz svijeta ovdje da bi mogli raditi. Međutim, nešto bi rekao o nedostacima volje za prave reforme, mislim da svima je jasno da ne stojimo najbolje na rang listama. Naše Sveučilište u Zagrebu koje ima prilično veliki utjecaj u Hrvatskoj ne stoji dobro i rekao bih da je na neki način, mjesto gdje se razne interesne skupine pronalaze i dobro štite i protive se svakoj konkurenciji. Dakle to znam, neću sad navoditi te osjetljive, rekao bih, slučajeve koji su možda još aktualne, ali oko izdavanje dopusnice za nove studije, znam iz prve ruke da se na razne načine vrši politički pritisak da se to osporava, onemogućava, itd. i to nije dobro, nama treba više konkurencije, a ne manje. Matični odbor, npr. za jedno novo sveučilište, koje nastaje, koji treba se afirmirati, matični odbori koji odlučuju o napredovanju znanstvenika se mogu koristiti i za sprječavanje ili kočenje napretka drugih ljudi koji predstavljaju institucije koje su možda u konkurenciji sa onima koje zastupaju ljudi u tim odborima i to je problem. Dakle treba nam manje regulacije, ja kao profesor na Hrvatskom katoličkom sveučilištu sam, po mom mišljenju, previše vremena provodio ispunjavanjem raznih obrazaca, koliko je studenata bilo prisutno svaki tjedan na nastavi, itd., i to sve opterećuje ljude u akademskoj zajednici, nažalost. Dakle to nije samo stvar u Hrvatskoj, to je inače jedna pojava nakon bolonjskog procesa, ali postavlja se pitanje koja je svrha te silne papirologije, skupljanja obrazaca i sl., a ponovit ću, ne stojimo najbolje po ovim rezultatima, evo, u pripremi za ovu temu malo sam gledao što se govorilo u zadnje vrijeme, pa i rezultate naših srednjoškolaca iz matematiku i iz drugih područja, puno su lošiji nego prije 20 ili 30 godina pa se postavlja pitanje što se tu događa? Puno se govori o zemlji znanja, o Hrvatskoj kao zemlji znanosti, treba više izdvajati, itd., ali rezultata nema nažalost. Osvrnuo bi se isto na ovo pitanje stručnih studija, mislim da je jako loše da još jednom određene institucije kako bi zaštitili svoj lažni prestiž stvaraju novu neizvjesnost za mnoge studente. To je jedna vrlo loša poruka njima, upisali su te studije očekujući da će nakon završetka moći se natjecati na tržište rada, a nastaju u međuvremenu problemi. Ja se nadam da će ovaj zakonski prijedlog to odmaknuti, međutim, ta sama pojava izaziva zabrinutost, zabrinutost i kažem, mislim da trebamo manje nade i povjerenje stavljati u sve te silne norme, propise, sve je propisano do zadnjeg zareza, ali naši ljudi odlaze, pa čak kasnije kad počnu raditi vide toliko zapravo nepravde i nelogičnosti u Hrvatskoj da, a sve je lakše otići i pronaći radno mjesto izvan Hrvatske da odlaze, dakle u znanosti, rekao bih i pored zdravstva, to su sektori koji su najmanje reformirani, u Hrvatskoj. I moramo otvoreno o tome govoriti. Evo, moramo otvoreno o tome govoriti, ovaj zakonski prijedlog je jedan, rekao bih, mali korak, ali više ispunjava jednu birokratsku formu, a trebamo gledati sadržaj. Dakle trebamo pozdraviti zdravu konkurenciju, trebamo u skladu sa principima slobode, slobodnog svijeta, vidimo da, gdje su sveučilišta koja su najbolje rangirana, to je prije svega Amerika i Velika Britanija, trebamo učiti iz tih zemalja i mogu reći iz prve ruke da tamo vlada velika konkurencija za najbolje znanstvenike, velika konkurencije. Dakle tamo nije lako doći do katedre, postati autoritet i sl., nije to lako jer postoji, kao što sam rekao, velika konkurencija, pa i sloboda, koja ovdje nedostaje, nedostaje opet jer razne skupine žele zadržati status quo i status quo nas košta. On nas košta. Dakle, ja kad čujem riječ stabilnost u Hrvatskoj, to me odmah upućuje na nešto zapravo loše za naše građane, naša stabilnost nije znak nekog postignuća, nego zapravo mnoge, u mnogim pitanjima su političke elite zakazale. Evo, tako da, mislim da trebamo i dalje vršiti pritisak da se te stvari konačno počnu mijenjati, da najbolji zaista mogu napredovati u slobodi bez da lažni autoriteti ih koče i evo, Domovinski pokret u tom smislu će podržati svaki prijedlog koji vodi prema reformama ovog sustava koji presporo se prilagođava, evo, svjetskim trendovima. Hvala.
Molim vas samo da očistimo govornicu i krećemo sada s pojedinačnim raspravama, ima ih 10, prva će na redu biti poštovana kolegica Anka Mrak-Taritaš. Izvolite.
Hvala lijepo poštovani predsjedniče HS-a, uvaženi ministre sa suradnikom, kolegice i kolege. Zašto mi danas imamo ovu izmjenu i dopunu Zakona o Hrvatskom kvalifikacijskom okviru? Zato što je bila presuda Ustavnog suda koju, koji je rezultat bio jedne tužbe koju je pokrenuo g. Boras koji je evo, toliko puta spominjan, jer da nije bilo te presude, ja mislim da mi izmjenu i dopunu ovog zakona ne bi imali, možda bi ministarstvo zaključilo da neke stvari treba poboljšati, ali to je bio razlog. Moramo si postaviti pitanje što mi zapravo hoćemo. Da li hoćemo imati Hrvatsku, zemlju u kojoj se djeca mogu obrazovati, u kojoj djeca mogu napredovati, u kojoj djeca mogu se odlučiti što će studirati, pa će se netko odlučiti za sveučilišni studij, netko će se odlučiti za stručni studij, netko će se odlučiti za nešto drugo ili želimo imati zemlju kakvu očito je zamislio g. Boras u kojem on tamo vedri i oblači pa onda i spreman i dodjeljivati i nekakve počasne doktorate za određene usluge g. Bandiću, ali zaista neću više trošiti ni vrijeme ni dah na to nego ajdemo zapravo vidjeti što hoćemo. Jer ako hoćemo imati zemlju u kojoj svi imaju određene mogućnosti, onda u toj zemlji trebamo pružiti zaista nekoliko vrsta studija i dati priliku da svatko dobije znanje koje trebali, ali još, jednako tako, trebamo zaista voditi računa, reforma je već toliko smo je puta spominjali, ali ajdemo vidjeti uzor nekih drugih zemalja, ajdemo vidjeti što druge zemlje rade, ajdemo imati ti stručni studiji su usko vezani zapravo sa potrebama koje imaju tržišta. Sjećate se koliko smo puta raspravljali o brodogradnji? Ja vas pitam, ako nema brodogradnje u Hrvatskoj, a imamo studij brodogradnje, imamo i srednje škole, za koje poslove mi tu djecu obrazujemo? ... [[Govornik se ne razumije.]] obrazujemo da idu raditi negdje van, da odmah odu van. Moramo priznati, ja uvijek govorimo o nekakvim iskustvima koje imamo. Ja sam završila arhitekturu, kad sam ja studirala arhitekturu, bio je samo jedan jedini studij i to u gradu Zagrebu. Onaj koji nije mogao upisati studij u Zagrebu, upisivao je Sarajevo, Ljubljanu, nešto rjeđe Beograd, ali Sarajevo i Ljubljanu. Danas ima nešto više studija i onda sam imala prilike biti u Poljskoj i onda sam se u Poljskoj vidjela da jedno vojvodstvo poljsko ima 4 različita studija arhitekture i ja vas sad pitam, jednog dana kad će se raspisati nekakav natječaj za recimo, neke nadzorne inženjere na obnovi Banije i Banovine, ista prava će imati i oni inženjeri odnosno koji su završili arhitekturu Sveučilišta u Zagrebu i oni koji su iz nekog vojvodstva u Poljskoj, ja ih uopće ni u jednom trenutku ne želim reći da su to znanja nešto manja i onda kada imate mogućnost nekakvih stručnih studija u Hrvatskoj, zašto uopće onemogućiti da budu nekakve stručne studije jer iz jednostavnog razloga, ajdemo vidjeti prvo, imali smo Nacionalnu razvojnu strategiju, kakva zemlja želimo biti, s čime se želimo baviti, s čime želimo da Hrvatska, dakle u gospodarstvu bude, ne samo 2030. nego 2050., i danas imati, ne samo srednjoškolsko nego i visoko obrazovanje za ta zvanja, za te poslove, zašto robujemo uobičajenim normama, po uobičajenim normama imamo određene studije i onda kad se završe te studije onda pitanje gdje ćete raditi. Dakle sve je vezano jedno uz drugo, ako vi znate kakva je Hrvatska 2050., 2030., onda danas već imate i srednjoškolska obrazovanja i obrazovanja visokoškolska odnosno na stručnim studijima. Oni koji žele upisivati, dajte priliku da svatko upiše ono što osjeti se spreman i što želi. Zamislite, najgore u životu što vam se može desiti da završite nešto i radite posao koji ne volite. Pa nitko neće raditi posao koji ne volite, od muža ili žene ćete se ili partnera rastaviti, promijenit ćete se. Dakle, uz ovo sve zajedno ima još jedna velika tema o kojoj ja zaista ću svaki puta govoriti, cjeloživotno obrazovanje, prekvalifikacija, sve ostale stvari. Dakle, dati priliku, ne robovati uobičajenim normama, vidjeti kako se stvari mijenjaju, stvari se mijenjaju [[Upadica: Hvala vam.]] puno brže nego što smo mi to spremni pratiti. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Imate 3 replike, prvi je na redu kolega Hajduković, izvolite.
Hvala lijepa g. predsjedniče. Kolegice Mrak-Taritaš, dotakli ste se problematike stručnih studija, naravno, zbog čega i imamo izmjene zakona, no tu je jedan dublji problem, a to je da imam osjećaj da su se nama stručni studiji desili, da i sad ne znamo što bi s njima, sad bi najrađe ih zaboravili ili bi, barem neki najrađe zaboravili. Ali ako pogledate Zapad i pogledate uopće koliko ljudi studira nakon prvog stupnja, odnosno bakalaureata, vidjet ćete da je postotak jako mali onih koji uopće magistriraju, a kamoli onih koji doktoriraju i dalje. Dakle naši studenti najčešće zbog nemogućnosti nalaska posla ili neprepoznavanja, još uvijek, kvalifikacija na tržištu rada se ponekad i preeduciraju. A s druge strane imate stručne studije, tzv. binarni sustav kakav postoji u Njemačkoj koji smo mi isto tako uspjeli izvitoperiti i dovesti do neprepoznatljivosti i zapravo se smisao binarnog sustava, barem u Hrvatskoj potpuno izgubio.
Izvolite odgovor.
Hvala lijepo. Dakle to što smo mi u stanju napraviti, pa kad je riječ o bilo kojoj grani, oblasti, to možemo apsolutno biti nekako i europski i svjetski prvaci u svemu tome. Kako su prvi stručni studiji nastali? Nastali su iz viših škola. Dakle, mi smo nekad imali uz fakultete, imali smo više škole, ja govorim tehnički oblast jer to razumijem, u tom se krećem. Dakle vi ste imali neku višu građevinsku i znali ste da netko tko završi višu građevinsku, da neće dobiti status dipl.ing. kao što smo mi dobili nego će dobiti ing. i imate, dakle oni su bili za visokogradnju, za niskogradnju, iz tog su se kasnije u poslu formirali šefovi gradilišta, formirali su se dakle određena, oni su dobili određena znanja i sukladno tim znanjima su mogli raditi određene poslove. Iz tog su nastali stručni studiji. Dakle, ovo kad ste išli na sveučilište, onda je zapravo tema sveučilišta biti da će jednog dana jedan, netko ići, biti znanstvenik, [[Upadica: Hvala vam.]] a netko će ići na gradilište.
Hvala lijepa. Kolegice Orešković, izvolite.
Hvala predsjedavatelju. Poštovana zastupnice, vrlo ste stručno u svom izlaganju obrazložili ovaj Kvalifikacijski okvir, no zanima me, smatrate li da je razlog stagnacije, a dobrim dijelom i zaostajanje naših sveučilišta u njihovom međunarodnom vrednovanju i kvalificiranju, nešto što smo krivo posložili u Kvalifikacijskom okviru ili je ipak osnovni problem u negativnoj selekciji u odabiru pojedinih rektora u njihovim nemoralnim, vrlo često i nezakonitim odlukama za koje smo predugo promatrali šutnju čitavog Senata?
Izvolite odgovor.
Hvala lijepo kolegice Orešković. Dakle, mi možemo imati savršene zakone, možemo imati još savršenije podzakonske akte, ali uvijek vam je ključno onaj tko ih provodi. Dakle, rektor zagrebačkog sveučilišta se je trebao u svom djelovanju brinuti o tome da zagrebačko sveučilište bude bolje, da uđe u 500 sveučilišta, da bude, da pozove gostujuće profesore, dakle, to je ono što imate kad studirate negdje vani, dakle neki studiji vani vam trebaju biti uzor, da imate gostujuće profesore, da budete bolji, a ne baviti se o tome kome će dati počasni doktorat, ne baviti se o tome da se okruži ljudima koji mu se neće u nijednom trenutku suprotstaviti, ne baviti se tome da se tuži pojedini student, dakle, na rektoru se bavio svim samo ne s onim što se trebao, a on se trebao baviti s tim da zagrebačko sveučilište bude što bolje, da bude konkurentno drugim sveučilištima.
Idemo na zadnju repliku, kolegice Glasovac, izvolite.
Hvala g. potpredsjedniče. Kolegice, predsjedniče, kolegice Mrak-Taritaš, spomenuli ste potrebu upravljanja ljudskim potencijalima i nekakvom koordinacijom upisnih politika i tu ste potpuno uboli, što bih rekla, u sridu. Ako uzmemo pretpostavku da je to javno dobro znanja i obrazovanja generator našeg osobnog razvitka, društvenog prosperiteta i gospodarskog napretka, onda je poprilično porazno da ne uspijevamo kao država usmjeriti upravljanje ljudskim potencijalima u smislu dugoročnijih potreba hrvatskog društva, nego tu nažalost gubimo bitku s jedne strane, službe toga svega u profitu i u određenim interesima jer kako drugačije objasniti činjenicu da upisne politike, recimo srednjih škola više čuvaju radna mjesta u zbornicama, a svjesno obrazuju mlade ljude za Zavod za zapošljavanje ili na visokim učilištima, gdje je bitno upisati i uzeti školarine i tu se ne smije nitko taknuti u upisnu politiku jer je to domena, kak ti, one ustavne kategorije autonomije sveučilišta. Kako dalje, što napraviti?
Poštovana zastupnica Mrak-Taritaš.
Hvala lijepo. Hvala lijepo kolegice. Dakle, ključno je pitanje kad mi obrazujemo, bez obzira da li je to srednja škola, da li su to stručni studiji, da li su to sveučilišta, za što tu djecu odnosno te mlade ljude obrazujemo? Mi ih trebamo obrazovati za nekakve poslove. Ako mi odlučimo i ako je zaključak da je budućnost hrvatskog gospodarstva farmaceutska industrija, da su određene IT sektor, da je, ne znam, u krajnjoj liniji, proizvodnja, sad ću stvarno reći, auto-dijelova, onda se već u srednjim školama i na stručnim studijima i na sveučilištu mi trebamo imati studije za to. Ali kad ih trebamo imati? Sad. Jer oni kad završe, počnu raditi, ako gledate srednju školu, ako gledate fakultet, to je za 10 godina. Dakle mi sad moramo znati što mi za 10 godina kao Hrvatska želimo biti, a ne obrazovati kadrove koji će potrošiti vrijeme, energiju, trud, u krajnjoj liniji svoj novac ili državni novac, i onda doći i mahati [[Upadica: Hvala.]] palčevima ili ih još obrazovati za neku drugu zemlju.
Hvala, hvala lijepa. Sljedeća rasprava bit će poštovanog zastupnika Domagoja Hajdukovića. Izvolite.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče. Kolegice i kolege. Ideja HKO-a je nešto što sam govorio još u svom prvom mandatu, pohvalna dobra, nešto što drži korak sa novim momentima u obrazovanju općenito, međutim, provedba kod nas je ono o čemu možemo diskutirati, pa i ova prilika kad raspravljamo o izmjenama i dopunama zakona je takva. Ja sam zastupnik koji već u nizu proračuna, ne znam ni ja više koliko, 5, 6 i više, podnosi amandmane za simbolična novčana sredstva koja bi išla prema unaprjeđivanju i daljnjem građenju upravo ovog sustava Hrvatskog kvalifikacijskog okvira. Naravno, ne moram vam ni reći da su ti amandmani uvijek odbijeni sa obrazloženjem da na postojećim stavkama iz nekih EU projekata itd. ima dovoljno novca. No, koji je to smisao HKO-a koji ja ne vidim ovdje realiziran? To je vaninstitucionalno stjecaje vještina, znanja i kvalifikacija, a to je ono gdje još uvijek po meni, kaskamo, gdje još uvijek nismo dorasli europskom tržištu, odnosno još uvijek nedovoljno cijenimo tako stečena znanja. Zarobljeni smo u formalnom stjecanju znanja i zapravo ne vidimo da se društvo i potrebe tržišta mijenjaju prebrzo, ponekad prebrzo u većini slučajeva, sada već toliko brzo da ga formalne institucije i institucije formalnog obrazovanja jednostavno ne mogu pratiti. Dakle, ono za čega bi HKO trebao služiti je cjeloživotno obrazovanje. Znači usavršavanje koje kao pojedinac morate cijelo vrijeme prolaziti da bi ostali u svojoj struci stručnjak jer nema struke koja se ne mijenja više toliko da možete jedanput završiti formalno školu i reći da ste stručnjak o sve ste stavili ad acta, zaboravili. Kvalifikacije koje stečete kroz rad, a svi ih mi stječemo kroz rad jer jednostavno zahtjevi današnjega posla su takvi da često radite i ono što vam nije nužno u opisu ugovora i nije nužno po kvalifikacijama, nego je samo, rekao bih, dodana vrijednost. I na kraju, ono što isto jako malo cijenimo, a to je volontiranje. Kultura volontiranja u Hrvatskoj nažalost je još uvijek jako, jako, jako niska, a jedan od načina na koji bi mogli potaknuti razvijanje kulture volontiranja je upravo ovo, razvijanje vještina i kvalifikaciji na neformalni način. Mogu vam dati stotine primjera, jedna od njih je Crveni križ i njihovi aktivisti koji prolaze različite edukacije, od reanimacije, davanje prve pomoći do psihološke pomoći, itd., itd., dakle sve ovisi. Dakle možemo i o tome pričati. A nažalost to, to je bit HKO-a koji nisam još vidio da je zaživila u onom pravom smislu riječi. Doticali smo se stručnih studija, no ja bih se ovdje dotakao nečeg drugog. Ja vam, kolegice i kolege, zajedno sa još nekim zastupnicima ako se ne varam, nosim jednu, ja bih rekao Frankenstein akademsku titulu, a to je sveučilišni specijalist, što god to značilo. Znači Hrvatska je po mnogo čemu imamo endemske vrste, ali imao i endemske akademske titule jer ni bolonjski proces nismo translatirali u naše obrazovanje onako kako smo trebali jer po našoj filozofiji, još uvijek akademski se možete usavršavati samo vertikalno, ne horizontalno. Ja sam upisao studij nakon kojega sam trebao biti magistar struke, na kraju sam postao sveučilišni specijalist, što god to značilo. I kako prevesti svoju titulu, svoj stupanj obrazovanja negdje u svijetu? Moram zaslužiti vještinama prilagođavanja, objašnjavanja ili laganja. Kako? Dakle, nisam magistar struke, nešto sam više. Nisam magistar znanosti, nešto sam manje, a nisam ni doktor znanosti. Zapravo, ponekad više ni ja ne znam što sam. A zašto? Zato što je osnovni bolonjski princip, a to je horizontalno usavršavanje, što znači da vi možete magistrirati matematiku, fiziku, kemiju, engleski i turski jezik, ako to želite, nismo jednostavno ispoštovali i ukomponirali u naš sustav kako treba. Kako ćemo onda HKO jednu nadgradnju toga cijelog sustava, ako nešto ovako jednostavno nismo mogli?
Hvala. Imamo nekoliko replika. Prva je poštovanog zastupnika Pavića.
Poštovani zastupniče, spomenuli ste europsko tržište, tu ste me ponukali da vam postavim jedno pitanje vezano za javnu raspravu koja je bila u vezi tog zakona i natpisa koji je, odnosno dopisa koji je poslao pravni fakultet koji je konstatirao zapravo da se taj zakon nije u cijelosti, da taj zakon nije u cijelosti poštivao odluke Ustavnog suda i da neke odluke su i dalje ostane neispoštovane, s jedne strane. S druge strane, isto tako se navodi da postoji opasnost da se Europski kvalifikacijski okvir u kojem su se ove tu kvalifikacije izjednačile, zapravo ne poštuje na pravi način s obzirom da nedostaje komponenta „znanost i istraživanje“. Što smatrate, kakvo je vaše mišljenje, da li postoji mogućnost da se u Europi eventualno naše diplome ne priznaju i da li postoji mogućnost da se ponovo ovo, ovaj zakon pojavi pred Ustavnim sudom?
Poštovani zastupnik Hajduković.
Hvala kolega. Govoreći iz iskustva, pogotovo kad govorimo o struci, dakle o fakultetima, pravnim fakultetima, vrlo je moguće da se ovaj zakon ponovo nađe pred Ustavnim sudom i za godinu ili dvije ili već kada da ponovo o tome raspravljamo ovdje. Ali to je nažalost malo i trademark, dozvolite mi tuđicu, ove Vlade da se posao nikad ne napravi kako treba i nikada do kraja. Što se EKO-a tiče, postoje mogućnosti i postoji bojazan, evo, ja kažem vam, pričao sam o svom iskustvu, ja ne znam kako bi ja prikazao svoje akademsko zvanje jer nisam pravnik, nisam ekonomist, nisam završio političke znanosti, ovo je interdisciplinarni studij bio, a čak ne mogu prikazati ni titulu, odnosno ne mogu je prevesti, a da kažem, ne slažem, ne prilagodim ili ne moram dodavati memorandum o objašnjavanju kakva je to Frankenstein titula sveučilišni specijalist.
Sljedeća replika je poštovane zastupnice Mrak-Taritaš.
Hvala lijepo. Dakle vi ste spomenuli u svom izlaganju cjeloživotno obrazovanje. Cjeloživotno obrazovanje je izuzetno važno, stvari se mijenjaju vrlo brzo, na to ne možemo utjecati i zaista je to nešto o čemu treba voditi računa, Hrvatska je kad uzmete sve zemlje EU-a, na dnu ali nije tome čudno. Dakle, ova ustavna tužba i sve zajedno je zapravo unijelo nemir. Koju poruku se šalje mladim ljudima koji se nalaze na stručnom studiju kad znaju da je bila ustavna tužba, kad znaju da je dio zakona tom ustavnom tužbom zatraženo da se moram promijeniti odnosno drugačije napraviti kad oni nisu sigurni kad se nalaze na studiju kad završe što će biti? Kako onda dalje njima reći ali važno je da se obrazujete, važno je da se cjeloživotno obrazujete, kad poruke koje je poslao u ovom trenutku, aktualni rektor Boras zajedno sa ovom tužbom je poruka tim ljudima ne znate šta ćete biti kad završite?
Hvala. Odgovor poštovanog zastupnika Hajdukovića.
Hvala, kolegice Mrak-Taritaš. Da, cjeloživotno obrazovanje je jako bitno, kako sam rekao, ne možete više završiti fakultet i mislit da ste sve o svojoj struci naučili, ne, to je tek početak, ja bih rekao. to je kraj početka možda vašeg profesionalnog ali i akademskog na neki način rada i života u struci. Što se tiče samih stručnih studija, mislim meni je jasno da je sveučilište zabrinuto iz raznoraznih razloga kakav je status stručnih studija, međutim ovaj način ja ne vidim kao zapravo zdravu konkurenciju. Kada smo preuzeli koncept stručnih i sveučilišnih studija, trebali smo preuzeti jasan koncept što to znači i što je to binarni sustav. I ponavljam, u Njemačkoj binarni sustav funkcionira savršeno, zašto kod nas ne može? Zato što mi nismo u stanju svaki sustav izvitoperit a jedan od izvitoperenosti ovog sustava je ovaj zakon uopće sada što o njemu raspravljamo.
Hvala. Slijedeća replika je poštovanog zastupnika Domagoja Price.
Poštovani kolega, rektor Boras je na čelu Sveučilišta u Zagrebu, sveučilišta koje je najviše u Hrvatskoj ali nije niti među 500 najuspješnijih sveučilišta u svijetu. Nakon svih skandala vezano uz rektora Borasa, mislite li da će ga konačno smijenit? O tome odlučuje sveučilišni savjet koji vodi Luka Burilović, inače predsjednik HGK-a.
Ja bi vas molio da se držimo teme, molim vas a tema je da podsjetim, HKO. Izvolite, kolega Hajduković.
Hvala, g. potpredsjedniče. Hvala kolega. Nekako ne možemo izbjeći i temu rektora budući da je sveučilište to koje je podnijelo ustavnu tužbu odnosno rektora ali govoreći o ovome kolega, što ste konkretno rekli, ja bih volio više meritokracije u Hrvatskoj općenito i da se svačiji rad pa tako i rektorov cijeni na temelju rezultata, postignuća a ne medijskih natpisa, novih, starih, ovakvih afera ili ovoga ili onoga. O nekim postignućima govorili ste i vi, mogli bi sada o Sveučilištu u Zagrebu raspravljati do sutra, to nije naša ingerencija, a što će vrijeme donijeti, vidjet ćemo. Kažem i s time bih završio, volio bih vidjeti više meritokracije i u ovakvim raspravama i u ocjenjivanju uspješnosti rada svih institucija pa tako i rektora zagrebačkog sveučilišta.
Hvala lijepo. Slijedeća rasprava bit će poštovane zastupnice Vesne Bedeković, izvolite.
Hvala lijepa, poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani ministre, kolegice i kolege. Dosta smo evo kroz rasprave govorili o stručnim sveučilišnim studijima, važnosti stručnih studija, njihovoj jednakoj vrijednosti. Ja ću nekoliko riječi o binarnom sustavu u hrvatskom visokom obrazovanju. Naime, Bolonjska deklaracija je binarni sustav uvela u visoko obrazovanje a to je sustav koji prepoznaje dvije vrste studijskih programa, dakle sveučilišne i stručne i ono što je važno podsjetiti je činjenica da se RH strateški opredijelila za razvoj binarnog obrazovanja, dakle za jednakomjerni razvoj i stručnih i sveučilišnih studija. Ako sad pogledamo dakle koja je to razlika između jednih i drugih, onda ćemo dakle naglasiti da stručni studiji studentima pružaju primjerenu razinu znanja i vještina koje omogućavaju obavljanja stručnih zanimanja odnosno neposredno uključivanje u svijet rada i u radni proces a s druge strane, sveučilišni studiji studente osim za dakle radni proces osposobljavaju za dakle, razvoj i primjenu znanstvenih i stručnih dostignuća ali jednako tako život u poslovnom svijetu, javnom sektoru, društvu općenito itd., i tu imamo činjenicu dakle da stručni i sveučilišni studiji jesu različiti, je li, jer naprosto imaju drugačiju misiju, stručni su više usmjereni na praktične vještine i bržu pripremu za svijet rada, a sveučilišni zapravo teoretski pripremaju studente za mogućnost rada u znanosti i u tom kontekstu je dakle važno reći kad je je riječ o stručnim studijima da na njima trenutno studira negdje oko 55 000 studenata od čega otprilike 300 na veleučilištima i visokim, odnosno 30 000 na veleučilištima i visokim školama a nekih preostalih dakle 20 000 na sveučilištima i nije na odmet podsjetiti da studenti stručnih studija čine otprilike 20%, 25% ukupne studentske populacije u RH i podsjetit ću, stručne studije u najvećem djelu veleučilišta i visoke škole, trenutno u Hrvatskoj imamo ukupno 35 veleučilišta i visokih škola od čega je 14 javnih, dakle osnivač im je RH, 6 ih je osnovano od strane jedinica lokalne samouprave, dakle gradovi odnosno županije a 14 je privatnih i kao sam rekla, osim što na njima studira ovoliki broj studenata, važno je podsjetiti da ove ustanove, ova visoka učilišta zapošljavaju ukupno više od 1700 ljudi, nastavnika, profesora. Ono što je važno podsjetiti da stručne studije izvode i sva javna sveučilišta gdje otprilike na njima studira 20 000 studenata iako bi to prema Zakonu o znanstvenoj djelatnosti i visokom obrazovanju trebala biti iznimka, iznimka je postala pravilo da i na dakle sveučilištima se studiraju stručni studiji i u tom kontekstu meni je zahtjev za ocjenu ustavnosti ovog zakona, zbog kojeg je došlo do potrebe donošenja ovih izmjena i dopuna, od strane djela sveučilišta i fakulteta, doista evo dvojbeno, prvenstveno zbog činjenice da ono implikacije na njihove vlastite studente i doista mi je teško to objasniti, u tom smislu ovaj zakon je zapravo kompromisno rješenje. Ministre, vama zahvaljujem na oblikovanju ovoga rješenja a s ovog mjesta još jednom upućujem potporu svim studentima koji studiraju na veleučilištima, visokim školama, bilo javnim, bilo privatnim zato što ih osobnog iskustva znam sjajne primjere sjajnog rada na viskom učilištima, veleučilištima, visokim školama gdje se studiraju stručni studiji, potpora i studentima i svim zaposlenicima, profesorima, nastavnicima na tim visokim učilištima kao i njihovim vodstvima jer ono za što se svi trebamo zalagati, što trebamo promicati je dosljedna primjena binarnog sustava visokog obrazovanja za koji se Hrvatska, naglasit ću još jednom, strateški opredijelila. Hvala lijepa.
Imamo nekoliko replika. Prva je poštovanog zastupnika Ačkara, izvolite.
Poštovana…
A, oprostite, evo prva je bila poštovana zastupnica Mrak-Taritaš.
Hvala lijepo. Kolegice Bedeković, dakle zašto mi ovaj zakon ovdje imamo u izmjenama i dopunama? Zato što je bila ustavna tužba. Kroz raspravu odnosno kad vidite što je bilo u primjedbama, vidite da su primjedbe opet takve da je realna bojazan da bi ta ustavna tužba mogla biti ponovno. Ja imam osjećaj da se mi često ponašamo kao da živimo u Australiji pa je u Perthu sveučilište a ministarstvo je recimo u Brisbaneu pa im treba im treba s jednog kraja na drugi. Dal vam se ne čini da ako postoji i dalje realna opcija da imamo slijedeću ustavnu tužbu, tim ustavnim tužbama mi krivu poruku šaljemo mladim ljudima koji su na studiju jer oni ne znaju kako će završiti? Da bi trebalo, oni dakle, rektor, zajedno sa kolegama sa pravnog fakulteta sjesti, ministarstvo, za isti stol i dogovoriti opciju koja bi bila najprihvatljivija a ne da šaljemo poruke stalno?
Hvala, poštovana zastupnica Bedeković.
Hvala vam lijepa, poštovana kolegice na ovom pitanju. Svim akterima koje ste vi sad maločas nabrojali, zapravo mora biti jasno da se Hrvatska strateški opredijelila za binarni sustav visokog obrazovanja, a to znači za dakle razvoj i jedne i druge vrste studija koje se razlikuju po svom sadržaju, po ishodima, ali su jednako vrijedni. I ono što je važno spomenuti i naglasiti, i za studente ali i za sve aktere koji su uključeni u ovu priču, Zakon o HKO-u nije jedini zakon propisuje vrste i razine studija koje se stječu visokim obrazovanjem, dakle vrste razine studijskih programa uključujući stručne kvalifikacije koje se njima stječu, propisane su i Zakonom o znanstvenoj djelatnosti i visokom obrazovanju, čl. točnije 74., ali i Zakonom o akademskim i stručnim nazivima i akademskom stupnju, točnije čl. 8. stavkom 11., prema tome svim akterima u ovoj priči mora biti jasno da se zakonske osnove ... [[Govornik se ne razumije.]]
Hvala, slijedeća replika je poštovanog zastupnika Ačkara.
Zahvaljujem. Poštovana kolegice Bedeković, smatramo svakako da je ova izmjena zakona hvalevrijedna te da ćemo i na glasovanju samome pokazati jedan širi konsenzus oko usvajanja toga. Međutim zanima me vaše mišljenje, kako će se tržište rada prilagoditi ovom kvalifikacijskom okviru i kako će se kvalifikacijski okvir prilagoditi tržištu rada? Hvala.
Poštovana zastupnica Bedeković.
Hvala vam lijepa. Poštovani kolega, dakle jako je važno naglasiti da i svi to cijelo vrijeme naglašavamo, da stručni studiji po svom sadržaju i po ishodima, pripremaju studente za ulazak u svijet rada i u tržište rada a mi znademo da svijet rada u današnje vrijeme mijenja vrtoglavom brzinom. I iz toga razloga su jako važne između ostalog i izmjene koje su unesene a koje su vezane i za sektorska vijeća i za upisivanje u Registar za standarda zanimanja, Registar HKO-a i sve druge procese koji će u znatnoj mjeri poboljšati, unaprijediti i ubrzati procese upisa standarda zanimanja u registar, u svakom slučaju upućuju na jedno sinergijsko djelovanje tržišta rada i stručnih studija i potrebu uzajamnog prilagođavanja jedni drugima.
Hvala. Slijedeća replika je poštovanog zastupnika Totgergelija.
Hvala, potpredsjedniče. Pa evo javio sam se za repliku samo da malo prokomentiram činjenicu da se nekad u natječajima koje možemo vidjet, da pročitat formulacija gdje kandidat treba zadovoljit da je završio preddiplomski i diplomski sveučilišni studij ili integrirani sveučilišni studij. Mi imamo nekad naše građane koji su prvo završili preddiplomski stručni studij a onda upisali diplomski sveučilišni studij, tamo su im uvjetovali da polože neke razlike i oni su na kraju sveučilišni diplomski studij. E sad, prilikom natječaja negdje to tretiraju da imaju završen diplomski sveučilišni studij i smatraju da su zadovoljili uvjete ali ima slučajeva kad to komentiraju i drukčije pa ispadne da nisu zadovoljili s tim uvjete koji se traže na natječaju.
Poštovana zastupnica Bedeković.
Kolega, hvala vam lijepa na ovome pitanju. Ovo pitanje otvara još jednu evo, vrlo slojevitu i složenu priču vezano za razlikovanje stručnih i sveučilišnih studija, osobito na njihovoj preddiplomskoj razini gdje mi imamo situaciju, to je praksa pokazala i na tome treba poraditi da se tijekom vremena poslodavci naprosto nisu prepoznali kvalifikacije, kvalitetu i nisu prepoznali vrijednost kompetencija onih studenata koji završe preddiplomske stručne studije i onda iz tog razloga traži se završeni sveučilišni studiji, a mislim da, evo, dakle taj metež, prije svega, nastaje iz nedovoljne informiranosti poslodavaca na jednoj strani i na drugoj strani, proizlazi iz nedovoljnog poznavanja dakle sadržaja misije i [[Upadica: Hvala.]] ishoda stručnih studija.
Hvala. Sljedeća replika poštovanog zastupnika Šimičevića.
Zahvaljujem potpredsjedniče HS-a. Uvažena zastupnice, evo uvođenjem HKO-a mi ćemo riješiti nedoumice i nepoznanice u sustavu, a ja bi vas molio, s obzirom da dolazite iz visokog učilišta, kako komentirate to da mi imamo veći ponudu neko potražnju, odnosno da mi danas na sveučilištima imamo puno više mjesta nego što imamo kandidata i na koji način riješiti taj gorući problem trenutno u Hrvatskoj? Hvala lijepo.
Poštovana zastupnica Bedeković.
Poštovani kolega, ovo pitanje je vrlo slojevito i vrlo kompleksno i sigurna sam da mi neće biti dovoljna minuta vremena koliko imam za raspolaganju da vam evo, kvalitetno i sveobuhvatno odgovorim, ali ću vam reći da i vi dolazite iz sustava odgoja i obrazovanja i jasna vam je dakle vrlo dobro poznata činjenica da Hrvatska se nažalost, s obzirom na nepovoljne demografske trendove suočava sa manje potencijalnih učenika, kako u osnovnim, tako i srednjim školama, a onda se kasnije to prelijeva odnosno implicira i na visoka učilišta. To je jedna strana priče, s druge strane priče, mi unatoč tome što imamo dokument koji se zove Mreža visokih učilišta i studijskih programa, još uvijek nemamo napravljen red u studijskim programima ukupno u RH, oni se preklapaju, multipliciraju, iz tog razloga imate veću ponudu nego što imate [[Upadica: Hvala. Sljedeća…]] broja potencijalnih …
… replika je poštovanog zastupnika Čička.
Zahvaljujem se potpredsjedniče, uvažena kolegice. Referiram se na dio vašeg izlaganja vezan za stručne studije. Želim naglasiti kako je naša Vlada prepoznala važnost stručnih studija u RH upravo neizostavljanjem njih iz ovog zakona pokazujemo kako znamo što je važno za uspješno povećanje kvalitete i prohodnosti hrvatskog visokog obrazovanja.
Poštovana zastupnica Bedeković.
Hvala lijepa kolega na evo vašoj konstataciji, rekla bih i komentaru. Ja ću podsjetiti, kao što sam rekla, Hrvatska se prije svega, strateški opredijelila za razvoj binarnog sustava visokog obrazovanja, to je prvo. I drugo, Hrvatska se opredijelila za policentrični pristup razvoju sustava visokog obrazovanja koji znači, dakle, osim dakle razvoja binarnog sustava obrazovanja, u smislu razvoja i jednake vrijednosti stručnih i sveučilišnih studija, policentričnost u smislu njihovog pozicioniranja u različitim krajevima, dijelovima hrvatske države, pa tako pored svih sveučilišta koje imamo u RH u većim gradovima i većim sredinama, dakle policentričnim pristupom imamo osnovana veleučilišta i visoke škole u manjim sredinama kao intelektualne jezgre i jezgre [[Upadica: Hvala.]] rasta studenata i mladih ljudi u obrazovanju.
Sljedeća replika je poštovane zastupnice Grbe-Bujević.
Poštovani g. potpredsjedniče Sabora, uvažena kolegice. Važna je uloga sektorskih vijeća i njihova uloga na prilagodbu kompetencija u skladu sa potrebama na tržištu rada. Tržište rada sigurno najbolje poznaje potrebe koje se u današnje doba novih tehnologija brzo mijenjaju pa ta prilagodba mora biti zapravo izrazito brza i učinkovita. Mišljenja sam da će i u tom smislu ove izmjene zakona doprinijeti poboljšanju, stoga vjerujem da će se konsenzusom donesti ove izmjene zakona po hitnom postupku.
Poštovana zastupnica Bedeković.
Hvala vam lijepa kolegice. Pa evo, kao što sam rekla i u izlaganju u ime kluba, a sad i u ovom ponavljam, dakle jedna od novosti i izmjena koje donosi ovaj zakon je drugačija odnosno stavljanje većeg naglaska na ulogu sektorskih vijeća u poboljšanju procesa koji vodi na kraju, dovodi do upisa standarda, kvalifikacije standarda zanimanja u Registar HKO-a i u tom smislu svakako to znači prilagodba tržištu rada. Nemojmo zaboraviti da se tržište rada u današnje vrijeme mijenja, prije svega, turbulentno je, drugo, mijenja se strelovitom brzinom i pitanje jesmo li u stanju, koliko smo u stanju moći pratiti brzinu te promjene, brzinu tih promjena koje se događaju i u tom smislu moramo prilagoditi i ulogu sektorskih vijeća, i na kraju krajeva, cijelog vijeća za razvoj, Nacionalnog vijeća za razvoj ljudskih potencijala.
Hvala lijepa. Sljedeća rasprava bit će poštovane zastupnice Sabine Glasovac. Izvolite.
Hvala lijepo g. potpredsjedniče, poštovane kolegice i kolege, poštovani ministre sa suradnikom. Kluba zastupnika SDP-a podržat će ovaj prijedlog zakona isključivo iz razloga što smo u situaciji u kakvoj jesmo, znači ovo je gašenje požara i uzrokovano je činjenicom da je Ustavni sud po drugi puta u nekoliko godina na zahtjev zagrebačkog sveučilišta i pojedinih fakulteta, pokušao odnosno uspio intervenirati u zakon na način da se studenti odnosno kvalifikacije koje su studenti stekli završetkom stručnih studija, odvoje od studenata koji su svoje kvalifikacije stekli završetkom sveučilišnih studija inzistirajući na toj vidljivosti razdvajanja u samoj razini iako je svakome bi trebalo biti jasno da ista razina ne znači nužno i istu vrstu. I ne znam koliko godina ćemo mi u Hrvatskoj još pokušavati objasniti da se sveučilišni studiji razlikuju od stručnih studija po svojoj vrsti ali to ne umanjuje činjenicu da kao i u brojim europskim zemljama, oni s obzirom da na utrošeno vrijeme u stjecanje pojedinih skupova ishoda u cjelovitim ili djelomičnim kvalifikacijama prema HKO-u su zapravo prirodno ista razina. I zapravo ova nastojanje već u dva navrata da mi dijelimo razinu na nazovimo to tako dvije podrazine odnosno da stavljamo neke oznake koje su prvo 7.1, 7.2, sad su 7.1 SV, ST, znači to je naprosto nešto čega sam ja. Zašto? Zato što 2012. čini mi se, ili 2013. g. kada smo skupili konsenzus, političku hrabrost, volju i želju da uspostavimo HKO kao jedan osigurač odnosno instrument osiguravanja kvalitete, transparentnosti, prenosivosti tih skupova ishoda, boljeg povezivanja tržišta rada sa obrazovnim sustavom, znači učinili smo to kako to čine europske zemlje i te razine su bile vrlo jasno podijeljene i nije bilo razlika u razini kao što ih ni ne treba biti između različitih vrsta kvalifikacija u kojoj je utrošeno isto vrijeme. Ne samo ovih 300, imamo i one niže zapravo, niže kvalifikacije. I naprosto je suludo da se mi 3 g. bavimo kako ćemo zadovoljiti Ustavni sud u tom označavanju, razgraničavanju razlika u vrstama umjesto da se bavimo kako ćemo učiniti postojeći HKO naprosto boljim, naprednijim, uspješnijim, kako ćemo donijeti podzakonske akte koji su propisani kako bi on bio i provediv i što bolji. Znači naprosto mi je to nevjerojatno i ja se nadam da će ova agonija prestati. Da ne govorim o tome da smo morali odstupiti i od ove prohodnosti u smislu tko može upisati poslijediplomske studije, to smo isto morali ustuknuti i tu sad radimo isto nekakve ograde, ne zato što mislimo da je to dobro nego naprosto da bi smo ostvarili koliki-toliki balans i da bismo napravili kompromis u nečemu u čemu ne treba biti kompromisa. Jer svaka suvremena zemlja, suvremeni moderni obrazovni sustav shvaća da su jednako vrijedni i stručni i sveučilišni studiji i da su jednako potrebni društvu, gospodarstvu i jedni i drugi, bez obzira što su jedni više onako nekako orijentirani na tržište rada a drugi na znanstveno usavršavanje i na istraživanje, ali naprosto mi se stalno vrtimo u ovom začaranom krugu. Pošto nemam više previše vremena, ja se iskreno nadam kako ćemo ići ka tome otklonimo manjkavosti postojećeg HKO-a, da vidimo što možemo učiniti i u boljoj kvaliteti studijskih programa, što možemo učiniti kako bismo reformirali sustav, ovaj sustav stjecanja zvanja, dakle to je drugi zakon, kako bismo unaprijedili postojeći ZZDVO koji također ima svoje manjkavosti kako bismo zaista osigurali da tijekom studija, svaki student dobije najkvalitetnije obrazovanje i da bude konkurentan na tržištu.
Hvala lijepa, imamo nekoliko replika, prva je poštovanog zastupnika Šimičevića.
Evo zahvaljujem, potpredsjedniče. Uvažena kolegice, govorili ste o stručnim i sveučilišnim studiju i sad smatrate li da je nepravda ovom intervencijom Ustavnog suda riješena i da su sad i sa stručnih i sa sveučilišnih studija studenti izjednačeni? To je jedno. I drugo, je li se vama čini da s obzirom na centre u kojima postoji sveučilišta, da li je nužno osnivati veleučilišta i učilišta s obzirom da ih već ima 35 u Hrvatskoj a zapravo ne možemo ni onu ponudu koju sad imamo, na tržištu zadovoljiti sa studentima? Pa mi to komentirajte, hvala lijepo.
Poštovana zastupnica Glasovac.
Puno pitanja za nešto što trebam odgovoriti u minuti, ali hajmo ovako, nemam problem s brojem visokih učilišta u RH, imam problem s njihovom kvalitetom. Iz tog problema s kvalitetom, proizlazi i ovo podcjenjivanje dobrog djela studenata stručnih studija jer se oni smatraju manje vrijednima i nedovoljno doraslima kada ih se uspoređuje sa studentima sveučilišnih studija ali tu nije problem tih studenata nego je problem programa, da ne krećem sad tu kako smo bolonju prenijeli u hrvatski obrazovni sustav, formalno, više formalno a manje sadržajno. Ne znam hoće li ova intervencija u zakon koja je zapravo poprilična glupa ali ju moramo napraviti, zadovoljiti oni koji su nas tužakali Ustavnom sudu, bojim se da to neće prestati jer oni ili ne razumiju ili ne žele razumjeti stvarni problem da moraju mijenjati sebe a ako im da ne valjaju ti stručni studiji, onda neka ih ne provode, isto tako. Mislim, to je sad bezveze rečeno, ali zaista ne razumijem taj dualizam o kojem je govorila i gđa. Bedeković. S jedne strane upisujete, uzimate upisnine [[Upadica Reiner: Hvala.]] s druge strane, to osporavate.
Hvala. Slijedeća replika, poštovana zastupnica Bedeković.
Hvala lijepa. Poštovane kolegice, vi dobro poznajete ovu problematiku i drago mi je da ste spomenuli i na to ću se referirati, HKO kao reformski instrument i to je važno dodatno naglasiti i naglasiti što on kao reformski dokument donosi studentima, što poslodavcima, a što on generalno on znači za obrazovne politike na razini Hrvatske. Prije svega dakle studentima omogućava jasno definiranje njihovih stečenih dakle kvalifikacija u Hrvatskoj, ali i u inozemstvu. Što se tiče poslodavaca oni na temelju ovog instrumenta jasno mogu odrediti profil novog potrebnog zaposlenika, a što se tiče nastavka provođenja obrazovne politike u smislu binarnog sustava obrazovanja svakako HKO osigurana nastavak reformskih, započetih reformskih procesa u tom području u Hrvatskoj, pa me zanima vaše mišljenje u tom smislu.
Poštovana zastupnica Glasovac.
Slažem se s vama, znači to tu te 3 dimenzije nazovimo to tako HKO-a. Jedan je referentni okvir o kojeme mi najviše govorimo u posljednjih godina i najviše se njime bavimo iako je on zapravo neću reći najbeznačajniji, ali to je instrument koji omogućuje mobilnost na području EU. Bolje raspoznavanje, fleksibilnost, prepoznavanje da budemo kao članica EU da naš student se bolje prepozna, bolje zaposli, bolje mu se prevede kvalifikacija odnosno ne treba se prevoditi jer smo tu ovaj tu regulirani. Drugi dio je ovaj osiguravanje kvalitete o čemu govorimo. To je iznimno bitno za ovo što je govorio kolega Hajduković cjeloživotno učenje ali i ovo predtercijarno strukovno posebno obrazovanje. I treći ne manje važan, ali najviše zapostavljen do sada to je priznavanje neformalnog i informalnog učenja koje je iznimno, iznimno bitno. To je ono znanje koje steknete van formalnog obrazovanja, a koje je zapravo obogaćivanje i to je taj reformski, reformski proces. I četvrti dio ne manje važan to je ovo prohodnost do poslijediplomskih studija pogotovo za medicinsku struku.
Hvala. Slijedeća replika poštovane zastupnice Mrak Taritaš.
Hvala lijepo. Uvažena kolegice vi ste u svojoj raspravi i cijelo vrijeme spominjemo zapravo to jedno licemjerstvo. S jedne strane će ići ustavna tužba, a s druge strane oni koji su podnijeli ustavnu tužbu su spremni raditi i predavati na nekakvim studijima odnosno nije nekakavim nego se točno zna kojim i kad je njihov, kad su oni u pitanju onda sve može, ali s druge strane ustavna tužba. Ali ono što mene muči cijelo vrijeme je poruka koju mi šaljemo ljudima koji se danas nalaze na tim stručnim studijima, njihovim roditeljima koji to financiraju. Dakle, mi imamo tu izmjenu i dopunu zakona samo zato što je bila ustavna tužba i nismo nitko od nas nije siguran da će doći sljedeća. Koju poruku šaljemo mladim ljudima da se uopće obrazuju, da ulažu u sebe, apsolutno krivu poruku.
Poštovana zastupnica Glasovac.
Slažem se, šaljemo poruku da naprosto ne možemo jamčiti nikakvu stabilnost, pravnu sigurnost i nekakav uređen sustav gdje ćete vi na ono što imate pravo kada upisujete određeni studijski program znati što time dobivate, po mogućnosti da vam država jamči da ćete dobiti najbolje moguće, najkvalitetnije obrazovanje i što nakon toga nakon završetka vašeg studija, koje su vam mogućnosti neovisno o tome idete li na tržište rada ili se želite dalje obrazovati. Međutim, mi nažalost ne možemo izaći iz ovoga limba jer kažem ponovno obrazovanje treba biti javni interes, a obrazovanje se pretvorilo u službu slugu profita i parcijalnih interesa. I dok je tako nama naprijed ići neće, a država tu nažalost sudeći prema Ustavu i kako se određene kategorije tumače može samo mirno sjediti i gledati ništa ne reći, ne daj Bože kritizirati ali redovno uplaćivati novčiće svih hrvatskih građana za taj i takav sustav. To nije fer.
Hvala, hvala lijepa. Slijedeća pojedinačna rasprava bit će poštovane zastupnice Sanje Radolović. Izvolite.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Intencija Zakona o hrvatskom kvalifikacijskom okviru kao što smo čuli to danas nekoliko puta iz redova i pozicije, iz redova opozicije dakle trebala bi biti usklađivanje sa potrebama tržišta rada i s jedne strane dakle usklađivanje upisnih kvota naravno visokih učilišta sa onim kvotama dakle koje propisuje i sam HZZ odnosno njihovim preporukama za obrazovnu upisnu politiku. U Hrvatskoj trenutačno nedostaje 2000 liječnika i 4500 medicinskih sestara i tehničara, a lijepu našu napustilo je oko njih 1000 liječnika i 2500 sestara i medicinskih tehničara. Kao što traje ova agonija dakle sa izjednačavanjem stručnih studija i sveučilišnih studija takva jedna agonija vam se upravo dešava na adresi Zagrebačka 30 u Puli gdje stoluju i pulsko sveučilište i nova opće bolnica koja će sa svojom opremom biti najmodernija u Hrvatskoj. Agonija je dobila svoj nastavak u ponedjeljak kada je jedno od najviših tijela u sustavu znanosti i visokog obrazovanja to je Nacionalno vijeće za znanost, visoko obrazovanje i tehnološki razvoj koje podsjetit ću bira saborski Odbor za obrazovanje koje bi trebalo biti nepolitičko tijelo upravo kako se ne bi trebali igrati politike i koje je u ponedjeljak po ini odnosno po 8 put odbilo dati suglasnost Sveučilištu u Puli za izvođenje integriranog studija medicine. Ponovit ću dakle, u Hrvatskoj trenutačno nedostaje 2000 liječnika i 4500 medicinskih sestara i tehničara. Ovaj dakle 8 put nacionalno vijeće predvođeno svojom predsjednicom zatražilo je potpuno novi elaborat studijskog programa medicine nakon što su ispunjene sve zakonske pretpostavke za davanje suglasnosti. Ono što stoji u Članku 70. Zakona o znanstvenom i viskom podsjetit ću je za nacionalno vijeće samo izdaje suglasnost i provjerava da li je nekakav studij ima uvjete da bude integrirani odnosno da li ima taj i taj broj ECTS-a i nastavnih sati koji treba biti takav. I još treba dodati dakle studij medicine podliježe i samoj direktivi, deficitarno je zanimanje i trebaju biti ispunjene sve te zakonske pretpostavke. To je već sve provjerila Agencija za znanost i visoko obrazovanje koja je izdala pozitivno mišljenje odnosno usklađenost s mjerom kriterija koje je donio Hrvatski sabor 2011. godine, ispunjene su pretpostavke interno na samom sveučilištu gdje je to potvrdio i glavni odbor za kvalitetu i senat sveučilišta. Ispunjene su pretpostavke recenzenata neovisnih od strane Agencije za znanost i visoko obrazovanje. Ispunjene su pretpostavke radne skupine Ministarstva znanosti. Međutim, jedino što nije ispunjeno su pretpostavke i suglasnost Nacionalnog vijeća za znanost, visoko obrazovanje i tehnološki razvoj koje moram reći i da me to jako žalosti, jer ponavljam upravo te ljude u nacionalno vijeće bira saborski odbor sad im ističe mandat dakle polovici članova biramo nove, kako ne bi politizirali. Zapravo je potpuno svejedno onda da li članovi saborskog odbora za obrazovanje sjede u tom nacionalnom vijeću umjesto tih vrlih profesora koji su se počeli igrati politike i koji dakle već godinu i pol dana stopiraju izvođenje studija medicine. Ovdje čak moram reći …
Kolegice Radolović, ovako [[Upadica: Recite.]] da se odmah razumijemo, ne ulazeći u meritum stvari i što ja o tome mislim o ovome što vi govorite, vi ste potpuno izvan teme. Tema je Hrvatski kvalifikacijski okvir [[Upadica: Tako je, ta tema je usklađena s potrebama tržišta rada.]] ovo sve što ste vi govorili, ovo sve što vi govorili [[Upadica: Potrebe tržišta rada su 2000 liječnika.]] Slušajte me kad govorim! Ovo sve što ste vi govorili ste mogli reći ja bi vam možda i zapljeskao ovaj da ste to rekli u slobodnom govoru. Ovdje to uopće nije imalo veze s temom. Molim vas držite se teme. Vi ste 80% svog vremena potrošili na nešto što nema veze s temom, a što ste mogli dapače govoriti u slobodnom govoru. Izvolite.
Dakle, onda ću se držat teme, ne znam da li će vam se više svidjet ova moja tema. Mi dakle ovdje govorimo o kvaliteti studijskih programa, pa me zanima onda ako već se ne da suglasnost studiju medicine kako smo ovdje pokušali preko noći dati i amenovati osnivanje Sveučilišta obrane i sigurnosti koje bi bilo jedino koje ne podliježe dakle niti nadzoru resornog Ministarstva znanosti i obrazovanja nego bi bilo pod Ministarstvom obrane. I naravno da me ljuti takva činjenica da se visoko politizira u sustavu znanosti i visokog obrazovanja i možemo mi ovdje polemizirati koliko god hoćemo o hrvatskom kvalifikacijskom okviru o tome kako mi želimo dakle doći sa začelja EU i imati primat po izdvajanju za obrazovanje i znanost međutim s ovakvim pristupom gdje tijela koja bi trebala biti neovisna koja se nalaze u sustavu znanosti i visokog obrazovanja politiziraju svoje odluke, podliježu političkim pritiscima i ne poštuju ono što Hrvatskoj danas treba što treba dakle hrvatskom društvu, a to je usklađenje potreba tržišta rada s obrazovnim upisnim politikama, ondje zaista nigdje nećemo stići.
Vi ste nastavili usprkos onog što sam vam ja rekao pa vam ja temeljem Članka 239. izričem opomenu [[Upadica: Zavrijedilo je, hvala.]] A sad idemo, da to je zlorabljenje situacije i nek nam svima to bude jasno. Mogli ste isto to sve reći za vrijeme slobodnog govora, sve isto reći [[Upadica: Već sam jednom rekla, ali nije očito urodilo plodom.]] i svi bi to čuli, i svi bi to čuli i poruka bi bila poslana. A ovo ste sada prekršili Poslovnik svjesno i to nije korektno. Nažalost se to sve češće događa da se svjesno krši Poslovnik, svjesno se krši institucija ovaj povrede Poslovnika itd., itd., i očito ćemo morati malo promijeniti način rada jer nećemo daleko ovako doći. Idemo na replike koje molim da budu vezane uz temu. Prva je poštovanog zastupnika Željka Pavića. Izvolite.
Poštovana kolegice, evo moram malo promijeniti ovoga temu replike, ali s obzirom da vi predajete na fakultetu odnosno na sveučilištu, a ja predajem na veleučilištu to je pitanje i za ministra ako nije problem kasnije kad će imati završnu riječ da odgovori ukoliko vi nemate pravi odgovor. Radi se o tome da naši studenti upisuju trogodišnji studij, neki to upisuju zbog materijalnih problema, ne mogu studirati u većem gradu ostaju bliže kući i završavaju taj trogodišnji studij i nakon toga pokušavaju upisati dodiplomski studij na sveučilištu. Međutim, moraju položiti određeni broj predmeta kroz razlikovnu godinu. Te godine nemaju pravo na stipendiju, nema pravo nikakva studentska prava, nemaju zdravstveno osiguranje, znači nemaju nikakvih prava da bi mogli normalno živjeti. Ljudi, studenti koji imaju loša, lošu materijalnu situaciju to teško mogu podnijeti. Recite mi molim vas da li znate možda koje bi bilo rješenje da se to riješi?
Poštovana zastupnica Radolović.
Zahvaljujem. Pa dakle vi dobro znate da to, ti razlikovni kolegiji dakle koji su polažu su u nadležnosti takoreći samog sveučilišta odnosno visokog učilišta i to zapravo spada u kategoriju autonomije sveučilišta. Međutim, taj pojam i kategorija autonomija sveučilišta vrlo je rastezljiv pojam. Ja se mogu složiti s vama da bi zapravo ministarstvo moglo propisati kao što HZZ propisuje preporuke za obrazovnu upisnu politiku, da bi se moglo ovisno o vrstama studijskih programa za pojedina znanstvena područja propisati neke preporuke dakle da se ne odudara primjerice da Sveučilište u Puli traži 10 razlikovnih kolegija koja se trebaju polagati, a istovremeno Sveučilište u Zagrebu traži 2 takva kolegija. Mislim da bi takve preporuke zaista dobro došle i za studente, a i za sama visoka učilišta.
Slijedeća replika je poštovanog zastupnika Ante Kujundžića.
Hvala predsjedavajući. Poštovana kolegice, zanima me kako tumačite prijenos imenovanja Nacionalnoga vijeća za razvoj ljudskih potencijala sa sabora na Vladu. Dakle, da li je riječ o tom da je sabor loše kadrovirao i imenovao pa će to ubuduće sada raditi Vlada kvalitetnije ili je posrijedi nešto drugo? Hvala.
Izvolite poštovana zastupnice.
Zahvaljujem potpredsjedniče. Kolega zastupniče pa kao što sam spomenula upravo je u tijeku dakle izbor članova Nacionalnog vijeća za znanost, visoko obrazovanje i tehnološki razvoj, spomenuli ste jedno drugo tijelo Nacionalno vijeće za razvoj ljudskih potencijala, interesantno je da saborski odbor će i dalje birati članove Nacionalnog vijeća za znanost, a sad ste rekli Vlada će birati članove Nacionalnog vijeća za razvoj ljudskih potencijala. Evidentno je po mom osobnom mišljenju da se radi o politiziranju kako sam rekla, a upravo dakle se ide na to da saborski zastupnici ne budu imenovani u ta tijela kako se ne bi politiziralo i sad ih imenuje Vlada kažete. Pa sve to skupa zaista nema smisla i umjesto da se odmaknemo od te stigme politiziranja u sustavu obrazovanja mi očito samo nazadujemo.
Slijedeća je replika poštovane zastupnice Andreje Marić.
Hvala lijepa. Poštovana kolegice od 2010. godine u RH se upisuju studenti na diplomski sveučilišni studij sestrinstva, prvo je počelo u Osijeku, a onda su to preuzeli i drugi medicinski fakulteti u RH. Zanima me kakva je situacija u Puli glede toga? I drugi dio čisto vaš komentar vezano uz ono, onaj odgovor na moju repliku od strane ministra da činjenica da se ne mogu svi upisati u doktorski studij, govorim o sestrinstvu, dakle magistre sestrinstva, a prvostupnice ne mogu, također vaš komentar jel to zaista nekakav plan Medicinskog fakulteta u Puli ili ćemo isto čekati da se to zakonski uredi? Hvala.
Poštovana zastupnica Radolović.
Da moram reći da je to veliki problem, a problem ima isti takav i Sveučilište u Puli, mi trenutačno imamo preddiplomski stručni studij i sada putem projekta HKO-a osnivamo i diplomski sveučilišni studij i moram reći da niti sami uz sve intervencije koje smo tražili od resornog ministarstva i od Nacionalnog vijeća za razvoj ljudskih potencijala ali i od Ministarstva rada i mirovinskog sustava ono što smo dobili odgovor dakle je ono što je kolega Pavić prije pitao, dakle da bi jednostavno studenti trebali samo polagati razlikovne kolegije što je u nekakvoj ingerenciji opet samog visokog učilišta odnosno autonomije sveučilišta, a ne postoji uopće uređen zakonski okvir što prilikom prelaska i upisa dakle na te diplomske sveučilišne studije. To je bila manjkavost zbog toga što je jedan takav projekt HKO-a bio raspisan iz EU fondova. Isto tako sama visoka učilišta nisu znala kako postupiti, još uvijek ne znaju jer su projekti u samoj provedbi.
Slijedeća replika je poštovane zastupnice Orešković.
Poštovana kolegice, izražavam punu podršku sadržaju vašeg izlaganja, smatram da ste se itekako držali teme zato što je provedba kvalifikacijskog okvira nerazdvojivo povezana s pitanjem upravljanja sveučilištem, odabirom rektora, radom senata, radom sveučilišnih savjeta, a isto tako i raznih nacionalnih vijeća. I ovu repliku zapravo predsjedavatelju upućujem vama, ovo je drugi put da vas upozoravam da upravo vi kršite Poslovnik i zlorabite svoj položaj. Smatram da je vrlo opasna praksa ograničavati prava zastupnika da u svojim izlaganjima slobodno govore u okviru temu o kojoj se raspravlja. Ovo je sabor, ovo je mjesto gdje se sve stavke i argumenti moraju iznijeti, a na vama je da ne koristite Poslovnik na način na koji vam ne pripada.
Dakle, prije nego što dam riječ poštovanoj zastupnici Radolović, evo vidite to ste mogli reći kroz povredu Poslovnika i to bi bilo onda u redu, sukladno Poslovniku, a sad niste postupili sukladno Poslovniku, to je jedna stvar. A druga stvar kako ja vodim sjednicu je sukladno Poslovniku. To što vi drugačije mislite oprostite, vaša privatna stvar i uopće, uopće me ne zanima. Izvolite poštovana zastupnice Radolović.
Pod cijenu opomene kako se tumači i primjenjuje Poslovnik u ovom Hrvatskom saboru nije niti moja niti vaša privatna stvar.
Temeljem Članka 39. izričem vam opomenu! Temeljem Članka 240. stavak 1. Izričem vam opomenu s oduzimanjem riječi! Izvolite poštovana zastupnice Radolović.
Zahvaljujem vam na podršci poštovana kolegice i moram reći da sam ja o ovoj temi medicinskog fakulteta govorila već u slobodnom govoru, na tiskovnim konferencijama i očito što će jedino preostati sveučilištu je da na sramotu cijelog sustava znanosti i visokog obrazovanja tuži Nacionalno vijeće za znanost, visoko obrazovanje i tehnološki razvoj, a ja ću i dalje biti glasna sve dok se ne izda suglasnost nacionalnog vijeća i dok se ne dobije dopusnica Ministarstva znanosti i visokog obrazovanja s obzirom na to da smo mi sve zakonske pretpostavke za izvođenje studija ispunili. Ja neću stati dok se prvi student medicine u Puli ne upiše.
I još imamo jednu repliku, poštovana zastupnica Glasovac.
Hvala. Poštovana kolegice, vi ste dobili opomenu jer ste izašli van teme, ali ja mislim zapravo da ovaj posredno i niste izašli van teme jer ovo što govorite je potpuno pokazatelj činjenice da nama ni HKO-oi, ni ZZVO-oi, ni brojni drugi zakoni koji trebaju regulirati sustav visokoga obrazovanja nažalost ne mogu jamčiti jedan pravedan sustav u kojem će obrazovni sustav između ostaloga zadovoljiti i društvene potrebe. Jer ako imamo deficit zdravstvenih djelatnika, a imamo to je evidentno ne postoji logika zašto se vama u Puli brani otvaranje takvog studija. S druge strane mi smo isto tako pod pritiskom Ustavnog suda onemogućili studentima koji su završili stručne studije da postanu doktoranti. Znači on sa završenim stručnim studijem u Hrvatskoj može upisati doktorat u Njemačkoj, u Hrvatskoj ne može, a to je posebno vidljivo upravo kod [[Upadica: Hvala.]] ovih zdravstvenih struka koje se između ostalog i regulirana profesija, laboranti, tehničari i sl.
Poštovana zastupnica Radolović, izvolite.
Zahvaljujem, da slažem se s vama u potpunosti kolegice Glasovac i tu opet dakle koliko god ja i dolazim sa sveučilišta i mislim da je autonomija sveučilišta ustavna kategorija opet neke dakle stvari trebamo propisati zakonom, trebamo urediti podzakonskim aktima i ovo za mene osobno nije nešto što se može staviti i podtrpati pod autonomiju sveučilišta, treba postojati jasan zakonski i podzakonski okvir i treba omogućiti ljudima koji umjesto da upisuju doktorate vani u zapadnim zemljama EU gdje im je to moguće treba im to omogućiti ovdje u Hrvatskoj. A što se tiče ovoga što ste rekli za studij medicine, pa zamislite kako biste vi osjećali da na istoj sjednici Nacionalnog vijeća za znanost imate na stolu 2 elaborata studija medicine, jedan Hrvatskog katoličkog sveučilišta, jedna studija Medicine u Puli, da imate dakle sporazum njihov sa KBC-om vinogradskom i naš sa Splitom i da taj se izglasa, a ovaj naš se ne izglasa.
Slijedeća rasprava ti će poštovanog zastupnika Krešimira Ačkara. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovane kolege zastupnici, tema Hrvatskoga kvalifikacijskoga okvira prisutan je u hrvatskoj javnosti posebno u obrazovnom i znanstvenom javnom prostoru više od 15 godina kada su započeti procesi uređenja nacionalnoga sustava kvalifikacija. Hrvatski kvalifikacijski okvir uređen je prvim zakonom još 2013. godine, a ponovno i temeljito bavljenje ovom temom potaknuto je odlukom Ustavnoga suda kojom su poništene odredbe Zakona Hrvatskoga kvalifikacijskog okvira koje izjednačavaju sveučilište i stručne studije. Odlukom Ustavnoga suda otvorena je tema izmjena zakona, ali i teme koje se odnose na razlikovanje stručnih i sveučilišnih studija. Vjerujem i već su kolege prije mene ovdje spomenule da ćemo se složiti da stručni i sveučilišni studiji nisu jednaki. Međutim, oni su jednako važni i jednako vrijedni. Svima nam je poznato da su stručni studiji usmjereni na praksu i konkretne vještine, da pripremaju studente za izravan ulazak na tržište rada. Isto tako znamo da su sveučilišni studiji usmjereni na istraživački i znanstveni pristup, da daju obrazovanje za samostalni znanstveno-istraživački rad sa širim znanjem za pojedinu struku. Dakle, osnovna razlika između stručnih i sveučilišnih studija jest u sadržaju studija što izravno utječe na razliku u ishodima učenja, kompetencija i vještinama koje studenti steknu tijekom obrazovanja. Sveučilišta imaju drugačiju ulogu u društvu od veleučilišta i visokih škola, no obje vrste obrazovnih ustanova itekako su potrebne kao što su nam potrebni i važni studenti jednih i drugih studija. Ključna izmjena ovoga zakona odnosi se na pozicioniranje stručnih studija u Hrvatskome kvalifikacijskom okviru, a u skladu s Europskim kvalifikacijskim okvirom. Razine kvalifikacije i stručnih i sveučilišnih studija ostat će brojčano na istoj razini, 6 za preddiplomske, 7 za diplomske studije, a drugačije su jedino tzv. podrazine. Drugim riječima ista je razina na kojoj ostaju studenti završetkom studija jer njihovi studiji jednako traju i imaju jednak ECTS bodova. Na taj način ovim izmjenama zakona postignut je konsenzus svih strana u odnosu na status stručnih studija. U skladu s Europskim kvalifikacijskim okvirom kojem pripadamo, u skladu s odlukom Ustavnoga suda i što je osobito važno u skladu s pravima studenata od kojih su mnogi do donošenja ovoga zakona bili u neizvjesnosti i strahu u slučaju njihovoga budućega statusa. Vjerujem da su studenti stručnih studija nakon neizvjesnosti zadovoljni ovim rješenjem i da su odahnuli i oslobodili se velikoga tereta. Riječ je o oko 55.000 studenata od kojih su mnogi javno podržali ovo rješenje putem društvenih akcija, a podrška je očigledna i u više od 600 komentara pristiglih tijekom savjetovanja s javnošću o prijedlogu ovoga zakona. I na kraju ako slušamo studente nerijetko možemo čuti jasne poruke o tome koliko im je važna kvaliteta obrazovanja neovisno o vrsti studija. Koliko im je važna prohodnost visokoga obrazovanja baš i kao pozicioniranje na tržištu rada na kojem će moći odgovoriti svojim budućim poslodavcima. Ovaj zakon omogućava stabilan i usklađen Nacionalni kvalifikacijski okvir i možemo ga smatrati dobrim temeljem za održavanje i razvijanje kvalitetnog obrazovnog sustava. U njegovoj izradi sudjelovali su stručnjaci iz akademske zajednice kao i studenti stručnih i sveučilišnih studija. Participativni karakter cijeloga procesa sigurno je pridonio stvaranju kvalitetnoga rješenja kako za institucije tako i za mlade ljude u sustavu obrazovanja. Naša je zadaće pružiti im podršku od zakonodavne do operativne razine. O tome ovisi i njihova, ali i naša budućnosti.
Hvala lijepa. Imamo više replika, prva je poštovanog zastupnika Domagoja Hajdukovića.
Hvala poštovani potpredsjedniče. Kolega lijepo ste opisali razliku između sveučilišnih i stručnih studija. To je ono što bi u teoriji trebalo biti tako. Međutim, tu imamo još jedan drugi problem, a to je neprepoznavanje tih kvalifikacija i razlika od strane tržišta rada. Da vam ne govorim sada da neka zvanja uopće nisu prepoznata na tržištu rada, a trebala bi biti, do toga da poslodavci su zbunjeni s time što je sveučilište, što je stručni studij, da češće daju primat sveučilišnim studijima kada zapošljavaju. Iz kojeg razloga, ne znam jer po ovoj definiciji koju ste rekli zapravo stručni studiji bi tu trebali imati prednost u smislu da su više koncentrirani na osposobljavanje ljudi za tržište rada, ne za akademsku karijeru. Dok bi kod akademske karijere i vertikalnog napredovanja trebalo biti obrnuto. Dati ću vam primjer i državne institucije kad raspisuju natječaje raspišu natječaj za ekonomista i pravnika, a često recimo zaborave politologa koji je također obrazovan za tu vrstu poslova.
Odgovor poštovanog zastupnika Ačkara.
Evo zahvaljujem se kolega Hajduković. Uistinu prohodnost visokog obrazovanja bi bila onaj dio moje rasprave o kojoj smo sada bio istaknuo i govorio koji ste vi rekli i kao što ste vi bili spomenuli u raspravi prije da ni sami niste sigurni koji ste dio obrazovanja, niti ste magistar niti ste pravnik i smatram da u nekim okvirima ovoga zakona možemo govoriti samo pohvalno međutim da tu postoje i prostori za nadogradnju i da ova tema je specifično vezana uz daljnje nadogradnje i daljnje promjene zakona koje bi nas trebale čekati u saborskim klupama u buduće vrijeme. Hvala.
Slijedeća replika je poštovanog zastupnika Šimičevića.
Zahvaljujem potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Uvaženi zastupniče govorili ste o stručnim i sveučilišnim studijima i sad izjednačavanjem odnosno usvajanjem Hrvatskog kvalifikacijskog okvira će se taj problem riješiti. Međutim mi imamo studente koji su do sada završili te studije i na koji način bi se to trebalo riješiti da i oni koji su završili studij budu u ravnopravnom položaju sa ovim koji su tek studiraju. Hvala lijepo.
Poštovani zastupnik Ačkar.
Evo zahvaljujem se kolega Šimičević, dakle više od 600 komentara pristiglo je tijekom savjetovanja s odnosima s javnošću. Od njega prema informacijama više od 70% je bilo pozitivnih i išli su upravo u smjeru tome da su studenti stručnih studija nakon mjeseci neizvjesnosti zapravo budimo iskreni oslobodili se tereta svoje budućnosti i svoga statusa u društvu. U tome kontekstu evo svakako pozdravljam i zahvaljujem još ministarstvu iako na inicijativu i Ustavnoga suda ali za sve ovo što nas je dočekalo i što se opet nadam da ćemo konsenzusom izglasati. Hvala.
Slijedeća replika je poštovane zastupnice Bedeković.
Hvala lijepa. Poštovani kolega osvrnut ću se odnosno referirati na onaj dio vaše rasprave u kojoj ste, u kojemu ste govorili o specifičnostima odnosno o razlici i jednakovrijednosti stručnih i sveučilišnih studija pri čemu ste doista naglasili da im je razlika u sadržaju i u ishodima, ali da im je zapravo jednaka vrijednost u smislu količine ECTS-a i drago mi je da ste naglasili i slažem se s vama da su nam jednako važna i sveučilišta i veleučilišta i visoke škole, važni su nam jednako i stručni i sveučilišni studiji, ali ono što nam je najvažnije u svemu to je kvaliteta. Kvaliteta studiranja koju nudimo našim budućim studentima i kvaliteta koja će jamčiti znanja i kompetencije na njihovim budućim radnim mjestima i to je ono što jedino i isključivo mora biti u fokusu kad raspravljamo o stručnim i sveučilišnim studijima odnosno binarnom sustavu u Hrvatskoj.
Poštovani zastupnik Ačkar.
Zahvaljujem se kolegice Bedeković, slažem se i upravo na tome tragu apostrofiranja vašega kvalitete jer kvaliteta nikada nije slučajna. Kvaliteta je uvijek produkt i procesa rada, stručnosti i minucioznoga pristupa svemu onome što radimo, a pogotovo kada govorimo o obrazovanju. Drago mi je također da ste primijetili i ovu razliku koju smo naveli i koja je već otprije poznata između sveučilišnih i stručnih studija međutim jednaka vrijednost studija i tržište rada koje moraju biti i kada sam vama replicirao i postavio pitanje i tražio za mišljenje je upravo poanta da se prilagode i kompetencije tržištu rada, kvalifikacije tržištu rada i tržište rada kvalifikacijama. Hvala.
Slijedeća replika poštovanog zastupnika Bačića.
Hvala poštovani potpredsjedniče. Kolega, pa evo moram se nadovezati upravo na tu distinkciju sveučilišnih i stručnih normalno što ste spominjali i to je jasno i u samom Zakonu o znanstvenoj djelatnosti, mislim da je Članak 3., upravo je vezano za zadaće sveučilišta i veleučilišta, visokih učilišta i tu imamo jasnu normalno razliku i kompetencija koje će studenti dobiti na pojedinim razinama studija, ali evo nadovezat ću se i na kolegicu prije sada samo i ovim izmjenama to riješili. Mislim da studenti definitivno mogu biti zadovoljni. Sada treba poraditi normalno na kvaliteti. I na samoj kvaliteti, ali i na brzini prilagodbe i samom tržištu rada. Znamo koliko se sve to brzo mijenja, koliko je bitan naglasak i na novim, na novim vrstama studija i svim kompetencijama koje će studenti dobiti. Tako da kod same prijave za posao možda ni nije ni bitno jel 6ST ili 6SV bitno je kvaliteta i razina studija koji će određeni student primiti na jednom sveučilištu ili veleučilištu. Hvala.
Hvala. Poštovani zastupnik Ačkar.
Zahvaljujem kolega Bačić, kolegica Mrak Taritaš je u jednoj replici danas spomenula kako je upravo na tragu ovoga što ste vi meni sada govorili kontekst tržišta rada i kontekst kvalitete i brzina odvijanja ritma koji se danas događa u svijetu, koji je budimo otvoreni, budimo realni, budimo iskreni i dosta teško pratiti. Uskladiti ga sa zakonskim okvirima i ovaj zakon koje je znači donesen prvi puta 2013. godine, a o kojim se počelo još prije 15 godina govoriti definitivno iziskuje i ovaj put i ovu kvalitetu kojom smo krenuli, ali iziskuje i strpljivost jer ništa se ne može preko noći i da bi došli do toga pojedinačnoga određenoga cilja i do konačne svrhe svih ovih problema i kolege su prije mene otvorile što lokalno, što regionalno, što nacionalno ovu problematiku da li u kontekstu teme ili malo čak i van teme, međutim svakako hvale vrijedno i svakako pohvalno je nešto što je tek pred nama.
Slijedeća replika je poštovane zastupnice Perić.
Poštovani potpredsjedniče, poštovani kolega, mislite li da širenjem mreže veleučilišta da se mogu riješiti problemi deficita evo kao što je kolegica rekla medicine odnosno sestara i liječnika s obzirom da znamo kolike su te udaljenosti između pojedinih centara i da li je to pravi način, da li možemo toliko isproducirati zapravo novih kolegija i veleučilišta da bi popravili cijelu situaciju ili je problem u nečemu drugom?
Poštovani zastupnik Ačkar.
Pa dakle apsolutno nama kao zakonodavnoj vlasti stavljeno je na teret i donosimo odluke o svemu što je bitno. Međutim, razni segmenti društva i razne ustanove su u masi slučajeva odgovorne također za ono što je meritum ove stvari. Kada govorite o nedostatku liječničkoga kadra, kada govorimo o tržištu o burzi rada zapravo jednom vrlo jednostavnom matematikom, logikom i analitikom može se utvrditi što je čega imamo previše i što zahtjeva jednu detaljnu analizu zašto iz kojega razloga liječnici odlaze iz naše domovine. Da li su to egzistencijalni razlozi, da li su to stručni razlozi, da li su to avanturistički razlozi, da li je to zapravo potreba za daljnjim usavršavanjem što je ako ćemo iskreno kod jednoga mladoga čovjeka i normalo, ali velim to definitivno ne možemo vezati uz ovaj zakon nego zaslužuje kao što zaslužuje i više od ove jedne minute odgovora na repliku jednu temeljitiju, minuciozniju i bolju analizu.
I posljednja replika poštovane zastupnice Selak Raspudić.
Uvaženi kolega vidite li razliku u prilagođavanju tržišta rada između sveučilišnih i stručnih studija i do koje mjere se kvote trebaju prilagođavati tržištu rada, a do koje mjere naše potrebe za određenim stručnim studijem, interes studenata može te kvote ustanoviti odnosno sam odrediti tržište rada?
Poštovani zastupnik Ačkar.
Zahvaljujem kolegice Selak Raspudić, dakle kada govorimo o interesu, teško je, radio sam u privatnoj gimnaziji, bio sam koordinator za državnu maturu i teško je interese jednoga djeteta koje je u adolescentskoj dobi prilagoditi tržištu rada, njegovi snovi, njegove želje, njegove potrebe i na kraju krajeva njegova afirmiranost je poneki puta usmjerena prema sasvim nečemu drugome. On i ukoliko ima strast prema nekome znanju i nekome zanimanju on će ga upisati i misliti koliko god je gužvasto u tome području da će on pronaći svojom kvalitetom, entuzijazmom i svime onome što posjeduje sebe u tome. Tako da je jako teško zapravo reći da mi, mi možemo napraviti i moramo napraviti definitivno usklađenje kada ste vi spomenuli, ja mislim da na tome tragu i odgovaram na ovo pitanje potrebe tržišta rada i onoga što mi nudimo kao stručni studij i kao sveučilište, međutim do kraja je to svima koji smo bili u sustavu jasno, a i vi ste radili na fakultetu, znate da je to nemoguće do kraja izvesti.
Hvala. Slijedeća rasprava bit će poštovanog zastupnika Rade Šimičevića.
Zahvaljujem potpredsjedniče HS, uvaženi ministre sa pomoćnikom, kolegice i kolege. Evo ovdje bi na početku želio zahvaliti svim profesoricama i profesorima koji rade u sustavu odgoja i obrazovanja od osnovne škole, srednje škole, fakulteta što se nesebično daju u ovim teškim vremenima i rade izuzetno teške i odgovorne zadaće u korona krizi. Vjerujem da će ovo vlast prepoznati i da zapravo ono, ono što, gdje zaostaju zapravo u plaćanju da će se to ispravit. Evo ova vlada je na čelu s Andrejom Plenkovićem zapravo jedina koja je obećala i ispunila obećanje dok prethodne vlade to nisu. Dakle, još jednom hvala svim kolegicama i kolegama na strpljenju i vjerujem da će odraditi kvalitetno i dobro posao dok prođe ova pandemija. Isto tako možda me brine i situacija da ovdje kad govorimo o sustavu odgoja i obrazovanja da nas je u sabornici jako malo ili svi znamo sve o ovoj temi ili nam nije baš stalo do sustava odgoja i obrazovanja, a zapravo svojim primjerom smo trebali, trebali pokazati da nam je izuzetno stalo i znamo da je, da je zapravo znanje moć, onaj tko ima znanje može, može i napredovati. Uvodeći hrvatski kvalifikacijski okvir mi smo zapravo uklonili nepravdu koja je bila između stručnih i sveučilišnih studija i vjerujem da sad svi oni studenti koji sad studiraju i koji su završili studij i koji će upisati da se zapravo nalaze na istoj, istoj razini i da kao takvi će biti zanimljivi tržištu, tržištu rada. Isto tako ovdje sam htio reći i o srednjoškolskom obrazovanju gdje bi se smanjio broj zanimanja jer mi smo država koja možda smo među naj, koji imamo najviše zanimanja u Europi, a to zasigurno, zasigurno nije dobro. Znači izradom kurikula za strukovno obrazovanje dobit ćemo konkurenciju na tržištu rada, a ne samo u Hrvatskoj, nego i u Europi, a isto tako steći ćemo materijalne pretpostavke da se može kvalitetno i dobro obrazovati u Hrvatskoj. Mi znamo zapravo da je kvaliteta ono po čemu bi se trebali razlikovati. Mi smo mala zemlja koja nema neka velika bogatstva i zasigurno da radom u obrazovanju možemo usvojiti kvalitetu više odnosno biti konkurentni i imati dodanu, dodanu vrijednost. Neke zemlje koje su bogate one mogu zasigurno i kroz neke druge resurse ostvariti i poboljšati standard građana, a mi u Hrvatskoj kažem možemo samo kroz obrazovanje. I dakle, sve ulaganje u obrazovanje zasigurno će se dugoročno isplatiti, a mi inače Hrvati smo i poznati da možemo i svi ljudi koji odlaze vani zapravo ostvaruju izvrsne rezultate i, i oni su na ponos sustava odgoja i obrazovanja kroz koji su prošli. Jer smisao obrazovanja zapravo je biti, biti bolji, biti bolji od drugih i samo na takav način možemo, možemo doći do cilja. Vjerujem da će reforma strukovnog obrazovanja za koji već ima iz EU 210 milijuna kuna da će se uskoro privesti kraju i da bi u školskoj godini 2022./'23. zapravo to moglo već doći u sustav i zasigurno ćemo dobiti i kroz to kvalitetu više. Evo hvala lijepa.
Hvala lijepo. Imamo 3 replike, prva je poštovane zastupnice Selak Raspudić, izvolite.
Uvaženi kolega, možda bi bilo dobro da se na kraju malo osvrnemo i na samu kvalitetu studija odnosno na pitanje temeljem čega se određuje kvaliteta koja određuje broj bodova budući da ovdje govorimo o određenom rasponu bodova od 15 do 25 u odnosu na kvalitetu koja se dobiva u rasponu koji nude ECTS bodovi na sveučilišnom studiju?
Samo izvolite poštovani zastupniče.
Zahvaljujem uvažena kolegice. Postoji unutarnja kvaliteta studija gdje se mogu utvrditi kvaliteta i realizacija nastavnog plana i, i, nastavnog plana i programa, a isto tako postoji i međunarodno vrednovanje gdje se utvrđuje na kom smo mjestu i kakvu kvalitetu pružamo studentima.
Sljedeća replika je poštovanog zastupnika Hajdukovića.
Hvala lijepo g. potpredsjedniče. Kolega, zahvalili ste se profesorima, nastavnicima i ja se pridružujem toj zahvali, ali nažalost oni su, ne nažalost na sreću oni su ti koji nose sustav. Ministarstvo im u ovim teškim trenucima najčešće nije bilo mater nego maćeha, ali pustimo sada i to, pričajmo o HKO-u. Ovo što ste govorili o smanjenju broja zanimanja o smanjenju pritiska na formalni obrazovni sustav, pa to je upravo poanta HKO-a. Evo jednog plastičnog primjera, osoba je završila recimo za recimo majstora bravara, ali cijeli svoj život ne radi u struci nego radi kao električar, priučeni električar koji radi to sa majstorima. HKO mu ili joj omogućuje da mu se to znanje i vještine koje je stekao ili stekla radom prizna kao da se je i formalno obrazovao, dakle o tome bi trebali danas više pričati, a manje o ovome što ste vi pokušali …
Hvala. Poštovani zastupnik Šimičević.
Zahvaljujem. Uvaženi kolega, da ima zapravo ljudi koji rade posao za koji se nisu školovali i zasigurno oni koji su na tržištu rada pokazali svoju kvalitetu i umijeće da bi oni kroz ovaj HKO trebali dobiti da ne kažem tu diplomu koja će im omogućiti da i dalje rade taj posao. A što se tiče profesora i profesorica zasigurno da zavređuju oni svako naše poštovanje s obzirom da su oni među zdravstvenim radnicima, trgovcima i uslužnim djelatnostima oni se brinu za odgoj i obrazovanje da ne kažem mentalno zdravlje nacije u ovom teškom trenutku.
Repliku ima i poštovani zastupnik Ante Bačić.
Hvala potpredsjedniče. Poštovani kolega Šimičević. Spomenuli ste na početku svoje rasprave i samo ministarstvo, ali i Vladu RH i sve poteze vezano za donošenje ovih izmjena HKO-a, puno toga smo pričali upravo o tom razlikovnom dijelu i sveučilišnoga i stručnoga i potrebe izjednačavanja u pojedinim studijskim programima, ali malo smo pričali mislim što je jedna tema posebna, a definitivno je moramo naglasiti i vezano za sama sektorska vijeća promjene u okviru njihovih članova, ali moramo napomenuti da ovim zakonom upravo se i propisuje da Nacionalno vijeće za razvoj ljudskih potencijala imenuje ovaj put Vlada, upravo i na prijedlog samoga ministra upravo radi ubrzavanja i ostvarivanja ciljeva same aktivne politike zapošljavanja, ali i usklađivanja ono što često napominjemo obrazovnog sustava sa kompetencijama koje će …/Govornici govore u isto vrijeme./…
Hvala. Poštovani zastupnik Šimičević.
Zahvaljujem. Uvaženi zastupniče, da dobro ste primijetili, ja vjerujem da sad ovo što donese ova Vlada odnosno ovaj Sabor da će to trajati duže vremena, da nećemo mijenjati zakone od politike do politike i da bi bilo najbolje uvijek u obrazovnom sustavu donositi odluke konsenzusom.
Hvala lijepo. Sada idemo na završno u ime klubova, pa će prvi govoriti uvaženi zastupnik Ante Kujundžić u ime Kluba zastupnika Mosta.
Hvala predsjedavajući g. Reiner. Poštovani ministre, poštovane kolegice i kolege zastupnici. Pozdravljamo zapravo klub Mosta pozdravlja prijedlog zakona po kojem se stručni studiji definiraju unutar klasifikacijskog okvira i naravno podržat ćemo ga kao takvog. No klasifikacijski okvir i sadašnji prijedlog pokazatelji su donedavnog monopola u obrazovanju i samih stjecanja kvalifikacija za kojeg nema sigurnosti jednog oblika kvalitete poučavanja, a onda samim time i znanja. Polaznici studija trebaju se privući kvalitetom nastave i predavača, a ne zakonskim legislativama političkih parasustavnih konekcija. Klasifikacijskim okvirom ispravljamo nepravdu koja je nanešena studentima stručnih studija, no sami prijedlog zakona u sebi po već viđenoj praksi isključuje HS. U imenovanju Nacionalnoga vijeća za razvoj ljudskih potencijala te ovlasti samog imenovanja prenosi na Vladu što je opet pokazatelj nastavka svojevrsne političke privatizacije onog što je politika i dovela na razinu gdje je. Možda ovog puta bude drugačije, međutim previše je bilo tih možda no pričekajmo. Ono što ljudi u Hrvatskoj trebaju shvatiti jest da i političke veze kod imenovanja rektora i samih vijeća ne smiju i ne mogu biti alati sređivanja određenih ocjena i diploma. Posljedice ovakvih praksi vidimo jako često, vidimo da nas ovakve prakse ne mogu dovesti do hrvatske kvalitete i hrvatske zemlje znanja. Neovisnost akademske i obrazovne zajednice u politici jedini je ispravan put. Sposobnosti da, podobnosti ne, znanje da, kupovina ne, trud i znoj da, ponosan stisak diplome da, sve ostalo ne. To napravite ministre imate drugu priliku bit ćete ponosni i učinit ćete ono što je suština svakog postojanja, a to je ostaviti traga. Bez ovog više nego jasna ostaje upitnost kako ovog klasifikacijskog okvira tako i svih ostalih propisa na svim razinama obrazovanja. Ponavljam, Most će podržati ovaj prijedlog. Hvala.
... [[Govornik naknadno uključen.]] Hvala lijepa. Mi ćemo sad napraviti jednu stanku radi provjetravanja od 15 minuta pa ćemo se ponovo naći u 13,55. Evo ga. Ja vas molim da dobro provjetrimo dvoranu. STANKA U 13,40 SATI. [[NASTAVAK NAKON STANKE U 13:59 SATI]] Poštovane kolegice i kolege, mi ćemo sada nastaviti s prethodnom točkom odnosno završnim riječima u ime klubova zastupnika, pa će sada završno u ime Kluba zastupnika Centra i GLAS-a govoriti poštovana zastupnica Dalija Orešković. Izvolite.
Poštovani. Nema gotovo nikakve dvojbe da je predloženi zakon dobar i da ovaj kvalifikacijski okvir treba podržati. No, s obzirom na činjenicu da iz Hrvatske naši visokoobrazovani ljudi odlaze zato što su svjesni da im stručno stečene kvalifikacije ne jamče da će u RH moći ostvariti svoje profesionalne ambicije i potencijale, ova tema ujedno je ne samo prilika i pravo nego i obaveza da se progovori i o uzrocima zašto je tome tako. Hrvatska ima veliki problem sa svojim sveučilištima, Sveučilište u Zagrebu među prvima je nažalost poznato po lošem, stoga se današnja rasprava ni na koji način ne može odvojiti od razgovora i komentara koji se tiču rektora g. Borasa, pa su svi oni zastupnici koji su u svom izlaganjima rekli nešto i o Borasu i o njegovom rektorskom mandatu i o Senatu koje ga sve ove godine podržavao, o sveučilišnim savjetima i vijećima pa tako i o nacionalnom vijeću itekako bili vezani uz temu o kojoj su saborski zastupnici dužni progovarati i nešto iskreno i otvoreno reći, tim više što je taj isti Boras podnošenjem dvije ustavne tužbe rušio kvalifikacijski okvir kako bi na neki način degradirao stručne studije, a sudeći po njegovim javnim izjavama nije isključeno niti da će podnijeti i treću ustavnu tužbu. Sveučilišta nisu samo mjesta gdje naši mladi stječu određene profesionalne reference i znanja, sveučilište mora i naše mlade ugrađivati etičke, moralne i ljudske norme, a teško će ih ugraditi ukoliko oni koji takvo sveučilište vode i sami vrlo često staju na pogrešnu ili na krivu ili na tamnu stranu povijesti. Kukavičluk nema opravdanja, a upravo se kukavičlukom može opisati postupanje svih onih članova Sveučilišnog senata i savjeta koji su sve ove silne godine podržavali rektora Borasa, koji su sve ove silne godine sudjelovali u donošenju čitavog niza kompromitiranih i spornih odluka, poput one o dodjeli počasnog doktorata Draganu Čoviću, poput namjere da se počasni doktorat dodijeli i gradonačelniku Milanu Bandiću, poput svih onih situacija gdje su se naprosto pravili da ne znaju, ne vide, ne čuju sve ono o čemu su hrvatsku javnost obavijestili istraživački novinari i razni mediji. Samo portal Srednjahr. Napravio je više u posljednjih nekoliko tjedana i mjeseci za obranu digniteta hrvatskih sveučilišta od svih ljudi koji sjede u senatu koji apsolutno nisu ništa poduzimali do sada. Stoga ako doista želimo sačuvati dignitet odnosno vratiti dignitet, obnoviti dignitet hrvatskih sveučilišta trebamo se zapitati imenom i prezimenom, tko još nije zaslužio ostati na funkciji na kojoj je sjedio do sada? Smjena Borasa očito ima i određenu političku konotaciju jer se ne bi šuškalo u javnosti kako mu se trese stolica da u nekom trenutku netko nije dobio mig kako razmišlja aktualna Vlada, o tome u svom završnom izlaganju i ministar smatram da je dužan i ja vas … …/Govornici govore u isto vrijeme./…
Poštovana kolegice Orešković opet ste potpuno otišli izvan teme, sukladno onome što ste i ranije i govorili i ja vas molim govorimo o HKO-u.
HKO koji se predlaže ovim zakonom je izvrstan i dobar i ja ovim putem čestitam ministru na tome što je eto napravio jedan dobar nacrt zakona kojeg će ovaj HS nedvojbeno i usvojiti. No provedba ovog kvalifikacijskog okvira ostat će promašena ukoliko svi mi kao društvo, kao zajednica, kao političari nastavimo slati poruku da našim obrazovanim ljudima njihova stručna i profesionalna referenca, njihovo marljivo stečeno zvanje, njihova kvalifikacija neće ostati uvažena i cijenjena. Prečesto smo do sada imali prilike vidjeti takve situacije i to je tema, to je prva i osnovna tema o kojoj HS mora povesti računa, kudikamo veća, teža i značajnija od rasprave o pukim normama kvalifikacijskog okvira. Hvala.
Hvala lijepa. Sljedeći klub zastupnika je onaj HDZ-a u ime kojeg će govoriti poštovana zastupnica Vesna Bedeković. Izvolite.
Hvala lijepa. Gospodine potpredsjedniče HS-a, uvaženi ministre, poštovane kolegice i kolege. Evo nakon današnje rasprave svi ćemo se složiti da se ovaj prijedlog zakona o izmjenama i dopuni Zakona o HKO-u uklapa dakle stručne studije u HKO čime je zapravo odluka Ustavnog suda implementirana odnosno iznađeno je ustavno prihvatljivo pravno rješenje kojim se u cijelosti postupa sukladno odluci Ustavnog suda, a jednako tako postignut je i konsenzus svih zainteresiranih dionika da se evo izbjegnu sve daljnje moguće tužbe, a jednako tako i prijepori oko statusa stručnih studija u Hrvatskom kvalifikacijskom okviru, stručnih studija na kojima podsjetit ću studira oko 20% ukupnog broja visokoobrazovanih u RH odnosno nešto manje od 6% svih stanovnika RH na oko nešto manje od 40 visokih učilišta koja u Hrvatskoj izvode stručne studije plus dio stručnih studija koji se izvode na sveučilištima. Jednako tako moram naglasiti ponovno i naglašavam da se predloženim zakonom ne utječe na statusna pitanja adresata niti na njihove stečene kvalifikacije već se stečene kvalifikacije pozicioniraju na razine Hrvatskog kvalifikacijskog okvira i Europskog kvalifikacijskog okvira i svakako predstavljaju transmisiju na europsko tržište rada. Jednako tako ovim se zakonskim prijedlogom dodatno nastavno na dosadašnje iskustvo u provedbi Hrvatskog kvalifikacijskog okvira predlažu izmjene koje su usmjerene na unaprjeđenje učinkovitosti i pojednostavljivanje odnosno ubrzavanje postupaka upisa standarda zanimanja i standarda kvalifikacija u registar Hrvatskog kvalifikacijskog okvira i naravno one se odnose na dodjeljivanje nadležnosti postojećim agencijama u sustavu obrazovanja, postupke vrednovanja, donošenja standarda zanimanja i standarda kvalifikacija, svako ulogu sektorskih vijeća i ulogu agencija u sustavu odgoja i obrazovanja odnosno visokog obrazovanja. Sve ovo doprinijet će daljnjem osnaživanju binarnog sustava visokog obrazovanja za koje se, za koji se Hrvatska strateški opredijelila. I naravno imam potrebu zahvaliti ministre vama osobno i vašim službama na evo oblikovanju zakona na ovakav način, zahvaliti vam na tome što ste prepoznali važnost i vrijednost stručnih studija i svih onih studenata koji na njima studiraju, a jednako tako i svih onih ljudi, nastavnika, profesora koji rade na visokim učilištima koja izvode stručne studije. Sve to je svakako važno za budućnost, a naglašavam ponovo to sam već nekoliko puta naglasila važnost i budućnost stručnih studija prije svega je u njihovoj kvaliteti jednako kao i u kvaliteti sveučilišnih studija. A evo za kraj ću spomenuti tako se je desilo da je na današnjoj sjednici Vlade jedna od točaka dnevnog reda bila prerastanje odnosno izmjena uredbe o osnivanju visoke škole u Virovitici koja je današnjom odlukom na sjednici Vlade prerasla nakon 10 godina rada, nakon 10 godina izrastanja u jedno relevantno visoko učilište i nakon ispunjavanja svih uvjeta prerasla u veleučilište i evo od danas u Hrvatskoj imamo još jedno veleučilište to je Veleučilište u Virovitici. I stoga ovom prigodom koristim evo ovaj trenutak čestitati svim zaposlenicima i svim studentima Visokog učilišta u Virovitici odnosno Veleučilišta u Virovitici pred kojim smatram da stoji jedna dobra budućnost i da stoji još puno kvalitetnijih studijskih programa. Što se tiče ovog zakonskog prijedloga Klub zastupnika HDZ-a će podržati ovaj zakonski prijedlog. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. Slijedeći Klub zastupnika je onaj SDP-a u ime kojeg će govoriti poštovana zastupnica Sanja Radolović, nema je, gubi pravo govor, pa će se onda obratiti u ime predlagatelja poštovani ministar Radovan Fuchs. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, uvažene zastupnice i zastupnici, prvo bih htio zahvaliti se na izrazito konstruktivnoj i sadržajnoj i za mene i vjerujem moje suradnike u ministarstvu vrlo konstruktivnoj raspravi sa dosta elemenata koji, oko kojih se u većini slažemo, a u prvom redu je to da je apsolutno nužna i premisa svakog daljnjeg djelovanja podizanja kvalitete obrazovanja u Hrvatskoj sa naročitim naglaskom na kvalitetu visokog obrazovanja. Moram jednako tako podsjetiti da je ovaj zakon samo jedan manji segment onoga što smo čuli tijekom ovih rasprava. On uređuje s jedne strane razine obrazovanja, riješit će po našem dubokom uvjerenju prijepor koji je trajao dulje vremena oko razlike ili ne razlike između stručnih i sveučilišnih studija. Mislim da smo predložili jedan, jedno dobro rješenje, ali dodana vrijednost ovog samog zakon je upravo u onom drugom segmentu koji možda nije bio od tolikog interesa u javnosti, a to je upravo sređivanje situacije u dijelu koji se odnosi na sektorska vijeća i definiranje i upisivanje zanimanja u registar. Ovo što je izneseno svakako se sve odnosi na obrazovanje u Hrvatskoj. Naglašena je i kvaliteta obrazovanja koja će se rješavati dodatno drugim zakonima u prvom redu Zakonom o znanstveno istraživačkoj djelatnosti, pa Zakonom o kvaliteti visokog obrazovanja. Spominjane su upisne kvote od kojih moram napomenuti da samo u segmentu stručnih studija Vlada može utjecati na određene upisne kvote, dok kad govorimo o sveučilišnim studijima ministarstvo nema nikakvog upliva i sveučilišta više-manje sama upisuju studente. Specijalistički i poslijediplomski studiji ponovno samo ih sveučilišta su ponovno u njihovoj autonomnoj ingerenciji, dok za stručne studije poslijediplomski stručni studij su dobrim dijelom ipak uvjetovani potrebama tržišta rada i veleučilišta i visoke škole ih na takav način u principu i izvode. Tu su, jedan dodatni posebni segment su regulirane profesije, dakle medicinskog tipa, medicina, veterina, stomatologija, farmacija i slično koje su jedini segment onoga što, gdje je EU definirala vrlo čvrsto u području obrazovanja, pa su onda samim time i određeni upisi i mogućnosti nastavka školovanja u tom dijelu jednako tako i regulirani i to je ujedno i razlog zašto neko ko je završio stručni studij sestrinstva za razliku od onoga ili one koja je završila studij sestrinstva na sveučilištu može ili ne može upisivati doktorski studij. Rekli smo da je kvaliteta nešto čemu svi zajedno moramo apsolutno težit. Hrvatska ima toliko stanovnika koliko ih ima i moramo bit svjesni toga da u prvom redu oni koji izvode studije i obrazovanje su ti koji udišu jednako tako između ostaloga i na njihovu kvalitetu i nije jednostavno proizvesti i dobiti dovoljan broj vrhunskih stručnjaka koji će školovati naše buduće i mlade generacije i toga moramo bit svjesni i mislim da u tom smislu i u tom smjeru trebaju ići budući zakoni koji će definirati što, kako i ko, pod kojim uvjetima može izvoditi nastavu. To će se regulirati, kao što sam reko, nekim drugim zakonima, a ne ovim Zakonom o hrvatskom kvalifikacijskom okviru. Mislim jednako tako da treba provesti jednu ozbiljnu raspravu o bolonjskom procesu i da li je bolonjski proces onako kako se izvodi zadnjih 15-tak ili 20.g. u Hrvatskoj potrebno revidirati, mnoge zemlje su to isto tako učinile. Popis akademskih naslova i zvanja izgleda sada u Hrvatskoj poput žute knjige ili oni yellow pages koji ovaj više ja mislim i ne znamo koliko imamo diploma, pod kojim nazivima, mislim da tu treba isto tako stvari reorganizirati, a opet je to predmet jednog drugog zakona, a ne Zakona o hrvatskom kvalifikacijskom okviru. Imamo prijepor da li će ovakav prijedlog hrvatskog kvalifikacijskog okvira ponovno izazvati mogućnost ustavnih tužbi, ja se duboko nadam da neće, da nakon 2 ili 3 pokušaja oni koji su to cijelo vrijeme do sada radili su shvatili da je bespredmetno i da tu nema nikakvog razloga, niti ovaj svrhe. I jednako tako bih želio naglasiti da je ovaj hrvatski kvalifikacijski okvir samo jedna stepenica u cijelom nizu zakonskih promjena koje HS treba usvojiti i izglasati kako bi obrazovanje u RH bilo, bilo bolje, i zaista došlo na onu razinu kojoj svi skupa zajednički težimo. Ja se nadam da ćete podržati prijedlog ovog zakona i zahvaljujem u ime vlade i ministarstva. Hvala vam lijepa. Aha, oprostite, skoro sam zaboravio, postoje i dva amandmana Odbora za zakonodavstva koji su više normotehničke prirode i dapače, prihvaćamo ta dva amandmana. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. Imamo, ostanite ministre ovdje, imamo više replika na vaše izlaganje, prva je poštovane zastupnice Puljak.
Zahvaljujem. Kao što sam rekla u izlaganju ovaj zakon je jedan od rijetko dobrih zakona u RH i svakako ćemo ga podržati. Međutim, evo htjela bi vaš komentar na evo neke koji ga žele prikazati kao ukidanje autonomije sveučilišta i kako dakle komentirate to? I u tom svjetlu autonomije sveučilišta što ministarstvo može napraviti da se spriječi nezakonito produžavanje radnog odnosa prorektora Ante Ćelića? Hvala.
Hvala. Nije baš sukladno hrvatskom kvalifikacijskom okviru, ali evo ministar može ili ne mora odgovorit.
Što će ministarstvo učiniti po pitanju nezakonitih zapošljavanja, to ste pitali unutar. Ministarstvo može tražiti da se provedu određene radnje i da se na osnovu toga poštuju zakonski propisi. Znamo da je u nekim slučajevima rad nastavnika moguć i nakon navršenih 65.g. ukolko za to postoji potreba. U konkretnom slučaju mislim da u jedno 2 ili 3 slučaja imamo situaciju gdje postoji prijepor oko konzumiranih i nekonzumiranih prava i ministarstvo je zatražilo određeni odnosno zatražili smo da se između ostaloga i savjet sveučilišta pozabavi tim pitanjem jer su neke odredbe u tom smislu komentirane i u smislu ustavnih odredbi [[Upadica: Hvala]] mišljenje koje je dao ustavni sud.
Hvala. Slijedeća replika poštovanog zastupnika Željka Pavića.
Poštovani ministre, dali smo već nekoliko prijedloga za rješavanje problema studenata koji se prebacuju sa veleučilišnog studija na sveučilišni studij. Imam još jedan prijedlog ako se to može provesti kroz nekakvu zakonsku regulativu, kroz nekakvu uredbu ili kroz nekakav prijedlog prema veleučilištima i fakultetima da se zapravo pripreme studente na način da kroz 3.g. kroz izborne programe slušaju dodatne kolegije i da zapravo se na taj način pripreme za upis na sveučilišni studij. Te programe mogu držati ili profesori sa sveučilišta ili naravno profesori koji su na veleučilištu s time da student unaprijed bi trebao znati na koji se sveučilišni studij kasnije misli upisivati da tu razliku može položiti bez ikakvih problema. On bi kroz 3.g. imao veći broj ECTS bodove od toga jer se kasnije upisuje na taj studij, ali ne bi izgubio onu godinu dana za prijelaz odnosno onu godinu za, u kojoj bi inače gubio i materijalno i vremenski.
Poštovani ministar.
Hvala uvaženi zastupniče. Da, to je ona razlikovna godina kada imamo prelaze i kad postoji problem oko studentskih prava, to možemo eventualno razmotriti. Međutim, jedan generalni naputak o tome koliko razlikovnih ispita neko treba položiti da bi mogao nastaviti na sveučilišnom studiju, mislim da to u ovoj varijanti nije moguće definirati zato što to zaista u ovom segmentu zadire u autonomiju sveučilišta i mi čak na sveučilištima u Hrvatskoj imamo razliku između nekih sveučilišta koja prihvaćaju studente sa veleučilišnih studija u nastavku studija pod gotovo relativno malom razlikom koju traže za upis odnosno razlikom predmeta i nekih koji su izrazito restriktivni i gotovo da ne omogućavaju prelazak.
Sljedeća replika je poštovanog zastupnika Ačkara.
Poštovani ministre. Sama rasprava i ovo vaše završno izlaganje pokazalo je koliko je ovaj zakon zapravo dobro došao svima onima kojih se on tiče i koliko je on i sam konsenzus svih kolega zastupnika je pokazao jedno jedinstvo što ide vama u prilog i zato vam se zahvaljujem u ime svih studenata kojima ste samim time olakšali život i egzistenciju i budućnost i sve što ih je ovim pitanjem mučilo. Međutim, ono pitanje koje bi želio na kraju, sami ste rekli dodatni drugi zakoni koji se usko vežu uz ovaj zakon koji ste najavili pa ako bi mogli samo reći u konačnici sada koji su to u nekome bližem razdoblju u planu? Hvala.
Poštovani ministar.
Hvala lijepa zastupniče. Naravno da je tu čitav set zakonskih propisa koji su predviđeni i određenim planom donošenja. U prvoj polovici ove godine bit će donesen Zakon o obrazovanju odraslih, Zakon o znanosti i obrazovanju, Zakon o kvaliteti i još nekoliko ne znam sad kojom dinamikom točno, a Zakon o visokom obrazovanju, znanosti i tehnološkom razvoju predviđen je za donošenje u četvrtom kvartalu ove godine. Dakle, dio zakona o kojima razgovaramo u ovom segmentu osnovnog i srednjoškolskog obrazovanja je u završnoj fazi, ja bih to tako rekao, naravno tu je još i Zakon o inspekciji kojeg ćemo sada vjerojatno u drugom dijelu malo o tome razgovarati. Ali čitava paleta je planski postavljena.
Hvala. Sljedeća replika je poštovanog zastupnika Ivana Ćelića.
Zahvaljujem g. potpredsjedniče. Poštovani g. ministre. HKO je između ostaloga instrument i za bolju mobilnost, ja ću ovdje spomenuti Centar za međunarodnu suradnju Medicinskog fakulteta Sveučilišta u Zagrebu, moje osobno mišljenje da se i C plus, i Erazmus i bilateralna suradnja koja ne uključuje samo razmjenu studenata sa ovim HKO ide stepenicu više. Ono to bih istaknuo recimo centar taj ima popis svih liječnika koji u SAD-u rade u sustavu zdravstva, mene zanima da li na razini Ministarstva znanosti se radi na registrima ljudi hrvatskih znanstvenika ovisno o određenim područjima koji rade i da li radite nekakvu inicijativu da se i to područje unaprijedi jel mislim da nam je to vrlo potrebno i ja stvarno vidim da je taj kvalifikacijski okvir korak naprijed prema boljoj mobilnosti i iz Hrvatske prema vani, ali i iz inozemstva prema Hrvatskoj. Hvala.
Poštovani ministar.
Hvala lijepa uvaženi zastupniče. HKO je nešto što je uskladilo zanimanja u Hrvatskoj odnosno po razini zanimanja sa onima u prvom redu u EU zemljama EU, ali svakako da je koristan i za prekomorske zemlje jer može puno lakše dočarati onome ko je zainteresiran zaposliti nekoga izvan granica Hrvatske što je dotična osoba u svojem obrazovanju stekla u Hrvatskoj, izjednačiti ga se nekakvim razinama i znanjima, ishodima, učenja odnosno obrazovanja u drugoj zemlji, to je bila konačno i svrha Europskog kvalifikacijskog okvira. Kada govorimo o hrvatskim znanstvenicima, stručnjacima kojih ima diljem svijeta i koji su izrazito priznati što dodatno govori samo da imamo vrlo kvalitetno obrazovanje koje sigurno može biti puno, puno bolje, ja ću podsjetiti da postoji portal hrvatskih znanstvenika u inozemstvu koji se nalazi u nacionalnoj knjižnici i da se on kontinuirano nadopunjuje i to je sigurno jedan od alata …/Govornici govore u isto vrijeme./…
Hvala lijepa. Sljedeća replika je poštovane zastupnice Dalije Orešković.
Poštovani ministre. Evo doista nije sporan ovaj zakon kojeg danas predstavljate i kojeg smo svi na neki način podržali, ali jako je bitno uz uvažavanje autonomije sveučilišta provoditi odgovarajuću i adekvatnu kontrolu. U pitanju Marijane PUljak čuli smo nešto što mislite poduzeti vezano za prorektora, međutim to nije jedino potencijalno sporno zapošljavanje na Sveučilištu u Zagrebu. Imali smo nedavno prilike iz medija saznati da se na radnom mjestu savjetnice zaposlila osoba čiji je otac savjetnik za kulturu aktualnog rektora, saznali smo za to jer za takvo mjesto nije postojao nikakav prethodni ustroj, što znači da je riječ o čistom obliku nepotizma. Akademska zajednica koja u svojim vlastitim redovima ima takve primjere, ne može biti akademska zajednica koja privlači vrhunske svjetske znanstvenike i profesore što znači da će stagnacija i nazadovanje nastaviti se kretati ovako negativno kao to s kretala do sada.
Hvala. Niti to nije naravno o HKO, a ministar hoće ili neće odgovoriti.
Zahvaljujem na sugestiji. Međutim zaista nema direktnog upliva i veze sa ovim zakonom o kojem upravo razgovaramo, ali svakako je jedno od pitanja koje je potrebno rješavati i riješit će se sigurno.
Hvala lijepo. Time bih zaključio raspravu o ovoj točci, a o njoj ćemo glasati kada se steknu uvjeti. Hvala ministre možete na svoje mjesto. Mi nastavljamo u istom tonu i u istom području sa sljedećim zakonom, a to je: - Prijedlog zakona o izmjenama Zakona o prosvjetnoj inspekciji, prvo čitanje, P.Z. br. 108 Predlagatelj je Vlada RH temeljem Članka 85. Ustava RH i Članka 172. Poslovnika Hrvatskog sabora. Prigodom rasprave o ovoj točki dnevnog reda primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na prvo čitanje zakona. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo te Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu. Želi li predstavnik predlagatelja dati dodatno obrazloženje? Da. Poštovani ministar Radovan Fuchs, ministar znanosti i obrazovanja. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Uvažene zastupnice, zastupnici pred vama se nalazi Prijedlog Zakona o izmjenama Zakona o prosvjetnoj inspekciji. Predmetne izmjene odnose se na 2, samo 2 članka, Članak 13. i Članak 16. Zakona o prosvjetnoj inspekciji kojima se regulira postupanje inspekcije sa predstavkama građana i pravnih osoba koje se odnose na djelokrug prosvjetne inspekcije te se preciznije određuje postupanje sa podnescima iz inspekcijskih postupaka u skladu sa propisima o zaštiti podataka. Navedene izmjene su na neki način hitne intervencije u samom zakonu u skladu sa načelnim dogovorima sa zainteresiranim sudionicima, a donesene su kako bi svi građani ostvarili svoja zakonska prava, ali i kako bi prosvjetni radnici odnosno školske ustanove koje podliježu nadzoru prosvjetne inspekcije bili zaštićeni od proizvoljnih ili neutemeljenih prijava. Naime, prosvjetni radnici koji obavljaju javnu službu svjesni su da njihov rad podliježe formalno pravnim i stručno pedagoškom nadzoru, no za ravnatelje i učitelje spornima su se ispostavila službena postupanja koje su potaknuta tzv. anonimkama. Statistički gledano u posljednjih 5 godina zabilježeno je 12.000 prijava prema prosvjetnoj inspekciji od kojih je četvrtina ili 25% bilo anonimno. Prosvjetna inspekcija provodi nadzor nad formalnim ustrojem i načinom rada te zakonitim ostvarivanjem učeničkih i radničkih prava, oprostite, i zato sada Zakon o prosvjetnoj inspekciji jasno propisuje da prijava, podnesak, pritužba ili prigovor jednom riječju predstavka prosvjetnoj inspekciji osim što mora ukazati na konkretnu nepravilnost u radu škole i treba obavezno sadržavati pune podatke o podnositelju jer ukoliko toga nema inspekcija nije obavezna, a niti neće na neki način po tome postupati. Trenutno važećim odredbama Zakona o prosvjetnoj inspekciji naime nije definirano što su predstavke i što predstavka mora sadržavati da bi čelnik tijela istu uzeo u razmatranje odnosno nije propisano što sve mora sadržavati predstavka po kojoj bi isti bio dužan postupati pa su formalno pravno inspektori do sada bili dužni postupati i po najneutemeljenijim anonimnim prijavama. Stoga se predmetnim izjavama jasnije precizira odnosno prijava, predstavka mora sadržavati podatke o prijavitelju i to ime i prezime, adresu stanovanja te podatke za kontakt odnosno za pravnu osobu naziv, sjedište i popis odgovorne osobe jer bez toga inspektor po njoj neće postupati. Time se želi naglasiti obaveza podnositelja, a kako bi ostvario svoje pravo koje proizlazi iz zakona da se prema prosvjetnoj inspekciji treba identificirati sa svojim podacima. Također predmetnim izmjenama jasnije se utvrđuju obaveze čuvanja inspekcijske odnosno druge službene tajne i propisuje se kako se u tom smislu postupa sa dokumentacijom i podacima u vezi sa inspekcijskim postupkom te se precizira postupanje s podacima o podnositelju predstavke. Time bi se postigla pravna utemeljenost postupanja s podacima iz inspekcijskog nadzora te se utvrdila prava i interesi podnositelja predstavke. Naime, onaj tko je podnio predstavku ima pravo i dobiti osnovni uvid o čemu je inspekcija i provela postupak i upoznat se sa mišljenjem inspekcije. I na kraju želim napomenuti da s obzirom na aktualnu situaciju u području odgoja i obrazovanja te prateće propise utvrđena potreba za, definitivno postoji za sustavnim izmjenama i donošenjem dopuna i cjelovitih novih zakonskih propisa i stoga će se donijeti vrlo skoro nakon što ostali zakoni budu doneseni i novi Zakon o prosvjetnoj inspekciji, a koji će biti usklađen sa važećim zakonima i propisima. Međutim, za tu cjelovitu promjenu potrebno je kao što sam maloprije rekao novih odnosno izmjena provedbenih propisa iz tog područja odgoja i obrazovanja nakon čega se pristupiti donošenju novog Zakona o prosvjetnoj inspekciji koji će biti učinkoviti i jasniji i od pomoći za sve dionike u djelatnosti odgoja i obrazovanja. Hvala.
Hvala lijepa. Imamo više replika, prva je poštovanog zastupnika Kunjundžića.
Hvala poštovani gospodine Reiner. Poštovani ministre, dakle prijava za nadzor ukoliko pričamo o fizičkim osobama nigdje u prijedlogu zakona se ne definira vlastoručni potpis kao svojevrsni oblik dokaza za prijavitelje. Inače u bilo kojem natječajnom postupku vlastoručni potpis na samoj prijavi je dokaz da se radi o osobi koja se zapravo prijavljuje na sami natječaj. Mislite li da ukoliko se ova stavka ne inkorporira u postojeći zakon da postoji realna opasnost razno raznih prijava koje će biti fake imenom i kako utvrditi autentičnost same osobe koja prijavljuje ukoliko nema vlastoručnog potpisa koji je važeći i obvezujući. Hvala.
Odgovor poštovanog ministra Fuchsa.
Hvala g. zastupniče. Zbog toga smo upravo naglasili dodatnu pojačanu kategoriju zaštite podataka i podnositelja opravdane pritužbe. Međutim, moramo jednako tako misliti i na zaštitu radnika, učitelja, nastavnika u školama koji su, kao što sam rekao, najčešće u onih 25% anonimnih prijava bili dosta često izloženi i određenom zlonamjernom šikaniranju bilo da su te anonimne predstavke ne znamo naravno odakle su došle čim su anonimne, ali dosta često su bile i na neki način predmet međusobnog zlonamjernog razračunavanja čak i unutar škole, ali svakako i zlorabljenja nekoga sa strane i izvan samih ustanova. Prema tome, neko ako misli da je argumentirano može podnijeti predstavku neka se i potpiše [[Upadica: Hvala]] a inspekcija će čuvat njegov identitet.
Hvala. Slijedeća replika poštovanog zastupnika Ćelića.
Hvala g. potpredsjedniče. Poštovani g. ministre, sa ovim predmetnim izmjenama definitivno se na neki način štiti i prosvjetne djelatnike i školske ustanove od neutemeljenih prijava. Mene zanima samo ako možete reć u prosijeku koliko je od sveukupnog broja prijava broj anonimnih prijava u RH?
Poštovani ministar.
Pa ja mislim, evo ovako g. zastupniče, mislim da sam to spomenuo maloprije, 25% ukupno prijavljenih predmeta su anonimne prijave po kojima do sada je prosvjetna inspekcija je bila apsolutno obavezna postupati u jednakoj dinamici i intenzitetu kao i svim ostalim prijavama. Sada smo rekli da po anonimnim prijavama mi ne možemo zabranit da netko podnese anonimnu prijavu, jednostavno to nije zakonski moguće zabranit, ali možemo dati naputak da se po toj prijavi ne treba momentalno postupati, ali se može.
Slijedeća replika je poštovane zastupnice Bedeković.
Hvala lijepa. Poštovani ministre, evo i sad ste rekli da je negdje otprilike 25% od svih ukupno zaprimljenih predstavki na prosvjetnu inspekciju nakon kojih se dakle pokreće nadzor. Vezano za prijedlog ovih izmjena zakona ovih se dana mogu čuti primjedbe da ovim izmjenama zakona nisu ukinute anonimne prijave i da inspektorima nije zabranjeno postupati po njima. Ja smatram da su ove primjedbe neutemeljene, štoviše ja smatram da se ovim zakonom osnažuje argumentirano prijavljivanje nepravilnosti uz naravno na jednoj strani jača zaštitu i čuvanje identiteta prijavitelja, a na drugoj strani šalje se jasna poruka svima onima koji podnose neutemeljene i subjektivno motivirane anonimne prijave, pa vas molim da još dodatno razjasnite ovo. Hvala lijepo.
Poštovani ministar Fuchs.
Hvala gđo. zastupnice. Pa između ostaloga ove izmjene ova dva članka upravo su usmjereni prema nečemu što, ako se sjećate, su i naši prosvjetni djelatnici tražili, a to je da se zaštititi njihov dignitet i da se vrati ugled učiteljima, nastavnicima, odgajateljima i mislim da upravo ovim jednim potezom koji je samo jedan u segmentu vraćanja onog mjesta i digniteta nastavnicima koje zaslužuju u društvu je jedan prvi, prvi korak. Naravno da ima još čitav niz drugih segmenata koje, koji će doprinjeti vraćanju pozicije u društvu učiteljima koje oni apsolutno zaslužuju. Ja ne kažem da oni nemaju ugled, ali svakako ih treba zaštitit čim više.
Sljedeće replike poštovanog zastupnika Ačkara.
Poštovani ministre, evo na tragu kolegice Bedeković u pitanju prije mene i replike objasnili ste zaštitu podataka prijavitelja koji će biti zaštićen i prema zakonu bi uistinu to trebao biti, pa vas molim mehanizme te zaštite i uistinu kada govorimo da li postoje iznimke za anonimnu prijavu jer susretom na terenu sa ljudima sigurno će postojati razno razni razlozi zašto bi ipak u određenim ekspliciti slučajevima ta prijava ili prijavitelj zbog svoje sigurnosti morao ostati anoniman, hoće li tu biti prostora za ublažavanje i kako je to regulirano? Hvala.
Poštovani ministar Fuchs.
Kao što sam uvaženi zastupniče maloprije rekao, postoji naravno mogućnost da neko podnese anonimnu prijavu jel se to nikome ne može zabraniti. A do same prosvjetne inspekcije je da naravno procijeni to dovoljno dobro težinu takve jedne anonimne prijave da nam se, a ukolko utvrdi da su one vrlo načelne generalnog tipa ili ponavljajuće onda po njima nije obavezno postupati nego će onda sačekati da dođe i da se podnese ozbiljna prijava potpisana s imenom i prezimenom i podacima kako je to definirano. Međutim, naravno da postoje okolnosti gdje bi, gdje bi inspekcija postupila, ali moramo bit svjesni, a imali smo vrlo neugodnih situacija kada su neke od takovih prijava izašle van i nakon toga smo imali vrlo ružnih iskustava, pa ako baš hoćete i sa nedavnim samoubistvom jednog prosvjetnog djelatnika koji je, čiji identitet i optužbe su izašle u javnost, a bile su kako se ispostavilo prilično neosnovane.
Hvala. Slijedeća replika poštovanog zastupnika Davora Dretara.
Hvala vam lijepa. Poštovani g. ministre, pretpostavimo dakle da neko podnese prijavu odnosno podnesak protiv određene pravne ili fizičke osobe u slučaju da se pokrene postupak, eto ovim izmjenama zakona postoji i obaveza inspekcije da čuva tajnu. Hoće li osoba protiv koje je pokrenut postupak smjeti saznati identitet osobe koja ju je prijavila ili neće? A ako i sazna putem tzv. curenja informacija, jesu li predviđene neke sankcije?
Odgovor poštovanog ministra Fuchsa.
Osoba protiv koje je pokrenut postupak naravno da će u jednom trenutku u samoj školu i okruženju postati javna, ali nije svrha ovog izmjene ovih članaka zaštita onih koji su u principu nešto sagriješili ili možda nisu sagriješili, ali to će inspekcija utvrditi, a ova svrha ovih izmjena zakona je da se instrument prosvjetne inspekcije ne zloupotrebljava zbog nekih nastavnika, škola ili ravnatelja, što se dešavalo često.
Slijedeće replike poštovanog zastupnika Željka Pavića.
Poštovani ministre, znamo svi mi koji smo ili radili u prosvjeti ili smo bili u školskim odborima da imamo puno dežurnih prijavitelja koji to redovito pišu te svoje predstavke, šalju ih na inspekciju, inspekcija po tome mora djelovati, mora raditi i zapravo predstavljaju veliki problem. Da li ste možda prilikom pisanja zakona razmotrili mogućnost da se primjeni metoda koja je primijenjena u nekim europskim zemljama, a to je da se za svaku predstavku plaća taksa i ukoliko se pokaže da je predstavka lažna ili nije dokaziva da se nakon toga ta taksa ne vraća?
Poštovani ministar Fuchs.
To je g. zastupniče pitanje o kojem smo razmišljali, ali je vrlo teško. Postoji neka praksa u jednoj zemlji koja je definirala nekakav novčani polog onoga ko prijavljuje jel i ukoliko se pokazuje da je ovaj prijava bila osnovana onda se taj polog vraća, a ukoliko se dokaže da je neopravdana, neutemeljena, zlonamjerna ili slično onda on ostaje bez tog pologa, a čini mi se da je iznos negdje oko 100 EUR-a, ali nisam siguran baš da bismo mogli tako nešto ovaj u ovom trenutku primijeniti.
Slijedeće replike poštovane zastupnice Puljak.
Poštovani ministre, u zadnje vrijeme opet se aktualizirao problem sporog i nikakvog postupanja prosvjetne inspekcije kad je riječ o prijavama nastavnika na rad ravnatelja. To je dio prosvjetne inspekcije, a tiče se Zakona o radu, mobinga. Nedavno smo imali nažalost jedan slučaj suicida nastavnice nakon niza njenih prijava o mobingu, inspekcija nije reagirala, završilo je nažalost tragično kako je završilo. Postavlja se pitanje, dakle zašto je tako lako nagaziti nastavnike, a teško izmaknuti ravnatelje iz fotelja? Hvala.
Poštovani ministar Fuchs.
Gđo. zastupnice, to što ste me pitali je vezano uz jedan drugi Zakon o odgoju i obrazovanju u kojem unutra je definiran status i položaj ravnatelja u školama za koji mislim da ga jednako tako treba promijeniti. Mi sad imamo situaciju da su ravnatelji stalna radna mjesta sa izbornim periodom, prema tome nakon proteka vremena od 4.g. ti ravnatelji idu na ponovne izbore, međutim su svoja radna mjesta učitelja ili profesora napustili i izgubili i oni definitivno nakon toga nemaju mogućnost povratka na svoja prethodna radna mjesta s kojih su došli poput recimo dekana. Međutim, to nije dobro i to treba, to treba urediti, ali to uređuje drugi zakon.
Slijedeća replika poštovanog zastupnika Šimičevića.
Zahvaljujem potpredsjedniče HS. Uvaženi ministre, evo pozdravljam vašu odlučnu namjeru da se ukinu anonimne prijave koje su uvedene na, valjda po uzoru na populističku demokraciju da svatko svakoga može, može prijaviti, pa i one najbolje koji rade svoj posao po svim uzusima. Ono zapravo što je bio problem kod anonimnih prijava je da iako je ona anonimna zapravo nakon odlaska prosvjetne inspekcije iz škole zna se anonimni prijavitelj i zapravo ostaje nered u zbornici. I ovo je izvrsna stvar da mi zapravo školu u kojoj treba biti ozračje tolerancije, veselja, smijeha, radosti, usvajanja znanja i vještina da to bude prvo, a da ne budu prve anonimne prijave koje obično upućuju oni koji svojim radom se nisu dokazali u sustavu odgoja i obrazovanja. Hvala.
Poštovani ministar Fuchs.
Hvala g. zastupniče. To je upravo bila i namjera ovih izmjena i mislim da će ovim izmjenama takve anonimne prijave iz samih škola zbog nekih neriješenih međuljudskih odnosa i kolegijalnih odnosa biti, biti daleko, daleko manje.
Slijedeća replika poštovane zastupnice Andreje Marić.
Hvala vam lijepo. Poštovani ministre, kad se čita ono javno savjetovanje, bilo je dosta zainteresirane javnosti i na više upita odgovor ministarstva je bio da prosvjetna inspekcija nije nadležna za … [[Govornik se ne razumije]] pedagoški nadzor nad radom nastavnika. Međutim, kad gledate koje su zadaće inspektora onda između ostaloga on utvrđuje stanje kako se ispunjava obveza praćenja rada, napredovanje učenika, pohvaljivanja, nagrađivanja, ocjenjivanja. E sad koja je tu procedura, da li će taj prijavitelj direktno se obratiti inspekciji ili će ipak se obratiti prvo nastavniku, pa ravnatelju, pa možda i vijeću roditelja i da li će bit mogućnost da inspektor ima uvid u e-dnevnik, tu je dosta prijepora oko toga? Hvala.
Poštovani ministar Fuchs.
Gđo. zastupnice, da tu se preklapa, ljudi najčešće oni koji ne rade u samim školama ne vide razliku između prijava prema prosvjetnoj inspekciji za pojedine segmente obrazovnog procesa, pa onda se tuže na određeno postupanje odnosno rad samog, samog nastavnika u izvođenju nastave ili, ili, ili kontroli naučenog znanja učenika itd., to spada stvarno u nadležnost Agencije za odgoj i obrazovanje, dakle drugih tijela. Međutim, agencija je pod takovim, u takvim slučajevima obvezna to spustiti u nadležnost onih koji se, koji su zakonom ovlašteni da to rade. Dakle, ne treba odbiti, pa onda reć e sad to nosite tamo doma.
Slijedeće replike poštovane zastupnice Dalije Orešković.
Poštovani ministre. Evo ja imam nešto malo drugačiji pogled na stvari od većine zastupnika s kojima se u nekim drugim temama i slažem. Dakle, što se tiče anonimnih prijava koje su pri tome i neutemeljene, mislim da svatko tko objektivno i kvalitetno dobro radi svoj posao nema ništa protiv stotina ako treba takvih anonimnih i neutemeljenih prijava, ovdje se treba postaviti pitanje na koji način radi prosvjetna inspekcija. Ako je njezin rad kvalitetan, ako uistinu utvrđuje nepravilnosti tamo gdje ih ima, a potvrđuje odbacivanjem prijava nakon što utvrdi činjenično stanje da ništa nije bilo sporno, tada se podiže kvaliteta obrazovnog sustava u cjelini. Mislim da bi prosvjetnu inspekciju trebali i po službenoj dužnosti preispitati, svaki navod, svaku sumnju da je nepravilnosti negdje bilo pa čak i kada povod za postupanje proizlazi iz informacija objavljenih u medijima, tada ćemo biti na tragu onoga čemu bi prosvjetna inspekcija uistinu treba služiti. Mislim da fokus ne bi trebao biti na tome je li prijava potpisana ili nije.
Hvala lijepa. Poštovani ministar Fuchs.
Uvažena zastupnice, naravno da je prosvjetna inspekcija jedan od ključnih segmenata i da rada prosvjetne inspekcije treba služiti u prvom redu za unapređenje kvalitete naših prosvjetnih institucija osnovnog i srednjoškolskog obrazovanja u prvom redu, međutim moram vam jednako tako reć da u RH maloprije sam spomenuo onaj broj od 12.000 predmeta u zadnjih pet godina, to sve skupa je radilo i obavljalo slovom i brojem u RH 35 inspektora, nema ih više. Nažalost, nevjerojatno ali ne postoji neka posebna volja ljudi da se bave tim poslom što je svakako jedan od problema, a micanje u stranu anonimnih prijava u prvom redu doprinosi onome što smo maloprije govorili, a to je razračunavanje sa pojedincima, a kada one u masu slučajeva nisu osnovane.
Sljedeća replika je poštovanog zastupnika Bulja.
Hvala lijepo. Uvaženi ministre. Prosvjetna inspekcija i anonimne prijave su značajna i bitna tema, naravno da su bitni učinci utjecaja na našu prosvjetu, naravno i u zaštiti prosvjetnih djelatnika, a pogotovo naših učenika i njihovih roditelja. Međutim ja bih vam ovdje samo spomenuo, pošto su osnivači uglavnom županije ili gradovi, uglavnom županije škola da jednostavno u školama danas imamo organizirani prijevoz naših učenika koji su financirani ministarstvo, županije ili negdje lokalne samouprave ili roditelji, međutim ne znam jeste li vi upoznati i prosvjetna inspekcija da toliko često u Sinju i Cetinskoj krajini autobusi koje vi plaćate kao mislim ministarstvo, država i županija kao osnivač, da jednostavno se roditelji boje poslati svoju djecu tim starim autobusima koji imaju na stotinu godina. To su autobusi gdje djeca doslovno ugrožen život, svako nekog vremena izgori neke autobus. Znate li za tu informaciju i jeste li šta poduzeli?
Hvala lijepa. To je važno pitanje, ali nema veze sa prosvjetnom inspekcijom, ministar će ili neće odgovoriti. Izvolite u čemu je povrijeđeno?
Uvaženi predsjedavajući. Kao saborski zastupnik ste povrijedili čl. 238.jer ima interes učenika, roditelja s toga područja i pitam ministra zna li prosvjetna inspekcija za ove slučajeve gdje su životi ugroženi djece. Četiri autobusa mjesečno izgore i mene ljudi zovu, gore, doslovno gore, to je smrt. Znači ovo je pitanje u okviru prosvjetne …/Govornici govore u isto vrijeme./…
Izvolite sjesti.
Prosvjetna inspekcija ima zadano jasno definiran djelokrug svog rada i prosvjetna inspekcija nije zadužena za transport i javni prijevoz. Moram reći da je to sigurno jedan od važnih segmenata, naravno da prevozimo djecu i da djeca u svakom slučaju moraju biti sigurna. Prosvjetna inspekcija rješava problem unutar školskih institucija, naravno rješava i onda kada dolazi do određenih ugroza, ako ne imamo tu i druga tijela u tom slučaju interveniraju. Tu unutra imamo i psihološke pomoći, naravno da u slučaju ekscesa odlaze i druge službe, a ne isključivo prosvjetna inspekcija.
Hvala lijepa. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. Ministre možete otići na mjesto. Imamo prvi klub Hrvatskih suverenista vrijeme će podijeliti poštovani zastupnici Zekanović i Sačić. Izvolite.
Hvala vam. Poštovani predsjedavajući, g. ministre, kolegice i kolege, hrvatska javnosti. Pred nama je doista značajna tema, međutim ne smijemo nikad i ne smetnemo s uma izniman značaj ljudi koji se svakodnevno predaju u prenosu znanja našim mladim generacijama. Svi vi koji ste imali priliku biti u tom zvanju u toj službi znadete koliko je to plemenit, ali mukotrpan odgovoran posao, koliko je on značajan za buduće generacije, za samu opstojnost zapravo zajednice. I svakom nastavniku, kako onom osnovnoškolskom, srednjoškolskom, visokoškolskom i u svakom drugom obliku edukacije temeljno je i bitno najvažnije načelo životno da što više zna, da on osobno učini sve što je u njegovoj moći da proširuje granice svojeg znanja odnosno da to neznanje koje je objektivno takvo kakvo jeste, zato postoji cjeloživotno učenje, bude što manje. Dapače, da kad izađe pred te pametne, drage, dobre ljude mlade, djecu da na njih ostavi dojam da se učenje isplati i da im bude uzor. I svi koji tako rade i sustav koji je postavljen tako, da naši nastavnici, naši učitelji upravo budu uzor djeci, oni dobro rade. Ova odluka koju ste zapravo taj zakon i pravilnik kojim intervenirate da i implicirate da postoji u tom krugu ljudi osobe koje neodgovorno obavljaju svoj posao, već sama po sebi je eto možemo reći poraz ovog idealnog stajališta koji sam iznio. Ali moramo biti svjesni da je to život i da to postoji jer najgora stvar koja se može dogoditi u jednom obrazovnom sustavu da nam dolaze mediokriteti, da nam dolaze ispodprosječni na mjesto učitelja, profesora i da takva svoja skromna znanja prenose na mlade generacije onda to u startu ta negativna selekcija dovede do toga da ili roditelji moraju intervenirati pa dodatno plaćaju instrukcije za svoju djecu ili postoje nadareni programi, ali oni koji su prepušteni takvom sustavu lošeg obrazovanja, sasvim sigurno izlaze van suficijentni i prikraćeni kao generacija za ono što smo im kao društvo dužni dati. Zato pozdravljam sve elemente, sve pokušaje da se na jedan normalan civiliziran način pokuša dat i doista dat do znanja ljudima koji ne rade svoj posao da ga počnu bolje obavljat jer štete koje čine su ogromne. Ali isto tako g. ministre Fuchs učinite sve, nemojte štediti novac kojeg znam da nemate pretjerano puno u edukaciju profesora. To je ključno. Nekad davno su tu bile i tromjesečne edukacije, nekad davno što ću reć čak u ratno vrijeme prije 10, 15 godina da ne govorim dalje, o svim elementima struke u svim znanstvenim disciplinama naši profesori su se okupljali, razmjenjivali ta znanja, gosti profesori na višim razinama su im predočavali osobno novitete, novine na nekim drugim razinama, no nažalost toga danas nema, toga danas kao što smo imali prilike slušati prije dvije godine u velimo protestu učitelja praktično tih novaca nema i mi smo se ograničili na rješavanje … čiste plaće, da ne govorim nešto drugo. Ali za osiguravanje jednog kontinuiteta jedne kvalitete nastave na svim razinama vi morate ostvariti i naći novac da se ti profesori zapravo i nastavnici kontinuirano obrazuju i to sustavno, ne samo da budu prepušteni svojoj vlastitoj odgovornosti što oni i čine nego naprosto da se s vremena na vrijeme nađu kao što se nađu i suci, kao što se nađu i državni odvjetnici, kao što se nađu u nekim seminarima mnogi drugi kolege gdje je to nužno, tim prije to moraju obaviti i naši edukatori, naši djelatnici od kojih velim puno, puno toga ovisi. I svi mi ovdje danas smo duboko zahvalni i svi oni koji nas gledaju svojim profesorima. Svaki je ostavio jedan trag i svaki je djelovao na nekog od nas da se posvetimo nečemu, bilo da smo bili na selu, bilo da smo bili u gradu, ti dragi ljudi su prvi prozor u svijet našoj djeci, a kada su odrasli onda im otvaraju nove prostore. I zato mi ćemo dati potporu vašoj inicijativi da ovdje pomognete, pomognete kvaliteti obrazovanja, ali vas i obvezujemo kao saborski zastupnici da kao ministar i vaš tim učinite sve da se olakša našim profesorima da što lakše dolaze do znanja i da im ne bude taj dolazak u učionicu zbog njihovog siromaštva, zbog nedovoljne brige društvene zajednice prevelik teret. To nije samo entuzijazam, to mora biti briga društva. Hvala vam lijepo.
Hvala. Očito kolega Zekanović neće govoriti. Dobro. Sljedeći klub zastupnika bit će onaj Mosta u ime kojeg će govoriti poštovani zastupnik Marin Miletić. Izvolite.
Poštovani g. Reiner potpredsjedniče HS-a, poštovani g. Bukarica, poštovani g. ministre sa suradnikom, kolegice i kolege, hrvatski narode. Drago mi je da ću danas ovdje s ovog mjesta u Saboru govoriti o profesorima i učiteljima i njihovom položaju u društvu. Mogao bih reći da sam i sam bio dugo učitelj, 16 godina sam radio u sustavu, dvije godine u osnovnoj školi i 14 godina u gimnaziji. Jako sam volio taj posao i naučio sam cijeniti vrijednost učiteljskog poziva. Uistinu sam davao sve od sebe, radio s odličnim ljudima u Osnovnoj školi Srdoči i kao što sam rekao 14 godina u poznatoj Prvoj sušačkoj hrvatskoj gimnaziji u Rijeci, a upoznao sam mnoge, mnoge druge kolege iz drugih škola. Današnji Zakon o prosvjetnoj inspekciji pred nama trebao bi riješiti jedan dio problema koji muči naše profesore i učitelje, a to je postupanje prosvjetne inspekcije. Kada i kako i postupa prosvjetna inspekcija, temeljem kakvih prijava postupa? Koja su prava podnositelja prijava i kakva su prava prijavljenih prosvjetnih radnika? Na sva ova pitanja današnji zakon trebao bi dati odgovore, ali odgovori su djelomični. S obzirom na ova dva članka koja se mijenjaju, dopustite mi reći, kao da je i Vladu zahvatio val predizbornog populizma kojeg vladajući vrlo često spominju zaboravljajući da su upravo oni rodonačelnici autentičnog hrvatskog populizma. Tako je nažalost i s ovim Zakonom o prosvjetnoj inspekciji. Htjelo se našim prosvjetnim djelatnicima prodati priču da će po ovom zakonu biti zaštićeni od šikanoznog postupanja utemeljenog na anonimnim prijavama, a prava istina da s ovim zakonom ništa u bitnome ne mijenja. Propisuje se samo da je prosvjetna inspekcija dužna postupiti potpisanim prijavama iz čega onda proizlazi da uvijek se može uzeti u obzir i anonimne prijave. Gospodo, jedino što je novo u ovom zakonu je odredba po kojoj prosvjetna inspekcija može odbiti prijave koje se ponavljaju, a o kojima je inspekcija već donijela meritornu odluku. I to je manje-više to. Učitelji, morate znati što se događa, hrvatska javnosti morate znati što se događa, ustvari ništa posebno novo. Mislim da je ministarstvo moglo puno više i puno bolje. Evo s vama ovdje ministre Fuchs uistinu to mislim da je se moglo bolje. Fenomen anonimnih prijava ili ja ću reći obijesnog anonimnog prijavljivanja u našem školstvu posljednjih godina je eskalirao i postao je sveprisutan, puno je razloga za to. Nekad postoje nesuglasice unutar škole, svi mi koji smo radili u sustavu točno znamo što se događa. Nekad postoji pretjerana, a neutemeljena ambicija roditelja oko školskog uspjeha djeteta, puno je tu razloga. Ali na kraju često u toj paljbi anonimnih prijavitelja stradaju pošteni ljudi, dobri, marljivi, pošteni učitelji oni dobiju po glavi, oni dobiju po glavi, pritisnuti inspekcijama, prijavama, nerijetko ljudi napuste profesiju kojoj su posvetili svoj život. Sa mnom u gimnaziji su radili vrhunski profesori, čak mladi znanstvenici, staneš na žulj krivom čovjeku, hop brate ono u dvije godine 15 puta inspekcija dolazi u školu. Čovjek kaže ma šta meni ovo treba, pa s kim se ja ovdje, šta je ovo. Ko njega štiti? Ko štiti naše učitelje? Ko ima taj plašt koji je natkrilio naše učitelje i rekao čuvat ćemo vas zato jer ste nam važni, zato jer ste nam bitni, zato jer nam vrijedite, zato jer bez vas Hrvatska ne može ići naprijed, bez obrazovanja, bez učitelja, bez profesora? Institut anonimnih prijava se od trenutka od kada je uveden baš jako zlorabio. Ako se iz bilo kojeg razloga pitate kako učitelju zagorčati život, odgovor je vrlo jednostavan, anonimna prijava. Kako učitelju zagorčati život, egzistenciju, sve? Anonimna prijava prijatelju, anonimna prijava. Ako učitelj slučajno nekog krivo pogleda, anonimna prijava, ako ga se netko poželi riješiti, anonimna prijava. Odjednom učitelj dobiva desetke i desetke anonimnih prijava i čovjek na kraju kaže, ma dosta mi je i digne ruke, promijeni branšu ili mijenja školu. Ako učitelj slučajno naleti na roditelja koji ima velike planove za svoje dijete, a koje je ustvari popustilo u školi, eto ga opet u labirintu anonimnih prijava iz kojega je teško pronaći izlaz. I kolikogod bio dobar i pošten učitelj nisi nikad siguran kako će to završiti i to je realitet, to je istina, nisi nikad siguran. Uvijek se pitaš hoćeš li ipak uspjeti uvjeriti inspekciju da taj ne potpisani uradak koji te blati, omalovažava, difamira, nerijetko na najgrublji način na razini klevete, ne odgovara istini. Hoćeš li uspjeti uvjeriti tu inspekciju koja ti dolazi nad glavom. Mnogi su nažalost potpuno neopravdano koristili instituciju anonimne prijave za svoje osobne obračune i tome treba stati na kraj hitno g. ministre molim vas u ime hrvatskih učitelja, stanimo tome na kraj više. To je ono što mi moramo riješiti. Prosvjetna inspekcija ne smije nikada, baš nikada i nikome poslužiti kao alat za neki osobni obračun ili za bilo koji na koncu obračun. Kolegice i kolege, molim vas da zaštitimo naše prosvjetne djelatnike, da ih doista zaštitimo od anonimnog šikanoznog postupanja i maltretiranja. Obrazovni sustav ko i svi javni sustavi ima svoju hijerarhiju. Prvi stupac za rješavanje svih problema je uvijek razina škole i ravnatelja, to ne smijemo zanemariti, razina škole i ravnatelja, a ne da se preskaču te stepenice i odmah se ide na ministarstvo, odmah se ide na inspekciju. Mogli ste stoga u zakonu barem pokušati urediti postupanje po anonimnim prijavama kao iznimku da se po anonimnim prijavama postupa kada postoje i druge informacije o nekom problemu. Ovako će anonimne prijave i dalje biti najčešći alat za šikaniranje profesora i učitelja. Netko konačno tome mora reći dosta. Vi u Vladi i mi ovdje u HS-u pozvani smo da djelujemo i da zajedno otklonimo ovaj problem, a ne da ga zakamufliramo i da još takvu kamuflažu predstavimo hrvatskoj javnosti kao rješenje. To nije rješenje. Učinimo sve što možemo da zaštitimo naše učitelje, sretni i zadovoljni učitelji u školama zalog su kvalitetnog obrazovanja, a time i perspektive naše djece koja su temelj budućnosti Hrvatske.
Sljedeći klub zastupnika biti će onaj zeleno-lijevog bloka u ime kojeg će govoriti poštovani zastupnik Damir Bakić. Izvolite.
Hvala lijepo g. potpredsjedniče. Uvažene kolegice i kolege. Poštovani ministre. Evo drugi puta danas odmah ću zapravo započeti tako da kažem da ćemo ovaj predloženi zakon podržati. Smatramo i ja osobno tako mislim da je sustav anonimnih prijava bio kontraproduktivan, zapravo se cijeli mehanizam kontaminirao i proizveo je mnoge zloupotrebe i o tome je već sasvim dovoljno rečeno da nema potrebe ponavljati. Zato je ova promjena bila i potrebna i dobrodošla je. Međutim rad prosvjetne inspekcije uglavnom se odnosi na kontrolu usklađenosti školskih aktivnosti sa zakonima, sa pravilnicima, općim aktima, godišnjim planom i programom, školskim kurikulumom zato jer se djelatnost prosvjetne inspekcije svodi uglavnom na usklađivanje normativnog funkcioniranja škole, a obrazovni proces je međutim mnogo složeniji. Suviše je složen da bi se mogao vrednovati i procjenjivati i kontrolirati samo kvantitativnim i formalnim mjerilima. Zato je uloga inspekcije diskutabilna jer procjenjuju samo formu, a nije nadležna za stručno-pedagoški nadzor i ne može suditi o kvaliteti rada nastavnika. Zato je položaj prosvjetnih inspektora paradoksalan jer oni kontroliraju normativnu usklađenost, a nisu pravnici dok nastavnici ili stručni suradnici već odavno nisu ako su ikada i bili. I zato su u konačnici i rezultati nadzora prosvjetne inspekcije uvijek plošni i ne obuhvaćaju sve segmente tako složenog procesa kao što je odgojno obrazovni. A da je odgojno obrazovni sustav iole normalno razvijen, da je kreativna, da je autonoman prosvjetna inspekcija ne bi ni trebala početi postupanje po možda po većini prijava koje je dobila, a svakako ne po prijavama ako nisu ispunjeni sljedeći koraci odnosno ako nisu po uočavanju ikojeg problema prijeđe na sljedeće stepenice. 1. redovna komunikacija na liniji učenik-roditelj-razrednik-predmetni nastavnik-stručno pedagoška služba. 2. Nastavničko vijeće, 3. Etičko povjerenstvo, 4. onda kada je posrijedi radni spor ili je u pitanju kolektivni ugovor, sindikat i 5. naravno Školski odbor jer kada bi ikoji problem kad nastane prošao sve te instance zasigurno bi se putem iskristaliziralo sveobuhvatno rješenje mnogo stručnije, mnogo kvalitetnije i bolje od formalno birokratskih nalaza prosvjetne inspekcije. U tom smislu je uzaludno nadati se da ćemo unapređenjem rada prosvjetne inspekcije unaprijediti rad škola. Ključevi napretka su zapravo u rukama drugih, učitelja, ravnatelja, roditelja i osnivača. Do učitelja je da ulaže svoje znanje, kreativnost i entuzijazam, na ravnateljima je da šire i obogaćuju programe te čuvaju i njeguju autonomiju, školsku autonomiju, do roditelja je da sa interesom i žarom participiraju i grade kulturu sudjelovanja umjesto kulture pritisaka, na osnivačima dakle na politici je da odustanu od prakse biranja odnosno postavljanja ravnatelja temeljem klijentelizma i političkog voluntarizma te da izgrade kriterije zasnovane na programima i kompetencijama. I konačno onda na svima nama, ne samo na ministarstvu nego na svima, na društvu u cjelini, na svima nam je onda da one prve u ovom procesu, prve nabrojane prve spomenute, a to su učitelji, da prepozna i to u svakom smislu prepozna kao one koji zaista stvaraju novu vrijednost. Tek tada, tek ako tako bude kad tako bude, tad će ne samo izmjene i dopune Zakona o prosvjetnoj inspekciji nego i Zakon o prosvjetnoj inspekciji pa i prosvjetna inspekcija bit puno manje važnija.
Sljedeći klub zastupnika bit će onaj Centra i GLAS-a u ime kojeg će govoriti poštovana zastupnica Marijana Puljak. Izvolite.
Zahvaljujem predsjedavajući. Poštovani ministre još jedanput, drage kolegice i kolege. Puno se proteklih godina pričalo o cjelovitoj kurikularnoj reformi, još malo pa će proći pet godina od kada je 50.000 ljudi ustalo i prosvjedovalo u obranu reforme obrazovanja. Mislim da ova zemlja ne pamti tolike prosvjede odavno. Jedan od najvažnijih elemenata te reforme, a i Strategije obrazovanja i znanosti je cjelovito vrednovanje rada zaposlenika i nastavnika i podizanje njihovog društvenog ugleda. Učitelji i nastavnici trebaju uživati veliki ugled u društvu, a karijere u sustavu odgoja i obrazovanja trebalo bi biti među deset najpoželjnijih karijera. Je li tome tako danas? Pa mislim da i ove anonimne prijave na neki način ugrožavaju taj položaj nastavnika i učitelja u našem društvu. Najgore što vam se može dogoditi jednom nastavniku je dakle da nakon neke anonimne prijave koja se pokaže neutemeljena ostane ponižen i omalovažen. Sredinom 2019.g. nastavničke grupe koje su se organizirale putem društvenih mreža potaknule su potpisivanje peticije kojima su pozvale Ministarstvo obrazovanja da ukine mogućnost anonimnih prijava prosvjetnih djelatnika. U njoj su tražili da se zaštiti funkcioniranje sustava, onemogućavanjem anonimnih podnesaka prosvjetnoj inspekciji. Tražili su dakle da se ne uvaže podnesci iz kojih se vidi da podnositelj podneska nije poštovao uobičajeni protokol i hijerarhiju institucija. Dakle, prvo žalba nastavniku ili razredniku, učiteljskom, nastavničkom vijeću, ravnatelju, školskom odboru. Anonimnost prijava možda na prvi pogled štiti učenika od potencijalne kasnije osvete učitelja, međutim ovdje je zapravo riječ o mogućnosti zlouporabe zbog eventualnog prekršaja koja se ne mora ni dogoditi, a dogodi li se sankcionirat će se. Drugim riječima, zbog presumpcije krivnje uveden je instrument koji u nekim situacijama koči pa čak i onemogućuje odgojno obrazovni proces. Također recipročno kaznenim odredbama ustanovi i ravnatelju nadziranim osobama u slučaju dokazanih propusta ta peticija je tražila i kaznene odredbe za čelnike prosvjetne inspekcije odnosno podnositelja podneska prosvjetnoj inspekciji ako se propusti ne utvrde. Tadašnja grupa 45 minuta 2019.g. predaje čak više od 8.000 potpisa u ruke gđe. Branke Ramljak, g. Vlade Prskala, gđe. Lidije Kralj međutim ništa se nije dogodilo. Nakon predaje potpisa nastavnici su i dalje nastavili ispunjavati peticiju, potpisivati peticiju sa željom da se konačno suzi prostor za neutemeljene i lažne prijave koje su godinama izvor zlouporabe, frustracija, degradacija, pritiska i iživljavanja nad i onako u društvu podcijenjenim prosvjetarima. U posljednjih pet godina čuli smo cifru 25% prijava je bilo anonimno. Evo ove godine ipak se nešto pomiče s mjesta, ovo je zakon kojega ćemo isto tako podržati. Na ovaj zakon u javnom savjetovanju stiglo je više od odnosno točno 435 komentara. Neke od zamjerki ili možda nejasnoća iz prijedloga izmjena Zakona o prosvjetnoj inspekciji proizlazi da se eventualna prijava nepoznatog podnositelja neće smatrati podneskom i da prema njoj prosvjetna inspekcija nije dužna postupati, no ne i da se prema njoj nužno neće postupati. Dakle, najavljuje se ukidanje anonimnih prijava osim naravno ako je riječ o nepoznatom podnositelju temeljem čijeg se zahtijeva postupak očito može pokrenuti po službenoj dužnosti što je uostalom u praksi bilo moguće i do sada. No u obrazloženju je također navedeno kako je sve to potrebno posebno razjasniti u svjetlu činjenice da podnositelji podneska poznati ili nepoznati nisu stranke u inspekcijskom postupku koji se pokreće po službenoj dužnosti. Nastavno uz navedeno postavlja se pitanje, zašto se sada službeno uvodi pojam nepoznatog podnositelja i kako uopće može postojati nepoznati podnositelj podneska kad podnesak mora imati podatke o podnositelju ime, prezime i ostale podatke kako bi se uopće smatrao podneskom? Dakle je li ovo previd samo u tekstu ili je nešto namjerno ovako izrečeno neodređeno? Dakle, ono što i autori ove peticije traže da se onaj podnesak koji nema podatke o podnositelju neće uopće uzeti u razmatranje. Vi ste ovdje rekli u iznošenju i u odgovorima na replike da se to ostavlja na procjenu ipak, dakle ne zabranjuju se anonimne prijave, ali se ostavlja na procjenu jesu li prave ili nisu. Problem koji treba riješiti nakon izmjene ovog zakona to je postupanje Agencije za odgoj i obrazovanje i Agencije za strukovno obrazovanje i te dvije agencije mogu primiti prijavu na rad nastavnika od roditelja, škola, pravobraniteljice ili pak anonimnih prijava, može im prijavu proslijediti i prosvjetna inspekcija, a mogu i sami postupati. Pitanje je hoće li se agencija držati toga da neće izlazit u nadzor na anonimne prijave koje i sama dobije? Zašto je to tako? Zato što prosvjetna inspekcija o čijem zakonu raspravljamo ne provodi nadzor odnosno postupak protiv osoba, nije nadležna za stručno pedagoški nadzor nad radom odgojno obrazovnih radnika tj. nastavnika to rade agencije i njihovi savjetnici. Ono što sam i u svom pitanju i replici na vaše izlaganje ministre napomenula, dakle van ovih anonimnih prijava to je problem sporog i nikakvog postupanja te iste inspekcije kada je riječ o prijavama nastavnika na rad ravnatelja. Kako ste rekli u odgovoru ispada, dakle rekli ste inspekcija evo nikad nije smijenila ravnatelja jer na taj način dogodit će se da će čovjek ostat bez posla, to bi značilo da evo nema veze ako loše radi, ako krše zakon i ako je ta prijava opravdana, neće im se ništa dogoditi, a to je zapravo loše. Evo iznijela sam jedan strašan slučaj dakle zašto je tako lako nagazit nastavnika, a ravnatelje je tako teško izmaknuti iz fotelja? Pa možda i zato što evo čuli smo već i primjedbe ovdje što je u samom postavljanju tih ravnatelja dosta i onoga što zapravo cijelu Hrvatsku tišti odnosno političkog postavljanja, korupcije, klijentelizma, dakle i u taj dio našeg društva i on pati od političkih postavljanja i nešto čega se trebamo riješiti. Dakle, evo potrudimo se zajedno ovaj zakon jest jedan korak naprijed kažem uz pojašnjenje ovih nekih detalja koji su nam nejasni, ali evo potrudimo se svi skupa da zaista vratimo ugled nastavnicima i učiteljima u ovom društvu i da njihovo zanimanje zaista postane, njihova karijera zaista postane jedna od najpoželjnijih karijera u našem društvu jer složit ćemo ja mislim svi ovdje da je obrazovanje i temelj, obrazovanje i znanost temelj svakog modernog društva. Evo, hvala.
Hvala. Slijedeći Klub zastupnika bit će onaj SDP-a u ime kojeg će govoriti poštovana zastupnica Sabina Glasovac. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovane kolegice i kolege, poštovani ministre sa suradnikom još jednom, Klub zastupnika SDP-a podržat će Prijedlog Zakona o izmjenama Zakona o prosvjetnoj inspekciji. Rezultat je to dugogodišnjih težnji učitelja i nastavnika odgojno obrazovnih djelatnika, ali i vrlo iskazanog jasnog stava na dosad nezapamćenom najdužem i najvećem prosvjedu i štrajku kojega su proveli odgojno obrazovni radnici krajem 2019. godine tražeći u tom trenutku s jedne strane da im se poveća koeficijent za složenost poslova za 6,11%, a s druge strane isto tako i da se između ostalog ukine onaj suludi sustav lumena na koji se svelo svo stručno usavršavanje, zamišljeno stručno usavršavanje tadašnje ministrice Divjak što jest mogao biti jedan segment stručnog usavršavanja, ali nikako početak i kraj istoga u prikupljanju znački. I drugo da se ukinu anonimne prijave kroz ovaj Zakon o prosvjetnoj inspekciji. Evo, godinu i mjesec dana poslije prije nekoliko dana kako nas je izvijesti gospodin Mihalinec šef sindikata srednjih škola, ispunjen je i zadnji dio zahtjeva o povećanju koeficijenta složenosti poslova za 6,11%, malo se to odužilo znamo zbog čega, a evo čini mi se da kroz ovaj prijedlog zakona idemo i u pravcu težnji koje su iskazane i na prosvjedu i što je rekla i kolegica Puljak i kroz jednu opsežnu peticiju koja je uručena tadašnjem vodstvu ministarstva. Ovo jest mali korak i podržavam vas ministre u onome što ste rekli u uvodnom dijelu da ovaj Zakon o prosvjetnoj inspekciji zapravo traži malo ozbiljnije promjene. Ovo je ispunjenje jednog obećanja nakon godinu i nešto dana, ali sustav inspekcijskog nadzora i samog koncepta inspekcije treba zaista dobro ovaj revidirati i unaprijediti. Prošlo je već dosta, dosta godina od kada ovaj zakon živi, društvo je išlo naprijed, odgojno obrazovni sustav je išao naprijed no bojim se da ovaj zakon možda i nije pratio, neću reći trendove, nego potrebe. Podržavamo, dakle dva su ključna elementa i aspekta ovoga prijedloga zakona. On zaštitu jamči na neki način, zaštitu prosvjetnih djelatnika i školskih ustanova od proizvoljnih ili neutemeljenih prijava u smislu da taj netko tko se želi požaliti na kršenje zakona ili nečega što je u ovlasti prosvjetne inspekcije mora imati barem toliko stabilnosti i vjere u ono što piše da bude spreman iza toga stati imenom i prezimenom. E sad, hoćemo li mi to jamčiti ako pogledamo Članak 1. i 2. odnosno stavak 1. i 2. Predloženog Članka 1., mi smo rekli da inspekcija postupa po podnesku odnosno po prijavi, po predstavci, a da predstavka da bi se smatrala predstavkom mora sadržavati ime, prezime, adresu stanovanja, podatke za kontakt za fizičke osobe, a za pravnu osobu naziv, sjedište i potpis odgovorne osobe. Slažem se onim kolegicama i kolegama koje su rekle da bi identifikacija prijavitelja koja naravno njena namjena nije da se urbi et orbi objavi svima, ona će biti poznata inspektoru, ovlaštenoj osobi, on je obvezan kroz ovaj zakon službenom tajnom čuvati anonimnost prijavitelja što je logično i normalno, ali ne vidim razlog zašto ovdje ne bi bili navedeni oni ključni identifikacijski momenti kao što je ili vlastoručni potpis ili OIB. Sad možda ulazim u područje da je zabranjeno tražiti OIB u ovom dijelu, tu se ograđujem odmah od toga, ali vlastoručni potpis ne vidim ni jedan razlog zašto bi on izostao kao preduvjet kod fizičke osobe ako je propisan za pravnu osobu. Nakon odluke o, dakle to je ingerencija same ovlaštene osobe odnosno prosvjetnog inspektora da procijeni na temelju, na temelju podneska hoće li biti pokrenut postupak ili će se odbaciti nazovimo to tako kolokvijalno prijava. U slučaju da se pokreće postupak ne znam zašto je iz postojećeg zakona nije preneseno u ovaj zakon da se u nekom razumnom, razumnom roku da i obavijest onome tko je podnositelj odnosno da se da povratna informacija o tome hoće li se ovaj hoće li se pokrenuti postupak ili neće. Do sada je taj rok bio 30 dana, sad nema nikakvog roka, znači nema nikog se obavještava o tome. Ne znam je li to slučajno ili namjerno, namjerno ispušteno. I to bi bilo to što se tiče samog teksta zakona. No, iskoristit ću još ovih 4 minute da bih samo podijelila s vama neka svoja, svoja promišljanja. Različite zemlje su to različito ovaj uredile, Finska toliko često u Hrvatskoj citirana i onako zemlja koju često gledamo kad govorimo o kvalitetnom sustavu obrazovanja ona recimo uopće nema ovaj inspekciju. E sad je li to toliko uređeno da inspekcija nije potrebna ili su stvari uređene na drugi način, to je sad stvar o kojoj možemo raspravljati nekom drugom prilikom. Velika Britanija i Irska pak njihove inspekcije imaju ogromne ovlasti do te mjere da vam mogu zatvoriti školu, znači potpuno velike ovlasti veće možda nego li ima ministarstvo u ovom trenutku u RH. Mi smo se odlučili za ovaj, ovaj srednji ja ću to tako reći put umjerenih ovlasti. Međutim ono o čemu bi možda trebalo razmišljati u budućnosti da se inspekcija ne percipira i da ne bude zaista suštinski svedena na to da je ona dio nekakvog restriktivnog ili represivnog aparata i da joj se zajedno sa Agencijom za odgoj i obrazovanje kroz ovaj dio stručno pedagoškog nadzora i ovog inspekcija kojeg ne možemo promatrati odvojeno nego su zajedno da im se da možda veća savjetodavna uloga i kod napredovanja i kod usavršavanja koja su ionako manjkava u našem, našem sustavu. Treće, točno je i krenite se boriti i vi i budući ministri za to da se ono na neki način ekipira jer zaista 35 inspektora kroz 4 područna ureda Zagreb, Split, Osijek, Rijeka koji rade sa negdje 2.000 prijava godišnje imaju, 2.000 je nadziranih ustanova što osnovnih, što srednjih škola, što predškolskih ustanova što drugih škola odnosno ne škola, nego ustanova koje provode odgoj i obrazovanje to mogu biti pučka otvorena učilišta, ustanove obrazovanja odraslih, sve je to zapravo nadležnost, nadležnost inspekcije i nadzor nad 60.000 zaposlenih u sustavu to je nenormalno naprosto raditi kvalitetno posao s toliko malim brojem ljudi koji su uz to i vrlo malo plaćeni ako uzmemo u obzir kojeg oni profila trebaju biti u nekim drugim segmentima imaju puno veće, veće plaće. Meni je žao, znači ali i četvrto ako govorimo o nekim utvrđenim nepravilnostima tipa da se poslovalo odnosno da su se sklapali primjerice ugovori o radu mimo zakona, da neke osobe rade mimo provedenog natječaja, kada se tu utvrdi tu inspekcijskim nadzorom, što će dogoditi, dogodit će se to da će biti zabrana rada odnosno otkazan ugovor o radu, kome, onome ko radi bez takvog ugovora, a što će se dogoditi onima koji su nositelji, zapravo učitelj, nastavnik nije stranka u postupku to je pravna osoba u ovom slučaju škola koju zastupa ravnatelj. Što će se dogoditi primjerice ravnatelju koji je odgovorna osoba i za funkcioniranje škole i za sve ono što se u školi događa direktno u ovom slučaju na temelju odluke školskog odbora i onaj koji potpisuje taj ugovor, neće se dogoditi ništa. Dajmo malo ujednačimo te kriterije, ako imamo nekakve, nekakva upozorenja kao prvu razinu i traženje da se isprave nedostaci, a nakon toga posežemo i za kaznama dajte ujednačimo to na način da to budu, da budu na jednak način tretirani i učitelji, nastavnici odnosno zaposlenici u odgojno obrazovnim ustanovama ali i s druge strane i ravnatelji. I treće, četvrto znači ne može inspekcija napraviti toliko koliko može jedan ravnatelj općenito za klimu, način poslovanja, međuljudske odnose u jednom radnom kolektivu. I meni je žao što smo odustali od ideje licenciranja ravnatelja kojima bismo profesionalizirali sam taj sustav, izbjegli bismo i ovo da ne znamo što ćemo s njima nakon što postanu ravnatelji jer se više nažalost ne mogu vratiti u sustav i razmisliti možda da oni kao u nekim drugim zemljama nakon svog ravnateljskog mandata s obzirom na iskustva koja imaju ako su bili dobri napreduju, da budu savjetnici da naprosto imaju nekakvu, nekakvu, ili najbolji ravnatelji da budu na kraju krajeva prosvjetni inspektori dobro plaćeni. Znači to je nekakav koncept koji, kojim trebamo ići, kojem trebamo težiti da koristimo iskustvo, znanje svakoga i na najbolji način ga valoriziramo isto tako i ravnatelje isto kao i učitelje i nastavnike i kod licenciranja koje je nažalost izgubljena ideja, ali i da isto kažnjavamo kada se krše nekakve dobre, dobri uzusi, zakonski propisi ono što bi škola trebala biti odgojno-obrazovna ustanova i primjer u društvu.
Hvala. Slijedeći Klub zastupnika bit će onaj HDZ-a u ime kojeg će govoriti poštovani zastupnik Rade Šimičević. Izvolite.
Evo zahvaljujem potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Još jednom pozdrav ministre sa suradnikom, kolegice i kolege zastupnici evo pred nama je Prijedlog Zakona o prosvjetnoj inspekciji i svakako pozdravljam odličnu namjeru još jednom ministra znanosti i obrazovanja da se urede odnosi u svezi anonimnih prijava koje su stvarale tenzije u svim kolektivima u sustavu odgoja i obrazovanja. Anonimna prijava koja je uvedena po uzoru na populističke demokracije s ciljem da svatko može uputiti pritužbu pa i onima koji svoj posao rade po svim uzusima najbolje. Iz prakse znamo kako su anonimne prijave u većini slučajeva bivale odbačene kao neosnovane, ali nakon anonimne prijave gotovo uvijek je dolazilo do dramatičnih poremećaja u zbornici. Iako se nazivaju anonimnim prijavama uvijek se iza odlaska prosvjetne inspekcije otkrilo anonimnog prijavitelja. Kako bi se izbjegle neželjene situacije u školi zalažemo se da se takav oblik nazora dokine i da se ne izlazi na uvid nego kod potpisanih prijava, a nepotpisane odbacuju kao neutemeljene. Isto tako ovdje želim reći da bi prije izlaska prosvjetne inspekcije na uvid ravnatelj odnosno ravnateljica trebala imati uvid u prijavu i obaviti prvi korak u rješavanju nastalog problema ukoliko problem zaista i postoji. Ovo je zamolba većine od 50.000 odličnih nastavnika i nastavnica koji rade u sustavu odgoja i obrazovanja u osnovnim i srednjim školama i jasan znak kako je neke članke zakona potrebito odnosno nužno mijenjati jel ih nije prihvatio život i nisu potvrđene kao valjane. Ovim izmjenama zakona u Članku 13. i u Članku 16. želi se zaustaviti samovolja pojedinaca te zaštititi nastavnika koji kvalitetno i odgovorno radi svoj posao u sustavu odgoja i obrazovanja odnosno odgajajući ono što je najvrednije naše mlade učenike. Ove izmjene su potpora svim marljivim i vrijednim učiteljicama i učiteljima kojima je rad u sustavu odgoja i obrazovanja poziv, a ne samo profesija a nikako onima koji su na svu sreću u manjini i nije im stalo do kolektiva i dobrih odnosa u kolektivu već do njihove samovolje koja je ispred društvenih vrijednosti i općeg dobra učenika koje poučavaju. Mnogi od takvih su koristili institut anonimne prijave kako bi se skrivali iza svog nerada, a ujedno narušavali međuljudske odnose u kolektivima. Predložene izmjene zakona o prosvjetnoj inspekciji shvaćam kao osnaživanje argumentiranog prijavljivanja nepravilnosti bez obzira o kome se radi uz istodobno obeshrabljivanje onih koji podnose neutemeljene, subjektivno motivirane anonimne prijave. Također potpisivanjem prijava smatram poticanje građanske hrabrosti koja je u ovom trenutku možda u Hrvatskoj potrebnija više nego ikad. Ne treba pritom zaboraviti kako nije riječ samo o podnescima kojima se ukazuje na možebitne nepravilnosti u radu ravnatelja koji su daleko ispred svih po anonimnim prijavama, te učitelja i nastavnika, a ti podnesci najčešće i nisu u nadležnosti prosvjetne inspekcije, nego agencije koja provodi stručno-pedagoški nadzor već je primarno ovdje riječ o zaštiti učenika, te o ovom problemu treba pristupiti krajnje ozbiljno i odgovorno. Ovo je početak vjerujem sveobuhvatnog rada na kvalitetnijem normatiranju sustava gdje bi se težište trebalo biti na nastavnom procesu, odnosno odgoju i obrazovanju s ciljem stavljanja u fokus učenika i stjecanju novih znanja i vještina. Važnije od ovih izmjena je zapravo vratiti odgojnu komponentu škole koja se izgubila. To najbolje znamo mi koji smo radili i koji još uvijek radimo u sustavu odgoja i obrazovanja. Isto neminovno ukazuje na potrebu boljeg i cjelovitijeg uređenja prava, ali i obaveza svih dionika u ovom procesu, dakle odgojno-obrazovnih i drugih djelatnika školskih ustanova, roditelja i učenika. Uloga Prosvjetne inspekcije je nadzor zakonitosti rada školske ustanove, ali ne stručno pedagoški nadzor i tu se često brkaju ovi pojmovi. Zakon o Prosvjetnoj inspekciji kao provedbeni propis jest važan, ali i nije jedini alat prosvjetnim inspektorima u realizaciji te uloge. Pretpostavke za učinkoviti i objektivni nadzor treba tek stvoriti jasnim i nedvosmislenim odredbama Zakona o odgoju i obrazovanju u osnovnoj i srednjoj školi, te nizu pratećih propisa jer nije dvojbeno kako praktična primjena zakona ukazuje na određene nedostatke i mogućnosti različitog tumačenja. Slijedom navedenog potrebno je osnažiti ulogu ministarstva u postupcima imenovanja i razrješenja ravnatelja u svim školskim ustanovama u kojima se plaća osigurava sredstvima državnog proračuna. Osnažiti ulogu i odgovornost stručnog poslovodnog rukovoditelja škole, odnosno ravnatelja i to kad su u pitanju pohvale, nagrade i sankcije, te realizacija godišnjeg plana i programa rada škole. Izmjenama i dopunama članka 106. Zakona osigurati funkcionalnost provjere podataka iz kaznenih evidencija na što u svojim izvješćima ukazuje i pravobraniteljica za djecu. Tu se misli da ljudi koji su već osuđivani da mogu doći u sustav odgoja i obrazovanja i uredno raditi i obrazovati naše učenike. Institucionalno drugačije pozicionirati stručno-pedagoški nadzor, precizirati rokove, ostvarivanja prava učenika i roditelja u postupku ocjenjivanja, te eventualne iznimke. Propisivanje prekršajnih prijestupa na temelju dosadašnje analize statistika najčešće pogreške detektirane od strane Prosvjetne inspekcije omogućilo bi primjenu mandatnih kazni izrečenih od prosvjetnih inspektora. Agenciju za odgoj i obrazovanje treba reformirati i povjeriti joj stručno-pedagoški nadzor u školama u učinkovitiji način nego što je do sad. Redefinirati ulogu pedagoške službe u školi, Etičkog kodeksa odnosno Nastavničkog vijeća. Školski odbor nadopuniti članovima Ministarstva znanosti, obrazovanja i osnažiti ulogu osnivača u upravljanju strukture škole. Ovo je samo nekoliko naznaka koje govore u prilog potrebi promjene Zakona o odgoju i obrazovanju koji iz njega proizlaze koji bi potom stvorili temelj za sveobuhvatne izmjene Zakona o prosvjetnoj inspekciji i otklonile potrebu daljnjeg interveniranja u ovaj propis. Uređenjem zakonskih normi omogućilo bi se i obeshrabrilo one kojima je cilj stvaranje anarhije i nereda u sustav odgoja i obrazovanja, a primarni cilj bi ostao u poučavanje i stjecanje znanja i vještina, te odgoja i obrazovanja mladih naraštaja u duhu civilizacijskih i hrvatskih vrijednosti. Klub HDZ-a će podržati izmjene Zakona o prosvjetnoj inspekciji jasno s ciljem ukidanja anonimnih prijava, te stvaranju pozitivnog ozračja u zbornicama i zasigurno zaštita onog najboljeg, a to je profesora koji rade kvalitetno i odgovorno svoj posao i zapravo ulažu iznimne napore u edukaciji mladih ljudi da bi stekli određena znanja i vještine da bi mogli biti kasnije konkurentni na tržištu ili upisivanju na sveučilišta ili strukovna obrazovanja na tržištu rada. Hvala lijepa.
Sljedeći Klub zastupnika bit će onaj Domovinskog pokreta u ime kojeg će govoriti poštovani zastupnik Davor Dretar. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedavajući, poštovani tajniče, gospodine ministre sa suradnikom, uvažene kolegice i kolege. Počet ću samo podsjećam gospodina ministra na raspravu sa zastupnikom Buljom. Pogledao sam članak, odnosno Zakon o Prosvjetnoj inspekciji i tamo u članku 11. unutar ovlasti jednog prosvjetnog inspektora piše da ima pravo i mora provjeriti provodi li se učenički prijevoz u skladu sa zakonom. Dakle, ono što je zastupnik Bulj rekao jest unutar nadležnosti Prosvjetne inspekcije. I drugo, zamolit ću vas u vašem završnom obraćanju nismo se dobro razumjeli, odnosno ja nisam najbolje formulirao pitanje. Dakle, pretpostavimo situaciju u kojoj jedna učiteljica ili nastavnica u školi podnese prijavu protiv ravnatelja iste te ustanove da sve trenutno ovim izmjenama zakona tražene podatke, dakle ime i prezime, kontakt adresu, sve što treba. Inspektor zaprimi taj podnesak i krene u postupak. On će naravno postupati prema ravnatelju, odnosno prema pravnoj osobi i čuvati identitet osobe koja je podnijela prijavu, jer na to ga obavezuju i ove izmjene. No ja sam vam želio reći što će se dogoditi u slučaju da tijekom samog prosvjetnog nadzora, odnosno u naknadnim mjesecima procure informacije o identitetu prijavitelja i da taj ravnatelj sazna tko ga je prijavio očigledno bi on mogao, ta osoba bi mogla imati neugodnosti unutar svoje radne zajednice, pa ću vas najljepše zamoliti da u vašem završnom izlaganju samom mi i na to malo odgovorite. Ono što sam ja primijetio, jest da tekst Prijedloga zakona o izmjenama Zakona o prosvjetnoj inspekciji sadrži samo dva aktivna članka. To je sve zajedno nekih pet stranica, a kompletan tekst ima volumen od čak stotinu i 77 stranica. 167 stranica javnog savjetovanja. Činjenica je da je u samo 15 dana koliko je savjetovanje trajalo 435 osoba osjetilo potrebu da se uključi u javnu raspravu oko ovih izmjena zakona jasan je pokazatelj koliko je ovo važna, ali istovremeno i osjetljiva tema. Problemi u obrazovnom sustavu su ozbiljni, utječu na svakodnevni život sviju nas naročito na kvalitetu obrazovanja onih do kojih nam je najviše stalo naše djece, ali ne samo djece. Ti problemi utječu i na kvalitetu života i radnog okoliša preko 60 000 zaposlenih u obrazovnom sustavu. Nabrojat ću vam samo neke od tih problema. To su organizacije rada u školama, upisi djece u škole, broj razreda i broj djece u razredima, opterećenost djece nastavnim programom, sustav dodjele ocjena i praćenje rada djece u školama, izricanje pedagoških mjera, odnos zaposlenih prema djeci i njihovim roditeljima odnosno skrbnicima, izvješćivanje roditelja o napredovanju i ponašanju učenika, kvaliteta učeničke prehrane u školama, organizacija prijevoza učenika naročito u ruralnim dijelovima zemlje, organizacija učeničkih izleta i ekskurzija, zapošljavanje radnika u obrazovnom sustavu, zasnivanje i prekid radnih odnosa i da sad ne dužim. Sve su ovo trenutni problemi obrazovnog sustava, ali ujedno i točke u Zakonu o prosvjetnoj inspekciji, točke koje u stvari predstavljaju opis radnog mjesta prosvjetnih inspektora. Danas raspravljamo o spomenutim izmjenama koje Domovinski pokret u potpunosti podržava i naravno zahtjev prema podnositelju da se identificira imenom, prezimenom, adresom i podacima za kontakt, a ako je pravna osoba naravno nazivom, sjedištem i potpisom, te ono što sam spomenuo uvodno obaveza inspektora i inspektorata da čuvaju osobne i druge podatke podnositelja. Podsjećam sve vas da istovremeno imamo i Zakon o stručno pedagoškom nadzoru koji provode tzv. školski nadzornici ispred dvije agencije popularno zvane AZO i ASO čiji bi posao trebao biti nadzor nad radom odgojno-obrazovnih radnika skraćeno nastavnika. Na žalost većinu podnesaka čine pritužbe na rad nastavnika. Inspekcija mora pregledati sve te podneske, utvrditi u čijoj su nadležnosti i proslijediti ih agencijama na daljnju obradu. Stvarnost hrvatskog obrazovnog sustava nije lagana. Motiviranost mladih da se posvete nastavničkoj profesiji je niska iz više razloga – relativno mala primanja, izloženost svakodnevnim kritikama i nestručnim procjenama, opterećenost odgovornošću i nerealnim očekivanjima, epidemija bolesti covid-19 donijela je i dodatne probleme u sustavu obrazovanja krenuvši još od ožujka prošle godine samo je nastavila tamo gdje je stala blokada izvršenja nastave zbog štrajka nastavnog osoblja koji je trajao od početka školske godine 2019., 2020. Osobno sam otac djevojčice koja je u tome trenutku pohađala 4 razred strukovne škole i znam koji su bili problemi zbog neizvršenja nastave, odnosno zbog izvršenja nastave na daljinu. Statistike koje nam govore o uspjehu na državnoj maturi 2020. su vrlo zabrinjavajući. Čak 5626 učenika strukovnih škola, dakle čak njih 37,8% palo je na državnoj maturi iz nekog od obveznih predmeta. Tu možemo naravno pronaći i tražiti neke razloge. To mogu biti i posljedice nastave na daljinu naročito u eksperimentalnim predmetima kao što su bili kemija i fizika. Jedna osoba koja radi u sustavu obrazovanja poslala nam je i svoj osobni stav o ovome, pa dozvolite da samo u kratkim crtama kažem što piše osoba koja 34 godine radi kao nastavnica. Sve se više pozornosti pridaje mišljenju roditelja kojima je bitnija ocjena od znanja koje bi dijete trebalo usvojiti u svome školovanju, pa onda roditelji svoje nezadovoljstvo iskazuju putem inspekcije na učitelju i to naravno anonimno. Sve više dobivaju krila baš ovakvim načinom provođenja analize rada učitelja od strane inspekcije, a da se pritom ne razmišlja koje posljedice takav odnos ostavlja na učitelju koji treba djelovati i odgojno i obrazovno u školskoj ustanovi. Smatram eto i tu su ljudi iz struke suglasni sa ovim izmjenama zakona, da se inspekciji treba očitovati jedino imenom i prezimenom učitelju sa imenom i prezimenom i naravno da inspekcija u tome slučaju treba krenuti u svoj posao isključivo na osnovu takvih prijava. Naravno postoje i učitelji koji u svom radu imaju propusta. Zato i treba postojati inspekcija koja prvenstveno treba biti sposobna a ne podobna. Inspekcija koja treba imati i poželjno je radno iskustvo stečeno u školstvu, poznavanje funkcioniranja školskoga sustava kao i zakona na temelju kojega mogu izreći mišljenje. No, nećemo govoriti samo o ocjenama. Problem ocjenjivanja odavno je poznat ali dozvolite da još jednom podsjetim na mnoge probleme. Manjak djece u područnim školama, a u urbanim sredinama višak djece naročito u Zagrebu. To dovodi do prevelikog broja učenika po razrednom odjeljenju i iznimno otežava kvalitetu izvršenja nastave, da ne govorim da u zagrebačkim osnovnim školama često imamo izuzetno velik broj učenika po jednoj razrednoj jedinici gdje gotovo da nema a ponekad čak i sigurno nema fizički mjesta za eventualne asistente u nastavi. Tu je i problem opterećenosti djece nastavnim programom, kurikulum koji je preslika ponekad političkih borbi i kojega donosimo već godinama i nikako se oko njega usuglasiti. Tu je i spomenuti sustav dodjele ocjena i na žalost hiperinflacija odlikaša u našim školama, kvaliteta prehrane u školskim kuhinjama bez obzira na to što izuzetno pozdravljam odlične inicijative koje idu prema zdravim obrocima i čaši mlijeka za svakog učenika. Znamo i sami da su školski izleti ili ekskurzije vrlo često razlog nesuglasica među roditeljima i školama ponajprije zbog cijena i načina provođenja istih. Posebno bih kao zastupnik Domovinskog pokreta istaknuo razdvojenost učenika po nacionalno definiranim razredima u pojedinim školama naročito na vukovarskom području gdje učenici hrvatske i srpske nacionalnosti idu u različite razrede i dakle već od malih nogu ih se na neki način razdvaja. Za kraj dozvolite mi da na tren izađem izvan nadležnosti i gospodina ministra i svih nas ovdje i da se obratim najbrojnijem dijelu hrvatske javnosti, a to su roditelji. Dame i gospodo, niti politika, niti obrazovni sustav niti bilo koji ministar, niti bilo koja inspekcija nisu nikakvo jamstvo da će vam obrazovni sustav na ruke dati vrhunski obrazovano dijete. U ovo užurbano vrijeme kada je bitnije kakav mobitel ili kakvu marku tenisica ima vaše dijete, vaša je odgovornost kao roditelja veća nego ikada. Pokušajte ih skloniti ispred računala, njihovih mobilnih telefona, razgovarajte sa njima, pa ako ništa drugo i zaigrajte jedan čovječe ne ljuti se i na koncu konca dragi roditelji upoznajte svoju djecu. I završno, Klub zastupnika Domovinskog pokreta podržat će ove izmjene Zakona o sportskoj inspekciji. Hvala vam lijepa.
Hvala. Sad idemo na pojedinačne rasprave i prvo će govoriti poštovani zastupnik Ante Kujundžić. Izvolite.
Hvala predsjedavajući. Poštovani gospodine Bukarica, poštovani ministre, poštovane kolegice i kolege zastupnici. Kao onaj koji je proveo 14 godina u odgojno-obrazovnom sustavu i bio je učitelj i član Školskog odbora i ravnatelj škole, pa onda i ravnatelj ustrojbene jedinice predškolskog odgoja, a onda i član Upravnoga vijeća vrtića, a onda po vokaciji izvršne vlasti i osnivač vrtića mislim da o ovoj temi mogu progovoriti. U toj svojoj kratkoj karijeri dobijao sam i čitao dopise i naše Sabine a i gospodina Fuchsa. Ono što bih ovdje htio reći ne bih htio ministre prije svega biti prekritičan. Sve ono što ću izgovoriti smatram osobno da bi spomenuti prijedlog zakona do drugog čitanja učinilo boljim, a onda samim time zapravo i odgojno-obrazovni sustav dovelo u jednu situaciju ukoliko pričamo o inspekcijskim nadzorima u sigurno jedan ugodniji i naravno puno bolji položaj. Naime, do sada se događalo da ste imali prijave zbog tog što evo dijete je dobilo određenu ocjenu koja nije u skladu sa onim što je roditelj očekivao. Dakle, te razno razne prijave išle su toliko banalno da bi ih mogao okarakterizirati da ste dobili prijavu zato što vam lijevo uho nije paralelno s desnim. Zasigurno da jedna takva klima i za sami rad neovisno na kojoj razini bio nije ona koja je ugodna. Dakle, stari zakon je predviđao po anonimnim prijavama prijavljivanje bezbroj puta za sve i svašta, a na kraju često puta od tih svih i svakakvih prijava najčešće ne bi u smislu istinitosti bilo išta posebno ili naravno vrijedno spomena. Mislim da se načelno više-manje svi slažemo da jedan oblik inspekcijskog nadzora kao takav treba. I isto tako ne znači da u ovom sustavu su svi dobri i da ih netko prijavljuje evo zato što je tašt. Činjenica je da u ovom sustavu kao i svagdje drugdje netko zaluta, pa umjesto nekakve vodilje za odrastanje onog što je najsvetije a to je dijete zapravo budeš jedna destruktivna snaga. Zbog takvih inspekcijski nadzori na koncu konca i služe i zbog takvih i oni imaju smisla. Međutim, ovdje ima u ovom prijedlogu, a ja vjerujem da do drugog čitanja ih možemo popraviti statistički gledano anonimne prijave zauzimaju izrazito nisko mjesto u samom smislu opravdanosti prijava. Ono što ovdje ostaje problem je prva stvar, dakle inspekcijski nadzor ovisi o volji i procjeni voditelja Ureda Prosvjetne inspekcije čime ih se stavlja u ulogu zakonodavca. Dakle, voditelji što u svakom slučaju nije dobro, jer možemo staviti znak upitnika na objektivnost samog inspekcijskog nadzora ili izražavanja želje za odlaskom na određeni sami zapravo mjesto koje je vezano ili je sami predmet prijave. Druga stvar već spomenuti vlastoručni potpis mislim da ukoliko je zapravo on obveza da bi određena prijava na određeno radno mjesto kao takva bila valjana ona treba u samoj prijavi na natječaj sadržavati vlastoručni potpis jednak onom dokumentu što ga zovemo osobna iskaznica. Dakle, ne vidim nikakvog razloga da se kao takva ne uglavi ovdje. Nadalje, što i jeste li promišljali o uklanjanju mogućnosti ponavljanja od strane jednih te istih prijavitelja prema uvijek jednim te istim osobama koji te rade u sustavu ili jednim te istim ustanovama. Dakle, da li planirate donijeti određeni oblik ograničenja s kojim biste spriječili tzv. liječenje nekog vanjskog subjekta prema djelatnicima odgojno obrazovne ustanove. Mislim da je onaj prijedlog kojega je netko ovdje istakao vezan za dnevnice i putne troškove dakle da se objedini ta visina taksativno, a koju će onaj koji prijavljuje uplatiti u državni proračun kasnije će mu biti refundirana. Mislim da se može naći način i mislim da ne treba širiti ruke o tom. Također, ono što ovdje nije obuhvaćeno vrijeme mi ide jest sama odredba, sama odredba po kojoj na natječaju ukoliko se napravi određena malverzacija u smislu da osoba koja ostvaruje prava po posebnom programu, da li je riječ o braniteljima, osobama s invaliditetom [[Upadica: Hvala lijepa.]] evo završit ću, ispričavam se, ukoliko ne iskonzumira svoje pravo zbog tog što je odgovorna osoba primila nekog drugog [[Upadica: Hvala, molim vas.]] inspekcijska mjera je takva da se ugovor raskida.
Molim vas, molim vas. Imamo nekoliko replika, ostanite, ostanite [[Upadica: Super taman za odgovorit do kraja, hvala.]] ovdje. Prva je poštovanog zastupnika Ćelića. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Poštovani zastupniče Kujundžiću svjedoci smo porasta nasilja među mladima, kao što ste rekli predmet prosvjetnih inspekcija može biti nezadovoljstvo roditelja sa nižom ocjenom, ali nažalost i vršnjačko nasilje je predmet prosvjetnih inspekcija i Ministarstvo znanosti i obrazovanja je objavilo akcijski plan za prevenciju nasilja u školama za petogodišnje razdoblje. Mene zanima s obzirom da ste bili ravnatelj osnovne škole u Zmijavcima, a mislim da na području RH ipak postoje i geografske razlike da li ste se susretali sa vršnjačkim nasiljem i tu prvenstveno mislim i na elektroničko nasilje među vršnjacima koje je isto tako u porastu i na koji način regulirati dakle i kroz prosvjetnu inspekciju da nasilja bude što manje?
Poštovani zastupnik Kujundžić.
Kolega Ćelić, dakle svaka škola kao takva je dužna provoditi preventivne programe. Spomenute preventivne programe koji se planiraju provodi stručna služba škole i treba voditi jasnu evaluaciju istih i provedbe istih 2 puta na razini godine dana. Problem vršnjačkoga nasilja je šarolik, dakle nema jasnog odgovora kao takvog. On negdje istina dolazi na razini nacionalne pripadnosti, negdje dolazi na razini vjerske pripadnosti. Ono što zasigurno svaka škola unutar sebe kao tako ima, a to su spomenuti preventivni programi koji se zasigurno provode i od strane stručnih suradnika s druge strane i na satovima razrednika kao takvih, dakle razrednici jasno definiraju plan rada školskog razrednoga odjela i sukladno tom naravno da reagiraju. Što se tiče elektroničkog nasilja definitivno da ono je ono koje je u strašnome porastu. Kako se konkretno boriti protiv toga u situacijama u kojima škole nam kao takve idu i u smislu IT tehnologija [[Upadica: Hvala.]] jednako tako imamo stvari kod kuće, ne znam, [[Upadica: Hvala.]] ali ne znači da ne trebamo pokušavati … [[Govornici govore istovremeni, ne razumije se.]]
Slijedeća replika je poštovanog zastupnika Šimičevića. Izvolite.
Zahvaljujem potpredsjedniče. Evo uvaženi zastupniče rekli ste zapravo da ste prošli cijeli sustav odgoja i obrazovanja, cijelu vertikalu i vjerujem da ste se susreli iako ste rekli da ste malo radili, malo godina, onda možete misliti sa čim sam se ja sve susreo koji imam tri puta više godina staža od vas. Ono što bih ja htio problematizirati je da nitko ovdje nema ništa protiv prosvjetne inspekcije, čak štoviše ja bih i propisao da u svaku odgojno obrazovnu instituciju bar jedanput dođe prosvjetna inspekcija, ali isto tako na anonimne prijave doista one, to ćete potvrditi, nikad nisu ništa dobro donijele sustavu odgoja i obrazovanja nego zapravo samo bi nastao nered i anarhija, a znamo da zbornica funkcionira samo na toploj uljuđenoj komunikaciji. Hvala.
Poštovani zastupnik Kujundžić.
Hvala. Poštovani kolega Šimičević, dakle gustoća ako je tako mogu nazvati inspekcijskih nadzora nužno ovisi o samom broju prosvjetnih djelatnika onda samim time i broju škola koje postoje na određenom području. Definitivno da za Splitsko-dalmatinsku županiji i donedavnog čelnika gospodina Juricu Botića koji je vodio spomenuti zapravo ured inspekcije prosvjetne, dakle ja osobno imam riječi hvale i za njega i za sve ostale prosvjetne inspektore koji su se ponašali u kontekstu starijeg brata, dakle uvijek sugestivno kako sustav napraviti boljim, nikako ne u kontekstu u kontekstu onog što bi trebalo spadati u kategoriju tzv. batine. Što se tiče anonimnih prijava sam sam ih nekoliko imao, najčešće su bile u smislu organiziranja izleta i ekskurzija, vjerujem da je isti prijavitelj diljem Dalmacije i Dubrovnika uvijek prijavljivao sve isto, a ono što je najzanimljivije da bi uvijek bilo sve stvarno po zakonu.
Hvala. Gospodin Hajduković, replika.
Hvala cijenjeni potpredsjedniče. Kolega referirao bih se samo na ovu vašu opasku kako voditelji ureda prosvjetne inspekcije zapravo imaju velike ovlasti time što oni odlučuju o tome koju će prijavu dalje procesuirati, a koju ne. Ali u situaciji koju imamo, a neke kolege, kolegice i kolege su tu nabrajali prije gdje su nam uredi prosvjetne inspekcije kronično potkapacitirani i kada moraju nadzirati doslovno sve što je vezano uz rad škole pa ja bi se čak usudio karikirati i da li žarulje rade u svim učionicama, jednostavno je nemoguće procesuirati svu tu količinu prijava koje dolaze, a neke jesu na prvi pogled se može reći i neosnovane. Dakle, dok je takva situacija dok je ta kronična potkapacitiranost i dok su ovolike ovlasti odnosno nadzorske ovlasti inspekcije jednostavno tako mora biti jer ne bi stigli jednostavno napraviti sve.
Hvala odgovor.
Hvala predsjedavajući. Kolega Hajduković, slažem se sa svim izrečenim i ujedno bih evo repliku iskoristio kao jedan oblik nadopune, dakle i opomena kao takva ne postoji unutar mjera koje inspekcijski nadzor kao takve daje. Dakle, u slučaju kršenja određenog slova zakona se ide a priori u razrješenje samoga ravnatelja što često puta nije niti korektno, a niti pošteno ukoliko uzmemo ravnatelje koji su u prvome mandatu, ukoliko uzmemo ravnatelje koji su u prvoj godini obnašanja odgovorne funkcije, određene škole, ukoliko uzmemo situaciju da je zaustavljeno po meni vrlo dobro licenciranje, dakle stalo je i ukoliko uzmemo situaciju da ravnatelj u prvoj godini mandata nema zakonsku mogućnost imati mentora od koga bi mogao naučiti ili vidjeti na kraju krajeva kako se određeni posao radi. Mislim ministre da je nekorektno i nepošteno prema takvim ljudima ne uglaviti mogućnost opomene kao takve, a izbacivanje jednog oblika razrješenja, a maltene taman si došao i naslijedio možda super složenu školu, a možda i ne.
Hvala. Gospođa Puljak, replika.
Poštovani kolega, ako sam dobro razumjela u pitanju koje ste ranije postavljali ministru tražili ste da ove prijave budu potpisane, da svaka od njih ima potpis, pa ja nekako trudim se evo cijelo vrijeme, valjda mi je to i struka u dvadeset i prvoj godini dvadeset i prvog stoljeća što manje papira imati i što riješit se evo i u Saboru ovih papirića. Pa evo smatrate li da li je to baš nužno da imamo potpis ili ima i drugih načina za osigurati provjerljivost identiteta onoga tko prijavljuje ovakve stvari Prosvjetnoj inspekciji. Hvala.
Odgovor molim vas.
Hvala predsjedavajući. Poštovana kolegice Puljak, pa mislim da se načelno više-manje svi u ovoj sabornici slažemo da je krajnje vrijeme jednog oblika digitalizacije i mogućnost e-potpisa kao takvog. CARNET je nešto pokušao sa digitalnim karticama, međutim ne još uvijek u potpunom smislu iako po meni evo kao čovjeku koji ima 37 godina i 6 godina iskustva ravnatelja iza sebe ne vidim apsolutno niti jedan razlog velikog broja papirologije koju naravno kao takvu moramo prije svega isprintati, a onda s druge strane naravno popuniti, potpisati i pečatirati onda i uputiti. S druge strane imate ograničen broj novčanih sredstava sukladno kojima možete nabavljati uredsku opremu i materijal kao takav. Tako da s nekoliko strana bi došlo do razno raznih ušteda. Međutim, evo ja vjerujem da će naš Radovan u spomenutome razdoblju evo između ostaloga ostaviti traga i na tom području i hvala vam.
Nemate više replika. Hvala lijepa. Sada je na redu gospodin Miro Bulj.
Hvala lijepo. Kad govorimo o inspekcijama, naravno da je vrlo bitno da inspekcije rade svoj posao, a naravno da tribamo prije svega zahvaliti učiteljima, nastavnicima i svima u obrazovanju na njihovom trudu i radu na koji prenose na naše buduće generacije. I naravno da to triba biti smisao, sigurnost učitelja, nastavnika, svih prosvjetnih radnika. Ja kao roditelj mogu kazati da iz krajeva odakle dolazim da uvaženi ministre anonimne prijave će se uvijek slati, vi ćete to pokušati ćete to nekako zakonski ušemiti. Međutim je činjenica da kad govorimo o prosvjeti najbitnija je sigurnost prosvjetnih djelatnika, a i sigurnost djece. Mi kad govorimo o sigurnosti, meni je rečeno da govorim van teme. Meni je jasna intencija ovoga zakona u prvome čitanju prije svega zaštititi i naše profesore koji rade unutar obrazovnog sustava i djelatnika u obrazovnom sustavu, a naravno da nije van teme ako vam saborski zastupnik govori o problemu sigurnosti djece koje plaća ministarstvo, a to je da mjesečno po nekoliko autobusa izgori i samo tijekom prijevoza učenika samo spretnošću vozača ta djeca su živa. Samo spretnošću. Znači to je ogroman problem. Mi nešto plaćamo, porezni obveznici, roditelji, lokalna samouprava, osnivač županija a mi na kraju dobijamo proizvode, autobuse stare po stotine godina. Dok taksije ograničavamo na pet godina di se prevoze građani, autobusi koji djecu prevoze ponavljam još jednom u Cetinskoj krajini promet Makarska vlasnika Mate Jujnovića radi ogromne štete obrazovnom sustavu, radi ogromne probleme, strah roditeljima i ugroženi su životi. O tome nije prvi put da ja govorim. Možete vi reći to je van teme, ali ja dolazim iz krajeva gdje se roditelji boje uputiti svoju djecu nekoliko kilometara, desetina kilometara do škole u Sinj ili ne znam u neko bliže mjesto. To su ruralna područja, gdje se ne smije dozvoliti da se eksploatira ogromna dobit starim autobusima, neispravnim tehnički autobusima. O tome sam upoznao i ministra prometa. O tome sam upoznao i Županiju splitsko-dalmatinsku i ta djeca su u strahu, a poglavito njihovi roditelji. Nije to lako. Stavite se u njihovu kožu, da svako nekoliko dana gori autobus u kojima su djeca. I ako je ovo van okvira, ja sam vas pitao onda jel' ste upoznati, znate za taj problem koji je od života značajan sigurnost djece. Obrazovanje je vrlo bitno. Evo spominju se moderne tehnologije. Mi danas imamo područja kad je bila on-line nastava gdje ljudi nemaju Internet, nemaju signala a plaćamo najskuplji Internet. Dok Vlada RH oprašta polovicu naknade to je oko sto milijuna oprašta tele operaterima koji imaju najveću dobit u RH. Ja vam govorim istinu iz kraja iz kojeg dolazim. Sad vi možete reći, kužim intenciju ovoga zakona i nama su prosvjetni radnici nešto najbitnije i u njih treba ulagati najviše. Oni odgajaju uz roditelje buduće generacije. Ali ovo je vapaj zbog čega se prazni dvije trećine Hrvatske. Zbog čega područne škole izumiru? Sad zamislite da netko 30, 20, 10 km šalje svoje dijete, a svako nekoliko dana izgori autobus tijekom prijevoza. To je kaotično stanje, a to se plaća uredno. To im je najsigurniji novac. Promet Sinj sad je nazvao ili kako li se već zove ta prevoznička tvrtka. I o tome znaju svi sve, a nitko ništa ne poduzima osim policije koja je poduzimala nekakve mjere tehničkih pregleda i nešto slično. Također nisu uvjeti školski svagdje isti. Nisu isti u Varaždinu jer je korišteno javno-privatno partnerstvo. Javno-privatno partnerstvo je župan sadašnji Radimir Čačić, međutim sad je uvalio svoga tajnika u ministarstvo, državnog tajnika da mu država plati to javno-privatno partnerstvo da ne plaća županija. Jel' kužite ministre? Vi imate državnoga tajnika kojega je Čačić Radimir vam stavio zbog nekoliko tisuća glasova koje je dobio, jer javno privatno partnerstvo koje je potpisao sad će država plaćati. Zašto nema javno privatno partnerstvo u mom Sinju, pa imamo jednu osnovnu školu a ne da moramo koristiti franjevačku školu. Nemamo dvi smjene, nego ste točno istezgarili sa Radimirom Čačićem da država preuzme obaveze koje je on potpisao u Varaždinu o javno privatnom partnerstvu a to je tribala plaćati županija koja je puno bogatija od moje županije odakle ja dolazim. I nemamo iste uvjete.
Vrijeme, vrijeme. I povreda Poslovnika gospođe Bedeković.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Smatram da je povrijeđen članak 238. Poslovnika. Naime, uz dužno poštovanje prema važnosti teme sigurnosti učenika, roditelja koja je vrlo, vrlo važna tema u kontekstu dakle odgojno-obrazovnog sustava smatram da je kolega ipak povrijedio Poslovnik. Razgovaramo o Zakonu o inspekcijama, a nikako o županu Radimiru Čačiću i javno privatnom partnerstvu i sličnim temama.
Hvala. Naravno bila je replika, imate opomenu. Izvolite gospodine, oprostite, oprostite samo da kažem [[Upadica: Da.]] Bila je povreda Poslovnika. Izvolite.
Da. Hvala lijepa uvaženi predsjedavajući. Kolegica je povrijedila članak Poslovnika 238. gdje nije demantirala istinu koju sam rekao da je javno privatno partnerstvo koje tribamo plaćati Županija varaždinska. Uvalili su svoga tajnika zbog te jedne ruke u Saboru i Varaždinu plaćate onu obavezu koju je trebala plaćati županija u javno privatnom partnerstvu, a u drugim županijama tako nije. I ovo je iskreno što sam rekao. I ja stojim iza ovoga da na taj način tezgarite poglavito u nerazvijenim područjima, na primjer u Karlovačkoj županiji.
I vama isto opomena. Gospođo Bedeković znate jel' da?
Znam uvaženi potpredsjedniče. Zahvaljujem što ste mi dali riječ. Ja ponovno smatram da je povrijeđen članak 238. zato što kolega govori izvan teme koja je tema današnje rasprave, a to je Zakon o inspekciji.
Na žalost moram vam dat opomenu, jer ste si replicirali jedan drugome. Nemojmo to raditi, jer to oduzima svima nama vrijeme.
…/Upadica Bulj: Istina ih boli!/…
Molim? Druga opomena gospodinu, treća opomena. Doviđenja gospodine Bulj treća opomena i izgubili ste pravo na riječ što se tiče ove točke. I sada je na redu gospodin Domagoj Hajduković.
Hvala lijepo. Poštovani gospodine potpredsjedniče, ja ću nastojati biti u temi koliko je to moguće, ali mislim da je set zakona koji danas raspravljamo zapravo je dobra prilika da raspravimo i neke druge stvari koje su vezane za resor ministra Fuchsa. Prije svega ja ću naravno pozdraviti donošenje ovog zakona. Mislim da je ovo mali korak, ali je korak u pravom smjeru i svaki taki korak treba pozdraviti. To je ispunjenje jednih od obećanja. Malo smo čekali na to, ali možemo dati malo lufta tu ministru i zbog toga što je preuzeo resor sa novom Vladom. Trebalo je malo i uhodavanja. Ali i kasno je i bolje nego ikada ako mene pitate. E sada kad smo to rekli, mislim i tu bih se složio sa kolegicama i kolegama koji su govorili da sustav inspekcijskog nadzora treba reformirati i treba dubinski promijeniti. Dakle, čuli smo ovdje citiranje zakonskih odredbi koje ja sad ne bih ponavljao, ali doslovno ispada da je Prosvjetna inspekcija nadležna za provjeravanje žarulja je li rade u učionicama ili ne. Naravno malo karikiram, ali to zaista ispadne tako. Mislim da je kolegica Glasovac govorila o točnom broju inspektorica i inspektora sa velikim teritorijem koje pokrivaju. Ako uzmete u broj broj škola, odnosno ustanova, visokih škola i svih ostalih ustanova koje oni pokrivaju sa svojim nadzorom doći ćete do zapravo ogromne brojke i predmeta i ustanova. I ukoliko se stvarno te kolegice i kolege moraju baviti sa tolikim brojem prijava koje su često bile anonimne, svakakve. Evo kolega je govorio i o ekskurzijama. To su bile i prijave koje su dolazile ja pretpostavljam, dakle budući da se radi o anonimnima, vjerojatno i o nekih gospodarskih subjekata koje su davale usluge, pa su se žalili na činjenicu da se škola, odnosno roditelji, razredi odlučili za nekog drugog, turistički agenciju itd. Dakle, ako moraju rješavati gomile takvih predstavki zapravo im to odvlači pažnju, energiju i onako ograničene resurse od onoga što stvarno trebaju rješavati i problema koje trebaju rješavati, a čuli smo o kakvima se radi. Dakle, niti ja vjerujem da je svaki ravnatelj savršen, niti da je svaki nastavnik savršen. Svi smo ljudi, možemo griješiti iz različitih subjektivnih i objektivnih razloga. Niti isto tako vjerujem da inspekcija nužno treba biti kažnjavajuća institucija. I tu bih se složio sa kolegom Kujundžićem koji je govorio o institutu opomene, dakle o tome bi trebali razmišljati u budućnosti kao rekao bih preventivno odgojne mjere, ako možemo o odgojnoj mjeri pričati, a to je da bilo nastavnik, bilo ravnatelj može neke stvari popraviti, posebno kažem ako pričamo o ravnateljima koji su svježi, tako reći koji su tek počeli konzumirati svoj mandat. Imajmo na umu da su ravnatelji škola u pravilu nastavnici. Dakle, netko tko dolazi iz nastave i kojima treba jedno vrijeme da pohvataju sve konce cijelog niza stvari sa kojima se ravnatelji trebaju baviti a nisu vezane uz nastavni proces. Dakle, od financija, od poštovanja zakona, propisa itd. I na kraju, mislim da je opomena bitna zato što postoje i objektivni razlozi za nepoštivanje, hajde recimo to tako, možda to tako grubo zvuči određenih propisa u određenim sredinama, a to su infrastrukturna ograničenja prije svega. Dakle, naše sve škole na žalost još nisu opremljene da bi slijedile zadane pedagoške standarde i jednostavno ravnatelj ne može stvoriti iz ničega nešto. Dakle, jednostavno je suočen, suočena sa nemogućom misijom. U takvim situacijama inspekciji treba dati više lufta odnosno prostora da jednostavno uzme u obzir i neke objektivne čimbenike. Iz vlastitog iskustva govorim da pogotovo neke male škole, područne škole neke su hvala Bogu obnovljene, no ima ih puno koje još trebaju proći obnovu. Jednostavno ne mogu pratiti sve standarde koje bi trebale. Prema tome i tu treba o tome treba voditi računa. I na kraju, potkapacitiranost kada govorimo o ljudima, o kolegicama i kolegama koje rade u Agenciji pri prosvjetnoj inspekciji to isto treba uzeti u obzir. Dakle, slažem se da je možda arbitrarno da voditelj ureda odlučuje koju će prijavu procesuirati, ali koju ne. No, u slučaju kada je suočen ili suočena sa tolikom količinom prijava, sa toliko ograničenim brojem ljudi i resursa jednostavno mora neke, mora napraviti trijažu rečeno medicinskim rječnikom. U svakom slučaju potpora ovome zakonu.
Hvala. Gospođa Glasovac replika.
Kolega Hajdukoviću založili ste se na neki način za ovaj sustav opomene pred izricanje kazne posebno kada govorimo o ravnateljima, novim ravnateljima, neiskusnim ravnateljima. Dobro, možemo ići i tim putem. Međutim, ja bih radije da mi malo pojačamo, ekipiramo inspekciju pa da nemamo više 35 inspektora koji moraju obraditi 2 tisuće prijava godišnje, imati pod nadzorom 22 tisuće zaposlenika i voditi računa o 2 tisuće ustanova, nego bih radije da malo ekipiramo drugačije tu inspekciju, da ju postavimo na način da ona može provoditi kontinuirani savjetodavni nadzor u smislu da bude servis školama. A s treće strane da se vratimo, ne mora to biti licenciranje, nekim putem gdje bismo ravnatelje odnosno ljude koji pretendiraju to biti usmjeravali, uvodili u posao. Možda je ovo put gdje ulazimo u njihovo, omogućujemo im sada, sada smo im omogućili to je novi moment prije godinu dana napredovanje u zvanje savjetnika, ali to treba možda malo proširiti i sustavnije pristupiti problemu.
Hvala. Odgovor izvolite.
Hvala kolegice. Apsolutno se slažem. O tome sam mislio govoriti, no vrijeme je ograničeno. To je licenciranje i žao mi je što smo zapravo od toga odustali. Naravno možemo se koristiti nekim drugim metodama kakvima god, nazovimo ih kako hoćemo. No, ono što je bitno je da i ravnatelji se moraju stručno osposobljavati, posebno osobe koje dolaze na to mjesto, a rekao sam u pravilu su to ljudi koji nisu u doticaju možda sa nekim segmentima ravnateljskog posla bili prije nego što su tu dužnost preuzeli. Isto tako savjetodavni nadzor apsolutno je nešto što bi bilo za pozdraviti. Ali isto tako mislim da bi svatko tko pretendira za mjesto ravnatelja morao imati neke osnovne kompetencije za to mjesto u smislu dakle menadžerskih sposobnosti. To su neke naše institucije visokog obrazovanja i prepoznale, pa sada imate menadžment u obrazovanju. No, dok se produciraju kadrovi, proći će puno vremena i jednostavno neće se moći popuniti sva mjesta ravnateljska sa tim kadrovima.
Hvala. Nemate više replika. Hvala lijepa. I sada je na redu gospođa Vesna Bedeković. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče Sabora, poštovani ministre, tu je negdje. Vjerojatno telefonira. Uvažene kolegice i kolege. Dakle, generalno kada vidimo ovaj zakonski prijedlog to je jedan vrlo evo kratak zakon, kratka izmjena i iz njega je doista razvidna prije svega odlučna mjera Ministarstva znanosti i obrazovanja da se urede odnosi koji su vezani za anonimne prijave koje su do sada, tako je bar praksa pokazala stvarale tenzije u kolektivima. Naime, anonimna prijava je zapravo prijava na temelju koje svatko može uputiti pritužbu i praksa je doista pokazala kako su anonimne prijave u većini slučajeva odbačene kao neosnovane. Međutim, isto tako je praksa pokazala da nakon anonimne prijave u školi nerijetko dolazi do dramatičnih poremećaja međuljudskih odnosa u zbornicama i nekako u tom smislu iako se ove prijave nazivaju anonimne uvijek se ili gotovo uvijek iza odlaska prosvjetne inspekcije uglavnom sve zna tko, što, kako, kome, što se dogodilo itd. I upravo kako bi se izbjegle takve i slične neželjene situacije i našim školama, a takav je oblik nadzora doista potrebno dokinuti i stoga pozdravljam napore ministarstva da se ova situacija riješi što više radi toga što je to zapravo zamolba većine od oko 50 tisuća učitelja, nastavnika, profesora u osnovnim i srednjim školama. I naravno to je ujedno bio i jasan znak da neke članke zakona treba mijenjati jer ih primjeri dobre prakse naprosto nisu potvrdili kao valjane. I upravo stoga ovim izmjenama Zakona u članku 13. i u članku 16. nastoji se zaustaviti prije svega ja bih rekla samovolja pojedinaca, a onda naravno zaštititi učitelje, nastavnike, profesore koji one učitelje, nastavnike i profesore koji svoj posao rade kvalitetno i odgovorno. I u tom smislu ja ove izmjene vidim kao potporu doista svim marljivim, vrijednim učiteljima, nastavnicima i profesorima koji doista svoj posao rade profesionalno i svoj posao zapravo doživljavaju više kao poziv a manje kao profesiju. Ono što mislim da je ovdje važno reći a to se iskristaliziralo iz nekih dosadašnjih rasprava. Mislim da je čak kolega Hajduković bio na tom tragu vezano za Prosvjetnu inspekciju. Ja bih najprije podsjetila na činjenicu da je sam odgojno-obrazovni proces prije svega jedan kreativni čin pojedinca, učitelja, nastavnika, profesora, da je to jedan jedinstven i neponovljiv proces koji je autonoman od strane onoga tko ga kreira, izvodi a to je učitelj, nastavnik, profesor i upravo taj učitelj, nastavnik, profesor je odgovoran za cijeli proces. Odgovoran je za kvalitetu procesa. I ja bih rekla da ključ kvalitete tog procesa nije samo u inspekciji, naravno uz dužno poštovanje i uzimanje u obzir svega onoga što inspekcija treba raditi, važnosti i potrebe inspekcije. Na kraju krajeva razne zemlje imaju različita iskustva u tom području. Međutim, svakako ne bih inspekciju percipirala ni doživljavala kao represivni aparat. Ja smatram da se od tog koncepta trebamo odmaknuti. Mislim da je kolega bio negdje na tom tragu i smatram da mi upravo suprotno u školama, u odgojno-obrazovnim institucijama trebamo njegovati kulturu kvalitete i trebamo voditi računa o, dakle oblikovanju cijelog jednog sustava osiguravanja kvalitete kroz procese samo vrednovanja odnosno vanjskog vrednovanja naših odgojno-obrazovnih institucija pritom mislim na osnovne i na srednje škole. Dakle, naglasak treba biti na osiguravanju kvalitete, na oblikovanju standarda preko kojih će se kvaliteta osigurati i preko kojih će se ona provjeravati i mjeriti od strane neovisnih tijela, a to su prije svega agencije u sustavu odgoja i obrazovanja.
Hvala. Imate nekoliko replika. Prvu repliku tražio je gospodin Hajduković.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolegice da mislim da dio posla inspekcije ili kako ćemo je nazvati u nekoj budućnosti treba biti osiguravanje kvalitete, ali i savjetodavni dio. Dakle, tu se apsolutno slažemo. I kako ste rekli ovo je rješavanje jednog od problema u ovome sektoru, ali to nije jedini problem. I nadam se da sada kada je ministar imao malo vremena pohvatati konce da ćemo vidjeti još puno zakona iz ovoga resora koja će se mijenjati tim više što s druge strane imamo vrlo konstruktivnog sugovornika to su učitelji, profesori, nastavnici koji sami predlažu promjene i ovo je uostalom jedna od sugestija njih. I trebamo iskoristiti to što imamo tako konstruktivnog i dobrog sugovornika i zapravo ih saslušati, te mijenjati propise i zakone kako bi bili bolji i kako bi na kraju ishod bio što bolji, znači što bolji i povoljniji za učenika.
Odgovor izvolite.
Hvala vam lijepa kolega na replici. Slažem se i ja to naglašavam da su naši prosvjetni djelatnici, odnosno naši učitelji, nastavnici, profesori itekako konstruktivni sugovornici i itekako vrijedan potencijal, najvredniji potencijal naravno uz naše učenike pa onda i njihove roditelje kao partnere mislim na roditelje kao partnere učitelja, nastavnika i profesora. I naravno da u svakom slučaju cijeli sustav treba neprestano poboljšavati kako kvalitativno tako i u zakonodavnom smislu, a ja vjerujem da i u našem Ministarstvu znanosti i obrazovanja a to se i do sad već pokazalo i u našem ministru imamo itekako dobrog sugovornika, a sve to onda čini jednu dobru poziciju za poboljšanje kako zakonodavnog okvira koji je vezan za odgojno-obrazovni proces na svim razinama od osnovne preko srednje škole do visokog obrazovanja tako i za poboljšanje generalno odgojno-obrazovnog procesa.
Gospođa Selak-Raspudić.
Uvažena kolegice Bedeković, dakle ovim izmjenama i dopunama zakona tražimo nekakvog recimo idealnog odgovornog prijavitelja koji će stati iza svoje prijave što bi zapravo trebao biti sine qua non bez kojeg nećemo postupati. Međutim, ako gledamo sada broj podnesaka i broj neupravnih postupaka koji su pokrenuti na te podneske onda primjećujemo da ih je gotovo 50% manje što znači da i dalje taj anonimni prijavitelj ne dolazi u mogućnost da se postupa po njegovoj prijavi osim ako ona nije na neki način utemeljena. Dakle, moje bi tu pitanje bilo hoćemo li mi ovim izmjenama doprinijeti u smislu toga da se neki drugi postupci sada procesuiraju koji se ranije nisu ili se radi možda o nečemu što će više doprinijeti materijalnoj uštedi, jer nećemo imati ovoliki broj podnesaka.
Izvolite odgovor.
Pa ako sam vas dobro razumjela ja bih bila za onu prvu soluciju i ne bih nikako bila za doprinos ovog zakona na nekakvoj materijalnoj, dakle uštedi jer naprosto mislim da je to besmisleno. Naime, prema podacima Prosvjetna inspekcija je u 2020. godini zaprimila više od 1500 predstavki. Od toga je bilo otprilike 400 anonimki, a pokrenuto je od svega skupa 640 inspekcijskih nadzora. Dakle, to su brojke koje su nekakvi statistički pokazatelj i u prošloj godini koja je bila po mnogo čemu specifična. Međutim, naravno vrijeme će pokazati učinak izmjene, učinak ovog propisa. Ja naprosto smatram da iza svake prijave o čemu god se radilo mora stajati ime, prezime ili institucija. Anonimke, anonimku vam može napisati bilo tko u bilo koje doba, u bilo koje vrijeme. Za mene je to jedna vrlo neozbiljna stvar.
Hvala. Gospodin Šimičević.
Zahvaljujem potpredsjedniče. Uvažena zastupnice, evo da tu smo unisono složni da anonimne prijave zasigurno treba ukinuti i baciti iz sustava odgoja i obrazovanja, jer zapravo one donose samo nered i anarhiju u zbornici. A da bi sustav funkcionirao onda doista u zbornici moraju biti zadovoljni ljudi koji će moći neopterećeno odlaziti u razred, prenositi svoje znanje mladim generacijama, međutim, ovo je prvi korak izmjena zakona o prosvjetnoj inspekciji, trebala bi zapravo biti nadogradnja na izmjene zakona na odgoj i obrazovanju, jer mi imamo samo članak 106. gdje se zapravo u sustav odgoja i obrazovanja može primiti osuđeni pedofil koji je odslužio kaznu, a ja mislim da takvim ljudima nikad nije mjesto u sustavu obrazovanja, a oni će opet inicirati nove sukobe i da ne kažem anonimne prijave. Hvala.
Hvala lijepa, odgovor, izvolite.
Apsolutno,hvala vam lijepo kolega na ovoj replici, otvorili ste jednu jako važnu temu, i ja vjerujem da je to tema koje smo svi svjesni, i evo i današnja rasprava i vezana i za prijepodnevnu raspravu, gdje smo raspravljali o kvalifikacijskom okviru, današnju, sadašnju gdje raspravljamo o inspekcijskom nadzoru, će biti, ja želim vjerovati i vjerujem, samo početak kvalitetnih zakonskih izmjena kako bismo odgojno-obrazovni sustav poboljšali u svim njegovim segmentima. Osnovni preduvjet za između ostaloga, za kvalitetan odgojno-obrazovni proces je između ostaloga zadovoljna zbornica i zadovoljan učitelj, profesor, nastavnik. A svima onima koji su osuđeni ili koji su počinili kaznena djela bilo kakve vrste, uključujući i ovo o čemu ste vi govorili nije mjesto u zbornicama, nije mjesto u školama niti im je mjesto među našom djecom.
Gospodin Ackar. Ačkar, oprostite.
Zahvaljujem potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovana kolegice Bedeković, referirat ću se na dio vaše rasprave u kojem ste govorili o njegovanju kulture kvalitete u odgojno-obrazovnim institucijama. Slažem se s vama da je ključ kvalitete, da ključ kvalitete odgojno-obrazovnoga procesa sigurno nije u inspekcijama ili samo u inspekcijama, nego u osiguranju kvalitete cjelokupnoga odgojno-obrazovnoga procesa. Međutim, prema vašem mišljenju koliko je Hrvatska napravila na tome području osiguravanja kvalitete odgojno-obrazovnoga procesa do sada. Hvala.
Hvala i vama. Izvolite odgovor.
Kolega, sad ste isto otvorili jednu dosta važnu temu, teško je odgovoriti u jednoj minuti, ali ja ću reći da, ovako dakle, vrednovanje i osiguravanje kvalitete u sustavu odgoja i obrazovanja čine zapravo tri stupa, tri važna stupa, to je prije svega samovrednovanje odgojno-obrazovnih ustanova, potom, vanjsko vrednovanje i na kraju krajeva vrednovanje ishoda, dakle učenika i naravno da sama strategija obrazovanja znanosti i tehnologije predviđa ustrojavanje cjelokupnoga jednog sustava osiguravanja kvalitete odgoja i obrazovanja, a taj sustav podrazumijeva unutarnje vrednovanje na temelju samovrednovanja škola i vanjsko vrednovanje na temelju propisanih standarda, sa pripadajućim indikatorima koja bi trebala provoditi nadležna agencija, dakle u ovom slučaju bi to bila Agencija za odgoj i obrazovanje. Dokle je Hrvatske došla u tome, ja ću reći, tek smo na startnim pozicijama i na tome treba puno raditi uvažavajući iskustva Hrvatskoj susjednih zemalja i zemalja Europske unije koje su po tom pitanju otišle puno dalje.
Hvala lijepa. Nemate više replika, hvala. Sada je na redu gospodin Rade Šimičević. Izvolite.
Zahvaljujem potpredsjedniče, još jednom uvaženi ministre, kolegice i kolege, evo složili smo se zapravo da zasigurno treba izmijeniti članak 13., članak 16. Zakona o prosvjetnoj inspekciji, koji bi po mom općem sudu trebao vratiti bar donekle mir u zbornice. Dakle, ovdje nitko nema ništa protiv prosvjetne inspekcije kao tijela koje treba raditi svoj posao. Jasno čak predlažem da u prvom izlasku u školu bude inspekcija savjetodavna, a onda ako se ne poprave odnosi unutar zajednice, da se izreknu i stegovne mjere. Škola zapravo počiva na dobroj komunikaciji,na dobrim međuljudskim odnosima i kao takva bi mogla zadovoljiti sve ono što društvena zajednica postavlja, a to je ostvarivanje nastavnog plana i programa, i učiniti naše učenike konkurentnim ili za nastavak studija i daljnjih obrazovanja ili odlazak u svijet tržišta rada gdje opet mogu biti konkurentni. Ali samo zadovoljan profesor, zadovoljan odgajatelj može ostvariti te ciljeve. Evo ja podržavam ministra i pohvaljujem njegovu namjeru da nastavi sa reformama sustava odgoja i obrazovanja. Jutros smo imali ovdje HKO, sad imamo prosvjetnu inspekciju, kasnije imamo športsku inspekciju, a onda bi trebao doći i cjelovita izmjena Zakona o odgoju i obrazovanju, da se zapravo definiraju sve stavke i da školu učinimo konkurentnu. Mi znamo zapravo da danas sustav odgoja i obrazovanja u društvenoj zajednici nije toliko priznat koliko bi trebao, a zapravo opstanak nacije zavisi o odgoju i obrazovanju. Bez kvalitetnog odgoja i obrazovanja, teško da možemo ostvariti ciljeve. Mi kao mali narod, mala zajednica moramo ulagati puno više novca u sustav odgoja i obrazovanja i jasno platiti prosvjetne djelatnike na način kako to i treba učiniti. Ovdje se možda uočila razlika između prosvjetne inspekcije i stručno-pedagoškog nadzora, dakle, prosvjetna inspekcija utvrđuje znanosti, odnosno nezakonitosti u stavu odgoja i obrazovanja, a stručno pedagoški nadzor bi zapravo bio suport ljudima koji se bave odgojno obrazovanjem u realizaciji kurikula i eventualno otklanjanje nepravilnosti bilo da se radi o korištenju nastavnih metoda i oblika rada, tehnologije rada i li praćenja i ocjenjivanja učenika. I što sam još htio za kraj? Zapravo ovdje bih želio problematizirati novi Zakon o odgoju i obrazovanju koji je implementirala ministrica u prošlom sazivu, a to je prijem u radni odnos zaposlenika odnosno učitelja, profesora i profesorica. Mi za jedan natječaj razredne nastave u osnovnoj školi imamo 50 prijavljenih zamolbi i teško da se to može odraditi na kvalitetan i dobar način, a pogotovo što su zaposlenici škole ti koji provjeravaju te ljude koji konkuriraju za određeno radno mjesto. Ovo, zapravo ovaj oblik prijema u radni odnos više zapravo se odnosi na akademsku zajednicu gdje se obično na natječaj javi jedan, dva ili tri čovjeka i onda je lako napraviti cijelu proceduru. Međutim, vi ako želite ovdje 50 ljudi na kvalitetan, dobar način testirati i provjeriti onda zapravo vam treba 6 puta više vremena nego što je. Tako da moj bi prijedlog bio da se to doista ukine na ovakav način jer on zapravo nema smisla da ljudi pitaju zaposlenika što radi sindikalni povjerenik u školi ili još neke druge stvari koje zapravo nisu tema one struke s kojima se bavi sustav odgoja i obrazovanja.
Hvala. Gospođa Vesna Bedeković replika.
Poštovani kolega referirat ću se na onaj dio vaše rasprave gdje ste govorili i zagovarali zapravo ja bih rekao institut savjetodavnog rada inspekcije i gdje ste zapravo nekako mi se čini negdje na tragu i mog zaključka da inspekciju ipak ne bismo trebali doživljavati kao represivni aparat. Dakle, represijom se znamo svi postiže malo ili gotovo ništa. I slažem se s vama da je ključ dakle dobrog nastavnog procesa zapravo zadovoljna zbornica, zadovoljni ljudi. Međutim, nerijetko to nije nimalo lako postići, a na kraju krajeva na kraju krajeva i sami ste, imate dugogodišnje ravnateljsko iskustvo i znadete iz prakse da to nije baš samo tako. Mene zanima po vašem mišljenju dakle, koji je put koji neće biti ni kratak ni lagan za odmicanje dakle od koncepta prosvjetne inspekcije kao represivnog aparata, a za percepciju inspekcije kao savjetodavnog tijela.
Vrijem. Hvala. Odgovor izvolite.
Zahvaljujem. Evo, uvažena zastupnice da sustav odgoja i obrazovanja je zapravo prostor poticajnih mjera gdje se ljudi odgajaju i obrazuju i znači preventivne mjere svakako i edukativne bi trebale biti na prvom mjestu kako za učenike, tkao i za profesore. Da, stvorila se u javnosti fama o prosvjetnoj inspekciji da oni pa neću reći skoro grizu ljude kada dođu. Dakle, oni bi doista trebali evo u svom radu imati ispred sebe čovjeka koji je odgajatelj, koji radi i odgaja mlade naraštaje i jasno da mi svi griješimo. Sada je situacija dobra, ali uvijek možemo i trebamo težiti boljem. Tako da mislim da prosvjetna inspekcija bi doista trebala promijeniti svoj odnos i dati šansu ne jednu, nego dvije prosvjetnim djelatnicima.
Hvala. Sljedeća replika gospođa Selak Raspudić.
Možemo nastaviti na ovom tragu. Dakle, svi bi se na neki način htjeli riješiti inspekcije, ali barem onoga što one u našim glavama predstavljaju. Mislite li da bi trebalo jasno definirati postupanje koje prethodi djelovanju prosvjetne inspekcije poput razgovora s predmetnim učiteljem, osobljem ili ravnateljem koje bi dovelo do postupanja prosvjetne inspekcije? Znači da bi oni kada dobiju prijavu prvo trebali uputiti na nekakve ranije korake i time možda izbjeći vlastito djelovanje. U krajnjoj liniji to je i štedljiv postupak.
Hvala. Odgovor.
Zahvaljujem uvažena kolegice. Da, ja koji sam dugo u sustavu smatram da bi ravnatelji kao pedagoški rukovoditelji škole, pedagoška služba škole koja bi se trebala transformirati i osnažiti da oni mogu primiti da ne kažem prvi udarac odnosno amortizirati sve ono što se dešava u školi. Zasigurno jedna dvosmjerna komunikacija unutar škole bi mogla riješiti da ne bukne veliki požar. Ako se u tom slučaju ne uspije onda zasigurno bi trebalo tražiti podršku, pa i od inspekcije i od stručno-pedagoškog nadzora koji će dati određene informacije kako zapravo riješiti problem.
Hvala lijepa. Nemate više replika. Hvala. Sada je na redu Krešimir Ačkar. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, cijenjene i uvažene kolege zastupnici. Prosvjetna inspekcija provodi inspekcijski nadzor u predškolskim ustanovama, osnovnim i srednjim školama i učeničkim domovima. Nadziru prosvjetne inspekcije podliježu i druge ustanove i druge pravne osobe osim visokih učilišta koje odgojno-obrazovnu djelatnost ili dio te djelatnosti obavljaju na osnovu odobrenja, dopusnice, suglasnosti ili drugog odgovarajućega akta ministarstva. Prijedlog izmjena Zakona o prosvjetnoj inspekciji donosi minimalne, ali ipak važne izmjene koje se odnose na rad prosvjetne inspekcije. Izmjene su minimalne jer se radi o svega dva članka zakona, a važne su jer se tim člancima preciznije regulira način prijave, nepravilnosti u odgojno-obrazovnoj ustanovi. Ključne izmjene odnose se na odredbe koje definiraju da osoba koja prijavljuje više ne može biti anonimna dok se prema trećoj strani jamči anonimnost prijavitelja. Prema podacima Ministarstva znanosti i obrazovanja na godišnjoj razini zaprimi se prosječno oko 200 podnesaka odnosno prijava, a temeljem polovice njih pokreće se inspekcijski postupak. U dovršenim postupcima izdaje se oko 500 rješenja što bi značilo da tek svaki 4 podnesak ima utemeljenje. Uz to među rješavanim podnescima svaki treći je anoniman. Kada se uzme u obzir činjenica da su prosvjetni inspektori dužni postupati po svakom pristiglom podnesku a da službe Prosvjetne inspekcije djeluju u četiri velika grada ne treba precizno izračunati da bi se zaključilo da postoji znatan broj utrošenoga vremena i financijskih sredstava na neutemeljene prijave kao što su već kolege prije mene spomenuli. Dozvolite mi da s vama podijelim i vlastito iskustvo o ovoj temi. Osobno sam znao primiti informacije iz dječjih vrtića i škola o često iscrpljujućim i dugotrajnim postupcima pokrenutim temeljem anonimnih prijava kojima su ustanove i odgojno-obrazovni radnici izloženi na koje se troši dragocjeno vrijeme a koje se na kraju pokaže kao neutemeljene i neopravdane. Ovim izmjenama zakona upravo zbog obveza navođenja podataka o prijavitelju, tj. ukidanju anonimnosti prijavitelja zaštitit će se prosvjetni inspektori ali i odgojno-obrazovne ustanove od dobrog dijela neutemeljenih prijava. Iz moga iskustva kontakta i komunikacije sa odgojno-obrazovnim djelatnicima jasna je podrška ovim izmjenama zakona posebno u dijelu koji se odnosi na identitet prijavitelja, a isto je vidljivo u izvješću o provedenom savjetovanju sa zainteresiranom javnošću i velikom broju komentara njih ukupno 435 koji u najvećem dijelu daju podršku ovim izmjenama. Izmjena se odnosi na zajamčenu anonimnost prijavitelja prema trećoj strani. Također je korisna i potrebna jer je prijavitelj zaštićen u odnosu na onoga kojega prijavljuje, te ga se obavještava o osnovnim rezultatima nadzora i poduzetim mjerama. Može se reći da se utječe na smanjenje zloupotrebe prijavljivanja, a istovremeno štititi prijavitelj koji želi otvoreno iznijeti svoj određeni problem. Zaključno ovaj zakon donosi jasne i precizne izmjene kojima će se smanjiti broj neutemeljenih prijava Prosvjetnoj inspekciji. To će izravno utjecati na čuvanje stručnih i financijskih resursa kako u službama Prosvjetne inspekcije, tako i u odgojno-obrazovnim ustanovama. Slijedom toga povećat će se funkcionalnost Prosvjetne inspekcije kao službe, a vrtići i škole i druge ustanove zaštititi od velikoga broja suvišnih inspekcijskih postupaka. Sve će to posredno utjecati na stvaranje pozitivnije i rasterećenije klime upravo u odgojno-obrazovnim ustanovama što je iznimno važno za odrasle i djecu. Na kraju ovoga izlaganja uvijek i samog početka kada sam i postavio prije nekoliko mjeseci na aktualnom prijepodnevu ovo pitanje uvijek mi je prošla kroz glavu latinska poslovica nomen est omen tako neka bude i u ovom slučaju. Hvala.
Hvala lijepa. Imate nekoliko replika i nakon toga dat ćemo 10 minuta pauze radi provjetravanja. Prva replika gospodin Hajduković.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolega iako se radi o jednoj minornoj promjeni, dakle naoko mijenjamo samo jedan članak, odnosno dva. Ta je promjena izuzetno bitna za dobro funkcioniranje škola, a i inspekcija na kraju dana kako ste rekli. Doduše inspekcije postupaju po prijavama, postupat će i dalje samo što će one biti potpisane. Dakle, hoće li im se obim posla smanjiti vjerojatno da, ali ne sada toliko radikalno. No, ono što smo zapravo napravili unijeli smo mir, a rekao bih neku vrstu odgovornosti u međuljudskim odnosima u same kolektive što će sigurno pozitivno utjecati na međuljudske odnose i na samo ozračje u kojem kolektiv radi, a onda na kraju ćemo postići ono zbog čega ovaj zakon i postoji a to je da imamo najbolje ishode učenja, odnosno da učenici dobiju najbolje što mogu od svojih nastavnika.
Hvala. Izvolite odgovor.
Kolega Hajduković, mislim da ste u meritum stvari upravo pogodili i srž problema u tim međuljudskim odnosima. Netko tko daje tu energiju i to je zapravo životno poslanje biti odgajatelj, nastavnik, učitelj i profesor i to je ono što ste vi apostrofirali. I kada dobijete jedan mir da netko neometano i nesmetano može obavljati svoj posao da jedna četvrtina kako statistika pokazuje neutemeljenih prijava je sigurno znatno uznemiravala i zbornicu i osobno toga djelatnika i uzimala mu energiju koju bi mogao usmjeriti u produktivnost i na kraju krajeva budimo iskreni i u neki individualni proces koji se očekuje prema svakome učeniku govori upravo u prilog činjenici da ovaj zakon je u potpunosti pogođen. Hvala.
Gospođa Selak-Raspudić.
Imajući u vidu svu dostupnu statistiku skloni smo intuitivno zaključiti da je činjenica da u odnosu na broj podnesaka, broj pokrenutih postupaka i na kraju donesenih rješenja riječ o vrlo malom broju utemeljenih prijava. No moje pitanje okrenut će pilu naopako. Mislite li da imajući u vidu način na koji postupa Prosvjetna inspekcija i poznatost činjenice da je krenula u postupak pa i njezinog dolaska i uopće češljanja nekog slučaja mislite li da je moguće da jedan dio, a možda i nezanemariv dio tih postupaka otpada zato što se u trenutku kada Prosvjetna inspekcija stupa na scenu cijeli sustav resetira, škola recimo na način da štititi onoga tko je prijavljen.
Hvala. Odgovor izvolite.
Pa dakle, uvijek kada govorimo o ovome problemu i u samome izlaganju ministra bilo je postavljeno pitanje što sa ljudima ukoliko u dobrome smjeru idemo na tragu vašega postavljenoga pitanja koji možda ipak ne bi imali dovoljno hrabrosti, dovoljno odlučnosti da se potpišu, a uistinu postoji neki određeni problem. Također kada govorimo o zločinu i o žrtvi da li će svi stati na stranu kako ste vi sada rekli i boriti se sa ovime koji je prijavljen vrlo je jasan zakon tu i ministar kada je izlagao rekao je da je vrlo jasno i egzaktno definirano da će postupak biti prema njemu, prema Zakonu o prosvjetnoj inspekciji ponesen do kraja i ukoliko je utemeljen, nažalost mogu svi stati na njegovu stranu, ali zakon tu ne poznaje pristranost, ne poznaje stranu, ne poznaje ništa osim onoga što je upisano u njemu.
G. Ivan Ćelić.
Hvala g. potpredsjedniče, poštovani zastupniče Ačkar, finski obrazovni sustav se s pravom pokazuje kao jedan ogledni primjer uspješnosti sa pozitivnim ishodima. Oni su decentralizirali taj sustav 80-ih i 90-ih godina prošlog stoljeća kada je školski inspekcijski sustav zapravo prešao na jedinice lokalne samouprave, njihov akcent je dakle više na samoevaluaciji, ako pogledamo recimo Englesku koja ima ured za standarde u obrazovanju koje na neki način proklamira vanjsko vrednovanje, to je neki drugi opozit, složit ćemo se da i jedan i drugi obrazovni sustav su kvalitetni. Vjerujem da bi svi željeli da sve inspekcije pa tako i prosvjetna imaju što manje posla, a što mislite o tom shiftu, znači o pomaku prema većoj odgovornosti jedinica lokalne samouprave. Hvala.
Izvolite odgovor.
Zahvaljujem kolega Ćelić. Apsolutno i uvijek sam pobornik toga da nitko ne može bolje poznavati problem na nacionalnom nivou, nego mi koji recimo živimo u jedinicama lokalne, regionalne i lokalne samouprave. Tako da, gledajući tu problematiku koju ste vi upravo spomenuli, ne može se jednako mjeriti ni učenik u osnovnoj školi u Zagrebu kao učenik u nekoj osnovnoj školi u Dalmatinskoj zagori. Uvijek svaka sredina je specifična, svaki obrazovni sustav i svi oni koji su dionici njega imaju neke svoje oznake koje može najbolje prepoznati ona osoba koja je iz toga kraja u ovome trenutku, kada vi govorite o finskome modelu i lociranju lokalnoj toj inspekciji, sigurno da ne bi bilo loš pokazatelj i primjer prema kojem bi trebali ići.
I na kraju gđa. Andreja Marić.
Hvala lijepa poštovani kolega. Evo, lijepo ste nas podsjetili na broj prijava, da je dio utemeljen, dio je neutemeljen. Čisto me zanima vaše mišljenje, za recimo, konkretne situacije koje se vide u praksi da, nastavnik recimo, koji je prijavljen od strane roditelja jer je po njegovom sudu kršio pedagoške mjere, bude prijavljen Ministarstvu i sad taj prijavljeni ode na bolovanje. I sad slijedi prosvjetna inspekcija, što vi mislite gdje je sad tu kraj, tko će prije, ajmo reći, popustiti, da li ta prijavljena osoba koja će biti, ne može biti u nedogled na bolovanju ili kako će sad tu prosvjetna inspekcija moći izdati rješenje i odnosno nekakve postupke napraviti obzirom da je osoba na bolovanju? Hvala.
Hvala. Izvolite odgovor.
Zahvaljujem kolegice Marić na postavljenome pitanju, dakle, definirani rokovi i sve ono što je predstavljeno pred prosvjetnu inspekciju kada mora riješiti ovakav jedan problem predstavlja jedan niz poteza koje moraju napraviti da bi došlo se to toga. Osoba koja je prijavljena može otići, kao što ste vi rekli sa radnoga mjesta i može ne biti tu, međutim, prosvjetna inspekcija u svojim načelima ne bi trebala robovati vremenskim rokovima, nego upravo rješenju problema ma koliko ono trajalo, a ukoliko netko i izbjegava bilo kakve svoje konsekvence i odgovornosti, on će morati na kraju suočiti se sa činjenicom i istinom, a kolega prije mene je već bio govorio o tim koracima, ili kolegica u replici, da bi trebalo ispitati i poduzeti niz radnji samih i prije i kasnije, znači da bi se utvrdila prava istina i ja vjerujući u instituciju prosvjetne inspekcije, pogotovo zbog ovih svih zakona koji idu u prilog javnome mnijenju, činjenicama koje je tražila sami prosvjetni djelatnici, vjerujem da ćemo dobiti pozitivan ishod.
Hvala lijepa. Nemate više replika. Antivirusna pauza do 17 i 10. Hvala. STANKA U 17,03 SATI. [[NASTAVAK NAKON STANKE U 17,11 SATI]] Na redu je gospodin Ivanovnić. Izvolite. Sve je već očišćeno i čeka samo vas. Izvolite.
Hvala lijepa uvaženi gospodine potpredsjedniče, uvaženi ministre sa suradnikom, evo nekoliko stvari za koje smatram da bi bilo dobro reći, a na kraju krajeva i zamolili su me ljudi koji su u prosvjeti da kažem nekoliko stvari o izmjeni ovih dva članka kada je u pitanju prosvjetna inspekcija. U Hrvatskoj imamo negdje oko 40 tisuća učitelja i nastavnika, ako uzmemo da je ukupno 12 tisuća prijava, onda ispadne da je evo na svakog trećeg nastavnika ili učitelja dođe po jedna prijava, od toga je 25% tih prijava anonimno. Zasigurno postoji strah kod radnika koji rade u prosvjeti da će prije ili kasnije završite i da će im inspekcija doći i to zasigurno remeti cijeli sustav školstva, postoje možda učitelji i nastavnici koji se boje inspekcija pa onda popuste, daju možda ocjenu koja je prolazna, i onda se to se reflektira na samom kraju procesa kada se ide na bilo malu maturu ili na državnu maturu, i to zasigurno nije dobro. Gospodin Dretar je ovdje maločas kad smo počinjali ovu točku načeo jednu temu o kojoj ću ja možda malo duže govoriti, odnosno onoliko koliko mi vrijeme dozvoli. Dapače da treba smanjiti anonimne prijave prema prosvjetnim radnicima i da se mora znati tko koga prijavljuje i za što ga prijavljuje. No, imamo jedan problem koji se može javiti i zasigurno će se javljati, a to je taj da netko prijavi nastavnika ili učitelja i to obavi po ovome kako nalaže Zakon i promjena zakona no isto to pošalje i u medije i mediji naravno izađu prije negoli je prosvjetna inspekcija uopće ušla u tu školu, napravila izvid, taj nastavnik, učiteljica, učitelj izađe u dnevnim, lokalnim, bilo kojim novinama, naravno pod znakom upitnika i onda se ustanovi da taj nastavnik, učitelj ili učiteljica nisu prekršili apsolutno Zakon, inspekcija kaže da je sve u redu, no proces pranja toga nastavnika, učitelja, učiteljice više apsolutno je nemoguće. Smatram da bi trebalo, ako se dogode takve stvari, da takav učitelj, učiteljica ili nastavnik ima pravo znati tko ga je tužio, za što ga je tužio, ne bi li naravno protiv njega pokrenuo postupak i dokazao svoju nevinost, ne samo kroz instituciju škole, nego naravno i kroz sam Zakon. Mislim da je to jedna od tema s kojom su se evo suočili nastavnici iz moje matične škole, iz mjesta odakle ja dolazim i mislim da je to možda nešto o čemu bi se dalo raspraviti, ali budemo iskreni, jedanput kada budete prozvani u novinama, možete vi poslije pokazivati sto nekakvih sudskih ili inspekcijskih nalaza koji vas čine nevinim, jednostavno tu gorčinu ćete nositi cijeli život a mislim da to bitno smanjuje onda znači učinkovitost takve učiteljice, učitelja ili nastavnika. Stoga, zasigurno ova dva članka treba promijeniti, možda kažem, vidjeti u ovom dijelu da se on još malo doradi i da postoji ta mogućnost, anonimne prijave su nešto što apsolutno nije ono s čim bi se trebali dičiti. Svatko tko misli da je netko učinio prekršaj treba to potpisati svojim imenom, prezimenom, dokazima, a onda je to jedino ispravo. Ne znam o toj temi toliko puno, ali evo su me oni zamolili da kažem nekoliko riječi pa evo se samo možda, na glas ovdje pred vama pitam, naravno tu je i ministar, možda postoji način da se i ova stvar o kojoj sam govorio uvrsti u ova dva članka. Hvala lijepa.
Hvala i vama, imate jednu repliku. Gospođa Andreja Marić.
Hvala lijepa, poštovani kolega, lijepo ste zapravo to istakli ovaj problem objave u medijima prije nego se dokaže krivnja. Tu bi svakako trebalo računati da bi mediji morali ipak se voditi nekakvom etičnošću i presumpcijom nevinosti koja ne vrijedi samo za političke krugove, nego i za obične građane. Ne samo to, ako se već odluče nekoga objaviti, onda bi u svakom slučaju trebali saslušati i drugu stranu, a ovo se potpuno slažem, da kad jedanput izađeš negdje u novinama, na naslovnicama, teško se oprati od bilo kakvih objeda, pogotovo ako se dokaže da su neutemeljene. Tako da više etičnosti za sve, mislim da ćete se složiti.
Izvolite odgovor.
Apsolutno, nemam što dodati, no međutim, kod nas je, ne bi rekao da je to možda samo praksa u Hrvatskoj, vjerojatno toga ima i dalje. Prije nekoliko dana smo raspravljali o Zakonu o elektroničkim medijima koji također pokušava na neki način ove neke stvari suzbiti. Naravno da se tu ne radi, nisam na strani onih koji traže da se prokazuje bilo koja strana koja je u postupku, ali bi bilo stvarno dobro da inspekcija prvo obavi svoj nadzor, da utvrdi činjenice, objavi svoje konačno rješenja, a onda nakon toga da eventualno mogu pisati o tome i novine i svi oni ostali koji su zainteresirani za neke od propusta možda koji su se eventualno i dogodili.
I druga replika, gospođa Bedeković.
Hvala lijepa poštovani kolega, iz vašeg izlaganja mi se čini da ste dobro analizirali ovu situaciju sa brojkama gdje kažete da zapravo kad se to malo preračuna, izračuna da svaki četvrti učitelj, nastavnik, profesor, zapravo bude u ovoj trenutnoj situaciji prijavljen i da su zapravo anonimke uzele maha. I zato je, naravno da postoji strah učitelja i dobro je da ovaj Zakon mijenjamo. Međutim htjela bih se osvrnuti na ovaj drugi dio vaše rasprave gdje ste govorili o objavi u medijima. Dakle, situacija prije nego inspekcija utvrdi činjenično stanje naravno da se tu slažem sa vama da je to nešto što prije svega narušava ugled učitelja, stavlja stigmu na njega i na učitelja i nastavnike i na profesore a onda na drugoj strani stvara svojevrsnu devijaciju u sustavu koja nije dobra na način da senzacionalistički pristupa događajima u odgoju i obrazovanju [[Upadica Radin: Hvala lijepa.]] I naravno tu svakako treba tome stati na kraj.
Odgovor, izvolite.
Hvala lijepa. Na tragu ovoga što je rekla i zastupnica Marić, ja dolazim iz male sredine. Tamo se učitelja još uvijek štuje i učitelj je nešto što u tom mjestu ima svoj renome. Danas nisu to samo mediji, to su i društvene mreže koje mogu u istom času objaviti bilo što. Svi ljudi koji se u tom mjestu poznaju su nekakvi Facebook ili nekakvi ostali prijatelji i zasigurno je to nešto što može bitno narušiti dio samog funkcioniranja ustanove. I upravo ovaj podatak da ne nose se svi učitelji jednako sa stresom kad ih netko prijavi, a uglavnom su to ljudi sa kojima oni skupa sjede u zbornici ili nekim drugim mjestima i zasigurno se ne nose jednako. Neki popuste pod tim pritiskom, popuste učeniku ili roditeljima, a onda imamo ono što imamo na kraju. Hvala lijepo.
Hvala. Nemate više replika. I sada je na redu gospođa Marija Selak-Raspudić. Izvolite.
Kolegice i kolege saborski zastupnici većina toga je već rečeno u prethodnim raspravama pa ću na neki način i sumirati, a možda i ukazati na neke stvari na kojima nije bio toliki naglasak. Počet ću sa jednim načelnim problemom, a to je činjenica da se zakon zadnji put mijenjao 1.1.2020. godine. Dakle, godina dana je prošla. Mi uporno dolazimo u situaciju da svako malo nadograđujemo zakone. Zar se ovo o anonimnosti nije znalo prije godinu dana ili je li se situacija doista toliko promijenila u ovih godinu dana da smo morali na ovakav način intervenirati u zakon. Ovo je ozbiljno pitanje jer se time obesmišljava rad saborskih zastupnika. Radi se o jednom gomilanju i dupliranju posla i zapravo se gubi povjerenje u institucije. Što se tiče ovih dviju izmjena koje bi trebale doprinijeti tome da imamo kvalitetnije prijave, odnosno nečemu što bi trebalo zapravo biti pretpostavka ulaženja u bilo koji postupak, a to je činjenica da svojim imenom i prezimenom, svojom osobom garantiramo za ono što pišemo. Naravno da je dobro došla promjena na tragu toga da očekujemo da osoba stoji iza svog podneska. Međutim, postavlja se i nekoliko drugih pitanja i o samom zakonu uopće, a i o stvarima koje se mijenjaju unutar ovih izmjena i dopuna. Prva je manjkavost u postupanju inspekcije. Dakle, ja sam ovdje namjerno uzela izvješće samostalnog Sektora za inspekcijski nadzor za 2019. godinu, to je bila posljednja pod navodnicima normalna godina i tu vidimo da je od 3502 podneska otvoreno 2011. neupravnih predmeta, pokrenuta 922 inspekcijska nadzora i na kraju smo došli do 482 rješenja. Dakle, vidimo jedan veliki broj opadanja postupaka. Otvoreno je pitanje je li riječ o opadanju zato što su prijave nepravovaljane ili je riječ o opadanju zato što postoje određene manjkavosti u pogledu rada, u pogledu inspekcijskog nadzora. Ja bih tu podsjetila da one odredbe koje uređuju način na koji inspekcija mora postupati na temelju kojih donosi zaključke nisu ni malo jednoznačne kao što bi se moglo pretpostaviti i omogućavaju donekle arbitrarno postupanje. Recimo radi se o tome jesu li učenici opterećeni nastavom i drugim oblicima neposrednog odgojno-obrazovnog rada u skladu sa zakonom i drugim propisom i normativima? Provodi li se postupak pohranjivanja i nagrađivanja učenika te isticanja pedagoških mjera u skladu sa zakonom i drugim propisima, te statutom odnosno općim aktom. Ispunjava li se obveza praćenja rada i napredovanja učenika itd. Mnoge od ovih odredaba su već uvođenjem e-dnevnika postale izlišne. A onda imate i vrlo opće odredbe poput ispunjava li ravnatelj odnosno stručni voditelj svoje dužnosti i obaveze. Dakle, ovdje se otvara prostor za moguće arbitrarno postupanje inspekcijskog nadzora što onda otvara i pitanje toga na koji način dolazimo do ovako malog broja prijava. Također ono što se u ovom zakonu člankom 13. koji se referira na članak 12. ne dotiče, a trebalo bi naravno tko treba odlučivati o pokretanju inspekcijskog postupka. Može li se to delegirati, ovlastiti nekoga drugoga da za određeno teritorijalno područje samostalno odlučuje o pokretanju inspekcijskih nadzora. I ako su takve stvari moguće, a to nismo ovim izmjenama mijenjali, možda se opet sjetimo za godinu dana, onda ponovno imamo pitanje toga jesmo li mi zakonom odredili na tragu ovoga jasne razloge za pokretanje postupka ili to opet ostavljamo na volju nekome čelniku pojedinačne ustanove, odnosno pojedinačnog područja koje ima inspekcijski nadzor nad tim područjem da on odluči može li ili ne mora nešto pokrenuti. Trebalo bi vidjeti što učiniti i sa duhom vremena pogotovo imajući u vidu trenutnu epidemiološku situaciju. Bilo je važno pitanje imamo li porast i postoje li uopće prijave inspekcije e-učenja. Dakle, što učiniti sa onime što se trenutno događa, na koji način to podliježe inspekcijskom nadzoru i kakvi će biti ishodi ove godine koja nas je uvelike promijenila i u ovom odgojno-obrazovnom smislu? Ovakav zakonodavni okvir koji trenutno imamo u vidu ne pruža mogućnost za takvo razmišljanje. Zaključit ću sa time da svakako da treba pomoći učiteljima i profesorima da se njihov rad ne propituje stihijski kako nekome padne na pamet, nego utemeljeno ali treba razmisliti o još nekim drugim mehanizmima koji će to kvalitetnije učiniti.
Nemate replika, hvala lijepa. Sada je na redu gospodin Rade Šimičević.
Zahvaljujem potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovani ministre sa suradnikom, kolegice i kolege. Evo, vjerujem ministre da vam je već dosta koliko ste ovdje, ali nadam se i da ste čuli nešto što bi moglo eventualno rasvijetliti vaše neke buduće namjere u izmjeni zakonodavnih okvira. Da, prosvjetna inspekcija, anonimna, ona ne bi trebala biti uzimana u razmatranje samim tim što anonimna prijava stvara nered u zbornici, a zbornica zapravo bi trebala biti mjesto ozračja, mjesto gdje će se razgovarati o učenicima, gdje će se razgovarati o stjecanju novih vještina i znanja, gdje bi zapravo primarno bilo kako putem metoda i oblika rada doći najjednostavnije i najbrže do ishoda učenja. I sama izmjena članka 13. i 16. zasigurno budi optimizam, a zapravo i vašu namjeru gospodine ministre, da se uhvatite u koštac sa još određenim problemima koji postoje u sustavu odgoja i obrazovanja, a zapravo je to temelj opstojnosti svake nacije. Obrazovan čovjek, koji zna svoj jezik koji poštuje svoj jezik, on može opstati, oni koji se izgube u internacionalizaciji svega postojećeg zasigurno nemaju budućnost i zato vas podržavam u svim namjerama koje činite na dobrobit učenika i zaposlenika u školi. Drago mi je što niste, isto tako, prihvatili bespogovorno on line nastavu i što ste u ovoj teškoj krizi zapravo forsirali nastavu u licem u lice, jer samo ta nastava zapravo može dati one rezultate i ostvariti one ciljeve koji su postavljeni ispred učenika. Dakle, za kraj, anonimna prijava može samo donijeti nered u kolektiv, nikako ne može rezultirati dobrim nalazima, ali mi moramo učiniti sve da osnažimo ulogu i nastavničkog vije a i ravnatelja kao pedagoškog rukovoditelja škole, stručne službe da osnažimo etički kodeks škole, gdje bi se doista svi oni zakoni koji su propisani i poštivali i primjenjivali u djelo. Cilj je učenik, cilj je stjecanje novih znanja i sve moramo raditi s ciljem da se to i ostvari, da učenik bude u središtu odgojno-obrazovnog sustava. Drago mi je da se ovo usvojilo i zbog onih ljudi koji su već iskazali nezadovoljstvo i vjerujem da će se pospješiti sam rad u školi, a da će se razviti komunikacija među dionicima odgojno-obrazovnog procesa na način da ako postoji određeni problem, da ga se onda riješi u jednoj zdravoj dvosmjernoj komunikaciji, a nikako da ljudi koji sjede za istim stolom idu prijavljivati ljude za nešto, na kraju krajeva, anonimne prijave su u većini slučajeva odbačene i kao takav čovjek koji je prijavio svog kolegu, on odlazi u razred i odgaja i obrazuje mlade ljude. Znači, nama u školi trebaju profesionalni, moralni ljudi koji će doista zadovoljiti trenutak u kom se nalazimo i ja pohvaljujem sve one vrijedne, marljive ljude koji to dobro i kvalitetno rade, a vama podrška za sve buduće korake koje radite u Ministarstvu i vjerujem da imate i snage, energije i znanja da ćete ovaj sustav učiniti još boljim. On je dobar, ali ga vi i vaši suradnici sigurno možete učiniti još boljim na zadovoljstvo svih dionika odgojno-obrazovnog sustav, i jasno društvene zajednice koja je živo zainteresirana da sustav funkcionira na kvalitetan i dobar način. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Sada je na redu gospođa Marijana Puljak, koja će govoriti završno u ime Kluba zastupnika centra i GLAS-a. Izvolite.
Zahvaljujem predsjedavajući. Evo, kako je sve manje-više rečeno, ja ću samo kratko još jedanput kazati da je ovaj Zakon korak naprijed, dakle u rješavanju anonimnih prijava nastavnika i da se evo, trebamo svi skupa potruditi više i kao društvo i sve institucije, Ministarstvo, da zaista vratimo ugled našim nastavnicima i učiteljima, jer kao što smo rekli, obrazovanje, znanost i obrazovanje temelj su svakog modernog društva, a u tome zapravo najveću ulogu igraju i nastavnici i učitelji. Dakle, do drugog čitanja bi svakako trebalo razjasniti ovaj dio iz obrazloženja u kojem ponovo se pojavljuje pojam „nepoznati prijavitelj“, odnosno podnositelj predstavki, dakle, da ono budemo zaista sigurno da inspekcija zaista dužna, je li zaista dužna ne postupati po anonimnoj prijavi ili je to ostavljeno na procjenu inspekciji. Bez obzira na ishod i rezultat prijave, smatramo da nastavnik treba dobiti na neki način satisfakciju, barem u obliku isprike ako se prijava pokaže neosnovanom. Svi koji rade u školi znaju kako se nastavnik osjeća poniženim, bez obzira na ishod same prijave. Spominjala sam ravnatelje ranije u govoru, dakle često i ravnatelji dolazak inspekcije doživljavaju osobno, jer osim što se, kad inspekcija dođe u školu osim što provjerava rad nastavnika, provjerava vrlo često i rad ravnatelja, pa se nakon odlaska inspekcije, evo kažu nam, događa da onda ravnatelj se onda na neki način osve uje nastavniku zbog kojeg je inspekcija došla, tako se onda nastavnik osjeća dvostruko kažnjen. Trebalo bi i jasno naznačiti da, ako nije bilo nikakvog temelja za prijavu, da se to onda evidentira u personalnom dosjeu nastavnika u školi. Dakle da ne stoji da je bilo prijava, ako ta prijava nije imala temelja. Još jedanput ću naglasiti, prosvjetna inspekcija mora bolje raditi, brže i savjesnije kad nastavnici prijavljuju rad ravnatelja. Ključ reforme, osim što je dobar učitelj, dobar nastavnik, je svakako i dobar ravnatelj, iza dobrog ravnatelja stoji dobar kolektiv i u konačnici ono što je najbitnije, učenik i kvalitetno obrazovanja. Iskoristit ću sad evo ovdje ovu priliku i kazati još jednu temu, odnosno postaviti pitanje, a to je licenciranje ravnatelja. S time se već pokušavalo nekoliko puta, zadnji pokušaj je 2016. godine, odnosno tadašnji ministar Barišić je to odgodio do 2021. godine, evo nas sad u 21. godini, dakle nije se ništa promijenilo. U samom sklopu procesu profesionalizaciju uloge ravnatelja, odmicanje od, ja bih rekla ralja političkih stranaka, licenciranje se vidi kao jedan način rješavanja tog problema, da se ravnatelj dakle ne bira po nekom političkom ključu, već prema stručnosti i svojim kvalifikacijama, iskustvu i znanju. Dakle, treba licenca služiti, treba služiti ako bi odvojila ravnatelja po kvaliteti, ovako je samo potrebno imati dobru političku podlogu. Možete sjediti u ravnateljskoj fotelji po nekoliko mandata, jer broj mandata nije ograničen, za razliku od ostalih nositelja odgojno-obrazovne djelatnosti, ravnatelji škola i drugih odgojno-obrazovnih ustanova su ostavljeni u sustavu obrazovanja kao funkcija, ne kao kvalifikacija. Evo to je jedno pitanje, dakle evo, podržavamo ovaj Zakon i podržavamo sve što ide u smjeru toga da ojačamo ulogu nastavnika i učitelja u ovom društvu. Hvala.
Gospođa Marija Selak-Raspudić. Završno u ime MOST-a.
Kolegice i kolege, još nekoliko konkretnih otvorenih pitanja na tragu ovih prijedloga Zakona o izmjenama Zakona o prosvjetnoj inspekciji. Prvo se odnosi na članak 1. i na pitanje hoće li se provjeravati identitet prijavitelja prije pokretanja postupka, dakle, osim što se uvjetuje imenom i prezimenom, adresom itd., hoće li se odmah upustiti u komunikaciju s konkretnom osobom koja je prijavio ili će se gledati samo kvaliteta prijave, što omogućuje ponovno nekakvu anonimnost na tragu lažnih profila, što je popularan način postupanja danas. A drugo pitanje, odnosi se na članak 2. Dakle, ovdje se obvezuje da se mora čuvati tajna, postupati tako da se ne ugrozi zakonom ili drugim propisom utvrđena tajna onoga tko je prijavio, dakle u ovom dijelu koji nije anoniman za inspektora. No, nigdje se ne propisuje koje su posljedice, ako ta tajna iscuri, jer i na tragu onoga što je kolegica Bedeković rekla, mi zaista imamo danas situaciju u praksi da kada dolazi inspekcija svi jako dobro znaju o čemu se radi, kome je upućena, a pretpostavlja se i tko je prijavio,. Dakle, ukoliko će takvi podaci curiti, bi li trebalo i u Zakonu, a ne nekim podzakonskim aktima direktno formulirati i način na koji će se penalizirati oni koji su za to odgovori? Toliko o ovom dijelu. Budući da smo ovdje u prilici razgovarati o odnosu anonimnosti unutar odgojno-obrazovnog sustava, iskoristila bih ovih nekoliko minuta da upozorim na problem anonimnosti i njegove posljedice i u visokom obrazovanju, pa i zapravo uputim jedan upit oko toga možemo li nešto mijenjati i na tom tragu. Naime, u visokom obrazovanju, mi smo svjedoci toga da anonimne ankete koje ispunjavaju studenti određuju mogućnost našeg znanstvenog, odnosno znanstveno-nastavnog napredovanja. Te ankete su u potpunosti anonimne, dakle, studenti ne otkrivaju svoj identitet, naravno ne samo profesor, on ga ne bi trebao niti znati, niti ga otkrivaju onome tko će provoditi taj postupak, pod navodnicima, inspektoru. Time dovodimo, dolazi do neke asimetrije, određene asimetrije zapravo u odgojno-obrazovnom sustavu, gdje profesor svojim imenom i prezimenom stoji iza svog postupanja, dok student koji je punoljetna osoba može na tragu nekakve anonimnosti potpuno, bez ikakvih posljedica, pa čak i bez neke temeljne odgovornosti odlučivati o sudbini tog istog profesora. Asimetrija se sastoji u tome da mi polazimo od nekakve nulte pozicije koja nije nulta za obje uključene strane. Ta pozicija pretpostavlja dobrog studenta i lošeg profesora, dakle, dobri student zato što mi vjerujemo da će on, makar i to činio anonimno dati svoje najbolje, stručno i objektivno mišljenje o radu profesora, a loš profesor zato što mislimo da onaj koji kritizira tog profesora ni na koji način ne mora obvezati, pa ni vlastitim imenom i prezimenom, barem u ovom drugom dijelu, da bi tu istu kritiku tome profesoru uputio. Osobno imam dobra iskustva sa studentskim anketama u smislu ocjena koje sam dobivala, tako da ovo ni na koji način nije osobno motivirano, međutim, ono što je također jedan veliki dio tih anketa i zbog čega ovo pitanje anonimnosti koje ovdje govori se o odgojno-obrazovnom sustavu do razine srednje škole, a ja ga dižem ovdje i na pitanje visokoškolskog obrazovanje i njegovo funkcioniranja, osim što ima konkretne posljedice za samog nastavnika vidljivo i u tome kako mi dobivamo te ankete povratno, da se doista ta anonimnost koja se studentima omogućuje uvelike iskorištava od strane studenata, tako da oni daju različite komentare, koji nikakve veze nemaju s obrazovanjem koje im pruža pojedini nastavnik, tiču se i njegovog stila odijevanja, osjećaja, ne znam, emocionalnog stanja učenika i različitih drugih komentara koji studenti smatraju da u tom trenutku mogu staviti unutar nečega što je ozbiljan dokument i što kasnije se traži kao dokaz kvalitetnog nastavnog programa pojedinog znanstvenika i utjecat će dalje na njegov izbor i reizbor. Dakle, doista trebamo promisliti koje mjesto anonimnosti u sustavu, na koji način ona utječe na rad odgojno-obrazovnih djelatnika, ali ako smo ovdje promislili na razini predškolskog, osnovnoškolskog i srednjoškolskog obrazovanja, promislimo i na razini idući put visokoškolskog obrazovanja, pogotovo zato što se ta anonimnost uzima u obzir, ima konkretne posljedice za nastavno napredovanje profesora koji rade na sveučilištu. Hvala.
I na kraju, u ime predlagatelja, ministar znanosti i obrazovanja, gospodin Radovan Fuchs. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, cijenjene zastupnice i zastupnici, vrlo kratko, hvala vam na ovoj vrlo konstruktivnoj diskusiji. Ponovno smo zabilježili, pribilježili vrlo interesantna gledišta i sigurno ćemo u budućem vremenu nastojati ih što bolje primijeniti u pisanju novog Zakona o prosvjetnoj inspekciji, za kojeg sam najavio da će uslijediti nakon što se donesu neki drugi zakonski akti i zakoni koji reguliraju osnovno i srednjoškolsko obrazovanje. Ovaj, ova izmjena i ova dva članka idu u prvom redu in favorem nastavnicima i onim ljudima u školi koji su dosta često bili izloženi anonimnim prijavama po kojima je prosvjetna inspekcija postupala, a da pri tom u puno slučajeva, takve prijave nisu bile opravdane. Kad govorimo zašto nismo zabranili kompletno anonimno prijavljivanje, to je zbog toga što se ono u načelu ne može zabraniti, jer ne možete nikome zabraniti da podnese krivičnu prijavu protiv nekoga u nekoj školi po kojoj će onda drugi organi postupati, a jednako tako mislim da bi bilo krivo kompletno isključiti mogućnost anonimne prijave, ako uzmete u obzir i postojanje situacija u kojem netko nekoga može prijaviti zbog spolnog uznemiravanja ili bludnih radnji i sigurno da bi takva anonimna prijava bila pažnjom razmatrana od strane inspekcije. Inspekcija, rekli smo, nema dovoljno ljudi, mi zato i razmišljamo da Zagreb podijelimo u dva ureda. Zagreb 1 i Zagreb 2, jer je jako puno škola a malo inspektora. Kad govorimo o zaštiti podataka, to je bilo jedno od pitanja svojevremeno, ako procuri neki podatak tko je prijavio, u onom formularu u kojem mora biti adresa i ime i prezime koje je provjerljivo, onda inspekcija će provjeriti da li je tu zaista osoba koja je prijavila, međutim, zato smo i onom izmjenom pojačali kategoriju službene tajne, a kategorija službene tajne štiti se i regulira drugim zakonima, prema tome, ukoliko dođe do, ajmo reći onako literarno rečeno, do curenja podataka, u tom slučaju se uključuju se drugi organi koji ispituju i onaj činovnik snosi određene sankcije, prema tome, mislim da ovim izmjenama, predloženim, ćemo ipak donekle vratiti dignitet nastavnicima, a evo kolegici, odnosno uvaženoj zastupnici Selak, da odmah odgovorim, da pitanje nadzora nad djelovanjem unutar visokoškolskog sustava je itekako značajna stvar, ali ipak, vratimo se nazad na onu kategoriju autonomije, to bi trebalo biti regulirano internim aktima kvalitete, jer prosvjetna inspekcija u ovom obliku i onaj dio kojeg se tiče ovog zakona, tu ne spada u nadležnost, njoj ne spada u nadležnost visokoškolski sustav. Evo, hvala vam lijepa na raspravama i drago mi je da smo čuli danas podršku izmjenama ovog Zakona. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Zaključujem raspravu i glasovat ćemo kada se steknu uvjeti. Sljedeći je prijedlog zakona broj 79. Znači - Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sportskoj inspekciji, prvo čitanje, P.Z. br. 79; Predlagatelj je Vlada Republike Hrvatske na temelju članka 85. Ustava RH i članka 172. Poslovnika Hrvatskog sabora. Znači radi se o prvom čitanju i primjenjuju se odredbe koje se odnose na prvo čitanje. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za obitelj, mlade i sport. S nama je državni tajnik u Ministarstvu turizma i sporta, gospodin Tomislav Družak, hoćete nas upoznati s osnovnim karakteristikama ovoga Zakona? Da, izvolite.
Zahvaljujem uvaženi gospodine predsjedavajući, uvažene gospođe zastupnice i gospodo zastupnici. Dozvolite mi da evo, u uvodnom dijelu u stvari nas sve zajedno uvedem u Prijedlog ovoga Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sportskoj inspekciji. Dakle, Zakonom o sportskoj inspekciji koji danas predstavljamo i koji je predmet današnje rasprave u okviru prvog čitanje uređene su ustroj, opis poslova, način i metode rada, prava, dužnosti i ovlasti djelatnika sportske inspekcije. Obzirom da sportski inspektori koji rade u okviru sportske inspekcije obavljaju nadzor nad primjenom i provedbom Zakona o sportu, te temeljem toga zakona donesenih propisa sa svrhom i ciljem osiguranja zakonitog funkcioniranja sustava sporta u Republici Hrvatskoj, neophodno je osigurati i zakonsku podlogu za njezinu ujednačenu, učinkovitu i brzo postupanje. Dozvolite mi da kratko pojasnim zašto sada predlažemo ovaj Zakon o izmjenama i dopunama zakona o sportskoj inspekciji. Nacionalnim programom reformi za 2019. godinu u okviru reformskog projekta unapređenje javne uprave utvrđena je mjera 144. decentralizacija i racionalizacija. Slijedom navedene reformske mjere donesen je Zakon o sustavu državne uprave u čijim je prijelaznim i završnim odredbama ili točnije u članku 67. navedenog Zakona propisano da Uredi državne uprave u Županijama, ustrojeni na temelju Zakona o sustavu državne uprave nastavljaju s radom do stupanja na snagu posebnih zakona kojima će se pojedini poslovi državne uprave iz nadležnosti Ureda državne uprave povjeriti Županijama, izuzev poslova upravnog i inspekcijskog nadzora, te nadzora nad zakonitosti provedbi općih akata a koji će se ovisno o upravnom području staviti u nadležnost tijela državne uprave. U skladu s navedenim Zakonom o izmjenama Zakona o sportskoj inspekciji koji je stupio na snagu 1.1.2020. godine poslovi inspekcijskog nadzora u prvom stupnju, koji su do sada bili u, do tada bili u nadležnosti Ureda državne uprave u Županijama, odnosno u gradskom kontrolnom uredu Grada Zagreba, stavljeni su u nadležnost tijela državne uprave nadležne za sport, odnosno tadašnjeg Središnjeg državnog ureda za šport. Zakon je, kao što vam je poznato donesen u hitnoj proceduri zbog potrebe usklađenja sa novim Zakonom o sustavu državne uprave, te se nije moglo intervenirati u ostale odredbe navedenog Zakona, a koje su bile nužne radi novog ustroja sportske inspekcije. Obzirom da se postupanje sportskih inspektora u uredima državne uprave i gradskom kontrolnom uredu Grada Zagreba u određenim fazama postupka razlikovalo od postupanja državnih sportskih inspektora Središnjeg državnog ureda za šport, koji je u međuvremenu prestao sa radom, danom stupanja na snagu Zakona o ustrojstvu i djelokrugu tijela državne uprave, a čije je poslove iz njegovog djelokruga preuzelo Ministarstvo turizma i sporta, sukladno ustrojstvu i djelokrugu propisanim tim Zakonom, potrebno je odredbe Zakona o sportskoj inspekciji, temeljem kojih je moguće donošenje različitih odluka o istim upravnim stvarima precizirati i jasno definirati kako bi se, kao što sam već rekao, osiguralo ujednačeno postupanje sportskih inspekcija. Predloženim zakonskim rješenjima Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sportskoj inspekciji preciziran je završetak postupka inspekcijskog nadzora, utvrđen je kraći postupak, kraći rok za izdavanje rješenja, utvrđena je obveza usklađenosti pojedinačnih akata, pravnim osoba iz sustava sporta sa općim aktima i Zakonom o sportu, te je predviđena zabrana obavljanja sportskih djelatnosti, pravnoj ili fizičkoj osobi iz sustava sporta koja nije upisana u Registar sportskih djelatnosti. Isto tako, odredbe Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sportskoj inspekciji, koje se odnose na pokretanje prekršajnog postupka, terminološki su usklađene sa odredbama Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sudovima i Zakonima o područjima i sjedištima sudova, koji su stupili na snagu 1. siječnja 2019. godine, a temeljem kojih je proširena stvarna nadležnost općinskih sudova i na prekršajno sudovanje, te je provedeno spajanje općinskih i prekršajnih sudova u Republici Hrvatskoj. Vezano uz ovaj navedeni Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sportskoj inspekciji kroz prethodno provedenu raspravu nisu utvrđene nikakve nesuglasice, niti su uočena bitna suštinska pitanja koja bi se morala dodatno usuglašavati, te smo mišljenja da je on još jedan korak u poboljšanju sustava sporta. Želim na kraju još naglasiti da je u tijeku priprema novog Zakona o sportu, čije je usvajanje predviđeno kroz plan zakonodavnih aktivnosti Vlade Republike Hrvatske u zadnjem kvartalu ove godine. Kako bi se stvorili zakonski uvjeti za provođenje svih zacrtanih ciljeva i mjera predviđenih Nacionalnim programom športa, donešenim 2019. godine, sa rokom od 2019.-2026. Zahvaljujem na pozornosti.
Imate nekoliko replika. Prvu repliku je tražila gospođa Andreja Marić.
Hvala lijepa poštovani državni tajniče. Sportska inspekcija ima svoj djelokrug poslova koji su definirani prema Zakonu o sportu, odnosno samoj sportskoj inspekciji. Zanima me da li nam možete reći koji se zapravo zakoni, odnosno propisi najviše krše kada sportska inspekcija dođe u nadzor klubovima, da li su to, ne znam, liječnički pregledi, upis u Registar, financijske komponente ili što. Evo da li nam možete to malo raščlaniti. Hvala.
Izvolite odgovor.
Dakle, imamo jednu preciznu izrađenu analizu svih aktivnosti, odnosno svih otkrivenih nesukladnosti djelatnika koji rade u sustavu sporta, odnosno tijela koja rade u sustavu sporta sa Zakonom o sportu i ostalim drugim aktima koji to reguliraju, uglavnom je riječ najviše o neusklađenosti Statuta sa Zakonom o sportu, znači tu je bilo puno propusta, tu je sportska inspekcija otkrila jako puno nelogičnosti, dakle bilo je i pitanja provedbe izbora u pojedinim sportskim udrugama, to je često prigovor. Bilo je prigovora, naravno i upotrebe, odnosno korištenja svojih aktivnosti sportskih trenera koji nisu imali određenu zakonsku osnovu za provedbu, obnašanje tih aktivnosti. Hvala.
Hvala lijepa. Gospođa Selak-Raspudić.
Uvaženi kolega. Za razliku od prosvjetne inspekcije, o čijem djelovanju možemo pročitati u izvješćima Ministarstva znanosti, o izvješćima sportske inspekcije ne znamo ništa. Zašto Izvješća sportske inspekcije nisu javno dostupna? Nakon što sam pretražila cijeli internet, ja sam pokušala doći do ovlaštenih službi, riječ je o državnom uredu, da bih dobila Izvješće sportske inspekcije za proteklu godinu ili za bilo koje razdoblje, jer je to jedini dokument na temelju kojega mi možemo raspravljati o tome što je u Zakonu dobro i što moramo popraviti. Međutim, nisam dobila navedeno Izvješće, a ni ne mislim da bi ga posebno trebala tražiti, mislim kao i za sva ostala tijela koja su državna da bi ono trebalo biti javno dostupno. Zašto to nije slučaj?
Odgovor, izvolite.
Kao što sam rekao, dakle sustav sportske inspekcije je ustrojen na ovaj način 1.1.2020. godine. Mi smo pratili i izvršavali i pratili realizaciju rada državne uprave po županijama, dakle zato i idemo u ovu izmjenu da uskladimo naprosto postupanja jer su na drugi način postupali sportski inspektori u županijskim uredima, sportske inspekcije odnosno državni inspektori na nivou središnjeg državnog ureda za šport. Mi imamo završena izvješća, mislim da će biti za ovu prošlu godinu tj. za 2020. godinu kroz nekih 10-15 dana to izvješće i objavljeno na našim stranicama pa prema tome biti će dostupno apsolutno svima.
Gospođa Anka Mrak Taritaš.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Uvaženi državni tajniče, dakle mi smo dobili jedno vrlo, vrlo škrto obrazloženje odnosno ocjenu postojećeg stanja i ono što se ovim zakonom mijenja. Da bih mogli uopće vidjeti sve te elemente i ostalo mene zanima jedna druga stvar. Koliko uopće u Hrvatskoj postoji sportskih inspektora, koliko ste ih vi imali u uredu, središnjem uredu, a koliko ste ih imali na županijskoj razini pa ste ih sad preuzeli? Pri tom spominjem da je bila jedna velika reforma velikog državnog inspektora tu su sportski inspektori ostali izvan, ispod, izvan toga i koliko oni otprilike nadzora rade godišnje? Da li su ti nadzori, postoji neki plan nadzora ili se radi po nekakvim prijavama? Kako uopće sportski inspektori djeluju na terenu? Hvala lijepo.
Izvolite odgovor.
Dakle ovako, što se tiče samog broja sportskih inspektora u Središnjem državnom uredu za šport kao državni sportski inspektori bila su slovom i brojkom zaposlena 3 osobe, znači 3 državna inspektora dok je ukupno 20 sve skupa zajedno znači sportskih inspektora ovog momenta 23. Nažalost jedan broj sportskih inspektora koji su bili u uredima županijskim su rađe ostali od 1.1. ostali raditi u tim županijskim uredima nego što su prešli u sustav sportske inspekcije. I mi činjenica je ovaj čas imao problem sa brojem sportskih inspektora jer kada gledamo s jedne strane broj sportskih udruga i pravnih osoba u sustavu sporta koje se trebaju kontrolirati i s druge strane kada gledamo broj sportskih inspektora onda doista to postavlja, postavlja se jedna veliki problem. Naravno da mi radimo i godišnji plan [[Upadica: Hvala.]] sportske inspekcije, ali isto tako radimo izvanredno po ad hoc prijavama i [[Upadica: Hvala lijepo.]] po ad hoc slučajevima koji nam dođu kao predmet za obradu.
Hvala lijepo. Gospodin Ivan Ćelić.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Poštovani državni tajniče kada se donosio Zakon o sportskoj inspekciji 2012. godine tada je to pompozno najavljivano da je to USKOK za sport, nekako se nije moglo odoljeti dojmu da je u to vrijeme sportska inspekcija trebala tadašnjoj administraciji poslužiti za određena politička razračunavanja, vidjeli smo da se dogodilo jedno veliko ništa. Mislim da treba raditi na afirmaciji sportske inspekcije. To su ljudi koji trebaju imati Zakon o sportu u malom prstu i mislim da se kroz ovo razdoblje, vjerujem da će biti i još daljnjih pomaka u unapređenju sportske inspekcije. Mislim da se u ovom razdoblju od kad je donesen Zakon o sportskoj inspekciji može vidjeti napredak koji nudi bolju kvalitetu sporta i bolje uvjete i za sportske djelatnike i za same sportaše.
Hvala. Izvolite odgovor.
Zahvaljujem na pitanju. Dakle, što se tiče sportske inspekcije ja moram reći sa ponosom da su sportski inspektori, sportske inspektorice apsolutno samostalni u svome radu, dakle niti njihov prvi nadređeni nema pravo niti uvida u cijeli tijek postupka do samog konačnog rješenja i oni rade definitivno samostalno. Kao što ste rekli uvaženi zastupniče to pompozno najavljivanje nažalost nije ili na sreću nije urodilo onim nekakvim početnim namjerama i željama i planovima koji su tada bili prezentirani svekolikoj hrvatskoj javnosti. Sportski inspektori kao što sam rekao rade samostalno i oni su i tada radili samostalno i nisu mogli raditi niti biti u funkciji nikakve politike, nikakvog diktata i oni neće biti ni u budućnosti u toj funkciji nego će raditi isključivo po zakonu odnosno po savjesti kako, što od njih traži naprosto Zakon o sportu.
I na kraju gospodin Miro Bulj.
Hvala lijepo. Državni tajniče za sport, sportski klubovi u RH su inače u problemu poglavito sad ova korona kriza gdje neki određeni sportovi se mogu održavati, neki ne mogu, tako da je konfuzija poglavito mladi ljudi koji se bave sportom, mlađe kategorije. Sport bi trebao težiti zdravlju i pozitivnom primjeru življenja i naravno ophođenja, socijalizacije. Međutim, uz ovaj zakon trebalo bi naći elemente na koji način sankcionirati one u svečanim ložama koji nazdravljaju sa šampanjcima, a kad ih se pravosudna tijela progone onda odu u drugu državu BiH, dok navijače koji prate to pa i sportaše zbog tog što popiju jednu pivu tretiraju kao najvećega kriminalca. Razumijem intenciju ovoga zakona, međutim vaše obrazloženje i odnos prema sportu i klubovima u Hrvatskoj danas je apsolutno nepravedno i naravno kontradiktorno.
Hvala. Izvolite odgovor.
Zahvaljujem na pitanju, no nažalost ne bi se složio s ovom konstatacijom. Ako je ikome stalo, a to je i javno i jasno pokazano ovoj Vladi da je itekako stalo do sporta, sportskih klubova koji čine ustvari i temelj sporta. To se je dokazalo i pokazalo ove, ove prošle godine naime u proljeće i ljeti kada je došlo do lock down-a i zatvaranja cjelokupnog sustava života u Hrvatskoj pa samim time i sporta, gdje je Vlada iznašla sredstava da je sa više od 40 miliona kuna direktno intervenirala u sustav sporta i onima koji doista čine i nose taj sport u RH. Pa prema tome mislim da je ustvari i na taj način, a evo i sada su u tijeku mjere koje provodimo, koje provodi ova Vlada u sačuvanju radnih mjesta u sustavu sporta, također su jedan dokaz da Vladi itekako stalo do sporta.
Hvala lijepa, nemate više replika. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Prelazimo na raspravu, najprije otvaram raspravu, najprije po klubovima, prva je gospođa Anka Mrak Taritaš u ime Kluba zastupnika Centra i GLAS-a naravno, izvolite.
Hvala vam lijepo poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Uvaženi državni tajniče sa suradnikom, dakle pred nama je Prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sportskoj inspekciji relativno kratak i ja bih rekla relativno jednostavan. Ali dopustite nam kad imamo takav zakon da on zasigurno iziskuje i jako puno i pitanja i traži se i dosta i odgovora. Sport rijetko i tema sporta rijetko dolazi u ovu sabornicu i ja moram priznati da se posebno veselim ovo što ste najavili da ćemo u zadnjem kvartalu ove godine imati Zakon o sportu jer zasigurno je važno da ga imamo i s njim možemo neke stvari definirati. Ono što sam ja moram priznati očekivala i to je ono što sam vam u pitanju i postavila, bilo bi bolje da smo dobili nekako malo više mesa u ovom obrazloženju, koliko imate inspektora, u čemu je problem, što se dešava i jedna od velikih reformi koja bila provedena u bivšem sazivu sabora odnosno bivša stara nova Vlada je bila stvaranje velikog državnog inspektorata. Tada ta inspekcija, dakle i sad vidimo da postoje neke inspekcije koje nisu u ušle u taj državni inspektorat. Uvijek je veliko pitanje da li nisu ušle zato što su zaboravljene ili nisu ušle zato što je bila takvo razmišljanje da te inspekcije ne trebaju biti nego trebaju biti direktno vezane sa varijantom odnosno s opcijom nadležnog ministarstva. Ja moram priznati mene posebno veseli da je sport dobio svoje ministarstvo. Dakle, važnost sporta od najranije životne dobi je izuzetno važno. Država na taj način i politika koja upravlja državom šalje neke poruke. Sad nešto malo oko ovog zakona. U obrazloženju vi kažete da je bila različita praksa i da je potrebno zakone detaljnije definirati jer da su bili donošenje različitih odluka o istim upravnim stvarima. Ja moram priznati da mene to osobno malo zbunjuje jer mi imamo Zakon o općem upravnom postupku, taj ZUP odnosno zakonodavstvo je isto i moraju primjenjivati svi. Dakle to se je moglo i regulirati kroz nadzor i kroz ostale stvari, dakle ono što je primijećeno je očito primijećeno da kad su bili inspektori na razini lokalno odnosno bili su regionalnog i lokalnog da su različite odluke donosili i da vi sad te neke stvari rješavate. Ja mislim da je to jednostavnije sad i riješiti jer su vam svi inspektori vaši inspektori da tako kažem pa nemate sad više nekakav odnos da delegirate posao, pa on ode, pa on ne ode jer su vrlo zanimljivo da ste mijenjali norme u kojem roku oni trebaju donijeti rješenje, jer je očito inspektor bio, nešto je utvrdio, napisao neki zapisnik i otišlo je u povijest, u povijesne slojeve nekakvih ladica i nikad nije došlo do kraja. Zašto to govorim? Govorim zato što mi uvijek kad je riječ o bilo kojoj inspekciji, uvijek inspekciju doživljavamo kao neko koji dođe i koji kažnjava, ja tako nisam nikad doživljavala i neću nikad doživljavati inspekciju. Ja inspekciju doživljavam da oni između ostalog, da moraju imati velika znanja, da moraju imati velika iskustva i da u svom kad dođe u nadzor prvi put on mora imati i savjetodavno odnosno da oni kod kojih on dođe da mu postavljaju pitanja i da ima niz dilema. Dakle, imate sad jednu situaciju koja je u sportu skoro svi, ja govorim ne o klubovima govorim o savezima. Svi vam sportski savezi imaju u svojim statutima, koji su stari, jednu odredbu koja govori o tome, a ja mogu reći da imam neko iskustvo jer sam bila na čelu jednog saveza pa onda znam što znači statut, što znači skupština, što znači sve ostalo, što znači da vi vrlo teško možete mijenjati statut jer statut možete mijenjati na skupštini i uvijek imate puno više protiv nego za, ali to su druge teme za neki drugi razgovor. Dakle, oni imaju da izborne skupštine za novo rukovodstvo saveza se rade u godini u kojoj je olimpijada. Godina u kojoj je bila olimpijada, nije bilo olimpijade, izborne skupštine vi ne možete obaviti jer prema tumačenju možete kad je riječ ustvari o političkim tijelima, ali ne kad je stvar o ovim udrugama, to nisu, zbog epidemioloških mjera, nisu, ne mogu to ni fizički odraditi i sad zapravo nema izbornih skupština, staro rukovodstvo koje je bilo, dakle koje upravlja, nastavlja upravljati i dalje jer je tako i tumačenja i svega ostalog, jer statut, po statutu nije bilo predviđenih izvanrednih okolnosti kao što je korona. Dakle, to nitko nije mogao predvidjeti, tako da se tu nalaze u nekakvoj neprilici. I bilo bi jako dobro da postoji recimo jedna uputa od strane ministarstva zajedno sa inspektorima što činiti odnosno ili se ta ili se budući da će ove godine biti olimpijada što je izvanredno, a oni svoj statut imaju vezano s godinom olimpijade da se to sve zajedno prolongira. Dakle, ono što vam hoću reći, vi ste ovdje išli riješiti neke stvari koje ste imali očito problema, da netko tko radi svoj posao mora odraditi do kraja. Dakle, kad izaže inspektor van, napiše zapisnik, rezultat njegovog zapisnika je donošenje nekog rješenja u nekom roku jer vi to ovim izmjenama zakona zapravo to kažete, odradite posao do kraja. Ali ono što zaista bi trebalo voditi računa, a to je o novom Zakonu o sportu. Dakle, da mi svi vidimo onaj vrhunski sport i tamo nam je kupuju se da ne kažem i novi televizori i sjedi ispred ekrana kad je dobro. Ali da bi bilo dobro, da bi bilo vrhunskog sporta treba biti puno rada, puno energije svih sportskih djelatnika koji sad u doba korone su vrlo teško radili. Vi niste mogli raditi s djecom, djeca su čučala doma, doveli ste se u situaciju dakle i treneri koji su imali različita obrazovanja jer su različita obrazovanja stekli temeljem različitih, neki su završili fakultet koje se u moje doba zvao DIF, a sad je KIF, neki su završili neke tečajeve koji su bili od strane, dakle imate različitih i ja moram priznati da pohvaljujem tu ideju da se svi ti sportski djelatnici koji jesu koji sjede doma ne mogu raditi svoj posao da je bilo nadoknađeno, ali ono što ćemo sigurno vidjeti kao posljedicu ove priče korone je zasigurno djeca koja su čučala doma, koja se nisu kretala, koja nisu mogla raditi, dakle nisu mogli biti uopće u onim bazičnim, nisu imali ni tjelesnog odgoja, a kamoli što drugo. Ja moram priznati da sam u nekoliko navrata resornog ministra Beroša, koji je resorni ministar vezan uz temu korone pitala za pojedinačne sportove, nikad mi nije bilo jasno i neće mi ni dalje biti jasno. Dakle, definirano je da sportovi ovisno o kategoriji, vi imate neke sportove gdje ta djeca uopće i dobri sportaši ne mogu doći u kategoriju jer su kategorije tako postavljene i oni bili su, dakle odnos kad imate nekog tko se ne znam baca koplje odnosno dakle samo je odnos sportašice i trenera čak i na razini srednje škole, ako nije bio kategoriziran nije se mogao s tim baviti, ali to smo sam smanjenjem epidemioloških mjera odnosno maknuli. Ali postoji jedna stvar o kojoj molim da posebno vodite računa, a to je slijeće. Nama je ovo godina Olimpijskih igara u Tokiu. Neki sportaši će otići u Tokio znatno ranije jer će tamo već biti predolimpijska natjecanja. Mi imamo sad situaciju da vidimo da su se razno razni ljudi po razno raznim uvjetima cijepili. Morate sad organizirati cijepljenje sportaša, cijepljenje sportskih djelatnika, jer najgore što nam se, dakle za vrhunski sport da bi on uopće bilo tko, čak i ekipni sportovi da ne kažem pojedinačni dobili mogućnosti da idu na olimpijske igre u njih su uloženi milioni, kroz godine su uloženi milioni, što novaca obitelji, što njihovih novaca, što općina, gradova, dakle i oni moraju ne samo doći na olimpijske igre, najprije …/nerazumljivo/… mogući oni, njima se ne smije desiti, ne smije nam se desiti da nam dođe sportaš na olimpijske igre sa koronom odnosno Covid-19, čak ne smije se desiti ni njegov trener, a ni ona ekipa koja je budući da su se svi pripremali za olimpijske igre koje su trebale biti prošle godine točno se zna tko ide u Tokio. Mi imamo olimpijske, dakle znamo koji idu, zadnja takmičenja, zadnji izbori se rade u ovom vrijeme. U nekim pojedinačnim sportovima će se to zaista preklapat, ali dajte organizirajte. Mi vidimo sad je i o predsjedniku HGK, da ne kažem i o rektoru, da ima mogućnost ovakvog i onakvog cijepljenja, organizirajte cijepljenje ministarstvo. Mi imamo sad Ministarstvo sporta, sportaši imaju svoje ministarstvo, dogovorite sjednite sa stožerom i organizirajte cijepljenje sportaša, sportaša i oni savezi koji toga svjesni svoje olimpijce su krenuli molit na županijskoj razini pa pišu dopise, cijepite mi olimpijce [[Upadica: Hvala.]] to ne smije bit pojedinačno, to mora biti organizirano. Hvala lijepo.
Sada je na redu gospodin Hrvoje Zekanović, u ime Kluba Hrvatskih suverensita, nema ga, gubi pravo. U ime Kluba zastupnika MOST-a govorit će gospođa Marija Selak Raspudić.
Kolegice i kolege saborski zastupnici, uvaženi potpredsjedniče sabora, uvodno su započeti sa onime što sam postavila kao pitanje. Dakle, dozvolite da mi koji smo tek započeli sa svojim radom u saboru i koji smo vrlo ozbiljno shvatili našu ulogu zakonodavca, koji smo se iznenadili kojom brzinom se donose zakoni, a još više brzinom kojom se mijenjaju da još uvijek mislimo da treba taj posao raditi odgovorno i da je prvo pitanje koje sam sebi kao saborska zastupnica postavila kada sam trebala spremiti govor o izmjenama i dopunama Zakona o sportskoj inspekciji, pitanje kako radi sportska inspekcija, što su njezine ovlasti, što možemo naći u Zakonu o sportskoj inspekciji, ali kako su te ovlasti primijenjene na teren, kojih je postupanja bilo više, kojih je postupanja bilo manje i što onda u zakonodavnom okviru možemo učiniti, što možemo promijeniti da bismo olakšali posao sportske inspekcije? Ja odgovorena ta pitanja nisam dobila, zato što izvješća za prethodnu godinu nema. Nisam ga uspjela dobiti niti na službeni zahtjev. Izvješće bi trebalo biti javno dostupno i evo ukoliko će doista biti dostupno kao što nam je sada obećano, ja bih posjetila da je ono trebalo biti dostupno prije nego što mi razgovaramo o bilo kakvim izmjenama i dopunama ovog zakona jer mene doista zanima na temelju kojih argumenata će ostali pristupiti ovoj raspravi ako nemaju sve one podatke koje trebaju da bi dali nekakav suvisao doprinos tome kakav nam zakonodavni okvir treba. Možemo se kao što je očito često običaj u saboru praviti da imamo neku raspravu. Onaj supstancijalni doprinos ovdje smatram da neće biti dovoljan, no podsjećam to nije naša krivnja to je krivnja onih koji nam nisu omogućili uvid u izvješće ili ako već nema uvida u izvješće barem onda u ovom uvodu obrazloženju zakona detaljnije pojasnili kakva je situacija na terenu sa sportskom inspekcijom da bismo mogli sudjelovati u raspravi o ovim odredbama zakona. Drugo pitanje koje se tiče postupka razmišljanja o konkretnim predloženim izmjenama i dopunama odnosi se na nejasnoće prisutne u ocjeni stanja i osnovnim pitanjima koje se trebaju urediti zakonom, te posljedice koje će donošenjem zakona proisteći. Dozvolite da ovaj dio donekle i suhoparan, no to je naš posao, naš posao je daleko od političke pozornice koja se svodi na dvije, tri dovitljive doskočice ispred Baščanske ploče koje kasnije struje medijima. Naš posao je dosadan za širu javnost možda i nezanimljiv, posao zakonodavca koji prati određene zakonske akte i smatra da oni trebaju biti jasno definirani da bi građani u slučaju sportske udruge mogle postupati po zakonu. Dakle, ovdje se kaže s obzirom da se postupanje sportskih inspektora u uredima državne uprave u županijama i Gradskom kontrolom uredu Grada Zagreba u određenim stadijima postupka razlikovalo od postupanja državnih sportskih inspektora Središnjeg državnog ureda za sport koji je prestao s radom itd. U kojim točno stadijima se razlikovao? Kako se razlikovalo? Do kakvih je posljedica to razlikovanje dovelo u praksi? Očito se razlikovanje neće ponavljati u budućnosti stoga mijenjajmo ovaj zakonodavni okvir. No kakve su posljedice tog razlikovanja za ono što su ranije donijeli inspektori kao nekakve svoje nalaze? Utječu li ta razlikovanja o kojima mi ovdje ne znamo ništa na same dokumente koje su oni donijeli i kazne koje su oni propisali? To su sve vrlo važna pitanja na koja bi mi trebali dobiti odgovor da bismo mogli razgovarati o ovim izmjenama i dopunama zakona. Nadalje, osvrnula bih se na čl. 8.odnosno čl. 9.koji ovdje regulira i prenosi iz prethodnog zakona samo neke stvari dodatno mijenja, kaznenu penalizaciju novčani iznos koji se određuje za prekršaj fizičke osobe koja se ovdje odvaja od pravne osobe i to je novina od 10.000 do 50.000 kuna i onda se dalje propisuje u kojim se slučajevima ta kazna doznačuje. Ovdje se samo razdvaja fizička od pravne osobe no mislim da bi se trebalo poraditi na tome da se jasnije definira budući da je riječ o velikom financijskom rasponu i u kojem slučajevima se koja kazna dodjeljuje, a ne da to bude nekakav autonomni postupak sportskog inspektora jer za razliku od onoga velebnog i poznatog sporta o kojem svi mislimo kada govorimo o sportskoj inspekciji, velika količina sporta odvija se u manjim udrugama kojima ti financijski iznosi predstavljaju velik, gotovo nepremostivi izdatak ukoliko se pronađe određena nepravilnost u njihovom postupanju. Moram priznati da je također zabrinjavajući vrlo slab odjek javne rasprave, dakle za razliku od više od 400 prijedloga, komentara koje imamo na izmjene Zakona o prosvjetnoj inspekciji, kada govorimo o sportskoj inspekciji mi smo dobili tek jedan jedini komentar. U čemu je problem? Zašto sve sportske udruge i svi ostali i pravni i fizički akteri koji se bave sportom ne smatraju da je bitno ili nisu upućeni u to ili se s njima dovoljno ne surađuje ili nisu obaviješteni da sudjeluju i daju doprinos ovakvom javnom savjetovanju kada se donose zakoni koji određuju ne samo njihovo postupanje u skladu sa zakonom nego i penalizaciju što je onaj dio koji je njima najproblematičniji i koji se odnosi na provjeru zakonskog postupanja i načina na koji oni vode svoje udruge? Upravo taj jedan jedini komentar koji je iznesen na ovaj zakon odnosi se na pitanje manjih nepravilnosti grešaka u vođenju sportske djelatnosti, da bi se tu omogućilo nekakvo kao nešto kao opomena što bi dolazilo prije izricanja previsoke novčane kazne što je ključni problem manjih sportskih udruga. Međutim, ne zabrinjava mene pitanje koje je opravdano i jedino koje je došlo kao u javnom savjetovanju na ovaj prijedlog izmjena i dopuna Zakona o sportskoj inspekciji nego me zabrinjava odgovor koji je dan odnosno obrazloženje na to pitanje. A obrazloženje je sljedeće „Predloženim izmjenama i dopunama Zakona o sportskoj inspekciji nisu izričito obuhvaćeni slučajevi manjih nepravilnosti u vođenju sportskih djelatnosti, međutim u skladu s važećim zakonskim odredbama inspektor može u slučaju utvrđenih nepravilnosti narediti otklanjanje propusta nedostatka i nepravilnosti u određenom roku te isto tako može obaviti kontrolni inspekcijski nadzor radi utvrđivanja da li je ispunjena obveza iz rješenja.“ Dakle, ovdje se spominje odnosno upućuje na to da inspektor ima neke ovlasti sukladno onome što je našao na terenu samostalno postupiti, procijeniti pa i ne kazniti, možda i opomenuti onoga djelatnika u čijem je radu naišao na nepravilnost. Zakonodavni okvir treba biti tu da jasno propiše što inspektori smiju, a što ne smiju činiti, a ne da se to ostavlja, mi smo ovdje čuli da oni imaju autonomiju o djelovanju. Njihova autonomija je doista važna u smislu da se na njih ne može utjecati, pogotovo ako imamo u vidu koliki se novci u profesionalnom sportu obrću, međutim autonomija samostalnosti postupanja ne podrazumijeva i samostalnost u odabiru kriterija po kojima će se postupati da bi se donio određeni inspekcijski nalaz. To su stvari koje treba zakon jasno definirati. I na kraju, možda sportska inspekcija nije postala novi USKOK no njezino djelovanje i sve ono što je ona činila ima veliku važnost za analizu načina na koji se u sportu postupa i za dovođenje u pitanje i provođenje nadzora nad nekim sportskim subjektima koji ne postupaju u skladu sa zakonom. U tom smislu sportska inspekcija ostaje možda i jedini alat koji imamo da bismo mogli ispraviti neke krive drine za koje svi znamo da su itekako prisutne u sportu, pogotovo u profesionalnom sportu u onom sportu u kojem se obrću veliki novci. Za razliku od tog sporta u kojem sportska inspekcija treba pojačati svoju vidljivost u ovom zakonodavnom okviru ona treba iznijansirati financijsku penalizaciju imajući u vidu da nisu sve sportske udruge, udruge koje imaju toliku količinu novaca na raspolaganju i pronaći način da se i njima izađe u susret.
Hvala. Sada je na redu Klub zastupnika SDP-a i gospođa Andreja Marić. Izvolite.
Hvala lijepo g. potpredsjedniče Sabora. Poštovani državni tajniče sa suradnikom, kolegice i kolege. Odbor za obitelj, mlade i sport HS-a čija sam članica pa sam u tom smislu i zadužena, raspravljalo je Prijedlogu zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sportskoj inspekciji. Predstavnik Ministarstva turizma i sporta nam je dodatno pojasnio potrebu donošenja ovog zakona navodeći kako je nužno uskladiti zakon s odredbama izmjeni Zakona o ustrojstvu i djelokrugu tijela državne uprave, Zakona o sudovima i zakonima i područjima i sjedištima sudova. Također nam je rečeno da je intencija izbjeći mogućnost donošenja različitih odluka u istim upravnim stvarima jasno definirati i precizirati kako bi se osiguralo ujednačeno postupanje sportskih inspektora na cijelom području RH. Klub SDP-a u tom smislu neće biti protiv na taj tehnički dio. Također je najavljeno na tom odboru kako je u planu zakonodavnih aktivnosti za 4.kvartal ove godine donošenje novog Zakona o sportu temeljem kojeg će onda trebati također uskladiti i ovaj zakon i te izmjene su nužne sada kako bi se izbjegla neujednačena praksa sportskih inspektora. Obzirom na šturost izmjena u ovom materijalu koji smo dobili, za potpuno razumijevanje promjene u sadašnjem prijedlogu zakona dobro je pročitati prijašnji Prijedlog zakona o izmjenama Zakona o sportskoj inspekciji iz 2019.g. kako bi se čovjek lakše snašao. Pa prema čl. 14. tog zakona Središnji državni ured za sport preuzima poslove, opremu, pismohranu i drugu dokumentaciju, sredstva za rad financijska sredstva, prava i obveza sportske inspekcije u uredima državne uprave u županijama odnosno Gradskom uredu Grada Zagreba kao i državne službenike koji su zatečeni na obavljanju preuzetih poslova. A sada pak prema novom prijedlogu zakona, budući da je Središnji državni ured za sport prestao s radom danas stupanja na snagu Zakona o ustrojstvu u djelokrugu tijela državne uprave sad pak te poslove iz njegovog djelokruga preuzima Ministarstvo turizma i sporta i tu nas veseli da sportaši imaju svoje ministarstvo. Dakle, 2019. bila je u nadležnosti Središnjeg državnog ureda za sport sad pak je nadležno Ministarstvo turizma i sporta do neke sljedeće izmjene. E sad, s tim u vezi 2019. čl. 13. kaže, a to sad 2021. nije podrobnije istaknuto da državni tajnik Središnjeg državnog ureda za sport je obavezan uskladiti Pravilnik o službenoj iskaznici i znaku sportskih inspektora i Pravilnik o obrascima i načinu vođenja očevidnika o obavljenim inspekcijskim pregledima i poduzetim mjerama sportske inspekcije sa odredbama onog zakona iz 2019., međutim sada ovo tu nije podrobnije istaknuto i objašnjen ovaj čl. 13. U sadašnjem prijedlogu zakona izmjene su u člancima 9., 15., 16., 18., 22., 24., 31., 32. i glava V riječ kaznena zamjenjuje se sa riječju prekršajne. Smatramo da je važna izmjena u novim člancima 31.i 32., budući da do sada očito nije bilo pravilno odvojeno gdje se sada vezano uz novčane kazne razdvajaju pravne osobe u sustavu sporta od fizičkih osoba koje obavljaju samostalnu djelatnost u sustavu sporta. Međutim, svakako je pitanje kako će se odrediti kome ide kolika kazna od 10 do 50.000 kuna. Prema čl. 22.i 24. Zakona o sportskoj inspekciji, inspektor zapravo ima široke ovlasti, ali ima i odgovornost da ispravno procijeni da li je potrebno donijeti hitne mjere, da li u tijeku nadzora, da li se radi o iznimno hitnim slučajevima, a tu svakako ističemo da je inspektor odgovoran ako ne poduzme mjere ili radnje koje po zakonu i drugom propisu bio dužan poduzeti ili ako prekorači ovlasti. Međutim, pitamo se onda što nakon toga kada on zgriješi? Ako se radi o nekakvim ispravljivim i manjim nepravilnostima, zapravo je dobro da u skladu sa važećim zakonskim odredbama inspektor može u slučaju utvrđenih nepravilnosti narediti otklanjanje propusta, nedostataka i nepravilnosti u određenom roku i isto tako može obaviti kontrolni inspekcijski nadzor da se vidi je li ispunjena obaveza iz rješenja i to je zapravo bilo i istaknuto u javnom savjetovanju koje je kako ste i čuli bilo vrlo oskudno, to je i nas zapravo i mene osobno kada sam se pripremala jako začudilo, svega jedna primjedba. Nadamo se da će i ove izmjene zakonodavnog okvira o djelovanju sportske inspekcije unaprijediti nadzor u mnogim subjektima u sustavu sporta u RH, dakle i nadzor nad djelovanjem udruga i ustanova i trgovačkih društava i drugih pravnih i fizičkih osoba koje obavljaju sportske djelatnosti i da će to pomoći pri rješavanju nagomilanih problema. E sad problemi su sljedeći i to se može saznati na terenu kad razgovarate da ljudima, sa klubovima, dakle srećom malo klubova krši zakonske odredbe u dijelu koje se odnosi na zdravstvene preglede, što je jako važno, na takmičenja, prijavu igrača, ali se krši u području financiranja. Potrebno je naglasiti da sportska inspekcija kontrolira sportske klubove da li poštuju Zakon o sportu, a u tome je svemu izuzetna odredba zakona vezana za financiranje klubova i udruga. U tom segmentu inspekcija čini mi se rijetko pronalazi propuste, niste ih naveli kad sam vas pitala u replici jer se zapravo veliki dio novaca troši u gotovini, donacije primljene u gotovini se ne evidentiraju, članarine plaćene gotovinom se ne evidentiraju, a nakon toga se taj novac troši na poluprofesionalce i čak i to sve skupa ne bi bio problem da u tim donacijama nema i novaca lokalnih samouprava i javnih poduzeća koji se preko izvođača radova koji su plaćeni u povećanim iznosima kanalizira prema klubovima. Bitno je da inspekcija to sve prepozna, da na cijelom teritoriju RH radi na isti način i u manjim klubovima i u ovim velikim profesionalnim i svakako je važno da uočava ovakve anomalije i kršenja zakona. Krajnje je vrijeme da se zaustavi bogaćenje pojedinaca na račun proračuna i svakako bi bilo nužno da se detaljnije definira u budućim izmjenama zakona. Također i nama smeta što nemamo izvješće o radu sportske inspekcije, što nisu dostupna pa se nadamo da ćete to sve skupa promijeniti. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Gospodin Veljko Kajtazi govorit će ispred Kluba zastupnika nacionalnih manjina.
Hvala. Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani predstavnici Ministarstva turizma i sporta, poštovane kolegice i kolege, ko dugogodišnji bivši sportaš i bivši sportski trener želio bih se osvrnuti na temu Zakon o sportskoj inspekciji odnosno o njegovim izmjenama i dopunama koje su pred nama. I Zakon o sportskoj inspekciji i Zakon o sportu prošle su godine doživjeli svoje nove verzije. One su svakako poboljšanje u većini segmenata u odnosu na stare verzije, stoga izmjene i dopune o kojima danas govorimo nisu većeg opsega. No, bilo ih je potrebno donijeti obzirom da se postupanje sportskih inspektora u nadležnim tijelima županija i Grada Zagreba razlikovalo od postupanja državnih sportskih inspektora Središnjeg državnog ureda za sport koji je pak prestao s radom lani te je njegove poslove preuzelo Ministarstvo turizma i sporta. Iz tih razloga važno je normirati donošenje odluka kako se ne bi dogodilo da se donesu različite odluke o istih stvari. Jedina od novina zakona je da se osobama koje nisu upisane u registar sportskih djelatnika zabranjuje obavljanje sportske djelatnosti. Dobro je i što se precizno znači u 8 dana utvrđuje rok za donošenje rješenja kojima se izriču hitne mjere kako bi se skratilo vrijeme trajanja postupka nadzora. Tu su također i novi propisi vezani uz prekršajne odgovornosti pravnih odnosno odgovornih osoba te fizičkih osoba koje obavljaju samostalnu djelatnost u sustavu sporta. Sve te izmjene su dobrodošle te ćemo kao Klub nacionalnih manjina podržati ovaj prijedlog. No, iskoristio bih ovu priliku da kažem nekoliko rečenica i malo više o sportu u Hrvatskoj. Ne otkrivam ništa novo kad kažem da su naši sportski uspjesi u stvari neproporcionalni u odnosu na veličinu države odnosno na broj stanovnika. Kao zemlja sa svega 4 miliona stanovnika imali smo finaliste u svjetskom nogometnom prvenstvu ostvarili medalje, na najvećim košarkaškim natjecanjima bili svjetski prvaci u rukometu i vaterpolu, naši pojedinačni sportaši osvajali su teniske Grand Slam-ove, olimpijska i svjetska atletska, plivačka, veslačka odličja, imali smo pobjednika svjetskog skijaškog kupa itd., itd. Popis odličja hrvatskih sportaša jako je dug i oduzeo bi mi sigurno čitavo vrijeme ovog svog govora. Kao mala zemlja imamo vrhunske rezultate, a uvjeren sam da bismo ih imali još više kada bismo dodatno ulagali u sport i kada bi ta ulaganja bila sistematična, a ne ad hoc ovisno o tome koji sport trenutno aktualan u javnosti. Svatko tko bi se ozbiljnije bavio sportom posvjedočit će vam da rezultati ne dolaze brzo, ne dolaze naglo i ne dolaze iz vedra neba, te su rezultat višegodišnjeg i višedesetnog truda pojedinaca i sportskih kolektiva. I baš zato ulaganja u sport moraju biti sistematična, smislena i dugotrajna jer inače, inače je samo bacanje novaca u vjetar. Jedna od stvari koja je također prisutna u Hrvatskoj, a tiče se sporta jeste i odnos koji javnost i mediji počesto imaju prema sportašima, a koji ne smatram ispravnim. Radi se o odnosu prema rezultatima koje sportaši ostvaruju jer je kod nas i prečesto četvrto i peto mjesto na svijetu ili Europi gleda se kao podcjenjivanje. Sad zamislite ljude, momčadi koji naporno vježbaju godinama, odu na svjetsko prvenstvo, budu peti na svijetu i kad se vrate kući popljuju ih jer su eto tak peti. Ne znam kako bih to nazvao osim tragikomično. S druge strane uspjesi se proslavljuju u zanosu koji čim splasne, splasnu i ulaganja i interese za te iste sportaše kao su samo jedna crtica u životu nacije ili da se grublje izrazim serija koju pogledate na televiziji pak nakon toga idete dalje. Stoga nije ni čudo da se iz toga rađa odnos koji sam maloprije spomenu, da se priznaju samo medalje, a nekad čak niti one, sjetimo se košarkaše i razočarenje što je Hrvatska recimo samo brončana na svjetskom prvenstvu. Da se slavi 2 dana i potom zaboravi na sve, a onda posljedično tome i odnos institucija prema sportašima bude takav od situacije do situacije, od godine do godine, od prvenstva do prvenstva bez sistema koji bi donosio dugoročne stabilne perspektive. Možda se nemar odnos prema sportu najbolje vidi u njegovoj da tako kažem fizičkoj infrastrukturi odnosno dvoranama i drugim sportskim borilištima. Njih uglavnom nema niti blizu dovoljno u odnosu na stvarne potrebe. Primjerice jedan Zadar nema uvjete u kojima se zimi može trenirati tenis. Pored toga i u situacijama kad i imamo određene objekte često se dešava da nakon završetka natjecanja za koja su podignuta jednostavno propadaju jer se ne održavaju kako treba, niti moderniziraju kako treba. Moj sport, koji sam se bavio godinama odnosno desetljećima bilo ko natjecatelj, bilo ko trener jest karate. U njega sam uložio puno toga tijekom svog života i nikad mi nije žao. Ono što mi je pak žao jeste što se s tim sportom u Hrvatskoj ne radi dobro. Osim onoga što muči druge sportove kod nas nedovoljna i nesistematična ulaganja koja sam spomenuo, karate ima i problem vodstva Hrvatskog karate saveza. Taj savez ne radi dobro, a nakon skandala koji je imao tadašnji predsjednik saveza na čelnom mjestu samo ga je zamijenio njegov tajnik saveza i nakon toga je manje-više sve potpuno ostalo isto. Žao mi je zbog toga jer je karate ne samo sport kojim sa se ja bavio, već i zbog toga što je riječ o jednom od najtrofejnijih hrvatskih sportova kada se gledaju europske i svjetske medalje. Iskreno se nadam i vjerujem da će se ne samo u karateu, već i u drugim sportovima gdje se ne radi kako treba situacija promijeniti na bolje. Ove izmjene i dopune zakona koje je predložilo resorno ministarstvo mali je koračić u tom smjeru, ali valja ga podržati. Hvala.
Hvala i vama. Gospodin Davor Dretar ispred Kluba zastupnika Domovinskog pokreta. Nema ga, gubi pravo. Gospodin Mario Kapulica ispred Kluba zastupnika HDZ-a. Izvolite.
Hvala lijepo. Gospodine potpredsjedniče HS-a, poštovani predstavnici predlagatelja, dame i gospodo. Evo jedne institucije za koju čak ni najzagriženiji pobornici teze o svim državnim institucijama kao uhljebničkima, ne mogu reći da je uhljebnička obzirom na broj i zadaće sportskih inspektora, naprotiv, mislim da možemo mirne duše reći da tko god tamo radi ima posla preko glave, a ima ih tek dvostruko više nego nas danas u ovoj dvorani, a brinu se i nadziru zakonitost rada u čitavom hrvatskom sportu. Ja mislim da tim ljudima treba čestitati, da im treba dati poticaj da im izmjenama ovog zakona treba izaći u susret u lakšem obavljanju njihovog djelovanja i da u perspektivi treba razmisliti i o njihovom kadrovskom ojačavanju kako se uvjeti za to budu stjecali. I slažem se sa kolegicom Mrak Taritaš da su to ljudi koji moraju imati veliko znanje i veliko iskustvo i sposobnost primjene tog velikog znanja i iskustva u konkretnim situacijama i uvjeren sam da naši sportski inspektori vrlo dobro znaju razlikovati manje propuste za koje izriču opomene od onih koje treba novčano penalizirati. U ime kluba HDZ-a izražavam zadovoljstvo što ovu raspravu vodimo u uvjetima kada konačno imamo prvi strateški dokument u području sporta na državnoj razini koji je usvojen u HS-u 12. srpnja 2019.g. Naš glavni cilj unatoč svim krizama s kojima smo suočeni, a koje se reflektiraju i na hrvatski sport je nastaviti politiku poboljšanja uvjeta za razvoj naših sportaša, stvarati pretpostavke za povećanu dostupnost sportskih sadržaja i aktivnosti, a to podrazumijeva ne samo unapređivanje sportske infrastrukture i nastavak ulaganja u sport, sufinanciranje, izgradnju, dogradnju, obnovu sportskih objekata nego i ozbiljan nadzor nad zakonitošću djelovanja svih dionika u sportu. U tom smislu usklađen način postupanja sportskih inspekcija na središnjoj i županijskim razinama te ujednačeno postupanje i izbjegavanje donošenja različitih odluka u istim upravnim stvarima je smjer koji klub HDZ podržava. Što se tiče konkretnih izmjena i dopuna zakona o kojem danas raspravljamo iz predloženog je vidljivo da se u nekim aspektima ide na pojednostavljivanje procedura, poput one o završavanju postupka nadzora tijekom kojeg nisu uočene nepravilnosti bez obveze donošenja rješenja i te izmjene podržavamo, kao i one koje između ostalog preciziraju rokove za izdavanje prekršajnih naloga i rješenja sportskih inspektora što je predmet izmjena članaka 18. i 24.postojećeg zakona, a čime se skraćuje vrijeme trajanja postupka i u slučaju redovitih i u slučaju hitnih mjera. Obzirom da je odgovarajuća zdravstvena sposobnost uvjet za upis u registar sportskih djelatnosti, predlagatelj s pravom predlaže izmjenu čl. 22. točke 4., a promjena naziva glave V također jer to je potpuno jasno potrebna jer se radi o ispravljanju pogrešnog naziva, a obzirom da se uistinu radi o prekršajnim, a ne o kaznenim odredbama koje se propisuju ovim zakonom. Promjenama u 9. Članku povećavaju se iznosi zapriječenih kazni, o tome je bilo riječi, preciznije se navode razlozi za njihovo izricanje i penalizira se ne izvješćivanje inspektora o ispunjavanju obveza iz rješenja što je očito uočeno kao problem u praksi ogluha ili neprimjerenog odugovlačenja u ispunjavanju ovih obveza. Poštovane dame i gospodo, razvoj sporta može ići samo ruku pod ruku s razvojem infrastrukture, otklanjanjem postojećih neravnoteža u razvoju te stalnim i budnim razvojem nad ispunjavanjem propisanih i zakonom određenih obveza svih sudionika i dionika u sportu. Vlada je oblikovala ciljeve u sportu, prioritete i mjere radi postizanja tih ciljeva i u postizanju tih ciljeva mi kao zastupnici pozivamo na povezanost, interakciju svih razina državne vlasti u njihovoj provedbi jer o tome politike koje žele nastaviti pridonositi razvoju sporta mora voditi računa. No nijedna politika bez obzira kako dobro bila osmišljena i s koliko dobrim motivima bila zastupana, kolikogod bila sektorski razrađena ne može doseći svoju punu afirmaciju i realizaciju bez široke potpore i uključenosti zainteresiranih građana. Unapređenje osnovne lokalne i regionalne infrastrukture, stvaranje poticajnog okruženja za razvoj sporta, za uključivanje u sport te jačanje ljudskih potencijala povezanih s njegovim potrebama ne ovisi samo o državi, Vladi i ministarstvima pa ni tijelima lokalne i regionalne samouprave ili sportskim savezima nego i o brojim entuzijastima klubovima i udruženjima koji ne pripadaju ni državnom, ni privatnom, ni profitnom sektoru. Hrvatska ima oko 7500 udruga registriranih u području sporta i rekreacije. Svi oni očekuju novu perspektivu razvoja, ali i novi Zakon o sportu koji je ovdje na neki način najavljen kojim će se riješiti veliki broj problema u funkcioniranju sportskih organizacija, poboljšati status sportaša i stručnih kadrova u sportu te dodatno urediti kriteriji za sufinanciranje sportske infrastrukture. Stoga na kraju ovog izlaganja uz potporu predloženim izmjenama i dopunama ovog zakona potičemo resorno ministarstvo da što prije pred sabor izađe s tim prijedlogom zakona. I na koncu pozivamo nadležno ministarstvo da nastoji podupirati sustav sportova u Hrvatskoj u uvjetima pandemije kojima je do sada obuhvaćeno više od 600 pravnih osoba u sustavu sporta i više od 1300 zaposlenika uz nadu da ćemo se uskoro sa što manje trajnih posljedica vratiti normalnim uvjetima funkcioniranja, treniranja i natjecanja. Hvala vam lijepo.
Hvala i vama. Gospodin, prelazimo na pojedinačne rasprave, gospodin Miro Bulj, nema ga, gubi pravo. Gospođa Marija Selak Raspudić, nema ju, gubi pravo. I gospodin Ivan Ćelić, koji je ovdje.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Poštovani državni tajniče sa suradnikom, danas govorimo o izmjenama i dopunama Zakona o sportskoj inspekciji. Na početku želim iskazati zadovoljstvo o formatu Ministarstvu turizma i sporta kao jedne cjeline. Koliko mi je poznato Irska i Poljska imaju kao zemlje članice EU često puta je sport u kombinaciji sa kulturom no znamo što za RH predstavljaju i turizam i sport. Premda je ovdje riječ o samostalnom sektoru sportske inspekcije odnosno njezinim ovlastima u velikom dijelu ja ću se kratko osvrnuti na upravu za sport odnosno sektor za potporu sustava sporta i zdravstveno usmjereno tjelesno vježbanje. Naime, u nadležnosti ako pogledamo Zakon o sportskoj inspekciji, u nadležnosti dakle obavljanja sportske djelatnosti inspektor utvrđuje između ostaloga obavlja li se sportska djelatnost u skladu s propisanim tehničkim i zdravstvenim uvjetima, imaju li osobe koje sudjeluju u sportskim natjecanjima odgovarajuću zdravstvenu sposobnost i ono što je također vrlo bitno poštuju li se pravila o korištenju nedopuštenih sredstava odnosno pitanje dopinške kontrole. Mislim da je vrlo dobro regulirano kada govorimo o utvrđivanju zdravstvene sposobnosti i kod djece dakle specijalisti školske medicine, specijalisti pedijatrije pa onda i kod odraslih odgovarajući liječnici gdje je propisano, mislim da će se kod novog Zakona o sportu, mislim da bi trebalo voditi računa i o edukaciji klupskih odnosno reprezentativnih liječnika. Čini mi se ponekad da je po nekoj subjektivnoj procjeni netko imenovan za klupskog liječnika, pa barem ako je u manjim sredinama to nemoguće da to budu specijalisti medicine, sporta i medicine rada, da budu ljudi koji će ipak proći odgovarajuće edukacije jer mislim da je to vrlo, vrlo bitno. Sve je više znanstvenih dokaza koji govore dakle o važnosti sporta i njegovim pozitivnim zdravstvenim aspektima. U Europi politički dokument EU Bijeli papir o sportu postavlja faze promicanja zdravlja kroz sport. U njemu se navodi kao sredstvo za zdravstveno usmjerenu tjelesnu aktivnost sportskim pokretima ima veći utjecaj nego bilo koji društveni pokret. Kod odraslih i starijih odraslih tjelesna aktivnost snižava rizik prerane smrti, rizik srčane bolesti i moždanog udara, rizik dijabetesa tipa 2. Ovdje ću se kratko osvrnuti na iznenadnu srčanu smrt. Naime, često puta sportaše doživljavamo kao najzdravije članove naše zajednice, pa iznenadna smrt tijekom sportske aktivnosti duboko pogađa lokalnu zajednicu i kada se dogodi to onda je često puta to i dosta medijski popraćeno. Ako gledamo incidenciju iznenadne učestale, iznenadne srčane smrti u grupi mladih sportaša ona je niska, ona se kreće od 0,5 u SAD-u do 2,3 na 100.000 sportaša godišnje u Sjevernoj Italiji, no preventivni pregledi sportaša kao dio mjera primarne prevencije iznenadne srčane smrti su osobito važni i standardi 12 kanalnih EKG značajno povećava osjetljivost preventivnog pregleda čak do 66%. Uz današnje spoznaje i dostupnost informacije više ne bi smjelo biti izlike za neznanje ili neprepoznavanje srčanih bolesti, naravno kada je to moguće. Danas se suočavamo sa jednom situacijom dakle i dampinških cijena što se tiče poliklinika koje pružaju usluge preventivnih pregleda i mislim da tu sportska inspekcija treba itekako otvorit oči da nam se u cilju nekakve mogućnosti i zarade zbog jeftinoće zdravstvenog pregleda, ti zdravstveni pregledi ne svedu samo na potpisivanje određene dokumentacije nego da ipak se provede dovoljno vremena da se napravi fizikalni pregled i EKG kako bi uistinu onemogućili sve one negativne zdravstvene ishode i jednostavno kako bi prevenirali sve te neželjene događaje. Hvala.
Hvala i vama. Dvije replike, prvu repliku je tražila gospođa Maja Grba Bujević.
Poštovani gospodine potpredsjedniče sabora, uvaženi kolega Ćelić sve ste lijepo saželi. Htjela bih još jedan puta istaknuti da je zaista dužnost inspekcije da poradi na tome da su educirani ljudi koji pružaju pomoć na terenu mladim sportašima i svim sportašima, da ta edukacija nije ujednačena da se još uvijek vide i sportaši kao laici, a jednako tako i njihovi treneri koji ne znaju temeljne postupke održavanja života. Kao što i sami znate, a i sigurna sam da i svi ovdje u ovoj sabornici znaju da su prve minute ključne, ako se ne započne temeljni postupak održavanja života još uz upotrebu automatskog vanjskog defibrilatora što bi trebala biti obaveza da postoji bez toga to neće ići. Stoga mislim da inspekcija treba na tome raditi da se to uvede prvo kroz zakon, a onda da se i ta provedba strogo nadzire. Hvala.
Hvala. Izvolite odgovor.
Pa evo kolegice vi ste kao osoba koja ima veliko iskustvo na području hitne medicine i vjerujem da ste nažalost imali situacija, bilo da se radi o djeci i mladima, bilo da se radi o profesionalnim sportašima u ovom Zakonu o sportskoj inspekciji postoji unutar čl. 19. kada inspektor može narediti otklanjanje propusta odnosno nedostataka odnosno kada može zabraniti samostalnu djelatnost. Ja sam govorio o primarnoj prevenciji, a vi ste spomenuli i sekundarnu prevenciju, danas bi bilo logično da na svim unutar svih sportskih dvorana, sportskih objekata postoje i defibrilatori i zato sam i rekao i pitanje naravno ne samo medicinskog osoblja nego i ljudi koji su u svakodnevnome kontaktu sa sportašima da budu educirani barem što se tiče ABC postupka.
I gospođa Andreja Marić.
Hvala lijepa. Poštovani kolega. Lijepo ste u svom govoru istakli našu zajedničku temu, a to je zdravstvena sposobnost sportaša. Jako je važno da budu i u manjim i u većim sredinama dostupni i specijalisti medicine rada odnosno sporta. Međutim, praksa je takva da u mnogim klubovima recimo imate djecu među kojima također može biti i različitih srčanih mana koje će jednog dana dovesti nažalost i do većih problema, čak i iznenadne smrti, dakle imate kod tih pregleda što bi se reklo na brzaka, znači dvadesetero djece u sat vremena slažete se da je taj pregled zapravo vrlo ne detaljan odnosno manjkav i onda kada želite da vaše dijete od malena bude adekvatno pregledano onda morate posegnuti sami u džep i platiti konkretno privatno specijalistu medicine rada odnosno sporta. Mislim da bi tu i klubovi morali više voditi računa, a naravno i u ovom slučaju možda i sportska inspekcija. Hvala.
Hvala. Izvolite odgovor.
Pa poštovana kolegice Marić ja se slažem s vama i zato sam malo i dotaknuo tu temu. Ako vidite ponude određenih poliklinika koje nude za 50, 60, 70 kuna pregled po djetetu ili po sportašu, mi smo imali nažalost situacije gdje su neki naši vrhunski sportaši, recimo vaterpolisti, morali iz zdravstvenih razloga zbog određenih zdravstvenih tegoba prekinuti sa svojom sportskom karijerom, nekada su ti prekidi i privremeni, nekada su oni trajni, ali upravo sa kvalitetnim osiguravanjem, kvalitetnih preventivnih pregleda za koje ipak treba vrijeme, vi ste internistica, mislim da se može prevenirat da ne bi to bila smo birokratizacija i administracija da netko potpiše i da to naplati nego uistinu da se sa tim preventivnim pregledom napravi kvalitetan pregled kako bismo izbjegli sve tjelesne komplikacije.
Hvala lijepa. Nemate više replika i ujedno zaključujem raspravu i glasat ćemo kada se steknu uvjeti. Nastavljamo s radom sutra u 9,30 sa Informacijom o dovršetku pregovora o sporazumima koji uređuju buduće odnose i suradnje između EU i UK Velike Britanije i Sjeverne Irske, znači Brexit. Vrlo zanimljiva tema. Vidimo se ujutro. Doviđenja. SJEDNICA PREKINUTA U 18:54 SATI