Zahvaljujem poštovani predsjedniče, poštovane kolegice i kolege. Pa ovo što nam se desilo ovo jutro i što nam se desilo prošli petak, prošli tjedan samo je nastavak priče koja je počela sa donošenjem Zakona o HRT-u u 2012.godini u ljeto. Kada je dokinut politički konsenzus, kada se nije reagiralo na mišljenje Europske komisije, kada su se stalno prozivali Klub HDZ-a za nepravilnosti, kada je imenovan glavni ravnatelj sa faraonskim ovlastima. Nakon toga uslijedila je potpuna politička čistka na HRT-u, u prvom valu smijenjeno je 4-tak ljudi. Uslijedili su otkazi, zahtjevi Nadzornog odbora za smjenu glavnog ravnatelja koje saborska većina je Kukuriku koalicija odbila. Nije čak reagirala niti na nalaz Povjerenstva za sukob interesa koje je utvrdilo da je glavni ravnatelj u sukobu interesa a vodi i javnu informativnu kuću koja bi trebala predstavljati preslik mišljenja i stava svih građana RH koji ju i plaćaju. U čitavo to vrijeme od travnja 2012.godine stoje uvršteni na dnevni red točke izvješća Programskog vijeća za 2011.godinu i Nadzornog odbora za 2011.godinu. Oba izvješća su raspravljena na matičnom odboru za medije, imaju mišljenja Vlade i uporno ih se drži na kraju dnevnog reda samo zato da glavni ravnatelj ne mora doći ovdje i suočiti se sa Hrvatskim saborom koji ga tom prilikom ima pravo pitati šta radi na HRT-u, na koji način to misli riješiti i onemogućiti nas da raspravljamo o izvješćima. U međuvremenu u prosincu i siječnju, u Hrvatski sabor došla su izvješća i za 2012.godinu koja po stenogramu sjednice koja je počela 22.siječnja nisu eksplicite navedeni što se vidi iz stenograma da će biti uvršteni u dnevni red i onda nekim čudom točke dnevnog reda s Izvješćima 2011.godine mijenjaju svoje ime i prezime i postaju jedna točka pod a, b, c i d s tim da od c do e Vlada naravno nije u stanju u gotovo dva mjeseca dostaviti mišljenje Hrvatskom saboru. To je valjda ta Bundesliga i pravila Bundesligaškog igranja gdje se valjda Hrvatski sabor počinje tretirati kao prijamna kancelarija i kao neka vrsta trafike a ministri u Vladi osim što se zabavljaju dijeleći interesne sfere onoga što je preostalo u RH, valjda nisu u stanju dati mišljenje o jednom ako baš hoćete javnih poduzeća u RH koji ima prihod samo od pretplate preko milijardu kuna, valjda ih nije briga. Briga ih nije zato što ih informativni program favorizira, brani, štiti i preslika je njihovih interesa u svesrdnu pomoć glavnog ravnatelja zato što se ukidaju nepoćudni dokumentarni filmovi, zato što se ukidaju polemičke emisije gdje se mogu sučeliti različita mišljenja, zato se podobnima u informativnom servisu povećavaju koeficijenti. Zasigurno ne kolegice i kolege zbog povećanja gledanosti jer znamo da ona stalno pada, nego očito zbog ispunjavanja specijalnih zadataka koje dobivaju od uredništva i glavnog ravnatelja. Poštovani predsjedniče Sabora, tražimo da se danas rasprave Izvješća Nadzornog odbora i Programskog Vijeća iz 2011.godine, može kao i druga točka dnevnog reda tako da ravnatelj ima prilike pristići u Hrvatski sabor, nema nikakve potrebe da se to odgodi sukladno ovom objašnjenju koje ste izrekli pa kad dođe mišljenje Vlade jednog dana valjda će biti sukladno Bundesligaškim pravilima, valjda ćemo onda moći nastaviti dalje raspraviti Izvješća za 2012.i 2013.godinu. Smatramo da bi to bilo u redu, da bi to bilo sukladno i pročišćenom dnevnom redu Hrvatskog sabora iz prosinca koji je evo tako, točke su na neki čudan način prepravljene i da bi to bilo puno učinkovitije i radi hrvatske javnosti i hrvatskih građana ali i radi poboljšanja stanja na HRT-u koja je u totalnom kolapsu. Hvala vam lijepa.
Hvala i vama. Mislim da bi bilo korektno sada da čujete šta sam rekao prije početka pa i sada. Molim lijepo. Dakle, ponavljam, predsjedništvo Sabora prije početka 12 sjednice Hrvatskog sabora tj, ove tekuće smo se dogovorili da će u ovakvom dnevnom redu kao što ste ga i dobili biti rasprava o izvještajima treći tjedan zasjedanja. To smo poštivali. Nadležno dakle matično radno tijelo Hrvatskog sabora jučer je zatražilo u skladu sa tradicijom odnosno praksom parlamentarnom praksom Hrvatskog sabora da želi dobiti i čekati mišljenje stajališta Vlade RH o svim temama koje se nalaze na, molim vas dozvolite da završim, ja vas zaista nisam prekidao a imao sam razloga, pa dozvolite da ja s ovog mjesta mogu govoriti ono što mislim. Prema tome, nema nikakvog skrivanja niti čudnog dnevnog reda. Potpuno je sve bilo javno, jasno i nedvojbeno poštujući parlamentarnu praksu ovog sabora uvažio sam stajalište matičnog radnog tijela da se pričeka sa stajalištem Vlade RH o cjelini problema.Kako ćemo raspravljati, da li odvojeno ili zajedno to uvijek možemo odlučiti. Bili smo odlučili zajedno i na predsjedništvu, poštovani zastupniče to je bilo dogovoreno. Dakle, u ime kluba Hrvatskih laburista, poštovani zastupnik Branko Vukšić. Oprostite.
Ako može, ja vas lijepo molim zbog istine i zbog digniteta ovog visokog Doma.
Ne može, ne može. Oprostite.
Na predsjedništvu je bilo rečeno da klub HDZ-a neće prihvatiti objedinjenu raspravu oko HRT-a.
Ne ljutim se ja nego onda smo bili na različitim sjednicama. Izvolite poštovani zastupniče Vukšić.
Uvaženi predsjedniče Hrvatskoga sabora, uvažene kolegice i kolege. Ja moram izraziti zadovoljstvo što je predsjednik Sabora uvažio primjedbe matičnog odbora, Odbora za informiranje, informatizaciju i medije i kada smo jučer razgovarali, kontaktirali sa njegovim uredom i odgodio je tri točke koje nisu raspravljene na Vladi i s tim se u potpunosti slažemo. Međutim, postoji jedna stvar, 2012. i 2013. godine nije bilo rasprave o HRT-u. Nije bilo rasprave iako znamo da su na HRT-u odnosi nisu dobri, da HRT ne ispunjava javnu funkciju i da itekako se može raspravljati i mora na plenarnoj sjednici o HRT-u. Mora se znati da su novinari, a ne Goran Radman, psi čuvari demokracije. Sjetite se samo koliko smo mi i glavnih ravnatelja i vršitelja dužnosti glavnog ravnatelja promijenili, novinari su ostali i oni će i dalje ostati na Prisavlju, međutim uvijek su se mijenjali glavni ravnatelji zbog nezadovoljstva njihovim radom. Međutim, moramo ipak reći "eppur si muove", ipak se kreće. Sjetite se najveće primjedbe koje su dane na HRT-u, da je prepisivačka, da pogleda što je ujutro u novinama i onda navečer imaju te teme. Sada čuo sam su ljudi nezadovoljni kada HRT otkriva teme poput Šegona, poput Merzel i kada prontno reagira, kada recimo provaljena tema kada navečer zove, u podne jednu osobu, navečer drugu, to je jako brzo. Kažu, zamislite oni su uspjeli već navečer pozvati gospođu Merzel u Dnevnik, pogrešan tretman, tretman zvijezde, to je pogrešno, a nije pogrešan tajming. I treba ovdje s ove govornice reći da treba čuvati HRT od Radmana, bivšeg, nekog sadašnjeg, nekog budućeg, a ne Radmana od novinara jer nikad nisu ti novinari bili koji su zloupotrebljavali svoju moć. HRT treba čuvati od moćnika, a ne moćnike od HRT-a kao što se to često čini. Pa se emisije kao što je recimo slučaj bio jučer, vrlo važna tema o Zakonu o radu ne pojavi u dnevnicima HRT-a, u vijestima onim najvažnijim zbog toga što je vjerojatno neki moćnici misle da to nije važna tema za građane RH. Nije dobro probleme na Prisavlju gurati pod tepih, to što nije bilo rasprave o radu u HRT-u za 2011. godinu to znači da se ovdje nije htjelo razgovarati. Čuo sam i da gospodin Radman nije prihvatio da dođe, da obrazlaže jer on nije odgovaran za 2011. godinu. Jasno da nije odgovoran, ali svi ministri, svi koji podnose izvješća za razdoblje prošlih Vlada nisu odgovorni ili za razdoblje nekih drugih ravnatelja nisu odgovorni, ali ipak moraju podnositi izvješća. Zato pozivam Vladu da na ovoj tjednoj sjednici raspravi izvješća o HRT-u kako bismo mogli drugi tjedan, ponedjeljak ili utorak raspraviti na odboru i kako bi mogao predsjednik Sabora staviti na dnevni red preostala izvješća. Sabor mora biti jamstvo neovisnosti, profesionalnosti i novinarskih sloboda na HRT-u. Mi nismo tu da uređujemo program, ali jesmo da raspravljamo i štitimo interese građana RH. Ako nije Hrvatski sabor, tko je onda taj koji će štiti? I sad se postavlja još jedno pitanje koje smo već postavljali prilikom raprave u drugim izvješćima. Koliko ima smisla u 2014. godini raspravljati o problemima iz 2011. godine, odnosno o izvješćima iz 2011.? I ljudi sa Prisavlja nisu iskoristili priliku da ovdje na ovoj političkoj pozornici iznesu svoja stajališta i da se obrate građanima RH o tome što će i kako će raditi na HRT-u, tako da ostaje onaj gorak okus, onaj loš zakon koji je donesen o HRT-u i slažem se sa kolegom Mesićem, faraonske ovlasti s kojima se ne zna koristiti glavni ravnatelj.
Poštovani zastupnik Boro Grubišić, u ime kluba HDSSB-a. A ispričavam se, jest. Bila je povreda Poslovnika, poštovani zastupnik Jasen Mesić.
Poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora, povređeni su članak 246. i 247. Poštovani predsjedniče, ova promjena se desila jučer kasno popodne i jučer navečer. Izvješća o 2011. godini uvrštena su na dnevni red 19. travnja 2012. Točno je da je odbor tražio da se skinu one točke koje nemaju mišljenje Vlade. Ove imaju, na dnevnom su redu, bile su uvrštene i tražimo o njima raspravu, predsjedniče Sabora. To je javna Hrvatska radio televizija sa preko 3000 zaposlenih, samo od pristojbe preko milijardu prihoda. Tražimo o tome raspravu i tako je odbor jednoglasno zaključio.
Hvala lijepo. Poštovani zastupniče, morate pročitati članak 228. Poslovnika, 228., a ovo što vi tvrdite propustili ste reći i prigovoriti kod utvrđivanja dnevnog reda. U skladu sa člankom 228.postupio sam pred vama i pred hrvatskom javnošću to je omogućeno i potrebno jer smo i do sada grupirali teme, to je praktično, korisno i puno rekao bih jednostavnije za odlučivanje kada je tema grupirana. Hvala lijepa. Nema povrede Poslovnika. Poštovani zastupnik Boro Grubišić u ime kluba HDSSB-a.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Kolegice i kolege zastupnici. Jako sam se veselio današnjem dnevnom redu na kojemu su prve točke toga dnevnog reda bile izvješće Programsko vijeće, nadzornog odbora, dakle izvješće o radu HTV-a. No evo jutros na vijestima čujem da će biti sasvim neka druga točka, a usput sam doznao da gospodin glavni ravnatelj HTV-a nije u Zagrebu i ne bi bio nazočan sve da je i bila ova točka. Zašto su ove točke odgođene? Zato što hrvatska Vlada nije razmotrila izvješće i dala svoje mišljenje iako su ta izvješća dva mjeseca dostupna hrvatskoj Vladi. Što to znači? Možda takvo ponašanje, takav rad ima više značenja. Prvo je nepoštivanje Hrvatskog sabora, dakle Hrvatski sabor postavlja na dnevni red ovu točku, a Vlada nije dala svoje mišljenje o materijalu. Dakle to je izravno nepoštivanje predsjednika, predsjedništva i svih zastupnika Hrvatskog sabora od strane Vlade RH. ili je pak nešto drugo, a to je zapravo nekakav nehat u stavljanju dnevnog reda pa eto samo stavili na dnevni red, a nismo znali ili nismo predvidjeli da Vlada nije raspravljala o tim točkama dnevnog reda i dala svoje mišljenje. Zašto sam se veselio ovoj raspravi i ovoj točki dnevnog reda? Pa iz više razloga, iz razloga kojeg su već prethodnici o tome govorili, ali se previše problema nagomilalo na HTV-u počevši od onoga što je već rečeno dakle čistke smjena, otkaza, počevši od toga da se novi onih koji plaćaju TV pristojbu da kažem troše i koriste i bacaju u vjetar, time da se naručuju vanjski suradnici za izradu dokumentarnih emisija ili npr. za 12 emisija plati 12 milijuna kuna jednom vanjskom suradniku iako postoji Redakcija dokumentarnog programa i na HTV-u i to vrlo uspješno radi. Nadalje, zanimljivo je kako se i čudni su putovi gospodnji, kako se sada za člana nadzornog odbora predlaže netko kome je ulaz na HRT bio zabranjen prije par godina. Gašenje dopisništava među njima i onoga u Slavonskom Brodu također je tema o kojoj sam mislio raspravljati i to argumentirano. O tome da se postavljaju brojevi na parkirna mjesta u televiziji, koliko to košta to je zasebna priča. Snimak iz Vukovara 18.studenog tko ga je vidio iako je ekipa HTV-a bila na licu mjesta, nismo vidjeli točno što se dogodilo nikada. Jeli itko vidio čisti snimak i ono što se događalo, kronologiju i sve? Ne. Zašto to nikada nije prikazano? Nadalje, kamo nestaju ili kamo odlaze ili zašto ostaju ljudi koje je glavni ravnatelj doveo pa bio nezadovoljan s njima, ali su oni i dalje ostali na HTV-u, nije ih vratio u prethodno stanje ili položaj na kojemu su bili. Gomila se kada kojega dovodi glavni ravnatelj i njegovi poslušnici. O tome da postoji jedno mijenjanje javnog mišljenja, mijenjanje jednog oblika razmišljanja u RH putem programa HTV-a o tome da u TV kalendaru svako jutro imamo Lenjina, Staljina, Trockog, Riveru i ne znam ni ja. Pa pogledajte TV kalendar svako jutro. Prvo što se dogodilo u Sovjetskom Savezu imamo datuma fala ti Bože koliko hoćeš i to je prvo. To nikada nije bilo. Sada mi znamo tko je i Rivera, tko je primio Trockoga u Meksiko, imam materijala za govoriti u vezi ovih tema, ali nažalost najveća sumnja je to da će ovaj dnevni red biti promijenjen tako da će ove stvari o kojima sam govorio i to se mora jasno i glasno reći hrvatskom narodu i hrvatskim građanima, doći negdje popodne kasno navečer u 7, 8 sati kada nema TV prijenosa. Evo to bi bila treća sumnja.
Hvala lijepa.
Hvala lijepa i vama.
Povreda Poslovnika poštovani zastupnik Davorin Mlakar.
Poštovani gospodine predsjedniče. Na naš prigovor vi ste odgovorili upućujući nas da čitamo odredbe ovog novog blistavog Poslovnika, pa zbog toga sam se javio da vam kažem u članku 228.toga Poslovnika u stavku 2.piše "Redoslijed rasprava točaka dnevnog reda kako je utvrđen u pravilu se ne mijenja u tekućem tjednu zasjedanja" [[Upadica: Nastavite dalje čitati.]] Dozvolite, hoćete vi umjesto mene ispričati moj prigovor?
Hoću, stanite ja ću ispričati.
Onda izvolite, vi pričati a onda se ja ne moram javljati za riječ.
Može. Hvala lijepa. "Na početku svakog radnog zasjedanja, predsjednik Sabora u pravilu objavljuje o kojim će se točkama dnevnog reda raspravljati toga dana. Tijekom sjednice iznimno može promijeniti redoslijed rasprave ili odlučivanja ako za pojedinu točku dnevnog reda nema izvješća nadležnih radnih tijela, predlagatelja ili Vlade. To je cjelina o kojoj želim govoriti. I još nešto želim reći kad sam već dobio riječ od kolege Mlakara da je klub HDZ-a bi predstavljen i na Predsjedništvu Sabora i da je glasao za ovaj dnevnik sa točkom A, B, C i D i mogao je da je htio podnijeti pisani prigovor jer znaju Poslovnik i ništa nismo izvan toga radili. Hvala lijepa. Izvolite.
Gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, vi ste u petak kad ste zastupnicima u Hrvatskom saboru najavili koja će bit prva točka dnevnog reda danas dobro znali da u tom trenutku nemate mišljenje Vlade, a Vlada je bila u četvrtak. Prema tome, vi ste je tada obmanuli. Druga stvar, na žalost moram vam reći neistinu. Na prijedlog zastupnika i potpredsjednika Stazića da biste izvješća sva mogla raspravit objedinjeno jasno tada kao predstavnik kluba HDZ-a na Predsjedništvu rekao da mi ne možemo nikako prihvatiti objedinjenu raspravu što se tiče HRT-a upravo zbog toga što se izvješća odnose na jedan zakon koji je bio donesen konsenzusom za vrijeme HDZ-a, a drugo je izvješće 2012. Prema tome, nemojmo govoriti neke stvari koje naprosto nisu takve kakve jesu jer ni u ludilu mi ne možemo prihvatiti objedinjenu raspravu oko HRT-a i to sam rekao ako se ne varam jer se radilo o tome kako će sjednica ići na brzinu. A kolega Stazić je predložio, evo na primjer možemo raspraviti izvješće o HRT-u objedinjeno.
Sve smo čuli. Hvala lijepa. Dakle, ja ću ponoviti. Da ste htjeli to, trebali ste, a znali ste podnijeti prigovor na utvrđivanje dnevnog reda. Niste to učinili. Sada imate razloge obrazlagati. Imate ponovno povredu Poslovnika na što? [[Upadica: Na Šukera.]] Na Šukera, O.k.
Ja ne znam jeste li vi primijetili predsjedniče da ste mi uzeli riječ?
Ne, vi ste mi dali. Rekli ste izvolite. Da.
Ja sam vam dao riječ? Onda pročitajte Poslovnik. Ja ne smijem i ne mogu davati riječ. Ali ako ćete mi dati tu ovlast ja vam se na tome zahvaljujem. Dakle, prekinuli ste me ne dozvolivši da vam do kraja obrazložim naše stajalište zašto tvrdimo da ste povrijedili Poslovnik. U pravilu odredba znači da se toga trebate pridržavati osim iznimno, a iznimno znači da ste mogli imati neke posebno opravdane razloge da promijenite utvrđeni dnevni red i da odlučite danas nešto drugo od onog što je bilo odlučeno u petak. Međutim, u petak dopunjujući dnevni red kada ga niste dopunili ovim točkama kojima mi tražimo da se raspravlja pojedinačno, znali ste da ne postoji mišljenje Vlade koje je sada postalo razlog zbog čega vi odgađate raspravu o ovoj točki dnevnog reda. Zbog toga tvrdimo da je povrijeđen Poslovnik i da vi zloupotrebljavate svoje ovlasti na ovaj način.
Hvala lijepa. Poštovani kolega, a ispustili ste važnu činjenicu na koju se ja pozivam, a ona je od jučer. Dakle, da rešpektiram stav nadležnog radnog tijela Hrvatskog sabora. … [[Upadica sa strane, ne čuje se.]] Je, hvala lijepa. O.k. Završili smo raspravu po klubovima i raspravu o povredi Poslovnika. Molim prva, još jedanput ćemo pročitati. Da, hvala lijepa. - Izvješće o provođenju Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina i o utrošku sredstava osiguranih u Državnom proračunu Republike Hrvatske za 2012. godinu za potrebe nacionalnih manjina Vlada Republike Hrvatske podnijela je izvješće na temelju članka 37. Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina. Prijedlog izvješća ste primili. Raspravu je proveo Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina. Izvješće ovog radnog tijela ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagateljice dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Ministar Arsen Bauk, izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče, poštovane dame i gospodo zastupnici. Ovo je izvješće za 2012. godinu. Moja je ocjena da će ono za 2013. biti nešto zanimljivije. Dakle, Izvješće o provedbi Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina i utrošku sredstava koje se za potrebe nacionalnih manjina osiguravaju u državnom proračunu za 2012. godinu pokazuje u većini područja zadovoljavajući napredak u ostvarivanju prava pripadnika nacionalnih manjina koja su osigurana Ustavnim zakonom o pravima nacionalnih manjina. Kao i u prethodnom izvještajnom razdoblju i tijekom 2012. godine može se konstatirati nedovoljan napredak u području uporabe jezika i pisma nacionalnih manjina i zastupljenosti nacionalnih manjina u tijelima državne uprave. I dalje je na snazi Odluka o zabrani novog zapošljavanja iz prosinca 2009. godine što je općenito rezultiralo manjim brojem novih zapošljavanja u tijelima državne uprave tijekom 2012. godine pa i manjim brojem novozaposlenih pripadnika nacionalnih manjina. Vezano uz područje službene i javne uporabe jezika i pisma nacionalnih manjina, unatoč tome što je naputak za dosljednu provedbu Zakona o uporabi jezika i pisma nacionalnih manjina u Republici Hrvatskoj donesen 1. ožujka 2012. godine nisu se provodile planirane aktivnosti. Razlog tome bio je kašnjenje u obradi i objavi službenih rezultata popisa stanovništva 2011. godine. Podaci o stanovništvu prema narodnosti po gradovima, općinama, naseljima, a koji su relevantni za utvrđivanje koje su lokalne jedinice u obvezi urediti u svojim statutima uporabu manjinskog jezika i pisma objavljeni su tek krajem godine. Dakle, 17. prosinca 2012. godine. U području odgoja i obrazovanja na jeziku i pismu nacionalnih manjina i tijekom 2012. godine osiguran je visok stupanj provedbe Ustavnog zakona. Uspješno je provođeno obrazovanje učenika u nastavi koje se u cjelini izvodi na jeziku i pismu nacionalne manjine model A, dok se sve više učenika uključivalo i u učenje jezika i kulture nacionalnih manjina, model C. U školskoj godini 2011./2012. i 2012./2013. Ministarstvo znanosti, obrazovanja i sporta odobrilo je ustroj nastave po modelu C u dodanih 7 osnovnih škola. Posebni napori uloženi su u odgoj i obrazovanje pripadnika romske nacionalne manjine. Za djecu pripadnike romske nacionalne manjine kontinuirano se osigurava uključivanje u programe predškolskog odgoja kako bi se premostio jaz između socijalno-ekonomske situacije u kojoj djeca pripadnici romske nacionalne manjine žive i mogućnosti za njihovu uspješnu integraciju tijekom obveznog osnovnog obrazovanja. U proteklih 6 godina vidljivo je stalno povećanje obuhvata romske djece osnovnim obrazovanjem. Kod srednjoškolskog obrazovanja Roma Ministarstvo znanosti, obrazovanja i sporta osigurava značajna sredstva za stipendije, smještaj u dom, dodatne aktivnosti, maturalna putovanja, rad školskog nadzornika, školarine i slično a sredstva se osiguravaju za stipendije svim studentima pripadnicima Romske nacionalne manjine koji je zatražen. Vlada Republike Hrvatske i nadalje će osiguravati dosljednu primjenu Zakona o obrazovanju na jeziku i pismu nacionalnih manjina uključujući i dosljednu primjenu međunarodnih sporazuma i njihovih provedbenih akata. U tu svrhu nadležna tijela državne uprave utvrdit će i potrebne prilagodbe obveznih ispita državne mature i postupaka vanjskog vrednovanja obrazovanja u srednjim i osnovnim školama nacionalnih manjina te će raditi na optimalizaciji mreže predškolskih i školskih ustanova na manjinskim jezicima. Tijekom 2012. godine u ostvarivanju prava nacionalnih manjina na pristup medijima ostvareni su pozitivni pomaci u cilju povećanja kvalitete emisija namijenjenih nacionalnim manjinama. U Pravilniku o Fondu za poticanje pluralizma i raznovrsnosti elektroničkih medija propisana je mogućnost dodjele dodatnih bodova za emisije namijenjene očuvanju jezika pripadnika nacionalne manjine i u potpunosti proizveden na jeziku pripadnika nacionalne manjine. I tijekom 2012. godine programi udruga i ustanova nacionalnih manjina putem Savjeta za nacionalne manjine financirani su značajnim sredstvima. Savjet je međutim konstatirao da još uvijek postoji određeni stupanj nerazumijevanja metodologije praćenja ostvarivanja programa nevladinih udruga i ustanova nacionalnih manjina posebno u dijelu podnošenja financijskih izvješća te preporučuje pojačano nastaviti s tematskim edukacijama udruga o namjenskom korištenju proračunskih sredstava. Od značajnih aktivnosti u 2012. godini u području zastupljenosti pripadnika nacionalnih manjina u predstavničkim i izvršnim tijelima jedinica lokalne i regionalne samouprave treba istaknuti donošenje novog Zakona o lokalnim izborima. Slijedom rješenja iz novog zakona koja se odnose na osiguravanje zastupljenosti predstavnika nacionalnih manjina u predstavničkom i izvršnom tijelu jedinice znatno će se smanjiti broj provođenja dopunskih izbora a što će kao rezultat imati znatno smanjenje troškova jedinica za provedbu izbora. Dopunski izbori za predstavnike nacionalnih manjina u predstavničkim tijelima raspisivat će se samo izuzetno u slučaju kada se ni na jedan od zakonom propisanih načina ne postigne odgovarajuća zastupljenost nacionalnih manjina u predstavničkom tijelu, odnosno ukoliko se nitko ne kandidira od predstavnika nacionalnih manjina. Isto tako vezano uz osiguravanje zastupljenosti nacionalnih manjina u izvršnom tijelu zakonom je utvrđeno da se u jedinicama ostvaruje pravo na zamjenika općinskog načelnika, gradonačelnika odnosno župana iz reda pripadnika nacionalnih manjina i da se isti bira neposredno na izborima istovremeno na isti način i po istom postupku kao općinski načelnik, gradonačelnik odnosno župan. Tako izabrani zamjenik predstavnik je nacionalne manjine te nema potrebe za provedbom dopunskih izbora. Obzirom da su u prethodnom razdoblju u pojedinim jedinicama, posebno onima slabije ekonomske razvijenosti, rad i programi vijeća i predstavnika nacionalnih manjina nedostatno financirani pozitivnim se ocjenjuje u 2012. godini financiranje njihovih programa sredstvima iz državnog proračuna. Uvjet za financiranje vijeća i predstavnika bila je njihova pravna osobnost koja se stječe upisom u registar. Uspješno realiziranom financiranju doprinijelo je i donošenje u ožujku 2012. godine izmjena i dopuna Zakona o Registru vijeća koordinacija vijeća predstavnika nacionalnih manjina kojim je postupak upisa u registar bio znatno pojednostavljen i ubrzan. U provođenju Nacionalnog programa za Rome i Akcijskog plana desetljeća za uključivanje Roma 2005.-2015. tijekom izvještajnog razdoblja postignut je daljnji napredak u područjima obrazovanja, zdravstva, zapošljavanja i stanovanja Roma. Sustavno su se poduzimale aktivnosti usmjerene k što većem uključivanju romske djece u obrazovni sustav, poboljšanju zdravlja i zdravstvene zaštite romske populacije, povećanju zapošljavanja Romkinja i Roma, poboljšanje uvjeta stanovanja kao i na provedbi ostalih mjera usmjerenih prema rješavanju poteškoća kojim se susreće romska nacionalna manjina. Posebna pažnja posvećivala se očuvanju romske kulture, tradicije, jezika i običaja. Posebno se ističu aktivnosti u području daljnjeg unapređenja socijalno-ekonomskog položaja Roma. Na sjednici održanoj 29. studenog 2012. godine Vlada Republike Hrvatske usvojila je Nacionalnu strategiju za uključivanje Roma za razdoblje od 2013. do 2020. godine s kojom se temeljni strateški dokument RH za integraciju pripadnika romske nacionalne manjine usklađuje s priopćenjem komisije Europskom parlamentu, vijeću, Europskom ekonomskom i socijalnom odboru i Odboru regije u okviru EU za nacionalne strategije i integracije Roma do 2020. godine. Također, treba izdvojiti i 1-godišnje predsjedanje RH desetljećem za uključivanje Roma koje je započelo 1. srpnja 2012. godine. Među prioritetima hrvatskog predsjedanja bilo je povezivanje desetljeća za uključivanje Roma i okvira EU, zatim povezivanje glavnih uspjeha desetljeća u obrazovanju s obrazovnom politikom EU i položajem romskog jezika, povezivanje povijesnog iskustva Roma u Europi s promicanjem tolerancije, nediskriminacije Roma te mladi Romi u akciji za toleranciju i priznavanje. Tijekom 2012. godine postignut je daljnji napredak u području razvijanja tolerancije prema različitosti i suzbijanju diskriminacije. Brojni održani seminari, okrugli stolovi i savjetovanja doprinijeli su informiranju pripadnika nacionalnih manjina ali i šire javnosti te promicanju tolerancije i suzbijanju diskriminacije. U provedbi Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina Vlada Republike Hrvatske je tijekom 2012. godine poduzimala mjere i aktivnosti u cilju što potpunijeg ostvarivanja prava pripadnika nacionalnih manjina te se može konstatirati zadovoljavajući napredak u većini područja. Unapređenju provedbe Ustavnog zakona pridonijela je provedba mjera iz Akcijskog plana za provedbu Ustavnog zakona koje su u 2012. godini provedene u velikom postotku, 87,5%. Vlada Republike Hrvatske u narednom razdoblju nastavit će s daljnjom provedbom Ustavnog zakona u svim područjima te posebno intenzivirati provedbu u onim područjima u kojima se iz objektivnih razloga tijekom 2012. godine nisu provodile aktivnosti. Zahvaljujem.
Hvala i vama poštovani ministre. Ima jedna replika, poštovanog zastupnika Dragana Crnogorca.
Hvala. Pa gospodine ministre evo vi ste u svom izlaganju rekli da se Vlada zalagala za provođenje Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina tijekom 2012. godine pa mene, pošto niste ovdje spomenuli, mene interesira jedno pitanje. Zašto se član 6. Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina nije provodio u 2012. godini koji se odnosi na stečena prava određenih nacionalnih manjina kao što su talijanska, mađarska i srpska nacionalna manjina a odnosi se na imenovanje visokih dužnosnika u Ministarstva unutarnjih poslova, pravosuđa, kulture i obrazovanja na čega je Ustavni sud rekao da to nisu protuustavna prava, dakle da se određenim pripadnicima nacionalne manjine imaju zagaratirana prava temeljem Međunarodnih sporazuma i Bilateralnim sporazumima koje je RH potpisala a ovdje se konkretno radi o pismu namjera o završetku mirovne reintegracije koje su do sada sve Vlade poštovale. Dakle i Vlade HDZ-a i Vlade SDP-a ovo su izuzetno bitne stvari i mene interesuje zašto Vlada nije ništa radila po ovom pitanju odnosno zašto nije primijenila članak 6 Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina.
Odgovor na repliku, poštovani ministar Arsen Bauk.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Uvaženi zastupniče, ako se dobro sjećam a čini mi se da se dobro sjećam isto pitanje ste u pisanoj formi postavili predsjedniku Vlade RH koji vam je na to pitanje odgovorio pa ja nemam šta dodati tom odgovoru. Zahvaljujem.
Hvala lijepa. Da li? Da u ime Odbora za ljudska prava Hrvatskog sabora poštovani zastupnik Furio Radin.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina razmatrao je na svojoj 32.sjednici održanoj već 19.rujna 2013.godine Izvješće o provođenju Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina i utrošku sredstva osiguranih u Državnom proračunu RH za 2012.godinu. Odbor je ovo izvješće razmatrao kao matično radno tijelo sukladno članku 79. Poslovnika Hrvatskog sabora i ocijenjeno je da je izvješće iscrpno i da se na temelju predočenih podataka može steći realna slika o tome kako je provođen Ustavnim zakonom, odnosno u kojoj mjeri u RH tijekom 2012.godine ostvarivana zakonom zajamčena prava nacionalnih manjina. Na kojim područjima je ostvaren zadovoljavajući napredak, a na kojima nije i na čemu treba biti težište djelovanja nadležnih institucija u narednom razdoblju. Međutim izraženo je mišljenje da nisu u dovoljnoj mjeri obrazloženi uzroci nezadovoljnog napretka ostvarivanja pojedinih prava nacionalnih manjina što je bitna pretpostavka za poduzimanje učinkovitijih mjera u narednom razdoblju. Članovi odbora složili su se s konstatacijom iz izvješća da su tijekom 2012.godine usprkos problemima s kojima se susreće Hrvatsko društvo u cjelini uloženi značajni napori o provođenju Ustavnog zakona o pravima nacionalne manjine i to se gleda tako kako sredstva osigurana u Državnom proračunu za potrebe nacionalnih manjina tako i o aktivnostima koje su Vlada i druga državna tijela u cilju njegove provedbe. U raspravi je konstatirano kako je iz izvješća razvidno da je kao i ranijih godina najviše učinjeno u područjima odgoja i obrazovanja na jeziku i pismu nacionalnih manjina, ostvarivanja kulturne autonomije nacionalnih manjina, ostvarivane vjerskih prava itd. Međutim, istaknuto je kao i ranijih godina da nema zadovoljavajućeg napretka u područjima uporabe jezika i pisma nacionalnih manjina, zastupljenosti pripadnika nacionalnih manjina u tijelima državne i lokalne uprave te u pravosudnim tijelima kao kada je u pitanju pristup nacionalnih manjina sredstvima javnog priopćajna i sudjelovanja pripadnika nacionalne manjine u životu i upravljanju lokalnim poslovima. Znači, jedna važna, jedna bitna, na bitnim segmentima za kulturnu autonomiju nacionalnih manjina. Kada je u pitanju odgoj i obrazovanje na jeziku i pismu nacionalne manjine istaknuto je da uspješnost provedbe Ustavnog zakona u ovom dijelu pokazuje činjenica da je povećan ukupan broj djece u sva tri modela odgoja i obrazovanja, od aktivnosti koje je potrebno na kraju poduzeti u narednom razdoblju osobito je ukazano na intenziviranje postupka donošenja odnosno dorade nastavnih planova i programa za sve modele nastale na jeziku i pismu nacionalne manjine te izradu i odobravanje udžbenika koji još nedostaju za ovu nastavu, izvršavanje prilagodbe obvezatnih ispita državne mature i dovršenja postupka sređivanja statuta, tzv. preregistracija nekoliko škola, znači svih novih škola na jeziku i pismu nacionalnih manjina. Nakon iscrpne provedene rasprave Odbor je većinom glasova, 9 za 1 suzdržan odlučio predočiti Hrvatskom saboru da donosi sljedeći zaključak. Prihvaća se izvješće o provođenju Ustavnog zakona i pravima nacionalnih manjina i utrošku sredstava osiguranih u Državnom proračunu za 2012.godinu za potrebu nacionalnih manjina. Hvala.
Hvala i vama, poštovani predsjedniče odbora. Otvaram raspravu. U raspravu idemo po Klubovima zastupnika u Hrvatskom saboru. Na redu je Klub socijaldemokratske partije i poštovana zastupnica Melita Mulić. Izvolite poštovana zastupnice.
Zahvaljujem se uvaženi predsjedniče Hrvatskog sabora, evo poštovani ministre, kolegice i kolege. Ovo je deveto po redu izvješće o provedbi Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina i to za godinu u kojoj je obilježeno deset godina od donošenja Ustavnog zakona što je pak bila naša obveza sukladno sporazumu o stabilizaciji i pridruživanju s EU iako sam ja duboko uvjerena kao i mi klubu SDP-a da je to naša civilizacijsko dostignuće. Ako samo pogledate uvodni dio ovog izvješća, navedeno je da je u provedbi Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina doprinijela provedba mjera iz akcijskog plana za provedbu Ustavnog zakona u 2012.godinu. Provedbu mjera iz Akcijskog plana Hrvatski sabor nažalost ne raspravlja. Raspravlja se jedino na matičnom odboru jedino na Odboru za ljudska prava i prava nacionalnih manjina i čak je to izvješće o akcijskom planu je zapravo ilustrativnije nego samo izvješće stoga smatram i nužnim istaknuti da je akcijski plan donesen na sjednici Vlade RH i održano je 8.travnja 2011.godine i to donesen između ostalog kao obveza ispunjavanja obveza RH u poglavlju 23., a radi pristupanja EU. Donijela ga je dakle, HDZ-ova Vlada i donijela ga je jednoglasno. Ono što je osnovni cilj jeste daljnje unapređenje, odnosno intenziviranje provedbe Ustavnog zakona, posebice u područjima u kojima su uočeni nedostaci. A to su, sukladno izvješću uporaba pisma i jezika nacionalnih manjina te zapošljavanje u tijelima državne uprave pripadnika nacionalnih manjina. I aktivnosti upravo u ova dva područja nisu rezultirale željenim učincima. Kao što svi znamo što kaže članak 12. Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina, a to je da se ravnopravno na službenu uporabu jezika i pisma, ostvaruje na području jedinice lokalne samouprave kada oni čine najmanje jednu trećinu stanovništva te jedinice lokalne samouprave ili ukoliko je to pak propisano međunarodnim ugovorima ili Statutom jedinice lokalne samouprave. U vrijeme kad, kako je ovo izvješće za 2012. godinu, ja sam još u prošloj godini pripremajući se za ovu raspravu u ime Hrvatskog sabora, a zbog svih navoda koji su bili u javnom diskursu u RH vezano za prag manjina kojima se stječe pravo na uporabu jezika manjinskog i pisma, poslala upit svim parlamentima koji su članice vijeća Europe i preko Hrvatskog sabora, odnosno knjižnice Hrvatskog sabora dobila sam odgovor 31 predstavničkog i zastupničkog tijela država članica EU i država članica vijeća EU, da bi se dakle uvjerili da Hrvatska zapravo ima jedno od najnižih pragova za uporabu službenog jezika i pisma. Stoga bih samo izdvojila za potrebe ove rasprave neke primjere koji su u našem susjedstvu, kao što je recimo susjedna Mađarska koja ima prag od 25%, dok recimo u Austriji, primjerice u Koruškoj, Gradišću i Štajerskoj gdje živi i Hrvatska nacionalna manjina, postoji odredba u nacionalnom Ustavu, odnosno u zakonodavstvu da će se i hrvatski jezik ravnopravno s njemačkim primjenjivati neovisno o postotku, odnosno u praćenoj zastupljenosti ukoliko Hrvati kao nacionalna manjina tamo žive. U Češkoj potreban je prag od samo 10% stanovnika određene jedinice lokalne samouprave da se izjasni pripadnicima nacionalne manjine i stoga ulice i javna mjesta i državne institucije obilježavaju se jezikom te manjine. U Makedoniji za to je potrebno 20%, u Rumunjskoj također 20%, a u nekim drugim primjerima zapadnih civilizacija kao što je primjer Velsa u Velikog Britaniji ili Frizije u Nizozemskoj, mislim da nema potrebe niti govoriti. Ministar se referirao i na jedini dokument temeljem kojeg se utvrđuje obveza primjene jezika i pisma, a to je popis stanovništva i podsjetio je da smo zapravo te podatke dobili 17. prosinca 2012. godine. Stoga ciljani nadzor u 2012. godini i nad statutima jedinica lokalne samouprave koji je baš uvjetovan objavom rezultata popisa iz stanovništva, nije proveden, odgođen je za drugu polovicu prošle godine, ali podsjećam da su jedinice lokalne samouprave imale dužnost da u roku od 6 mjeseci usklade svoje statute s Ustavnim zakonom i Zakonom o uporabi jezika i pisma nacionalnih manjina. Ovo što jednako tako brine iz ovog izvješća jeste konstatacija Savjeta za nacionalne manjine, a to je da je naglašen problem neujednačenog statutarnog uređivanja prava službene javne uporabe manjinskog jezika i pisma, odnosno neizvršavanja obveza ili usklađivanje na neodgovarajući način. Činjenica je da se broj postupaka pred upravnim tijelima jedinica samouprave u kojima su korišteni jezik i pismo nacionalne manjine i tijekom 2012. godine zadržao na iznimno niskoj razini, da nije zabilježen ni jedan slučaj korištenja manjinskog jezika u postupcima koje vode uredi državne uprave u županijama i da pripadnici nacionalnih manjina ne posežu za korištenjem tog prava, dapače skoro ga redovito odbijaju, posebno u sudskim postupcima. Ja samo mogu izraziti nadu da je to rezultat dobre integriranosti hrvatskoo društvo, a ne pokazatelj asimiliranosti nacionalnih manjina u hrvatsko društvo. Samo izvješće ima 18 glava, odnosno poglavlja i mislim da je potrebno staviti akcent i na neke druge stvari u izvješću kojima možemo biti znatno zadovoljniji, a to je zapravo područje odgoja i obrazovanja na jeziku i pismu nacionalnih manjina gdje je postignut visok stupanj provedbe Ustavnog zakona. Jezik je esencijalna komponenta identiteta, a identitet je proizvod književnosti i stoga i kao društvo moramo uložiti napor u očuvanje kulture, književnosti, povijesti jezika identiteta manjina, a koje su utkale svoj doprinos razvoju kulturi hrvatskog društva i države jer ukoliko to ne učinimo onda smo i kao društvo na gubitku i stoga zapravo pozdravljamo činjenicu da je u protekloj godini se povećao broj pripadnika nacionalnih manjina koji se obrazuju po nekom od ponuđenih modela, odnosno programa nastave na različitim razinama obrazovanja, a koje osigurava Ministarstvo znanosti. Iz izvješća je jasno da su u tom smislu najbolje organizirane Češka, Mađarska, Srpska i Talijanska nacionalna manjina, ali zahvaljujući naporima Ministarstva znanosti, obrazovanja i športa i kod romske nacionalne manjine bilježi se napredak, a posebno zahvaljujući programima stipendiranja svih pripadnika romske populacije uključene u srednjoškolsko i visoko obrazovanje. Program predškole za romsku djecu je prijekopotreban, daje dobre rezultate i morao bi biti obvezan za svu romsku djecu kao priprema za uključivanje u odgojno-obrazovni sustav. Nažalost još uvijek broj romske djece koja napuštaju osnovno obrazovanje je previsok u RH. Kad smo kod pristupa sredstvima javnog priopćavanja, možemo se složiti s ocjenom savjeta za nacionalne manjine da ukupne aktivnosti i sadržaji vezani za nacionalne manjine još uvijek nisu dovoljno medijski prezentirani te da treba povećati uporabu manjinskih jezika i osigurati veću zastupljenost manjinskih tema u programima HRT-a i hrvatskog radija. Ja bih tu dodala da se manjinske teme ne smiju svoditi na prikaz kulturnog amaterizma i očuvanje tradicijskih obilježja jer njihova medijska getoizacija ima još štetnije učinke. Iako govori u prilog pluralizmu medija u RH činjenica da su manjinske teme znatno zastupljenije u pojedinim lokalnim medijima nego u javnom servisu, možda govori i o nedostatnom ispunjavanju javnog servisa pa ako hoćete i primatelja državne potpore. Jedno od područja u kojima se ne bilježi napredak i nema željenih učinaka jeste zapošljavanje u tijelima državne uprave. Još uvijek je na snazi odluka o zabrani zapošljavanja još od prosinca 2009.godine i kada gledate ukupan broj u tijelima državne uprave neovisno o tome jesu manjina ili ne, on se smanjio s 2011.na 2012.a broj manjina je i dodatno pao tako da je on sa 3,41 pao na 3,37, a znamo da nam je cilj da imamo minimalno 5% zaposlenih pripadnika nacionalnih manjima u tijelima državne uprave jer naravno u jedinicama lokalne samouprave. Jednako tako u pravosudnim tijelima smanjuje se broj pripadnika nacionalnih manjina uz jedini pozitivan trend u Državnom odvjetništvu. Unatoč činjenici da javni natječaj za zapošljavanje u državnoj službi navode da se pripadnici nacionalnih manjina imaju pravo pozvati na prednost pri zapošljavanju temeljem članka 22. Ustavnog zakona i to bez obveze dostavljanja dokaza o nacionalnoj pripadnosti postotak pripadnika manjina je trajno nizak, a o stanju u društvu ponajbolje i govori podatak Savjeta za nacionalne manjine koji je u 2012.godini primio predstavke pripadnika nacionalnih manjina koji ističu da ne mogu dobiti u struci iz razloga diskriminacije po nacionalnom porijeklu odnosno diskriminacije po političkom uvjerenju iako se u natječajima i pozivaju na članak 22. Ustavnog zakona. Ako se sjetite i izvješće o pojavama diskriminacije onda znamo da u RH je najčešća diskriminacija po spolu odnosno rodu a onda po nacionalnoj odnosno etničkoj pripadnosti. Još jedna važna činjenica, a to je da se ovo izvješće odnosni i na prvih pola godine jednogodišnjeg predsjedanja RH desetljećem za uključivanje Roma od 2005.do 2015.te su pozitivni pomaci najvidljiviji u unapređenju položaja Romske nacionalne manjine i to na svim područjima, sustavno od uključivanja u obrazovni sustav, poboljšanja zdravlja i zdravstvene zaštite, povećanja zapošljavanja, poboljšanja uvjeta stanovanja od ulaganja u komunalnu i socijalnu infrastrukturu, nastavka sufinanciranja prostornih planova do legalizacije naselja. Posebna pozornost posjećivala se i očuvanje romske kulture, tradicije, jezika i običaja. U provedbi Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina Vlada RH je i tijekom 2012.godine poduzimala mjere i aktivnosti u cilju što potpunijeg ostvarivanja prava pripadnika nacionalnih manjina te se može konstatirati zadovoljavajući napredak u većini područja. Unapređenju mjera kako sam uvodno spomenula pridonijela je i provedba akcijskog plana u kojem se navodi da je u velikom postotku od 87,5% mjera i provedeno u 2012.godini i upravo iz tog razloga klub SDP-a će podržati ovo izvješće. U klubu SDP-a smatramo da je Ustavni zakon o pravima nacionalnih manjina dobar normativni okvir za ostvarivanje cjelovite zaštite prava i klub SDP-a podržava Vladu u provođenju mjera i aktivnosti i to u punoj provedbi ovog Ustavnog zakona. Hvala.
Hvala i vama poštovana kolegice. Imamo repliku poštovanog zastupnika Branka Vukšića. Izvolite.
Uvažena kolegice Mulić, slažem se s većim dijelom vaše rasprave naročito s onim dijelom kada ste govorili o manjima i medijima. Ustvrdili ste da manjinske teme nisu dovoljno prisutne na HRT-u, moram vas upozoriti da na HRT-u mnogo toga je nedovoljno prisutno naročito ono što je životno i mnogo toga se u programima HRT-a tek ispunjava kako bi se zadovoljila forma. Pa onda kada ste govorili o tome na koji način se manjine u Hrvatskoj predstavljaju to je uglavnom kroz ples, slikanje, štrikanje, kukičanje, crtanje i prigodičarske manifestacije. I na to ste upozorili, opasno je i getoiziranje na čemu nažalost i neke manjine same inzistiraju. Tako da jedan od najvažnijih segmenata, a ono o čemu smo jutros govorili u hrvatskom društvu su sasvim sigurno mediji, a za nas ovdje u Hrvatskome saboru treba biti u fokusu pozornosti upravo HRT i zato je itekako potrebno o HRT-u ne jednom godišnje nego više puta govoriti o tome jer HRT mora biti isto tako i osigurati jedan od temelja demokracije, a onda i zaštiti manjima što se s vama u potpunosti slažem.
Odgovor na repliku poštovana zastupnica Melita Mulić.
Zahvaljujem se. Pa kolega ja bi se zapravo s većinom toga što ste izrekli složila osim sa konstatacijom, a to su i predstavnici nacionalnih manjina osam njih sjedi u Hrvatskom saboru, tada pojedine nacionalne manjine same teže getoizaciji bilo koje vrste pa tako i medijskoj. HRT ima odlične manjinske emisije koje imaju dugogodišnju tradiciju, ali zaista je činjenica da i svodimo na kulturni amaterizam, običaje i ostalo. Mislim da bi manjinske teme u smislu najboljih mogućih primjera i njihovog doprinosa hrvatskom društvu trebale se protkati kroz sve emisije posebno kroz emisije informativnog programa. I smatrala sam da je nužno da to istaknem jer da je to i moj doprinos odnosno doprinos kluba SDP-a poboljšanju prikaza manjina odnosno i u smislu pozitivne kritike ili konstruktivne kritike i na HTV. Hvala.
Stranačka replika poštovanog zastupnika Igora Rađenović.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Pa pohvaljujem inicijativu gospođe Mulić i dobro je, rekli ste na početku svoje rasprave oko usporedbe i ovom upitu koji ste poslali prema dakle parlamentima ispred zemlja Vijeća Europe i odgovoru koji ste dobili. Jer uvijek realnu sliku o stanju društva i stanju razvoja društva koje imate zapravo možete dobiti uspoređujući sa drugima i zato kažem pohvaljujem vaš pristup da smo se zapravo pokušali na tom polju usporediti sa drugima i dobili informaciju o tome kako stoji sa pravima jezika nacionalnih manjina. Osobito imajući u vidu a ne tako davne zahtjeve neke od političkih opozicijskih opcija da sa te strane snizimo standarde koje tu smo uspjeli dostići. Budući da vrlo često i kada nas mediji prate onda dosta kratke imaju tonske izvatke oko toga što i kako ste rekli, pa se tu vama potkrao jedan lapsus. Naime, rekli ste da je Hrvatska jedna od zemalja koja ima najniži prag u tom, u pogledu dakle korištenja prava jezika, dakle i pisma nacionalnih manjina. Ona ima jedan od najviših pragova ali jedan od najnižih standarda na žalost u tom pogledu, pa čisto da vam netko ne izvuče ovaj tonski izvadak pa da zapravo stvari okrenu u krivo, a inače imali ste vrlo iscrpnu raspravu i zahvaljujem vam na tome.
Odgovor na repliku, poštovana zastupnica Melita Mulić.
Hvala kolega Rađenović i posebno hvala na ovoj korekciji. U prilog povećanju kvalitete javne rasprave kako u ovom Domu, u Hrvatskom saboru tako i u hrvatskom javnom, odnosno i medijskom prostoru. Mislim da je nužno da kao političarke i političari operiramo prvenstveno argumentima. I stoga sam tražila podatke, a kako zapravo se ne bi koristili i različitim površnim neimenovanim ili nepovjerljivim izvorima, dakle da se sva predstavnička tijela očituju u tome, a kako bismo mogli donijeti određene zaključke i kako bismo zapravo ja se nadam i kako bi to moglo i doprinijeti i očuvanju dosljednosti pa i kod određenih političkih stranaka u Hrvatskoj. Hvala.
Hvala i vama. Nastavljamo sa raspravom po klubovima. Na redu je klub IDS-a i poštovani zastupnik Furio Radin, to je i njegov klub.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Klub IDS-a naravno će podržati ovo izvješće. Ono je konkretno i ukazuje na čitav niz problema i kao takav normalno on se mora podržati. Nekako nas to asocira na ono ako izvješće uspoređujemo sa operacijom operacija je uspjela, a sad ćemo govorit malo o pacijentu da li on preživljava i u kojem se stanju pacijent nalazi. Dakle, ovo izvješće je dobro zato što je ukazalo na cijeli niz problema koji doista postoje i koji nisu naravno dobri. Ali nitko od nas ne misli da se tako bitno pitanje za ova područja i kad mislim i kad govorim o ovim područjima govorim o područjima koje se danas zovu regija. Znači, o bivšoj Jugoslaviji. Ovo pitanje na tom području u toj regiji je uvijek podcijenjeno. Ono je vrlo važno i vrlo bitno za odnose među ljudima i vrlo bitno i za odnose među narodima. Otvorit ću jednu zagradu ovdje, malo se govori o tome, ali ja želim biti iskren do kraja i želim reći do kraja ono što mislim. Imam dovoljno godina da budem iskren. Kad idete brojati koliko nedostaje pripadnika nacionalnih manjina na popisima stanovništva između 1948., valjda je prvi bio 1948. ili 1945. i danas, vidjet ćete da nedostaje na popisima stanovništva više od milijuna pripadnika nacionalnih manjina samo ako se broje Srbi, Talijani i Nijemci. Ako se dodaju još i druge nacionalne manjine ta brojka se i povećava. To je negdje oko jedne četvrtine današnjeg stanovništva Hrvatske. I kada mi govorimo o tome zašto se posvećuje. Znate ima i nervoznih ljudi u Hrvatskoj koji stalno postavljaju pitanje pa šta žele te nacionalne manjine, pa zašto bismo se trebali njima baviti, pa zašto stalno gnjave, zašto. Teško je odgovoriti nama iz nacionalnih manjina na to pitanje, ali međutim ja ću pokušati odgovoriti jednom rečenicom. Zato što bi nas trebalo biti danas puno više nego što nas ima. Kada uvaženi stručnjaci ustavni, ja ću reći i ime kažem nema razloga skrivati, u nastupima na primjer prof. Smerdel dobra nastojanja Vlade, bolje rečeno četvorke na vlasti da promijeni Ustav i da Ustavni zakon o nacionalnim manjinama doista pretvori u Ustavni zakon što on danas nije. On se zove Ustavni zakon, ali to je jedan organski zakon koji ima naravno i jedan nedostatak pod navodnicima, da jako liči na ustavne zakone zato što se mora donositi sa dvije trećine glasova. Ali međutim, jasno piše u Ustavu da se taj, da taj Ustavni zakon nije Ustavni zakon, jer se donosi kao organski zakon. Znači to je jedan organski zakon koji Ustavni sud može promijeniti, čije odredbe Ustavni sud može dovesti u pitanje bilo kada. I to je napravio kada je 3 mjeseca prije izbora promijenio izborna pravila totalno izvan svake prakse i svake tradicije i onoga što piše u Ustavnom zakonu o provedbi Ustava. Zašto je to mogao napraviti Ustavni su? Ne samo zato što je takav Ustavni sud, nego i zato što je to organski zakon. Ali kada doista u prijedlozima promjene Ustava doista se želi napraviti nešto dobro i to je da taj Ustavni zakon postaje dio ustavne materije. Znači, da se skine ta odredba da on se donosi kao organski zakon, onda odmah se svi dižu na noge i uvaženi stručnjaci kažu da bi to onda cementiralo postojeće stanje. Prevedimo. Cementiralo bi položaj nacionalnih manjina koje bi ostale nacionalne manjine. Ne bi ih se postepeno izbacilo ulteriorno iz popisa stanovništva, nego one bi i dalje mogle živjeti kao nacionalne manjine kolektivno i individualno. Cementirala bi se njihova prava. Želio sam to reći jer nitko nije odgovorio na tu raspravu, a ta rasprava je krajnje opasna pogotovo kad se dovodi u vezu i sa time da je OESS i to je u istoj toj raspravi rečeno da je OESS početkom devedesetih godina uvjetovao od Hrvatske da se donese prvi Ustavni zakon. Ja sam uvijek mislio da se taj prvi Ustavni zakon koji se zvao o ljudskim pravima i pravima nacionalnih manjina donio zato što je to se osjećala, zato što se osjećala potreba da se on odnese. Ali izgleda da u nečijim svijestima to nije tako. Dvije stvari padaju odmah u vidokrug naše percepcije kada gledamo to izvješće jer je pitanje koje si mi moramo postaviti kada je, kad gledamo suštinu a ne formu ovog izvješća. O formi sam već govorio i reko sam glasat ćemo za ovo izvješće. Ali kad govorimo o suštini glasat ćemo za jer ukazuje na probleme. Kad gledamo na probleme i kad se pitamo koliko normalno danas u Hrvatskoj žive nacionalne manjine jer je to pitanje koje si moramo postaviti kada govorimo o tom izvješću i kada govorimo o provođenju Ustavnog zakona nacionalne manjine. Da li nacionalne manjine žive i u kojoj mjeri žive normalno kao ostali građani na osnovi pozitivne diskriminacije i posebna prava koja im daje između ostalog i Ustavni zakon o nacionalnim manjinama. Onda odmah percipiraju se problemi vezani uz uporabu jezika. Ja ću govoriti samo o nekim neuralgičnim točkama. Jedna je ta da se u Općinskim sudovima provele su se samo dvije rasprave, vođena su samo dva postupka bolje rečeno na jezicima nacionalnih manjina. Dok je u 2014. slučajeva odbijena rasprava na jezicima nacionalnih manjina od samih pripadnika nacionalnih manjina. Gledajmo sad teritorijalno, bolje rečeno nacionalno ali od toga se je, to implicira i teritorijalnu pripadnost. 212 postupka od tih 214 predloženo je u Istri, znači predloženo je, znam da su bili u Istri. Predloženo je kad se ticalo rasprave na talijanskom jeziku, kad se odnosilo na rasprave na talijanskom jeziku. Samo dvije rasprave također odbijene odnose se na srpski jezik. Pitat ćete se zašto je to tako. To je tako zato što nigdje drugdje osim u istarskim sudovima, u hrvatskim sudovima u sudovima u Istri ne nude se rasprave na jeziku manjina, na talijanskom jeziku. Nude se i tamo gdje živi srpska nacionalna zajednica, ali vidimo koliko puta. Dva puta. Zašto je to tako? Zato što vraćam se na pitanje prije, vraćam se na pitanje da li je danas u kojoj mjeri je normalno živjeti kao nacionalna manjina i odmah dajem jedan odgovor koji je, koji vama dajem na razmatranje i to je da je negdje normalno a negdje nije, negdje je više normalno, negdje manje normalno. U Istri je to više normalno. Negdje drugdje je to manje normalno. Ali zašto pripadnici nacionalnih manjina kad im je nuđeno i od moje nacionalne manjine, kad im je nuđeno da vode raspravu na svom materinjem jeziku zašto odbijaju? Odbijaju se jer nalazeći se u odnosu sa državnim institucijama smatraju da će to biti otežavajuća okolnost, smatraju da ako će još kad netko ide na sud i kad netko ima raspravu već ima problem. I sada ako još doda još jedan drugi problem i to je vodit ćemo postupak na talijanskom jeziku ili na srpskom jeziku onda smatra da će to biti otežavajuća okolnost. Neću komentirati. To dajem vama na raspravu i na mogućnost da komentirate tu činjenicu. Ista je stvar kada se tiče, kada govorimo o osobnim iskaznicama. Osobne iskaznice u 2011. godinu Talijanska nacionalna manjina je tražila, pripadnici tražili su 2319 iskaznica na talijanskom jeziku i na talijanskom jeziku, a 2012. godine 2608. Srpska nacionalna manjina 62, odnosno 81. Mađarska nacionalna manjina 31, odnosno 23. Češka nacionalna manjina 18 iskaznica, odnosno 28. Rusinska nacionalna manjina 4 odnosno 1. Slovačka niti jedan. Zašto je to tako? Također nije na meni da dajem odgovor. Htio bih da stranke daju odgovor na to pitanje. I dođemo na školu. Škola je uzeta kao primjer dobrog kao primjer dobre prakse u svim govorima i na svim odborima. Ja ću govoriti u ovom slučaju samo o dva, vrlo kratko o dva problema. Jedan je problem registracije ili škola nacionalnih manjina. Od 1990. godine samo škole koje su postojale prije rata, znači prije osamostaljenja, prije devedesete godine samo te škole su danas registrirane kao škole nacionalnih manjina. Niti jedna škola Srpske nacionalne zajednice nije registrirana kao škola na jeziku i pismu nacionalnih manjina. Također ja sam zadnja osoba koja bi trebala odgovoriti na pitanje zašto je to tako. Kada se i to je drugi i zadnji problem o kojem ću govoriti sada. Kada govorimo o Talijanskoj nacionalnoj manjini onda po prvi put prošle godine od 1945. godine i to će se nastaviti izgleda i sada po odgovoru koji ministar Jovanović mi je dao na zastupničko pitanje po prvi put za upis u talijanske srednje škole na talijanskom jeziku iz osnovnih škola također na talijanskom jeziku ne vrednuje se talijanski, nego se vrednuje hrvatski jezik. Po prvi put od 1945. Zašto je to tako? Mi ne, ja ne. To je toliko nelogično da mi ne želimo niti to kvalificirati, niti definirati to pitanje. Ja samo kažem da je materinji jezik Talijana u Hrvatskoj talijanski, da je srednje škole su na talijanskom jeziku, osnovne škole su na talijanskom jeziku i da je logično da se vrednuje talijanski jezik. Također, na državnoj maturi talijanski jezik je također na državnoj maturi ali budite brži poslije jer u 11 i pol moram otići. Također, na državnoj maturi vrednuje se hrvatski jezik, a talijanski samo opcionalno. Zaključit ću. Gospodine ministre, …
Vrijeme je poštovani zastupniče. Prekoračili ste puno.
Evo sad, pola rečenice za jednu pohvalu. Gospodine ministre vi ste jedan od malobrojnih kanala, možda i jedini kanal koji mi imamo u Hrvatskoj vladi. Prenesite molim vas onima koji nas malo slušaju ono što smo rekli danas.
Hvala lijepa. Sad imamo 5 replika. Prva replika poštovanog zastupnika Šime Lučina.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Pa meni je drago da ste kolega Radin na početku svog izlaganja zapravo otvorili po meni ključno pitanje, a to je potreba promjene Ustavnog zakona. Puno smo o tome i ranijih godina raspravljali da bi zapravo ne samo u pravno-formalnom smislu ili kako ste ga vi nazvali ustavnom jel' trebalo ovaj zakon doraditi i dati mu tu težinu nego zapravo i u sadržaju. Raspravljajući ranijih godina o ovom zakonu uvijek me iritirala jedna činjenica, a to je da vi ne možete za ovaj zakon kazati da li se provodi ili se ne provodi. Nikad u izvješćima o provedbi ovog zakona nismo imali takve konstatacije. Ja ne znam da li je to, kao što ste rekli na pitanju dakle sudskih rasprava, želja nacionalnih manjina ili nije ali postoji argument i zašto je to tako. Prema tome, to se da i zakonski urediti. Dakle, ne možemo iz godine u godinu bilježiti u ovom izvješćima da su postignuti napretci. Jer ako već 10, 11 godina pišemo da smo na tom planu napravili napredak onda gdje bi mi to bili? Dakle, očito postoji problem u zakonu. I ono što još želim na kraju reći, ovaj zakon i predviđa određene sankcije, međutim kad su u pitanju jedinice lokalne ili regionalne samouprave koje ne poštivaju odredbe, naglašavam Ustavnog zakona, mi de facto nemamo nikakvih poduzetnih sankcija. Ja znam da je ovaj zakon bitno politički zakon ali on je isto tako i pravni zakon. I ako se mi stalno dakle vadimo na politiku da se ne držimo prava to je jako opasno posebno za pozicije nacionalnih manjina.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Furio Radin.
Hvala vam. Slažem se s vama i upotpunili ste na jedan kvalitetan način ono što sam ja rekao. Hvala.
Poštovani zastupnik Branko Vukšić, replika.
Uvaženi kolega Radin vi ste u svojoj raspravi načeli puno važnih tema. Govorili ste posredno i o identitetima, govorili ste o tome da je milijun pripadnika nacionalnih manjina nedostaje od sredine '40-ih ili kraja '40-ih prošloga stoljeća pa do danas. Puno je lakše razgovarati, raspravljati ali i živjeti u zajednici ako nam nacija i vjera nisu jedini identitet, daleko puno. Puno smo tolerantnije društvo ako nam nacija i vjera nisu jedini identitet ili ako nisu toliko prevladavajući identiteti nacija i vjera da potiskuju sve ostale identitete. Znate da su najuskogrudniji ljudi koji imaju samo jedan identitet. Bilo bi jako dobro da se otvore pametne, a to ovisi o nama koliko smo pametni, ali i rasprave hladne glave kad se raspravlja o tome jer one su onda korisne za čitavo društvo. Govorili ste o tome da neki pravni stručnjaci govore kada bi se donio Ustavni zakon tada bi se zacementirala prava manjina. Pa prava manjina treba poboljšavati, ne zacementirati postojeća, a poboljšavati neka druga prava koja danas nemaju. Tako dugo dok ćemo se bojati prava nacionalnih manjina tako dugo ćemo biti uskogrudno društvo, društvo nejednakih pa ćemo nekad i pretjerivati kako bi iskupili sebe u pravima nacionalnih manjina.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Furio Radin.
Hvala lijepa. Da, doista ako bi se čovjek ograničio samo na jedan identitet bio bi jednodimenzionalan i o tome su već govorili veliki filozofi kao … [[Govornik se ne razumije.]] i Frome. I slažem se vama, npr. mi imamo mnogo drugih identiteta. Budući da sam govorio kao član kluba IDS-a reći ću da postoje i regionalni identiteti. Mi imamo 25 tisuća ljudi koji se prepoznaju samo u regionalnom identitetu npr. Što se tiče zacementiranja nisam siguran da stručnjaci o kojima sam govorio prije da razmatraju problem tako da žele unaprijediti prava nacionalnih manjina. Žele jednostavno ne cementirati njihov položaj. Znači, da nacionalne manjine u ime jednoga hipotetičnog društva građana jel'da jednostavno da oni nestaju. Zato što kad se mora napraviti društvo građana zna se jel'da da se ne mora otvoriti nova radna mjesta, ne moraju se što ja znam unaprijediti zdravstvo itd. i druga prava nego mora se početi od nacionalnih manjina, oni su prvi na udaru, oni najprije moraju nestati i onda imamo sigurno dobar temelj da se uspostave građanska društva.
Poštovani zastupnik Stjepan Milinković, replika.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Pa kolega Radin dotakli ste malo medicinsku terminologiju pa ste rekli da je operacija uspjela, a pacijent umro. To je ono … [[Upadica se ne razumije.]] Ne znate, dobro prihvaćam. Ali ne daj Bože da bi bilo tko umro, naravno. Daj Bože svima dobro zdravlje ali da žive normalno kao što ste vi rekli, puno puta ste to ponavljali pa je i meni to zapelo za uho. A što to znači normalno? Normalno znači jednu pristojnu egzistenciju za svaku obitelj a ja govorim u tom smislu sa svojega područja gdje poznam u mom kraju i nacionalne manjine bave se mnogi sa poljoprivrednom proizvodnjom i uistinu iste tegobe su ih zatekle, naime mnogi su propali, bili su izuzetno uspješni. To sigurno nije dobro, nije ni normalno. Drugo, dostupno školstvo isto takvo je preduvjet jednog normalnog življenja. Ove najave ukidanje malih škola spod određenoga broja ne pridonosi takvom normalnom životu. Treća stvar, što se tiče prometne infrastrukture, svjedočimo da brojni ljudi žive u tim ruralnim područjima gdje su slabija prometna povezanost a ono smanjivanje sredstva ŽUC-eiva, županijskim upravama za cesta sigurno onda doprinosi i govorili ste i sami o zdravstvenoj zaštiti, koja dakle zahtjeva poseban interes. Ja mislim da treba pozornost usmjeriti i u tom smislu glede normalnog življenja. Hvala lijepo.
Nisam vidio da li želite? Izvolite poštovani zastupniče, odgovor na repliku.
Hvala lijepa. I s vama se slažem i hvala što se upotpunili kvalitetniju moju raspravu. Hvala.
Josip Đakić replika.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora. Pa kolega Radin u svojoj raspravi dvojili ste se od toga zašto nisu ispiti na talijanskom jeziku i zašto sudske rasprave se ne vode na talijanskom jeziku kad se odbijaju. Ja bih samo htio reći da u ovom izvješću sveobuhvatno je predstavljeno i sve drugo koje čini relevantnim pokazateljima onoga što vas muči pa prema tome u popisu stanovništva, kućanstva i stanova izjašnjavalo se i o tome koji jezik se koristi u kućanstvima ili koji jezik osobno koriste. Prema materijskom jeziku 95,60% osoba reklo je da im je materinski jezik hrvatski a za 1,23% osoba materijski jezik je srpski. Udio osoba sa nekim drugim materinjim jezikom pojedinačno je manji od 1%. Pa vjerojatno iz toga se izvlači i pouke i stvari koje su u praksi jednostavne da na materinjem jeziku budu i ispiti kao i rasprave. Sve drugo o tome imate na strani 59.ovoga izvješća koje sveobuhvatno govori o vjerskoj pripadnosti o svim drugim stvarima koje relevantno pokazuju da i Ustavni zakoni ima svojih određenih prava koje daje nacionalnim manjinama ali ima i onih ograničenja koja sigurno ne mogu biti implementirana prema svim nacionalnim manjinama ili moraju imati određeni postotak u društvu.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Furio Radin. Primijetih, priprema se za repliku.
Hvala lijepa. Možda nismo se shvatili, 210 Talijana čiji je materinji jezik talijanski odbilo je da se rasprava vodi na talijanskom jeziku. Znači, nisam govorio o ukupnoj populaciji. Normalno da u ukupnoj populaciji manjine su manje od većine ne, mislim to je, drago mi je da ste me na to podsjetili ali to je tako jel da i to tako mora biti jer inače ne bi bile manjine ali međutim pripadnici manjine odbijaju i na tome sam zasnivao moju raspravu.
Poštovani zastupnik Ante Babić replika.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Kolega Radin, vi ste u svojoj raspravi govorili ono što je govorio gospodin Đakić a vezano je za poboljšanje uvjeta nacionalnih manjina kao i mogućnost vođenja rasprava na sudovima na materinjem jeziku. No u izvorišnim osnovama hrvatskog Ustava nabrojene su 22 nacionalne manjine i ja sad ne znam kako bi to izgledalo kada bi bila mogućnost da se na svim jezicima nacionalnih manjina mogu voditi rasprave na sudovima znajući da je uz suca ne znam, administratora i stranke u postupku kojih može biti i više i dovođenje svjedoka i vještaka da se to baš vodi na tom jeziku, mislim da bi bilo dosta teško. Ne znam je li moguće dostići tu razinu i je li vam poznato igdje u svijetu sličan slučaj? Evo hvala.
Da, odgovor na repliku, poštovani zastupnik Furio Radin.
Pa u Istri se trudimo, znate kako? Tako da je jezik manjine postaje jezik društvene sredine. Iako moja manjina je danas vrlo mala, jel ima negdje oko 7, 8% pripadnika u Istri, više od 50% ljudi u Istri govorili talijanski jezik, znači mogu se postići ti uvjeti na način da se dugo žive zajedno i da se dugo živi zajedno u miru i da se bude tolerantni, jel i da se naravno jezik manjine ući u hrvatskim školama što je u Istri.
Evo ja ću reći, ja sam bio vrlo obazriv pa sam bez obzira je li digao pločicu ili javio se za repliku, dao da poštovani zastupnik Furio Radin replicira, to vrijedi za buduće za sve zastupnike u Hrvatskom saboru. Hvala lijepa. Sada nastavljamo sa raspravom po Klubovima zastupnika. Na redu je HNS, Hrvatska narodna stranka i poštovani zastupnik Veljko Kajtazi. Izvolite poštovani zastupniče.
Poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani ministre s pomoćnikom, poštovani kolegice i kolege. Nadam se kako smo svi ovdje prisutni svijesni bogatstva koje nacionalne manjine doprinose našem društvu i zemlji. Nebrojeno puta čujem kako izdvajanje velikih sredstva za promicanje prava, identiteta te tradicije nacionalnih manjina nepotrebno, posebice u ovim vremenima kada proračunskog novca nema za rasipanje a mjere štednje provode se gotovo u svim resorima. Upravo suprotno, u takvim kriznim vremenima potrebno je pronicati i poboljšati brigu za nacionalne manjine jer brigom prema onim malobrojnim te često društveno diskriminiranima, pokazujemo snagu i razinu demokratičnosti našeg društva i zemlje u kojoj živimo. Izvješće o provođenju Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina i o utrošku sredstava osiguranih za potrebe nacionalnih manjina, temeljni je dokumenat koji objedinjuje čitavu godinu rada svih državnih službi po pitanju ostvarivanja prava nacionalnih manjina u RH. Iz izvješća je vidljivo kako u 2012. godini u svrhu provedbe Ustavnog zakona utrošeno je ukupno 133 milijuna i 500 tisuća kuna. Na prvi pogled velika svota, ali kao pripadnik i zastupnik nacionalnih manjina u Saboru mogu potvrditi kako u mnogim područjima briga o nacionalnim manjinama manjka veliki broj sredstava dok u nekim drugim resorima novci ne budu uputpuno iskorišteni. Iz tog razloga potrebno je naglasiti važnost dobre preraspodjele i kategorizacije novčanih sredstava kako bi ono u što većoj mjeri došlo do svojih krajnjih korisnika. Iz izvješća uistinu proizlazi vidljiv napredak na područje od obrazovanja, kulturne autonomije, stambenog zbrinjavanja te povratka kao i uspješno procesuiranje motiviranih kaznenih djela posebice u usporedbi sa podacima iz prijašnjih godina. U ime kluba HNS-a podupirem ovo izvješće s obzirom da smatram kako se situacija na području i briga nacionalnih manjina iz godine u godinu poboljšava, naravno u skladu sa trenutačnim mogućnostima i postavljenim proračunskim ograničenjima. Uz ostale pozitivne pomake na područje brige o nacionalnim manjinama posebice bih izdvojio činjenicu kako je kroz 2011. i 2012. godinu provedena velika većina mjera, oko 86% iz Akcijskog plana za provedbu Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina. Radi se uistinu o zadovoljavajućem postupku te se nadam kako će i ostatak mjera provesti u što kraćem roku. I dok postoji pravo manjinskog stanovništva na upotrebu jezika i pisma u pravosuđu te izrada osobnih dokumenata na manjinskom jeziku iznenađuje još uvijek nizak postotak građana koji su iskorištavaju takve mogućnosti. Nadalje, što se tiče očuvanja tradicijskih naziva i oznaka te upotrebi znamenja i simbola nacionalnih manjina, nisu uočene značajnije nepravilnosti tokom 2012. godine. Vezano za područje službene i javne uporabe jezike i pisma nacionalnih manjina, uglavnom zbog kašnjenja rezultata popisa stanovništva iz 2011. godine, nije bilo većih promjena u području prava nad dvojezičnosti. Kako je za očekivati da bi u Izvješću za 2013. godinu moglo biti više raspravi na ovu temu, želio bih naglasiti da se kao pripadnik i zastupnik nacionalnih manjina u potpunosti zalažem za potpunu primjenu Ustavnog zakona u tom području. Volio bih da ne mora niti u jednom djelu kritizirati spomenuto izvješće, ali kao zastupnik nacionalnih manjina dužnost mi je upozoriti na određene dijelove za koje smatram da mogu i trebaju biti unaprijeđeni. Iako se obrazovanje na jeziku određenih nacionalnih manjina uspješno provodi već niz godina, želio bih se osvrnuti na problematiku obrazovanja unutar romske nacionalne manjine s obzirom da upravo unutar ove nacionalne manjine nailazimo na najveće poteškoće u samom obrazovnom procesu. U mnogim sredinama pokrenut je program predškole kako bi se djeca Romi lakše uključili u obrazovni sustav. Nažalost, veliki broj djece još uvijek ostaju izvan tog programa što značajno umanjuje njihovu sposobnost za uspješno pohađanje osnovnoškolskog obrazovanja. Za svaku je pohvalu sve veći broj djece pripadnika romske nacionalne manjine koji upisuju osnovnu školu, a podaci o napuštanju obrazovnog procesa i dalje su poražavajući. Ukoliko u priču o napuštanju obrazovnog procesa uvrstimo i rodnu dimenziju, podaci su jako zabrinjavajući. Iako promjene dolaze teško, potrebno je pružiti maksimalne napore kako bismo izmijenili negativne prakse po pitanju obrazovanja djevojčice unutar romske zajednice. Nadalje, zbog ograničenih sredstava nismo u mogućnosti angažirati više romskih pomagača u nastavi što bi značajno pomoglo u obrazovnom procesu djece romske nacionalne manjine. Upravo taj projekt pokazao se kao uspješnica u obrazovnom procesu djece romske nacionalne manjine te se nadam kako ćemo ga u budućnosti moći financirati u opsežnijem obimu. Broj studenata pripadnika romske nacionalne manjine ostaje izrazito nizak bez obzira na određene beneficije koje se nude studentima romske nacionalne manjine. Nužno je snažnije poticati srednjoškolsko i visoko obrazovanje jer jedino na takav način možemo stvoriti lidere unutar zajednice, a to je ključ dugoročnog razvoja, ne samo romske zajednice, već i drugih manjinskih zajednica. Nekoliko puta sam spomenuo potrebu snažnog poticanja obrazovanja i prekvalifikacije odraslih. S obzirom na veliku ovisnost o naknadama za nezaposlene i socijalne pomoći koja je prisutna unutar romske zajednice, trebat će dugi niz godina da se beneficije obrazovanja današnje djece preslikaju na čitavu zajednicu dok u međuvremenu obrazovanjem odraslih možemo djelomično smanjiti prisutnost spomenutih problema. Obrazovanje određenog postotka odrasle populacije te pronalaskom adekvatnog zapošljenja donekle možemo prekinuti začarani krug neobrazovanosti, nezaposlenosti i raširenog siromaštva unutar zajednice. Naravno, da će u ovom vremenu sveopće krize teško biti novih radnih mjesta te upravo stoga u suradnji sa ministarstvima, institucijama te uz potporu europskih fondova treba inzistirati na ovim oblicima samozapošljavanja poput manjinskih zadruga koje već postoje u nekim dijelovima RH. Vezano za temu zapošljavanje, unatoč općoj zabrani novog zapošljavanja državnih službenika i namještenika, smatram kako nije korektno da se broj zaposlenih pripadnika nacionalnih manjina u najvećem dijelu institucije nije ni približno postotku propisanom Ustavnom zakonu koji iznosi 5%. Institucije bi svakako trebale voditi više računa o Ustavnom zakonu prilikom zapošljavanja novih službenika. Nadalje, u 2012.godini više od 16 milijuna 400 tisuća kuna iz proračuna lokalnih jedinica potrošeno je na financiranje rada vijeća i predstavnika nacionalnih manjina ukupno 19 hrvatskih županija. Iako su vijeća nužna tijela koja se bave manjinskom problematikom kako na lokalnom tako i na regionalnom nivou, često puta vijeće i predstavnika manjkaju osnovna sredstva za rad poput prostora u kojem bi redovno obavljali svoje sastanke, što bi se u suradnji nadležnih institucija te lokalnih i regionalnih samouprava svakako trebalo promijeniti. Htio bih pohvaliti suradnju MUP-a i nacionalnih manjina u RH, iako još uvije postoje izuzeci na području etničkih motiviranih kaznenih djela i postupaka vezanih za diskriminaciju, situacija se značajno poboljšala. Romska nacionalna manjina i dalje ima problema s određenim pripadnicima zajednice koji nemaju reguliran boravak na teritoriju RH što je direktna posljedica statusnih pitanja državljanstva. Kako je prošle godine došlo do promjene Zakona o strancima koji je postrožio postupanje prema pojedincima koji nemaju reguliran status boravka još jednom bi apelirao na MUP da i druge nadležne institucije da se što prije riješe statusna pitanja određenih pripadnika nacionalnih manjina koja unatoč tome što već godinama žive na teritoriju RH nemaju reguliran status boravka niti valjane dokumente druge države iz regije. 18 glava izvješća posvećena je provedbi Nacionalnog programa za Rome i Akcijskog plana Desetljeće za uključivanje Roma. Iako pripadnici svih nacionalnih manjina doživljavaju egzistencijalne i diskriminacijske probleme Romi su posebice pogođeni uzmu li obzir opće stanje u obrazovanju, stanovanju za rashode socijalne skrbi. Mislim kako su akcijski planovi nužni te iz tog razloga pozdravljam novu Nacionalnu strategiju za uključivanje roma 2013.-2020.koje je izradio Ured za ljudska prava i prava nacionalnih manjina za koje se nadam da će biti uspješnija. Na području zdravstva još uvijek je potrebno povisiti standarde u zdravlju Romske dojenčadi i djece što uključuje programa cijepljenja te ostale zdravstvene mjere. Iako je vidljiv napredak kod provođenja zdravstvene edukacije roditelja sa ciljem poboljšavanja zdravstvenih navika, zdravstvenih standarda među Romskom populacijom u većini se slučajeva u velikoj mjeri ispod razine ostalog stanovništva. Vezano za zapošljavanje HZZZ provodio je program stvaranja preduvjeta za osposobljavanje i zapošljavanje Roma. S obzirom na izrazito nisku zaposlenost nekoliko sam puta apelirao na HZZZ-u i lokalne samouprave na povećanje kvota financijskih javnih radova kao i produžetak roka na koji se angažiraju. Javni radovi često puta ostaju jedina alternativa nezaposlenosti imajući u vidu tešku gospodarsku situaciju, ali i promjeni zakona primjerice u području skupljanja sekundarne sirovine. Stanovanje još uvijek ostaje bolna točka Romske manjine. S obzirom da u većini romskih naselja još uvijek ne postoji niti osnovna infrastruktura, a često puta čitave obitelji žive na nekoliko metara kvadratnih neprikladnog prostora. Hrvatska je nažalost napravila jako malo pri povlačenju sredstava iz predpristupnih fondova te se nadam da će se u narednom periodu sa povećanjem sredstava porasti iskorištenost fondova. U području stanovanja potrebna je suradnja svih nadležnih ministarstava, lokalne i regionalne samouprave s obzirom da su naselja često locirana na zemlji u državnom vlasništvu što predstavlja problem posebice sada u procesu legalizacije nekih naselja. Nadam se da će nedostaci iz prijašnje strategije biti popravljeni te da ćemo zajedničkom voljom i snagom dodatno poboljšati stanje unutar Romske zajednice u RH jer samo na takav način doći će do uspješne integracije i napretka našeg društva. Želio bih zaključiti ovo izlaganje te još jednom skrenuti na problem raspodjele i kategorizacije sredstava namijenjenih nacionalnim manjinama u RH. S obzirom da se radi o velikim sredstvima mislim kako je potrebno spriječiti najmanju zloupotrebu sredstava. Uspješnim nadziranjem provedbi financijskih projekata možemo legitimno opravdati utrošena sredstva ali i osigurati da ona uistinu dođu do krajnjih korisnika kojima su namijenjena. Jedino na takav način uistinu ćemo moći pripadnicima nacionalnih manjina ali i očuvati povjerenje svih poreznih obveznika. Hvala.
Hvala lijepa. I sada imamo čitavi niz replika. Ingrid Antičević-Marinović.
Poštovani kolega u svojoj raspravi govorite kako su čak više od 86% svih mjera iz akcijskog plana u pogledu ostvarivanja prava nacionalnih manjina prihvaćena odnosno provedena ali dajete veliku zamjerku i to možda i s pravom u pogledu nedovoljnih novčanih sredstava kako bi sve mjere uistinu i saživjele. Međutim u vremenu krize to je problem i većine i manjine. Ali ono što mi se čini posebnim važnim, a što i sami niste propustili istaknuti da osim zakonodavnih rješenja nešto što je još važnije od toga to je politička klima u kojoj se ta prava ostvaruju. U svakom demokratskom društvu manjinska prava danas ona odražavaju demokratsku svijest jednog društva, jedne države političke kulture i mora nam biti svima ovdje jasno kada su prava manjine ugrožena, ugrožena je i većina. Zato srećom imamo i danas uvedene u škole i građanski odgoj gdje je potrebno učiti i većinu o takvim jednim pravima jer ono što je i u EU parlamentu i desnici, centru i ljevici zajedničko istom tom centru da se o takvim pravima da se takva prava nisu nikada problem njihovih međusobnih rasprava, nego dapače kad se radi o tim temama unisonost je zagarantirana. Ali mi se čini, i to je vidljivo, neke marginalne političke grupe koje dižu glas i u Hrvatskoj i još više čini mi se u Europi, a mi ih moramo ovdje svi zajedno u Hrvatskom parlamentu prepoznati da neki imaju takav politički dominantni diskurs pred svake izbore gdje se govori da su manjine ovdje gosti. I onda odu u tuđinu i tamo žele biti domaćini. Mi to ne možemo sebi dozvoliti. Ponavljam, kada je ugroženo bilo koje pravo, ljudsko pravo, ugroženi smo svi.
Hvala lijepa. Sunčana Glavak, replika.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice. Kolega vi vrlo dobro znate da ja dolazim iz Međimurske županije u kojoj živi najviše Roma u RH pa ću samo se osvrnuti na neke dijelove vašeg izlaganja. Prije svega odnosi se na obrazovanje. Slažem se s vama, vidim da ste i vi uočili problem ali možda bi ipak to trebalo i na razini romske zajednice čvršće se pozabaviti tom problematikom. Obrazovanje je jedan od preduvjeta za doista pravu integraciju Roma u našu zajednicu. Međutim, Međimurska županija to ne može sama. Zato smo u HDZ-u već predlagali da ne može samo sada ministrica i potpredsjednica Vlade biti uključena u problematiku Roma već je nužno da se uključi ne preko savjetnika ili neke treće po hijerarhiji da nekog ne uvrijedim osobe iz Ministarstva znanosti i obrazovanja da mora biti resorni ministar izravno uključen u tu problematiku, da je dobro poznaje i da se njome ozbiljno pozabavi. Županija to ne može sama. Međimurci su vrlo tolerantni, znate. Možda je i to jedan od razloga što se Romi kod nas dobro osjećaju. Naravno svi smo mi pripadnici iste zajednice, svi smo mi Međimurci i Međimurke, međutim očito nemamo svi ista prava i obveze. Zato moramo znati da i pripadnici romske nacionalne manjine imaju sva prava kao i svi ostali ali jednako tako moraju izvršavati i svoje obveze koje nažalost, vi to dijelom i znate, ne ispunjavaju. Što se tiče programa za Rome, dakle ono se mora pozabaviti i onim segmentom koji se odnosi na rano napuštanje škole, na problem zašto prije svega vi ste spomenuli djevojčice, one očito nakon 6. ili 7. razreda [[Upadica Zgrebec: Hvala lijepa.]] Dozvolite da završim rečenicu, odlaze iz škole. Dakle to su sve problemi koji se mogu kvalitetnije riješiti ako se svi uključe s razine Vlade, pogotovo i ministri koje sam
Molim vas, kolegice vodite računa o vremenu. Odgovor na repliku, Veljko Kajtazi.
Želim reći da se slažem s replikom i imat ću u vidu da bi trebali se svi zajedno uključiti, a mislim isto tako da svo vrijeme da su Romi samo objekt da nisu objekt. Mislim da i u vašoj županiji i u svim ostalim županijama Romi bi se trebali maksimalno isključiti. Naravno da sam ministar ne može, ne može ni župan ali bez Roma ne možemo rješavati probleme. U cijeloj Međimurskoj županiji nemamo nijednog uposlenika, da li se to radi u općini ili u gradu ili županiji. Znači, svi zajedno ako se budemo uključili mislim da će doći do poboljšanja naravno života i standarda Roma. Hvala.
Ante Babić, replika.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice. Kolega Kajtazi u svom iscrpnom izvješću danas govorili ste i o mjerama iz Akcijskog plana vezano za školstvo pa možda niste do kraja naveli da je ministarstvo zapravo sufinanciralo i za … [[Govornik se ne razumije.]] romskog jezika. Na Filozofskom fakultetu u Zagrebu uveden je i romski jezik kao izborni predmet, a sa posebnim oblicima nastave organiziraju se i provode ove tri romske udruge. No, rekli ste i da se događa napuštanje nastave kako u osnovnim tako i u srednjim školama, negdje oko 60-ak posto romske djece napusti kako osnovnoškolsku tako i srednjoškolsku nastavu. I onda ste apelirali na ministarstvo, odnosno na državu, međutim manje ste govorili o ulozi roditelja romske djece i prosvješćivanju njihovom vezano za vrijednosti osnovne škole, odnosno srednje škole u RH što bi zapravo trebala biti i uloga romske nacionalne manjine odnosno i vas samih u RH. Mislim da se s time slažete.
Odgovor na repliku, Veljko Kajtazi.
Evo zahvaljujem se kolegi. Imat ću u vidu da je spomenuo uvođenje izbornog predmeta na Filozofskom fakultetu romskog jezika jedan i dva i književnost i kultura Roma. Između ostalog htio bih samo da vas podsjetim i sve ostale kolege da smo mi na Filozofskom fakultetu također postavili i dvojezičnu ploču gdje smo osobno sretni i ponosni imajući u vidu da ta dvojezična ploča je sigurno među prvima i u Europi i tako da smo i u tom dijelu prepoznatljivi. Što se tiče, točno da je mali broj djece, naročito djevojčica, u osnovnim školama i mali broj onih koji završavaju. Upravo radi toga, kao što sam maloprije napomenuo trebali bi se uključiti i pedagozi i socijalni radnici. I ne trebamo dozvoliti isto tako jer Ustavni zakon RH je 8-godišnje školovanje za sve građane RH, a to se odnosi na Rome. A nikako reći da je to tradicija da romsko dijete ne završava osnovnu školu itd. Znači, u tom procesu moraju se svi uključiti. Hvala.
Šime Lučin, replika.
Hvala lijepo. Pa poštovani kolega mislim dvije stvari koje ste dotakli, meni se čine jako bitnim ali ja bih možda malo drugačije pozicionirao. Dakle, govorili ste o zapošljavanju i o vašim naporima prema Birou za zapošljavanje. Međutim, imamo jedan drugi problem, a to je da ni centralna ni lokalna država zapravo ne ispunjava svoje uvjete prema zakonu. To znači zapravo da nemamo ono što je propisano u zakonu upošljavanje u tijelima državne uprave, a posebno lokalne uprave. Prema tome, tu bi se prije svega trebalo izboriti za poziciju kad je riječ o nacionalnim manjinama. I druga stvar o tome jako se malo govori ali vi ste spomenuli vijeća i predstavnike nacionalnih manjina. Ja mislim da su to tijela kojima treba dati veći legitimitet. Ja ne znam, ja sam prije nekoliko godina davao neke prijedloge oko toga. Meni nije jasno recimo evo uzet ću jednu formalnu stvar, zašto mi nemamo lokalne izbore zajedno sa izborima za članove Vijeća? Na takav način bi im dali veći legalitet i legitimitet a s druge strane čini mi se da ta vijeća zapravo postoje najviše radi distribucije ono malo novaca šta se dobije i zapravo mi se čini da se njihov posao više svodi na nekakve manifestacijske, kulturne uloge karaktera što mislim da ne treba zanemariti a da ono što je bitno dakle, sama pozicija u određenoj sredini nacionalne manjine da nije dovoljno obuhvaćena kroz rad tih vijeća normalno kao i svugdje tu postoje izuzeci. Hvala lijepa.
Odgovor na repliku, Veljko Kajtazi.
Hvala lijepo. Ovdje na samom početku bih se htio zahvaliti svim kolegama koje su se uključile u mojoj replici. To mi samo pokazuje da su me jako dobro pratili a što se tiče samog zapošljavanja, mislim, ne bih se složio tu s kolegom imajući u vidu da na prste bi mogli nabrojati u posljednjih Roma u državnim institucijama. Mislim da bi tu trebali pokazati pozitivnu diskriminaciju prilikom upošljavanja jer samo na takav način ćemo potaknuti obrazovanje Roma, samo pod tim govori i moje upošljavanje koje sam bio 20 godina u Hrvatskom zavodu za zapošljavanje i možda sam sigurno jedini saborski zastupnik koji je iz Hrvatskog zavoda za zapošljavanje ušao u Sabor. Mislim da je to loš primjer romskoj zajednici. A što se tiče s riječima to se u potpunosti slažem ali isto tako ti riječi, da bi mogli funkcionirati i pomoći zajednici moraju kako sam naglasio, moraju imati najosnovnije uvjete za rad jer sad trenutno kad je u pitanju Romska zajednica mi imamo samo jedno vijeće koje ima prostor a radi se o 11 vijeća i predstavnika na razini županije.
Josip Đakić, replika.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Pa evo kolega Kajtazi, rekli ste da manjka sredstava za potporu u provođenju Zakona o pravima nacionalnih manjina iako je ovaj akcijski plan izvršen u 87,5% i zadovoljavajuće je to spram mogućnosti u RH. Svi zaboravljate reći koliko je to zapravo novaca. 133 milijuna 498 tisuća i 918 kuna i 68 lipa je to ukupno sredstava za potrebe nacionalnih manjina. To je spram osiguravanja sredstava za udruge iz Domovinskog rata jako puno jer 16 milijuna na cijeloj državi Hrvatskoj za sve udruge koriste ministarstvo. No, u ovom izvješću nema svega onoga što bi trebalo biti. Nema izvješća o donacijama, o stranim donacijama, o investicijama koje su učinjene od recimo od Japanske Vlade prema srpskom kulturnom društvu, od 41 tisuću eura za obnovu škole u Voljunu koja nije učinjena. Nema nalaza Revizije o trošenju tih sredstava i u pravu ste kad kažete da bi trebalo racionalnije i bolje trošiti ta sredstva jer postoji financiranje također srpskog kulturnog društva, prosvjeta koji izdaje list koji puno puta blateći i bivše državnike i današnje ne zaslužuje ta sredstva takvim načinom svoga rada. Čini mi se da neki su pretvorili ovu državnu potporu i brigu o nacionalnim manjinama u etno biznis. Ipak bi to trebalo spriječiti.
Nadica Jelaš replika.
Zahvaljujem poštovana potpredsjednice. Kolega Kajtazi, vi ste u svojoj raspravi govorili o nedovoljnoj uključenosti pripadnika romske populacije u javne radove. Pa evo ja vam moram reći da znam za određene slučajeve raspisivanja natječaja za javne radove od strane jedinica lokalne samouprave u Međimurskoj županiji gdje se na te natječaje nije javio ni jedan pripadnik romske populacije. Dakle, raspisuju se takvi natječaji međutim ako se i javljaju na javne radove to su uglavnom pripadnici mlađe generacije i to oni koji još uvijek nemaju zasnovanu obitelj i koji nemaju djecu. Onoga trenutka kada pripadnici romske populacije zasnuju obitelj i dobiju djecu onoga trenutka se orijentiraju na život od socijalne pomoći i ne uključuju se u svijet rada. Također ste govorili o obrazovanju i slažem se potpuno sa vama da obrazovanje definitivno i nepriporno jest onaj osnovni i najefikasniji, najispravniji put socijalizaciji romske populacije. Međutim, projekti obrazovanja nikako po meni ne bi trebali biti usmjereni samo na djecu. Mislim da bi se određeni projekti obrazovanja svakako trebali usmjeriti i na njihove roditelje prvenstveno na majke koje najviše participiraju u odgoju djece. Dakle, nije dovoljno educirati samo djecu, potrebno je stvoriti i jedan daleko bolji i kvalitetniji odnos između škole i roditelja dakle prvenstveno majki.
Odgovor na repliku, Veljko Kajtazi.
Zahvaljujem se. Po pitanju obrazovanja potpuno se slažem s vama i sve što ste rekli točno, trebalo bi se više uključivati u obrazovanje ali zato isto tako moramo na neki način krenuti ka tome da bi trebali se približiti naselju. To je jedan od razloga zašto ne možemo sprovesti upravo ono željeno što bi mi željeli a to jest educiranje roditelja itd. Što se tiče javnih radova, tu postoje velikih problema naročito Romi koji 97% Roma živi od socijalne pomoći koja je puno veća od javnih radova. To je jedan od razloga zbog čega možda nemamo dovoljno prijavljenih kandidata preko tih određenih javnih radova a isto tako tu bi se evo koristim priliku da zamolim lokalnu samoupravu da se na neki način što više uključe skupa sa predstavnicima udruga da se napravi određeni spisak i onda sigurno neće izostati da se oni ne javljaju. Ako su zajedno uključili ono što svo vrijeme govorim, da Romi moraju biti svo vrijeme subjekt a ne objekt, mislim da do rezultata željenog sigurno ćemo postići.
U ime Kluba zastupnika nacionalnih manjina, kolega Nedžad Hodžić, izvolite kolega.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Uvaženi ministre sa pomoćnikom, kolegice i kolege. Moja rasprava uz pomoć koleginih naočala će biti načelne naravi jer su moje potrgane i neću govoriti o detaljima ovog izvješća jer smo čuli puno toga i sa aspekta problematike romske manjine i sa aspekta da kažem korištenja jezika i pisma manjina i prije svega ću reći da će Klub zastupnika nacionalnih manjina ovo izvješće podržati. Ono je cjelovito, ono je odraz onoga što se u toj godini učinilo, ono govori o određenim problemima i neprovođenju djela Ustavnog zakona koji imamo donešen, tako da o svim tim detaljima posebnosti neću previše referirati. Na nekoj načelnoj razini prije svega želim izraziti zadovoljstvo svoje, a vjerujem i kolega iz kluba, što imamo ovakav zakon. On unatoč ovom relativno visoko postavljenom pragu o kojem je kolegica Mulić govorila u odnosu na druge europske zemlje, on je ipak kvalitetan jedan zakon i zato mi i želimo i željeli smo kroz eventualne Ustavne promjene kojih će biti ili ih neće biti ta prava ne zacementirati jer želimo da budemo nešto, ja bih rekao zaštićeniji nego želimo da se dok ovo društvo demokratski još malo ne sazrije, ta prava ne umanjuju ili da se barem sa njima ne manipulira u određenim situacijama. Također smo zadovoljni i naporima Vlade RH i ove i onih ranijih u provedbi tog zakona. Naravno da je veliki dio tih prava vezanih za sredstva, stanje u proračunu i ove godine i prethodnih, ali i budućih je takvo kakvo je i mi ne možemo biti nezadovoljni, ali isto tako mislim da i ovo što smo danas čuli u replici, poređenje sa bilo kojim drugim aspektom proračunskog novca nije možda najkorektnije, ovo što smo čuli danas od uvaženog kolege Đakića, jer ovo je jedan specifičan problem, jedan specifičan zakon koji se treba provesti i naravno da on treba da košta onoliko koliko košta. Tu su na kraju krajeva i određeni međunarodni ugovori sa zemljama iz koje dolaze pojedine nacionalne manjine tako da mislim da je ovo malo nekorektno bilo porediti trošenje proračunskih sredstava na provedbu ovog zakona sa bilo čijim drugim. Na kraju krajeva, na taj način bi se mogli polemizirati o svakoj stavci u proračunu. Moje sljedeće zadovoljstvo je posebno izmjenama zakona po kojima biramo predstavnike u lokalnoj regionalnoj samoupravi. Dakle, te izmjene zakona koje su nastupile 2012. i o kojima je i ministar danas nešto rekao i koje su bile primjenjivane na lokalnim izborima 2013. su zbilja jedan iskorak ka pozitivnoj diskriminaciji pripadnika nacionalnih manjina u RH i zbog toga sam naravno jako zadovoljan i nadam se da će i u budućnosti biti na tom tragu određenih zakonskih inicijativa. Dakle, u Hrvatskoj pripadnici nacionalnih manjina, kad se radi o biranju načelnika općina ili gradonačelnika tamo gdje imamo zakonom stvorene uvjete, pored toga što mogu glasati za načelnika ili gradonačelnika sa njegovim zamjenicima mogu posebno kao dodatno ili evo da kažem pozitivno diskriminirani mogu glasati za svog manjinskog predstavnika odnosno zamjenika što je u svakom slučaju jedan pozitivan iskorak. Naravno da postoje stvari sa kojima nismo zadovoljni, to je prije svega onaj dio provođenja ovog zakona koji se tiče zapošljavanja pripadnika nacionalnih manjina. Svjesni smo da taj proces se ili taj dio zakona se ne može ostvariti preko noći, da je to jedan proces, ali isto tako vidimo da tu nema nikakvih ozbiljnijih pomaka. Ono što posebno zabrinjava to je da u pojedinim ministarstvima, evo ja ću navesti primjer Ministarstva branitelja u kojem unatoč žrtvama bošnjačkim i učešću u Domovinskom ratu ne radi niti jedan Bošnjak. Eto, mislim da bi se moglo i moralo povesti računa po svim resorima i na državnoj i na lokalnoj razini da se pripadnici nacionalnih manjina uključe, da se integriraju i kroz ovaj segment rada u državnoj i javnoj upravi. Još jedna stvar sa kojom mi nismo posebno zadovoljni, to je prisustvo ili predstavljanje ili priča o pripadnicima nacionalnih manjina u medijima. Dakle, onaj segment koji govori o našoj kulturnoj autonomiji, to djelomično možemo biti zadovoljni, ali bi nam bilo jako drago da pokažemo koliko su pripadnici nacionalnih manjina integrirani u ovo društvo, dakle da se ističu oni primjeri od sporta, kulture, prosvjete i svih drugih segmenata društva gdje pripadnici nacionalnih manjina su integrirani, smatramo da bi se time demokratiziralo ovo društvo i ja bih rekao razbio određeni strah koji možda još uvijek kod određenog broja ljudi postoji ili određena rezerva prema. Na kraju bih želio samo sve vas još jedan puta podsjetiti da imamo dobar zakon i zamoliti da u svom, pogotovo političkom radu konzumiranje prava iz tog zakona ne bude predmet nikakvih političkih igara, da to svi skupa radimo transparentno, dajemo doprinos da se prava iz tog zakona ostvaruju jer nacionalne manjine su samo bogatstvo ovog društva, vjerujte mi, nismo nikakva prijetnja hrvatskom društvu pa i ostvarivanje ovih prava iz Ustavnog zakona nije nikakva prijetnja ovoj zemlji. Hvala.
Šime Lučin, replika.
Hvala lijepo potpredsjednice. Pa kolega, u potpunosti se s vama slažem da nacionalne manjine nisu prijetnja ovom društvu, nego da su bogatstvom, ali oni mogu biti prijetnja pojedincima koji imaju problema s vlastitim identitetom. Međutim ono što sam htio replicirat, a to je vi ste u jednom momentu, dakle govoreći o naporima eventualno izmjene Ustava u ovom pravcu kazali da bi stvari trebalo cementirati odnosno ne cementirati dok ne sazrije još demokracija. Ja mislim da stvari ne možemo gledati ili jedno ili drugo nego da se radi o krugu, zatvorenom krugu. Dakle neće demokracija biti na većem stupnju kako ste vi to kazali ako ne podižemo i razinu prava i realizacije tih prava nacionalnih manjina, a niti će prava nacionalnih manjina biti veća ne dižemo li demokratske standarde. To je jedna te ista priča ili lice i naličje jedne te iste medalje. Dakle ne mogu prihvatiti da najprije treba jedno pa onda drugo. Mislim da mi već dugo na ovom planu smo pokazali kao društvo u kom pravcu želimo ići i gdje idemo ali da nam treba još onaj jedan mali napor i iskorak da ono za što smo se opredijelili da i to realiziramo do kraja.
Odgovor na repliku.
Ma ja se apsolutno slažem sa vama kolega Lučin. Dakle to je naš određen strah, dakle i mi smo ove godine svjedočili nevezano za ovo izvješće da se u ovoj zemlji ne primjenjuje Zakon o pravima nacionalnih manjina, tome smo svjedočili u Vukovaru, svjedočili smo nasilju da se skinu dvojezične ploče, svjedočimo aktivnostima i mogućem referendumu da se taj prag o kojem smo govorili koji je i ovako visok kada je primjena dvojezičnosti u pitanju da se podigne na 50%. Dakle zbog toga mi govorimo da bi trebalo u ustavnim promjenama dati doprinos da se ovo sadašnje stanje barem zadrži. Kolega Radin je rekao jednu veliku stvar i to ću ja sada podsjetiti, jedan put sam o tome nešto govorio, dakle mi u Istri i ja sam došao u Istru '88.godine i danas govorim talijanski jezik. U Istri je jako malo Talijana ali pola ljudi govori, tamo su škole svako znanje je bogatstvo. Moj je apel da se to dogodi isto i na istoku Hrvatske. Srpski i hrvatski jezici su jezici koji se razumiju ali isto tak ćirilično pismo treba naučiti u narednom periodu barem pola pripadnika hrvatske nacije onda će to biti jedno bogatstvo o kojem ja govorim ovdje i želimo da to tako u budućnosti i bude.
U ime predlagatelja ministar Arsen Bauk.
Zahvaljujem. Želio bih se samo kratko osvrnuti na dva segmenta koja su spomenuta u raspravi, jedna se tiče zastupljenosti u predstavničkim tijelima izvršnim tijelima, dakle mi smo tijekom 2012.godine uočili određene poteškoće u primjeni tadašnja dva zakona, Zakona o izboru članova predstavničkih tijela i Zakona o izboru gradonačelnika, načelnika i župana i odlučili smo zakonom definirati mehanizme na koji bi se osigurala zastupljenost pripadnika nacionalnih manjina. Ono što nam je olakšavalo u tom trenutku je bilo da nije bilo rezultata popisa stanovništva pa smo mogli, recimo to tako, bez da imamo konkretne brojke napisati sustav za koji smo znali da će se primjenjivati jednako za sve i da se taj mehanizam primjenjuje i za pripadnike hrvatskog naroda u onim općinama i gradovima odnosno samo općinama gdje pripadnici nacionalnih manjina čine većinu ili relativnu ili apsolutnu većinu stanovništva i mislimo da je to dobro iz još jednog razloga. Naime, zakonskim rješenjima onemogućili smo manipulaciju mandatima pripadnika nacionalnih manjina na način da zamjenjivanjem sa pripadnikom druge nacionalnosti onda popunjavanjem vijeća se ustvari krivotvori volja građana na izborima. I stavili smo odredbu koja na neki način ne ide u korist zastupljenosti nacionalnih manjina, a to je da se proglašenjem konačnih rezultata izbora smatra da je zastupljenost nacionalnih manjina osigurana. Ukoliko je osigurana, ukoliko ne idu dopunski izbori. Dopunske izbore smo imali samo u 4 općine zato što ni na jednoj listi nijedne političke stranke nije bilo kandidata pripadnika Romske nacionalne manjine. Da je bilo koja stranka stavila na svoju listu jedno pripadnika Romske nacionalne manjine sa jednim glasom bi dobila po zakonu pravo na vijećnika. Međutim na ponovljenim izborima od te 4 općine samo se u jednoj općini kandidiralo, dakle bili su posebni izbori za vijećnike iz Romske nacionalne manjine i samo se u jednoj općini kandidirala lista odnosno lista od tri kandidata tako da mi nismo treće izbore raspisivali i mislim da je to sada na neki način riješeno. Mi više nemamo potrebu ići u kontrolu statuta, nemamo potrebu pisati Ustavnom sudu da nije ostvarena zastupljenost u predstavničkim tijelima jer je to zakon po meni na jedan dobar način regulirao i vjerujem da će on ostati i dalje na snazi pri čemu je također u dvije odredbe su unijeli u izmjenu na dosadašnji zakon. Jedna ide in favorem pripadnicima nacionalnih manjina odnosno in favorem zastupljenosti pripadnika nacionalnih manjina, a to je da u onim jedinicama lokalne samouprave posebno regionalne gdje je u stanovništvu ispod 5% pripadnika nacionalne manjine se garantira proporcionalna zastupljenost. To se odnosi na grad Zagreb i na još nekoliko županija gdje živi 2 do 3% pripadnika neke nacionalne manjine koji do sada nisu imali pravo u županijskoj skupštini. Po ovim zakonskim izmjenama su dobili to pravo. To se odnosi primjerice na Mađarsku nacionalnu manjinu u Osječko-baranjskoj županiji, na Romsku u Međimurskoj, na Srpsku nacionalnu manjinu u Zadarskoj i u Brodsko-posavskoj u gradu Zagrebu, u Bjelovarsku itd. i u još nekim gradovima, to je jedno. Ali s druge strane propisali smo da je popis stanovništva, a ne popis birača osnova za zastupljenost i to ipak ne ide u korist pripadnika nacionalnih manjina nego ih ipak malo smanjuje taj broj, ali smo stava da je popis stanovništva nešto što je 10 godina stabilno da će tri sljedeća mandata biti poznata politička situacija i da će nakon sljedećeg popisa stanovništva ponovno 10 godina biti ista situacija. Druga stvar koju želim reći je da se tiče zastupljenosti pripadnika nacionalne manjine u tijelima državne uprave i u javnim službama. Naime, mi smo i prije i tijekom 2011. godine i nakon toga je u dobroj mjeri završen Registar zaposlenih u javnom sektoru, a paralelno je u dobroj mjeri zapravo u potpunosti završen i Registar birača gdje je jedna, i to je jedina službena državna evidencija, gdje se pita osobu za nacionalnost zbog manjinskih izbora i zbog izbora u posebnim izbornim jedinicama i usporedili smo dakle ta dva registra, naravno vodeći računa o zaštiti osobnih podataka i dobili smo podatak da je u državnim tijelima od onih
Privedite kraju ministre.
Dobro, dakle da je u državnim tijelima 3,96% pripadnika nacionalnih manjina a u javnim službama 4,02% pripadnika nacionalnih manjina što se nešto u pozitivnom razlikuje od dosadašnjih podataka ali su neusporedivi jer po drugoj metodologiji smo ih radili. Hvala.
Hvala lijepa. U ime kluba nezavisnih zastupnika Damir Kajin. Izvolite kolega.
Poštovana potpredsjednice, gospodine ministre, uvažena gospodo zastupnici. Da, maloprije je gospodin Đakić rekao da ova provedba Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina košta, pod navodnicima "košta" nemojte me sada krivo shvatiti, 133 milijuna kuna. Međutim, to je samo dio novaca. Tu zasigurno treba pridodati i sredstva lokalne samouprave od pojedinih općina pa sve do naših županija. Međutim, kada govorimo o provedbi Ustavnog zakona par exellance ja mislim političko pitanje ovoga trenutka to je ovaj famozni pod navodnicima "famozni" referendum o ćirilici. Prikupljeno je 650 tisuća potpisa. Za nekog tko dolazi iz Istre to je nešto najmonstruoznije što se moglo naprosto dogoditi da 650 tisuća građana, pazite punoljetnih građana, potpisuje ili preispituje položaj s jedne strane srpske ali i svih ostalih manjina u Hrvatskoj. I to 20 godina nakon ovog rata. Propitivati položaj ćirilice koja je hrvatsko pismo koliko i srpsko pismo zapravo je propitivati i položaj Talijana u Istri ili Primorsko-goranskoj županiji svejedno ili Zadru, i Mađara u Slavoniji i Čeha ne znam u Daruvaru, Roma u Međimurju i tome slično. Konačno, ta ćirilica se koristila i prije latinice, zajedno sa glagoljicom. Na primjer ćirilicom se pisalo u jednom sv. Petru u šumi koji je 10 km zračne linije recimo od jednoga Pazina u 12. stoljeću. I što sad? Zar ćemo mi kao što su to neki u Istri između dva rata fašisti škarpelinima sad, tad su uklanjali glagoljske natpise, po ratu kažu da su komunisti talijanske, zar bismo mi sada 2014. trebali uklanjati ćirilične natpise ili skidati njihove ploče? I bilo bi doista možda dobro, ne znam kakva je sada politika, da se Ustavnom sudu postavi pitanje o tom referendumu. A vjerujem ono što je i premijer više puta govorio da Vlada neće dopustiti jedan takav referendum a ne bi ga niti ona buduća ako ne daj Bože dođe do promjene vlasti. Konačno, sjetimo se ove splitske rive, a potom sudbine hrvatskih generala. Točno, to je bilo tada, kada? 2004., 2005. godine. Za ono postupanje tada Vlade vjerojatno nije bilo prostora kako drugačije postupiti ali bogami nema ni prostora da se netko može poigravati sa ćirilicom i zato ćirilicu ne dirati. Nemojmo se jednom riječju poigravati položajem svojih sunarodnjaka iz redova manjina jer Hrvatska je i njihova zemlja koliko je i naša. I ja ću tu parafrazirati generala Gotovinu koji je otprilike rekao kad su ga pitali nakon povratka iz Haaga pa zašto Srbi se ne bi vratili? Pa ovo je i ovdje i njihov dom. Otprilike tako je nekako ta rečenica glasila. I kad god bi se mi podijelili po nacionalnosti onda kažem poglavito dolje kod nas u Istri onda bi se pod navodnicima "trijeznili" na valu nekog egzodusa u nekoj trećoj zemlji. Što reći? Između dva rata iz Istre odlazi veliki broj Slavena, Hrvata, Slovenaca. Nakon rata veliki broj Romana. Kaže se do 140 tisuća ljudi, ne samo Talijana, i Istra time gubi, pati civilizacijski, kulturološki ne znam ekonomski. Jednom riječju ljudski. A tko profitira? Profitiraju kasnije barabe koje su za siću pokupovali tu ostavljenu zemlju, kuće, sela stancije itd. iako nije sporno normalno da se sve što je moguće stavi u funkciju. Pa idemo sad ovako nekako redom najprije str. 3., čini mi se da je taj Ustavni zakon iz 2002. godine izglasan gotovo konsenzusom, dvotrećinskom većinom svakako. I doista, manjinski standard u Hrvatskoj je barem kad je riječ o zakonima neupitan. Dapače, ja bih rekao čak je možda i iznad pod navodnicima "europskog standarda". Ali je isto vjerojatno gospodin Furio u pravu kada kaže da Hrvatsku nakon kataklizmi drugog svjetskog rata pa i Domovinskog rata napušta gotovo 1 milijun ljudi. I prema tome, mi itekakvu obvezu imamo i prema pripadnicima nacionalnih manjina. Evo, da smo možda u nekim dijelovima i da imamo neke standarde danas veće nego drugdje je ovaj izbor 8 zastupnika u Hrvatski sabor iz redova manjina. Malo koja zemlja ima jedan takav standard. E sad, netko će si postaviti pitanje da li je fer da pripadnik manjine bude zastupljen sa 300 glasova ako drugi su zastupljeni sa 15 ili 20 tisuća glasova. Ali nakon što smo to usvojili više nema nazad. Da li ima problema? Pa jasno da ih ima. Sve nije posljedica ja bih rekao samo tog materijalnog položaja RH već ponekad su neke stvari i stvari političke volje. I svakako se slažem s onima koji su govorili da su u najtežoj poziciji danas upravo u zemlji recimo kad je riječ o manjinama Romi ali još jedanput ću apostrofirati referendum o ćirilici koji plaši, plaši i nemojmo se tu poigravati. Podsjetimo se a i o tome govori ovo izvješće na strani 39 onoga što se dešavalo nakon oluje kada je nakon okončanja ratnih operacija došlo do nepotrebnog paljenja tisuće i tisuće zgrada. Rekoh nakon, ne za vrijeme operacije, ljudi su otišli prije operacije. Hrvatska država je te spaljene, srušene, minirane zgrade morala obnoviti ali ljudi se nisu vratili i što imamo, pustu zemlju a evo ovdje se kaže na strani 39. 239 milijuna kuna obnova 245 obiteljskih kuća koštalo je porezne obveznike odnosno međunarodne institucije. Ja taj slučaj spominjem zbog nečega sličnog što se recimo dešavalo sa srpskom imovinom van ratnog područja. Imovina im je isto tako uništavana i puno puta sam vam o tome govorio za ovom govornicom. Npr. u Bjelovarskom kraju ali država ih nije obnavljala a svo vrijeme je bilo riječi o lojalnim građanima RH. Pustimo sad to. Problem je isto tako što neke npr. državne službe ne ističu uz hrvatsku zastavu i zastavu manjinskih zajednica i jučer sam isto čuo jednu stvar koja se dešava u nekim školama ili u vrtićima u Istri da netko ne želi puštati svečanu pjesmu, krasno zemlja Istro mila, doma roda hrvatskog. I to sam čuo, i neka se nitko sa time naprosto ne poigrava. Strana 7.vidimo da pri Općinskim sudovima pripadnici manjina "odbijaju" pravo na vođenje postupka recimo ovdje na talijanskom ili nekom drugom manjinskom jeziku. Taj standard treba zadržati, treba ga braniti. Ja otprilike znam zašto je tome tako, najmanje zbog straha ili šikaniranja ili bojazni od nepristranosti sudaca, ali kad je riječ o izdavanju osobnih iskaznica tu vidimo rast interesa. Da, ministra isto tako držim za riječ da će ured državne uprave za Istru, Primorsko-goransku županiju, Liku biti u Pazinu a jasno županija Istarska zato to govorim je neupitna pa i zbog manjinskog izraza i ta specifičnost naprosto sigurno jamči da nitko se, da između Istre i Zagreba neće biti političke ili te odskočne daske. Interesantno je to da 10 tisuća 592 djece ide u škole na manjinskom jeziku. Bez obzira što broj pripadnika manjina opada broj djece u školama i vrtićima raste. I to je stvar ja ću reći bolje političke klime, koristi koju nosi naobrazba na tim manjinskim jezicima, tu je stvar i političke emancipacije a nesporno je i da djeca roditelja gospodin Hodžić je o tome nešto govorio, Hrvata, Srba, Makedonaca npr. u Istri šalju djecu u talijanske škole ili vrtiće i što je tu sporno, ništa, dapače, to je itekako korisno pa i puno, puno jeftinije. Strana 24.pravo na očitovanje vjere znači kao što država temeljem konkordata prati Rimokatoličku crkvu tako financijski prati shodno razmjerima i ostale crkvene zajednice ili ostale crkve u Hrvatskoj i to je apsolutno u redu. Možemo govoriti o iznosima ali mislim da je to načelo prihvatljivo svima i da to, tu treba biti krajnje, krajnje oprezan. Jasno, naglasak želim staviti na broj zaposlenika u tijelima državne uprave, strana 29. Te brojke se znači kreću oko 3,4%. Znači tu vidimo da su pripadnici manjina ja se usuđujem reći pod zastupljeni. Prema podacima ministarstva na dan 31.prosinca 2012.citiram od ukupno 576 jedinica lokalne, područne i regionalne samouprave njih 130 osigurava zastupljenost, 130 odnosno zapošljava pripadnike nacionalnih manjina pa se onda kaže na dan 31.prosinca 2012.godine sukladno reviziji iz 2013.u upravnim tijelima jedinica lokalne, područne (regionalne) samouprave ukupno je zaposleno 12 990 službenika i namještenika od čega 594 ili 4,5% pripadnika jedne od 22 nacionalnih manjine i onda se nabraja 71 ili 0,55% nepoznate osobe itd., da ne govorim. Talijana imamo koliko 90, Bošnjaka 43, Mađara 32, Slovenaca 25, Čeha 20, Crnogoraca i tome slično, jasno najviše Srba, 331. Činjenica je da su tu pripadnici manjina podzastupljeni. Točno, prije će se ljude otpuštati nego zapošljavati u državnim službama ali o tome valja voditi računa. Kad govorimo o lokalnoj samoupravi i njihovoj zastupljenosti tu se stoji nešto malo bolje rekoh, ponavljam u lokalnoj samoupravi 2012.na dan 31.prosinca radilo je 12 tisuća 990 službenika, u Istri negdje oko 1100, znači u onoj užoj lokalnoj samoupravi tu je tih 90 recimo Talijana ne samo u Istri nego u Primorsko-goranskoj županiji samo ako je Istra 4,5% stanovnika, ako u lokalnoj samoupravi radi 12 990 ljudi, a mi imamo 1100 zaposlenika, ispada da u Istri gotovo dvostruko više ljudi od hrvatskog prosjeka radi u lokalnoj samoupravi. Imamo uskoro reviziju pa ćemo i o tome govoriti i te podatke jasno uspoređivati da vidimo na što se troši novac i kako se zapošljava. Savjet za nacionalne manjine, strana 35, 16,4 milijuna kuna, u Istri milijun i 387 tisuća kuna, s druge strane samo za promidžbu daju 2,5 milijuna kuna. Jasno da ima tu problema, međutim tu je strana, evo to sam govorio prije o povratku, obnovi tih 238 milijuna kuna. Ima sigurno problema, ali bez obzira na sve, mislim da kad je riječ o položaju nacionalnih manjina, pustimo one kataklizme koje su se dešavale nakon rata, sve, pod navodnicima, civilne vlade trude se da njihov položaj što je moguće više olakšaju i mislim da kad gledamo kako imamo to zakonima riješeno da se Hrvatska nema čega pred trećim zemljama stidjeti kada je riječ o položaju manjina na ovim prostorima. Prostora za poboljšanje tih momenata ima, naročito je opasan ovaj Referendum o ćirilici. Još jedan put, to je prošlo, to ćemo vidjeti da li će proći, ja isto pozivam da Ustavni sud kada inače reagira i na daleko manje sitnice, nešto kaže i u ovom slučaju i mislim da to u jednoj civiliziranoj zemlji poput Hrvatske ne smije, gospodo zastupnici, proći.
Josip Đakić, replika.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Pa kolega Kajin, kao i uvijek, površno i paušalno ocjenjujete izvješća jer ga niste ni pročitali. Naime, na strani 34-oj jasno se govori o tome koliko su to županije potpomogle u provođenju ovoga zakona. Pogledajte stranu 34 i jasno ćete vidjeti da su sve hrvatske županije sa 16 milijuna i 444 tisuće kuna pomogle u provođenju ovoga zakona i programa nacionalnih manjina. Druga stvar, kad govorite o Referendumu o ćirilici u Vukovaru, on sigurno ne bi bio potreban, kao ni u svim drugim dijelovima RH ćirilica ne bi bila prepreka ni smetnja nikome. Kad bi se sahranile sve žrtve, kad bi prošlo vrijeme koje je nanijelo strašnu bol hrvatskom narodu, kad bi prošlo sve ono što je učinjeno nažao i bili sankcionirani svi oni koji su učestvovali u agresiji, ubojstvu, razbojstvu, paležu, pljački i silovanju, tada ne bi bilo potrebe ni za referendum niti bi bilo otpora ćiriličnom pismu, a o tome dal' će on biti ili neće biti, sigurno nećete vi odlučivati. Vi bi trebali znati kao što zagovarate da se ne smije pjevati neka pjesma u Istri, ne znam kako niste Peđi zabranili da pjeva Tompsona, vjerojatno vi to pravo imate ekskluzivno kao što ste zabranili i nastup Tompsonu u areni u Puli, no i to će proći. Kako se odnosite prema jednima dok veličate druge. Vaša stvarna neozbiljnost, jer ste zamijenili možda Peđu, možda ćete i vi zapjevati Tompsona uskoro.
Odgovor na repliku, Damir Kajin.
Gospodine Đakiću, ovi fašisoidni povici koji neki pjevači koriste za dom pa im publika odgovara spremni u Istri nadam se neće proći. Neće proći. Do Vukovara, gospodine Đakiću najveći pijetet, do njihove žrtve, do patnji koji su prošli ti stanovnici tog svetog hrvatskog grada, do muke kroz koje prolaze Vukovarci, do memorije sviju onih koji razmišljaju o Vukovaru. Ali složit ćete se ili nećete se vi složiti da jedan ovakav referendum koji ima za cilj dijeliti građane Hrvatske po nacionalnosti je nešto što je monstruozno i što na neki način, ne ja, nego Ustavni sud, neću reći mora zabraniti nego mora preispitati. Ako se to ne dogodi, onda laku noć Hrvatska i onda se nećemo začuditi ako onda taj Vukovar i ostale hrvatske krajeve napusti još nekoliko desetina tisuća ljudi, ne samo koji su drugačije nacionalnosti nego koji i drugačije misle. Ako se vi borite, gospodine Đakiću za takvu Hrvatsku, takva Hrvatska želim vjerovati velikoj većini građana mora biti strana i nepoznata.
Povreda Poslovnika, Josip Đakić. Vidla sam da ste digli, ne treba nervoze nikakve.
Hvala lijepo gospođo. Nisam primjetio da ste vi vidjeli. Ja ne znam kad vi vidite, kad ne vidite. Ja vas lijepo molim, povrijeđeni članak 238. Poslovnika Hrvatskog sabora. Gospodin Kajin vrijeđa javno. Ja nisam nikakvi fašistoidan niti su hrvatski branitelji koji su skupili potpise za referendum fašistoidni i to neka vam bude zadnji puta da ste nekoga ovako vrijeđali. Možete se pozvati na izjave o nacionalnosti i pitanju nacionalnosti, ja ću se pozvati na ono što je predsjednik Hrvatske rekao kada je govorio o nacionalnim manjinama, pogotovo o Srpskoj, a rekao je sljedeće. Danas u Vladi, mimo SDSS-a ima više Srba nego u svim mandatima u kojima je SDSS bio u vladajućoj koaliciji, čak i u Vladi. To pokazuje da se zastupljenost Srba u Vladi uz dobru nacionalnu politiku kakvu imaju stranke Kukuriku koalicije, … [[Govornik se ne razumije.]] SDP može ostvariti i bez uplata kao i bez takvih zastupnika kao što ste vi.
Hvala lijepa. Hvala. Hvala lijepa. Nije povrijeđen Poslovnik. S obzirom da kolega Kajin nije niti vas uvrijedio niti je, nije rekao da ste fašisoidan nego da je pozdrav da je fašisoidan. Nije nikakva povreda Poslovnika. Kolega Kajin u čemu je povreda Poslovnika?
U tome što gospodin Đakić pokušava meni prijetiti. Ali ovakvih poput njega sam se naslušao i nećete me gospodine Đakiću ni mene, a ni ostale preplašiti.
Nije nikoga plašio ali vas molim raspravljajte o izvješću onda neće biti ni ovakvih replika ni međusobnih vrijeđanja. Kolegica Jadranka Kosor replika.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Moja replika je više tehničke prirode, a manje političke vjerujem da će kolega Kajin tako shvatiti. Naime rekli ste da vjerujete da Vlada neće dopustiti referendum za koji je prikupljeno više od 650 tisuća potpisa. Naime Vlada s tim više nema apsolutno nema nikakve veze. O tome će odlučiti Hrvatski sabor, ovdje se mora provesti rasprava jer je dovoljan broj potpisa prikupljene. Na temelju te rasprave Sabor će vjerujemo ovaj puta iskoristiti svoju obvezu rekla bih iz Ustavnog zakona koja kaže da Sabor šalje pitanja odnosno traže od Ustavnog suda objašnjenje odnosno da se Ustavni sud referira jeli to pitanje u skladu sa Ustavom RH. Ja vjerujem da će Sabor ovaj puta iskoristiti svoju mogućnost, svoju obvezu iako to prošli puta nije iskoristio i da će se Ustavni sud referirati. Moje mišljenje osobno je da to nije u skladu sa Ustavom i da će Ustavni sud tako i odlučiti. Ali Vlada s tim nema više apsolutno nikakve veze, ovdje ćemo odlučivati idemo li na referendum ili ne idemo. Hvala.
Odgovor na repliku Damir Kajin.
Drago mi je da dijelimo mišljenje, a krivo mi je što HDZ nema više takvu predsjednicu. Vlada sa time slažem se nema puno, slažem se da je sve pred nama zastupnicima odnosno i pred ustavnim sucima, prema tome ne znam što se čeka da se otvori ta rasprava i da se već jednput ta prijetnja skine sa grbače većine građana RH.
Mirela Holy replika.
Poštovani kolega Kajin u principu uopće nisam planirala govoriti o ovom izvješću zato što sam kao članica Odbora za ljudska prava i prava nacionalnih manjina pomalo razočarana sa mojim iskustvom u radu ovog odbora kada govorimo o pravima nacionalnih manjina zato što se to iskustvo svodi na sljedeće. Naime, predstavnici većine s različitih ideoloških pozicija bave se nekim temeljnim pravima nacionalnih manjina poput prava na jezik i pismo i to koriste kao poligon za svoja ideološka, populistička prepucavanja. S druge pak strane predstavnici nacionalnih manjina se svađaju i mlate oko financija i raspodjela sredstava namijenjenih financiranju manjinskih zajednica i pri tome pozivaju službene predstavnike vlasti da arbitriraju u tome. Optužuju se od strane onih pripadnika nacionalnih manjina koji nisu zastupljeni u Saboru ili u vijećima za to da na netransparentan način koriste novac u svrhe koje apsolutno nemaju nikakve veze sa projektima nacionalnih manjina i kao zastupnica sam dobila cijeli niz predstavki tog tipa i od strane npr. predstavnika Romskih zajednica i od strane predstavnika Srpske manjine. I na kraju što se događa? Nadležne institucije poput vlasti peru ruke i ništa se konkretno ne događa po promicanju doista onoga što je srž sami prava nacionalnih manjina i ja se nadam da će se ipak stvari popraviti u tom dijelu i da ćemo se doista početi baviti sa konkretnim stvarima, sa konkretnim projektima a ne samo sa novcima i ideološkim prepucavanjem.
Boro Grubišić replika.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Ovaj govor, ne znam da se sakrio Kajin? Kod Grbina, da. Dakle ovaj govor je bio čista demagogija bez ikakvih posebnih podataka. Naime, demagogija i sto puta izrečena laž da je ćirilica hrvatsko pismo koliko i srpsko odnosno srpsko koliko i hrvatsko. Naime, kroz povijest je točno da je jedan oblik ćirilice bio, ali povijest je povijest, kronologija događaja je proizvela to da je danas hrvatsko pismo latinično pismo. I to sto puta ponovljena laž koju ponavlja Kajin na ovaj način sa govornice, hoće da postane istina. Druga stvar, tražili smo raspravu o stanju u Vukovaru, klub HDSSB-a uz pomoć ostalih zastupnika iz oporbe tražio je raspravu. Taj prijedlog je stalno na 60 i ne znam kojem, 82.mjestu da bismo to riješili. Nadalje, nikada Srpska nacionalna manjina u Vukovaru nije tražila dvojezične table. Nikada službenog zahtjeva za to nije bilo. Tko to gura? U SR Hrvatskoj socijalističkoj Republici nikada u Vukovaru nisu bile dvojezične table, u onoj državi da kažem Jugo i pretežito sa srpskom dominacijom. Nikada u Vukovaru nije bila dvojezična tabla. Što mi to danas radimo ovdje i zašto negiramo potpise 650 tisuća punoljetnih građana? O čemu vi pričate? Vi ćete zabraniti pjevanje Thompsonovno u Istri kao što ste i zabranjivali, vi ćete zabraniti referendum u Istri, vi ćete zabraniti i onda vašem eto tu kolegi da pjeva Čavoglave u Istri, a eto pjevao je. Usprkos vama pjevao je i šta ćete mu sada. Nemate blage veze sa životom.
Ali ipak u replikama bi se morali voditi nečim drugim, a ne na ovakav način jer i ovo je bila demagogija. U politici demagogija nije zabranjena. Odgovor na repliku Damir Kajin.
Ništa ja nikome ne branim. Što ja znam, možda je Peđa samo usta otvarao kao što su neki drugi to činili na nekim drugim doduše kontinentima. Niti se ideološki ja ovdje prepucavam niti mi je to namjera. I doista, ja ne mislim gospodine Grubišiću da je 650 tisuća potpisa punoljetnih građana RH demagogija. I to je puno, puno i to je itekako ozbiljno političko pitanje zato jer propitivati na način na koji to čini ova skupina ćirilicu u Vukovaru ili ne znam gdje, ponovit ću koja je hrvatsko pismo koliko i srpsko pismo, je zapravo propitivanje i položaja ostalih manjina u RH bilo talijanske u Istri ili Primorsko-goranskoj županiji, bilo Čeha u jednome Daruvaru, bilo Mađara u tvojoj Slavoniji, bilo ne znam Roma u jednome Međimurju. I konačno, što povijesno nije točno da se ćirilica koristila i prije latinice zajedno sa glagoljicom? Pa rekoh maloprije u raspravi da se na primjer i tom ćirilicom pisalo tamo još u 12. stoljeću u srcu Istre u sv. Petru u šumi. Da li su tad bili tamo pavlini ili neki drugi u onim njihovim manastirima ili samostanima ja to ne znam. Ali je to naprosto činjenica. I nemojte gospodo kao što su fašisti između dva rata rekoh sa škarpelinima uklanjali po crkvicama od mog Buzeta do Huma pa nadalje glagoljske natpise to isto činiti 2014. sa ćiriličnim ili ne znam kako ću ih nazvati pločama.
Ante Babić, replika.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice. Kolega Kajin vi ste na početku vašega izvješća odmah krenuli sa pločama u Vukovaru i rekli ste da vam nije zamislivo da danas netko u Istri skida dvojezične ploče kako se to čini u Vukovaru. Međutim, to nije isto i vi znadete da to nije isto jer postavljanje dvojezičnih ploča u Vukovaru nije nikakav civilizacijski iskorak ovdje bio već je to bio čin provokacije vladajućih i toga smo svi svjesni. Jer da nije tako ne bi nam se dogodili prosvjedi i ne bi se sa kordonima policije u noći ili po noći postavljale takve dvojezične table. No, ja mislim da vi ne možete zamisliti da talijanska manjina recimo u Istri slavi fašističke zločine, da se ne događaju parade u tome gradu. Ako se prisjetite samo prvenstva u košarci za žene u Vukovaru gdje se mahalo srpskim zastavama na ćirilici Vukovar i gdje se govorilo i pjevalo, skandiralo "nož, žica, Srebrenica" da to zapravo nije isto. A da od vladajućih je izostao bilo kakav komentar. A to samo dodatno diže tenzije. I definitivno te ploče u Vukovaru o kojima vi govorite postale su stvarno zid između Vlade i građana. I vi ste toga svjesni.
Kolega Babić, postavljanje ploča bilo je u skladu sa zakonom a ne nikakvom provokacijom. Damir Kajin, odgovor na repliku.
Gospodine Babiću, zašto sam ja započeo naprosto sa ovim pod navodnicima "referendumom o ćirilici"? Zato što kad govorimo o manjinskoj problematici u RH u ovom trenutku nema ozbiljnijeg pitanja od toga. Možemo govoriti normalno ono što svakoga tangira kako neki ljudi dolaze do posla ili ne dolaze do posla ali tvrdim da je ovo jedno od najozbiljnijih ako ne najozbiljnije manjinsko pitanje RH u ovom trenutku. I podsjetit ću vas što sam još rekao, kao što je vaša Vlada došla u situaciju da mora bez obzira što je Sanader govorio na splitskoj rivi, bez obzira što ste vi govorili, ne mislim na vas nego klub HDZ-a u ovim klupama tamo u periodu od 2000. do 2003., bez obzira što ste radili bili ste na kraju primorani postupiti po pod navodnicima neću to nazvati nikakvim standardima europskim i naprosto izručiti Haškome sudu, tu ćete se vi pozivati na Ustavni zakon o suradnji sa istim, najproslavljenijih hrvatskih generala. Drugo što ću vam reći, u Istri se, poštovani gospodine Babiću, ne manifestira nikakvim fašističkim obilježjima. Jedino što se zna pojaviti to su slova U na našim fasadama i ja isto pozivam ljude nemojte to naprosto činiti jer na taj način vrijeđate memoriju Istrijana. Točno, kada vi uspoređujete Istru odnosno Vukovar nismo isti. Ali isto ću vam reći između dva rata Istru napušta ogroman broj slavenskog stanovništva, Hrvata, Slovenaca. Nakon 2. svjetskog rata uz onu kataklizmu kroz koju su prolazili naši ljudi Istru napušta 140 tisuća ljudi, ali se paralelno sa time ipak od samoga početka pokušavalo manjinskim standardima zadržati to stanovništvo na okupu.
Hvala lijepa. Šime Lučin, replika.
Hvala lijepo. Kolega Kajin spominjali ste i govorili ste o strahu pripadnika nacionalne manjine zbog čega oni ne konzumiraju svoja prava iz ovog zakona. Dakle, relativno imamo dobar zakon, nažalost zbog straha se ta prava koja su propisana tim zakonom ne konzumiraju. I postavljam pitanje i vama i sebi otkud taj strah kod pripadnika nacionalnih manjina. Pa onda da budem još direktan? Koliko mi u ovoj sabornici doprinosimo tom strahu govoreći o onim drugima, izjednačavajući ratne zločince sa pripadnicima pojedinih nacionalnih manjina? Jesmo se zapitali gdje je tu naša odgovornost? E dok mi imamo, i kad budemo imali idealan zakon ukoliko bude postojao strah mi nismo uspjeli. Dakle, ne radimo dovoljno na ozračju, atmosferi tolerancije i slobode. Prije svega tu mi u Saboru. I stoga mislim da često i naša retorika tome doprinosi. I oko ćirilice, ne znam jel' se slažemo da je korištenje pisma nacionalnih manjina ljudsko pravo? Ako to jest ljudsko pravo a ja držim da jeste onda mislim da bi se jako brzo mogli složiti da ni pitanja ljudskih prava ne bi smjela biti pitanja referenduma. Jer znate gdje bi nas to moglo dovesti, ma neću uopće o tome razgovarati jer mogao bih vam milijun primjera navesti recimo koji bi eventualno prošli na referendumu i zapravo gdje bi se mi kao društvo i kao država našli. Stoga mislim da je jedna od velikog nedostatka ili štete a ja se nadam da ćemo to ispraviti što nismo krenuli u izmjenu Ustava jer mislim da bi ipak nekima kojima se to ne podrazumijeva Ustavom trebalo propisati da ljudska prava ne mogu biti tema referenduma.
Hvala lijepa. Odgovor Damir Kajin.
Možda nisam, čini mi se da nisam spominjao strah ali činjenica jeste da su prilike bile bolje kad govorimo o toj manjinskoj problematici jučer no što su danas, a zašto je tome tako, zato jer netko svjesno koristi sve te ratne traume, sve te ratne frustracije, sve te frustracije koje vezujemo uz tu jednu gospodarsku situaciju. Netko svjesno koristi te ideološke razlike da udara na one koji su najslabiji a najslabiji su htjeli to mi sebi priznati ili ne upravo pripadnici nacionalnih manjina. Pa ima ih sve zajedno ne znam ni samo 7 ili 8% pa nemojmo naprosto te političke razlike na njima ispoljavati. Hrvatska zbog toga može samo gubiti a mi kao pripadnici većinskog naroda zbog toga nećemo ništa dobiti. Pojedinci mogu politički nešto sitno profitirati ali u konačnici svjesni ste da će naša Hrvatska izgubiti.
I Nedžad Hodžić replika.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Uvaženi kolega Kajin vi ste dali punu podršku ćiriličnom pismu i ja vas tu apsolutno podržavam i reći ću jednu stvar na koju Istra i Rijeka mogu biti ponosne a i ova zemlja. Dakle, unatoč nasljeđu sa Italijom takvom kakva je, moja prijateljica koja je Srpkinja po nacionalnosti u talijanskoj školi u Rijeci predaje hrvatski jezik, treba li tome šta dodati? Ova zemlja je ostvarila sve političke ciljeve, abnojevske granice, samostalnost, NATO pakt, EU. Svi njeni neprijatelji koji ih preko Dunava vjerojatno ima mogu biti tužni zbog toga. Mi moramo postaviti standard takav da zbilja pokažemo da smo kod stvaranja ove zemlje imali plemenite pobude i da onom dijelu preostalog srpskog stanovništva garantiramo njegova prava o čemu smo danas dakle o Ustavnom zakonu smo danas govorili. I sve ovo s čim se politizira nije vrijedno konačno šalje se loša poruka prema Hrvatima koji žive izvan ove zemlje i njima se stvaraju na ovaj način puno lošiji uvjeti za život izvan Hrvatske.
Odgovor na repliku Damir Kajin.
Kad govorimo o nasljeđu nemaju Istrijani samo sjećanje ili memoriju sa tim talijanskim nasljeđem nego itekako nije ni onaj poratni komunističko nasljeđe poglavito u onim ranijim godinama ili u ona prva dva desetljeća bio puno nježniji prema Istrijanima. Tada nakon rata 47., odnosno 54.negdje 140 Istrijana napušta te prostore, negdje oko 40 tisuća Riječana, 10 tisuća ljudi napušta i odlazi put Italije sa prostora Zadra tako da ne treba nam više takvih ideologija koje se pani prema istarskim prostorima nisu baš najnježnije nikada odnosili.
U ime kluba zastupnice Jadranke Kosor i HGS-a kolegica Jadranka Kosor, izvolite.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice, kolegice i kolege. Gospodine suradniče ministra uprave. Evo nastojat ću nekako sublimirati ono što mi se čini da je i glavna ideja u dosadašnjoj raspravi ali iznositi stajališta svoga Kluba, dakle govoreći o ovom izvješću kao što je to uvijek kad se govori o izvješću o provedbi Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina zapravo govorimo o dosezima, o standardima koje smo kao demokratska država evo danas članica NATO saveza i EU dosegnuli, sami sebi postavili a zapravo govorimo ovo izvješće za 2012.govorimo o konačnici i to je na početku i na kraju svega i o hrvatskome Ustavu i o izvorišnim osnovama hrvatskoga Ustava gdje smo posebice u suglasju oko promjena Ustava 2010. dodatno to što želimo poručiti kroz Ustavni zakon pa i kroz današnju raspravu dakle ugradili da je RH država hrvatskoga naroda i nacionalnih manjina koje smo izrijekom nabrojali. I mislim da na to zaista bez ikakve demagogije moramo biti ponosni jer raspravljajući i o ovom izvješću zapravo raspravljamo o tome kako smo se kroz godine razvijali, na koji način smo gradili svoju državu unatoč činjenici da smo bili 90-tih godina izvrgnuti strašnom i krvavom ratu, agresiji, da smo se suočili sa ogromnim žrtvama i zato ću ovu prigodu iskoristiti kako bih podsjetila na ono o čemu smo često i puno puta i evo podsjećam se ja na vrijeme kad sam došla u Hrvatski sabor znači 95.-te pa ona 96.-te kad su se donosili neki zakoni i uvijek isticali da su manjine zaista bogatstvo RH. Bilo je to jako, jako važno isticati upravo u tim godinama, i tijekom rata i nakon rata u kojem smo mi pobijedili. Dakle, '91. već prvi Ustavni zakon o pravima manjina, o ljudskim pravima, podsjećam na '96. kad je predsjednik Tuđman zapravo potpisao sve ključne dokumente o ljudskim pravima i pravima nacionalnih manjina kako bismo postali članica Vijeća Europe. Dakle, na svom europskom putu mi smo usvajali, prihvaćali i provodili najviše standarde i na taj način postajali dio velike europske obitelji dakle, '96. je važna na tom putu. Osobito važna, svakako i predsjednikova odluka, odluka predsjednika Tuđmana vezana i za mirnu reintegraciju, čuvanje, poštovanje i promicanje prava manjina u tim okolnostima kad se predsjednik odlučuje na miran hod do pune i potpune slobode, do vraćanja Podunavlja i Vukovara u Ustavno-pravni poredak RH, uvijek je praćen i tom brigom o pravima nacionalnih manjina. Bila sam među onima koji su imali posebnu čast biti s predsjednikom u Vukovaru u onoj posebnoj, rekla bih ekspediciji koju je organizirao general Klein kad se predsjednik tada prvi puta tamo u Vukovaru, dakle koji još uvijek nije bio dio ustavno-pravnog poretka RH, obratio posebno na jednom sastanku i predstavnicima Srpske nacionalne manjine, dakle, u kontejneru gdje je održao povijesni govor i rekao im ovo je Hrvatska, ali sva vaša prava ćemo štiti i promicati i idemo zajedno graditi RH. Na tom putu važan je i predsjednikov govor '97. u Vukovaru kad je stigao Vlak mira gdje se on posebno imenom i prezimenom obratio svim predstavnicima lokalne vlasti, dakle pripadnicima Srpske nacionalne manjine i gdje je izgovorio onu čuvenu i povijesnu rečenicu koja nas mora voditi uvijek kad govorimo o tom katkada vrlo osjetljivom pitanju, kao što je dvojezičnost, dvopismenost, itd. Predsjednik Tuđman je rekao "pobjednik koji ne zna praštati, sije klicu novoga zla" i trenutak je da se na to podsjetimo i kad razgovaramo i kada raspravljamo o ovome izvješću koje je pred nama jer kroz to uvijek govorimo, a posebno smo to činili u našim pregovorima za ulazak u EU da se ne treba i da suveren narod, samosvjestan narod svjestan svojih postignuća ne treba bojati drugih i drugačijih. Zato smo i donosili i mnoge druge zakone, Zakon o suzbijanju diskriminacije i o kojem se govori i u ovome izvješću. Ustavni zakon o kojem, koji je danas na snazi, dakle donijeli smo jednim velikim i općim konsenzusom u Hrvatskome saboru 2002. godine. Sjećam se te rasprave živo kao da je bila danas i posebno rasprave poštovanog kolege Šeksa, koji je rekao eto da mi želimo zaista imati najviše standarde i da to želimo poručiti Urbi et Orbi. Pamtim tu rečenicu jer je treba pamtiti zauvijek zato što provedba toga zakona je i danas često mjesto spoticanja, a mi kao članica EU, ja sam sigurna da kad govorimo o zakonodavstvu pa i o ovom zakonu, možemo zaista biti primjer mnogim i starim članicama EU. Spomenula sam pregovore i poglavlje 23, dakako da je pitanje nacionalnih manjina, poštovanja prava nacionalnih manjina i provedba i ovoga zakona bilo važno pitanje i da to nismo u potpunosti ispunili, mi ne bismo zatvorili poglavlje 23 i ne bismo završili pregovore i ne bismo bili 28. članica EU. Dakako da je jedan dio, jedan segment toga pitanja bio povratak izbjeglica za što smo kao država i kao Vlada morali u međuvremenu izdvajati i znatna sredstva. Ali i europski put i poštivanje prava manjina su bili naša odluka, naša odluka, hrvatskog naroda i Hrvatske države, od početka do kraja i tako će vjerujem biti u budućnosti. Ovo je jedno tipično izvješće, neću ulaziti u pojedinosti, samo ću kratko se referirati na ovaj dio koji govori o provedbi dokumenta koji se zove "Desetljeće za Rome", odnosno dokumenata koji su vezani uz prava i ostvarivanje prava najosjetljivije manjine, ne samo u Hrvatskoj, nego i u cijeloj Europi, dakle, Roma. Mi smo bili predvodnica, dakle od 01. srpnja 2012., godinu dana mi smo predsjedavali Desetljeću za Rome, moram reći da se to u Hrvatskoj nije osobito osjetilo i to mi je žao, trebali smo u tom smislu biti glasni i snažniji jer imamo što za reći. Puno je toga napravljeno u zaštiti te najosjetljivije nacionalne manjine, ali na primjeru upravo, recimo legalizacije romskih naselja, izgradnji infrastrukture, treba reći i danas da ni jedna Vlada, koja god to bila ne može sama bez obzira kolika sredstva ulagala, nego mora biti neprekidno u suglasju i u koordinaciji sa lokalnom upravom. Tu bih istaknula osobito, dakle iz vremena dok sam vodila Povjerenstvo za Rome kao potpredsjednica Vlade, odličnu suradnju sa Međimurskom županijom, odličnu zaista suradnju, riješili smo jedno zaista iznimno teško pitanje vezano za Donju Dubravu, dakle uvjete u kojima su ljudi nezamislivo teško živjeli smo kroz tu suradnju pretvorili u uvjete dostojne za ljudski život. Jednako tako mi se čini važi istaknuti da smo za tri puta povećali i broj djece koja su uključena u školovanje odnosno u vrtiće i nešto važno da sva Romska djeca koja žele nastaviti školovanje, dakle koja žele pohađati srednju školu ili se upisati fakultete imaju osigurane stipendije. Ja vjerujem da je to i danas tako. Još bih se osvrnula na dio izvješća koji govori o osobnim iskaznicama na jeziku i pismu nacionalnih manjina. Kao što vidimo u većem dijelu odnosno za najveći broj pripadnika nacionalnih manjina broj traženih iskaznica kojem jamči Ustavni zakon se povećava. Dobro je da je istaknuto da primjerice Ministarstvo pravosuđa odnosno cijeli taj sklop pravosudnih tijela provodi dodatnu edukaciju vezano za prava koja pripadnici manjina imaju na sudovima. Podsjetila bih da u izvješću recimo 2010.u izvješću o provedbi Ustavnog zakona o pravima manjima je MUP posebno istaknuo da će provoditi dodatne edukacije o tome da pripadnici nacionalnih manjina imaju pravo na dvojezične odnosno dvopismene osobne iskaznice. Sredstva su značajna, ali mislim da o sredstvima o više od 133 milijuna ne treba posebno raspravljati na političkoj razini nego samo uvijek bez obzira što se radi o osjetljivoj temi uvijek raspravljati i razgovarati na način da ustanovimo jesu li ta sredstva adekvatno upotrjebljena, jesu li išla na prava mjesta u prave ruke i jesu li iskorištena za pravu svrhu dakle onako kako to traži i nalaže Ustavni zakon o pravima manjina. I na kraju mi u provedbi Ustavnog zakona o pravima manjina ne smijemo nikada posustati, bez obzira na različita politička stajališta, bez obzira na činjenicu da će se uvijek na političkoj sceni pojavljivati oni koji drže da Hrvatska je samo za Hrvate, a da su ostali gosti, bez obzira na to ipak većina uvijek govori o Hrvatskoj kao državi koja gleda naprijed o državi koja je dom za svakoga tko je poštuje, tko provodi njezine zakone i da ćemo ja vjerujem ipak vrlo brzo sada kao i članica EU jedni na druge gledati ne po tome što je tko, gdje je tko rođen, kakvo je čije prezime nego isključivo po tome, a osobito u političkom prostoru jeli tko pošten, sposoban i odlučan i svakako hrabar ili je kukavica koja se često skriva iza tuđih leđa. Hvala vam lijepa. Podržavam ovo izvješće.
Potpredsjednik Nenad Stazić replika.
Poštovana kolegice Kosor vi s pravom s ponosom ističete hrvatski Ustav u kojem su nabrojane sve nacionalne manjine, vi s pravom i ponosom ističete i Ustavni zakon o pravima nacionalnih manjina jer to jest uistinu nešto s čime se možemo svi ponositi. Ali Ustav često puta zna biti jedno, a praksa drugo. U Staljinovom Sovjetskom Savezu bio je najljepši ustav, praksa je bila posve drugačija. I kod ostvarivanje ili kod zaštita prava nacionalnih manjina važni su i Ustav i ustavni zakoni i svi drugi zakoni i svi drugi pravni akti ali važna je praksa i usudio bih se reći i atmosfera koja se stvara prije svega od onih koji su najodgovorniji. Govorite ovdje hvalospjev prvom predsjedniku Tuđmanu, a vidite ja pamtim njegovu izjavu da je sretan što mu supruga nije ni srpkinja ni židovka. Pamtim tu izjavu, a pamtim i to da su tu sreću s njim dijelili svi članovi HDZ-a jer se nitko nije usprotivio, jer nitko nije digao svoj glas i rekao to nije primjer kako se treba odnositi prema nacionalnim manjinama. Mi i danas imamo Ustavni zakon o pravu nacionalnih manjina da imaju svoje pismo, ali imamo i praksu da se razbijaju ćirilične ploče, dvojezične ploče, ali i praksu da se jedna stranka protiv toga ne buni nego ima puno razumijevanja za takav postupak. Mi i danas imamo izjavu ili nedavno da je Hrvatska samo za Hrvate, a da su svi u njoj gosti, ali imamo i stranku koja tu osobu stavlja na svoju listu za EU parlament. Lijepi su zakoni, važni su zakoni, važan je Ustav, važan je Ustavni zakon, važnije od toga je praksa, važnije od toga je atmosfera koju imamo koju stvaramo u državi atmosfera tolerancije, prihvaćanja onih koji su drugi i drugačiji.
Odgovor na repliku Jadranka Kosor.
Kolega Staziću ja nisam izricala hvalospjeve prvom hrvatskom predsjedniku nego sam govorila o činjenicama citirajući i njegov govor u Vukovaru i sve što je predsjednik potpisao. Nisam spominjala primjerice i činjenicu da je '96.predlagao i to smo proveli primjerice ovdje u Hrvatskom saboru Zakon o aboliciji itd. dakle to su sve i njegova odluka je bila mirna reintegracija. To su sve odluke kojega svrstavaju zaista među osobito velike ljude u hrvatskome narodu i tako će biti zapamćen u povijesti. Dakle posao nekoga osobito državnika treba gledati ukupno i uvijek kao cjelinu, a svi smo imali u svome radu katkada i uspona i padova, međutim ukupno njegovo djelovanje i činjenica na koju sam podsjetila da je još '96.potpisao sve dokumente koji su važni bili i u zaštiti ljudskih prava i prava manjina pokazuje da je usmjerio hrvatski brod u pravom apsolutno u pravom smjeru. Na kraju, njegova je ideja bila da Hrvatska mora biti članica EU i evo taj povijesni cilj smo u konačnici ostvarili. Međutim, slažem se s vama da možemo imati najbolje zakone, ali je praksa ono što nas legitimira u konačnici a tu praksu uvijek potencira i opet usmjerava politika i političari. Nažalost, ili na sreću, teško mi se odlučiti.
Boro Grubišić, replika.
Hvala. Kolegice Kosor rekli ste da Hrvatska ima u Europi uspoređujući se s drugim državama i starim članicama EU ponajviše ili najviše standarde. Ja bih upravo poentirao na tome da ima najviše standarde od svih država. Naime, bio sam u staroj članici Francuskoj jel' kao promatrač Hrvatskog sabora u Parlamentu i tamo sam se malo raspitao i rečeno mi je da u Francuskoj nema nacionalnih manjina. Svi su Francuzi. I oni koji su doselili iz Maroka i oni iz Alžira i Baski u južnom dijelu Francuske i Valonci u sjevernom i Nijemci u … [[Govornik se ne razumije.]] Nema Nijemaca, sve su Francuzi. Sve osobne iskaznice, svi dokumenti pisani su isključivo i jedino francuskim jezikom. Nema arapskog, nema nikakvog drugoga. Dakle, kada usporedimo to i naše standarde onda zaista je razlika ogromna. Nadalje, spomenuli ste da svi oni koji Hrvatsku osjećaju kao svoj dom dakle vrata su im u Hrvatskoj otvorena. Pazite, riječ dom je vrlo proskribirana riječ i mogli biste biti kao što je netko drugi bio upravo za tu riječ dom, za dom jel' bio tužen. Dajte recite nek bude kuća, tako se valjda mora reći ili za kuću u boj u operi Nikola Šubić Zrinjski ili za kuću u boj. Ne znam kako bi to trebalo reći, jel'. Nadalje, Slavonija, upravo i vaša i moja jel', je upravo pravi primjer tog života jednih pored drugih ili suživota mnogobrojnih nacionalnih manjina kakvih nema u drugim krajevima Hrvatske, u tom broju, sa većinskim narodom. Zaista, gledajući od Lipika i Pakaraca, talijanske, srpske, mađarske i svih ostalih manjina koje imamo, Rusina, Ukrajinaca je Slavonija upravo jedan primjer takvoga života i volio bih kada bi svi oni upravo Hrvatsku osjećali kao svoj dom, a ne da mole Boga da kiša padne negdje drugdje.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku, Jadranka Kosor.
Hvala lijepa. Kolega Grubišiću mislim da uvijek treba gledati u životu pozitivno. Dakle, i kad govorimo o ovom pitanju, da imate pravo, odrasla sam u kraju gdje je bilo dosta pripadnika osobito talijanske nacionalne manjine i s njima sam išla u školu. Pa evo i prvi gradonačelnik Lipika kako se dobro sjećam dakle u slobodnoj Hrvatskoj je upravo bio pripadnik talijanske nacionalne manjine. Prema tome, da, to nešto govori o tome kako se živjelo i kako se međusobno poštovalo. Ja sam rekla da imamo osobito visoke standarde. Mislim da na to trebamo biti ponosni kad govorimo dakle o svim drugim članicama EU, ali mislim da mi ne trebamo patiti od kompleksa da se stalno uspoređujemo s većima pa kako je to kod njih. Mi imamo svoj put, mi smo imali svoj put, težak put, od osamostaljenja, užasnog rata, agresije i imamo svoj put evo i od ulaska u EU. Tako da ja mislim da trebamo upravo ovu činjenicu da imamo osobito visoke standarde isticati kao nešto dobro i kao nešto hvalevrijedno. A što se tiče vaših opservacija oko riječi dom, ne, ne ja apsolutno bez kompleksa govorim da je ovo dom i da je ovo domovina kao što sam uvijek jednako i bez ikakve fige u džepu osuđivala bilo kakvo i bilo čije koketiranje s ustaštvom.
Branko Vukšić, replika.
Uvažena kolegice Kosor u svom izlaganju govorili ste, citirali ste nekoliko rečenica koje je prvi predsjednik Tuđman govorio, naročito onu o pobjednicima koji ne znaju opraštati. Nažalost, i oni koji se zaklinju u prvog predsjednika Tuđmana prihvaćaju samo ono što im odgovara i što se ne kosi sa njihovom uskogrudnošću. To je zapravo negiranje samog čovjeka u kog se zaklinju jer ako prihvaćate onda trebate prihvatiti njegove sve državničke i pogreške i prednosti koje je i kao čovjek i kao državnik imao. Međutim slažem se, netko je prije govorio, trebamo razdvajati zakone koji su dobri i praksu koja često nije dobra. Pa sasvim sigurno da nije bila ni dobra praksa u tome da se oko Vukovara ne uspostavi dijalog. Jedna strana i druga se zabunkerirala i nije bilo odstupnice ni s jedne ni s druge strane. S tim da po meni je Vlada i gospodin Milanović koji je sasvim u pravu kad kaže da poštuje hrvatske zakone trebao više državničke mudrosti i više strpljenja i mislim da bi se ti problemi sasvim sigurno u Vukovaru mogli riješiti. Međutim, kad zauzmete tvrde stavove tada ne samo da pucaju i principi, nekad pucaju i kosti.
Odgovor na repliku, Jadranka Kosor.
Pa slažem se s vama kolega Vukšiću oko pozicije i uloge predsjednika Tuđmana i oko interpretacija onoga što je on radio i ono što je on govorio. Dakle, Tuđmanu se ne treba vraćati samo po ono što nam paše nego se treba vraćati Tuđmanu ako se imamo vratiti mi koji ga nikad nismo ostavili pa nikad nismo od njega otišli. Dakle, ja se nemam što vraćati, ja sam uz predsjednika bila evo do njegovog odlaska s ovoga svijeta pa se nemam čemu vraćati. Ali u cjelini treba gledati ono što je radio i u cjelini treba gledati poruke koje nam je ostavio pa i u pitanju poštivanja prava nacionalnih manjina. Što se tiče Vukovara sasvim sigurno zakoni su jedno, dakle sjetimo se upravo tog Izvješća 2010. o provedbi Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina gdje je tadašnja Vlada s ponosom isticala sve što smo napravili u tom smislu pa se među ostalim tamo napisalo u samome uvodu da je promijenjen i Statut grada Vukovara vezan za dvojezičnost itd. Dakle, Vukovar je zaista posebno mjesto i jedno su zakoni koje treba primijeniti a drugo je način na koji treba primijeniti te zakone. U Vukovaru ja sam to govorila od početka je trebalo krenuti malim koracima, po mom mišljenju rekla sam to stotinu puta predsjednik Vlade je trebao otići tamo i razgovarati ne sa stožerom nego sa predstavnicima svih udruga iz Domovinskog rata, stradalnika, gradonačelnikom, predstavnicima gradskoga vijeća ali i predstavnicima manjina i staviti problem na stol i reći kako ćemo doći do rješenja jer je zaista Vukovar ne samo simbol stradanja Hrvatske nego je simbol i otpora i ja bih se usudila reći da je simbol i pobjede prema tome treba mu prilaziti na drugi način.
Josip Salapić replika.
Hvala lijepo potpredsjednice. Uvažena gospođo Kosor mislim da je došlo vrijeme da se RH treba smatrati državom svih hrvatskih državljana bez obzira na njihovu nacionalnost jer je preveliki put i trud i puno života se dalo za državu Hrvatsku, za njenu samostalnost i za njeno međunarodno priznanje. Tako da bez obzira da li netko bio danas u vlasti ili u oporbi treba isto govoriti, razmišljati ali provoditi sve one zakone kada su u pitanju hrvatski državljani različitih nacionalnosti. Mislim da je to najvažnije. Spominjali ste pokojnog predsjednika Tuđmana pa mislim da su njegove zasluge nemjerljive jer da nije njega i osnivanja HDZ-a tada mi bismo danas vjerojatno teškim mukama možda bili i u nekoj drugoj državi tako da te povijesne zasluge osoba koje su dale nemjerljiv doprinos temeljima hrvatske državnosti ne treba gurati niti u neke dnevno političke svrhe a niti dozvoliti drugima da vrijeđaju ono što je sa ponosom učinjeno za hrvatsku državu. Ja se osobno zalažem da je kod ovih Ustavnih promjena ako do njih dođe ili do nekih budućih u svakom slučaju bez obzira na koje se pitanje odnosilo Ustavni sud treba biti čuvar hrvatskoga ustava i da treba pri svakom referendumu, vi ste spominjali u svome govoru 650 tisuća potpisa koje je prikupio Stožer za obranu Vukovara vezano za korištenje prava iz zakona odnosno Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina da Ustavni sud treba imati svoju ulogu, da treba biti čvrsti čuvar Ustava i da treba prisežem svakom referendumu dati svoje mišljenje jer to je njegova uloga koja mu pripada u Hrvatskoj državi. I na kraju trebala bi biti razina zaštite prava i Hrvata izvan Hrvatske drugim državama a posebno u susjednoj, recimo u Srbiji takva da ista razina bude kao što smo mi omogućili svima u Hrvatskoj. Onda bi situacija bila potpuno drugačija i to je moj stav o tome.
Odgovor na repliku, Jadranka Kosor.
Hvala lijepa. Pa evo drago mi je da smo u ovoj raspravi evo neko vrijeme posvetili prvom hrvatskom predsjedniku. Ja bih to zaključila jednom jedinom konstatacijom. On je uz sve ostalo bio i hrabar čovjek, hrabar i to ga je odlikovalo u donošenju mnogih užasno teških odluka jer je vidio ipak tri koraka dalje od mnogih drugih i od mnogih neka se nitko ne uvrijedi politika i u njegovo vrijeme i on je bio od onih političara koji kad bi nešto potpisao toga se više ne bi odricao a kamoli sramio. Prema tome, to je zaključno evo moje mišljenje o njemu kad mu se vraćamo. Što se tiče referenduma. Dakle, ponavljam još jedanput, za referendum je prikupljen dovoljan broj potpisa. To su potpisi građana RH, Sabor to ne može ignorirati. Vlada više s tim nema nikakvoga posla. Ovdje ćemo odlučiti. Raspravu treba organizirati što je moguće prije, koliko god ona trajala i Sabor na kraju treba donijeti, to je moje mišljenje, bit će i moj prijedlog i prijedlog zaključka kao i prošli puta kad smo raspravljali neka Ustavni sud ocijeni je li u skladu sa Ustavom. Naravno da mi možemo i sami odlučiti odnosno većina može odlučiti da ili ne, da se ne ide ali mislim da bi to bilo potpuno pogrešno. Dakle, iskoristimo one mehanizme koje nam zakoni dopuštaju i u ovom slučaju koje nam zakoni nalažu i pokušajmo se dogovoriti oko izmjena Ustava kolega Salapiću kako bismo ako ništa drugo uredili pitanje raspisivanja referenduma. To je i dalje ostalo neriješeno pitanje.
Marin Jurjević replika.
Hvala. Poštovana kolegice Kosor, evo vi i ja smo došli iste godine u Hrvatski sabor pa i vi sigurno kao i ja možete svjedočiti da nikad nije bilo dobro kad je mržnja, kad je zadah isključivosti i netrpeljivosti se osjećao u ovoj dvorani. Tada nije nikad vrijedilo i zbog toga sam vam zahvalan što ste spomenuli mržnju kao nešto što je pogubno i opasno po svih nas a naročito po svijet politike jer taj svijet u sadašnjim okolnostima u najvećoj mjeri odlučuje uopće da tako kažem kvalitetu zajednice u kojoj neka politika vlada. Spomenuli ste evo sad se dosta priča o pokojnom predsjedniku Tuđmanu, ne bih puno o njemu jer tu ima vrlo različitih mišljenja o ovim ili onim njegovim potezima a što se tiče govora u Vukovaru svakako bih pozvao one, njegovog govora u Vukovaru, one koji se pozivaju tako često na njega da se podsjete na riječi koje je tamo izgovorio, jer često se osjeća velika diskrepancija između onih koji se u javnosti prikazuju kao zaštitnici, jedini ovlašteni zaštitnici njegovog lika i djela pa se nadam i za sve ono loše misle braniti ali i sve ono dobro, dakle, jedini koji misle da su jedini zaštitnici da se podsjete tih riječi i da bude sljedbenici onih riječi koji pozivaju ne na mržnju, ne na sukob nego na toleranciju. Ne kanim govoriti ni o ćirilici itd., ali moram podsjetiti pa zaista postoji nešto što se zvalo i hrvatska ćirilica, znate da postoji i bosančica i glagoljica itd., doli se svi slikate ispod jedne ploče koja nije na latinici. Pa šta onda? Pa veličina nije naroda u tom da zatira što je bilo ono što je bilo njegovo nego da se ponosi time.
Hvala. Odgovor na repliku, Jadranka Kosor.
Da, slažem se. Mislim mržnja je općenito, a osobito u politici jako loš gospodar jer onima kojima zagospodari mržnja oni nisu u stanju vidjeti, nisu u stanju čuti, nisu u stanju prepoznati tako da se slažem s vama. Evo mi polako doajeni se prisjećamo tih godina kad smo ušli u Sabor, ali iz tog vremena jer sam spominjala i Zakon o aboliciji i Ustavni zakon iz 2002. kad sam bila jednako tako zastupnica oporbe za koji sam digla ruku. Dakle, onoga što smo činili i za što smo se opredjeljivali u političkom radu ne treba se sramiti i ne treba se toga odricati. To smo činili i svjesno, mislim kao odrasli ljudi. Prema tome, to je nešto što bi inače trebala biti neka praksa u politici a da smo se, barem govorim o sebi mijenjali. Ja mislim da se čovjek mijenja kroz godine i na bolje. Tako bi trebalo biti i da uviđa greške, da uviđa da je bio nepravedan prema nekima, da je bio možda u krivu. To je isto tema o kojoj zapravo sada u najširem kontekstu danas raspravljamo. Nema kolege Kajina ovdje. Sjećam se kad sam predsjedavala tih godina sjednicom Sabora sva bih se uzrujala kada bi on došao za govornicu, jer sam znala da će žestoko napadati i da ću ja morati time koordinirati. A evo sad je i on došao u neke mirnije vode, a vjerujem da je i on promijenio neka stajališta kroz vrijeme.
Sjećanja su uvijek nostalgična. Ingrid Antičević-Marinović, replika.
Pa evo kolegice i ja ću se referirati i replicirati vam na onaj dio u kojem s pravom govorite da svaka politika i dobra politika mora imati odsustvo mržnje. Posebno ste napomenuli tu riječ što smatram da je itekako važno pogotovo o ovim pitanjima kada govorimo jer naime što god mi govorili u biti i o čemu god govorili, kako govorili najviše govorimo o samome sebi. Ali je uvijek lakše potaknuti mržnju, nego zapovjediti ljubav. Ljubav obvezuje, a mržnja je neobvezna. Međutim, u političkom životu što posebno i apostrofirate ja bih to također htjela posebno naglasiti je velika odgovornost onih koji javno nastupaju. Ti vam u stvari niti mrze, niti su opterećeni nikakvim osjećajima samo vlastitim interesima i nastupaju samo tako da potaknu u ljudima pogotovo u vremenima neizvjesnosti i krize niske osjećaje, mržnju kako bi iz toga dobili svoju političku korist. Jer takvi u svojim osobnim životima i kako žive osobne živote. Imaju u svojoj užoj i široj obitelji i manjine, posluju sa takvim osobama, dakle razvijaju svoje poslove, a ovamo se hrane i politički životare ili žele živnuti u političkom životu upravo na takav način. To je nešto što je neoprostivo, a strah u biti i to je ono što mi moramo ovdje zajednički, neovisno koje političke boje u Hrvatskom saboru razotkrivati takve koji su gori nego ovi kojima oni manipuliraju. To su licemjeri, to su ti licemjeri koji dakle pobuđuju niske strasti, osjećaja manje vrijednosti kod ljudi, manipuliraju njima, koji su nesposobni za komunikaciju, koji su na neki način zarobljeni u onim najmračnijem dijelu vlastite osobnosti u svom monologu. I zato mi se čini da o tome treba stalno govoriti i o takvim stvarima žestoko se suprotstaviti, jer 20. stoljeće doživjelo je velike tragedije zbog mržnje.
Hvala kolegice. Odgovor n repliku Jadranka Kosor.
Kolegice Antičević-Marinović spominjete niske strasti u politici. To je isto jedna jako zanimljiva tema. Najlakše je kad se netko bavi ovim poslom, najlakše je kod ljudi, kod velikog broja ljudi potaknuti niske strasti pogotovo kad se radi o osjetljivim pitanjima kao što je rad, kao što su patnje, kao što je žrtva. Najlakše ih je potaknuti niskim strastima. Na žalost poznajem dosta političara, a vjerujem i vi koji su to u stanju napraviti bezosjećajno, a onda se okrenuti svom životu i otići na more, otići uživati i uopće se više ne zapitati što je s ljudima koje su uhvatili u svoju mrežu niskih strasti. Jer su ljudi na žalost iz objektivnih razloga često puta i nedovoljno informirani i nedovoljno educirani i usudim se reći i nedovoljno obrazovani. I kad ih ubodete niskim strastima kao političar na najtanje mjesto, na najbolnije mjesto onda imate ogromnu odgovornost jer to se može pretvoriti u veliku, tešku i nezalječivu ranu.
Nedžad Hodžić, replika.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Uvažena koleginice Kosor, dakle ja prije svega želim podržati kompletno vašu diskusiju danas na ovu temu i želim vam čestitati. Naime, poruke koje ste poslali, a to su one idu za tim da trebamo gledati u budućnost je ono što ova zemlja treba. Ako bismo se vraćali u ratna vremena, ako bi se ja stalno vraćao u moju Bjeljinu, dakle grad koji je prvi napadnut velikosrpskom agresijom u Bosni i Hercegovini i gdje sam imao roditelje i šestogodišnjeg sina, ako bih se vraćao u Zvornik koji je drugi grad koji je pometen u velikosrpskoj agresiji odakle mi je supruga i naravno sva njena familija, onda ja od mržnje i prisjećanja tih zlih vremena ne bih mogao raditi ništa drugo i ne bih mogao funkcionirati kao čovjek. Ja sam od '88. godine ovdje, a zamislite one ljude dole koji su to proživjeli moju majku koja je iz Bijeljine morala izaći sa mojim šestogodišnjim sinom preko Srbije, Mađarske, Austrije do Hrvatske da bih ja 30.8.'92. bio protjeran u Hercegovinu i jedva se ilegalno vratio u Italiju. Mi trebamo budućnost! Ova zemlja, novi naraštaji trebaju budućnost a ne konstantno prisjećanje na zlo koje se dogodilo. Cijena samostalne države Hrvatske je bilo to zlo koje smo na žalost svi skupa proživjeli. Branili smo je svi netko na ovaj, netko na onaj način i o tome više ne treba razgovarati. O ranama i kostima ne treba dirati, treba im dati pijetet a okrenuti se budućnosti i mislim da poruke koje ste vi danas poslali u ovom Parlamentu su na tom tragu. Ja se još jednom zahvaljujem na tome.
Odgovor na repliku, Jadranka Kosor.
Kažete da trebamo budućnost i zapravo podsjećate i na ono što je rekao general Gotovina. Dakle, netko tko je toliko tereta nosio i tijekom rata i cijeli svoj život pa onda u HAAG-u koji se vraća i kaže okrenimo se budućnosti. To je nešto što bi nas trebalo inspirirati svakodnevno jer ako to može netko poput njega, onda to možemo i svi mi drugi. Dakle, ja mislim pak da mi o ratu trebamo govoriti, dakle mi ne smijemo zaboraviti ništa od onoga što se dogodilo, ni Srebrenicu ni Vukovar i stalno se tome moramo vraćati, ali na način da nam to bude ohrabrenje, da budemo pametniji i bolji u budućnosti i u sadašnjosti, danas, ali svakako i sutra. Ali ništa od toga ne smijemo zaboraviti i ne smijemo u ime nekakvoga mira i suživota preskakati ili falsificirati činjenice. To nikako, to bi bilo jednako tako pogrešno i zapravo bi urušili temelje onoga što vjerujem i svi ili većina nas ovdje želimo. Ali jednako tako moramo smjeti otvoreno govoriti da nas se pritom ne ponižava i diskvalificira kad kažemo da se ne slažemo s onim političarima, a ima ih evo i među onima koji su otišli u Europski parlament, koji i danas govore da rat u Hrvatskoj nije završio. Rat je završio, dame i gospodo, rat je završio davnih godina, '98. u konačnici je zatvorena ta priča povratkom Vukovara u ustavno-pravni poredak i mi smo se tada okrenuli onom što se zove budućnost. Ali vječno, dakle vječno voditi ratove, to bi bilo pogrešno. Ne zaboraviti, to je ispravno.
Hvala lijepa. Sad ćemo odrediti stanku do 15,00 sati, a prvi na redu će biti klub SDSS-a i kolega Mile Horvat. Hvala.
Poštovane kolegice i kolege, nastavljamo s radom raspravom po klubovima. U ime kluba SDSS-a govorit će poštovani kolega Mile Horvat. Izvolite.
Zahvaljujem se gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Predstavnici ministarstva, kolegice i kolege. Ja ću pokušati kao i ove moje kolege prije mene danas u raspravi, a i koji su članovi Kluba nacionalnih manjina reći otprilike kako mi pripadnici nacionalnih manjina danas i s ove vremenske distance s obzirom da se radi o 2012.godini vidimo realizaciju pojedinih dijelova Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina. Za nas pripadnike nacionalnih manjima osim Ustava RH ustavni zakon o pravima nacionalnih manjina je praktično da tako kažem Biblija koja je za nas osnovni način kako da se zaštite određena količina prava koja se nacionalnim manjinama nude. To je nekakva vrsta političkog kišobrana pod kojim su nacionalne manjine zaštićene i smještene. U samom uvodnom dijelu odnosno obrazloženju ovoga izvještaja vrlo dobro je rečeno, "Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju sa EU RH se obavezala, dakle obavezala se donijeti novi Ustavni zakon o pravima nacionalnih manjina. Hrvatski sabor je na sjednici 13.prosinca 2002.godine donio odluku o proglašenju Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina u koji su ugrađena tada najviši standardi zaštite nacionalnih manjina", to piše u obrazloženju … Ovom ocjenom se slažemo i mislimo da je to ključna stvar, ključna stvar za sve buduće rasprave i sve buduće političke odnose i gledanja na Ustavni zakon o pravima nacionalnih manjina. 2012.godine je bilo 10 godina egzistencije tog Ustavnog zakona i ako se kaže da je tada 2002.kada je donesen Ustavni zakon postojala određena politička suptilnost, mudrost iako je bilo politički vrlo oportuno da se donese takav Ustavni zakon sa takvim nivoom zaštite manjinskih prava, ne vidimo razloga zašto danas ne bi bilo te mudrosti ili zašto bi ova mudrost danas bila puno drugačija i zašto bi se kao što se pokušava u zadnje vrijeme, zadiralo u određene dijelove Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina. Potpuno se slažem sa konstatacijom kolegice Kosor koja je rekla da je kroz razvoj i kroz usavršavanja Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina se pokazao razvoj našega društva što je za nas vrlo prihvatljivo. Manjine ne moraju i mislim da ne teže k tome da budu bogatstvo ovog društva, manjine samo žele i smatraju da trebaju biti građani RH u svim elementima i onda će manjine u RH biti sa tim svojim statusom zadovoljne. Ovaj izvještaj ima jednu manjkavost, a to je donosi se to je izvještaj 2012.godine. mislimo da u političkom smislu bi se trebao donositi i analizirati izvještaj iz 2013.godine. ovaj od 2012.je trebao biti odavno analiziran, ali pošto znamo da se radi o jednoj problematici koja se konstantno pojavljuje u svim izvještajima na ovakav način i ona će vjerojatno tako biti obrađena i u 2013., vjerojatno i 2014.na tom nivou onda mi možemo generalno razgovarati o poziciji nacionalnih razina na današnji dan referirajući se na ovaj izvještaj 2012.godine. On je za nas u tehničkom smislu korektan i prihvatljiv je jer je dosta dobro detektirao stvari koje nivo koji je postignut, stvari koje nisu urađene, manjkavost mu je jedino što nije kvalitetnije izanalizirao razloge u nekim segmentima razloge zašto dosljednije nije došao do primjene određenih dijelova Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina. Mi često razgovaramo o ovim stvarima i često se ponavljamo ali imam osjećaj kada ne bi ponavljali određene stvari i određenu problematiku ona se ne bi rješavala na način kao što se do sada bar u jednom dijelu riješila. Zato ću ja ponovo iz ovog izvještaja izvući određene stvari i 4 grupe pitanja za koje mislimo da izvještaj upozorio kako se nisu korektno odnosno kako se nisu dosljedno provodile odredbe na određene životne situacije. Službena upotreba jezika i pisma je stvar o kojoj se mnogo govori, dakle pravni osnov je i u članku 10. Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina kao i u članku 28. Zakona o uporabi jezika i pisma nacionalnih manjina. Imamo ovu jednu tešku priču koja se zove ćirilica u Vukovaru, ali nije samo to problem. mi imamo situacije kada određene lokalne samouprave imaju zakonske uvjete da na određeni način obilježavaju svoja mjesta, ulaze u svoja mjesta, da stavljaju natpise na matičnom jeziku i pismu da određene objekte obilježavaju na taj način i sad smo analizirali stanje i vidjeli smo recimo da do sad nigdje nije uspjelo u onim lokalnim samoupravama gdje postoje za to zakonski uvjeti, nigdje se nije stavila na ulaz u selo dvojezična tabla a da drugi naziv bude na ćirilici. Tragom svega išli smo i došli smo do toga da onaj tko to uvjetno koči su Hrvatske ceste. Dakle, Hrvatske ceste su firma u državnom vlasništvu koji vrlo jasno do dana današnjega, dakle tako je bilo 2012. tako je to i danas 2014. godine. Još uvijek na sve moguće načine pokušava izbjeći obavezu da postavi tu vertikalnu signalizaciju na način da omogući stavljanje dvojezične table. Postavlja se vrlo jednostavno pitanje kako je moguće da državna tvrtka ne provodi aktualne propise i onda ako već određeni građani prema nekakvoj svojoj građanskoj savjesti to rade postavlja se pitanje kako je moguće da bez nekih konzekvenci to radi tvrtka u državnom vlasništvu. To je stvar o kojoj generalno treba razgovarati. U samom izvještaju se navodi da pripadnici manjina ne koriste pravo na uporabu manjinskog jezika zbog nepostojanja interesa. Mi mislimo da su razlozi neki drugi. Još uvijek mislimo da u nizu slučajeva kad se radi o osobnim dokumentima, suđenjima pred sudovima ili javnim govorom u nekim područjima ljudi pripadnici naročito pripadnici Srpske zajednice ne koriste svoj matični jezik i svoje pismo iz bojazni, iz bojazni da ne dođe do prozivanja, da ne dođe do incidenata, da nemaju nekakve nekakve neugodnosti u tom trenutku. Prema tome, mi mislimo još uvijek nismo dostigli kao društvo takav stupanj društvene tolerancije ili društvene higijene, da bi konzumiranje takvih pojedinačnih prava koja možda jesu suptilnija ali su garantirana, da kod ljudi ne bi stvaralo nelagodu. Kad budemo taj nivo barijera preskočili mislim da će onda biti i veći interes za konzumiranje ovih manjinskih instituta kao što su jezik i pismo garantirani zakonom. O odgoju i obrazovanju na jeziku i pismu se isto mnogo govorilo. Ali ja ponovo moram ponoviti. U ovom izvještaju se to baš ne vidi potpuno jasno, ali realno stanje kaže da su u 8 općina na istoku neriješeni problemi registracija škole na srpskom jeziku i pismu. Dakle, one bi se trebale takvima registrirati jer postoje Ustavom i zakonom zajamčeni uvjeti, udio stanovnika prelazi jednu trećinu. Osim toga i statutima tih lokalnih samouprava je to jasno predviđeno. To su općine kao što su Jagodnjak, Borovo, Negoslavci, Markušica, Bijelo Brdo itd. itd. Dakle, 8 takvih općina. I postoji interes da se 8 takvih škola registriraju na srpskom jeziku i pismu. To nije urađeno 2012. Ne vidimo zašto kad postoje svi zakonski uvjeti. To nije urađeno 2014. Ne vjerujem da će biti ni 2015. godine. Još uvijek nisu usklađeni programi, nisu uključeni, dakle školski programi obrazovni. Nisu uključeni sadržaji školskih programa važnih za Srpsku nacionalnu manjinu. U udžbenicima nema niza značajnih Srba na svim poljima života. Da spomenem samo Milutina Milankovića ili Simu Matavulja. Mogao bih i još neke druge spomenuti. Ne obrađuju se djela i utjecaj pripadnika Srpske zajednice, srpske inteligencije, srpske nauke. Događaji u kojima su oni značajno povijesno participirali, odnosno sudjelovali su u izgradnji hrvatskog kulturnog bića, a to naši nastavni programi ne konzumiraju. Sredstva za udžbenike na manjinskom jeziku se smanjuju. Tako su bili 2012. smanjeno za milijun i pol kuna što se svakako odrazilo na kvalitetu štampanja udžbenika, obezbjeđivanju besplatnih udžbenika za pripadnike nacionalnih manjina. U svakom slučaju se to odrazilo i na rad ljetnih i zimskih manjinskih škola koje se obrazuju po posebnom programu za manjine itd. itd. Dakle, to smo govorili u proračunu kao manjkavost proračuna. Amandmani su bili uloženi za proračun ove godine, ali isto tako, dakle možemo ono što nije dobro možemo konstatirati da se svake godine u sferi obrazovanja pojavljuju gotovo identični problemi. Vijeća nacionalnih manjina kao oblik sudjelovanja pripadnika nacionalnih manjina u javnom životu su se uglavnom svela na kulturno-folklornu komponentu što nije bila intencija zakonodavca. Kad se formiralo Vijeće za nacionalne manjine onda im je uloga bila sasvim drugačija. Oni su trebali biti informirani o onome o čemu se odlučuje u lokalnoj samoupravi, oni su trebali imati već do sada riješen svoj subjektivitet. Još uvijek nisu svi riješili svoj subjektivitet. Nije riješeno financiranje posebno na područjima posebne državne skrbi na način koji bi omogućio funkcionalnu egzistenciju tih vijeća. U petom mjesecu 2003. godine je bilo upisano 243 vijeća. Upozoravam, dakle to nije mali broj. U 2012. godini je Ured za manjinska prava morao intervenirati financijski, pa su tako 74 vijeća dobile nekakvu vrstu pomoći od 3700 kuna da bi uopće mogli egzistirati. A mi pričamo o nekakvoj manjinskoj samoupravi, pričamo o funkcioniranju i funkciji Vijeća za nacionalne manjine. Mi mislimo, dok s druge strane imamo situaciju da pojedini gradovi izdvajaju znatno veća sredstva za Vijeća nacionalnih manjina što je često i predmet nekakvih političkih dogovora. I onda se postavlja pitanje da li je time ispunjena osnovna funkcija tih Vijeća nacionalnih manjina kao lokalnih. Mi mislimo da nije i mislimo da to financiranje treba da bude jedinstven model i jedinstven obrazac na nivou cijele Republike Hrvatske, a ne da zavisi od količina financiranja, zavisi od volje i raspoloženja čelnika te lokalne samouprave. Sljedeće pitanje o kojem smo puno govorili i često govorimo, ali je pitanje koje se treba rješavati i smeta nam što se ne rješava to je svakako stambeno zbrinjavanje kao osnovna komponenta konačnog završetka povratka i reintegracije ljudi. Mi moramo konstatirati niti 2012., a niti 2013. nije došlo do povećane socijalno-ekonomske reintegracije povratnika, nisu dovršeni planirani infrastrukturni projekti, spominjali smo ovdje i vodovode, lokalne puteve i tu famoznu elektrifikaciju i broj od 40-ak sela koji su i danas bez struje. Sve to spominjemo i sve to uporno govorimo svakom prilikom i vidimo da su i resorna ministarstva konstatirali kroz provođenje Ustavnog zakona da smo bili u pravu i da se ovaj proces nije završio. I nažalost ne vidimo vrijeme kad će se to kvalitetno završiti. Podsjećam da je prema članku Poglavlja 23. trebalo biti zbrinuto gotovo 5000 bivših nositelja stanarskog prava. To je državna obaveza koju smo dali kad smo zatvarali Poglavlje 23., tad smo široke ruke rekli da to ćemo uraditi. Nismo to uradili. Još je uvijek ostalo negdje oko 1200 takvih slučajeva i još uvijek ima preostalih 4500 zahtjeva u fazi utvrđivanja njihovih prava. Mjerila su doduše ispunjena za određen broj administrativno ali ljudi fizički nisu zbrinuti što zbog nedostatka sredstava, a što zbog nedostatka nekih drugih komponenti. Na tu stvar smo ukazivali i na prošlom i na pretprošlom proračunu i tvrdimo da je to za nas modus vivendi, dakle to je način kako da živi određena sredina, dakle kako da živi prostor posebne državne skrbi [[Upadica Stazić: Polako privodite kraju, vrijeme je isteklo.]] I bez nekakve kvalitetne intervencije države i dobre političke volje ta stvar se sama od sebe u svakom slučaju neće riješiti.
Isteklo je vrijeme.
Zahvaljujem se.
Hvala vama. Imamo prijavljenu jednu repliku. Poštovani Boro Grubišić.
Hvala lijepo. Kolega Horvat vi iz ovog materijala i sami zaključujete da je Hrvatska izdvojila u smislu ispunjavanja prava nacionalnih manjina 133,5 milijuna kuna. S obzirom na ajde da kažem onako kako se to voli reći recesiju vi ste rekli da je državna obveza dakle zbrinuti stambeno sve one koji su izbjegli, vratili se, povratnike itd., ali ne samo državna obveza nego i ustavne obveza je i pravo na rad. Pa je 400 tisuća stanovnika građana Hrvatske punoljetnih bez posla. E sad, u ovoj situaciji ne bih volio da kažem da ste u vašim zahtjevima neću reći da kažem pretjerano i govorite o državi, a znamo u kojoj situaciji je država s obzirom da ste i vi u vladajućoj koaliciji mislim da shvaćate u kojoj situaciji je ova država i koji se sve potezi rade da bi se izbjegao deficit proračuna i sve ostalo. A osim toga vi znate kako su prošla sredstva koja je Japanska vlada izdvojila za školu u Veljunu. Dakle, potpuno jedno rasipništvo, netransparentnost, neispunjavanje obveza koje je preuzeto prema Japanskoj vladi. A znate koliko novaca je otišlo u školu u Veljun? Dakle, i sami kada se novci i dobiju niste, ja bih rekao ne vi nego oni koji su to bili zaduženi, znali iskoristiti nego čak imamo zahtjev Japanske vlade za povrat novca za školu u Veljunu koji pripada nacionalnoj manjini jel' tako? Evo.
Na repliku odgovara poštovani Mile Horvat.
Zahvaljujem se. Kolega Grubišiću vi ste tu postavili više pitanja kroz ovu vašu tezu, ali ono što sam ja zaključio dakle, jeste država je u teškom stanju pa ne radi 400 tisuća ljudi, nemojte očekivati da vam se ovi svi zahtjevi ispune i nemojte nas pritiskati jer smo u krizi. I onda kažemo ima šlamperaja jer je neka škola u Veljunu, neki ljudi oko škole u Veljunu su zloupotrijebili međunarodnu donaciju. Sa Veljunom je vjerojatno tako, ja nemam kvalitetnu informaciju, možda tako i je, možda i nije, ne osporavam to. Dakle, postoje neki revizorski organi, postoje kontrole koje će ući u trag tog novca. Međutim, nije dobro ukoliko ovu stvar o kojoj mi uporno govorimo a zove se stambeno zbrinjavanje, povratak, obnova itd. podvodimo sad pod rezultat krize u kojoj se mi kao društvo nalazimo. Ova stvar je stara već 15 godina i više, mi smo uporno govorili da je bilo političke volje u početku danas bi bilo manje muke da se to završi jer bi vjerojatno tad sa više novca to bilo i završeno. I nije dobro da dakle nekakve odnose ovdje sad u društvu koji su teški i složeni da tu stvar koja je životno egzistencijalna vrlo bitna za određenu grupu ljudi i ne mali broj ljudi podvodimo dakle pod ovu našu dnevnu politiku. Osim toga ovo su međunarodne obaveze koje je u jednom periodu kad nam je to bilo korisno, kad je bilo za politiku oportuno i važno za državu koje smo preuzeli. Dakle, da li smo te obaveze tad olako preuzeli pa danas to teško ispunjavamo ili su neki drugi razlozi u pitanju ja to ne znam.
Nastavljamo raspravu po klubovima. U ime kluba HDZ-a govorit će poštovani kolega Ante Babić.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani gospodine ministre, kolege i kolegice. Pred nama je izvješće koje Vlada Republike Hrvatske sukladno odredbi članka 37. stavka 3. Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina koji se najmanje 1 godišnje podnosi Hrvatskom saboru Izvješće o provođenju Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina kao i o utrošku sredstava koja su u Državnom proračunu RH osiguravaju za potrebe nacionalnih manjina o kojem Hrvatski sabor danas raspravlja. Izvješće obuhvaća različita područja, od ravnopravne službene uporabe jezika i pisma nacionalnih manjina, odgoja i obrazovanja na jeziku i pismu nacionalnih manjina, pristup sredstvima javnog priopćavanja, bilateralne suradnje i drugih te je na kraju svakog dijela iznesena ocjena stanja i preporuke. Čitajući ocjene stanja i preporuke može se uočiti da je većina mjera postigla visok stupanj provedbe, da se ističu pozitivni pomaci i da su provedene sve planirane aktivnosti ili da se nastavlja sa sustavnim radom na pojedinom području o čemu je danas izvijestio i ministar. iz tog proizlazi ukupna pozitivna ocjena o provedbi Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina i o utrošku sredstava iz državnog proračuna u te svrhe. Ono što ovo izvješće ističe odnosno problematizira je nedovoljan napredak u zastupljenosti nacionalnih manjina u tijelima državne uprave o čemu smo danas slušali od više kolega. Upravo u vezi s time u izvješću se navodi kako je takva situacija uvjetovana činjenicom dal je i dalje na snazi odluka o zabrani novog zapošljavanja državnih službenika i namještenika u tijelima državne uprave iz prosinca 2009.godine što je općenito rezultiralo manjim brojem novih zapošljavanja a time i manjim brojem zaposlenih pripadnika nacionalnih manjina u državnoj upravi. Mislimo da se ovako relativno negativno ocijenjeno stanje u području zapošljavanja, u području državne uprave treba sagledati i u kontekstu aktualne gospodarske situacije. Trenutna financijska situacija naše države uzrokovala je ograničavanje zapošljavanja a time i utjecala na lošije ostvarivanje rezultata od planiranog. Iako prema podacima Ministarstva uprave na dan 31.12.2012.a u odnosu na 31.12.prethodne godine smanjen je ukupan broj zaposlenih u državnoj upravi što nije odveć utjecalo na postotni udio pripadnika nacionalnih manjina u tijelima državne uprave koji je gotovo nepromijenjen. Drugo što je ocijenjeno kao negativno ovom izvješću jest službena uporaba jezika i pisma nacionalnih manjina bez obzira što je danas na dnevnom redu izvješće o provedbi Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina i utrošku sredstava za 2012.godinu a mi isto razmatramo u 2014.godini nemoguće je raspravljati o ovoj temi a ne osvrnuti se na problem dvojezičnosti i postavljanja ploča u Vukovaru koji su se dogodili u 2013.godini te su bili a i danas su još uvijek u fokusu političke a i opće društvene javnosti o čemu smo i danas svjedočili u Hrvatskom saboru. Pluralizam, tolerancija i širokogrudnost zaštitni su znaci demokratskog društva te je potrebno postići ravnotežu koja osigurava pravedno i pravilno postupanje prema nacionalnim manjinama i izbjegava bilo kakvu zlouporabu vladajućeg položaja. U tom kontekstu se moramo vratiti na Vukovar te istaknuti kako aktualna Vlada zlorabi vladajući položaj te nameće ono zašto hrvatsko društvo u ovom trenutku još uvijek nije spremno i što je u suprotnosti s onim stoji u članku 8 Ustavnog zakona o provedbi prava nacionalnih manjina a to je da se odredbe Ustavnog zakona i odredbe posebnih zakona kojima se uređuju prava i slobode pripadnika nacionalnih manjina moraju tumačiti i primjenjivati sa svrhom poštivanja pripadnika nacionalnih manjina i hrvatskog naroda razvijanja, razumijevanja, solidarnosti, snošljivosti i dijaloga među njima. U onim sredinama u kojima je uspostavljen kvalitetan dijalog i snošljivost između pripadnika nacionalne manjine i većinskog stanovništva provede se zakonske odredbe o ravnopravnoj službenoj uporabi jezika i pisma nacionalnih manjina što ide u prilog činjenici da RH poduzima normativne i ostale mjere za osiguravanje zaštite prava nacionalnih manjina. Tome u prilog govore podaci koje je Vlada pripremila za posljednje izvješće o provedbi okvirne konvencije iz svibnja 2008.godine gdje se manjinski jezik i pismo bili u službenoj ravnopravnoj uporabi u ukupno 55 jedinica lokalne i područne samouprave. Od toga su u 27 jedinica pripadnici nacionalne manjine činili više od trećine stanovništva dok je u 28 jedinica službena ravnopravna uporaba manjinskog jezika i pisma bila uvedena statutom. Isto tako postoje i jedinice lokalne i područne, regionalne samouprave u kojima su manjine činile manji udio od zakonski propisanog za stjecanje prava, ravnopravne službene uporabe jezika i pisma nacionalne manjine za cijeli teritorij jedinice ili za pojedina naselja. Vladajući nam žele nametnuti mišljenje da jedino u Hrvatskoj postoje poteškoće i debate oko ovog prava nacionalnih manjina dok pojedine članice Eu primjerice Francuska ili Grčka niječu čak i postojanje nacionalnih manjina na svojim teritorijima te nisu ratificirale okvirnu konvenciju za zaštitu nacionalnih manjina. Među onima koje pak priznaju prava nacionalnih manjina ne postoji usklađeno stajalište u pogledu adresata prava i opseg priznanja prava. U Njemačkoj manjine ne uživaju niti zaštitu svojih kulturno identitetskih specifičnosti iz sredstava državnog proračuna. Pod krinkom osiguravanja i zaštite prava nacionalnih manjina toleriraju se očito i povrede prava i sloboda većinskog stanovništva. Naglašavam da je potreban kontinuiran rad i sustavan pristup područja zaštite prava nacionalnih manjina vodeći pritom računa da je nužno da svi sudionici dijaloga o zaštiti i pravima nacionalnih manjina ulože napore u postizanju uravnoteženog i kvalitetnog odnosa između većinskog stanovništva i nacionalnih manjina a s ciljem daljnjeg razvoja i napretka našeg društva. Napominjem da se uvođenje dvojezičnosti u gradu Vukovaru pristupa preuranjeno, krajnje društveno neosjetljivo, da se ne vodi o pravnim, moralnim ili etničkim dvojbama glede toga pitanja kao da ona uopće nisu važna i kao da ne postoji potreba pomnijeg promišljanja o njihovom utjecaju na suživot u poslijeratnoj vukovarskoj zajednici. Isto tako napominjem da je slijedom navedenoga jedna trećina zastupnika u Hrvatskom saboru iako je točka stavljena kao 107 dnevnog reda potpisala prijedlog zaključaka o problematici postavljanja dvojezičnih natpisa u gradu Vukovaru i primjeni Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina zbog aktualne situacije u gradu Vukovaru i izazivanja napetosti i ugrožavanja sigurnosti svih građana grada Vukovara te je predložena hitna rasprava koja se do danas nije dogodila. U navedenom zaključku traži se primjena članka 8. Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina i da se odgodi primjena članka 7.stavka 1.istog zakona a vezano za postavljanje dvojezičnih natpisa na javne ustanove i institucije u gradu Vukovaru do sljedećeg redovitog popisa stanovišta svojevrsnog moratorija. Naime, zajednički suživot svih državljana RH bez obzira na nacionalnu pripadnost na području grada Vukovara posebno imajući u vidu ratna stradanja i žrtvu koju je Vukovar podnio u Domovinskom ratu, treba biti jedan od ključnih nacionalnih interesa. Događaji u Vukovaru, nemiri, prosvjedi zbog uvođenja dvojezičnih natpisa na ćirilici na javne ustanove i institucije, dovode u pitanje odvijanje normalnog funkcioniranja svih sfera društvenog života u gradu, a samim tim i izazivanje nepotrebnih međunacionalnih tenzija. Zato je s ćiriličnim natpisima trebalo čekati jer je to zapravo cijena mira. Ni prije, a ni danas Srpskoj nacionalnoj manjini nije uskraćeno niti im se osporava korištenje ćirilice u službene i kulturne svrhe. Radi se o simbolima koji su bili na srpskim granatama, tome smo bili svjedoci, koje su razarale grad i ubijale nevino stanovništvo. Govorim o simbolima. Problem dvojezičnosti u gradu Vukovaru odavno je prešao razinu postavljanja dvojezičnih ploča te se konačno mora uzeti u obzir njezin dublji smisao. Štoviše, podrobnijom analizom svih aspekata uvođenja dvojezičnosti, razvidna je njezina duboka politička pozadina što za cilj zapravo nema ostvarivanje prava neke nacionalne manjine na uporabu svojeg jezika i pisma nego uspostavljanje novih političkih odnosa koji mogu dovesti i do značajnih društvenih, političkih i demografskih potresa u zemlji. Vukovar, kao simbol otpora velikosrpskom agresoru, ali i mjesto velikih stradanja, poniženja, trpljenja i žrtve, mjesto najtežih zločina od kojih mnoga imaju genocidna obilježja, to nije sigurno zaslužio. Vukovar mora biti mjesto posebnog pijeteta s vrlo senzibilnim obrascem ponašanja. Što uopće znači pozivanje na zakon ako nas ne zanimaju ljudi, njihova stradanja, njihovi osjećaji, sudbine 86 ubijene djece i 299 osoba nestalih za kojima se još traga? Zaključno, zajednički interes većine hrvatskog naroda i nacionalnih manjina treba biti integracija pripadnika nacionalnih manjina u hrvatsko društvo. Hrvatska politika mora poštivati kulturni i nacionalni identitet svih nacionalnih manjina i ne smije poduzimati ništa što bi bilo usmjereno na zatiranje posebnosti svake nacionalne manjine i ne smije provoditi asimilaciju. Međutim, isto tako pripadnici pojedinih nacionalnih manjina, a posebice njihovi politički predstavnici trebaju paziti da se ostvarivanje njihovih prava ne pretvori u zatvaranje pojedinih nacionalnih manjina u okvire njihove zajednice. Nacionalne manjine dio su hrvatskog društva i njihovi pripadnici i politički predstavnici trebaju voditi takvu politiku da sačuvajući svoj identitet integriraju u hrvatsko društvo i da dijele sudbinu većinskog hrvatskog naroda. Prema tome, ne asimilacija, ne getoizacija nego integracija je jedini ispravni pristup ostvarivanju prava nacionalnih manjina u Hrvatskoj. Hvala lijepa.
Sad prelazimo na replike. Prekasno. Prelazimo na replike, prvi se javio Boro Grubišić.
Hvala lijepa. Kolega Babić, lijepo ste vi to sastavili, taj vaš rekao bih traktat. No, htio sam vas priupitati, ako znate pa ćete mi odgovoriti u replici, dakle. Ja bih molio samo da umirite, evo ga, gospodina Đakića. Dakle, htio sam vas upitati znate li vi da je i u svezi te integracije, da su razredi u Vukovaru, dakle, odvojeni, dakle hrvatski i srpski? I znate li kako izgledaju udžbenici povijesti u Vukovaru, za te oba dvije grupacije? Jesu li to isti udžbenici, jedni dakle napisani ćirilicom, a drugi latinicom ili je tekst drugačiji u onim udžbenicima na ćirilici? Dakle, sadržaj drugi ili sadržaj drugačiji, recimo iz udžbenika o povijesti, recimo o Domovinskom ratu? I kako ćemo se onda govoriti o integraciji o kojoj vi govorite i za koju, i ja bih se založio, jasno, da se već jedanput, dakle ne, na taj način ne bismo dijelili, imali stalne sporove i stalne sukobe, još ni 2. svjetski rad, ni 1. nije završio, imamo sad i Domovinski još, uvijek vučemo repove, a poglavito upravo iz razloga ovakvih rješenja, poglavito u školstvu.
Na repliku odgovara poštovani Ante Babić, izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani kolega Grubišić, iskreno mi nije poznato o programu iz povijesti ili sličnih udžbenika iz kojih uče srpska djeca u Vukovaru i Srpske nacionalne manjine, ali aludirao sam u svom izvješću na one političke predstavnike koji predstavljaju te nacionalne manjine da oni zapravo trebaju brinuti brigu o tome, najviše, a ne recimo ministar Jovanović koji je naše udžbenike iz povijesti slao četničkom vojvodi Tomislavu Nikoliću na reviziju u Beograd što je još dodatno iritiralo naše građane u RH. Hvala.
Druga replika, poštovani Jasen Mesić.
Hvala lijepo potpredsjedniče. Pa poštovani kolega, slažem se s većinom onoga što ste rekli, možda je još trebalo naglasiti situaciju zastupljenosti manjina u programu javnog medijskog servisa HRT-a. Podsjetit ću vas da je predsjednik Vladinog Savjeta za nacionalne manjine gospodin Tolnauer na jednom skupu rekao da će zatražiti od pripadnika nacionalnih manjina bojkot plaćanja pretplate zbog nikad goreg prikazivanja nacionalnih manjina u programu HRT-a. Nažalost, pitanje je što piše u programskom ugovoru sa Vladom RH kojeg nismo imali prilike vidjeti, a prema informacijama ga nije niti potpisao predsjednik Vlade gospodin Milanović, ne znam iz kojeg razloga, nego je to pustio ministrici kulture gospođi Zlatar Violić iako je u ugovoru to tako verificirano bojim se da bez obzira i na apele gospodina … da se situacija za manjine na HRT-u neće moći popraviti. Pored toga dobro ste rekli ali kako sam spomenuo sada HRT danas smo bili svjedoci da je pod nekakvim čudom su se izvješća gdje smo mogli o tome govoriti iz 2011.godine na nadzornom odboru i programskom vijeću su jednostavno nestala s dnevnog reda i pojavila se jedna čudna točka za pet a, b, c, d i e poglavlja. A pored toga sam vam htio reći da će se možda isto tako nekim čudom nadamo se ova inicijativa od 32 zastupnika u Hrvatskom saboru koje ste spomenuli konačno pomaknuti sa 55.mjesto jel vidimo da će se danas moći raspravljati o nekim točkama koje su predložili neki drugi zastupnici i neki drugi klubovi zastupnika pa bih volio evo da u ovom Hrvatskom saboru i ove inicijative imaju jednaki tretman i o tome je trebalo uvaženi kolega nešto reći.
Odgovor na repliku Ante Babić. Izvolite.
Zahvaljujem. Pa poštovani gospodine Mesiću žao mi je što o tome nisam više govorio. Sigurno je da je uloga javnog medijskog servisa jako bitna u integraciji nacionalnih manjina i da o tome treba kako i Programsko vijeće HRT-a voditi brigu, a i Vlada koja može usmjeravati određene stvari preko javnog medijskog servisa. slažem se u potpunosti s vama. Hvala.
Iduća replika poštovana Đurđica Sumrak. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Pa uvaženi kolega Babić moram reći da se slažem sa vašom raspravom. Evo u ovoj replici željela bih nešto reći sigurna sam da ćete prihvatiti to. Mi koji smo išli i na vjeronauk katolički smo odgojeni nikad nismo odgajani da nekoga mrzimo. Zaista mene su učili, a sigurna sam i vas svoje voli, a tuđe poštuj ali to treba očekivati i od drugih. Jednako tako oprosti ali nemoj zaboraviti. Upravo ste vi tu govorili i o Vukovaru i o danima našim najcrnjim za Hrvatsku, a to je ovaj naš bio zadnji rat kada smo bili napadnuti kada smo se morali braniti. Zaista ovdje nema nikoga u ovoj sabornici da može ukazati prstom i reći ja te mrzim i ne volim jer si ti ne znam Srbin, ti si Rom, ti si Čeh ne znam šta to ne postoji. Žalosno je ako to inicira politika, posebice ona na vlasti. i dobro ste rekli ploče u Vukovaru postavile su se ali zaboravili ste reći kada, kada se u okrilju noći nešto postavlja. Te ploče su postavljene u okrilju noći. I što ste mislili što su izazvale u ljudima? Zaista to su simboli. Ćirilica nije upitna, ali simboli kada osvanu u rano jutro su upitni. Pa evo čitamo da pojedini stanovnici Vukovara Srpske nacionalnosti jednako tako govore pa mi nismo inzistirali na tim pločama, pa nama to ništa ne znači. znate to je bilo pokrivanje upravo situacije kakva je u Hrvatskoj jer najlakše je zavaditi pa vladati, najlakše je ostaviti ljude bez posla, ljude koji nemaju za ranu, najlakše ih je tako obespraviti i onda pustiti preko noći jednu ploču i zavadit misle hrvatski narod i hoću reći.
Ali isteklo je vrijeme da govorite to ste željeli reći.
Oprostite evo završila sam. Hvala.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku Ante Babić.
Zahvaljujem. Poštovana kolegice Sumrak, pa ja iskreno kada govorite o odgoju malo ili gotovo nikako nisam čuo tu riječ mržnja možda dok se to nije govorilo u Hrvatskom saboru. Mislim da ne treba dizati tenzije na takav način, a danas se govorilo i o strahu od nacionalnih manjina, mislim da je i to zloupotrebljeno i da ne postoji nikakav strah od nacionalnih manjina. Netko to namjerno forsira. Rekao sam da nam vladajući žele nametnuti mišljenje jedno da jedino u Hrvatskoj postoje poteškoće i debate glede nacionalnih manjina. No ono o čemu ste govorili, a moram se osvrnuti iako nisam mislio a to je postavljanje dvojezičnih ploča u Vukovaru pod okriljem noći, a sjećam se da je jedan visoki dužnosnik u hrvatskoj Vladi rekao da će ćirilične table u Vukovaru kada se budu uvodile zapravo biti praznik demokracije. Na dan kada su one pod okriljem noći onako kukavički postavljene rekao je da nije upoznat sa detaljima. Toliko vezano za uvođenje tih dvojezičnih ploča.
Iduća replika poštovani Marin Jurjević.
Hvala. Kolega Babić i vi i ja smo članovi Sabora, vrhovnog zakonodavnog tijela RH, tijela koje izražava suverenitet hrvatskog naroda, građana Hrvatske a vi ste ovdje izgovorili jednu rečenicu koju ja ne mogu nikako prihvatiti kao član hrvatskog Parlamenta, a ona glasi citiram "Što uopće znači pozivanje na zakon". Ja vam mogu kazati kao član Parlamenta da to znači gotovo sve, ne uvijek sve jer možemo relativizirati stvari. Normalno vaša rečenica dalje slijedi "ako ne poštujete" la, la, la "čovjeka" ovo ono. Ali vidite vi kažete što to uopće znači usred Parlamenta jedne države suverene, demokratske, slobodne šta to uopće znači pozivanje na zakon. Mislim da je ta poruka prilično dvojbena za mene apsolutno neprihvatljiva, isto kao što mislim da nije najproduktivnije po interesu Hrvatske u hrvatskom Parlamentu prozivati Njemačku i Francusku državu za nepoštivanje prava nacionalnih manjina i onih koji nisu po rođenju Francuzi. Nećemo govoriti o tome što to znači poistovjećivanje državnosti, nacionalnosti jer bi mogli doći u SAD tako su svi građani SAD-a i nitko vas ne pita da li ste podrijetlom Hrvat itd. Ali kad dođete u Houston onda ćete vidjeti da su svugdje napisi na engleskom i španjolskom, da ni jedan državni službenik ne može bit u službi ukoliko ne zna španjolski. Jer je sasvim logično da u državi ili u dijelu države gdje postoji puno latinoamerikanaca se zna španjolski. A inače, mislim da nije produktivno druge države na neki način napadati zbog nekih naših problema. Ne bih dalje. Ovo je tema velika. Mislim da uopće nije produktivno ovdje da svodimo sve na ćirilicu.
Gledajte ovako, kolega Babiću. Samo da se nešto dogovorimo. Dat ću vam riječ. Ali to je, ne radi se uistinu o mojoj dobroj volji da li vam dajem riječ ili ne. Odnosi se i na kolegu Đakića kojem ću također dati riječ poslije ovoga. Ali morate se javiti podizanjem pločice dok onaj koji vam replicira govori. Ako to propustite napraviti, a ja vam dajem riječ onda sam nepravedan prema svima drugima a to ne želim biti. Ali evo uvažavajući sada to vaše pravo da odgovorite odgovorite na repliku. Ne, ne. Prvo odgovor na repliku. Ne možete se javljati Đakiću. Pa ne možete govoriti dok ne dobijete riječ. Izvolite odgovoriti kolega Babiću.
Zahvaljujem potpredsjedniče Sabora. Zapravo ste u pravu. Nisam digao pločicu, ali sam digao ruku. O.k. Moja ispriča. Poštovani kolega Jurjević, žao mi je što ste vi iz konteksta izvadili taj dio rečenice. Zapravo sam rekao što uopće znači pozivanje na zakon ako nas ne zanimaju ljudi, njihova stradanja, njihovi osjećaji i sudbine sa 86 ubijene djece i 299 nestalih. To sam rekao. I vi vrlo dobro znadete, da naravno ako se nešto radi na silu, ako se nešto radilo pod okriljem noći, a znadete da se to radilo onda to sigurno nije u duhu Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina i članka 8. o kojem sam govorio, a to je i suživot i snošljivost i tolerancija nacionalne manjine u ovom slučaju srpske nacionalne manjine i većinskog hrvatskog stanovništva. O tome sam govorio. Hvala.
Priliku da replicira dobiva sada i kolega Josip Đakić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Iako sam digao pravovremeno, ali evo neću trošiti vrijeme. Naime, jasno je da dijaloga ne postoji oko ovoga pitanja ćirilice u Vukovaru. S obzirom da je sam gradonačelnik Vukovara kao potpredsjednik Odbora za veterane dva puta skinuo točku dnevnog reda sa Odbora za veterane kao zainteresiranog tijela koje je željelo raspravljati o tome, s obzirom da je dovoljna količina zastupnika podnijela zahtjev Hrvatskom saboru i to da bude hitna rasprava. Dijalogom se može sve riješiti i tolerancija i razumijevanje i povjerenje i sve se može vratiti, ali pod okriljem noći samo operiraju ja mislim lopovi i nužni radnici koji moraju biti na terenu i eventualno policajci koji štite red i rad. Ovo što se dogodilo u Vukovaru sigurno ne iziskuje i ne može se opravdati nikakvim razlozima ni Ustavnim zakonom. Žrtva je toliko velika i toliko ogromna i teška da ne može se ničime opravdati da je nužno bilo potrebno. Ali ni svi Srbi ne traže da se ćirilica uvede, jer se izjašnjavaju tek u 1,23% u Hrvatskoj da im je srpski jezik materinji jezik. S time govorimo o tome kada proračunamo postotke mi 40000 Srba u cijeloj Hrvatskoj je tih koji traže da im bude materinji srpski jezik. S time možemo razuvjeriti sve one koji ne vjeruju, a to je po popisu stanovništva kada je u anketnom upitniku nepristrano se izjašnjavali svi koji su to željeli što im je materinji jezik, a što im je drugi jezik. Evo stoga kažem da okrilje noći ne rješava ništa.
Na repliku odgovara poštovani kolega Ante Babić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolega Đakiću, slažem se, o tome smo govorili danas cijeli dan i problem dvojezičnih natpisa, odnosno ploča u Vukovaru je sigurno stvorio jedan zazor kako od većine, a tako i nacionalne manjine što se i dogodilo evo zadnjim privođenjem onoga koji je zapravo uništio jednu od ploča u Vukovaru, a zapravo je bio pripadnik Srpske nacionalne manjine. Dakle, ne smeta to samo Hrvatima, nego i Srbima, svima onima koji razmišljaju o integraciji i o suživotu. Problem nacionalnih manjina u svijetu, ali problem nacionalnih manjina u Republici Hrvatskoj nije lako riješiti da bi se zadovoljile oba dvije strane. Pa je to bilo vezano kroz Ustav Republike Hrvatske, bilo kroz Ustavni zakon o pravima nacionalnih manjina ili Zakon o uporabi jezika i pisma nacionalnih manjina. I na kraju kroz gradske ili općinske statute ondje gdje postoje nacionalne manjine. Prema tome, govorio sam i ponovit ću. Neasimilacija već integracija u hrvatsko društvo. Evo hvala.
Za riječ se sada javio ministar uprave gospodin Arsen Bauk. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Na početku svog uvodnog izlaganja rekao sam da će nam rasprava o Izvješću za 2013. biti nešto zanimljivija i mislio sam u najvećem dijelu na ovaj dio koji je govorio uvaženi zastupnik Babić. I u uvodnom izlaganju nisam se, dakle ni jednom rečenicom osvrnuo na problematiku postavljanja dvojezičnih ploča u gradu Vukovaru jer to u 2012. se nije ni dogodilo, osim što je bio popis stanovništva objavljen u prosincu 2012. godine. A imajući u vidu da je na dnevnom redu Hrvatskog sabora i prijedlog zaključka koji je potpisalo 50 i nešto zastupnika o čemu se Vlada očitovala i volio bih da se ta rasprava također održi što prije, pa da onda o toj temi možemo raspravljati. Pa ću ja u ovome kontekstu reći samo jednu rečenicu, po ovome pitanju ova Vlada nastavlja u potpunosti kontinuitet politike Vlade HDZ-a od 2004. do 2011. godine. Zahvaljujem.
Replika. Kolega Crnogorac, izvolite.
Gospodine ministre mislim da vezano za dvojezičnost, rekli ste da će biti za 2013. zanimljivija rasprava. Ali zašto ne 2012.? Vrijedio je Statut iz 2009. grada Vukovara koji je tada propisivao dvojezične, pardon dvopismene nazive.
Na repliku odgovara ministar Bauk.
Ja se ne bih htio gospodine zastupniče miješati u koalicijske odnose HDZ-a i SDSS-a u Vukovaru 2009. godine pa sam zbog mira u kući prešutio tu temu. Hvala.
Nastavljamo raspravu po klubovima. U ime HDSSB-a govorit će kolega Boro Grubišić. Izvolite.
Hvala lijepa uvaženi gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre drago nam je da ste s nama ovdje danas, kolegice i kolege zastupnici. Da, zanimljiv je taj obrat Kopernikanski kada je 2009. Gradsko vijeće Vukovara donijelo odluku glasovima HDZ-a i HSP-a čini mi se tada nije bio Ante Starčević da ćirilica se može uvesti odnosno da se postave dvojezične table, ali SDP je bio protiv toga. Danas je situacija obrnuta, dakle danas je SDP-ova Vlada ta koja kaže i Ministarstvo uprave da se postavljaju noćne tzv. table i da se plati prekovremeni rad onima koji noću rade na postavljanju tabli. Ja mislim da je to valjda prekovremeni rad, jel'. Iako ministar Mrsić pokušava svesti prekovremeni rad na minimalne količine kako se to kaže ili minimalne sate ali eto imamo puno sati u Vukovaru, malo-malo pa eto ti noćnih tabli u Vukovaru. Ono što sam htio reći u vezi tog našeg da ne kažem sretnog ili nesretnog Vukovara je to da kako reče kolega Mandić već od dječjeg vrtića i dan danas se dijele djeca. Što je najžalosnije. Djeca koja u dobi od 4, 3, 5 godina ni ne znaju o pitanju nacionalnosti i ne znam ni ja čega su podijeljena već danas, još uvijek danas. … [[Upadica se ne razumije.]] Molim?
Ja vas molim bez dobacivanja.
Uložite repliku gospodine Kajin.
Budite ljubazni.
Dakle, a onda nakon toga se upisuju u škole. I što se događa? Ja ne bih htio da me krivo shvate kolege iz SDSS-a događa se kao da imamo rezervate u kojima jedni uče jedan jezik, recimo nekakav u Americi jel' indijanski a ovi drugi engleski ne znam. Pa hoćemo li napokon dobiti Hrvatsku poput te Francuske o kojoj sam govorio gdje nema, francuski jezik je svuda, francuske su isprave, francuska putovnica, francuska svjedodžba itd. Što piše u udžbeniku za povijest djece u Vukovaru i jedne i druge? U jednom udžbeniku piše da je Domovinski rat ili rat koji je bio od '91. do '95. nastao ili postao zbog piše ovako: "Zbog toga što je puno Srba istjerano s radnih mjesta u Hrvatskoj. A s druge strane su se pojavile radikalne četničke skupine u Srbiji." Tako piše u jednom udžbeniku u našem hrvatskom udžbeniku. Nije uvezen ni iz Srbije. I ima li četničkih skupina koje nisu radikalne? Piše radikalne četničke skupine. Što reći na to? Dakle, postoje dvije istine u istoj školi. Jedna smjena idu u razred Srbi, a drugi Hrvati. Pa dokle ćemo mi to tako? Ili pak ajmo pogledati rezultate za referendum o obitelji. Koje općine u Hrvatskoj imaju najbolje rezultate u smislu protiv? Jel' vam to poznato? Spominjao je Mile Horvat koje su. Negoslavci 92% protiv, Borovo Selo 84% protiv, Trpinja i Mrkušica. To su najjače općine protiv referenduma. Što to znači? Je li to integracija o kojoj govori gospodin Babić, dobronamjerno govori gospodin Babić, ili je pokazatelj nečega drugoga što ne bih htio ni reći? Kažu da na HRT-u su nezadovoljni programima za manjine. Pa ja sam gledao Badnjak u Borovu Selu i kolonu poput onoga narančastog reda u sjevernoj Irskoj kada uvijek dolazi do određenih trvenja i sukoba kada protestanti tamo demonstriraju na dan kada je kralj James engleski pobijedio Irce u nekoj bitci jel', tako imamo i ovo. I nitko od Vlade niti od ministara, ni ministar uprave, niti ministar policije ne reagira, nema reakcije. A znamo kakve su se sve poruke slale iz takvih kolona. Ali nisam se htio uopće u vezi toga nego me ponukala ova rasprava koja je eto i želim da bude otvorena i da otvoreno o svemu danas razgovaramo. Kolega Radin je govorio o Istri, Kajin kaže istarska himna iako nema istarske himne jer županije nemaju svojih himni, imaju svečanu pjesmu. Dakle, svečana pjesma nije himna. Ona je svečana pjesma Istarske županije. I kaže krasna zemljo Istro mila, dome roda hrvatskog. Baš me zanima gospodin Kajin pošto ste vi Istrijan, a ne Istranin kako to na talijanskom zvuči i kakav je tekst na talijanskom. … [[Upadica se ne razumije.]] Možda bi znao gospodin Grbin koji sjedi tamo do vas. E, dakle ako govorimo o Vukovaru ne možemo više govoriti i bilo je to i na HRT-u ta situacija, znate i sami i vi. Dakle, o tome da imamo razdvojenu djecu od 2 godine njihova života. Pa što su djeca kriva i hrvatska i srpska? Meni to nije jasno uopće. Dokle ćemo tjerati što bi rekli ovako ovu politiku razdvajanja, a ne integracije? Dokle ćemo tjerati? I sada table jel'. Evo Ministarstvo uprave, noćne table se postavljaju. Pored toga što je zaista Vukovar, onaj tko nije bio u ratu, onaj tko nije bio nimalo zahvaćen ratnim vihorom. To vam je lako reći, mi primjenjujemo zakon, mi primjenjujemo Ustavi zakon i Ustav RH a tamo isto piše da se i većina treba biti zadovoljna sa rješenjima pa ipak nije zadovoljna rješenjima. E sad niti sam ksenofob, niti sam šovinist ali to da tuđe kako reće kolegica ovdje, dakle svoje volim tuđe poštujem tako i ovaj puta govorim iz takvog da kažem srca i sa takvim namjerama da me ne bi nitko krivo shvatio. Dakle, u toj našoj Istri kaže netko ovdje da je 50% ljudi govori talijanski a po popisu stanovništva samo je 7% Talijana, ako bismo primjenjivali Ustavni zakon onda se nema pravo na dvojezičnost jer nema 33% ali eto takvo je okruženje u kojem su i Hrvati i ostali prihvatili talijanski jezik, gle čuda. Jedan neformalan nalaz, jedan neformalan podatak o 50% onih koji govore talijanski, odnosno Italija blizu dovodi do toga da je najnormalnije u Istri ja to i poštujem, o.k. neka bude, ako je to tako neka bude ali pitam se je li potisnut hrvatski jezik iz Istre jel se potiskuje na taj način hrvatski jezik iz Istre a jezik je i svojstvo jednoga naroda pa se onda potiskuje i hrvatsko ime iz Istre. To je jedna igra koju valja ovako mi pričamo, nezadovoljni smo sa novcima koji nam stižu, nezadovoljni smo sa školama, nemamo dovoljno, nemamo to, kukamo, kukamačemo a 133,5 milijuna kuna Hrvatska država u ovo vrijeme izdvaja za potrebe jazne, kažem da su potrebe i veće ali moramo shvatiti da je kriza. Pa vidite da ljudi dobivaju otkaze, pa vidite da ljudi u državnim poduzećima ne dobivaju devet mjeseci plaću, pa o čemu mi pričamo, mi ovdje se da ne kažem gotovo rekao bih onako pomalo bahato ponašamo prema tim da kažem ispunjavanju svih tih prava. Ja nemam ništa protiv da se ispune ta prava samo vrijeme baš i nije zgodno za to. Netko je ovdje govorio o ulozi i riječima predsjednika. Pa jedan reće ono što je rekao mislim potpredsjednik Sabora, a drugi je rekao da neće nitko Hrvatsku zemlju na svojim opancima nositi iz Hrvatske i to nakon oluje, o tom ništa ne govorimo, a treći je rekao da je jedan dužnosnik samostalne demokratske srpske stranke po zanimanju Srbin, otprilike u tom smislu, je li tako, otprilike tako nekako, jel? I to nitko ne spominje. Samo onoga spominju prvoga. Pa recimo jasno i glasno sve, ja ne kažem da je itko loš predsjednik zbog toga nego je hajde Bože moj, svi smo mi ljudi, dogodi nam se greška, omakne nam se Bože moj, a šta sad, ali nećemo zbog toga tako suditi ljude, nikoga. E sad o školi i o Veljunu sam govorio 41 tisuća eura japanske vlade + 60 tisuća eura obećanih za ambulantu u Veljunu ako se škola napravi. Škola liči kao da je upravo jučer završio rat na kordunu i da je upravo škola u takvom poslijeratnom stanju a od ambulante Hvala bogu Japanci bi rekli vratite nam pare. Tko je kriv za to? Zar ne transparentno trošenje novca? Tko je kriv za stalne pritužbe visokoobrazovanih ljudi i profesorskih akademske titule profesora koji se tužaju i tuže za netransparentnost rada u kulturnom društvu prosvjeda, srpskom kulturnom društvu prosvjeda koji ne mogu doć do papira, tko je odgovoran za trošenje ogromnih novaca za dnevnice u tom društvu i u Srpskom narodnom vijeću koje iznose do 2 milijuna kuna. Da, ljudi koji su članovi i Srpskog narodnog vijeća i kulturnog društva prosvjeda, oni, evo dakle ovdje dokumenti i papiri. Nema nikakve revizije, nema nikakve kontrole, valjda je i to pravo ustavno da ih se ne smije, ni revizija ući u te papire. Pa ako podliježe gospođa Mercel reviziji i DORH-u, ako podliježe Šegon, ako podliježe bilo tko od nas, svatko od nas onda mora bilo da se zove prosvjeta ili ne znam ni ja talijansko edit ili bilo koji drugi kako se zove Kajin, edit bilo koji drugi subjekt pravni je podložan i reviziji i poreznoj i svakoj drugoj kontroli. O Romima je gospodin Kajtazi govorio i meni je žao što se svi programi koje je i akcijski plan koji je predviđen i novci koji su predviđeni EU putem EU nisu povučeni, ne znam što bih rekao, tko je tome kriv? Pomalo su krivi čak bih rekao i u neku ruku sami Romi koji nisu možda dovoljno i ozbiljno shvatili i prihvatili mogućnosti koje se pružaju. Ne može treća strana povući ako i sami nećemo u tome sudjelovati. Dakle, ne bih o tome govorio. Mi u Brodu imamo Romsko naselje sa 800 otprilike stanovnika, glavni problem je legalizacija tih objekata i vrlo je jasno da bi svaki domaći stanovnik koji će platiti legalizaciju 12 tisuća kuna bio pomalo a neću reći razočaran ali bio bi, bar bi se upitno postavio prema legalizaciji koja bi bila besplatna bilo kome, tak da je teško biti tu sudac. Ali ako se povuku europska sredstva da se pomogne te ljude dakle koji znamo kako žive i u kakvim uvjetima žive onda bi se moglo napraviti i objasniti stanovnicima i građanima Slavonskog broda da se ti objekti napokon legaliziraju, da to bude legalno naselje Roma u Slavonskom brodu i zato se zalažem Kajtazi, radi na tome. Eto. Puno sam zabilježio ovdje ovih brojki o kojima se radi, počevši od broja djece u školama koje pohađaju dakle manjinsku nastavu ili manjinski u razredima itd. do životnih problema koje je govorio gospodin Horvat vrlo objektivno i vrlo racionalno i potpuno poštivam sve ono što tišti svakog pripadnika nacionalne manjine. Ali evo još ću jedanput, jedan mi je gospodin iz Karlovačke županije rekao da u jednom mjestu mislim da se zove Drežnica nekad bila partizanska ima 20 učenika u školi, a 21 zaposlenik u školi. To je najluksuzniji i najstandardnije opremljena što se tiče kadra škola u Hrvatskoj, na 20 učenika 21 zaposlen. Sve to ova država plaća, sve to plaćaju naši porezni obveznici i prema njima kojih ima milijun 400 tisuća sada zaposlenih iz kojih žive u ovoj državi, njihovih poreza, prireza i svega ostaloga treba prema njima biti respektabilan. Što se tiče Vukovara, imam rodbine u Vukovaru, dolazio sam i prije rata u Vukovar i među prvima sam ušao preko Nemetina nadzorne točke '95., 6.godine u Vukovar još nije bila mirna reintegracija, dakle na Nemetinu je bila pa me je moj rođak odveo u Vukovar. Vidio sam samo Hirošimu nisam ništa drugo vidio. Ali nikada u Vukovaru prije rata nisam sreo, ja nisam vidio, neka me netko razuvjeri ćirilične natpise. U Socijalističkoj Republici Hrvatskoj Srbi u Vukovaru nisu imali potrebe za ćirilicom. Ni sada je nemaju nego ima naše ministarstvo koje kaže da po Ustavnom zakonu oni će to na silu ili ne znam ni ja kako postaviti iako je to zaista što se tiče zgrada Hirošima a što se tiče i broja i ubijenih, i mučenih, i silovanih, i broja djece kojih je 86 ubijeno u Vukovaru, 299 nestalih osoba se još uvijek vodi na popisu i zaista ako ima imalo savjesti u bilo kome od nas od vas i u onima koji čak i o tome šute neka se jasno i glasno izjasni što kažu barem ne u svezi cijele Hrvatske i ćirilice nego u svezi Vukovara. Premalo je vremena da ovu temu apsolviram u potpunosti ali evo hvala vam lijepo gospodine potpredsjedniče.
Hvala i vama. Gotovo da nema zastupnika koji se nije javio da vam replicira. Prva će replicirati Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite.
Kolega s pravom ste možda svoju raspravu započeli kako je cijela stvar tekla u Vukovaru pa ste spomenuli i datum 16,7.2009.godine kada je Gradsko vijeće grada Vukovara uvelo na temelju Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina kako doslovno stoji u svoj statut i to ja sada i podsjećam u članak 61.stavak 3. "U skladu sa odredbom Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina i ovog statuta pripadnicima Srpske nacionalne manjine imaju pravo slobodne uporabe srpskog jezika i ćiriličnog pisma" itd. svi skoro znamo taj članak. To je bilo 2009.godine, središnja vlast je bila u rukama HDZ-a i to uopće nije bio sporno. I danas kada slušamo današnje rasprave gdje se mnogi zalažu i na toleranciju na zajednički život što svakako treba pohvaliti iz samog kluba HDZ-a ali kažu čekajte ljudi tamo stanuju i tako pa sada mene zanima kakva je to logika ako 2009.godine to nije bilo sporno, da se rat dogodio od 2009.pa da kažemo sada je zakon ali pa da takvi natpisi izazivaju sablazan, dakle prošlo je sada 5 godina nakon toga i mi imamo sada problem, a 2009.godine nije problem bio. Kada je HDZ na vlast onda nije problem jer oni mogu uvoditi i ćirilicu i izručivati generale Haagu sve se to može kada je HDZ na vlasti. kada je druga opcija na vlasti sve to postaje problem. Evo ja ću samo podsjetiti 2009.godine i samo je MUP kako bi potaknulo građane Srpske nacionalnosti kako to proizlazi iz izvješća o provođenju Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina posebnu kampanju da nacionalne manjine koriste svoj jezik i pismo.
Na repliku odgovara Boro Grubišić.
Hvala lijepo. Vi ste dobro taj paradoks uočili ali moram reći nešto drugo. Prilikom izglasavanja u gradskom vijeću toga SDP je tada bio protiv, da, da bio je protiv. Danas kada ste vi na vlasti u državi Hrvatskoj pa i gradu Vukovaru imate gradonačelnika koji je tada bio protiv, sada je on zajedno sa gospodinom Baukom. Ja znam da je ova stranka tada bila za sa svojim koalicijskim partnerom, ali ste vi bili protiv. Čudi me kako ste vi promijenili svoje mišljenje.
Druga replika Josip Đakić.
Hvala lijepo. Pa kolega Boro dobro ste elaborirali sve to. Ja bih samo podsjetio da je apsolutno bespotrebno ići dodvoriti se Srpskom narodu na ovaj način postavljanjem ćiriličnih ploča, ispunjavanjem … zahtjeva i onoga što piše u Ustavnom zakonu nije trebalo biti prvo po noći, drugo nije trebalo biti dok god se ne sahrane sve žrtve, jednako je trebalo biti odgođeno i čekati svoje vrijeme da sazrije kao što smo odgodili služenje Srpskim mladićima Hrvatske vojske u tom prelaznom periodu, kao što se odgodilo niz drugih stvari koje su se događale pa čak i abolirali dio onih koji su učestvovali u masakru, ostavili u policiji hrvatskoj i u državnim službama najveći dio onih koji su zatečeni u mirnoj reintegraciji. Tako je trebao i ovaj zakon sačekati svoje vrijeme da rane zacijele, da se mrtvi sahrane svi i na jednoj i na drugoj strani, a najviše je hrvatskih žrtava, mađarskih, rusinskih, čeških itd. tada bi to možda bilo vrijeme i ne bi smetalo. Ali jasno vidimo da po izjašnjavanju svih tih koji govore kako i koji materinji jezik da većina Srba se izjašnjava da im je hrvatski jezik materinji. Tako da manjina koja predstavlja Srpski narod u Hrvatskoj, u Saboru ili većina u hrvatskom Parlamentu koja je čak i na Odboru za veterane odbila i skinula točku dnevnog reda da se raspravlja o ćirilici u Vukovaru jasno govori tko ima kakvih političkih pretenzija, tko traži glasove od toga napačenog naroda u Vukovarskom području i tko želi sa ćirilicom kupiti glasove.
Na repliku odgovara Boro Grubišić.
Za tzv. recimo grace period dakle odlaska dakle srpskih mladića u vojsku, u Hrvatsku vojsku mislim da čak i nije dobra odredba iako možda zbog onih ratnih strahota i onih emocija koje su bile u to vrijeme možda je to dobro. Mislim da ostaje stara srpska izreka rado Srbin ide u vojnike. Išao bi i dan danas u Hrvatsku vojsku koja je uređena vojska u kojoj nema diskriminacije, nego vlada tolerancija, red i članica je NATO pakta. Mislim da bi vrlo rado mnogi srpski mladići išli u Hrvatsku vojsku. A što se tiče ćirilice, pa vi ste stvorili HDZ preduvjet i stvorili dogovor sa SDSS-om o uvođenju ćirilice. U to vrijeme ste bili i u državi na vlasti, a u Vukovaru ste sklopili Sporazum sa SDSS-om pa je onda i gospodin Sanader u to ime išao do ono kako se kaže Hristos vaskrese na lomljenje pogače sa čelnicima SDSS-a što je o.k., mislim. Ne mogu ništa reći.
Iduća replika, Mile Horvat.
Zahvaljujem se kolega Grubišić. Ja ću par teza, osvrnut se na par vaših teza. Prvo, Ustavni zakon primjena ili ne. Kao legalista apsolutno primjena inače ga mijenjajmo. Dakle, nemojmo se licitirati sa tako visokim zakonskim tekstom, visoko rangiranim zakonskim tekstom. Ili ga primjenjujmo ili ga mijenjajmo. Druga stvar. Vi stalno govorite o vrtićima u Vukovaru, o školama u Vukovaru gdje odvojeno idu srpska i hrvatska djeca. Morate znati jednu stvar. To nije stvar političke volje koliko stvar roditelja da se tako to radi. Ali istovremeno ja kao pripadnik Srpske zajednice pitam a zašto se to pitanje ne postavi mom kolegi i ne pita se zašto onda to nije problem kad to rade Mađari. Zašto nije problem kad se to radi u Istri, kad to rade Talijani. Naravno da ih podržavam i smatram da to treba da bude jer to je jedan viši oblik društvenog standarda i viši oblik društvene svijesti. Ali zašto se cijela priča usmjerava prema odnosima vrtić za Srbe i vrtići za Hrvate samo u gradu Vukovaru? I to je getoizacija. Ostalo ništa nije getoizacija. Dakle, ta stvar treba malo da se drugačije postavi. Treća stvar ćirilica, da postavim jedno pitanje. Po biblijskoj nek' se baci kamenom tko ovdje nije učio ćirilicu i jesmo li zbog toga siromašniji i lošiji ljudi? Ćirilica inače u budućnosti i sad u EU će biti jedno, jeste jedno od službenih pisama. Kažu da će i EURO imati u jednom dijelu čak napisan jedan dio na ćirilici. Hoćemo li ga onda odbaciti zašto što je to pisano na ćirilici. I zadnja stvar, govorite da su u Francuskoj svi Francuzi. Pa zar bi vi voljeli da se kaže da su u Srbiji svi Hrvati Srbi? Zar bi to voljeli da kažete? … [[Govornik isključen, ne čuje se.]] [[Upadica Stazić: Mikrofon. Ali vam je vrijeme isteklo.]] posebno definirana Hrvatska zajednica svojim posebnim statusom i pravima unutar Republike Srbije. I ne bi bilo dobro da se Hrvati svi smatraju Srbima. Ja mislim da bi to vama najviše smetalo.
Hvala lijepa. Boro Grubišić će odgovoriti na ovu repliku.
Gospodine Horvat, vi znate da je vaš predsjednik kluba rekao da je on, dakle isto kao i gospodin Milanović politički Hrvat. Ja ne znam šta to u stvari zapravo znači, možda sam tupav jer šta znači politički Hrvat. Ja znam da ima Hrvat, Srbin i Mađar itd. Ali baš politički Hrvat to ne, baš mi nedovoljno jasan i maglovit pojam. Iako pretpostavljam što bi to trebalo značiti politički Hrvat. Što se tiče vrtića, pa mislim da upravo sam apelirao sam na tu životnu dob djece koja u to vrijeme već se počinju na što bi rekli na deobama, dakle na podjeli. Dakle, znam ja i ćirilicu i to odlično pišem, puno bolje nego vi možda vjerojatno. Ali dakle počinjemo od same dječje dobi. Kako će oni sutra u Vukovaru skupa živjeti i sutra skupa raditi ako su školovanje, edukacija, povijest, sve drugo. Pa nećemo valjda ponovno ratovati valjda sunce ga njegovo. Pa daj, ja stvarno ne znam! Hajmo se već jedanput. O tome govorim, o onome što je Babić govorio, o integraciji govorim ne o tome da se asimilira bilo tko nego o integraciji jednoj, o nekakvom zajedničkom duhu da taj Vukovar napokon izvučemo i podignemo iz neću reći čega.
Slijedi replika Marina Jurjevića.
Hvala. Kolega Grubišić, vidim da ste jako impresionirani načinom kako su Francuzi uredili neke stvari. Nemam ništa protiv Francuza, dapače mislim da je to velika nacija, veliki narod koji je puno dobroga i donio ovde, iako su napravili i neke loše stvari poput ukidanja Dubrovačke Republike, Poljičke Republike itd. Ali maršal Marmon je u Splitu napravio velike stvari, pa ima i glavnu ulicu danas iako je HČSP tražio u Gradskom vijeću da se dokine to ime jer je bio okupator. Ali vidite šta su Francuzi velik narod, velika nacija i što su velika država ne znači da Hrvatska mora baš napravit sve kao što su Francuzi napravili, niti nam njihova veličina garantira da je sve dobro što su oni napravili. Pa utoliko ja ne bih patio od tih uzora, niti mislim da se mora državljanstvo poistovjetiti sa nacionalnošću ili da nije bitna nacionalnost kao što je i u SAD-u. To je jedan … [[Govornik se ne razumije.]] itd. Vi tamo ako dobijete njihovo državljanstvo baš njih briga šta ste podrijetlom Hrvat, bit ćete građani SAD-a. Ali će uredno u Houstonu nećete moći raditi u državnoj upravi ako ne znate španjolski. Vidite, kad bi pitali prosječnog građanina koji je službeni jezik u Meksiku onda bi … [[Govornik se ne razumije.]] posto Hrvata, možda i manje reklo da je to španjolski, a vidite nije. Tamo u Meksiku 62 su ravnopravna jezika vjerovali vi to ili ne u Sjedinjenim Meksičkim Državama kako se oni u stvari zovu, jer imaju 31 državu i 1 federalni distrikt. Dakle, 62 jezika se u njihovom Parlamentu mogu govoriti. Jedan je španjolski i 61 jezik indiosa. Ja sam bio u Meksiku i dobro znam i sjedio sam sa ljudima iz Parlamenta u Chiapasu koji ne znaju španjolski jer su indiosi, ali … [[Upadica se ne razumije.]] Ali samo me zbunjuje kolega Šeks, oprostit ću mu radi godina. Vlado ovo je samo, ovo se na mene odnosi jer mi je jedna vaša kolegica nekidan rekla da mi radi godina neće odgovoriti. … [[Upadica se ne razumije.]] Je, je ali ja se smatram ovaj generacijom Vlade Šeksa i to se ne sramim kazati.
Dobro kolege, dobro. Kolega Jurjeviću ajmo to ostaviti.
Dobro, evo samo sam htio kazati da ima i država koje imaju više jezika nego što su dva čak.
Dobro, ajmo to ostaviti za hodnik a u sabornici ćemo sad dati riječ kolegi Grubišiću da odgovori na ovu repliku.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolega Jurjević valjda niste pomislili da bih ja izjednačio državljanstvo i nacionalnost. Ali, kada dođete, a valjda ste bili sa gospođom Ingrid koji put možda u gostima u Strasbourgu jel' njemački je Štrasburg jel' tako, taj dio je Alsace i Strasbourg je glavni grad Alsacea u kojemu nema gotovo nijednoga mjesta da nema njemački naziv. Počevši od, gospođo Ingrid molim vas pomozite mi, Schildenhaima, Ostvalda i sve su njemačka mjesta. Ali svi kažu koji tamo žive da su Francuzi i on se zove Hans ali kaže da je Francuz, … [[Govornik se ne razumije.]] samo Francuzi nemaju slovo H, on kaže da je Francuz. Ma ne želi biti uopće Nijemac. Što se tiče migranata koji su u Francuskoj, ima ih 5, 6 milijuna iz Maroka, Tunisa, Mauritanije i pitaj Boga otkuda sve, svi su oni Francuzi. Ne govorim da su nacionalnost ali su Francuzi, imaju francusko državljanstvo. A kada govorite o jezicima, u Meksiku pa i u Indiji imate 500 jezika, kakav Meksiko, Meksiko je sitan za Indiju u kojoj imate 500 jezika. Dakle, nećemo o tome govoriti. A zapravo ja vas i ne razumijem zbog čega ste mi repliku dali kad to i vi i ja znamo, mogli smo to uz kavicu porazgovarati.
Iduća replika poštovani Ivica Mandić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Uvaženi kolega Grubišić vi ste u svojoj raspravi napomenuli stanje u dječjim vrtićima grada Vukovara. S obzirom da smo ove godine obišli oba vrtića i u Borovu i u Vukovaru jedna misao koja me nekako iritira da ne mogu vjerovati da smo mi u 21. stoljeću. A ovdje bih rekao da je odgovornost i većine i manjine da se djecu u najranijoj dobi odvaja. Tu mislim da zajedno većinski narod hrvatski sa srpskom nacionalnom manjinom mora dogovoriti najbolje rješenje. Nitko po zakonu ne osporava učenje na materinjem jeziku, ali djecu razdvajati u dječjim vrtićima mislim da to nije dobro za budućnost grada Vukovara, za budućnost RH. Ono što se slažem s vama da u svakom slučaju podržavamo sve moguće aktivnosti koje vežu da se djeca ne razdvajaju i da je zadatak i uloga svih politika i svih političkih stranaka da dođe do više tolerancije jer samo na takav način ćemo spriječiti u budućnosti nekakve nove probleme. Hvala lijepo.
Na repliku odgovara Boro Grubišić.
Da kolega Mandić bila je nekad pjesma, više se ne emitira na radiju, vozovi vlakovi ko naši miješani brakovi. U biti sad smo razdvojili djecu, kako ćemo miješati brakove ne znam ni ja jel'. Ali vi ste rekli da vi ne možete vjerovati da se to događa ali da ste bili u Vukovaru. Ja vam samo mogu reći da ne mogu vjerovati ni ja.
Replika, Damir Kajin.
Evo gospodine Grubišiću još nekoliko minuta da ste govorili gotovo biste me uvjerili da nitko u Vukovaru ni među Hrvatima ni među Srbima nije poznavao ćirilicu. Jasno, Domovinski rat je bio i neupitan i legitiman i obrambeni, sve to stoji. Međutim, na marginama tog istog rata i sa naše strane bilo je svašta i to najbolje znate vi jer ako se ne varam vaš predsjednik stranke u ovom trenutku je negdje u Mostaru. Kad ste spomenuli referendum za obitelj ja ću vam reći evo recimo u Labinu isto tako 70%, u Buzetu 65%, u Puli 60% itd. Zašto su u Istri ljudi tako reagirali, a moja bivša stranka ih nije pozvala da budu protiv za razliku od mene ili Peđe Grbina nego da glasaju po svojoj savjesti. Zato jer su se uplašili ovog drugog monstruoznog referenduma koji se naprosto spremao sa drugih stranica ili preko Učke tamo u Vukovaru vis-a-vis što je bilo prikupljeno ovih 650 tisuća potpisa. Drugo što želim reći nemojte govoriti da djecu dijele u vrtićima. Tko tu djecu dijeli? Ma ne dijele se oni sami netko ih tako odgaja, netko ih tako razvrstava da ne kažem svrstava. Nemojmo to činiti radi sitnih političkih interesa. I konačno kada govorimo o svečanim pjesmama u Istri vidiš za nas može to biti i bandijera rosa. Dobro, nije ta bandijera trijumfirala 2014., '45. svakako da, ali isto tako nikada brži razvoj iako mnogi nisu profitirali pod tom zastavom, nije bio nego je bio u onom periodu od '60. do '90. I konačno, kad govorimo o hrvatskom jeziku tko ga potiskuje u Istri, pod navodnicima "potiskuje"? Potiskuje se samo glupošću, primitivizmom i uskogrudnošću onih koji ruše konvivencu i toleranciju.
Na repliku odgovara Boro Grubišić.
Potiskuje se talijanštinom gospodine Kajin. A što se tiče ovog spominjanja već treći puta unazad 14 dana spominjete ime koje ne biste smjeli izgovoriti jer ne biste ni sjedili ovdje kao ni ona druga Turina što mi je to rekla, dakle ne bi vas ni bilo ovdje u Saboru da nije bilo toga gospodina o kojem vi već treći puta govorite u svezi zatvora. Mora da pivo govori iz vas jer to drugačije ne biste ni rekli. I nemojte spominjati, rekao sam već da je opasnost spominjati Domovinski rat jer dom ima i sinonim a to je kuća jel pa možete govoriti kućni rat, možda i građanski rat je za vas to bio, za nas to nije bio. Za nad je uvijek bio Domovinski rat, pa govorite građanski, a tako i mislite, tako i razmišljate, znam vašu filozofiju. No, upravo mi se javio predsjednik stranke Šišljarić koji razgovara u Bruxellesu sa gospodinom Jakovčićem kojega podržava vaš SDP za kandidata za Europu pa će se oni dogovorit a vi ćete onda poslije govorit.
Damire Kajinu, prestanite govoriti dok ne dobijete riječ, dajem vam opomenu, ponašajte se pristojno u sabornici. Melita Mulić iduća replika izvolite.
Zahvaljujem se. Kolega Grubišić, možda nešto na tragu ovoga što je rekao kolega Kajin, vi ste u svom govoru koji je bio vrlo jednog širokog i neobičnog koncepta zapravo koristili i čisti govor diskriminacije. Naveli ste pojedina mjesta u kojem živi većinsko srpsko stanovništvo odnosno srpska nacionalna manjina pa ste rekli i da se na onom referendumu valjda na referendumu koji je organizirala udruga U ime obitelji glasali protiv, spojili ste Negoslavce i Trpinju i rekli ste jel to taj integriranost, a što smo svi mi ostali kojima se zbog popisa stanovništva a 45% nas je u Zagrebu ili 62% u Rijeci ili 67% u Istri neintegrirani i nenormalni? Mislim da nemate nikome pravo suditi zbog stava i da biste se u govoru trebali suzdržati diskriminativnog govora a da to nema nikakve veze sa slobodom govora. Hvala.
Odgovor Boro Grubišić.
Kolegice, to sa diskriminacijom nema nikakve veze. Naprotiv sad vi meni recite je li taj rezultat npr. koji je postignut u tim općinama, znamo je, ja sam čitao sam najbolje općine koje su dale najviše glasova za i najviše onih koji su glasovali protiv, to što sam ja naveo koje su to vi to smatrate diskriminacijom. Po vašoj komunističkoj filozofiji vi biste zabranili svima govoriti ovdje što god je istina a to je istina i znam da je u Negoslavcima ponovit ću vam 92% protiv na referendumu, u Markuševcu 98%, šta je vama? … [[Upadica se ne razumije.]] [[Upadica Stazić: Nemojte dovikivati.]] Dajte joj opomenu. To je stvarno zaslužila.
Iduća replika Tomislav Klarić. Dajte se smirite danas, molim vas.
Poštovani gospodine Grubišić, rekli ste udžbenici iz kojeg uče djeca u Vukovaru i čitavo vrijeme ovdje govorimo o manjinama. E sad se ja pitam o kojoj manjini mi uopće govorimo, dal govorimo o Srbima koji su naši susjedi, koji su naši prijatelji, ministri, ovdje sjede zajedno s nama u Saboru ili govorimo o onima koji uče iz nekakvih drugačijih udžbenika koji ste vi spomenuli ovdje. Da li ovdje govorimo o nekakvom patrijarhu koji sad za Božić šalje poruke o kojoj Hrvatska država valjda ne postoji a Srbi su opet u Hrvatskoj ugroženi. Ako tako nastavimo i ako takva prava o kojima ste vi u svom govoru govorili budemo davali i budu ovdje izglasavani nekakvom političkom trgovinom da bi se skupila većina ovdje u Saboru i ako budemo dopuštali i srpskom patrijarhu da tako ovdje govori i šalje ovakve poruke ja se bojim da će biti i još razbijenih ploča, da će biti šajkača i onakvih kolona kakvih smo vidjeli u Borovu selu, da će biti pjesme Žica Vukovar srebrenica i bojim se nažalost da će biti razbijenih glava. Valjda smo svi ovdje državljani RH, valjda su Srbi koji ovdje žive naši prijatelji, građani RH i ne govorimo samo o njima, govorimo i o Talijanima, o Česima, Mađarima. Valjda smo jedna država koja ne želi da nije manjina. Ta je ajmo reći terorist, nek … [[Govornik se ne razumije.]] tko je voli i želi nek živi u njoj, nek poštuje nju, nek živi zajedno s nama i on nije manjina.
Odgovor na repliku Boro Grubišić.
Hvala lijepo uvaženi gospodine potpredsjedniče. Ma vidite ja ovdje među nama ja vjerujem kada bismo dulje razgovarali da ne bih našao niti jednoga zastupnika koji ne samo da nema prijatelja nego li možda i bližu i daljnju rodbinu. Da, ovdje, među nekim koji pripadaju nacionalnim manjinama, neću govorit kojim, evo možda Kajin ima nekoga iz Talijanske nacionalne, ja ne znam dal ima. Dakle, o tome da se onda šalju poruke ili HRT npr. ja sam gledao tri puta od 24.12.do 06.siječnja triput sam gledao i bilo mi je drago gledati običaje pravoslavne crkve i pravoslavnih vjernika za Badnjak, kako se unosi drvo, kako se pali, i to je bilo zgodno ali baš je prikazano i na 24.12.gle čuda, mi nemamo nikakvih druge vjere nemaju običaja nego se eto Badnjak pravoslavaca prikazuje na katolički Badnjak, zanimljivo je li? Ali bez obzira na sve to, ne diskriminira nikoga, nisam ksenofob, uživao sam u svim tim slikopisima, ne znam ni ja kako bi to rekli, jel? I imamo svi prijatelja kako ste sami rekli i dobrih prijatelja i pa čak i rodbine. Prema tome mislim da je vrijeme da razgovaramo i objektivno i trezveno ali ponekad i sa emocijama kao što ja govorim.
Iduća replika, poštovani Frano Matušić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolega Grubišić, spomenuli ste i vi naravno zakon, Ustavni zakon o pravima nacionalnih manjina a izgleda u Hrvatskoj nikada dosta iščitavanja tog zakona na pravi način. pa ću ja pročitati članak 8.radi onih koji govore da zakon treba promijeniti i ja se slažem da ga treba promijeniti. I ja se slažem da ga treba promijeniti, ali na način kako to propisuje članak 8. "Odredbe ovog Ustavnog zakona i odredbe posebnih zakona kojima se utvrđuju prava i slobode pripadnika nacionalnih manjina moraju se tumačiti i primjenjivati sa svrhom poštivanja pripadnika nacionalnih manjina i hrvatskog naroda, razvijanja razumijevanja, solidarnosti, snošljivosti i dijaloga među njima". Možemo postaviti otvoreno pitanje, jeli Vlada RH ovom primjenom načina na koji je to napravila u Vukovaru, jeli ispunila svrhu zakona koji je jasno propisan u članku 8.? Malo je zakona koji kažu da se nešto mora. Ja mislim evo ovdje je kolega Šeks koji apsolutno sasvim sigurno najveće znanje o zakonima, vrlo je malo zakona koji kaže da se nešto mora tako i tako tumačiti i primjenjivati. Jeli Vlada postigla svrhu poštivanja pripadnika nacionalnih manjina i hrvatskog naroda? Odgovor je ja mislim više nego jasan da nije. Jeli Vlada RH primjenom na način kako su to primijenili u Vukovaru postigla razvijanje razumijevanja? Nije. Jeli postigla svrhu razvijanja solidarnosti? Nije. Snošljivosti? Nije. Jel dijaloga među hrvatskim narodom i Srpskom nacionalnom manjinom? Nije. Dakle članak 8.koji jasno definira sve prethodne članke on kaže da se tako jedino može odnosno mora tumačiti ovaj zakon. Prema tome apsolutno slažem da treba primjenjivati zakon ali je jasno da je taj duh zakona sačinjen najbolje u ovom članku broj 8.
Još bi bilo bolje kada bismo primijenili Poslovnik jer ovo Izvješće za 2012.godinu u kojoj niti su ploče postavljane niti su skidane. Odgovor na repliku Boro Grubišić.
Hvala lijepo. Gospodine Matušiću očito je da Vlada ima jedno tumačenje, a vi ste to i čitali i prilično bih se složio s vama da je vaše tumačenje točnije negoli ovo što je vladino. A što se tiče gospodina Šeksa ne bi govorio, rekao bi ovako simpatično jedan stari ustavni lisac i osim u slučaju kada je 2010.predložio kulturnu autonomiju ili zajednicu općina istočne Slavonije koja nije prošla te 2010.godine u lipnju 2010.godine, to je bila katastrofa. Neću dalje o tome.
Nova replika poštovana Đurđica Sumrak.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatsko g sabora. Pa evo vidite kolega Grubišić koliko replika je izazvalo vaše izlaganje bez obzira što smo popodne televizija ne snima i nama to nekima koji želimo nešto reći nije niti važno. Ja sam željela prije toga sam rekla ono moje mišljenje i sada ću reći isto svoje mišljenje. zaista u povijesti Hrvata ne postoje osvajači, Hrvati nikad nisu kročili za tuđim zemljama i nisu bili osvajači, Hrvati su uvijek bili narod koji su se nažalost morali braniti. Danas vidim da se ova rasprava najviše svodi između nacionalne manjine uvijek Srbi. Hrvatska zaista ima jako puno nacionalnih manjina. A zašto Srbi najviše i najčešće spominju? Pa zbog toga što mislim da se njih najviše i najčešće politizira. Slušala sam ne od vas nego u jednoj replici je rečeno da u doba socijalizma odnosno komunizma nije bilo potrebe. To znači da kada je Hrvatska samostalna da je onda potreba čuvanja prava Srba, ali nije se govorilo o drugim nacionalnim manjinama. Od koga? Od nas Hrvata. Pa mi Hrvati možemo reći jasno i glasno da smo Hrvati i ja se ne sramim reći da sam Hrvatica kao što mi je drago čuti kolegu Milu ili da je Srbin ili moga kolegu Bileka da je Čeh ili da je kolega Rom. Međutim da integracija je potreba uvažavanje i tolerancija jedan prema drugom je potrebno. Dječji vrtić u Vukovaru da zajednički, Zagreb je nešto drugo. U Zagrebu u dječji vrtić roditelji daju djecu u njemački, engleski i talijanski zbog učenja jezika, a ovdje se radi o sasvim nečem drugom. … [[Govornici govore u isto vrijeme, ne razumije se.]] O nacionalnim manjinama bila bi smanjenih tenzija kada bi recimo Srbija i u Srbiji se zalagali naši zastupnici nacionalnih manjina Srbi kao što se zalažu Česi, Mađari i drugi da se jednaka prava poštivanju. Oprostite što sam prekršila vrijeme i to bi bila jako dobra stvar. Hvala.
Kolegice Sumrak pa već sam vas upozorio. Na repliku odgovara Boro Grubišić.
Hvala lijepo. Da kolegice, točno je da mi niti smo ikada napadali niti smo bombardirali čak ni iz zraka ni topništva ni NIš, ni Sombor ni Kragujevac, ni Aranđelovac, ni Topolu, ni POžarevac, ni Požegu, ni Leskovac, ni Prokuplje ni ništa dakle nismo ni kročili ama baš ničim do tih krajeva. Znam očito nekakvim svojim znanjem mnoga mjesta tamo. No ono što bi volio zapravo potvrditi to šte rekli, volio bih kada bi ova prava o kojima ja tvrdim da su najviša u Europi, hrvatska prava nacionalnih manjina najviših standarda u Europi. I kada bi u znak za to bio reciprocitet sa onim državama gdje postoji i Hrvatska nacionalna manjina kao npr. u Vojvodini dakle Srbija administrativno, a gdje su očigledno otvoreno im se pokušavaju podijeliti Hrvati na Bunjevce, Šokce i Hrvate. Pokušava ih se rascjepkati, kao kada bi rascjepkavali ove iz Slavonije, slavonske Srbe, dalmatinske i ne znam ni ja koje Srbe, a Srbi su Srbi di god bili jel.
Replika Josip Borić.
Hvala lijepo. Pa kolega Grubišić vi ste u svojoj raspravi dosta vremena posvetili Istri i problemima u Istri. Ali u Istri nema problema. Što se tiče suživota u Istri manjine ili većina ili više manjina i većina nema nikakvih problema. Povijesno bilo je tamo mnogo teških događaja ali danas se tamo živi uredu. Međutim kada nastane problem? Problem nastane onda kada dvoje političara koji se već 20 godina nameću u Istri, jedan kolega naš saborski zastupnik i jedan predsjednik koji je u odlasku počinju zloupotrebljavati svoje političke ovlasti. I onda oni određuju tko smije pjevati u Istri, tko ne smije, tko smije i gdje se smije potpisivati nešto u Istri, a gdje se ne smije. Oni te ovlasti nemaju. A da bude još i žalosnije, žalosna je bila usporedba našeg kolege saborskog zastupnika kada je u jeku kampanje za župana usporedio predsjednika Odbora za nacionalne manjine i ljudska prava, njegove izjave je usporedio sa Musolinijem. I to je bio doprinos suživotu s tim manjinama, a nama cijelo jutro se tu drže lekcije kako se treba prema tome odnositi. To nije doprinos Istri i ti ljudi u Istri morat će nakon 20 godina zaista odlučiti koga oni žele slušati. Mislim da ovo njihovo takmičenje i nevjerodostojnost Istrijani ne zaslužuju, a u krivu ste u potpunosti što se tiče suživota većine i manjine u Istri. Tamo to funkcionira, nema nikakvih problema. Nastali su onda kada političari to uzmu u svoje ruke.
Problemi nastaju kada takvi poput tebe dođu u Istru i nisam ja njega usporedio sa Musolinijem …
Kolega Kajin, već ste dobili jednu opomenu. Kolega Kajin, ovako.
Nisam ga usporedio sa Musolinijem nego …
Ovako, kolega Kajin već sam vam izrekao jednu opomenu. Sad vam izričem opomenu s oduzimanjem riječi. … [[Upadica sa strane, ne čuje se.]] Još jedanput, to znači da se po ovoj temi više ne možete javljati. A budete li još jedanput se uključili i javili bez da dobijete riječ ja ću vas udaljiti iz sabornice. Molim vas ponašajte se pristojno i uvažavajte da je ovo Hrvatski sabor. Odgovor. Prvo ćemo odgovor na repliku Boro Grubišić.
Hvala lijepo uvaženi gospodine predsjedniče. Dakle, ja sam samo, ja znam da je suživot u Istri primjeren reklo bi se i da je tamo situacija, dakle gotovo da nema, neću reći idilična, ali hajde Bože moj. Samo sam pitao evo jednog zastupnika, neću ga spominjati kako se na talijanski pjeva ta himna istarska i kako je prevedena krasna zemljo, Istro mila, dome roda Hrvatskoga. Evo to me samo, baš me zanima kako je ovo, naročito ovo dome roda hrvatskoga kako je to prevedeno. Što se tiče zabrane pjevanja naših pjevača koji nikada nisu bili u zatvoru, nikada nisu bili kažnjeni, a da ovdje se prijeti za saborskom govornicom da neki pjevač neće pjevati u Istri, nema šanse da prijeđe Ćićariju kako je rečeno. Nema šanse, jer valjda nema tunela. To je zaista nedemokratski, ali hvala Bogu da ima netko iz SDP-a koji je to srušio. Hvala ti bože!
Kolega Grubišiću, zastupnik zastupniku ne može postavljati pitanje. Zastupnici mogu postavljati pitanje Vladi A osobito je nefer postavljati pitanje u odgovoru na repliku kada vam drugi kolega ne može na to odgovoriti. Gledajte, to je eklatantno kršenje Poslovnika, ali eklatantno i jedna ne fer igra. Potpuno ne fer i vi to znate i nemojte to raditi. Povreda Poslovnika, gospodin Vladimir Šeks.
Evo poštovani gospodine potpredsjedniče, 236. u vezi članka 235. Poslovnika. Ja se inače na to jako rijetko javljam. Gospodin zastupnik Boro Grubišić u replici mislim da je tu jednom kolegi zastupniku najednaputa spominje mene kao da sam ja kao lukavi stari lisac ili da, da sam ja nešto proguravao kulturnu autonomiju Srba. Pa kolega Grubišić, pa morate znati šta je u Ustavu, šta je u svim Ustavima, šta je u svim Ustavnim zakonima, šta znači pojam kulturne autonomije. Pa cjelokupni hrvatski pravni poredak, ustavno-pravni poredak se temelji na tome da je već i u prvome Ustavu i dalje svugdje jedna, svugdje je bila utvrđena kulturna autonomija Srba u Hrvatskoj. A nemojte mi onda inputirati nešta ono što je jedna opće civilizacijska vrijednost u hrvatskom ustavnom poretku.
Ja se slažem da je kolega Grubišić, slažem se sa vašom primjedbom da je kolega Grubišić prekršio Poslovnik. Jer vi prozivate drugoga zastupnika koji onda nema pravo vama odgovoriti na tu repliku. I ja vas lijepo molim da se toga klonite. Zbog toga da bismo mogli raditi na jedan civiliziran, pristojan način uvažavajući jedni druge. Sad se za repliku javio Zvonko Milas. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa evo bez obzira što je ministar Bauk u pravu i ovo nije tema izvješća. Očito ne možemo to mimoići, pa ću tako i ja referirat se na jedan dio izlaganja gospodina Grubišića gdje je rekao kako je upravo zanimljivo to što je prije četiri, pet godina HDZ odnosno Gradsko vijeće bilo za uvođenje, SDP je bio protiv. Danas je to obrnuto. Pa meni se osobno ja mislim i mnogima koji nas gledaju ili čuju nameće razmišljanje da je to jednostavno politička borba, a da one kojih se to direktno tiče u stvari da njih nikoga ovdje ne zanima što je s njima. Tko je njih uopće pitao što oni misle o tome? Onih kojih se to doista direktno tiče, oni koji s tim moraju živjeti svaki dan i koji to moraju na neki način akceptirati i percipirati. I onda dođemo do toga da imamo zakon koji se uveo na način kako se uveo, a kako je netko prethodno rekao umjesto da se tome pristupilo oprezno, polako, krajnje suptilno u razgovoru sa svim i svakim koji može doprinijeti iznalaženju rješenja imali smo noćno provođenje zakona koji je na koncu rezultirao podjelom kakvu do sad nismo imali uopće u hrvatskom društvu, ne samo u Vukovaru. Na koncu i teškim oštećenjem zdravlja jednog čovjeka kojemu doslovno fali pola glave. Ja sam bio u bolnici i vidio sam ga. Da, to vi možete potpredsjedniče tako tumačiti, to nema veze sa životom. Gledajte, ima pijanaca koji danas živi hodaju. Ali ako ih netko teško, da ne kažem udari, baci o pod onda je to jedna druga priča. I na koncu, mislim da bi malo više trebali u stvari posvetit se njima, a ne sami tu među sobom voditi političke borbe, nadmudrivat se, jednostavno praviti apsurd od sveg ovog što imamo danas. Hvala lijepo.
Odgovor na repliku, Boro Grubišić.
S obzirom da sam dobio upozorenje iz mog kluba i ovdje nas zastupnika da budem blag i da smanjim tenzije evo i od potpredsjednika Sabora, što uvažavam, dakle ja neću odgovarati da je vaše objašnjenje potpisa odnosno iz 2009. na Gradskom vijeću HDZ-a i objašnjenje da su takve bile političke potrebe tada itd., to zapravo liči na objašnjenje vašeg da kažem šefa stranke u svezi davanja potpisa za ovaj referendum za ovo i slično jel'. Ali, o tome da smo i vi i ja, i to jako poštujem, bili u Domovinskom ratu i vidjeli i proživjeli štošta, ja sam i operirao neću sa govoriti kakve sve situacije su pa čak i Vukovarci su dolazili k nama u Slavonsko-brodsku bolnicu i iz poštovanja prema vama i ovom Saboru neću dalje govoriti uopće odgovarati dalje na ovo.
Replika, Goran Marić.
Hvala lijepa. Kolega Grubišiću govorili ste o nekakvim navodnim nepravilnostima u srpskom Kulturnom društvu "Prosvjeta" i pitali ste se tko će to razriješiti. Evo imam u rukama dopis koji objašnjava sve što se tamo dogodilo, navodno, i koji je upućen glavnom državnom revizoru i još na 15 adresa. Gleda me kolega Lesar, ovdje piše da je i vama to upućeno. To je upućeno 18. veljače 2013. godine. Ali da nije ništa iza leđa rađeno pod 14. i 15. pozicijom piše da je dostavljeno i Čedomiru Višnjiću, predsjedniku srpskog Kulturnog društva "Prosvjeta" i Radi Dragojeviću, direktoru poduzeća "Prosvjeta". U ovome se postavlja nekoliko pitanja pa i spominjali ste donaciju novaca Japanskog veleposlanstva za izgradnju škole u Veljunu gdje je član srpskog Kulturnog društva "Prosvjeta" objavio uzeli novac, a ostavili pustoš. Nitko od nadležnih institucija ili pojedinaca dosada nije reagirao. Mislim da društvo ne bi smjelo u budućnosti funkcionirati pod ovolikim teretom i da bi se moralo razjasniti jesu li ovi navodi točni ili nisu. Da nastavak funkcioniranja, čak se ovdje ukazuje da je jedno poduzeće "Profil International" privatiziralo imovinu kulturnog društva. Mislim da su to jedne ozbiljne sumnje, pogotovo izrečene od sveučilišnog profesora i člana Kulturnog društva "Prosvjeta" i da to treba temeljito ponajprije Državna revizija a i sve ostale institucije ispitati da bi se riješili ovakvog jednog velikog tereta koji muči društvo "Prosvjeta". Hvala lijepa.
Evo govorite o nekom dokumentu iz 2013. a mi raspravljamo o 2012. godini. Odgovor na repliku, Boro Grubišić.
Kolega Marić kaže se ovako jednostavno svi smo jednaki pred zakonom. Pa tako i srpsko Kulturno društvo "Prosvjeta" tako i Srpsko narodno vijeće i sve naše stranke, udruge itd. Sve ono što imamo u državi Hrvatskoj, hvala Bogu imamo mi toga dosta. Pa s obzirom na ovo što ste iznijeli a što mi je poznato o čemu ste govorili, o netransparentnosti rada, o putnim nalozima, o naknadama za nekakve znanstvene radove i o školi u Veljunu gdje je Japanska vlada dala u vjetar 41 tisuću eura a planirala je dati još 60 ja bih rekao onu otrcanu političku frazu nažalost nemam što drugo reći neka institucije rade svoj posao.
Posljednja replika, Dragan Crnogorac.
Ja ću o prosvjetnoj autonomiji, obrazovanje dakle. Do '91. godine Srbi su bili konstitutivni narod i kao takav i kao drugi konstitutivni narod u obrazovanju bili su sadržaji koji su bili obilježja srpskog naroda isto kao i konstitutivnog naroda i srpski jezik i pismo. Druge nacionalne manjine su imale pravo na svoju prosvjetnu autonomiju, no poslije '91. godine dosta stvari iz sadržaja obrazovnih se izbacuju iz knjiga itd., a Srbi su morali da sačuvaju na neki način svoju prosvjetnu autonomiju, odnosno da kažem svoj identitet. Kao i drugi pripadnici nacionalnih manjina mogli smo da se odlučimo po Zakonu o odgoju i obrazovanju na jedan od modela. Dakle, ovo pitanje vrtića ja bih prije rekao kolega je govorio o integraciji i asimilaciji. Dakle, neasimilacija a volja je roditelja i djece, ali ovdje nitko nije postavio pitanje što oni misle o tome? Ne upisuju političari djecu u školu nego upisuju roditelji i djeca. U Vukovaru ne postoji jedan vrtić sa podijeljenim odjeljenjima, dakle jednom i drugom grupom. Postoje dva vrtića, postoje dvije pravne ustanove. Dakle, ne dva vrtića. A to je pravo roditelja da pošalju djecu na takvu nastavu da bi sačuvalo svoj dakle srpski identitet kao i pripadnici svih drugih nacionalnih manjina. Što se tiče knjiga, samo je jedan kurikulum, nastavni plan i program u RH. Postoji katalog odobrenih udžbenika u RH pa čak i djeca na, dakle ne pripadnici nacionalnih manjina nego i druga djeca uče iz različitih udžbenika, odnosno od različitih autora. Srpska djeca po A modelu uče iz udžbenika koji je napisala gospođa Snežana Koren, koji je odobren. Dakle, nema ovih tema [[Upadica Stazić: Privedite kraju.]] Hvala.
Odgovor na repliku, Boro Grubišić.
Hvala lijepo. Znam da postoji dakle više modela kolega, dakle udžbenika. Upravo udžbenik Snežane, ja sam i zaboravio ali sam to ranije znao, dakle upravo u udžbeniku Snežane Koren je ova definicija postanka ili nastanka rata, Domovinskog rata u Hrvatskoj. Dakle, postoji više mogućnosti za udžbenike. Ima i u Slavonskom Brodu tu knjigu koriste neki. To je vrlo zanimljivo jel. A što se tiče upotrebe simbola itd., pa znamo evo i ja sam vrlo često na putu i budem i u Dvoru i Glini i u Gvozdu pored hrvatske zastave stoji i zastava nacionalne manjine srpske itd., prema tome nitko je nije skinuo, ni da. Evo da, tako da ne vidim a to da roditelji odlučuju, ja se nadam da kako bude prolazilo vrijeme da će doći do pameti roditelji da napokon djeca kao što je normalno da se igraju skupa, da žive skupa i da odrastaju skupa kao što smo i mi odrastali na isti način.
Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Poštovana Melita Mulić izvolite.
Zahvaljujem se uvaženi potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Ja inače nisam pristalica toga da treba ista osoba govoriti u ime kluba pa pojedinačno ali pojedinačno sam se željela osvrnuti na poseban položaj prava i konzumaciju prava jedne određene nacionalne manjine koja je druga po brojnosti u RH a o njoj nitko ne govori. Čitav dan mi govorimo o pravima srpske nacionalne manjine, ja ne mislim da je ona zbog toga ni sretnija ni privilegiranija i čitav dan zapravo govorimo o događajima koji se ne odnose na referentnu godinu i izneseno je niz netočnosti a kako inače zastupnici govore o čemu žele tako ću i ja reć sada neke stvari pa recimo kolegi Milasu koji je govorio o nekakvom postavljanju pod okriljem noći i o odabiru pravog trenutka i ne znam čega, pa ću vas podsjetiti, vaša Vlada, Vlada gospođe Jadranke Kosor u kojoj je vaš predsjednik stranke kao ministar unutarnjih poslova sjedila, jednoglasno donio zaključak da se ubrza provođenje za koji se čekao popis stanovništva. Zakon se počeo provoditi kad se dočekao popis stanovništva. Po tom popisu stanovništva, ono zbog čega sam se inicijalno referirala, druga po brojnosti najveća nacionalna manjina su bošnjaci u RH, u RH ih je 31,5 tisuća ili 0,73%, 16 tisuća Bošnjaka se izrazilo da govori bosanski jezik. U RH u akcijskom planu kad gledate njegovu provedbu nema nijedne škole ni po modelu a, ni po modelu b ni po modelu c gdje se uči bosanski jezik, kultura, zemljopis, književnost. Kolega Vukšić je jutros govorio nešto o tome da jako loše kada identitet baziramo samo na pripadnosti religiji i ne znam šta ste drugo naveli, naciju il ne znam šta, ali dakle nema identiteta bez jezika, bez književnosti. Ja sam to pitanje otvarala na Odboru za prava nacionalnih manjina, rečeno mi je, tamo je bio i predstavnik Bošnjačke nacionalne manjine, bili su predstavnici Ministarstva znanosti da je Bošnjačka nacionalna manjina tako disperzirana po RH i da nema niti jedno mjesto gdje se to može organizirati. Ali u pojedinim mjestima dakle postoje vijeća nacionalnih manjina, postoji predstavnici nacionalnih manjina. Ja mislim da su zaista potrebni napori zajednički, udruženi, lokalne zajednice, nadležnog ministarstva, predstavnika nacionalnih manjina i svih nas ovdje skupa da se održe neke stvari. Jer ako je to naš ponos, ako je dakle su potrebne bile kao u smislu multikulturalnosti i ako je trebalo puno vremena da vratimo Bošnjake u Ustav ukoliko se dogodi da nemamo nijednu školu zapravo ne znam da li će sljedeći popis stanovništva uopće više izgleda kako izgleda. Hvala.
Hvala i vama. Prelazimo na replike, Zvonko Milas, izvolite.
Hvala lijepo. Pa kolegice Mulić, kao prvo htio bih reći da je i ova Vlada moja Vlada bez obzira da li sam glasovao za nju ili ne, nju je izabrao Hrvatski narod, prema tome i ova Vlada je moja Vlada. Drugo, vama nisam replicirao, a ovo postavljanje ploča kako sam rekao pod okriljem noći jer tako je doslovno bilo uopće nema veze ako ćemo ići u pravne postulate sa statutom grada Vukovara jer ovo je inicirala Vlada RH ne gradsko vijeće niti je statutom to još uređeno, dakle nema veze jedno s drugim. Hvala lijepa.
Hvala. Odgovor, izvolite.
Zahvaljujem se. Odgovorit ću vam vrlo precizno. Ja se nisam referirala na statut grada Vukovara niti ono što je gradsko vijeće 2009.godine, ja sam se referirala na odluke koje je donosila Hrvatska Vlada, tada i moja Vlada kako vi to lijepo kažete, dakle tadašnja koalicijska HDZ-ova Vlada a radi ispunjavanja obveza za ulazak u EU gdje smo dakle željeli donijeti akcijski plan za provedbu Ustavnog zakona koji je prvenstveno bio manjkav kad je u pitanju pravo nacionalnih manjina na jezik i pismo. Dakle, radilo se o sasvim dvije odvojene stvari i u tom kontekstu sam dakle vas prozivala za nedosljednost. Hvala.
Hvala i vama. Đurđica Sumrak, izvolite.
Hvala vam lijepa gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Pa uvažena kolegice Mulić, jako ste počeli prijeteći kolegi Milasu, evo ja njega neću braniti, on se može sam samo jako je loše to izgledalo sa prstom kad ste mahali prema njemu. Htjela sam reći, evo jako se dobro sjećate i sami ste radili u Ministarstvu vanjskih poslova i vjerojatno se niste osjećali niti najmanje diskriminirani u toj Hrvatskoj Vladi niti sada se sigurno ne osjećate. Ali evo bile smo zajedno u Beogradu, i gospođa iz BIH kad se govorilo o nacionalnim manjinama, nema nacionalnih manjina, to su ostali, jer konstitutivni narod u BIH su Hrvati, Srbi i Bošnjaci i ostali. E vidite to je sad malo problematično. Sad bi netko trebao mahati prstom i reći a zašto u tim entitetima nema navedenih nacionalnih manjina kao da oni niti ne žive tamo.
Hvala, odgovor izvolite.
Zahvaljujem se. Ako ja se nadam da se kolega Milas nije osjetio povrijeđenim zbog moje temperamentnosti, vi isto vičete samo valjda zagrebački, ja valjda vičem hercegovačko dalmatinski pa to tako izgleda, ispričavam se a propos koncepte nacionalnih manjina. Vi ste se već jedanput referirali na to. Naime, ja ne bih željela docirati ali za kvalitetu raspravu. U bivšoj socijalističkoj federativnoj Republici Jugoslaviji nije postajao koncept manjina, postojali su narodi i narodnosti tako da se nije moglo govoriti o istoj terminologiji a onda ste se sada referirali na BiH koja poznaje konstitutivne narode i ostale. Dakle radi se o sasvim drugačijim sustavima, društvenim uređenjima i ostalo. RH je država Hrvatskog naroda i nacionalnih manjina. Hvala.
Frano Matušuić replika. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolegice Mulić, ja bi se s vama složio da treba poštivati prava svih nacionalnih manjina i omogućiti im ako je moguće da se izražavaju i da imaju posebne emisije na televiziji itd. pa tako i Bošnjačkoj nacionalnoj manjini. Međutim, nije li vam zabrinjavajuće da istovremeno hrvatski narod koji je konstitutivan narod u BiH nema pravo na svoj program na hrvatskom jeziku? Dakle narod koji je konstitutivan koji bi trebao imati jednaka prava kao Srpski narod i Bošnjački narod nema pravo na svoj jezik svoj program itd. zar to nije zabrinjavajuće? Mi govorimo o pravima nacionalnih manjina i slažem se sa kolegom Grubišićem, mi imamo najveće standarde u Europi. Mi možemo danas o tome mirno razgovarati bez velikih tenzija i o problemima sa nacionalnom manjinom koja se pobunila protiv Hrvatske. To su činjenice. Dakle kada govorimo o Srbima sa jednom posebnom osjetljivošću govorimo zato što je riječ o tome da su se građani Srpske nacionalnosti pobunili protiv Hrvatske kao samostalne države i krenuli su u rat i bombardirali, ubijali itd. mislim to su činjenice. Ali mi danas imamo snage doista mirno govoriti bez nekih posebno velikih emocija o pravima nacionalnih manjina koji su najveći. I slažem se, pitanje u Francuskoj, zašto Francuska nema nacionalne manjine i nemaju ni prava koja proizlaze iz tih zakona koji tretiraju nacionalne manjine. Nemaju prava ni na svoj jezik nemaju pravo ni na financiranje određenih institucija itd. dakle o tome se radi. Ajmo povesti brigu o Hrvatima u BiH da dobiju konačno program na hrvatskom jeziku, oni su konstitutivan narod. I slažem se neka Bošnjaci dobiju negdje program sasvim sigurno na HRT-u. ali ovo je puno veći problem.
Hvala. Odgovor izvolite kolegice Mulić.
Zahvaljujem se. Ja bih željela razjasniti dvije stvari. Nitko od nas ne spori i svi znamo da su pripadnici Srpske nacionalne manjine sudjelovali u oružanoj pobuni dakle to je bila agresija sve je to jasno, ali ne možete zbog toga danas zabraniti ili ograničiti pripadnicima Srpske nacionalne manjine pravo na njihov program. A propos ravnopravnosti i konstitutivnosti Hrvata u BiH, ja i vi zajedno idemo u Parlamentarnu skupštinu Vijeća Europe i ja svaku priliku koristim ukazati na neravnopravan status i položaj Hrvata u BiH. moja ustavna obveza je da vodim računa o njima. I možemo se potpuno složiti i s lijeva i s desna da je potrebno da Hrvati u BiH osiguraju da imaju legalne i legitimne političke predstavnike kako u parlamentu tako i u predsjedništvu. Ali a propos jezika ti isti legalni, legitimni predstavnici su već godinama u određenim strukturama i pregovorima i pitanje jezika i njegove ravnopravne uporabe hrvatskog jezika u bosanskohercegovačkim medijima posebno federalnim medijima je tema koja više svima izlazi na uši. I ja se ponekad pitam da li se to stvarno kao netko tko je rođen u BiH da li se to stvarno uopće i željelo riješiti. Hvala.
Hvala i vama. Josip Đakić. Izvolite kolega.
Hvala lijepo. Pa kolegice Mulić sve ste lijepo objasnili samo teško zaboravljate ono što je teškoća hrvatskog naroda i što je Vukovar za Hrvatsku državu. Stradanje koje je poslije 2.svjetskog rata na ovim prostorima osim Srebrenice nije se dogodilo takve vrste ni ljudski ni kulturno ni materijalno ni u bilo kojem pogledu takvog stradanja na ovim prostorima nije bilo kao što je u Vukovaru. I zašto nije nigdje drugdje spornost ćirilice nego u Vukovaru? Pa zbog samog pijetete, zbog sjećanja na žrtve, zbog tisuću nepronađenih ljudskih tijela koji su ubijeni što civila, što vojnika zbog njihovog dostojanstva, sahrane i svega onoga što treba uslijediti kako bi ta strašna epizoda hrvatskog naroda završila. Donijeti su zakonski okviri, moglo se je odgoditi primjena sve do tog momenta dok te žrtve dožive pijetet. Moglo se je isto kao što smo odgodili služenje vojnog roka pa u konačnici ga i ukinuli kao obavezu u Hrvatskoj državi da ne bi bilo tih konfrontacija. Jednako tako i niz drugih stvari koje zakon RH donosio nije se primjenjivao na neintegriranom području. Samo da se smire tenzije, da vrijeme učini svoje, da pomirenje, mir, tolerancija, zajedništvo budu sada je to sve narušeno. Narušeno je zato zbog bahatosti i nauma koji ni sami Srbi rekao sam danas nekoliko puta tek u cijeloj Hrvatskoj 1,23% se izjasnilo da im je materinji jezik Srpski, što nije ni 40 tisuća Srba u Hrvatskoj. O čemu mi govorimo danas?
Hvala. Vrijeme kolega Đakić. Hvala. Odgovor na repliku. Izvolite.
Zahvaljujem se. Kolega Đakić ja mislim da ne postoji stvar oko koje bismo se vi i ja lakše i ljepše složili, a to je žrtva Vukovara, Vukovaraca, hrvatskog naroda i hrvatske patnje koja je tamo bila, stvarno to ne mislim. Samo što ja možda mislim da se možda moglo razgovarati o nekim stvarima ali zakon se ne može parcijalno primjenjivati. Ali mislim da i vi i ja govorimo o određenoj klimi. Nije samo pitanje Vukovara, stvorila se klima, a ja ne mislim da je za nju odgovorna hrvatska Vlada da i u svim drugim mjestima gdje imate preko 80% srpskog stanovništva su se skidale dvojezične table koje su već bile tamo puno godina. Općina Biskupija, pa ja sam pripremivši se za ovu raspravu napravila čitav popis razbijenih tablica na ćirilici od ne znam Srpskog kulturnog društva "Prosveta" pa na dalje Osijek, Udbina, Biskupija, Split. Dakle, tamo gdje su potpuna manjina, Rijeka, gdje se nikada to nije događalo do tamo gdje su većina kao što su, dakle kao što je općina Biskupija oko Knina. A mislim da je zapravo niste sami smjeli radi boljitka i prosperiteta hrvatskog društva dozvoliti takvu vrstu destrukcije kakvu ste radili. Hvala.
Hvala. Nastavljamo sa pojedinačnom raspravom Dragan Crnogorac. Izvolite.
Poštovanje. Pa evo ja ću isto kao u svojoj pojedinačnoj raspravi na početku kao što su i ostali kolege prvo se osvrnuti, dakle da ovo Izvešće o provođenju Ustavnog zakona prije svega ima okvir u najvišim kategorijama, ustavnim kategorijama Republike Hrvatske. Dakle, samom Ustavu Republike Hrvatske. Dakle, Ustavnom zakonu o pravima nacionalnih manjina, Zakonu o ravnopravnoj službenoj upotrebi jezika i pisma nacionalnih manjina u Republici Hrvatskoj, Zakonu o odgoju i obrazovanju na jeziku i pismu nacionalnih manjina u Republici Hrvatskoj, na drugim međunarodnim konvencijama koje je Republika Hrvatska potpisnica i kojima je prišla, na međunarodnim bilateralnim ugovorima, na međunarodnim sporazumima i drugim konvencijama. Ovaj okvir koji je stvoren na neki način i kojem je RH pristupila je dobar. No međutim, mi ono što imamo u praksi i po ovim izvještajima vidimo da je u nekim dijelovima primjena ovih propisa selektivna. I zato nismo zadovoljni, ne samo sa primjenom ovoga zakona, nego možda i sa samim zakonom za kojeg kažemo da je jedan od koji ima najviše standarde. Jer zakon koji ima najviše standarde, a ne provodi se ili se selektivno provodi znači da nije dobar. U početku današnje rasprave ja sam ministru replicirao sa replikom podsjećajući ga, odnosno pitajući ga zašto u ovom periodu 2012. godine nije konzumirano pravo iz članka 6. Ustavnog zakona koji govori o stečenim pravima određene manjine. Gospodin ministar mi je odgovorio da sam ja taj odgovor dobio pismenim putem. U odgovoru piše da određeni, pripadnici određenih nacionalnih manjina imaju pravo i da nije protivustavno da pojedine nacionalne manjine imaju druga ili drukčija prava nego druge nacionalne manjine koje su stekli međunarodnim konvencijama, odnosno bilateralnim ugovorima ili prije već stečenim pravima. Ovo se odnosi na imenovanje dužnosnika na visoke položaje u ministarstvima kao što sam danas rekao unutarnjih poslova, pravosuđa, obrazovanja i kulture. Dosadašnje sve Vlade, sve izvršne vlasti da tako kažem u Republici Hrvatskoj su ovo primenjivale i mi smo ovo konzumirali. Na žalost, evo od 2012. mi to pravo ne konzumiramo. Pa bih još jednom apelirao, dakle da se jednostavno dozvoli da mi konzumiramo ovo pravo. Što se tiče, evo dosta je bilo reči danas o službenoj, odnosno Zakonu o službenoj uporabi jezika i pisma. Pa ja bih prvo rekao u početku iako je ovdje jako puno bilo iznošeno nekih stavova, ja bih rekao koji su apsolutno opravdani jer su politički stavovi određenih političkih grupacija. Ali bih rekao da moramo da razlikujemo kao što smo danas čuli jezik i pismo. Ako netko kaže u Republici Hrvatskoj da je njemu materinji jezik, da njemu srpski materinji jezik nije srpski možda pod tim podrazumeva da je to u pitanju ekavica. Možda on misli da je ijekavica njegov i tu nema pravo nitko da ga sputava. Ali pismo, pismo je ćirilica. I službena upotreba jezika i pisma na ovim tablama ili pločama u stvari se radi o prije svega o službenoj upotrebi pisma nacionalne manjine. Dakle, pisma. Dalje što se toga tiče, a referirajući se na Vukovar mnogi su ovdje govorili da, ovdje govorimo o Izvešću iz 2012. godine. I ja sam rekao, postavio sam upravo jednu repliku gospodinu ministru i rekao sam da je 2009. godine izmenjen Statut grada Vukovara. Prvi popis stanovništva posle '91. godine je 2001. godine. Dakle, do 2001. godine u Vukovaru, a rekao bih u početku da Srbi nisu došli ili doselili u Vukovar '91. godine ili 2001. ili 2011. nego žive tamo stoljećima i u velikom broju. Zašto? Verovatno zbog različitih imigracija, zbog različitih potreba zapošljavanja itd. Imaju neku svoju tradiciju. Dakle, do 2001. godine možemo smatrati da u Vukovaru je bilo dvojezičnih natpisa. Posle 2001. godine kada je popis stanovništva rekao da u gradu Vukovaru živi 32,89% Srba di je skoro prag od jedne trećine izmijenio se statut. Izmijenio se Statut 2001. godine, ali i dalje su ostali pojedine ploče na dvojezično, odnosno dvopismene prije svega na vrtićima, na školama, na manjinskim institucijama itd. Dakle, to nije nešto što je nepoznato, to nije nešto što je nepoznato u Vukovaru. Dakle, 2009. godine Statut je izmenjen. A znate kako? Jer mi smo tada, bez obzira sada na politička optuživanja, ali članovi drugih političkih stranaka su jednostavno rekli, pa dobro možemo da smatramo da Srbi tradicionalno ovdje žive. To Ustavni zakon ni Zakon o službenoj upotrebi jezika i pisma ne sprečava, odnosno dozvoljava da se izmeni temeljni akt jedinica lokalne samouprave, te smo mi na osnovu toga njega izmenili. Ja ne znam zašto bi to nekom bilo sporno? Mislim da je tu, evo upravo ono što govori neki članak 8., dakle došlo do osam Ustavnog zakona, dakle upravo došlo do nekoga izgradnje poverenja itd. Mislim da je u redu. Ali opet ću se vratiti. Dakle, po tom statutu ni u 2012. nije došlo do postavljanja, odnosno službene uporabe u službama grada Vukovara, nije se primijenio taj usvojeni statut. Ja mislim da danas, evo danas smo čuli da su mnogi i lupali te table. Ja sam neki dan, 15.1. je bila obilježavanje mirne reintegracije, ja sam imao priliku da čujem od jedne gospođe koja je rekla da je ona, izgubila je muža, dakle branitelja u Vukovaru. I ona je optužila neke druge ljude koji skidaju te table da nas više puste na miru, da živimo normalno u Vukovaru i da nam to više nije bitno. Mi moramo da stvaramo budućnost, mi moramo da stvaramo okruženje i atmosferu gdje ćemo normalno moći da živimo. Ovo je pitanje zakona i primjene zakona koji evo se primjenjuje u drugim dijelovima zemlje. Međutim, nažalost moram da istaknem ni do 2012. nije primijenjen u onim jedinicama lokalne samouprave gdje je preko jedne trećine stanovnika primjer srpske. Kolega je spomenuo da su to jedinice lokalne samouprave Trpinja recimo, Biskupija, Kistanje itd., Dvor itd. Dakle, ima ih dosta. Ali nije još ni dan danas, a ni 2012. nije primijenjeno. Što se tiče ovoga zapošljavanja, odnosno proporcionalnog zapošljavanja dakle iz podataka se vidi da je katastrofalan odnos proporcionalnog zapošljavanja u tijelima državne uprave, pravosuđu, policiji, odvjetništvu itd. Zašto? Ajmo reći da je zadnje vrijeme spriječila to odluka Vlade o zabrani zapošljavanja dok traje ekonomska kriza. Pa mi smo danas svjedoci mnogih afera, svjedoci smo mnogih zapošljavanja preko veze itd., novih zapošljavanja. Kod pripadnika nacionalnih manjina nažalost i dalje, samo kod pripadnika nacionalnih manjina vrijedi ova odluka. Pa ja molim i pozivam Vladu da ukine ovu odluku. Znači da ukine ovu odluku koja u 2012. dakle nije bilo provedeno to pitanje. Što se tiče obrazovanja, dakle registracija škola nije završena, iako i Srbi imaju pravo na prosvjetnu autonomiju. Prosvjetnu i kulturnu autonomiju u punom smislu te riječi. Predstavljenost u javnoj upravi, odnosno što se tiče zastupljenosti u jedinicama lokalne samouprave, ja ću reći kada je zakon, dakle ovdje nije sad u pitanju u jeziku i pismu nego Ustavni zakon o pravima nacionalnih manjina o zastupljenosti u predstavničkim izvršnim tijelima jedinica lokalne i regionalne samouprave ja ću se sjetiti da je bilo jako velike opstrukcije kada se taj zakon trebalo primijeniti na određene županije i gradove. Iako tu nije bilo problema dakle da vlast u županiji ili jedinica lokalne samouprave nije bila ista onom na državnom nivou i dosta se teško to uradilo. Jedva se čekalo kad će se i to promijeniti, jedva se čekalo. A ja ću ovdje navesti da u jednoj jedinici lokalne samouprave imamo čak i primjer da plaću načelnika daju manje nego čistačici, manjinskog zamjenika. To je katastrofalno. To je toliko nepoštivanje pripadnika nacionalne manjine da je sramotno. Što se tiče stambenog zbrinjavanja nažalost evo i ja sam ostavio to za kraj ali to je možda problem koji nas uistinu jako u jako dobrom dijelu možda najviše muči. U 2012. nažalost taj problem gotovo se uopće nije ni rješavao. Prema popisu stanovništva ja sam govorio iz '91. Srba je bilo 586 tisuća, iz 2001. je bila 201 tisuća, a iz 2011. 186 tisuća. Iako se u ovom razdoblju govorilo o povratku u RH putem obnove i stambenog zbrinjavanja mi sad imamo de facto situaciju ne da se vratilo ljudi pa da je taj broj povećan nego da je broj iz 2001. veći nego iz 2011. za nekih 15 tisuća. Dakle, de facto nismo dobro radili na tome i mislim da Vlada mora više napraviti, a mi smo govorili i kod izglasavanja proračuna davali smo svoje amandmane. Nešto ću reći na kraju za medije, gospodin je govorio, što se toga tiče mi nismo zadovoljni normalno medijima. Nismo zadovoljni jer emisije koje su namijenjene poput "Prizme", "Mozaika" itd. oni apsolutno ne odgovaraju ono što nacionalne manjine kako treba predstaviti njihove probleme političke, pravne i druge prirode. A ja ću samo reći da zakon govori da se 3% od HRT-e pristojbe treba odvojiti za pluralizam medija. To ako uzmemo da je milijardu i 300 milijuna HRT uprihoduje od pristojbe, dakle da je 3% 39 milijuna kuna, a od toga u realizaciju programa i na privatnim medijima ne da ode jako malo nego oni samo služe
Vrijeme. Evo bit će prilike kroz replike da završite.
Dobro, hvala.
Zvonko Milas, replika. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolega Crnogorac ne bih htio previše polemizirati ali 2, 3 stvari bih rekao čisto radi istine. Dakle, istina je srpski narod je oduvijek živio na prostorima Vukovara i Podunavlja, ali isto tako je točno da je koncem '91., odnosno početkom '92. pa do '98. skoro bio maltene zastupljen 100% u strukturi stanovništva. Iz jednostavnog razloga, Hrvati su protjerani, dakle više-manje svi stanovnici nesrbi i to se rezultiralo time da u povratku, dakle oko 25 do 30 tisuća Hrvata je bilo u progonstvu jedan veliki broj njih se nije uopće vratio. Što zbog smrti, što zbog iznalaženja života negdje drugdje, što zbog različitih razloga. Dakle, ne možemo stvari gledati jednostavno u kontekstu da su Srbi živjeli oduvijek tamo. Jesu, to je istina i od tog nitko ne bježi. Ja ih imam i danas prijatelja i ostat će mi prijatelji dok sam živ i o tome ne treba uopće razgovarati. Treba jednostavno stvari staviti u kontekst događanja i onoga svega što se u to vrijeme događalo. A posla kako nema za Hrvate i za sve ostale stanovnike Hrvatske nažalost to nacionalna manjina srpska dijeli sudbinu stanovništva Hrvatske. I svi moramo zajedno raditi na tome da tu priču okrenemo da ide u drugom pozitivnijem smjeru. Hvala lijepa.
Hvala. Josip Đakić, replika.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa evo kolega Crnogorac rekli ste da se primjena Ustavnog zakona ne primjenjuje u cijelosti ili da se primjenjuje selektivno, da nema imenovanja u ministarstva, državna tijela itd. Iako u izvješću piše da je to 87,5% da je Ustavni zakon primijenjen i akcijski plan da je ostvario svoje rezultate u 2012. godini ja vjerujem da vas ovih 12,5% smeta da nije Srpsko narodno vijeće predložilo svoje zastupnike u ministarstva itd. No, ako je točno ono što kaže predsjednik Josipović onda nema ni potrebe. Nema ni potrebe za vašim prijedlozima ni imenovanjima s obzirom da predsjednik kaže da ima više Srba nego u svim mandatima kojima je SDSS bio u vladajućoj koaliciji. Čak i u Vladi. To pokazuje da se zastupljenost Srba u Vladi uz dobru nacionalnu politiku kakvu imaju stranke Kukuriku koalicije a ponajprije SDP jasno reflektira i da nema potrebe na Pupovčeve prijedloge. Što se tiče financiranja i ostaloga transparentnost u trošenju novaca također srpskog kulturnog vijeća bilo bi opravdano kada bi objasnili kako je japanski novac potrošen a škola u Veljunu je u ruševnom stanju. To bi bilo idealno kada bi mogli dobiti od revizije nalaz kako je to proveden natječaj, potrošeno i kako japanska ambasada traži povrat toga novca, tada bi vjerovali da se troši transparentno u obnovu škola, primjenu jezika i svega ostalog.
Hvala. Odgovor, izvolite.
Dobro, vi se meni obraćate pogotovo u ovom zadnjem vjerojatno mislite da smo mi ovdje odgovorni za to, vjerujte da nismo. Ja bih volio isto da revizija utvrdi šta je tu bilo. Ja jesam čuo za taj slučaj ali ne znam ga do kraja. Gospodin Grubišić je danas, kolega Boro je govorio o tome. Meni ako je tu došlo tu do upravo takvih nekih radnji kao i svakog drugog građana ali zastupnika u Hrvatskom saboru, ja bih volio da se to do kraja istraži i da vidi se šta tu nije u redu i da li je to sve po zakonu provedeno. To je prva stvar. Druga stvar, što se tiče akcijskog plana, gospodine Đakiću, akcijski plan je donesen u vrijeme Vlade HDZ-a, akcijski plan je bio jedna od komponenti pregovora Hrvatske u EU, možda nije bio bitna ali ajmo reći da je u tom pogledu odražavao volju da se provede Ustavni zakon putem toga akcijskog plana koji čak možemo diskutovati da li je on bio dobro javno izložen ili ne, jer mnogi zamjeraju da on nije bio čak ni javno dobro izložen. Što se tiče predstavljanja? Kad govorimo o predstavljanju znači mi tu moramo reći da je jedino legitimna srpska zajednica da predlaže svoje predstavnike, vi imate za Hrvatsku nacionalnu manjinu, čak je bilo evo govorili ste dosta o Srbiji dakle bilo da su čak i ministri i ne znam neki drugi ljudi bili u Vladi ali oni nisu bili predstavnici hrvatske zajednice, oni su bili pripadnici hrvatske zajednice. Tako i ove kolege u Vladi, ministri kojima ja želim i svi drugi ljudi kojima ja želim uspješan rad nisu nažalost naši predstavnici, a ja ću vam reći, ne nisu naši predstavnici a ja ću reći još jednu stvar možda vjerojatno ne znate ni vi ni druge kolege, temeljem Europskog sporazuma i pisma namjere da kažem ta dužnost pripada zajedničkom vijeću općina za predlaganje ovih predstavnika, dakle ovo nisu naši predstavnici i hvala vam na replici.
Hvala. Mile Horvat replika, izvolite.
Zahvaljujem se. Kolega Crnogorac, iz vaše rasprave ću ja samo izdvojiti dvije stvari kako bih pokušao ovu činjenicu zapošljavanja na neki način pojednostaviti. Dakle, pripadnici nacionalnih manjina imaju u svakom slučaju umanjenje šanse da se zapošljavaju. Zašto? Imamo prvi razlog, generalna zabrana zapošljavanja. Logično je da iako se otvori nekome nekakav posao da će to prije svega uzimajući u obzir referencije oko kvalitete, struke da će onda većinski narod imati prednost ispred manjine. To podaci govore. Druga stvar je što se dešava u praksi, kad se netko umirovi, kad se penzioniše i primi se na njegovo mjesto novi radnik redovit a bio je prethodno pripadnik nacionalne manjine, za očekivati je da se onda na to mjesto primi pripadnik nacionalne manjine kako bi se ta struktura zadržala, struktura na koju se stalno pozivamo. Ni to se ne dešava. I treća stvar je, to što imamo tzv. poziv na institut prednosti kao pripadnik nacionalne manjine kad se radi o istim ostalim referencama, kvaliteta, znanje itd. Ni ta stvar u praksi ne funkcionira. Ljudi se pozivaju na prednost pri zapošljavanju kao pripadnici nacionalnih manjina u državnim institucijama i ta stvar se ne poštuje. Vezano za medije, samo kratko. Ljude pitaju kako je moguće da jedna renomirana emisija koja se zove Lijepom našom nikad nije imala u svom programu propagiranje nekakve kulture srpske zajednice u RH, nikad ni jedna emisija nije snimljena u jedinici lokalne samouprave gdje je većinsko srpsko stanovništvo. I sad se postavlja jedan logičan zaključak? Zar je moguće da nekako ne želi prikazati da u Lijepoj našoj postoje prostori koji imaju neku drugu kulturu za pokazivanje osim ove koje vidimo u zadnjih 15 godina u toj emisiji.
Odgovor kolega Crnogorac izvolite.
Ovako, ja bih rekao što se tiče proporcionalnog zapošljavanja da je pogotovo recimo kad govorimo o srpskoj zajednici ono da kažem najbolje odnos se postavljao u ovom dijelu vamo gdje je bila reintegracija dakle zato što jednostavno u tom periodu je bio takav dogovor da se zaposle pripadnici srpske nacionalne manjine ali i drugih nacionalnih manjina ne samo srpske. No međutim i dan danas čujemo bez osnova se upravo ti ljudi koji rade u tim institucijama bez osnova optužuju samo zato na osnovi zato što su Srbi pa se onda spekulira o nekim stvarima itd. Nažalost i tu se gubi taj proporcionalna zastupljenost jer kolega je upravo rekao ne primjenjuje se čak ni ovaj institut pravo kod zapošljavanja. Što se tiče prava na informiranje na javnom servisu HRT-a ja mislim da smo u niz godina do sada ne samo putem naših institucija manjinskih i drugih nacionalnih manjina nego i Savjeta za nacionalne manjine jako zorno izrazili kako nismo zadovoljni načinu na koji javni servis te stvari prezentira. Prvo iz razloga jel se radi o javnom sadržaju i javnom interesu RH koji mora odnosno javni servis te stvari mora te zadatke da izvršava, prije svega između ostalog je zato i osnovan. Normalno i za druge stvari. Da li i za informisanje pripadnika nacionalnih manjina. Pripadnici nacionalnih manjina redovno plaćaju pristojbu ali zato evo na neki način jednostavno nemaju sluha na HRT-u da se te stvari promijene. Što se tiče privatnih koncesionara oni uzmu ta sredstva iz iz Fonda za pluralizam medija ali te emisije uopće ne emitiraju nego jednostavno samo uzmu novac, pošalju izvještaj i to je to. Čak je o tome bila javna debata i mislim da je bila jedna afera vezana za to. Hvala.
Hvala. Vladimir Bilek. Izvolite.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče. Uvaženi ministre. Pa kolega Crnogorac vi ste rekli vezano podijelili ste svoje izlaganje na nekoliko tema, ja bi se osvrnuo prije svega na dvije. Prva je školstvo, evo danas smo ovdje puno čuli o problemima u A modelu školstva, imamo A, B i C model u RH. Po meni tamo gdje je moguće i gdje postoji mogućnost da se A model provodi mislim da je to odlična stvar ne zato da bi se izdvajala djeca nego prije svega možemo reći na primjeru Češke manjine gdje je evo ove godine Češka osnovna škola Jana Amosa Komenski u Daruvaru po A modelu ima 92 godine ili Češka osnovna škola Josip Ružička iz Končanice koja je otprilike dva mjeseca proslavila 50.godišnjicu rada centralne škole, pa smo vidjeli da tamo u A modelu imamo mogućnosti gdje kroz A model se uče djeca na češkom jeziku ali imamo odjeljenja unutar te škole po A modelu koja su hrvatska odjeljenja. Pa ja vas pozivam prije svega i ministra i vas i predsjednika Josipovića jer smo s njim raspravljali o sličnoj temi da dođu i da vide kako to može funkcionirati kako mogu i školske priredbe biti ne dvojezične u smislu prevođenja nego da se kompletno vode, odrađuju dvojezično, kako ta djeca i narod u tom dijelu ima kvalitetan suživot i to je nešto što mislim prije svega bi bio cilj jer kada pogledamo strukturu unutar naših vrtića, naših škola, tu ne idu samo djeca pripadnika Srpske nacionalne manjine, Češke ili Talijanske. Možemo reći da u našim školama ima više od 40% djece koja se pišu kao Hrvati znači djece hrvatskih roditelja, djece iz miješanih brakova koji prije svega koriste mogućnost učenja jezika i pisma koja će im u budućnosti možda pomoć i pri zaposlenju, pri traženu svog kruha. A drugi dio je prije svega onaj medijski gdje u medijima rekli ste odvajamo i izdvajamo sredstva za pluralizam, međutim u tom dijelu jako malo ima emisija na jeziku i pismu odnosno na jeziku nacionalnih manjina nego većinom ukoliko se ulazi u prostor HRT-a to su većinom neke vijesti koje su značajnog karaktera i koje idu prije svega u onom smjeru kada se nešto dešava što je nepogodno za kompletnu RH gdje su manjine u opasnosti. Hvala.
Hvala. Odgovor kolega Crnogorac. Izvolite.
Da, ova vaša druga konstatacija izuzetno je na mjestu i stoji to je tako, ali bi rekao u ovom prvom dijelu recimo evo prošle godine dakle ne radi se o 2012.ali evo u 2013.godini jedna učenica na takmičenju u Vukovarsko-srijemskoj županije ih hrvatskog jezika i književnosti osvojila je prvo mjesto, a ide na nastavu na srpskom jeziku i ćiriličnom pismu. Takva djeca imaju dosta kvalitetnu nastavu. Ono što je preduvjet za to jeste da je dovoljno sredstava da te nastave budu kvalitetne. Nažalost u 2012.mi smo imali na neki način smanjenje sredstava od strane Ministarstva obrazovanja od vrtića do fakulteta. Nažalost tu su smanjene mogućnosti da se prevedu udžbenici, da se uzmu nova didaktička oprema itd. Mi smo svjesni da je zemlja u krizi, mi smo svjesni da možda neke stvari više ne možemo da očekujemo dobiti ali ne zauvijek nego jednu ili dvije godine. nažalost evo sada u 2014.nažalost ta sredstva još i manja. Stoga ja mislim da je upravo ova nastava bez obzira što doživljava kritike na neki određeni način, ja mislim da je ona izuzetno kvalitetna i to pokazuju rezultati djeci koja pohađaju tu nastavu.
Boro Grubišić replika. Izvolite.
Kolega Crnogorac govorili ste o padu broja stanovnika odnosno broja ljudi koji se izjašnjavaju kao srpske nacionalnosti. Međutim i broj stanovnika ukupno u Hrvatskoj je pao za 290 tisuća ili 7%. Upravo ste vi naveli brojke koje točno govore da je otprilike pao broj Srba, dakle jednako je opao broj Srba i broj ostalih i Hrvata i svih ostalih u RH u ovih 10 godina od 2001.do popisa od 2011.dakle nema nekakvog dramatičnog smanjenja jer je pad broja stanovnika na svim stranama. Drugo, govorili ste o zapošljavanju i rekao bih rednoj diskriminaciji ovako tihoj diskriminaciji pa kada netko ode kako kaže Mile Horvat u mirovinu da se zamjene sa nekim koji je druge nacionalnosti. Međutim ja znam na sudu u Karlovcu i na sudu u Slavonskom Brodu je bio natječaj za pravnika suca, predstavnika Srpske nacionalne manjine i znate tko je primljen? Pa onaj tko ga je jedan od čelnika iz vaše stranke ili Srpskog nacionalnog vijeća predložio. Ovaj drugi je bio jako ljut u Slavonskom Brodu, meni se žalio, ja sam pisao ali prošao je tako kako je prošao. Prema tome ima tu i drugih stvari. Što se tiče programskog karaktera HTV-a ja bi baš volio kada bi načelnik Općine Borovo Selo zovnuo Uvodića i rekao ja bih Lijepom našom u Borovom Selu, bio bi presretan. A jeli poziv ikada stigao? To mi recite, možda vi znate vi ste iz tog kraja. I nije točno da u emisijama Lijepom našom nema nijednog elementa koji bi govorio o Srpskoj nacionalnoj manjini i njihovim kulturnim vrednotama. Naime, u Garčinu pred 4 tisuće gledatelja od kojih je možda aj neću sada brojiti krvna zrnca bilo nešto i Srba, je bilo Kulturno umjetničko društvo Lovor iz Trnjana koje njeguje srpske folklorne tradicije i nastupilo je najnormalnije u emisiji Lijepoj našoj.
Hvala. Odgovor Dragan Crnogorac.
Dobro evo ja bi vam se zahvalio na prilici ali ja znam u konkretnom slučaju gospodin Horvat je mislio na emisiju koja je snimana u Belom Manastiru. Što se tiče Borova ili drugih jedinica lokalne samouprave pa nije to ajmo reći da to nije zadatak jedinica lokalne samouprave ali je sigurno zadatak HRT-a. On pitanje je možda ne bi mogao ni da dođe do Branka Uvodića i pitanje da li bi mu on htio odgovoriti. Možda bi mi odgovorio, ja se slažem, možda i nije pokušao. Ali je obaveza HRT-a, to je javni sadržaj, javni interes da te stvari involvira. Što se tiče suda u Karlovcu ja bih voleo da je više takvih primera. Ali ja, evo čuo sam sad za taj i nisam čuo za ni jedan drugi više primer zapošljavanja. Što se tiče broja stanovnika tu bih vam stvarno zahvalio na replici. Ja sam replicirao na taj način izuzetno zbog problematike stambenog zbrinjavanja, znači vraćanja ljudi u svoje domove kao što vi kažete. Dakle, bivših nositelja stanarskog prava ili ljudi obnove kuća, dakle koji su imali. Iako u tom periodu, dakle se radilo na tom poslu i broj ljudi se, hajmo reći, pravili su uvjete da se oni vrate. Mi i bez obzira na to jer ipak govore statistike da oko 130 hiljada Srba se vratilo u Hrvatsku. Mi na žalost nemamo povećanu brojku bez obzira na ukupan broj stanovništva koji ovo, hajde da kažemo ekvivalentno prikazuju da je ukupan broj stanovništva smanjen. Mi smo očekivali da imamo barem isti broj stanovnika ako ne i nešto malo veći, jer znamo da iz Republike Hrvatske na žalost građani odlaze zbog teških uvjeta života, zbog nemogućnosti pogotovo mladi koji pronalaze u nekim drugim zemljama, na žalost je to tako i to moramo i to u stvari priznajemo svi ali na žalost to nam je svakodnevnica. Dakle, ovo pitanje broja stanovnika je prije svega postavljeno na osnovu pitanja stambenog zbrinjavanja koje ovde niko danas je ili je jako malo govorio o tome na žalost.
Hvala. Josip Borić, izvolite.
Hvala lijepo potpredsjedniče. Pa kolega Crnogorac, spominjali ste i članak 8. Ustavnog zakona o nacionalnim manjinama. Ja ću ga pročitati. Odredbe ovog Ustavnog zakona i odredbe posebnih zakona kojima se uređuju prava i slobode pripadnika nacionalnih manjina moraju se tumačiti i primjenjivati sa svrhom poštivanja pripadnika nacionalnih manjina Hrvatskog naroda, razvijanja, razumijevanja, solidarnosti, snošljivosti i dijaloga među njima. Mi već godinu i više dana uporno tražimo od vodećih političara ove države da ga protumače, da ga protumače onako kako piše. Rekla je kolegica iz SDP-a ne parcijalno provoditi zakon, ne parcijalno. Zašto bi onda postotak nekoj lokalnoj samoupravi bio važniji od članka 8. tog istog zakona. Ministar uprave to ne želi protumačiti, ne želi premijer, ne želi Predsjednik Republike. Je li sve ono što se onako nepripremljeno preko noći, iza ponoći desilo u Vukovaru, a upozoravalo se na to puno i prije kad se već načulo da će se to nešto raditi doprinijelo razumijevanju, solidarnosti, snošljivosti i dijalogu među svima. Jesmo li mi danas pametniji nakon nekoliko mjeseci i nakon tih događaja? Je li to doprinijelo tomu? Pa svima je jasno da nije. Pa zašto se onda dešava taj kapric ili inat? Zbog čega se to u inat nekome provodi kad je u svim drugim mjestima u lokalnim samoupravama to funkcioniralo, to je postignuto. Ali u Vukovaru nije i očito neće. Pa zbog čega se ovaj zakon onda provodi parcijalno onako kako to paše aktualnoj većini. To je problem. Pa evo, nedavno svjedočimo da i građanin srpske nacionalnosti skida tu istu ploču. I njemu je počela smetati, dovela je i njegovu sigurnost, možda i neka njegova prava u pitanje. Pa zbog čega se onda inzistira na neprovođenju članka 8. ali se inzistira na provođenju nekog drugog članka koji paše nekakvoj onda hajmo reći ili nacionalnoj manjini ili Vladi, a ministar nam ni danas ne želi objasniti što znači ovaj članak.
Hvala. Odgovor, izvolite kolega Crnogorac.
Ja uvažavam vaš politički stav da vi tumačite zakon na ovakav način kao možda što i kolege u vašoj stranci ili u klubu zastupnika. Ali ja to tako ne doživljavam. Ja duh članka 8. ne vidim da bi on nešto sprečavao, nego da bi on poboljšavao, odnosno da bi napravio pozitivnu na neki način diskriminaciju. Hajde da kažem ja sam govorio o onom vremenu kada smo mijenjali statut 2009. Dakle, mi smo upravo zajedno sa drugim, dakle političkim predstavnicima ocijenili da je, evo na neki način bez obzira što nisu, što jedan od uvjeta nije ispunjen mi smo rekli evo da je vreme da se uvažava i tradicija i snošljivost između Srba i Hrvata da je na dovoljnoj razini, da bi se to moglo uvesti. Dakle, to mi tako doživljavamo. Što se tiče primera koji ste vi iznosili razbijanja tabli. Pa ja sam iznio primer da pojedini Hrvati kažu isto da to tako treba da bude. U Vukovaru ja sam jednom ušao u tu polemiku sa kolegom Mesićem. On je rekao da u Vukovaru normalno postoje u zaštićenom kulturnom jezgru grada natpisi samo na ćirilici. Ako danas odete u Muzej grada Vukovara koji je nedavno otvoren stalni postav vidjet ćete da je u tradiciji u Vukovaru bilo uvek dvojezičnih natpisa. Dakle, to stoji sad i u muzeju grada Vukovara. Dakle, evo to su neke ja znam da vi prizivate ovaj moment da se to ne radi da tako kažem, ali ja ću vam reći još jednu stvar. Mi zakone provodimo ali smo sretni što ga imamo i želimo, odnosno očekujemo ne samo od sadašnje, trenutne vlasti, nego i od bilo koje druge vlasti da zakon provede. Jer ako je zakon donesen onda se treba provoditi, a ako se ne provodi onda ne možemo da pričamo čak hajmo reći u jednom delu ni o pravnoj državi. Mislim da je ovo pitanje koje političari stvarno trebaju da ostave, jer da kažem tenzije su narasle poslije objavljivanja rezultata popisa stanovništva. I mi smo već u drugom mesecu imali proteste od nekih [[Upadica Batinić: Vrijeme.]] koji su učestvovali, na žalost i neke političke grupacije.
Hvala. I za završnu riječ javio se ministar Arsen Bauk. Izvolite ministre.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Dakle, mi smo u Izvješću o provođenju Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina za 2012. godinu bitnije naglasili dvije stvari s kojima nismo zadovoljni, odnosno koje nismo uspjeli u 2012. godini, a na žalost u dobrom dijelu ni u 2013. godini popraviti. Jedna je udio pripadnika nacionalne manjine u tijelima državne uprave i u javnim službama obzirom da je na snazi zabrana, Odluka o zabrani zapošljavanja iz 2009. godine uz određene izuzetke koje isto ta odluka prihvaća. U 2012. godini u sustav državne uprave primljeno je oko 800 službenika od čega se više od 600 odnosi na Ministarstvo unutarnjih poslova zbog schengenskog režima kao međunarodno preuzetu obavezu, a u 2013. godini taj broj je negdje oko 600, također 370 i nešto u Ministarstvu unutarnjih poslova. Dakle, ukupno inače od preuzimanja vlasti do danas u državnoj upravi je negdje oko 1500 službenika manje, znači izašlo iz sustava negdje 3000 uz ovih 1000 i nešto u dvije godine što je primljeno. To je broj. Pa da su svi koji su primljeni pripadnici nacionalnih manjina taj postotak se nije mogao previše popraviti. A također, činjenica je i da je najveći dio zaposlenih u državnim tijelima u Gradu Zagrebu. Prema tome i taj teritorijalni dio kad se uzme u obzir onda se, jer u Gradu Zagrebu ispod prosječan broj pripadnika nacionalnih manjina živi pa onda samim time i mogućnost zapošljavanja je na taj način manja i u okolici Zagreba u pravilu. Prema tome, to je jedna stvar na koju smo evo skrenuli pozornost i svjesni smo da tu treba i ima prostor za popravak. Drugi se tiče uporabe jezika i pisma nacionalnih manjina. I netko je ustvari rekao, a to sam i ja govorio u javnim nastupima, da u RH još nema nijednog dvojezičnog odnosno dvopismenog prometnog znaka. Ne samo u ovim jedinicama lokalne samouprave gdje to bi recimo bilo malo problematičnije nego i u ovim drugim jedinicama lokalne samouprave gdje pripadnika srpske manjine živi preko 90%. To su dvije stvari koje moramo popraviti u ovim godinama. Što se tiče teme koja je opet okupirala popodnevni dio rasprave svoj stav o članku 8. je u primjeni Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina. Vlada Republike Hrvatske je detaljno obrazložila u mišljenju temeljem prijedloga zaključka koji je 50 i nešto zastupnika Hrvatskog sabora uputilo Saboru na raspravu i ja apeliram na predsjedništvo i na predsjednika Hrvatskog sabora da tu točku stavi što prije na dnevni red pa da onda o tome raspravljamo. I onda bi mogli o tome sučeliti argumente. Tako da ipak ta tema ne zasjeni ono što je bilo u 2012. godini i ne zasjeni druge probleme. Činjenica je da je pitanje ćirilice u Vukovaru u jednome trenutku postalo glavno političko pitanje ne samo za provođenje manjinskih prava nego sveukupno političko pitanje i zato je dobro da evo barem u jutarnjem dijelu rasprave ono nije dominiralo Izvješćem o provođenju Zakona o nacionalnim manjinama kao što bi bilo logično da se kad bude Izvješće za 2013. godinu ako to prije ne raspravimo da onda tome posvetimo malo veću pozornost. U lokalne političke utakmice ne bih htio ulaziti, odnosno htio bih ulaziti što je manje potrebno. Pa evo tu ću se zadržati sa svojim završnim izlaganjem. Zahvaljujem svima koji su sudjelovali u raspravi.
Hvala i vama ministre. Imamo 3 replike. Josip Đakić, izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa gospodine ministre da, stiglo je mišljenje Vlade RH o vjerodostojnom tumačenju članka 8. Ustavnoga zakona o pravima nacionalnih manjina. I mi smo željeli to staviti na Odbor ratne veterane kao zainteresirano tijelo da raspravimo o tome, vaš gradonačelnik član SDP-a dva puta na dvije sjednice skinuo je elegantno sa svojom većinom mogućnost da raspravljamo, da u dijalogu raspravimo i o mišljenju Vlade i o prijedlogu zastupnika kako bi u Hrvatski sabor došlo izdefiniran stav i mišljenje sviju nas. Jednako tako smo stalno spominjali pijetet prema Vukovaru koji je zaboravljen. U cijeloj ovoj priči zapravo ne postoji. Pijetet i razum. Razum prema žrtvi, razum prema stradanju, razum prema genocidu, kulturocidu, ekocidu pa sve je tamo učinjeno, razum prema svima onima koji još danas pate. Kao što u Auschwitzu nema izvođenja njemačke himne tako i u Vukovaru bar dok žrtve ne dožive svoju satisfakciju, dok se ne nađu i otkriju i zločinci budu kažnjeni ne bi trebalo biti ničeg drugog.
Hvala. Odgovor, izvolite ministre.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Dakle, uvaženi zastupniče iako se u većem dijelu zahtjeva 50 i nešto zastupnika Hrvatskog sabora ne slažem mislim da bi bilo dobro da se o tome povede rasprava u Hrvatskom saboru i da Sabor zaključi da Vlada nije pogriješila. To bih ja osobno volio jer bi time podebljali argumentaciju Vladine odluke o ukidanju nekih članaka Statuta grada Vukovara pred Ustavnim sudom. A onaj koji će u konačnici ocijeniti to, dakle taj statut i odredbe o kojim govorimo, je Ustavni sud. Što se tiče taktičkog postupanja članova vladajuće koalicije na odboru naravno bilo bi neprimjereno da ministar komentira postupanje zastupnika, ja jedino mogu reći što bih ja napravio da sam na njihovom mjestu bio, to mogu reći to nije neprimjereno. Ja bih to raspravio i s većinom ne bih izglasao te zaključke. Međutim, volio bih da je i matični odbor o tome nešto rekao to bi bio Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina jer mišljenje koje je Vlada dala se u mnogočemu poziva na dokumente koje su donijele Vlade RH u različitom stranačkom sastavu uključujući i Ustavni zakon o pravima nacionalnih manjina i članak 8. jer je hrvatski narod u članak 8. Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina ušao kao amandman zastupnice Jadranke Kosor 2002. godine koja je vrlo dobro obrazložila zašto smatra da to treba tamo pisati. A između ostalog, obrazložila je zbog postupanja pripadnika nacionalnih manjina tamo kad oni čine većinu jer je bilo zabilježeno slučajeva da se recimo u nekim od tih općina nije intonirala Hrvatska himna. To je moje tumačenje članka osam ali bit će rasprava pa vjerujem da ćemo o tome moć se dodatno informirati. Hvala.
Branko Vukšić izvolite.
Uvaženi ministre Bauk, vi ste sad u problemu jer ste nam rekli ono što mi tražimo i vi se s time slažete još od grčih polisa pa sve do Milanovića, poslije Milanovića ne, demokracija je vladavina razgovora, ovdje se niječe bilo kakav razgovor, ovdje slušamo njegove monologe i svaka čast vama koji ste rekli ajmo to fino sučeliti, raspraviti, porazgovarati o tome ionako većina ima svoje glasove i većina će dići ruke tako da je sasvim pohvalno ovo što ste i na način koji ste popratili sjednicu. Iz tek samo jedna napomena gospodinu Đakiću, pa normalno da se u Auschwitzu neće svirati u Poljskoj Njemački film, Auschwitz nije u Njemačkoj.
Odgovor izvolite ministre.
Zahvaljujem gospodine zastupniče na pohvali. Čak ono neću pozvati na suzdržanost u pohvalama, tko zna kako se to može shvatiti, ovaj. Dakle ovo je tema koja je barem sam ja naivno mislio tamo negdje od 2008., 9., 10. kada je a ustvari od onda Kristus se rodio Ive Sanadera 2004.za koju sam mislio da smo recimo tu stranicu naše povijesti zatvorili a da smo je onda zaključali kad je general Gotovina na trgu rekao, okrenimo se budućnosti. To sam tada naivno mislio, međutim očito je da postoje trenuci kada se iz dnevno političkih razloga ta tema može opet aktualizirati pa onda ajmo je još jednom raspraviti, još jednom zatvoriti i po mogućnosti još jednom zaključati da nas ne opterećuje da nas ta prošlost ne opterećuje u budućnosti. Hvala.
Hvala. Davorin Mlakar replika. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Gospodine ministre razmišljao sam da li da se javim ili ne uopće u ovoj temi ali moram reći da ste me isprovocirali nekim svojim nastupima, čini mi se da je ovo prevažna tema da bi se ironično govorilo o tome tko je kada, u kojem trenutku i kojom većinom glasova donosio koju odluku. To što vi vjerujete ili želite vjerovati da je neka tema prestala biti atraktivnom ili potrebnom u današnje vrijeme to je naravno vaše pravo kao što je vaše pravo i da predlažete da točka 64.dnevnog reda dođe sutra na dnevni red ali bojim da se u tom nećete uspjeti. Međutim, rekli ste i nešto tumačili ste nam članak 8 ali taj članak 8 za koji vi imate neke argumente tako kao što ste ga obrazložili, tako to vi možete razumjeti, ali to tako u Ustavnom zakonu ne piše. Mi govorimo o tekstovima zakona onako kako piše a koji su motivi bili da pojedina norma uđe u zakon to je drugo pitanje i time ne odgovarate na ono što smo mi cijelo vrijeme govorili a to je da se Ustavni zakon o pravima manjina treba u svojoj cijelosti primjenjivati. Međutim, vi ste rekli još nešto da su vas čini mi se da je negdje konstatirano da se prometni znakovi nisu davali dvojezično na području RH, tako je nekako išla vaša izjava. Mislim da niste u pravu. Jer je cijela Istra u potpunosti čini mi se one lokalitete vezane i uz autoceste i uz sve ostalo stavila dvojezično a s druge strane prometne znakove ne vidim kako biste mogli iskazati dvojezičnost. Pitam se kako bi izgledala zabrana parkiranja na dva jezika i da li je to stvarno neki trend kojem trebamo težiti u današnje vrijeme. Evo hvala.
Hvala. Odgovor izvolite ministre.
Zahvaljujem. Gospodine zastupniče, dobro ste primijetili. Ja sam najprije rekao dvojezično onda sam se ja sjetio tih znakova u Istri pa sam se ispravio i rekao dvopismeno. To je dakle, točno ste primijetili. Iako bih ja što se tiče naziva istarskih gradova i općina imao određenih primjedbi i smatram da je neprirodno da se grad Pula na hrvatski zove Pula-Pola, na hrvatski se zove Pula, na talijanski Pola i to tako u normalnoj zemlji treba i pisati. Ne, ne. Na hrvatskom jeziku se zove Pula-Pola, tako piše u Zakonu o područjima gradova, općina i županija i većina naselja na koje se to odnosi, dakle, na to je kada bi išli striktno gledat, trebalo bi u Zagrebu kada ide avion za Pulu, da ide za Pulu-Polu a onda bi tamo trebalo staviti još jedan slež pa napisat na talijanskom ali nema veze to je sad malo sam već išao sam malo u detalje. Što se tiče tumačenja članka 8.odnosno primjene članka 8.dakle piše da se zakon treba tumačiti i primjenjivati, mora, tumačiti i primjenjivati sa svim onim odredbama koje inače u tom našem mišljenju prepisano iz okvirne konvencije za zaštitu ljudskih prava čini mi se da, sad nemam tu pored sebe šalabahter da to točno kažem da ne upadnem u pogrešku. Ali gledajte, dakle ne znam kako se može drugačije protumačiti da će se uvesti ravnopravna uporaba jezika i pisma tamo gdje temeljem popisa više od jedne trećine, to se ne može nikako drugačije tumačiti nego tako a kako se može primijeniti to je sada dobro pitanje, mi smo smatrali da to treba primijeniti postupno za početak samo na pločama državnih institucija i pustit da se stvore uvjeti da se dakle na jedan simboličan i na najmanji način krene sa time ili kako je na jednom sastanku u kojem sam imao prilike sudjelovati jedan zamjenik župana iz reda Srpske nacionalne manjine rekao, ne forsirati i ne odustati. To bi bila najtočnija formulacija i mislim da smo tu krenuli tim putem, ne u potpunosti nego na ovaj najmanji, naj, a imat kompromis kad vam netko kaže ne može ništa, nikada tu nema prostora za kompromis, barem ga ja ne vidim. Hvala.
Hvala i vama. Ovime zaključujem raspravu. Glasovat ćemo naknadno.
Sljedeće je Izvješće o provođenju Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina i o utrošku sredstava osiguranih u Državnom proračunu Republike Hrvatske za 2012. godinu za potrebe nacionalnih manjina. Rasprava o izvješću je zaključena. Dajem na glasovanje sljedeći zaključak: "Prihvaća se Izvješće o provođenju Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina i o utrošku sredstava osiguranih u Državnom proračunu Republike Hrvatske za 2012. godinu za potrebe nacionalnih manjina". Molim da se izjasnite tko je za predloženi zaključak? Hvala. Tko je protiv? Tko je suzdržan? Hvala lijepa. Možemo dobiti rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova, 90 glasova za i 24 suzdržana glasa prihvaćen predloženi zaključak.
Prelazimo na - Prijedlog zakona o izmjeni i dopuni Zakona o financiranju političkih aktivnosti izborne promidžbe Predlagatelj – Klub nezavisne zastupnice Jadranke Kosor i zastupnika HGS-a, prvo čitanje, P.Z. br. 409 Predlagatelj zakona je Klub nezavisne zastupnice Jadranke Kosor i zastupnika HGS-a. Prijedlog akta primili ste u pretince. Vlada RH dostavila je mišljenje. Kod donošenja ovog zakona primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na prvo čitanje zakona. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav. Izvješća ste primili. U ime predlagatelja, gospođa Kosor. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani gospodine potpredsjedniče. Bit ću vrlo kratka jer je prijedlog izmjene i dopune ovoga zakona za koji naravno znam da neće biti prihvaćen, ali svejedno. Mislim da je poruka koja bi se poslala iz Sabora, odnosno iz sabornice kad bi se prihvatile izmjene i dopune ovoga zakona bila dobra i bila prihvatljiva, pogotovo u vremenima kad smo evo pred rebalansom proračuna tek što smo ga donijeli, dakle imamo ozbiljne probleme sa državnim proračunom, naravno posebno sa rashodima državnoga proračuna. Međutim, ovaj prijedlog je pred vama zbog činjenice što smatram da zakon uvijek i u svakom trenutku treba pokušavati prilagođavati stvarnome životu, pokušavati uočavati nedostatke i naravno pogotovo kad se radi o financiranju izborne promidžbe političkih aktivnosti, dakle kad se radi o financiranju političkih stranaka. Jer sve se mijenja samo evo, financiranje političkih stranaka, onih koji imaju zastupnike ili vijećnike na državnoj ili na lokalnoj razini se uglavnom ne mijenja. Dakle, što je glavno u ovoj izmjeni i dopuni zakona? Kriterij. Dakle temeljni kriterij po kojem se strankama, parlamentarnim strankama, dakle strankama koje osvoje zastupnička mjesta u Hrvatskome saboru, ali jednako tako vijećnička u gradovima, županijama i općinama, dodjeljuju sredstva iz proračuna, dakle državnog ili lokalnih, najvažniji temeljni kriterij jest broj zastupnika, odnosno broj vijećnika. I to je kriterij prema kojem se na početku mandata odlučuje o količini novca poreznih obveznika kad govorimo evo o Parlamentu, zadržat ću se na tome tako da neprekidno ne spominjem i lokalnu razinu. Dakle, temeljni kriterij je broj zastupnika. Oni koji osvoje više, dobivaju iz državnog proračuna više, oni koji osvoje manje, dobivaju manje. Moje mišljenje je da taj temeljni kriterij treba protezati od početka mandata do kraja mandata. Dakle, ako je kriterij broj zastupnika i zastupnica jer podsjećam da za zastupnice političke stranke dobivaju 10% više. Dakle, ako je to temeljni kriterij, onda ga treba protezati u svakom trenutku mandata. Dakle, ako se broj zastupnica i zastupnika u nekom klubu, nekoj političkoj stranci smanji, moj prijedlog je da se smanje i sredstva iz državnoga proračuna i tako redom, dakle na lokalnoj razini koja se dodjeljuje toj stranci jer je to novac poreznih obveznika i ponavljam, ako je kriterij broj mandata, broj zastupnika i zastupnica onda on mora vrijediti u svakom trenutku. Dakle, tamo gdje se smanjuje, treba smanjivati i sredstva. Moj prijedlog nije da se, odnosno naš prijedlog nije da se ta sredstva onda daju onom zastupniku ili zastupnici koji bi bio, koji bi otišao iz stranke i iz kluba ili koji bi bio izbačen iz stranke i kluba, nego da se ta sredstva vraćaju u državni proračun. U trenutku kad imamo ovako tešku situaciju, mislim da bi to bilo i logično i pošteno. Dakle, vratiti u proračun pa neka Ministarstvo financija rasporedi ta sredstva tamo gdje je najhitnije. Jer ako uzmete da se po pojedinom zastupniku i zastupnici kad govorimo o Parlamentu godišnje dobije nešto manje od 350 tisuća kuna, onda za cijeli mandat, naravno možete izračunati koliko je to. To su sredstva koja nisu beznačajna. Svaka lipa i svaka kuna državnoga proračuna jest velika kao kuća i svaka ta lipa i svaka ta kuna mora se upotrijebiti na pravi način. Dakle, ponavljam, moj prijedlog nije za tim da se zastupnicima koji odu ili koji budu izbačeni iz stranaka u nastavku mandata taj novac dodjeljuje, nego da se vrati u državni proračun. Jednako tako upozoravam na činjenicu koja podupire ovu tezu. Zastupnik i na to obratite posebno pozornost, to ni ja nisam prije vidjela dok nisam počela pozornije čitati odredbe ovoga zakona. Zastupnika koji je izabran primjerice u Hrvatski sabor kao nezavisni zastupnik ili zastupnica dobiva na početku svoga mandata koji traje 4 godine, dobiva sredstva iz državnoga proračuna, znamo svi koliko je to, mora naravno podnositi izvješća o trošenju toga novca, itd. Ako tijekom mandata, bilo kada, nakon prvih 6 mjeseci, nakon godinu dana, dvije, taj zastupnik ili zastupnica odluči ući u neki klub ili u neku stranku, postati dio neke stranke, parlamentarne stranke, novac koji je dobio na početku mandata ostaje mu, i dalje će tijekom četiri godine dobivati on taj novac. Znači, taj novac neće pripasti stranci u koju je ušao ili ušla, nego pripada njemu. Dakle, imamo disbalans u zakonu, onaj koji je izbačen ili je otišao jer je nezadovoljan politikom vodstva stranke, taj ne dobiva ništa, onaj koji je ušao u neku stranku i podebljao klub, taj i dalje dobiva svoj novac, nije ga dužan davati stranci. Dakle ovim primjerom potkrepljujem prijedlog da se sredstva vraćaju u proračun. To je jedino pošteno, to nije stimulacija ljudima da odu, to nije stimulacija nezadovoljnima da odu, da napuste klub ili da napuste stranku jer ako odu i napuste stranku neće dobiti ništa ali će porezni obveznici dobiti nešto i to nešto moći će se naravno puno, puno korisnije upotrijebiti. Dakle, evo završno, kolegice i kolege, razmislite o ovom prijedlogu, a nastavno na taj prijedlog evo u budućnosti jer nas čeka rasprava o rebalansu državnog proračuna, predložit ću općenito smanjenje sredstava koja se izdvajaju za stranke kao što sam učinila 2010.kada sam vodila stranku, kada smo se tada odrekli 10% u teškoj situaciji koja je bila bolja nego što je ova danas kada smo se odrekli 10% i vratili u državni proračun. Mogli bismo to učiniti tako i sada jer sve se mijenja i sve se smanjuje, samo sredstva za financiranje političkih stranaka stoje i ostaju uvijek vječna. Hvala vam lijepa.
Hvala i vama. Imamo jednu repliku Damir Kajin. Izvolite.
Da, gospođo Kosor nitko sretniji od mene kada bi ovaj vaš prijedlog zakona jednostavno zaživio, ali nažalost to neće proći. Ja sam za, ali znam da nažalost neće proći. Mi koji smo van recimo to tako, tih stranačkih struktura sve financiramo samo i doista nemamo ništa. Oni koji su na vlasti, a to potvrđuju i neki recentni slučajevi od prije tjedan dana ili ne znam koliko, ne da imaju samo zaposlenike, proračune lokalne samouprave, ove financije novcima raspolažu komunalnih poduzeća, vi gospođo Kosor nemate ništa. Mjesečno trošite tisuću eura da možete funkcionirati. Ja nemam ništa, gospođa Holy nema ništa i nitko ne traži da dobije jednu kunu nego da novac ide lijepo u državni proračun. 350 tisuća kuna puta 4 ili 5 to je već neki respektabilan novac, ali znam da to neće biti moguće. Svi raspolažu novcima od udruga, od manjinskih zastupnika, od stranaka, od manjina prije smo o tome razgovarali ali nezavisni zastupnici nemaju apsolutno ništa, koliko god da su neovisni osim onih 15 tisuća 200 ili 300 kuna koliko iznosi naša plaća. I konačno, točno ste primijetili, nezavisnim zastupnicima kada odluče prijeći u neki klub ili zarotirat se sve ostaje, e pa to nije fer. I nešto bi po tom pitanju trebalo učiniti ali nažalost ostat će vama moja podrška a to nažalost neće biti dovoljno.
Hvala. Odgovor gospođa Kosor.
Meni osobno će to biti dovoljno ako budete glasali za ovaj zakon i gledat ćemo naprijed, gledat ćemo pozitivno, gledat ćemo u budućnost. Možda svane i taj dan kada će oko ovoga se postići konsenzus kao što će se sada oko ovoga postići konsenzus ali po mom mišljenju suprotnom i negativnom smjeru. Ali ste dobro primijetili, dakle mi imamo sada zastupnike u Hrvatskom saboru prvog i desetog reda. Dakle da ste išli na izbore kao nezavisni imali bi sredstva mogli bi normalno raditi, ovako nemate ništa. Međutim ovo što danas imamo jednako tako je dobar temelj i strankama odnosno čelnicima koji se žele riješiti onih koji im smetaju strankama da ih frknu van ali im novci ostaju do kraja mandata. I o tome naravno treba razmišljati.
Hvala. U ime Vlade ministar Arsen Bauk. Izvolite ministre.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Dobro ste primijetili gospođo Kosor, doći će do određenog suglasja između nas i HDZ-a što se inače rijetko događa i određenog nesuglasja između nas i vas što se u zadnje vrijeme isto tako rijetko događa, ali dobro to je sada druga stvar. Dakle, ja sam shvatio ovaj zakon koji smo čini mi se konsenzusom donijeli prije, a bio je jedan od uvjeta isto tako u pregovorima, osim onih odredbi koje je ukinuto Ustavni sud pa ćemo morati uputiti izmjenu ovoga Zakona o financiranju Ustavnom sudu i popraviti malo ove prekršajne i administrativne sankcije da se sudovi ne bave lokalnim vijećnicima koji dobiju tisuću kuna onda moraju podnijeti izvješće i onda revizija 90% posla troši na kontrolu izvješća nezavisnih vijećnika u lokalnoj samoupravi koji je ukupno možda milijun kuna dobiju, a stranke dobiju ipak puno više ili da se ne svodimo na pitanje da li jedan zastupnik koji je izabran sa nezavisne liste ujedno je vijećnik u županijskoj skupštini u gradskom vijeću mora otvoriti tri računa ili jedan. I kako će onda pravdati kada nastupa kao gradski vijećnik kada nastupa kao županijski vijećnik kada nastupa kao zastupnik. Dakle tih nekih nelogičnosti ima i mi ćemo uskoro izmjenama zakona pokušati popraviti te nelogičnosti. Što se tiče raspodjele novaca redovno godišnje financiranje i za troškove kampanje, ja tu imam drugu dilemu, a to je da li je to novac za političke stranke ili je to novac i za nezavisne. Ja ću otvoreno reći ja smatram da nezavisni vijećnici i nezavisni zastupnici ne bi trebali uopće biti financirani iz proračuna, to je moj stav vjerojatno je manjinski čak ali ja ga mogu izreći. I mislim da koliko god imali rezerve prema političkim strankama pa i danas stranke moraju se referirati na određene radnje drugih članova stranke pa prema tome tu ipak postoji jedna odgovornost i kolektivna odgovornost i politička odgovornost ne samo pojedinaca nego i njihovih stranaka pa mislim da u tom kontekstu su oni ipak uređenije organizacije nego što bi to bili određeni pojedinci koji nastupaju i naravno, dakle to je ono što se tiče zakona u cjelini. Što se tiče konkretno ovog prijedloga imamo samo jednu dilemu, dakle vi ste rekli da bi gospodin Kajin da je izabran kao nezavisni zastupnik imao mogućnost a ja kažem da gospodin Kajin da je bio nezavisni kandidat ne bi bio zastupnik tako da to možemo raspraviti. A kada je već izabran na zajedničkoj listi koalicije onda naravno, doduše ja bih naravno volio u drugome dijelu da, u drugome dijelu bi. A gle, ja mislim da ne bi. Da je 2011. godine izašao kao nezavisni kandidat sigurno ne bi prošao, evo to možemo. Možda sada bi, ali onda ne bi. Evo da se malo popravim. Također što se tiče kriterija po kojem bi se iz proračuna raspodjeljivali sredstva za političke stranke možemo govoriti o ukupnom iznosu. Ona su čini mi se određena ukupnim postotkom proračuna rashoda, pa se onda ili taj postotak može smanjiti pa će se ukupno proporcionalno smanjiti svima ili će se smanjenje rashoda u rebalansu smanjiti i ukupna osnovica, pa će se smanjiti ponovo izdaci za političke stranke. Ali je dobro da taj dio bude određen iz proračuna između ostalog i zato što na lokalnoj razini neovisno o stranačkim bojama izvršne vlasti i većine u vijećima se ponekad zaobilazi financiranje političkih stranaka gdje je u zakon stavljena i čak visoka kazna za gradonačelnike i načelnike ukoliko i pročelnike financija ukoliko ne isplaćuju sredstva temeljem sastava vijeća na lokalnoj razini. I da sada idemo konačno ono u srž. Dakle, dilema je da li će se sredstva raspodjeljivati temeljem rezultata izbora ili temeljem, bit korigirana za promjene koje se dogode između, nakon izbora u mandatu, da. Dakle, to je legitimna politička dilema za koju ja smatram da je ovakvo rješenje korektnije, a to je da se ono što su građani izabrali barem u ovome formalnom ili financijskom dijelu sankcionira sve četiri godine i tu se možemo složiti ili ne složiti a da se eventualno prelasci ili promjena stranačke strukture dakle reflektira na nekakve političke odnose, na to da li će se promijeniti većina ili manjina, da li će se promijeniti određeni odnosi u radnim tijelima, da li će netko formirati novi klub to je također politički legitimno a da ovaj dio ostane temeljem rezultata izbora. U toj dilemi Vlada RH ostaje na onome da ostaje, dakle da se ipak u prvi plan uzme volja građana izražena na izborima a naravno ja se apsolutno slažem da je cijeli klub HDZ-a izabran na listama gdje je pisalo kao nositeljica liste vaše ime. Ali to je njihova, to neka oni žive s time. Ja s time nemam problema. Zahvaljujem.
Hvala. Damir Kajin, replika.
A gospodine ministre, vi možete govoriti u svoje ime. Ja mislim da bih prošao i tada i sada i prije toga. Ali dobro, pustimo sada to. Ja nemam nikakvih rezervi do stranaka, dapače. Hrvatska tako funkcionira, tako funkcionira vjerojatno cijela zapadna Europa, tako ćemo funkcionirati i u buduće. Ali znate što je problem? Ono čime vi sada isto tako zaključujete. Gospođa Jadranka Kosor, recimo. Pa ona je nosila liste, ona je sastavljala liste, ona je krojila liste. Članovi HDZ-a ovdje u prvim redovima molili su je da dođu na te liste, zahvaljivali što su na tim listama, što im je osigurala egzistenciju i tome slično. Ali što ćemo. Sila što ono bi narod rekao boga naprosto ne moli. Ali danas kada je netko nezavisni zastupnik da se razumijemo, nitko ne očekuje. Pa znamo da neće nitko dobiti niti jednu lipu, niti tražimo. Ali zašto se to ne bi vratilo u državni proračun? Iako pazite, sve ono čime funkcioniramo, funkcioniramo sa onim što naprosto imamo u džepu. Nitko sa strane nikome nije dao niti jednu kunu. Da li smo mi sada ravnopravni? Da li nismo? O tome nekom drugom prilikom. Ja neću reći da biti u Saboru član zastupničkog nekoga kluba ili ovoga sastava nije privilegija u ovoj zemlji. Ali još jedanput ću vam reći. Sve čime funkcioniramo i raspolažemo to moramo izdvojiti iz vlastitih prihoda.
Hvala. Odgovor, izvolite ministre.
Zahvaljujem gospodine zastupniče. Dakle, i ja sam apsolutno govorio kada sam rekao, čak sam naglasio da ja mislim da ne bi bili, čini mi se. A što se tiče tih prognoza, rezultata izbora do sad sam uglavnom pogađao iako uvijek postoji mogućnost da se prvi put pogriješi. Da li bi sad bili izabrani ne znam, nisam sa time još detaljnije bavio. Što se tiče unutarnjih odnosa u političkim strankama i načinu sastavljanja lista postoje različiti kriteriji, ali oni su propisani statutima političkih stranaka. Neke stranke za sebe tvrde da su demokratičnije od drugih, neke tvrde da ove druge nisu demokratičnije. Nekad ta demokratičnost unutar stranke nema nekakve korelacije sa dobrim rezultatom izbora, nekad ima. Prema tome, neke se političke stranke u provođenju svog programa unutar sebe organiziraju kako misle da je najbolje, a sud građana će biti onaj koji će reći koliko će od njih tko dobit zastupnika i samim time i sredstava iz proračuna kada već govorimo o temi financiranja. Što se tiče statusa nezavisnih zastupnika ja ne mislim da bi, odnosno mislim da iznos koji se dobiva, a koji je jednak iznosu koji dobiju političke stranke da je neprimjereno velik po meni. Ja sam za govornicom rekao da smatram da ne bi trebao iz tog proračuna dobivati ništa, iz tog dijela. Dakle, jedan zastupnik jer politička stranka ima određene svoje obaveze zakonske koje mora napraviti. Mora imati redovno sastanke svojih tijela, mora održavati kongrese, sabore, konvencije, kako se to već zove. Mora, također ima određene statutarne obaveze dok nezavisni pojedinci to nemaju. Da li da se onda dodatno financiraju, ne znam. Ali za ove troškove bi se trebao riješiti na drugačiji način, a ne iz redovnog financiranja političkih stranaka.
Zahvaljujem. Tomislav Klarić, replika.
Uvaženi ministre, rekli ste da će se vjerovatno postići konsenzus oko ovog zakona. Pitanje postizanja konsenzusa oko ovog zakona je neupitno budući da je stvar i razuma i logike. Netko tko je ušao u ovaj Sabor ili u gradsko vijeće ili na nekakvu poziciju sa stranačke liste znači da je bio i financiran sa sredstvima te stranke i potpuno je prirodno da sredstva ostaju stranci. Isto tako je prirodno nekom tko je izašao svojim imenom i prezimenom kao nezavisna lista da zadrži taj dio sredstava jer je i sam uložio u izbore. Tako da je to po meni neupitno i samo postizanje konsenzusa je stvar razuma i zdrave logike.
Hvala. Izvolite ministre.
Zahvaljujem. Dakle, mogu se u 90% složiti sa ovim što ste rekli iako naravno kada dođem u takvu situaciju konsenzusa dva puta razmislim jesam li u pravu pa sam ovaj put zaključio da ipak jesam. Što se tiče nadoknade troškova izborne promidžbe, to je jedno, i tu se slažem da bi oni koji sudjeluju u izborima trebali dobiti nadoknadu i nezavisni i ovi stranački. Što se tiče redovnog financiranja političke aktivnosti tu smatram da ne bi i to sam evo i sada i javno rekao i iza toga stojim i dalje. Hvala.
Hvala. Jadranka Kosor, izvolite.
Hvala lijepa. Mislim ja mogu replicirati, a mogu i kao predlagateljica tako da, ali dobro replicirat ću. Gospodine ministre dirnuli ste me i iznenadili. Znači, dvojako reagiram na vaše izlaganje. Iznenadili ste me zbog činjenice da ste kazali da gospodin Kajin da je išao kao nezavisni ne bi nikako prošao. To mi je vrlo neobično s ovog političkog aspekta jer je vaša stranka bila ta koja je predložila gospodina Kajina za istarskoga župana i stajali ste žestoko uz njega. Dakle, vjerovali ste po tome da on zapravo nema nikakve šanse. To nije dobro. Dakle, to apsolutno nije dobro. Ja mislim da bi gospodin Kajin da je išao kao nezavisni pak prošao jer koliko je dobio glasova za župana toliko bi dobio glasova pretpostavljam i kao nezavisni pa bi prošao i bio bi zastupnik u Hrvatskome saboru. A dirnula me činjenica da ste evo nakon ove rasprave koja je bila pristojna cijeli dan o Ustavnom zakonu ali ipak na trenutke napeta dobili odobravanje i od nekih kolega iz oporbe koji su vam žestoko oponirali. Dakle, to je lijepo kao što rekoh postojat će ipak na kraju jedno lijepo suglasje. Međutim, vaša konstatacija da nezavisnim zastupnicima ne biste dali sredstva je dosta oprečna. Oprečna je sa Ustavom. Dakle ponavljam, mi i danas imamo zastupnike prvog i desetoga reda jer ovo je zakon među ostalim o promidžbi, o izbornoj promidžbi pa pretpostavljam da neki zastupnici koji su danas ovdje u takvoj poziciji da nemaju ništa žele isto tako izbornu promidžbu i na to imaju pravo, to je njihovo ustavno pravo. Međutim, dakako neće dobiti ni lipe. I to je taj disbalans o kojem ja govorim. Hvala.
Hvala. Odgovor, izvolite ministre.
Ovo prvo što ste rekli ja vjerujem da ću se uspjeti nositi s time da se određeni članovi Sabora u ovoj temi slažu sa mnom, a u većini drugih ne slažu. To ću vjerojatno uspjeti preživjeti. A gledajte, a prošli tjedan su me oko istog zakona kritizirali većina tih zastupnika i LGBT udruge. Doduše sa različitih stajališta, a ovdje nastupamo sa istih stajališta. Ali nema veze. Što se tiče prognoza za zastupnika Kajina ja sam govorio, možda nisam bio dovoljno precizan, vjerujem da se to iz konteksta vidjelo, o parlamentarnim izborima 2011. godine. Dakle, da je izašao kao nezavisni kandidat a bio je član IDS-a dotada i zastupnik, predstavnik kluba zastupnika i potpredsjednik stranke i sad da ne nabrajam cijelu njegovu povijest to smo imali nekoliko puta čuti da je onda izašao kao nezavisni zastupnik u trenucima kada se očekuje objektivno promjena vlasti mislim da ne bi prošao. Ali, moguće je tko zna. … [[Upadica se ne razumije.]] Pa jel' imam pravo na svoje mišljenje? Mogu izražavati.
Ministre, govorite u ime Vlade RH.
Da, dobro.
Ja sam vas dužan opomenuti, znači govorite u ime Vlade RH vezano za prijedlog zakona koji je na dnevnom redu. Nastavite.
Pa ja gospodine potpredsjedniče nisam izašao iz točke dnevnog reda, a ako mislite da bih za svaku rečenicu trebao pitati premijera što da kažem onda nek stalno on dolazi pa će onda on govoriti u ime Vlade RH. Dakle, ja ću svoje mišljenje u Saboru izgovarati dokle god to budem mogao, a kad to ne budem mogao onda više neću biti član Vlade. Prema tome, molim vas da me ne ograničavate u iznošenju svog mišljenja o temi. A da ne bih dalje provocirao raspravu samo ću još reći da je isti Ustav na snazi bio do 2004. godine kada nezavisni zastupnici ni vijećnici nisu imali pravo na financiranje iz proračuna. A što se tiče financiranja promidžbe onda ja sam se sad izjasnio da sam za to da se nadoknade troškovi promidžbe. Govorim o troškovima političkog djelovanja nezavisnih zastupnika koji ne bi trebali biti u istoj razini sa članovima stranaka. Eto, hvala.
Hvala i vama. Ja sam samo želio da se koncentriramo na temu, na zakon, da ne idemo van. A dapače da možete govoriti. I Boro Grubišić, replika. Izvolite.
Hvala lijepo. Gospodine ministre naime govorim iz, da kažem iskustva naše stranke na izborima za lokalnu samoupravu 2007. Naime, iz državne uprave i svih ostalih dobili smo tumačenje da čovjek koji je izabran sa liste HDSSB-a u županijsku skupštinu odmah nakon izbora a prije konstituiranja županijske skupštine je dakle izašao iz HDSSB-a. Dakle, HDSSB za njega 4 godine nije primao i osvojili smo 5 mandata, a primili smo naknadu za samo 4. I to uz obrazloženje da je on prije nego što je konstituirano predstavničko tijelo izašao iz HDSSB-a. Ali je bio na izborima na listi HDSSB-a. Kako sad, evo vi ste ministar uprave, je li to ispravno tumačenje ili nije?
Jeste završili?
Jesam.
E, hvala. Ministre izvolite.
Zahvaljujem. 2007. nisam siguran da su bili izbori za lokalnu samoupravu, možda 2009.? … [[Upadica se ne razumije.]] 2005., nije bilo HDSSB-a. … [[Upadica se ne razumije.]] Dobro. Dakle, čini mi se da u zakonu koji je donesen 2010. i dalje piše u trenutku konstituiranja. To bi trebalo možda popraviti da piše u trenutku proglašenja konačnih rezultata izbora pa kad sam to najavio izmjene onda ćemo vjerojatno to obuhvatiti evo tu je pomoćnik pa će to zapisati i smatram da ako je to tako pisalo i ako je tako primijenjeno da su onda točno rekli, a kako bi trebalo ali mislim da bi trebalo pisati u trenutku proglašenja Konačnih rezultata izbora pri čemu to još postoji onda dilema s koalicijskim listama i mi smo u Zakonu o lokalnim izborima motivirali stranke da prije izbora potpišu koalicijske sporazume da se točno zna na listi tko je i pripada kome i oni koji nisu to napisali sad su u problemima sa zamjenama jer mora ići prvi sljedeći jer se nisu dogovorili tko će koga mijenjati ili tko je čiji član, pa evo nadam se da ste zadovoljni odgovorom. Zahvaljujem.
Hvala. Da li izvjestitelji odbora žele uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. Molim vas gospođo Kosor morate ovdje doći kao predlagatelj, poštujmo Poslovnik ajde molim vas.
Evo odavde ću samo jednu rečenicu. Ništa ja namjerno ne radim nego sam se samo htjela zahvaliti ministru uprave koji je ako ste primijetili među rijetkima a ja zapravo ne mogu se sjetiti ni jednog primjera da ministar ostane i da iznosi stajališta Vlade na prijedlog zastupnika i to još oporbenog zastupnika i to zaista ozbiljno mislim, to je dobar primjer, to je dobra praksa. Ako bismo tako nastavili to bi zaista dovelo do toga da ovo bude ogledni i ugledni Hrvatski parlament.
Hvala. Otvaram raspravu. U ime Kluba zastupnika HDZ-a Davorin Mlakar. Izvolite kolega.
Poštovani gospodine potpredsjedniče. Sad mi ustvari potpuno jasno zašto smo mi jedini klub koji se javio raspravljati o ovoj temi. Radi se naime o tome da su svi iskoristili replike da bi se bavili tu procjenama, razgovarali smo o metafizičkim kategorijama tko bi mogao proći na izborima da je išao kao nezavisni zastupnik, tko ne bi i mislim da ste, da vodimo raspravu o zakonu u pravom smjeru mogli upozorit kolege da ovo o čem pričaju nema nikakve veze s ovim zakonom. Meni je žao da Vlada misli da gospodin Kajin ne bi uspio u izborima. Evo mi potpuno različito mislimo od njih i nisam potpuno siguran da li je ministar govorio u osobno ime ili u ime Vlade RH. Međutim, radi se o tome da smo vidjeli da je ovaj zakon dotaknuo neke pojedinačne interese pa smo tako čuli gospodina Kajina što misli o ovom zakonu. Mi smo se pripremajući za ovu raspravu željeli ukazati na nešto drugo, nešto što nije bilo predmetom rasprave a čini nam se da je dosta bitno. Bez namjere da procjenjujemo tko bi od kolega uspio u izborima da je bio na stranačkim listama, da je bio nezavisni kandidat ili da je išao samostalno u neke druge izbore a ne za Hrvatski parlament. Mi mislimo da ovaj zakon koji se de facto sastoji od jednog jedinog članka ima prigovora Poslovničkog karaktera. Prvi je što zakon sam u svojem tekstu nema uopće naznaku da kada bi se eventualno ovakav zakon i donio i prihvatio kada bi on trebao stupiti na snagu, poslovnički on inače u ovim drugim obrazloženjima ima ono što poslovnik od njega zahtjeva. Suštinu smo već čuli nekoliko puta, suština je da političke stranke koje po sadašnjem zakonu dobivaju sredstva za svoj rad u točno određenom trenutku koji je označen u članku 5.stavak 2 a to je da dobivaju sredstva za rad nakon konstituiranja parlamenta odnosno predstavničkih tijela jedinica lokalne i područne samouprave da se to pravilo treba primijeniti zbog onih ljudi koji nakon tog trenutka više nisu članovi tih stranka koje to svoje pravo ostvaruju. I to možemo reći da je čak legitiman prijedlog jer stvarno je pitanje da li bi stranka trebala dobivati sredstva prema broju svojih članova mada taj broj varira, može češće u našoj praksi, nažalost se pokazuje da pada nego što raste. Međutim, to pravilo onda ili ta medalja ima dvije strane. Ako bi se prihvatio taj način za određivanje sredstava iz kojih se financiraju političke stranke dakle osim onog prvog razloga koji je već naveden ovdje u raspravi a to je da su te političke stranke i ulagale u te kandidate koji se nalaze na njenim listama, moramo znati da je ovaj zakon ovakav posljedica hrvatskog izbornog sustava. Ako bi se dakle prihvatilo pravilo da se strankama uzimaju sredstva za one članove koji prestaju biti njihovim članovima nakon konstituiranja onda bi se mi zalagali za to da se isto tako uvede obveza da ti članovi vrate mandat strankama na čijim listama su se nalazili kada su kretali u izbore jer to su dvije neodvojive stvari. Mandat svakog zastupnika u Saboru pa i u Predstavničkom tijelu nije obvezujući, on može odustati od članstva u pojedinoj stranci i bez obzira na tu činjenicu on će zadržati puni mandat u tom trajanju od 4 godine odnosno koliko mu je vremena nakon rastanka sa strankom ostalo. Ali onda se ne može nedvosmisleno utvrditi da li je taj predstavnik stranke pobijedio dobio na izborima, osvojio mandat samo zahvaljujući svojem osobnom imenu i prezimenu ili dijeli sudbinu i onih drugih koji su iz te stranke, snagom te političke opcije i te političke stranke osvojili mandat. I zbog toga mislimo da ne bi bilo niti opravdano niti zakonito, a niti korektno da oni koji izgube članstvo u pojedinoj političkoj stranci, a na njenoj listi su osvojili mandat u predstavničkom tijelu, da stranka izgubi pravo na korištenje sredstava, istovremeno da ta osoba ne vraća toj svojoj stranci mandat koji je i zahvaljujući njoj osvojila. To je stajalište kluba HDZ-a. Mi se nećemo upuštati u nagađanja tko bi danas bio ili ne bi bio članom predstavničkog tijela da se nalazio ili nije nalazio na određenim listama, ali držimo da je ovakvo rješenje, možda ne najbolje, ali korektno s obzirom na izborni sustav kakav je trenutno na snazi u RH. Zbog toga mislimo da u tom dijelu zakon nije potrebno mijenjati. Ako bi pak razgovarali o promjenama zakona, Zakon o financiranju političkih stranaka i izborne promidžbe ima dijelova u kojem bi ga se moglo popraviti, osobito s obzirom na iskustvo sa proteklih izbora gdje znamo kakve su obveze bile postavljene političkim strankama, pa i nezavisnim kandidatima za otvaranje računa i za pravdanje svih troškova izborne promidžbe i da bi se u tom dijelu bez obzira što je ovaj zakon bio jedan od zakona koji su nas vodili u EU, da bi se taj zakon u tom dijelu mogao pojednostaviti, a bez obzira na možda jednostavnija rješenja, ostaviti dovoljnu sigurnost da neće biti, da tako kažem, malverzacija u financiranju političkih stranaka, mada bez obzira kako on bio perfektno sročen od sumnje ili od opasnosti da se može manipulirati sredstvima za izbornu promidžbu, teško da ćemo se preko noći riješiti i da će taj problem ostati možda dulje nego što bismo mi to željeli. Zbog svega toga mislimo da ako je ovo prijedlog za promjenu zakona da zbog ovog razloga zakon ne treba mijenjati. Pojedinačne slučajeve smo čuli, ali vjerujemo da su oni stvarno i na razini lokalne i područne samouprave toliko mali broj da ne može to biti osnovni razlog da se taj zakon zbog toga mijenja. Hvala vam lijepo.
Hvala i vama. Imamo jednu repliku, Josip Borić. Izvolite.
Hvala lijepo. Pa kolega Mlakar, slažem se sa vašom raspravom u potpunosti i mislim da nije dobar način na koji se krenulo govoriti o ovoj temi, a pogotovo od strane predstavnika Vlade kad je omalovažio vrijednost jednog našeg kolege, saborskog zastupnika na način da mu izriče svoju procjenu i sud s obzirom na to da je kolega Kajin već ovdje dvadesetak godina i zasigurno je pokazao i na zadnjim izborima da on ima podršku određenog broja ljudi. E sada, tu se čulo i mnogo drugih misli, a jedna od tih ide za time da smo mi, većina nas ovdje, ovdje došli sa livade. Netko nas je primjetio na livadi i mi smo došli ovdje. Mislim da iza svakog od nas valjda stoji određeni politički rad, određeni politički angažman, da stranke sa svojom hijerarhijom imaju pravo procjenjivati i odlučivati tko su ti koji smiju ili ne smiju, koji mogu ili ne mogu završiti negdje i da je to ono što bi trebalo biti temeljni cilj svakoga, a ne, evo, netko je voljom nekoga ovdje ili nekom voljom nekoga nije ovdje. Zbog toga i ovaj zakon u ovakvom prijedlogu pojavljuje se u trenutku kada pojedinac smatra da to treba biti drugačije. Do sada je nažalost bilo i drugačijih razmišljanja o istom prijedlogu zakona, ali u drugačijim situacijama. Mislim da svima nama treba biti zajednički cilj da se donose najbolje odluke, ne prilagođene pojedincima nego grupacijama, većini, hrvatskom društvu, itd., itd., a ne da se po pojedincima slažu prijedlozi zakona pa da dobivaju onda i imena.
Hvala. Odgovor, kolega Mlakar.
Hvala lijepa. Uvaženi kolega Borić, to stvarno nije više jedinstven slučaj. Mi već imamo u praksi ove Vlade više primjera kada smo zbog pojedinih interesa donosili neke od zakona da bismo regulirali trenutno stanje, bez obzira na činjenicu da to možda nije bilo najsretnije rješenje. Ja se pridružujem vama u ocjeni da je nedopustivo da Vlada bez obzira na, ako hoćete miroljubiv nastup pojedinih ministara se stavlja u poziciju da nagađa kako bi tko od saborskih zastupnika prošao u bilo kojim od izbora, bez obzira radilo se o lokalnim, parlamentarnim, predsjedničkim ili ko zna, europskim izborima koji su nam pred vratima. Mislim da ovaj, kako bih ga nazvao, olaki način za raspravu o jednom od bitnih zakona, nažalost poodmaklo je vrijeme popodnevnih sati pa parlamentarne stranke nisu pokazale velik interes, a mogle su iskoristiti ovu priliku da kažu nešto o tome kako se treba korektno financirati politički rad i kako ga se može kontrolirati. Umjesto toga mi smo se odveli u rasprave o tome tko bi procjenjivao vrijednost svakog od kandidata na mogućim izborima i kakve su njegove šanse ovisno o tome kojem klubu bi se eventualno pridružio. Mislim da na ovaj način Sabor ne smije uopće dozvoliti Vladi da se prema njemu odnosi, ali to je vapaj kao i toliko puta do sada kada smo nastojali pokazati da Vlada svojim načinom se stalno postavlja iznad Sabora.
Zahvaljujem. I završno u ime predlagatelja gospođa Kosor. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pa evo očito da bi se ova rasprava mogla raširiti u različitim smjerovima, ali dobro je da ćemo ovdje završiti. To je vrlo zanimljiva tema kako se zapravo dolazi u Sabor, kako se dolazi na liste. Pa naravno dolaze ljudi s imenom i prezimenom ali zna se tko je taj koji zadnji odlučuje i zna se tko je taj tko potpisuje i tako jest i danas i tako će vjerojatno biti i na sljedećim parlamentarnim izborima. Znači bez volje šefa stranke nitko do sada barem ja ne znam za takav slučaj nije došao na listu. Toliko o tome. Dakle ja nisam govorila pro domo sua, a nisam govorila o svom slučaju jer kada bih otvorila tu priču onda bi tu mogla ispričati jedan roman. To nije priča o mom slučaju, a i zakon ne govori o mom slučaju, zakon govori o trošenju sredstava poreznih obveznika. Ako je kriterij da stranka dobije novac iz državnoga proračuna koji treba netko zaraditi i uplatiti onda taj kriterij mora biti jednak i važeći od početka do kraja mandata. Na kraju o vraćanju mandata, mandat je koliko se ja sjećam kako piše u Ustavu neobvezujući, dakle mandat pripada zastupniku odnosno zastupnici koji je izvorno izabran. I taj mandat mu nema nitko pravo oduzeti. Da je tome tako, sada ću doći na sebe, govori moj primjer. Dakle unatoč svemu što se dogodilo ipak mi mandat nitko nije uspio uzeti niti oteti. Prema tome, zastupnik kao što znamo i Ustav tako kaže, može glasati kako hoće, može govoriti što hoće i to mu pravo nitko nikada ne može oduzeti. O tome se radi. Dakle hvala vam lijepa na raspravi, hvala lijepa na sudjelovanju i evo moj sljedeći korak bit će prijedlog da se smanje ukupno sredstva za financiranje političkih stranaka. Hvala.
Hvala i vama. Ovime zaključujem raspravu. Glasovat ćemo naknadno.
Prijedlog zakona o izmjeni i dopuni zakona o financiranju političkih aktivnosti i izborne promidžbe, prvo čitanje, P.Z. br. 409. Rasprava o prijedlogu je zaključena. U skladu sa prijedlozima radnih tijela Hrvatskog sabora dajem na glasovanje sljedeći zaključak. Ne prihvaća se Prijedlog zakona o izmjeni i dopuni Zakona o financiranju političkih aktivnosti i izborne promidžbe koji je predložio Klub zastupnika nezavisne zastupnice Jadranke Kosor i zastupnika HGS-a zbog razloga navedenih u mišljenju Vlade Republike Hrvatske i izvješćima radnih tijela. Molim da se izjasnite tko je za predloženi zaključak? Hvala lijepa. Tko je protiv? Hvala. Tko je suzdržan? Hvala. Molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova 110 glasova za, 2 glasa protiv i 2 suzdržana glasa donesen predloženi zaključak.
Prelazimo na: - Prijedlog zakona o izmjeni Zakona o obvezama i pravima državnih dužnosnika, prvo čitanje, P.Z. br. 356 Predlagatelj – Klub zastupnika Hrvatskih laburista-Stranke rada. Prijedlog akt primili ste u pretince. Kod donošenja ovog zakona primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na prvo čitanje zakona. Rasprava su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav. Izvješća ste primili na sjednici. Vlada je dostavila mišljenje. U ime predlagatelja kolega Branko Vukšić. Izvolite.
Uvaženi potpredsjedniče Hrvatskog sabora, uvažene kolegice i kolege. Ja ću pokušati čim kraće obrazložiti mada nije toliko kasno, još nije za spavanje. Prvo na samom početku zašto smo predložili ovaj zakon ili još prije kako će nas zvati nakon ovoga, zapravo samo malo još potkrijepiti vi ste populisti, vi ste demagozi, vi tepate građanima, vi tepate radnicima kao što nama tepa naš vrli premijer gospodin Zoran Milanović, dodvoravate se. Sjetite se Zakona o radu 2010.godine kako su tepali radnicima i kako su im se dodvoravali. Mi govorimo 2010.smo isto govorili, govorimo danas i dok ću se baviti politikom govorit ću isto. Prvog dana kada pogazim svoju riječ izaći ću iz politike, tako bi trebao gospodin Milanović učiniti. Ovaj zakon smo predložili, dobili ste na klupe taj zakon, zbog toga što smatramo da se državni dužnosnici trebaju solidarizirati sa građanima RH. Ponovit ću samo neke pokazatelje, činjenice neke koje su vrlo loše, ne po statistiku nego po život u RH. gotovo 400 tisuća nezaposlenih 378 tisuća nezaposlenih, brzo će biti brojka 400 tisuća nezaposlenih. Već se 6 mjeseci govori, ova Vlada govori o kresanju, a 6 godina slušamo skresat ćemo ova prava, skresat ćemo radnicima ćemo ukinuti sve ono što su imali od božićnica, dječjih darova, nema što radnicima nisu skresali. Sada donosimo Zakon o radu, zapravo većina će ga donijeti u kojem će radnici biti u još gorem položaju nego što su bili do sada. Uvodimo na neki način robovlasnički sistem u kojem će radnici trebati do 60 sati, a da ne znaju kada će raditi, pod kojim uvjetima će raditi, tko će se s njima dogovarati, naročito s radnicima onima koji rade u poduzećima sa do 20 zaposlenih. Dakle realni sektor je srezao sve što je mogao srezati. Znadete dobro koliko građana u RH je siromašno to je već 1/3, 1/3 spaja kraj s krajem, 1/3 građana nema dovoljno novca da bi osigurala egzistencijalni minimum. Znamo što je to siromaštvo i to po europskim mjerilima. Znači nismo mi taj podatak izmislili Laburisti nego on je činjenica pred kojom se zatvaraju oči i čepe se uha. I što sada su Laburisti govorili sve vrijeme Milanovićeve vlade? Oporezivati bogate, zalagali smo se za progresivno oporezivanje predlagali smo amandmane na zakone koje je predlagala Vlada RH. Zalažemo se i zalagali smo se za oporezivanje banaka. Međutim, uvijek smo nailazili na otpor ili na potpuno ignoriranje svih naših prijedloga. Najčešće kad razgovaram sa građanima RH, najviše sa građanima Zagreba kad me susreću na ulicama je jedna od najčešćih primjedbi je ona vi sa velikim plaćama, vi u Saboru koji ništa ne radite. Na žalost trpaju nas sve u isti koš, pa bi bilo vrijeme da ovdje u Hrvatskom saboru počnemo porazgovarati, napraviti jednu, mada je to netko od saborskih zastupnika odbio rekao je nećemo se bavit sobom. Itekako se trebamo baviti sobom, trebamo se baviti sobom, svojim rejtingom i ispunjavamo li obveze koje su pred nas stavili građani Republike Hrvatske ili smo kao Sabor samo smokvin list. Većina sastavlja Vladu, većina ima većinu, ruku za sve zakone osim kod promjene Ustava. Prema tome, opozicija, žamori, niti jedan prijedlog opozicije nikad do sad nije prihvaćen osim ako nije riječ o nekim interpunkcijama u zakonu. Tako da je vrijeme da ovdje u Saboru porazgovaramo o funkciji saborskog zastupnika, o imidžu Sabora i da porazgovaramo o način na koji se trebaju ponašati, odnositi saborski zastupnici prema svojim glasačima, a to nije samo. To je floskula da mi odgovaramo samo svake četiri godine ili na izborima ako su oni prijevremeni. Mi moramo saborskim zastupnicima polagati račune svaki dan. Zato su Hrvatski laburisti predložili da pošto se realni sektor odrekao svega što je mogao odreći se, zato što u realnom sektoru više od 80% svih ugovora o radu su ugovori na određeno vrijeme, zato što Vlada RH predlaže novi model zapošljavanja, a to je agencijski model zapošljavanja u kojem će radnici za stvarno biti roba i to najjeftinija moguća roba. Vlada čini sve kako bi povećala profit upravo kapitalistima. Smatramo da državni dužnosnici dobivaju prevelike plaće i da bi plaće trebalo smanjiti za 21%. To je naš prijedlog. To znači ne saborski zastupnici, nego svi državni dužnosnici. Kako dugo? Tako dugo, tu je Vlada. Kad je pregovarala sa zaposlenima u državnim službama rekla kako dugo? Tako dugo dok se ne pokaže rast BDP-a i dok manjak u državnoj blagajni ne bude ispod onog limita 3%. Mislim da moramo dijeliti sudbinu s narodom i drugo da moramo se povinovati uspjehu kojem polučujemo. Je li opozicija za to kriva? Nije, ali snosi isto tako odgovornost. Opozicija je isto tako u zakonodavnoj vlasti. Evo toliko za početak, a imat ćemo prilike još i kasnije. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Imamo dvije replike, Damir Kajin. Izvolite.
Pa evo, vrlo jednostavno. Sve plaće, osim plaće predsjednika Sabora u ovome Domu svesti na istu razinu. Nema više predsjednika klubova i 20 i toliko posto veće plaće. Nema predsjednika odbora, 20% veće plaće. Nema zamjenika, svima isto. Evo to bi bila jedan fer pristup, a onda se može smanjiti i zastupničke plaće još 10 ili 15% koliko god treba sve do onoga trenutka dok GDP jednostavno ne poraste.
Branko Vukšić, odgovor.
Uvaženi zastupniče Kajin, predložite amandman na ovaj Zakon. Bit će vam isto prihvaćen kao i naš zakon. Sasvim sigurno da, niste me dobro slušali. Mi nismo predložili samo za zastupnike Hrvatskoga Sabora. Trebamo pronaći zajedničko rješenje za sve državne dužnosnike. Prema tome, ne tiče se ovaj zakon, nismo predložili za saborske zastupnike ponavljam ponovno.
Đurđica Sumrak, replika. Izvolite.
Hvala vam lijepo. Kolega Vukšić, ne znam postoji Zakon o državnim dužnosnicima i ne znam da li se sjećate prošle godine je poslan u prvo čitanje u proceduru poseban Zakon o saborskim zastupnicima. U ovim državnim dužnosnicima uopće ne spadaju saborski zastupnici, na žalost jer su državni dužnosnici u puno povoljnijem položaju nego što smo mi saborski zastupnici. Jer državni dužnosti kad preuzimaju dužnost oni se mogu potpisati neki ugovor o povratku na svoje radno mjesto, a saborski zastupnici ne mogu. I to prvo čitanje je povučeno meni iz nejasnih, meni zaista razloga. A što se tiče plaća i realnih plaća i realnog života ja vjerujem da se svima koliko mi tu netko mislio da imamo ne znam kakve plaće živimo u realnom životu, živimo u realnom svijetu i svjesni smo i zaista svjesni da ljudi teško žive. Koliko ima beskućnika? Koliko ima umirovljenika? Koliko mladih bez posla? Pa konačno i naša djeca koja ne rade ili rade daleko od mjesta svog stanovanja, konačno i mi želimo svi dobro. I mi ćemo se složiti, zaista sa vašim prijedlogom. Ali bi voljeli da onda to što se uzme i državnim dužnosnicima i nama saborskim zastupnicima da ova Vlada konačno, konačno otvori 50 novih radnih mjesta. Konačno, evo da kaže evo to smo uzeli od vas, a ne da se to utroši na nekakva bezvezna sredstva ne znam za nove mobitele, za nove gume koje se moraju kupiti, ali i nove aute. Uopće ne znam više domjenke, čajne kuhinje od uvaženog ministra ne znam više Grčića kak' se zove [[Upadica Batinić: Hvala.]] Ali da 50 novih radnih mjesta otvorimo.
Imamo odgovor, kolega Vukšić. Izvolite.
Uvažena kolegice Sumrak evo hvala što ste podržali ideju, možemo raspravljati o ideji u ovom kao začetak jedne ideje. A prisjetimo se i brojnih ovrha. Ovo što ste rekli građani RH žive u teškim uvjetima. Svakoga dana vidimo da se iz svojih prvih nekretnina tjeraju obitelji sa malom djecom, da se tjeraju iz stanova starci. Ne možemo biti gluhi na to, ne možemo ne se solidarizirati sa onima kojima je najteže. Hoće li zbog naših manjih plaća, pitaju, biti bolje u zemlji. Neće, upravo ste vi to rekli. Ako neće vlast poduzeti poteze, ali ovo je čisto jedan čin, živimo sa tim građanima RH i kažemo evo mi ćemo se odreći toliko i toliko dijela tako dugo dok ne počne rasti BDP, dok se ne smanji dug u proračunu, dok se ne smanji vanjski dug. Znači, neke gabarite postaviti. Ali oglušivati se čitavo vrijeme na to i živjeti pod staklenim zvonom i da nas se ne tiču problemi građana to sasvim sigurno je nemoguće. A ovo što ste spominjali bahatost pojedinih ministara u Vladi, čajnih kuhinja, automobila ne samo ministara nego i župana, županica, gradonačelnika to je druga stvar. Mi i dalje živimo kao da je politička elita u Švedskoj, a građani su u Hrvatskoj. Mislim da to građani RH ne zaslužuju.
Hvala. Da li izvjestitelji odbora žele uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. U ime kluba Hrvatskih laburista Stranke rada Mladen Novak, izvolite.
Hvala lijepo uvaženi potpredsjedniče. Pa kolegice i kolege isto kao i kod prethodnog zakona vjerujem da nitko nema iluzija da će ovaj zakon naš biti prihvaćen bez obzira koliko kvalitetno argumentirali i obrazlagali a znamo i zašto. Kolega je počeo svoju raspravu s tim da ćemo dobivati etikete da smo ponovno one sve iste stare etikete koje moram priznati već dosta dugo nismo čuli, jedno vrijeme su bile ono svakodnevne ali sad već dosta dugo ne. No međutim, ja moram spomenuti u Švicarskoj je nema dugo održan jedan referendum i na tom referendumu su se građani imali pravo izjasniti pitanje referendumsko je bilo oko toga da li limitirati maksimalne plaće. Gdje god sam se kretao u Hrvatskoj nigdje nisam čuo od nijednog građanina da je smatrao da je to populizam nekih tamo u Švicarskoj. Nažalost, odnosno nije naše da cijenimo o tome što je kod njih nažalost ili što na sreću, referendum tamo nije uspio ali komentari građana nisu bili to je populizam. Kod nas nažalost ovaj potez kojim na neki način pokušavamo ishoditi, isprovocirati vladajuću većinu, odnosno one koji imaju mogućnost da donesu ovakav zakon na osjećaj solidarnosti sa građanima bojim se da ćemo još dugo, dugo ne samo zato što je to sad ova ekipa ovdje a svi ostali na drugoj strani ali još dugo, dugo ćemo mi živjeti u ovoj Hrvatskoj a da se ne pokaže solidarnost ne samo sa ove razine nego i sa onih gradskih, županijskih i općinskih razina. Pa imamo i sad nema dugo primjer koji je po mome isto bio ono baš zgražavajući da jedna županica ne vidi ništa sporno u tome da kupuje najluksuzniji auto
Kolega Novak, ja vas molim, raspravljamo o vašem prijedlogu zakona i držimo se teksta zakona.
Hvala lijepo. … [[Upadica se ne razumije.]]
U ime kluba kolegice Sumrak. Kolega Vukšić je obrazložio u ime predlagatelja. Ovo je rasprava u ime kluba, ja molim da se držimo teme. Može kolega Novak? Evo, hvala lijepa.
Je, je, u redu je. Evo hvala lijepo. Pa nastavit ću ja tamo gdje sam stao, možda sam stvarno malo se udaljio od teme ali dobro nije uopće problem. Imali smo i prije tih prijedloga u ime stranke Hrvatskih laburista gdje smo predlagali isto određeni vid solidarnosti odnosno više razumijevanja od strane vladajućih pa smo predlagali dodatne stupnjeve oporezivanja tzv. progresivno oporezivanje. Nije bilo sluha. Pa smo htjeli, predlagali smo isto što je u cilju istom kao i ovaj zakon neke više pravednosti da recimo Porezna uprava radi na neki način svoj posao pa da utvrdi odnos, proporciju između imovine i ostvarenih prihoda a prihode i ovdje govorimo o prihodima. No međutim, nije bilo sluha ni za taj dio. Više od 70% zaposlenih u Hrvatskoj nažalost prima ili prosječnu ili manju od prosječne plaće. Preko 32% građana Hrvatske spada u kategoriju socijalno ugroženih. Pa zar to nisu stvarno dovoljni podaci da se pokaže barem dobra volja, a vjerujem da svaki od nas i ne samo nas nego i svih ovih dužnosnika koji su ovdje nabrojani da će lakše to preživjeti nego ovih gotovo 400 tisuća ljudi na Burzi rada. Neće njima ništa biti lakše zbog toga ali ako ništa drugo barem će steći dojam da u ovoj državi ipak vlast ima neki osjećaj za težinu života svojih građana. Ponovit ću još jedanput nisam, ne živim u iluzijama da takvo nešto može proć jer vidjeli smo i sami kako to izgleda kad je stranačka stega kod bilo kakvog zakona bez obzira što možete u hodniku čut kolege iz iste te koalicije da razmišljaju drugačije, da iznose one stavove koji su stavovi građana u sredini u kojoj oni žive kad dođe petak, kad dođe vrijeme da se digne ruka za ovakav zakon odnosno za zakone koji oni predlažu onda se zna da stranačka stega je jedino što odlučuje. Hvala vam lijepo.
Hvala i vama. Imamo replike, Branko Vukšić izvolite.
Uvaženi kolega Novak, pa ne bih ja bio takav pesimist kad sam čuo kolegicu Sumrak koja je rekla podržat ćemo vas, evo ako ćemo imati HDZ vjerojatno će Damir Kajin će nas podržat, nezavisni će nas podržat, manjine će nas podržati, možda i vrbujemo kojeg SDP-ovca koji ima osjećaj za mjeru i koji se želi solidarizirati sa građanima RH. Ako to ne učine mislim da su zadnji put na vlasti.
Odgovor, kolega Novak.
Hvala lijepo. Pa ponovit ću kolega ono što sam rekao malo prije, stranačka stega, 81 ruka neki dan je bila dovoljna i ne treba stvarno graditi iluzije. Hvala lijepo kolegama na podršci, znam da ćemo je dobit ali nadam se, ne mogu garantirat, nadam se da ćemo je dobiti samo evo i zahvaljujem se i kolegi Kajinu koji je na neki način čak nadogradio naš prijedlog i vjerujem da će amandmanom još ga upotpuniti i da možemo očekivati da će u petak podržati ovaj naš prijedlog ali ipak sam skeptičan s obzirom na ovaj razvoj situacije u protekle dvije godine. Hvala.
Josip Borić izvolite.
Hvala lijepo. Kolega Novak, nakon ove vaše rasprave ne zna čovjek što bi rekao jer vi ste malo u Švicarskoj pa malo vamo, pa u Švedskoj itd. Problem je jer vi govorite dobit ćete etiketu populista. To se mora zaraditi, vi ste to zaradili a to se zaradi na način da predložite ovakav prijedloga zakona svjesni unaprijed da neće proć, to je populizam onda, razumijete jer da je trebao proći, vi ne biste bili u populistima i problem je u tome što toga ima previše i sjećam se 2010. i jednog recimo jednog prijedloga koji je došao iz Kluba SDP-a tada da se zdravstveni doprinos smanji sa 15 na 7% razumijete, e sad je smanjen za 2% pa je nastao rasap u zdravstvenom sustavu i to je onda bio populizam i to je legitimno za oporbu ali ja stalno ponavljam, ova država se iz oporbe ne vodi i ako će vlast poštivati ono što govori a već nam je najavljeno da će smanjiti sve dužnosničke plaće onda neke to i provede i nitko tome ne može stati na put pa ni HDZ pa ni Laburisti i ne ovisi to o nama. Ja ne znam zašto mi trebamo i nositi takav teret. Vlast vodi ovu državu i nitko protiv toga ne može biti. Problem je kad mi uđemo u tu sferu i dešava se onda ovo što se dešava da vi predlažete nešto i tko bi sada bio protiv toga ili da vas ne ismiju ili da ne ispadnete nešto drugo. A to nije posao saborskog zastupnika i svi ćemo mi dignuti onda ruku za ovo kada se o tome bude glasalo ali je vlast rekla trenutačno to nije opcija. I što sada? Imamo svi zajednički problem a to je da smo još uvijek onda mi negdje u svijetu letimo na nekakvoj visini a svi drugi su puno bolji od nas. Za mene je veća nepravda da recimo glasnogovornica Vlada ima isti koeficijent kao mi, da pomoćnik ministra ima koeficijent kao i saborski zastupnici, itd. a o tome nitko ne želi ništa reći nego vi onako nožem odrezaste 20% svima dolje i to je to. Imam malih primjedbi na ovakav zakon.
Odgovor kolega Novak, izvolite.
Hvala lijepa. Kolega Borić, moram priznat da sam ugodno iznenađen. Prvo ću vas ispraviti Švedsku nisam spominjao, vjerojatno kolega je, ja sam u Švicarskoj bio sa svojom raspravom ali nije bitno. Slažem se sa većim djelom ovoga što ste vi govorili no međutim bit svega je, iako smo mi u oporbi nije naš interes da je što gore, to bolje. I ne veselimo se tome ako su loši rezultati jer loši rezultati se odnose na sve nas i posljedice osjećaju svi. I ja vjerujem da u ovoj sabornici ne sada jer sad nas ima svega par ali kad je puna, mada teško mi se toga sjetiti, ma čak ni petkom nije baš pretjerano puno, da možda moraju čak ponekad i manipulacije s tim raditi ali svaki prijedlog koji je u cilju da se nešto poboljša bez obzira od kuda dolazi, čak sjećam se situacije kad Zakon o područjima posebne državne skrbi vezano je bilo za legalizaciju odnosno smanjenje troškova upravo onih naselja koja su bila ratom zahvaćena. Pa tad sam rekao ljudi al o.k. ako je problem u tome što prijedlog dolazi od oporbe, mi ćemo ga povući, dajte ga vi. Ali onako su ljudi, pa nisu ljudi blesavi, ljudi su na terenu svjesni da ako oni ne žele da zakon neće proći, ako je prošao, to je njihova zasluga ali tu vam nema razumijevanja, ne vi ste odmah populisti, vi ste ovakvi, vi ste onakvi, ma mislim to je žalosno što je to takav pristup, to je žalosno. Hvala.
Đurđica Sumrak, izvolite.
Hvala vam lijepa gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Pa uvaženi kolega Novak, pa sličnu repliku ću vam dati kao i kolegi koji je govorio u ime predlagatelja. Mislim činjenica je da bi oporba trebala biti korektor Vlade, to je činjenica i da bi prava Vlada koja ima neku viziju a treba imati viziju i treba imati iluziju isto jer je ponekad iz iluzija zaista se rađa i realnost jel tako? da nema onih koji sanjaju možda nikad ne bi bilo ni hrvatske države. Međutim, vratimo se mi tu u ove plaćice, vidite dobili ste termin o svom zakonu, to je još dobro, sedam sati, super je, moglo je to biti i kasnije. Tu nas iz oporbe ima 2, 4, 5, 6, 7, 8 a bome nema niti iz vladajućih. Pa naravno da kad ljudi slušaju vani, svi će vas podržati i mi ćemo vas podržati, i ponavljam, podržat ćemo ukoliko ta sredstva koja se odvoje od svih dužnosnika odu na otvaranje jedne proizvodne, ne znam, objekta gdje će se zaposliti barem 50 ljudi, evo 50. 50 koji će dobivati svoju plaću i raditi, i to bi bilo pošteno i to bi bilo realno. Ovako, znate što kažu ljudi van, ma lako je vama to govoriti, lakše se plaće u Ferrariju. U Ferrariju. Oni misle kao mi smo solidarni. Sa ljudima, evo tek tako, lako mi to pričamo kad je nama savršeno. I prošli zakon što je bio ukazuje da mi kao saborski zastupnici su tu dobivali valjda mjesečno od svojih stranaka 10, 15 tisuća kuna, pa onda uredno živimo kroz tih mjesec dana, to nije točno. Mi naprosto primamo samo svoju plaću, a svi ovdje koji smo ovdje imamo svoje ime i prezime, imamo hvala Bogu svoja zanimanja, dolazimo sa nekih radnih mjesta, imamo iza sebe i političku karijeru isto. Neko dužu, netko kraću. Eto, hvala.
Hvala. Odgovor kolega Novak, izvolite.
Hvala lijepo. Pa slažem se, slažem se ja s ovim što ste vi rekli oko toga da će vjerojatno ljudi reći lako je njima pričati kad je njima dobro, imaju dobre plaće i realno rečeno u odnosu, nažalost na prosjek ili na većinu u Hrvatskoj, na ogromnu većinu u Hrvatskoj, stvarno možemo reći da imamo dobre plaće i upravo u tom smjeru i idemo. No međutim, ako nećemo ovako predlagati, ako nećemo ovako govoriti, o čemu onda da sjedimo tu? Onda možemo biti kao i oni pa doći samo petkom. Čut' svoje mišljenje, odnosno čak ga i ne čuti, ali ja garantiram da velika većina nema ni pojma za što dižu ruke, prati se predsjedavajući koji digne ruku i to je to. Dal' bi to urodilo sa 50 radnih mjesta? Pa ja se toplo nadam da, ne znam, nismo išli u taj obrnuti pravac izračuna dal' bi bilo, dal' bi to proizvelo 50, nebitno je, u svakom slučaju. Ali znate što, ja imam dojam da bi ako ništa drugo stvorili, neki dan je kolega Baranović iz vladajuće koalicije spomenuo zašto stalno pesimizam? Ali evo, to bi bila odlična poruka, ja vjerujem da bi to kod dijela građana stvorilo neku dozu optimizma, ok, nešto se barem pokušalo, pokazali su da nas čuju, da osjećaju, da vide da je to stvarno loše. Da narod živi loše. Jer ja imam dojam kad slušam premijera da on stvarno nema dodirnih točaka s tim kako žive građani u ovoj državi u kojoj on predstavlja. Ne znam, i najbolji i najkvalitetniji prijedlozi koji su išli s ciljem zadržavanja postojećih radnih mjesta su ovdje odbačeni da bi nakon nekog vremena se vidjelo da je oporba bila u pravu, da, ne vrijedi.
Hvala. Vrijeme kolega. Prelazimo na pojedinačnu raspravu, Zlatko Tušak, izvolite.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Kolegice i kolege zastupnici, evo ima nas tu negdje manje od 10% ukupnih zastupnika u Hrvatskom saboru. No dobro, ja se ipak nadam da možda u petak neće biti strateške stege pa nas iznenade pa kod glasanja ovog zakona on se i usvoji, ali treba se nadati. Isto kao što se nadaju i građani koji su dali nama povjerenje ovdje u Saboru koji moramo donositi određene zakone, kao što su dali povjerenje i vladajućoj koaliciji da vodi ovu državu, ali rezultati koji jesu za sada, oni su samo u negativnom kontekstu na način da je i broj zaposlenih pao, na način da je i obrtnika manje u ovoj državi, a to znači da i pitanje odgovornosti prema tim ljudima treba biti na način da i primanja državni dužnosnici trebaju imati manja sve do onog trenutka dok se i određeni trendovi u ovoj zemlji ne promjene, dok ne krenu pozitivni efekti i da onda razgovaramo o nekakvom povećanju plaća. Jer Hrvatski laburisti su već u 4. mjesecu prošle godine uputili prijedlog ovog zakona, da se 21% smanje plaće svim državnim dužnosnicima, prvenstveno jer je u to vrijeme nastao udar prema građanima, došlo je do znatnog povećanja troškova i struje i plina i vode, ali došlo je i do raskidanja pojedinih kolektivnih ugovora kojima su smanjene plaće državnim službenicima, onima koji rade u javnom sektoru i onda je jasno da unutar toga naš stav je bio da i državni dužnosnici trebaju podnesti taj dio tereta i odgovornost prema tim građanima. Ovdje je bilo govora da 380 tisuća nezaposlenih je na Zavodu za zapošljavanje. Ja ovdje moram staviti podatak, reći još jedan podatak da sam gledajući 2013. godinu došao do podatka da uz ovaj broj nezaposlenih, negdje oko 97 tisuća na Zavodu za zapošljavanje je brisano iz evidencije za zapošljavanje. Znači stvarni broj je puno veći od ovih 380 tisuća nezaposlenih. Oni su brisani po raznim osnovama, to nisu one osobe koje su našle posao ili njih negdje oko 212 tisuća se zaposlilo po evidenciji, negdje oko 18 tisuća ih je otišlo u mirovinu, a ovih 97 tisuća su brisani zato što su možda izgubili nadu pa se nisu redovito prijavljivali na Zavod za zapošljavanje kojem je bila obaveza prije nego što se promijenio Zakon o posredovanju za zapošljavanje. Ovdje su kolege prije mene rekli da negdje 30% građana živi na rubu siromaštva, ali i 20% građana ove Hrvatske je u siromaštvu. To je onih 20%.
Kolega Tušak molim vas, držite se zakona o kojem raspravljamo.
Potpredsjedniče, ako u zakonu u obrazloženju zakona piše ovo o čemu ja govorim, onda se ja držim itekako zakona. A nisam kriv što niste pročitali obrazloženje i zakon pa me ispravljate. Drugi put ga pročitajte pa me vjerojatno nećete ispravljati.
Ja nisam čitao zakon iz određenih razloga, međutim znam da to nije tema. Ja sam pročitao članke koje vi predlažete.
To je tema jel to piše u zakonu.
Držite se teme zakona već uporno pratim 4 minute. 4 minute govorite o obrazloženju.
To su razlozi zašto predlažemo ovaj zakon.
Dobro, uredu je ali velim držite se prijedloga zakona ne obrazloženja.
Oprostit ćete lijepo, znači vi ćete mene ograničavati što ću ja govoriti i kako ću ja govoriti.
Moramo se držati Poslovnika kolega.
Pa ja vam govorim po Poslovniku, ja pričam o zakonu i razlozima zašto su Hrvatski laburisti uputili ovakav zakon.
Kolega Tušak, još jednom držite se izmjena zakona.
Možete mi reći opomenu, možete mi bilo što reći.
Držite se izmjena zakona molim vas. Što predlažete, držite se teme prijedloga zakona.
Držimo se teme da smo predložili ovaj zakon.
Govorite pet minuta, govorite uporno o stanju zaposlenih, nezaposlenih. Zakona ste se dotakli jednom rečenicom.
Zakon vam je jedna rečenica 21% smanjivanje plaće svih državnih dužnosnika.
Toga se držite. To vam i govorim čitavo vrijeme.
Hoćete da vam tu 10 minuta pričam tu jednu rečenicu 21% … [[Govornici govore u isto vrijeme, ne razumije se.]] da se koeficijenti državnih dužnosnika smanjuju da samo to pričam.
Kolega Tušak, držite se Poslovnika i izričem vam opomenu. Nastavite dalje.
Hvala lijepo. Možete mi i drugi puta, možete mi oduzeti riječ koliko god hoćete ali ja se držim i zakona i držim se teme oko toga zakona.
Imate riječ nastavite.
Postojale su samo dvije mogućnosti da dođe do izmjene ovog zakona, jedna je mogućnost Vlada RH određuje temeljem osnovice kakvu će imati osnovicu koja se množi sa koeficijentima. Pošto Vlada RH nije upotrijebila taj svoj dio mehanizma da je smanjila osnovicu postoji drugi mehanizam, a to je da se sukladno zakonu promijene koeficijenti svih državnih dužnosnika. I Hrvatski laburisti su na osnovu toga izračunali da je negdje primjereno 21% da se umanje plaće državnih dužnosnika i zato smo predložili i zato smatramo da je to opravdano prema svim onima građanima koji danas teško žive i da mi bi trebali biti prvi sa svojim primjerom da pokažemo da se solidariziramo sa svim onim građanima koji se nalaze u teškoj situaciji. Hvala.
Hvala i vama. Evo vidite kako je jednostavno. U ime predlagatelja kolega Vukšić. Izvolite.
Uvaženi potpredsjedniče Hrvatskog sabora, uvažene kolegice i kolege. Mislim da nas je dvanaestoro ostalo prije jel neko je sada opet otišao van. Držat ću se teme, vrlo kratko samo. Zahvaljujem se onima koji su imali živaca ostati i slušati ovo i drugo što smo htjeli s ovim zakonom. Ovim zakonom smo htjeli poslati poruku znamo da vam je teško i simbolično se želimo solidarizirati s vama i želimo dijeliti sudbinu s vama. Znači mi državni dužnosnici znamo kako je građanima RH. Znam da taj osjećaj Kukuriku koalicija nema. Postoji ona jedna anegdota sindikalnog vođe, ne znam tko je to bio mislim da je gospodin Ribić koji je rekao, kada bi se gospodin Zoran Milanović sudario na cesti sa radnikom ne bi prepoznao da je to radnik. To je socijaldemokratska Vlada. A ovo što smo u neku ruku pesimisti, morate znati da su pesimisti dobro obaviješteni optimisti, mi dobro znamo s kim imamo posla, a to je i predsjedavajući pokazao. Hvala vam lijepo.
Zahvaljujem. Ovime zaključujem raspravu. Glasovat ćemo naknadno.
Prijedlog zakona o izmjeni Zakona o obvezama i pravima državnih dužnosnika, prvo čitanje, P.Z. br. 356. Rasprava je zaključena. U skladu sa prijedlozima radnih tijela dajem na glasovanje sljedeći zaključak. Ne prihvaća se Prijedlog zakona o izmjeni Zakona o obvezama i pravima državnih dužnosnika koji je predložio Klub zastupnika Hrvatskih laburista – Stranke rada zbog razloga navedenih u mišljenju Vlade Republike Hrvatske i izvješćima radnih tijela Hrvatskog sabora. Molim da se izjasnimo tko je za predloženi zaključak? Hvala. Tko je protiv? Hvala. Tko je suzdržan? Molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova, 84 glasa za, 7 glasova protiv i 24 suzdržana glasa donesen predloženi zaključak.
Prelazimo na - Prijedlog zakona o izmjeni i dopuni Zakona o područjima i sjedištima sudova, prvo čitanje, P.Z. br. 355 Predlagatelj zastupnik Valter Boljunčić. Prijedlog akta primili ste u pretince. Kod donošenja ovog zakona primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na prvo čitanje zakona. Vlada RH dostavila je mišljenje. raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za pravosuđe, Odbor za lokalnu i područnu samoupravu. Izvješća ste primili. Nažalost predlagatelj nije sa nama. Da li odbori žele uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. U ime Kluba nezavisnih Damir Kajin. Izvolite.
Kako nas je krenulo gospodine potpredsjedniče još ćemo sami ostati nas dvoje i Tanja Vrbat najvjerojatnije i još par zastupnika. Ali dobro. Ne znam ni ja sam od kuda početi, ali što želim reći. 1.1.2011.godine ondašnja HDZ-ova vlast sjedište Trgovačkog suda iz Pazina seli u Rijeku i treba isto tako biti pošten i priznati da je HDZ-ova vlast trgovački sud nekoliko godina ranije dovela u Istru. Jasno na naše inzistiranje što više institucija, govorili smo, a tako mislim i danas više legitimiteta, više integriteta, više subjektiviteta. Prije taj sud nismo imali, govorim o Trgovačkom sudu u Pazinu. Mislim da je to bila jedna posve logična odluka. Zašto? Jer je gospodarska aktivnost Istre poglavito tada bila jedna od najvećih u RH. Razumljivo, da se razumijemo da ne bi netko slučajno mi imputirao da sam ja protiv da Trgovački sud ima da nema Rijeka. Ne daj bože da Rijeka nema, ali isto tako želim reći Istri ono što je istarsko. I to sada ova Vlada naprosto omogućuje. Što se dešava, znači tog 1.1.2011. godine. Suci u Pazinu bez obzira što dolazi do reformiranja sustava trgovačkih sudova ostaju. Sud djeluje kao što je djelovao i do sada, ali sada predsjednik je u Rijeci. Sada se to ponovo vraća. Sada će ponovo predsjednik suda biti u Pazinu. Bez obzira što nitko tada u Istri nije ostao bez posla mislim da je to tada imalo jednu poruku kao što ima i jasnu poruku i ovo što se sada predlaže da se pod navodnicima sjedište ponovo vraća u Pazin. Tko je inzistirao na reorganizaciji sudstva te 2010. godine? Rekoh da je zakon stupio na snagu koncem te godine i da je Trgovački sud izgubio svoj subjektivitet pod navodnicima 1.1.2011. To je bila Europska unija. Da to tada ili na tome EU nije inzistirala to se ne bi dogodilo. I što imamo danas na djelu? Gospodarska aktivnost jasno pada, Hrvatska gubi na tisuće radnih mjesta mjesečno. Mi danas u nadgradnji imamo tih stotinjak tisuća ljudi više zaposlenih nego devedesetih. To sve košta 15 milijardi kuna, novaca nema, sustav valja reformirati ili će se zemlja kao takva loše provesti. Sustav valja reformirati, zdravstvo i u pitanju kad je zdravstvo posrijedi i socijala i školstvo i državnu upravu i mirovinsko i policiju i samim time sudstvo. Ovim prijedlogom zakona govorim još jedanput po treći puta sjedište sudova da prijedlogom zakona i mišljenjem Vlade, sjedište suda ponovo se vraća u Pazin. Mislim da smo na dobrom putu, isto tako da se sa ministrom uprave dogovorimo da sjedište državne uprave za Rijeku, Gospić, Istru bude u Pazinu. Rekoh Trgovački sud se vraća. Turističke inspekcije uvjeren sam da će ostati u Istri. I osobno inzistiram da što je moguće više drugih institucija ostaje u Istri, a što se tiče županije ona je naprosto neupitna. No, još jedanput ću reći sustav valja reorganizirati. Neće to ići bez prijepora, ali tamo gdje se neka gospodarska aktivnost naprosto dešava te institucije trebaju naprosto služiti funkciji razvoja pojedinog kraja. Mislim da u tom dijelu treba promatrati i ovaj Trgovački sud u Pazinu i da ne bih više duljio mislim da je i zakon apsolutno korektan, ali s druge strane i mišljenje Vlade omogućit će da se to uskoro i dogodi. Jasno je da je sve ovo došlo ili da su svi ovi prijepori koji su se imali prilike slušati u Istri u proteklih nekoliko mjeseci bilo više u svrhu jednoga politikanstva. Sad će Istra izgubiti subjektivitet, iako to nikad nitko nije rekao, niti će se to dogoditi. Ali isto tako treba biti pošten i priznati da nije došlo do promjene vlasti bez obzira kakve su gospodarske okolnosti prilike bi bile neusporedivo teže. Jer je samo prošle godine u Istru investirano milijardu i 300 milijuna kuna, pardon vraćeno novaca u kapitalne investicije a 2014. biti će također investirano oko milijardu kuna proračunskog novca. I da nabrojim to je 300 milijuna za vode. Županija istarska ne daje ni lipe, 120 milijuna kuna za ceste. Županija ne daje ni lipe. 210 milijuna za Ipsilon, 75% od 600 milijuna kuna za novu Opću bolnicu ili ove godine 75% 200 milijuna. 55% od 273 milijuna kuna za škole [[Upadica Batinić: Kolega Kajin, o sudu govorimo.]] jedan brod, sanacija zdravstva 200 milijuna kuna, zgrada DORH-a to nam je najpotrebnije kad je riječ o Istri da što prije i taj sustav profunkcionira. Kaštijun 75% od 60 milijuna kuna. Znači, sve u svemu mislim da je ovaj zakonski prijedlog korektan i ono što mene posebno raduje, mišljenje Vlade koja je eto odlučila da zbog jedne gospodarske aktivnosti Istri pod navodnicima vrati ono što je njeno, a što smo izgubili na dan 1.1.2011. godine kada osim mene vjerojatno nitko nije galamio protiv jednoga takvog postupka ondašnje političke garniture.
Hvala. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Vrbat Tanja, izvolite.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče, kolegice i kolege preostali u sabornici. Da ne ponavljam riječi kolege Kajina koji je malo bio u temi, malo bio izvan teme. Mogla bih se složiti sa većinom onoga što je rekao osim sa vašom konstatacijom, ali obzirom da se radi o pojedinačnoj raspravi onda ću to reći kao tako da ovaj zakon, prijedlog zakona nipošto nije korektan obzirom da kolega Boljunčić je predložio dva prijedloga zakona. Sljedeći je na raspravi nakon ovoga, a oni spadaju u klasičan set predizbornih zakona koji su išli za lokalne izbore. Kolega Boljunčić o svojoj ozbiljnosti govori danas kada nije prisutan kao predlagatelj na samoj sjednici, kada je o njegovom prijedlogu zakona riječ. Isto tako, vjerujem da je predlagatelj dobro upoznat sa radom Vlade, sa radom ministra pravosuđa i sa novom reorganizacijom, sveobuhvatnom reorganizacijom mreže hrvatskih sudova koja je u tijeku i koja će vratiti Trgovački sud u Pazin kako smo mi kolege iz Istre i u prošlom mandatu i u ovom mandatu apelirali da je to nužno radi naših gospodarskih subjekata i svih statističkih pokazatelja koji to opravdavaju. Međutim, kolega predlagatelj ovog zakona koji je upoznat sa time, svakako je mogao ovaj prijedlog zakona i povući. Ja ga osobno smatram nepotrebnim. Hvala.
Hvala i vama. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo naknadno.
Prijedlog zakona o izmjeni i dopuni Zakona o područjima i sjedištima sudova, prvo čitanje, P.Z. br. 355. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje sljedeći zaključak: "Prvo, prihvaća se prijedlog zakona o izmjeni i dopuni Zakona o područjima i sjedištima sudova koje je predložio zastupnik Valter Boljunčić, sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja uputit će se predlagatelju radi pripreme konačnog prijedloga zakona". Molim dizanje ruke da se izjasnimo. Tko je za predloženi zaključak? Tko je protiv? Ima netko suzdržan? Molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova, 89 glasova za i 21 glasom suzdržan prihvaćen i donešen predloženi zaključak.
Prelazimo na - Prijedlog zakona o izmjeni i dopuni Zakona o područjima županija, gradova i općina u Republici Hrvatskoj. Predlagatelj zakona je zastupnik Valter Boljunčić. Prijedlog akta primili ste u pretince. Vlada Republike Hrvatske dostavila je mišljenje. Kod donošenja ovog zakona primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na prvo čitanje zakona. Raspravu je proveo Odbor za zakonodavstvo. Izvješća ste primili na sjednici. S nama nema predlagatelja. Otvaram raspravu. U ime kluba nezavisnih Damir Kajin. Izvolite kolega.
Gospodine potpredsjedniče eto ostalo nas je svega 7, da slažem se sa gospođom Tanjom toliko o ozbiljnosti predlagača kojega nema na predstavljanju ovoga zakona o izmjeni i dopuni Zakona o područjima županija, gradova i općina u Republici Hrvatskoj kao što nikoga iz kluba IDS-a nema ni kada treba predstavljati Zakon o područjima i sjedištima sudova. Ja bih za početak i sa ovog mjesta pozvao najprije župana županije Istarske jer znam da je inače čovjek zauzet. Zašto? Jer nabavlja novog … [[Govornik se ne razumije.]] psa pardon, ok da prevedemo psa 200 km dalje od Buzeta. Ja ne znam, kad bi pitao oca što on misli o tome on bi rekao to je za Vrapče, ali dobro. I njemu predlažem da prije svega predloži sazivanje Skupštine županije Istarske i da Skupština županije Istarske što je moguće da prije o tome progovori. U tom pravcu ide i mišljenje Vlade RH. Gospodo, evo vam prilike sami odlučite na Skupštini županije Istarske da li će biti sjedište skupštine u Pazinu ili će biti u Puli. I sad idem ja nekako redom. 1992. godine 60 tisuća ljudi, pardon 60 do 70 tisuća ljudi se potpisalo na peticije da sjedište bude u Puli. Tada IDS nije skupljao potpise ali smo mi to podržavali i skupljao ih je SDP ja se sjećam da sam tu peticiju ili ne znam kako bih rekao potpisao u Narodnom domu u Buzetu. 1993. na tim lokalnim izborima kada smo osvojili tada vjerojatno neponovljiv rezultat preko 70, u nekim sredinama do 80% i kad smo imali 35 vijećnika od 40 ili 41, odlučili smo da sjedište Skupštine županije Istarske bude u Pazinu. Sjedište normalno nismo mogli dirati jer je to bilo zakonom definirano. Poglavarstvo u Puli dislocirali smo u desetak odjela na način da ih je u Puli 7 ili ne znam sada točno 8, Odjel talijanske zajednice u Rijeci, Odjel za turizam u Poreču, za kulturu prije je bilo u Labinu sad je čini mi se u Novigradu, nije to sada ni bitno. I to je tako funkcioniralo ili nije funkcioniralo. Na isti način ili sličan način bila je naprosto ustrojena i državna uprava. Dio ureda bilo je locirano u gradu Pazinu bez obzira što je kotirao kao sjedište županije, a većina preostalih u gradu Puli. Istra ima sigurno problema, sjedište nije najveći problem iako ako me se osobno pita i ja ću pod navodnicima "optirati" da se tako izrazim za grad Pulu. Daleko veći problem od toga gdje će biti sjedište županije Istarske jer vidimo da te stvari funkcioniraju ili ne funkcioniraju nije to bitno je problem na primjer 12 tisuća nezaposlenih na današnji dan, Hrvatska ima 380 tisuća nezaposlenih, ja bih rekao broj zaposlenih u lokalnoj samoupravi itd. Jasno je da ovakvi prijedlozi dijele Istru, poglavito kada se to radi u predizborno vrijeme. S druge strane treba biti pošten i priznati da Pazin niti od županije Istarske sigurno ništa nije dobio, od države nešto malo. Kada kažem države onda mislim na gimnaziju koju je još otvorila pokojna ministrica Vesna Jurkić. Crkva je tamo izgradila kolegij sa svojim sredstvima i sada se u Pazinu gradi još jedna sportska dvorana. U Pazinu kao sjedištu Skupštine županije Istarske znači u onom samoupravnom djelokrugu de facto zaposleno je na broj čini mi se 8 žena i 1 portir koji ujedno obavlja i funkciju šofera. Sve ostalo gotovo 200 zaposlenika zaposleno je u gradu Puli što isto tako nije fer prema gradu Pazinu. Zato vis-a-vis i ovog mišljenja Vlade ja još jednom pozivam prije svega ljude koji su odgovorni za vođenje županije Istarske da što je moguće prije sazovu predmetnu skupštinu kako bi se vijećnici o tom pitanju mogli očitovati. Ovdje u ovome Domu, kad govorim i kad spominjem županijske vijećnike županije Istarske su na primjer gospodin Hrelja, gospođa Tanja Vrbat, gospođa Tireli, Furio Radin, ja i ne znam da li još netko. Gotovo bih se usudio reći da imamo pod navodnicima jednu malu većinu ali jasno ne možemo to mi odlučivati, to pitanje je prepušteno županijskoj skupštini i neka se što je moguće prije sazove i neka naprosto odluči o ovom mišljenju a onda neka Sabor prihvati odluku županijskih vijećnika. Ponavljam, još jedanput ću reći, to nije najveći problem Istre gdje će biti sjedište jer sve funkcionira ili ne funkcionira ni 20 godina kako je zacrtano. Problem je što 30 ljudi dnevno u Istri ostaje bez posla, 700-800 mjesečno što takoreći desetak malih tvrtki dnevno ostaje ili se gasi u Istri, drugdje u Hrvatskoj je još i gore, sve nam je rezervirano za krupni kapital, problem je opadanja bruto društvenog proizvoda, problem su krađe, bogaćenje pojedinaca, stranačko zapošljavanje ali o tome na nekim drugim mjestima i drugom prilikom. Neodgovorno je i još jedanput ću reći da predlagači ovog zakona koji su plašili građane Istre bešćutnošću, ne znam aktualne vlasti koja je prošle godine spustila Istri, vratila Istri milijardu, 300 milijuna kuna ove godine će to biti sigurno preko milijardu kuna. Neću spominjati ponovo bolnicu, Kaštnjun, vode, ceste ne znam ove četiri škole itd. zgradu DORH-a koja je evo naglašavam prioritet nad prioritetima, da konačno mogu počet raditi da imaju gdje raditi, gdje biti, znači, ponavljam Istra se plašila na taj način a sada kada su pojedinci valjda riješili svoj status i kad su se našli na nekim listama sve preko noći postaje idealno i oni koji su bili kršteni kao kileri danas više nemaju alternative.
Hvala. Pojedinačnu raspravlja Vrbat Tanja. Izvolite kolegice.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče. Evo bit ću isto tako vrlo kratka obzirom da ponavljam, nema kolege koji je predložio ovaj prijedlog zakona koji isto tako spada u obično politikantstvo i predizborni nekakav uzus. Što se tiče nekih stranaka koje vjerojatno nemaju više mašte u političkoj borbi. Točno se sjećam kada je bio ovaj prijedlog zakona predložen u Hrvatskom saboru. Ta da se u Istri razvila velika polemika oko toga, upravo između kolega iz istih stranaka odnosno gradonačelnika Pazina, gradonačelnika Pule i onda se taj prijedlog ovako malo zaboravio. Vlada je sasvim korektno rekla na skupštini županije da odluči u ime građana Istarske županije da gdje će biti sjedište, administrativno sjedište Istarske županije. Evo kako je kolega Kajin rekao, ja sam osobno članica ovog saziva skupštine, sastali smo se desetak puta nakon lokalnih izbora i nikom nije palo na pamet da to uopće stavi na sjednicu skupštine županije osim što je kolega Kajin pitao i vjerujem da će i na sljedećoj skupštini pitat a mogla bih i ja. Međutim mi smo na sjednicama skupštine županije isto tako puno puta pričali tko voli Istru, tko ne voli Istru a ja bih se ovdje usudila reći tko je ozbiljan i tko je neozbiljan, tko se koristi čak i zakonodavnom procedurom, nečim što je vrlo ozbiljna stvar, s čime se ne treba igrati a ovaj prijedlog zakona ja karakteriziram kao običnom političkom igrom i omalovažavanje ne samo građana nego Istre kao takve, to sam željela reći radi istarske javnosti jer nama nekima koji nismo u određenim strankama je prilično teško na neki način dokazivati naše istrijanstvo i ne busamo se u prsa našim istrijanstvom ali smo ponosni i borimo se legitimnim sredstvima kojim smatramo korektnima i tako ćemo i dalje. Hvala.
Hvala i vama. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo naknadno. Za danas ćemo završiti. Sutra nastavljamo sa Izvješćem o radu Državnog odvjetništva RH za 2012.godinu. Želim vam ugodan nastavak večeri a nakon toga i laku noć!
Prijedlog zakona o izmjeni i dopuni Zakona o područjima županija, gradova i općina u RH, prvo čitanje, P.Z. br. 351. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje sljedeći zaključak: "Prvo, prihvaća se prijedlog zakona o izmjeni i dopuni Zakona o područjima županija, gradova i općina u RH koji je predložio poštovani zastupnik Valter Boljunčić. Drugo, sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja uputit će se predlagatelju radi pripreme konačnog prijedloga zakona". Molim da se izjasnimo o predloženom zaključku. Tko je za? Hvala. Tko je protiv? Tko je suzdržan? Hvala. Molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova, 86 glasova za i 24 suzdržana glasa donešen predloženi zaključak. Lijepo molim kolege sve zastupnike, kad je glasovanje da ne rade kružoke u sabornici jer to zaista dekoncentrira voditi sjednicu kod glasovanja, tako da me razumiju. Poštovane kolegice i poštovani kolege zastupnici u Hrvatskom saboru, nastavljamo sa zasjedanjem u plenarnoj sjednici. Već vidim jednu ruku u zraku, poštovane kolegice Nade Turina.