Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, dobar dan, otvaram sednicu Sedmog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2006. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika konstatujem da sednici prisustvuju 94 narodna poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 78 narodnih poslanika, odnosno da nije prisutna najmanje jedna trećina narodnih poslanika, zbog čega, saglasno članu 86. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, sednicu odlažem za jedan sat.
Dame i gospodo narodni poslanici, posle jednočasovne pauze, a radi sticanja uslova za početak rada današnje sednice, po službenoj evidenciji prisutno je 140 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema utvrđeno da su u sali prisutna 93 poslanika i da postoje uslovi za današnji rad. Obaveštavam vas da je sprečen da prisustvuje sednici narodni poslanik Veroljub Stevanović. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres predloga zakona iz dnevnog reda ove sednice, prelazimo na pretres u pojedinostima. Prelazimo na 1. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O BUDžETSKOM SISTEMU (pojedinosti) Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici Rajko Baralić, Zoran Krasić, Veroljub Arsić, Vjerica Radeta, Nemanja Šarović, Goran Cvetanović, Dragoljub Stamenković, Dragan Todorović, Branislav Rankić, Petar Jojić, Sreto Perić, Paja Momčilov, Živan Vladimirović, Milovan Radovanović, Božidar Koprivica, Aleksandar Đorđević, Vitomir Plužarević, Mita Avramov, Miljko Četrović, Milorad Mirčić, Vojislav Milajić, Dragan Čolić i Nataša Jovanović, kao i amandmane Vlade. Primili ste i amandman koji je, na osnovu člana 140. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine, podneo Odbor za finansije. Primili ste izveštaj Odbora za finansije. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 140. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Istovremeno molim kolege fotoreportere, pošto počinje sednica, da omoguće da se radi. Video sam vas, ne brinite, samo da omogućimo kolegama... Naravno, i fotoreporteri i kamermani, moramo da poštujemo pravila. Jedno obaveštenje, pre nego što počnemo, želim da vas upoznam, pošto možda niste obratili pažnju, tek je sada podeljeno. Dakle, u izveštaju Odbora za finansije, broj 402673/06, od 25. septembra 2006. godine, o razmatranju Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o budžetskom sistemu, sa amandmanima, tehničkom greškom izostavljen je tekst na kraju tačke 3, koji glasi: "Predstavnik predlagača na sednici Odbora nije prihvatio amandmane navedene u tački 3". Molim vas da uvažite ovu ispravku, ako niste obratili pažnju. Sada nastavljamo rad. Po Poslovniku se javila narodni poslanik Nataša Jovanović. Izvolite, gospođice Jovanović.
Gospodine Markoviću, ne znam šta vam smetaju fotoreporteri koji se zadržavaju u sali. I ta vaša nova pravila i predlozi za izmenu i dopunu Poslovnika, na sednici koju ste navrat-nanos sazvali za sutra, takođe su nešto o čemu ćemo da raspravljamo i za šta vi lično snosite odgovornost. Biće vremena i o tome da razgovaramo. Što se tiče današnjeg toka sednice, nisam sigurna da ste dali javnosti i narodnim poslanicima pravu informaciju. Po Poslovniku, nisu ispunjeni uslovi da nastavimo da radimo i da razmatramo amandmane na Predlog zakona o budžetskom sistemu zato što Vlada Republike Srbije nije dostavila u pisanom obliku narodnim poslanicima izveštaj, odnosno mišljenje o podnetim amandmanima poslanika SRS. Ne samo to, svi su otišli. Gde su otišli? Pa, da je sreće da svi odu, znate, već danas i da... Odbijeni? Gospodine Albijaniću, šta se vama odbija danas od glave, to stvarno ne znam. Znam da amandmane koje podnose narodni poslanici SRS imaju sasvim jasnu formu, iako to vama smeta, jeste tako je, kolega, briše se, zato što Zakon o budžetskom sistemu, odnosno izmene i dopune Zakona o budžetskom sistemu ne odgovaraju građanima Srbije i onima na koje se zakon odnosi. Smatramo da te izmene ne mogu da doprinesu da se sveukupna situacija u zemlji poboljša, kako je to pokušao da nas ubedi ministar, koji je prekjuče popodne odjednom izašao, šmugnuo na ova vrata ovde i od tada se nije vratio. Dakle, nemamo izveštaj Vlade Republike Srbije o podnetim amandmanima. Prvi amandman na član 1. podneo je kolega Zoran Krasić i on će jasno kroz argumentaciju, na njemu svojstven ekspertski način, da objasni zašto mi nećemo da prihvatimo izmene i dopune Zakona o budžetskom sistemu. Potrebno nam je da znamo šta o tome misli Vlada Vojislava Koštunice. Ili možda Dinkić više neće da piše izveštaje zbog toga što se bliži 1. oktobar, pa računa, dok on napiše izveštaj Vlade o tome da li su amandmani prihvatljivi ili nisu... Vidite, on ima u skupštinskoj sali portparola, kaže – nije nijedan prihvaćen. Kako to može da zna narodni poslanik iz stranke G17, a da ne zna neko drugi? Da li znate vi iz DSS-a da li je prihvatila Koštuničina Vlada amandmane Srpske radikalne stranke? To je neozbiljno i ne možete onda da kažete da su se stekli uslovi za rad, a nisu, a smetaju vam fotoreporteri, koji nikome ne smetaju. Prema tome, dok ne dobijemo izveštaj ili dok se lično ne pojavi, što je najpoželjnije od svega, ministar, koji nijedan odgovor nije imao ni na jedno pitanje, niti kontraargument na naše argumente da ovi zakoni nisu dobri i da budžetski rebalans nije urađen za dobrobit građana Srbije, besmisleno je da nastavimo da radimo. Ovo stanje će ovako da traje dok je tu ovaj kamerman sa RTS-a, koji slika stanje u sali u ovom širokom kadru pet ili deset minuta. Posle toga, ni vas neću da vidim; možda negde oko dva sata, kada je pauza ili popodne. Koga onda da ubeđujemo da su amandmani odlični? Narod, naravno, koji to zna, a vi znate, u danu za glasanje treba malo da se razmisli i da se pritisne taster koji znači da građanima bude bolje, a ne samo da odugovlačite i da vas još jedan trzaj više, dva trzaja vuku od izbora koji su neminovni. Vi znate da je to vaš kraj i pad, zato što niste dobro radili, zato što ovi zakoni i ovakvo ponašanje ministra, a i predsednika Skupštine, govori u prilog našim argumentima da ova vlast ne radi za dobrobit građana Srbije i da je Srpska radikalna stranka jedina ozbiljna politička snaga u zemlji, koja može suštinski nabolje da menja stvari, za dobrobit svih građana Srbije.
Zahvaljujem poslaniku Nataši Jovanović. Gospođice Nataša Jovanović, reći ću vam da član 163. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije reguliše upravo hitan postupak, kakav je ovaj danas, da po hitnom postupku nije nužno mišljenje Vlade i mišljenje odbora, odnosno izveštaj odbora nije nužan za raspravljanje danas. Možemo da raspravljamo i bez toga. Zahvaljujem. Na član 1. amandman je podneo poslanik Zoran Krasić. Odbor za finansije nije prihvatio ovaj amandman. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić. Samo trenutak, obavestio bih vas da se u izveštaju Odbora za finansije Narodne skupštine Republike Srbije, broj 400-2673/06, od 25. septembra 2006. godine, kaže – pri razmatranju Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o budžetskom sistemu, sa amandmanima, potkrala se tehnička greška i na kraju tačke 3. izostavljen je tekst koji glasi: "Predstavnik predlagača na sednici Odbora nije prihvatio amandmane navedene u tački 3". Samo sam to hteo da kažem, a sada izvolite.
Polazeći od pretpostavke da je Vlada na ovaj predlog zakona dala negativno mišljenje, podsetio bih građane Republike Srbije da je, otprilike u ovo vreme, 2003. godine Srpska radikalna stranka pokrenula postupak obaranja Vlade Zorana Živkovića. To nam je tada dobro išlo. Ta vlada je već u oktobru pala sama od sebe. Evo, ovih dana upravo radimo i taj posao u drugoj etapi, odnosno obaramo DOS-ovsku vladu u Srbiji. I ova vlada će takođe da padne, bez obzira na ove gimnastike, da li će biti rebalans, da li će neko biti izabran za ministra bez izbora, i druge sporedne delatnosti i aktivnosti Vlade, poput one koja se desila juče. Juče je ministar finansija (verovatno i sada negde drži nekakvu promociju) kazao – znam da vi u Leskovcu teško živite i tamo je siromaštvo, ali glasajte za koaliciju G17 plus - Demokratska stranka, a to znači da glasate protiv Cvetanovića, a onda će vam biti mnogo bolje, jer njegov tata je s juga. Dok ovde, navodno, izlaze iz Vlade 1. oktobra. Znači, sve je dozvoljeno i sve može, samo da se prevare građani Republike Srbije. Ko bude video gospodina Dinkića, takođe i vi, gospođe, ako ga budete videle, neka mu objasni da je član 1. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o budžetskom sistemu malo promenjen u odnosu na onaj član Predloga zakona kojim ste konstituisali novo krivično delo. Takođe, ako sada sud bude primenio tu odredbu ovog zakona kojom se propisuje krivično delo, član 27. Predloga zakona, a to je novi član 74a, koji se odnosi na krivično delo nenamenskog korišćenja budžetskih sredstava, doći će do nesporazuma. Slažem se da to treba da se sankcioniše na određeni način, ali sud ovaj član neće moći kvalitetno da primeni, jer za primenu ovog člana i utvrđivanje da li postoji krivično delo neophodno je da se vrlo precizno zna šta sadrži član 2, drugi član zakona, odnosno izvornog teksta zakona. Šta ste vi sada predložili da se promeni? Između ostalog, predložili ste da se promeni i u članu 2. zakona tačka 8) koja se tiče definicije šta je aproprijacija. Ovaj član je nekoliko puta menjan do sada i ne mogu da kažem da je to bilo baš prilikom svake promene Zakona o budžetskom sistemu, ali je to činjeno. Tako, od one izvorne formulacije, koja je bila u dva reda – da aproprijacija predstavlja ovlašćenje koje daje Narodna skupština i skupštine jedinica lokalne samouprave Vladi ili izvršnom organu jedinice lokalne samouprave, da do određenog iznosa mogu da se utroše sredstva za namene koje su propisane zakonom (to je prihvatljiva definicija pojma aproprijacije) – u međuvremenu smo dobili u okviru pojma aproprijacije, pored opšte definicije, tzv. stalne aproprijacije, koja se odnosi na vraćanje duga, takođe i aproprijaciju za indirektne korisnike budžetskih sredstava, što se ubacuje sa ovim izmenama i dopunama Zakona o budžetskom sistemu. Smatram da ste morali ovu tačku da razbijete na najmanje tri-četiri alineje i da definišete sledeće: šta bi to bila neka opšta aproprijacija, ovo što se tiče Vlade i izvršnog organa; onda treba sigurno da ostane i ova stalna aproprijacija, koja se tiče izmirivanja obaveza po osnovu zajmova i slično, nemam ništa protiv toga; pa bi trebalo kao aproprijacija da se definiše i ova aproprijacija za indirektne korisnike budžetskih sredstava. Takođe, u vezi sa prethodno rečenim, moram da skrenem pažnju da tu ne postoje direktni korisnici budžetskih sredstava. Kada se kaže "ovlašćenje koje je Narodna skupština dala Vladi i izvršnom organu", samo nekakvim širim tumačenjem može da se onda podrazumeva da se to odnosi i na ostale korisnike, direktne korisnike budžetskih sredstava. Ali, to je široko tumačenje. Moram da kažem da je ova primedba takva da je moramo izneti iz prostog razloga što tada ovaj član 74a ili 74b, kako sam ga malopre citirao, a gde uvodite novo krivično delo, gubi svaki smisao. Namerno se u ovoj diskusiji o aproprijacijama nisam pozvao na one tačke koje niste menjali, a tiču se direktnih korisnika budžetskih sredstava, indirektnih korisnika budžetskih sredstava, gde je data definicija ko su oni. Videćete i sami da se u toj materiji nalazi izvesna konfuzija, zbog koje onaj član koji se odnosi na krivično delo neće moći biti primenljiv. Preći ću na centralno pitanje zbog kojeg smo podneli ovaj naš amandman. Smatram da ste imali prilike da pročitate jedno malo šire obrazloženje zašto tražimo da se briše član 1. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o budžetskom sistemu. Tu smo pokušali da iznesemo naš stav koji se odnosi na ovo što vi nazivate Nacionalni investicioni program. Smatramo da ovako nešto ne može da nađe mesto u Zakonu o budžetskom sistemu. Sva izdvajanja, svi rashodi, izdaci države za ono što je državna funkcija moraju da budu propisani materijalnim zakonom. Ako postoji obaveza da se plaća penzija, onda je ta obaveza propisana nekim zakonom, to je Zakon o penzijskom i invalidskom osiguranju. Takođe, ako je propisana obaveza neke vrste socijalne pomoći koju daje država, ona je propisana odgovarajućim materijalnim propisom. Šta je zakon o budžetu? To je tehnički propis koji sagledava sve obaveze države, evidentira ih i iskazuje na rashodnoj strani i po osnovu drugog propisa očekivane prihode iskazuje na onoj levoj strani, gde država jasno kaže – znamo da imamo obavezu, procenjujemo da je obaveza ove godine tolika i tolika i biće prikupljeno po Zakonu o porezu i slično. Kod Nacionalnog plana, ono što vi smatrate da predstavlja suštinu tog plana, radi se, u stvari, o nekim obavezama koje država mora da ispuni, za koje treba da se obezbede sredstva, ali ta obaveza mora da proistekne iz nekog materijalnog propisa. Moram da kažem, ta obaveza donekle postoji u nekim propisima; znači, sve ono što ste planirali da uložite za sređivanje škola kao obaveza postoji u odgovarajućem propisu koji reguliše obrazovanje, gde je država kao osnivač dužna da vodi računa o svojim osnovnim sredstvima, da radi poboljšanja programa, obezbeđuje nova nastavna sredstva, nova učila itd. To ne sme da bude neka nova ekonomska klasifikacija. To mora da bude ona klasifikacija koja se tiče kapitalnih projekata, sa zadatkom da se obezbede, očuvaju osnovna sredstva i sve ono što je neophodno da bi država ispunila svoju funkciju u odgovarajućoj oblasti. Tu nema neke nacionalne investicije, to su državne investicije, dakle, gde država finansira svoje funkcije. Ja sam zagovornik, takođe, dugogodišnjeg budžetskog planiranja. Stvarno zagovaram tezu da stalna sredstva za investicije treba da se planiraju. Svake godine deo budžeta mora da se izdvaja za investicije u državne funkcije, dakle, da država ispunjava svoje funkcije. Drugo su one investicije koje su pomoć privredi i ekonomiji zemlje. Malo je takvih investicija, a malo ih imate i u vašem Nacionalnom planu. One posredno postoje kroz angažovanje zaposlenih na izgradnji, na održavanju itd. Ne mogu da prihvatim sistem da država svoju državnu funkciju ispunjava tako što treba opština da se kandiduje, što neka druga institucija treba da se kandiduje. Ne treba oni da se kandiduju, nego nadležno ministarstvo za određenu oblast mora temeljno da procenjuje svoje pozicije, mogućnosti i kako da ispuni svoje obaveze koje ima po zakonu. Namerno nisam hteo da pričam o onoj ideji, ne znam da li je to najbolji primer, ovo sa kompjuterima; pa naravno, obezbedite kompjutere, ne može svako da obezbeđuje kako želi svoju kombinaciju, ali to je državna funkcija, tu je Ministarstvo obrazovanja. Kreveti za zdravstvo, to je takođe državna funkcija. Ali, nemojte da dolazite u situaciju da kažete – ova lokalna samouprava se nije javila, jer njoj ne pripada ništa. I ne treba da se javi. Onaj resor koji je nadležan za određenu oblast mora na objektivan način da sagledava stanje u svim mestima. Zašto? Država i, na prvom mestu, Vlada Republike Srbije garant je ljudskih prava. Pošto je garant ljudskih prava, ne može da se ponaša u Vlasotincu kao majka, u Leskovcu kao maćeha. U Vlasotincu može, jer mi je tata iz Vlasotinca, a u Ljigu ne može, jer tamo ima vikendicu. Pričam samo radi reda taj primer. Država je objektivna, mora da bude objektivna i ministar ne može da kaže parolu kao juče na televiziji – znam da je teško, ali glasajte za DS i G17 plus da ne prođe dr Cvetanović, a onda ću ja da vam dam. Počeli ste kao Velja; on je tako obećao, pa se izgradilo onih 25 kuća. Dakle, da li je to nenamensko korišćenje sredstava? Zašto ga ne oterate u zatvor? Prevario ga neko? Imate sve moguće sisteme interne kontrole i revizije, ali prekontrolišete sve to. Kada budemo govorili o budžetu onda ćemo da pričamo o nekim stavkama, pa da vidite, samo ušteda na jednoj strani - službena putovanja ili ovi kabineti, ovo što je izmišljeno itd. Drugo, ministre, morate da vodite računa kada dajete izjave sa ove govornice. Uvredili ste nekoliko desetina hiljada zaposlenih u državnim službama rečenicom da će oni koji imaju manje od pet godina radnog staža dobiti povećanje plate 60%, a ovi drugi mnogo manje ili neće dobiti uopšte. Ne određujete vi plate. Određuje onaj Balinovac onim zakonom koji je ovde progurao. Znate šta, ja nemam ništa protiv što ste se vi u Vladi dogovorili: kapitalne investicije - Velja, finansije i sve ovo gde su pare - vi, gde je bezbednost - ovi ovamo, ovo što je za putovanja - ovaj Vuk itd. To je vaša interna stvar. Kada sednete tamo uz kaficu, vi se dogovorite – tebi ovo brate, meni ovo burazeru itd, ali ne možete vi da doživljavate funkciju kao da vam je tata kupio to mesto, ili da se ponašate kao Deda Mraz: evo, dečice, ako budete dobri, ako u Leskovcu glasate protiv ovoga, dobićete, ja znam da ste vi siromašni, ali sada je po prvi put država dobila nešto. Nemojte tako. Meni izlazite na megdan i ja kažem, demokratski blok je lopovski blok i to su dobitnici u tranziciji, njih pet ili šest posto, a ko su gubitnici – 95% građana. Znate kako ovaj hvalospev o velikom suficitu, velikom investicionom ciklusu, velikom Nacionalnom investicionom planu uvredljivo deluje na građanina koji jedva krpi kraj sa krajem. On postavlja pitanje – gde to postoji, kažite mi gde je ta zemlja da idem tamo. Ali, imamo dosta vremena danas, znači, gledajte danas prenos, građani Republike Srbije, i posle ove sednice Vlada pada.
Reč ima ministar finansija gospodin Mlađan Dinkić.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, samo da odgovorim na neke teze koje je poslanik izneo. Naime, najveći broj projekata u okviru Nacionalnog investicionog plana finansiran je na bazi predloga ministarstava, ne po broju, nego po vrednosti. Sve ključne nacionalne saobraćajnice, sve ključne investicije u zdravstvu, uključujući i četiri klinička centra, regionalne bolnice, uključujući ovo što ste pominjali kompjutere, krevete, to nisu bili predlozi lokalnih samouprava, već predlozi resornih ministarstava. Međutim, neke projekte, ne tako velike po vrednosti, koji su od lokalnog značaja, predlagale su i lokalne samouprave, i to ne znači da one nose ključnu razvojnu ulogu. Naravno da su nacionalni projekti ključni, ali za tu opštinu ovi lokalni projekti takođe imaju važnost. Republička vlada ne može u svakom trenutku znati šta je potrebno kojoj lokalnoj samoupravi, gde nema vode, gde nema kanalizacije, to moraju da kažu same lokalne samouprave. Jer, ima 160 i nešto lokalnih samouprava, a sa druge strane, zalažemo se za princip decentralizacije u donošenju odluka. Dakle, ključne nacionalne prioritete mora donositi Vlada, i donosi ih, a za lokalne projekte svakako da bolje za neke lokalne prioritete znaju oni koji rade i žive u opštinama, u lokalnim samoupravama. Što se tiče druge primedbe, vezane za plate, vaše je mišljenje da sam uvredio sve druge zaposlene u državnoj upravi, jer sam prilikom obrazlaganja zakona o rebalansu budžeta rekao da će plate mladih koji rade u državnoj upravi do pet godina staža porasti iznad 60% u toku 2006. godine, a svih ostalih 15%. Međutim, niste imali u vidu, kada pominjete gospodina Balinovca, da će stupiti na snagu zakon koji je ova skupština izglasala. To je Zakon o platama u državnoj upravi i on stupa na snagu 1. januara 2007. godine, kada se predviđa značajno povećanje plata za sve u državnoj upravi. Želeli smo da pre tog datuma relativno popravimo položaj onih koji su najmlađi i čije su plate bile zaista jako niske, 10.000, 11.000 ili 12.000 dinara. Ovim povećanjima od preko 60 posto želeli smo da im obezbedimo solidnu startnu osnovicu za novo povećanje koje će uslediti od 1. januara 2007. godine, a po zakonu koji je izglasan ovde u junu mesecu. Naime, od 1. januara 2007. godine niko ko ima završen fakultet a radi u državnoj upravi neće imati platu nižu od 30.000 dinara. To je pravilo za sve, bez obzira na godine staža, govorim o stručnoj spremi, a raspon plata će biti daleko veći. Imaćemo mogućnost i vertikalnog i horizontalnog napredovanja u karijeri. To znači da imamo osam platnih razreda. U okviru jednog zvanja, na primer, samostalni stručni saradnik, plata može varirati do 40 posto za jedno te isto zvanje, u zavisnosti od kvaliteta konkretnog pojedinca koji obavlja posao. Svake godine se može napredovati maksimalno za po jedan platni razred, a ima ih osam. Svaki platni razred donosi pet posto povećanja plate; dakle, za osam platnih razreda u okviru jednog zvanja to je moguća teorijska razlika do 40 procenata, ali, naravno, one koji se izuzetno zalažu, bolje rade od drugih, više rade, daju veće učinke, rukovodilac može unaprediti i pre nego što stignu do osmog platnog razreda, može da ih unapredi za zvanje više, gde im automatski ide još veća plata. Mislim da smo napravili sistem kakav postoji u svim razvijenim zemljama, i on stupa na snagu od 1. januara 2007. godine. Sada nam predstoji da sličan zakon uradimo i za zdravstvo, obrazovanje i za druge javne službe, jer ovaj zakon važi za državnu upravu, tu je i pravosuđe, državna administracija. Sličan zakon o platama bi trebalo napraviti i za javne službe. U svakom slučaju, kada govorimo o ovom povećanju plata za mlade od preko 60 posto, ono se dešava ove, 2006. godine, a drugima raste 15 posto. Međutim, od 1. januara ide dodatni rast plata, po osnovu zakona koji je već izglasan u ovoj skupštini, za sve u državnoj upravi, uz odgovarajuće raspone i unapređivanje prema kvalitetu obavljenog posla.
Narodni poslanik Zoran Krasić, replika. Izvolite.
Nama je jasno da u budžetu ima para više nego blata. Znamo mi to, ali vi mene niste shvatili, gospodine ministre. Državni službenik koji ima manje od pet godina radnog staža, nalazi se u Ministarstvu unutrašnjih poslova, Ministarstvu trgovine, ministarstvu, ne mogu da kažem ministarstvu spoljnih poslova jer ga nema, u Ministarstvu za ekologiju, ovo kod Popovića, ne možete vi da određujete da se samo toj kategoriji, nezavisno od radnog mesta, organizacione jedinice, povećava, a drugima da se ne povećava. Valjda plata zaposlenih zavisi, hajde da se vratimo na ono samoupravljanje, od mesta na kome se radi, od rada i rezultata rada. Slažem se da postoji ta unutrašnja razlika, ali vi kažete – solidna startna osnovica. Pa, svi traže solidnu startnu osnovicu! Samo ludak kaže – meni ne treba solidna startna osnovica. Svako hoće solidnu startnu osnovicu, ali vi podržavate ove vaše što ste ih zaposlili. Ove što rade 30 godina kažnjavate, kao što je penzionere kažnjavao Đinđić. Kaže, nisu hteli za mene da glasaju, skidaj im penzije, neka pocrkaju svi. Ja ću da predložim rezoluciju da se nijedna engleska reč ne upotrebljava u Narodnoj skupštini, da znate. Evo, i po Skupštini počeli službenici da pričaju "okej", "oket", kao što kaže onaj Francuz. Ne može tako, ministre! Kakva su to ljudska prava, pozitivna diskriminacija u odnosu na onoga ko je stariji? Pa, taj što je stariji mu je omogućio da ima državu i da ima radno mesto. To je jedna stvar. Znamo da taj zakon kreće od 1. januara 2007. godine, ali ne može neko proizvoljno da pravi tu diskriminaciju među ljudima. To je prva stvar. Druga stvar, da li ste vi razmišljali o ovim investicijama koje Vlada daje, navodno po budžetu, lokalnim samoupravama? Da li ste razmišljali o tome da se priprema zakon o imovini lokalne samouprave? Jeste li razmišljali o tome možda? Vi iz budžeta, u skladu sa zakonom materijalne prirode koji reguliše prava i obaveze Republike Srbije, možete da planirate i plasirate sredstva, ali su uvek svojina Republike Srbije, a ne da u sledećoj etapi donosite zakon o sredstvima lokalne samouprave, pa to gde su otišla sredstva Republike, u Nišu ili u nekom drugom mestu, lokalna vlast kad se dočepa ovog zakona koji se priprema odavno da nekom svom novom tajkunu. Nije država zadužena da finansira lokalnu samoupravu van onoga što je određeno Zakonom o finansiranju lokalne samouprave i onih transfernih sredstava koja uvek idu iz Republike. Da li ste razmišljali o tome da sredstva svih građana Republike Srbije zloupotrebi neko u lokalnoj vlasti, s obzirom da pripremate ovaj zakon o imovini lokalne samouprave?
Hvala. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 1. amandman je, na osnovu člana 140. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine, podneo Odbor za finansije. Predstavnik predlagača na sednici Odbora za finansije prihvatio je ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Rajko Baralić. Odbor za finansije nije prihvatio ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Rajko Baralić. Izvolite.
Zahvaljujem. Gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na član 1. Odbor za finansije Narodne skupštine Republike Srbije, uvažavajući osnovni zahtev iz ovog amandmana, delimično je uvažio ono što je bila moja ideja, preformulisao to i ponudio kao svoj amandman. Ipak, zbog javnosti i zbog svih vas ovde želim da kažem šta je bila moja ideja i zašto sam podneo amandman na član 1. Što se tiče tačke 32), smatrao sam da kada se radi o nekoj strateškoj oblasti to treba uvek da razmatra samo Narodna skupština, a ne Vlada. Na Odboru za finansije nije bilo dovoljno razumevanja za taj predlog, ali je on delimično kroz amandman Odbora za finansije prihvaćen na taj način što se reč "ili" zamenjuje veznikom "i" i na taj način se onda kaže da to čine i Skupština i Vlada. To je nešto malo bolje nego što je bilo, a nešto malo gore nego što sam predložio. Pošto kompromis nikada nije sporazum fifti-fifti, već takav u kojem jedna strana uvek više gubi, a druga dobija, ja sam se sa tim složio. Predložio sam da se u tački 38) donese novi stav i da se Odbor za finansije Narodne skupštine Republike Srbije obaveže da dvomesečno razmatra izveštaje Vlade Republike Srbije o utrošku sredstava iz Nacionalnog investicionog plana. Na predlog ministra finansija Odbor za finansije je prihvatio takođe kompromisno rešenje da to može biti kvartalno, ja sam se sa tim složio. Dakle, smatram da je važno da Narodna skupština Republike Srbije ima priliku, a Odbor za finansije jeste upravo pravo mesto i pravi način da o utrošku tako važnih sredstava, važnih po obimu i kvalitetu, obavesti javnost, kao i o dinamici onoga što je urađeno na osnovu utrošenih sredstava. To je bio amandman i ja ću naravno, kada god se ukaže prilika, pokušati da amandmanima ojačam poziciju radnih tela Narodne skupštine Republike Srbije i same Skupštine zato što smatram da od toga nikoga ne boli glava. Imam razumevanja i za operativne poslove koje radi Vlada, za dinamiku svega što se tamo dešava, ali ipak smatram da je važno da budemo informisani. Malo koji parlament će u narednim sazivima imati priliku da se o ovakvom obimu i kvalitetu sredstava izjašnjava na ovaj način kao što sam predložio. Ovo je poseban trenutak u istoriji ove zemlje, jer se troše sredstva od privatizacije, kojih kasnije neće biti, ili neka druga. To je bio moj amandman. Delimično sam zadovoljan načinom na koji je Odbor za finansije ovu stvar razmatrao i na osnovu onoga što je prihvatio razumem da je moj amandman delimično ugrađen u sve ovo.
Reč ima narodni poslanik Živojin Stefanović.
Moj prijatelj Baralić je zadovoljan prihvatanjem dela amandmana, međutim, očigledno je da Ministarstvu finansija, Ministarstvu kapitalnih investicija, pa i celoj Vladi nije potrebno neko telo koje će kontrolisati njihov privatni budžet. Ono za šta bih se odlučio da glasam, kada je u pitanju ovaj budžet, jeste stavka - sredstva za referendum povodom Ustava. Sve drugo je zamajavanje i sve drugo je sakrivanje pravih stvari. Prekjuče sam rekao neke stvari, vezano za grad iz kojeg dolazim. Oba ministra su zdušno učestvovala na lokalnim televizijama, u promocijama i mislim da su ministri pri Jablaničkom okrugu, a ne pri Vladi Srbije, jer su se tamo preselili. Voleo bih da svakog dana budu izbori i da tada vidimo ministre, ali se bojim da ih od sutra više nećemo videti. Videće ih neki kada raspišu neke druge prevremene izbore za neki drugi lokalni parlament, ali s obzirom da će biti sveopšti izbori, manje ću ih viđati. Tada je rečeno da nema projekata i planova, a upravo idu na to da ne poštuju uopšte postojanje lokalne samouprave. Niko nije pitao lokalnu samoupravu koji je program i plan, nego samo ono što lokalni predstavnik neke partije koja je na vlasti kaže – to nam je potrebno za nekoliko glasova. Evo primera, od juče, kako može G17 da finansira asfaltiranje rukometnog igrališta. Tamo dođe buldožer, valjak, kamion, vodi ga veliki Zlatanović, direktor Direkcije za stambenu izgradnju, koji je u međuvremenu, iako je dobio ranije stan u Leskovcu, otkupio, dobio stan u Beogradu, iako mu je prebivalište u Beogradu, stan od 120 kvadrata, ne znam po kom osnovu. Sada je nosilac liste, a ako je dobio stan u Beogradu onda prebivalište treba da mu bude u Beogradu. Zna se iz koje je stranke, iz one koja ima pare i koja se ponaša kao da je to njen privatni budžet. Onda dođe deo seljaka iz druge političke opcije, ne iz onih iz kojih smo Goran Cvetanović i ja, nego iz neke druge koja vodi lokalnu samoupravu i onog bageristu iz bagera na utrinu, mašinu u njive. Mašina G17 je sada zarobljena u njivama. Kako može jedna stranka tako nešto da finansira? To je realizacija budžeta Republike Srbije. To je isto kao i gospodin Betmen koji dole kaže – ja sam došao, dajem vam 20 miliona, a ako lokalna samouprava neće, ona je protiv investicija. Za razliku od mnogih drugih opština, gospodine ministre, Leskovac ima svoj godišnji program i plan, usvojila ga je Skupština opštine. Mi imamo program za put od 17 km Vučje - Barje - Oruglica - granica Kosova i Metohije, da izgradimo lokalni put od 17 km. To Velja ne vidi, jer tamo nema glasova, zato što je nenaseljeno, ne vidi stari put. I jedan i drugi ministar znaju taj put Leskovac - Grdelica - Predejane - Vladičin Han uz autoput. To je prioritet. Ne, on gradi neke puteljke za po neki glas, troši narodne pare, a ne pare Nove Srbije, ni G17. Načelnik ekološke inspekcije u Leskovcu odgovara ministru Popoviću, koji je javno rekao da neće finansirati projekat reciklaže otpada u Leskovcu vredan 115 miliona. Navodno, nije bio tender i kaže da dok je on ministar u tom ministarstvu neće se finansirati, jer Leskovac nije sproveo tender. Međutim, Leskovac je sproveo tender po zakonu o lokalnim delatnostima. Bila su četiri ponuđača i austrijska firma je bila najbolja, dobila je, i Skupština opštine je donela odluku, ugovor je zaključen. Sada se pojavljuje ministar u kampanji – ako izaberete našeg predstavnika (a vaš predstavnik je narodnjački blok, Nova Srbija, DSS i predsednik opštine Jagodina koji je pomogao da seljaci unište svoja stada), onda će, što se tiče 115 miliona već odobrenih preko Fonda za ekologiju Republike Srbije, da se ministar smiluje i plati to Leskovcu. Kakve programe hoćete da vam Leskovac da ako ne prihvatate programe koje je nadležna skupština usvojila, jer vi nećete ovu skupštinu, ne odgovara vam, jer nema vaših odbornika. Vi ste iz DSS-a imali osam, ostali samo na dvojici jer ste ih izgubili u međuvremenu, pobegli vam kod Čovića; G17 nije ni učestvovao na izborima i sada se bori da dobije 15%. Mi ćemo poštovati ako dobijete izbore, ali nećete ih dobiti na ovaj način. Prema tome, ovaj budžet će poslužiti u predizbornoj kampanji koja je na vidiku na republičkom nivou. Ja to vidim na primeru Leskovca. Vi hoćete preko Leskovca da pokažete građanima Srbije i preslikate buduće raspoloženje birača Srbije. Nećete to uspeti, iako je dosta veliko biračko telo, 126.000, i zato ste se svi dole sjatili. Ali, nemojte više da nas ponižavate, nismo mi neobrazovani, ni nepismeni, vidimo šta se radi. Kako je moguće da vi, jedan, drugi, treći, četvrti ministar, u ime Vlade Srbije po leskovačkim selima idete i govorite da vi finansirate to? Recite – finansira država Srbija od sredstava vas poreskih obveznika, i onda možemo glasati za ovaj budžet. Jedina stavka koja će me možda opredeliti da sutra ili prekosutra kada bude glasanje idem ka zelenoj tačkici, dugmetu, samo to, jer ćete odmah reći – ovaj je na granici Kosova i Metohije, izgubiće Kosovo jer neće glasati za budžet zato što neće proći referendum. Znači, ako na takav način provlačimo ustav po tom osnovu, a kritikovali ste mog pokojnog predsednika da je takve stvari koristio za donošenje ustava i budžeta, evo, vi sada dve stvari, samo Kosovo u ustav i referendum u rebalans budžeta, hoćete to da provučete i da narodu kažete – ovi neće da glasaju, oni su protiv države i svog naroda. Mislim da nije korektno. Na leskovačkom primeru ste pokazali da nastupate isključivo partijski, i vi i Velja Ilić, sada se i Popović ugradio, vozi se u vašim čezama. Mislim da to nije korektno i zato sam pozvao da ne plaćamo porez dok ste vi ministar finansija, a vi možete sutra da dođete i izvršite plenidbu stvari. Neće biti prvi put, jer vaš blok mi je 5. oktobra 2000. godine zapalio kuću i dan-danas sud neće da presudi. Ovde ministar govori da je sud postao efikasan. Ja sam socijalista i nikada se drugom sudu neću obratiti. Doći će neka vlast koja će to presuditi. Mislim da je to nekorektno i nepošteno ponašanje prema građanima, koji su vam omogućili da raspolažete tim sredstvima.
Govorio je narodni poslanik Živojin Stefanović, izvinjavam se zbog greške koju sam napravio u imenu. Da li još neko želi reč? (Ne.) Hvala. Na član 2. amandman je podneo poslanik Veroljub Arsić. Odbor za finansije nije prihvatio ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Nataša Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, dobro je što je ministar došao, a što se tiče ovoga što je malopre kolega Stefanović rekao, isto će ministar da se provede, i njegova stranka, kao pre nekoliko meseci. Znate kada je otišao na konvenciju, kako to oni vole da kažu, skup ovih koji su pristalice njegove stranke, koliko ih je bilo, desetak ili dvadesetak njih, novine su objavile naslov "Dinkić se pekao na ražnju jer je išao u Ražanj", tad je tamo bila predizborna kampanja, zato što je došao jedan od nezadovoljnih poljoprivrednika da mu kaže kako teško živi i da ne laže i da ne obmanjuje narod, nego da se lepo vrati u Ministarstvo i da sagleda u kakvoj situaciji su poljoprivrednici, penzioneri i svi oni koji su bez posla. Neće to ministar, nego on u propagandne svrhe deluje. Tako juče u Banjaluci i on, i Koštunica i Tadić; sve je to uzalud, jer to što vi pokušavate kao veliki projekat sada da predstavite i sinoć u udarnim vestima svih medija, to je uradila vlast, odnosno poslanička većina još 1998. godine. Nije suština u tome šta ćete vi da napišete, nego šta ćete da uradite i da se stavljate na stranu jedne ili dve političke stranke, kao što to radite ovde, zarad sitnih interesa, u pojedinim selima u Srbiji. Naravno, vama će kao bumerang to da se vrati. Ali, ja ću da govorim o ovom amandmanu koji je podneo kolega Veroljub Arsić, pošto je izmena postojećeg člana 5, odnosno 2. u izmenjenom tekstu Zakona o budžetskom sistemu potpuno besmislena. Vi stavljate u sam član zakona, osnovnog teksta zakona, član 5, fakultativnu odredbu, i vi kažete, u članu 5. to se menja... Ministre, i vi, profesore, znate, pod razno i za vreme pauze razgovarajte s ministrom, a kada govore narodni poslanici vi se koncentrišite na ono o čemu se ovde priča. Ali, on nije tu, nema veze i ministar je potpuno odsutan. E ovako, znači, vi kažete: "Izuzetno, u slučaju da viši nivo vlasti svojim aktom opredeli nižem nivou vlasti namenska sredstva za nadoknadu šteta usled elementarnih nepogoda, lokalni organ uprave nadležan za finansije na osnovu tog akta otvara odgovarajuće aproprijacije za izvršavanje izdataka po tom osnovu." To izuzetno ako se smiluje Vlada Republike Srbije i Mlađan Dinkić, je l' tako? Svi zakoni se kroje po vašoj meri i po vašim aršinima, vi određujete da li će neko da dobije sredstva, u kom iznosu, i uopšte ne obraćate pažnju na to da su se neki događaji, nažalost, elementarne nepogode, stvarno desili. A da se uverite da je to tako, reći ću vam opet nešto što ne znate, moram ja to da vam pričam, ministar finansija je još nekoliko dana, je l' tako, je l' tako? Onog dana kad ste otišli i pobegli na ova vrata ovde ja sam mislila da ste otišli da hapsite poster Ratka Mladića, pošto, hvala Bogu, nikada nećete moći da uhapsite slavnog srpskog generala. Nije vas bilo, rekoh, hajde da ispunite bar neki uslov do prvog, tad vam je onaj vaš dan "D". Ali, kako ste se vratili, moram da vam kažem da je grad Kragujevac upravo zbog ovakvog ponašanja Ministarstva i zbog ovoga što ste na ovaj način, sa obrazloženjem da hoćete da pomažete lokalnoj samoupravi, da ona mora to da uradi, da otvori odgovarajuće aproprijacije, lično uzeli sredstva za građane Kragujevca... Evo kako: 9. jula 2005. godine nezapamćena elementarna nepogoda (o tome se radi u ovom članu koji gospodin Arsić traži da se briše) pogodila je grad Kragujevac i okolinu. Da li se sećate toga ili ne, nema veze, vama su važni dani u kojima vi imate te vaše kampanje, vaše priče da stičete jeftine političke poene, ali ovo je stvarni događaj. O tome je sačinjen izveštaj. Član vaše političke stranke, kandidat na izborima za gradonačelnika, doduše, od 11 kandidata on je bio deseti, izvesni Miroslav Marinković, načelnik Šumadijskog okruga, nije sačinio o tome nijednu belešku. Nadležna uprava grada Kragujevca, dakle organi uprave i članovi gradskog veća napisali su u dopisu Ministarstvu finansija krajem jula meseca 2005. godine da je direktna šteta koju je grad pretrpeo 154 miliona dinara, naznačili vam kakva je situacija u gradu. Ja vam to sve govorim, a to bi trebalo da vam priča, i da vam taj novac traži, pošto je to vaša obaveza, odnosno Vlade Republike Srbije, izabrani gradonačelnik Kragujevca. Međutim, on se i prekjuče i danas javio da neće da prisustvuje zasedanju, jer on više nije ni dopisni član. Ja sam rekla – on je dopisni član Skupštine Srbije. Nije više ni to, njega ne zanima ni Skupština, niti ga zanimaju građani njegovog grada. I pošto ni sam gradonačelnik nije želeo, jer on nema na vas nikakvog uticaja... Je l' poznajete vi nekakvog Nebojšu Zdravkovića? Taj se hvali da je vaš prijatelj i sada je član gradskog veća u gradu Kragujevcu. Na inicijativu Stevanovića, zato što on kaže da je sam nesposoban da od vas izvuče jedan jedini dinar, pa je morao da angažuje tog Zdravkovića... Vi ga verovatno poznajete, gospodine ministre, pošto on kaže da je vaš fantastični prijatelj i da ima neverovatan uticaj na vas. Svi projekti koji se traže za grad Kragujevac biće realizovani, i on lično garantuje, kaže, za 18 miliona evra iz ovog Nacionalnog investicionog plana. Čujem, ne poznaju ga ni ovi članovi vaše stranke koliko ih ima u Kragujevcu. E sada, 154 miliona, sa taksativno navedenim učinjenim štetama. Znate li koliko je stiglo u grad Kragujevac? Osam miliona dinara od 154. I ne samo to, nego kada je resorni Odbor za poljoprivredu razmatrao učinjenu štetu na usevima u Jablaničkom, Južnobanatskom okrugu u nepogodama koje su nažalost i njih zadesile, prenebregao je činjenicu da se to desilo u Kragujevcu. Jer, načelnik okruga, koji je iz vaše političke stranke, ili možda već i nije, on je pet stranaka promenio; pa kada je bio desetoplasirani kandidat ispred vaše stranke to mu je, mislim, bila peta stranka. Možda sad ima neku svoju, nije ni važno. U svakom slučaju, osam miliona od 154, i čemu onda služi ovaj član zakona? Kako se vi to tako poigravate i delite kome hoćete i kako hoćete? Da li vi imate izveštaj nadležnog organa? Ako ovaj vaš načelnik okruga, koji treba da predstavlja Vladu, to nije uradio, je l' vam to dostavio organ za budžet i finansije grada Kragujevca i glavni gradski agronom? Nema od toga ništa. Hajde što je zaboravio ovaj Stevanović, on je zaboravio i na građane, na svoje sugrađane koji su ga birali, na to da je poslanik u Skupštini, ali kako je moguće da cela Vlada zaboravi jednu takvu stvar? Moram da vas podsetim samo na to da je za vreme one prethodne DOS-ovske vlasti – koja je isto ovako radila kao vi pa je doživela poraz i suočena je sa činjenicom da je narod više neće i da nema većinu, poražena je od strane srpskih radikala na izborima 2003. godine – vaš bivši prijatelj Božidar Đelić, ministar finansija, godinu dana, kad god je neki zakon čiji je on predlagač, mahao papirom o tome da je predsednik Odbora za budžet i finansije, a potpredsednik Republičke vlade u periodu od 24. marta 1998. godine profesor doktor Vojislav Šešelj, na njegov predlog, potpisao kao potpredsednik Vlade, dodelio sredstva za saniranje posledica poplave u Šumadijskom okrugu. Te godine u avgustu mesecu su se desile te poplave. Najviše su bile pogođene opštine Rača, Lapovo i Batočina i jedan deo Kragujevca. On je odgovarajući na to tada upozorio tog ministra, sada ste vi njegov naslednik, da svaka odgovorna vlast valjda to treba da radi, da odmah interveniše i da se dodele sredstva koja su potrebna. Vi to niste uradili. Što je najgore od svega, propisujete član zakona koji nikada niko neće da poštuje. Ja sam vama ostavila još samo ovaj dokument, evo, sada sam ga donela, postavila sam i poslaničko pitanje, vezano za taj odnos vašeg Ministarstva i Vlade Republike Srbije prema organima lokalne samouprave, pre nekoliko dana kada sam govorila o tome. Da ne mislite da ja, mada građani znaju da uvek govorimo istinu i samo istinu, ali da taj dopis nije stigao, a stigao je. Dakle, Gradskoj upravi za ekonomiju i finansije stigao je dopis od Ministarstva finansija, od Agencije za privatizaciju, 20. februara 2006. godine, gde su oni, na zahtev Gradske uprave, dali odgovor šta je sa sredstvima od izvršene privatizacije na području grada Kragujevca. To je, ministre, onih 5% po čl. 41. i 61. stav 4. Zakona o privatizaciji, koji treba da idu direktno na račun lokalne samouprave za određene namene, kako to u Zakonu stoji. Predsednik Odbora za budžet i finansije, pošto smo mi opozicija ovom Stevanoviću koga nema ovde, odbornik SRS, gospodin Slobodan Divljak uputio je dopis Ratku Jovanoviću, načelniku Gradske uprave za ekonomiju i finansije. On mu je odgovorio da je tačno da ste ga vi obavestili, odnosno vaše ministarstvo da ta sredstva više neće da se uplaćuju direktno, evo to piše ovde, na račun grada Kragujevca, kao verovatno nijedne lokalne samouprave u Srbiji, već da ćete vi na osnovu planiranog – još tada u februaru mesecu, ko je to mogao da zna, vi ste posle išli u Irsku, pa ste se posle u propagandne svrhe pojavili sa Nacionalnim investicionim planom, pa ste tek sada došli pred Narodnu skupštinu sa stavkama kako ih raspoređujete – da će na taj način vašom voljom, odnosno samovoljom da budu dodeljivana sredstva. To piše ovde. Što je najgore od svega, niste ih obavestili, iako su tražili od vas podatke još 2. 01, pa obnovili 13. 09. 2006. godine, koliko su ostvareni ukupni prihodi od postupka privatizacije na području grada Kragujevca. Sada nam predlažete da se ovaj član menja, zato što ćete vi, ako se, ne daj bože, desi još neka elementarna nepogoda, da delujete interventno, i to kažete "izuzetno, u slučaju", ako se umilostivite da dodelite neka sredstva. Tamo gde ste dobili kompletan izveštaj, kao što je slučaj sa tim 9. julom 2005. godine za 154 miliona štete za grad Kragujevac, došlo je osam miliona. Nemojte da se igrate strpljenjem građana Srbije i da u marketinške svrhe delujete kao ministar, još uvek ministar u Vladi Republike Srbije, zato što su građani gladni, građanima je potrebno da dobiju krov nad glavom i naravno da onaj seljak koji je čitavog života stvarao nešto i vodio računa o svojoj njivi, okućnici, kući traži da mu pomogne vlast, jer je on poreski obveznik. Ne može lokalna samouprava... Ova kragujevačka se rasipa na sve strane i ta 154 miliona, mi smo tamo mogli da pronađemo uštede kod putnih troškova i kod raznih proslava, malverzacija koje čini Stevanovićeva vlast. Ako već stavljate u tekst Predloga zakona da će Vlada Republike Srbije to da radi, onda izvršite obaveze koje imate još od pre godinu i po dana. Ne, nego samo u svrhu da sebi pravite promociju, kampanju. Onda ovim vašim poslanicima, koliko ih ima, smeta, pa kažu – pišete amandmane na član zakona: briše se. Šta da radimo sa tako besmislenim članom zakona? Ne da će da se briše, nego da ga nema, ne treba da bude uopšte takvog zakona, ni takvog ministra ne treba da bude i ne treba da građani Srbiju trpe takvu Vladu, koja nije sposobna da izvrši obaveze koje proističu iz zakona.
Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 3. amandman je podnela poslanik Vjerica Radeta. Odbor za finansije nije prihvatio ovaj amandman. Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta.
Dame i gospodo, najpre bih da raščistimo ovo što ste, gospodine predsedavajući, pokušali da nas ubedite da je dovoljno što imamo mišljenje Odbora za finansije i što ovde sedi ministar Dinkić. Ovo objašnjavam radi javnosti. Dakle, ne radimo u regularnim uslovima, zato što je neophodno da o svakom našem amandmanu imamo mišljenje Vlade da bismo na osnovu tog obrazloženja Vlade mogli eventualno da korigujemo svoj stav ili da, sa druge strane, ubeđujemo predstavnike Vlade i skupštinsku većinu da je ono što smo amandmanom predložili bolje rešenje od onoga što je predložila Vlada. Ne možemo da prihvatimo da gospodin ministar izađe da reaguje poput uvređenog malog deteta, kao što je uradio prekjuče kada smo govorili o ovim predlozima zakona u načelu. Kada mu je rečeno da Skupštini opštine Bor dva i po meseca nije preneo transferna sredstva, ministar je izašao ovde i rekao – e pa, nisu dobili sredstva zato što su reklamirali neku antikampanju za prodaju RTB Bor i čim su prestali sa tim reklamama na televiziji dobili su transferna sredstva. Dakle, to je razlog zbog čega insistiramo da imamo ovde mišljenje Vlade, da bismo znali da li zaista i Vlada stoji iza takvog mišljenja gospodina Mlađana Dinkića. Na kraju krajeva, to je apsolutno u skladu sa našim poslovnikom. Rekli ste, gospodine ministre, i danas i prekjuče, kako Vlada ne može da zna kakve su trenutne potrebe svih lokalnih samouprava na teritoriji Republike Srbije. Sada ću da objasnim kako vi to zamišljate decentralizaciju. Rekli ste da tražite projekte iz lokalnih samouprava zato što se zalažete za decentralizaciju. Vaša decentralizacija, na način kako ste je objasnili, posebno prekjuče kada smo govorili o zakonu u načelu (danas ste malo uredili rečnik, verovatno su vam neki vaši saradnici stavili primedbe da ste zaista vrlo grubo uvredili i ponizili rukovodstvo lokalnih samouprava širom Srbije), u prvom redu sastoji se u tome da ste dali jedan raspis da se po lokalnim samoupravama broj zaposlenih smanji za polovinu. Uradili ste to, naravno, i u Beogradu, u dogovoru sa gradonačelnikom Beograda Nenadom Bogdanovićem, ali je tu nešto vrlo interesantno – da sve lokalne samouprave u Beogradu treba da smanje broj zaposlenih za polovinu, ali nigde u javnosti nema podatka da to mora da uradi i Skupština grada Beograda. Znači, Nenad Bogdanović je pozapošljavao one koji su bili aktivisti Demokratske stranke u njegovoj izbornoj kampanji i njih niko ne dira, njima gospodin Mlađan Dinkić ne preti obustavljanjem transfernih sredstava, smanjenjem plata, uvođenjem prinudne uprave, ali ostalim opštinama po Beogradu, a naravno i u celoj Srbiji, i te kako preti. Hoću da skrenem pažnju ili da podsetim na izbornu kampanju za gradonačelnika Beograda i da sada kažem javno svim zaposlenima u lokalnim samoupravama da sasvim sigurno da je Aleksandar Vučić izabran za gradonačelnika Beograda ne bi morali da strahuju od otkaza, već bi i oni koji su nezaposleni u Beogradu bili u situaciji da počnu da se zapošljavaju. Koliko god utičete na statističke podatke, gospodine Dinkiću, ne možete baš sve da držite pod kontrolom. Juče je objavljen podatak da je povećan broj nezaposlenih u Srbiji. Prekjuče je objavljen podatak, ili pre dva dana, da je kupovna moć građana u Srbiji smanjena. Sada ne znam u čemu je to vaš uspeh i šta znači i ovaj vaš Nacionalni investicioni plan i kako vi to vidite rešenje ekonomske krize i socijalne bede koja je u Srbiji pod vašom vlašću na delu. Dalje, vaš vid decentralizacije... Vraćam se na ono što ste rekli, gospodine Dinkiću – da ne možete u svakom momentu da znate koji su problemi u određenim gradovima i lokalnim samoupravama u Srbiji. Vrlo je interesantno da ovih dana i te kako znate koje su potrebe i koji su komunalni problemi prisutni u Barajevu, Doljevcu, Leskovcu, Despotovcu, Gornjem Milanovcu, Žabarima, dakle, u svim opštinama gde su za 1. oktobar raspisani lokalni izbori. Mi srpski radikali ubeđeni smo da vam građani neće ukazati poverenje zato što imaju sveža iskustva opština Smederevo, Užice, Kraljevo, Ražanj. U vreme kada su tamo bili raspisani izbori znali ste sve njihove probleme, tada vam nisu trebali njihovi predlozi, znali ste gde treba i vodovod, i kanalizacija, i put i sve što su vam na terenu rekli da jeste problem tih građana. Sve ste vi obećavali. I šta danas imaju građani ovih opština koji su poverovali u vaša prazna obećanja? Imaju rupe po putevima, imaju one isečene delove asfalta koji su bili predizborna kampanja i koji nikada nisu zatrpani. Nigde niste uradili, koliko se god hvalili, i vi i onaj vaš kapitalni ministar, da asfaltirate, da radite puteve. Kažite, iznesite podatke koliko je kilometara neasfaltiranog puta u Srbiji asfaltirano. To ne radite, gospodine ministre, nego vam je kapitalna investicija da onim specijalnim mašinama skinete asfalt, da ga sameljete (šta se tu već uradi, tu tehnologiju, naravno, ne znam) i da ponovo taj asfalt vratite na puteve koji su već bili asfaltirani. Tako se, gospodine ministre, i vi to dobro znate, najbolje peru pare, i tako se najbolje i najviše para uzme od strane onih koji rukovode takvim projektom. Gospodine ministre, to znaju i građani Srbije, zato vam više ne veruju. Zato mi insistiramo, što sam rekla na početku, i na stavu Vlade, zato što svi danas u Srbiji, kada spomenete Vladu ili bilo koji problem, kada se spomenu pare, porezi, raspodela sredstava, kažu – ma pustite to, šta Vlada ima s tim, Dinkić time raspolaže kao da mu je to tata ostavio. Ovo što sam rekla, gospodine ministre, zaista je mišljenje većine građana u Srbiji. Što se tiče Nacionalnog investicionog plana i vaše priče kako tražite projekte od lokalnih samouprava da bi im tamo vratili neke pare, odnosno da bi moglo nešto da se uradi u tim lokalnim samoupravama, radite na ovaj način: tamo gde imate vaše predsednike opština oni su na vreme znali kada će biti određena ta sredstva i mogli su da se pojave sa određenim projektima, zato što su imali dogovor sa vama. Kao što su, recimo, u Barajevu predstavnici vaše stranke pre ostalih znali kada će biti raspisani izbori u Barajevu; onda se u izbornoj komisiji u Barajevu pojavio ovlašćeni predstavnik vaše stranke za Barajevo, na obrascu koji je potpisao predsednik vašeg gradskog odbora, na obrascu koji uopšte ne odgovara onom obrascu koji je potpisala komisija i koji je nekada objavljen u "Službenom glasniku". To je bilo sa datumom 10 dana pre raspisivanja izbora. Dakle, vaši su u Barajevu imali 10 dana više vremena. To jeste sitnica i to im neće pomoći da pobede, ali samo govori o principu i načinu rada. Kada smo govorili o zakonu u načelu i ovom vašem čuvenom Nacionalnom investicionom planu, rekli smo, i to ću da ponovim, da to nije ništa spektakularno, da to nije nikakav nacionalni plan, da se radi o planovima koji su uvek postojali, da su ih pravila ministarstva, da su ministarstva, što je normalno, raspolagala sredstvima budžeta, odnosno Vlada Republike Srbije. Pošto vi imate neko iskustvo sa Nacionalnom štedionicom, gospodine ministre, sada vam se učinilo ovako zvučno da ovo nazovete Nacionalni investicioni plan. Hvalite se kako ste dobro prodali "Mobtel", kažete, za milijardu i 645 miliona evra ste prodali "Mobtel". Kažete da je to fantastična cena. Sasvim sam sigurna da biste to rekli i da ste ga prodali i za milijardu, ili za dve milijarde i za 600 miliona. Ali, javnost Srbije i građani Srbije ne znaju da li je to zaista najbolja cena, da li je moglo da se postigne više. Pogotovu je to postalo sumnjivo i interesantno kada ste se, gospodine Dinkiću, sa gospodinom Šlafom pojavili u Briselu. Sutradan su sve naše novine objavile da će Šlaf biti treći operater za mobilnu telefoniju u Srbiji. Dakle, ne možete da obmanjujete više građane Srbije, morate jasno da kažete da vi kao Vlada niste uradili ništa da biste poboljšali uslove života u Srbiji. Od ovog Nacionalnog investicionog plana niste predvideli sredstva za oživljavanje proizvodnje, a i sami znate da bez toga nema boljitka u Srbiji. Danas imate preko 800.000 građana Srbije koji žive ispod granice siromaštva, imate preko 30.000 dece kojima roditelji ne mogu da obezbede treći obrok i ako o nečemu Vlada treba da se brine, onda je to upravo rešavanje ovih problema. Hvalili ste se da rebalans budžeta, kao i ovaj budžet, nije socijalni. Zaista ne znam čime se hvalite, nije socijalni, ali jeste potrošački. Dokle god ne budete krenuli u revitalizaciju proizvodnje, u nove investicije u toj oblasti, gospodine ministre, građani neće živeti bolje. I dalje će rasti trend koji je aktuelan za vaše vlasti, a to je sve više nezaposlenih, sve više siromašnih, sve niže plate onih koji su zaposleni, pretnje otkazima. Vi ste se već približili milionu nezaposlenih u Srbiji. Sada će iz lokalnih samouprava još nekoliko hiljada nezaposlenih da se pridruži toj velikoj vojsci nezaposlenih u Srbiji. To je ono što građani Srbije, gospodine ministre, prepoznaju i to je ono što će da vam kažu već na narednim izborima koji su izvesni, koliko se god vi batrgali i obećavali, vi ćete izaći iz Vlade, ništa vam to neće značiti, jer zaista više nemate prostora da produžavate ovoj vladi. Ovaj amandman na član 3. i ostali amandmani poslaničke grupe Srpske radikalne stranke jesu, kao što vam je već rečeno, principijelni stav Srpske radikalne stranke i naše poslaničke grupe prema ovom zakonu. Ne možete ovakvim zakonom, koji je tehničkog karaktera, da rešavate neke materijalne stvari. Vlada mora, to i bez ovog zakona valjda znate, da se ponaša u skladu sa zakonom i Ustavom. A šta je poseban problem ove vlade – da je odavno zaboravila da je Ustav najviši pravni akt u Srbiji, da na osnovu zakona mora da se vlada. To je vaš manir, to je vaš princip i ubeđeni smo da će građani to prepoznati, najpre u ovih šest opština gde su izbori raspisani za 1. oktobar, a onda i građani ostalog dela Srbije za naredne izbore.
Pre nego što dam reč ministru finansija gospodinu Mlađanu Dinkiću, dužan sam, gospođo Radeta, da vam odgovorim na vaše pitanje da li radimo u regularnim uslovima. I te kako radimo, hitni postupak, član 163, pročitaću vam prvi stav, Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije: "Ukoliko nadležni odbori ne dostave izveštaje, odnosno Vlada mišljenje o predlogu zakona, predlog zakona će se razmotriti i bez tih izveštaja, odnosno mišljenja." Zaista, zbog javnosti, molim vas da ne govorimo o nečemu što ne stoji. Izvolite, gospodine ministre.
Nekoliko pojašnjenja u vezi sa ovim dilemama koje je prethodni govornik imao: najpre, sve ono što Ministarstvo finansija iznosi, iznosi na bazi prethodnih odluka Vlade. Ne donosi ministar samostalno odluke, već prethodno predloži Vladi, a Vlada potvrdi i iznosimo Skupštini. Što se tiče ovih odgovora na amandmane, a imajući u vidu da je sutra sednica Vlade, oni će biti u pisanoj formi, naravno, potvrđeni od strane Vlade, dostavljeni poslanicima. Bilo je pitanje zašto su svojevremeno, jer to nije sada, nego pre nekoliko meseci, poslata upozorenja beogradskim opštinama zbog prekoračenja mase zarada, a ne i u samom gradu Beogradu. Upravo zato što je jedino grad Beograd, možda uz izuzetak poneke opštine, ispoštovao Zakon o budžetu za 2006. godinu i napravio plan rasta zarada, odnosno kretanje mase zarada koje je bilo uklopljeno u Zakon. Oni su, naime, po podacima koje su dostavili Ministarstvu finansija, smanjili broj zaposlenih i bili su jedina celina u Beogradu koja je to činila. Drugi to nisu. Zbog toga smo morali da reagujemo i uglavnom su sve opštine na kraju ispoštovale propis. Sada idu transferi svim opštinama u Beogradu, kao i gradu Beogradu. Smatram da mnoge opštine treba da se ugledaju upravo na gradsku vladu i na gospodina Bogdanovića, imajući u vidu da je on od samog starta poštovao ono što je bilo predviđeno. Što se tiče rupa po putevima, slažem se, situacija je daleko od idealne. Ni sam nisam zadovoljan, ni Vlada nije zadovoljna trenutnim stanjem ne samo kada su u pitanju putevi, već i lokalna infrastruktura u pojedinim nerazvijenim opštinama. Mislimo da je za sve to potrebno i novca, i znanja i vremena. Vremena smo imali, ali nije bilo novca. Znate i sami da je kasa bila prazna do pre dve godine, kada smo oštrim merama u poreskoj politici uveli red i uspeli da napunimo kasu. Drugo, nije se ni ovaj novac od privatizacije stvorio sam od sebe, jer 12 godina niko u ovoj Srbiji nije ni pokušavao da naplati nijedan dinar od tog "Mobtela" koji je bio u državnom vlasništvu 51%. Ova vlada je to uradila. Ne ja sam, kao ministar finansija, već zajedno sa celokupnom Vladom. Uspeli smo da potpuno preokrenemo jednu potpuno izgubljenu situaciju. Mnogi su se plašili da to urade, mnogi su imali interes da se to nikada ne uradi i da država nikada ne zaštiti svoj interes u "Mobtelu". Međutim, napravljeno je zaista najbolje moguće. Najpre je oduzeta licenca, zatim su otkupljena potraživanja od austrijskih banaka. Time je država preuzela većinsko potraživanje u "Mobtelu". Uzela je da vodi glavnu reč i raspisala je tender, koji se završio na najbolji mogući način pred televizijskim kamerama, kao i cenom od 1.524.000.000 evra, što je 12 puta više od referentne cene, tzv. ebita. U to su mogli da se uvere svi građani Srbije i svi poslanici uvidom u "Fajnenšel tajms", dan nakon što je aukcija završena. To je najviša cena koja je ikada postignuta u sličnim transakcijama u bilo kojoj drugoj zemlji istočne Evrope. Ako pitate da li je to malo ili mnogo, meni se činilo da bi sve što je iznad 800 miliona evra bilo dosta, s obzirom na to da je 800 miliona evra bila minimalna cena. Priželjkivao sam da to bude iznad milijardu i sto miliona i zato smo postavili granicu da ako neko hoće 100% vlasništva mora da da milijardu i sto. Ako pitate da li je milijardu i 524 miliona evra cena iznad očekivanja, čak i mojih, koga često zovu optimistom koji ima višak optimizma nad realnošću, da, ta cena je daleko iznad mojih očekivanja, a čini mi se i iznad očekivanja najvećeg broja stručnjaka i građana Srbije. Međutim, dobro je što je ostvarena ta cena, s obzirom na to da sada imamo dosta novca koji treba zajednički i pametno da raspodelimo i da najefikasnije investiramo. Kada govorimo o putevima i koliko puteva se može ovim novcem uraditi, samo do kraja sledeće godine planirano je za izgradnju puteva 436 miliona evra. Ako bi se tim novcem gradili samo novi putevi, pet miliona dinara je cena jednog kilometra puta na lokalnom nivou. Naravno, skuplji su putevi od nacionalnog značaja. Za lokalne puteve je izdvojeno 85 miliona evra, 1445 km novih lokalnih puteva će biti napravljeno. Što se tiče ukupne kilometraže, teorijski bi moglo da se napravi 7412 km lokalnog puta. Naravno, da li će to biti taj iznos ili nešto manji, imajući u vidu da je izgradnja puteva na jugu Srbije i na Koridoru 10 skuplja zbog potrebe da se prave tuneli usled lošeg terena, ne znamo, ali radi se o hiljadama kilometara puteva ispod 7400 km maksimalno za godinu dana. To će sigurno biti nešto manje zbog skupljih puteva u nepristupačnim predelima. Naravno, sve ovo što danas usvajamo, potpuno je izvesno, neće sprovoditi samo naša vlada, već i buduća vlada. Svi vi koji budete glasali za rebalans budžeta ne glasate za rebalans budžeta koji omogućava rad našoj vladi. Ideja Nacionalnog investicionog plana jeste potekla od naše vlade, ali više puta sam govorio i ponoviću još jednom, želimo da i naredne vlade nastave sa realizacijom Nacionalnog investicionog plana. Naravno, ubeđen sam da će i stranka čiji sam predsednik, G17 plus, i sve stranke iz vladajuće koalicije demokratskog bloka dobiti poverenje građana da nastave ovo što smo započeli i da ovaj plan realizuju. Hvala.
Zahvaljujem se. Reč ima narodni poslanik Vladimir Homan. Izvolite.
Javljam se povodom amandmana. Slušali smo fakultativna izlaganja poslanika SRS o njihovim fakultativnim amandmanima. Prvo hoću da kažem nešto (tako je rekla vaša koleginica, tako da nema potrebe da replicirate) što se tiče Barajeva, pošto ste spomenuli Barajevo. Opštinska izborna komisija je potvrdila listu G17 plus koja je na drugom mestu, a da smo znali unapred toliko dugo koliko ste vi rekli da znamo kada će biti izbori, ne bismo bili drugi, nego prvi, verovatno. Sada, to što ste vi tamo ko zna gde na toj listi, to nije naš problem. Što se tiče razlike u ponašanju i u shvatanju politike između nas i vas, to smo mogli da čujemo u izlaganju malopre. Mi ne potcenjujemo i ne izražavamo se loše o članovima bilo koje stranke, pa ni Srpske radikalne stranke. Cenimo mišljenje svakoga, cenimo opredeljenje svih građana Srbije. Ne pričamo sa nipodaštavanjem o članovima vaše stranke, kao što vi pričate o članovima naše stranke. To je jedna stvar. Drugo, to je briga za srpski narod. Spomenuli ste generala Mladića, tog famoznog generala Mladića, a rekli ste da ga nikada nećete dati. Da li je tako bilo? To pominjete stalno. Sada, ili lažete da ga nikada ne biste dali, ili lažete građane Srbije da im želite bolji život. Jedno od ta dva je laž. Neka građani ocene šta. Što se tiče toga da se ministar Dinkić ili stranka G17 plus u propagandne svrhe kiti Nacionalnim investicionim planom, kao što ste rekli, pristao bih, da ste vi devedesetih godina imali mogućnosti, znanja i želje da tako nešto uradite, slobodno se slikajte koliko god hoćete, ali ne, vi ste se slikali sa Jezdom, Dafinom, Sadamom Huseinom i slično. Šta da radimo. Još pre neki dan sam, u ponedeljak, rekao da vi ne razumete stvari u pogledu toga zašto je rebalans budžeta ovakav kakav je i zašto je donet Nacionalni investicioni plan. Zato mi nije jasno da li ga napadate zbog toga, odnosno da li pišete ove amandmane da se nešto briše, da se nešto ne briše, fakultativne, iz razloga što kritikujete Nacionalni investicioni plan zbog same ideje ili zbog toga što neka od vaših opština nije dobila dovoljno novca. Jer, jednom ćemo nešto, a jednom ćemo nešto drugo. Znači, molim vas, opredelite se da li je to zbog toga što ste želeli vašim opštinama da obezbedite više novca, ali niste imali neke projekte ili zato što vam se ne sviđa ideja Nacionalnog investicionog plana. Na kraju bih rekao da mi je drago što smo čuli od poslanika koji se u sve razume, ali se ne razume u tehnologiju pravljenja puteva, drago mi je zbog toga. Nažalost, vaši poslanici se razumeju i u krađu struje i u tuče po kafanama i u mnoge druge stvari, a bilo bi bolje da se ni u to ne razumeju. Ali, bar ste priznali da se u tehnologiju pravljenja puteva ne razumete.
Replika, poslanik Aleksandar Vučić, izvolite.
Zahvaljujem se, gospodine Anđelkoviću. Ne znam čime je bila isprovocirana ova diskusija, ali pokušaću da odgovorim. Pomenuste neke tuče po kafanama i ne znam šta još. Govorite o nepoznavanju tehnologije izgradnje putne infrastrukture. Možda Nataša Jovanović ne ume da napravi asfalt, možda ne ume da umeša ni malter, ni beton, ali sam siguran da svi građani Srbije znaju koliko kradete na asfaltu i koliko otimate. E, u te cifre se razumeju svi građani Srbije i to svi i te kako dobro razumeju. Sada ću ja to da vam kažem, jer sam počeo u to da se razumem, pošto su stručni ljudi počeli da mi govore kako se to krade. Na sto metara, ono što presvlače na autoputu, pa stave onih pet milimetara, pa na jednom santimetru sa strane stave, a to je ovolicno (pokazuje rukom), što im komisija odobri – na tome strpaju u svoje džepove 10.000 evra para građana Srbije. To je računica, a ne znam kako su beton zamešali i ne znam šta je onaj valjak radio. Ne znam šta je bilo ko tu pravio, ali znam da ste vi ukrali pare i to je ono što najviše volite da radite – da kradete i da pljačkate građane Srbije. Ovde je čovek nešto govorio za Jezdu i Dafinu. Ko se od radikala slikao ikada sa Jezdom i Dafinom, kažite mi ko je to imenom i prezimenom. Vi izmišljate, gospodine, da vam ne kažem, kao pristojan čovek nikada to neću da vam kažem, da lažete, ali vi izmišljate. [[Aplauz radikala.]] Nađite mi bilo koga od radikala ko se slikao sa Jezdom i Dafinom. Kako vas nije stid i sramota, to su radili vaši koalicioni partneri, koji sa vama danas vladaju, čoveče božji, o čemu vi pričate! Preksinoć u Leskovcu se dogodilo nešto. Bio sam tamo i obećao sam građanima Leskovca da ću odgovoriti na neka pitanja, a Mlađan Dinkić čeka u studiju da završi svoje izlaganje pa da uđe u studio, gde je rekao – ne može Vučić da voli Leskovac kao ja, jer je on Hercegovac. Nisam ni znao da sam Hercegovac. Dva puta sam bio u Hercegovini u svom životu, a niko od mojih nije bio tamo nikada. Ja mnogo volim srpsku Hercegovinu, Poljice, Sedlare, Diklić, Marevo, Ljut, Trebinje, Bileću, Gacko i Nevesinje, ali slučajno sa tim nemam nikakve veze, a bio bih ponosan da imam. Mogu da kažem da i Leskovac i Hercegovinu mnogo volim, više od vas, i mnogo više od onih vaših drugih žutih lopova i svih drugih koje vi nazivate demokratskim blokom. Dakle, ako ih je narod prostim rečnikom nazvao, kao što vam je poznato, gospodine Anđelkoviću, lopovskim blokom, mislim da ćete mi to potvrditi, onda smo mi spremni da kažemo narodu sledeću stvar. Ovde je takođe nešto rečeno, pominjao se general Mladić – il ga ne date... Nit ga damo, nit ga ne damo, ali ga mi ne bismo hapsili. Takođe, ne bismo radili ono što vi sada radite, odnosno vratio bih se na nešto ozbiljnije teme i više neću odgovarati ovom čoveku, jer mi je to besmisleno. Pogledajte u kakvoj zemlji živimo. Pre neko veče na državnoj televiziji se pojavio ministar Dinkić i rekao – mi iz lopovskog bloka, pardon, demokratskog bloka, dogovorili smo se da ćemo ići svi zajedno protiv radikala. Ne znam šta je sve još rekao, rekao je da sa radikalima ne mogu da sarađuju zato što su oni šovinisti. Evo, da vidimo ko je šovinista. U Srpskoj radikalnoj stranci mi poštujemo i volimo pripadnike svih nacionalnosti i svima želimo da imaju jednaka prava, jednak pravni status pred nadležnim državnim organima Srbije. Ali, izgleda da mi u Srpskoj radikalnoj stranci imamo neki problem, jer niko od nas se nije sastajao sa Antom Đapićem, predsednikom Ustaške stranke prava, čovekom koji otvoreno kaže da je sledbenik Ante Pavelića, da su ustaše malo Srba pobile u Drugom svetskom ratu. Nismo mi to uradili, nego vi, gospodo iz G17 plus, iz DSS-a i iz Demokratske stranke. Vi se sastajete sa ustaškim čelnicima koji to otvoreno govore. Pa, vi ste najgori šovinisti, jer se sa ustašama sastajete, rukujete, pijete piće, a radikale biste da zabranjujete. Vi ste šovinisti, a mi smo kosmopolite u odnosu na vas i u odnosu na sve druge, čini mi se, u ovoj zemlji. Naravno, mi smo srpski nacionalisti u najboljem smislu reči, jer volimo svoj rod, volimo svoju Srbiju, volimo svoj narod poštujući sve druge i samo želimo da budemo svoj na svome i u tome se verovatno razlikujemo. Dozvolićete mi, gospodine Anđelkoviću, da zloupotrebim jedan minut govornicu, neću duže, da kažem sledeće. Pre neki dan je objavljena slika u "Glasu javnosti" kako je neki momak salutirao slici generala Mladića. Gledao sam jedne vesti, druge vesti i to je ispao najstrašniji problem u državi. Zašto? Zato što nije salutirao onima koji su ubili Milicu Rakić, onima koji su ubili malu Sanju u Varvarinu, onima koji su pogodili voz u Grdeličkoj klisuri. Samo zato što je čovek salutirao srpskom generalu, a ne srpskim ubicama, on je ocrnjen. Da je salutirao srpskim ubicama dobio bi nagradu i odlikovanje. [[Aplauz radikala.]] U takvoj zemlji licemerja mi živimo. Ovde nam govorite o tome kakav će biti investicioni plan, ovakav ili onakav, a ljudi u Leskovcu ili gde hoćete u selima, od Nakrivnja do Pečenjevca i Brestovca – a što mi to moramo, jer smo 30 godina radili, a otpustili nas iz fabrika. To su te investicije o kojima vi govorite, jer kada vi otpustite ljude i kada nešto prodajete, onda su to za vas investicije. E, kada ste tako investirali u ljude da oni dobiju otkaz posle 30 godina radnog staža, ljudi da bi overili knjižicu za svoje dete, da bi dete primilo injekciju, da bi mogli da se leče, treba da daju 18.000 dinara. Pa, odakle im to? Eno, jedan Rom je, kažu, stradao u Nakrivnju zbog toga što nije mogao da dobije lekarsku pomoć, zato što nije imao 12.000 dinara da plati i na taj način da dobije overenu knjižicu. Da li je to Vlada Republike Srbije, da li je to ono za šta se vi zalažete i da li su to te investicije o kojima nam govorite svakoga dana, kojima preplavljujete Srbiju? Govorite samo o tome kako ćete da se zadužujete, ceo budžetski sistem i ceo nacionalni plan govori o tome. Radi vašeg znanja, poštovani radikali i svi ostali narodni poslanici, urednicima su naredili da svaka televizija, kada drži konferencije za novinare, mora da im slika onu tablu – Nacionalni investicioni plan. Teško onome kamermanu ili novinaru koji prilog nije izmontirao tako da piše – Nacionalni investicioni plan. Govori se o 7.427 kilometara. Pa, kako krade Vlada Srbije, neće da bude ni 402 kilometra, jer su to sve pare građana Srbije. Čuj, 7.420 kilometara! Eno tamo u vučjanskom kraju uzmu i poseku drveće sa strane, a nisu ga ni sklonili, dok 2. oktobra, čim se završe izbori, odoše sve mašine i niko ih nikada više ne vide. To je isto u svakom delu Srbije gde su se odigravale takve stvari, na svaki način. Evo, pozivamo vas iz vlasti da dođete, ako imate vremena, jer imamo više mitinga i skupova ovih dana. Danas je skup u Barajevu u 18 sati, na Ubu u 20, a sutra ste dobrodošli, i posebno vas sa velikim nestrpljenjem očekuje narod, u Leskovcu u 18 sati. Tu će biti veliki skup naroda sa juga Srbije i hoće ljudi da čuju šta će buduća vlada da radi. Mi se zahvaljujemo gospodinu Dinkiću što je dobro predvideo da dolazi nova vlast, da dolazi nova vlada. Hvala mu. Preuzećemo brige, preuzećemo muke, ali ćemo gledati da Srbiju razdužujemo, a ne da je zadužujemo. Hvala vam najlepše.
Reč ima narodni poslanik Zoran Subotički, po Poslovniku.
Cenjena gospodo iz SRS, mislim da imam pravo da vam kažem nešto što se odnosi na vaše političko delovanje. Početkom osamdesetih godina prvi put sam priveden na informativni razgovor, mislim na policiju ...
Gospodine Subotički, morate da kažete da je povređen sada Poslovnik, a ako je pre 15 godina to ne možete stvarno.
Vrlo duhovito, zahvaljujem se i dobro je da je ovakva atmosfera u sali. Razlog zbog čega sam priveden na informativni razgovor je potpis jedne peticije. Dakle, to je bilo početkom osamdesetih godina, a vi znate koja je peticija bila u pitanju ...
Tada ovaj poslovnik nije važio.
Tada je prvi put gospodin Šešelj uhapšen. Bio sam student prve godine Filozofskog fakulteta u Novom Sadu. Dakle, reč je o tome da ste vi juče pominjali kako niko ne reaguje na činjenicu da je Vojislav Šešelj već toliko vremena u Haškom tribunalu i da je to nešto što zaista predstavlja ozbiljno kršenje ljudskih prava u najuniverzalnijim kategorijama i u univerzalnom smislu. Tu sam potpuno sa vama saglasan. Zaista je tako. Dakle, hoću da vam kažem da imam tu vrstu legitimacije da mogu da vam kažem ovo što sada želim da vam kažem. Naime, imamo jedan problem. Postoji neka vrsta fatalne privlačnosti, takoreći sličnosti između ponašanja, vladanja Srpske radikalne stranke i Haškog tribunala. Tamo ljudi odlaze da dokazuju svoju nevinost. Od prvog dana kada je Srpska radikalna stranka osnovana, obični, normalni, mirni i tolerantni građani moraju pred vama da dokazuju svoju nevinost, da nismo lopovi, da nismo nepatriote, da nismo ovo i da nismo ono. To je nešto što je, ja to tako zovem, fatalna privlačnost između Haškog tribunala i SRS. Dakle, nemamo nameru da dokazujemo svoju nevinost pred vama. Samo toliko.
Po kom osnovu, gospodine Vučiću? Izvolite, možete po Poslovniku? On je govorio po Poslovniku. Dobro. Izvolite, gospodine Vučiću.
Pokušaću na najkorektniji način da odgovorim gospodinu Subotičkom. Mogu da se složim sa vama, kao pravnik, da niko nije kriv dok se to pravosnažnom sudskom presudom ne potvrdi, u to nema nikakve sumnje. Samo bih vas podsetio, kada o tome govorite, šta ste radili od 5. oktobra 2000. godine do danas. Vi, dame i gospodo, danas na stub srama stavljate svakoga dana, ne govorim vama lično, čak ne govorim ni vašoj stranci, ali preko vaših medija, od B92 do RTS-a, za sve je kriva Srpska radikalna stranka. Za šta smo mi krivi? Specijalne emisije prave. Za šta smo mi to danas krivi, kada nismo uopšte na vlasti, ni na jednom nivou, za šta smo krivi? Ni za šta, i ja ću vam to reći. Reći ću vam za šta smo krivi, jer nije tu stvar interesa, da li vaših pojedinačnih ili bilo čijih drugih pojedinačnih. Stvar je u tome da se ti koji to rade nečega plaše. Čega se plaše? Plaše se da izgube vlast, zato što znaju da će njihov lopovski kriminalni lanac jednom da bude prekinut, ne postoji drugo objašnjenje. Ja tu vrstu ludila ne mogu da razumem, apsolutno mi je to nerazumljivo, dakle, to što se dešava svaki dan, na način kako se dešava, a vi kažete da smo mi kao Haški tribunal. Vi, a vi ne znate za šta ste sve podnosili krivične prijave. Za ono za šta ja tvrdim spreman sam da snosim i konsekvence. Dakle, za to postoji i rad tužioca, ukoliko sam preterao i povredio državne organe, za to postoje privatne tužbe i to je suština stvari. Jesam li se ja video sa Antom Đapićem ili vi? U čemu je razlika? Ko se rukovao sa njim, vi ili ja? Mislim da tu velika razlika postoji. Kažem da imamo lopovsku Vladu, neka me goni neko iz Vlade. Kažem da imamo ponošaj, videli ste ga, ovaj v.d. načelnik Generalštaba, hoda kao mister Bin, postrojava vojsku, a nije hteo ni svoju Krajinu da brani, ni bilo šta, samo zato što je bio u Garmišpartenkirhenu u centru CIA. Zašto me ne gone, najavili su da će da me gone, da će da podnesu i nadležnom tužilaštvu i svima drugima. Pa, zato što je to istina, zato što govorim istinu. Možda ste u pravu, možda postoji, mada je to veoma nekorektno, kako god hoćete, ali prihvatam svaku vrstu političke kritike, naučio sam na mnogo gore, i da nam kažete, fatalna privlačnost između ovoga i onoga, to je prilično nekorektno, imajući u vidu situaciju u kojoj se nalazi Vojislav Šešelj, a i sama SRS, čiji je predsednik dr Vojislav Šešelj, kojem, kao što znate, zabranjuju da se brani, a kažu, zamislite, imaće pravo na uvodnu reč. To je da čovek ne poveruje. Ja vama kažem, između najvećeg broja ljudi u Vladi Srbije i inače u našoj vlasti, u gradu Beogradu, o kojem tako lepo pričamo, to svi Beograđani znaju, oni koji nas vole i oni koji nas ne vole, takođe postoji fatalna privlačnost. Samo, ta fatalna privlačnost nije između Haškog tribunala i njih, nego je fatalna privlačnost između Zabele i njih i to će se uskoro dogoditi. Hvala najlepše.
Reč ima narodni poslanik Nadica Momirov, po Poslovniku ili replika? Po Poslovniku, izvolite.
Moram ponovo da upozorim na Poslovnik. Ovde se pričaju neistine opet. Radi se o tome da već više puta predstavnici SRS potpuno namerno izigravaju istinu, pričaju o tome šta se desilo u Subotici. Pošto vi nemate pojma šta se desilo u Subotici, ja ću da vam ispričam, zato što ne znate za tradiciju koja postoji stotinama godina u Subotici. Ta tradicija se zove Dužijanca, to je slava žetve, završetka žetve žita. Na toj proslavi bilo je 1000 ljudi. To je nešto što organizuje lokalna samouprava, nešto što organizuju svi građani Subotice i što pripada Subotici i vi nemate pravo da to koristite u vaše političke svrhe. Na tom skupu su bili svi predstavnici kako vlasti, tako i različitih političkih stranaka, lokalne samouprave, različitih organizacija, gosti iz inostranstva, a između ostalog i predstavnici SRS. Pitajte vašeg bivšeg saveznog poslanika gospodina Gojka Radića da li je on bio, da li poštuje Suboticu, da li poštuje sve građane Subotice i nacionalne manjine i sve ostale koji su ponosni na Dužijancu. Ako poštuje, onda je gospodin Gojko Radić takođe bio tamo, gde se pojavio dotični gospodin koga vi pominjete. Prema tome, to što su drugi predstavnici političkih stranaka bili na tom skupu, to je zato što poštuju građane Subotice, zato što poštuju Suboticu i to je tačno. Postavljate pitanje za šta ste krivi, krivi ste za mnogo toga. Krivi ste za to što se izazvali građanski rat u Srbiji, što ne pričate istinu, što osuđujete sve druge da su lopovi, a istovremeno ne pogledate sami sebe i vaše redove. Krivi ste za to što huškate narod i dalje na rat. Krivi ste i prestanite sa tim. Uozbiljite se, pogledajte, pred nama su veliki poslovi, treba da usvojimo Ustav, da rešimo pitanje Kosova, mnoge stvari treba da uradimo, a vi i dalje pričate samo da su svi drugi lopovi, da smo mi lopovi zato što smo oduzeli Kariću imovinu i vratili je građanima. Da li vas to vređa, da li to smatrate lopovlukom? Znači, vi ste bili onda u savezništvu sa Bogoljubom Karićem? Znači, vi smatrate da mi krademo i da vraćamo preko Nacionalnog investicionog plana građanima, onda se osećate da se krade od vas, pa onda recite – kradete od nas, a ne da krademo od građana Srbije, jer njima vraćamo.
Zahvaljujem se. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Vučić.
Dame i gospodo narodni poslanici, moram da vam kažem da mi je sad jasno zašto je Srpska radikalna stranka najpopularnija, a zašto neki ne mogu bez cenzusa. Da, Gojko Radić nas je obavestio šta se zbivalo na toj velikoj svetkovini i on, kao i svi srpski radikali, poštuje i Mađare, i Bunjevce, i Rusine, i Ukrajince, i Rumune, i Hrvate i sve druge koji žive bilo gde u Vojvodini, naravno i u Subotici. Gojko Radić je bio na svetkovini, ali se on rukovao sa običnim ljudima, a ne sa Antom Đapićem, kao što vi jeste. U tome je razlika. Gojko Radić se rukovao sa građanima Subotice, sa onima koji su tu veličanstvenu svetkovinu napravili, koji u njoj učestvuju, ali se nije rukovao sa sledbenicima Ante Pavelića. Izvinite, u tome se razlikujemo. Kažete, mi smo krivi i izazivamo građanski rat. Izvinite, kakav građanski rat? Nisam znao da je bio građanski rat u Srbiji. Gde je bio građanski rat? (Nadica Momirov, sa mesta: Na Kosovu je bio građanski rat.) Na Kosovu je bio građanski rat? Dame i gospodo narodni poslanici, čuli ste sad! Na Kosovu je bio građanski rat. Genijalna rečenica poslanika DB-a, odnosno demokratskog bloka. Dakle, na Kosovu je bio građanski rat? Pa, je l' su nas bombardovali zbog građanskog rata? Slušajte, zaista ne bih ni pomislio da je neko u stanju ovako nešto da kaže. Na Kosovu i Metohiji mi smo se borili protiv terorista, protiv onih koji su razarali državu Srbiju, protiv onih koji su hteli da otmu deo teritorije Republike Srbije, borili smo se za slobodu svog naroda i samo da budemo svoj na svome. Hvala vama što svoju državu optužujete da je izazvala sukob na Kosovu. Onda da se i ne čudimo što neki hoće da nam otmu Kosovo kad u vama imaju najveću moguću podršku. Još nešto, mi u Srbiji nikada nigde nismo hteli nekakve nemire. U SRS se nikada nije dogodilo da bilo ko bilo kada organizuje neki skup da negde neko strada. Nikada to nismo radili. Na našim skupovima nikada nije bilo mrtvih, ranjenih, povređenih. Na vašim skupovima jeste. U tome se razlikujemo. Bez obzira na sve, mi vama želimo sve najbolje, poštujući sve građane, čuvaćemo sve građane. Čuvaćemo vas kao malo vode na dlanu i kao vanparlamentarnoj opoziciji obezbeđivaćemo vam solidan tretman na javnom servisu. Neko ko dobije između tri i četiri posto biće i više od toga zastupljen, obećavam vam. Mi ćemo to istinski demokratski da radimo, a ne ovako, jer danas kad gledate RTS ljudi me pitaju da li mi živimo u Švajcarskoj ili u Nemačkoj. Nisu baš načisto, pošto samo teče med i mleko, cveće cveta na sve strane, niko nema problema. Kakva zemlja Dembelija, ovo nema ni u bajkama šta mi u Srbiji preživljavamo. Za to su krivi i odgovorni neki drugi, narod će reći svoje. I ono što ste vi zamerali Srpskoj radikalnoj stranci siguran sam da ćete posle izvesnog vremena naše vladavine prihvatiti i priznati da je mnogo bolje sa nama, jer ćemo mi uraditi sve da i vi živite bolje, i vaša deca i svako dete sutra u Srbiji. Hvala vam najlepše.
Samo se nadam, da ne bismo menjali zaključke Skupštine Srbije, da to da je bio građanski rat na Kosovu nije stav G17 plus, nego jednog narodnog poslanika i da je bio sukob države sa separatističko-terorističkim strukturama na Kosovu. Da nije toga, verovatno ne bi ni došlo do ove pozicije. Gospodine Albijaniću, izvolite.
Javljam se po Poslovniku, član 104 – dostojanstvo Narodne skupštine. Jasno je, i svi smo se mi dogovorili, dakle nije ovde za govornicom rečeno da u tom stilu i duhu šta je ko dobacivao, i na šta se vi oslanjate, ne znam... Gospodine Vučiću, mi smo se ovde u Skupštini Srbije zajedno dogovorili i svojom odlukom od pre desetak dana da u Ustav Srbije ugradimo nešto što se tiče Kosova i Metohije i mislim da je to nesporno, da se ugradi da je Kosovo i Metohija sastavni deo Srbije, i ne treba da vodimo polemiku oko nečega što jeste međusobni zajednički dogovor i saglasnost potpuna u Skupštini Srbije. Jasno je da SRS i G17 plus imaju potpuno različite stavove o pojedinim pitanjima u Srbiji i da se vidljivo razlikujemo ovde po debatama u Skupštini Srbije. Mi smatramo da vi koristite praznu retoričku priču i da ne radite konkretne stvari. Ovde Vlada Republike Srbije i G17 plus rade konkretne stvari za dobrobit građana Srbije i to će se videti i na svim budućim izborima koji dođu. Nemojte se vi sekirati koliko ćemo mi procenata imati, to se vidi i po lokalnim izborima koji se dešavaju. Prelazimo deset procenata, a vi se polako ali sigurno smanjujete, to je ono što sam ja obećao, tako da ćemo dovesti radikale na pristojnu meru. Želim još jednu stvar da kažem u smislu ovoga što je danas na dnevnom redu. Ne treba ovde širiti kojekakve neistine, ko se sa kim sastao i zašto, nego prosto da se pozabavimo dnevnim redom kako dolikuje. Želeo bih na isti način kao što ste vi meni dobacili sada da nastavimo razgovor na jedan normalan način o zakonima koji su na dnevnom redu a tiču se rebalansa budžeta, budžetskog sistema, Nacionalnog investicionog plana, velikih projekata za Srbiju i građane Srbije. Do sada su mnogi želeli da na neki način uzmu od države, kao što je to činio Karić, "Mobtel", a danas država sa tom najvećom investicijom u istoriji države Srbije na najbolji način vraća građanima kroz projekte za sve opštine u Srbiji. Mislim da treba da se koncentrišemo baš na ove izmene, na rebalans budžeta i da pokažemo koliko smo odgovorni da se to realizuje za dobrobit svih ljudi. Molim da se vratimo na dnevni red, G17 plus će učestvovati vrlo konstruktivno u daljem toku sednice. Hvala vam.
Zahvaljujem se gospodinu Albijaniću. Replika, gospodin Vučić.
Dame i gospodo narodni poslanici, drago mi je da je gospodin Albijanić ispravio svoju koleginicu. Zarad gledalaca, ja nisam ništa dobacio gospodinu Albijaniću, sem što sam rekao da je u pravu što se tiče Rezolucije i Odluke Skupštine Srbije. Ako sam bilo šta drugo rekao, izađite pa kažite, da ne misli narod nepristojno rekao ili bilo šta drugo uradio. Sa govornice govorim ono što mislim. Dakle, kaže gospodin Albijanić – postoje prazne priče. A vi verovatno imate pune priče? Ne znam šta vam to znači – prazne priče. Sveli ste radikale na pravu meru. Slažem se sa tim. Sveli ste nas, prema onome što kaže onaj što radi za vas, gospodin Branković, na 35 posto. Nemam ništa protiv, 34,9 posto je poslednje, gospodine Albijaniću. Dobro, nije 35 posto. Izvinjavam se, poštovani građani Srbije, izvinjavam se i vama poštovani narodni poslanici, što nisam rekao istinu, nije 35 posto već je 34,9. Oprostite, molim vas, gospodine Albijaniću. Gospodin Albijanić je na 3,9 posto, tako da mu to dođe otprilike to. Toliko, što se tiče svođenja na pravu meru, a što se tiče CESID-a, a mislim da će se složiti sa mnom gospodin Albijanić, oni su kada su završeni lokalni izbori u Beogradu imali svoje stratume sa izlaznošću, koji su naši stratumi jači, koji su žuti stratumi jači, i po tome su u 8,15 rekli da je Bogdanović pobedio za 14 posto razlike. U 8,15 uveče završeni izbori, ne mesec dana ranije nego te večeri. Bila je razlika 1,2% i to je samo za oko 1.300 % omanuto, nije strašno. Nemam ja nikakav problem sa tim. Evo mi imamo 0,1%, vi svi imate 375%. Prihvatam to unapred, nego da idemo na izbore. Druga stvar, koja je vrlo važna, pričate o praznim pričama, i sada ću da vam ispričam jednu punu priču, kako biste vi rekli, ma kako to nepravilno bilo. Vidite, danas je počelo suđenje ljudima koji su krivi zato što su nosili kupus i pasulj generalu Mladiću. Danas se sudi srpskim oficirima koji nose orden Karađorđeve zvezde za hrabrost zato što su branili Srbiju, zato što su branili Republiku Srpsku, a ne sudi se onima koji su uhvaćeni sa koferom od 100.000 evra. Znate li da je jedan od tih, Simić, u avgustu mesecu državnim automobilom išao na Sveti Stefan u kockarnicu, sa službenim šoferom, i trošio verovatno privatne pare, ali pre toga uzete od naroda, i vratio se državnim automobilom. Još nisam video ko je u Milovim kockarnicama zaradio. Sada da vas pitam, građani Srbije, da li je to pravda da su ljudi koji su ostali bez noge, koji su ratni vojni invalidi, nosioci ordena Karađorđeve zvezde za hrabrost, jer su branili Srbiju, u zatvoru, a lopovi na Svetom Stefanu u kockarnicama. Još nešto, poštujem svakog člana i simpatizera svake stranke i svakog građanina Srbije. Čak sam rekao Dinkiću – čudi me odakle vam energije toliko posle svega, posle onoga kako i šta narod misli. Poštujem i to, između ostalog. Naravno da volim SRS. Imam decu, porodicu, otadžbinu ispred toga, a onda mi dođe SRS i onako kako se vi borite za G17 plus ja ću se uvek truditi da se do poslednje kapi znoja borim za SRS i sve ću dati za moju stranku. Pošto sam čuo da su neki vaši predstavnici govorili loše o dvojici naših ljudi, a predstavnici vlasti su potezali pištolje na Ubu, samo zahvaljujući našoj smirenosti, činjenici da sam zamolio momke koji su ih razoružali, nije došlo do žestokog i velikog sukoba. Naime, zarad građana, Radoje Lukić, batinaš iz DSS-a, radi sa građevinskom mafijom na Ubu, potezao je pištolj na dečaka od 18 godina koji je delio propagandni materijal za Darka Glišića, budućeg predsednika opštine Ub, kandidata SRS. Srećom, pojavili su se ljudi koje sam telefonom urazumio i zamolio da ih smire. Mi čak te ljude nećemo krivično da gonimo. Samo molimo sve u Srbiji da se smire, jer nije vreme za bilo kakve sukobe. Nije vreme za prolivanje srpske krvi ni na jednom mestu. Mogu da razumem, možda je bio u alkoholisanom stanju, možda su nervozni, uopšte nije bitno šta je. Samo zahvaljujući činjenici da su mu kroz prozor automobila oteli pištolj, i njega izvukao kroz prozor automobila i nije ga pipnuo posle toga... Molim da se to ne dešava nigde. Molim da u Leskovcu neki ne prete, nisu trenutno u sali, time da će nekoga da izbodu nožem samo zato što je Goran Cvetanović najbolji kandidat i zato što će da pobedi, pa im to smeta i teško im pada. Vidite, mi smo pokušali, čak smo poslali saopštenje kada se ovo dogodilo na Ubu i zamolili ljude da se to više ne dešava.Znate li da nam niko, sem ovoliko u "Kuriru", nije objavio saopštenje, nijedna televizija. Imamo policijski zapisnik i sve, ali nikome ništa. Nema problema, ne zameramo mi tom čoveku, samo nemojte da se to ponavlja, samo nemojte da dalje širite mržnju prema SRS, jer ćemo mi naše ljude umeti da zaštitimo. Samo želimo da bude mir, da sve u miru, zdravlju i veselju prođe, a naše ljude ćemo, budite sigurni, uvek umeti i hteti da zaštitimo.
Reč ima narodni poslanik Milan Dimitrijević, po Poslovniku.
Radi cele istine, DSS na Ubu nema nikakve batinaše, niti revolveraše. Radi se o sledećoj stvari: SRS protiv kandidata DSS-a na Ubu vodi vrlo prljavu kampanju. Dokaz su leci koje vaši predstavnici dele širom Uba, a čini mi se da vaš kandidat ima problema sa narodom. Gospodin Glišić je u sukobu sa svojom porodicom, sa svojim rođacima. Gospodin Glišić poteže sekiru na svoje rođake. To je istina i gospodin Glišić ima problema sa građanima Uba, a rezultati izbora će pokazati to da gospodin Glišić neće ući ni u drugi krug. To je problem SRS na Ubu.
Reč ima gospodin Vučić, replika.
Znate, ljudska drskost ima granice, ali batinaša iz Vlade Srbije očigledno nema. Batinaš se zove Radoje Lukić, doneću vam zapisnik iz policije. Kako vas nije stid i sramota? Imate batinaše svuda po Srbiji, idu i pištoljima prete ljudima koji neće da glasaju za DSS i kandidate ne znam kojih još stranaka sa kojima ste u koaliciji. Darko Glišić u sukobu sa porodicom? Sram vas bilo. Slučajno sam kum Darka Glišića pa mu znam i oca i majku, družim se sa njima, suprugu i sina. Vi ste zaslužili poverenje građana Srbije? Vi ne treba da dobijete nijedan glas u Srbiji, niko za vas ne treba da glasa nikada, jer osim što ste nesposobni, neobavešteni, osim što ste revolveraši i kriminalci, još ste i loši ljudi. Tako loši ljudi Srbijom ne treba da upravljaju. Ja sam mu bio sa ocem i majkom i to nedavno, svaki dan sam na Ubu. Ja sam spasao te revolveraše od batina, zato što sam rekao da hoću da bude mir na Ubu, a ne zato što ih se plašim. Treba da se stidite. Neće ući u drugi krug? Znate kako neće ući? Ući će i pobediće vas, bez obzira na to. Znate kako vode kampanju? Kao i svuda – ako ćeš da glasaš za mog kandidata, za mog batinaša i revolveraša, Zvonko Minić, a mi nismo delili nikakav propagandni materijal protiv njega, delili smo propagandni materijal u korist Darka Glišića, i to ste izmislili... Dobro se raspitajte ko je drugi delio. Dakle, taj kriminalac neće moćida pobedi nikada na Ubu, a kriminalac je veliki. Bez obzira na sve to, znate kako oni rade – glasaj za mene pa ću da te zaposlim na kopovima, a ako glasaš za nekog drugog ne možeš da dobiješ posao na kopovima; glasaj za mene pa ću da ti uvedem vodu u selu. Vi nećete, srećom, više ništa da dajete, jer idu izbori, da li u decembru, januaru ili martu, i onda će narod da vas obriše sa političke mape Srbije, a obrisaće vas zato što ste loš čovek, zato što ste loši ljudi, u porodicu ste počeli da ulazite. Ja sam član te porodice, vi niste, treba da vas je stid i sramota, a večeras će cela porodica Darka Glišića da se pojavi na mitingu i ceo Ub i ceo grad u osam sati, pa da vidite koga ćete da napadate. Neka vas je stid i sramota, a pitam se samo zašto vas predsedavajući nije opomenuo kad ste počeli da ulazite u porodicu ljudi. Kažete, nije istina, sada ću da vam donesem zapisnik, samo čekajte tu na mestu da vidite šta vaša policija kaže šta se na Ubu zbivalo.
Zahvaljujem se. Da li se još neko javlja povodom ovog amandmana? (Ne.) Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Nemanja Šarović. Odbor za finansije nije prihvatio ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Nemanja Šarović.
Dame i gospodo narodni poslanici, zaista mi nije lako da se vratim na ovu temu, i mislim da sam dužan da građanima iz Srbije i Barajeva, a bogami i građanima Republike Srpske, dam neke informacije. Iz izlaganja čelnika G17 plus i predstavnika Vlade moglo se videti šta oni o kome misle. Pomenuto je nekoliko puta ovde Barajevo. Kažu gospoda kako je njihova kandidatura u potpunosti u skladu sa zakonom. Jasno je da nije, ovde imam kompletno sve papire, kompletnu kandidaturu koju je G17 plus predao Opštinskoj izbornoj komisiji. Izbori su raspisani 10. avgusta 2006. godine, 9. avgusta je odluka o raspisivanju izbora izašla u "Službenom glasniku Republike Srbije". Tada su počele da teku izborne radnje, a prva sednica Opštinske izborne komisije održana je 10. avgusta sa početkom u 16 časova. Prva tačka dnevnog reda bila je propisivanje obrazaca za sprovođenje pojedinih izbornih radnji i propisivanje uputstva o sprovođenju lokalnih izbora. Tek narednog dana negde oko 14 časova stranke koje nisu predstavnici vladajuće koalicije mogle su da dođu u posed pojedinih obrazaca. To je, naravno, bilo u vreme kada je G17 plus već imala; najpre naravno Demokratska stranka, koja je najveću zloupotrebu na ovim izborima izvršila, a odmah za njima i G17 plus, koja je podnela kandidaturu pod rednim brojem 2. Koliko je jaka ova stranka u Barajevu najbolje govori to što nisu uspeli da skrpe dovoljan broj ljudi ni da bi kompletnu listu predali, a vidi se i po ovome na koji je ovo način pisano da su oni bili u velikoj žurbi. Ne može se ovde... Zamolio bih gospodina Anđelkovića da pogleda i da kaže da li se može pročitati na ovom listu papira ko je nosilac liste, ja mislim da ne može. Ali, kod njih je naravno vlast, imali su većinu u Opštinskoj izbornoj komisiji i radili su šta su hteli. Kada je zaključena zbirna izborna lista, 19. septembra ove godine, Srpska radikalna stranka imala je priliku da izvrši uvid u kompletnu dokumentaciju svih onih koji su podneli izborne liste. Odmah nam je upalo u oči to da na ovom ovlašćenju za podnošenje izborne liste, koju je potpisao Vladimir Homan, stoji datum 7. avgust 2006. godine, dakle to je dva dana pre nego što je objavljena u "Službenom glasniku" odluka o raspisivanju izbora u opštini Barajevo, zajedno sa još šest drugih opština, i dva dana ranije pre nego što su počele da teku izborne radnje. Takođe, Opštinska izborna komisija propisala je poseban obrazac pod kojim je moralo da ide ovo ovlašćenje i, naravno, ovakva kandidatura nikada nije ni smela da bude proglašena. Srpska radikalna strankaistoga dana, dakle 20. septembra, kada je izvršila uvid u skladu sa Zakonom o lokalnim izborima, u 14,35, pod brojem 013-193/2006 uputila je prigovor Izbornoj komisiji Opštine Barajevo i navela je da je Opštinska izborna komisija napravila previd i prekršila Zakon o lokalnim izborima jer je proglasila listu G17 plus - Mlađan Dinkić, koja nije u skladu sa uputstvom i propisanim obrascima, odnosno ne poseduje propisani obrazac OV-2, tj. ovlašćenje za podnošenje izborne liste. Odgovor na ovo potvrdio je, naravno, da su oni od početka znali šta rade, ali im je jedino bilo važno da zauzmu prvo ili drugo mesto na listi. Mislili su da će time postići nešto kod birača, da će to govoriti o njihovoj snazi, ali jedino o čemu to može da govori jeste da su oni spremni da se služe svim i svačim, da su spremni na svakakvu prevaru samo da bi još jedanput, na bilo koji način, uspeli da žedne preko vode prevedu i građane Srbije. Opštinska izborna komisija donela je rešenje kojim je odbila prigovor SRS. Pomislićete prvo da su oni rekli – ne, to što ste vi naveli u vašem prigovoru nije tačno pa se zato vaš prigovor ne usvaja. Ne, oni su rekli upravo suprotno. Oni su potvrdili, i evo ja ću pročitati: "U postupku po prigovoru uvidom u izborni materijal utvrđeno je sledeće – izbornu listu pod nazivom G17 plus - Mlađan Dinkić podneo je Dragoljub Stanić dana 11. 8. 2006. godine u 23,10 časova, isto je zavedeno u popisu akata pod brojem 013-24/2006, po ovlašćenju Gradskog izvršnog odbora političke stranke G17 plus, koju je potpisao predsednik Vladimir Homan." Isto ovlašćenje, i nije dato na propisanom obrascu OB-2 a nosi datum 7. avgust 2006. godine. Onda dalje kažu – pogledajte ovaj koji je naknadno dostavljen nakon podnošenja prigovora SRS, dana 20. 9. 2006. godine u 22 časa, dakle, ova opštinska izborna komisija radi i noću – dostavljen je propisani obrazac OB-2, koji sadrži ovlašćenje koje nosi datum 15. 8. 2006. godine. Dakle, čak ni to ovlašćenje koje su predali 20. nije imalo onaj datum kada je predata kandidatura, već 15. Naravno, bilo je antidatirano, ali je datum 15. avgust. I onaj ko je makar prošao pored Pravnog fakulteta složiće se sa mnom da naknadno dostavljanje ovlašćenja, nakon što su protekli svi zakonski rokovi za otklanjanje eventualnih nedostataka, ne može ništa da znači. Oni mogu posle 15 dana, odnosno ovde je proteklo čitavih mesec i četiri dana od podnošenja kandidature G17 plus, to jednostavno više ništa nije moglo da ispravi. Dalje kaže, odnosno ovo je valjda zaključak: "Imajući u vidu napred izneto, Opštinska izborna komisija smatra da postojeći propusti", dakle konstatuju se propusti, ali kaže "ne ugrožavaju bitno". Oni su po zakonu, doduše, to nigde nisam pronašao, ovlašćeni da odlučuju da li je bitno ili nije bitno ugrožena ravnopravnost učesnika u izborima. To u zakonu, naravno, nigde ne piše. Srpska radikalna stranka iskoristila je i druge mogućnosti. Moram završiti, jer je očigledno reč o velikoj zloupotrebi, u koju je pored Opštinske izborne komisije upletena i sudska vlast i jasno je da ovo nije slučajnost, već da iza ovoga stoji Vlada. Dakle, mi smo, u skladu sa zakonom, 21. septembra 2006. godine u 13,25 časova, odmah nakon što smo dobili odluku o odbijanju prigovora, podneli žalbu Petom opštinskom sudu u Beogradu, žalba je primljena 22. 9, naveli smo sve ovo što je navedeno u prethodnom prigovoru i tražili da sud hitno odluči. U skladu sa Zakonom o lokalnim izborima sud je bio dužan da odluči u roku od 48 sati. Dakle, kada se radi o izborima, rokovi su hitni. Može se videti ovde pečat suda da je primljeno 22. 09, što znači da je do 24. 09. Peti opštinski sud morao da donese presudu po našoj žalbi. Sud to naravno nije uradio, to je učinjeno tek 25. 09, čime je prekršen zakonski rok, što automatski znači da je naša presuda uvažena. Pogledajte šta sada kažu sudije. Predsednik vanparničnog odeljenja Jovan Milošev je bio predsedavajući, odnosno postupajući sudija u ovom postupku i on donosi presudu kojom se žalba SRS odbija kao neosnovana. Ali, zanimljivije je možda od toga, jer nismo ništa drugo očekivali i ovo je nešto što bi trebalo da razmotri i ministar pravde Zoran Stojković, smatram da je ovo osnov za razrešenje pomenutog sudije, jer pokazuje potpunu nestručnost – on u obrazloženju kaže: "Kako je žalba dostavljena bez ikakve dokumentacije i dostavljena direktno sudu, sud je tražio od Izborne komisije opštine Barajevo da dostavi izborni materijal kako bi po žalbi mogao da odlučuje." Upravo i ovo, čak i pouka o pravnom leku opštinske izborne komisije kaže da se žalba dostavlja direktno sudu. Naravno, Zakon o lokalnim izborima kaže da se žalba dostavlja sudu. Kome bi je drugom dostavili, ne postoji drugi način i drugi organ kome bismo mi tu žalbu mogli dostaviti. Takođe, Zakon kaže da onda sud po službenoj dužnosti dobija sve potrebne podatke radi odlučivanja o opštinskoj izbornoj komisiji. Žalba je neosnovana i po nahođenju ovog suda, ukoliko je bilo propusta, kaže - prilikom donošenja rešenja, a to je bilo prilikom proglašenja liste. Mi smo upravo i tvrdili da je prilikom proglašenja liste napravljen propust, ali to je materijalni propust i ovo je nešto što ne zastareva. Nije smela biti proglašena zbirna izborna lista. Na kraju, možda i najveća zloupotreba: kada je već prošlo i 72 sata otkako smo predali žalbu, debelo je probijen onaj zakonski rok, ja sam lično pozvao najpre predsednika Petog opštinskog suda gospođu ili gospođicu Milicu Popović-Đuričković i zamolio je da, u skladu sa svojim ovlašćenjima, u skladu sa Poslovnikom suda, obezbedi da se izvrši zakonska obaveza i da najpre ova presuda bude pismeno izrađena, a onda da SRS, kao podnosilac žalbe, kao jedini ovlašćeni učesnik u ovom sudskom postupku, dobije primerak ove presude. Naravno, nama, odnosno tom zahtevu, nije udovoljeno i do dana današnjeg Peti opštinski sud, na čijem je čelu Milica Popović-Đuričković, nije SRS poslao navedenu presudu. Dakle, sa zakašnjenjem većim od 72 sata oni su poslali ovu presudu Opštinskoj izbornoj komisiji, iako ne postoji nikakav osnov za to. Jasno je da onaj ko je podneo žalbu mora biti i onaj koji će presudu po žalbi primiti. Veoma je bilo zanimljivo izlaganje poslanika G17 plus i optužba da je neko od poslanika, valjda SRS, izazvao građanski rat. Pitam se, ako već toliko govorite o govoru mržnje, ima li goreg i očiglednijeg primera govora mržnje prema nekome od ovih monstruoznih optužbi? Pitam vas još jednu stvar – u čemu je razlika između ovoga što smo maločas čuli i onoga što je rekao Marti Ahtisari? Rekao bih da razlike nema. Ali, na mnogo primera se vidi dvoličnost predstavnika vladajuće koalicije, jer isti oni vladini predstavnici koji se juče hvale potpisivanjem nekakvih sporazuma o specijalnim vezama sa Republikom Srpskom pokušavaju da obmanu narod da su Dodik i Čavić, inače poznati izdajnici srpskog naroda, koji su i doveli Republiku Srpsku do ovih grana na kojima se sada nalazi, koji su pristajali i direktno glasali za ukidanje jedne po jedne nadležnosti Republike Srpske... Bilo je 12 poslanika Srba u parlamentu, 11 je glasalo za ustavne promene, jedini poslanik koji je glasao protiv i sprečio, ali privremeno, ustavne promene i nestajanje Republike Srpske je Mirko Blagojević, poslanik SRS - dr Vojislav Šešelj. Dakle, građani Republike Srpske trebaju da znaju da isti oni koji ih u Republici Srpskoj obmanjuju, u Leskovcu osporavaju Aleksandra Vučića zato što je, navodno, Hercegovac. Mnogi znameniti ljudi, mnogi znameniti Srbi poreklom su iz Hercegovine. Predsednik SRS... Evo, gospodin Albijanić; moj otac je rođen u Gacku, predsednik SRS dr Vojislav Šešelj rođen je u Popovu Polju pored Trebinja. Jovan Dučić rođen je u Hercegovini, sveti Vasilije Ostroški, svetac koji je izuzetno poštovan ne samo u Srbiji i Crnoj Gori, već i u Republici Srpskoj, takođe je rođen u Hercegovini. Šta to uopšte znači, da je neko Hercegovac, a nije u ovom slučaju, pa ne može voleti dovoljno Leskovac?
Gospodine Šaroviću, molim vas da privedete kraju.
Evo, još jednu rečenicu. Možete se vi, gospodo, do mile volje hvaliti da ćete preći ovaj ili onaj procenat, kako i šta radite ovo je najbolji pokazatelj. Verujem gospodinu Albijaniću da će G17 plus u nedelju na izborima preći tih 10%, ali će to biti u svih sedam opština zajedno. Hvala.
Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Krasić. Odbor za finansije nije prihvatio ovaj amandman. Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Gospodine Mihailoviću, ovde se dešava teška diskriminacija; kada izađe Vučić, tu ima ponekog iz G17, kada izađe Šarović, ima, a kada izađem ja, oni svi pobegnu. Sredoje, tebe i ne računam tamo. Sa fatalne privlačnosti i niske strasti da pređemo na amandmane na zakon o izmenama i dopunama Zakona o budžetskom sistemu. Podneo sam amandman na član 5. Predloga zakona. To je član kojim se menja član 16, gde se propisuju neke nove nadležnosti Ministarstva finansija u pripremanju memoranduma o budžetu. Pre svega, odnosi se na potrebe revidiranja memoranduma o budžetskoj politici. Međutim, da bi se bolje shvatilo na šta se odnosi ovaj amandman, moram da skrenem pažnju da je ovaj amandman na član 5. u stvari prirodni tok onih amandmana koji su podneti na članove 2, 3. i 4. Vrlo kratko ću da objasnim ono što izuzetno smeta u članu 2. Predloga zakona o izmenama i dopunama ovog zakona. Vidite, vi sada uvodite jednu novu kategoriju. Kaže se: "Izuzetno, u slučaju da viši nivo vlasti svojim aktom opredeli nižem nivou vlasti namenska sredstva za nadoknadu šteta usled elementarnih nepogoda, lokalni organ uprave nadležan za finansije na osnovu tog akta otvara odgovarajuće aproprijacije za izvršenje izdataka po tom osnovu." Na početku današnje sednice pokušao sam da objasnim šta su aproprijacije. Ona definicija aproprijacije i ovo što sada dajete kao mogućnost otvaranja aproprijacije je u suprotnosti. Ko otvara aproprijacije? Aproprijaciju otvara onaj ko donosi zakon o budžetu na lokalnom nivou. Kako može da aproprijaciju otvori neki niži organ? Gde ste vi našli tu aproprijaciju kod naknade štete? Zar to ne treba da bude stalna klasifikacija u svim budžetskim klasifikacijama, u svakom budžetu? Ovde se posebno otvara kada dođe pomoć iz republičkog budžeta. Zašto se ona posebno otvara? Zar ne može ona uvek da bude otvorena, za svaki slučaj? Naravno, Skupština ju je otvorila. Ne, nego da se pokrije ono što je rađeno na saniranju poplava, da se ne bi videlo šta se dešavalo sa sredstvima koja je Vlada upućivala jedinicama lokalne samouprave. Zbog toga se donosi izmena Zakona o budžetskom sistemu, zbog toga se izmišlja novi investicioni plan, zbog toga se ubacuje programski deo budžeta, sve se menja. Navodno, nova stremljenja, čak se izmišljaju neki novi evropski standardi da bi se zataškalo nenamensko trošenje sredstava. Dokaz za to je što prvi put ubacujete krivično delo - nenamensko trošenje budžetskih sredstava, a po tom osnovu ste navodno gonili već šest godina ljude za nenamensko trošenje sredstava. Po kom članu zakona? Pa, to krivično delo nije ni postojalo. Ovim predlogom zakona dokazujete da tek po donošenju ovog zakona može da postoji krivično delo. Može da postoji tek od donošenja ovog zakona, pošto ovim zakonom pokrijete i ove aproprijacije i nenamensko trošenje sredstava namenjenih za saniranje posledica elementarnih nepogoda. Verovatno i onih 25 virtuelnih kuća, odnosno virtuelnih pojedinaca, ali realnih kuća. Pijan čovek je obećao da ćete dobiti itd. Zašto se vraćam na amandman na član 3? U tom članu praktično ubacujete taj tzv. programski deo budžeta i kažete da će to od kasnijih odredaba da važi tek od 1. januara 2007. godine i iza onoga što ide kasnije. Vi ste tu praktično naveli šta treba da sadrži taj programski deo budžeta, ponavljajući sve ono što ste naveli u članu 1. ovog zakona. U ovom članu 3, koji se odnosi na originalni član 10, kažete – elementi programskog dela iz stava 6. se iskazuju prema programskoj klasifikaciji. Zašto to unosite tri puta u programsku klasifikaciju, kada već sledeći član 4. definiše šta su to programske klasifikacije. Mi smo protiv tih programskih klasifikacija kako ih vi ovde navodite. Klasifikaciju treba tumačiti pre svega kao računovodstveni pojam, kako da se nešto iskazuje da bi se videlo. Ovako dolazimo do ovog memoranduma gde vi tražite revidiranje. Ono što je zaprepašćujuće, to je poslednji stav ovog člana gde kažete da revidirani memorandum sadrži i pregled nenamenskih i namenskih transfera. Koji su vam to nenamenski transferi? Kako u tom preciznom budžetskom sistemu, čime se hvalite, koji je jasan, transparentan, dostupan svakome, koji ima kontrolu pre i posle, sleva, zdesna, odozgo, sa satelita, preko USAID-a, preko ovih iz inostranstva koji sede tamo pored vas u kancelarijama, preko Međunarodnog monetarnog fonda, ne znam, udarila je sva sila ovoga sveta na naš budžet, i svaki dinar kako se koristi, kako može da postoji kategorija "nenamenski transfer"? Da nije možda nenamenski transfer nešto što bi trebalo da bude državna pomoć? Nigde nema državne pomoći, javlja se kod Kragujevca i kod Bora. Zašto se ona ne javlja na nekim drugim mestima? Kakav je to nenamenski transfer? Nema nigde objašnjenja šta je nenamenski transfer. Da li je nenamenski transfer ono što je bilo sinoć u Leskovcu, ili preksinoć – znam da ste vi siromašni, ali ako glasate za G17 plus i Demokratsku stranku kao koaliciju, za našeg kandidata, ja vam obećavam... To kaže Leskovčanima, a ovde plaši i kaže – ja izlazim iz Vlade. Kako im obećava kada u to vreme neće biti u Vladi? Mislim, negde mora da se laže, nemoguće da je u pravu i u Leskovcu i u Beogradu. Nemoguće je. Laže se na oba mesta. U Leskovcu se laže, evo zbog čega: G17 plus je nastao na bazi toga što su eksperti kritikovali Demokratsku stranku za Bodrum, za Solun, za ovo, za ono, pa skinuli Mlađu i stavili Kori Udovički; pa su Mlađa, Ksenija, doduše, njih ovde više nema, crtali tamo dijagrame kako je ko krao, zašto je krao itd. Evo ih sada u demokratskom bloku, narodnjaci, to je G17 plus. Oni tako idu. To su demohrišćani. Vi ste pod uticajem Vatikana. Vama Vatikan komanduje, ovi su demokrate, odnosno socijalisti... Čak ni socijalisti nisu sa svojom internacionalnošću, oni su se dogovorili da samo Srbi mogu da dignu glavu, zato se sudi generalu, zato se žmuri šta se dešava u Hagu. Dobrovoljno se prijavite, idete tamo i dokazujete svoju nevinost. Kada se tamo oduzme pravo na život, pravo da se čovek brani, onda se ćuti, to su evropski tokovi. To je sve za jednokratnu upotrebu, nevladine organizacije vode ovu zemlju, sa svih strana mentalno zdravlje ovog naroda ubiše komunisti, prvog dana u mesecu dao je jedan stav, 31. dana u mesecu potpuno drugačiji stav. Svaka šuša može da bude komunista danas, i ako ima oko i ako nema, i ako ne pije, i ako je bolestan, i ako je zdrav, i ako su ga isterali i častili samo da mu se plati. Njima se ispira mozak, ne mogu građani da se orijentišu gde su, kako bi glasajući za Mlađana Dinkića mislili da glasaju za sebe. Ne glasate vi za sebe glasajući za demokratski blok, glasate protiv sebe, utuvite to više sebi u glavu. Da su mogli zajedno, oni bi svi bili kod Dragoljuba Mićunovića od 1990. godine. Oni se fiktivno svađaju, pripremaju, dogovaraju za svaku novu prevaru. DOS jedan, DOS dva, DOS tri, uvek će biti neki DOS. Videli ste, može sve, on je obećao, i u članu 5. radi se o nenamenskim transferima iz budžeta Republike po svakoj jedinici lokalne samouprave. Tako će ići nenamenski transferi iz budžeta Republike, pričamo naravno o memorandumu, to je jedna projekcija, očekivanje šta će da se desi i kako će da se radi za sledeće dve budžetske godine. To je jedna projekcija nenamenskih transfera po svakoj jedinici lokalne samouprave. Znate kako će sve to da izgleda u jedinicama lokalne samouprave? Samo da vas podsetim na jednu stvar. Donosili ste zakone o lokalnoj samoupravi. U vašem zakonu ste napisali da su jedinice lokalne samouprave grad Beograd, gradovi i opštine. Gradska opština nije jedinica lokalne samouprave. To zastupate u sporu pred Ustavnim sudom, u postupku pred Ustavnim sudom. A onda izađe ministar i ovde kaže – morali smo gradske opštine da sredimo, jer nisu poštovale propise koji se odnose na jedinice lokalne samouprave. Grad Beograd je jedinica lokalne samouprave. Grad ju je ispunio. Kako je grad mogao da ispuni, ako gradske opštine nisu ispunile? Nema tu nikakve veze, sve i svašta ima da pričaju sa ove govornice, da se demantuju kao komunista 1. i 31. u mesecu, samo da bi prevarili, da bi dokazali da su oni podobni, da oni mogu da vode, sve ide dobro. Gde su gubitnici tranzicije, a gde su dobitnici? Dobitnici tranzicije se nalaze na onom mestu gde su korisnici sredstava za službena putovanja u zemlji i inostranstvu na ekonomskoj klasifikaciji 422 u rebalansu budžeta za 2006. godinu. Gde su gubitnici tranzicije? Gubitnici tranzicije se nalaze u svim mestima, a to su oni koji su izgubili radno mesto, kojima je uskraćena mogućnost da na nekom drugom mestu nešto zarade, nešto alternativno, kojima ste podigli uslov za odlazak u penziju, koji moraju i posle 30 godina plaćanja zdravstvenog osiguranja da i te kako plaćaju za zdravstveno osiguranje. Oni nisu zadovoljni. To je 95% građana Republike Srbije. Donosi se budžet za 5% građana Republike Srbije. Treba da se pokrije. Kabinet Vojislava Koštunice potrošiće sedamdesetak miliona dinara, kabinet potpredsednika 34 miliona, čini mi se da tako stoji. Uporedite te dve stavke sa poslednjim stranama one velike knjige koju ste nazvali rebalans budžeta sa finansijskim planom obaveznog socijalnog osiguranja itd. Pogledajte kolike su tamo stavke za plate, za lečenje, za penzije, za nezaposlene, pa vidite sa tim parama koliko bi moglo da se zadovolji socijalnih potreba građana. Pošto se ovo bliži kraju, još jednu veliku tabu temu da raščistimo. Svaki budžet je i socijalni, i razvojni, i policijski, i odbrambeni, i ekološki, i ekonomski, i izvozni i uvozni, zato što se u budžetu iskazuju obaveze države. Ako država ima obavezu prema penzijama, prema dečijoj zaštiti, zdravstvenoj zaštiti, pa ako to tumačite kao socijalu, onda u tom delu mora da bude socijalan. On mora da bude i policijski. U kom delu? U onom delu u kom se finansira policija. Ovde je kod nas fatamorgana. Izađe Mlađan i kaže – suficit, ne znamo šta ćemo s parama. Ne znamo šta ćemo s parama, više je para nego blata u Srbiji. Kako onda normalan čovek može da shvati tog čoveka ozbiljno kada zna da kasni ovo, da je plata redukovana, da je penzija redukovana, da je sve redukovano. Postavljam pitanje s pravom, kada ode u Ražanj, oni kažu – pa dobro, ako toliko imaš, zašto ne daš da malo proživimo? Ne date, kažnjavate, selektivno dajete, nenamenski transferi po pojedinim jedinicama lokalne samouprave. Dopunskim izborima promenili ste izbornu volju građana iz 2004. godine, a zadržavanjem očigledno neustavnog Zakona o lokalnoj samoupravi i lokalnim izborima... (Predsedavajući: Vreme.) ... vršljate na svakom mestu, pa svaka šuša iz Vlade može da se predstavi da je Deda Mraz.
Hvala. Jedno obaveštenje: pauzu ćemo imati u 15,00 časova. Po članu 85. stav 5, produžićemo danas radno vreme do završetka tačke koja bude u tom trenutku na dnevnom redu. Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Goran Cvetanović. Odbor za finansije nije prihvatio ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić. Izvolite.
Pokušaću da objasnim šta tražimo da se izbriše u članu 6. Predloga zakona. Tu se kompletno menja član 19. postojećeg zakona i tim članom, ako mogu tako da kažem, definisano je kako se priprema nacrt budžeta Republike i nacrt budžeta jedinice lokalne samouprave. Manje-više, ako mogu tako da se izrazim, u procentima, 75% teksta se prepisuje, a dodaju se praktično samo dva nova stava, ali su vrlo interesantna ta dva stava. Prvo što se dodaje, to je u stavu 2. nova tačka 4) - zahtev za dodelu sredstava iz Nacionalnog investicionog plana koji se iskazuje po programima, odnosno projektima za jednu ili više godina. Moram da napravim vezu sa prethodnim, kaže: "Na osnovu uputstva za pripremu nacrta budžeta Republike, direktni korisnici budžetskih sredstava izrađuju predlog finansijskog plana." Direktni korisnici su definisani i to se nalazi u članu 2. To su organi i organizacije Republike, odnosno lokalnih vlasti. Indirektni korisnici su pravosudni organi, ustanove koje su osnovane itd. Direktni korisnik budžetskih sredstava, neko ministarstvo, morao bi da na neki način opravda svoju potrebu. Kada se radi taj plan, odnosno predlog, do sada je bilo da taj plan mora da sadrži tri, ako mogu tako da kažem, zahteva, odnosno to su tri izjave, podatka koji su značajni za budžetsko planiranje, sa tekućim izdacima, sa dodatnim sredstvima za tekuće aktivnosti, za osnovna sredstva, a ovo je najvažnije - osnovna sredstva za nabavku opreme, dodatna sredstva za kapitalne projekte itd. Sada ide ta nova rupa na saksiji, Nacionalni investicioni plan. Zašto dva puta da pišemo jedno isto? To smo već imali. Tačka 3) govori – zahtev za osnovna sredstva, za nabavku opreme, dodatna sredstva za kapitalne projekte započete u prethodnim fiskalnim godinama i za nove kapitalne projekte. To podržavamo, to treba da stoji, to su trajni investicioni programi. Država mora da vodi računa o svojim obavezama i da usmerava onaj deo investicija koji treba da olakša državi da ispuni svoje obaveze prema građanima, subjektima itd. Zašto se izmišlja nova, četvrta stvar? Samo zbog izbora. Kada se kaže Nacionalni investicioni plan, to zvuči, zveči. Predstavlja se, deluje kao opasna iluzija. Pazite, vi ste tu pogrešili, jer sejete sliku o tome, veliki nacionalni investicioni plan je moguć samo ako se otme. Izgubilo se ono zakonito, nego malo više potenciraju, i to vas uče ovi iz CIA, na onu srpsku, kaže – dok jednom ne smrkne drugom ne može da svane. Vidite kako idete daleko. Ovi što vas uče, nevladine organizacije, tu svega i svačega ima, to više nisu nevladine organizacije, to je sve vladino. Pogledajte Zakon o rebalansu budžeta i videćete, 67 različitih razuđenih, od avio-servisa, preko agencija i direkcija, zavoda, kancelarija, službi, ne znam, kabineta, ko zna šta ćete na kraju da izmislite, i još neke agencije itd. To su sve instrumenti delovanja, i ne pitaju se ovi iz Vlade, o tome najviše odlučuje CIA. Videli ste ovaj izveštaj za ove "otporaše", gde god gori parlament, "otporaši" su tu. Oni su prva linija fronta novog svetskog poretka. Ona dvojica su isterana iz Ukrajine, oni su iz Gruzije. Nataša Kandić je u toj grupaciji i pripada... A vi se plašite Nataše Kandić, jer od stava Nataše Kandić zavisi koliko ćete vi da vladate. To mora da se kaže vama u oči da bi građanima bilo što jasnije, a nemam drugačiji način da delujem i ne mogu preko RTS-a, ne mogu preko B92. Mogu samo ovako da otvorim dušu i da kažem građanima Srbije šta je, kako je, kakvo mu je pravo ime i gde su opasnosti. Pozivam vas da prihvatite ovaj naš amandman, jer ovo što ste predložili izmenom člana 19. već postoji u članu 19, samo ga skidamo za onaj deo EPP-a i onaj deo prikrivanja onoga što je već urađeno sa sredstvima. Poslednji član o krivičnom delu vam je dobar član.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Vučić.
Dame i gospodo poštovani poslanici, samo radi istine, doneo sam zapisnik, a vi, gospodine predsedavajući, možete da kažete da li sam slagao ili ne, jer je tu sve, sa pečatom i potpisom inspektora Miroslava Pantelića, ili kako se već zove, sve regularno overeno i slično. To je samo zato da bi ljudi shvatili da nisam ništa slagao i da sam govorio istinu. Neki za nas iz Srpske radikalne stranke kažu da mi umemo samo da kritikujemo, a ništa ne umemo da kažemo šta bismo uradili kada se javi neki problem. Zbog toga ću reći sledeće. Vlada se hvali velikim investicijama, a mi smatramo da to nisu prave investicije. Prave investicije su grinfild investicije, odnosno kada neko dođe, izgradi nešto, napravi nešto i zaposli ljude, a ne to – prodali smo još nešto što pripada društvu ili državi pa smo finansirali neku veliku investiciju. Na kraju ćemo doći do ključnog pitanja – kada odu i NIS i EPS, od čega će bilo koja vlada da se finansira, radikalska ili bilo čija u budućnosti? S druge strane, šta bismo radili sa novcem koji je dobijen od prodaje "Mobtela", bilo je pitanje i odgovor da bismo štitili Karića i drugo, na šta je smešno da uopšte odgovorim i neću to da komentarišem. Vidite, prvo, smatramo da se konceptualno razlikujemo od Vlade Republike Srbije. Ona je napravila izborni investicioni plan. To nema veze sa Nacionalnim investicionim planom i sa nekim ozbiljnim ulaganjem u srpsku privredu, a ako hoćete, i u razvoj srpske države i srpskog društva. Smatram da građani Srbije i te kako dobro vide i znaju jednu stvar, koja je potpuno nedopustiva, a to je da im stalno neko govori kako zahvaljujući toj vlasti oni nešto dobijaju. Ne, to je sve uzeto od građana, na ovaj ili onaj način, i to su sve platili građani. Vlasti se razlikuju po tome ko će bolje i ko će suštinski, domaćinski, strateški, koncepcijski da osmisli kako da potroši narodni novac. Ne treba da misle ljudi, to sam čuo milion puta, da im je neki ministar nešto doneo. Nije im doneo nijedan ministar ništa, to su sve građani Srbije sami sebi doneli i to je njihov novac. Ne treba da ih lažu razni ministri da im oni nešto daju i donose, posebno ne ovi aktuelni ministri, jer oni više neće biti ministri. Želim da vam ukažem na ključne probleme srpske privrede i kako mi srpski radikali smatramo da je trebalo utrošiti ovaj novac koji vi koristite za tobožnji Nacionalni investicioni plan, odnosno izborni investicioni plan. Pre svega, i mimo volje MMF-a i Svetske banke trebalo je vraćati dugove i nije trebalo ići na dalja zaduženja. Možete da pogledate zaduženja po udelima različitih gradova, verovali ili ne, za pojedine gradove u ukupnim prihodima zaduženja idu čak i na 40-45%. To je nešto što je apsolutno neprihvatljivo. Primer je takođe koliko dozvoljenih sredstava ima u udelu grada Kragujevca, a to iznosi 39,01, a Kragujevac je dužan 10 miliona evra, što u kamatama dođe oko 3,5 miliona evra, pa ukupno jeste 13,5 miliona evra. Ko će to, dame i gospodo, da vraća i kada? Šta još treba da prodamo da bismo mogli u svakom gradu tolika zaduženja i tolike dugove da vratimo? Neću pričati koliki su državni dugovi. Državni dugovi treba da se svedu na optimalan nivo. I, neki treba da razmišljaju ne o tome kako da dobiju izbore u budućnosti, nego šta će uraditi za našu decu, šta će uraditi za našu budućnost. O budućnosti Srbije i budućnosti naše dece gotovo niko danas ne razmišlja. Zato je trebalo, pre svega, vraćati sve dugove, a zatim krenuti u izgradnju infrastrukture, a ne na način kako se danas radi: svaki ministar, u skladu sa snagom svoga resora, u skladu sa onim što su dobili iz budžeta, toliko para daju, pa da se to raspodeli i naravno daju preporuke da se to iskoristi prilikom izbora za stranke u izbornoj kampanji. To nije ozbiljan pristup i nije dovoljno odgovoran pristup. Mi moramo strateški da promenimo neke stvari. Juče sam razgovarao sa domaćinima u leskovačkim selima i oni su mi rekli šta misle o tome, jer oni tamo imaju dobru jabuku, da je prodaju po bilo kojoj ceni, da bilo šta zarade, a mi kao država uvozimo oko 28.000 tona jabuke, mi naravno urušavamo domaćina, namerno urušavamo srpskog seljaka. To važi za sve. Isti je problem sa krompirom, jer mi i krompir uvozimo. Ne znam da li ste znali za taj podatak. Slab nam je krompir iz Pečenjevca, nego treba da ga uvezemo iz Holandije. Ne umeju da ga vade seljaci u Pečenjevcu i u celoj Vojvodini, nego nam treba da ga kupujemo iz Holandije, kao piletinu iz Brazila. Ne treba da misle ljudi da sam ovim što sam rekao napravio neku lošu metaforu i da sam mislio nešto ružno, ali zaista uvozimo pileće meso iz Brazila. Poštujem Brazil i nemam ništa protiv Brazila, mnogo volim tu zemlju, ali stvarno mislim da Srbija jeste u stanju da proizvede piletinu, a ne da uvozi te stvari. Šta ćete da radite, jer mi imamo mnogo takvih problema? Nama je stočni fond na nivou od 1910. godine, verovali to ili ne, stotinu godina unazad. Svi smo za to odgovorni, jer se kao država i društvo nismo suprotstavili svemu tome. Za nas je važnija vest da smo prodali neku firmu koja je velika, nego da je porasla proizvodnja u "Porečju" - Vučje, u "Takovu", u "Soko Štarku" i u bilo kojoj drugoj firmi, u Vršcu ili drugom gradu u Srbiji. To je naš strateški problem. Pošto se govori o tim velikim investicijama, i dalje nam je od završenih investicija najveća investicija "Ball packaging" u Zemunu, u vrednosti od 50 miliona dolara. Mi i dalje nemamo ozbiljne grinfild investicije. Ja sada znam jednu stvar, a ekonomski stručnjaci će nam kazati da sam u pravu – da dok se ne završi kompletna privatizacija neće biti moguće očekivati grinfild investicije, jer svi čekaju da love u mutnom, veća je zarada, veći je koeficijent obrta, ogroman profit i drugo. Kasnije će to biti ipak mučenički posao kada idete na ozbiljne grinfild investicije. To je sve tačno. Onda nemojte narodu zamazivati oči i govoriti im kako živimo odlično, sve je idealno. Gde živimo odlično? Par sela sam obilazio prethodnih dana i čini mi se da nigde nikada nisam video toliko sirotinje i toliko ljudi koji teško žive, jedva krpe kraj s krajem. Nekad su domaćini u Srbiji imali 10, 15, 20 svinja, po tri-četiri krave, a danas poneko ima svinju, kravu, da bi mogao decu da prehrani i da ima mleka, sira, kajmaka, čvaraka i šunke. Nema više seljak, jer mu se ne isplati, mleko je 10 dinara po litru, dok je kisela voda 60 i 70 dinara. Ne krivim samo vas za to. Neka kažu da smo svi krivi, ali ne treba da o tome ćutimo. Mi ovde razgovaramo o drugim stvarima – koji ministar će više da se slika, jer će jedan da poklanja tamo kompjutere, a uz to ide i ugovor za održavanje. Danas mogu da kažem sa kojom firmom će biti sklopljen taj ugovor, iako tender još nije raspisan. To ću kazati, jer znam sa kim su u vezi, a takođe će dobiti i godišnje održavanje tih kompjutera po školama itd. Na taj način odoše pare. Super, evo, i mi poklanjamo kompjutere; ako je iko za modernizaciju, mi u Srpskoj radikalnoj stranci smo za modernizaciju; ako ništa drugo, onda nosimo kompjutere u svaku školu od svojih para, a ne državnih, jer smatramo da je najvažnije da deca znaju da koriste računare, da poznaju savremenu tehnologiju. Ući ćemo u eru robotike iz ere kompjutera, a mi nismo spremni ni za eru kompjutera. To je sve tačno. Ali, hajde da pogledamo kako i na koji način da zaštitimo naše selo i Srbiju. Ljudi, da li znate kakav priliv stanovnika imamo mi u Beogradu? Znate li kakav je odliv seoskog stanovništva kod nas? To je zastrašujuće, čitava sela, zaseoci su prazni i za to nije kriva niti ova, niti prethodna ili druga vlada, jer je to dug proces. Ali taj proces se ne zaustavlja, samo se širi. Taj proces je sve jači i izraženiji i dolazi do potpune depopulacije seoskog življa. Zato što nekome odgovora, da ne bude tu nikakve greške, neko misli da je najvažnije da njegov uvoznički lobi njemu da proviziju zbog toga što mu je on to dozvolio. To je nedopustivo. Ljudi to znaju. Zato što su pojedinci strpali u svoje džepove, napunili ih, a sada trpaju lopatama u kamione, zato trpi cela Srbija. Zato je trebalo – hajde ljudi da vraćamo dugove, jeste li videli predsednika Rusije Vladimira Putina? Ne možemo da se poredimo s njim. Ne možemo mi da damo... (Predsedavajući: Vreme.) Završavam, gospodine Mihailoviću. Izvinite što sam prekoračio vreme, neću se više javljati. Dakle, devet hiljada evra za svako rođeno dete, pa će da ima bejbi bum, a šta mi da radimo? Imamo 0,9 dece u Srbiji danas, a pričamo nešto o budućnosti i ne znam čemu. Vladimir Putin je vratio sve dugove, mogao je da trpa u devizne rezerve, mogao je da trpa u svoj stabilizacioni fond, a to vam je nešto kao naš Fond za razvoj, gde ima već 600 milijardi dolara, ali kaže – vratio sam sve dugove i nema šta više da pozajmljujete Rusiji, nećemo da pozajmljujemo od vas pare, a sada vi dođite kod Rusije da pozajmljujete pare. Mi ne možemo da budemo moćni i veliki jer nemamo gasa, nemamo nafte, nemamo sve to što ima Rusija. Mi smo mala i nedovoljno bogata zemlja, ali nismo toliko mali i nismo čak ni toliko jaki, ako hoćete, da budemo u stanju da uništimo svakog proizvođača jabuke, kruške, maline, kupine, krompira, paradajza i svega drugog. Dakle, do toga da ćemo da uništimo proizvođače tikvica u Srbiji, jer i tikvice uvozimo. Dakle, neka se zamisli neko nad tim, nije valjda najvažnije samo kako da se spremi neko za izbore, a već godinu dana se svi spremaju za izbore i za početne pozicije i niko ništa ne radi, već samo razmišlja kako će proći na izborima. A ko će 2010. godine da vraća dve milijarde duga, ja to ne znam, ali to vas pitam, narodni poslanici, ko će 2010. godine, kada prođe grejs-period za sve gluposti koje smo uzimali, ja vas pitam čija će deca da vrate dve milijarde evra, od čega ćemo to da vratimo 2010. godine? Kažu, biće reprogram, jeste, pa će 2013. godine da nam dođu tri milijarde. Vama hvala na pažnji. Mislim da je trebalo ići, pre svega, na vraćanje duga, da se država vodi solidno onako kako se kuća vodi, a zatim da se ide na izgradnju putne i svake druge infrastrukture, ali očigledno je da neki nisu to razumeli; posebno treba obratiti pažnju na penzionere, ali niko nije hteo da obrati pažnju na penzionere. Ali, šta da radim, plašim se da se nalazimo u ćorsokaku, ali, kao što reče Dinkić, nadam se da ćemo moći bar deo od ovoga što sada usvajate da promenimo kada budemo formirali novu vladu. Hvala najlepše.
Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Dragoljub Stamenković. Odbor za finansije nije prihvatio ovaj amandman. Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta.
Dame i gospodo narodni poslanici, naš kolega iz poslaničke grupe SRS Dragoljub Stamenković podneo je amandman na član 7. Predloga zakona. Član 7. se odnosi na član 24. Zakona o budžetskom sistemu, o čijim izmenama i dopunama danas raspravljamo u pojedinostima. Ovaj član je zaista najbolji primer onoga što smo pričali i u načelnoj raspravi i što pričamo danas u pojedinostima, zbog čega je zapravo uopšte predložen od strane Vlade Republike Srbije ovaj zakon o izmenama i dopunama Zakona o budžetskom sistemu. Dakle, mi tvrdimo da je to isključivo reklamna kampanja jednog dela Vlade Republike Srbije, da je to što je nazvano Nacionalnim investicionim planom nešto što je obaveza Vlade Republike Srbije, da to nije ništa spektakularno u odnosu na nešto što je postojalo i ranije, da je ranije Vlada imala, u okviru svojih ministarstava, planove investicija u Srbiji, da je ovo što je predviđeno ovim zakonom nešto što neće doneti nikakvo poboljšanje, niti u izgradnji infrastrukture, a pogotovu ne što se tiče uslova života građana Srbije. Objašnjavali smo to, i evo, ja ću da ponovim gde se najviše troše sredstva građana Srbije. Najviše se troše u nešto što se zove reparacija putne mreže. To je ono asfaltiranje koje podrazumeva asfaltiranje već asfaltiranih ulica. To je ono što mi je ovde zamereno kada sam rekla da se ne razumem u tehnologiju pravljenja asfalta. Zaista se ne razumem, jer ja sam diplomirani pravnik, ali se razumem u ono što rade predstavnici vlasti. Kažu nam ovde – vi, vezano za ovaj zakon, pričate prazne priče. Naše priče možda jesu prazne, ali džepovi onih koji će primenjivati ovaj zakon su već puni i biće prepuni kada počnu da troše i ova sredstva iz Nacionalnog investicionog fonda, tako što će na svakih sto metara tog asfalta, koji nije nov asfalt, nego onaj koji se samelje u specijalnim mašinama, pa se ponovo vraća na isto mesto, ukrasti 10.000 evra. Vidite, o nekim hiljadama kilometara asfalta priča gospodin Dinkić, ali naravno, neće biti ni deseti deo toga urađen u Srbiji. Čak i na onome što će biti urađeno zamislite koliko će biti opljačkani građani Srbije i samom činjenicom što se predstavnici Vlade stalno nešto busaju, a pogotovu je to aktuelno u kampanjama za lokalne izbore, i kažu – evo, ja ću da vam uradim ovoliko puta, ovoliko vodovoda, ja ću da vam asfaltiram igralište, ja ću vam ovo, ja ću vam ono. Ali, ljudi moji, niko od tih ministara to ne radi svojim parama, oni samo raspolažu parama građana Srbije. Naravno da nikada nijedan ministar neće svojim parama da asfaltira put u nekom mestu, ali se očekuje da ministar, kao član Vlade, i cela Vlada budu odgovorni, da se odgovorno odnose prema sredstvima građana Srbije, da se isto tako odnose prema problemima građana Srbije, da se ne desi ono što je rekao Mlađan Dinkić prekjuče, da će biti ne znam koliko povećane plate ljudi koji rade na Kosovu i Metohiji; i ne trepnu i reče da je to posebno opterećenje za budžet Republike Srbije. Prosto neverovatno, da je nešto što se troši na Kosovu i Metohiji za ministra Dinkića poseban balast, odnosno opterećenje za republički budžet. Dakle, takve stvari ministri izgovaraju, tako se ponašaju i na terenu kada obećavaju na lokalnim izborima da će uraditi ovo ili ono. Verovatno jedan deo građana poveruje, računaju, pa kažu – čekajte, ovo je Vlada, došlo je pet ministara, nije moguće da svi toliko obmanjuju, da neće bar nešto od onoga što obećaju da urade. Zato se i desilo u nekim opštinama da su pobedili na lokalnim izborima ti predstavnici stranaka koje čine Vladu Republike Srbije. Ali, upravo su to danas primeri svima onima koji treba da izađu na izbore 1. oktobra da ni slučajno ne nasednu na istu priču; neka pozovu svoje rođake, prijatelje, jer sigurno ih imaju i u Kraljevu, Smederevu, ostalim opštinama gde su njihovi građani naseli na tu priču predstavnika Vlade, i neka pitaju šta se desilo, kako se sklanjaju bageri dan posle izbora, kako ostaje započeti posao, tamo negde iskopana neka rupa, sklonjeno drveće oko puta ili isečena ona jedna kocka asfalta. Sve je to predizborna kampanja i sve to nestaje istog momenta kada se završe izbori. Sasvim smo ubeđeni da građani ovih šest opština koji treba da biraju svoju lokalnu vlast u nedelju to znaju i da će zato da glasaju za predstavnike SRS. Na taj način će dobiti, sasvim izvesno, poštenu vlast lokalnog nivoa, koja će biti u stanju da se uhvati u koštac sa korupcijom koja je prisutna u tim opštinama, vlast koja zna za probleme svojih građana, kao što i mi znamo za probleme svih građana Srbije, zato što mi stalno idemo, stalno smo prisutni u svom narodu. To što nam vi onemogućavate da se na pravi način predstavljamo u medijima, mi to koristimo tako što obilazimo Srbiju, što objašnjavamo ljudima, odnosno što, pre svega, slušamo njihove probleme. Zato mi na ovaj način možemo da govorimo i o ovom investicionom nacionalnom planu. Svesni smo činjenice, o kojoj ovde predstavnici Vlade neće da govore, da preko 800.000 građana u Srbiji danas živi ispod nivoa siromaštva, da preko 30.000 dece u Srbiji nema treći obrok. Svesni smo činjenice, to su uostalom objavili i mediji, da je za tri procenta pala kupovna moć građana Srbije, da je broj nezaposlenih u Srbiji porastao za dva procenta. Dakle, šteta je što predstavnici Vlade nisu svesni svega ovoga pa da svoje aktivnosti usmere na rešavanje tih vitalnih problema građana Srbije. Zato poručujemo građanima Srbije da posle narednih izbora sigurno dolazi nova vlast, dolazi vlast srpskih radikala. Kako smo svesni problema, tako znamo i na koji način možemo da pomognemo da se ovi problemi reše. Kada je u pitanju član 24, na koji se odnosi amandman kroz član 7. Predloga ovog zakona, kaže se u članu 24: "Ministar dostavlja Vladi nacrt budžeta Republike", i onda je šest stavova ovog člana na koji način se to radi, ne znam, Vlada može da traži od ministra da dostavi dodatne informacije itd. To je nešto što postoji i u ovom postojećem zakonu i zato to neću da komentarišem, ali ovde postoji vrlo interesantan stav, član 7. koji je dodat u ovim izmenama i dopunama Zakona, koji glasi: "Ukoliko nadležni izvršni organ lokalne vlasti ne dostavi predlog budžeta lokalnoj skupštini, u roku utvrđenom budžetskim kalendarom, lokalna skupština može doneti budžet." Šteta što ministar nije ovde da lepo objasni šta je mislio ovim stavom i ovom rečenicom koju pokušava da inkorporira u zakon. Šta je mislio i šta će u stvari da znači, konkretno, u lokalnim samoupravama. Zar vam nije dosta onoga što ste uradili lošim Zakonom o lokalnoj samoupravi, lošim zakonom o izborima, o čemu mi govorimo od kada su ti zakoni bili ovde na dnevnom redu. Upozoravali smo tada kakve će posledice biti tako lošeg Zakona o lokalnoj samoupravi. Upozoravali smo šta će se desiti kada je predsednik opštine iz jedne političke opcije, kada mu opštinsku većinu čine neke druge političke opcije, pa kada ne može da se napravi dogovor, odnosno ne može da se primeni zakon ako predsednik opštine zastupa jedan stav, a skupštinska većina ima nekakav drugi stav. Onda se dešavalo sve ovo što se sada dešavalo, paralisan je rad predsednika opštine i skupština opštine, pa su uvođene prinudne uprave, pa, kao nikad do sada, imamo svaki čas vanredne izbore na lokalnom nivou. Ne bismo mi žalili što se dešavaju tako često vanredni izbori na lokalnom nivou, nego je problem u tome što se, zahvaljujući vašim zakonima, parališe rad lokalne samouprave, što se tamo ljudi bave sami sobom, bave se predizbornim kampanjama, što predsednik opštine nikada nije siguran da li će na sledećoj sednici imati skupštinsku većinu, da li će neko nekoga da kupi, potkupi. To je, nažalost, toliko prisutno, ali ste vi koji ste doneli ovako loš zakon krivi zašto se to dešava. Zato ćete biti krivi ako ne prihvatite amandman Dragoljuba Stamenkovića pa ostane u članu 24. ova odredba da ukoliko nadležni izvršni organ lokalne vlasti ne dostavi predlog budžeta lokalnoj skupštini, u roku utvrđenom budžetskim kalendarom, lokalna skupština može doneti budžet. Samo me interesuje kako. Ko će da ga predloži? Ako izvršni organ lokalne vlasti ne predloži budžet, ko će da predloži budžet? Kaže Krasić, internet. A šta će oni koji nemaju internet? Šta će oni koji nemaju nikakve uslove za život, a samo su im doneli kompjuter i internet? Šta će one škole kojima donose kompjutere, a još uvek koriste poljski WC, kisnu, zmije su po školama i takve stvari. Dakle, ovo je prosto neverovatno da je nekome palo na pamet da predloži ovakav član, odnosno ovu odredbu. Ako ovo bude usvojeno imaćemo takav haos u lokalnim samoupravama da to više niko živi neće moći da reši. Zaista, da li će se predlog ovih lokalnih budžeta dobijati iz ministarstva, da li će to Dinkić da daje onima koji su mu simpatični? Da li će to Koštunica da daje onima koji su njemu simpatični? Da li će to Nenad Bogdanović po Beogradu da daje opštinama koje su njemu simpatične? Danas imamo podatak da opština Surčin ima najveće plate, a ništa živo se u Surčinu ne radi. Dok su radikali držali opštinu Surčin po tri meseca im nije ovaj Bogdanović prebacivao sredstva da isplate plate. Da li će takve opštine da usvajaju budžet na osnovu predloga koje će dobijati iz centrala? Da li je to decentralizacija, dame i gospodo, u koju ste se zaklinjali i u koju se zaklinjete u izbornoj kampanji. Evo, danas je ovde Dinkić pričao o decentralizaciji, kao da ljudi ne znaju šta znači decentralizacija i kao da ne znaju da to nije ni blizu onoga što Mlađan Dinkić svojom palicom iz svog kabineta određuje sredstva za svakog predsednika opštine, za svakog pojedinačno, poimenice. Mnogo je bitno da li će neka opština dobiti transferna sredstva, da li će dobiti sredstva iz ovog investicionog plana. Mnogo je bitno da li je na čelu te opštine neki Dobrica ili Saša, ili je neko drugi. Zahvaljujem.
Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 8. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Todorović. Odbor za finansije nije prihvatio ovaj amandman. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Nataša Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovaj član 8, na koji je gospodin Dragan Todorović, poslanik SRS, podneo amandman, ima veze sa celom ovom pričom o kojoj je govorila gospođa Vjerica Radeta i o utvrđivanju fiskalne politike lokalne samouprave za narednu godinu. Očigledno je da je predlagač izmena i dopuna Zakona o budžetskom sistemu Mlađan Dinkić želeo da postojeći Zakon o lokalnoj samoupravi izigra zbog toga što je tako nakaradan zakon u svojim kontradiktornim odredbama stvorio mnogobrojne probleme u mestima gde se iskazuje svojevrsno dvovlašće. On je ovde naznačio, predlagač, u članu za koji gospodin Todorović predlaže da se briše, a to je, što bi rekao gospodin Krasić, originalni član 28. zakona, zbog činjenice da se predviđa finansiranje određenih projekata za koje su neke lokalne samouprave, po ovome kako se Dinkić umilostivio da podeli projekte, dobile sredstva iz Nacionalnog investicionog fonda i ta sredstva koriste duži niz godina. Samom tom činjenicom da se to potencira u članu 8, za koji je gospodin Todorović tražio da se briše, to je besmisleno. Nema sada ministra, ali ove dve gospođe iz Ministarstva treba da znaju da svakako sredstva koja su opredeljena za neke projekte, po partijskoj liniji (znači, politički projekti su u pitanju u celoj Srbiji, o tome smo govorili puno ovih dana, govorićemo i sutra), naravno da ne mogu da se potroše u ovoj godini, a naročito što smo već na kraju septembra meseca i jedinice lokalnih samouprava već sada razmišljaju o budžetima za 2007. godinu. Zašto se pribegava novoj metodi u eventualno promenjenom članu 7. o kojem je malopre govorila koleginica Vjerica Radeta? Zbog toga što ako nadležni izvršni organ, a nosilac izvršne vlasti po Zakonu o lokalnoj samoupravi je predsednik opštine, ne predloži budžet za narednu godinu, to može da uradi neko drugi. Ko je taj neko drugi? Našalio se kolega Krasić pa kaže da će stići putem interneta. Nije, nego je to zbog toga da pučistička većina – evo, to je slučaj u opštini Aranđelovac, koja je suprotstavljena izabranom predsedniku opštine, koji je srpski radikal i jedini ima ovlašćenje po zakonu da da predlog budžeta za opštinu Aranđelovac – to može da uradi. Onda će po sistemu izmene Poslovnika, to je naredni korak koji sledi, kao što je imao nameru to sutra da uradi Predrag Marković, ovaj naš ionako nakaradan poslovnik dalje da tumba, i ako se usvoji ovakav zakon, a mi vam predlažemo da to ne radite, nastati još veći haos. Tim članom i ovim narednim, kojim se opredeljuju ta sredstva u izmaglici, zamišljena sredstva za te projekte za lokalne samouprave u budžetu za sledeću godinu, po poslovniku jedinica lokalne samouprave reći će da to može da uradi jedna trećina ili odbornička grupa, šta će sve da izmisle, toliko mašti da puste na volju, i time da se prenebregne ovlašćenje koje po Zakonu o lokalnoj samoupravi ima jedino predsednik opštine. U tome je ključ cele stvari. Predsednik opštine je taj koji je odgovoran za trošenje budžetskih sredstava. Može se doći u takvu situaciju, ne kažem da će to tamo da se desi, ali moguće je da se dešava svuda po Srbiji gde je predsednik iz jedne stranke, postoji većina, novostvorena ili stvorena od početka, nije pronađen politički dogovor i konsenzus oko najvažnije stvari, kada je budžet u pitanju, i oni će da skroje budžet kako hoće. To neće da radi čak ni predsednik preko predloga opštinskog veća, nego određena grupa ljudi, koja može da se poigrava sa trošenjem javnih finansija, odnosno sa rukovođenjem tim gradom i tom opštinom. Kako će onda oni da znaju i da određuju aproprijaciju za tu godinu i da inkorporišu ova sredstva iz Nacionalnog investicionog plana, i to ova zamišljen, ako to ne zna predsednik opštine? Ko je taj neko? Znači, to su oni i sigurno neće da dozvole poslovnikom, niti će to da dozvoli ministar finansija, da dođu građani ili da dođe savet mesne zajednice na sednicu skupštine opštine i kažu da predlažu budžet za sledeću godinu. Ne, nego će to da radi baš ta neka grupa ljudi koja formalno ima nekakav legitimitet, oni su odbornici, ali to nije uradio predsednik opštine. To je veoma opasna stvar i to je zapravo način da se vi dalje igrate sa strpljenjem građana i da isprobavate, navodno, neko svoje uporište u biračkom telu, da lažete i obmanjujete. Ovaj Velimir Ilić, više se ne zna šta gde lupeta, šta obećava. On je izgubio svaki kompas, svuda i na svakom mestu priča isto. Aerodrome obećao na pet mesta, izmišlja ljude, događaje, mesta, više ne zna šta priča. Kada je rekao gospodin Vučić, pošto je kolega Homan iz G17 prigovorio koleginici Radeti i meni da možda do kraja ne znamo tehnologiju oko asfaltiranja, veoma dobro znamo šta se radi sa prvim slojem asfalta koji se skida sa autoputa Beograd - Niš. Taj asfalt se kamionima odvozi u ona mesta gde su poslušnici i saradnici Vlade Republike Srbije na vlasti, oni koji rade zajedno, u dilu sa Veljom i ostalim Koštuničinim ministrima, i tako prerađen se koristi za asfaltiranje nekih puteva po tim selima. Tipičan primer za to vam je opština Jagodina (tu je kolega Ilić iz tog okruga i on to vrlo dobro zna) ili u kampanjama za izbore u Despotovcu. Isti sistem svuda. Znate šta je bilo na planini Jelici uoči sabora u Guči? Ja to znam, pratila sam sva ta dešavanja oko izlaska mašina za asfaltiranje, na po nekoliko sati asfaltiranja 50 ili 100 metara, jer sam intenzivno svih tih dana putovala u opštinu Ivanjica, o čemu ću govoriti kasnije, kada je već u pitanju ova obmana, regionalna uravnoteženost i razvoj svih po jednakim aršinima, što uopšte nije tačno. Na Preobraženje, 19. avgusta, i tog dana su izašli ti ljudi da rade, bila je nedelja, nekoliko desetina metara asfalta je radila mašina sa najvećim valjkom za posipanje asfalta, sa najvećim prečnikom od 7 metara. Velja im je rekao da to tako mora, da nekoliko desetina metara mora da se uradi na jednoj krivini. Ljudi, onako zgranuti, iz regionalnog preduzeća za puteve krenuli da rade taj posao, čudili se kako to da im se desi, još na Preobraženje. Razvukli onu mašinu za posipanje asfalta od sedam metara preko celog puta, a širina puta je inače pet metara, i blokirali onaj prostor sa strane, pored puta, da ne može da se prođe. Naravno, kako sam sa jednim odbornikom stranke iz Kragujevca krenula put Ivanjice da održim tada tribinu sa građanima sela... Prijatno, gospodine Vučiću, uspešne tribine želim i vama i srpskim radikalima u Barajevu i Ubu! Dakle, kako sam krenula sa saradnikom da održim tribinu u selu Devići, pogledam, nema prolaza ni sa jedne, ni sa druge strane. Dođemo tamo, ljudi negoduju, velika je kolona, psuju Velju i sve to što se dešava tog dana, znaju ljudi da je to u marketinške svrhe, upeklo napolju 40 stepeni, preko 60 od onog asfalta koji se posipa. Ja, naravno, kao svaki srpski radikal, hoću da održim obećanje i mogla sam ili da se vratim u Čačak, pa da idem na Ovčar banju, pa na Požegu, pa da kasnim dva sata u Deviće; naravno da to nisam uradila, nego zamolim tog saradnika i još nekoliko ljudi, koji negoduju što moraju to da rade i znaju da je to za Veljine propagandne svrhe, da sklone neki šut koji je bio sa strane, ljudi uzeli lopate da sve raskrče i da automobili prođu. Tako mi prokrčimo put, krenemo preko planine i dolazimo u jedno od sela opštine, koja bi u pravom smislu reči mogla da bude, zbog geografskog položaja i prirodnog bogatstva koje ima, vazdušna banja. Dolazimo na taj veliki praznik i ljudi nam kažu da je stočarstvo njihovo glavno zanimanje, stočni fond je sveden na minimum; dva domaćinstva, i od toga jedan član porodice u inostranstvu, imaju malo više stoke, a ostali svoje najkvalitetnije proizvode od mleka moraju da prodaju budzašto. Petkom, kada je tamo pijačni dan, prodaju u bescenje, jer za taj isti kilogram sira koji oni prodaju tu otkupna cena je, nećete verovati, 80 dinara, a u nekom drugom gradu u Srbiji kreće se od 150 do 250 dinara zato što je to najkvalitetnije mleko, zato što je to najkvalitetniji proizvod. I, što je najgore od svega, ljudi kažu (od najstarijeg radikala, koji ima preko 80 godina, pa preko onih najmlađih koji su došli) – nikad niko od predstavnika nijedne političke stranke nije došao u naše selo, osim kada je predizborna kampanja, da nam se obrati, to su jedino uradili srpski radikali. Kažu, u Deviću, Katićima, Kušićima i u svim tim selima oko Ivanjice mogli su da vide uživo poslanika, mislim uživo a ne onog majmuna što su videli uživo u Jagodini kad je Palma otvorio zoološki vrt, što reče ona gospođa, nego poslanika narodnog, kada su došli srpski radikali, jer drugi tamo ne dolaze. A zašto? Zato što ne mogu da opravdaju one lopate, kojima nisu krčili ovaj put o kome pričam, kojim sam prošla preko ovog prevoja na Jelici, nego lopate kojima trpaju pare ukradene od građana Srbije u kamione. I onda, pošto je već na strani 39 tačka d), zaključenje projekta, to je poslednji pasus, ministar koji se ovako uslikao ovde na prvim stranama, Mlađan Dinkić, moram da pokažem njegovu fotografiju, možda neko ne zna kako izgleda Dinkić jer trenutno nije u sali, pošto je on lepo napisao da se ta sredstva prebacuju za naredni period, odnosno da 50% mora da se utroši u 2006. godini, pazite to ovde piše, kaže: "Takođe, s obzirom na to da projekti u principu imaju višegodišnju dimenziju..." Kao da smo mi mislili da neka škola ili neki veći projekat infrastrukture može da se završi u ovom periodu do 31. decembra. Znači, "... imaju višegodišnju dimenziju, u toku prve godine realizacije NIP-a", to je dakle ova 2006, "omogućen je prenos opredeljenih sredstava iz 2006. u narednu godinu u maksimalnom iznosu do 50% po projektu." Ovo što je napisao ovde je kontradiktorno sa ovim članom 8. koji gospodin Todorović traži da se briše. Ovde samo stoji da je to višegodišnja namena. Kako će taj neko da zna, ako je u ovoj brošuri, u ovom nacrtu projekta ministar rekao da su to sredstva koja se opredeljuju po fazama, kako će taj neko i na osnovu ovih prethodnih članova, mislim člana 4. koleginice Radete, da vrši aproprijaciju za narednu budžetsku godinu? Totalna konfuzija. Onda ministar ima, odnosno Mlađan Dinkić, koji je sebi dao sva ta ovlašćenja da finansije drži pod svojom šapom, mogućnost da kaže – e, vi to niste uradili kako treba. Samo ne znam kome će sad to da kaže u jedinici lokalne samouprave, kada neka neformalna grupa ljudi predloži, odnosno odbornici predlože budžet. I onda može da kaže – vi to niste uradili kako treba, transferna sredstva koja idu od Republike prema lokalnoj samoupravi zaustavljena su zbog toga i toga. Potpuno bezvlašće će da se stvori u državi, anarhija, koja se i sada dešava. Sve ovo što je napisano u ovom besmislenom Zakonu o budžetskom sistemu, o čijim izmenama i dopunama sada raspravljamo, tumači se u komparaciji sa Zakonom o lokalnoj samoupravi onako kako odluči Vlada Republike Srbije, odnosno i resorni ministar za lokalnu samoupravu Zoran Lončar; u jednom slučaju može ovako, a u drugom onako. Jesmo li svedoci toga, je l' se to dešavalo u opštini Kula? Jeste, više puta. Je l' se to sada dešava u opštini Rača Kragujevačka, kako se inače popularno naziva? I sada u nekoj opštini kad se sazove skupština u roku od tri meseca, pošto je to krajnji rok, gde je ustanovljen samo broj odbornika a nema kvoruma za održavanje sednica, Lončar tumači i kaže, gde su ovi njegovi na vlasti, odnosno koalicija koja ga podržava, to je u redu zato što su oni ipak došli na sazvani dan, a negde gde su srpski radikali na vlasti ili mi u koaliciji, nije u redu zato što nije bilo kvoruma. To je samo jedan od primera, a da ne govorim kada su u pitanju javne finansije i transferna sredstva da je to zloupotreba direktno od strane ove dvojice ministara i iživljavanje nad ljudima koji, poput pomenutih predsednika opština, radikala, gde nema skupštinske većine, nastoje da u najboljem redu drže tu opštinu, onoliko kolika su njihova ovlašćenja.
Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 10. amandman je podneo narodni poslanik Branislav Rankić. Odbor za finansije nije prihvatio ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Pre nego što pređem na diskusiju o ovom amandmanu moram da kažem da nismo podneli amandman na član 9. zato što smatramo da ovo rešenje dovodi do nekog reda, ali bih napravio vezu između prethodnih članova i ovog člana 10, a to je novi član 33a, koji govori o prioritetima, odnosno redosledu u korišćenju sredstava, u trošenju sredstava. Prethodno samo da se osvrnem na član 7. Predloga zakona. Uneli ste jednu dopunu člana 24. Naravno, budžet jedinica lokalne samouprave donosi skupština jedinica lokalne samouprave, ali mora da se zna ko predlaže taj budžet. Taj ko predlaže, on treba i da dostavi budžet. Ovde se sada praktično otvara prostor za situaciju da izvršni organ ne utvrdi predlog, a da se pred odbornicima nađe neki predlog. To je potpuno neprihvatljivo logički, a suprotno svim mogućim propisima i intencijama Ministarstva finansija. Ali, očigledno tražite prostor za neku selektivnost u primeni propisa da onda Lončar stavi prst na čelo i razmišlja o tome gde će da zavodi prinudnu upravu, a gde neće. Na bazi ovog člana 7. Predloga zakona mogla bi da se napravi jedna dobra humoreska šta se sve desilo u Srbiji sa novim zakonom o lokalnoj samoupravi i lokalnim izborima, a na temu budžeta. Nadam se, gospodine Mihailoviću, da mi dozvoljavate da postavim jedno poslaničko pitanje. Ne znam detalje, ali sam čuo da se prilikom donošenja ovog novog Zakona o lokalnoj samoupravi desilo da će se u Nišu od dve gradske opštine napraviti pet gradskih opština, ali ta prvobitna gradska opština Niš tek ovih dana pravi neki deobni bilans i zatvara te svoje račune sa kojih se vrše neka plaćanja, pa me interesuje ko je mogao te dve-tri godine da plaća? Da li opet onaj Ćirić, ove demokrate? Šta se to dešava sa tim računima? Verovatno je situacija slična i u drugim mestima. Svima mora da bude jasno, ovde je zakon postao rastegljiva, selektivna kategorija, koja zavisi samo od toga na koju nogu je ustao Mlađan Dinkić ujutro kad se probudio. Ako je ustao na levu nogu, onda opštine koje se nalaze sa leve strane mogu da računaju na naklonost tog dana, a ako je ustao na desnu nogu, onda ove sa desne strane tog dana mogu da računaju na neku blagonaklonost, i bilo bi dobro da sa predsednikom opštinskog odbora G17 plus predsednik te opštine sa desne strane dođe tog dana kada je Mlađa raspoložen i biće – i moj tata je s juga. Što se tiče člana 8, koji se odnosi na član 28 – da se budžet donosi za period od jedne fiskalne godine i važi za godinu za koju je donet, ono što vi dodajete "a sredstva za realizaciju Nacionalnog investicionog plana iskazuju se za jednu ili više godina", to je za nas apsolutno neprihvatljivo. Sada ću samo da napravim jedan mali osvrt na Nacionalni investicioni plan, gde ćete da vidite koliko tu ima nezakonitosti, nelogičnosti i promašaja. Znači, vi ne pričate o državnim investicijama i razvojnim investicijama u funkciji ostvarivanja nadležnosti Republike Srbije, već kažete ovako – obrazovanje – prihvatamo, ali to treba da bude stalna pozicija tih kapitalnih projekata koji su redovna pojava, to je već predviđeno kod nas. Takođe onda u saobraćaju, pa se iznose neka sredstva, pa onda privredni razvoj, kaže – podsticanje zapošljavanja i privredni razvoj. Ako na ovaj način mislite da realizujete Nacionalni investicioni plan u skladu sa zakonom o izmenama Zakona o budžetskom sistemu i Zakona o budžetu, onda se povećano zapošljavanje odnosi samo na državnu upravu, ne odnosi se na privredne kapacitete. Skrećem vam pažnju da građani misle obrnuto, tu se malo građani varaju. Onda kažete – stanogradnja. Od kada je državna nadležnost stanogradnja? Ona je na neki način uključena u to kada je u pitanju rešavanje stambenih potreba zaposlenih u državnoj upravi, pa najšire posmatrano šta je državna uprava i javne službe. Ali vama je pred Ustavnim sudom Pravilnik, Uredba o raspodeli stanova, i to baš pao onaj član koji omogućava da kada državni službenik dobije stan može da uzme kredit i da otkupi stan. Kako onda mislite da delite to? Ja vidim po lokalitetima, vi bi bili davaoci stana na korišćenje i jedinicama lokalne samouprave. To je nemoguće. Doći će ta merak tema, o tome ćemo verovatno sutra da pričamo ili danas da počnemo. Kaže – zadaci Koordinacionog tela. Da li je to koordinaciono telo neki novi državni organ? Kako ćete da ga formirate? Valjda treba da se donese neko rešenje o postavljenju, pa će da stoji na osnovu kog zakona, Zakona o Vladi, Zakona o ministarstvima, Zakona o budžetskom sistemu, Zakona o izmenama i dopunama rebalansa budžeta za 2006. Svi ti zakoni ne mogu da budu pravni osnov za donošenje rešenja o izboru članova Koordinacionog tela i ovih drugih organa. Ne može. Nikako ne može, osim ako se ne setite, kao u vreme Đinđića, kada su uzimali čuveni član 2. stav 2. Zakona o Vladi. Tamo piše, opšta norma, Vlade donosi uredbu. Oni kažu – to je pravni osnov, i sve moguće uredbe donose na bazi tog člana. Malo ste veći legalisti od onih anarhista. Projekti, pa tako dalje – neprimenljivo, apsolutno neprimenljivo sa gledišta poštovanja ustavnosti i zakonitosti. Sada da se vratim na ovaj član 10, koji takođe pravi neku vezu. Vi ovde sada vrlo dobro dajete razloge zašto tražite da se ugradi ovaj član. U potpunosti podržavam razloge koje ste naveli. Razlog je, otprilike, da je Ministarstvo finansija preko Trezora i drugih svojih organa zaključilo da korisnici budžetskih sredstava koriste jednu malverzaciju, fintu, a ona se ogleda u sledećem – da ona sredstva koja naplaćuju oni, nezavisno, hajde neka budu njihovi, pod navodima, izvorni prihodi, to su neke naknade, takse i tako dalje, skladište i čuvaju, a od države traže ono što im pripada po Zakonu o budžetu. Sada nastaje situacija da se budžetska sredstva što pre troše (kada kažem budžetska, mislim i na transferna i ova druga), a ona lična sredstva koja su zaradili budžetski korisnici drže kao rezerva i prenose iz godine u godinu. Tome treba stati na rep. Ovaj način kako vi predlažete nije dobar. Ovde kažete da on prvo mora da potroši lična sredstva, pa da se javi za ono što mu je budžetom planirano. Omalovažavate budžet u najširem smislu reči shvaćenu reč i pojam aproprijacije. Gde je rešenje? Rešenje je da svi ili pojedinačni izvorni prihodi korisnika budžetskih sredstava imaju unapred određenu namenu za šta će da se troše. Rešili ste sve probleme. Ako je taksa propisana, naplaćena, odmah zakonom mora da se propiše za koje namene mogu ta sredstva da se koriste. (Vjerica Radeta, sa mesta: Gde je tu provizija?) Provizije nema. Verovatno je to razlog što se ne gleda na taj način. Moram da vam skrenem pažnju, vi niste na isti način postupali kada su u pitanju korisnici budžetskih sredstava. Neke ste tolerisali, neke niste. Na bazi onoga što se radi, ja sam to rekao pre godinu dana, vidim novinari citiraju, jedan je predviđao neku šok terapiju u ekonomiji, a sada imamo pit bul terapiju u našim javnim finansijama. Samo da vas podsetim da je puno puta Ministarstvo finansija, zloupotrebljavajući pravo većine... A, većina ima pravo da donosi normalne zakone, nema pravo i ovlašćenja da donosi nenormalne zakone. Zloupotrebom prava većine u Zakon o budžetu su ugrađene odredbe da ukoliko ne slušaš ministra finansija, on može da ti uskrati sredstva iz budžeta, dok ne ostvariš i ne realizuješ ono što je ministar zamislio. Pre nekoliko dana smo pričali o onoj situaciji da Vlada kaže – smanjite broj zaposlenih za toliko i toliko, pa kada se smanji broj zaposlenih za toliko i toliko, onda drugi ministar kaže – a, to su naši koji su otišli, uzeli čak i otpremnine, ne, nego da ih vratimo na posao. Vrate ih na posao, ali oni ne vrate otpremninu. Ministar za toliko ne poveća transfer toj opštini, nego joj za toliko još uskrati, pa dva puta budu kažnjeni. Kažnjen si kada slušaš ministra, kažnjen si kada poštuješ ministra i kada dobiješ sudsku odluku. To je nemoguće stanje. Zašto je nemoguće? Nema tu vladavine prava, tu postoji samo samovolja pojedinca. On je merilo, on je mesija, kao Vuk Drašković. Vuk Drašković zamislio čovek da je mesija, on misli da je ministar; ali nije problem što on misli da je ministar i njegova žena, nego što vi prihvatate to što je on zamislio. Tu je problem, nije njegov mozgojedac toliko slab. Problem je što vi radi te većine podržavate i prihvatate sve i svašta. Ovde ćete, kada ubacite ovu odredbu, takođe da zloupotrebljavate. Evo da vam kažem, prihode koje bude ostvario organ on će morati da troši na ovaj način, a kada treba da dođu transferna sredstva od koga će da zavisi? Moj tata je s juga. Ne ide, ne može. Ne mogu finansije da se vode po tom sistemu, bez obzira što su one razuđene, te Trezor, te pranje novca, te Poreska uprava, te inspektorat, te ovo, te ono, i ona strana koja treba da prihoduje i ona strana koja treba da kontroliše raspodelu i trošak. Bez obzira, to je tako razuđeno da ne bi moglo da bude jedna celina. Ovde je stvarno problem decentralizacije, javlja se kao problem – što dalje od Mlađe. Ovo nije što dalje od ministra finansija, ovo je sve kod ministra finansija. Međunarodni monetarni fond ima svoje službenike u jednoj agenciji, ovaj ima u Trezoru, ovaj u Poreskoj upravi, ovaj ovamo, ovaj onamo. Ovu našu državu ne vode ljudi sa prezimenima i državljani Republike Srbije. Nju vode stranci. Jedino stranac može da mrzi građane Srbije ovoliko, kao što se vidi u ovim odredbama koje izlaze iz ovih zakona. Uvek kada je izmena i dopuna zakona kaže se – najmodernije, najvažniji evropski standard. Sve je evropski standard. Eto, građani Srbije, kakvi su evropski standardi. Što više se poštuje evropski standard, vi imate manje, što više razmišljate o tome zašto je, kako je, odmah se pojavi neki davalac, dva dana budu buldožeri, trećeg dana nema, obećanje ludom radovanje, do sledećeg kruga. Zašto nisu stabilne finansije, zašto nisu jasne finansije? Ne odgovara nekome. Ne odgovara onima koji sebe predstavljaju demokratskim blokom, lopovsko-demokratski blok; liberalno demokratski, partija i sve što izvire iz toga, i žuti, i zeleni i tako dalje. Vi ne vladate, vama drugi vladaju. Vi radi plata, radi dnevnica treba da dignete i glave i noge, ako treba, i ruke za ovo i da predstavite građanima da je njima mnogo dobro, samo što ne znaju šta im je. Ili, što reče jedna gospođa na sednici poslaničke grupe G17 plus – gospodine Dinkiću, je l' možete da nam objasnite kako mi da ubedimo ove naše kod kuće? Ni njima nije jasno, ja ih u potpunosti razumem. Imam vaše zapisnike sa sednica poslaničkih grupa. Profesionalno se bavim špijunažom, znam gde šta ima, profesionalno se bavim politikom, ne bavim se, 15 godina se bavim politikom, moram sve da znam. Čitam i izveštaje CIA i ove druge izveštaje, sve znam: i kada su Mlađu prisluškivali i ko ga je prisluškivao, i za koga je radio Kolesar, i ovo i ono, sve znam. Ne pričam ništa napamet. Laufera će da mi oteraju u penziju. Znači, sve vam unapred pričamo, ali opet moram da vam kažem da prenesete gospodinu Dinkiću, mi vodimo računa i o tome šta smo pričali prošli put povodom ovog zakona i pretprošli put, jer kod nas postoji sistem. Vidite, to ide kao jedna celina, nema preklapanja, nema međusobnog demantovanja, za razliku od Vlade, koja se razlikuje, koja se od predloga zakona do predloga zakona demantuje. Nismo na sve podnosili amandmane. Zašto? Zato što smo primetili da ste nešto hteli da prihvatite da izgleda kao provizorijum, da bi se ovde izašlo i reklo – vidite, vi ste pričali prošli put, mi smo to prihvatili. Niste ga prihvatili, nego ste ga izokrenuli. Kako? Na onu stranu kako vama odgovara.
Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Prekidamo rad, određujem pauzu od sat vremena. Nastavak u 16,05 časova.
Poštovani poslanici, gospodo, za nekoliko sekundi, izvinjavam se zbog ovoga, nastavićemo posle pauze, samo da uđu i oni poslanici koji treba da učestvuju u raspravi. Hvala na dobrom raspoloženju. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, još jednom dobar dan, kao što smo nezvanično rekli, nastavljamo pretres u pojedinostima prve tačke dnevnog reda – Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o budžetskom sistemu. Dozvolite još jednom da se zahvalim na odgovornosti, jer, kako sam obavešten, predsedavajući je u toku prepodnevnog rada najavio da ćemo danas raditi do završetka pretresa u pojedinostima one tačke dnevnog reda koja bude na dnevnom redu u 18 časova. To znači da ćemo i danas udarnički raditi da bismo raspravili sve što je važno za stabilnost Srbije. Hvala vam mnogo. Na član 12. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Odbor za finansije nije prihvatio ovaj amandman. Reč ima narodni poslanik Petar Jojić. Izvolite, gospodine Jojiću.
Dame i gospodo narodni poslanici, poslanici Srpske radikalne stranke izneli su suštinske primedbe i predloge i stav Srpske radikalne stranke kada je u pitanju Zakon o budžetskom sistemu. Podneo sam amandman na član 12. i očekujem da se ovaj amandman usvoji. Jeste, da se član 12. ovoga predloga zakona briše. Dame i gospodo, nije bitno donositi veliki broj zakona, bitno je doneti dobre zakone. Kada je u pitanju Zakon o budžetu, kada je u pitanju i Zakon o budžetskom sistemu, moram da istaknem da je najbitnije to što ovi zakoni nisu dobro urađeni. Način korišćenja budžetskih sredstava, aproprijacija, raspored i transferi koji se predviđaju, odnosno koji treba da budu regulisani na najbolji mogući način ovim predlozima zakona, uopšte nisu dobro rešeni. I to, naravno, nisu dobra rešenja. Poslanici Srpske radikalne stranke ulazili su u suštinu i davali valjane odgovore i obrazloženja zašto Srpska radikalna stranka smatra da ovaj predlog zakona nije dobar. Da ne bih ponavljao ono što su poslanici SRS detaljno obrazlagali, samo bih postavio pitanje – zašto mi nemamo budžetske kontrole? Takođe postavljam pitanje, ako mi dozvolite, gospodine predsedniče, Vladi i ministru finansija – koliko ima poreznika tj. onih činovnika koji naplaćuju porez od građana? Da li je tu u pitanju oko 7.000 izvršilaca ili ne? Drugo pitanje, koliko imamo budžetskih inspektora koji vrše budžetsku kontrolu? Treće, molio bih izveštaj Ministarstva finansija da se dostavi poslanicima; postavljam poslaničko pitanje i tražim odgovor – u koliko je slučajeva na području Republike Srbije od 2000. godine do dana današnjeg izvršeno budžetskih kontrola u lokalnoj samoupravi, a isto tako budžetskih kontrola u resorima Vlade? Postavljao sam pitanje i pre godinu dana o tome da li se vrši budžetska kontrola budžetskih sredstava na lokalnom nivou. Nisam ni tada dobio odgovor, ali nadam se da smo ovoga puta bliže, jer ovde je u pitanju konkretna materija koja reguliše budžet i korišćenje budžetskih sredstava. Zato tražim izveštaj u koliko opština je izvršena kontrola od strane budžetske inspekcije Vlade Republike Srbije, u kojim opštinama, i njihov nalaz, da li se lokalna samouprava, a i ostali korisnici budžeta pridržavaju zakona ili ne, ako ne, da li su preduzete ikakve mere. Nalaz budžetske inspekcije konkretno, da jednom raščistimo da nema tu nenamenskog trošenja sredstava, kako je to uglavnom pripisano ranijoj vlasti. Takođe postavljam još jedno pitanje i tražim odgovor...
Oprostite, gospodine Jojiću, ova tri pitanja koja ste postavili biće formulisana i biće vam predata ujutru. Da li je ovo četvrto pitanje ili retorski? Hvala vam.
Prvo bih dao jedno obrazloženje, a onda i pitanje, jer neću biti dovoljno razumljiv. Pre tri-četiri meseca između Beograda i Pančeva počela je rekonstrukcija puta. Građani su videli da se nešto radi, nešto što nije trebalo da se radi. Taj put je rađen 1999. godine, jedan deo ranijih godina, a polovina toga puta rađena je između naselja Krnjača i onog prvog dela, odavde kada pođete prema Pančevu na sredini puta. Međutim, šta se dogodilo? Izvođači radova kopali su i prekopavali, prvo su skidali asfalt, naišli su na tampon. Taj asfalt i taj tampon je odvezen na drugu lokaciju da se rade putevi, a sada se ponovo na tom delu udara novi tampon, radi se novi asfalt i pre mesec dana, ako ne i više, ali neću biti precizan, možda 15 dana nema kako je udarena traka između Krnjače prema Pančevu. Ali, imali smo šta da vidimo – pošto putujem svaki dan sa poslanicima iz južnog Banata, a znaju i građani koji putuju na tom delu puta južnog Banata i oni koji rade u Beogradu ili Pančevu – pre tri dana otpočela je ponovo rekonstrukcija onoga što je asfaltirano pre 15 dana. Šta je sad? Nije valjao onaj tampon što je radila ona vlada, prekopali su. Sada se postavlja pitanje vrednosti radova u toku prvog prekopavanja i rekonstrukcije, šta je sada sa ovom rekonstrukcijom koja se ponovo radi na putu koji je dovršen pre 15 dana. Postavljam pitanje koliko koštaju ovi dodatni radovi sada, koji su izazvani ili nestručnim radom ili u nameri da se uzmu pare od strane izvođača radova, po drugi put. Zato Ministarstvu za kapitalne investicije, pošto ide direktno preko Republičke direkcije, postavljam pitanje i tražim odgovor – koliko je koštala rekonstrukcija do konačne obrade puta? Koliko košta sada nova, druga njihova rekonstrukcija i radovi, ugovor i aneks ugovora da se dostavi, i ko će da snosi odgovornost za takvu raspodelu sredstava i za takvo korišćenje sredstava i da se vidi ko je uzeo pare. Pare su ogromne, radi se o putu sa šest traka. Radi se o velikoj investiciji. Prema tome, da vidimo da li se namenski troše sredstva i kako je to sada završen put pre 15 dana i sada ga ponovo prekopavamo, sada ponovna ulaganja imamo i ponovo investitor uzima pare. Hoće li odgovarati krivično onaj koji je ponovo otvorio radove i započeo na tom delu puta i koliko to košta?
Gospodine Jojiću, potvrđujem vam da ćete imati tri formulisana pitanja za Ministarstvo finansija i četvrto za Ministarstvo za kapitalne investicije. Potrudiću se da pravovremeno dobijete odgovor. Hvala.
Dame i gospodo narodni poslanici, kada su u pitanju transferi i kada je u pitanju usmeravanje sredstava iz budžeta Republike prema opštinama, moram postaviti jedno pitanje – zašto se od strane Vlade iz budžeta i drugih izvora prihoda, kredita i donacija za Pančevo ne da ništa? Zašto se tamo ne rešava pitanje zaštite životne sredine? Zašto? Obećanja je bilo i ranije, prethodnih godina. Labus je dotrčao u Pančevo jednog dana posle rasprave u Skupštini i rekao – hoćemo da pomognemo da se reši pitanje industrijske zone, koja takoreći uništava taj grad, tj. od čijih posledica i prljave tehnologije umire godišnje oko 1500 građana od raka. To je ono o čemu se ne vodi računa. Nema dovoljno kontrole da li idu sredstva u onom pravcu u kom su namenjena. Drugo, nema prioriteta. Industrijska zona južnog Banata, samo jedna fabrika u ovoj godini izvezla je za 160 miliona evra, Petrohemija, a šta je ostalo u Pančevu? Ništa. Samo zgarišta ostaju i ostaju posledice po građane Pančeva. Šta su izmislili? Vlada i ministarstvo nadležno za ekologiju kažu – uspostavili smo monitoring na dva mesta, merimo kod vatrogasnog doma i u centru grada koliki je stepen zagađenosti, i ništa više. Niko ne postavlja jedno izuzetno važno pitanje, niko ne govori o tome gde su stotine i stotine miliona od ekološke takse koja se naplaćuju u južnoj industrijskoj zoni, tj. Azotari, Petrohemiji i Rafineriji. Zašto Vlada ne kontroliše i gde je budžetska kontrola? Nema kontrole. Džaba ovi zakoni. Možemo da pričamo do mile volje, ali rezultat i prioritet... Mi srpski radikali smatramo da treba da budu utvrđeni prioriteti, a mora da se kontroliše ko šta radi. Neko je pomenuo danas jedno igralište i da je jedna partija rukometno dečije igralište asfaltirala. Nijedno. Podsetiću vas da su u julu mesecu održani lokalni izbori u Kovinu. Dođoše tri mašine u Bavanište i jedan šleper asfalta. Asfaltiraše jedno dečije igralište i mašine ostadoše dok se ne završe izbori i u ponedeljak ih nema, a rade i subotu i nedelju. U jedno romsko naselje u Bavaništu dođoše isti ti i jednu pumpu, onu običnu ručnu, bunarsku, postaviše, a na taj način pokušaše da obmanu birače. Išli su od kuće do kuće da dele brašno, ulje i šećer. Kada su izgubili izbore na tom biračkom mestu, šta se dogodilo? Svog aktivistu su pozvali na odgovornost i da ide da kupi šećer kod njih i one pare i sve ono što su davali za izbore. O tome su pisale i novine. To je ono što nije primereno i ne treba sredstva koristiti nenamenski. Idemo po Srbiji i sada pravimo kozje staze ili obećavamo puteve i asfaltiranje. Molim vas, izvršite kontrolu, dame i gospodo, gde su sredstva preko Ministarstva za kapitalne investicije utrošena i u kojim selima, gradovima. Videćete koliko je bilo zloupotrebe prilikom korišćenja takvih sredstava. Hvala.
Hvala vama, gospodine Jojiću. Da li još neko želi reč o istom amandmanu? (Ne.) Na član 13. amandman je podneo poslanik Sreto Perić. Odbor za finansije nije prihvatio ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Sreto Perić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na član 13. Zakona. Razlozi za podnošenje amandmana nisu sujeverje, s obzirom da se radi o članu 13, nego je razlog to što ovaj koji želi da vlada životima u Srbiji, a to je ministar finansija Mlađan Dinkić, i to želi da postane većinski vlasnik života u Srbiji, vređa inteligenciju onih ljudi koji primenjuju ovaj zakon, kao i nas narodnih poslanika i svakako građana Srbije, što bi najmanje smeo i imao pravo da radi. Šta je predviđeno članom 13. Predloga zakona? Kaže se da se u članu 62. posle stava 2. dodaje novi stav 3. koji glasi: "Ministar utvrđuje način izveštavanja o ukupnim primanjima i ukupnim izdacima za trezore lokalnih vlasti." To se obuhvata na jedinstven način u odnosu na kontrolu izvršenja budžeta. Kao što je rekao narodni poslanik Petar Jojić, budžetske inspekcije u Srbiji ne rade svoj posao, odnosno rade ga selektivno. Kada su predsednici opština, srpski radikali, zahtevali da se pošalje budžetska kontrola u opštine u kojima su oni legalno izabrani, ministar Mlađan Dinkić uvek se vadio na to da nema dovoljan broj izvršilaca. Zato one odlaze tamo gde on odluči i smatra da treba da idu budžetske kontrole. Šta je suština ovog Zakona o budžetskom sistemu, izmena i dopuna i rebalansa budžeta uopšte? Pokušaj da se obezbede što je moguće bolje pozicije za izbore koji predstoje i da se ostane što više na vlasti. Neko je pre podne rekao da srpski radikali pričaju praznu priču, a čini mi se da je zaboravio period kada su ministri u Vladi, članovi SRS, branili ovu zemlju u vreme njenog bombardovanja i ubrzano obnavljali zemlju 1999. i 2000. godine, a da se pri tom nisu slikali i nisu davali nikakve pompezne izjave, nego su nastojali da se ono što je u ratu porušeno što pre obnovi i da se obezbedi što je moguće bolji standard građanima Srbije. Nacionalni investicioni plan se ovde predstavlja, i na terenu i u kampanjama za lokalne izbore, kao da je sada neko doneo pare od svoje kuće ili svoje nasledstvo pokušava da da građanima Srbije, odnosno da im omogući bolji kvalitet života i da uloži u tu infrastrukturu. Zapravo, tu se radi o novcu koji je dobijen prilikom prodaje "Mobtela". To su generacije pre nas stvarale i to je stvarala ova država, koju mi iznad svega volimo i zbog koje jesmo tu, a nije stvarao nijedan pojedinac. Sada se pokušava predstaviti da to ova vlada čini mnogo za građane Srbije. Naravno, nije u pitanju ušteda, nego samo ono što smo na jedan način dobili i došli do tih sredstava. U Nacionalni investicioni plan nije ušla, iako je ministar za kapitalne investicije Velimir Ilić jednom prilikom, gostujući u opštini Ljubovija, rekao da je izgradnja tunela preko Proslopa jedan od strateški važnih projekata, kojima bi trebalo pristupiti. Ovo povezujem sa potpisivanjem jučerašnjeg sporazuma u Banjaluci. Idemo sada da podržimo političke izbore, odnosno kampanju dve stranke u Republici Srpskoj, a mnogo važnija je bila izgradnja tog tunela, s obzirom da stoji u predlogu nacionalnog plana i zahteve i projekte su mogle da podnose lokalne samouprave, nevladine organizacije i ministarstva. Bilo je potpuno logično i sasvim opravdano da ovaj projekat uđe u nacionalni plan, jer ima strateški značaj i na najbolji mogući način bi povezao Republiku Srpsku i Republiku Srbiju, a ne da se ide u Banjaluku i prodaje politička magla, kao što je juče rađeno u Banjaluci. U vezi sa raspodelom sredstava ministar Dinkić je rekao da se u Boru desilo zakašnjenje dodele sredstava, koje je bilo oko 15 dana, ali juče je demantovano i sasvim odgovorno i tačno je rečeno da se radi o zakašnjenju, u stvari, od dva i po meseca. Predsednik opštine Bor, srpski radikal, Branislav Rankić uspešno je prebrodio taj period i nije bilo dana zakašnjenja u isplati ličnih dohodaka zaposlenih u opštini Bor, odnosno u lokalnoj samoupravi, i svih planova i programa koje je zamislila lokalna samouprava, na čelu sa Branislavom Rankićem, da treba da ih sprovede. Kako je gospodin Rankić to uspeo? Tako što nije krao od građana Bora i što je maksimalno vodio računa o potrošnji tih sredstava koja su bila uplaćena u budžet borske opštine. Pitanje je zbog čega se čuva vlast i zbog čega se pristupilo ovom Nacionalnom investicionom planu. Pri tome želim da znate da Srpska radikalna stranka nema ništa protiv izgradnje infrastrukture, izgradnje puteva i popravljanja, odnosno ulaganja u infrastrukturu u bilo kom delu Srbije. Nama je podjednako važna svaka stopa ove zemlje, ali mogu da kažem da nisu napravljeni prioriteti. Juče smo isticali u načelnoj raspravi da nije urađena nacionalna strategija. Sada ću kazati gospodinu ministru, pošto je sada ušao, sledeće. U lokalnim samoupravama u srednjem Podrinju nije bilo dovoljno vremena i oni koji učestvuju u vršenju vlasti nisu mogli na najkvalitetniji način da delegiraju projekte koji bi sigurno bili prioritetniji sa aspekta potreba građana koji tamo žive, nego što su ovi projekti koje su oni sada ponudili. Bio je veoma kratak period, a ovi programi su postojali odranije. Neću sada govoriti o delu u vezi sa daljim sprovođenjem, odnosno zašto je rečeno da se 50% tih sredstava može utrošiti samo u sledećoj godini, što će biti verovatno još jedan dodatni problem. Danas je strategija nacionalnog razvoja, i u vezi sa kvalitetom te strategije trebalo je da se vodi rasprava ovde u Narodnoj skupštini, izgubila cilj i zbog toga može da se kaže da se pojedini ministri ponašaju kao da su to njihova vlastita sredstva, tako da ih koriste tamo gde su najčešće njihovi lokalni izbori. To se radi u pogledu očuvanja vlasti, najčešće, na tim mestima, u ovom momentu i zbog izbora koji predstoje. Građani Srbije su to prepoznali i sigurno neće dozvoliti takvu prevaru; ni građani Srbije, ni Srpska radikalna stranka. Zahvaljujem.
Zahvaljujem gospodinu Periću. Prelazimo na amandman na član 15. koji je podneo narodni poslanik Paja Momčilov. Odbor za finansije nije prihvatio taj amandman. Reč ima narodni poslanik Paja Momčilov.
Hvala. Dame i gospodo narodni poslanici, mogao bih slobodno da kažem da je ovo polutužni skup (a jednom sam rekao da je to tužni skup), jer je na zamiranju parlamentarni život, što rasprava apsolutno i pokazuje. Radimo na čudan način, ministar je povremeno prisutan, većim delom nije prisutan, a postavljamo pitanja na koja ne možemo da dobijemo odgovore. Danas raspravljamo o amandmanima; razumemo da je to po hitnom postupku, tako je sazvana sednica, ali mi nemamo odgovore Vlade na naše amandmane. To je moguće po Poslovniku, ali to bi trebalo da bude izuzetak i to je moguće možda za neke nevažne zakone koji tretiraju neka manje važna pitanja za državu i društvo. Znači, ovde se vodi razgovor gluvih i ljudi koji neće da se saslušaju. Posebno je interesantno da izvesni poslanici, rekao bih iz pozicije pre svega, iz većine koja vlada Srbijom, dozvoljavaju sebi da zameraju srpskim radikalima kada diskutuju, kažu se razne stvari, navodno to nije u redu, vodimo prazne razgovore, pričamo neargumentovano i slično. Međutim, jasno je da te stvari nisu u redu i to je na tragu totalitarizma i tiranije, naravno, većine koja vlada. Preći ću na sam amandman. Ispred Srpske radikalne stranke uložio sam amandman na član 15. Naš predlog je da se ovaj član u celosti briše. Pitanje je šta sadrži ovaj član. Kada smo u načelnoj raspravi pričali o rebalansu budžeta, pa i o ovom Nacionalnom investicionom planu, pa i o osmoj reviziji Zakona o budžetskom sistemu, to samo po sebi dovoljno govori da nešto nije u redu ili sa zakonima koji se donose od strane demokratske vlasti od 2000. godine naovamo ili da je to nešto drugo, mi smo jasno kazali da nećemo glasati za ovaj zakon, niti za predlog rebalansa budžeta, jer sve mere koje se predviđaju ovim zakonom, ovim investicionim planom nisu u interesu građana Srbije. Monetarna politika koja se vodi od strane Narodne banke, fiskalna politika koja se vodi od strane gospodina ministra, pa i ova brošura koja govori o Nacionalnom investicionom planu prvenstveno su u interesu sledećeg – otplate dugova, ceđenja stanovništva do zadnjeg dinara i do zadnje kapi krvi, da bi se obezbedilo servisiranje dugova prema svetu, a nikako poboljšanje životnog standarda naših građana. Mi vodimo razgovor gluvih, mi vama govorimo da je prosečna plata u Srbiji 26.000, a vi nama kažete da je to dobro i da se sa tim lepo živi. Mi vam kažemo da je u Beloj Palanci prosek ličnog dohotka 7.000 i da potrošačka korpa danas, računata bez evropskih standarda za koje se vi zalažete, znači bez izdvajanja za sport i kulturu, samo za hranu i ono što je najnužnije, iznosi 26.000 dinara. Opet vi nama pričate kako je to dobro i da smo na putu da bude dobro. Nije tako, niti ove mere koje predlažete, ni ovaj budžet, pokazuju da će našim građanima biti dobro. Šta će onome ko je danas bolestan i ko je bez posla ono što vi kažete da će biti bolje za pet godina? Njemu treba da bude bolje sutra, ako već danas ne može da mu bude bolje. Onaj ko može tako nešto da ponudi ljudima, taj će biti narodna vlada i taj će moći da se ponosi time. Ovde ste nam dali mnoge ekonomske pokazatelje. Tu je bilo podataka i šta vam kaže izveštaj Evropske komisije za 2005. godinu. Samo to citirajte, da vam mi to ne citiramo, pa ćete videti šta su kazali za Vladu gospodina Koštunice. Dalje, tu je opet izveštaj Evropske banke i Međunarodnog monetarnog fonda, kaže da od 2002. godine do 2005. godine cveta korupcija u Srbiji i da od dva do četiri posto bruto nacionalnog dohotka, minimum, ide na korupciju. Zašto o tome ćutite? To kažu vaši prijatelji iz inostranstva. Molim vas, kompletna istina treba da se iznese. Član 15. predvideo je opet ono sa čime se apsolutno ne slažemo – da Ministarstvo finansija i ministar kontrolišu kako se troše budžetska sredstva. Onda je podeljen ovaj član na član 66. i na član 66a. Tamo se govori o centralnoj jedinici za harmonizaciju i o internoj kontroli. Prethodno je gospodin Jojić postavio pitanje ko kontroliše kako se troše budžetska sredstva u Srbiji – niko. U sistemu koji za sebe kaže da se zalaže za zakonitost i za institucije flagrantno se krše i Ustav i zakoni. Navešću konkretan primer da ne bismo pričali prazne priče, a to je za one koji nam zameraju da pričamo prazne priče. Ovaj parlament je 2005. godine doneo Zakon o državnoj reviziji, za institucije za reviziju. Maja 2005. godine trebalo je da budu oformljeni organi koji bi kontrolisali, neću da nabrajam šta sve, ono što vi u stvari danas hoćete da kontrolišete u celini. Taj zakon, koji je 2005. godine doneo ovaj parlament, jasno kaže da su subjekti kontrole državnih revizora svi direktni i indirektni korisnici republičkog budžeta i sredstava. Neću dalje da čitam ovu odredbu. Vi ćutite o tome, odnosno na taj način suspendujete ovde jedan zakon koji je kada je ovde donošen bio odobravan i svi ste vikali da je to evropski zakon, mi to moramo da podržimo. Vi ga niste sproveli i kazali ste da je to stvar Skupštine, kao da mi ne znamo da je Skupština igračka u rukama vlasti i da je ovaj parlament, ova parlamentarna većina sluškinja Vlade Republike Srbije. Možda je to dobro, neću to da komentarišem. [[Aplauz radikala.]] Na taj način obmanjujete narod i kažete da to nije htela Skupština. Nije tu kriv ni predsednik Skupštine, to je nama potpuno jasno, jer je to van njegovih moći – da nametne autoritet Skupštine ovoj vladi. To je naša realnost. Zato mi živimo u jednom improvizovanom svetu od demokratije, od društva; od 2000. godine ne da nema boljeg života, ima, naravno da ima nekih olakšica. Pazite, kada su bile ekonomske sankcije, normalno je da se teže živelo, pa i kada je bilo bombardovanje, normalno je da se teže živelo. Sada nemate sankcije, nemate bombardovanje; dobili ste četiri milijarde evra pomoći, a uzeli ste 5-6 milijardi kredita, gde vam se to vidi, u ovim sitnim pomacima, šta vi radite? Vi zamlaćujete ovaj narod i pričate priče. Ono što je naša najveća rak-rana, i to Zapad već vidi, to je korupcija. Vi ne odustajete od toga, dogovorili ste se između sebe, nećemo se dirati, koliko ko uzme neka uzme, nema progona, i zbog toga nema ni borbe protiv korupcije, a ko je osuđen? Karića ste uhvatili samo, on je kriv za sve. Gde su vam ostali, da vam ne nabrajam, jer postoje krivične prijave protiv gomile drugih. Šta je privatizacija, nego jedna pljačka, ali da o tome ne pričamo mnogo. Znači, mi smo iz dva razloga, pošto postoji prethodni zakon koji se ne sprovodi u ovoj zemlji, jer ovde svi ćute... Drugi razlog, iskreno da vam kažem, nemamo poverenja u vas da vi sve to kontrolišete, ne zbog vas lično, ne vidimo koji su to mehanizmi koji će vas kontrolisati i obuzdati u nekim namerama, jer one možda postoje, možda ne postoje, da ja ne špekulišem, ali čovek može i da pogreši. Kako ćete biti kontrolisani? To u ovom zakonu niste predvideli i zbog toga ovo ne valja ništa, ovo treba sve brisati i to treba da bude jasno narodu i zbog toga smo mi protiv ovoga. Sada ću da vam navedem samo jedan primer, ja sam lekar, pa može nešto iz zdravstva, iz ovog vašeg fenomenalnog marketinškog plana za naredne izbore koji se zove Nacionalni investicioni plan. Vi kažete ovako u njemu, uopšte, budžet, rekao sam i juče, potpuno je transparentan, a vaš budžet je netransparentan, jer ništa se ne vidi na šta pare idu, nismo videli analizu na šta su do sada trošene; terate nas da pravimo rebalans budžeta, niste obrazložili ni kako je do sada trošen, ni gde, i mi to ne možemo da vidimo. Kako onda vi pretendujete da budete ozbiljna evropska uprava i vlada, kada na takav način radite? Samo pogledajte onaj budžet koji ste dali kao knjigu, koji je tako urađen, haos i galimatijas, nijedan evropski parlament nema takav budžet ni rebalans budžeta. Ovaj zakon je uljuđen i liči na jedan predlog o kome pričamo. Onaj centralni budžet što imate, to je sramota. Da se vratim na ovo što sam pričao, da ne bude priča prazna, da je popunimo konkretnim činjenicama, kaže se ovde – oblast nabavke sanitarnih vozila. Samo bih rekao prethodno, molim vas, ovaj investicioni plan, to je jedna stvar koja je kao najobičnije tekuće investiciono održavanje, dakle, kapitalne investicije i sadrži ga svaki normalni budžet u svakoj zemlji i onda se ne zove taj budžet nekim super imenom i nekom mudrom konstrukcijom. Znači, ovde se radi o tekućem investicionom održavanju objekata za koje je zaduženo određeno ministarstvo i, naravno, o kapitalnim investicijama koje postoje svuda u svetu i ništa to novo nije. Prema tome, nije potrebno posebno ime. Interesantna je stvar, kaže se ovako – Ministarstvo zdravlja Republike Srbije, na osnovu utvrđenih prioriteta, uradilo je projekat nacionalnog investicionog plana nabavke 20 vozila za prevoz pacijenata za hemodijalizu i nabavci 80 sanitarnih vozila, pa onda se dalje kaže reanimobila... Sada ide obrazloženje – postojeća vozila za prevoz pacijenata za hemodijalizu i reanimobili kojima raspolažu zdravstvene ustanove nabavljena su osamdesetih godina prošlog veka, pri čemu u nekoliko poslednjih godina nije bio obnovljen vozni park. Čovek, kada bi to čitao, može stvarno da kaže da je to katastrofa, jer se nije tako dugo menjalo ništa, kupovalo, pa daj brže-bolje da kupujemo, ali ne možete vi, pošto je kod nas sve nešto transparentno i sve je koncentrisano u rukama jedne vrhuške. Kao što ovim članom hoćete da koncentrišete moć ministra da daje i da kontroliše sve, tako je isto i u medicini. Ali, mi čitamo štampu i novine, kaže ovako – 2.4.2003. godine (ovo će prijati i gospodinu predsedniku parlamenta da čuje) njegovo kraljevsko visočanstvo prestolonaslednik Aleksandar II i princeza Katarina, sa velikim uspehom, okupili su mnogobrojne prijatelje na dobrovoljnoj večeri u četvrtak 27. marta 2003. godine u Atini i prikupili su 300.000 evra kroz donacije zdravstvenim ustanovama u Srbiji i Crnoj Gori, a one će se koristiti za kupovinu zdravstvenih kola i aparata. Znači, 2003. godine kola su kupovana. Onda dalje, izveštaj Evropske agencije za rekonstrukciju u Srbiji, bilten iz 2004. godine, pa kaže ovako – izvesna gospođa Kašiković iz Užica kaže: 24 instituta za zaštitu zdravlja u Srbiji dobila su ključeve novih automobila marke "opel korsa", kao deo nastojanja Evropske unije da pomogne zdravstvenim ustanovama u Srbiji programom kojim rukovodi Evropska agencija za rekonstrukciju. Čitamo dalje novosti u 2005. godini, pa kaže ovako – Srbija sada ima 150 vozila hitne pomoći više nego godinu dana ranije, znači 2004. godine. Znači, 2004. godine 150 vozila je kupljeno, sanitarnih, u Srbiji, pa da ne čitam dalje. Kaže dalje, BETA, u Subotici lep sastanak, gospodin Labus, pa je onda tu i gospođa Dulić i ministar zdravlja, kaže se – prema rečima ministra zdravlja, Mađarska je 2003. godine kupila 150 novih vozila hitne pomoći i ponosila se tim brojem, a Srbija je isti broj vozila kupila u toku prošle godine, dok je za ovu godinu planirala 50 novih. Znači, 150 i 50 to je 200. Sabraću vam posle na kraju. I gle sad, ministar vozi kola, je li tako, vidi se, u lepom društvu, i kaže se opet – Evropska komisija, nećete naći baš svuda kod nas da je to sve objavljeno, kaže ovako, 25 terenskih vozila, pokretni dom zdravlja. Da ne nabrajam sve redom, to je sve zajedno skoro 300 vozila, a kaže se da nije od osamdesetih godina ulagano u ovaj fond. Šta onda vi radite? To nije u redu. Trebalo je pošteno, kada hoćete pare negde da usmerite, da kažete – toliko i toliko vozila imamo, toliko je ispravno, toliko neispravno, standardi svetski su takvi i takvi, a nama treba još toliko, i ne bi bilo problema. Sve što činite, sve je ovo prevara i laž, a situacija u zdravstvenom sistemu je katastrofalna. Da ja o tome ne pričam, ima vremena, daće bog, progovoriće neko i o tome. Hvala vam.
Hvala vam, gospodine Momčilov. Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Samo da vas po članu 225. stav 1. obavestim, da, više puta je rečeno i ohrabrujem sve one poslaničke grupe koje nisu podnele predloge za formiranja saveta vrhovnog revizora za narednu godinu. Istovremeno, obavestio sam 4. septembra, zahvaljujući vama poslanicima Narodne skupštine, prevaziđen je problem svih prethodnih budžeta, pa je konačno završen tender za formiranje komisije koja će pregledati i dostaviti ovoj Narodnoj skupštini, potpuno ste u pravu, pregled revizija svih budžeta prethodnih pet godina, zahvaljujući odluci koju je Narodna skupština izglasala. Na član 15. amandman je podnela Vlada. Odbor za finansije je prihvatio ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 16. amandman je podneo Živan Vladimirović. Odbor za finansije nije prihvatio ovaj amandman. Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Ovih nekoliko članova, barem sudeći po obrazloženju Predloga zakona i to tekstu obrazloženja koji se odnosi na članove 16, 17. i 18, sa članom 15. ipak čini jednu celinu. To je neka nova faza usklađivanja sa propisima EU. U toj opštoj euforiji usklađivanja naših finansijskih i budžetskih propisa, članom 16. se praktično predlaže novi član 66a, koji ima svoj naslov - Interna kontrola. Moram da kažem da član 66. ovog originalnog teksta važećeg zakona takođe ima odredbe o vršenju interne kontrole kod korisnika budžetskih sredstava. Došlo je do neke male promene, po meni ne toliko bitne, kao što je ona bitna koja je obuhvaćena članom 15, o čemu je pričao gospodin Momčilov. Mi praktično sada u Ministarstvu finansija treba da imamo centralnu jedinicu za harmonizaciju. Harmonizacija znači usklađivanje, usaglašavanje. Sad neko postavlja pitanje, a šta to treba da se usaglasi u Ministarstvu finansija. Šta Ministarstvo finansija to posmatra, pa je toliko različito kod korisnika budžetskih sredstava koji imaju obaveze vođenja propisanih evidencija računovodstva, knjigovodstva itd. Šta je to toliko važno da je potrebna posebna harmonizacija i između koga harmonizacija? Između mišljenja, stavova Ministarstva? Pa to se nalazi u propisima. Propisi se primenjuju. Ne možemo mi u primeni nekog propisa međusobno da se dogovaramo kako ćemo da primenimo propis, šta ćemo da usaglasimo, šta ćemo da harmonizujemo. Ako se posmatra stvarno pojedinačno 15, 16, 17. i 18, onda kod tih članova stvarno može da se postavi pitanje, pa što to predlažete amandmanom kada je to već obuhvaćeno zakonom, pa ispada kao da smo mi protiv instituta interne kontrole. Ne, nismo mi protiv tog instituta. Taj institut postoji već u zakonu. Ovaj vid harmonizacije je za nas neprihvatljiv, jer vidite koliko je to i za predlagača bilo problematično da je on morao čak i na taj član Predloga zakona da podnosi amandmane. Mahom ti amandmani predstavljaju pravno-tehničku redakciju, pregledniji oblik prikaza poslova koje treba da obavlja organ, definisan na način kako se to predlaže ovim izmenama i dopunama. Vidite sada ovde kod člana 16. Vlada se dosetila da predloži da direktni i indirektni korisnici budžetskih sredstava, organizacije obaveznog socijalnog osiguranja i javna preduzeća osnovana od strane Republike odnosno lokalne vlasti, pravna lica osnovana od strane tih javnih preduzeća, odnosno pravna lica - u njima Republika, odnosno lokalna vlast ima direktnu ili indirektnu kontrolu nad više od 50 posto - ovo 50 posto, to je amandmanska intervencija Vlade na svoj Predlog zakona. Ne znam šta to onda znači decentralizacija, finansijska samostalnost jedinica lokalne samouprave ako ovako nešto stoji, tim pre što imamo i jedan poseban vid revizije, to je sada već neka druga instanca, koja dolazi na kraju. Pošto se završi budžetska godina, podnesu se svi mogući izveštaji, onda revizija treba da da svoje viđenje šta se to dešavalo, kako su se koristila sredstva, da li je to sve knjiženo kako treba itd. Mislim da je tu napravljena svojevrsna zbrka, u priči o decentralizaciji mi smo dobili potpuno drugačiju situaciju pa imamo apsolutnu kontrolu. Sada opet moram da se vratim na ono što sam jutros pričao. Ako sve ove instrumente ostavite, odnosno prođu u izmenama i dopunama ovog zakona, šta će vam onda odredba o krivičnom delu? Ako bi nekoga pozvali na krivičnu odgovornost, onda bi svi ovi u lancu pre njega, pre te odgovorne osobe, morali da budu prvo uhapšeni, osuđeni, jer je ovaj propustio u internoj kontroli, u internoj reviziji itd. Šta da radimo ako se usvoji akt kojim se usvaja završni račun, namerno kažem akt, na nivou Republike to je zakon o završnom računu, na nivou lokalne samouprave to je odluka o završnom računu, kod organizacije obaveznog osiguranja to su takođe neke odluke, pa tek zbog zastarelosti, koja ne nastupa tako brzo, kasnije se utvrdi od strane budžetske kontrole da postoje elementi krivične odgovornosti, a sve je ovo maltene bilo pod kontrolom Ministarstva finansija. Plašim se da ako se toliko mnogo odredbi stavi, koje na prvi pogled deluju rigorozno, opasno, strašno, zastrašujuće, da se razvodnjava kontrola, da se bukvalno rečeno izbegava lična odgovornost odgovornog lica. Ono uvek može da se pozove na neku instancu koja je bila dužna da kontroliše. Samo postoji jedna razlika u odnosu na onaj primer, kao što bi recimo bio Fond za razvoj, koji takođe daje neke svoje kredite, navodno uzme neki program, pa proceni da je to dobar program, pa plasira kredit preko ove nove banke, pa ste vidim sad to nešto ugasili, menjali naziv itd. Zatim dolazi vreme da se realizuje hipoteka. Ili, neće da se realizuje hipoteka, nego jednostavno banka i fond čekaju da zajmoprimac padne u totalnu docnju. Oni su obezbedili svoje potraživanje putem hipoteke. Zašto? Zato što je nepokretnost, koja je opterećena hipotekom, tri puta veće vrednosti od iznosa zajma, pa i njima odgovara da se odmah ne namiri potraživanje, već da posle kamate opterete nepokretnost, jer banke zarađuju na kamatama. Ne zarađuju one baš mnogo na glavnici. Njima je interes da raste kamata. Država nije takav subjekt. Ona potpuno funkcioniše na drugi način. Da li mi možemo onda pričati o nekoj samostalnosti lokalne samouprave, da li možemo uopšte pričati o Evropskoj povelji o lokalnoj samoupravi ako imamo ovakve odredbe. Šta se to desilo od 2001. godine naovamo sa našim javnim finansijama. Niko, bar ja nisam čuo sa ove govornice da je neko osporio pravo i dužnost države da kontroliše namensko korišćenje sredstava, pre svega koja se obezbeđuju po osnovu javnih prihoda. Niko. Svi insistiraju na namenskom korišćenju sredstava. Svi insistiraju na tome da se obrati posebna pažnja da ne dođe do rasipanja tih sredstava. Zašto? Zato što to nisu sredstva ni Vlade, niti bilo kog pojedinca, već nešto što predstavlja naše zajedništvo. Vidite, krenula je ta borba protiv te državne korupcije, i putem javnih nabavki, i promenom Zakona o platnom prometu, i kontrolom pranja novca i da ne ređam svefinansijske propise koji su u međuvremenu doneti. Tvrdim da se nijedan propis nije primenjivao na objektivan način, a odredbe o selektivnosti primene propisa i blagonaklonosti se nalaze u samim propisima. Ako prema Zakonu o javnim nabavkama ministarstvo može da da mišljenje da nekome kaže, ajde, ne moraš da ideš na tu vrstu javne nabavke nego možeš i neposrednom pogodbom, onda se postavlja pitanje čemu zakon. Na kome će on da se prelomi? Verujte, oni glavni su zaštićeni. Bilo bi dobro danas u okviru ove priče o internoj kontroli, koja ima svoje opravdanje, koja postoji u našem postojećem zakonu, ali ne sme da postoji odredba koja štrči, sama ukazuje na mogućnost zloupotrebe. Kako može neko da primeni propis ako se reklamira, a izborna kampanja je svojevrsna reklama, i kaže - ja ću da vam uplatim, obezbedim, omogućim. Ili, kako beše, onaj u Aleksandrovcu na plakatama napisao - to vam je obezbedio Mlađan Dinkić. Možda Mlađan Dinkić i ne zna o tome, kao što ne zna da ga je Boris Tadić prisluškivao pre tri godine, i Đinđić. Doduše, čuo je naknadno. Kad ga je Beba prisluškivao, pa mu smestili Karića sa dokumentacijom na televizijskoj emisiji, ali to je vaš, vi ste sada u koaliciji i ne želim da vas svađam. To je vaš problem. Zakon, norma mora na objektivan, na opšti način da se primenjuje. Svaki ministar koji kaže - obezbeđujem to i to, odmah se diskvalifikovao, nije više ministar. On se poistovetio sa funkcijom, ali ajde sa funkcijom, nego sa sredstvima. To je opasno kada se poistoveti sa sredstvima. Neću sada da vam pričam o ovim podacima, o troškovima službenih putovanja, po ekonomskoj klasifikaciji 422, to ćemo verovatno sutra u okviru rebalansa budžeta, ali obećavam građanima Republike Srbije da će biti neprijatno iznenađeni kada u masi vide koja su to sredstva u 2006. godini planirana i, moram da vam kažem, na bazi takvog plana uopšte vam ne treba interna kontrola. Tako planirana sredstva dozvoljavaju sve i svašta, šta god da se brknete za službeni put namenska je potrošnja. Da li je imalo potrebe da neko ide, to više nije bitno, sredstva su planirana. Interna kontrola je izgubila svoj smisao. Vi u Skupštini imate službenika koji od aprila 20 dana nije bio na poslu u Narodnoj skupštini, pet-šest hiljada evra uzeo za službena putovanja u inostranstvu. Nema predsednik veze s tim, nemojte predsednika da prozivate, to je stručna služba. Da li znate koliko takvih imate u ministarstvima? Šetaju, stručnjaci za jezik, prave neke komunikacije, implementiraju standarde, a ne znaju ni da pročitaju šta je napisano tamo. To je namenski, šta će vam tu interna revizija, interna kontrola? Ne treba vam. Kako da pošaljete internu kontrolu da se kontrolišu sredstva kabineta predsednika Vlade? Njegov kabinet potrošiće ove godine 70 miliona dinara, a kabinet potpredsednika 34 miliona. Uzmite i kontrolišite nepostojeće Ministarstvo spoljnih poslova i Vuka Draškovića. Kontrolišite diplomatsko-konzularna predstavništva. Toliko im je dobro da žena neće da ide u inostranstvo sa mužem koji je izabran za ambasadora, nego želi da ostane u Srbiji. Šta tu može interna kontrola da pomogne? Ne može ništa, ali će opet, kao što gospodin Momčilov traga po internetu, da se nađu izveštaji ovih iz inostranstva. Da li je to tačno što oni pišu? Ne verujem. Možda oni peru svoju sudbinu, ali su se utalili sa ovima ovde, 35% uvek ostaje njima u džepu, i to da znate. Meni se jedan veliki bankar žalio kako je imao nekog drvoseču iz Švajcarske, koga su poslali da kontroliše tu banku. Ispostavilo se da pojma nema čak ni nemački jezik, iako je iz nemačkog kantona. Pored 10.000 evra mesečne plate, on se jadnik upropasti od sreće kada čuje da će tog dana da ide na službeni ručak i 50 evra će neko da ga časti. Koji su to evropski standardi? To su jagnjeće brigade, to je već poznato i viđeno kod nas. Mi smo to imali za vreme Stambolića, za vreme socijalističkog samoupravnog društva, za vreme te Socijalističke internacionale koja je vladala Srbijom.
Hvala vam. Inače, to nije ta skupština. Na član 16. amandman je podnela Vlada. Odbor za finansije je prihvatio ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 17. amandman je podneo Milovan Radovanović. Odbor za finansije nije prihvatio ovaj amandman. Izvolite, narodni poslanik Nataša Jovanović.
Gospodine predsedniče, pre nego što počnem da obrazlažem zašto je kolega Milovan Radovanović podneo ovaj amandman, da vas pitam, s obzirom na to da ste nam danas dali predlog izmene i dopune Poslovnika o radu, evo koleginica Radeta se smeje, ali zaista da nije žalosno bilo bi smešno, kako ste zamislili da izvršite delove pojedinih sednica u drugim prostorijama. Da li ćete na eci-peci-pec da nas šaljete u druge sale, mislim na poslanike koji su prisutni i koje će to biti eksterne sednice koje ćete da održavate van ove skupštinske zgrade? Razmislite malo o tome, samo vam dajem šlagvort, jer inače imate dosta vremena, nećete moći sutra da započnete u 12,00 časova sednicu sa tim dnevnim redom, ali više su vam nego interesantni, šaljivi ovi predlozi, pa ukoliko poslanici nisu pogledali, neka pogledaju šta je to posebna sednica, šta su delovi sednica i kako ste došli na tu fantastičnu ideju da tonski i stenografski beležite sednice Administrativnog i Zakonodavnog odbora, a ostalo nema veze šta se priča. To vam sve pričam zbog toga što je amandman kolege Milovana Radovanovića vezan za novo poglavlje, odnosno za naslov iznad člana 67. i član 67, gde se uvodi interna revizija, ranija kontrola, a kasnije se u izmeni i dopuni Zakona o budžetskom sistemu budžetska inspekcija kao poseban član tretira, i pošto je ovde samo u pitanju drugačija forma, otprilike su iste nadležnosti Republičke vlade, resornog ministarstva i jedinica lokalne samouprave, onda je ovo dobra prilika, zato što je kolega Radovanović tražio da se član 17. briše, da razgovaramo o tome, gospodine ministre, šta su interne kontrole i interne budžetske inspekcije do sada radile. Najpre, budžetska inspekcija Ministarstva finansija, ovo govorim zbog toga što je sada to razdvojeno, a nekada je bilo spojeno kao celina i da nam objasnite zbog čega vaše ministarstvo nije odgovorilo na više desetina poziva predsednika opština koji su izabrani na listi SRS - dr Vojislav Šešelj, da se ustanovi ko je pljačkao i krao građane opštine pre nego što su oni došli na vlast. U opštini Aranđelovac izabrani predsednik opštine, dr Radosav Švabić, preuzimanjem vlasti izborom od strane građana 2004. godine zatekao je zaista haotično stanje. Pošto smo poznati po tome da smo ljudi koji uvažavamo stručne i ljude profesionalce koji su zaposleni u opštini, tako i načelnik resora za budžet i finansije, koji je i ranije vodio taj posao, ali kome su ruke bile vezane pod prethodnom vlašću, ostavljen je da radi taj posao u aranđelovačkoj opštini. Međutim, pored više dopisa koje smo poslali vašem ministarstvu nikada se nije desilo da budžetska inspekcija dođe i utvrdi kako su trošena sredstva, a naročito kod planiranja određenihprojekata u preduzeću za izgradnju. U gradu Kragujevcu je novoformirana vlast 2004. godine, tada sa izabranim i nažalost još uvek aktuelnim gradonačelnikom Veroljubom Stevanovićem, obećala da će zbog raznoraznih zloupotreba ovog žutog preduzeća, ogranka Demokratske stranke u Kragujevcu, i zbog pranja para, zbog zloupotrebe sredstava iz kredita i iz budžeta, čuli ste da smo jutros više puta spominjali taj podatak, da je Kragujevac trenutno zadužen sa 13-14 miliona evra, zamislite koji je to iznos i koje opterećenje za takav grad koji je bremenit tolikim problemima, socijalnim pre svega, i niko nije nikada došao da izvrši budžetsku reviziju i kontrolu. Verovatno ima primera da su čak i neki drugi, koji su izabrani na listama grupe građana, predsednici opština novouspostavljene vlasti to tražile, ali jednom prilikom, to je bilo u prvoj polovini 2005. godine, kad sam vas to pitala, vi ste rekli da Ministarstvo finansija nema dovoljan broj ljudi koji bi taj posao radili, da nisu dovoljno motivisani, da su im male plate i da uvek postoji mogućnost da se kroz internu kontrolu odnosno kroz reviziju eksternu, angažovanjem nekog revizora koji je ovlašćen da taj posao radi, ima licencu, da se tako nešto uradi. Vi vrlo dobro znate da je ista situacija bila u Novom Sadu, da su zloupotrebaprethodnika sadašnjoj radikalskoj vlasti, pre svega onog što je glasao, navodno glasao iz Soluna za Zakon o radu Borislava Novakovića i njegovih pajtaša iz ovih autonomaških grupacija, mnogobrojne krivične prijave završile u fioci i da ti ljudi nikada nisu, što bi ovi pravnici rekli, procesuirani. Šta da kažem o opštini Zemun? U opštini Zemun se desila neverovatna pljačka od petooktobarskog puča do dolaska, odnosno hvala bogu i na svu sreću Zemunaca, do povratka srpskih radikala na vlast, do izbora gospođe Gordana Pop-Lazić za predsednika opštine. Samo jedan čovek, izvesni Simonović, nije ni važno kako se zove, jedan od onih koji je najviše kleveta i laži izrekao na račun predsednika SRS, profesora doktora Vojislava Šešelja i radikalske vlasti koja je podigla opštinu Zemun na noge od 1996. do 2000. godine, trenutno je gde - u bekstvu. Proneverio ni manje ni više, ukrao iz budžeta opštine 3,5 miliona evra. Da li je ikada inspekcija, interna kontrola grada Beograda došla u opštinu Zemun da sagleda i da vidi šta su prethodnici radili. Da li ste to radili u opštini Kraljevo, pre nego što je pokrenuta inicijativa za opoziv bivšeg predsednika, sada već bivšeg predsednika opštine. Da li ste to radili u Gornjem Milanovcu, da li ste to radili u bilo kom gradu u Srbiji, u Leskovcu, zbog činjenice da se, verujem budući predsednik opštine Leskovac, doktor Goran Cvetanović, kao predsednik skupštine distancirao, odnosno ukazao na sve one zloupotrebe za koje je otvoreno sumnjao i on i grupa odbornika SRS da su se desile tamo. Znači toga nije bilo. Ovako da to stoji i da napišete, to je mrtvo slovo na papiru. Znate li zbog čega? Zato što im drugi delovi, odnosno tačke Zakona o budžetskom sistemu, a to je Đelićev izum, daju mogućnost, to nije bio slučaj, gospodine ministre, do 2000. godine, da vrše mnogobrojne zloupotrebe i pljačke. Da li ste vi kao ministar finansija, evo vi imate velika ovlašćenja, da stopirate transfer budžetskih sredstava u slučaju da lokalna samouprava ne poštuje zakone, i Zakon o lokanoj samoupravi i druge pozitivne zakonske propise, da li ste vi u svakom trenutku sigurni, kao ministar finansija, u velikim gradovima, nije važno i da je mali, neka je i sa budžetom od 40 do 50 miliona, ali recimo u gradu Beogradu, u Kragujevcu, koji ima preko četiri milijarde dinara budžetskih prihoda ove godine, da se svaki dinar troši namenski? Naravno da ne možete da budete sigurni, zato što vaša budžetska inspekcija ne ide tamo i ne radi taj posao. A ova interna revizija po ovom članu 67. Zakona, odnosno da organ lokalne samouprave to radi, opet ništa ne znači. Pa ko njih postavlja? Vladajuća struktura u tom gradu. Šta se krije iza specijalizovanih usluga i specijalizovanih ugovora, odnosno posebnih usluga, to niko živi ne zna? Nikada nijedan odbornik ni u jednom gradu, evo ja sam predsednik odborničke grupe naše stranke u Kragujevcu, a mi smo najžešća opozicija Stevanovićevoj vlasti i najveći kritičari bili prethodnoj lopovskoj vlasti Demokratske stranke, nikada nismo dobili nijedan izveštaj u kome ćemo analitički, po kontima, da vidimo kako su to sredstva trošena. Specijalizovane usluge, putni troškovi i usluge po ugovorima, mislim da su to konta četiri i dva, dva, nemojte da me držite za reč, nemam sada u poslaničkoj klupi taj budžet grada Kragujevca, ko to može da kontroliše? Na stotine miliona dinara para mogu da se zloupotrebljavaju, da ih otimaju i da ih kradu. Stalna budžetska rezerva, pa pogledajte samo zadnji slučaj, kod nas je bio nedavno rebalans odnosno izmena budžeta zbog činjenice da se grad ponovo, odnosno Stevanović zadužio sa 245 miliona dinara. Kako vi to možete da kontrolišete i da stojite iza toga? A vi ste onaj, odnosno vaše Ministarstvo, koji odobrava jedinica lokalne samouprave da se zadužuje. I vi gledate dakle koji je to gornji limit, ali ne gledate i ne uzimate sve u obzir, jer kada vam jedan grad, odnosno načelnik resora budžeta i finansija tog grada ili opštine dostavi grafikon ili ostavi podatke kolika je zaduženost, vi morate da imate u vidu i kamatu koju taj grad plaća na sve te dugove. I ko će to da vrati. Evo mi imamo slučaj, to namerno potenciram, ne samo zato što sam iz Kragujevca, nego zbog toga što je to jedan od najgorih primera mogućih zaduživanja i vršenja vlasti. Ko je od vas spreman da tako vodi svoj kućni budžet. Učešće kamate u ukupnom dugu je preko 30%. Ove banke se sada hvale, pa nema nijedne koja će da se pojavi na mediju i da nudi neki kredit sa kamatom preko 30%. Kreće se od 20 i nešto za ove keš kredite, uđeš, izađeš i gotov si, od 27 na godišnjem nivou, zavisi koja je banka u pitanju, a preko 30%, to nema nigde. Onda se posle pitate i sve ono što vam je malopre govorio doktor Paja Momčilov, ako krećete od mesne zajednice, od lokalne samouprave, od načina da se iskoreni korupcija. Ona nikada ni u jednom društvu nije potpuno iskorenjena, ali recimo kao u Rusiji što je sada slučaj, odnosno posle šest godina Putinovog vladanja ipak je dovedena na neki minimum. Kada su građane pitali 2004. godine, koji je najveći problem za njih i zbog čega su ogorčeni na lokalnu samoupravu i na vlast uopšte, oni kažu, to je zbog otimačine i pljačke, i to u 68% ljudi su se izjašnjavali da je to, pored nemaštine, bede koja je na sve strane prisutna, da nemaju posla, da su male plate, da su namirnice skupe, da su komunalne usluge skupe, da je struji visoka cena, kažu da je to ono što ih najviše boli. Ovakvim zakonom i neradom inspekcijskih službi vi ne možete da očekujete, i bez sankcija, da će to da se desi. Lako je bilo u onom zanosu posle paljenja Skupštine i zgrade Televizije, onako na krilima petooktobarskog puča da mašete nekim papirima i glupostima bez veze usmerenim protiv ministara iz SRS. Posle je sve to odbačeno i palo je u vodu jer se videlo da su sve to obične besmislice. Sada kada postoje konkretni dokazi i stvari, evo za ovog Simonovića iz Zemuna, šta se dešava. On je svom kumu prodao kuću, jednu istu kuću pokušao da proda dva ili tri puta, prevario ko zna koliko ljudi u opštini, 3,5 miliona opljačkao iz budžeta, a vi ćutite pred time i niko nikad od vas nije se javio niti se oglasio, samo zbog toga što je to bio vaš koalicioni partner u prethodnoj vlasti. Gde su sada svi oni ministri i da li oni snose odgovornost? Kome su položili račune? Evo kaže predsednik Skupštine steći će se uslovi. I šta to sada post festum znači? Evo, koliko već sutra, i Đelić, i Vlahović i kompanija iz tog žutog preduzeća, oni su se sada dobro udomili po ovim bankama, oni mogu da sednu na avion i da odu, kao ovaj Simonović, i vi nemate pojma gde su, i tražite ih, i kao ne znate gde su, ne znate gde je Bogoljub Karić. A, oni došli kao eksperti, ovaj vaš bivši prijatelj. Zajedno ste išli na letovanja, zimovanja, slavili nove godine, šta niste radili do onog duela i do one svađe, onaj vaš bivši drugar Božidar Đelić. Došao je, kao ekspert je, fin je, dobar je, pomoći će državi, spava kod tetke, nema gde da spava, nema šta da jede, tetka mu sprema kolače, ona mu kuva, pere ga, pegla. To sve mafija. Da li ste vi rekli nekada nešto o njihovim zloupotrebama? Šta, hoćete da kažete da su u pitanju fini ljudi i da nisu mafijaši, oni koji su pljačkali državu i narod. Zato vam ovakav zakon i ovo, bez konkretne primene, ništa ne znači. Mi smo tu i bićemo uvek tu da žigošemo svaku pljačku. Znate, za koji mesec nas čeka preuzimanje vlasti i odgovornosti za vođenje države, nas srpske radikale. Tako je kolega, vi lepo potvrđujete i klimate glavom potvrdno, vi to znate. Najvažnije od svega je da je ključna stvar protiv koje ćemo da se borimo, to je osnovni princip delovanja SRS, kriminal i korupcija. To je nešto što nikome ne opraštamo, ko god da je. Verujte nam na reč da će tako i da bude, to građani znaju zato, jer je to pitanje koje njih najviše boli, nama najviše i veruju.
Još neko o ovom amandmanu? (Ne.) Replika, izvolite, gospođa Miroslava Gušić. Pretpostavljam povodom pominjanja SO Aranđelovac, čiji ste predsednik, u tom smislu lično. Izvolite.
Poštovani gospodine predsedniče, poštovani gospodine ministre, uvažene kolege poslanici...
Oprostite, gospođo Gušić, dobili smo uveravanja da nijedna primedba nije na vas lično i ovo što je rečeno odnosi se načelno, a ne lično, tako da nema razloga da demantujete, ako se slažete.
Dozvolite mi, nije besmisleno, mislim da su reči izgovorene sa ove govornice devalvirale svaki govor. Naravno, glupost je dozvoljena, ali laž i neistine nikako. Rečeno je već treći put, zaista sam se mazohistički uzdržavala da reagujem na konstatacije koje su izrečene kao glorifikacija rada predsednika opštine Aranđelovac, koji je član SRS. Uzdržavajući se bilo kakvog komentara, sada moram samo da iznesem, istine i pravde radi, činjenice. Kada je dotični gospodin došao na mesto predsednika opštine, zatekao je 51 milion, a ne haos i poziv budžetskoj komisiji. Sledeća stvar jeste da nama sledi u utorak rebalans budžeta. Takođe moram da konstatujem da se radi o svojevrsnom haosu u rukovođenju opštinskim budžetom. Samo da vam kažem da je 29. decembra, kada je usvojena Projekcija budžeta za 2006. godinu, izostavljen kompletan spisak mesnih zajednica, i gradskih i seoskih, 17, a u toku ove godine se vrši isplata za seoske mesne zajednice, znači, zatvaranjem njihovih žiro računa, i vlada se sredstvima koja su nepostojeća. Prema tome, samo konstatujem da, ako već govorimo o inspekcijama, treba dozvoliti, sa vama se potpuno slažem, možda ste vi ti koji apsolutno i pozivaju budžetsku inspekciju, da tamo gde postoje indicije da budžet i aproprijacije o kojima govorite ovde svakodnevno, nisu poštovane u skladu sa onim što je usvojeno osnovnim budžetom, da zaista treba da budu iskontrolisane. Još jedna lična impresija. U čoveku zaista izaziva mučninu stalno zagovaranje poštenja, naravno, sopstvenog, a tuđeg kriminala. Za mene je, ako mi dozvolite, time završavam, paradigma vašeg poštenja mlađahni kolega Nemanja Šarović, koji je, kao prijavljen u Vranju, a po sopstvenom iskazu, rođen na Dorćolu, a odrastao na Terazijama, ili obrnuto, nije mi bilo važno šta je preče, da je uspeo da naplati 1.600.000 dinara. Verovatno dete ne zna šta znači 1.600.000 dinara! Sva opravdanja vašeg Genseka šta je mesto boravišta, a šta je mesto prebivališta, mislim da gube na smislu i na značaju. Rekoh, paradigma radikalskog poštenja je upravo tih sitnih 1.600.000 dinara.
Ovo je bila replika. Daću vam reč po Poslovniku. Molim sve koji iznose informacije da ih međusobno uporede. Po Poslovniku, narodni poslanik Nataša Jovanović.
Izabrani predsednik stranke G17 bi trebalo da zna da je prethodna gospođa koja je govorila, apsolutno oterana sa svih funkcija iz te stranke u opštini u kojoj živi i gde još uvek, nažalost, predsedava opštinskom skupštinom. Mene ne iznenađuje takav stav vaših saradnika iz političke stranke kojoj pripadate i koja vas je dovela u poslaničke klupe, jer imajući u vidu ovaj vaš nastup, ostrašćenost i govor mržnje, što bi rekao kolega Krasić, koji širite sa skupštinske govornice, ne znam osobu koja bi sa vama mogla da sarađuje. Gospođo, umesto što sedite na ušima, i ne slušate dobro i pogrešno se prepoznajete u onome što sam govorila, a nije se odnosilo na vas lično, pre svega, tu je vaša nekorektnost, neznanje, neću da kažem glupost, jer mi pristojnost i lepo vaspitanje ne dozvoljava da to govorim sa govornice, po tome smo mi radikali poznati, za razliku od vas, a poznati ste vi lično kao Miroslava Gušić, koja još uvek predsedava opštinskom skupštinom, po načinu na koji to radite. Prvo, gospođo, pošto ste rekli da za utorak sazivate sednicu opštinske skupštine, o tome niste još uvek obavestili odbornike, i vi znate šta će da bude na dnevnom redu, odbornici ne znaju, pokušajte da razlučite šta je opšti, a šta pojedinačni akt, pokušajte da se malo uklopite u zakonske forme, da ne biste svašta izgovarali i da vam se ljudi ne bi smejali, odbornici u SO Aranđelovac. Što se tiče ovih sredstava koja, vi kažete, koriste mesne zajednice, kada ste već izašli da pričate o tome, treba da kažete da su najuspešnije mesne zajednice one u kojima vlast ima SRS u opštini Aranđelovac, prva i druga mesna zajednica, Bukovik i predsednik opštine, koga vi opstruišete na sve moguće načine. Znate zbog čega vi sedite i zašto ste vi još uvek predsednik opštinskog parlamenta? Zato što zloupotrebe zakona vrši Zoran Lončar i Vlada čiji ste vi pripomagač, odnosno privezak. Da se on držao slova zakona i da je na predstavke dr Radosava Švabića i odborničke grupe SRS odgovarao na način na koji mu to zakon propisuje, ne biste vi mogli sada ni da sedite ovde, ni da sve to pričate. To što ćete sad vi opet nešto drugo da izmislite, treće ili šta znam, verovatno ste pod uticajem one treće tačke ili tačke razno. Možda su vas zbog toga i izbacili iz G17 u Aranđelovcu, jer ste pod tačkom - jelo i piće, pečenje po izboru i afinitetu i pete - razno, ne znam šta vam je posle jela i pića došlo pod razno, došli dotle dokle ste došli u vašoj sopstvenoj stranci.
Replika na izlaganje gospođice Jovanović, koja se pozvala na Poslovnik. Pretpostavljam da je bilo u pitanju netačno iznošenje činjenica ili pogrešno tumačenje. Izvolite, narodni poslanik Miroslava Gušić.
Pošto se pripadnici SRS pozivaju na špijunažu, pretpostavljam da je taj deo aktivnosti verovatno blizak i mnogim drugima, a ne samo o onome koji se lično deklarisao. Prema tome, prvi put čujem da sam izbačena iz stranke G17 plus. A, kad me smene? To ćete malo sačekati. Što se tiče dnevnog reda i poziva, to je sve uredno upućeno, ali niste stigli da budete informisani, pa tek toliko da znate da je to sve na vreme i uredno odrađeno, kao još uvek važeći predsednik skupštine. Vi tako fino vaspitani i pristojni da se cela Srbija divi vašoj pristojnosti! Na tome vam čestitam.
Izvolite, gospodine Periću, povodom amandmana.
Gospodine predsedavajući, tražio sam reč imajući u vidu da je ovde bio prisutan ministar Dinkić. Pitanje koje želim da postavim i ono što mene interesuje je vezano za ministra, pa vas molim da mi date reč kada se bude ministar vratio u sali. Hvala vam.
Još neka poslanička grupa? Hvala, gospodine Periću. Na član 17. amandman je podnela Vlada. Odbor za finansije je prihvatio ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Hvala vam. Na član 18. amandman je podneo poslanik Božidar Koprivica. Odbor za finansije nije prihvatio ovaj amandman. Izvolite, gospodine Koprivica.
Poštovani narodni poslanici, u ime SRS podneo sam amandman na Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o budžetskom sistemu, tako što sam predložio da se član 18. briše. Naime, on se odnosi na budžetsku kontrolu. Ovaj član 18, čije sam brisanje predložio, trebalo bi putem inspekcija da obezbedi kontrolu primene zakona iz oblasti materijalno-finansijskog poslovanja, kao i namenskog korišćenja sredstava korisnika budžetskih sredstava, kao i organizacija, preduzeća, privrednih subjekata i drugih pravnih lica. Onako kako predlaže ovaj član, čije sam brisanje predložio, upravo neće se ostvariti ova osnovna funkcija budžetske inspekcije, a naročito se protivimo uvođenju i formiranju lokalne službe za inspekciju i smatram da je to apsolutni pravni promašaj, jer inspektori koje će postavljati, osnivati i kontrolisati lokalna vlast neće sprovoditi inspekciju, a naročito nad javnim preduzećima, kojih ima u svim opštinama, odnosno lokalu, odnosno tim u preduzećima gde upravne odbore imenuje lokalna skupština, i direktore, i koji su po pravilu sada, gde vlada ova DOS-ovska većina, leglo korupcije, kriminala i praktično lokalnoj vlasti neće biti u interesu da razotkriva ta kriminalna legla. Takav je slučaj u Pančevu sa direkcijom za uređenje grada, a verujem da takvih slučajeva ima širom ove naše lepe Srbije, nažalost. Hvala vam.
Hvala vama, gospodine Koprivica. Da li ima još neko po istom? Izvolite, gospodine Arsiću.
Dame i gospodo narodni poslanici, izgleda mi da nije bio samo cilj da se promoviše Nacionalni investicioni plan, nego da bi se prikazalo da se još nešto i radi, pa je uveden ovaj institut interne revizije. Kao što već, nadam se, znate, postoje dobri zakoni, postoje loši zakoni, zakoni koji se sprovode, zakoni koji se ne sprovode. Za dobre i loše zakone najčešće je kriva skupštinska većina, a za zakone koji se ne sprovode kriva je vlast. U tom članu 18. odnosno 68. osnovnog zakona kaže se da poslove budžetske inspekcije obavlja ministarstvo, sa ciljem vršenja inspekcije nad direktnim i indirektnim korisnicima budžetskih sredstava, organizacijama obaveznog socijalnog osiguranja, javnim preduzećima osnovanim od strane Republike, gde je učešće više od 50 odsto u vlasništvu države. U stavu 2. se kaže - nadležni izvršni organ lokalne vlasti osniva lokalnu službu za inspekciju i reviziju. Sada mi objasnite vi koji ste pisali ovaj zakon, a koji je to nadležni izvršni organ lokalne vlasti? Hajde, neka mi to neko kaže. Izvršni odbor je ukinut, imamo opštinsko veće, ali ono ima samo savetodavnu ulogu, eventualno kada se formira ili predlaže budžet lokalnoj skupštini. Ko je taj izvršni organ vlasti? Da ne mislite možda predsednik opštine? Pojedinac? Ni tehnički vam zakon nije dobar. A kako to izgleda kada predsednik opštine vrši vlast, ne svaki, ima i dobrih, loših, sposobnih, nesposobnih, poštenih i lopova. Sada zamislite predsednika opštine koji je lopov, a vrši inspekciju rada budžetskih korisnika. I on je taj koji osniva lokalnu službu za inspekciju i reviziju. Može to da bude i u Beogradu Bogdanović, čini mi se onaj koji ima benzinske pumpe, a i ne zna da su njegove, pa Smiljko Kostić, a nije ni znao verovatno da su ženine, ili nije znao da je ženjen, ali dobro.. Ima i sledećih primera, da recimo - predsednici opština imaju svoje privatne revizije. I o tome sam pričao. To se dešava baš u jednoj opštini gde su sada raspisani lokalni izbori. Pre raspuštanja skupštine opštine, predsednik opštine Živorad Nastić je angažovao svog privatnog revizora da izvrši reviziju trošenja budžetskih sredstava od strane lokalne samouprave. Onda je sačekao da se raspusti lokalna skupština, jer je to posao lokalne skupštine, i na privremenom organu progurao taj izveštaj koji je usvojen. A prvi digao ruku predsednik tog privremenog organa iz Demokratske stranke Srbije. Sada što se tiče budžetske inspekcije i kako to radi Ministarstvo, ta ista lokalna samouprava je tražila da se izvrši budžetska inspekcija, od strane Ministarstva, trošenja budžetskih sredstava SO Žabari. Nikada taj budžetski inspektor nije obišao tu lokalnu samoupravu, zato što je G17 plus zaštitio jednog kriminalca, s jedne strane. S druge strane, formirano je Opštinsko veće, gde su iz G17 i DSS-a digli ruku da se usvoji izveštaj i operu sredstva koja su na nezakonit način trošena. G17 dobija mesto menadžera u toj opštini. To je čovek koji radi u opštini, a već ima radno mesto, i prima dve plate, iako je to jedna mala i siromašna opština. Da stvar bude još veća i kolika je to drskost u kršenju zakona i nenamenskom trošenju sredstava, vidi se po tome da se budžetska sredstva troše kao sponzorstva sportskim organizacijama koje su ugašene. Do 6. februara MUP je ugasilo neko sportsko društvo "Mladost" ili kako se već zove. Od 6. februara do 31. avgusta od strane budžeta SO Žabari je uplaćeno 400 hiljade dinara. Kome? Nekome ko ne postoji. Ne postoji - možete da proverite ko ne veruje. To je izdalo Ministarstvo unutrašnjih poslova, brisano iz registra, možemo da vam pokažemo izvode kako su pare iz budžeta išle. Sada mi odgovorite na to pitanje, kako vi mislite da ovo zaživi, da to stvarno funkcioniše i da sredstva budu zaštićena od nenamenske potrošnje. Dokle god štitite lopove, ovakav zakon vam ne vredi. Sada se postavlja pitanje: zašto ih štitite? Da li imate nešto sa njima? Verovatno imate neki dobar razlog zašto. Je li to strah od gubitka vlasti, je li to strah da možda SRS bude ta koja će da ispituje i vrši reviziju vašeg poslovanja, kako ste vi trošili budžetska sredstva. Izgleda mi da je to kod ove skupštinske većine najveći strah, ali ne strah zbog gubitka vlasti, nego zbog odgovornosti šta ste radili dok ste bili na vlasti. Hvala vam.
Hvala vama. Da li još neko želi reč o istom amandmanu? (Ne.) Na član 19. amandman je podneo Aleksandar Đorđević. Odbor za finansije nije prihvatio ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić. Izvolite.
Kao što građani Republike Srbije mogu da primete, najveći deo primedbi koje iznosimo, između ostalog, i ovim našim amandmanima, odnosi se pre svega na lokalnu samoupravu i na način kako je ona postavljena u našem pravnom sistemu. Ona je krivo nasađena namerno, da bi se izazvao što veći haos u jedinicama lokalne samouprave. To je valjda svima jasno. Opštinska skupština ide jednim putem, predsednik opštine drugim, a ministarstva, jedno, drugo i treće, koja su najviše nadležni da na neki način posmatraju rad jedinice lokalne samouprave, imaju odrešene ruke i vrlo selektivno mogu da postupaju, te u zavisnosti od stepena ili srazmere selektivnosti, takav je stepen i takva je srazmera zakonitosti rada jedinica lokalne samouprave. Sve se to dešava u euforiji decentralizacije, a ne znam kako bi se sa projektom decentralizacije uklopilo nešto što je obuhvaćeno članom 19. Predloga zakona. Moram da kažem da je ta materija već regulisana. Ovde se ide do nekih detalja. Tiče se rešenja akata i mera koje može da preduzme budžetska inspekcija. To je razvrstano u tri potpuno nova člana koja se dodaju, 68a, 68b i 68v. Vlada je podnela amandman na ovaj član Predloga zakona i dogradila je nešto što je izostalo, a tiče se primene Zakona o javnom dugu na nivou lokalne samouprave. Kako to izgleda? „Ako su u postupku inspekcije (trebalo bi da piše inspekcijske kontrole) utvrde nezakonitosti, budžetska inspekcija rešenjem nalaže mere za njihovo otklanjanje i preduzima druge zakonom utvrđene postupke.“ Sledeći član 68b: „Ukoliko korisnici budžetskih sredstava, organizacije obaveznog socijalnog osiguranja i javna preduzeća iz člana 67. stav 1. ovog zakona ne postupe po rešenju budžetske inspekcije, ministar nadležan za poslove finansija može izdati nalog da im se obustavi prenos sredstava budžeta u tekućem periodu, osim sredstava za plate u visini nenamenski utrošenih sredstava koja su po konačnom rešenju budžetske inspekcije naložena da vrate.“ Samo da vas podsetim da postoji ovaj zakon o finansiranju lokalne samouprave kojim ste predvideli da na nivou lokalne samouprave postoje slični organi zaduženi za ovaj posao, te nekim tumačenjem može se doći do zaključka da se ovo odnosi na republički nivo. Skrenuo bih pažnju da nemate odgovor na pitanje, a koje može da se postavi, s obzirom na faktičko stanje koje se dešava u pojedinim jedinicama lokalne samouprave. Uzeću za primer vrlo uspešnu opštinu Jagodinu. Ona je naprasno postala uspešna od kada je došao vlasnik ove televizije, koji može da se reklamira unedogled. Vidite, kada se Karić toliko reklamirao, vi ste mu zatvorili televiziju, ali ovome ne zatvarate televiziju, iako se reklamira baš na angro. On je čovek napravio zoološki vrt i sada je propisao svakom privatniku u Jagodini, a meni se čini i okolini, koliko on mora da plati za održavanje tog zoološkog vrta. Ako imaš kafić, moraš da kupiš dve pretplatne karte za celu godinu. Ne znam kako je to raspoređeno na velika, mala i srednja preduzeća, ali s obzirom da ima velike sposobnosti, još nije zabeležen više od jednog slučajeva u njegovoj stranci koji nije dobio batine. On sve bije u svojoj stranci, osim jednoga što još nije izmlatio. On tako zavodi red. Možda to tako i treba u toj njegovoj stranci, Jedinstva, ne znam kako se zove. Samo znam da pokojni Vlajko Stojiljković je čeznuo da ga uhapsi, međutim, neko mu je zabranio da hapsi onoga što je stavljao na glavu one čarape. Šta tu da radi vaše Ministarstvo? Taj njegov zoološki vrt nije privatna institucija, finansira se i to ulazi u javne prihode. Nije njegov privatni. Kako se finansira? Zašto ne pošaljete tamo neku kontrolu ili inspekciju? Ovo možete da tumačite kao bezobrazluk i kao šalu. Sada ću da pređem na ozbiljnu stvar. U želji da se reši problem vodosnabdevanja i kanalizacije u toj opštini preduzimaju se sve moguće akcije, ali verovatno treba da se reši pitanje tog primarnog obezbeđenja vode. Tu verovatno postoje neki problemi, ali ne pričam o tome. Svakako ti problemi treba da se rešavaju. Šta da radimo sa opštinama koje se u jednom budžetskoj godini toliko zaduže da sledećih nekoliko budžeta ne mogu da isplate te dugove. Šta da radimo sa tim opštinama? Šta da radimo sa takvim predsednicima opština? Ne kažem da to nije u interesu građana, samo vam kažem da svaki predsednik opštine može na isti način da završava poslove. Ali, on preuzima veliku obavezu, veliki teret na svoj budžet, a nije u mogućnosti da ima blagonaklon položaj kod najmanje dva-tri ministra u ovoj vladi. Kako, recimo, ministar za kapitalne investicije može da odbije tog predsednika opštine Jagodina kada oni zajednički nastupaju na izborima. Kaže, burazeru, plati, ako ovu ulicu asfaltiramo, tu dobijamo toliko glasova, a ako ovu ulicu asfaltiramo, toliko glasova. Naravno da će da da pare. Ali, zašto pokrivate ovim zakonom to nenamensko trošenje sredstava? Od celog Predlog zakona koji ste podneli, mi nismo podneli amandmane na nekoliko članova. i napravili smo grešku. Trebalo je da podnesemo amandman i da tražimo da se briše sve osim ovoga što ste naveli u stavu 1, pošto je to primedba odranije. U brzini nam je promaklo i to. Tih nekoliko članova je trebalo da ostane i trebalo je da ostane član o krivičnom delu, kao upozorenje Zoranu Stojkoviću da hitno promeni Krivični zakon i da ubaci posebno krivično delo, nenamensko korišćenje budžetskih sredstava. Zašto to krivično delo? Da napokon javnost sazna da do sada nije u našem pravnom sistemu postojalo takvo krivično delo, već da ste vi proganjali za zloupotrebu službenog položaja, te nikako niste mogli da obezbedite elemente bića krivičnog dela, ali zato preko radija, preko televizije, preko novina, blatite ljude. Todoroviću ste napisali krivičnu prijavu, pa čak i za nešto što je potpisao Aleksandar Milutinović, koji je bio ministar SPO u prelaznoj vladi, da znate, pa ste to na sve talambase digli. Šta vi radite? U svakoj jedinici lokalne samouprave, šta radite? Sada mi objasnite kakav je mehanizam na republičkom nivou, pošto se ovaj član odnosi na te korisnike budžetskih sredstava, kako će da se zaštite ukoliko nalog koji da ministar po članu 68b i 68v donosi rešenje i ukoliko ministar nije u pravu. Koji mehanizam je ostao njima na raspolaganju. Kako da se zaštite? Takođe, da mi odgovorite na pitanje, kakva je korist ako ta zaštita dođe posle tri meseca. Korisnik budžetskih sredstava je uskraćen za sredstva. Ne može da funkcioniše. Da li je zadatak Ministarstva finansija da blokira aktivnosti nekog državnog organa. Kako vi možete da blokirate Fond PIO, zbog navodno nečega što je neki inspektor zaključio da je nenamenska potrošnja. Objasnite mi kako to možete da uradite? Ne možete nikako da uradite. Zato ste u prvom stavu rekli - može, ne mora, nego može. Onda na taj način pokazujete odnos ministarstva, odnos ove vlade kao predlagača prema jednom institutu koji predlažete nama ovde. Koja je svrha ako to neće da se primeni svuda. Koja je svrha? Meni uopšte nije jasno, ne znam da li neki razuman čovek može da shvati ovo što se predlaže. Ko predlaže? Onaj ko za nekoliko sati izlazi iz Vlade, pa će posle, računa, ako neki izbori budu, prođe neki cenzus, pa će da uđe u Vladu, ali Mladić opet nije isporučen. Kako ćete onda? Vi ga hapsite, vidite da je bio i sa Tadićem, i sa ovima 2001-2002. godine, pa nisu ga uhapsili. A vi ćete u nedelju da ga uhapsite, vi iz G17 plus, vi što ste za saradnju sa Haškim tribunalom. Vi što ste za saradnju sa haškim tribunalom, ne znam da li ste čuli šta je rekao sudija Moloto, svedoku Macuri, kada je ukazivao, svedočio da su Srbi bili konstitutivni narod, pa došo Tuđman, pa ih izbacio, a on kaže - što se niste pokupili pa otišli za Beograd. To je vaša poruka koja svaki dan dolazi ovde u Beograd. Gde bre, braćo, mi odavde da bežimo? Objasnite nam. Mi nemamo rezervu. Ubih se objašnjavajući dva dana da vam kažem da nemamo rezervni položaj. Odakle hoćete da nas isterate. Niste mogli sa žutima, sad možete sa žutima. Rekli ste da su lopovi, da kradu, pa onaj Vlahović, pa onaj Đelić, pa ovaj neće ni na sahranu da mu dođe, kako beše ono, nemoj majku da mi pominješ. Sad ponovo idete zajedno. Šta je to, kakav je to demokratski blok? Ovo evropski standardi! Ovo nema veze sa evropskim standardima. Ne znam što vas brukaju. Znači, građani Republike Srbije, ukoliko ovo posmatrate, obratite pažnju, opet je na delu priprema velike prevare. Videli ste sami, tamo imate dvojac bez kormilara u Republici Srpskoj Dodik-Čavić, ovde ne dvojac bez kormilara, nego bez glave, Tadić-Koštunica. Da se to prevari još malo ako može i sve je evropski standard. Vi te standarde promovišete od odredbe do odredbe. Znači, onaj ko ukrade, pa ode u Zabelu je lopov, a ovo vaše je potpuno legalno, demokratski ukradeno. Sutra ćemo da građane obavestimo koliko će para ove godine da se potroši na službena putovanja i specijalne usluge. Možemo još da otvaramo rebalans budžeta, da vidite, stavka po stavka i da odmah zamislite koliko bi to koštalo, odnosno tih para značilo u lekovima, školama, obdaništima, zaposlenim ljudima, povećanju socijalne zaštite itd. Ali, ova vlast ne da. Njima je više stalo do statističke uspešnosti, nego do života u Srbiji. Život u Srbiji je interesantan samo za izbore. Jeste li ga čuli kako je juče otvorio srce - moram da vam pomognem, otac mi je s juga. To je državna politika, odakle mi je otac. Ne pričam o vašem ocu, nego o ocu trenutnog ministra, verovatno ste gledali, nacija se smejala, to je ta pit-bul finansijska terapija.
Hvala vam. Da li još neko želi o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 19. amandman je podnela Vlada. Odbor za finansije je prihvatio ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 20. amandman je podneo Vitomir Plužarević. Odbor za finansije nije prihvatio ovaj amandman. Izvolite, gospodine Plužareviću.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovim amandmanom kojim se predlažu izmene ovog člana u četiri stava, mi srpski radikali predlažemo da se izmene ovog člana u četiri stava brišu, ali nije to samo brisanje radi brisanja, kako vi to komentarišete, već to brisanje ovog člana ima više smisla nego da on ostane ovako predložen. Zašto ima smisla da se briše, navešću nekoliko razloga. Ovo vaše budžetiranje koje vi predlažete je toliko providno da ste i vi sami toga svesni. Ali šta je tu je, vi imate većinu i vi ćete to da izglasate, a taj zakon će biti oročen sve dotle dok Srpska radikalna stranka ne dođe na vlast, a to je već vidljivo i vrlo blizu. Govorite o nekom akumuliranju sredstava i navodno ovim zakonom se neće dozvoliti to akumuliranje. Sve te vaše finansijske akumulacije su veštačke tvorevine i one su unete bez pravog rada i proizvodnje. Koliko će sve to da nas košta, to još niko ne zna. Vaši nalogodavci pripremaju ovaj narod da bude jedno potrošačko i ponizno društvo. Tražili smo u više navrata izveštaje o trošenju budžetskih sredstava i to niste uspeli ni do današnjeg dana da nam dostavite u bilo kom obliku. Sada ste navodno pripremili neku nezavisnu kuću, koja će po vašim normama i željama obavestiti nas poslanike i verovatno javnost, da je sve što ste do sada radili bilo u skladu sa zakonom. E, nije to tako. Kada ćete vi ovim zakonom da sami sebe kažnjavate? Nikada. Ovim predloženim zakonom vi već sedmi put vršite ispravke i dorade, a sebe nazivate ekspertima. To je smešno. Kada bi to preneli u neki proizvodni ciklus to bi bio škart i ja ću ovaj zakon nazvati škart zakonom. Za građane je ovaj zakon kolateralna šteta. Zato predlažem da se ovaj član briše i više od toga. Ovim zakonom vi hoćete da legalizujete sve do sada potrošene pare, pa mi to znamo i obaveštavamo javnost o tome. To su vam tzv. asfaltiranja i obećanja po lokalnim samoupravama, to je ona čuvena Veljina "šoder lista". Pominje se u ovom nacionalnom investicionom planu neka irska varijanta. Mislim da je predlagač toliko daleko otišao u ovoj varijanti isto kao što je i Irska daleko od Srbije u svim ovim oblastima o kojima predlagač želi da nametne moderan i evropski zakon. Zbog svih ovih gore navedenih komentara, predlažem da se član 20. Zakona o budžetskom sistemu briše. Hvala.
Hvala vama. Da li još neko želi o ovom amandmanu? (Ne.) Hvala. Na član 20. amandman je podnela Vlada. Odbor za finansije je prihvatio ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 21. amandman je podneo poslanik Mita Avramov. Odbor za finansije nije prihvatio ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 21. amandman je podnela Vlada. Odbor za finansije je prihvatio ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 22. amandman je podneo poslanik Miljko Četrović. Odbor za finansije nije prihvatio ovaj amandman. Izvolite, gospodine Četroviću, imate reč.
Hvala. Poštovani narodni poslanici, u ime poslaničke grupe SRS podneo sam amandman da se ovaj član 22. briše. Član 22. izmena i dopuna Zakona o budžetskom sistemu glasi - naziv dela 7. Poslovi budžeta, naslov iznad člana 72. i člana 72. se brišu. SRS je prepoznala prevaru sa izmenom i dopunom Zakona o budžetskom sistemu, sa ovim političkim pamfletom Nacionalni investicioni plan, što treba da prevari građane za ove lokalne izbore koji su sada 1. oktobra, a i da prevari građane za vanredne parlamentarne izbore iizbore na svim nivoima posle donošenja novog Ustava. Uvođenjem navodno ovih organa koji treba da vrše kontrolu kroz izmene i dopune ovog zakona o budžetskom sistemu, centralna jedinica za harmonizaciju, verovatno je ovaj izraz preuzet od Evrope, mislim na harmonizaciju, interna kontrola, interna revizija i budžetska inspekcija, koja je i do sada postojala u ovom zakonu, koja nije vršila kontrolu trošenja budžetskih sredstava ni na lokalnom, ni na republičkom nivou, i usvajanjem ovih odredbi ovog zakona, sa ovim organima koji treba da vrše kontrolu svih budžetskih sredstava i korisnika, treba da se amnestira sve ono što je činjeno unazad za nekoliko godina, zloupotrebama u korišćenju sredstava života Republike Srbije, republičkih javnih preduzeća, budžeta lokalnih samouprava i mnogih sredstava opštinskih i lokalnih javnih preduzeća. Sada ovim zakonom i ovom odredbom člana 22, brisanjem člana 72. osnovnog zakona i predlaganjem novog člana 73, gde Uprava za trezor dobija najveću moć kada su u pitanju finansije, a u okviru Ministarstva finansija. Sve ovo što je predviđeno šta treba Uprava za trezor da radi, faktički sa direktorom Uprave za trezor i cela Uprava za trezor, koja je u okviru Ministarstva finansija, kontrolisaće sve finansije u državi Srbiji. A ne način kako bi bilo normalno i logično, nego da pod svoju kontrolu, verovatno, očekujući ovaj tzv. demokratski blok, DSS, G17 plus, ovi koji su u kohabitaciji sa njima, DS i ovaj SPO, koji je sebe proglasio demokratskom strankom i demokratskim blokom, i neki narodnjaci, Palma, ne znam ko će se još prilepiti, verovatno i Keba, pošto lepo peva, i Velja, i da ne govorim dalje, kako to u svojim pesmama Čorba navodi. Ali, neće prevara proći. Siguran sam i 1. oktobra, jer ovo što je uspeo Velja Ilić da prevari građane opštine Kraljevo, jasno se pokazalo da su građani prevareni i obmanuti u Kraljevu. Prošlo je osam meseci, a od milijardu i po dinara, asfaltiranja puteva, pasarela, fudbalskih igrališta, vodovoda, kanalizacije, obilaznice - nema ništa. Ali, sada se pokušava kroz navodno Nacionalni investicioni plan da se i za Kraljevo predvide ta sredstva. Ovo što je radio Velimir Ilić u februaru, i deo u januaru u izbornoj kampanji, ono što se slikao pored bušotina u selu Popovići, plaćeno je iz budžetskih rezervi opštine Kraljevo. To je ovaj aktuelni predsednik, Miloš Babić,potpisao rešenje, 800 i nešto hiljada nekom privatniku iz Kragujevca za jednu bušotinu, a 800 i nešto hiljada za drugu. To je demokratski sve. Imali smo priliku da propratimo i mi, kao odbornici odborničke grupe SRS, kako aktuelni predsednik, sa koalicijom demokratskog bloka, rešava probleme u opštini Kraljevo, a nažalost ne rešava ih nikako, nastao je haos i bio je haos, a sada je totalni haos u funkciji te koalicije. Dokaz da oni nanose ogromnu štetu građanima opštine Kraljeva je i to da smo, posle osam meseci, na jedvite jade, kao odbornička grupa uspeli preko TV Kraljevo, koju kontroliše aktuelna većina, a konkretno Nova Srbija, da se zakaže za sutra veče okrugli sto u 20,00 časova i da budu na okruglom stolu predstavnici odborničke grupe SRS, DSS-a, Nove Srbije i DS-a. Danas sam dobio obaveštenje od odgovornih iz TV Kraljevo da su svi pobegli i da ne smeju sutra veče da se pojave na okruglom stolu. Budžet ili dopuna budžeta, zakazana je sednica za 3. oktobar, verovatno na isti način kao što je i ovde urađeno u Narodnoj skupštini Republike Srbije. I moram još nešto da kažem, pošto je ovde u funkciji ministar finansija, a i predsednik G17 plus, Mlađan Dinkić. Sinoć ili preksinoć, nije bitno, na TV Kraljevo se pojavljuje, u terminu od sat vremena, državni sekretar za narodnu odbranu Zvonko Obradović. Kao i lažno predstavljanje kao ministra narodne odbrane Stankovića, i ovaj koji se predstavio tamo kao državni sekretar i sat vremena je pričao na TV Kraljevo o prodaji imovine Vojske države Srbije, a da nije pomenuo 400 i nešto radnika Vojne pošte Čibukovac, koji mesecima obijaju pragove i po Kraljevu, od kancelarije načelnika Raškog okruga, pa sve do vrata Vlade Republike Srbije, da nemaju razumevanja za njih i njihove porodice, da su ostali bez hleba, da nemaju posla, a sinoć Zvonko Obradović priča o prodaji te imovine u Čibukovcu, da ne govorim o Krađorđevu i šta je sve pominjao. Imam ovde danas dobijen jedan dopis ili zahtev, vapaj Radović Sime Gorana, koji živi u Herceg Novom, u mornarici je radio, ostao je bez posla odvajanjem Crne Gore od Srbije, ima srpsko državljanstvo, slušao je sve šta su pričali, i Boris Tadić. Njegova porodica ima srpsko državljanstvo, ćerka mu studira u Beogradu, ali neće država Srbija, Vojska Srbije da ga preuzme da nastavi da radi u Vojsci Srbije. To je surova realnost i vi, ministre Dinkiću, prekjuče ovde kada ste sat vremena obrazlagali izmene i dopune budžeta, ili ono ranije kako se govorilo, rebalansa za 2006. godinu, preporučiste seljacima da ne kupuju naftu do četvrtka, do sutra. Takav cinični poziv koji ste uputili, ali treba da znate i vi ministar za poljoprivredu u kakvom su stanju seljaci, pošto je mleko, da je cena sirovog mleka 10 ili 11 dinara, da ne govorim o ceni pšenice, šta je sa stočarskom proizvodnjom, šta je sa tovom junadi, tovom svinja, šta je sa živinarskom proizvodnjom. Da li znate, ministre Dinkiću, ili ministar za poljoprivredu da li zna, da stočna pijaca u Kraljevu već godinama radi ili počinje da radi u 12,00 časova između četvrtka i petka. Da li vam je to poznato, da su kolone traktora, kamiona na prilazima Kraljeva od Vrnjačke Banje, od Kragujevca, od Čačka, od Raške, zaustavljani od 9,00 do 12,00 časova na magistralnim putevima. Dakle, o kakvom radu se tu radi samog ministra za poljoprivredu, o kakvom radu veterinarskih inspekcija i svih drugih inspekcija, a treba da znate da je G17 plus u koaliciji na vlasti u Kraljevu, da je opštinski menadžer Nešović iz vaše stranke. Mi smo kao odbornička grupa više puta energično tražili, na zahtev seljaka, da se to ponižavanje prekine, da se odredi rad stočne pijace u razumno vreme, kada faktički treba da se dođe na pijacu, ni Turci to nisu radili. Letnje vreme radno da bude od 05 časova, a zimsko od 06 časova i da se pijaca obavi onako kako dolikuje časnim i poštenim domaćinima. Nažalost, ovo je sve organizovano i pripremljeno za zloupotrebu i pljačku, način na koji se to organizuje. To samo govori o onima koji vrše vlast od lokalnog nivoa u Kraljevu, a slična je sudbina skoro u celoj Srbiji, da ne govorim ovde u republičkoj vlasti, Vladi Republike Srbije i odgovarajućim ministarstvima. Vašeg prijatelja sada, a velikog protivnika pre nekoliko godina, Velju Ilića, vidim da sada idete zajedno, otvarate neke objekte, kada ste se žestoko sporili javno na televiziji i na medijima oko fabrike duvana u Preljini, pet miliona maraka Velja je tada navodno uložio, ili je trebalo da uloži da počne izgradnja te fabrike. Da li je Velimiru Iliću poznato da je selo Mlanča odsečeno tri meseca od Studenice, od ušćanskog kraja, da deca u školu idu bespućem, prelaze reku, 12 kilometara. Ogromno brdo se svalilo na put, preprečilo reku i stvara se ogromno jezero tamo. Ali, Velimir Ilić nema vremena sada da rešava taj problem, iako je navodno njegovom mehanizacijom, ili tim privatnicima sa kojima se tali, raskopao taj put ka Mlanči, navodno da će biti asfaltiran. Nije asfaltiran. Brdo je krenulo, ogromno brdo. Velja Ilića nigde nema. Na kraju, reći ću svim ovim građanima iz ovih šest opština koji će glasati 1. oktobra da dobro razmisle, imaju primer opštine Kraljevo, jer dobar deo njih ima nekoga od poznanika, prijatelja ili rođaka u opštini Kraljevo, neka nazovu, neka pitaju i onda će se uveriti. A oko konstatacija ovde da mi, srpski radikali, samo prozivamo nekoga ili da optužujemo za lopovluk, za kriminal, za kršenje zakona; nama je to osnovna dužnost i obaveza. Meni prvo, kao čoveku. Drugo, profesionalna obaveza. A treće, ovo sve što nam se događalo i što se događa, ogroman kriminal, ogromna pljačka i ovo što radi Vlada Republike Srbije da na svaki način to legalizuje, pljačkanje države, pljačkanje građana Srbije, pljačkanje srpskog naroda. Šta sada mi imamo, kakvu situaciju u Srbiji. Ovde što ste vi iznosili, ministre, u ponedeljak i što danas pokušavate ovde kroz odgovore narodnim poslanicima SRS da predstavite prebogatu državu, budžet koji puca od novca, devizne rezerve od preko 10 milijardi evra, a zaboravljate ogromnu većinu siromašnog naroda, siromašnih građana Srbije pre ove prebogate države. Tim novcem vi hoćete da nastavite da upravljate, ne gledajući ogromnu većinu građana koji preteško žive, 800 hiljada bez posla, da ne govorim na stotine hiljada porodica u socijalno preteškoj situaciji, bez pravog socijalnog programa države. Jer, govorili ste, kad ste došli pučem na vlast, da država preuzima socijalnu funkciju, da će se socijalna funkcija izbaciti iz preduzeća, ustanova i sa radnih mesta. Nažalost, prevareni su građani Srbije, nema socijalne funkcije države. Država nema nikakav program, kao što nema program za rešavanje ovih ključnih problema na nivou države kad je u pitanju infrastruktura. Jer nema država Srbija ni prostorni plan, nema nikakve planove sa prioritetima za rešavanje problema na nivou države, kao što nema i na lokalnim samoupravama. Hvala vam.
Hvala. Ministar Dinkić, izvolite.
Hvala. Nisam želeo danas da se mnogo javljam za reč, imajući u vidu da zaista ponavljate jedne te iste stvari. Ali, posle ovakvih govora, moram građanima Srbije i vama narodnim poslanicima da dam ipak neka pojašnjenja. Da li će Uprava za trezor ovim novim zakonom o budžetskom sistemu dobiti još veća ovlašćenja da potpuno kontroliše javne finansije u Srbiji? Da, i mora da ih kontroliše. Da, imaće ovlašćenja, jer ko će kontrolisati javne finansije ako ne trezor. Na čelu trezora danas se nalazi osoba koja nije stranački orijentisana, profesionalac, gospođa Vesna Džinić. I sutra, i prekosutra i u narednim godinama, uvek, na čelu trezora treba da budu ljudi koji nisu članovi nijedne političke stranke i koji će striktno kontrolisati trošenje budžetskog novca. Zbog toga, u svim zemljama koje su razvijene, trezor ima tu funkciju da kontroliše striktno trošenje novca, da vrši odgovarajuća plaćanja. Samo oni kojim odgovara nered mogu da pitaju zašto se pojačava funkcija Trezora. Pominjete ovde neke prevare. Kažete, prevara neće proći, Nacionalni investicioni plan je prevara. Ja ću vas sada pitati šta je prevara, da li je prevara činjenica da Srbija konačno ovih poslednjih nekoliko godina ima stabilan dinar, dinar koji jača u odnosu na evro. Ili je bila prevara kada ste vi napravili hiperinflaciju devedesetih godina, kada se u milijardama merila ta inflacija. Šta je prevara? Dalje, ako već govorimo o inflaciji, po procenama Ministarstva finansija, očekujemo da u septembru bude negativna inflacija, minus 0,2 posto je procenat, s obzirom da se do 21. septembra završava merenje septembarske inflacije. To znači da će za prvih devet meseci ove godine inflacija u Srbiji biti 6,1 posto i sasvim sigurno se sada može reći da ne samo da ćemo ostvariti projektovanu inflaciju, jednocifrenu, za ovu godinu, nego će biti i niža od projektovane. Kada govorimo o pojeftinjenju naftnih derivata, sutra se stiču uslovi za promenu cena. Naravno, do vikenda će to biti realizovano i na pumpama. Još više imam danas razloga da pozovem poljoprivrednike da ne kupuju još dan-dva gorivo, jer neće pojeftiniti za samo tri dinara, nego između 3,5 i 4 dinara po litru, s obzirom da je nastavila u međuvremenu da pada cena nafte na svetskom tržištu. Međutim, neko ovde govori da je to prevara. Pa neka pogledaju ljudi za par dana da li će gorivo da pojeftini ili ne, pa neka zaključe šta radikali ovde govore, da li samo pričaju da bi pričali ili govore istinu ili neistinu. Videćete za par dana da li će pojeftiniti ili neće za ovaj iznos za koji sam vam rekao. Takođe, da li je prevara ili ne činjenica da je bankarski sistem u Srbiji daleko snažniji, reformisan, sa 10 hiljada novih radnih mesta koja su otvorena u ovih par godina. To je jedan sistem koji je imao rast zaposlenosti u ovom periodu, kamo sreće da je to učinjeno i u drugim sektorima i naravno da zadatak ove i buduće vlade ostaje da smanje nezaposlenost u drugim sektorima. U bankarstvu danas radi 10 hiljada ljudi više nego što je radilo 2001. godine kada je počela reforma bankarskog sistema. Da li je to prevara ili je prevara bila podsticanje osnivanja piramidalnih banaka, poput Dafine, Jezde. I da li je prevara bila to što se nije vraćala godinama stara devizna štednja, a ova i prethodna vlada su vratile preko milijardu i po evra stare devizne štenje. Danas imamo tri milijarde evra nove štednje u bankama. To nije prevara, to je istina i zaista treba da vas je sramota kada koristite ove reči, zašto ne govorite istinu građanima. Da li je prevara to što je uveden red u poreski sistem i konačno svi oni koji su izbegavali za vreme vaše vladavine da plaćaju državi poreze. Vas to nije bilo briga, vama je odgovarala siva ekonomija, vama su odgovarali redovi za hleb, mleko, brašno, vama je odgovaralo da ljudi u kanticama kupuju gorivo. Da li je prevara bilo to stanje ili danas kada imamo uređenu ekonomiju. Naravno da samo ozbiljnim političkim strankama odgovara red u društvu. Ova vlada jeste pomogla da se dodatno uvede red u društvu i u onim segmentima gde to do kraja još nismo učinili biće učinjeno u narednom periodu. Takođe, da li je prevara ili činjenica da je ova vlada zaštitila vlasništvo države Srbije u Mobtelu i ostvarila 1,5 milijardi evra od njegove privatizacije na transparentan način. Ili je bila prevara to što su mnogi prethodno samo pričali kako država krade građane Srbije, koji imaju 51 posto vlasništva u Mobtelu, a svi su gledali i puštali, nikome nije palo na pamet da tome stane na kraj. Šta je bila prevara, ono što se ranije pričalo prazno ili ovo što je ova vlada uradila, i sada obezbedila novac za realizaciju investicija u infrastrukturu, u bolnice, u škole, unapređenje sporta i kulture? Nije ovaj nacionalni investicioni plan prevara, to će videti svi građani koji budu osetili boljitak posle ovih investicija, koje će se ogledati u obezbeđenju sredstava za lokalnu komunalnu infrastrukturu, za nacionalne projekte, za projekte u oblasti privrede koji će omogućiti zaposlenost. Moguće je da nekoga nervira što iz izbora u izbore gubi na lokalnom nivou, međutim izgubićete vi i republičke izbore. To što ste sada postali nervozni, to je najbolji signal da Vlada dobro radi i moram da priznam da to samo daje dodatnu snagu. Isto tako, da li je bila prevara ono što ste ranije pričali o Republici Srpskoj. Vi ste se zalagali za Republiku Srpsku, za pojačanje ekonomskih odnosa i sve ste radili samo na papiru. Ili je ova vlada napravila konačno konkretne projekte koji nisu papir, gde je otvorena ekspozitura prve Srpske banke juče u Banjaluci, koja odobrava kredite po kamatnim stopama koje su niže od svih stranih banaka, i koja će osvojiti teritoriju Republike Srpske pameću, a ne vi koji ste zveckali oružjem i doveli do toga da hiljade ljudi izgubi živote u onim odvratnim ratovima devedesetih godina. Dakle, građani polako, ali sigurno shvataju ko priča, a ko radi i ko priča prazno, a ko možda ne priča mnogo, ali daje rezultate. Naravno, ono što je uništeno tim besmislenim ratovima, hiperinflacijom, neimaštinom koja je vladala dok ste vi bili na vlasti, mi sada moramo u daljem periodu, u periodu u kome smo bili odgovorni za vođenje Srbije, da nastavimo da radimo. Nama je cilj, ovoj vladi, a siguran sam da će oni koji su trenutno u ovoj vladi biti okosnica i naredne Vlade, da vratimo poštovanje Srbiji. Mi vraćamo dugove koji su drugi napravili. Nešto ste vi napravili, nešto vaši prethodnici. Mi polako penjemo bruto domaći proizvod po stanovniku, trenutno je 4.000 dolara po stanovniku, i nismo zadovoljni. Ako me pitate da li je to dobro i dovoljno, ne. I u pravu ste kada kažete da još uvek mnoga sela nemaju puteve, telefone, ali vas pitam šta ste vi radili dok ste bili na vlasti, zašto niste obezbedili novac i prodali Mobtel, zašto niste asfaltirali te puteve, obezbedili kanalizaciju i ostale neophodne stvari. Moram da vam kažem da sam siguran da svi oni koji žele dobro Srbiji, a siguran sam da su to sve stranke koje sada vode ovu demokratsku vladu, svi mi nećemo stati sve dok svako ko želi da bude u prilici da nađe posao to ne učini. Vratićemo ponos Srbiji jer Srbija je zaslužila ozbiljne ljude, i trenutno ih ima i imaće ih i ubuduće.
Država se zaduživala, država će morati i da vrati. Molim vas da obavite po Poslovniku konsultacije sa ministrom da li treba da se obratite javno ili to možete da regulišete u međuvremenu. Svakako će pre vas dobiti prvo reč, po Poslovniku je tražio, narodni poslovnik Zoran Krasić, a to će biti u 18,30 časova. [[Posle pauze – 18,35.]] Dame i gospodo narodni poslanici, hvala vam svima na međusobnom razumevanju. Nastavićemo raspravu, a prvo po Poslovniku narodni poslanik Zoran Krasić.
Gospodine Markoviću nadam se da nije kasno kada se usvajaju izmene Poslovnika da ugradite odredbu da onaj ko izaziva repliku ili čini povredu Poslovnika mora da bude prisutan ovde, jer stvarno ovo je neprijatno kome sad ovo pričam? To nije korektno, ako sam ovde uredno juče sat vremena slušao, i malopre smo uporno slušali ovo što je Dinkić rekao, elementarni je red da se bude ovde, zbog javnosti. Gospodin Dinkić očigledno ima velikih problema. Neke je prevazišao u svojoj političkoj stranci, neke verovatno pokušava da reši unutar koalicione vlade, neke pokušava da reši sa vanparlamentarnim i strankama koje nisu prisutne u zgradi Narodne skupštine.
Oprostite samo, dakle reč je o povredi?
Gospodine predsedniče, član 104, to se podrazumeva posle onako burnog izlaganja. Svako izlaganje nadležnog službenog lica, koje treba da brani neki zakonski projekat, koje se zasniva na parolama, floskulama i izmišljenim stvarima, slaba je odbrana predloga zakona. To je moj prethodnik tako uspešno demonstrirao za ovom govornicom da je meni stvarno malo stvari ostalo da u povredi Poslovnika kažem šta je uvredljivo. Uvredljivo je da jedan ministar ne zna hronologiju događaja, uvredljivo je da jedan ministar nema taj pogled na istorijski aspekt događaja koji su zadesili bivšu SFRJ. Tako da ako je mislio o hiperinflaciji i okrenuo se prema Srpskoj radikalnoj stranci, a verovatno je mislio na nas, on je samo zaboravio jednu stvar da u vreme hiperinflacije, a to je početak maja 93. godine, SRS je bila u opoziciji, a neki članovi SRS u zatvoru, tako da, i pored najbolje volje da se učestvuje u vlasti, Srpska radikalna strankatada nije mogla da bude na vlasti. Ali, gospodin Dinkić očigledno ne zna datume, ne zna vreme, možda je tada pripremao ispite na fakultetu. Ne zna da sam ja napisao knjigu "Šta uze levica da ne zna desnica". Knjiga je rezultat rada anketnog odbora koji je utvrđivao sve činjenice okolnosti povodom stare devizne štednje i piramidalnih banaka. Taj izveštaj odbora nikada nije usvojen i nije bio na dnevnom redu. Predsednik tog odbora je bio gospodin Jokanović, veliku smetnju je predstavljao gospodin Kastratović da se utvrdi istina. Učestvovali su i Ivan Vujačić, ambasador u Americi. Oni su imali najbleđi doprinos u utvrđivanju istine. Mi smo pokušali da utvrdimo istinu i nadam se da smo je utvrdili, pa vam toplo preporučujem da pročitate tu knjigu, kako ne biste sa ove govornice demonstrirali elementarno neznanje. Dalje, gospodin Dinkić je ukazao na problem stare devizne štednje. Ne znam zašto je to vezao za Srpsku radikalnu stranku. Mi smo u Vladi bili od 24. marta 98. godine do 25. oktobra 2000. godine. Samo da vas podsetim šta bi morao po sili zakona da odgovori ministar finansija. Kako je moguće da budžet za 2006. godinu bude deset puta veći od budžeta za 2000. godinu? Je li deset puta bolje građanima? Uzmimo u obzir da je2000. godine tako mali budžet bio zato što država možda i nije ispunila neke obaveze prema građanima, pa ni danas ih nije ispunila prema građanima. Danas je čak i smanjen nivo prava građana kada se javljaju za neku prezentaciju države. Nema odgovora na to pitanje. A iluzorno je komentarisati stvarno političke parole, gde ste bili, o hiljadama žrtava. Ne znam, možda on ima nešto protiv SPS, ali ne sme SPS da napada preko Srpske radikalne stranke, nije korektno prema SPS-u. Mi smo sa SPS-om bili u Vladi, ali dok smo bili u Vladi nikada nismo imali nameru da svog koalicionog partnera napadamo, nego u datom trenutku činite vladu da činite najbolje poteze, najbolja rešenja za svoju državu i za svoj narod. Ovde ne, ovde je u pitanju jedna neuspela gluma. Zašto? Zato što se približio kraj epopeji G17 plus. To će stvarno biti jedna neuspela epopeja jer vas niko neće sad. Nekad su vas hteli kad ste bili navodno eksperti i kada je iza vas stajao MMF, a sada vas niko neće, zato što vas svi doživljavaju kao JUL, JUL demokratskog prevrata u Srbiji. Građani Srbije sve manje se opredeljuju za one koji nose sa sobom prevrat, sve manje se opredeljuju za one koji liče na onoga ko je sa čarapom ušao u Narodnu banku, ko se proglasio za guvernera Narodne banke. Ma koliko vi mrzili Srpsku radikalnu stranku, ma koliko vi osporavali, ne možete te nedemokratske metode da nam pripišete. Naše demokratsko sredstvo je hemijska olovka. Raspišite izbore, i što reče Živojin Stefanović, dajte ako treba izglasajte taj budžet, samo da se obezbedi ovaj deo sredstava koji je potreban za referendum, dajte da se usvoji taj ustav i da se ide odmah na izbore, nemojte ovakvim predlozima zakona da sebe amnestirate neuspešno. Ovo je providno. Zna se zašto na ovakav način donosite ova dva zakona i šta želite da pokrijete. Da je gospodin Dinkić ovde, evo pitao bih ga šta bi sa onim parama sa Kipra?
Hvala vam, gospodine Krasiću. Nadam se da mi niko ne zamera što sam vam dozvolio duplo vreme, nisam hteo da prekidam gospodina Krasića, jer sam shvatio da se delovi govora odnose i na član 104. i na član 225, dakle, davanje neophodnih obaveštenja. Na član 23. amandman je podneo poslanik Milorad Mirčić. Odbor za finansije nije prihvatio ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 23. amandman je podnela Vlada. Odbor za finansije je prihvatio ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 24. amandman je podneo poslanik Vojislav Milajić. Odbor za finansije nije prihvatio ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Da.)
Građanima koji su pratili prenos je dobro poznato da je SRS danas radila svoje puno radno vreme, ovaj broj poslanika SRS. Smatramo da je dovoljno da za nekoliko minuta obrazložim sve ove amandmane koji su ostali, kako bismo pomogli da se ubrza rad, s obzirom da nam predstoji rad i sutra, pa se nadam, gospodine predsedniče, da nemate ništa protiv što ću u ovoj diskusiji da obuhvatim više amandmana, jer je to sve u prilog efikasnijeg rada. (Predsednik: Pretpostavljam da se svi poslanici slažu. Hvala vam. Izvolite.) Moram da vam skrenem pažnju da, kada je prošli put menjan zakon o budžetskom sistemu i kada smo podnosili amandmane kojima smo izražavali nezadovoljstvo formiranjem Uprave za trezor, mi nismo izražavali nezadovoljstvo da ti poslovi ne postoje, nego smatramo da ti poslovi moraju da postoje unutar Ministarstva finansija, ali da to segmentiranje državnih organa na uprave, agencije, direkcije, zavode itd, jeste loše za samu organizaciju vlasti u Republici, te smo u tom smislu i ovim našim amandmanima obuhvatili taj deo. To se odnosi delimično na ono što je obrazložio gospodin Četrović, to se odnosi i na amandman gospodina Mirčića na član 23. i sad smo kod amandmana na član 24, a tiče se rukovođenja, gde vi sada menjate ono što ste ranije ugradili u Predlog zakona. Praktično, ovo su sada izmene izmena i dopuna prethodnog zakona. Kada neko u roku od nekoliko meseci dva puta menja svoj zakon, osnovni tekst, pa onda izmene i dopune, pa izmene i dopune izmena i dopuna, onda on nije orijentisan u vremenu i prostoru, onda nešto krije, onda nešto nije u redu, onda je planiranje, procena apsolutno pogrešna. Vratio bih se sada na član 27, pošto smo neke članove preskočili, poput ovog na član 26, smatramo da je to obuhvaćeno na drugi način. Što se tiče člana 27, to je novo krivično delo. SRS dosledno zastupa stav da kazneno zakonodavstvo treba da bude u jednom opštem krivičnom zakonu. Takav zakonik je donet prošle godine, a stupio je na snagu 1. januara ove godine. Verovatno za tih sedam-osam meseci se nije ništa značajnije promenilo, što nije bilo poznato i prisutno kada se donosio Krivični zakonik. Zašto ovo nije tada ugrađeno u Krivični zakonik? Vidite, sada se koristi jedna mogućnost koja je predviđena Krivičnim zakonikom, ali ona treba da se tumači restriktivno, kao jedan izuzetak koji može s vremena na vreme da se pojavi, ali ne može da bude izuzetak u svim poreskim propisima, u svim finansijskim propisima. Pored toga što postoje krivična dela iz oblasti finansijskog poslovanja u Krivičnom zakonu, sada se u svakom finansijskom propisu pojavljuje po jedno ili dva nova krivična dela. Naravno, nema ga gospodin Dinkić, a ovo moram da prokomentarišem zbog javnosti. Zašto? Zato što sam i sam obuhvaćen tom krivičnom prijavom koja nikako da počne i nikako da se završi, ali uredno se javlja svakih šest meseci u pojedinim novinama. Izmislili ste mi rođenog brata, mada sam jedinac, ali nema veze, to sam preboleo. Preboleo sam, ali tužio sam novinare, predmeti su zastareli u sudu. To je ta "demokratska primena zakona", "vladavina prava" maksimalna. Vidite kakve su sve bile žrtve DOS-ovskog režima. Mislim da ćemo vrlo brzo morati da napravimo fond žrtava DOS-a i jednu ulicu žrtava DOS-a. Verujte da će mnogo više ljudi da se prijavi nego za one vaše asocijacije o žrtvama koje vezujete za neka druga imena i prezimena. Gospodin Dragan Todorović je 99. godine izabran za potpredsednika Republičke vlade. Protiv njega su podnete krivične prijave, u kojima mu se stavljaju nateret krivična dela koja je, navodno, on uradio kao ministar saobraćaja i veza u 2000. godini. Znači, čovek nije ni bio ministar. Ni po jada za to, nego mu se stavlja na teret nešto što je potpisao Aleksandar Milutinović novembra 2000. godine, kao ministar u prelaznoj vladi. To se talambasa po novinama, s vremena na vremeizađe neki ekspert, zahuče, revolucionar promena, grejao se na vatri dok je gorela Savezna skupština, ovde autoritativno iznosi šta - laži. Gde ih je našao? U novinama. Ko je osmislio sistem krivičnih prijava? Labus, Đinđić, Dinkić, Đelić, Čović. Po čijem nalogu? Neke Evropske banke za razvoj. Zašto? Da bi se svi oni koji bi bili smetnja novom DOS-ovskom režimu okarakterisali kao kriminalci koji imaju patriotsku priču. To dokazujete na svakom koraku. Nema kod vas zaštite građana Republike Srbije, samo povinovanje svim interesima i zahtevima sa Zapada. Kako sad to krivično delo treba da glasi? "Novčanom kaznom od 30.000 dinara do 300.000 dinara ili zatvorom do jedne godine kazniće se za krivično delo odgovorno lice korisnika budžetskih sredstava, odgovorno lice u organizaciji obaveznog socijalnog osiguranja ili drugo odgovorno lice kod korisnika budžetskih sredstava ili u organizaciji obaveznog socijalnog osiguranja, koje stvori obaveze ili na teret računa budžeta odobri plaćanje rashoda i izdataka preko iznosa od jedan milion dinara u odnosu na iznos utvrđen budžetom ili finansijskim planom, odnosno preko iznosa sredstava pozajmice datih aktom Vlade". Nije problem što ste samo propisali ovo krivično delo vrlo neprecizno. Ovo sudija ne može da primeni, jer nema elemenata bića krivičnog dela i oni su tako rastegljivo postavljeni. Postavlja se pitanje kako je moguće da dođe do krivičnog dela kada postoji interna kontrola, interna revizija, budžetska inspekcija i sve ovo drugo, što u vašim rukama, na republičkom nivou, što na lokalnom nivou. Vi ste već to imali u praksi. Koliko je puta budžetska inspekcija, a znam, imam i te zapisnike budžetske inspekcije, pa se neki put pozivamo na neki zapisnik, neki pute ne, šta su sve utvrdile dok je bila na vlasti DOS-ova garnitura Đinđić-Živković? Da li je pokrenut neki krivični postupak? Ne po ovom članu, po ovom članu nije ni moglo. Da li je razrešen problem? Kako su sredstva od privatizacije duvanske industrije, recimo socijalni program, kako je mogao da ode u košarkaški klub? To nije nezakonito zato što su uradile demokrate. Da je to uradio radikal, bio bi streljan na licu mesta, pa čak možda i više puta, nije za šalu, kao Milan Babić u Haškom tribunalu. Napokon su javili da je bio dva puta obešen: jedanput kanapom, a drugi put kaišem. Pobrkali su se ti kriterijumi, ti osećaji. Prokomentarisao bih i član 28, gde utvrđujete novi objektivni rok za utvrđivanje zastarelosti kod prekršaja. Nije više godinu dana, nego tri godine. Zašto povećavate taj rok? Zašto povećavate taj rok, ukoliko imate te harmonizovane mehanizme, harmonizovane u odnosu na EU i neku tamo državu, koji treba preventivno da deluju da se spreči pojava nenamenskog trošenja sredstava. Zašto onda povećavate rok? Možda nekima deluje da ne bi trebalo ovo da pričam, zato što kao stranka koja će uskoro doći na vlast nama odgovara ovakva jedna promena roka zastarelosti, jer možemo da napravimo retrospektivu, pa da imamo veći obuhvat lica koja bi možda mogla da odgovaraju. Mi kao stranka se borimo za princip, a ne za revanšizam. Mi hoćemo samo da sačuvamo princip. Ako svugde zastupamo neki princip, zašto ga ne bismo zastupali i ovde. Mada bi bilo vrlo interesantno da se pogledaju evidencije, knjige i način na koji su uplaćena i kako su trošena neka sredstva. Skrećem vam pažnju da u odnosu na budžet 2000. godine, budžet za 2006. godinu je deset puta veći. Skrećem vam pažnju da je povećan broj zaposlenih u državnoj upravi, da je povećan broj organa i mnoge druge stvari su povećane. Nivo zaštite, nivo prava je u međuvremenu smanjen, mnoge obaveze i dalje stoje neizmirene, na šta se onda troše budžetska sredstva? Šta je svrha ove vrste centralizacije kontrole korišćenja budžetskih sredstava? Da se obezbedi namensko korišćenje sredstava. Podržavam, ako je to. Ali nije to. Nego da i nenamensko trošenje tih sredstava, zbog ovakve vrste kontrole, bude nejasno, netransparentno. Neće vas da napadne transparentna sredina. Vidite onaj Savet za borbu protiv korupcije, čim ste im dali malo nešto para, pomenuli stan te gospođe tamo, ona je sada mirna. Nevladin sektor se svladio. Zašto? Zato što je gazda isti, gazda je iz inostranstva, ne svađajte se deco, morate da budete zajedno, lakše je nama da vladamo preko vas, kako ćemo mi da kontrolišemo neposlušne radikale, oni još uvek misle o svome narodu. Eto, to je cela priča, to je ta razlika koja postoji. I naravno, ima još nekoliko amandmana koje smo podneli koji se tiču odredbi Zakona o izmenama i dopunama Zakona o budžetskom sistemu, a koji su prelazne i završne odredbe, a mi smo i naredili njihovo brisanje, jer ne bi imalo smisla da to nismo uradili, s obzirom na sve ove prethodne amandmane. Poslednjim amandmanom koji smo podneli, insistiramo da ovaj zakon stupi na snagu osmog dana od dana objavljivanja, jer ne vidimo nijedan opravdani razlog zašto bi ovaj zakon morao da stupi narednog dana od dana objavljivanja, kako je to predloženo poslednjim članom ovog zakona, a to je 31. član. Mislimo da ne postoje opravdani razlozi da ovaj zakon stupi ranije od dana kako je to propisano Ustavom Republike Srbije, tim pre što do kraja budžetske godine ima prilično vremena, sredstava kako se hvalite imate sasvim dovoljno. Niste još istrošili ceo budžet, nema potrebe za nekom hitnošću, imate sredstava, aproprijacije možete da promenite i osmog i devetog dana. Ili je možda ovo ovako naprasno stupanje na snagu ovog zakona vezano za budući sastav te vlade od nedelje. Ako je to razlog, onda vas sve pozivam da prihvatite ovaj amandman, jer ako se, ne daj bože, ovaj zakon hitno izglasa, moguće je da projure rešenja Ministarstva finansija, da se izvrši raspored sredstava, da se usmere sredstva na druga mesta, u skladu sa izmenama i dopunama ovog zakona, odnosno pre svega zakona o izmenama i dopunama Zakona o budžetu. Tamo što se tiče onog referenduma, to je u redu, to podržavamo. Ovo drugo vam ništa ne podržavamo. Tumačićemo da svaka druga raspodela sredstava, pa makar i u skladu sa zakonom o izmenama i dopunama Zakona o budžetu, predstavlja zloupotrebu, ukoliko bi bila učinjena u roku koji bi bio normalan za stupanje na snagu jednog zakona u Republici Srbiji Što se tiče SRS mi smo završili raspravu o amandmanima povodom ovog zakona, pa očekujemo da ćemo sutra da nastavimo sa ovim budžetskim propisom.
Hvala vam, gospodine Krasiću. Da li neka druga poslanička grupa želi reč povodom ovog člana 24? (Ne.) Na član 27. amandman je podneo poslanik Dragan Čolić. Odbor za finansije nije prihvatio ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Hvala vam. Na član 28. amandman je podnela poslanik Nataša Jovanović Odbor za finansije nije prihvatio ovaj amandman. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Nataša Jovanović. Izvolite.
Da nisam u sali, gospodine Markoviću, ali nikada mi se za više od 10 godina nije desilo da me proziva neko, a da mi je amandman na dnevnom redu i da govorim a da ne izađem za govornicu. Neću da koristim svih 15 minuta. Samo hoću da napravim u svoje ime, kao poslanik SRS, rezime na ovaj zakon o izmenama Zakona o budžetskom sistemu. Nastojali smo da kroz ove naše amandmane, koji su glasili da se svaki član briše, napravimo jednu rekapitulaciju dosadašnje primene Zakona o budžetskom sistemu. Na mnogobrojnim primerima u toku današnjeg dana i u toku načelne rasprave, narodni poslanici koji su nas pratili, iako ih je malo bilo u sali, ali pre svega celokupna javnost, oni na koje se odnosi zakon u smislu da su u obavezi da ga primenjuju, videli su da smo mi u pravu jer zakon ima mnogobrojne propuste. Različito se tumači od organa Republičke vlade, preko jedinice lokalne samouprave, i intencija predlagača izmena i dopuna ministra koji je ponovo pobegao, Mlađana Dinkića, pošto je gomilu onih besmislica izgovorio na račun SRS, i vidim u popodnevnim satima kada se vratio, pošto se povratio, teško mu je, jer očigledno mora da se oprosti od ministarske funkcije, a pitanje je da li ikada može da pomisli u svome životu da uđe na ova vrata kao predstavnika naroda. Mislim da je to nemoguća misija za stranku čiji je on sada predsednik, ali oni su što bi naš narod rekao "sitna riba", pa ko će njima da se i bavi. Želim da kažem radi budućnosti i ljudi koji će morati, pošto se zakon izglasa, da ga primenjuju, da su sve ove primedbe koje smo dali mogle da se otklone,naročito još onda kada je osnovni tekst Zakona o budžetskom sistemu usvajan. Bez obzira na to da li su poslanici, a najočitiji su primeri u onim opštinama gde su srpski radikali na vlasti, i vi drugi znate. Ovde su se javljali poslanici u nekoliko navrata iz SPS-a, koji su u koalicionim vladama ili nekim drugim vladama, da kažu da je Zakon o budžetskom sistemu šupalj po svim osnovama. To svi znaju, zato što su ogromna ovlašćenja data samom ministru. On se u pravom smislu reči tako i ponaša, i dobro je da više nikada u Srbiji, ako da bog i narodna volja, ne budu takvi ministri kao što je Dinkić, kao što je bio Božidar Đelić, jer to stvara nesigurnost. Od mesne zajednice, do organa uprave u lokalnoj samoupravi, opštine, grada, preko svih drugih poreskih obveznika, i direktnih i indirektnih korisnika budžetskih sredstava. Imaćemo prilike sutra da govorimo takođe o Nacionalnom investicionom planu, koji je napravljen u marketinške svrhe, i o tome, kada se već usudio da na račun SRS, kroz neistine i očiglednu neobaveštenost, ali maliciozno i očigledno nervozno Dinkić pre pola sata onakve gluposti izrekne. Govorimo o tome pošto je on tvorac, kako kaže, velikog projekta, a to je u stvari imovina, odnosno resurs Srbije, svih građana, koji je nedavno prodat Telenoru na javnoj licitaciji. Kako su se onda razbacivali tim ciframa i gde je taj novac u tom navodno strateškom projektu, nije otišao, a pre svega je trebalo da ide. Sutra ćemo, imaćemo prilike za to, pošto smo podneli dosta amandmana na rebalans budžeta, u koji se uključuje novac za Nacionalni investicioni plan, da razgovaramo o najugroženijim strukturama u našem društvu, pre svega o deci, penzionerima, nezaposlenima i da vidite, kroz brigu i kroz socijalni program koji će SRS da primenjuje kada bude preuzela vlast u Srbiji, da to i te kako može bolje. Ovakve statističke besmislice, kojima se hvalio čitav dan i juče Mlađan Dinkić, zapravo su za građane Srbije najveća uvreda. Da vi kažete građanima Srbije da danas, 2006. godine, 27. septembra, žive mnogo bolje nego pre pet ili šest godina, da im govorite o tome kako u državi teče med i mleko, kako su im visoke penzije, plate, hvali se ministar time da je ojačan bankarski sektor, pa njemu je dobro, i njemu i Jelašiću. Potpuno ga razumem kada govori o svojim partijskim istomišljenicima i o bankarskom lobiju, na čijem je on čelu. Te iste banke i ti isti bankarski lobiji, novac, kapital, jer novac je danas najskuplja roba, složićete se svi, koji je iz zapadnih zemalja i preko tih banaka, koje po mnogo povoljnijim uslovima ovde posluju kao domaće, unesen u našu zemlju, građanima Srbije se prodaje i građani moraju da odlaze. Zaista su redovi u bankama pri čekanju za takve kredite, zato što ne mogu da plate cenu struje, koja je povećana za 1300% za proteklih šest godina, komunalija, zato što ne mogu deci da kupe odeću, obuću i da spreme drva za ogrev i da plate nagomilane račune. U tome je razlika između nas i onoga što kao viziju, ali to na svu sreću neće da se desi, Dinkić vidi kao neki budući vladajući demokratski blok. To kakve ste vi bile "demokrate" i koliku korist građani Srbije vide, pokazali su građani 28. decembra 2003. godine, kada su oborili sa vlasti tadašnje Dinkićeve političke istomišljenike, saradnike, jer je bio pod njihovom vlašću guverner NarodnebankeJugoslavije, pa zatim Srbije, kada su poslušali glas SRS. Ali, ovog puta to će biti u neuporedivo većem broju, to budite sigurni. Jer suštinska stvar u Srbiji za svakog danas ko ovde živi više nije priča i nije etiketiranje bez realne podloge iz novije istorije ili, kako god hoćete, sa realnim činjenicama, kao što je to neozbiljno i u neveštom političkom maniru, kao politički diletant u pravom smislu reči, i nekulturan čovek, malopre, pre pola sata, zapravo uradio Mlađan Dinkić. Gledaće ljudi ko im šta nudi i ko su ljudi koji se kandiduju na izborima za buduću vladu Republike Srbije, za predsednika države. Budite uvereni, u to sam ovog trenutka apsolutno sigurna, da milioni građana Srbije samo žele suštinske promene i poštenu vlast, koja će znati da ceni svakoga i koja neće da dozvoli da se oligarsi, tesno povezani za vrhom državne vlasti, bogate, da njima bude dobro, da im bude udobno u njihovim vilama, u ogromnim stanovima, u blindiranim automobilima. Jer je Dinkić trebalo da pođe od svog primera i Tadić, ovaj prekoputa, svi oni iz njegove Narodne kancelarije i Đilas, vodeći taj put Borisa Tadića i svi ostali lopovi, koji su prvo obnovili sebi vozne parkove. Pa da nam ministar kaže, šta mu je falilo što je zatekao neki drugi vozni park, nego je najskuplji audi A-8 kupio za sebe i svoje ministarstvo. Kako danas žive i kolike su plate onima koji su u upravnim odborima tih banaka, a građani moraju da plaćaju kamatu na keš, uđeš izađeš i gotov si, od 23-27%. To ljudi neće. Hoće samo mogućnost da rade, da zaposle svoju decu, da ovde ostanu, da se mladi školuju, da se ceni svačiji rad, da se otvaraju fabrike, nova radna mesta i da žive pošteno u zemlji, u svojoj otadžbini koju vole. I da poštuju one koji su spremni da se žrtvuju za svoj narod. Poštuju prof. dr Vojislava Šešelja, predsednika SRS, koji se žrtvuje za svoju državu i za svoj narod, a ne poštuju one koji se na takav način poigravaju, i posle toliko godina, sa osećanjem i onima koji su izgubili svoje najmilije, kao što je to i bez opomene predsedavajućeg, uradio ministar finansija. Juče je bio u Banjaluci, možda još jednom ili dva puta pre toga. Nije ga tamo bilo i nije bilo tamo ni Borisa Tadića, ni Šutanovca, ni ostalih lopova, onda kada je narodu bilo najteže. To znaju građani Republike Srpske, a pola miliona je onih koji su napustili svoja ognjišta pod naletom ustaških zločinaca i hordi, i koji žive danas ovde to znaju, i prognani Srbi sa Kosova i Metohije i oni koji su ostali dole i koji i dan-danas strepe za svoju bezbednost. Mi smo ljudi koji želimo, pre svega, kroz postizanje velikog i širokog, odnosno najšireg mogućeg nacionalnog konsenzusa, da spasavamo državu, a naročito da se borimo za naš ključni državni interes, a to je opstanak naše južne pokrajine i za stvaranje sigurnosti za naše sunarodnike koji žive tamo. Nemamo vremena, mi, Srpski radikali, više da se zamlaćujemo, što bi naš narod rekao, sa Dinkićem i sa njima sličnima. Zato što je njihovo vreme prošlo i njegovi današnji i sutrašnji oproštajni govori, šta god da bude govorio narednih dana, jesu samo jedna ružna istorijska činjenica u našoj novijoj istoriji, kao što su to i ovi iz ostalog tzv. ali lopovskog nedemokratskog bloka. Narod treba da gleda u budućnost, a budućnost smo svakako mi, koji smo istrajnošću svojih stavova, po svakom zakonu i svakom pitanju ,pokazali da možemo i da umemo i da ćemo umeti bolje. Hvala.
Hvala vama, gospođice Jovanović. Stvarno se izvinjavam, ali ne znam kakvi su čiji običaji, uvek moram da pitam kada će neko, jer ne moramo svi da znamo činjenice iz privatnog života. Recimo, ministar finansija bio je u uniformi u Banjaluci 12 meseci, ali to su stara vremena, je li. Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 29. amandman je podnela poslanik Vjerica Radeta. Odbor za finansije nije prihvatio ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Da.) Naprosto sam se poveo u načelnom izlaganju gospodina Krasića, pa zato proveravam. Izvolite, gospođo Radeta.
Nije nikakav nesporazum, gospodin Krasić je rekao upravo ono što smo se mi u Poslaničkoj grupi dogovorili. Član 29. Predloga zakona o budžetskom sistemu zaista zaslužuje poseban komentar i to zbog javnosti, a pre svega zbog pravničke javnosti. Pročitaću predlog člana 29: „Izuzetno, priprema i predlaganje budžeta Republike Srbije za 2007. godinu izvršava se po sledećem kalendaru, i to: 1. novembar - Vlada na predlog ministra usvaja revidirani memorandum o budžetu, uzimajući u obzir makroekonomski okvir ažuriran posle 30. aprila; 15. novembar - ministar dostavlja Vladi nacrt budžeta Republike i finansijske planove organizacija obaveznog socijalnog osiguranja; 1. decembar - Vlada usvaja predlog budžeta Republike i dostavlja ga, zajedno sa revidiranim memorandumom o budžetu i finansijskim planovima organizacija obaveznog socijalnog osiguranja, Narodnoj skupštini.“ Neverovatno da u okviru jednog zakona imamo mali leks specijalis, to je član 29. Zaista je neviđeno da se zakonom reguliše propuštanje roka od strane ministra, odnosno da se amnestira ministar zato što je propustio rok. U zakonu predviđate na koji način će se doneti, odnosno predložiti samo budžet za 2007. godinu i to jednostavno nije normalno. Ovde sedi nekoliko pravnika i zaista mislim da dele moje mišljenje. To što vi unapred znate ili što Vlada unapred zna da ministar neće izvršiti svoje obaveze, i to pokušavate da usvojite kroz zakon, nama u SRS je zaista neprihvatljivo. Ovo je jedan presedan koji ne znam da sam nekad srela u nekom predlogu zakona. Imali ste svakakve nakaradne predloge, imali ste neprimenjive predloge, svaka čuda smo ovde imali, ali ovakav presedan, ovakav leks specijalis u obliku jednog člana, u okviru jednog zakona, to valjda ovaj parlament nije zapamtio od nekih ne znam koliko davnih vremena. Zbog toga sam želela posebno da skrenem pažnju javnosti Srbije, pravničkoj pre svega, na to na koji način Vlada Srbije radi i na koji način Vlada Srbije manipuliše Skupštinom Srbije, što je takođe neprihvatljivo i što takođe nije prvi put. Ono što je pre nekih sat vremena ili koliko ministar Dinkić ovde uradio, gospodine Markoviću, zaista ne priliči ni ministru, a pogotovo ne priliči vama, kao predsedniku parlamenta, da to na onaj način tolerišete, da ministru ne skrenete pažnju da je on u obavezi da poštuje Poslovnik kao i svi narodni poslanici, i umesto toga pustili ste ministra da u udarnom terminu, što je inače vaš specijalitet, a i ministara Vlade Srbije, da u udarnom terminu ovde održi predavanje narodnim poslanicima, da kaže da poslanici izgovaraju gluposti, da izvređa jednu poslaničku grupu, i vi ne reagujete, napravite pauzu od sedam minuta, taman toliko treba da se ispuši jedna cigareta, i za tihsedam minuta trebalo je da se zaboravi šta je ministar Dinkić ovde izgovorio i da pređemo preko toga. Ministar Dinkić je ovde i danas i juče, to malo vremena što je proveo ovde – inače je dva dana vrlo grubo kršio Poslovnik Narodne skupštine, ignorisao Narodnu skupštinu, ignorisao narodne poslanike, ponavljam ono što sam rekla jutros, on nije tu da nam obrazlaže stavove Vlade vezano za naše amandmane, pisan izveštaj Vlade, što je uobičajeno,nismo dobili, ali preko svega toga se prelazi – to kratko vreme koje je Dinkić proveo i koje je uglavnom iskoristio da se odavde, valjda u ovoj izbornoj kampanji za lokalne izbore, obrati građanima, on je govorio o dobitnicima tranzicije. I on sigurno jeste dobitnik tranzicije, i njegovi najbliži prijatelji, i njegove kolege iz Vlade, ove i one prethodne dve vlade, Živkovićeve i Đinđićeve. Naravno, oni kako napuste Vladu, tako otvaraju banke, privatne fakultete i svakako da oni jesu dobitnici tranzicije. Mi srpski radikali ovde pokušavamo da se izborimo za pravo i bolji život gubitnika tranzicije, a gubitnik tranzicije je narod. Većina građana u ovoj Srbiji su veliki gubitnici tranzicije. Priča Dinkić koliko je novih ljudi zaposleno u bankama. Šta bi sa onima koje je 2001. godine najurio iz banaka? Šta bi sa tada desetinama hiljada ljudi koji su radni vek ili do pred kraj radnog veka radili u najvećim srpskim bankama? Njih nema u ovim bankama. U ovim bankama su neki novi mladi ljudi. Nemam ništa protiv što se zapošljavaju, ali nema ministar čime da se hvali, da otpusti 20.000 zaposli 10.000, stvarno ne znam u čemu je tu uspeh ministra. Kaže - u Republici Srpskoj juče je bilo 30 privrednika, predvođenih Koštunicom i Tadićem, tamo ih sačekao Dodik i Čavić, prošetali pet metara kroz Banjaluku, okruženi telohraniteljima, a sinoć nam kaže javni servis evropske Srbije, kako su oni slobodno šetali i kako su dozvoljavali ovi iz obezbeđenja građanima da im priđu. Nijedan živi građanin nije smeo da se približi u okruženju od kilometar na onom trgu gde su oni bili. Sinoć sam se čula sa bar deset ljudi iz Banjaluke, slušali su isto što i ja, ljudi ne mogu čudom da se načude takvim lažima. Otišli su tamo u izbornu kampanju, otvorili Komercijalnu banku. Pa što ne otvoriše tamo neki pogon da zaposle one ljude koji sada žive u Republici Srpskoj, ne na svojim ognjištima, nego su došli iz nekih drugih delova BiH ili Krajine, zato što su proterani u onim akcijama koje su bile u toku poslednjih otadžbinskih ratova na teritoriji bivše Jugoslavije. Lako je otići, uslikati se i na svojoj televiziji pokazati onako lep snimak. Šta su stvarno uradili? Da li je moguće da misle da su građani i u Srbiji i u Republici Srpskoj tako kratkog pamćenja i da će poverovati u ono što oni tamo potpišu, što niko živ nije video i ne zna šta zaista znači i šta predstavlja. Prave paralelnu izbornu kampanju za Republiku Srpsku, da tamo Dodik i Čavić kažu narodu u Republici Srpskoj, jer znaju da taj narod voli Srbiju i da Srbiju smatra svojom maticom, i oni sada tamo predstavljaju kako oni drže tako bliske odnose sa Srbijom. A ovi ovde naši takođe znaju da je u Srbiji mnogo građana, mnogo birača koji imaju vrlo bliske veze sa Republikom Srpskom i ne treba im potpis ni Čavićev i Dodikov, ni Tadićev i Koštuničin, mnogo bliže veze, te veze su srce, te veze su porodice. Meni ne trebaju njihovi potpisi, jer članovi moje porodice žive u pet gradova u Srbiji i u pet gradova u Republici Srpskoj, drage moje kolege. Meni ne trebaju njihovi potpisi. Mnogo je takvih u Srbiji i zbog tih takvih, koji jesu birači u Srbiji i treba da budu, otišli su Koštunica i Tadić da pokažu kako se oni brinu o svim Srbima, ma gde oni živeli. A kako se brinu o Srbima u Srbiji? Kako rešavaju pitanje raseljenih sa KiM, kako rešavaju pitanje onih stravičnih, oni to zovu nekakvim kampovima gde žive ljudi koji su raseljeni sa KiM? Tamo živ čovek ne bi živeo sedam dana, a ne sedam godina. Kako se o tom narodu brinu? Kako se brinu o 800.000 građana koji danas u Srbiji žive ispod ivice siromaštva? Na koji način se brinu o preko 30.000 dece koji nemaju treći obrok? Koje objašnjenje imaju za činjenicu, koja je objavljena u medijima, da je za tri procenta pala kupovna moć građana u Srbiji? Kako objašnjavaju, danas je objavljen podatak, za 2% povećan broj nezaposlenih u Srbiji? Kome oni pričaju priče? Ovo što iznosim, to je ono što zna ovaj narod. Ne da zna, doživljava na svojoj koži i onda misli Dinkić, dovoljno je ovde da u pola šest u najboljem terminu, najgledanijem, izađe da izvređa poslanike, koji ovde rade svoj posao, da kaže da mi pričamo gluposti, a on onako sav pametan i misli da će građani da poveruju u njegovu pamet i u njegovu iskrenost. Nisu građani zaboravili kako je Mlađan Dinkić došao na vlast i samo se pitam, a pitala bih i njega da je ovde, šta da ovih 800.000 građana Srbije, koji su ispod nivoa siromaštva, krenu sa heklerima i kalašnjikovima u Narodnu banku. Mogu to da urade poučeni iskustvom, to je uradio Dinkić, dlaka s glave mu nije falila. Kako će onda da reaguje? Da li Mlađan Dinkić i da li Vlada Koštunica-Dulić uopšte znaju kako živi ovaj narod u zemlji Srbiji. Pustite vi priče, pustite nekoliko lepih rečenica i mislite - sad smo mi najpametniji, rekli smo im lepo i sada će da nam poveruju. Neće da vam poveruju i ne mogu da vam veruju. Ne mogu zato što imaju vrlo loše iskustvo sa ovom Vladom i sa vama, gospodo, koji Vladu podržavate. Kaže, Mlađan Dinkić, gledao je u pravcu poslanika SRS, da smo mi nervozni. Da li se vama čini da je neko od nas nervozan, da li mi danas radimo nešto što ne radimo otkad je konstituisana ova skupština. Mi smo ljudi opozicija u ovom parlamentu, mi tako radimo svaki dan, mi ovako radimo po svakom zakonu, mi nemamo nikakav razlog da budemo nervozni. Vrlo brzo će se promeniti vreme kada mi nećemo biti opozicija i kada ćemo dozvoliti vama da i vi nas kritikujete, ali nikada vam nećemo reći da pričate gluposti, ako budete imali argumente za nas kao što mi imamo za vas. Razumem da je Mlađan Dinkić nervozan. Da bi dobio tamoneke lokalne izbore, govorio je da će 1. oktobra da napusti Vladu, mislio je da nikada neće doći 1. oktobar. E, sad je na mukama. Za dva-tri dana mora da kaže i da slaže ili svoju stranku ili svoje birače, tih tri odsto što ih ima, šta će da uradi. Možda da ostane u Vladi ili će da napusti Vladu, pa da ne bude baš toliko veliki dobitnik tranzicije, mada je već dovoljno dobitnik, da može slobodno da je napusti. On je nervozan i s obzirom da se radi očigledno o čoveku koji nema morala, zbog toga je nervozan, jer onaj ko ima morala i ko se bavi politikom, govorim o političkom moralu, ako kaže da 1. oktobra napušta Vladu, onda je lepo i napusti, a ne da se ovde siluje dnevni red, da se jedna sednica Skupštine ne završi, da se zakazuje druga, da se po kuloarima priča o trećoj sednici, da se što pre završi to nešto što bi eventualno moglo da bude opravdanje Mlađanu Dinkiću da ostane još malo u Vladi, ne zato da čuva Vladu Vojislava Koštunice. Nemojte vi kolege iz DSS-a, mislite da je Mlađan Dinkić u Vladi, zato što on želi da čuva vas. Ne, nego zato što njemu odgovara premijer kakav je Koštunica, koji mu je prepustio sve pare ovog naroda, sve pare koje Srbija ima, Dinkić radi šta hoće i njemu je lepo. Kako se približava nedelja, njegova je muka, ali šta da mu radimo. Pošto se približava nedelja, dan kada će se održati izbori u šest opština u Srbiji i kada će se održati izbori u Republici Srpskoj, a i tamo građani gledaju prenos ove skupštine, to pouzdano znam jer sam učestvovala u kampanji u Republici Srpskoj i čula sve to, samo želim da pozovem te građane i da skrenem pažnju građanima i Leskovca, Žabara, Gornjeg Milanovca, Barajeva, Doljevca i Despotovca, da ne nasednu na još jednu prevaru, da ne glasaju za one koji sada vrše vlast, jer to su svi ovi koji su u Koštuničinoj Vladi, to je Boris Tadić. I da glasaju za one za koje će glasati u većini kada budu republički izbori, a naravno, to su kandidati SRS. Takođe poručujem i građanima Republike Srpske da ne nasedaju na ovo što se desilo juče, nego da ozbiljno razmisle i da 1. oktobra glasaju za SRS - dr Vojislav Šešelj, jer od tih izbora zavisi da li će Republika Srpska opstati ili nestati.
Hvala vam. Ko se čuva, bog ga čuva. Na član 30. amandman je podneo poslanik Veroljub Arsić. Odbor za finansije nije prihvatio ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 31. amandman je podneo poslanik Nemanja Šarović. Odbor za finansije nije prihvatio ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Pošto smo završili pretres Predloga zakona u pojedinostima, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Nastavljamo sutra u 10,00 časova, pretresom u pojedinostima 2. tačke dnevnog reda. Hvala svima koji su odgovorno učestvovali u današnjoj raspravi. Doviđenja i prijatno.