Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Šeste sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2015. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 84 narodna poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim vas da ubacite svoje identifikacione kartice. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je u sali prisutno 107 narodnih poslanika. Da li neko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi da zatraži obaveštenje ili objašnjenje, u skladu sa članom 287. Poslovnika? Reč ima narodni poslanik Aleksandar Senić. Izvolite.
Zahvaljujem, gospođo predsednice. Imam samo jedno pitanje i postavljam ga predsedniku Vlade. Svesni smo celokupne situacije u vezi sa migrantskom krizom i svesni smo da na teritoriji Iraka, Jordana, Turske i Libana je 95% od ukupnog broja sirijskih izbeglica, dakle, samo 5% izbeglica je do sada raseljeno po ostalim zemljama celog sveta, samim tim i Evrope. Situacija u tim zemljama gde su smeštene izbeglice je takva da sirijska deca već četiri godine ne idu u školu, tamo ne postoje bolnice i adekvatan sistem zdravstvene zaštite. Evropa još uvek nema jedinstveno rešenje, svesni smo i terorističkih napada koji su se desili prošle nedelje. Podižu se ograde na granicama Šengen zone, dakle, Mađarska je već podigla ogradu, Slovenija podiže ogradu, ali ne zato da bi zatvorila granicu, već, kako kažu njihovi zvaničnici, da bi usporila prijem migranata. U Srbiji se spremaju stare kasarne i hoteli za prijem migranata, 30, 50 ili 100.000, pitanje je koliko će na kraju biti primljeno, možda i više, ali je glavno pitanje, ako se ogradi cela Šengen zona, dakle, ako Slovenci podignu ogradu, Mađari su već podigli, i Mađarska izgradi i prema Rumuniji ogradu ili zid, da li je Srbija spremna za podizanje ograda ili barijera na svojim granicama, ukoliko je to zaista neophodno? Dakle, postavljam pitanje predsedniku Vlade - da li će Srbija, ukoliko to zaista bude neophodno, podići ograde, zid ili barijeru na svojim granicama kako bi zaštitila svoju teritoriju jer Srbija svakako nije u mogućnosti ni finansijskoj, ni logističkoj da prihvati ogroman broj migranata koji se može očekivati u narednom periodu? Ovo sve pitam zbog toga što ne vidim jasnu strategiju Vlade Republike Srbije i uvek očekuju reakciju, tj. uvek očekuju pomoć, savet, predlog, od Evropske unije, dakle, nema jasne strategije, nema jasnog odgovora. Ministar unutrašnjih poslova daje nedefinisane odgovore i smatram da je bezbednosni sistem Srbije ugrožen, što se dokazuje i time što je jedan od terorista koji je učestvovao u terorističkom aktu u Parizu prošao kroz našu zemlju, pitanje je da li je neko od terorista i ostao na našoj teritoriji. Zahvaljujem.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Nada Lazić. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, poštovane kolege i koleginice narodni poslanici, želim da postavim pitanje ministru privrede u vezi sudbine „Vršačkih vinograda“. Naime, tokom leta, u više navrata, u štampi se pisalo o sudbini „Vršačkih vinograda“ koje Vlada nije uvrstila u red privrednih subjekata od strateškog značaja, koja bi se zaštitila od prinudne naplate dugova, drugim rečima, država je „Vršačke vinograde“ pustila niz vodu. Opština Vršac je u junu ove godine, sve su navodi iz medija, dostavila Agenciji za privatizaciju zaključak u kome se od agencije traži da prenese državni kapital na opštinu Vršac, s tim što bi država otpisala svoje potraživanje i da se opštini da godina dana da nađe strateškog partnera za „Vršačke vinograde“. Međutim, Agencija za privatizaciju, demantovala je tvrdnje da je opština Vršac tražila da joj država ustupi 72% kapitala „Vršačkih vinograda“ i da joj da rok od godinu dana da pronađe strateškog partnera. Tada je i rečeno, odnosno pisalo u štampi, da taj predlog nije naišao na podršku Agencije za privatizaciju. U avgustu ove godine pojavila se opet vest da će, prema rešenju suda, Vrščani biti zaštićeni od prinudne naplate poverilaca u trajanju od mesec dana. Predstečajni postupak koji je pokrenut odlukom Privrednog suda u Pančevu će odblokirati račun i omogućiti nastavak već započete berbe grožđa jer, po rečima direktora „Vršačkih vinograda“, berbu su počeli, iako nisu znali da li će imati podršku nadležnih institucija i samo zahvaljujući odluci i razumevanju sudije u Pančevu da im produži život još mesec dana, uspeli su da oberu grožđe i ne dozvole da rod propadne. Po okončanju berbe Vršački vinogradi bi trebali da odu u stečaj i da se posle određenog vremena kada se raščisti šta je čije prodaju kao pravno lice u stečaju. To se nametnulo kao jedino rešenje od kada ih je država izbacila iz programa zaštite od prinudne naplate poverilaca, iako je ona većinski vlasnik firme sa 72%. Vršački vinogradi, opet sada početkom novembra, traže odlaganje stečaja kako bi opet pripremili plantaže za nastupajuću zimu, jer poljoprivredni radovi ne smeju da trpe zbog trenutne situacije. Privredni sud u Pančevu je 13. novembra imao zakazano ročište, upravo na temu rešavanja problema Vršačkih vinograda i trebalo je da odluče da li će Vršački vinogradi po drugi put, da li će im produžiti predstečajni postupak koji bi im garantovao zaštitu računa od prinudne naplate poverilaca ili će ih poslati u stečaj. U „Novostima“ je direktor Nebojša Mišić, direktor vinograda rekao da bi za firmu najbolje bilo da se predstečajni postupak opet produži na još mesec dana, kako bi u tom periodu mogli da obezbede novac za pripremu vinograda za zimu. Što praktično znači da nekih dvestotinak zaposlenih brinu zapravo o ovako značajnom privrednom subjektu. Drugim rečima, nastavlja se agonija ovog preduzeća i produžava se njegov život na po mesec dana, jer država ne smatra da je od strateškog značaja. Zato postavljam pitanje ministru privrede u ime građana Vršca i građana cele Vojvodine -zašto ovo preduzeće nije na listi preduzeća od strateškog značaja, kao što su 17 drugih preduzeća? I kakva je sudbina ovog preduzeća? Samo da podsetim, po predlogu Ministarstva privrede na spisku 17 preduzeća čija privatizacija je odložena su Fabrike maziva Kruševac, Fabrika automobila Priboj, HIP Petrohemija, PKP korporacija, Resavica, „Jumko“, „Trajal korporacija“, „Galenika“, Politika a.d, „Ikar bus“, RTB Bor, Holding kablova Jagodina, Holding preduzeća „Prva Petoletka“ iz Trstenika i četiri njegova zavisna preduzeća, zatim „PTT – servoupravljači“, PTT tehnika i PTT zaptivke. U čemu se ogleda strateški značaj ovih preduzeća, sem što zapošljavaju oko 22 hiljade radnika, a mnogi od njih daleko su veći dužnici od Vršačkih vinograda iako su u obrazloženju za njihovo stavljanje na ovu listu rečeno da postoje realne šanse da se oni revitalizuju u tom periodu od godinu dana. Upada u oči, da nijedno poljoprivredno preduzeće sa teritorije Vojvodine nije na ovoj listi strateški značajnih preduzeća, kao da poljoprivreda nije strateški značajan sektor koji treba čuvati i spašavati za buduće naraštaje. Zakon o poljoprivrednom zemljištu pokazaće koje su prave namere Vlade kada je poljoprivreda u pitanju. Dakle, ponavljam postavljam pitanje ministru privrede da nam odgovori koja je sudbina Vršačkih vinograda. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Dragan Šutanovac.
Zahvaljujem gospođo predsednice. Postavljam pitanje predsedniku Vlade Republike Srbije, odnosno sva pitanja koja budem postavio se odnose na rad predsednika Vlade pošto je on zaslužan i odgovoran za rad ove Vlade. Prvo pitanje, juče smo izglasali zakon po kome se svim zaposlenima u sistemu obrazovanja dodeljuje jednokratna pomoć u vrednosti od sedam hiljada dinara, čuli smo da je to red veličina oko jedne milijarde dinara. Takođe, smo imali priliku da čujemo da je Aerodrom „Nikola Tesla“ oprostio je „Er Srbiji“ dug u visini od dve milijarde evra, pardon dve milijarde dinara, to je duplo više nego sva suma koja je usmerena ka pomoći ljudima koji rade u prosveti, odnosno da je aerodrom kojim slučajem tu dobit uplatio u budžet Republike Srbije imali bi novca da istovetnu pomoć damo svim pripadnicima MUP, Ministarstva odbrane ili svim zdravstvenim radnicima u Srbiji. Zanima nas ko je odobrio da Aerodrom „Nikola Tesla“ da tu vrstu subvencije „Er Srbiji“ za koju čujemo da posluje pozitivno i zašto taj novac nije usmeren kao pomoć onima kojima je najneophodniji, a to nisu isključivo i jedino, samo ljudi koji rade u obrazovanju. Drugo pitanje tiče se jednog velikog posla zbog koga je u javnosti bilo puno pitanja, za koga se govorilo da je koruptivan, a to je ispumpavanje Tamnave nakon poplava prošlogodišnjih. Znamo svi da je Tamnava bila poplavljena. Tenderom koji je raspisala Vlada Republike Srbije, odnosno zavisno preduzeće, 50% tendera je nosilo rok izvršenja. Rok je bio jako kratak zbog toga se nijedna kompanija svetska koja je vršila ispumpavanje vode iz Londona kada je bio poplavaljen ili iz Praga ili iz Holandije nije javila, jer je rečeno da u tom roku ne može da se taj posao završi. Dobila je jedna sumnjiva kompanija konzorcijum, taj posao, a nakon toga je Vlada dva puta odobrila pomeranje roka za ispumpavanje Tamnave čime je praktično stavila u povlašćen položaj one koji su dobili taj posao. Postavlja se pitanje ko je odobrio pomeranje roka. Znači, želimo da znamo ko je i na osnovu čega odobrio pomeranje roka, odnosno aneksiranje tog ugovora i kolika je ukupna cena koštanja ispumpavanja Tamnave? Takođe, da li je kompanija koja je radila ispumpavanje plaćala električnu energiju prema EPS-u ili je ta električna energija praktično bila subvencija, što takođe nije bilo u samoj tenderskoj dokumentaciji. Nedavno je premijer Vučić, kome postavljam takođe pitanje, u jednom nadahnutom govoru prilikom afera tajnog slušanja premijera Vojvodine i predsednika DS, gospodina Bojana Pajtića govorio protiv vetroparkova i rekao je da je neko imao nameru da se bogati na vetroparkovima, da je ta električna energija skupa za građane Srbije. Tada je dobijao aplauze svojih predstavnika kako u parlamentu, tako i u Vladi, a imali smo priliku da čujemo da ministar energetike gospodin Antić najavljuje tri uredbe i prve vetroparkove, odnosno prve vetrenjače već za mart mesec. Imajući u vidu da je premijer Vučić eksplicitno rekao da je neko planirao da uzme pare i da ih, kako on to voli da kaže, trpa u svoje džepove, postavlja se pitanje – ko sada iz vladajuće koalicije planira da trpa pare državne ili pare građana države u svoje džepove time što gradi vetropark na istim onim osnovama na kojima je bilo planirano i ranije, a za koje je premijer rekao da su koruptivni? Takođe, želim da postavim još jedno pitanje, premijeru pre svega, zbog čega ako je istina, a tvrdimo da jeste, RTV Bor ne plaća električnu energiju, a EPS plaća čak akcizu na isporučenu električnu energiju RTB Boru. Time se takođe oštećuje budžet. Time se takođe oštećuju svim zaposleni u javnom sektoru. Time se takođe oštećuju, molim vas za samo malo pažnje, oštećuju ljudi koji su zaposleni kako u zdravstvu, policiji, vojsci itd. Ovo su četiri pitanja na koja želimo da dobijemo odgovor od strane premijera. Zahvaljujem.
Hvala vam. Reč ima narodni poslanik Žarko Mićin.
Zahvaljujem se. Poštovana predsednice Narodne skupštine, gospođo ministarka, predstavnici Ministarstva, dame i gospodo narodni poslanici, postavio bi pitanje Ministarstvu rada, zapošljavanja i socijalne politike i Ministarstvu finansije jer mi do danas nismo dobili odgovor na pitanje koje muči sve građane Srbije, a posebno građane Vojvodine, a to je – koliko je ljudi zaposleno za vreme vlade Bojana Pajtića? Naravno, odgovor na ovo pitanje do sada nismo dobili, jer odgovor na njega skrivavlada Bojana Pajtića kako se ne bi videle razmere njihove bahatosti u trošenju sredstava građana Srbije i građana Vojvodine. Međutim, sada ću vam pokazati podatke iz budžeta AP Vojvodine koji upravo pokazuju da je bahatog zapošljavanja zaista i bilo. Naime, pred sobom držim odluku o izmenama i dopunama Odluke budžeta AP Vojvodine za 2006. godinu iz kojih se vidi u delu koji se odnosi na plate i dodatke zaposlenih iznos od milijardu i 658 miliona dinara. Posle četiri godine, dakle, 2010. godine, isti taj iznos je dve milijarde i 270 miliona dinara. Dakle, to su plate, dodaci i naknade zaposlenih, isto ono što sam malopre pročitao, to je iznos koji za 612 miliona dinara je veći u odnosu na 2006. godinu. Međutim, tu se ovo ne zaustavlja i već u 2012. godini taj iznos je otišao na dve milijarde i 479 miliona dinara, što je čak 821 milion dinara više u odnosu na 2006. godinu. To je jedno bahato, slobodno mogu da kažem ponašanje i trošenje para građana Srbije i građana Vojvodine. Ono što je interesantno jeste da je u 2014. godini ovaj iznos smanjen i u 2014. godini ovaj iznos je dve milijarde i 359 miliona, dok je u 2015. godini ovaj iznos dve milijarde i 83 miliona. Sada bi neko mogao eto da pomisli da je vlada Bojana Pajtića shvatila da to nije u redu da se tako troše pare građana Srbije i građana Vojvodine i da su eto shvatili da moraju da prestanu sa tim bahatim zapošljavanjem, međutim to nije razlog zašto su prestali sa zapošljavanjem. Pravi razlog je zato što je Vlada Republike Srbije 7. decembra 2013. godine donela Uredbu kojom se zabranjuje zapošljavanje i na taj način zaustavila ovo bahato zapošljavanje. Međutim, moram da vam skrenem pažnju da je nažalost Vlada Bojana Pajtića ipak našla jedan inovativan način kako da prevari građane i zaobiđe ovu uredbu i to tako što sprovodi fiktivne javne nabavke za na primer usluge fotografisanja i snimanja. Naravno, ja volim da imam papire, evo tu su papiri, tu su dva ugovora o javnoj nabavci. Jedan za fotografisanje i snimanje zaključen sa fizičkim licem kojem se ovom fizičkom licu isplaćuje mesečna naknada od 25.000 dinara i drugi ugovor koji se odnosi na usluge obavljanja materijalno-finansijskih i studijsko-analitičkih poslova, kao da nemaju dovoljno zaposlenih za takve poslove, gde se takođe jednom fizičkom licu isplaćuje iznos od 20.000 dinara mesečno. Dakle, ako ovo nije dokaz da i dalje nastavljaju sa bahatim ponašanjem i kršenjem zakona, zaista ne znam šta je. Naravno moram da postavim pitanje baš u vezi vrednoće i rada vezano za radne odnose – da li je premijer Vlade Vojvodine danas na svom radnom mestu i zašto nije na svom radnom mestu? Moje pitanje je – koliko je ukupno lica zaposleno na određeno i neodređeno vreme u organima i povezanim licima AP Vojvodine, a čije se zarade finansiraju iz budžeta AP Vojvodine?Hvala.
Hvala. Neđo Jovanović, izvolite.
Zahvaljujem se predsednice. Uvažene kolege poslanici, moje poslaničko pitanje se postavlja direktoru Javnog preduzeća „Putevi Srbije“, a verovatno preko njegovog kabineta i Ministarstva saobraćaja, infrastrukture i građevinarstva i vezuje se za investicije koje se odnose na grad Užice. Naime, Užice je grad koji već dugo godina zaobilaze investitori. Užice je grad koji je doživeo sudbinu da i neke velike investicije budu započete, a nezavršene. Užice je grad koji je imao sudbinu da jedna od izuzetno vrednih investicija, čak 15 miliona evra ne bude realizovano u Užicu. Sticajem okolnosti, radilo se o postrojenju za prečišćavanje otpadnih voda i uz podršku i pomoć Vlade Republike Srbije, nadam se da će se ipak ta investicija vratiti gradu. Međutim, ono što građane Užica trenutno najviše interesuje jeste činjenica kako doći do investicija koje su započete i to kroz administrativne procedure i stale su nakon 2012. godine. O čemu se radi? Radi se o dve investicije koje su od vitalnog značaja, kako za saobraćaj i to saobraćaj koji ima frekvenciju ka Jadranskom moru, dakle, od Beograda ka Jadranskom moru, a druga investicija je vezana za lokalnu samoupravu koja podrazumeva saobraćajnu frekvenciju preko Užica ka Bajinoj Bašti i Republici Srpskoj. Prva investicija se odnosi na izgradnju nadvožnjaka u mestu Zlakusa nadomak Užica, čijom bi se izgradnjom ostvarili oni uslovi saobraćaja koji su neophodno potrebni, a pre svega bezbednost učesnika u saobraćaju. Imajući u vidu da se radi o raskrsnici koja je veoma opasna po sve učesnike u saobraćaju, a naročito izaziva opasnost skretanjem ka mestu Zlakusa koje je nebezbedno, kako sa stanovišta građevinskih standarda, tako i sa stanovišta saobraćajnih standarda. Druga investicija se vezuje za izgradnju okretnice nedaleko od benzinske pumpe u samom gradu Užicu, prema Bajinoj Bašti i ove dve investicije su 2012. godine u planskim aktima Javnog preduzeća „Putevi Srbije“, bile predviđene sa opredeljenim novčanim sredstvima za započinjanje realizacije istih investicija. Postavljam konkretno pitanje – da li će u budućim planskim aktima ove dve investicije zavredeti pažnju, pre svega Javnog preduzeća „Putevi Srbije“ i ista novčana sredstva koja su bila opredeljena dok je na čelu istog Ministarstva bio prethodni ministar, biti sada u istom novčanom iznosu definisana za započinjanje realizacije ove dve investicije. Ukoliko se ka tome opredeli i Ministarstvo i Javno preduzeće „Putevi Srbije“, nesumnjivo je da ne samo da dobija grad Užice i Zlatiborski okrug, dobija cela Republika Srbija, imajući u vidu saobraćajnu relaciju, imajući u vidu sve ono što se vezuje za transport robe i putnika na ove dve jako, jako frekventne saobraćajne relacije. Očekujem i od Javnog preduzeća „Putevi Srbije“ i od Ministarstva podršku gradu Užicu koji odavno čeka da država ono što je započela i realizuje i nadam se da će ovaj put to sigurno i biti. Zahvaljujem se.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Miroslav Markićević.
Poštovana predsednice, poštovane kolege narodni poslanici, poštovani građani Srbije koji gledate ovaj prenos, ja tražim obaveštenje, odnosno imam pitanje za rukovodstvo Javnog servisa „Radio televizije Srbije“. Dakle, pitanje je upućeno direktoru i upravnom odboru. Pošto mislim da je dovoljno vremena prošlo od kada je novi direktor stupio na dužnost, mislio sam da će on to sam da uradi, a pošto nije i pošto Javni servis kaže da je on vlasništvo svih građana Srbije, ja kao jedan od građana Srbije i kao narodni predstavnik koji zastupa građane Srbije, pitam – koliko ima zaposlenih na Javnom servisu, dakle na „Radio-televiziji Srbije“? Bilo bi malo besmisleno da mi kao vlasnici ne znamo koliko ima zaposlenih u svojoj firmi, tako da kažem. Kolike su plate na „Radio-televiziji Srbije“, ono narodski što se kaže od portira pa do direktora? I svedoci smo da se ovih dana jedan spot emituje na „Radio-televiziji Srbije“, nepotpisan, u kome se implicira i promovišu se političke vrednosti da građani Srbije treba da biraju svoje predstavnike, a ne partijske predstavnike, misleći na nas poštovane kolege, na nas narodne poslanike koji ovde sedimo. Da se odmah razumemo, vrednosti koje se promovišu u tom spotu zastupa Nova Srbija i ja lično i rukovodstvo Nove Srbije. Taj svoj stav smo iskazali na komisiji ili radnoj grupi koja je formirana u ovoj Skupštini, a nije se sastala odavno, ne znam zašto, za izmene i dopune, odnosno za reformu političkog sistema. Nova Srbija se zalagala da se odbornici i narodni poslanici biraju većinski, odnosno da građani znaju po imenu i prezimenu koga glasaju u mesnoj zajednici, u gradu ili u selu, ili u okrugu. Utoliko nam je važnije i zanimljivije da znamo ko emituje spot na Javnom servisu, koji je vlasnik svih građana Srbije, koji je nepotpisan. Dakle, ništa nemamo protiv poruka iz tog spota, jer to su i stavovi politički Nove Srbije, samo bi voleli da znamo ko zastupa te stavove, da li je taj spot plaćen i kako to već ide i da li se on tretira kao što se neke stranke optužuju da vrše političku propagandu i reklamu van predizborne kampanje. Dakle, ova pitanja koja su prosto jednostavna, koja mogu da se odgovore, da dobijemo odgovore u roku od 48 sati. Zamolio bih direktora i Upravni odbor da vlasnicima firme u kojoj oni rade, građanima Srbije u najbržem mogućem roku odgovore na ova pitanja. Od brzine ovih odgovora zavisiće i moja reakcija i naše poslaničke grupe u narednom periodu u radu ove Skupštine. Hvala lepo.
Zahvaljujem. Kako nema više niko od predstavnika, odnosno predsednika koji traže reč po ovom osnovu, prelazimo na zajednički načelni jedinstveni pretres o tačkama 1. do 7. dnevnog reda. Molim poslaničke grupe ukoliko to već nisu učinile da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 157. stav 2. i članu 170. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram zajednički načelni i jedinstveni pretres o Predlogu zakona o ozakonjenju objekata, Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o državnom premeru i katastru, Predlogu zakona o prijavljivanju i evidentiranju zakupaca na neodređeno vreme u stanovima u svojini građana, zadužbina i fondacije, Predlogu zakona o trgovačkom brodarstvu, Predlogu zakona o radnom vremenu posede vozila u drumskom prevozu i tahografima, Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Saveta ministara Bosne i Hercegovine o izgradnji međudržavnog mosta preko reke Drine sa pratećim objektima na lokaciji Ljubovija – Bratunac i Predlogu zakona o potvrđivanju Protokola o izmenama i dopunama Sporazuma o vazdušnom saobraćaju između Savezne Vlade Savezne Republike Jugoslavije i Švajcarskog federalnog saveta. Izvolite, poslaniče.
Hvala. Poštovana predsednice, ne znam zašto nemam podsetnik koji inače svakog dana ovde šefovi poslaničkih grupa imaju. Želeo bih da u skladu sa članom 97. predložim da o ovom jedinstvenom zajedničkom pretresu sedam tačaka, kako ste vi to predložili ponovo i spojili nespojivo, samo pet zakona koji izgledaju ovako, sa preko 1.000 članova, produžimo vreme rasprave na 10 sati ukupno, kako kaže prvi stav člana 97. Hvala.
Sve manje će biti štampanih stvari, odmah da vas obavestim, zato što i jedan od poslanika iz vaše poslaničke grupe sugeriše da radi zaštite životne sredine smanjimo, jer podsetnici ionako služe samo da bi podsetili nekog na proceduru koju ima u Poslovniku, a Poslovnikom nema odredbe ili ja ne mogu da je pronađem, naći ćete vi, vi ste dosta savesni, savesniji od mene mnogo, gde piše da delimo štampane materijale po grupama. Velika je ušteda i novčana, da ne štampamo toliko papira, pa ćemo sve više smanjivati. Što se tiče vašeg predloga, stavljam na glasanje duplo vreme. Izvolite. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 14, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 117 od ukupno prisutno 131 narodnog poslanika. Konstatujem da vaš predlog nije usvojen. Da li predstavnik predlagača prof. dr Zorana Mihajlović, potpredsednik Vlade i ministar građevinarstva, saobraćaja i infrastrukture želi reč? Izvolite.
Poštovana predsednice Narodne skupštine, poštovani potpredsednici, drage poslanice i poslanici, ispred vas je danas pet zakona: Zakon o zakonjenju objekata, izmene i dopune Zakona o državnom premeru i katastru, Zakon o radnom vremenu posede vozila u drumskom prevozu i tahografima, Zakon o trgovačkom brodarstvu, Zakon o prijavljivanju i evidentiranju zakupaca na neodređeno vreme u stanovima u svojini građana, zadužbina i fondacija i dva sporazuma. Nadam se da će današnja rasprava da bude konstruktivna, da ćemo kao i uvek jedni drugima da pomognemo da zakoni i nacrti zakona budu još bolji. Ja ću krenuti pre svega sa Zakonom o ozakonjenju objekata. Do današnjeg dana i danas važeći, imali smo pet zakona o tzv. legalizaciji objekata. Nažalost, nije od tih zakona nije doneo rezultat, a to je da se smanji broj nelegalno izgrađenih objekata, nego svaki od zakona za posledicu i za rezultat imao je sve veći broj nelegalno izgrađenih objekata i danas ih u Srbiji ima najmanje 1,5 miliona. U želji da završimo i da rešimo ovo pitanje, da rešimo ovaj problem koji je veliki, pre svega problem za same građane Srbije, ali i za državu Srbiju, Vlada Srbije je na svojoj sednici usvojila Nacrt ovog zakona o ozakonjenju, koji treba da nam pomogne da u narednom najkraćem vremenskom periodu ozakonimo sve što se ozakoniti po zakonu može, odnosno po postojećem zakonu ozakoniti. Zašto to radimo? Zato što je svaka treća zgrada danas u Srbiji nelegalno izgrađena, zato što u tom smislu ne postoji jasan upis u katastar, zato što nema tržišta nekretnina i zato što hoćemo da građani konačno imaju papir sa onim što su izgradili ili u čemu žive. Od milion i po nelegalno objekata, preko 85% su porodične kuće i stanovi. To znači da to nisu komercijalni objekti, nego su to kuće i stanovi koji su građeni u prethodnih 18 godina. Po jednom od zakona iz 2003. godine nelegalna gradnja je krivično delo. U odlučivanju da li ćemo da krenemo na jedan rez koji se zove podizanje krivičnih prijava protiv milion i po građana Srbije ili da nađemo način kako da rešimo ovo pitanje, mi smo se opredelili upravo za ovaj zakon. U toku rasprave ćemo verovatno govoriti šta su sve bili razlozi zašto su ljudi gradili nelegalno. Ja ću danas reći šta je cilj ovog zakona. U javnom interesu mi želimo da zaista ozakonimo ono što se zakonom može ozakoniti. To znači, između ostalog, da smanjimo i cenu ozakonjenja, jer to jeste bio jedan od ozbiljnih problema, ali isto tako i da smanjimo administraciju i birokratiju koja jeste postojala u trenutku kada ste želeli da krenete po važećim ali i po prethodnim zakonima u proces legalizacije. Pet zakona nam je donelo za rezultat milion i po nelegalno izgrađenih objekata, a ovaj zakon pretpostavlja sledeće: da onog trenutka kada zakon bude usvojen, za vašu informaciju, mi smo se potrudili da ovaj zakon nema podzakonska akta, da ovaj zakon stupa na snagu osam dana nakon usvajanja i da istog trenutka možemo da krenemo da sprovodimo, odnosno da realizujemo i implementramo ovaj zakon u praksi, odnosno da istog trenutka lokalne samouprave, gradovi, država, krenu u ozakonjenje. Taksa je najniža moguća. Država neće ovim zakonom zaraditi. Država, odnosno pre svega budžeti lokalnih samouprava u odnosu na ovaj zakon i budžet Republike Srbije ostvariće prihod od 10 milijardi dinara koji će 60% biti dat lokalnim samoupravama da ulože u proces infrastrukture. Ali, država će ovim pitanjem rešiti konačno, pre svega, svojinsku evidenciju na teritoriji Srbije i omogućiti građanima, što jeste najvažniji cilj ovog zakona, da imaju svoje vlasničke papire. Dakle, taksa se drastično smanjujem. Do 100 m2 taksa će iznositi 5.000 dinara i ona je ista da li ste gradili u Beogradu ili nekom drugom manjem ili većem gradu, do 200 m2 15.000 dinara, do 300 m2 20.000 dinara, preko 300 m2 50.000 dinara. Kada govorimo o komercijalnim objektima, kojih naravno ima, ali ne u većinskom broju, do 500 m2 250.000 dinara, do 1.000 m2 pola miliona, do 1.500 m2 milion, a preko 1.500 m2 tri miliona dinara. Pored toga, svi oni koji su predali svoje zahteve za legalizaciju, a njih ima 750.000 hiljada, oni će onog momenta kada zakon praktično bude bio usvojen moći da krenu u proces ozakonjenja tako što će platiti samo taksu, budući da su već dali i predali dokumentaciju. Drugi deo građana i pravnih lica koji nije predao nijedan dokument, a njih je takođe preko 750.000 dinara, po nekim našim prvim procenama, oni će pored takse koju će platiti, morati da dostave jedan izveštaj o zatečenom stanju objekta, koji radi projektni biro, odnosno inženjeri sa licencama. Taj izveštaj je sastavni deo ovog zakona i trudili smo se da taj izveštaj sadrži najosnovnije i najvažnije podatke, koji su neophodni da bismo mogli da završimo proces ozakonjenja. Pored snimka izvedenog stanja, tu se nalazi izjava vlasnika nezakonito izgrađenog objekta, jer to jesu nezakonito izgrađeni objekti, da prihvata eventualni rizik korišćenja objekta, s obzirom na tu minimalnu tehničku dokumentaciju koju mi od njega tražimo. Takođe, nakon usvajanja ovog zakona, uradiće se satelitski snimak cele teritorije Srbije i to će biti korektivni faktor za građevinsku inspekciju koja kreće i koja izlazi na teren. Sve što se bude izgradilo nakon usvajanja ovog zakona, a urađeno je bez građevinske dozvole, neće moći da bude ozakonjeno i biće rušeno. Takođe, želim da vam naglasim tačno šta je to predmet ozakonjenja ovog zakona, pre svega, objekti izgrađeni bez građevinske dozvole, sa ili bez objekata koji su u funkciji glavnog objekta, odnosno radovi po članu 145. zakona, zatim, objekti koji su u stepenu završenosti propisani ovim zakonom, objekti za koje je podnet zahtev za legalizaciju, objekti koji su na popisu građevinske inspekcijske, objekti za koje nije okončan postupak upisa prava svojine po Zakonu o posebnim uslovima za upis prava svojine, objekti na kojima je upisano pravo svojine u skladu sa Zakonom o posebnim uslovima za upis prava svojine, objekti koji se mogu uskladiti sa važećim planskim dokumentom u pogledu namene i spratnosti, objekti za koje vlasnik dostavi dokaz o odgovarajućem pravu, izveštaj o zatečenom stanju sa elaboratom geodetskih radova, plati taksu, to je ovaj izveštaj koji sam spomenula. Šta nije predmet ozakonjenja ovog Zakona? Pre svega, objekti koji su izgrađeni na selu do 1968. godine, objekti sa privremenom građevinskom dozvolom, objekti koji se koriste bez upotrebne dozvole, objekti izgrađeni na nepovoljnom tlu, močvarnom tlu itd. od materijala koji ne obezbeđuju trajnost, na površinama javne namene, u zaštićenom prirodnom ili kulturnom dobru. Objekti izgrađeni posle satelitskog snimka nikako nisu predmet, dakle ovog ozakonjenja, objekti za koje i u postupku legalizacije doneto pravosnažno rešenje kojim se zahtev odbija, dakle ako je bilo po nekom od prethodnih zakona. Mi smo, naravno, vezano za ovaj zakon vrlo otvoreni i spremni da, u koliko možemo, ga još poboljšamo, da to zajednički uradimo u toku današnje rasprave, kao i kroz amandmane. Podsećam još jedanput, cilj ovog zakona jeste da konačno rešimo pitanje koje nije rešeno prethodnih 18 godina. Drugi zakon koji je ispred vas jeste Nacrt zakona o izmenama i dopunama Zakona o državnom premeru i katastru. Ovaj zakon je poslednji put menjan 2009. godine. Mnogo toga se promenilo od 2009. godine do danas i ovaj zakon treba da nam omogući da, zaista poboljšamo uslove poslovanja, odnosno da krenemo u proces reformisanja i reorganizacije samog Republičkog geodetskog zavoda, odnosno Katastra. Ne možemo da govorimo o reformama u građevinarstvu ukoliko nemamo uređen katastar i jedna od osnova da bismo zaista uredili katastar, jesu izmene i dopune ovog zakona. Ono što je novina, u ovim izmenama i dopunama jeste svakako vreme, što je važno za građane Srbije, koje je potrebno da bi došlo do upisa u katastar. To je u današnje vreme najmanje 60 dana. Svetska banka beleži čak i 90 dana, po ovom zakonu biće sedam dana. Dodatno, ovaj zakon treba da se, naravno, uskladi, odnosno ovim izmenama i dopunama zakona vršimo usklađivanje i sa postojećim Zakonom o planiranju i izgradnji. Nama je u interesu da od 1. januara ove godine, kao što znate, krenemo na elektronsku građevinsku dozvolu, a da bismo to mogli da uradimo jedan od uslova jesu i izmene ovog zakona. Nadalje potpuno pojednostavljujemo postupak. Katastar je bitna karika u lancu boljih uslova poslovanja i elektronske građevinske dozvole i svega što budemo radili u narednom periodu i, naravno, da ne govorim, svaki ovaj zakon se usklađuje sa propisima i direktivama EU. Treći zakon koji je ispred vas jeste Zakon o radnim vremenima posade vozila u drumskom prevozu i tahografima. Ovo je nov zakon. Ovaj zakon uvodi radno vreme, pauze i odmore posade vozila, vreme upravljanje vozilima, sve uslove koji se tiču tahografskih listića i tahografskih kartica i kao vozila u koja moraju da budu ugrađeni tahografi. Takođe, ono što je novina za ovaj zakon jeste što propisuje jednaka pravila za posadu vozila koji obavljaju međunarodni prevoz, kao i posadu za vozila koji obavljaju prevoz na teritoriji Republike Srbije. Takođe, ovim zakonom smo štitili, odnosno štitimo prava članova posade u smislu njihovog radnog vremena, pauza, odmora, dnevnog i nedeljnog, pre svega, odmora. Naredni zakon koji je ispred vas jeste zakon o trgovačkom brodarstvu. Podsetiću vas da je poslednji put ovakav zakon, ne baš ovakav, napravljen 1977. godine. Dakle, posle 40 godina smo pred vama sa ovim zakonom. U isto vreme, želim kao uvod da kažem da smo u toku prošle godine vrlo važna sistemska dokumenta doneli, a vezani su za vodni saobraćaj, Strategiju vodnog saobraćaja od 2015. do 2025. godine zajedno sa Akcionim planom. Izmenjena su dva sistemska zakona i ovaj zakon je vrlo značajan zato što ovaj zakon, između ostalog, uvodi licenciranje vozara. Uspostaviće se, takođe, baza i javni registar licenciranih vozara. Po prvi put, nakon 40 godina, definišu se i uvode se uslovi za pristup tržištu obavljanja delatnosti u vodnom transportu. Ispred vas je još jedan zakon, a to je Zakon o prijavljivanju, evidentiranju zakupaca u stanovima svojini građana i zadužbina i fondacija. Poslednja evidencija o ovakvim stanovima postoji iz 1995. godine. Cilj ovog zakona jeste da prikupimo relevantne podatke i dokumenta na osnovu kojih bismo mogli da rešimo pitanje svih onih koji se nalaze u stanovima zadužbina i fondacija. Podaci koji postoje iz 1995. godine nisu dovoljni, jer nije dovoljno samo utvrditi broj lica koji ostvaruju pravo, nego pre svega utvrditi veličinu postojećih stanova. Možemo govoriti kada budemo bili u načelnoj raspravi, u pojedinostima, vezano za ovaj zakon. Mi imamo podatke, ali oni su iz 1995. godine o tome koji je to broj stanova u vlasništvu građana, koji je broj stanova u vlasništvu zadužbina i ovaj zakon zaista treba da nam pomogne da bude baza kako bismo rešavali ova pitanja. Zemlje oko nas su to rešavale na različite načine, ali sve su krenule kao mi što sada krećemo, a to znači u prikupljanje podataka, evidenciju i određenu bazu podataka. Ovo su zakoni koji su ispred vas, a ispred vas su i dva sporazuma. Jedan od njih je i Sporazum sa BiH vezano za jedan vrlo važan projekat mosta Bratunac – Ljubovija i, naravno, pravljenje zajedničkog graničnog prelaza. Ministarstvo građevinarstva je pripremilo plansku dokumentaciju, kroz javni poziv imenovan je izvođač radova, počela se gradnja mosta. Mi smo ovaj sporazum dogovorili januara meseca ove godine i iskreno se nadam da ćete za ovakav sporazum, kao i za ove zakone, glasati. Još jedanput, pozivam vas da, vezano za svaki od ovih zakona, date sva vaša mišljenja i predloge kako bi ovi zakoni bili još bolji. Iskreno se nadam, takođe, da ćete za ove zakone glasati. Hvala.
Da li izvestioci nadležnih Odbora žele reč. Reč ima narodni poslanik dr Vladimir Orlić.
Hvala, gospođo predsednice. Dame i gospodo narodni poslanici, izveštavam o stavu Odbora za prostorno planiranje, saobraćaj, infrastrukturu i telekomunikacije. Na sednici koju je održao juče razmatrao je u načelu predloge zakonskih rešenja koja se nalaze na dnevnom redu, odnosno u raspravi na plenumu danas. Dakle, kako one potpuno nove zakone, tako izmene i dopune, uključujući i dva sporazuma međudržavnog karaktera, kako sa Savetom ministara BiH, tako i onaj sa švajcarskim Federalnim savetom. Predstavnici predlagača bili su prisutni i više nego kvalitetno, detaljno obrazložili sva predložena rešenja. Svakako najviše pažnje i samim tim najsadržajniju diskusiju članova Odbora adresirali smo ka Zakonu o ozakonjenju objekata, a zbog njegove važnosti i njegovog sadržaja. U tom smislu, zajedno su i predstavnici predlagača, ali i prisutni predstavnici Odbora, iskazali jedno zajedničko uverenje i očekivanje da će ovo rešenje predstavljati svojevrsno finalno rešenje, neki dobar konačni odgovor na izazov koji je još uvek aktuelan u ovom trenutku, izazov ozakonjenja objekata. Dalje, da ovo pitanje ima status javnog interesa za našu Republiku i ova važnost je nedvosmisleno istaknuta u samom tekstu zakona. Takođe, da je struka konsultovana, da su njena mišljenja, njeni stavovi više nego uvaženi i da je postignuta saglasnost od strane struke za rešenja koja su predložena u ovom zakonu koji se pred nama nalazi. Šta su istakli predstavnici predlagača? Da su predloženim rešenjem definisani minimalni uslovi u tehničkom i geodetskom smislu, kao glavni osnov za ulazak u proces ozakonjenja po kom se donosi samo jedno rešenje. Dakle, bez nekih dodatnih, naknadnih dozvola i spisak razlika u odnosu na ono zakonsko rešenje koje se bavi ovom problematikom koje, još uvek u ovom trenutku, važi nije konačan. Pored toga, nema više naknade za uređivanje građevinskog zemljišta. Dalje, država se odrekla i administrativne takse. Ono što treba istaći jeste da postoji samo taksa za ozakonjenje i da je u onom momentu kada je došlo do predloga kako ona treba da glasi vođeno računa o tome kako da se napravi jasna razlika između dve glavne kategorije objekata, između porodično-stambenih objekata, na jednoj strani i stambeno-poslovnih objekata koji su namenjeni tržištu, na drugoj strani. Ono o čemu se posebno raspravljalo jeste uključilo i pitanje iznosa koji su dovoljno dobri da budu prihvatljivi, a ja bih dodao jednu ličnu napomenu – više nego prihvatljivi za naše građane i koji glase: 5.000 dinara za porodične-stambene objekte, najmanje tretirane površine čija je površina do 100 metara kvadratnih, pa onda nakon još dve kategorije za one najveće preko 300 metara kvadratnih 50.000 dinara. Svakako predviđene vrednosti takse za stambene, poslovno-stambene objekte koji su namenjeni tržištu logično su veće. Ova pitanja su definisana članom 33. Zakona o kome je reč i na istom mestu, ali ne manje važno, predviđeno je da se ni ove najniže takse od 5.000 dinara ne odnose na lica koja su korisnici socijalne pomoći, osobe sa invaliditetom ili samohrani roditelji. Nakon diskusije pristupilo se izjašnjavanju putem glasanja, pa obaveštavam Narodnu skupštinu da su članovi nadležnog odbora sva navedena rešenja snažno podržali. Hvala lepo.
Reč ima narodni poslanik Dragan Jovanović.
Uvaženi predsedavajući, gospođo ministre sa saradnicima iz ministarstva, dame i gospodo narodni poslanici, ministarka je u dosta kratkom uvodnom izlaganju već rekla kakve je sve napore ministarstvo uložilo da se ovaj Predlog zakona, a pre svega govorim o Zakonu o ozakonjenju objekata nađe pred narodnim poslanicima i ovo je sve vredno svakakve hvale. Nisam neko od poslanika ko hvali napor nekog ministarstva, ali ovaj zakon od 49 članova koji je dosta egzaktno jasan moram da priznam da ohrabruje. Ja sam neko od narodnih poslanika ko pre svega hoće, da tako kažem da ispratim nešto u pozitivnoj kritici pa treba najpre pomenuti šta je ono što je dobro u zakonu, onda da kažemo i nešto što bi pre svega putem amandmana ili određenim sugestijama moglo da se popravi. Ono što je vredno hvale jeste da je ovaj zakon, to ste i sami pomenuli, šesti zakon po redu. U međuvremenu za šest zakona imamo milion i po tzv. nelegalnih objekata i tome jednom mora da se stane na put. Ono što moram da istaknem na samom početku mog izlaganja, kada pominjemo istorijat jeste da mi narodni poslanici koji predstavljamo ovde građane Republike Srbije bar pokušavamo kada govorimo o zakonima i kada glasamo o zakonima da kažemo da ti zakoni moraju biti i pravedni i pravični. Juče kada smo govorili na odboru i kada smo glasali, ja sam jedan od narodnih poslanika koji je snažno podržao ovaj Zakon o ozakonjenju objekata i u tom delu sam istakao moju malu primedbu koju moram da podelim i sa narodnim poslanicima i sa vama uvažena ministarko, a to je da ste pomenuli u uvodnom izlaganju porodične objekte do 100 kvadrata. Slažem se da to mora, ali možda je to moglo da bude besplatno i da se ne plaća 5.000 dinara, ali mi je nelogično da se plaća 5.000 dinara za porodične objekte u nekoj zabiti u Srbiji, na 300 ili 500 km od Beograda i ovde u centru Beograda, odnosno na Dedinju. Iskreno moram da kažem da mi je to nelogično. U članu 33. zakona pominjete socijalno ugrožene grupe i to je vredno pohvale, kažete da će oslobođeni plaćanja takse biti osobe sa invaliditetom, samohrani roditelji i korisnici socijalne pomoći. Mi to snažno podržavamo, ali sa druge strane, onda kada kažemo da ćemo nekoga ko živi na Dedinju ili nekoga ko živi ovde u centru Beograda i pravi komercijalni objekat, a to su komercijalni objekti koji su preko 1.500 kvadrata bruto površine i kažete biće tri miliona dinara taksa za te objekte. Moram da kažem ako se prosto pogleda cenovnik ti objekti tržišno vreme preko milion evra i šta je za nekog vlasnika tog objekta, tajkuna ili kako god hoćete, da plati taksu od 25.000 evra da ozakoni objekat koji mu na tržištu može doneti milion evra. To je ta pravičnost gde smatram i gde sam određene amandmane uložio da bi taj paritet trebao i mora da se promeni. Takođe, pomenuli ste u uvodnom izlaganju da će sredstva prikupljena primenom ovog zakona se deliti na 60 nego 70% lokalnoj samoupravi, da će ako je opština na teritoriji AP Vojvodine 15% sredstva ići AP, 15% lokalnoj samoupravi. Mogu da se složim sa tim paritetom, možda je mogao biti i 80 ili 90% da ide u budžete lokalnih samouprava, jer će lokalne samouprave raditi 99% praktičnih stvari u primeni ovog zakona. Zbog građana Republike Srbije koji gledaju ovaj prenos i kojima je ovaj zakon izuzetno bitan, moramo da napomenemo da kada dođu u lokalnu samoupravu za osam ili devet dana, kada ovaj zakon bude u primeni, šta oni treba da urade? Najpre svi građani treba da znaju da u stvari ne moraju da rade ništa. To je interesantna stvar i to svi trebaju da znaju. Znači, oni koji su podneli do, ne znam, kraja prvog meseca 2014. godine zahtev za legalizaciju po starom zakonu i oni koji nisu, neko će iz lokalne samouprave, iz odeljenja za urbanizam da kucne na njihova vrata i da im kaže – gospodo draga, vi morate da uradite to i to. Šta je to što mora da se uradi? Interesantne stvari, moram da vas zamolim. Vi ste u Predlogu zakona dali da građevinski inspektori na osnovu snimaka iz satelita, odnosno snimaka iz vazduha, jednostavno moraju u roku od 12 meseci popisati, odnosno imati evidenciju svih nelegalnih objekata na teritoriji jedne lokalne samouprave. Malo pre smo pomenuli cifru od milion i po objekata na nivou čitave Srbije, moram da vam kažem da podatak koji sam juče izneo na Odboru za infrastrukturu, da trenutno 42 lokalne samouprave u Srbiji nemaju građevinske inspektore, 42 tačno na jučerašnji dan, podaci Stalne konferencije gradova i opština. To je prvi podatak. Drugi podatak, ovo je isto podatak preko Stalne konferencije gradova i opština, u Srbiji imamo negde oko 300 građevinskih inspektora koji su u lokalnim samoupravama. Vi ćete dobiti podatak uvažene kolege poslanici da jedan građevinski inspektor treba da rešava 5.000 nelegalnih objekata ako ih ima milion i po, a verovatno ih ima i više od milion i po ukupno u Srbiji. Sada, pitam bilo koga od vas da li biste vi da ste građevinski inspektor u jednoj lokalnoj samoupravi mogli za godinu dana da popišete 5.000 objekata i da uradite sve ono što ovaj zakon nalaže? To je ogroman posao. Ja sam amandmanom predložio da to bude do 18 meseci i smatram da je to korektno. Za 18 meseci ovaj posao će biti težak da se uradi, ali uz napor i ostalih u upravi, moram da podsetim da mi imamo na žalost još uvek na snazi Uredbu o zabrani zapošljavanja u javnom sektoru i da imamo veliki broj lokalnih samouprava koje muku muče i sa kadrovima i sa ljudstvom, a ovaj zakon treba na brz način primeniti. Kada smo pomenuli rad građevinskih inspektora, ono što takođe treba da se pomene u ovom zakonu su rokovi koje ovaj zakon nalaže, da jedan građanin koji ima kuću koja je nelegalizovana, koja se vidi na satelitskom snimku, a to je vrlo bitno da se kaže građanima Republike Srbije, da će već bukvalno sutra ili prekosutra na sajtu Ministarstva infrastrukture moći da vide te snimke za celu teritoriju Republike Srbije i moći će da se uvere kako to izgleda i da li se njihov objekat nalazi na tim snimcima. Ako se objekat nalazi a oni ga nisu prijavili za legalizaciju i kada ih građevinski inspektor poseti ili neko iz lokalne samouprave za mesec, dva, tri, pet, deset a oni se narodski da kažem prave ludi, ne reaguju, krajnja konsekvenca za te ljude će biti da će, koliko sam shvatio sa jedne strane imati porez na imovinu veći do četiri puta u odnosu redovne poreske stope u toj lokalnoj samoupravi i toj zoni. Sa druge strane ono što je takođe važno, donosiće se rešenja o rušenju objekta, ali ta rešenja će biti pravosnažna tek po okončanju sudskog, odnosno upravnog spora. Ono što je takođe važno i što je novina u odnosu na prethodne zakone jeste da će svi vlasnici nelegalnih objekata koji budu želeli da se priključe na infrastrukturu bilo da je u pitanju struja, voda moći će to da rade dok je objekat u postupku legalizacije. Ono što moram da pitam jeste član koji je predvideo kaznene odredbe, član 41. kaže – sa novčanom kaznom od milion i po do tri miliona dinara kazniće se za privredni prestup javno preduzeće, odnosno javno komunalno preduzeće, privredno društvo ili drugo pravno lice koje po prijemu akta kojim se odbacuje ili odbija zahtev za ozakonjenje na isključeni, ne isključi objekat sa mreže odnosno infrastrukture za koji je privremeno uključen. Ovo vas pitam iz prostog razloga gospođo ministre, jer mislim da ovaj član i ove velike kaznene odredbe, a to je do tri miliona da se kazni javno komunalno preduzeće koje po nalogu upravo opštinske uprave koja sprovodi zakon priključi sada jedan objekat i ako je potrebno vreme. Ovde ste dali vrlo kratke vremenske okvire da se objekat onda isključi, doći ćemo u problem da ćemo trebati kao opštinske uprave da kažnjavamo naša komunalna i javna preduzeća čiji smo mi osnivači i da to budu drakonske kazne. Zbog toga smatram da bi ova kaznena odredba trebala da bude značajno manja. Ukazao sam na još par stvari u ovom zakonu koje bi mogle da budu malo drugačije, a to se pre svega tiče člana 8. Zašto je ovaj član 8. bitan? Taj član 8. bitan je jer pominje spratnost, to je vrlo bitno, znači spratnost objekata na kojima se vrši legalizacija u lokalnim samoupravama. Sada ono što hoću posebno da istaknem to je da ovaj Predlog zakona o ozakonjenju nelegalnih objekata daje mogućnost da jedan objekat koji ima tri sprata, četiri sprata, zavisno od nivoa urbanističkih projekata koju spratnost daju za određenu zonu, dozvoljavaju u izuzetnom slučaju još dve etaže. To smatram da je previše. Mi smo to juče ukazali i još neke kolege na odboru i smatram da je jedna etaža maksimum koji možemo da radimo. Zašto to? Mi imamo po Srbiji stara istorijska jezgra, ja sam kao primer i doneo moju opštinu iz koje dolazim Topolu, koja ima urbanistički projekat još iz Kraljevine Jugoslavije 1933. godine, i gde smo mi kao lokalna samouprava podneli krivične prijave protiv ljudi koji su nadzidali. Imali su dozvole za dva sprata, a onda su dobili dozvolu da rade dva nivoa, i onda su radili tri, četiri ili više nivoa i potpuno skrnave jednu kulturno-istorijsku celinu. Da bi se tome stalo na put, ja smatram da je jedna etaža sasvim dovoljna. Još jedna stvar koju bih vas zamolio, vi ste u uvodnom izlaganju rekli da ovaj zakon ne podrazumeva podzakonska akta, odnosno da kažemo jasno definisanje primene zakona, što je pohvalno, ali smatram da bismo jednu stvar, i to smo takođe juče razgovarali na Odboru za infrastrukturu, trebalo da pomenemo. Pošto smo već izašli u susret i investitorima izašli smo u susreti i ljudima koji imaju nelegalne objekte, mislim da i oni na određeni način treba da izađu u susret lokalnim sredinama u kojima žive, a to je da bi eventualno, ministarstvo moglo jednim podzakonskim aktom da definiše, odnosno ili da da ovlašćenje lokalnim samoupravama da definišu onda na koji način će moći da se to naselje uredi. Ja sam kao predsednik opštine pokušao 2005. godine da donesem odluku na lokalnom skupštini na koji način treba u mojoj sredini u Topoli da izgledaju fasade kuća, objekata, zgrada i nažalost, neko je se žalio Ustavnom sudu. Ustavni sud je tu odluku poništio i rekao nam u obrazloženju da to samo može da propiše tada Ministarstvo građevine. Zato vas molim, možda je ovo sada prilika, da učinimo, ako smo već omogućili ljudima da za vrlo male novce ili male pare mogu da legalizuju svoj objekte, da ipak te objekte urede na jedan adekvatan način, da ih srede, da ne napravimo sada jedno ruglo po gradovima i opštinama u Srbiji, da sada možemo da ostavimo da svako ko god hoće da zida, i na kakav god hoće način. Zato vas molim da prosto ovu moju primedbu uvažite. Ono što hoću još da kažem, pre svega zbog građana Srbije, a tu ideju, odnosno taj predlog i zakon apsolutno podržavam, to je za objekte koji se nalaze na područjima kao što su putni pojasevi, to je interesantna stvar, kao što su zaštićena područja, to je takođe bitno. Imamo po Srbiji veliki broj objekata koji se nalaze, pre svega, u putnom pojasu što državnih, što opštinskih puteva. Znači, da bi se mogao jedan objekat ozakoniti potrebna je saglasnost upravljača tih puteva. Da li će dobiti ili neće, to je sada druga stvar. Ono što je takođe važno, mi imamo u Šumadiji i Oplenac, imamo nažalost jedan broj objekata koji su nelegalno sagrađeni na samom Oplencu i te saglasnosti koje će se dobijati od tih, da kažem, kulturno-istorijskih celina, zadužbina, to je nešto što će se posebno rešavati. Smatram da je tu sam zakon veoma jasan. Uvek će neko moći da kaže i sa primedbe da li je to rađeno za nekog ili nije rađeno, ja ne bih ulazio u to. Prosto, mislim da treba ostaviti mogućnost, osim gde su klizišta, osim gde su posebni linijski infrastrukturni objekti, da ne može objekat ako se nalazi na trasi gasa, ili na trasi koja podrazumeva vodovodnu mrežu, da bude ozakonjen. Sve ostalo treba dati mogućnost. Ono što još hoću sa još par rečenica da se osvrnem, to je na Zakon o katastru. Kada su ovde na dnevnom redu parlamenta bili pre svega zakoni o izmenama i dopunama Zakona o privatizaciji, tada sam ministru privrede, gospodinu Sertiću rekao da Srbija će krenuti napred kada mi budemo ovde u Skupštini rešili pitanje legalizacije i kada budemo rešili pitanje Zakona o zemljišnom premeru i katastru. Katastar nažalost je veliki problem svih lokalnih samouprava i zato mi je drago što sam čuo juče na odboru od direktora RGZ da će napokon i katastar krenuti u jednu modernizaciju. Primena ovog zakona i njihova efikasnost i uspešnost će se meriti upravo time koliko će katastar biti efikasan i drago mi je da je i Svetska banka prepoznala te napore koje vrši i ministarstvo i RGZ, da će to podržati sa kreditnim sredstvima i da ćemo već, nadam se, za godinu dana i pre, sami ste pomenuli da je plan da od 1. januara imamo elektronske građevinske dozvole, znači, da i pre imamo jedan moderan katastra, jedan katastar u kome neće svaki dan građani ići i psovati kako se tamo radi, već jedan katastar gde će moći za vrlo kratko vreme da završe sve svoje potrebe. Zahvaljujem vas se i nadam se da ćemo imati prilike da pre svega u danu kada bude rasprava i u pojedinostima još ove pojedinosti, kako ja, tako i moje kolege koje su podnele amandmane, oko toga raspravljamo i debatujemo i nadam se da će ministarstvo imati razumevanja za naše predloge. Hvala vam.
Zahvaljujem gospodine Jovanoviću. Reč ima potpredsednik Vlade, dr Zorana Mihajlović. Izvolite.
Prvo da vam se zahvalim na vašim predlozima i volji da ovaj zakon, nadam se, usvojimo i pre svega realizujemo jer je to ono što je važno za građane Srbije i da vam odgovorim na nekoliko pitanja. Kada govorimo o prihodu koji će se ostvariti od ovog zakona, tu ste potpuno u pravu i ekonomski tim je predložio da to bude 70% za lokalne samouprave, a 30% za budžet Srbije, budući da će lokalne samouprave zaista sprovoditi zakon uz monitoring ministarstva i onda će to tako i da bude, ali ne tako što će novac trošiti na plate, nego tako što će novac pre svega trošiti za uređenje infrastrukture u lokalnoj samoupravi. Drugo pitanje je pitanje građevinskih inspektora. Svi predsednici i gradonačelnici u Srbiji su već određeno vreme u kontaktu sa ministarstvom. Dobili su nalog da pojačaju rad svojih inspekcija, pre svega građevinske inspekcije i pored toga što će inspektor praviti pre svega rešenje, postoji mogućnost da se obrazuje komisija koja izlazi na teren. Dakle, nije to samo taj građevinski inspektor koji treba da se pojavi, nego i čitave komisije koje same lokalne samouprave u zavisnosti od broja ljudi i svoje strukture mogu da organizuju. Vrlo je važno pitanje spratnosti i mi smo prihvatili, prihvatićemo jedan od amandmana gde dozvoljavamo lokalnoj samoupravi da u odnosu na urbanističke zone sama utvrdi koja je to spratnost koju će ovim zakonom prihvatiti po zonama i u obavezi su lokalne samouprave da u roku od 30 dana od dana kada zakon bude stupio na snagu donesu jedan opšti akt kojim će to rešiti upravo zbog toga što na osnovu, između ostalog, puno komentara koji su ovakvi kako ste i vi sada rekli, a tiču se pitanja spratnosti. Na samom početku ste govorili o pravednosti. Ovaj zakon je delimično pravedan i potpuno se slažem sa mnogim kritikama koje idu u tom smeru, ali sa druge strane nije postojao drugi način da se ovaj problem reši i kada govorimo o objektima, ponavljam još jedanput, 85% su porodične kuće i stanovi, a sve drugo jesu komercijalni objekti, ali su oni zaista u manjem procentu u ovoj strukturi. Želeli smo da brzo, jeftino i bez mnogo procedura koje su očito bile problem u prethodnom periodu, jer nije milion i po ljudi bahatih, nego je bilo objektivnih faktora koji su uslovili da se pojavi određeni broj, veliki nelegalno izgrađenih objekata. Tu bih se otprilike zadržala. Ukoliko imate dodatna pitanja, odgovoriću.
Zahvaljujem se. Reč ima ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe, narodna poslanica Branka Bošnjak. Izvolite.
Uvažena gospođo ministarko, uvažene kolege narodni poslanici, poštovani gosti iz Ministarstva i RGZ-a i gospodine predsedavajući, u svoje ime i u ime SDPS-a, danas bih želela posebno, u okviru ovog dosta obimnog dnevnog reda, da iskažem stavove vezano za verovatno dva najvažnija zakona iz seta zakona o kojima danas govorimo, a to je, naravno, Zakon o ozakonjenju objekata i Zakon o izmenama i dopunama Zakona o državnom premeru i katastru. Naravno, Zakon o ozakonjenju izaziva dosta kontroverzi. Kao arhitekta i neko ko se urbanizmom i projektovanjem bavio ceo svoj radni vek, naravno, imam podeljene stavove, a i u skladu sa ovim što ste upravo rekli, gospođo ministarko. Dakle, ta jedna strana koja, naravno, ima profesionalni bunt, a i sam naziv Zakona o ozakonjenju ukazuje da ovim zakonom mi praktično ozakonjujemo one koji su radili nelegalno. Dajemo praktično aboliciju onima koji su kršili zakona i znamo da je to trajalo godinama. Znamo da su ili radili tako što nisu plaćali odgovarajuće troškove za uređenje građevinskog zemljišta, ili su se kada su gradili oglušavali o urbanističko-tehničke uslove, pa su gradili ili više, a ponekada urgožavajući što okruženje, što svoje sustanare, svoje komšije. To je ta neka crna strana, to je ta neka loša slika i to je taj neki profesionalni bunt, koji svako od nas ima kada krenemo u postupak donošenja ovakvog zakona. S druge strane, tu je ta neka bitna i pozitivna želja svakog profesionalca da se taj postupak završi, uz punu svest da nisu uvek građani bili ti koji su bili vinovnici kršenja zakona. Znamo da je velik broj onih koji su gradili bez odgovarajućih uslova i građevinskih dozvola to morao da radi zbog toga što lokalna uprava nije obezbedila odgovarajuće planske dokumente, da su građani imali svoje parcele, imali mogućnost da grade i sami sebi reše stambeno pitanje, ali da im odgovarajuća uprava nije omogućila, nije dala preduslove. Ako vi ne možete da dobijete urbanističke uslove za parcelu da gradite, vi onda, ako želite sebi da rešite stambeno pitanje, gradite bespravno. Utoliko država mora biti svesna i svoje odgovornosti. S druge strane, treba da znamo da je u posleratnom periodu, pri tom mislim da Drugi svetski rat, veliki broj građana bio u prilici da dobije stanove od svojih preduzeća ili od državne uprave, da je ta svoja stanarska prava za relativno jeftin novac pretvarao u svoje vlasništvo, a da su, s druge strane, brojni građani kroz participaciju u stambenim fondovima praktično plaćali građanima koji su bili favorizovani, naravno pod uslovima favorizovani, građanima koji su došli do besplatnih ili jeftinih stambenih kredita ostali nenamireni. Znači, oni građani koji su ponekad i po nekoliko generacija učestvovali kroz stambene fondove u ulaganju u tuđe stanove su svoje stambeno pitanje rešavali svojim sopstvenim novcem. Sada se opet vraćam na to da u velikom broju slučajeva za to nisu imali odgovarajući odgovor države, nisu imali odgovarajuće urbanističke uslove. Sa punom svešću da postoji i treća kategorija onih koji će biti abolirani ovim zakonom i za koje jedino nemam previše razumevanja, tačnije nemam uopšte razumevanja, mi moramo ovaj zakon da podržimo i da ga donesemo, jer zapravo stavlja tačku na bespravnu gradnju. Ta treća kategorija građana su investitori koji su gradili za tržište, koji su ne poštujući zakone ili gradili bez dozvole na lokacijama gde za to nisu imali uslove, a naravno nisu ni imali svoje nasušne životne potrebe kao običan građanin, ili su gradili van uslova probijajući urbanističke parametre i na taj način, naravno, dolazili do značajne finansijske koristi. Nažalost, i ova treća kategorija građana će ovim zakonom biti nagrađena, ali tu, da tako kažem, povratka nema. Svi prethodni zakoni o legalizaciji su imali punu svest da potpuno pravedno neće biti bilo kakvo zakonsko rešenje da se donese. Ovaj zakon je izuzetno dobar, zato što je vrlo sveobuhvatan i zato što je rešio nekoliko prethodnih zakona i zapravo završio proceduru svih onih prethodnih zakona koji tu proceduru iz različitih vremenskih ili drugih tehničkih ograničenja nisu bili u stanju da završe. Predmet ozakonjenja su objekti koji su građevinski završeni, u smislu da imaju temelje, zidove, stubove i, naravno, koji su ukrovljeni. Tačnije, to su objekti koji su tehnički prikladni i opremljeni tako da se u njima mogu boraviti. Vrlo je bitno da su ti objekti građeni od čvrstog materijala i da se mogu smatrati trajnim objektima. S druge strane, ne mogu biti predmet ozakonjenja objekti koji su izgrađeni na nestabilnom terenu, močvarnom, klizištima, sem u slučajevima da podnosilac zahteva dokaže da je objekat dodatno stabilno obezbeđen i da je u njemu bezbedno živeti. Takođe, ne mogu se legalizovati objekti izgrađeni na površinama javne namene, izgrađeni u zaštićenim područjima, bilo da se radi o prirodnim dobima, ili da se radi o zonama infrastrukturnih objekata, ili da se radi o zonama koje su pod zaštitom kao kulturna dobra. U članu koji definiše ovu oblast, ovu materiju, postoji jedna mogućnost, da se ipak ozakone vikendice i kuće za odmor. Mislim da je zakon dosta široko ostavio ovu definiciju, jer nije za svakog isto vikendica i kuća za odmor. Mislim da je možda tu moglo da dođe do nekakvih ograničenja. Ne pretendujem da budem zakonopisac, ali mislim da je tu možda nešto moglo da se malo preciznije izdefiniše, tj. razvrstaju oni koji zaista to koriste kao neku elementarnu skromnu vikendicu i oni koji uživaju u kućama za odmor od nekoliko stotina kvadrata, sa garažama i bazenima. Takođe, članom 28. data je mogućnost da se ozakoni objekat koji pribavi saglasnost upravljača javnim dobrom ili organizacije nadležne za zaštitu prirodnih i kulturnih dobara. Mislim da je i ovde dosta široko ostavljena nadležnost, jer reći – upravljača javnim dobrom, to je prilično neprecizno. Želim da vam kažem da, recimo, u Beogradu imamo u opštini Grockoj društvo koje upravlja rečnim obalama i ono daje sebi neku određenu nadležnost. Znači, vrlo je bitno da preciziramo ko je nadležan za davanje tih saglasnosti. Zakon je vrlo dobro i sveobuhvatno definisao završetak svih do sada nezavršenih procedura po prethodnim zakonima. Mislim da ta neka informacija da postoji negde oko milion i po nelegalnih objekata, za kojih je negde oko 750.000, čini mi se da u opticaju ti statistički podaci, da je 750.000 već u nekakvim dosadašnjim procedurama, zaista je bilo potrebno veštine pokriti ovim zakonom. Želim da pohvalim rezultat, da je to uspešno realizovano. Predmet ozakonjenja su i objekti koji su rešavani po Zakonu o posebnim uslovima za upis prava svojine na objektima, a koji su izgrađeni bez građevinske dozvole. Mislim da tu treba zaista da budemo vrlo, vrlo obazrivi, jer je taj zakon dao vrlo široku mogućnost upisa prava. Mislim da je tu ukrštanje sa imovinom principijelno i neophodno. Popis nezakonito izgrađenih objekata vrši organ lokalne uprave i istovremeno se izrađuje satelitski snimak, koji je zapravo korektivni faktor podataka koje će prikupiti lokalna samouprava. Nakon završetka popisa, inspekcijske službe donose rešenje o rušenju za sve nezakonito izgrađene objekte. Mislim da je ovo važno dosta publikovati, dosta često kroz medije objašnjavati građanima, jer je ovo zakon za koji će se zainteresovati veliki broj građana, ali će takođe ostati i veliki broj onih do kojih ova informacija neće stići, te se bojim da će biti građana koji kada dobiju rešenje o rušenju za svoj objekat po ovom zakonu, iako se radi samo o jednom od stepenika u procesu legalizacije, odnosno ozakonjenja tog objekta, mislim da za neke to može biti šok iznenađenje. U tom smislu, mislim da kroz medije treba dosta objašnjavati ovu proceduru i preduprediti moguću sekiraciju građanima. Što se tiče nastavka procedure, nakon završetka popisa i nakon donošenja rešenja o rušenju, a u toku od sedam dana za donošenje tog rešenja, nakon tri dana se to rešenje dostavlja organu koji izdaje rešenje o ozakonjenju. Znači, preduslov za donošenje rešenja o ozakonjenju je prevashodno u usaglašenosti sa satelitskim snimkom, takođe u usklađenosti sa planskim aktom za tu zonu. Ovde bih se zahvalila na vašem odgovoru na izmeni člana 8, a vezano za neku toleranciju spratnosti objekata. Videla sam amandmane koji su podneti i zahvaljujem što ste rešili to na način koji ste malopre istakli. Takođe je u postupku potrebno dostaviti dokaz o odgovarajućem pravu na zemljištu. Član kaže – dostaviti dokaz o odgovarajućem pravu na zemljištu ili objektu. Mi smo, kao poslanička grupa, dali amandman. Mislim da treba umesto „ili“ da stoji „i“. Ovo se posebno odnosi na ozakonjenje predmeta po Zakonu o posebnim uslovima za upis prava jer, kao što sam malopre istakla, tu je jako, jako veliki broj objekata evidentiran. Mogu iz ličnog iskustva da vam kažem da u svoj praksi imam objekte koji su evidentirani delimično na tuđim parcelama, da tu 20, 30, 50 centimetara ulazak u tuđu parcelu satelitom nije ni moguće sagledati. Evidentirani su čitavi delovi objekta na tuđoj parceli i mislim da je tu potrebno, utoliko da vas zamolim da razmotrite da ovaj amandman izmene veze „ili“ bude zamenjena vezom „i“. Što se tiče obima projektne dokumentacije, zakon je tu stvarno bio izuzetno tolerantan i predusretljiv, a sve, naravno, u skladu sa finansijskim mogućnostima građana. Znači, potrebno je u okviru dokumentacije pribaviti kopiju plana, izveštaj o zatečenom stanju objekta, elaborat geodetskih radova, uz izjavu odgovarajućeg projektanta ili izvođača, naravno, licenciranog. Oni izjavljuju da su ispunjeni tehnički uslovi za korišćenje objekta. Na osnovu ovako kompletirane dokumentacije nadležni organ utvrđuje ispunjenost uslova za ozakonjenje, a naravno u skladu sa svim ranije navedenim procedurama. Nadležni organ obaveštava vlasnika objekta da u roku od 30 dana dostavi nedostajuću dokumentaciju i tako kompletirana dokumentacija zapravo je sada preduslov za izdavanje rešenja o ozakonjenju. Nakon definisane procedure zapravo se sada definiše i visina takse. Bilo je dosta reči o tome kolika treba da bude taksa za ozakonjenje nezakonitih objekata. Mislim da su tarife po kojima je za stambeni objekat do 100 kvadrata potrebno platiti taksu od 5.000, za objekte od 100 do 200 kvadrata platiti 15.000 dinara, a za objekte od 200 do 300 kvadrata potrebno je platiti 20.000 dinara. Za stambene i poslovne objekte od 500 do 1.000 kvadrata plaća se 250.000 dinara i za objekte od preko 500 do 1.000 plaća se 500.000 dinara. Mislim da je Ministarstvo, stvarno sagledavajući mogućnosti građana napravilo izuzetno male, niske takse i mislim da zaista neće biti građanina kome to neće biti prihvatljivo. Nakon plaćanja takse stiču se uslovi za upis prava u svojine u javnoj knjizi i evidenciji nepokretnosti, odnosno u katastru. Ono što je novina, to je da nadležni organ po službenoj dužnosti dostavlja pravosnažno rešenje o ozakonjenju direktno katastru i on vrši upis prava svojine na objektu. Mislim da je ovo jako dobro, poznajući loše navike građana i poznajući našu nemarnost. Mislim da je ovo zakonsko rešenje i u susret zapravo krajnjem i finalnom rešavanju uređenja popisa nekretnina. Zato, u ime SDP i u svoje lično ime, želim da kažem da verujem da će ovaj zakon da dovede do finalnog, trajnog rešenja prestanka gradnji bez građevinskih dozvola, bez urbanističkih uslova jer mislim da je to, osim što je preduslov za uređenje svake države, istovremeno i preduslov za dolazak kvalitetnih investitora, preduslov za investiranje, ulaganje u ugradnju, a naravno znamo da to generiše i razvoj celog društva. Što se tiče izmena Zakona o državnom premeru i katastru, važno je istaći da je ovo jedan od ključnih zakona kojim se podstiče takođe investiranje i gradnja, problemi sa katastrom znate koliko su bili često uzrok što odlazaka investitora ili pak nedolaženja investitora u našu zemlju. Mislim da će ovaj predlog izmena zakona dodatno uvesti red u evidentiranje nepokretnosti. Ukratko ću samo reći šta se postiže ovim zakonom. Mislim da je dosta važno što se ovaj zakon usaglašava sa ostalim u međuvremenu donetim zakonima. On uvodi savremene metode rada, prevashodno digitalizaciju, obezbeđuje javnost podataka, ali istovremeno obezbeđuje i zaštitu prava pojedinca za tajnost određene vrste podataka. Skraćenim rokovima dolazimo do ubrzavanja procedura. Znamo koliko se svi žalimo na dugačke postupke i dugačko čekanje za rešavanje pitanja u katastru i duboko sam uverena i znajući prvo ljude koji rade i spremnost za izmenu zakona i usaglašavanje sa ostalim zakonima, duboko sam uverena da će se tu bitno stvari promeniti. Takođe je novina da se uvodi stručni nadzor nad geodetskim radovima, što je zapravo i pravo i odgovarajuće mesto odakle to treba i da se sprovede. Zato još jednom želim da kažem da će sve ove zakone koji su danas na dnevnom redu Socijaldemokratska partija Srbije podržati i glasati za njih. Želim samo da vama, gospođo ministarka, kažem da smo mi dali nekoliko amandmana i nadam se da ćemo biti u prilici da o njima pričamo. Hvala vam.
Zahvaljujem se. Reč ima potpredsednik Vlade dr Zorana Mihajlović. Izvolite.
Poštovana poslanice, vama i vašoj poslaničkoj grupi zahvaljujem na komentarima i na amandmanima, videli smo ih, razgovaraćemo o njima. Želim da pojasnim nekoliko stvari koje ste vi ovde pomenuli. Pre svega, pretpostavljam da ćemo se svi složiti da su postojeći zakoni, a jeste ih bilo pet, bili potpuno administrativno, finansijski, birokratski, kako god, neprimenljivi u praksi. Zbog toga imamo milion i po nelegalno izgrađenih objekata. Ono što jeste razlika između ovog zakona i svih prethodnih zakona jeste što ovde nema dobrovoljnosti i ovde nema razmišljanja onoga ko je gradio na nelegalan način da li hoće ili neće da se ozakoni. Dakle, država ovde preuzima stvari u svoje ruke i država završava ovaj posao. Zbog toga i kažemo da je ovaj zakon u javnom interesu jer hoćemo da rešimo ovo pitanje što brže, što kraće i što jeftinije. Ono što vi pominjete kao aboliciju za one koji su gradili na nelegalan način, postojao je drugi način. Drugi način je poznat. Pre svega, drugi način znači da srušimo milion i po nelegalno izgrađenih objekata, pored toga što bi napravili ozbiljan problem za sve građane Srbije jer 85%, rekla sam, su porodične kuće i stanovi, to bi nas dodatno koštalo, po proceni, oko deset milijardi evra, a treće, mislim da to ne bi bilo rešenje, i naravno, da te ljude još pri tome zatvorimo, odnosno stavimo u zatvor. Je li tako? Takvi su sadašnji zakoni. Drugi način je bio, za koji se Vlada opredelila, upravo da nađemo način da konačno završimo sa tom pričom i da ovo bude poslednji zakon u tom smislu. Nekoliko važnih napomena, kada govorite o tome gde ne može da se gradi. Rekli ste – vikend i porodične kuće za odmor, odnosi se isključivo i samo na nacionalne parkove, što je jasno i napisano u članu zakona. Dakle, u prvom stepenu zaštite nema gradnje uopšte. Mi smo to pokazali time što je Ministarstvo u prethodnom periodu, recimo Perućac ili tako dalje, krenuli smo i srušilo takve vikend kuće i porodične kuće za odmor. Ovaj izraz „vikend“ i „porodične kuće za odmor“ uzet je iz Zakona o zaštiti prirode, član 35. gde tačno stoji takav izraz, pa smo taj izraz i iskoristili i stavili u ove zakone, jer se tiče nacionalnih parkova. Ono što je dozvoljeno, dozvoljeno je u drugom stepenu zaštite samo upravo za vikend i porodične kuće. Dakle, opet govorimo o nacionalnim parkovima. Recimo imate primer, daću jedan od primera – Gružansko jezero. Drugi stepen zaštite kod Gružanskog jezera kreće kilometar od Gružanskog jezera. Smatrali smo da u tom periodu od kilometar pa na dalje, možemo da dozvolimo da postoje vikend i porodične kuće za odmor. Potpuno druga priča je ovo kada govorite o upravljačima, to nikako ne može da bude društvo ovog ili onog, na teritoriji Beograda, to samo mogu biti „Beogradvode“ i „Srbijavode“, ali isto tako u odnosu na Zakon o vodama, koji tačno definiše šta je zaštitni pojas vodotoka gde nema i nikada ne može, ni po prethodnom ni po sadašnjem, još uvek važećem, a ni po ovom zakonu da se gradi, a to je da zaštitni pojas vodotoka 10 odnosno 50 metara od vodotoka. I, ne postoji zakon kojim to može da se tumači na drugačiji način. Samo da pojasnim taj deo. Drugi deo odnosi se na one koji jesu predali dokumentaciju za legalizaciju po ovim zakonima i za njih praktično jedina obaveza u narednom periodu jeste, kao što sam rekla, plaćanje takse i sprovođenje ozakonjenja, a drugih i ovih 800.000 za koje će praktično da se vrši popis. Mi očekujemo da će građevinska inspekcija sada da popiše tih oko 800.000 novih objekata. Pominjali ste satelitski snimak i rezoluciju. Rezolucija našeg satelitskog snimka za gradove biće 30 cm. Potrudićemo se da zaista na najbolji mogući način kroz ovaj zakon, rešimo to pitanje da ne bude slučajno nekih grešaka. Upravo ste dali jedan od primera. Takođe, za javnost, kada govorimo o taksama koje jesu niske, ali recimo, koliko su puta niske. Ako govorimo o porodičnim kućama i stanovima, one su do 500 puta niske, ali kada govorimo o komercijalnim objektima, one su 30 puta manje nego što su bile po prethodnim zakonima. Dakle, rukovodili smo se time da svi mogu praktično da ovaj zakon, odnosno da mi možemo da ga realizujemo, a svi mogu da ga podnesu i da konačno, kao što sam rekla, završimo sa ovim pitanjem. Hvala lepo.
Zahvaljujem gospođo Mihajlović. Reč ima ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe, narodni poslanik Slobodan Homen.
Zahvaljujem. Poštovani predsedavajući, poštovana gospođo ministarka, poštovane kolege iz Ministarstva, dame i gospodo narodni poslanici, želim da, pre svega, na samom početku svog izlaganja, pričam o svim zakonima koji su danas predloženi, jer smatram da zaista niko od nas u ovoj Skupštini, izvinuću se nekome ko smatra da zaista može da bude i stručan i kompetentan i da u kratkom vremenu govori o svim predloženim zakonima, ja ću zbog toga da pročitam šta sve čini dnevni red, a videćete po mom izlaganju da se neću dotaći svih zakona, jer jednostavno smatram da nije moguće da neko pripremi i ozbiljno izanalizira u kratkom roku koji nam je dat, sve ove predloge zakona. Pričamo danas i to je očigledno danas najveća i najvažnija tema, a to je Predlog zakona o ozakonjenju objekata, zatim imamo Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o državnom premeru i katastru, Predlog zakona o prijavljivanju i evidentiranju zakupaca na neodređeno vreme u stanovima u svojini građana, zadužbina i fondacija. Što se tiče ova tri zakona, ja ne bi imao ništa protiv zaista da je objedinjena rasprava i smatram da treba i da je prihvatljivo da pričamo o njima u okviru jedne tačke dnevnog reda. Ali, molim vas, kakve veze sa današnjim dnevnim redom, odnosno sa ova prva tri zakona koja sam pročitao, ima Predlog zakona o trgovačkom brodarstvu? Predlog zakona o radnom vremenu posade vozila u drumskom prevozu i tahografima. A onda međunarodni sporazum, pa onda potvrđivanje Protokola o vazdušnom saobraćaju. Zašto ovo govorim? Ne iz neke zle namere i bez namere da opstruišem rad Vlade ili Skupštine koja želi brzo da radi, nego jednostavno, parlament služi da da zaista i kritičko mišljenje i da podnese amandmane i da ima vremena da utiče na zakone. Na ovaj način, sa ovolikim brojem zakona, zaista ova rasprava ne može biti dovoljno kvalitetna, odnosno biće kvalitetna za one zakone koji je nama prioritet, a očigledno, u izlaganju svih nas, a i mom koje sledi, biće zakon o ozakonjenju, odnosno što se nekada zvalo Zakon o legalizaciji. Problem legalizacije, ili po novom terminu, kada se prevede na srpski jezik – ozakonjenja, jeste dugogodišnji. Taj problem postoji od pre Drugog svetskog rata, postojao je za vreme socijalizma, postojao je za vreme Miloševića, naše vlasti, pa naravno i vaše vlasti. I, taj problem, ne da se ne rešava sa svim zakonima, ovaj problem raste. Kao što je i ministarka rekla, danas imamo milion i po objekata koji su predmet legalizacije, verujte mi, dok se ovaj zakon usvoji i ne snimi ovaj satelitski snimak koji se navodi u zakonu, biće ih verovatno još 20.000 jer sad ljudi intenzivno zidaju slušajući ovu našu raspravu jer koriste priliku da još jednom primene novi zakon o legalizaciji, odnosno o ozakonjenju. Da ni jedna vlada nije bila uspešna, mislim da je dokaz, da je samo za vreme vlasti SNS već drugi zakon ili čak treći ako pričamo o čuvenom Veljinom zakonu, o upisu posebnog prava svojine koji ne daje rezultate, ali ja želim i zato sam se javio za reč, jer verujem da će ovaj zakon biti, što je moja cenjena koleginica malo pre rekla, onaj konačan zakon koji će rešiti probleme. U tom smislu, imam određene sugestije koje nisam siguran da ćete usvojiti, ali mislim, ako bi ih usvojili da zaista otvaramo mogućnost da kažemo da će ovaj zakon biti zakon koji će zauvek rešiti problem legalizacije, ako se slažem sa vama gospođo ministarka da hapšenje milion i po ljudi sigurno nije rešenje niti može da reši ovaj problem. Ono što iz ovog zakona mogu da kažem, jeste da po običaju zakoni koji izlaze iz vašeg resora su solidni zakoni, prilično sa dobrim rešenjima, ali uvek se pojavi neki problem koji zaista može da baci senku na sam tekst zakona i uprkos dobrim namerama i da iskoristim onu staru izreku - put do pakla je popločan dobrim namerama, da sve ono što ste radili, veliki trud koji je uložen u ove zakone, može biti potpuno obesmišljen i da ćemo se naći za dve, tri godine u ovoj Skupštini ili da će neka nova vlada za četiri, pet godina, kad god, opet sedeti i pričati o ozakonjenju, o legalizaciji, samo više neće biti pet starih zakona, nego će biti šest, sedam ili ko zna koliko izmena i dopuna zakona. Mi smo pripremili određen broj amandmana, nekih dvadesetak, videćete, o tome ćemo naravno govoriti kada dođu na dnevni red amandmani, ali moram da kažem tri suštinske stvari koje jesu formulisane kroz amandmane, a po meni su ključan problem da bi ovaj zakon uspeo da bude ono što jeste namera predlagača zakona, a što želimo mi, kao narodni poslanici svi, da dobijemo efekat, odnosno građani, nakon usvajanja ovog zakona. Ono što je, po meni, najvažniji, uzeću sam zakonski tekst da govorim o njemu, jer ovo je, ja mislim ona tačka gde su svi prethodni zakoni pali i zašto nisu bili uspešni. O čemu se radi? Nas slušaju građani sada i razmišljaju, u redu zida se u zadnjih sto godina bez dozvole, verovatno će se zidati i dalje. Zašto? Uvek će se doneti neki novi zakon i on će uraditi onu najgoru stvar koju može da uradi, osim što, hajde da kažem, pozdravljam pojednostavljanje procedure, to mi uopšte nije sporno u zakonu, a to je produžiće rok za legalizaciju ili u duhu novog zakona za ozakonjenje. U vašem nacrtu zakona bila je jedna stvar koja mi se dopala, ali koja se nažalost promenila, a to je da ste rekli da mogu da se ozakone objekti prema satelitskom snimku negde iz juna 2015. godine, ispravite me ako grešim. Dolazi sad konačan tekst zakona, Predlog zakona i taj rok se pomera na nedefinisani rok iz 2015. godine. Znači, uradiće se satelitsko snimanje Srbije. Slažem se, odlična je stvar satelitsko snimanje, možete da proverite da li se neki objekat zida, da li postoji ili ne postoji, da ne bi bilo zloupotrebe, korupcije i tako dalje, ali dokle god mi to ne snimimo naredne dve nedelje, ja da sam sada neki preduzetnik koji je prevarant ja bih krenuo danas da zidam, izbetonirao temelje i rekao – eto, divno pojavilo mi se na snimku i onaj drugi deo stvari o kojoj hoću da pričam u iznosu naknade i sebi pribavio korist ne protivpravno nego pravnu u milionima nečega, a državu ošteti ona taj način. Šta je moj predlog. Ne želim samo da kritikujem, predlažem, ako zaista hoćete i da povučete crtu da ovaj zakon bude uspešan, da ne dajete nove rokove za legalizaciju. Rok vežite za rok iz bivšeg predloga zakona koji je ova Vlada ili prethodna koju je SNS činio većinu. Da, ja zaista nemam ništa protiv da to uradite, ja vam kažem smatraću da ovaj zakon ima šanse da uspe. Konkretno ovo iz teksta zakona. Kaže – zahtev i prijave za legalizaciju podneti do 29. januara 2014. godine smatraju se zahtevom u smislu ovog zakona. Predlažem da ovaj rok ostavite u zakonu i da nema ovog drugog dela koji kaže – je i objekat za koji nije podnet zahtev za legalizaciju u skladu sa ranije važećim zakonom kojim je bila uređena legalizacija objekta, a koji je vidljiv na satelitskom snimku teritorije Republike Srbije iz 2015. godine. Stavite ga iz 2014. godine. Znači, svako ko je počeo da zida, prethodnih godinu dana je ovim favorizovan, investitori koji su ozbiljno ulagali, pribavljali građevinske dozvole, prema novom Zakonu o planiranju i izgradnji, jednostavno su ispali glupi. Evo, daću vam samo primer, o tome ću kasnije detaljnije govoriti. U Beogradu prosečna naknada za zemljište je sto evra. Pričamo o objektu od 2000 kvadrata, to je nekih 200 hiljade evra. Prema predlogu zakona, pričam naravno o objektima predviđenim za prodaju, platiće se do tri miliona dinara to je, ispravite me, 25 hiljada evra. Znači, neko je zaradio 175 hiljada evra, a počeo da je zida u zadnjih godinu dana. Pričam o objektima početim 1986. godine koji nisu završeni, nemam ništa protiv, jer inače verovatno iz nekih problemi nikad ne bi bili ni završeni. Znači, suštinska primedba moja, odnosno naše poslaničke grupe na ovaj zakon jeste ovaj datum. Stavite ovaj datum u vaš zakona, odnosno iz prethodnog zakona, nemojte dati nov rok za legalizaciju. Ovaj zakon zaista može da uspe. Što se tiče druge stvari sad, naravno, mi smo poslanici, moramo da se bavimo i politikom. Ja vas molim da mi objasnite član 5. Član 5. zaista zvuči odlično i podržao bih ga da u članu 5. nema jedan mali zarez, odnosno zagrada i da se ne slažem sa vama gospođo ministarka što ste rekli. Vi ste rekli – ne može u prvoj, može u drugoj zoni, u prvoj ne može. Prvo, ja se zalažem da ne može ni u prvoj, ni u drugoj zoni, ali ja moram zbog građana da pročitam i da mi kažete, podneo sam amandman, ja dopuštam da ćete biti spremni da usvojite amandman. Ovde se radi o objektima koji ne mogu biti predmet ozakonjenja, što je sasvim ispravno i takvi objekti moraju da postoje. Kaže – izgrađen na zemljištu nepogodno za građenje, klizišta, močvarno; sasvim u redu. Izgrađen, rekonstruisani materijal koji obezbeđuje trajnost; u redu. Izgrađena na površinama javne namene, odnosno zemljištu planiranom za uređenje za izgradnju objekata javne namene; savršeno. To je ono i što treba da piše. I sada - izgrađen u prvom i drugom stepenu zaštite prirodnih dobara, odnosno zaštite kulturnih dobara; apsolutno tako treba da bude i to predstavlja normalna zemlja. Ali, onda se u sred ove rečenice pojavljuje zarez, odnosno zagrada, izvinjavam se, koja kaže – osim vikendice i drugih porodičnih objekata za odmor. Znači, ova zagrada, porodične kuće za odmor, dozvoljava gradnju i u prvom i u drugom stepenu zaštite. Možda ste vi mislili da podnesete amandman. Ja u svom bavljenju politikom ne volim da se bavim ličnim primerima sada da prozivam visokog državnog funkcionera koji možda ima ili nema vikendicu, to je njegova lična stvar i stvar vlasti da li će primeniti zakon ili ne. Ali ću zbog građana Srbije da pojednostavim kako to može da izgleda u praksi. Evo, ja odlučim da napravim kuću na Kalemegdanu. Imate divno tamo ispred tvrđave, izidam objekat. To je pod najvišom zaštitom kulturnih dobara. Podnesem zahtev za legalizaciju, vi kažete – srušite; ja kažem – ne, to mi je vikendica. Vikendica može. Ako može vikendica, šta mi je uslov da mi se to legalizuje? Ovde kaže – izuzetno od odredbe stava 1. član, tačke 3. i 4; to su ove tačke - nadležni organ će izdati rešenje o ozakonjenju ako u postupku bude pribavljana saglasnost upravljača javnih dobara. Kako to izgleda? Pa mi kao vlast, neka buduća vlast, sada nismo, postavimo direktora muzeja na Kalemegdanu, on meni da saglasnost, ja eto, Bože moj, evo imam vikendicu na Kalemegdanu. Molim vas, nemojte da ostavljamo prostor za ovakve presedane, bez obzira o kome se radi. Podneli smo amandman koji briše sve izuzetke. Ja vas molim da imate razumevanja, pre svega zbog vas. Ovo najviše će da pogodi vlast, rušiće rejting SNS i koalicionih partnera, ali ako usvojite amandman, to je druga stavka koja je, po meni, izuzetno važna i zašto ću ja reći da ovaj zakon zaista jeste dobar i vredi ga primeniti. Treća stvar u zakonu, znači ne ulazim u tehničke stvari, ponoviću, zakon je dobro napisan, uopšte nemojte da imate dilemu i smatram da je bolji nego prethodni. Treća stvar, svi su govorili pre mene, pa ću samo kratko da se dotaknem i nje. Pričamo o tarifama za legalizaciju i ona je urađena, ja isto to shvatam da ti iznosi ne treba da budu veliki, narod nema para, kriza je i stavljeni su određeni iznosi koji su, po meni sasvim prihvatljivi, ali mi ovde pričamo o stambenim kućama do 300 kvadrata, da li je 50, 100, 150 i lepo ste rekli 85% tih objekata su privatne kuće po Srbiji. Čuo sam ovde predlog da se razlikuje da li je na Dedinju, da li je u Surdulici, jer je verovatno ministarstvo stavilo jedinstven predlog jer vrlo je teško napraviti tolike razrede i čak to nije toliki problem. Mene muči drugi stav gde kažete za objekte namenjene tržištu, to su objekti od 500 kvadrata na više. Ja ću vam dati sada predlog. Treba te objekte ozakoniti, znači 500, 1000, 1500, 2000 kvadrata, pričamo o ozbiljnom biznisu. Neko je ovde govorio, to su zarade stotine hiljada evra kada izgradite stan, prodate, itd. Ko se bavi tim poslom treba da poštuje zakon. Treba da pribavi građevinsku dozvolu jer on ima advokate, ima i fakturu, ima veze, taj može da pribavi građevinsku dozvolu, ali Bože moj, neće da plati naknade i doprinose za građevinsko zemljište. Moj predlog je da ove iznose koji su stavili ne povećamo i licitiramo, nego da stavite 50% od vrednosti koje bi inače investitor morao da plati za naknadu ili doprinose za građevinsko zemljište, mislim da je vrlo pošteno. Znači, vi dajete popust od još 50%, a već ste u Zakonu o planiranju dali, što je sasvim u redu, potpuno podržavam i na taj način omogućićete legalizaciju, imaće interes, ali nećete staviti u toliko nepovoljniji položaj one poštene investitore koji plate sve. Znači da ponovim još jednom, na objekat od pet hiljada kvadrata, 500 hiljada evra su doprinosi. Gospodin koji je zidao nelegalno će platiti 25 hiljada evra. Za 475 hiljada evra mislim da je besmisleno da bude država oštećena. Naravno, pričam o nelegalnim objektima koje treba legalizovati, ali hajde da damo popust od 50%. Neka bude 50% od one naknade i onda je pošteno i na taj način ćete obesmisliti divlju gradnju velikih investitora. Ja sada da sam u prilici krenuo bih nešto da zidam na nekoj livadi divlje i rekao – evo, to je ta ploča, to je legalizacija, molim vas neću platiti doprinose. Mislim da je to stvarno pošteno prema svima da budu ista pravila igre. Ove tri stvari, gospođo ministarka, su po meni suštinske. Ako imate razumevanja i ako možete da usvojite amandmane, ja vam onda kažem da nemam nikakav problem da mi glasamo za ove zakone. Niz drugih amandmana postoji ali oni su tehničke prirode i ponoviću, bez ljutnje, ovo su solidni tekstovi zakona, ali uz ova tri, po meni, vrlo ozbiljna propusta. Što se tiče osnovnih zakona, kratko ću se nadovezati na Zakon o katastru. Mislim da ste tu uradili jednu sjajnu stvar, da ne bude da samo kritikujem i da zakoni ne valjaju, to je prebacivanje drugog stepena po žalbi, znači na rešenje katastra na Zavod sa Ministarstva. Svi znamo ili svako ko je ikada imao veze sa katastrom ili imao priliku da se žali da Ministarstvo po godinama ne odlučuje o broju predmeta. Sa druge strane, mislim da je bila apsurdna situacija da jedno ministarstvo odlučuje žalbom na rešenja svih katastara, svaka opština ima svoj katastar, da li je tako, i to su hiljade i hiljade predmeta i mislim da rok odlučivanja ispod godinu dana nikada nije bio, i to svi dobro poznaju. Zaista pozdravljam ovu odluku i smatram da je to odlično rešenje i solidan tekst zakona. Samo jedna sugestija ili primedba, kako želite, ja nisam primetio, ispravite me ako grešim, da je u zakonu dat rok za odlučivanje Zavoda u drugom stepenu. Dali smo amandman, predlažemo da to bude rok od 30 dana. Mislim da je sasvim adekvatan jer pričamo nešto što je faktički jednako upravnom sporu. Molim vas da razmislite o amandmanu jer šta će se desiti? Zavod sigurno u ovom trenutku nema dovoljan broj pravnika, mora da ih zaposli, morate da ojačate kapacitete, ali ako se ne da rok da se ne pretvori ista situacija kao u Ministarstvu da se po godinu ili dve dana ne odlučuje o katastru, a znate šta je suštinski za bilo kog investitora ili vlasnika. Ako vi ne možete da sprovedete kompletan postupak i da se uknjižite, jednostavno sve stoji jer niko ni jedan dinar neće da uloži danas ako nema pravnu izvednost, odnosno ako ne dobijete izvod iz katastara da ste vlasnik i u vezi upisa hipoteke, prodaje nepokretnosti, itd. Molim vas da razmislite da se taj rok uvrsti i taj zakon, kažem, u tom slučaju, ukoliko bi to, ukoliko bi nas poslušali, bio bi solidan zakon. Sada, na kraju, ovaj treći zakon o kome sam govorio, koji smatram da je isto vrlo važan, to je Zakon o evidentiranju ono što su danas zaštićeni stanari, a što su nekad bila stanarska prava. Moje prvo pitanje, potpuno podržavam i to mora da se uradi, žao mi je što nije urađeno 1990. godine. Zašto smo čekali 25 godina da se popiše? Ali, zašto se ovo radi u formi zakona? Zar nije bila dovoljna uredba Vlade da se popišu stanarska prava? Druga moja dilema jeste, zakon predviđa da vi dajete javni oglas da se jave vlasnici stanarskih prava, pardon, da, stanarskih prava, odnosno zakupa na neodređeno vreme. Da li su oni u zemlji? Da li su inostranstvu? Nisam u zakonu video obavezu da i opštine same moraju da proveravaju. Znači, predlog je da se dopuni zakon, da pored javnog oglasa koji je u redu, i opštinama se da obaveza, odnosno konkretno javnim pravobranilaštvima da naprave spisak, jer je valjda interes zakona, ako već radimo u formi zakona, da imamo jedan konačan popis. Ono što nedostaje, a pretpostavljam i zašto ste to uradili, pa vas neću kritikovati, šta sa ovim kada se popiše? U nacrtu zakona je bio predlog da će država pomoći vlasnicima stanarskih prava, naravno, ovde pričamo o nekim, verovatno, milijardama evra, pa je zato to sklonjeno iz zakona. Ja se slažem da ne bude u zakonu, ali bih molio resorno ministarstvo da, kada se ovaj zakon, kada se popiše, da nam predloži nekakvo rešenje za vlasnike stanarskih prava, neka ih bude pet hiljada koliko vi predviđate, pa makar da se kaže i građanima da država nije u mogućnosti da plati, jer to nisu greške ni ove, ni prethodne vlade, to su greške od 1945. godine do, ne znam koje godine, do 1990. godina do kada je to moglo da se uradi. Tako da, ali građani imaju pravo da znaju, nije to mali broj građana koji čeka decenijama svoja prava, pričam o vlasnicima stanova u kome se nalazi neko kao zaštićeni stanar, odnosno vlasnik stanarskog prava. Jednostavno da građani znaju na čemu su, da li da računaju na taj stan ili da ne računaju u nekoj budućnosti, ali mislim da bi ovo, pozdravljam ovu ideju, ali kažem da bi to bilo celovito, celokupno i uspešno, Ministarstvo mora da izađe i sa nekim rešenjem šta nakon popisa ovakvih stanova, u kom pravcu će dalje da postupa Vlada, država, jer ovo naravno nije tema za jednu Vladu, nego za više Vlada koje dolaze. Što se tiče ostalih zakona, izvinjavam se, ali zaista nisam bio u mogućnosti da se u ovako kratkom roku pripremim. Moje kolege će pričati, ali opet apelujem, nemojte nam davati ovolike zakone. Samo jedan od tih, o kome ja ne pričam, koji zvuči vrlo nebitno, ima 800 članova, a sigurno se odnosi ozbiljno na državu, ali hajde što ne pričam ja, nego što niko u Skupštini ne priča o tom zakonu, osim gospođe ministarke u svom relativno kratkom izlaganju. Znači, molim vas da nam ubuduće jednostavno date vremena, jer sigurno je to materija od koje takođe zavise nečiji životi, poslovi, itd. Na kraju, ne bih da dužim, mislim da sam bio dovoljno jasan i koncizan. Pozdravljam trud Ministarstva. Ako postoji spremnost da se ove tri suštinske primedbe razmotre, usvoje, ja ću pozdraviti i, kažem još jednom, ponoviću, nemam problem da glasamo za zakone, ali nemojte u nečemu što je dobro, nečemu što obećava, što nudi rešenja, da uz tri, četiri male greške, ceo trud obesmislite i faktički nas dovedete u situaciju da za par godina, nas ili neke druge poslanike, opet raspravljaju o Zakonu o ozakonjenju. Hvala.
Reč ima ministar dr Zorana Mihajlović. Izvolite.
Zahvaljujem na vašim komentarima. Da vam pojasnim još jedanput. Ovaj član 33. koji ste vi pominjali, vezano za vikend i porodične kuće za odmor, pojasnićemo, odnosno dodaćemo ako treba još nešto, odnosi se isključivo i samo za drugi stepen zaštite, nikako u prvom nema ništa. Prvi stepen zaštite, to su prirodna dobra, dakle, i to želimo da sačuvamo, a u drugom stepenu zaštite ništa drugo ne može da bude sagrađeno osim tih vikend kuća. Znači, to su prirodna dobra i nacionalni parkovi. Dala sam primer Gružanskog jezera i kilometar od je drugi stepen zaštite. Mislim da je to možda najvažnije. Takođe, da znate, prema sadašnjim procenama, da krenemo i da nastavimo ovim tokom da vršimo legalizaciju po postojećem zakonu, procene su da taj proces ne bi mogao da se završi, a da nema daljeg povećanja nelegalno izgrađenih objekata, najmanje 20-25 godina. Ovo je zakon koji je bio iznuđen, na neki način, kako bismo zaista ovaj problem rešili. Takođe, još jedan važan deo, vezano za ovaj Zakon o evidentiranju. Zašto smo doneli zakon, a zašto nismo doneli uredbu? Pre svega, zbog toga što nismo imali ovlašćenja da donesemo uredbu, budući da ne postoji ni jedan drugi zakon koji nam daje mogućnost da napravimo uredbu. Pitanje rešavanja tih stanova uopšte, kada izvršimo evidenciju, dobijemo dokumenta itd, naravno, da moramo da rešavamo i Zakonom o stanovanju će biti definisan način kako ćemo rešiti. Trenutno ukupan broj takvih zakupaca je 3.979 prema onome što imamo iz 1995. godine. To znači da nemamo još uvek pravu evidenciju. Naravno, ima ih najviše u Novom Sadu i Beogradu. Mislim da bih se ovde zadržala. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Nataša Vučković. Izvolite.
Zahvaljujem se, gospodine predsedavajući. Kolege i koleginice narodni poslanici, gospođo ministar, mi se slažemo u dve stvari. Prva stvar je da apsolutno moramo da krenemo u rešavanje bespravne gradnje i da to jeste jedan od prioritetnih problema Srbije i za njen ekonomski i za njen socijalni razvoj. Slažemo se i u tome da svi oni građani koji su gradili za svoje stambene potrebe i koji imaju male kuće od 60 do 100 kvadrata u kojima žive i da su im to jedine nekretnine koje imaju, da treba da imaju najpovoljniji položaj u ovom procesu. To su jedine stvari oko kojih se mi slažemo. Ne slažemo se oko načina na koji predlažete da se ova pitanja rešavaju. Pošto danas govorimo u načelu, govoriću načelno, citirajući pojedine odredbe, a kada budemo govorili o pojedinostima, o amandmanima, onda ćemo ulaziti mnogo više u detalje. Ali, ovaj zakon jeste jedan šamar svim onim građanima i svim onim investitorima koji su gradili ili danas grade u skladu sa zakonom. Ovaj zakon ima tri dodatne glavne mane. On je nepravičan, on će biti teško primenljiv i on sadrži mnogo prostora za korupciju, jer sadrži ogromno mnogo varijanti diskrecionih slobodnih prostora. Navešću vrlo konkretno na šta mislim o svakom od ovih pojedinih mana koje sam navela. Pre svega, ovaj zakon je nepravičan zato što ne pravi dovoljnu razliku između ove kategorije stanovništva čijih objekata bespravno sagrađenih ima najviše. Složili smo se da ih ima oko 80% i da su to ljudi koji su gradili iz raznih razloga bespravno i da imaju kuće, koji su time rešavali svoj stambeni problem. Taj problem mora da se reši. Njihov položaj u ovom procesu legalizacije ili ozakonjenja, kako god hoćete da zovemo, mada nije jasno zašto je sada ozakonjenje, treba da bude najpovoljniji. Tu postoji opravdanje što su te takse i tako male i što im se na taj način zaista omogućava pristup ovom procesu. Ali, ne postoji velika razlika u odnosu na one koji su bespravno zidali stambene i druge poslovne objekte za tržište. Dakle, razlika u taksama je vrlo mala. Uzmimo sledeći primer. Ako imate danas jednog investitora koji gradi u prvoj zoni u Beogradu, on će verovatno za nekih 1.000 kvadrata, sa građevinskom dozvolom, kao naknadu za korišćenje građevinskog zemljišta morati da plati minimum negde oko 100.000 evra, ako to dobro znam, minimum. Ali, ako je takav objekat sada u procesu ozakonjenja, on će imati da plati samo 4.500 evra. To je ogromna nejednakost između različitih, očigledno, grupa investitora. Postavlja se pitanje – zašto i za čiji interes mi na ovaj način izlazimo u susret pojedinim investitorima? Prvo, takođe, nije pravično što se iste takse primenjuju za sve zone, za sve gradove. Sigurno je da ukoliko neko zida bespravno hiljadu kvadrata, opet ću reći u prvoj zoni u Beogradu, kada dobije ozakonjenje, on će steći ogromnu vrednost. Znači, njemu će se praktično staviti u džep nekoliko desetina hiljada evra, a onaj koji takvu istu nekretninu ili objekat zida u Leskovcu ili Svrljigu, naravno da će ozakonjenjem dobiti mnogo manju vrednost. To je nešto što građani moraju da razumeju, da se radi o jednoj velikoj nejednakosti u istoj kategoriji ljudi. Drugo, ovaj zakon će biti teško primenljiv, a evo zbog čega. Najveći deo odgovornosti u primeni ovog zakona pada na lokalne samouprave, što je razumljivo. Ali, s druge strane, vi sami kažete da za primenu ovog zakona nisu potrebna nikakva dodatna budžetska sredstva. Juče smo čuli gospođu ministarku Udovički, koja kaže da će se smanjiti izdvajanja za lokalnu samoupravu. Kako misli Vlada da će lokalne samouprave pri sadašnjem stanju ljudskih resursa i malih budžeta uspeti da obave ovaj posao za ovako kratko vreme? Dajem vam jedan primer. U Užicu ima podnetih 12.000 zahteva za legalizaciju, s tim što se procenjuje da ih ima još barem 7.000 bespravno podignutih objekata, za koji zahtev nije podnet. U Užicu ima dva građevinska inspektora. To znači da će za godinu dana svaki od njih morati da reši, razmotri, potpiše 10.000 predmeta. U Kragujevcu je podnetih zahteva za legalizaciju 20.000. Procena je da ih ima još 10.000, a tri građevinska inspektora. Velike ste kazne predvideli u kaznenim odredbama za građevinske inspektore. Rekli ste, ministarka, da postoji mogućnost obrazovanja komisija. To je tačno i to je dobro rešenje, ali ko će činiti te komisije? Pa, to nisu stručni ljudi, ako se oni ne razumeju u taj posao. Odakle stručni ljudi kada ih nema dovoljno zaposlenih u lokalnim samoupravama? Mi znamo da već od prvog Zakona o legalizaciji to jeste bila glavna kritika, da naše lokalne samouprave nemaju kapacitet da sprovedu ovako veliki posao, a da ne govorimo o tome da su procene da ima oko 40 opština gde građevinskih inspektora uopšte nema. Znači, Vlada će na kraju od toga oprati ruke. Važno je da se sada naprave neki politički poeni. Krivac će se tražiti posle. Doći će, naravno, do produženja roka, kao i uvek do sada, zato što rokovi nisu postavljeni na krajnje racionalan i realan način. Druga važna stvar, ovim zakonom se nanosi šteta i lokalnoj samoupravi, ali i lokalnim zajednicama u celini, pa i građanima Srbije, zato što se zapravo postavlja pitanje – kako će se finansirati izgradnja infrastrukture sa ovako umanjenim taksama, naročito kod investitora koji rade objekte za tržište? Ko će platiti uvođenje kanalizacije, vodovoda i svih drugih infrastrukturnih standarda, kada na ovaj način umanjujemo takse za to? Naša je bojazan da će se nastaviti i urbanistički haos i neuređenost naših gradova, čak se i ove male takse raspoređuju tako da će 70% pripasti lokalnoj samoupravi, a republičkom budžetu 30%. Takođe, predviđamo vrlo velike teškoće i u prikupljanju dokumentacije koja je potrebna za ozakonjenje. Član 18. određuje šta sve čini izveštaj o zatečenom stanju. To će biti elaborat geodetskih radova, snimak izvedenog stanja i mora da sadrži izjavu odgovornog projektanta ili odgovornog izvođača radova da objekat ispunjava osnovne zahteve u pogledu nosivosti i stabilnosti. Prvo, ko će biti ti odgovorni izvođači radova? Ko će ih određivati i koliki će biti dodatni trošak za građane da bi platili ove elaborate i ove izveštaje izvođača radova, odnosno odgovornih projektanata? Negde sam u medijima pročitala da se računa da će to biti 9.000 dinara. Ja stvarno ne verujem da će neko od ovih stručnih ljudi, ako računamo da će stručni ljudi raditi ove izveštaje, jer oni moraju da podnesu i odgovornost za ono što će potpisati, a ta odgovornost je vrlo velika u ovom slučaju, jer treba da kažu da je nešto građeno pre 20 godina u skladu sa standardima koji su tada bili na snazi itd. Drugi deo ovog člana 18. kaže da će taj izveštaj morati da sadrži i izjavu vlasnika da prihvata eventualni rizik korišćenja objekta. Molim vas šta znači izjava vlasnika? Pa, naravno da će on dati tu izjavu da on preuzima rizik kod korišćenja objekta, ako je reč o objektu javne namene. Ovo su vrlo opasne stvari. Da li on time preuzima odgovornost i za naknadu štete koja može nastati od takvog korišćenja objekta. Ovim se, kolege i koleginice, dovodi u opasnost životi ljudi i bez ozbiljnog projekta izvedenog stanja i dokaza sigurnosti takvi objekti ne bi se smeli koristiti. Treća glavna primedba u odnosu na ovaj zakon je to da je on pun proizvoljnosti i ova količina proizvoljnosti otvara strašno mnogo prostora za diskreciono ovlašćenje svih onih koji će u ovom procesu ozakonjenja učestvovati, ali velika količina diskrecionih ovlašćenja znači šta? Znači samo novu korupciju. To je vrlo vidljivo. Evo, naprimer, kome se čini usluga kada se određuje ova spratnost da se može maksimalno priznati, odnosno ozakoniti izgrađena četiri sprata ili tri sprata i potkrovlje? Zašto baš toliko? Zašto nije tri sprata ili dva sprata ili potkrovlje? Zašto nije šest spratova? Vidim da ćemo prihvatiti neke amandmane za zone u različitim lokalnim samoupravama, ali ovo nije namenjeno i upućeno onima koji su zidali stambene zgrade za svoje stanovanje. Ovo su zgrade, ovo su objekti za tržište. Znači, ovo se čini nekim investitorima koji će na osnovu ovoga steći ogromno bogatstvo, a naši gradovi će i dalje izgledati urušeni i neuređeni i bez ikakvog plana, ali verovatno je nekom bilo potrebno izaći u susret ovakvim odredbama i to je sada pitanje, videćemo u praksi, ko će biti ti srećnici? Već smo govorili oko ovog člana 5. stav 1. tačka 4) ozakonjenja vikendica i drugih porodičnih objekata za odmor. Naši mediji se već prilično bave nagađanjima za koga je ova odredba sastavni deo zakona, ali je činjenica da deluje krajnje proizvoljno kao da je namenjena vrlo, vrlo uskom krugu ljudi. To su vrlo velike opasnosti ozakonjenja kuće i vikendica u ovim područjima i vi svi to znate. Imali smo slučajeve zagađenja voda i svega drugo, i to je nešto što predstavlja veliki rizik za zdravlje i život ljudi. Naš je stav da svaki građanin koji nema drugo rešenje za stanovanje treba da dobije ozakonjenje po najpovoljniji uslovima i tu sam rekla da se slažemo sa predlogom Vlade, ali šta ako neko ima pet kuća koje hoće da ozakoni od 60 do 100 kvadrata, da li će i on platiti istu taksu od 5.000 dinara za svaku kuću, da li je to pravično rešenje? Naše je ubeđenje da nije. To nije socijalni slučaj. To nije nikakvo rešavanje stambenog problema naših građana. Popust za legalizaciju treba da ima samo onaj ko rešava svoje stambeno pitanje i stambeno pitanje svoje porodice u celini i koji nema drugu nekretninu podobnu za stanovanja. To je jedini način da se izbegne ogoljena nepravda, a onaj ko ne može da plati naknadu koja, po našem mišljenju, mora da bude veća za investitore i one koji grade za tržište, koji su gradili stambene ili poslovne objekte za tržište, onda takvu naknadu treba da plaća u dužem periodu ili da se na kraju krajeva, ukoliko ne mogu da je plate, ta naknada ili taksa upiše kao teret koji se mora platiti prilikom prodaje, pri nasleđivanju ili otuđenju nepokretnosti. Na kraju, htela bih da kažem još nešto. Očigledno je da se ovde radi o jednom predizbornom zakonu koji, kad pogledamo, oko 80% su građani koji imaju bespravno izgrađene kuće za svoje stanovanje, to je negde oko milion i 200 hiljada ljudi, a od ovih milion i po bespravno izgrađenih objekata u Srbiji, vrlo je jasno da se pravila ta računica. Ono što je važno jeste da mi rešimo problem bespravne gradnje, jer bespravna gradnja urušava svaku ideju pravne države u ovoj zemlji. Dok ne budemo postavili sistem koji će zaista biti pravičan i u ovom procesu ozakonjenja i legalizacije, koji će onemogućiti i korupciju, koji će onemogućiti diskreciona ovlašćenja koje ovaj zakon predviđa, bojim se da će građani i dalje računati na to da će rokovi biti produžavani sa svakim novim zakonom i da će zapravo pitanje regulacije našeg tržišta nekretnina i drugih ciljeva biti neostvareni. Dakle, da ponovim, smatramo da je ovaj zakon nepravičan, smatramo da će biti teško primenjiv, smatramo da stvara mnogo prostora za novu korupciju. Hvala na pažnji.
Reč ima ministar dr Zorana Mihajlović. Izvolite.
Hvala na vašim komentarima. Malo me čudi, znam da ste advokat, pa verujem da vrlo dobro umete da čitate i tumačite zakon, pa ću krenuti od jedne insinuacije vezane za jedan član zakona, 33, a vezan za vikend kuće, itd. Jedno je priča o nacionalnim parkovima, drugo je priča o vodotokovima i ni u jednom ni u drugom slučaju nema gradnje. Takođe, kada govorite da se nekome izlazi u susret ili da je ovo neki politički zakon, predizborni zakon, ne, ovo je zakon koji treba da reši milion i po nelegalno izgrađenih objekata koji nisu nastali za vreme vladavine SNS, nego, vi to vrlo dobro znate, u prethodnih 18 godina, a naročito u periodu od 2000. godine pa na ovamo. Mi ćemo ovim zakonom rešiti pitanje nelegalno izgrađenih objekata koje ste vi dozvolili vašim zakonima da budu nelegalno izgrađeni objekti. Ljudi moraju da dobiju svoje vlasničke listove, problem mora da se reši i ovo nije ozakonjenje nekih budućih potencijalno nelegalno izgrađenih objekata, jer takvih biti neće. Ne postoji ni jedan više razlog da građevinsku dozvolu u Srbiji ne dobijete sa vašim projektom u roku manjem od mesec dana, a od 1. januara i elektronski. Dakle, neće biti tih problema, ali mi moramo da rešimo problem, kao što sam rekla, milion i po nelegalno izgrađenih objekata. Kada govorite o tome da je to možda uvod, kako ste rekli, u korupciju, stvarno mislim da vi kao poslanička grupa najmanje treba o tome da govorite, jer se potpuno sa vama slažem. Mnogo je bilo korupcije u prethodnom periodu, pogotovo od 2000. godine, u oblasti građevinarstva. Zbog toga ni jedan vaš zakon nije prvo omogućio da se građevinske dozvole dobijaju na vreme, pa su ljudi radili i gradili nelegalno zato što su ih čekali godinama, a sa druge strane, svi zakoni koje ste donosili u parlament Srbije, a koji su se ticali procesa legalizacije, samo su povećavali broj nelegalno izgrađenih objekata, umesto da su ih smanjivali. Mi ćemo tu da stavimo tačku. Ovaj zakon će to da reši. Ovaj zakon je primenjiv. Pravljen je upravo na osnovu kompletnog razgovora i kompletnog stanja sa onima koji jesu gradili nelegalno, jer je bilo jako mnogo objektivnih faktora koji su uslovili da bude veliki broj nelegalno izgrađenih objekata. Drugo, kada govorite o toj dokumentaciji, pominjali ste dokumentaciju, radiće je projektni biroi. Ta dokumentacija sa onom izjavom, da, jeste, vrlo je važna izjava. To su ljudi koji već sada žive u svojim porodičnim kućama i stanovima. Budući da skraćujemo proceduru, budući da predajemo izveštaj o izvedenom stanju, prirodno je da treba da potpišu izjavu o eventualnoj budućoj mogućoj šteti. Dakle, sledeća stvar koju ste pomenuli, koja je meni bila potpuno nelogična je ta spratnost. To povezujete sa tim da nekome činimo uslugu. Ponavljam još jedanput - kome ste činili usluge prethodnih 10 godina kada ste dozvoljavali da se pašnjaci prebacuju u građevinske parcele, kada ste dozvoljavali da članovi vaše poslaničke grupe grade i kupuju na tim pašnjacima, posle toga prevedenim u građevinsko zemljište? Dakle, to su usluge koje ste vi činili. Mi sada treba to da rešimo. Ako mislite, kao poslanička grupa, da treba da srušimo milion i po nelegalno izgrađenih objekata, ja se ne slažem. Ne treba da ih srušimo. Treba da završimo, treba da ih uvedemo u red i treba da ih ozakonimo i treba da imamo mogućnost da, pre svega znamo šta imamo na teritoriji Srbije. Nakon toga, da imamo sasvim sigurno prihode od poreza na imovinu koji sada treba da se plate, ali to nije bilo u prethodnom periodu i da imamo konačno završenu priču sa tim da neko uopšte kreće u proces da gradi, a da nema građevinsku dozvolu. Rekli ste da je ovaj Zakon nepravičan. Razlika u taksama, a tiče se iznosa taksi, razlika u taksama je 30 prema 500 puta, 500 puta je za građane i porodične kuće, dakle za one koji žive u svojim stanovima i porodičnim kućama, 30 puta je manja za komercijalne objekte. Kada govorite da se tu čine usluge investitorima itd, ti investitori su te svoje stanove prodali, u tim stanovima žive ljudi koji sada treba i na njih je svedeno to da treba da izvrše proces legalizacije iako, naravno vi i ja znamo da je to trebao da uradi investitor. Dakle, ovaj zakon omogućava da kratko i brzo rešimo pitanje nelegalno izgrađenih objekata, ponavljam onih koji su izgrađeni u prethodnih 10 godina. Lokalne samouprave i građevinski inspektori, pa pravo je pitanje možda baš za vas. Zašto nema građevinskih inspektora u prethodnih 10 godina u lokalnim samoupravama? Zašto se sve činilo da ih nema? Zbog toga što je bilo odlično da lokalne samouprave nemaju građevinske inspektore koji neće izaći na teren i koji neće u trenutku kada su trebali da reaguju, da reaguju i zbog toga imamo situaciju milion i po nelegalno izgrađenih objekata. Prihodi od ovog zakona, 70% idu lokalnim samoupravama. Od tog novca lokalne samouprave su dužne da, upravo ulože u infrastrukturu, odnosno da podignu tu infrastrukturu koju ste pominjali, kada pominjete između ostalog vodovod, kanalizaciju itd, u većini lokalnih samouprava to već postoji, ali bez obzira prihod od ovog zakona ide upravo većim delom lokalnoj samoupravi, jer smo mi svesni da je lokalna samouprava ta koja će ovaj zakon realizovati, naravno zajedno sa Ministarstvom. Moram da vam kažem, sa lokalnim samoupravama treba raditi. Ako je zakon o planiranju i izgradnji zaživeo i ako zakon o planiranju i izgradnji danas beleži uspeh, u smislu da već sada imamo povećan broj izvedenih radova za 70% u septembru u odnosu na prethodni septembar, onda verujte zaživeće i ovaj zakon. Još jedanput, smo da napomenem, da ne bude zabune, ovaj je zakonkoji rešava brljotine iz prethodnog perioda i to ne brljotine od jednog meseca, jedne godine, nego brljotine koje su posebno bile vidljive od 2000. godine pa na ovamo. Ovo je poslednji zakon koji se odnosi na ozakonjenje, ovaj zakon se razlikuje od svih prethodnih, zato što nema dobrovoljnosti, ovaj zakon sprovodi država i država će rešiti i te probleme, koje ste pre svega moram da priznam, bez obzira koliko ne volite da se vraćamo na to šta ste radili, koji ste, pre svega vi iz DS stvarali u prethodnom periodu. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Nataša Vučković, replika. Izvolite.
Zahvaljujem se na odgovorima, pa niste uspeli da me ubedite da je član 5. stav 1. tačka 4) dobro rešenje. Ja nisam govorila o vikendicama i drugim porodičnim objektima, na akumulacionim jezerima, i nacionalnim parkovima, nacionalne parkove nisam ni pomenula, tako da ne znam zašto ste mi to govorili. Ja sam govorila, upravo, o prvom i drugom stepenu zaštite prirodnog dobra. Dakle, ovo je, ovo deluje da je urađeno za jedan mali krug ljudi. Zbog čega su vikendice stavljene samo u tu kategoriju? Dakle, smatramo da njih odatle treba izbaciti. Drugo, što se tiče vlasnika stanova u stambenim zgradama. Pa, oni će plaćati po najmanjoj taksi, jer najveći broj tih ljudi, zapravo ima male stanove, neće oni plaćati taksu, pretpostavljam za celu stambenu zgradu. Dakle, nemojte mešati dve stvari, znači svi oni koji stanuju u svojim stambenim kućama ili stanovima će plaćati, zapravo koji imaju od 60 do 100 kvadrata najmanju taksu. To je uredu, mi to ne kritikujemo, ali kažemo ono što je omogućeno zakonom da investitori koji su izgradili bespravni objekat, u skupim gradskim zonama, će dobiti ozakonjenje za minimalnu cenu i da je to nepravično, u odnosu na investitore koji danas grade u skladu sa zakonom ili su gradili u skladu sa zakonom i ne možete me ubediti da to nije tačno. Dakle, taksa je vrlo mala. Građevinski inspektori. Vi kažete da je to naša odgovornost. Gospođo ministar vi ste na vlasti skoro četiri godine, u kolko ste pripremali ovaj zakon, pa vi ste morali računati na kapacitete koji postoje sada u lokalnoj samoupravi, zašto ih niste podizali tokom protekle četiri godine, kada ste ovakav zakon planirali, u ostalom vi ste doneli 2013. godine, takođe zakon koji je bio namenjen smanjenu bespravne gradnje. Tada je takođe bilo rečeno da će to da reši sve probleme. Nije to samo bila DS i njene Vlade. Sve Vlade su donosile zakone o legalizaciji, dakle 2013. godina je vaša odgovornost, vi ste bili većinski partner u Vladi.
Reč ima narodna poslanica Mira Petrović.
Poštovani predsedavajući, uvažena ministarko Mihajlović i koleginice poslanici, ja ću vrlo kratko zato što je upravo sada ministarka Mihajlović rekla ono što sam želela da istaknem. Moje kolege će kasnije o detaljima, ali zbog čega će poslanička grupa PUPS podržati ovaj zakon je upravo to što on više nije zakon dobrovoljnosti, već zakon koji će sprovesti država i zato što je konačno vreme da posle pet zakona vezanih za legalizaciju, mi konačno dođemo do jednog kojim će u kratkom roku moći da se završi taj posao, da država krene da naplaćuje poreze. U stvari to je suština cele priče, da taj porez puni budžet, takse ćemo naplaćivati onoliko koliko je primereno sada. Gledala sam nešto i vidim da Beograd ima 140.000 nelegalnih objekata, Novi Sad 37.000, Niš 30.000, znači 1.300.000 objekata se nalazi po Srbiji a svi znamo da je Beograd 50% privrede. To su krajevi koji ni nemaju mnogo para, mi ne možemo tamo da imamo velike takse. Tim ljudima treba omogućiti da mogu te objekte da legalizuju. Naravno da će tu biti dosta tzv. nepravdi, da će u Beogradu ostati puno sada, ovako legalizovanih objekata velikih investitora, ali to je prosto jedna od stvari koja mora da se desi u ovoj državi i da se konačno podvuče crta. Legalizacija je noćna mora svih Vlada, od 2000. godine, možda i ranije 1997. godine i mislim da je vreme da je uredimo. Koliko će to ukupno da košta, košta će. Narod konačno mora da zna šta je njegova obaveza, šta treba da se plaća. Ko sve preuzima odgovornost? Preuzimaju svi oni koji su zidali kako su zidali, ako misle da legalizuju svoje objekte, a da nisu kvalitetno rađeni, moraće sami da snose odgovornost. Poslanička grupa PUPS će podržati ove zakone, jer je zaista neophodno da se konačno stavi tačka. 1.500.000 je zaista katastrofalan broj. Ja sam se iznenadila kada sam videla da je toliko, imamo 4.500 objekata uopšte u državi, a ima 7.000.000 stanovnika, ali to je malo i u našem mentalitetu. Imamo naš Mali mokri lug ili Veliki mokri lug, kako se već zove, on je devedesetih godina imao već hiljade nelegalizovanih objekata, dajte da se već jednom uvede u red, da ova država naplaćuje ono što treba da naplaćuje. Šta je do sada bilo, bilo je, ali dajte da krenemo jednom napred i da prestanemo da se sada prozivamo ko, šta i kako je radio. Samo da ponovim još jednom da ćemo mi podržati ovaj predlog i da ćemo kasnije imati još malo objašnjenja.
Reč ima ministarka Zorana Mihajlović.
Želim da vam se zahvalim na tome što ćete podržati ovaj zakon, da vam dam informaciju da u Beogradu trenutno ima zahteva 248.382, da je za poslednjih godinu i po dana rešeno 8.352 predmeta, u prethodnih pet godina 17. Znači, nerešeno je 230.000 predmeta i to je jedan od razloga, dakle ne Beograd, nego cela Srbija, ali to je jedan od razloga gde želimo da podvučemo crtu. Uskoro će Beograd imati i PGR i sa Zakonom o planiranju i izgradnji, zaista više neće biti ni jednog jedinog razloga da bilo gradi na nelegalan način, ali crta mora da se podvuče i ovaj problem mora da se reši. To je bio razlog zašto smo između ostalog, naglašavam ovaj zakon napravili u javnom interesu i taj termin koristimo, jer hoćemo da država na najbrži mogući način najjeftinije, bez procedura sprovede ovaj proces. Hvala vam što ćete podržati zakon.
Reč ima narodni poslanik Suzana Spasojević.
Poštovani predsedavajući, uvažena ministarko, koleginice i kolege narodni poslanici, veoma važan set zakona je danas pred nama i o svakom zakonu zaista ima dosta toga da se kaže. Nažalost vreme je kratko pa ću pokušati da svoju diskusiju usmerim na ono što je zaista bitno, da možda ukažem na neka svoja zapažanja i eventualno traćim neke odgovore od vas. Počeću diskusiju od Predloga zakona o ozakonjenju objekata i tu najpre želim da kažem da se nadam da je ovo zaista poslednji put da o legalizaciji objekata govorimo kao o Predlogu zakona. U poslednjih 20 godina smo više puta donosili nove zakone ili menjali postojeće, ali kao što ste i vi već rekli, bez nekih većih rezultata. O razlozima bespravne gradnje smo mnogo toga čuli i ranije i danas i ne bih da to ponavljam. Jednostavno želim da istaknem ono što smo svi zapazili, da između donošenja dva zakona se broj bespravnih objekata uvećava i svakako najveću odgovornost u tom lancu odgovornosti imaju bespravni graditelji, ali ništa manju odgovornost nemaju ni organi inspekcije, bez obzira koliko je ima u lokalnim samoupravama, jer je upravo u njihovoj nadležnosti obaveza i da kontrolišu i da sprečavaju bespravnu gradnju. Mislim da će se ovim zakonom mnoge stvari rešiti, najpre ono što jeste cilj i predlagača i svih nas, da se jednom za svagda reši sa bespravnom gradnjom, da se napravi evidencija izgrađenih objekata i da na taj način idemo u korak sa svetom. Jedino što mogu i prvo da kažem i što me u stvari plaši jesu imovinsko-pravni odnosi koji su i do sada bili velika prepreka i kada je u pitanju legalizacija objekata i kada je građevinska dozvola u pitanju. Jeste ovaj zakon predvideo jednu široku lepezu rešavanja imovinsko-pravnih odnosa. Čak su neki načini i detaljno opisani, ali se plašim da će ipak, poznavajući naše građane, doći do problema. Evo prostog primera. Ako je pre 50 godina prodata parcela koja je bila veličine jednog hektara, desetak kupaca kupilo i napravilo objekte, i do sada je u zemljišnoj knjizi ostao vlasnik isti koji je bio i pre 50 godina, odselio se, umro je, jednostavno je nedostupan, kako će ti vlasnici rešiti imovinsko-pravni odnos sa parcelama na kojima su gradili bespravni objekat, osim u sudskom postupku? Ali, da li su svi naši građani edukovani u tom pravcu da to mogu da ostvaruju u sudskom postupku? Sa druge strane, to iziskuje i dosta vremena i dosta troškova. Možda smo trebali da predvidimo neko jednostavnije rešenje, makar za deo parcele koja se nalazi ispod ovih objekata ili koja je potrebna za redovno korišćenje objekta. Što se tiče odredbi zakona kojima se određuje šta može biti predmet ozakonjenja, pa osim izgrađenih objekata i objekata gde su urađeni konstruktivni radovi, mislim da je možda trebalo da predvidimo upravo zbog objekata koji na terenu postoje, izgrađeni u različitim fazama, bez obzira da li je to započet objekat ili izgrađen objekat, predvideti upis, ozakonjenje tih objekata pod posebnim uslovima koji se zovu uklapanje. Zašto? Cilj svih nas je da što više objekata bude upisano u redovne procedure. Znači da ima i građevinsku i upotrebnu dozvolu, a zašto ne omogućiti građanima koji su objekte započeli i završili da im uklapanjem stvorimo mogućnost da mogu da uđu u redovnu proceduru, dobiju lokacijske dozvole i nastave dalje po Zakonu o planiranju i izgradnji. Na ovaj član smo podneli, naša poslanička grupa je podnela amandman i o tome ćemo više govoriti u danu kada se bude raspravljalo u pojedinostima. Takođe kada govorimo o istom članu kojim se definiše šta je predmet ozakonjenja, pa se određuje da je izgrađen objekat i objekat gde su urađeni konstruktivni radovi, temelj, stubovi, krovna konstrukcija, tu imam jednu dilemu i jedno pitanje – da li objekat, a poznavajući kakva je situacija u životu, da su mnogi naši sugrađani napravili isključivo u cilju brzog rešavanja stambenog rešenja napravili objekte do ploče i uselili se u takve objekte i žive godinama u takvim objektima, da li takvi objekti mogu da budu predmet ozakonjenja, s obzirom da ste rekli da je cilj zakona da vlasnici objekta imaju neki papir o objektu u kome žive? Ovi ljudi žive u objektu do ploče i da li taj objekat može da se ozakoni iako nema krov, jer jednostavno naši građani u ovakvoj ekonomskoj situaciji nemaju sredstava da ukrove svoje objekte. Odredbama člana 4. određuje se da objekti za koje je izdata privremena građevinska dozvola ne podležu odredbama ovog zakona. Nisam shvatila zašto, s obzirom da je privremena građevinska dozvola uvedena nekih 80-tih godina, a znate šta je bio cilj privremene građevinske dozvole, da se adaptiraju objekti na privatnim parcelama, sopstvenim parcelama, mali objekti u nekoj površini od 50 do 80 kvadrata, pa s obzirom kakav je naš mentalitet, ta je privremena dozvola vremenom zloupotrebljena, pravljeni su, građeni su objekti na državnom zemljištu, veliki stambeni objekti u komercijalne svrhe i uglavnom su sve te privremene dozvole imale neki rok važenja. Taj je rok važenja već odavno istekao. Osim toga, 2003. godine je ukinuta odluka kojom je uvedena privremena dozvola. To sa jedne strane, a sa druge strane, ako znamo da investitori koji su gradili objekte nisu poštovali uslove iz te privremene građevinske dozvole, nisu poštovali projekte na osnovu kojih je izdata privremena građevinska dozvola, pitam – kako je moguće onda izvršiti tehnički prijem takvog objekta, na osnovu čega i na osnovu čega izdati upotrebnu dozvolu? Zaista mislim da je objekte sa privremenom građevinskom dozvolom upravo iz ovih razloga bi trebalo uvrstiti, odnosno da se odredbe ovog zakona odnose i na objekte sa privremenom građevinskom dozvolom. Do sada kada je legalizacija bespravnih objekata u pitanju kao problem se pojavljivalo nepoštovanje udaljenosti objekta od susedne parcele i to je zaista u praksi stvaralo dosta problema. Trebala je da se nabavi saglasnost i u većem broju slučajeva to nije bilo moguće i ovu promenu podržavamo i jednostavno imam pitanje – kako ćemo rešiti slučajeve gde je objekat nelegalno izgrađen i jednim svojim delom, da li krovom, stepeništem, terasom je zašao na susednu parcelu i na taj način umanjio prava vlasnika susedne parcele? Da li ćemo te objekte legalizovati i na koji način? Kada su takse u pitanju, mi podržavamo predlog koji ide u smeru kvalifikacije, ali smatramo da je ipak trebalo napraviti razliku i barem na taj način, rekli ste da je zakon relativno pravičan, slažemo se, ali želja nam je da postoji ipak razlika između ljudi, građana koji su isključivo zidali objekte jer ih je muka naterala na to, bespravno gradili da bi zadovoljili svoje stambene potrebe i članova svoje porodice i napraviti razliku između onih koji su gradili objekte da bi sticali profit, a nisu poštovali zakon. Svakako da je prvenstveno cilj ovog zakona zaštita javnog interesa države. Svakako da je cilj Predloga zakona da se jednom u Srbiji napravi evidencija svih izgrađenih objekata, jer ako smo ozbiljni na putu ka Evropi od nas se traži da imamo i ozbiljnu evidenciju objekata. Mislim da je ovaj zakon pravo rešenje i pravi način i uverena sam da će posle svih zakona koje smo u poslednjih 20 godina donosili, ovaj zakon dati rezultate koje očekujemo i naravno da će poslanička grupa SPS u danu za glasanje podržati Predlog zakona. Sledeći u nizu, a ne i manje važan je Zakon o državnom premeru i katastru. Drago mi je što je direktor danas sa nama, koji verovatno i zna kakva je situacija na terenu. Katastarske evidencije u Srbiji su različitog nivoa i tačnosti i kvaliteta i to je verovatno posledica skupljanja podataka prilikom različitih tehnologija u dužem vremenskom periodu i takva situacija jednostavno nije na onom nivou da bi zadovoljila potrebe i građana i privrede i investitora. Tako da, vi sami znate da svi oni građani koji su upućeni i koji imaju potrebu da sarađuju sa katastrom imaju jedan zajednički osećaj nezadovoljstva, jer katastar karakteriše jedna neorganizovanost u radu, gužve pred šalterima, rokovi za upis nepokretnosti da se izvadi jedan list nepokretnosti itd. Da ne govorimo o kopiji plana, konverziji, preparcelaciji i svim drugim poslovima koji se u katastru moraju završiti. Rokovi su zaista neprimereno dugački. Takvo stanje nije od juče i, naravno, vi ne snosite odgovornost za to, ali jednostavno je krajnje vreme da se takva situacija u katastru što pre reši, jer mi nećemo moći da ispoštujemo ni ono što se predviđa Zakonom o planiranju i izgradnji, da građevinska dozvola bude izdata za 28 dana, ako to katastar usporava. Osim toga, kada je građevina u pitanju, sve što govorim, govorim iz iskustva, i kad je građevina u pitanju i kada je kupoprodaja nepokretnosti u pitanju, sve počinje i sve se završava u katastru. Zato je katastar veoma bitan, opet ponavljam, i za privredu i za građane, a naročito, što je nama veoma važno, bitan za investitore. Upravo zbog toga i želim da istaknem odredbe za koje smatram da su i najbitnije u predlogu ovog zakona, a to je smanjenje roka za upis prava na nepokretnostima. Kao što smo čuli, to je do sada bilo 60 dana. Smanjenje na sedam dana je izuzetan rok i to zaista podržavamo svom snagom. Zatim, smanjenje roka da se izvade potvrde, izjave i svi ostali dokumenti koji se inače iz katastra vade. Smanjenje na pet radnih dana, takođe podržavamo. Jedino mi nije jasno zašto nismo zakonom predvideli da rok za upis hipoteke bude 24 sata, kada znamo koliko je bitno za naše građane da se hipoteka upiše brzo. Za sve one koji žele da podignu kredit, takve su i procedure banaka, a iz iskustva i iz prakse znamo da je moguće hipoteku upisati za jedan dan. Kad je u pitanju član 86, koji propisuje na osnovu kojih prava se vrši upis na nepokretnostima, nije predviđena jedna mogućnost koja se često pojavljuje u praksi, a odnosi se na upis posebnih delova novoizgrađenih objekata. Ja ću na jednom primeru da vam kažem kako to izgleda. Dakle, investitor je gradio zgradu sa više stanova, ili je imao građevinsku dozvolu, pa odstupio, ili nije uopšte imao građevinsku dozvolu. Stanovi su prodati, investitor više ne postoji, a kupci tih posebnih delova žele da uđu u zakonsku proceduru, žele da legalizuju svoje posebne delove. Stanove su kupovali na osnovu kupoprodajnog ugovora i u ugovorima stoji jedna kvadratura koja je iz nekog postojećeg projekta tada. Naknadnim merenjem, u cilju legalizovanja tog posebnog dela, utvrđuje se druga kvadratura. Znači, u naknadnoj građevinskoj i upotrebnoj dozvoli stoji jedna druga kvadratura. Kad dođe kupac u katastar, priloži ugovor o kupoprodaji kao dokaz o vlasništvu, priloži naknadu građevinsku i upotrebnu dozvolu kao dokaz o legalnosti objekata i nailazi na problem. Katastar odbija da upiše pravo na nepokretnosti, jer se kvadraturene poklapaju iz dozvole i iz ugovora. Ne može da uradi aneks, jer više ne postoji investitor. Šta da radi taj kupac? Znate li koliko je takvih slučajeva? To je zaista veliki problem. Govorim vam ono što se pojavljuje kao problem u praksi. Mislim da je ovaj zakon možda bio mogućnost da takve probleme rešimo, ako smo već krenuli u rešavanje problema koji postoji na terenu i problema koji se pojavljuju u praksi. Još jedan problem koji je prisutan u Srbiji, osim toga što ne postoje planska dokumenta u svim opštinama i gradovima, jeste evidencija u katastru koja se ne poklapa baš uvek sa stanjem na terenu. Znamo da je osnovno načelo katastra da katastar mora da bude veran stanju na terenu. Ako smo donosili zakone i o posebnim upisima objekata bez građevinske dozvole i razne druge zakone koji nisu dali efekta, nismo mogli da napravimo tu jedinstvenu evidenciju. Međutim, osim objekata koji nisu evidentirani u katastru, postoji problem i sa nekim parcelama koje ili nisu u onim granicama kave su na terenu upisane ili postoje neki drugi problemi. Da sada ja o tome mnogo ne govorim, vi to sigurno znate bolje od mene. Mislim da tu mora da se priđe rešavanju tog problema. Obnova premera je jedno od rešenja, ali je to i supo i dugotrajno. Kažem da je jedno od rešenja, ali zaista je neprihvatljivo za Srbiju sada u ovom momentu. Primorati građane na neki način da evidentiraju parcele i objekte, takođe ne vidim neki način. Da li sprovesti neku vrstu snimanja faktičkog stanja i objekata i parcela onako kako je na terenu, bez obzira na papirologiju koju vlasnicu imaju? Ne znam da li je to prihvatljivo. Evo, samo nabacujem neke predloge, jer jednostavno zaista imam želju da se u Srbiji jednom za svagda uspostavi jedinstvena evidencija, da stanje u katastru odgovara stanju na terenu. Samo tako možemo i privredno da se razvijamo i ekonomski i možemo da pratimo standarde koji postoje u toj oblasti u Evropi. Kada je reč o odredbama koje se odnose na zabeležbu, smatram da je možda bilo potrebno u onim odredbama koje se odnose na zabeležbu upisati pravo gradnje, odnosno da je za određenu građevinsku parcelu izdata građevinska dozvola. Evidentiranje informacija o tome da je za određenu parcelu izdata građevinska dozvola bi sprečilo vođenje nekih drugih postupaka vezanih za istu parcelu. Osim toga, građevinska dozvola investitoru nameće, osim prava, i izvesne obaveze. Ukoliko investitor ne ispuni te obaveze, a parcelu stavi u promet, dovešće kupca u zabludu. Zabeležbom da je građevinska dozvola izdata za određenu parcelu izbegavaju se ovakve situacije koje evidentno mogu da nastanu. Ono što je za SPS veoma važno, odnosi se na takse, odnosno na onaj deo koji je oslobođen plaćanja taksi. Mi predlažemo da oslobađanje od plaćanja taksi imaju lica koja su na evidenciji za zapošljavanje, samohrani roditelji i lica u režimu socijalne zaštite. Poslanička grupa SPS je podnela amandman i na ovaj član. Jednostavno, samo kao zaključak, želim da kažem da dobrim zakonskim rešenjem, dobrim merama mogu će je da se ovo stanje u katastru poboljša. Ja, gospodine direktore, ne sumnjam da ćete vi raditi na tome, jer vidim šta ste već počeli da menjate kada je katastar u pitanju. Katastar mora da bude ažuran, pouzdan i mora da pruža pravnu sigurnost i građanima i privredi i svima onima koji imaju potrebu da sa katastrom sarađuju. Pošto mi vreme ističe, želim da kažem da će i ovaj predlog poslanička grupa SPS naravno podržati i sve ostale zakone iz ovog seta zakona, a o ostalim predlozima zakona će moje kolege govoriti u današnjoj daljoj raspravi. Zahvaljujem se.
Hvala. Reč ima Katarina Rakić. Izvolite.
Hvala. Poštovana predsednice, poštovani ministre, dame i gospodo narodni poslanici, ja ću svakako u svom današnjem izlaganju najveću pažnju posvetiti jednom, da tako kažem, malo drugačijem zakonu u odnosu na sve one koje smo do sada navikli, a koji su se ticali problema, odnosno zakona koji bi trebali da reše problem nelegalne gradnje u Republici Srbiji. Ovaj zakon o ozakonjenju objekata koji se danas nalazi pred nama, svakako predstavlja javni interes za Republiku Srbiju i članom 5. ovog zakona tako nešto svakako je i predviđeno. Predviđeno je da se nikada više u Srbiji ne dogodi nešto što je do sada bilo uobičajeno, da divlja gradnja vlada državom, a ne da to bude obrnuto. Često imam priliku da razgovaram sa građanima po Srbiji o problemu nelegalne gradnje. Jedan komentar jednog građanina posebno mi je privukao pažnju. On je prišao meni i rekao mi – u jednoj uređenoj zemlji prosto ne postoji problem divlje gradnje, ne postoji zato što niko nije nikada zidao bez projekta, niko nikada nije zidao na tuđoj zemlji. Međutim, to se nije dogodilo zato što su mu objekti srušeni, što je došao neko da ga kazni, nego zato što su odmah došli iz psihijatrijske ustanove da vide šta to nije u redu sa njim jer prosto u jednoj uređenoj i normalnoj državi ne postoji način da se nešto radi bez projekta, a posebno da se nešto radi na tuđem zemljištu. Verujte mi da mi je ova priča bila jako interesantna. Pokušala sam da pronađem koja je to država primenila ovakvu meru, nisam uspela. Ali, svakako bih ovo mogla da predložim kao jedno od rešenja koja bi možda mogla da se primene u nekom narednom periodu, kada jednom za svagda uvedemo red u gradnju u Srbiji, kada više nikada ne bude bilo nelegalnih objekata. Jedna od mojih prethodnih govornica rekla je da ovaj predlog koji se danas nalazi na dnevnom redu šamar za građane Srbije. Ono što bih ja rekla da je svakako godinama Srbija dobijala kao šamare, mada smatram da je to jako ružno i neprimereno rečeno, jeste - za 18 godina pet zakona, mislim da je Srbija po tome jako specifična, pet zakona koji su se ticali rešavanja problema nelegalne gradnje. Međutim, ono što je zaista takođe specifično jeste da nijedan od tih zakona ne samo da nije rešio problem nelegalne gradnje, nego je povećao i korupciju, povećao je i broj nelegalno sagrađenih objekata. Evo, daću vam samo jedan najdrastičniji primer koji je, po meni, svakako nešto što boli građane Srbije. U periodu od 2003. do 2009. godine, kada je na snazi bio Zakon o planiranju i izgradnji, imali smo situaciju da je u okviru jednog pravnog akta, jednog zakona, da je bio tretiran predmet nelegalne gradnje, odnosno da su ljudi mogli da legalizuju svoj objekat, a takođe tim istim zakonom predviđena je bila odredba da je građenje bez građevinske dozvole krivično delo. Sada kada to analiziramo, znači, građani su imali pravo da zidaju, e sada, ako ih uhvate - idu u zatvor, ako ih ne uhvate onda oni mogu da legalizuju objekat. Svakako da to nije ni malo logično, ali ono što je još manje logično od svega toga jeste da se nije desilo ni jedno ni drugo. Niti je ko odgovarao po krivičnom delu tog zakona, niti je uhapšen za to što je zidao nelegalno, niti je pak ko legalizovao svoj objekat. Desilo se ono što je svakako jedino ispravno i logično, a to je da je Ustavni sud oborio odredbe ovog zakona jer prosto u jednom pravnom sistemu nemoguće je u jednom zakonu doneti dijametralno suprotne odredbe. Međutim, ono što je svakako ovaj zakon uradio, to ću ja svakako još jednom istaći, jeste da je povećao korupciju i jeste to da je doveo čak do toga da su oni koji su trebali da sprovode taj zakon, savetovali građanima - nema veze, zidaj ti slobodno, niko te neće dirati, ionako će doći novi zakon o legalizaciji, polako, legalizovaćeš ti to. Naravno, svaki put su bili u pravu. Svaki put je dolazio novi zakon o legalizaciji, ali ti ljudi tako nešto nisu smeli da savetuju građane, trebali su da rade svoj posao. Ovim zakonom upravo želimo da uradimo suprotno, da kažemo – dosta je bilo, da stavimo tačku na nelegalnu gradnju. Ono što je takođe strašno u Srbiji jeste da mi zaista ne znamo sa kojim brojem nelegalnih objekata u Srbiji raspolažemo. To je tako zato što mi možemo da govorimo samo o podacima koje nam daje Republički geodetski zavod i možemo da govorimo samo o onim zahtevima koji su podneti od strane građana, podneti da se legalizuju. Sada ću vam pročitati kojim to podacima raspolaže Republički geodetski zavod. U Srbiji je izgrađeno ukupno 4.670.899 objekata, od toga su 1.996.479 zgrade za porodično stanovanje, a 36.321 su zgrade za kolektivno stanovanje. Od ovog broja ukupnih objekata u Srbiji, imamo podatak da je 1.476.433 objekata neregularno, odnosno nelegalno, odnosno divlje izgrađeno. To je broj ukupno prijavljenih u Republičkom geodetskom zavodu. Međutim, ono što je poražavajuće jeste da je samo polovina od tog broja, znači, negde oko 770.000, podnelo zahtev za legalizaciju. Znači, polovina od ovog upisanog broja, koji nije konačan, nikada nije ni želela da legalizuje svoje objekte. Ovaj broj govori da je jedna trećina objekata u Srbiji u stvari neregularna, odnosno nelegalna, a od te jedne trećine, najveći procenat, čak 85% su objekti za porodično stanovanje. Ono što želimo da uradimo ovim zakonom, što je predviđeno odredbama zakona, jeste da ove brojke budu precizne, da jednom za svagda u Srbiji povučemo crtu i da vidimo koliko je to zaista nelegalnih objekata. Znači, neće biti novog poziva da se objekti legalizuju, neće građani koji su već podneli zahteve za legalizaciju imati potrebe da ponavljaju taj zahtev. Ovim zakonom predviđa se formiranje komisije koja će po zonama, po opštinama ići i popisivati objekte. Objekat koji je predmet ovog zakona biće svi objekti koji se nalaze na satelitskom snimku, ono što sam ja čula iz Ministarstva i volela bih da je taj podatak ispravan i da takav i bude, da će to biti snimak koji će biti iz juna meseca ove godine, ja bih volela da tako bude, ako grešim, možda će biti i drugačije. Kao što kažem, lokalne samouprave formiraće komisije koje će po zonama popisivati. Građani će svakako biti vrlo transparentno obavešteni kada će njihova zona biti popisana i ovim zakonom dat je rok od 12 meseci da se posao završi. Ono što je bitno je da građani neće čekati godinu dana da inspektori, odnosno komisije, završe popis čitave teritorije, nego po završetku zone građevinske inspekcije, odnosno nadležne komisije odmah će izdavati rešenja i ti ljudi koji su popisani moći će da svoje objekte legalizuju ukoliko, naravno, za tako nešto imaju pravo, odnosno odmah će dobijati rešenje za rušenje ukoliko za tako nešto nemaju pravo. Ono što građane Srbije svakako najviše zanima jeste koja je to procedura i koliko će to njih da košta. Ono prvo što ovaj zakon ukida jeste komplikovana procedura i ono staro pravilo – fali ti još jedan papir. E pa neće više moći da fali još jedan papir, iz prostog razloga što će za realizacijuovog zakona, odnosno rešenja po ovom zakonu, biti potrebna da se donesu jedinici lokalne samouprave samo dva papira, i to dokaz o imovinskom pravu na zemljištu i dokaz o zatečenom stanju objekta sa elaboratom geodetskih radova. Postoje dve grupe građana koje će legalizovati svoje objekte. Oni građani koji su već podneli zahtev za legalizaciju, oni neće morati ponovo da podnose, nego će prosto sačekati da ih jedinice lokalne samouprave obaveste da li su oni možda ta dva dokumenta već predali. U tom slučaju, takvi građani, savesni, da tako kažem, neće morati više ništa od dokumentacije da donose. Drugi građani, oni koji do sada nisu podneli zahtev, oni neće moći sami da podnesu zahteve, nego će, kao što sam već rekla, sačekati da budu popisani od strane komisije koja će vršiti popis i takođe i za njih važi isto pravilo – samo dva papira. Znači, moraće da donesu izveštaje o zatečenom stanju objekta i dokaz o imovinskom pravu na zemljištu. Dva papira, prvo i osnovno pravilo ovog zakona ukidamo korupciju i ukidamo pravilo građanima uvek nedostaje jedan dodatan papir. Takođe, druga stvar koju sam rekla da pretpostavljam da građane zanima i to su moje kolege više puta danas ponovila, ali ću svakako ponoviti, jer je zaista njima to jako važno, a to je cena koju će morati da plate prilikom ozakonjenja svojih nelegalno izgrađenih objekata. Ta cena za građane porodično-stambenih objekata iznosi ovako: za porodično-stambeni objekat do 100 metara kvadratnih, cena će iznositi 5.000 dinara; za porodično-stambene objekte do 200 kvadrata, cena je 15.000 dinara; za porodično-stambene objekte do 300 metara kvadratnih, 20.000 dinara i za one malo veće, odnosno za najvećoj ovoj kategoriji preko 300 metara kvadratnih građani će morati da plate 50.000 dinara. Sve ovo što sam navela je jedino što će građani Srbije plaćati državnim organima za ozakonjenje, ne postoji nijedna više taksa mimo ove koju sam pročitala kojoj će građani trebati da plate. Znači, ovim zakonom će se ukinuti sve takse koje su građani plaćali do sada za dobijanje građevinske dozvole i to ne samo u odnosu na opštinsku upravu koja će izdati dozvolu nego i u odnosu na katastar. Znači, ukinućemo ovim zakonom se predviđa ukidanje takse za uređenje građevinskog zemljišta, neće se više plaćati opštinska administrativna taksa i kao što sam već rekla neće se plaćati taksa za upis prava svojine na građevinskom zemljištu. Kao što sam već navela više puta ono što je građanima uvek bio najveći problem jeste veoma komplikovana procedura, kao što sam već iz statistike koju sam navela, mnogo ljudi želelo je da legalizuje svoje objekte, ali često nisu bili u situaciji zato što im je komplikovana procedura i koruptivni službenici to nisu dozvoljavali. Još jednom želim da ponovim, svakako da je cilj ovog zakona da se legalizuje što je više moguće. Prema proceni ministarstva moći će da se legalizuje do 95% nelegalnih objekata. Međutim, svakako postojaće i ono što zaista neće moći da se legalizuje, što je naravno članom 5. ovog zakona i predviđeno. Predviđeni su slučajevi u kojima neki objekti neće moći da se legalizuju, a to su pre svega slučajevi kada se objekat nalazi na tlu koje nije pogodno za građane kao što je močvara ili klizište. Zatim, neće moći da se legalizuju objekti koji su izgrađeni od materijala koji ne obezbeđuje trajnost. Neće moći da se legalizuju objekti koji se nalaze na površinama ravnih namena i na trasama koridora. Ono što je takođe bitno da se pomene jeste da predmet ovog zakona ozakonjenju neće biti samo delovi, odnosno objekti nelegalno izgrađeni nego ovaj zakon podrazumeva i pomoćne objekte, kao što su garaže, bunari, ostave i sl. Međutim, građani će moći da legalizuju i podzemnih instalacija. Ono što je jedan od mojih prethodnika govornica postavila kao pitanje, šta će se desiti sa infrastrukturom za te objekte. Građani u Srbiji, većina njih te infrastrukturne objekte ima. Meni je žao što ona takav podatak ne zna iako su objekti da kažem divlji, nelegalni, ti ljudi zaista ne žive na divlji način. Jesu ih dobro šamarili godinama ali oni su se snašli i uglavnom sami izgradili objekte infrastrukture, a prilikom donošenja ovog zakona vodili smo računa upravo o takvim stvarima. Da legalizujemo i sve te infrastrukturne objekte koje su oni godinama sami radili, zato što su godinama dobijali šamare, godinama nisu uspeli da legalizuju svoje objekte, a žao mi je što je to sada došlo do ovakvog slučaja. Kao što kažem, građani će po odredbama ovog zakona moći da komisijama prijave sve ono što su sami radili od podzemnih instalacija i to roku od 60 dana. Međutim zakon ne predviđa da će građani tom prilikom moći da postanu vlasnici na zemljištu kuda se kreće ta infrastruktura što naravno nije logično ni moguće. Građani će postati samo vlasnici dela infrastrukture koju su sami uradili koju su svojim novcem uradili i meni je žao da jedna od mojih prethodnih koleginica ne zna jedan takav podatak. Ono što takođe predviđa ovaj zakon jeste da se rešenje o pravosnažnosti, odnosno upis u katastar vrši službenim putem i to u roku od tri dana od dana pravosnažnosti i rešenja na ozakonjenje. Znači, građani neće morati da sami odnose rešenje, do katastra i naravno još jednom ponavljam za upis u katastar, odnosno na pravo svojine građani neće plaćati nikakvu taksu. Svakako ovim zakonom su predviđene i veoma rigorozne i oštre mere. Ja sam pomenula onu priču na početku, ja bih možda predložila još rigoroznije, ali to ću uraditi u narednom periodu kada se povuče crta i kada se stvari u Srbiji jednom za svagda reše, pa onda možemo uraditi nešto kao prevenciju da se ovako nešto u Srbiji nikada više ne ponovi. Ono što sada nudi ovaj zakon jesu samo dva rešenja građanima Srbije koji su gradili nezakonite objekte, ili će svoj objekta ozakoniti ili će biti srušen, treća mogućnost neće postojati. Ono na šta ću se osvrnuti, pošto nažalost nećemo imati dovoljno vremena da pomenemo sve zakone, jeste Zakon o državnom premeru i katastru, donošenju izmena i dopuna ovog zakona svakako je veoma bitno posebno radi usaglašavanja sa ostalim propisima koje smo doneli tokom ove godine. Posebno ću se osvrnuti na Predlog zakona o planiranju i izgradnji koji je za veoma kratak rok dao izvanredne, posebne rezultate. To je nešto čime smo pokazali građanima Srbije da reforme u Srbiji idu na bolje, da stvari u Srbiji idu na bolje, da su pokrenuti u pravom pravcu. O tome ne govorimo samo mi. O tome govore 47 pomerenih mesta na „Duing biznis“ listi po dobijanju građevinske dozvole. Srbija se nalazila na 186 mestu po broju, po redosledu za dobijanje građevinske dozvole, a sada se nalazi na 139 mestu za samo par meseci od primene Zakona o planiranju i izgradnji, a da ne pominjem to da je uz sveobuhvatnim reformama Srbija sa 91 mesta prešla na 59 mesto na „Duing biznis“ listi. Što se tiče zakona o kome sam počela da govorim, a to je Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona državnog premera i katastra, postoji još par bitnih činjenica koje želim da pomenem. To je pre svega to da je ovim zakonom predviđeno vraćanje drugostepenog odlučivanja u upravnom postupku u oblasti premera i katastra sa Ministarstva građevine na RGZ. Obzirom da se prvi stepen nalazi takođe u katastru smatramo da se godinama nagomilao veliki broj rešenja, odnosno zahteva za rešavanje i kada se to bude svelo sve pod jedan krov, nadamo se da će svakako ta rešenja biti efikasnija i da će se ovih 26.000 predmeta koji se sada nalaze rešiti u što kraćem roku kada za to se bude odlučivalo kao što sam već rekla pod jednim krovom. Ono što je svakako jako povezano, to su ova dva predloga zakona koja su danas pred nama, Zakon o ozakonjenju objekata, svakako će preliti dosta posla katastru. Pored toga od 1. januara 2016. godine predviđeno je izdavanje elektronske, građevinske dozvole u okviru objedinjene procedure katastar mora i taj posao da radi. Svakako iz svega što sam navela, moramo dati jednu veliku podršku svima onima koji rade u katastru da posao urade na pravi način, jer voz kojima su krenule reforme u Srbiji jer je zaista brzi voz i potrebno je da svi vagoni idu istom brzinom. Hvala vam.
Hvala vam. Prelazimo na listu. Prvi govornik Đorđe Kosanić. Da li je tu? (Ne.) Reč ima sledeći govornik Marko Đurišić. Izvolite.
Hvala, poštovana predsednice. Poštovana potpredsednice Vlade, ja ću kao i sve kolege, odnosno ja ću govoriti samo o Predlogu zakona o ozakonjenju objekta, nažalost, niko nije govorio do sada u ovoj raspravi osim vas, malo o Zakonu o trgovačkom brodarstvu ili Zakonu o radnom vremenu posade vozila u drumskom prevozu i tafografima. Stvarno mislim da nije primereno što smo objedinili sve ove tačke dnevnog reda, naravno da je najinteresantnije i verovatno i možda najvažnije, za građane najinteresantniji Predlog zakona o ozakonjenju objekata. Ono što ovaj zakon pokušava da reši je problem koji postoji dugi niz godina i vi ste se u uvodnom izlaganju osvrnuli na taj period, na činjenicu da smo imali pet prethodno donetih zakona koji nisu rešili ovaj problem i vidim da ste čvrsto uvereni da je ovaj zakon taj koji će staviti tačku na problem nelegalnih, bespravno izgrađenih objekata u Srbiji. Ja moram da priznam da čitajući ovaj zakon nisam do kraja ubeđen da je ovo tačka. Iskreno kao građanin ove zemlje to bih voleo da se desi, ali nekako svaki put kada su se usvajali zakoni u ovoj Skupštini predlagači ispred Vlade su tvrdili da će ovo staviti tačku. Ako gledamo negde genezu, vidimo da u ovom Predlogu zakona činjenica je da su najmanje takse koje treba da se plate i da je najmanje komplikovana administracija u pribavljanju dokumenata koji će vam biti potrebni da ozakonite bespravno podignut objekat. Ali negde se bojim da to nije dovoljno. Moje pitanje je – da li će Vlada, da li je spremna da ide do kraja da sprovede ovaj zakon? Taj kraj se ogleda u tome da pet, a možda i do 10% od ovih milion i po procenjeno nelegalno izgrađenih objekata u Srbiji neće moći da se legalizuje i da će 150.000 objekata morati po slovu ovog zakona da se poruši? Ako ste vi rekli na početku da je neka procena da bi rušenje postojećih milion i po nelegalnih objekata potrebno negde 10 milijardi evra, da li država ima milijardu evra da potroši i da sruši nelegalne objekte? Znamo da su nam finansije u teškom stanju, i čitajući ovaj zakon nisam uspeo da vidim koji su to rokovi, kada će država krenuti da ruši one objekte koji ne mogu da se legalizuju po ovom zakonu? Zato što član 37. kaže – rušenje nezakonito izgrađenog objekta u smislu ovog zakona neće se izvršavati do pravosnažno okončanog postupka ozakonjenja. Sabirajući sve rokove koji su dati i rok od 12 meseci da se izvrši program popisa koji lokalne samouprave treba da usvoje u narednih 15 dana, kada usvojimo ovaj zakon, recimo taj korak me takođe brine. Nisam siguran da lokalne samouprave imaju kapacitet da u narednih godinu dana izvrše popis 800.000, kolika je procena nelegalno izgrađenih objekata. Ogroman je to posao. Posle toga član 38. dalje govori šta se dešava i kada postoji pravosnažno rešenje za rušenje objekta, onda tamo stav 5. kaže - kada nije moguće izvršiti rešenje o rušenju, građevinski inspektor je dužan da tu činjenicu konstatuje u rešenju o rušenju. Šta je to što će da spreči rušenje tog objekta? Razumem negde da postoje zgrade, koje nije moguće srušiti, ali mi onda nije jasno zašto postoji stav 8. u ovom članu koji kaže kad se nešto ne sruši, dostavlja se katastru i poreskom organu da se upiše na teret nepokretnosti da taj objekat ne može da se legalizuje, onda stav 8. kaže – nadležni organ po zahtevu vlasnika nezakonito izgrađenog objekta iz stava 5. ovog člana može doneti naknadno rešenje o zakonjenju, ako vlasnik dostavi dokaz o ispunjenosti uslova propisanih ovim zakonom. Koji je to rok? Ako nije mogao za godinu da, plus ne znam koliko dana od pravosnažnosti, neće se srušiti, ali ostavlja se opet neki rok da se nešto desi, da se ispune neki uslovi, ne znam koji uslovi više mogu da se ispune? Ja sam laik u ovoj materiji. Više ovo postavljam kao pitanje. Takođe, zašto smatramo da postoje elementi, da kažem korupcije, u ovom zakonu, kao što su postojali u svim prethodnim zakonima vezanim za legalizaciju, to su neke, za mene nejasne i široko date norme. Član 3. kaže – predmet ozakonjenju u smislu ovog zakona jeste objekat koji je završen u građevinskom smislu. Tačka. Onda idemo dalje. Tu nastaje problem - izuzetno od odredbe stava 1. ovog člana, kada je predmetak ozakonjenja zgrada, predmet ozakonjenja može biti zgrada na kojoj su izvedeni samo konstruktivni građevinski radovi. Onda se nabraja – temelj, zidovi, amirano betonski ili čelični stubovi sa gredama, odnosno armirano betonska tavanica, krovna konstrukcija, sa ili bez završne fasade. Sledeći stav – stepen završenosti za ostale objekte koji su predmet ozakonjenja, utvrđuje se u zavisnosti od vrste i namene objekta. Koji je to stepen završenosti koji dozvoljava ozakonjenje, a koji je to stepen koji ne dozvoljava? To je verovatno neki pravilnik koji treba da se donese, nije deo ovog zakona i smatram da nije dobro što nema u zakonu jasno definisano pa da ste samo rekli – temelj. Ovako je ostavljeno da li je temelj, da li su grede, da li krov, nije krov, tu vidimo problem i mogućnost korupcije jer će izaći neki građevinski inspektor pa će mu reći, on treba da napravi neki izveštaj. Šta će da napiše u tom izveštaju? Šta je izgrađeno? Onda imate član 25, ja sam opet gledao, koji ima isto ovo nabrajanje šta sve može da ima, ali sad tu se govori – nezakonito izgrađeni objekti na kojima su izvedeni građevinski radovi sa formiranim konstruktivnim sklopom, pa sa sada opet nabrajaju temelj, zidovi. Znači, u članu 3. govorite o zgradama, a u članu 25 govorite o objektima. To su stvari koje nisu dovoljno precizne i smatramo da je to potrebno precizirati, kao i ovaj famozni član 5. tačka 4. Ovako kako je napisan u zakonu, a ja nažalost nisam stigao da pogledam i amandmane, vi sad možete da kažete - ima već amandman; ali ovako kako je napisano, tačka 4. - izgrađen u prvom i drugom stepenu zaštite prirodnog objekta; pa u zagradi – (osim vikendica i drugih porodičnih objekata za odmor); znači prvi i drugi. Znači, minimalna intervencija bi bili prvo zarez, bez onog „i dalje“, pa da tumačimo ovo da nije prvi. Znači, ja vam sad govorim šta piše u zakonu. Ako ima izmene, podržaću tu izmenu i to je jedna od stvari na kojima mi insistiramo da to u stvari budu potpuno jasne. I ono što mislim da je ključno i gde je najveći problem, znali su svi u poslednjih godinu dana da će doći novi Zakon o legalizaciji. Šta je to proizvelo na terenu? Krenuli su ljudi masovno da grade bez dozvole, masovno. Poslednjih nekoliko meseci, građevinski inspektori kada su izlazili, terali su ih investitori – hajde, beži, ide novi zakon; oni su krenuli da rade. I sada će im biti, nisu sporne kuće koje su ljudi izgradili pre 20, 15, 10 ili pet godina, nama je sporno ono što je građeno ove godine, ono što je građeno kada je istekao rok od prethodnog zakona, 29. januar 2014. godine. Zato tražimo da to bude rok, ono što je izgrađeno do tada, da to može da se legalizuje, ne ovo u ovih poslednjih nekoliko meseci. Divlja sada gradnja po Beogradu, po drugim gradovima, divlja, jer su znali ljudi da će doći ovaj zakon i ono o čemu su govorili, umesto da plate naknadu za korišćenje zemljišta po nekoliko stotina hiljada evra, oni su znali, doći će zakon, platiće nekoliko desetina hiljada evra. I to je problem. Zato smatramo da je primereniji rok koji smo mi kroz naš amandman dali. Ono što ste vi rekli, a ja nigde nisam našao u zakonu, a to je obaveza da ovaj iznos od 70% sredstava od taksi, koliko će ići lokalnim samoupravama, mora da ide kao obaveza ulaganja u infrastrukturu. To ne piše nigde. Piše da ide u budžet lokalne samouprave. Šta će oni da rade sa tim budžetom, videćemo. Nije stavljeno jasno da mora da ide na ulaganje u infrastrukturu, što bi bilo logično, jer treba izgraditi za te nelegalne objekte vodovod, kanalizaciju, putnu infrastrukturu. Te obaveze nema. Ja bih voleo da se ona nađe u ovom zakonu, kao što ste vi rekli da jeste. U ovom predlogu koji ja čitam, toga nema. Hvala.
Izvolite.
Hvala vama na komentarima. Da ponovim, član 5, dodatno ćemo pojasniti još jednom za sve, nema uopšte gradnje u prvom stepenu zaštite. U drugom stepenu zaštite su moguće samo vikend i porodične kuće za odmor, govorim o parkovima prirode. Kada govorite o rušenju i kada govorite da niste čvrsto uvereni da ovaj zakon može da se implementira i realizuje, ja jesam. Sve što je ovo Ministarstvo od zakona predložilo, ono zaista te zakone i implementira. Dokaz za to jeste Zakon o planiranju i izgradnji. On danas ima svoje rezultate. Kada smo u decembru mesecu prošle godine pričali o tome, isto je ovde bila rasprava i rekli ste – nikada se neće desiti i nema šanse da će biti, odnosno neće biti moguće da se građevinske dozvole izdaju za manje od mesec dana, pa smo u tome uspeli. Imamo zaista rezultate koji mogu da se vide i najnoviji podaci kažu, recimo, da prema podacima Republičkog zavoda za statistiku, u septembru 2015. godine izdato je 929 građevinskih dozvola, što je za 17,3% više nego u septembru prethodne godine. Sa 2.882 dozvole, ovo je najbolji treći kvartal u poslednjih osam godina i drugi najbolji septembar u tom periodu, itd. Dakle, moguće je da se zakoni implementiraju, realizuju i zato smo i radili ovaj zakon možda duže nego što smo planirali, ali smo ga radili upravo sa ciljem da on sigurno može da se primeni u praksi. Kada govorite o rušenju, takođe, da vas podsetim, ovo je prvo Ministarstvo koje je svoj posao ozbiljno shvatilo i izdvojilo novac i za rušenje, i ovo je, rekla bih, jedino ministarstvo u prethodnih 10 godina koje je sve ono što se, recimo, nalazi, a što je u nadležnosti rada ministarstva, a kada govorimo o rušenju nelegalno izgrađenih objekata i sprovodi. Rušili smo objekte na Tari, odnosno Perućac, Golija, Đerdap, sledeće nedelje Kopaonik i Uvac. Mi prosto sprovodimo zakon, i to će raditi lokalne samouprave zajedno. Kontrolu će vršiti Ministarstvo. Ima dovoljno kapaciteta i u lokalnim samoupravama, jer su uspeli da sprovedu i da sprovode Zakon o planiranju i izgradnji. Neće biti nikakvog razloga, niti problema da sprovode i ovaj zakon. U pravu ste, u zakonu će se naći amandman gde tačno 70% novca koji dolazi od zakona biće namenski određen i biće za unapređenje infrastrukture tih lokalnih samouprava, kao što će biti i za ovaj drugi stepen zaštite. Kada ste govorili o onom delu koji se odnosi na stanove i na zgrade, svakako da će inspektor konstatovati nemogućnost rušenja ukoliko imamo stanove u jednoj zgradi, i ako neko ne želi da se ozakoni, on to mora da konstatuje, a sa druge strane ćemo imati, naravno, sa naše strane ćemo propisati naplatu većeg poreza na imovinu. Dalje, ako sam nešto preskočila, vi ćete me podsetiti. Ali, pretpostavljam da ćete i vi vašim amandmanima, koje ćemo pogledati i predložiti, sve ovo što ste vi rekli predložiti amandmanima, pa ćemo zajedno da pogledamo sve što možemo da prihvatimo da zakon bude bolji, mi ćemo to sigurno, kao i uvek do sada, uraditi. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Vladimir Marinković, a neka sepripremi Balša Božović.
Zahvaljujem, uvažena predsednice Narodne skupštine. Poštovana potpredsednice Vlade sa svojim timom, predstavnici Republičkog geodetskog zavoda, dame i gospodo narodni poslanici, mislim da je ključna reč današnje rasprave ono što je ministarka izjavila pre nekoliko minuta, a to je da Ministarstvo jednostavno poštuje i implementira zakon. I to je ono što nama ovde u parlamentu daje nadu da će ovo biti poslednji put da raspravljamo o ovom zakonu i da će ovaj problem biti, naravno, trajno i dugoročno rešen. Nekada je, zvao se rimski senator Porcije Katon, završavao svaki svoj govor u Senatu sa tim da Kartagina jednostavno treba da bude razrušena. Ja sam siguran da će ministarka sa svojim timom isto tako uraditi sa ovim problemom, da će problem biti trajno rešen i da nećemo morati više da se bavimo ovim stvarima i da je jednostavno ovo poruka i domaćim i stranim investitorima da smo zemlja, da predstavnici naše zemlje, predstavnici političke vlasti su sposobni da donose odluke, da donose teške odluke i, naravno, i ovo ozakonjenje, ali i ove druge zakone, ne možemo posmatrati van jednog šireg korpusa zakonske regulative koju je ova Vlada predložila i koje smo izglasali u parlamentu u prethodnom periodu. Ne možemo da ga posmatramo van onoga što predstavlja sigurnu vododelnicu, kada je u pitanju sprovođenje teških ekonomskih reformi, a to je Zakon o planiranju i izgradnji. Ja ću dati samo nekoliko empirijskih podataka. Taj Zakon o planiranju i izgradnji je povećao učešće građevine u našem BDP-u sa 0,5 na 1%, dakle, čak za 50%. Ono što je SDPS najvažnije, to je podatak da je broj radnika u građevinskoj industriji povećan za 5,8%, da smo na Doing business listi napredovali sa 91. mesta došli smo na 59. mesto. Ono što je jako dobar signal za našu privredu, za reforme, za sve one koji ovoj zemlji hoće da pomognu da budemo zemlja koja se dinamično razvija, koja želi novo zapošljavanje i rešavanje tog najvećeg problema, a to je da je povećan broj proizvodnih kapaciteta u građevinskoj industriji za čak 23%. To je ključni podatak i hvala vam na tome. Hvala vam na svemu što ste uradili kako bi se Zakon o planiranju i izgradnji implementirao u punom kapacitetu i kako bi dao one efekte koje smo kada je on donošen pre godinu dana zajedno i mi ovde u parlamentu i vi kao predstavnik Vlade želeli. Ti efekti su multiplikativni. Oni se odražavaju na naš rejting i kadasu u pitanju međunarodne institucije, Svetska banka, MMF, ali i domaći i strani investitori, koji prate pomno rejtinge naše zemlje prilikom svakog parametra koji se u okviru toga posmatra. Isto tako, moram da pomenem i 1. januar naredne godine, kada će početi sa izdavanjem elektronskih građevinskih dozvola. Znamo da ste uložili ogroman trud u to da nekoliko hiljada zaposlenih koji treba da budu tehnička podrška, koji treba da obezbede da ovaj zakon radi na terenu i da na taj način privučemo što više ljudi koji će ovde da investiraju da se taj novac i obezbedi i da to uradimo na najbrži mogući i najdinamičniji način. Ono što predstavlja ključni aspekt ovog zakona je da će država konačno imati precizne podatke o broju ovakvih objekata. Ne treba mnogo govoriti koliko je to jedan strateški, prvenstveno i nacionalni interes, ali koliko je i jedan pokazatelj da ako želite nečim da upravljate na jedan efikasan i efektivan način, da morate da znate sa čime i raspolažete. S druge strane, jako je važno što će se obezbediti mogućnost, kao neko ko zagovara snižavanje poreskih stopa, ko zagovara razvoj preduzetništva, preduzetničkih inicijativa, svesni smo da praksa najrazvijenijih zemalja govori o tome da umanjenje poreza i stvaranje ambijenta za kreiranje jedne kvalitetne poreske politike daje taj signal i dobar podsticaj razvoju preduzetništva i razvoju biznisa. Upravo će ovaj zakon dovesti do toga da se poveća broj objekata na konto kojih će se plaćati porez na imovinu i, naravno, samim tim će se obezbediti ta mogućnost da se naknada, odnosno da se nivo poreza na imovinu umanji, što će dovesti do toga da se reprodukcija u tim pogonima, u tim preduzećima proširi i, naravno, ono što je najbitnije, da se stvori mogućnost na taj način kroz novo zapošljavanje. Čuli smo u nekoliko navrata danas zašto se koriste isti aršini, ista pravila za one koji su pravili stanove, koji su kupovali stanove, za one koji rade privrednu delatnost. Šta treba da uradimo? Da pogasimo ta preduzeća? Da zatvorimo te fabrike? Ovo je najpošteniji, najpravičniji i najbolji mogući način da te fabrike, ti pogoni, ti objekti legalizuju svoj rad, naravno, i na ovaj način i da na taj način im damo podsticaj da oni uđu kompletno u pravni sistem Republike Srbije, da na taj način doprinesemo onome čemu Vlada Republike Srbije i parlament, naravno, streme,a to je vladavina prava i da se više ne bavimo ovim pitanjem. Ovo je samo jedan od niza pitanja kojima se bavimo pored fiskalne konsolidacije, pored smanjenja zaduživanja, pored borbe za umanjenje javnog duga, za agresivno zapošljavanje, razvoj privatnog sektora, reformu javne uprave. Mnogo, mnogo započetih projekata, ali projekata za koje postoji odlučnost, za koje postoji politička volja i, naravno, postoji sposobnost onih koji su donosioci odluka, među kojima ste, naravno, vi, uvažena potpredsednice, koji mogu na najkvalitetniji, najbolji mogući način da to realizuju u interesu, kako građana Republike Srbije, tako i naše privrede i ne treba se stideti reći da nam je privreda potpuno u fokusu, jer ona plaća poreze i ona obezbeđuje razvoj svih društvenih delatnosti u našoj zemlji. Pre nekoliko dana smo imali raspravu o tome. Zaradili smo, uštedeli smo, povećali smo naknade penzionerima, prosvetarima i želimo to da nastavimo. Želimo da podstaknemo one koji stvaraju dodatnu vrednost da bi iz tih izvora mogli da finansiramo sve one, , naravno i bez delatnosti, bez kojih jedna država ne može da se razvija. Svesni smo toga i nije nam problem da kažemo da je razvoj ekonomije, razvoj privrede osnovni uslov za poštenu i pravednu redistribuciju i vođenje bilo koje politike, da li je ona socijalna, da li je ona kulturna ili bilo koja druga i sve drugo je demagogija. Ovo je jedno od zakonskih rešenja i jedan od poteza koji govori o tome da je Vlada Republike Srbije zajedno sa parlamentom rešila da bespogovorno realizuje ekonomske reforme i da napravi od Srbije ono što se zove glavni ekonomski hab, dakle najpovoljniju destinaciju u ovom regionu za ulaganje i za ekonomski razvoj. Ono što bih isto tako napomenuo, to su izmene i dopune Zakona o Republičkom geodetskom zavodu. Mi kao poslanička grupa, ali kao grupa narodnih poslanika okupljena u Ekonomskom kokusu, imaćemo i nekoliko amandmana. Nadam se da ćemo kroz prihvatanje tih naših amandmana pomoći ljudima u Republičkom geodetskom zavodu da oni maksimalno motivisano, maksimalno kvalitetno rade na onom poslu koji ih čeka u narednom periodu. To su hiljade predmeta, ali isto tako na ovaj način, kroz kreiranje jednog ambijenta i stvaranje njima povoljnih i dobrih uslova za rad, želimo da obezbedimo da taj posao urade maksimalno produktivno, maksimalno efikasno i da pokažu na ovaj način da svaki deo državne uprave i svaka državna institucija, pogotovo ovako važna… Ja ću samo pomenuti da je, recimo, Republički geodetski zavod u Republici Srpskoj smešten u zgradi Vlade, nekoliko spratova ispod premijera, da je to institucija od strateškog nacionalnog značaja i da nam je jako važno da ono funkcioniše najbolje moguće i u skladu sa najboljim modelima i standardima upravljanja kako bi pomogla, kako građanima tako i privredi, ali i vladi i državnim institucijama da realizuju započete poslove. Naravno, poslanička grupa SDPS će u danu za glasanje podržati ove zakone, naravno, uz puni podsticaj i podršku naporima i ministarstva, ali i svim drugima koji su danas ovde, ka sprovođenju teških ekonomskih reformi. Zato što, evo, koliko vidimo, polako, korak po korak se svakodnevno vide dobri i kvalitetni rezultati reformi koje se sprovode i kroz biznis listu i kroz poštovanje međunarodnih institucija i organizacija, ali i međunarodnu poziciju koju Srbija danas ima u političkom smislu. Iako neko misli da je to slučajno, iako to neko misli da je to sticaj nekih ad hok okolnosti, nije, jer Srbija je danas prijatelj i partner i sa SAD, i sa EU, i sa Ruskom Federacijom, i sa Kinom, i sa zemljama azijskih tigrova i siguran sam da će maksimalno iskoristiti tu međunarodnu poziciju koju nismo imali već decenijama. Ovo što radi Vlada Republike Srbije je preduslov za to i mi u parlamentu, bar mi koji smo predstavnici većine, želimo punom snagom da podržimo. Hvala još jednom.
Zahvaljujem se, gospodine Marinkoviću. Reč ima narodni poslanik Balša Božović, a neka se pripremi narodni poslanik Aleksandar Jovičić. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi građani, ovo je peti zakon po redu koji je najbolji, koji je najsavršeniji, koji će… (Marko Atlagić, s mesta: Šesti.) Ili šesti. Možda ste u pravu. … jednom zauvek rešiti pitanje legalizacije i koji će uvesti red kada je ova tema u pitanju. Svaki do sada je imao javni interes, svaki do sada je sadržao sve ono što je potrebno da jedan zakon sadrži kako bi bio između ostalog pravedan i kako bi građanima, uz korektnu nadoknadu, omogućio da legalizuju svoj krov nad glavom. Međutim, ono što nas buni jeste da je ovo taj koji je u javnom interesu i ovaj zakon je taj koji će jednom zauvek rešiti probleme koji postoje već više decenija. Ono što nas buni jeste verovatno što ministarka gospođa Zorana Mihajlović ne zna, a to je da ljudi koji su danas ovde oko nje, kao pomoćnici, kao savetnici ili državni sekretari, ti koji su pisali prethodne zakone. U tom smislu, ne postoji ministarstvo koje ima kredibilitet da predloži ovu oblast sa istim ljudima duže od 10 godina. Nije mi jasno zbog čega neki poslanici ili neke poslaničke grupe zabijaju glavu u pesak kada je ova tema u pitanju. Nije nam jasno zbog čega je teško hrabro govoriti i ovu stvar potpuno raskrinkati i otkriti do kraja. Da budem potpuno jasan, kada neko priča o legalizaciji, on ne misli na Kaluđericu u Beogradu, on ne misli na neka prigradska naselja u pojedinim gradovima, gde građani već 10 godina pokušavaju da svoj krov nad glavom legalizuju. Ovaj zakon je istakao u prvi plan jedini argument, a to su građani, osiromašeni, koji će na jedan brz i jeftin način ozakoniti ono što nije bilo do sada legalno. Međutim, ovaj zakon je donesen, odnosno donosi se zbog potpuno druge stvari. On će vlasnicima komercijalnih objekata omogućiti da legalizuju desetine ili desetine ili stotine hiljada kvadrata koje su rađene mimo zakona, na tuđoj zemlji, bez bilo kakvih dozvola. Ovo je najveće ozakonjenje, to je istina, ali niste naveli da je ovo ozakonjenje korupcije. U Srbiji onaj koji ima mnogo, taj će imati još više, i to je postulat ove vlade u poslednje četiri godine. Ovaj tekst zakona je ili pisan u korist takozvane građevinske mafije ili ga je pisala građevinska mafija. Ne bih da sudim po voznim parkovima onih koji su danas došli tu da vas savetuju kako da branite ovaj zakon, da li su jedni od njih i među vama, ali u svakom slučaju kao narodni poslanik želim da se zamislite nad činjenicom koja je više nego egzaktna, da se na ovaj način legalizuje nešto što nije moglo ni po jednom zakonu, ni u jednoj zemlji da postane legalno. Ovaj zakon se ne donosi da bi sirotinja sebi legalizovala krov nad glavom, već da bi bespravni graditelji omogućili sebi profit koji se meri u milionima i milionima evra. Kako i na koji način će gradovi, opštine ostati bez sredstava u svojim budžetima, to najbolje znaju oni koji su predlagali ovaj predlog zakon. Ukoliko ne verujete šta se dešava na lokalu i ukoliko ne znate priče gospođo ministarka, kakve su na primer u Čajetini na Zlatiboru, a siguran sam da taj primer vrlo dobro znate. Primer nekolicine ili makar jednog čoveka u centralnoj Srbiji koji će ovim zakonom sebi legalizovati 10.000 nelegalnih kvadrata. On će dobiti popuste od 50 miliona i koliko takvih u Srbiji ima koji će dobiti popuste od 10, 20, 30, 40 ili 50, ili 60 miliona dinara. To nas navodi na sumnju da je neko za ovaj Predlog zakona uzeo debele pare. Ja ne tvrdim da ste to vi, ali je malo simptomatično da predlažete četvrti zakon po redu koji nije u saglasnosti sa Ustavom Republike Srbije i koji je sve, ali nije u javnom interesu Republike Srbije i planiranje i izgradnja i konverzija, sada ovo, potpisali te ugovor o „Beogradu na vodi“, uknjižilo vaše Ministarstvo zemljište na Zlatiboru privatnom licu. To su sve stvari koje nama indikativno govore samo jednu stvar, da je vaše Ministarstvo gospođo Mihajlović, generator korupcije u Srbiji. Oni koji su došaptavali raznim ministrima do sada da se na ovaj način legalizuje ono što nije moguće da postane legalno, nisu poklekli. Vi ste prva ministarka koja je poklekla pred onima koji već treći put pokušavaju u Skupštini Republike Srbije da proguraju ono zašta oni i sami znaju. Pa, ne samo da nije po Ustavu Republike Srbije, nego je u potpunoj suprotnosti sa javnim interesom građana. Upis u katastar bespravno izgrađenih objekata, to je rešenje koje predstavlja prevaru, a ovde se navodi da je u javnom interesu. Zašto? Postalo je jasno da je cela ideja upisa u katastar, takozvanog upisa u katastar, prevara koju je osmislila veoma mala grupa, a koja nije poznata široj javnosti, ali je vrlo prisutna u Ministarstvu koje vodite vi više godina unazad i mnogi ministri su se izmenjali, a jedna mala grupa ljudi interesno povezana je ostala da žari i pali vašim Ministarstvom. Danas ovde na ovom mestu neću govoriti o imenima. Siguran sam da neke znate, ali ću ostaviti istraživačkom novinarstvu da oni odrade svoj posao. Ono što je veoma značajno da se podvuče, čak i da priče koje su se ticale Zlatibora nisu do kraja tačne, a vrlo iz obaveštenih izvora smo dobijali te informacije, pa čak i od predsednika opštine Čajetina, gospodina Stamatovića. Svrha ovog zakona je upravo da se legalizuje čist kriminal u Srbiji. Ono što nije pošlo za rukom nekom pljačkašu banke, ono što nije pošlo za rukom nekom ko je utajio porez, pošlo je za rukom onima koji se nazivaju građevinskom mafijom u Srbiji već dve decenije. Ruku na srce da stavim i da budem potpuno iskren, već se jednom amandmanima i vladajuće većine ovo sprečilo. Zato što je tada postojala svest i kod poslanika iz vladajuće većine, da je ovo čist kriminal. Očigledno je Srbije skliznula u jednoumlje u poslednje vreme, pa čak nema ni tih naznaka da je neko iz vladajuće većine danas spreman ono što je uradio prošlog puta. Ustavni sud je rekao svoje, ali šta je za vas gospodo Ustavni sud? Jedna institucija koja ne sme da zauzme stav, koja ne sme da presudi, koja često govori o stvarima za koje nije ni pitana, da bi se oglasila reda radi. Šta je Ustavni sud, ako svaki zakon u Skupštini Republike Srbije može da dobije adekvatnu većinu? Mislim da je to veoma potpuno jasno. Ne marite vi za institucije na ovaj način, ukidate potpuno vladavinu prava i kažnjavate one koji su legalno gradili, a dajete popuste onima koji su nelegalno gradili. Ovde ne pričam o građanima. Na primer, iz Kaluđerice ili iz ostalih naselja Beograda, Novog Sada, Niša, opština i gradova po Srbiji, već govorim o onima koji će na ovaj način da zgrnu ogromno bogatstvo. Onaj ko je u centralnoj Srbiji ili koji će ozakoniti svoje poslovne objekte od 1.000 kvadratnih metara, a to su poslovni objekti, imaće popust od preko 4,5 miliona dinara. Onaj koji bude ozakonio preko 1.000 kvadrata u centralnoj Srbiji stambenog prostora, imaće popust od tri miliona dinara. Popust koji će sirotinja imati će biti zanemarljivo mali, u odnosu na popuste tajkuna koji će u Srbiji na ovaj način steći legalno bogatstvo. Biće veoma zanimljivo da u narednom periodu po usvajanju ovog zakona, pošto nemamo dilemu da će biti usvojen iako smo pripremili više od 30 amandmana, biće veoma zanimljivo da vidimo efekte koja je ušteda bila nad objektima koje su legalizovali građani da bi sebi legalizovali krov nad glavom, svoje kuće i svoje stanove, a kolika je ušteda bila kada su u pitanju krupni kapitalisti, odnosno tajkuni koji će na ovaj način zaraditi mnogo. Pedeset miliona dinara samo jedan, slobodno mogu da kažem od vaših će uštedeti na legalizaciji po ovom zakonu, kada je u pitanju Zlatibor. Možemo da pričamo i o imenima, naravno da nikada to nije bio problem kada je Demokratska stranka u pitanju, ali kao što sam rekao smatram da je to dužnost novinara i onih koji se bave izveštavanjem javnosti. Ako nekome nije bio dovoljan dokaz kada je bio u pitanju zakon, skandalozan zakon o posebnim uslovima prodaje određenih nepokretnosti, vlasništvo Republike Srbije. Ovo je krunski dokaz da je posredi nešto što je u interesu, pre svega, mafije, a ne države. Mi ćemo u narednom periodu učiniti sve i to nemojte da sumnjate i da imate bilo kakvu dilemu i kada je u pitanju poljoprivredno zemljište u Beogradu koje je vezano za PKB i kada je u pitanju zemljište na Zlatiboru i kada je u pitanju „Beograd na vodi“ i kada je u pitanju i ovaj sraman i protivustavan zakon za koji mnogi narodni poslanici zabijaju glavu u pesak kada govore o njemu. Budite sigurni da ćemo sve ove stvari vredno popisati i da ćemo se sa ovim vrlo baviti kada za to dođe vreme. Nijednu od ovih stvari nećemo vam zaboraviti. Zahvaljujem.
Reč ima potpredsednik Vlade, dr Zorana Mihajlović. Izvolite gospođo Mihajlović.
Ne toliko zbog vas, koliko zbog građana Srbije za koje je, pre svega ovaj zakon i napravljen, jer je napravljen da u interesu građana Srbije u javnom interesu, za razliku od tih prethodnih zakona koje ste pominjali, koji nisu imali taj javni interes i koji su pravljeni, a sada ćemo videti i zašto su pravljeni, na koji način i ko je u stvari uzeo pare donoseći raznorazne zakone po imenu i prezimenu. Pre nego što ja krenem na to da vam prvo kažem jednu stvar, a to je da ova Vlada i Srpska napredna stranka ne dele ljude na vaše i naše i ne dele na ove i one. Srpska napredna stranka i ova Vlada vode računa o svim građanima Srbije. Ovaj zakon je u interesu svih građana Srbije. Da podsetim milion i po nelegalno izgrađenih objekata, 85% su porodične kuće i stanovi. Moje pitanje u stvari za vas jeste - izvinite, a vi ste ih pustili da nelegalno grade? Ta nelegalna gradnja nije nastala od kada je SNS na vlasti, nego prethodnih 18 godina, a posebno sa velikim rastom od 2000. godine pa na dalje. Vi ste donosili zakone, na osnovu kojih mi sada imamo milion i po nelegalno izgrađenih objekata. Što ih niste sprečili? Zašto niste uhapsili vlasnike milion i po nelegalno izgrađenih objekata? Zašto niste primenili zakon koji ste vi doneli, a jedan od autora tog zakona je vaš ministar u senci, koliko se ja sećam? Zašto niste primenili zakon? Zašto 10 godina niste primenjivali zakon? Zašto ste dozvoljavali u svakoj lokalnoj samoupravi da gotovo ne postoji ni jedan građevinski inspektor baš zato što ste puštali lokalne moćnike i vaše predsednike opština da po tim lokalnim samoupravama rade, a da za rezultat danas imamo milion i po nelegalno izgrađenih objekata? Izvinite, a ko je onda uzeo pare tih 10 godina kada se gradilo nelegalno? Srpska napredna stranka ili DS, odnosno predstavnici vaše stranke kada su donosili takve zakone i imamo ovakvu situaciju koju danas imamo? To su činjenice. Milion i po nelegalno izgrađenih objekata je, nažalost, ili kako god vi to tumačili, nastalo za vaše vreme i za vreme tih pet zakona. Ovaj zakon se razlikuje od tih prethodnih zakona. Naš interes jeste da problem rešimo i mi ćemo zaista problem rešiti. Što se tiče ljudi koji pišu zakone, prvo, mi smo Vlada koja kada piše zakon i svaki zakon koji je ovo ministarstvo predložilo parlamentu i parlament usvojio, bio je pre svega u javnoj raspravi. Naše zakone pišu i profesori i članovi radnih grupa. Naše zakone ne piše jedna, dve ili tri osobe, nego veliki broj ljudi. Svi su naši zakoni u javnim raspravama. Ali, nešto da znate, za zakon je odgovoran onaj ko ga predlaže, pre svega ministar u ime ministarstva. Ja sam kao ministar dala osnovne smernice šta treba da rešimo. Ja odgovaram za ovaj zakon, a upravo sa vašim državnim službenicima, sa ljudima koje ste vi imenovali, a koje mi nismo sklonili iz naših ministarstava, da, taj zakon je urađen. Kao što nismo sklonili nikoga ni iz pravosudnih organa, pa sad radimo. Dakle, ne možete da govorite na taj način. Vraćam se ponovo na pitanje - zašto niste uhapsili milion i po vlasnika nelegalno izgrađenih objekata? Zašto niste primenili zakone koje ste vi donosili? Zato što vam je to odgovaralo. Zato što je neko upravo, u pravu ste, tada uzimao novac da bi bilo nelegalne gradnje, a mi ćemo to da prekinemo. Kada govorite o građevinskoj mafiji, potpuno ste u pravu. Znate li kad je nastala? Posle 2000. godine. Kada govorite o poljoprivrednom zemljištu, fantastično, hajde da malo pričamo o pašnjacima prvog reda u centru Beograda, koji su odjedanput preinačeni u građevinsko zemljište gde su vaši poslanici, vaš poslanik gradio sa nekim drugim ljudima. Sve ih poznajete. Prema tome, građevinska mafija jeste postojala i sigurno da još uvek postoji, ali sigurno na mnogo manjem nivou nego što je to bilo u vaše vreme. Izborićemo se sa tim, zato što smo prvo doneli Zakon o planiranju i izgradnji, protiv kojeg ste bili zato što vam je verovatno odgovaralo da se građevinske dozvole daju za 200, 300, 400, 500, 1.000 dana. To vam je odgovaralo zato što je neko drugi imao korist od toga. Doneli smo i Zakon o konverziji, da rešimo nešto što se nije godinama rešavalo. Donećemo, nadam se, i ovaj zakon i rešiti pitanje nelegalno izgrađenih objekata i smanjiti upravo sve ono što se zove korupcija, jer to pokazuje i govori, ne samo ovo što ja sada kažem, nego i sve svetske međunarodne institucije. Prema tome, pitanje je za vas – a šta ste, gospodo, radili prethodnih gotovo 15 godina?
Zahvaljujem se. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Jovičić. Izvolite, gospodine Božoviću [[Balša Božović, s mesta: Da li mogu da dobijem repliku?]] Ne, nisu se ispunili uslovi. Pomenuta je DS, mogao bi da dobije repliku samo šef poslaničke grupe, ali on nije traži repliku. Izvolite, gospodine Jovičiću.
Hvala, uvaženi predsedavajući. Poštovani gosti, poštovana ministarko, čudno je kada gospodin Božović govori o nelegalnoj izgradnji. Pa, vi ste napravili most na Adi bez i jednog jedinog papira u Beogradu i potrošili 500 miliona evra. Kakav ste odnos imali prema našoj zemlji, prema zakonima, kada ste jednog dana ustali, podigli kredit i napravili most bez i jednog jedinog papira? Setite se samo Slavije. Tada smo bili opozicija i apelovali smo na to da se promeni. U centru Beograda, na Slaviji, iz ekstra zone zemljište ste preinačili u drugu zonu, kao da se radi o zemljištu na Karaburmi, a ne na Slaviji, da biste omogućili onima koje ste vi hranili godinama, tajkune u našoj zemlji, da grade kako god hoće, kako god žele i da zarađuju novac. I vi sada pričate i borite se za ljude koji žive u Kaluđerici, Borči, Ovči itd. Kako vas nije sramota? Na kraju krajeva, gde je taj veliki hrabri čovek koji je građevinsko zemljište na Vračaru preinačio u pašnjak u centru Beograda i napravio zgradu od nekoliko hiljada kvadrata? Osim ako ne zaseda vlada u senci, pa je imao hitnu sednicu da donesete veoma važne odluke za vašu buduću političku kampanju. Ne sme čovek da dođe zato što zna šta je mogao i šta je radio u vaše vreme. Ništa nije bilo legalno, a vi se sada odjednom borite. Usvojili ste četiri zakona. Ti zakoni su možda bili dobri, ali nikada ih niste sprovodili. Sve što treba da uđe u legalne tokove, vi se toga plašite, vi se toga bojite. Vi imate taj otpor prema bilo kakvoj promeni koja će napraviti sistem u našoj zemlji s jedne strane, a s druge strane da država od toga ima zaradu. E sad, kad već govorite i pošto ste rekli da ministar Zorana Mihajlović ne priča o Kaluđerici, da ne priča o Borči, Ovči, evo, ja ću malo da pričam o tome. Pošto kao narodni poslanik dolazim sa opštine Palilula, a vi ste predsednik Gradskog odbora DS, a da uputim građane u Beogradu, tamo i dalje vlada DS, već gotovo 15 godina, pa ćemo malo da pričamo kako se gradi i šta se radi, i to ne samo u periodu od pre pet i 10 godina, nego i na današnji dan. Svakodnevno se protiv toga borimo, zajedno sa ministrom, zajedno i sa Gradom Beogradom. Navešćemo jedan primer, a to je kako investitori DS podignu 8.000 kvadrata bez i jednog jedinog papira u ulici Julije Delere broj 15 i zagrade sve prozore onog običnog sveta, koji je godinama skupljao blok po blok da sagradi sebi krov nad glavom, o kome ste vi malopre govorili i izneli bujne emocije koliko vas je to pogodilo. To nije jedina ulica. Dakle, 8.000 kvadrata. Inspekcija gradska stavi crvenu traku, a oni skinu i grade noću. To nije jedna jedina lokacija. Imamo i ulicu Ranka Miljića broj 32. Isti slučaj, isti investitor obojen žutom bojom. A ko ih podržava? Pa, vi ste predsednik gradskog odbora, podržavaju ljudi koji vode DS na Paliluli, koji su sve radili, samo nisu radili ono za šta su bili plaćeni, a to je da dovode investicije, da rade puteve, da rade kanalizacionu mrežu. Jer, ako pomenemo Krnjaču, gde imate nekog velikog stručnjaka sa velikim dosijeom koji sve to podržava i koji omogućava i koji čuva te iste koji grade, ali vremenom baviće se oni koji treba time da se bave i da to pokažu narodu. Vi pričate o nečemu, kako vas nije sramota? Hoćemo da pomenemo Fudbalski klub „Blaž“ u Ovči? Koliko hektara ste preinačili u Fudbalski klub „011“ gde postoje određeni tajkuni koji stoje iza toga, ali baš me briga, uopšte se ne plašim da to kažem, da biste uzeli pare? Svašta ste radili i treba da vas je sramota. I Danilo Bašić i Stojan Nikolić, čak i gospodin Đurović, iako je iz SPS-a. Ne delim, ali uvek postoje pojedinci koji se bahato ponašaju i treba ih nazvati imenom i prezimenom, pa čak i ako su iz redova SNS. Svašta radite i vi sad pričate… (Dejan Radenković, s mesta: Pa nazovi.) Pa rekao sam, Ljubiša Đurović. (Dejan Radenković, s mesta: Pa nazovi iz SNS.)
Molim vas, gospodine Radenkoviću, nemojte da dobacujete.
Zašto to pričam? Zato što ste u ovom trenutku na toj opštini sa koje dolazim podigli 25.000 nelegalnih kvadrata, žurite u izgradnju i mi želimo da se to procesuira i da se konačno raščisti jednom za svagda da li ćemo više ući u sistem legalne gradnje ili ćemo obitavati kao vi 20 godina unazad i dopuštati da radi ko šta hoće. Svesni smo mi činjenica kada pričamo o milion i po nelegalnih objekata. Prvo, da se razumemo, zašto imamo nelegalne objekte, jedan deo tih nelegalnih objekata? Pre svega, imali smo ratove devedesetih, kada govorimo o Kaluđerici, kada govorimo o Borči, Ovči, ljudi su dolazili, bežali iz rata i pravila su se divlja naselja jer su gledali da polako naprave 20, 30, 50 kvadrata, pod jednu ploču, pa kada skupe novac da stave krov itd. Ja nikada ne mogu takvu kategoriju ljudi zaboraviti u našoj zemlji, jer sam jedan od njih i ja. Ali, ima i onih koji se bahato ponašaju, grade po 15-20 hiljada kvadrata, država od toga nema ništa i onda još toj sirotinji zagrade prozore. E, protiv takvih ću se boriti. Ali, šta je dobra strana i zašto želim da čestitam gospođi Zorani Mihajlović? Zato što ove cene, kada govorimo o legalizaciji, su prihvatljive. Pet hiljada dinara - do 100 metara kvadratnih, ili 15 hiljada - do 200 metara kvadratnih, to može da se plati i može da se skupi, jer svako u Srbiji želi da ima legalan objekat u kome živi sa svojom porodicom, ali država mora da mu omogući da ima pristojnu cenu koju može da plati, čak i ako treba da pozajmi, ali da to nije papreno i da to ne vraća 30 godina narednih. E, to ćemo mi omogućiti i niko ne beži od toga da uspostavimo sistem. Vi ste bežali. Most na Adi nije imao dozvolu, Slaviju, ekstra zonu, ste prebacili u drugu zonu, gospodin Šutanovac šta je radio na Vračaru i mnogi drugi i mnogi drugi i šta danas radite na opštini Palilula, beogradskoj najvećoj opštini. Zato pozivam i Ministarstvo građevine i postavio sam to i kao poslaničko pitanje. Isto tako, pozivam i grad Beograd i sve institucije koje imaju ingerencije da već jednom sa tim kriminalom u toj opštini koju ja predstavljam završimo i da konačno počnu ljudi da osećaju boljitak i da se neko bavi njihovim problemima. Krnjača je na šest kilometara vazdušnom linijom od ove Skupštine. Kanalizaciju se nikada niste ni usudili da uvedete, niti da je započnete, i danas ste tamo na vlasti, ali zato nelegalna gradnja vaših investitora ne samo da je carovala, nego i danas caruje i protiv toga ćemo se boriti. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine Jovičiću. Gospodine Božoviću, imate pravo na repliku, pošto vam je gospodin Jovičić to velikodušno, pominjući vaše prezime, dao. Izvolite. Reč ima narodni poslanik Balša Božović.
Zahvaljujem, gospodine Bečiću. Dame i gospodo narodni poslanici, prva stvar. Gospodin Jovičić je izneo niz neistina, a ja imam samo jedan argument za njih. Ukoliko mladi kolega želi da postane jednog dana predsednik opštine Palilula, makar da se kandiduje za tu funkciju, mora da zna da sve preko 8.000 kvadrata, koje je malopre pominjao, jeste gradska nadležnost, a ne opštinska nadležnost. Opštinska nadležnost je do 800 kvadrata. Dakle, 8.000 kvadrata ukoliko se gradi, gradi se pod budnim okom gradonačelnika Beograda Siniše Malog i ministarke Zorane Mihajlović. U svojim redovima vas molim da tražite krivce za tu korupciju i taj kriminal. Što se tiče Đurovića, Bašića i Nikolića, mnogo su uradili za Palilulu, ja im se ovom prilikom zahvaljujem, ali smatram da će o tome suditi građani na izborima, ni vi, ni ja, gospodine Jovičiću. Mostovi su se gradili u Beogradu, ali ih DS nije gradila za sebe, nego građana radi, grada radi, Srbije radi. Nisu to naši mostovi, to su mostovi građana, svi ih vi koristite, na kraju. Ovde smo govorili o korupciji, koji zakon gospođe Zorane Mihajlović dozvoljava, da se desetine hiljada kvadrata na Zlatiboru legalizuje sutra i biće zanimljivo kada se pomenu nečija imena, nečije konekcije, pa se možda i utvrdi ko je čiji član koje stranke. Na kraju krajeva, završavam, nisam želeo da se ovo pretvori u neko međustranačko prepucavanje. Ja sam i rekao gospođi Zorani Mihajlović, ne treba ni ona da se krije, kao ministarka, iza SNS i to ovde javno govorim, ovo je stvar koja je potekla iz ovog ministarstva, zakon koji su pisali ljudi koji nisu članovi DS, a tu su 20 godina. Najkoruptivniji zakon je ovaj koji je danas na dnevnom redu u Skupštini Republike Srbije i ja smatram da je to sramota. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Jovičić. Replika, dva minuta. Izvolite, gospodine Jovičiću.
Uvaženi predsedavajući, da ne bismo otvarali dalje krug replika, neću pomenuti nikog imenom i prezimenom, ali, prethodni govornik nije upoznat sa jednom činjenicom, da je grad Beograd zajedno sa Ministarstvom građevine doneo odluku za rušenje tog objekta. To znači – ne da žmurimo, nego da gledamo šta radite i šta ste radili. Kako je niklo 8.000 kvadrata? Pa tako što ste imali i imate ih i danas i uopšte se ne plašim to da kažem, imate opštinsku inspekciju koja dođe i pošalje kod drugog čoveka da se uzme reket da ih ne bi dirali. O čemu vi pričate? Svakoga dana to gledam. Bolje da ne pominjete više ni jednu jedinu reč. Za razliku od mnogih od vas, svakodnevno sam na terenu i to slušam i protiv toga ću da se borim. Zašto? Zato što niste ništa uradili. A to zašto ja želim da se kandidujem, to je moja lična stvar, samo ovakvim ponašanjem kako i danas vodite beogradske opštine gde imate vlast, pitanje je samo zašta ćete se vi kandidovati, veliko je pitanje, i zašta će se kandidovati ljudi koji danas vode opštinu Palilula. Da se ja pitam, znao bih zašta bi se kandidovali. Znači, neophodno je da uspostavimo sistem, da više nemamo hajdučinu, da višenemamo otimanja, da više nemamo reketiranja. Zašto emotivno reagujem kada o svemu ovome pričam? Zato što koristite termin „ljudi koji jedva krpe kraj s krajem da stave sebi krov nad glavom“. Pa čekajte, molim vas, vas toliko to pogađa i toliko vam je teško. Pa, da vas to pogađa, ne biste zazidali ljudima prozore, ne biste izašli na trotoar. Ne samo što otimate tuđe, otimate i državno, otimate svačije. Pa, ta praksa mora da se završi.
Vreme.
Svaka opština u Srbiji mora da bude servis građana i mora da se bavi njihovim ključnim problemima, elementarnim uslovima, time završavam. Tu se razlikujemo i uvek ćemo se razlikovati. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine Jovičiću. Time zatvaramo krug replika. Gospođo ministarka, da li želite reč? Ne. Zahvaljujem. Poštovani narodni poslanici, saglasno članu 27. i članu 87, stavovi 2. i 3. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da će Narodna skupština danas raditi i posle 18.00 časova, zbog potrebe da Narodna skupština što pre donese akta iz dnevnog reda ove sednice. Reč ima narodni poslanik Blagoje Bradić. Nije u sali. Reč ima narodna poslanica Aleksandra Tomić. Izvolite, gospođo Tomić.
Zahvaljujem, predsedavajući. Poštovani ministre gospođo Mihajlović, poštovani predstavnici Ministarstva građevine i poštovani gosti, kolege poslanici, da nastavimo raspravu u ovom smeru kada govorimo o istini. Istinu, uopšte kada govorimo o zakonu koji treba da ozakoni sve bespravne objekte, pokazuju izgrađeni kvadrati i tu niko ne može da nas laže. Snimak do 2012. i snimak 2015. godine jasno govore o tome koliko je ko radio, ali do 2012. od 2000. godine je bilo 1.200.000 objekata nelegalnih. Znači, govorimo o cifri koja je iznad milion bespravnih objekata. Kada govorimo o toj ekspanziji, govorimo istovremeno o zakonskim rešenjima koja su se menjala i 2003. i 2006. i 2009. i 2011. godine, da bi se 2013. godine praktično zaustavilo sa postupkom legalizacije, a sada, 2015. godine, taj proces mora da se završi. Mora da se završi iz mnogo razloga. Urbanistički haos o kome pričaju predstavnici opozicije koji će se nastaviti jednostavno nije moguć. Stavljamo tačku na pljačku. Zašto? Zato što, po evropskim integracijama i svim bilateralnim i eksplanatornim skrininzima, postoji oblast koja obuhvata uređenje i urbanizma i ono što se zove ekonomski razvoj i koji kaže da podloge koje se urade u datom trenutku moraju da se slože sa kompletnom dokumentacijomkoja postoji. To iskustvo je prošla i Slovenija i Hrvatska, pre nego što su postale članice Evropske unije. Prema tome, više urbanistički haos neće moći da se produžava. Zbog toga postoje i evropske integracije koje jednostavno pomažu i RGZ, a i zakonska rešenja koja mi donosimo ovde u Skupštini da jednostavno produžavanje rokova više ne može biti. To je ono što danas građanima treba jasno da kažemo, da produžavanja, opraštanja, gradnje posle završetka svih ovih procesa koji se odnose i na objekte ovih 800.000 koji će u roku od godinu dana u saradnji sa lokalnim samoupravama i građevinskoj inspekciji i komisijama koje će biti formirane završiti, jednostavno posle toga više nema produžavanja roka. Nemojte da vam neko daje lažnu nadu da će biti nekih novih zakona. Neće ih biti, jer ministarstvo na čijem čelu je ministarka Mihajlović u nekoliko navrata je najavljivala i elektronske građevinske dozvole koje će zaživeti od 1. januara i one koje sada žive u roku od 28 dana. Jednostavno, proces je počeo, uveden je u legalne tokove. Proces kojim se jednostavno uvodi red u ovoj oblasti je počeo da teče i samim tim uopšte funkcionisanje zakona koji pokazuje se u svakom danu vršenja vlasti ove Vlade ali i ministarstva koje u saradnji sa lokalnim samoupravama implementira, pokazuje i daje rezultate. Prema tome, sve ono što ste hteli da dokažete da ne postoji, da u izveštajima treba reći da je to jedan marketinški trik, jednostavno ne postoji i danas sami izveštaji o legalizaciji, o broju podnošenih zahteva, ali treba reći da ne treba zaboraviti da 20.000 kvadrata, primera radi, objekta koji se zove „Beogradske terase“ je zatekla beogradska vlast na čelu sa SNS i jednostavno nije znala šta će da radi sa takvim objektima. Da ovaj broj od 248 zahteva, 248 hiljada zahteva samo u Beogradu je pokazao da po postojećim zakonima do 2012. godine jednostavno nije bilo mogućnosti da se završi. Moralo je da se donese određene set zakona koji obuhvata izmene i dopune o katastru, koji obuhvata i Zakona o legalizaciji 2013. godine i zakon koji sada govori o ozakonjenju svih tih objekata, mora da se zaustavi. Ali, mora da se pomogne da se tih 248 hiljada samo u Beogradu završi. Kao što pokazuje broj kada svega oko dve hiljade zahteva je procesuirano određeni način, a da 230 hiljada će morati da se ozakoni, jedino moguće rešenje je na ovaj način. Dobro je što je konsultovana struka u svakom segmentu ovog definisanja zakonskih rešenja kao izmena i dopuna o katastru. Dobro je što u saradnji sa svim relevantnim subjektima koji se odnose na ovu oblast definisano ovako rešenje, ali isto tako je dobro što jednostavno će se rešiti mnogi problemi koji obični građani imaju. Imaju probleme kada žele da jednostavno završe postupak legalizacije. Velike takse koje su bile za gradsko građevinsko zemljište pogotovo kada govorimo o Beogradu. Velika dokumentacija i postupak koji je trebalo proći korak po korak, koji sigurno nije mogao da se završi ni u roku od 30 dana. Velikibroj taksi koje je trebalo platiti lokalnim samoupravama. Veliki problem sa nedovoljnim kapacitetima u opštinama koje smo definisali kao broj građevinskih inspektora, ali broj građevinskih inspektora nije diktirala Republička Vlada, to su diktirale lokalne samouprave,lokalni funkcioneri sa svojim lokalnim politikama koji su zapošljavali ili otpuštali određeni broj stručnih ljudi i sa kojima jednostavno nisu bili u mogućnosti da reše mnoga pitanja za legalizaciju objekata. Ili nije bilo političke volje, a najpre da nije bilo političke volje da se reše, ali je bilo jako dobro tzv. čuvanje građevinskih objekata, odnosno ne vršenje funkcije građevinske inspekcije. To čuvanje je negde stvaralo mogućnost za tzv. kako neki narodni poslanici nazivaju diskrecione odluke, a te diskrecione odluke je neko plaćao. Obično su plaćali vlasnici tih objekata koji su gradi. Sada ja postavljam pitanje evo i ministru kako je moguće da 20.000 ili kako smo čuli od mog kolege, po 30.000 i 50.000 kvadrata odjednom niknu za gotovo manje od mesec dana, a da jednostavno inspektori ne reaguju. Kako je moguće da ti inspektori nikada nisu ni procesuirani, nisu pozvani čak ni na odgovornost, nisu čak bili ni suspendovani zbog izrade takvih objekata. Kako je moguće da ti građevinski giganti jednostavno niknu preko noći, preko vikenda, skidaju se crvene trake, ponovo se ulazi u gradnju i da niko ne reaguje. Nakon toga vi podnosite zahteve za legalizaciju i čak uđete u komercijalnu prodaju stanova koji su deo takvih građevinskih objekata. Znači, to jednostavno nije zabeleženo ne u zemljama u regionu već u zemljama EU koje imaju uređenu ovu oblast i potpuno je neshvatljivo. Zato je razumljivo što danas mi nemamo tačan broj nelegalnih objekata nego na osnovu zahteva koji su do sada predati, a imamo određenu sliku da je taj broj ne predatih zahteva oko 800.000 koje želimo do trenutka donošenja ovog zakona da završimo. Sigurno će se završiti ovaj postupak zato što jednostavno podloga sa kojom će se baratati, taj elektronski snimak u trenutku donošenja zakona, sa svim objektima koji postoje i rešavanje kompletne dokumentacije koji će svaki vlasnik tog objekta imati u određenom statusu moraće biti završen, sve posle toga, jednostavno podleže onom drugom delu koji se zove kaznena politika, koji se zove inspekcijski nadzor. Zbog toga smo doneli nove zakone o inspekcijskom nadzoru i taj postupak i taj proces u roku od godinu dana sa određenom dokumentacijom biće završen. Prema tome, ovakav Predlog zakona zaista je za pohvalu i treba reći da je sada veliki postao na lokalnim samoupravama. Jedan deo se odnosi da sve ono što su zahtevi za postojeće objekte za legalizaciju treba da završe i da predaju katastru. Drugi deo poslova se odnosi na snimanje i izradu izveštaja postojećih objekata, jer imaće pomoć ovog elektronskog snimka o kome govorimo. Taj veliki posao jednostavno, tačno je da će biti poteškoća zbog tih kapaciteta o kojima govorimo, ali postojaće komisije u kojima ćete moći da angažujete inženjere sa licencom. Imamo veliki broj licenciranih inženjera. Izvolite, lokalne samouprave uključite ih u rad i samim tim izlaskom na teren, a mislim da većina inspektora znaju za sve objekte koji postoje nelegalni, pogotovo u Beogradu. Postoje i nove tehnologije i novi softveri koji u ovom trenutku mogu da pokažu i prikažu svaki od objekata kako izgleda. Prema tome, neće biti baš toliko teško izaći na teren i popisati sve te objekte. Ovakav vid donošenja zakona pre svega mnogim građanima i mnogim porodicama rešiće njihova životna pitanja. Rešiće pitanje evidencije kada govorimo uopšte o knjižbi njihovih objekata, rešiće pitanje hipoteka, ukoliko žele da jednostavno završe te svoje objekte, unutrašnju strukturu, kojima žele da reše i pitanja svoje dece. Znači, da li će moći da definišu, podele unutar samih objekata, stanova, gde će moći da žive. Verujte mi da većina građana, 90% vlasnika ovih objekata koji rešavaju svoje životno pitanje jedva su čekali da ovakav zakon bude na dnevnom redu. Nemojte da vam pričam koliko je građana zvalo i pitalo – nije valjda da ćemo još čekati na ovakav zakon. Jednostavno, mislim da će biti potpuno podržan od strane građana, a onih 10% koji jednostavno neće biti obuhvaćeni ovim zakonom ili će imati problema da legalizuju ove objekte, sigurno da se nalaze na strani ovih građevinskih giganata od par stotina hiljada kvadrata, jer se pokazalo da mnogi građevinske firme imaju objekte zaista i da se kriju iza imena ko su vlasnici tih firmi, upravo zbog toga što jednostavno pokazuju kolika je veličina tog kapitala sa kojim su raspolagali. Očito su svoj nelegalni kapital pokušali da kroz građevinsku industriju legalizuju. Naravno, imena se uvek znaju i znaćete po načinu na koji funkcionišu njihove kompanije i znaćete kako se zovu te firme. Nemojte da pričamo uopšte o tome kako je sve bilo bajno i sjajno do 2012. godine, kada, recimo Uprava za sekretarijat za građevinske poslove dok se „Belvil“ gradio godinu i po dana nije izdavao nijednu građevinsku dozvolu, samo zato da bi se prodali stanovi u „Belvilu“ uz pomoć „Hipo Alpe Adria“ banke u to vreme i te kreditne linije, gde je kvadrat koštao 1.400 evra. A za to vreme, jednostavno, nisu davane dozvole koje trebalo da se izgrade objekti i na Vračaru, i na Zvezdari i na Starom Gradu, čiji kvadrati su tada jednostavno iznosili i tri puta više i samim tim vrednost tih objekata je potpuno padala, upravo zbog toga što nisu izdavane dozvole da bi se „Belvil“ prodao, a samim tim su došle pod udar Zakona o legalizaciji i samim tim su, znači inspektori nisu izlazili na teren, a na volšeban način su nastale hiljade i hiljade kvadrata na ovim opštinama. Prema tome, nemojte da pričate o tome kako je sve bilo bajno i sjajno, kako će i nastaviti tako da funkcioniše ova država. Srpska napredna stranka, na čelu sa Aleksandrom Vučićem, i na kraju krajeva i Ministarstvo koje vodi gospođa Zorana Mihajlović potpredsednik SNS, uvodi red, jednostavno i uvodi jedan funkcionalan sistem državne uprave sa kojim pokazuje da jednostavno sa ovakvim načinom funkcionisanja koje je bilo do 2012. godine mora da prestane, uprkos svim pritiscima svih mogućih tajkuna koji su se najviše ogledali u građevinskoj industriji, uprkos pritiscima svih onih koji žele jednostavno da takav nelegalan sistem funkcioniše. I otpori sigurno su veliki u ovakvom uređenju sistema, ali na takve otpore mi odgovaramo svi zajedno novim zakonskim rešenjima, novim uređenjem, novim jednostavno regulacijom tržišta uopšte kada govorimo o nekretninama. Ovim zakonom o zakonjenju prati izmena i dopuna Zakona o katastru. Znači, vrlo je važno da se katastar uradi, jer uvek je on bio problem, uvek su najveći redovi čekanja tamo gde je katastar u Beogradu, upravo zbog toga što su uvek komplikovani imovinsko-pravni odnosi, ovakvim uređenjem vi smanjujete pritisak, odnosno uređujete imovinsko-pravne odnose, odnosno terate građane Srbije da svoje odnose urede. Da jednostavno sve ona dešavanja kojima smo mi negde svedoci, godinama treba da počnu da funkcionišu, a to je da sve ono što definiše ugovornim osnovama mora da prođe kroz katastar. Zbog toga smo imali u poslednjih 15 godina dešavanja da na određenim parcelama postoji po 100 ljudi, a pola od njih jednostavno ili nisu u Srbiji ili su odavno umrli i kada saglasnost treba da daju za uređenje ili gradnju određenog objekta na toj parceli, logično je bilo da nije bilo moguće uopšte izgraditi bilo koji objekat zbog toga. Na kraju bih rekla samo da ispravljanjem svih onih nepravdi koje su do sada postojale sada jednostavno 90%, 95% praktično vlasnika ovih objekata mi uvodimo u legalne tokove, dajemo jedno novo lice Srbiji. Investitorima praktično dajemo jedan nov poziv za priliv stranih direktnih investicija, upravo zbog toga što Srbija postaje potpuno uređena država kada je u pitanju građevinska oblast i to je ono važno što oni koji daju velike kritike na ovaj zakon, jednostavno ne znaju šta rade, i oprostite im ministarka jer vreme koje donosi jednostavno pokazaće da DS neće biti u mogućnosti uopšte da ima svoje glasače, jer je sve radila suprotno interesima građana. U Danu za glasanje sigurno ćemo podržati ovaj set zakona. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Goran Ćirić. Izvolite, gospodine Ćiriću. Prijavite se. Izvolite.
Poštovani gospodine predsedavajući, poštovana gospođo ministarka, poštovane koleginice i kolege, evo danas razgovaramo i o ovim zakonima i očigledno da je pa skoro 99% rasprave upravo usmereno ka Zakonu o zakonjenju objekata. Dakle, prvo terminološki vrlo čudan izbor, ali u redu to je samo jedna površna primedba. Mislim da je suštinski važno reći da je ovaj zakon zaista prvo duboko nepravičan, drugo vrlo teško primenjiv i duboko koruptivan. Zbog čega nepravičan? Čuli smo i sami u toj analizi da je oko 60% objekata upravo onih objekata ljudi koji su skrpili nešto novca kroz devedesete godine jer smo govorili i o izvorima i razlozima zbog čega je ovoliki broj objekata u Srbiji nelegalizovan do sada, gde su ljudi tolerisani zbog toga što su sebi pravili krov nad glavom i DS će svakako podržati svaki pokušaj rešenja da se legalizuju objekti tim ljudima koji imaju jedini prostor za stanovanje i življenje i podizanje svojih porodica i tu se radi oko 60% objekata onih manjih od 100 od rata. Imamo i dodatnu procenat da nekih 80% onih koji zaslužuju i iznad 100 kvadrata, ali smo duboko protiv toga da se legalizuju objekti i poslovni ali i namenjeni tržištu i iznad 1000 i više hiljada kvadrata, da vi šaljete sa usvajanjem ovakvog zakona i predlogom u Narodnoj skupštini dvostruko lošu poruku svima onima koji su do sada gradili po zakonu i sa dozvolama i poštovali državu, jer kako će se osećati posle usvajanja ovog zakona, a da treba ispoštovati sve zakone i graditi sa dozvolama. Sa druge strane se daje mogućnost zarade onima koji su izgradili stanove u višespratnicama i koji za vrlo mali novac mogu da dostignu vrlo visoke profite i o tome smo danas slušali. Zbog čega je teško primenljiv, jer ovo je očigledno pristup aktuelne Vlade i premijera da sopstvenu odgovornost najčešće svaljuje na ljude koji vode lokalne samouprave. Ovde smo čuli jasne argumente zbog čega lokalne samouprave nemaju dovoljno kapaciteta da realizuju ovaj zakon u roku koji je propisan, a to je 12 meseci. Čuli smo da ukupno u Srbiji radi oko 300 građevinskih inspektora sa oko milion i po procenjenih objekata. Evo čuli smo u Užicu 20 hiljada sa dva inspektora, to je 10 hiljada objekata po inspektoru, u Nišu 50 hiljada procenjenih, za desetak, nešto manje od 10 građevinskih inspektora za u proseku pet hiljada potrebno obrađenih objekata u toku godine, a imamo i 40 i nešto opština i gradova koji nemaju ni jednog inspektora i koji neće moći da obave taj posao na način na koji ovaj zakon predviđa. Ali, i u ovom nedostajućim kapacitetima možemo da prepoznamo šta će se u suštini dešavati u narednih godinu dana i zbog čega će zakon zaista biti nepravedan, a to je da sa tim malim kapacitetima sigurno prednost imaju oni sa najvećim objektima, jer će inspektori svoje prve aktivnosti usmeriti upravo po onima koji mogu najviše da plate i oni koji imaju najvećeg interesa i najviše kapaciteta da obezbede uslove za završetak ovog procesa. Zbog čega je koruptivan, po nama? Zbog toga što i u ovoj raspravi sada čujemo argumente, toliko puta pominjani pašnjak i verovatni će se pominjati taj pašnjak i u nastavku rasprave, ali ja bih voleo da čujem i vaš odgovor, gospođo ministarka, na ove naslove u novinama u kojima današnje novine kažu – Zorana legalizuje Tomine vikendice; ili ozakonjuje, šta god. (Narodni poslanik Goran Ćirić pokazuje fotografije) Čitava Srbija zna da u zaštićenom pojasu postoje ove vikendice sa ovim fotografijama i ja bih poštovao vašu principijelnost kada kritikujete i pašnjake i neku drugu nelegalnu gradnju ukoliko bi ste i vi i kolege narodni poslanici rekli po koju kritičku reč i o toj spremnosti predsednika države da gradi na zaštićenom pojasu. To je poruka svim građanima Srbije da je moguće tako nešto uraditi, a i sumnja da se ovaj zakon, između ostalog, donosi i sa takvim motivima. Ja bih voleo da me demantujete i da kažete sada da ćete prihvatiti predloge i amandmane koji su dati u članu 5. stav 4, gde će se taj izuzetak vikendica i kuća za odmor na zaštićenom području izuzeti iz ovog člana. Time biste pokazali svoju principijelnost i rekli – da, vodimo računa i zalažemo se i za to da svi građani Srbije budu jednaki u pravima da nađu svoj krov nad glavom, ali i da najodgovorniji ljudi u državi poštuju, pre svega, zakone, ali i brinu o tome, o zaštićenom pojasu, o borbi protiv poplava, o onome što nas je zadesilo na nesreću proteklih godina, ali i o tome da na tim zaštićenim područjima i tamo gde veliki gradovi obezbeđuju sebi neophodne resurse za život, pijaću vodu, onemogućimo bespravnu gradnju, ne legalizujemo te vikendice i kuće koje su na desetine metara udaljene od akumulacija pijaće vode sa septičkim jamama i načinom da zaštitimo zdravlje i bezbednost našeg stanovništva. Dakle, još jednom ponavljam stav poslaničke grupe DS, da znamo i verujemo da je ovaj zakon, pre svega, nepravičan, i to smo pokazali, da je teško primenljiv upravo zbog nedostajućih kapaciteta lokalnih samouprava i da je koruptivan.
Zahvaljujem. Reč ima potpredsednik Vlade dr Zorana Mihajlović. Izvolite.
Ja bih vas ipak pozvala da glasate za ovaj Predlog zakona, zato što je ovaj Predlog zakona u interesu građana Srbije, a ja verujem da svi poslanici ovde žele da rade u interesu građana Srbije. Daću nekoliko objašnjenja. Sto puta sam ponovila, ponoviću i sto prvi, drugi, treći, koliko god je potrebno, da ćemo mi svakako precizirati odredbe koje su nesporne, a rekla bih da ste nešto pomešali. Jedno su nacionalni parkovi i jedno su parkovi prirode prvog i drugog stepena, koji se pominju u ovom članu 5, a drugo je zaštitni pojas vodotoka. Ni u jednoj ni u drugoj varijanti nema gradnje i nema ozakonjenja ni po svim vašim zakonima, ni po postojećem koji trenutno postoji, a ni po ovom, po kojem se nadam da ćemo ga ovde u parlamentu usvojiti. Kada govorimo o inspekciji, rok je da se izvrši popis 12 meseci. Mi kao Vlada i ovo Ministarstvo, pre svega, kada smo doneli Zakon o planiranju i izgradnji, nismo ostavili lokalne samouprave sa strane. Mi radimo zajedno sa njima, i nastavićemo to da radimo u implementaciji ovog zakona. Neće biti prepušteni sami sebi i imaće dovoljno kapaciteta da ovaj zakon realizuju. Ovo je samo prvi korak da usvojimo zakon, a drugi jednako važan korak jeste da se taj zakon primeni u praksi. I naravno, naša će biti odgovornost, dakle, pre svega mene kao ministra, da se zakon primeni u praksi, kao što je vaša odgovornost 1,5 miliona neizgrađenih objekata. Ja vam kažem, mi ćemo taj posao rešiti. Hvala.
Zahvaljujem, gospođo Mihajlović. Reč ima narodni poslanik dr Vladimir Orlić. Izvolite.
Hvala, gospodine predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, svakako bih na samom početku iskoristio priliku da još jednom uputim podršku zakonskim rešenjima o kojima raspravljamo danas, dakle, svim, bez izuzetka, i u nekoliko sekundi, ne više, vašeg cenjenog vremena, pomenuo jedan od predloga koji je zapostavljen delimično u toku današnje rasprave, a koji se odnosi na Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o državnom premeru i katastru, koji zaslužuje da bude pomenut, jer verujem da predloženim rešenjima zaista idemo u susret unapređenju poslova koji se tiču upisa nepokretnosti i prava na raspolaganje njima, da unapređujemo efikasnost rada u nadležnom zavodu, da formiramo odgovarajuće uslove za elektronsko poslovanje, odgovarajuću zaštitu podataka o ličnosti, takođe i efikasniji sistem zaštite. U svakom smislu, sve same dobre, pohvalne stvari u duhu našeg vremena. Verujem da će i nakon analiza amandmana koji su podneti na tekst ovog zakona situacija biti i još bolja. Svakako najviše vremena mi smo danas utrošili da bismo raspravljali o zakonu o ozakonjenju objekata. Razumljivo, logično, veoma interesantna tema za šire građanstvo. Moram odmah da napomenem, daleko smo od bilo kakvog stavljanja glave u pesak, kao što je danas napomenuo jedan od govornika. Naprotiv, vrlo je lako govoriti u prilog podršci ovom zakonu, vrlo lako, zato što nedvosmisleno sadrži korisne stvari, korisna rešenja za naše građane. Govorili smo o tome danas više puta. Ja ne želim previše da ponavljam sve ono što je izvanredno objasnila i ministar i koleginica Rakić, ali i ostale uvažene koleginice koje su predstavljale kao zvanični predstavnici svoje poslaničke grupe, a govorile u prilog podršci ovom zakonu, i druge kolege koje su ova rešenja takođe podržali. Ali, nije suvišno reći još jednom, pa eto, nek bude svega u tri ili četiri rečenice, šta se dobro čini i postiže. Dakle, jedan veliki i važan problem, veliki i važan problem, problem ozakonjenja pokušavamo da rešimo na adekvatan način, konačno, da ono što jako dugo traje, a što predstavlja važan problem činjenicom da govorimo, i o tome smo govorili danas, o 1,5 miliona objekata. Zamislite red veličine, zaslužuje da se tretira kao nešto od posebnog interesa i posebne važnosti, onako kako smo to sročili, javnog interesa za republiku. Dimenzija problema ga kvalifikuje za ovakav tretman i zaslužuje da se svi sa naročitom pažnjom i poštovanjem, rekao bih, odnosimo prema ovom pitanju. Nažalost, nisu svi govori i predlozi i sva glasna razmišljanja išli u tom smeru, a trebalo bi da bude drugačije. Još jednom, neka pogleda svako dimenziju problema, njegov značaj, pa će razumeti zašto ovo kažem. Šta se postiže? Postiže se da će zahvaljujući onim rešenjima koja su pred cenjenim građanima više nego prihvatljiva, doći do konačnog raspetljavanja ovog svojevrsnog čvora, rešenja koja podrazumevaju, da pomenem još jednom, postupak koji je brz i efikasan, samo jedno rešenje, bez naknadnih dozvola, postupak koji je rasterećen onoga što smo nazivali administrativnim taksama i, konačno, onu taksu za ozakonjenje, koja je, ponavljam, više nego prihvatljiva za naše građane. Još jednom da pomenem o kojima iznosima govorimo. Govorimo o iznosu od pet hiljada dinara za najmanje efektivne površine i koji će kada je reč o stambenim objektima koji su namenjeni porodičnom stanovanju ići do ne više od 50 hiljada dinara za one sa najvećim površinama. Ne verujem da iko može da ustane i kaže da to nisu prihvatljivi iznosi. Međutim, s druge strane, moram da posvedočim, prisustvujemo svi jednoj vrlo čudnoj, zbunjujućoj situaciji. Danas slušamo izvestan, raznoliki šum poruka koji dolazi sa suprotne strane sale, raznoliki šum poruka u kojima se pokušava pronaći prostor za kritiku po svaku cenu. Pa, eto, dolazimo i u čudnu situaciju da npr. ono što se smatra dobrom intencijom, dobrom idejom, koju je, citiram neke koji sede na drugoj strani sale, teško osporiti, da je toliko nedvosmisleno jasno dobra da je teško reći bilo šta protiv nje. Danas ti isti ljudi nazovu nečim lošim, nečim progrešnim, imali smo čak i veliki klasifikaciju na nepravične, koruptivne i teško primenljive detalje. Ono što je juče bilo teško osporiti na Odboru kao nedvosmisleno dobro, sada odjednom postane nepravično. Vrlo čudno. Dalje, da sa te iste strane čujemo da je generalno ovo rešenje, ova ideja dobra, i bolja od prethodne koja se bavila ovom problematikom, pa da neki čak i predlože amandmanima, ja sam pokušao da iskoristim vreme da ih detaljno pregledam, isto ono na šta se kolege sa kojima klupe dele nakon toga u načelnoj raspravi žale, odnosno na šta ukazuju kao neki veliki nedostatak. Ja to mogu sa svoje strane da protumačim na samo jedan način, kao potrebu opet da se napravi određena atmosfera kritike, da se upire prstom, da se i tamo gde tome mesta nema ponovo kvari atmosfera i pokušava nešto staviti na teret gde apsolutno nikakve potrebe za tim nema. Zašto je zaboga toliko teško baviti se dobrim stvarima koje do juče koliko već, bez opterećenosti, svojevrsnog opterećenosti krupnim kadrom, svi zajedno možemo da ocenimo kao korisne po građane. Ja ne verujem da je to teško. Ja verujem da je to mnogo lakše i prirodnije nego primoravati sebe na bes, ako ga i ne osećamo ili da mu tražimo opravdanje u nečemu što je za građane dobro. To jedno sa drugim ne ide. Da se pozabavimo malo tom nepravičnošću, koruptivnošću i teškom primenjivošću. Danas smo čuli dva pristupa po pitanju pravičnosti. Jedan je bio - da li se ovim rešenjima dovode u neravnopravan položaj oni koji su do sada postupali po zakonu i oni na koje se ovaj zakon odnosi? Hajde da se bavimo nekom elementarnom logikom. Da li je u ovom zakonu, u njegovoj prirodi reč o bavljenju i izuzetku, svojevrsnoj iznimci nešto nije bilo po sistemu, a čuli ste red veličine problema i sada pokušavamo da mu nađemo rešenje? De fakto je tako. Ako je to tako, šta onda znači insistiranje da se nešto uredi na način tako da bude identično onome kako je sistem ranije predviđao, a što očigledno nije moglo da se sprovede u delo? Zašto insistirati na tome da se uvede u isti tok sa onim što nije moglo da se realizuje u praksi? Da li je to nastavak razmišljanja u pravcu rešavanja problema ili vraćanje priče na početak ili sada opet treba da se vratimo u stanje u kom je problem nastajao, opstajao i rastao tokom značajnog niza godina? Ja neću previše da govorim o odgovornosti pojedinih tokom niza godina ili treba ipak da se bavimo pitanjem kako sada problem da rešimo, valjda je to jasno kao beli dan. Suština ovoga je da taj problem bude rešen konačno na pravi način da više njime ovo društvo ne bude opterećeno i da li je onda normalno da tu postoji razlika, pa naravno da jeste. Šta je osnov rešenja, ako ne pronalaženja dodatnog prostora? Šta je motivacija, ako ne postajanje izvesne razlike? Druga stvar, mnogo problematičnija po mom mišljenju, jeste izneta teza da se ovime ne dovode u odgovarajući kontekst i položaj ljudi koji zakon treba da se tiče i koji raspolažu stambenim objektima za porodično stanovanje i oni koji su gradili sa ciljem da ostvare neku korist na komercijalnom tržištu, odnosno da su oni sada u istom košu. Katastrofalna neistina, dame i gospodo, i potpuno bespotrebna neistina. Zašto bespotrebna? Ona je toliko lako proverljiva da je to zapanjujuće. Ja mogu da pozovem sve zainteresovane građane. Postoji već odavno, već jako dugo postoji sajt Narodne skupštine Republike Srbije i na njemu u odgovarajućem formatu, elektronskom formatu svi tekstovi zakona kojima se mi ovde bavimo. Neka potraže Predlog zakona o kome raspravljamo sada, neka pronađu član 33. Evo još malo dodatne pomoći sa moje strane, govorim o stranici broj 18. Eto, neka svako za sebe, bez potrebe da veruje meni ili bilo kome drugom, pogleda da li postoji razlika između onoga što se tretira porodičnim stambenim objektima, odnosno objektima koji su porodični stambeni po svojoj prirodi, i onih drugih koji se nazivaju, u tom istom tekstu, stambeni i stambeno-poslovni namenjeni tržištu. Neka proveri, ako pronađe razliku, a videće je odmah na prvi pogled, nije to uopšte teško, i o kojoj je razlici reč. Reč je o razlici, ako je uporedimo u odnosu na najviše iznose predviđene za prvu kategoriju, porodično-stambene objekte od reda veličine, dva reda veličine. Ako pogledamo u odnosu na najniže, to je od dva do četiri. Da li je to mala razlika? Toliko mala da je neko slučajno ne primeti ili se ovde radi o nečemu drugom. Ja ću biti slobodan da zaključim da se o nečem drugom ovde radi. Slušali smo o opasnosti od korupcije i u nekoliko navrata o tezi opasnost od korupcije se krije u davanju velikih diskrecionih ovlašćenja, a posle kada treba da čujemo jednu jedinu reč na temu – gde se kriju ta diskreciona ovlašćenja, mi ne čujemo nijednu. Da li je iko ovde čuo da bilo ko ko je ukazivao na problem eventualne koruptivnosti pomene – evo, na primer, diskreciono ovlašćenje, to i to, nalazi se u članu tom i tom? Nije niko. Zašto? Još jednom, pozadina i motiv za takvu tezu ne nalazi se u problemu koji je sadržan u zakonu, nego u potrebi da se određene stvari kažu, da se napravi pokušaj određene atmosfere. Šta smo drugo čuli u prilog tzv. obrazloženju za ovo? Pitanje nekih vikendica i nekoliko puta smo se vraćali na njega danas i svaki put uredno čuli odgovor da na onom mestu, gde se te vikendice i objekti za odmor pominju, piše da mogu biti ozakonjene ukoliko se nalaze u onom tzv. prvom pojasu zaštite. Svaki put smo eksplicitno čuli odgovor – ne. Dakle, taj izuzetak od pravila predviđen nekim stavom odnosio se na drugi stepen itd. Ja se u tom smislu slažem, ako je neophodno da se na bilo koji način tehnički koriguje da bi nekome bilo čitljivije, razumljivije, mada sam ja lično od samog starta shvatio na ovaj način, drugi stepen, ništa više, onda hajde da to uradimo. Tu ništa sporno nema. Sporno je kada se pokušava od toga napraviti teška priča, tabloidnog karaktera i neki senzacionalizam u pokušaju, pa upućujem onda da kolege sa suprotne strane sale razmene pomalo viđenja i doživljaje dok su neki ovo shvatili na pravi način, pa nisu ni predvideli da stave to na spisak problema. Pogledao sam njihove amandmane. Neki drugi su crno na belo ukazali na to da oni vide problem u prvom stepenu zaštite. Dakle, oni mogu da budu mirni. Šta ćemo sa onim trećim, koji se bez obzira na obrazloženja, jedan vrlo jasan stav, kratke izjavne rečenice, i dalje vraćaju na ovo pitanje? Ja mogu samo da protumačim da njima očigledno stepen zaštite, u kom je ovaj izuzetak na bilo koji način dozvoljen, nije problem. Šta je onda problem? Činjenica da se neke vikendice pojavljuju u zaštićenoj zoni uopšte. Da li je to? Ako je to, nije problem da za to nađemo odgovarajući odgovor i siguran sam da posle njega pronađemo odgovarajuće razumevanje. Da ne pomisli niko ko ovu raspravu gleda da se pitanje tih objekata za odmor pojavilo danas, da ga je izmislila neka većina u ovom sazivu ili neka stranka. Ne znam da li ste obratili pažnju, na samom početku današnje rasprave dobili smo informaciju da je ova formulacija o kojoj govorim sada, o kojoj su mnogi govorili danas, preuzeta iz jednog zakona koji se bavi zaštitom prirode. Pronašao sam član 70. tog zakona i u njemu pronađem sledeće – zaštićeno područje i njegovo korišćenje u njemu se može propisati i naplatiti neka naknada za šta, pod tačkom 2. kaže, na primer, za vikendice i druge nekomercijalne objekte za odmor u prirodi. Šta to znači? Još tada je bilo potpuno novo i logično da ova vrsta objekata može da postoji u takvoj vrsti zone i bilo je normalno i logično da za to postoji odgovarajuća naknada i da se generalno sistem time bavi. Od kada je ovaj zakon? „Službeni glasnik“, pročitaću brojeve, 36/2009, 88/2010, 91/2010. Bez želje da ulazim u onu omiljenu temu kolega sa suprotne strane sale ko je tada, gde bio u državi i društvu, hajde da se bavimo samo tim ko je pisao. Ako je tada pisao, očigledno je tada bio svestan da je ovo potpuno moguće i normalno. Zašto je to danas problem? Vratio bih se opet na onu tabloidizaciju, na onaj senzacionalizam u pokušaju. Uz poziv da se po ovom pitanju, ali i svakom drugom, maksimalno uozbiljimo, jer to valjda ide sa ovom vrstom posla i ovim mestom na kojem smo, ja bih se oprostio sa ovom tačkom 2. – koruptivnošću. Uzgred budi rečeno, bilo je pitanje da li će po tom pitanju ili bilo kom drugom pitanju neko u ovoj sali i dalje pominjati izvesni pašnjak, pa se bojim da će taj pašnjak ostati dugo u sećanju ovog narodu. Tačka 3. – teška primenjivost. Čuli smo zamerke tipa ne postoji odgovarajuća kadrovska baza i kapacitet na lokalnoj samoupravi. Čuli smo pri tom da se tu vrši neka translacija odgovornosti, da Republika pokušava da neku odgovornost sa sebe prebaci na drugoga. Interesantno. Kada to neko čuje, pomislio bi da lokalna samouprava do sada po poslovima ove prirode nikada nije učestvovala, ništa sa njima nije imala i sada odjednom dobija da misli o nečemu sa čime se sreće prvi put. Ako bude bilo neophodno, a nadam se da neće, jer verujem da smo svi ovde razumni ljudi, možemo kada budemo raspravljali u pojedinostima, da detaljno razgovaramo i o razlikama u odnosu na ono zakonsko rešenje koje je na snazi, pa da vidimo gde se sve u njemu lokalna samouprava pominje. Mogli bismo tada možda čak i da primetimo da sve ono o čemu pričamo danas, što predstavlja suštinski važne detalje, tada je bilo upravo u rukama te lokalne samouprave, toliko nije bila umešana ni u šta i toliko se ničime bavila nije. Zašto teška sprovodljivost, zbog malog broja kadrova predstavlja razlog da neko ovaj predlog okarakteriše kao loš? Da li možda zato što postoji bolji način? Ako postoji, zanimljivo. Ja predlog za taj bolji način u podnetim amandmanima nisam video nigde. Ima li nekog amandmana koji daje predlog, odgovarajuće rešenje kako bi ta kadrovska baza, taj kapacitet mogao da se unapredi. To ne daje niko. Zašto?
Gospodine Orliću, molim vas da se vratite na načelo zakona. Mi smo sada kod amandmana.
Načelo, načelo, pričam o tome da je zakon dobar i da…
Vi ste proširili priču i na amandmane…
… zamerke koje su usmerene nisu ozbiljne. Hvala vam. Završavam, hvala na napomeni, vi ste zapravo u pravu. Što se tiče tih predloga, oni su, kao i sam zakon, u svakom svom delu, zasnovani na jednoj jasnoj realnosti, što takođe smatram dobrom stvari kod svakog zakona u načelu. Zasnovani na jasnoj realnosti, postoje kapaciteti kakvi postoje. Ono što smo takođe čuli danas jeste da pored toga što postoji taj resurs u broju inspektora kakav postoji, postoji mogućnost da se taj posao koji oni treba da obave unapredi. Čuli smo o formiranju odgovarajućih komisija, a čuli smo i o tome da mnogo podataka biće preuzeti automatski, upravo od onih službi o kojima smo razgovarali danas, a pred kojima se određeni postupci vode. Koliko će to biti efikasno u praksi, saznaćemo jako brzo. Ja verujem u dobre procene, po tom pitanju, koje su stigle od predlagača i moram da vam kažem, nikad se zbog te vrste vere nisam pokajao od kako smo se sastali u ovom sazivu. Ostali rezultati po pitanju nekih drugih zakona daju mi za pravo da smatram da nisam pogrešio, a baš ni u čemu. Ovo za sami kraj i ovo je bukvalno poslednja rečenica je, kako smo čuli danas, predizborni zakon, taman koliko i bilo koji drugi zakon koji se dešava u nekom periodu pre izbora, nije bitno dan, godinu ili četiri godine, taman koliko i oni predlozi zakona koji dolaze sa druge strane sale. Ako je ovaj nivo zamerki jedino što ima da se stavi na dušu, ja mogu samo da se vratim na onu dobru, lepu i korisnu intenciju koja je protkana kroz ovo zakonsko rešenje i da kažem – u poređenju sa njom, ovo je, dame i gospodo, toliko malo da ne zaslužuje da mu se uopšte posveti dodatna pažnja, a kamoli da ugrozi mogućnost da zajednički podržimo nešto što je za građane samo i isključivo korisno. Hvala lepo.
Zahvaljujem se. Iskoristili se vreme ovlašćenog, 20 minuta. Reč ima narodni poslanik Veroljub Matić. Izvolite.
Uvaženi predsedavajući, poštovana ministarko sa svojim saradnicima, koleginice i kolege, pre nego što krenem konkretno na zakone, imam jedan komentar na određene primedbe koje idu prema Republičkom geodetskom zavodu, odnosno prema katastru. Kaže da katastar nije efikasan, da su gužve, da katastar mora da bude veran terenu itd. Moram da podsetim, više zbog javnosti, da mora da se pročita član 117. osnovnog zakona i pročitaću prvi stav zato što on rešava sve ove dileme – imalac prava na nepokretnosti dužan je da u roku od 30 dana od nastanka promene podnese zahtev za sprovođenje promene službi za katastar nepokretnosti ili Republičkom geodetskom zavodu. Ne može Republički geodetski zavod, odnosno unutrašnji organi su jedinice, da rešavaju sve promene na terenu, ukoliko ih vlasnici odnosno korisnici ne prijave nadležnoj službi na teritoriji te opštine. Ako to urade korisnici, odnosno vlasnici, onda ćemo problem rešiti ili rešiti u velikoj meri. Znači, ne može se kriviti Republički geodetski zavod za nešto što nije kriv. Slažem se da ima tu određenih problema itd, ali mislim da u ovom delu korisnici, odnosno vlasnici nepokretnosti ne rade svoj deo posla. Drugo, postoje kaznene odredbe, i ja, koliko znam, retko je ko kažnjen ili gonjen, gotovo niko. Geodezija je multidisciplinarna nauka gde je u osnovi primenjena matematika i mislim da tu jednostavno nije lako ni raditi ni doći do finalnog produkta. Finalni produkt izgleda jednostavno, ali prethodni mnogo stručnog i šta stručno treba uraditi. Uglavnom ću govoriti o izmenama i dopunama Zakona o državnom premeru i katastru. Mnogi su rekli a ja mislim da ću ubrzati, a možda samo na neke stvari obratiti pažnju. Ovim zakonom se ubrzava postupak upisa nepokretnosti i prava na njima, drugostepeni postupak ponovo prelazi u Republički geodetski zavod, vrši se usaglašavanje sa drugim zakonima, kao što je Zakon o planiranju i izgradnji i Zakon o ozakonjenju objekata, poboljšanje određenih zakonskih rešenja iz Osnovnog zakona, nadzor je da je bolje rešen, nova dodata rešenja u izmenama i dopunama Zakona poboljšavaju sam zakon, i ima tu posebne i samostalne odredbe. Rešenje je da je na bolji način rešen katastar vodova, odnosno podzemnih i nadzemnih. Ovde niko nije rekao, mislim da nije nebitno, to je procena vrednosti nepokretnosti i upis u bazu podataka katastra nepokretnosti, kao i obaveza javnih beležnika da unose podatke o ceni nepokretnosti u registar cena. Upis u katastar nepokretnosti jesu: upis nepokretnosti prava, preporučuje i zabeležbe. Ono što nam izmene i dopune daju, to je proširen spisak isprava za upis u katastar nepokretnosti, što će da uveća broj pozitivnih rešenih upisa, kao i brzinu i rasterećenost drugostepenog postupka. Prvostepeni upravni postupak, mislim da se mora podići kvalitet rada u tom delu, da se u drugostepenom postupku smanji priliv predmeta. Ima tu više razloga, ja ću navesti neke koji mislim da su bitni. Isprave koje sačinjavaju javni beležnici su dokumenti koji su vrlo kvalitetni i sadrže te neophodne podatke gde Republički geodetski zavod odnosno službe imaju mogućnost kvalitetnog sprovođenja promena. Mora se podići odgovornost službenika u prvom stepenu, a sigurno da je organizacija utiče na organizaciju rada u Republičkom geodetskom zavodu, mora da doprinese da prvenstveno prvostepeni postupak bude rađen na kvalitetan način, samim tim, imaćemo manji priliv u drugostepenom postupku i mislim da ćemo time ubrzati rad celog Republičkog geodetskog zavoda, a samim tim i kvalitet. Drugostepeni upravni postupak je premešten praktično iz ministarstva u Republički geodetski zavod, zajedno sa predmetima i ljudima. Moja procena, mislim da nije trebalo to ni premeštati u nadležno ministarstvo, već je trebalo da ostane u Republičkom geodetskom zavodu, ali šta je tu je. Mislim da će ovaj posao biti efikasniji ukoliko se bude radilo u Republičkom geodetskom zavodu. Dalje, svaka ozbiljna država hoće da uredi oblast u sistemu urađenih odnosa po nepokretnostima i prava na njima, tj. prvenstveno ovaj posao treba da uradi, u najvećoj meri, Republički geodetski zavod. Republički geodetski zavod je praktično skup, odnosno skup unutrašnjih organskih jedinica, odnosno katastara po gradovima i opštinama i tu se rešava suština gotovo celog posla Republičkog geodetskog zavoda. Tamo su podaci, tamo se vodi prvostepeni upravni postupak, tamo treba da ima neophodan broj ljudi, kvalifikovanih službenika. Dalje, mislim da prosečna starost ne ide u prilog određenog kvaliteta rada u Republičkom geodetskom zavodu, a ukoliko je to 53 godine prosečne starosti u Republičkom geodetskom zavodu. Treba da dođu nove i mlađe snage koje će zajedno sa ovim prosekom koji imamo, koji nije za hvalu, sigurno podići kvalitet rada. Imamo u Republičkom geodetskom zavodu, odnosno u katastrima opterećenost novim poslovima. Sledeće, skraćuju se rokovi. Mislim da treba razmisliti i o novoj sistematizaciji, odnosno organizaciji. Čini mi se da treba rešiti i vratitinekadašnje centre za katastar nepokretnosti koji su bili odlična tampon zona između centrale Republičkog geodetskog zavoda i službi za katastar nepokretnosti. Tako da, jednostavno, to je moja jedna dobra preporuka i ukoliko se proceni da je to dobro rešenje, predlažem da se tako u organizaciji i primeni. Svaki zakon, pa i ovaj, popravlja se amandmanima, pogotovu ako su oni smisleni i ako su podneti da poprave i donesu novi kvalitet u zakonima, u ovom slučaju o izmenama i dopunama Zakona o državnom premeru i katastru. Nadam se, ovde su podneti određeni amandmani, a ima jedan koji…
Gospodine Matiću, molim vas, u četvrtak imamo raspravu o amandmanima. Ceneći vreme vaših kolega, imamo puno prijavljenih za raspravu, ja vas molim da ne pričamo sada o amandmanima.
Hvala na sugestiji, ali mislim da je ovo jako bitno, s obzirom da se odnosi na ukupnu celinu rada Republičkog geodetskog zavoda.
Ali, imaćete priliku u četvrtak po amandmanima, po pojedinostima.
Ako me dobro slušate, to su dve rečenice i mislim da one neće porizvesti ništa loše u svemu ovome. Mislim da treba usvojiti zvanja državnog službenika u Republičkom geodetskom zavodu, da se oni zovu katastarski referenti ili službenici i da sadašnje stanje u platama radnika Republičkog geodetskog zavoda treba zadržati na postojećem nivou, bez umanjenja. Što se tiče Zakona o ozakonjenju objekata, ja ću dve rečenice tu, jer mislim da se danas više zadržalo na toj problematici nego na drugim problematikama, a to je da se ovim zakonom postiže jednostavnost, što je jako bitno, postiže se brzina i jeftino je. Ako to imamo pred sobom, ako imamo nelegalno izgrađene objekte, ako imamo 80% kod fizičkih lica, 15% kod drugih korisnika, ja bih ipak napomenuo da u okviru javne svojine, državne svojine, pogotovu u javnim preduzećima ili manjim javnim preduzećima, treba napomenuti da se ovo odnosi na njih i na njihove objekte, da jednostavno malo zaspale tamo neke, koji jednostavno nisu vodili računa da te svoje objekte prilagode ili rade sa građevinskim dozvolama i na kraju sa upotrebnom dozvolom, jednostavno ovo im je prilika da poprave svoj loš rad koji su imali u prethodnom periodu. To je moja sugestija i mislim da sa ovim, gospođo ministarka, država i ministarstvo časti sve koji su nelegalno izgradili objekte. Ukoliko se ne iskoristi i ova jako, jako povoljna šansa, mislim da treba ići na one zadnje mere, zadnje mere. Ja ću u okviru svoje poslaničke grupe glasati za predloženi zakon. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Goran Kovačević. Izvolite.
Dame i gospodo, poštovana ministarka, Srbija je zemlja u kojoj građani, bez obzira kojoj veri i naciji pripadaju, vole da grade. Srbija je gradila vekovima. Nekada smo i sami rušili, nekada su nas rušili, ali suštinski podatak da imate 4,5 miliona nekretnina na 7,2 miliona stanovnika govori da mi volimo nekretnine. To je kultura življenja i to je suština. Građani u Srbiji zadnjih 50 godina imaju problem sa tim upisom. Nekako pre Drugog svetskog rata, kada pogledate te zemljišne knjige u katastru, to je sve bilo upisano i to je sve bilo tačno. Poslednjih 50 godina u Srbiji su se nekretnine sticale na različite načine. Sve po zakonu, po pravilima, jedan veliki deo imovine države Srbije u obliku stanova, bilo da se radi o društvenim, državnim, o stanovima solidarnosti, zemljištu, imovini, odlazio je jednom malom broju ljudi koji su imali neposrednu direktnu korist. Milioni građana, generacije porodica finansirale su fond koji je pre svega odlazio za izgradnju tih objekata. Kada to pogledate, onda možete da shvatite da je samo mali broj dela stanovništva imao koristi od toga. Ti ljudi koji su dobijali te stanove, ne da nisu platili naknadu za uređenje građevinskog zemljišta, oni nisu platili ni realnu cenu za te objekte. Kada pogledate da u Srbiji danas samo onaj ko je lično gradio, taj se danas nalazi u problemu, a da svi oni koji su dobili nisu u problemu, jasno govori da stvari moraju da se promene. I ovaj zakon o ozakonjenju, odnosno zakon o legalizaciji u suštini je zakon o moralnoj pravdi za veliki broj ljudi koji nikada nisu došli u situaciju da dobiju od države nešto. Radi se o građanima koji pre svega žive u gradskim naseljima, po obodima gradova, koji su morali da grade. Kad ih pitaš kako su gradili, oni kažu – gradili smo kako smo mogli, kako smo znali i gde smo mogli. Vrlo retko na građevinskom zemljištu, a obično na poljoprivrednom. Nisu oni gradili samo svoje objekte. Gradili su oni i puteve, gradili su vodu, infrastrukturu, gradili su škole, zdravstvene ustanove, a gradili su i groblja. Gradili su od doprinosa, samodoprinosa, od dobrovoljnog rada i nešto uradili, od polja, od njiva pravili gradove. I da su u celom tom procesu grešili, jesu. Nisu poštovali standarde, nisu. Da su ih poštovali i da su samo čekali na detaljne urbanističke planove u Srbiji, danas bi Srbija bila šatori bez sistema infrastrukture uopšte, a sa vodosnabdevanjem iz bunara koji takođe ne bi imali građevinske dozvole. Stotinama puta su mi moje komšije pričale kako su gradili, koliko su se odricali i koliko su se mučili. I stotine pitanja je bilo vrlo jednostavno. Pitaju me – šta ćemo mi, Gorane, da platimo, kada smo mi manje-više sve to sami izgradili? Šta ćemo, Gorane, mi da radimo i da li će nama država da vrati novac koji smo mi uložili u infrastrukturu, a koji je ona nama treba da da na osnovu naknade za uređenje građevinskog zemljišta koju nismo platili i kamatu od 60, 70, 80? U Srbiji i suviše dugo, vi ste to danas rekli, vlada jedan birokratizovani mehanizam razmišljanja u vezi vođenja državne uprave, u kome država hoće da naplati u procesu legalizacije u stvari naknadu za uređenje građevinskog zemljišta, pri čemu nije ulagala, a da istovremeno oni koji su plaćali, ulagali, makar i delom ponovo plate za sve ono što su uložili. Zato je ovaj zakon u stvari jedna velika pravda. Suština je pravda, ne toliko finansije, da oni koji su gradili, ulagali imaju pravo na svoje što su uložili. Sam pojam naknade za uređenje građevinskog zemljišta suštinski izvorno predstavlja problem. Predstavlja problem zato što ne možete da vidite u budžetu, ne možete da spojite jasno korist koju imate od tog fiskalnog davanja. Oni koji su plaćali naknadu za uređenje građevinskog zemljišta nisu imali bolje infrastrukturne objekte u odnosu na one koji nisu plaćali. Danas se pominju mnoga naselja u Beogradu. Ja bih danas pomenuo naselja u Kragujevcu, Ilićevo, Korićani, Dragobraća. To su sve naselja u kojima postoji ogroman broj nelegalnih objekata. Da li će, gospođo ministarka, ako ta naknada za uređenje građevinskog zemljišta, kao što slušamo danas, bude veća, ti ljudi sutra odmah dobiti sve ono što im pripada u odnosu na naknadu koju smo ukinuli pre dve-tri godine? Naravno da neće. Oni žive u državi koja je tu sa njima već 40, 50, zavisi koliko dugo žive. Kada krenu ujutru u prodavnicu, plate PDV. Plaćaju svoje obaveze, a država nikako da stigne sa infrastrukturom do njih. Ni danas veliki deo građana u prigradskim naseljima nema ni vodu, ni struju, ni rešeno infrastrukturno pitanje. To je realnost, to je život. U takvim uslovima oni maštaju o državi koja mora da izgleda drugačije. Nije sreća za građane Kragujevca kada im barake od azbesta nazivaju školom. Nije sreća za građane Kragujevca kada 50.000 građana Kragujevca i njihova deca nemaju sportsku salu. Nije sreća, ali to je ono što moramo da menjamo. Slušali smo danas vrlo često o komercijalnim, velikim investitorima koji su stekli milione evra gradeći objekte. I sve da je to tako, ja vas pitam – a kako smo mi došli do toga? Ja živim u državi Srbiji i znam desetine primera gde je građevinska inspekcija pisala rešenja za rušenje neke male ogradice. Ne verujem da je iko ikada mogao da sagradi bilo koji objekat, a da to neko nije video. Ja možda izlazim iz okvira, iz konteksta, ali sam ubeđen da je svaki taj veliki investitor u stvari nekome platio. A to što država Srbija, što mi kao Skupština, što neke ranije skupštine nisu naplatile fiskalni prihod i svoj fiskalni prihod ustupile nekom drugom, objektivan da budem, imam problem da te ljude koji su već platili, investitore, ponovo oporezujem. Ne može se veliki komercijalni investitor i nedostaci u procesu privatizacije rešavati ovom zakonom. Ono što je malo deprimirajuće jeste neshvatanje da je porez na imovinu suština fiskalnih prihoda lokalne uprave, zajedno sa porezom na dohodak, odnosno porezom na zarade, budućnost. Meni neverovatno izgleda kada lokalne uprave govore da imaju problem sa osam hiljada, deset hiljada kvadrata. Znate, treba da imate milione kvadrata, zato što ćete za svaki od tih kvadrata svake godine naplaćivati porez na imovinu, a samim tim i lokalni budžeti budu veći. Ovaj zakon, treći put kažem, je pravda, pravda za sve. Srpska napredna stranka jeste različita i jesu naš teret i odgovornost veći, zato što moramo da menjamo pre svega ključnu stvar, zakone, naravno, to je lakša stvar. Moramo da menjamo svest, a svest je najteže menjati. Zato je veliko zadovoljstvo, ne samo u vezi ovog zakona, već ovakvih i sličnih zakona, kada menjamo stvari i kada nosimo teret odgovornosti da država Srbija, pa i u oblasti legalizacije i izgradnje, kao i u oblastima ekonomskih zakona, bude potpuno drugačija. Da završim na kraju. Juče smo raspravljali o budžetu Republike Srbije. Vi ste ekonomista. Meni, kada pogledamo ovaj zakon, izgleda kao budžet, ispoštovani svi principi budžetiranja. Imate javnost, jasnost, realnost, sve ono što mi danas u oblasti izgradnje u Srbiji nemamo, a nadamo se da ćemo i ovakvim zakonom imati. Ja vam se zahvaljujem.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Ivana Stojiljković. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Uvažena ministarko sa saradnicima, dame i gospodo poslanici, sada je već zanimljivo sa koliko aspekata možemo imati viđenje ovog zakona i meni je baš bilo zanimljivo da čujem to iz perspektive jednog ekonomiste. Ja bih pre svega rekla da, razgovarajući ovde vrlo često o zakonima koji su se ticali oblasti građevinarstva i infrastrukture, vrlo često smo kao najveći problem upravo pominjali bespravno izgrađene objekte i uvek smo govorili da kada se taj problem bude definitivno rešio, da i primena mnogih drugih zakona će definitivno ići mnogo lakše. Ja se nadam da, evo, upravo je to sada pred nama. Dakle, samo bi trebalo napomenuti opet da masovna bespravna gradnja krenula je 90-ih godina, to je kolega malopre pomenuo, kada su bile masovne migracije izbeglica. Prosto, svako je želeo krov nad glavom i to negde u tom trenutku je izmaklo kontroli, zato što nije postojala, nije se adekvatno kontrolisala i nije postojala planska dokumentacija koja bi to tako brzo sve ispratila, ali u principu, to su situacije koje su opravdane. Evo, i danas imamo 85% porodičnog stanovanja i zadovoljni smo ako ti ljudi budu rešili imovinsko-pravne odnose i legalizovali svoje male kućice koje su uspeli da u zemlji Srbiji steknu. Danas, prema proceni, imamo oko milion i po, kao što smo čuli, nelegalnih objekata. To znači da je svaki treći objekat bespravno izgrađen, bez građevinske dozvole, ali nažalost, istina jeste da ovo nije konačan broj. Dakle, više puta se pokušavalo da se iznedri neki zakon koji će rešiti ovaj problem. Moguće je da su neki ljudi već učestvovali u tome i koji danas sede ovde u Skupštini, ali to nije nikakva njihova greška. Zadovoljstvo je ako su i oni našli konačno rešenje i ako konačno imamo pred nama zakon koji daje suštinski novi predlog kako rešiti bespravnu gradnju. Jako je bitno ono što građani ovaj predlog zakona već pozdravljaju. Dakle, prema procenama stručnjaka, ako uzmemo u obzir da je za prethodnu godinu, po starom zakonu, legalizovano oko 1.800 objekata, znači, trebalo bi nam oko 25 godina da rešimo ovaj problem. Znači, hitno se moralo stupiti u iznalaženje rešenja, tako da će ovaj zakon pre svega učiniti da se popišu svi nelegalni objekti i to je ono što je za državu jako bitno. To je pre svega od javnog interesa, da znamo koliki je taj konačan broj. Do sada je podneto oko 771.000 zahteva za legalizaciju. Znači, imamo verovatno još toliko i nešto više lica koja bi trebalo da podnesu zahtev za legalizaciju i očekuje se da će 95% ovih podnetih zahteva biti rešeno, 5%, nažalost, verovatno će morati da bude uklonjeno i to su oni objekti koji su građeni upravo na zemljištu koje nije propisano, znači u zaštićenim zonama, kao što smo čuli,ili je građeno od nedozvoljenih materijala, znači nepropisnog materijala, u zonama zaštite, nepovoljno tlo ili ako u stvari ne postoji nikakva mogućnost da se usaglasi sa postojećom ili nekom budućom planskom dokumentacijom. Znači, uzeće se svi mogući parametri u obzir. Kada zaista ne bude moglo, takav objekat će morati da bude uklonjen. Dakle, ono što je bitno jeste da vlasnici koji su već podneli zahtev sada će, na osnovu primene ovog zakona, samo platiti taksu i država će upisati, ukoliko je, naravno, sve regularno, u katastar i oni postaju vlasnici svoje nekretnine. Ukoliko to do sada nisu učinili, znači, ukoliko spadaju u onih 800.000, ja se nadam da to nije veći broj, moraće da izvade još jedan dokument, a to je izveštaj o zatečenom stanju sa elaboratom geodetskih radova i to je ono što će na terenu izvoditi licencirani inženjeri i geodeti. Ono što bih vrlo rado sad sa mog nekog aspekta želela da se osvrnemjeste koliko je ovo ozbiljan posao koji čeka inženjere i geodete na terenu. Kada ovlašćeni inspektor ili inženjer prati gradnju jednog objekta, on to radi od temelja pa sve do krova. Ovde ćemo sada imati jednu obrnutu situaciju gde ne može inženjer da otkopava temelje, gde ne može da vrši rekonstrukciju armature, ne može da lomi zidove da bi video da li je to zaista urađeno kako treba. Znači, ovde će se i država i Ministarstvo i svi mi zajedno ćemo se osloniti na znanje iiskustvo ovih inženjera koji će, naravno, sutra garantovati svojim potpisom ovde. Naravno, tu će biti i projektanti i izvođači radova. Dakle, inspekcija će odmah po usvajanju ovog zakona izaći na teren, utvrdiće, popisaće se objekti i biće u obavezi da se uruče rešenja ili o mogućoj legalizaciji ili o rušenju. Dakle, doneto rešenje će se dostaviti i vlasniku i nadležnom organu za ozakonjenje koji će biti u obavezi da onda preuzima u svoje ruke, ukoliko vlasnik nije sam podneo zahtev za legalizaciju, odnosno ozakonjenje ovog objekta. Danas smo više puta čuli da postoji problem što kadra, znači, građevinskih inspektora, ima malo i to je istina, to je činjenično stanje, ali sigurno da imamo dosta još inženjera koji imaju licence i koji će se verovatno vrlo rado uključiti u rad ovih komisija. Ja sam lično i razgovarala sa dva inspektora građevinska u Užicu, pošto se Užice više puta pominjalo kao 12.000 objekata za legalizaciju i još nekih možda pet-šest hiljada pride. Oni su rekli da oni optimalno mogu da zadovolje deset objekata dnevno, naravno, sigurno će taj intenzitet biti nešto veći, ali su sigurni i vrlo optimistični da će uz jedan broj ljudi koji će u tim komisijama raditi, uspeti za 12 meseci da obave ovaj posao. Ako ljudi koji imaju višegodišnje, decenijsko, iskustvo u tome i ako oni sami kažu da to mogu da obave i da su sigurni da će na terenu moći da utvrde činjenično stanje, onda definitivno ne vidim zašto bismo mi u to sumnjali. Sigurna sam da će i iz drugih gradova biti ispomoć. Ukoliko neki grad nema građevinskog inspektora ili nema osobu inženjera sa licencom, sigurna sam da će i ta vrsta razmene dobro doći. Dakle, kao što smo čuli, raniji postupak legalizacije bio je komplikovan, skup i pretpostavljam da je i to jedan od vrlo bitnih razloga zašto se legalizacija nije sprovodila na vreme. Dakle, ovim zakonom uvodi se taksa. Taksa je upravo novčana naknada za usluge javnih organa, tako da će, da ponovim samo zbog javnosti, do sto kvadrata koštati 5.000 dinara, biće taksa, 15.000 dinara do 200 kvadrata, 20.000 dinara do 300 kvadrata i 50.000 dinara za komercijalne objekte do 1.000 kvadrata, preko 1.000 kvadrata za komercijalne objekte biće dva miliona dinara taksa. Iako sada ozakonjenje porodične kuće treba sigurno tri puta manje dokumenata i oko 230 i nešto puta će biti niža cena, nego što bi bila kada se i više, nego kada se računalo po kvadratu, ipak će se optimalno veliki novac sliti u budžet i u lokalne samouprave. Znači, procenjuje se da će to biti oko 10 milijardi dinara, od toga 60% odlazi lokalnim samoupravama da bi ulagale u sopstvenu infrastrukturu. Tog novca do sada nije bilo, tako da u svakom slučaju ovo je za veliku pohvalu. Naknadno svaki pokušaj nelegalne gradnje biće obeshrabren postojanjem i izradom satelitskih snimaka koji će biti napravljeni, ili su već napravljeni, ili će biti napravljeni danom stupanja na snagu ovog zakona. Ono što bih ja samo skrenula pažnju jeste da satelitski snimci, prosto to je jedna ptičja perspektiva, tu vidimo šta se dešava iz vazduha, da li je podignut neki novi objekat kompletan, ali i šta se dešava u nivou zemlje, da li se podižu novi spratovi, da li se negde dozidalo, to će i dalje morati da radi građevinski inspektori, tako da se sa ovim popisom njihov posao uopšte ne završava. To će naravno i dalje biti, to je moja sugestija, da i dalje tako bude, kako bi se izbegle svake mogućnosti bespravne gradnje. Cilj ovog zakona jeste da građani imaju sopstvene legalne objekte upisane u katastar, da država ima koristi od toga i naravno, ono što je jako bitno jeste da kroz ovaj zakon ćemo dobiti i neku vrstu obnove državnog premera i to je ono što se upravo odnosi na izmene i dopune drugog zakona, a to je Zakon o državnom premeru i katastru. Ovo je decenijama bilo zanemareno, znamo svi iz kojih razloga, čuli smo više puta. Dakle, evidencija o nepokretnosti, pravima nad njima, prosto su negde zanemarene bile i upis i napravile neki urbanistički haos u Srbiji. Katastar nepokretnosti zbog javnosti, samo da napomenem, da je to osnovna evidencija o nepokretnostima. Tu se upisuju osnovni podaci, položaj, oblik, površina, kultura, bonitet i sve ostalo što je bitno. Katastar nepokretnosti formira se na osnovu državnog premera i to su propisane metodologije. Ove izmene se donose sa ciljem da se ubrza upis nepokretnosti i da se daju veće nadležnosti Republičkom geodetskom zavodu, što je takođe za veliku pohvalu, jer oni svakako imaju najveće iskustvo u obavljanju ovog posla. Zatim, usklađuju se sa odredbama zakona koji su već doneti, to je Zakon o planiranju i izgradnji i Zakon o državnim službenicima. Zatim, stvaraju se uslovi za elektronsko poslovanje, to je svakako cilj ovog Ministarstva u svakom smislu i u razmeni informacija i u izdavanju kasnijih građevinskih dozvola. Takođe, obrada podataka ličnosti od sada će biti u skladu sa Zakonom o zaštiti ličnosti i naravno da se otklone svi oni nedostaci koji su primećeni na terenu do sada. Ono što bih konkretno napomenula jeste da do sada Republički geodetski zavod će imati mnogo veće nadležnosti i imaće stručni nadzor nad geodetskim radovima koji su od uticaja na podatke premere katastra i poslove komasacije. Uvodi se nova vrsta zemljišta, to je vodno zemljište, izmene su i po pitanju geodetske licence prvog reda i naravno, obezbediće se brži upis nekretnina, jer se o zahtevu sada odlučuje sedam dana, kod komplikovanijih slučajeva to će biti 30, ali uglavnom će se za sedam dana najveći broj slučajeva upisati, brže će se izdavati dokumenta, uvodi se modernizovani softver, tako da ova jedna osnovna karika i u urbanizmu i u građevini i kada su investicije u pitanju, definitivno će biti popravljena. Pored ova dva zakona, znači, danas imamo još tri zakona i imamo dva sporazuma u oblasti građevine, infrastrukture i saobraćaja i definitivno će oni doneti značajne efekte i krupne korake u ovim reformama. Dakle, 40% više izdatih dozvola i skok za 40 mesta na „Duing biznis“ listi Svetske banke, svakako su rezultat i velikim delom reformi i novih zakona u ovoj oblasti, tako da velika podrška Srpske napredne stranke u danu za glasanje. Zahvaljujem.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Vera Paunović, a zatim Neđo Jovanović. Izvolite.
Poštovani gospodine predsedavajući, poštovani koleginice i kolege narodni poslanici, poštovana ministarko i ostali članovi Vlade, Predlog zakona koji se pred nama nalazi pokušava da reši jedan ogroman problem koji u ovom društvu postoji već više decenija, a to je problem bespravne gradnje. Sama činjenica da je ova pojava kod nas prisutna još iz perioda pre devedesetih, svedoči o kompleksnosti ovog problema koji se dalje reflektuje, kako na porodični život naših građana, tako i na šire ekonomsko stanje, s obzirom da u objekte koji su izvan katastarskih evidencija i u nelegalnom pravnom statusu, nijedan ozbiljan investitor neće ulagati svoja sredstva. Dovoljno je reći da prema gruboj proceni takvih objekata koji nemaju sve potrebne dozvole, danas ima više od milion i po. Zakon o ozakonjenju objekata će pokušati da ovako stanje ispravi. Njime se predviđaju do sada najjednostavniji uslovi za legalizaciju onih bespravno sagrađenih objekata koji služe za stanovanje i koji su u ovoj kategoriji najbrojniji, a time će se ispoštovati i ranije izrečeno stanovište Ustavnog suda, koji je ukidajući odredbe koje tretiraju ovu materiju u Zakonu o planiranju i izgradnji, stao na stanovište da se prilikom legalizacije mora napraviti razlika između onih koji su bespravno zidali objekte, da bi sebi obezbedili krov nad glavom i oni koji su to činili da bi sticali profite. Stoga mislim da je sasvim opravdano da su i u ovom Predlogu zakona zadržana ranija ograničenja u pogledu legalizacije, odnosno da se ona ne može sprovesti na objektima koji su sagrađeni na klizištima u zaštićenim zonama i na javnim površinama. Mislim, da je dobro rešenje kojim se određuje ko ima pravo da podnese zahtev za ozakonjenje objekta, da je ta odredba u Predlogu zakona široko postavljena i da će u postupak legalizacije moći da uđu i oni objekti koji su sagrađeni i posle 2014. godine, odnosno svi oni objekti koji su zabeleženi na satelitskom snimku do određenog dana 2015. godine. Ovde će na opštinama biti veliki zadatak da sve te objekte u narednih godinu dana popišu, zatim da javno objave i da se tako najpre utvrdi jedna precizna evidencija svih tih objekata kao osnov za dalje postupanje u predmetima. Ako neki objekat bude preskočen tokom popisa, vlasnik je dužan da to prijavi građevinskoj inspekciji, jer će mu u suprotnom objekat biti srušen. Ono što je najvažnije u ovom zakonskom predlogu i što predstavlja jedan suštinski i kvalitetan iskorak za koji se svi nadamo da će biti od odlučujuće važnosti, kako bi se ovaj proces pokrenuo sa mrtve tačke, jeste broj dokumenata koji je neophodno pribaviti u postupku i što je još važnije troškovi samog postupka. Naime, osnovni problemi koji su uticali na to da prethodne kampanje za legalizaciju ostanu bez većeg odjeka, bio je u tome što su se u tim postupcima najjednostavnije tražila obimna dokumentacija za čiju je izradu i prikupljanje bilo neophodno duže vreme, kao i plaćanje velikih troškova za izradu tih dokumenata i za različite takse i naknade u samom postupku. Sve je to u samom početku odbijalo ogroman broj vlasnika nelegalizovanih nepokretnosti da uopšte ulaze u postupak, ne iz nekakvog prkosa prema vlastima i sistemu, već zbog elementarne činjenice da najveći deo njih jednostavno nije imao sredstava da uđe u postupak. Ovim predloženim zakonskim odredbama se nastoji da se ti nedostaci prevaziđu tako što je podnošenje dokumenata maksimalno pojednostavljeno, pa će se tražiti svega dva dokumenta i to – izveštaj o zatečenom stanju i objektima i dokaz o pravu svojine na objektu i zemljištu. Pribavljanje ova dva dokumenta ipak neće predstavljati toliko veliki teret po naše građane, imajući u vidu sadašnje tržišne cene pružanje tih usluga u gradovima i nadamo se da i geodetske firme u nekom narednom periodu neće nesavesno i preterano povećavati. Druga važna činjenica je da se država odrekla značajnog dela prihoda kroz odustajanje od zahtevanja da se plate takse za uređenje građevinskog zemljišta i administrativne takse i mislim da je ovo jedan dobar potez, jer je većina vlasnika objekata kroz različite vidove samoorganizovanja i samodoprinosa sebi već stvorila značajan stepen komunalne opremljenosti. Ovog puta izvršeno je jedno po meni pravedno eskaliranje iznosa tih taksi gde će oni koji su nelegalno gradili za rešavanje sopstvenih stambenih potreba plaćati manji iznos, dok će za legalizaciju većih objekata i oni koji su namenjeni komercijalnoj nameri plaćati srazmerno viši iznos, ali koji će biti niži u odnosu na neke ranije zakonske predloge. Tako je za manje kuće od 100 metara kvadratnih predviđen iznos takse od 5.000 dinara, za one nešto veće predviđeni su i viši iznosi od 15 do 30.000 dinara srazmerno površini, dok su iznosi taksi za poslovne objekte u rasponima od 50.000 do tri miliona dinara. Ovim zakonom oslobođeni su plaćanja takse primaoci socijalne pomoći, samohrani roditelji i osobe sa invaliditetom. Poštovani narodni poslanici, poslanička grupa PUPS je svesna značaja ovog pitanja i u danu za glasanje će dati svoju podršku za ovaj zakon, ali na samom kraju imala bih jednu sugestiju. Naime, svi smo svesni da je ovo šesti ili sedmi zakon koji pokušava da reši ovu materiju koja spada u područje, pa zahteva određeno poznavanje složenijih pravnih propisa, koje većina naših građana ipak nema u toj meri. S toga sugerišem Ministarstvu građevine, saobraćaja i infrastrukture da odmah po usvajanju zakona pokrene medijsku kampanju kojom bi zainteresovanim građanima na pogodan i jednostavna način objasnila koje su prednosti ovog zakona i kakav je postupak legalizacije, odnosno koje dokumente i po kojoj ceni je neophodno pribaviti i gde i u kom roku ih treba predati kako bi ovog puta odziv zaista bio dobar i ceo postupak uspeo na obostrano zadovoljstvo svih strana u postupku i da zakon bude do kraja sproveden. Hvala na pažnji.
Reč ima narodni poslanik Neđo Jovanović. Izvolite.
Zahvaljujem se predsedavajući. Uvažena ministarko, kolege narodni poslanici, imajući u vidu da je ovlašćeni predstavnik SPS i naše poslaničke grupe SPS dala podršku u ime poslaničke grupe za predloženi set zakona, ja ću se u svojoj diskusiji fokusirati, uvažena ministarko, samo na jedan od ovih zakona, a to je Zakon o ozakonjenju objekata i ukazaću na nešto što smatram da do sada u ovoj diskusiji koja je danas trajala nije ukazano, a radi se o određenim pravno-tehničkim rešenjima koja po stanovištu SPS mogu biti bolja u odnosu na ova koja su sadržana u zakonu, odnosno Predlogu zakona, pri čemu će se dotaći naravno i nekoliko suštinskih stvari. Prva suštinska stvar koja naravno, intrigira pažnju kada je u pitanju ovaj zakon jeste pitanje da li se ovim zakonom dezavuiše eventualno Zakon o konverziji, odnosno da li ovaj zakon u pojedinim odredbama kolidira sa odredbama Zakona o konverziji, naročito tamo gde su u pitanju imovinsko-pravni odnosi, naročito tamo gde se radi o konverziji zemljišta uz naknadu i naročito u onim delovima odredaba Zakona o konverziji koje se u svakom slučaju oslanjaju na određene odredbe ovog zakona, odnosno predloga zakona. Ono što je danas češće puta navedeno jeste upravo pitanje regulisanja imovinsko-pravnih odnosa kao jako osetljivo pitanje kada su tema ozakonjenje objekata koji su nelegalno izgrađeni. Počeću od samih početnih odredaba ovog zakona pa ću ukazati na neka rešenja koja možda i budete prihvatili, ako nikako drugačije onda kroz amandmane. U članu 3. u stavu 1. nije sporno rešenje da se predmet ozakonjenja pojavljuje kao objekat koji je završen u građevinskom smislu. To nije sporno. Ali, je sporno da u drugom stavu je normirano nešto što ipak u građevinskom smislu ne bi trebalo tako da bude normirano i kaže se da je predmet ozakonjenja zgrada pri čemu predmet ozakonjenja može biti zgrada na kojoj su izvedeni samo konstruktivni građevinski radovi. Ja bih vas zamolio da prihvatite pravno-tehničko rešenje da mogu biti ozakonjeni samo izvedeni građevinski radovi jer mi imamo pojam zgrade, zgrade u izgradnji i radova koji se izvode i koji su izvedeni. Zgrada, u građevinskom smislu reči kao pojam je dovršen objekat, finalizovan. Zgrada u izgradnji podrazumeva upravo objekat koji je u određenoj fazi gradnje, a ovde se navode radovi koji sami po sebi imaju karakter radova koji su izvedeni i koji jedino kao takvi mogu da budu ozakonjeni, odnosno legalizovani. Ono što u članu 4. stoji, a danas je nekoliko puta nagovešteno kao jedna vrsta dileme, jeste privremena građevinska dozvola i vi, gospođo ministarko, predlažete da se zakon ne primenjuje na objekte za koje je u skladu sa ranije važećim propisima izdata privremena građevinska dozvola. Moram da podsetim, prevashodno sa stanovišta struke, privremene građevinske dozvole se već dugo vremena ne izdaju. Kada je izdata, ta građevinska dozvola ima svoje oročeno trajanje, odnosno ona važi do privođenja nameni objekta prema izdatom planskom aktu. E sada, imajući u vidu da se u ovom zakonu normira važeći planski akt, postavlja se jedno pitanje koje u praktičnom smislu može da izazove dilemu – Šta uraditi kada je planskim aktom, recimo, primera radi, predviđeno proširenje ulice, kako u toj situaciji izdati upotrebnu dozvolu? Naš predlog ispred SPS, odnosno naše poslaničke grupe jeste da može norma da glasi da privremena dozvola nije u suprotnosti sa važećim planskim aktom. Ukoliko bi se takva formulacija našla u ovom članu, sigurno je da bi se izbegla dilema same suštine i pravnog dejstva privremene građevinske dozvole. Ono što takođe izaziva određene dileme, jeste još jedan stav člana 4. koji kaže da nadležni organ za izdavanje upotrebne dozvole je dužan da izda rešenje o upotrebnoj dozvoli po zahtevu vlasnika takvog objekta. Ovde se radi o jednoj imperativnoj normi. Takva imperativna norma ne bi smela da stoji ovako jer bi bilo u praktičnom smislu reči primenjivo tako što bi se samo podneo zahtev i automatski bi onda nadležni organ po tom zahtevu postupio, odnosno izdao odgovarajuću odluku. Mi mislimo da takav način eksoficija odlučivanja bezuslovan, ne može da postoji, jer jednostavno bi moralo da u toj normi bude sadržano da se od strane nadležnog organa izdaje upotrebna dozvola po zahtevu samo ako su ispunjeni zakonom predviđeni uslovi. To u ovoj normi nije sadržano, a trebalo bi je precizirati i mislim da bi u tom pravcu trebalo sagledati i neke amandmane koje je podnela poslanička grupa SPS, kako bi se svakako kvalitet ovog zakona poboljšao. Ono što mi u poslaničkoj grupi SPS veoma jasno razumemo, jeste činjenica da je vaš predlog zakona jedno iznuđeno rešenje kojim se bez obzira da li ulazili u pravednost ili nepravednost, pravičnost ili nepravičnost, vrši legalizacija bukvalno svih objekata koji su, naravno, pod uslovima koji su propisani zakonom, da ne budem ja sad krivo protumačen, ali postoje i neke kategorije, uvažena ministarko, za koje nisam siguran da bi trebali da budu, kako je to ovde danas rečeno „aboliran“. U ovom stavu koji je naredni, u članu 4. kaže se da se ovaj zakon ne primenjuje na objekte za koje je izdato rešenje o građevinskoj dozvoli, a koja se koristi bez izdatog rešenja u upotrebnoj dozvoli. Onda norma dalje glasi da rešenje o upotrebnoj dozvoli se pribavlja u skladu sa zakonom kojim se uređuje izgradnja objekata i formira komisija, itd. Sada ovde postoji jedna vrsta dileme, a ta dilema se odnosi na jednu, po meni, prostu stvar koja se praktično može često pojavljivati. Ako je izdata građevinska dozvola, to ne znači da je objekat izgrađen po pravilima redovnog postupka. Zašto to kažem? Postoji mogućnost da je izdata građevinska dozvola, ali je investitor radio u sopstvenoj režiji, angažovao komšiju, angažovao bilo koga, nije angažovao nadzorni organ, nije pribavio ateste, nije pribavio odobrenja o kvalitetu građevinskog materijala koji se ugrađuje u objekat. Kako ćemo onda uopšte na taj način da vrednujemo da li je neko ko mora da prođe stručnu ocenu od strane komisije ispoštovao zakonske odredbe ili nije? Po nama, u SPS, u svakom slučaju ovakva dilema, odnosno pojava u praksi može da se desi. I ono što u svakom slučaju zaslužuje najveću pažnju, barem u ovim početnim delovima Predloga zakona, jeste prevaljivanje tereta na lokalne samouprave, gde ste vi predvideli da je jedinica lokalne samouprave dužna da izvrši povraćaj uplaćenih sredstava u postupku legalizacije i to ako je u postupku legalizacije podnosilac zahteva uredio odnose sa jedinicom lokalne uprave i u skladu sa odredbama ovog zakona, ali nadležni organ nije naknadno izdavao građevinsku dozvolu do dana stupanja na snagu ovog zakona. Ja vas molim, uvažena ministarko, da ovo sagledate daleko brižljivije, ne samo zato što mi insistiramo na tome, nego zbog toga što se bojim da će jedinice lokalne samouprave, kako opštine, tako i gradovi, biti prekomerno opterećeni što se tiče njihovih budžeta. Zašto ovo govorim? Govorim zbog toga što se može vrlo lako desiti da uopšte nije kriv nadležni organ jedinice lokane samouprave. Možda se investitor ponašao totalno pasivno, jednostavno je zaboravio da preduzme određene aktivnosti koje se vezuju i za podnošenje zahteva i za neke druge radnje koje su zakonom propisane. Ta njegova pasivnost ne ide na teret nadležnog organa. Nadležni organ jednostavno proceduralno nije mogao da izda odgovarajuće dozvole i sada dolazimo u situaciju da se jedinica lokalne samouprave, zbog toga što nadležni organ nije izdao odgovarajuću dozvolu, dolazimo u situaciju da bude opterećen budžet. Mislim da će to biti problem za jedinice lokalnih samouprava i da to može da jednostavno bude nešto što je nepotreban teret. Što se tiče jednog stava koji je naveden, a to je stav koji se vezuje za pravosnažno odbijene zahteve, ja vas molim da zaista tu imamo jednu ovakvu posebnu vrstu kritičnijeg posmatranja praktične situacije, gde se dešava da pravosnažno bude odbijen zahtev podnosioca zahteva za legalizaciju, znači, njemu je i žalba odbijena kao neosnovana, postoji mogućnost da je pokrenuo upravni spor, pa je Upravni sud odbio upravnu tužbu kao neosnovanu i na taj način dolazimo do konačnog postupka. Postavlja se pitanje - da li takvi graditelji mogu da budu, kako je to danas rečeno, abolirani? Mislim da ne i mislim da bi to bilo čisto privilegovanje onih koji to ni u kom slučaju ne zaslužuju. S obzirom da mi vreme ističe, ja ću skratiti diskusiju, samo moram da ukažem na još dve stvari koje smatram da su važne prilikom iznošenja stava u pogledu ovog zakona, a to je da treba pogledati da li je u koliziji član 6. sa članom 13. ovog zakona, imajući u vidu, da se u članu 6. ističe da je obaveza vođenja postupka, kada su u pitanju takozvani propisi iz onog kako ga mi pežorativno zovemo „Veljinog zakona“, u odnosu na član 13. koji jednu takvu normu drugačije reguliše. Na kraju, s obzirom da je ovo krajnje dobronamerna sugestija, mislim da bi trebalo sagledati sve ovo što smo mi danas istakli kao neku vrstu ne samo kritičnog posmatranja, u smislu da poboljšamo kvalitet zakona, nego i u smislu da pojednostavimo samu proceduru da i u praktičnom smislu ovaj zakon bude što efikasniji. Nesumnjivo je da ste vi na tom putu dosta uradili. Nesumnjivo je da se još toga može uraditi. Mi ćemo kroz diskusiju u pojedinostima, pošto nisam stigao za ovako kratko vreme sve da istaknem, još neke naše sugestije izneti i naravno, na kraju zajedno sa vama i uz vaše razumevanje, verovatno neka od ovih sugestija će biti prihvaćeno i mislim da ćemo kvalitet zakona u tom smislu podići na viši nivo.U svakom slučaju, podrška ovom zakonu stoji i mi ćemo glasati za isti. Zahvaljujem.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Nikola Jolović.
Zahvaljujem. Poštovana ministarko, gosti iz Ministarstva, problem bespravne gradnje postoji unazad nekoliko decenija, kada se beleži masovna bespravna gradnja i nedostatkom svake vrste kontrole nad bespravnom gradnjom, ali i nepostojanje planske dokumentacije koja bi omogućila legalnu gradnju. Prema podacima Republičkog geodetskog zavoda, broj objekata za koje nije moglo biti utvrđeno da imaju građevinsku i upotrebnu dozvolu iznosi oko milion i po i stvarni broj bespravno izgrađenih objekata nikada do danas nije zaista ni utvrđen. Jedno od rešenja u ovom zakonu upravo pokušava da reši ovaj problem. Ovim zakonom je predviđeno da građevinska inspekcija izvrši popis svih bespravno sagrađenih objekata na svojoj teritoriji u roku od 12 meseci od dana stupanja na snagu ovog zakona. Cilj je da građevinska inspekcija, koja u prethodnom periodu nije uradila svoj osnovni posao na prevenciji bespravne gradnje i dozvolila da objekti budu izgrađeni i useljeni, završi posao na način da posle zakonom utvrđenog roka, a to je jedini pouzdani podatak o statusu objekta, imamo tačan broj bespravno sagrađenih objekata u Republici Srbiji. Status ovih objekata razlikuje se po uslovima ozakonjenja od objekata za koje je podnet zahtev za legalizaciju, a u skladu sa ranije važećim zakonima. Kako bi se popis nezakonito izgrađenih objekata što efikasnije odradio, ovim zakonom se daje mogućnost jedinicama lokalne samouprave da mogu samostalno da obrazuju komisije za popis nezakonito izgrađenih objekata, kao i pomoćno radno telo, što je izuzetno važno u smislu sistematskog rešavanja ovog pitanja. Po evidentiranju objekata za koje nije podnet zahtev za legalizaciju, građevinski inspektor je u obavezi, a to je predviđeno i Zakonom o planiranju i izgradnji, kao materijalnom propisu za izgradnju, da donese rešenje o rušenju tog objekta. Doneto rešenje o rušenju objekta se dostavlja vlasniku nezakonito izgrađenog objekta i nadležnom organu za ozakonjenje objekata, koji je u obavezi da po službenoj dužnosti pokrene postupak ozakonjenja. Dakle, šta je važno naglasiti? Ne prepušta se više na volju vlasnicima nezakonito izgrađenih objekata da li će podneti zahtev, već podnosi država, tretirajući ovo pitanje kao pitanje od javnog interesa i sama pokreće i vodi postupak ozakonjenja. Jedan od važnijih motiva i razloga za donošenje ovog zakona je bio i taj da se maksimalno pojačaju odgovornosti i obaveze postupajućeg organa, a takođe je bilo bitno i da se smanji broj procedura, a da rokovi za postupanje budu što realniji. Dosadašnja praksa u tom smislu nije dala dobre rezultate, s obzirom da su propisivani kratki rokovi koje niko nije poštovao, a predlagač je, utvrđujući stvarno stanje bio u obavezi da predlaže izmene zakona nekada samo zbog produžetka rokova. Svaki od ranije donetih zakona kojima je bilo uređivano ovo pitanje pomerao je vremensku granicu do kada se objekti mogu legalizovati, na posao legalizacije primenom trenutno važećih propisa ne bi bio završen ni u narednih 20 godina, bez obzira na činjenicu da je bespravna gradnja u Republici Srbiji od 2002. godine krivično delo. Poražavajuća je činjenica da umesto da se broj bespravno sagrađenih objekata smanjuje, on je iz godine u godinu konstantno i samo rastao. Osnovni razlog za donošenje ovog zakona jeste ozakonjenje najvećeg broja nezakonito izgrađenih objekata i njihovo uvođenje u zakonske tokove. I ovim zakonom, kao i u većini prethodnih, predmet ozakonjenja ne mogu biti objekti koji su izgrađeni u zonama zaštite u skladu sa posebnim zakonima, objekti izgrađeni od materijala koji ne garantuju stabilnost objekta, objekti izgrađeni na tlu nepovoljnom za građenje, kao i objekti koji se ne mogu uskladiti sa važećim planskim dokumentom i objekti koji nisu završeni u konstruktivnom smislu, a uvedena je i novina u odnosu na ranije važeće zakone, što je vrlo važno pomenuti, da se za objekat koji je već pravosnažno okončan postupak legalizacije, a kojim se odbija ili odbacuje zahtev za legalizaciju, ne može ponovno podnositi zahtev za ozakonjenje. Ozakonjenje objekata ne smemo shvatiti kao posao koji se može vrlo brzo završiti, ali se takođe radi o poslu koji se mora završiti, te su za to u ovom zakonu propisani rokovi koji su, prema mišljenju predlagača i mom ličnom, realni i ostvarivi. Cilj predlagača ovog zakona jeste da se ozakone svi objekti koji ispunjavaju uslove propisane ovim zakonom uz istovremeno preventivno delovanje na nastanak nove bespravne gradnje primenom ovog i drugih srodnih zakona iz ove oblasti. Da bi ovaj cilj bio ostvaren, bilo je neophodno, imajući u vidu pre svega ekonomsku snagu obveznika, propisati visinu takse koju će moći da podnese i izmiri najveći broj korisnika i omogućiti da dokumentaciju, koja je neophodna za podnošenje zahteva, građani mogu vrlo lako pribaviti. Tako će svima koji imaju bespravno izgrađeni objekat biti potrebna samo dva dokumenta – izveštaj zatečenog stanja sa elaboratom geodetskih radova koji izrađuje privredno društvo, odnosno drugo pravno lice ili preduzetnik koji su upisani u odgovarajući registar i dokaz o svojini. Taksa za ozakonjenje objekata površine do 100 kvadratnih metara će iznositi 5.000 dinara, a do 200 kvadratnih metara 15.000 dinara. Važno je napomenuti da će novac prikupljen od taksi za ozakonjenje biti upotrebljen za uređenje lokalnih samouprava. Poseban problem za rešavanje ovog pitanja jeste pitanje uređenja imovinsko-pravnih odnosa, kao jedan od uslova za ozakonjenje u smislu ovog zakona. Predlogom zakona ponuđen je čitav spektar dokaza o rešenim imovinsko-pravnim odnosima, a zadržana je i odredba o mogućnosti da se objekat ozakoni sa dostavljenim dokazom o svojini na građevinskom zemljištu samo ispod objekta, a u skladu sa odredbama Zakona o planiranju i izgradnji. Važno je napomenuti da će svaki pokušaj nelegalne gradnje posle usvajanja zakona biti sprečen izradom satelitskih snimaka, jer će lako moći da se uporedi stanje na snimcima sa stanjem na terenu i izda se rešenje o rušenju. Takođe će biti srušeni i objekti za koje vlasnici ne pokrenu proces ozakonjenja i ne plate taksu, objekti za koje je zahtev za legalizaciju ranije odbijen, kao i objekti koji su građeni u parkovima prirode. Sledstveno svemu navedenom, a kako bi se stanje u ovoj oblasti popravilo i uspostavio stabilan i održiv sistem koji priliči ozbiljnoj zemlji čiji je cilj ulazak u EU, potrebno je doneti sistemski savremen i efikasan i reformski zakon o ozakonjenju objekata i SNS će u danu za glasanje glasati za usvajanje ovog Predloga zakona.
Reč ima narodna poslanica Mirjana Dragaš.
Poštovani predsedavajući, gospođo Mihajlović, poštovani saradnici, poštovani poslanici, u danas vrlo obimnoj raspravi o više zakona različitih po tematici, želim da se uključim samo na kratko jednom opaskom koja će iz drugačijeg ugla da komentariše ovaj Predlog zakona o prijavljivanju i evidentiranju zakupaca na neodređeno vreme u stanovima i svojini građana, zadužbina i fondacija. Pre svega, povodom tog zakona želim da istaknem ono što sam ja zapazila i smatram veoma važnim da će se prvi put na jedinstven način napraviti registar zakupaca, što će biti od velike pomoći građanima koji žive u ovakvim stanovima koji su zadužbinsko vlasništvo ili fondacija. Na određen način država će imati vrlo jasnu evidenciju o njihovom broju i biće u prilici da može da rešava njihov status, kao i status tih stanara u mogućem budućem odnosu sa vlasnicima, odnosno sa zadužbinama i fondacijama, što smatram da je za same te građane od velike važnosti. Međutim, ono što je meni posebno privuklo pažnju i ono na šta bih gospođi ministarki htela da skrenem pažnju i da na neki način izrazim zahvalnost što će se kroz ovaj registar zakupaca prvi put doći, koliko ja shvatam, i do evidencije svih onih objekata, stanova, zgrada i drugih oblika imovine koje je u vlasništvu zadužbina i fondacija. Ja ću samo da podsetim da, nažalost, iz onog socijalističkog vremena, smo ugasili zadužbine, prestale su sa radom, ogromna imovina koja je prethodnim generacijama sticana i predavana sa određenim zadatkom da imaju zadužbinski karakter, u smislu ostvarivanja opšte koristi i interesa, prekinula je sa radom. Ta imovina data je u druge svrhe i za druge ciljeve i korišćena je, mnoge su u državnom vlasništvu, odnosno državne institucije se u njima nalaze, ali mnoge se i na drugi način koriste. Ja koliko sam razumela, ovu registraciju sada, ona će omogućiti da dobijemo tu registraciju. Možda se moglo predložiti amandmanom ili na drugi način da se ovaj dobar potez iskoristi, da se napravi registar imovine zadužbine, ali prosto može i u okviru ovog jedinstvenog registra da se izdvoji deo, jer skrećem pažnju da posle 50, 60, 70 godina, kada je država potpuno anulirala tu imovinu, kada je bio zakon pre 90-tih, prosto bih ga nazvala provizorijum zakon, koji se odnosio na rad zadužbina, da mi sada imamo Zakon o zadužbinama, nije on u vašoj nadležnosti, nego Ministarstva za kulturu, ali jedan zakon koji nije predvideo da se o ovoj važnoj imovini vrši kontrola i da se zna njegovo mesto, njegova uloga i njegovo poreklo. Ovo sada tumačim kao veoma značajno i neka se kao matična registracija nalazi kod vas, ali to mene upućuje na potrebu da vaše ministarstvo ipak sugeriše i sada gospođo Mihajlović vas da zamolim kao potpredsednika Vlade, s obzirom da možete da imate tu ulogu, da pokušamo sa Ministarstvom kulture u budućoj promeni Zakona o zadužbinama razmotrimo ovaj momenat i da se u tom zakonu skrene pažnja na to. Samo ilustracije radi ću da napomenem da je, recimo, 1945. godine, čini mi se, kada je prvi put u Srbiji usvajan Zakon o zadužbinama, nad imovinom zadužbina direktnu kontrolu u to vreme je imao kralj. To podrazumeva da i u ovo vreme kada hoćemo da vratimo, kada ova Vlada hoće da vrati odnos poštovanja prema tradiciji, prema istoriji, prema korenima našim, da iskoristimo prema zadužbinarstvu i filantropiji, vratimo taj odnos poštovanja iz više razloga. Prvi, da sačuvamo tu imovinu. Recimo, da ja samo komentarišem zadužbinu Nikole Spasića, pola Knez Mihajlove ulice, Igumanovu palatu, Kolarac koji je na poseban način iskorišćen, ali ima niz takvih institucija i sve one, po mom dubokom ubeđenju, mogu da budu u okviru posla koji im je zadat, da nemaju pojedinci mogućnost da sitnim propustima u razlici između pojedinih zakona iskoriste prazninu i da posle tu imovinu pretvore u korišćenje radi privatnih svrha ili privatnih zadataka, gde smo u pojedinim slučajevima u prethodnim godinama imali priliku to da vidimo. Na ovaj način bi se obezbedilo da ta imovina bude u funkciji države, odnosno poštovanja tradicije. Ono što ćemo na taj način uspeti jeste da oživimo nešto što danas ne postoji. Mi razvijamo privatni kapital, podstičemo da on u mnogim formama i mnogim oblicima rada zaživi u različitoj meri, ali na žalost ne postoji odnos, ni kultura da taj privatni kapital u određenom delu bude u funkciji razvoja države, u funkciji razvoja kulture. Filantropija ne postoji trenutno, ali ako znamo i obezbedimo da ova imovina bude zaštićena ona će poslužiti kao primer da se i u budućem vremenu sa poštovanjem odnosimo prema onim ljudima koji će deo danas ili sutra svoje imovine zaveštati državi zarad ostvarivanja opštih državnih interesa. Zato pohvaljujem jedan pristup koji će moći da obezbedi ovu registraciju, da ga proširimo i molim vas da vašim autoritetom, energičnošću i ulogom koju imate obezbedite da se u promeni Zakona o zadužbinama i o ovom važnom segmentu posveti odgovarajuća pažnja. Zahvaljujem se.
Zahvaljujem gospođo Dragaš. Reč ima narodni poslanica Milanka Jevtović Vukojičić, a neka se pripremi narodna poslanica Stefana Miladinović. Izvolite, gospođo Jevtović Vukojičić, prijavite se ponovo.
Zahvaljujem poštovani predsedavajući. Uvažena gospođo ministar sa saradnicima, kolege poslanici i poslanice, poštovani građani Srbije. Pred nama se danas nalazi set od pet zakonskih rešenja koje je Vlada, odnosno nadležno ministarstvo podnelo na raspravu i debatu pred narodne poslanike a takođe nalaze se i dva sporazuma, a realizacija tih sporazuma odnosi se na aktivnosti Ministarstva za građevinu, saobraćaj i infrastrukturu. Ono što najpre želim da kažem to je da se u Srbiji radi i gradi. Radi se svakog dana i gotovo na svakom mestu tamo gde je potrebno. U tom smislu i potpisan je sporazum između Vlade Republike Srbije i Saveta ministara Republike BiH iz jula meseca 2015. godine, a koji se odnosi na izgradnju mosta Ljubovija-Bratunac i izgradnju naravno graničnog prelaza. To govori u prilog tome da se grade mostovi, da se spajaju države, da se spajaju narodi, ali i da se spajaju i privredni razvoj jedne i druge zemlje i da će se preko tog mosta vršiti i značajna privredna razmena između ove dve države. Sem toga što u državi Srbiji ova Vlada, kao odgovorna Vlada naravno radi i gradi, ona i te kako radi na donošenju adekvatne zakonske regulative kako bi se na onaj dugogodišnji period bezakonja, korupcije, preteranog administriranja i neadekvatnog odnosa administracije prema građanima koji su trebalo da budu u službi i da budu servis građana Republike Srbije otklanja te nedostatke. Jedan od predloga zakona koji je u službi građana i koji otklanja te nedostatke je Predlog zakona o ozakonjenju. Ova Vlada, kao odgovorna Vlada i vi gospođo ministarka i vaše ministarstvo, želim da kažem da sem pravnog okvira ovaj zakon i te kako ima socijalni aspekt, odnosno ova Vlada je pokazala da je socijalno odgovorna, pa i u tom smislu obaveze plaćanje takse za ozakonjenje izuzela samohrane roditelje, osobe sa invaliditetom kao i korisnike novčano socijalne pomoći, znači, onu najsiromašniju grupu stanovništva. Ono što takođe želim da istaknem, a što se tiče na zakon koji se odnosi na usaglašavanje sa direktivama EU, sa direktivama UN, sa direktivama Saveta Evrope. To je Zakon o trgovačkom brodarstvu. Želim da kažem da je ovaj zakon značajan sa više aspekata, značajan sa aspekta strateškog opredeljenja ove Vlade i vašeg ministarstva na putu približavanja zakonodavstva i usklađivanja našeg zakonodavstva sa zakonodavstvom EU, ali ovaj zakon je značajan i sa aspekta toga što na jedinstven način, odnosno što prvi put uvodi licenciranje kako vozila tako i licenciranje agencija koje pružaju usluge za brodske agente. Zašto je ovo značajno? Zato što je u ovoj oblasti primećeno da dosta njih postoji u sivoj zoni. Jedno od strateških opredeljenja Vlade jeste prevođenje sive zone u legalne tokove, kako bi država imala koristi i naravno oni koji su učesnici u voznom saobraćaju. Naravno, ovaj zakon je u skladu sa strategijom razvoja vodnog saobraćaja koju je država Srbija usvojila u periodu 2015. – 2020. godine. Nema dileme da će SNS u Danu za glasanje podržati sve predloge zakona. Hvala.
Reč ima narodna poslanica Stefana Miladinović. Neka se pripremi narodna poslanica Mirjana Đoković.
Hvala gospodine predsedavajući. Gospođo ministarka, saradnici iz Ministarstva, poštovane kolege narodni poslanici, ja ću danas za razliku od velike većine mojih kolega obrazlagati zakone koji su danas na dnevnom redu iz oblasti saobraćaja. Nažalost, ovi zakoni su ostali danas u senci zakona koji se odnose na nepokretnosti. Predlog zakona o radnom vremenu posade vozila u drumskom prevozu i tahografima je novi zakon koji objedinjuje postojeće propise i unosi izvesne novine u oblast saobraćaja. Imajući u vidu neusaglašenost propisa kojima se regulišu međunarodni i unutrašnji saobraćaj u pogledu obaveza vozača, odnosno posade, vremena upravljanja i odmora, ali i pitanja kontrole tih vremena, odnosno upotrebe tahografa, predlog da se donese zakon koji će jednobrazno urediti primenu svih propisa jeste najbolje rešenje, jer trenutno od propisa koji uređuju ovu oblast jeste prvo Zakon o bezbednosti saobraćaja na putevima, zapravo samo tri člana ovog zakona od 243 ili 245, zatim uredba Vlade koja se praktično oslanja na ovaj zakon. Ona uređuje oblast vremena upravljanja i odmora vozača kada obavljaju međunarodni prevoz, postupak izdavanja tahografskih kartica i postupak ovlašćivanja radionica za tahografe. U prvom delu ova uredba se odnosi na međunarodni prevoz, dok u drugom delu na tahografe i radionice. Inače, samo vreme odmora i upravljanja za vozača u domaćem prevozu predviđa Zakon o bezbednosti na putevima, zapravo član 244. je predvideo i donošenje podzakonskog akta koji do danas nije usvojen. Na osnovu zakona i uredbe Agencija za bezbednost u saobraćaju usvojila je i podzakonske akte koji se tiču poslova u oblasti tahografa, pravilnik o radionicama za tahografe, pravilnik o programu i načinu polaganja ispita za tehničare u radionicama za tahografe i pravilnik o načinu korišćenja tahografa koji se odnosi na obaveze vozača i prevoznika pri korišćenju tahografa, ali samo u domaćem prevozu. Srbija je potpisnica evropskog Sporazuma o radu posade na vozilima koja obavljaju međunarodne drumske prevoze. Ovaj sporazum definiše obaveze vozača u pogledu vremena upravljanja i odmora i uslove koje moraju ispunjavati tahografi u pogledu konstrukcije, kao i sam način njihove primene. Samo delimično je uveden u naše zakonodavstvo, kao što sam rekla ovom uredbom Vlade, dok se međunarodni prevoz obavlja u skladu sa uredbom koja je u velikoj meri usklađena i sa evropskim sporazumom i direktivama EU. U tom smislu od ovog zakona se, kada su u pitanju pravila upravljanja teretnim vozilima i korišćenje tahografa ne očekuju velike izmene za prevoznike u međunarodnom prevozu, već su novine značajne za onaj deo transportne privrede koji se odnosi na unutrašnje tržište. Prvi deo zakona reguliše vozača i posadu, odnosno obaveze vozača i samih prevoznika, uzimajući u obzir prirodu posla koju obavljaju profesionalni vozači, a ona je sama po sebi specifična u odnosu na druge profesije, bilo je neophodno preciznije urediti ovu oblast i regulisati je poslednjim propisom. Politika EU kroz direktive uvodi ovu praksu. Prvi korak je bio usvajanje Zakona o radu koji predviđa da se posebnim propisom uređuje radno vreme zaposlenih u oblasti saobraćaja. Takođe radno vreme ovih radnika moralo je biti preciznije definisano imajući u obzir da Zakon o radu, članovi 64. i 65. definišu dnevni odmor zaposlenog u toku radnog dana, ali se ne poznaje institut skraćenog i podeljenog dnevnog odmora. Upravo je ovo jedan od specifikuma profesije profesionalnog vozača. Posebno važno je bilo regulisanje u slučaju noćnog rada kako bi se osim zaštite članova posade uneo element povećanja bezbednosti saobraćaja na putevima. U cilju postizanja konkuretnosti zakon predviđa izjednačene uslove u domaćem i međunarodnom prevozu, to sam već rekla, radno vreme posade u drumskim vozilima može da traje najduže 60 sati nedeljno, s tim da prosečna radna nedelja na nivou četiri meseca ne sme trajati duže od 48 sati. Obaveze poslodavaca zakon preciznije definiše, predviđaju se određene sankcije u slučaju nepoštovanja odredbi koje se tiču radnog vremena posade i time se dodatno štite prava radnika, a i indirektno utiče na bezbednost saobraćaja. Drugi deo zakona reguliše sva pitanja tahografa. U ovom segmentu nije došlo do velikih promena, ali su svi propisi koje sam navela objedinjeni i dopunjeni nekim novim odredbama. Ovaj zakon zapravo predviđa naknadnu ugradnju graničnika brzine. Ovo je izuzetno važno, budući da od 2011. godine, zapravo od 1. jula 2011. godine stupila je na snagu odredba koja definiše obavezu posedovanja ovog graničnika brzine u vozilima koja se prvi put registruju u Republici Srbiji. Bilo je neophodno da se ovo predvidi zakonom, jer graničnik brzine jeste tehnološki vezan za tahograf, pa će sada radionice za tahografe koje ispunjavaju uslove dobiti od Agencije za bezbednost saobraćaja i dozvolu za ugradnju ovih graničnika. Radionica za tahografe više ne može biti u formi preduzetnika, pošto su poslovi radionice definisani kao delatnosti od opšteg interesa i od sada će samo privredna društva ili javna preduzeća moći da se bave ovom delatnošću, a preduzetnici koji su radili do sada, koliko smo shvatili, nastaviće da rade do isteka dozvole. Takođe, preciznije je definisan stručni nadzor nad radionicama koje vrši Agencija za bezbednost saobraćaja, a opet, nadzor nad agencijom vrši ministarstvo, odnosno inspekcija ministarstva nadležnog za poslove saobraćaja. Ublažene su kazne u odnosu na uredbu, koje su bile i previsoke do sada i nije bilo gradacija kazni. Budući da su u ovom zakonu učestvovali, ne samo kolege iz ministarstva, već i stručni tim iz Agencije za bezbednost saobraćaja, ali i kolege sa Saobraćajnog fakulteta, rekla bih da su praktično sva rešenja u cilju efikasnijeg poslovanja privrede i u tom smislu mi ćemo i podržati ovaj zakon. Još jedan novi zakon je Zakon o trgovačkom brodarstu, koji uređuje prevoz i uslove za pristup tržištu, odnosno obavljanje određenih delatnosti u vodnom transportu, stvarno pravne odnose na brodu, odgovornosti i ograničenja odgovornosti, ugovore u plovidbi, zaustavljanje broda, izvršenje obezbeđenja na brodu, kao i druga važna pitanja. Ovim zakonom se praktično ova oblast posle 40 godina reguliše. Zakon o pomorskoj i unutrašnjoj plovidbi regulisao je ovu oblast na svoj način još 1987. godine. Budući da je ovaj jako obiman i pravno zahtevan zakon specifičan po mnogo čemu, ja ću, u skladu sa raspodelom vremena koje imam za diskusiju, napomenuti samo neke od novina. Predlogom zakona se omogućava zaštita konkurencije, predviđaju se nove postavke brodske hipoteke, previđa se uvođenje licenci, polaganje stručnog ispita, uspostavlja se javni registar licenciranih vozara i propisuju se uslovi za dobijanje licenci za obavljanje delatnosti vozara. U svakom slučaju, ovaj zakon će doprineti razvoju ove privredne grane, a rekla bih da je ovo jedini vid saobraćaja koji do sada nije imao jasno uređene imovinske, odnosno trgovinsko-pravne odnose i Socijalistička partija Srbije će ovaj zakon u potpunosti podržati. Hvala.
Zahvaljujem, gospođo Miladinović. Reč ima mr Mirjana Đoković, a neka se pripremi narodni poslanik Đorđe Čabarkapa. Izvolite, gospođo Đoković.
Poštovani predsedavajući, uvažena ministarko sa saradnicima, kolege poslanici, ja ću svoju današnju diskusiju usmeriti na dva zakona, to je Zakon o zakonjenju i Zakon o državnom premeru i katastru. U Srbiji je, dakle, jedna trećina objekata izgrađena bez građevinske dozvole. U Srbiji ima 1.476.433 nelegalna objekta. Ako posmatramo šta se dešavalo do sada za 18 godina, doneto je ukupno pet zakona o legalizaciji. Prema do sada važećim propisima, bilo bi potrebno 25 godina da se ona završi. U Srbiji je do sada podneto 771.000 hiljada zahteva za legalizaciju. Pitanje broja nezakonito sagrađenih objekata u Srbiji je važno pitanje i to pitanje ima karakter javnog interesa za Republiku Srbiju. Više se ne ostavlja na volju vlasnicima nezakonito izgrađenih objekata da li će podneti zahtev, već država, tretirajući ovo pitanje kao veoma važno, sama pokreće i vodi postupak ozakonjenja. Poražavajuća činjenica je da je broj bespravno izgrađenih objekata iz godine u godinu rastao. Osnovni razlog za donošenje ovog zakona jeste ozakonjenje najvećeg broja nezakonito izgrađenih objekata i njihovo uvođenje u zakonske tokove. Želja predlagača je da ovim zakonom maksimalno pojača odgovornost i obaveze postupajućih organa da se pojednostave procedure, a da rokovi za postupanje budu realni. Jako je važno istaći da predlagač deli nezakonito izgrađene objekte na stambene i komercijalne, odnosno objekte namenjene tržištu, javne objekte i inženjerske objekte. Predlagač je u potpunosti siguran izazova i odgovornosti koja je pred inženjerima koji će sačinjavati izveštaj o zatečenom stanju, obzirom da se mnoge bitne činjenice ne mogu utvrditi na pouzdan način, jer objekat za koji se izrađuje izveštaj nalazi se u upotrebi i nalazi se u redovnom korišćenju. U svim tim situacijama oslonićemo se na stručnost odgovornih projektanata. U upisu ovakav objekat je izjednačen sa nepokretnostima koje su upisane po osnovu upotrebne dozvole u redovnom postupku i takvi objekti se mogu prometovati bez ikakvog ograničenja. Pitanje takse i njene visine je jedno od ključnih pitanja za rešavanje u ovom zakonu, a znamo da je ranije naknada, koja je bila predviđena prethodnim Zakonom o legalizaciji, visoka i neprimerena platežnoj sposobnosti licima kojima je ta obaveza utvrđena. Postavlja se pitanje - šta je bio prevashodni cilj države da postigne ovim zakonom o zakonjenju? Najpre, u pitanju je legitiman zahtev da država ima preciznu evidenciju svih nepokretnosti na teritoriji Republike Srbije. Drugo, sve objekte koji su izgrađeni suprotno zakonu da stavi u zakonske okvire, odnosno da kategoriju vlasnika nezakonito izgrađenih objekata izjednači sa vlasnicima objekata izgrađenih u skladu sa zakonom. Ovim zakonom Republika Srbija, uz minimalno propisane geodetsko-tehničke uslove i druge dokaze, vrši ozakonjenje objekata u javnom interesu, čime uspostavlja svojinsku evidenciju na svojoj teritoriji, a posredno utiče i na oblast prostornog urbanističkog planiranja i stvara uslove za racionalno korišćenje građevinskog zemljišta. Kod novog zakona 238 puta su niži troškovi za ozakonjenje za porodične kuće i tri puta je potrebno manje dokumenata da se ozakoni jedna porodična kuća. U toku svog izlaganja vi ste, ministarko, izjavili koje su visine taksi, a spominjale su moje kolege, tako da ja neću da se ponavljam. Vlasnici nezakonito sagrađenih objekata nakon donošenja ovog zakona imaju samo dve varijante, da izvrše ozakonjenje ili pak da budu rušeni. Cilj predlagača jeste masovno ozakonjenje objekata izgrađenih suprotno zakonu, a istovremeno i preventivno delovanje na nastanak nove bespravne gradnje primenom posebnih zakona iz ove oblasti. Što se tiče drugog zakona, Zakona o državnom premeru i katastru, potrebno je da se postupak upisa nepokretnosti ubra uvođenjem novih procesnih pravila koja treba da omoguće da se postupak okonča u što kraćem roku, bez odugovlačenja. Značajno je da predlagač ovog zakona shvata koliko je važno vršiti stručan nadzor nad geodetskim radovima i to je potrebno da se vrši jednobrazno i efikasnije nad svim geodetskim radovima koji su od uticaja na podatke premera i katastra, odnosno geodetsko katastarskog informacionog sistema. Ovim zakonom takođe je propisano da se prvostepeni i drugostepeni postupci koji nisu okončani do dana stupanja na snagu ovog zakona završe po odredbama ovog zakona, da će postupci stručnog nadzora nad izvođenjem geodetskih radova, koje obavlja Geodetska organizacija, ugovorene pre stupanja na snagu ovog zakona, završiti i dostaviti zahteve i rešenja doneta u skladu sa odredbama ovog zakona u papirnoj formi do uspostavljanja elektronskog kancelarijskog poslovanja i odgovarajuće internet prezentacije. Ja bih se samo osvrnula na član 17. ovog zakona, koji propisuje da se utvrđivanje reda prvenstva za upis u katastar nepokretnosti sada vrši prema vremenskom redosledu prijema zahteva za upis, a ne podnošenja, kako je to do sada bilo propisano. Član 68. propisao je da Geodetska organizacija ne može da pregleda i overava geodetske podloge koje je ona izradila i precizirano je da izvode iz baze podataka geodetsko katastarskog informacionog sistema izdaje i overava samo Zavod. Shvatajući ozbiljnost donošenja ova dva zakona, u Danu za glasanje ja ću svakako sa svojim kolegama iz poslaničke grupe SNS podržati oba ova zakonska rešenja. Hvala.
Zahvaljujem, gospođo Đoković. Reč ima narodni poslanik Đorđe Čabarkapa. Izvolite.
Poštovana predsednice, poštovana ministarko sa saradnicima, poštovani narodni poslanici, ja ću u okviru zajedničkog i jedinstvenog pretresa skrenuti pažnju na Predlog zakona o prijavljivanju i evidentiranju zakupaca na neodređeno vreme u stanovima u svojini građana. Verujem da ovaj zakon o evidentiranju stanova, čiji su korisnici takozvani zaštićeni stanari, predstavlja prvu fazu u rešavanju ovog problema. Tri su osnovna. Prvo, to je položaj samih zakupaca. Drugo, to su prava bivših vlasnika. Treće, to je obaveza i uloga države u trajnom rešavanju statusa zaštićenih stanara i imovinskih prava vlasnika. Građani koji žive u ovim stanovima po osnovu prava na zakup na neodređeno vreme uglavnom su te stanove dobili posle Drugog svetskog rada i to u zgradama koje su bile zadužbine, kuće ili stambene zgrade koje su bile privatno vlasništvo, a država ih je stekla po raznim osnovama primenom tadašnjih propisa. Zakupci su to pravo ostvarili po tada važećim aktima, ali bez prava na otkup koji su imali ostali zakupci stanova u društvenoj svojini, od trenutka kada je država dozvolila otkup stanova u društvenoj svojini. Zbog ovakvo dobijenih stanova, ovi građani nisu imali zakonsko pravo da na drugi način trajno reše svoje stambeno pitanje, dakle, nisu mogli da konkurišu u svojim preduzećima, ustanovama u kojima su radili, iako su oni izdvajali doprinose za stambenu izgradnju. Smatralo se da su oni rešili svoje stambeno pitanje dobijanjem ovih stanova. Zakupci na neodređeno vreme ovih stanova su danas uglavnom naši stariji građani, koji su još u vreme dobijanja stanova bili zaslužni građani, ugledni profesori i lekari. Kategorija zakupaca na neodređeno vreme, odnosno korisnika stanova u svojini građana, u zadužbinama ili fondacijama uređena je važećim Zakonom o stanovanju i ovim zakonom je definisano da oni ne mogu otkupljivati stanove. Broj ovih zakupaca nije još uvek precizno utvrđen, mada je Ministarstvo građevine, saobraćaja i infrastrukture krajem 2012. i početkom 2013. godine prikupilo podatke anketom lokalnih samouprava. Međutim, pošto pitanje evidencije nije bilo urađeno zakonom, mnoge lokalne samouprave i nisu dostavile svoje podatke. Zato je neophodno da država obezbedi zakonski osnov za prikupljanje podataka i ustrojavanje precizne evidencije ovih stanova. Prema nepotpunim podacima iz navedene ankete, u pitanju je preko 3.500 stanova, a prema procenama udruženja korisnika stanova u privatnom vlasništvu, koji već godinama nastoji da zajedno sa državom reši ovaj problem, u ovim stanovima živi između 15.000 i 20.000 građana. Svakako ovo nije zanemarljiv podatak. Verujem da bi iskustva, evidencije i predlozi u okviru ovih i drugih udruženja pomogli u prikupljanju podataka i trebalo bi i njih uključiti u sprovođenje ovog zakona. S druge strane, imamo stare vlasnike ovih stanova i njihove potomke, od kojih je najveći broj podneo zahtev za restituciju. Za to država mora na pravedan način da reši i problem položaja zakupaca na neodređeno vreme i problem vlasnika koji potražuju svoju imovinu koju država mora da vrati po osnovu Zakona o restituciji. Dakle, država mora da zaštiti i zakupce i vlasnike. I jedni i drugi imaju pravo na pravnu sigurnost. Podsećam da u Zakonu o restituciji piše da će se status zakupaca na neodređeno vreme rešiti propisima o stanovanju. Ovim građani moraju biti zbrinuti. Dakle, njihova prava moraju u što kraćem roku da se urede Zakonom o stanovanju, koji bi u celini trebalo da pretrpi izmene jer je osnovni tekst ovog zakona važeći još iz 1992. godine. Zato i apelujem da se što pre donese novi zakon o stanovanju i ovo pitanje trajno reši. Na kraju, želim da u ime poslaničke grupe SPS, koja vodi računa i o socijalnom aspektu ovog problema, o našim građanima koji nisu trajno rešili stambeno pitanje a sutra se mogu naći na ulici, podržim donošenje zakona o prijavljivanju i evidentiranju zakupaca na neodređeno vreme u stanovima u svojini građana, zadužbina i fondacija, kao izraza odlučnosti države da ovaj problem trajno reši. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine Čabarkapa. Vaša poslanička grupa nema više vremena. Reč ima narodna poslanica Vesna Simić, a neka se prijavi Ljubica Mrdaković Todorović. Izvolite, dr Simić.
Hvala, poštovani predsedavajući. Obzirom da smo danas imali višečasovnu raspravu u kojoj su sve moje kolege koje su govorile pre mene iznele sve pozitivne strane kako Predloga zakona o ozakonjenju objekata, tako i Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o državnom premeru i katastru, to se ja neću ponavljati sa njima. Svi smo čuli koliki broj objekata je bespravno izgrađen do sada, razloge za bespravnu gradnju. Čuli smo o tome koliko je bilo pokušaja da se zakonskim rešenjima izađe iz nelegalnih tokova, međutim, do sada nije bilo pomaka, ali će ga sigurno biti sa donošenjem ovog zakona i njegovim uvođenjem u zakonsku proceduru. U potpunosti se slažem sa uvodnim delom izlaganja gospođe ministarke kada je rekla da se radi o jednom krucijalnom zakonu, govoreći o Predlogu zakona o ozakonjenju objekata, koji će, sigurna sam, smanjiti korupciju, a to je rekla i ministarka, i čvrsto udariti na građevinsku mafiju, međutim, to je bio i cilj donošenja predloženog zakona. Neću, dakle, govoriti ni o tome da se novim zakonskim rešenjima procedura pojednostavljuje, neću govoriti o rokovima, obzirom da smo o svemu tome danas mnogo čuli. Ono što ću radi građana Republike Srbije malo da istaknem, to je postupak ozakonjenja koji počinje popisom bespravno izgrađenih objekata na teritoriji svake opštine. Ovaj zadatak vršiće građevinske inspekcije ili, tamo gde ih nema dovoljno, posebno formirane komisije koje treba da formiraju opštinska rukovodstva. Propisan je i rok u kojem će oni morati da obave svoju dužnost i neće više moći da beže od svojih nadležnosti, kako je to bilo u ranijem periodu. Takođe, u cilju smanjenja troškova i procedure, Ministarstvo je izradilo nacrt obrasca izveštaja o zatečenom stanju koji popunjava ovlašćeno lice. Nakon stupanja na snagu ovog zakona biće sprovedena i edukacija za sva lica koja će se ovim poslovima baviti, a pored edukacije zaposlenih Ministarstvo planira da izradi poseban vodič za vlasnike nezakonito izgrađenih objekata. Sve je ovo od posebnog značaja za naše građane koji, sigurna sam, žele da njihovi objekti uđu u legalne tokove. Što se tiče zakona o izmenama i dopunama Zakona o državnom premeru i katastru, ovde sam takođe danas u prethodnim raspravama čula jako dobra zakonska rešenja koja će smanjiti redove pred šalterima u ustanovama koje se bave katastrom nepokretnosti i što će takođe u znatnome olakšati našim građanima postupak ostvarivanja svojih prava. Čuli smo da je jedna od novina predviđena ovim zakonom to da geodetsku licencu prvog stepena sada može da stekne i lice sa osnovnim akademskim studijama u obimu od najmanje 240 bodova, zatim da geodetske organizacije više neće moći da vrše stručni nadzor nad radovima u oblasti uređenja zemljišne teritorije komasacijom, već samo Republički geodetski zavod. Predloženim izmenama i dopunama Zakona smanjiće se, dakle, redovi i na taj način što je predviđeno izdavanje dokumenata u formi elektronskog dokumenta. Ono što je uvek od posebnog značaja za građane, kada se radi o donošenju novog zakona, je pitanje koje troškove će taj zakon stvoriti građanima i privredi. U konkretnom slučaju, primena zakona neće stvoriti dodatne troškove, a proširen je i krug lica koja su oslobođena plaćanja takse. Dakle, postavlja se i pitanje – da li su sve zainteresovane strane imale priliku da se izjasne o predloženim zakonskim rešenjima? Odgovor na ovo pitanje je – da. U sprovedenoj javnoj raspravi u periodu od 18. maja do 8. juna imali su prilike da se svi izjasne, i to kako udruženja struke, kao npr. Geo-udruženje, koje je dalo primedbe koje su prihvaćene i unete u tekst zakona, tako i advokatske komore, koje su dale nekoliko pozitivnih odredbi koje su takođe postale sastavni deo ovog zakone, a na šta sam posebno ponosno, obzirom da dolazim iz ove struke. Obzirom da se radi o dobrim zakonima, o krucijalnim zakonima, o zakonima koji treba da uvedu u red materiju imovinsko-pravnih odnosa i da stanu na put sivoj ekonomiji, ja ću u Danu za glasanje podržati predložena zakonska rešenja, a sigurna sam da će to učiniti i sve moje kolege iz SNS, kao i svi dobronamerni poslanici. Hvala vam.
Zahvaljujem, dr Simić. Reč ima narodna poslanica Ljubica Mrdaković Todorović, a neka se pripremi narodni poslanik Marko Atlagić. Izvolite, gospođo Mrdaković Todorović.
Hvala predsedavajući. Poštovana gospođo ministar sa saradnicima, koleginice i kolege narodni poslanici, u svom izlaganju ću se ukratko zadržati na Predlogu zakona o ozakonjenju bespravno sagrađenih objekata. Smatram da je ovaj Predlog zakona nužan. Smatram da je iznuđen pod pritiskom činjenica na terenu, a to je milion i po bespravno podignutih objekata i smatram da ovaj zakon ima status javnog interesa. Ovaj predlog zakona zaista ima za cilj da se legalizuju bespravno podignuti objekti i mi smo prinuđeni da donosimo ovaj zakon i da ozakonjujemo ono što je od svog nastanka, tj. izgradnje pa do danas bilo protivzakonito. Posebno bih želela u svom izlaganju da pomenem one građane koji su ipak pribavljali sve dozvole, plaćali takse, plaćali uvođenje infrastrukturnih kapaciteta, jednom rečju ulagali su u zajednicu, poštovali su sve propise, svesni svih imela koje parazitske egzistirale i nisu ništa plaćale. Iz tog razloga, upravo zbog tih građana, imam moralnu obavezu da i ovo pomenem da je ova Vlada na čelu sa premijerom Aleksandrom Vučićem, odlučna da ovu materiju uredi i da stvari dovede u red. Rešeni smo da skinemo epitet zemlje koja je prepuna nelegalnih objekata, bilo stambenih, bilo poslovnih ili proizvodnih. Predlog zakona za razliku od prethodnih zakona ne propisuje nemoguće, već na realno jednostavan način daje priliku svima da uz minimalnu nadoknadu, odnosno taksu svoj objekat uvedu u pravni sistem ove zemlje, čime će se zadovoljiti javni interes, ali i interes tih pojedinaca, vlasnika objekata, jel će samim upisom objekta u javne knjige njihove nekretnine dobiti na vrednost. Znatno smanjeni izdaci, pojednostavljena procedura u postupku ozakonjenja dovešće, sigurna sam do ozakonjenja velikog broja objekata, a benefit ćemo imati svi mi, čitavo društvo. Zahvaljujem i u danu za glasanje ću glasati kao i moje kolege iz SNS za ovaj i ove predloge zakona. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Marko Atlagić, a neka se pripremi Milija Miletić. Izvolite, dr Atlagić.
Poštovani potpredsedniče Narodne skupštine, poštovana ministarko sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici. Poštovana ministarko, drago mi je da vas često viđam u ovom visokom domu, Domu Narodne skupštine Republike Srbije sa vašim saradnicima, niti jedan ministar u vladama stranke bivšeg režima nije došao sa 13 saradnika kao vi jutros ovde među narodne poslanike. To govori, pored ostalog, i o vašem i Vladinom predanom radu i posvećenosti problemima, koje je pred vas postavila Republika Srbija. Siguran sam da ćete tako biti i u budućnosti. Kratko ću, mislio sam odustati zbog građana, ne i zbog narodnih poslanika koji istrajavaju u ovoj Skupštini da ukratko kažem nešto o Zakonu o legalizaciji. I, ovaj Zakon o legalizaciji ima svoje uporište, kako u Ustavu Republike Srbije, tako i u ekspozeu predsednika Vlade Republike Srbije, gospodina Aleksandra Vučića, kojeg je on podneo u ovoj Narodnoj skupštini 27. aprila gospodnje 2014. godine, prilikom izbora Vlade. Gospodo narodni poslanici, da ne zaboravim, ekspoze predsednika Vlade najtransparentniji, najsveobuhvatniji, najkonkretniji, najveći 52 gusto kucane strane i najbolji od svih prethodnih ekspozea predsednika vlada Srbije, prethodna od vremena prvog predsednika Vlade moderne Srbije Prote Mateje Nenadovića 1805. godine do danas. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, na stranici 18 ekspozea predsednika Vlade Republike Srbije, gospodina Aleksandra Vučića, rekao, citiram – cilj nam je, pored ostaloga da skratimo vreme izdavanja građevinskih dozvola, sa sadašnjih 170 na 60 dana, što bi bilo ispod proseka za evropske zemlje, završen citat. Kako znate, smanjili smo taj rok na 28 dana i evo danas sređujemo ozakonjenje nelegalno izgrađenih objekata. Tako to radi Vlada na čelu sa predsednikom, tako to radi i SNS. Ovaj problem nelegalno izgrađenih objekata ostavio nam je, u nasleđe, da rešimo, stranka bivšeg režima. Za 13 godina nisu uspeli legalizovati nelegalno izgrađene objekte, ali su zato uspeli na tom polju razviti korupciju do neslućenih visina. Bivša vlast pokušala je nekoliko puta donošenjem Zakona o legalizaciji da izvrši legalizaciju bespravno izgrađenih objekata. Naravno, nije uspela. Zbog čega? Zbog loših i komplikovanih zakona koji nisu imali za cilj javni interes. Zbog loših i koruptivnih inspektora. Zbog loših resornih ministara. Zbog loše njihove Vlade i lošeg njihovog predsednika Vlade jer nisu pokazali predanost u rešavanju problema legalizacije kao što to radi gospođa ministarka i naš predsednik Vlade Aleksandar Vučić. Poštovani građani, vama se obraćam, sada je vreme da izvršite legalizaciju svojih nelegalno izgrađenih objekata zato što nikada u prošlosti nismo imali jeftiniju legalizaciju i ne samo jeftiniju nego i manje dokumenata za ozakonjenje, da iz ozakonimo i ne samo to, nego i kraće vreme za koje ćete dobiti rešenje za legalizaciju. Što se tiče cene legalizacije, mogu da vam kažem da ona nikada nije bila jeftinija, da je ona 230 puta kada su kuće u pitanju, niža nego što je to do sada bilo, a kada su u pitanju komercijalne zgrade i objekti onda je ona jeftinija isto tako za negde 41 put za one objekte koji su veći od hiljadu kvadrata. Na kraju ono što je najvažnije, a to je, da će država Srbija konačno dobiti svojinsku evidenciju objekata a građani Republike Srbije dobiti vlasničke papire. Pozivam vas, dame i gospodo narodni poslanici, da date svoj glas za ova četiri zakona, posebno pozivam vas iz slabašne opozicije da glasate i vi za ove zakone, jer ćete bar, makar i na taj način demonstrirati da podržavate modernizaciju Srbije za koju se tako zdušno zalaže naš predsednik Vlade i čitava Vlada, a i većina narodnih poslanika kao i većina građana Republike Srbije i u to ime hvala vam.
Hvala vam. Reč ima narodna poslanica Irena Aleksić, a neka se pripremi narodni poslanik Milija Miletić. Izvolite gospođo Aleksić.
Poštovani predsedavajući, uvažena ministarko sa saradnicima, uvažene koleginice i kolege narodni poslanici, zaista mnogo toga je rečeno danas, ja ću se zaista veoma kratko osvrnuti samo na jedna predlog zakona o kome je danas definitivno bilo najviše reči, ali koji je svakako jedan od najvažnijih zakona o kojima diskutujemo, a to je Predlog zakona o ozakonjenju objekata. Ono što je najviše privuklo moju pažnju konkretno kod ovog zakona, što mislim da je najbolje kod njega, jeste što će moći da stupi na snagu odmah, odnosno sa njegovom praktičnom primenom moći će da se krene odmah. Zašto je to dobro? Zato što je zaista rešiti u ovoj oblasti pitanje, legalizovati stvari, je zaista od ključnog značaja i zato se sa tim ne treba čekati. Na taj način smatram da se na najbolji mogući način odbacuju optužbe da je ovaj zakon teško primenjiv, da se sve svaljuje na lokalnu samoupravu. Naprotiv, ja mislim da je to jako dobro. Mislim, da to i jeste posao lokalne samouprave, da lokalna samouprava i mora da vodi računa o tome šta se gradi, praktično u njenom dvorištu. Naravno, da treba, jednom rečju da radi svoj posao, što je ovih zakonom i predviđeno, a isto tako je predviđeno da ukoliko lokalna samouprava valjano ne obavlja svoj posao da će snositi naravno i novčane sankcije što smatram da je sasvim korektno. Krajnji cilj ovog predloga zakona jeste da se konačno i u potpunosti stane na put ovakvoj gradnji, da se stane na put bespravnoj gradnji u Srbiji. Iskreno i duboko verujem, zaista, da će ovaj predlog zakona, odnosno njegova pravilna primena u praksi zaista i postići taj veoma ambiciozni cilj koji do sada nije pošao za rukom da ostvare proteklih pet zakona koji su imali taj isti cilj ali su se pokazali da nisu dovoljno dorasli tom ambicioznom zadatku. Na samom kraju, postavlja se jedno pitanje da li je to u stvari pravedno, da li je ovaj predlog zakona pravedan za one ljude koji su, sve što su sagradili, sve što su izgradili, da su to učinili u skladu sa zakonom? Naravno da ovo postoji, da je to jedan od načina da se gleda na celu stvar, međutim, postavlja se jedno veoma značajno pitanje – šta je alternativa? Šta da se radi sa tolikim ljudima koji su sagradili svoje kuće, da li da se krivično gone, da li da se sve to ruši, naravno – ne. Naravno da je ovo najbolji mogući pokušaj da se na jedan, da se sve to vrati u jedne legalne tokove, da se sve to ozakoni, jer ipak moramo da priznamo da se u najvećem broju slučajeva radi o ljudima koji su, sticajem okolnosti, ili izbeglištva ili nekih drugih okolnosti morali praktično sebi da stvore neki krov nad glavom, tako da je ovo zaista jedan ozbiljan korak da se sve to vrati u legalne tokove i svakako ga treba pozdraviti i podržati naravno. Što se same procedure tiče, ona je maksimalno pojednostavljena, o tome je zaista danas bilo puno reči. Za lica koja su podnela zahtev za legalizaciju postoji samo taksa i možda upravo ta taksa do 5.000 dinara za one kuće koje su do 100 m2 možda najbolje govori o tome da se zaista maksimalno uzeo u obzir socijalni elemenat, što mislim da je za svaku pohvalu, što stvarno treba pohvaliti. Međutim, za ona lica koja nisu podnela zahtev za legalizaciju, praktično, sada su im potrebna samo dva papira, to je dokaz o imovinskom pravu nad zemljom i izveštaj o zatečenom stanju. Možda ono što je do sada najviše obeshrabrivalo ljude da krenu u taj, do sada, komplikovan proces, sada će moći zato što su zaista rasterećeni kada je papirologija u pitanju. Zaista je sve svedeno na minimum, tako da je ovo zaista pravi trenutak da oni ljudi koji nisu do sada legalizovali svoje objekte, krenu sa tim. Smanjena papirologija, novac kada je u pitanju, zaista maksimalno skromno, to sam već rekla, što na najbolji mogući način pokazuje da je resorno ministarstvo zaista vodilo računa i kada je vreme i kada je novac građana u pitanju, te tako svakako sve predloge zakona treba podržati, što će SNS svakako učiniti. Hvala.
Zahvaljujem gospođo Aleksić. Reč ima narodni poslanik Milija Miletić, a neka se pripremi narodni poslanik Zoran Živković. Izvolite gospodine Miletić.
Zahvaljujem se. Uvaženi predsedavajući, poštovana potpredsednice Vlade i ministarko saobraćaja i građevine, gospođo Mihajlović sa saradnicima, uvažene kolege poslanici, građani Srbije, ja sam Milija Miletić i dolazim iz najlepše opštine u Srbiji, opštine Svrljig, koja se nalazi pored najlepšeg grada u Srbiji, a to je grad Niš. Govoriću o Predlogu zakona o ozakonjenju objekata, jer mislim da je ovaj predlog zakona jedan do sada najbolji. Imali smo od 1997. godine do današnjeg dana, imali smo pet predloga zakona koji su hteli da zaustavenelegalnu gradnju, da zaustave bespravne objekte, ali nije se uspelo. Rezultat je bio sledeći, na osnovu evidencije, imamo sada 710.000 objekata koji su u postupku legalizacije, a po procenama imamo preko 1,5 miliona objekata koji su ne legalizovani. Ja dolazim iz opštine gde, po nekim evidencijama koje ja znam, imamo 700 objekata koji su u postupku legalizacije i preko 1.200 objekata koji trebaju ući u postupak legalizacije koji uopšte nisu evidentirani. Predlog zakona je stvarno dobar, postupak je dobar i mislim da ću ja, kao narodni poslanik ispred Ujedinjene seljačke stranke, izabran sa liste SNS, glasati za ovaj Predlog zakona. Daje se veća mogućnost našim poljoprivrednim proizvođačima, našim ljudima iz malih opština kao što je moja opština, gde je zemljište izgubilo svoju vrednost, gde su zgrade izgubile svoju vrednost i gde je po prethodnom zakonu vrednost, da bi smo došli do legalizacije objekta bila mnogo veća nego sam taj objekat. Zbog toga podržavam sve ovo, zato što ste po Predlogu zakona dali mogućnost da sada do 100 m2bude 5.000 dinara, od 100 do 200 bude 15.000 dinara i to je stvarno dobra cena za sve one koji žele da legalizuju svoj objekat. S druge strane i za one postojane objekte mogu se legalizovati gde imaju tu mogućnost, isto je za njih mnogo bolja cena. Što se tiče procedure, procedura je veoma lepa i veoma dobra. Donošenje ovog zakona za narednih godinu dana, kao što smo rekli u zakonu, građevinska inspekcija mora obići celokupnu teritoriju opštine, sve objekte mora evidentirati i dati nadležnom organu koji će raditi dalji nastavak da se uđe u postupak legalizacije. Još jedom, podržavam ovaj zakon jer mislim da će zakon omogućiti da se pune budžeti i lokalnih samouprava na prvom mestu, zato što ste vi ova sredstva koja ćemo sada dobiti, to je blizu 10 milijardi po nekim predračunima i proračunima, a od toga 70% ide na lokalne samouprave koje moraju uložiti taj novac u infrastrukturu, jer je za to potrebno da se uradi, a s druge strane, ovo su neka sredstva koja će imati mogućnost da obezbede bolje funkcionisanje lokalnih samouprava. Još jednom ću podržati ovaj zakon i kao čovek i kao predstavnik Ujedinjene seljačke stranke i kao srpski domaćin. Iskoristio bih priliku da svim našim srpskim domaćinima koji danas i koji juče slave Sv. Đorđu, da čestitam slavu, da svima poželim da imaju puno zdravlja i sreće i da nova 2016. godina bude rodna i blagorodna kako na njivi tako i u kući.
Zahvaljujem gospodine Miletiću. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković. Izvolite.
Problem bespravne gradnje ne potiče ni od prethodne vlasti, one iz devedesetih u kojoj su učestvovali ljudi koji su u sadašnjoj vlasti, niti potiče iz perioda posle 2000. godine, to je stari problem. To je problem koji je verovatno nastao neposredno nakon intabulacije koja je izvršena tamo krajem 60-ih godina prošlog veka kada je država Srbija ozakonila tadašnju nelegalnu gradnju jednim aktom. Tako da, mislim da nema potrebe da ovaj zakon bude deo ideoloških i stranačkih prepucavanja. Ovo je veliki problem. Milion ili milion i po bespravnih objekata je nešto što je veliki problem u pravnom smislu, finansijskom smislu u smislu života, tako da to mora da se reši. Ovaj zakon je neophodan i uz ogradu da smo imali samo tri dana da se upoznamo sa detaljima ovog zakona, u osnovi on ide u dobrom smeru, to je zakon koji želi da na jedan jednostavan način reši jedan veliki problem. Ta namera je jako dobra, ja se nadam da smo uspeli da pronađemo neke mane koje su u ovom zakonu i kroz 12 amandmana smo želeli da pomognemo da ovaj zakon bude bolji i da se donese tako da bude sprovodiv i to bi bilo jako dobro. Slažem se da to treba da bude poseban zakon jer ovo je jedna posebna situacija i treba je rešiti na ovakav način. Ono što su naše intervencije, pre svega, to je u članu 5. Naravno treba brisati ove vikendice u zagradi, jer ne vidim da je to suština zbog čega se donosi ovaj zakon, a mi smo našim amandmanima i tražili i brisanje stavova dva i tri u članu 5. kojim se omogućava da se po nekom specijalnom postupku zaštite od rušenja objekti koji su izgrađeni na zemljištu koje je, recimo, klizište i stav tri koji dozvoljava opstanak objekata koji su u zaštićenim zonama ako javno preduzeće ili institucija koja štiti tu zonu, da saglasnost. To su dve velike rupe za eventualne loše namere nekoga ko to može da sprovede, ako ta dva stava ostaju. Ako budu izbrisani, apsolutno nema nikakve šanse da se radi bilo kakva nezakonita, koruptivna ili ne znam kakva druga aktivnost. Druga važna stvar koju smo kolega Pavićević i ja svojim amandmanima, znači ovo je prvi i poslednji je onaj o kome ću sada da kažem nekoliko reči i suštinski je važan, a to je šta ćemo sa ljudima koji su legalno gradili, koji su vlasnici legalnih objekata, objekata koji su legalno izgrađeni i u kojima žive? Mislim da oni treba da dobiju neku satisfakciju i zato smo dali predlog da se doda novi član 46 a. kojim se definiše da u narednih 15 godina ljudi koji imaju legalne objekte, budu oslobođeni 50% poreza na nepokretnosti. To znači da ona rešenja, onaj iznos koji plaćaju sad u narednih 15 godina bi bio upola manji. To bi bila nešto malo manja sredstva za lokalne samouprave koje su korisnici poreza na nekretnine, ali će legalizacijom, ozakonjenjem ovih milion i nešto objekata sigurno lokalne samouprave dobiti neke nove prihode, tako da tu neće doći do nekog velikog disbalansa u njihovim budžetima. Dakle, zakon je potreban. Ponavljam, nadam se da je bilo dovoljno, u ovom kratkom roku smo videli dovoljno mana koje ne zadiru pretežno u suštinu zakona i uvereni smo da će prihvatanjem ovih naših amandmana zakon biti bolji i tom slučaju bićemo spremni, naravno, da za njega glasamo, jer to jeste jedno rešenje koje bi unelo i viši nivo pravne stabilnosti u ovoj državi i mogućnost prometa nekretnina koji je sada praktično za tih milion i nešto objekata skoro nemoguć, a time se stvaraju mnogi drugi uslovi koji će doneti korist i vlasnicima ovih objekata, ali i svima drugima. Konačno, još jedna rečenica, neophodno je doneti i bolji Zakon o planiranju i gradnji. Mi smo ga poslali u proceduru. Nismo dobili čak ni neformalan odgovor od nadležnog ministarstva, a neophodno je da bespravna gradnja ovim zakonom i novim Zakonom o planiranju i gradnji bude proterana iz Srbije za vijek i vjekova. Hvala.
Zahvaljuje, gospodine Živkoviću. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana ministarko, poštovani gosti, ja ću prvo nešto reći o Zakonu o trgovačkom brodarstvu, koji se meni posebno dopao zbog načina pisanja i zbog toga što su termini upotrebljeni iz našeg lepog srpskog jezika. Uverenje, potvrde, dozvole, znači, nema licenci, sertifikata itd. Ti su izrazi išli u korist upotrebe srpskog jezika i nama je to veoma značajno, jer ova Skupština treba da neguje srpski jezik, kao što sve skupštine nekih drugih država treba da neguju svoje matične jezike. Nije problem znati tuđi jezik, ali uvek treba znati i svoj jezik i njega negovati i čuvati, bez obzira koliko jezika neko govori. Taj zakon je posle 1977. godine jedan od kompletnijih zakona. Ja sam podneo neke amandmane, verujem da će biti usvojeni. Mislim da je dobar i da ne treba trošiti vreme. Da pređem na Zakon o katastru. Naravno da ću glasati za njega. Nama seljacima, katastar nam je neka najgora stvar. Tamo kada mi dođemo, gotovo da očekuju da kleknemo i da legnemo. Nadamo se da će se praksa i katastar promeniti i da se neće očekivati da na tim šalterima budemo toliko ponizni, a nekad i poniženi. Verujem da će i katastar vremenom postati bolji. Što se tiče ozakonjenja objekata, ja tu imam mali problem, zato što, barem kod mene, na stotine seljaka su dobili krivične prijave zbog zidanja šupa. Šta će biti kada usvojimo ovaj zakon? Hoće li oni i dalje biti krivično odgovorni za zidanje šupa? Već su im krivične prijave podneli preko inspektora lokalne samouprave, koje su zbog, često čak i zbog bunara, i zato je pitanje i sela kako izvršiti legalizaciju bunara? Da li se legalizacijom objekta automatski legalizuje i bunar? Da li njega posebno treba ucrtati, zato što nemamo mi svi na selu vodu, zato što bunari iziskuju neke druge propise itd, zbog korišćenja vode, tako da je mnogima na selu to zanimljivo? Oni koji su seljacima pisali za šupe krivične prijave, ovo je fotografija iz sedmog meseca iz Inđije u centru 2007. godine, početak radova. (Narodni poslanik Marijan Rističević pokazuje fotografiju.) Poslovno stambeni objekat, preko 30 hiljada kvadrata, bez ikakve građevinske dozvole. Da bi formirali parcelu i to izgradili, malo im je smetao komšija, pa su i njega živog zatrpali do pojasa. Pošto sam ja bio predsednik Skupštine, ja sam postavio to pitanje, pa sam ubrzo razrešen u Upravi vodovoda. Na sreću, komšiju sam otkopao na vreme. Ostale su mu zarobljene samo patike. Dakle, oni koji su seljacima pisali te krivične prijave, očigledno nisu bili predmet krivičnih prijava, odnosno krivične prijave koje sam ja podneo pronađene su nedavno u Somboru, ni u Beogradu, ni u Sremskoj Mitrovici, već su pronađene u Somboru, najverovatnije da se po njima ne bi postupalo, ili je neko u Somboru imao neki razlog da izvrši uvid u taj predmet. Znači, neko ko je izgradio objekte od 30 hiljada kvadratnih metara, poslovno-stambene, uz sve povlastice koje je Direkcija za izgradnju opštine dala, je podneo krivične prijave seljacima za zidanje kotobanja, šupa itd. Zato je moje pitanje opravdano – šta će se desiti sa njima koji su bili progonjeni, a koje su progonili ovi koji su, gle čuda, u tom poslovno-stambenom objektu, evo ovde, formirali penthaus od 250 kvadrata. Danas tamo živi bivši predsednik opštine, koji je to bio 2007. godine, Goran Ješić, koji je posle bio potpredsednik vojvođanske Vlade, pokrajinske Vlade i koji boravi u penthausu koji se vodi fiktivno na nekoj firmi od 230 kvadrata, što meni ukazuje na golemu korupciju, da neko ko je pisao seljacima krivične prijave za zidanje šupa, kotobanja, pratećih objekata itd, je dozvolio da se u centru, a i tužilac je bio veoma aktivan učesnik, da se takav objekat izgradi u centru sasvim nekažnjeno, da se jedni progone, a da se drugi nagrade. Dokle ćemo progoniti milione, a nagrađivati milionere? To je moje pitanje u vezi ovog zakona. Naravno da ću ja glasati za njega zbog 1,5 miliona objekata, a među njima, naravno, ima i ovakvih. Kada legalizujemo 1,5 miliona objekata, faliće nam ljudi, 500 hiljada kuća je prazno, uglavnom na selu, prosečna starost 59 godina. Zato je moje pitanje – hoćemo li, a to je kolega Jovanović govorio, dati neke povlastice stanovnicima sela, kako to neki zovu seljanima, ili ovi gradski upotrebljavaju i „ljakse“ izraz, šatrovački, da li ćemo njima učiniti neke popuste, s obzirom da u prethodnom periodu dok je vladala stranka bivšeg režima toga nije bilo? S obzirom da su većinom samodoprinosom seljaci pravili i vodovode, telefone, puteve, ulice itd, mislim da su zaslužili da imaju određene povlastice. Posebno me interesuju pomoćni objekti, šta će biti sa njima, koja će biti tarifa u ozakonjenju, šta će biti ubuduće? Što se mene lično tiče, ja bih predložio vašem ministarstvu da za te pomoćne objekte, posebno za staje zbog razvoja stočarstva, jer smo pali na 0,3% grla krupne stoke po hektaru, a evropski prosek je jedan, ne da dajemo džabe, već čak i da im platimo te takse, da bi se oni bavili tim poslom i da bi na poljoprivredno zemljište dobili što veći proizvod. Dakle, ja ću podržati sve te zakone, ali mislim da silazimo sa puta koji je vodio nikuda i prelazimo na put koji vodi nekuda, da bi stigli negde. Zato ću da glasam, da bi ovo bio deo reformi, ali ipak postavljam pitanje seoskog stanovništva, zato što nam je tamo stanje više nego urgentno. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima gospođa ministar.
Samo da odgovorim vezano za pomoćne objekte. Puno je pitanja na tu temu. Pomoćni objekti mogu da se ozakonjuju, ozakonićemo ih ili kao posebne ili uz glavni objekat, a taksa je pet hiljada dinara.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik dr Vladimir Pavićević.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani potpredsedniče Narodne skupštine gospodine Bečiću, uvažena gospođo Mihajlović, poštovane gošće i poštovani gosti iz ministarstva, zaista se odavno nije desilo da povodom rasprave o nekim predlozima zakona u jednom danu imamo ovoliko gošći i gostiju iz ministarstva. Dobro došli u Narodnu skupštinu, poštovane dame i gospodo, koji ste ovde saradnici i saradnice gospođe Mihajlović. Gospođo Mihajlović, vi ste jutros rekli jednu stvar, ja sam sedeo ovde, slušao, onda odštampao stenogram da proverim da li sam ja to dobro čuo. Vi ste ovako rekli: „Nadam se da će današnja rasprava da bude konstruktivna, da ćemo kao i uvek jedni drugima da pomognemo da zakoni budu još bolji“. Veoma mi je važno, poštovana gospodo, da proverimo ono što smo čuli i da citiramo ono što je tuđa reč ili tuđe rečenice, gospođo Mihajlović, za razliku od nekih kolega i u vašoj Vladi, kojima se vi ponosite, a koji kada koriste tuđe reči i rečenice to ne stavljaju pod znakove navoda. Budući da ste to rekli, gospođo Mihajlović, evo mi predlažemo, jeste otvoreni sada za diskusiju, druge predloge da drugostepeni postupak u polju, pod a) osnivanja i obnove katastra nepokretnosti i pod b) osnivanje, održavanja katastra vodova, ostane u nadležnosti Ministarstva nadležnog za poslove prostornog planiranja i urbanizma, a ne kao što ste vi predložili, gospođo Mihajlović, da u postupcima u drugom stepenu rešava Republički geodetski zavod. Imamo dva argumenta za ovaj naš predlog. Evo ja bih voleo da vi to saslušate, da se možda organizuje jedna rasprava u vašem timu i da nam kažete, možda i ne danas, ali u četvrtak, da li to prihvatate. Argumenta, gospođo Mihajlović. U pravnoj i upravno-pravnoj praksi drugostepeni organje uvek u drugom po hijerarhiji višem organu od organa u čije ime se odlučivalo u prvom stepenu. To je argument a). Argument b), gospođo Mihajlović, Republički geodetski zavod sada u prvom stepenu ima, koliko mi znamo oko 250.000 nerešenih predmeta. Zatim, nadležno ministarstvo sada ima oko 45.000 predmeta, nerešenih predmeta, u drugom stepenu. Šta će da se desi, poštovana gospodo, kada sada zatrpamo Republički geodetski zavod iz opozivanja argumenta a). Čini mi se da mi imamo dobru argumentaciju za naš predlog. Bilo bi mi veoma drago da čujem vaš stav. Druga stvar, poštovana gospodo, kada govorimo o ozakonjenju objekata, nije skoro bilo narodnog poslanika ili narodne poslanice ovde koji se nije pozvao ili pozvala, evo gospođa Aleksić iz Srpske napredne stranke, na veliko načelo pravde i pravičnosti, a to načelo pravde i pravičnosti, kada se tiče ozakonjenja objekata, svi smo jasno usmeravali ka onim ljudima koji su legalno gradili na osnovu građevinske dozvole, ali usput nismo dodali jednu zapetu nakon tog pozivanja na pravdu i pravičnost i predložili - šta sad sa jednom nepravdom koju svi osećamo u odnosu na te ljude? Gospođo Mihajlović, gospodin Živković je već rekao, imamo jedan predlog. Verujem da nikome ne može da bude jednostavno i lako da postupi u ovoj stvari u odnosu na ovaj osećaj velike nepravde. Evo ja vas sada pitam – šta bi falilo da se prihvati naš amandman četvrti po redu na ovaj Predlog zakona, koji bi glasio – član 46a u kojem bi pisalo sledeće, poštovana gospodo, vlasnici objekata koji su gradili objekte u skladu sa građevinskom dozvolom izdatom od nadležnog organa i koji su za te objekte dobili upotrebnu dozvolu, zapeta, biće oslobođeni plaćanja 50% poreza na imovinu u narednih 15 godina od dana stupanja na snagu ovog zakona. Ja pitam sve narodne poslanike i narodne poslanice, pošto sam ovde jednom ukoren od jedne narodne poslanice Srpske napredne strankešto ne koristim malo više ovaj rodnosenzitivniji jezik, da li je ovo pravedan predlog? Gospođo Mihajlović, da li je ovo pristup koji obezbeđuje da pravda bude zadovoljena, budući da nema nijedne osobe ovde koja nije primetila da ćemo učiniti jednu nepravdu, ako na neki način ne reagujemo na ovo stanje? Evo načina, poštovana gospodo, evo konkretnog predloga kako da se reši. Gospođo Mihajlović, ako ne prihvatate, molim vas da najpreciznije kažete zašto ne prihvatate, a ja verujem da je naša argumentacija toliko dobra da ćete prihvatiti, poštovana gospođo Mihajlović. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine Pavićeviću.
Ako bih još dva minuta.
Nažalost, ne može. Reč ima narodni poslanik Milan Petrić. Izvolite, gospodine Petrić.
Poštovani predsedavajući, poštovana ministarka, poštovani predstavnici Vlade, poštovane kolege i koleginice, Predlog zakona o trgovačkom brodarstvu, prava je šteta što se za ovako obimnu kodifikaciju za koju je godinama unazad postojala realna potreba ostavilo tako malo vremena da se odradi. Prava je šteta što je Srbija, zbog potrebe da se zakon što pre donese, propustila priliku da donese jedan zaista kvalitetan, besprekoran i primenljiv zakon, i to najpre koji bi trebao biti usaglašen sa samim sobom, a onda i sa svim propisima kojima je ova primena obuhvaćena. Država je okruženje, ako mislimo na bivše članice Jugoslavije koje su se našle pred istim izazovom, shvatajući o kakvom se poslu radi, nisu se usudile da se uhvate u koštac sa ovim problemom, već su usvajanjem neophodnih propisa rešavale to na jednostavniji način. Pored svih napora koji su očigledno učinjeni u usaglašavanju sadašnjeg teksta, Predlog zakona i dalje je ostao prepun nejasnoća, nedoumica, suprotnosti, pogrešno i nedovoljno definisanih pojmova, pogrešnih prevoda, čak i pogrešno unetih i nedovoljno shvaćenih evropskih propisa koje je Srbija u obavezi da unese u svoje zakonodavstvo, što će se vrlo brzo pokazati kroz primenu u praksi. Ta nedoslednost i neusklađenost vidi se iz samog naziva Zakona o trgovačkom brodarstvu, a u Predlogu zakona se brodari i brodarstvo ne pominju ni jednom. U suštini mogli bi da stavimo amandmane na većinu članova zakona uz manje ili veće primedbe, ali je pitanje šta bismo tada dobili, jer bi ovakav Predlog zakona najverovatnije trebalo povući iz procedure, uraditi ga iznova uz konstantno učešće predstavnika privrede. U Zakonu o potraživanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Saveta ministara Bosne i Hercegovine o izgradnji međudržavnog mosta preko reke Drine sa pratećim putnim objektima na lokaciji Ljubovija-Bratunac smo primetili da nisu definisani iznosi troškova za treću budžetsku godinu, iako je to navedeno tim sporazumom, da nije uopšte utvrđena odgovornost nadležnih organa ugovarača u postupku izrade tehničke dokumentacije, pribavljanje saglasnosti uvoza, izvoza, opreme i materijala, da nisu utvrđeni rokovi početka završetka radova i najbitnije nije urađeno, a to je definisanje obaveza Republike BiH po osnovu finansiranja, jer je neuobičajeno i neprihvatljivo da sve troškove snosi samo jedna ugovorna strana, a to je u ovom slučaju Republika Srbija. U Predlogu zakona o ozakonjenju objekata, Srpska narodna partija kao glavnu primedbu vidi tzv. taksu za ozakonjenje koja je u formi poreza istovetna za sve gradske i opštinske uprave. Takvim načinom smatramo da se uskraćuje mogućnost finansiranja budžeta gradskih i lokalnih uprava, pa postavljamo pitanje – da li se taksa za ozakonjenje plaća na ukupnu neto površinu objekta ili samo na razliku nelegalnih kvadrata i kako definisati plaćanje prema predloženom cenovniku?Nacrt zakona nijednim članom ne precizira i ne razlikuje stambene objekte sa legalnom kvadraturom od objekata koji su nelegalni u potpunosti. Kako očekujemo da opština izgradi infrastrukturu ako nema sredstava te naknade? Zašto država dobija deo sredstava u iznosu od čak 30%, ako nije ništa uložila u komunalno opremanje? Šta je sa zajedničkim prostorima u objektima za koje se ne zna ko je investitor, ukoliko vlasnici stanova plaćaju taksu za ozakonjenje? Ko plaća naknadu za ozakonjenje tih prostora? U taj deo ulaze i hodnici, stepeništa i podrumske prostorije.Ukoliko je investitor pravno lice koje je otišlo u stečaj, fizičko lice koje je preminulo, sa kim onda treba sklopiti ugovor? Želim da skrenem pažnju i da broj zaposlenih u opštinama ne prati broj zahteva za gradnju i ozakonjenje ili za popis nelegalnih objekata. Treba omogućiti lokalnim samoupravama sa povećanim obimom zahteva da prime nove radnike, kako bi se ti rokovi ispoštovali. Predlog zakona u ovakvom obliku smatramo da stavlja u nepovoljan položaj opštine i investitore. U Novom Sadu, na Kopaoniku, Zlatiboru zemljište je veoma vredno i ulaže se u infrastrukturu. Kako sada stavljamo opštine i gradove koji više ulažu u infrastrukturu gde je urađena sva potrebna mreža i one koji to ne rade? Cena takse u svakom slučaju je ista u svim tim situacijama i smatramo da tu duboko zadiremo u samoovlašćenja lokalnih samouprava.
Zahvaljujem, gospodine Petriću. Poštovani narodni poslanici, meni je, kao jednom od predsedavajućih, zadovoljstvo kada u ovakvoj konstruktivnoj raspravi ne moramo da reagujemo i da bi doprineo današnjoj konstruktivnoj demokratskoj raspravi, želeo bi da povučem opomene koje sam juče izrekao narodnom poslaniku gospodinu Živkoviću i narodnom poslaniku gospodinu Đurišiću. Molio bih da zabeleži služba da sam povukao dve opomene gospodinu Živkoviću i opomenu gospodinu Živkoviću. Nastavljamo sa radom. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić, kao poslednji prijavljeni diskutant. Izvolite, gospodine Babiću.
Zahvaljujem se gospodine Bečiću. Zahvaljujem vam se i zato što će Administrativni odbor kojim predsedavam ovom vašom odlukom i povlačenjem kazni imati manje posla, ali se nadam da Narodna skupština neće biti više poprište ružnih reči i takvih tema, već zaista mesto konstruktivne rasprave i sučeljavanja različitih politika, različitih činjenica i dolazaka do rešenja, a ne poprište nekih ružnih reči koje smo ne mali broj puta ovde mogli da čujemo. Gospođo Mihajlović, uvaženi gosti iz Ministarstva saobraćaja, Republičkog geodetskog zavoda, dame i gospodo narodni poslanici, pripremajući se za ovu sednicu setio sam se jednog dešavanja iz 2010. godine i to u jeku, ne samo primene jednog od tako uspešnih Zakona o legalizaciji, već i jedne kampanje koja je vođena kako bi se nelegalni objekti zapravo preveli u legalne. Jedan moj stariji sugrađanin koji je čestito i pošteno odradio svoj radni vek, sagradio je kuću u okolini Vrnjačke Banje, na obodu Vrnjačke Banje, uradio je sve što je taj zakon propisivao da bi legalizovao svoju kuću. Predao je papire u jedinicu lokalne samouprave, napravili su obračun i po tom obračunu je on morao da plati 7.000 evra za legalizaciju kuće. On je rekao – nemam. Naravno, kao i većina građana Republike Srbije. Sa tim odgovorom je otišao i u banku. Tamo gde imaju. U banci su mu rekli nema problema, možete da dobijete 7.000 evra kredita, ali za tih 7.000 evra kredita moraćete da date hipoteku na kuću koja je legalizovana. I samo za jedan čin, samo za legalizaciju kuće koju je čestito pošteno gradio i pravio je morao da da celu kuću da bi mogao da legalizuje. Svi ti prethodni uspešni zakoni o legalizaciji nisu prihvatili jednu dimenziju, jednu činjenicu, a to je kako ljudi u Srbiji žive, koliko novca imaju i da li imaju toliko novca da izvrše legalizaciju. Pred ovom Vladom Republike Srbije su bile dve mogućnosti, da se ne bavimo ovom temom, da stavimo glavu u pesak, da budemo zadovoljni zato što je prošle godine legalizovano 1.850 objekata. Tim ritmom i na taj način da bi se legalizovalo ovih gotovo milion i 500 hiljada nelegalnih objekata trebalo bi nam nekih 810 godina, 810 godina na ovaj način kao što je to rađeno do sada. I tada bi nas optužili gospođo Mihajlović, da vršimo politizaciju i tada bi nas isti ljudi optužili i rekli – pa, da vi to radite zato što dozvoljavate nekim vašim ili potencijalno vašim da grade i rade i nemate Zakon o legalizaciji ili ne primenjujete neke tamo zakone, i tada bi nas optužili za politizaciju svega. Isti oni koji su nas sada optužili za politizaciju zato što želimo da se bavimo time. Zato što želimo da stavimo tačku na jedan višedecenijski slučaj i na milion i 500 hiljada nelegalnih objekata. Zato što želimo da ljudi u Srbiji dobiju veću vrednost za svoje nekretnine. Zato što želimo da podignemo građevinsku industriju. Zato što želimo da oživimo tržište nekretnina. Zato što želimo da ljudi u Srbiji ono što su gradili i zidali, u šta su ulagali da raspolažu time na pravi i pravičan način. Pažljivo sam slušao današnja izlaganja svih narodnih poslanica i narodnih poslanika i zadovoljan sam jednim tonom koji je vladao u Narodnoj skupštini. Nije tako čest. Nažalost. Žao mi je što prisustvo u sali narodnih poslanika ne oslikava zainteresovanost javnosti, zainteresovanost ljudi u Srbiji za ovu temu i tu prihvatam i svoju odgovornost i odgovornost moje poslaničke grupe, iako je najbrojnija i procentualno je najviše narodnih poslanika SNS u sali, ali prihvatam i svoju odgovornost. Nekoliko stvari koje su mi zaista zaparale uši, jedna od tih, a probaću da u narednih nekoliko minuta opovrgnem sve ono što je danas izneto, a predstavljeno kao ključni razlozi zbog čega Zakon o ozakonjenju navodno nije dobar. Jedan od razloga je što smo navodno godinu dana najavljivali donošenje ovog zakona. Zamislite strašan greh zato što smo ljudima u Srbiji poručili da želimo i da se bavimo ovom temom. Pa, ovo je tema o koju su obile zube mnoge dosadašnje Vlade Republike Srbije. Pa, zar mislite da je nešto moglo da se uradi preko kolena? Zar mislite da je nešto moglo da se uradi tek onako odokativno? Pa, doživelo bi sudbinu i ovih prethodnih šest zakona. Pa, naravno da smo se dugo bavili time. Naravno, da smo morali da uradimo i Nacrt zakona, da je na osnovu tog nacrta zakonaurađena jedna obimna javna rasprava u kojoj je učestvovalo nekoliko hiljada učesnika u svim većim gradovima u Republici Srbiji, i sada su nas optužili gospođo Mihajlović, zašto smo uključili javnost? Zašto nešto nismo radili tajno? Isti oni koji nam kažu, a da li je ovaj zakon prošao javnu raspravu. E, sad kad je prošao javnu raspravu onda nam sada šalju poruke, pa, znate morali ste to da radite tajno, da ne bi ovo možda bila politizacija. Morate da se dogovorite jednom, hoćete li da se uradi po PS, po pravilu, da prođe javnu raspravu, da budu uključeni ljudi koji su zainteresovani za ovu temu i za ovu oblast ili hoćete da se nešto radi tajno? Mi ne želimo da se radi bilo šta ne transparentno, ne želimo da radimo bilo šta daleko od očiju javnosti. Zbog toga je ovaj proces trajao godinu dana. Zbog toga što smo želeli zakon koji će biti primenljiv, koji će staviti tačku na postupak i na tako dugo i stalno najavljivan kraj postupka legalizacije. Druga stvar i jedna rečenica koju mogu samo da definišem kao bežanje od odgovornosti. Kada su rekli, znate za tih godinu dana za koliko ste najavili da ćete uraditi Zakon o legalizaciji masovno je krenulo da se gradi po Srbiji, masovno se gradi. Onda isti ti ljudi pre podne izađu za govornicu i kažu – naša građevinska industrija je u teškom stanju, ništa se ne radi, a onda bežeći od svoje odgovornosti zato što su dozvolili da se napravi 1.500.000 objekata, kažu – evo masovno se gradi u zadnjih godinu dana. Može li građevinska industrija biti u istom trenutku i u krizi i da se masovno gradi? Po meni, po logici, ne može, osim ako hoće neko da pobegne od svoje lične odgovornosti zašto je dozvolio da ovoliki broj nelegalnih objekata se pojavi u Republici Srbiji. Takođe, jedna od stvari koja po meni, po mojoj logici zaista nema nikakve veze, a to je, neke kolege su rekle da je ovo koruptivanzakon. Kako? Gde vi tu vidite mrvu mogućnosti za korupciju? Mrva mogućnosti za korupciju, da li je to što će se kuća, porodična kuća do 100 metara kvadratnih legalizovati za 5.000 dinara? Što ćete moći kuću između 100 i 200 kvadrata da legalizujete za 15.000 dinara? To što će oni koji su imali više mogućnosti, gradili veće objekte legalizovati za 30.000 ili 40.000 dinara, gde vi vidite tu mogućnost korupcije? Ja je vidim na drugoj strani, ne u ovom zakonu, nego u onome što se dešavalo u Srbiji proteklih 20, 25 godina, možda i više, a to je korupcija prilikom gradnje objekata. Da inspektor građevinski koji bi trebao da zaustavi gradnju onda kada je ona najjeftinija, onda kada se iskopaju stope temelja, okrene glavu na drugu stranu. Onda kada se izliva prva ploča je na odmoru, a kada se postavljaju rogovi krova je bolestan, a tada je gotovo. Tada je objekat izgrađen, tada su neki ljudi uložili novac i tada je gotovo. Gotovo je sa njegovim poslom, osim što može samo da evidentira još jedan nelegalno izgrađeni objekat. E to je, poštovane koleginice i kolege, mesto korupcije, a nije mesto korupcije želja Vlade Aleksandra Vučića i SNS da oživimo građevinsku industriju, da stavimo tačku na postupak legalizacije, da oživimo trgovinu nekretninama, da ljudi u Srbiji dobiju veću vrednost svojih objekata, onoga što su gradili i zidali. Kažu, takođe kao jednu od važnih zamerki, zakon nije pravičan, jer, zaboga, time će kuća na Dedinju vredeti više od kuće u Surdulici. Pa, ona i sada više vredi. Pa, blok koji je ugrađen na Dedinju više vredi od bloka koji je ugrađen u Surdulici, u ovom trenutku. I, ono što je poprilično iritantno, to kao zamerku ovog zakona daju narodni poslanici koji baš žive na Dedinju. To nijedan poslanik iz Surdulice, Vrnjačke Banje, Subotice, Valjeva, nije rekao, nego baš oni koji žive na Dedinju, baš oni koji su vlasnici nekretnina na Dedinju. Kažu – pa, znate, to će dobiti veću vrednost. Kažu - ovaj zakon nije pravičan, zato što će neki ljudi koji su radili legalno i regularno biti kažnjeni. Matematika je poprilično egzaktna stvar, pa sam nešto više od sedam miliona stanovnika Srbije podelio sa četiri, podelio sa četiri koliko je brojčano prosečna porodica u Srbiji, i onda sam došao do broja milion i 700 hiljada, odnosno milion i 800 hiljada porodica. Kada imate sa jedne strane milion i 800 hiljada porodica, a sa druge strane milion i 500 hiljada objekata nelegalnih, pa to gotovo svaka porodica ima neki nelegalan objekat u Srbiji. I, prema kome je onda to nepravično? Prema kome, ako je gotovo svako u Srbiji na neki način vezan, da li ima deo kuće ili kuću ili nešto što je radio u nekom trenutku, a nema građevinsku dozvolu za to? Nema nepravičnosti u tome. Nepravičnost je u onom trenutku kada ti ljudi nisu mogli da trguju svojim nekretninama, kada nisu mogli da možda uzmu kredit, kada nisu mogli da prepišu tu nekretninu. Nepravičnost je bila i zbog toga što država nije mogla da ima prihode na te nekretnine, u smislu poreza, a to je jedno od osnovnih funkcija svake države. E, u tome je ležala nepravičnost. Tu nepravičnost mi želimo da ispravimo ovim zakonom. Mislim da u budućnosti ključ leži u… Ja nemam nikakvu sumnju da se ovaj zakon neće primeniti, znam da će se primeniti, jer ste, gospođo Mihajlović, pokazali i po Zakonu o izmenama i dopunama Zakona o planiranju i izgradnji kako je to moguće da se sa 200 i nešto dana, koliko je bilo potrebno za dobijanje građevinske dozvole, da svedete taj rok na 28 dana, jer ste uspeli zajedno sa vašim saradnicama u Ministarstvu i zajedno sa ostatkom Vlade doprinesete da na „Duing biznis listi“ napredujemo 32 mesta. Znate, to nije rekao Zoran Babić, ili Katarina Rakić, ili Aleksandar Martinović, to su ipak rekli ljudi koji su veoma vešti i obazrivi u tim procenama, ali mi želimo da idemo dalje. Ja se pridružujem onom obećanju, a siguran sam i vi, gospođo Mihajlović, da je u budućnosti mesto Srbije u prvih 30-40 na „Duing biznis listi“. I, kao što ste uspeli da Zakonom o izmenama i dopunama Zakona o planiranju i izgradnji dovedete da se građevinska dozvola u Srbiji dobija za 28 dana, tako sam siguran da ćete ovaj postupak legalizacije, koji je oročen na godinu dana, koji mora da bude brz, u koji će se uključiti sve lokalne samouprave, doprineti da se proces legalizacije dovede do kraja, da ljudi u Srbiji mogu da dobiju dodatnu vrednost na svoje objekte, da se postupak legalizacije uradi u interesu građana, a ne u interesu lokalnih samouprava ili države. Ne primarno interesi svih, jer nekako do sada čini mi se da je ta kvačka svih dosadašnjih zakona, taj kamen spoticanja svih dosadašnjih zakona bio baš zato što se njihova primena kompletno, odnosno iznosi za legalizaciju su davani jedinicama lokalne samouprave da oni kažu koliko i kako je to. Onda su jedinice lokalne samouprave, naravno, uvek želele više, stavljale cene koje su nerealne. Onda opet dolazimo do početka mog današnjeg izlaganja, do mog komšije iz Vrnjačke Banje koji je dosadašnjih zakonima morao da plati 7000 evra ili da uzme hipoteku, odnosno hipotekarni kredit na tu istu nekretninu i vrteli smo se u tom začaranom krugu i imali smo zakone koji su u stvari bili „perpetum mobile“. Srpska napredna stranka će, naravno, u Danu za glasanje, onda kada budemo i raspravlja i u pojedinostima, a i mi smo predali neke amandmane, ja sam vam zahvalan na komunikaciji koju smo imali da bi te amandmane i predali, SNS će u punom kapacitetu glasati za ovaj Zakon o zakonjenju, ali i za sve ostale zakone iz ovog seta zakona. Hvala.
Zahvaljujem se, gospodine Babiću. Pošto na listima poslanički grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja zajedničkog načelnog i jedinstvenog pretresa, pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 96. Poslovnika? Reč ima narodna poslanica Nataša Vučković. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Dakle, mi se nismo razumeli u mnogim stvarima o kojima smo danas govorili. Ovo je prilika samo da još jednom naglasim nekoliko stvari koje smo danas mi iz DS govorili tokom ove rasprave. Pre svega, naravno da mora da se reši problem bespravne gradnje. Takođe, mi se slažemo i sa ovim zakonom u delu u kome on daje najpovoljniji položaj upravo onim građanima koji imaju kuće i stanove od 60 do 100 kvadrata u kojima žive sa svojim porodicama i slažemo se da pod najpovoljnijim uslovima oni treba da dobiju ozakonjenje svojih bespravno podignutih objekata. Znamo da njih ima 85%, ali govorimo o ovih drugih 15 ili 20% koji čine negde oko 300.000 bespravno podignutih objekata. Mislim da otprilike govorimo o tome broju onih koji ne spadaju u ovu kategoriju. Što se njih tiče, ovaj zakon je nepravičan. Ovaj zakon će biti nepravičan iz sledećih razloga. Ovaj zakon izjednačava onog jednog vlasnika bespravno podignutog objekta koji ima jedan bespravni objekat sa onim koji ima pet ili šest bespravno podignutih objekata. Izvinjavam se, onaj koji ima jednu kuću u kojoj stanuje treba pod najpovoljnijim uslovima da dobije i po najmanjoj taksi da plati ozakonjenje. Ali, ako neko ima pet ili šest takvih objekata, nema nikakvog razloga da plaća ovako niske takse za ozakonjenje. Druga stvar, govorili smo pre podne o tome da nije pravično da neko plaća ozakonjenje u gradovima u kojima će ozakonjenjem ta nekretnina jako mnogo vredeti, više nego što će… (Zoran Babić, s mesta: Ona vredi i sada.) Ne vredi sada zato što ne može da se proda, kolega Babiću. Ono što je važno da razumemo je sledeće. Kada neko u Beogradu ima bespravno podignuti objekat i sada za 5000 može da dobije ozakonjenje, on će time dobiti u svoj džep kada proda taj bespravno podignuti objekat, sada ozakonjenj, mnogo više para nego što će za istu taksu to dobiti neko u Svrljigu, u Trsteniku ili bilo gde druge. Dakle, morala je da se pravi neka razlika između one koristi koju dobijaju građani ozakonjenjem. Ali, glavna stvar o kojoj smo mi govorili danas pre podne je sledeća, da je napravljena velika razlika i nejednakost između onih investitora koji su zidali i gradili sa dozvolama, koji su platili taksu za naknadu za korišćenje građevinskog zemljišta, koja negde recimo u Beogradu za npr. objekat od 500 ili 1000 kvadrata iznosi negde oko 100.000 evra, a danas će sa ozakonjenjem oni koji su izgradili bespravno objekat od 1000 kvadrata, za četiri i po hiljade ili pet hiljada evra dobiti ozakonjenje tog objekta. To je velika nepravda i to ne stvara poverenje u pravnu državu. Druga stvar o kojoj smo govorili, to je da nema uslova da ovaj zakon bude primenjen. Nema uslova da bude primenjen zbog toga što je sav teret na lokalnoj samoupravi i zbog toga što lokalna samouprava nema kapacitet. Govorili smo o tome da imate gradove u kojima ima, recimo 20.000 zahteva za legalizaciju, da se očekuje da bude u procesu ozakonjenja još desetak hiljada, dala sam, čini mi se, primer Kragujevca, a da ima tri građevinska inspektora. Nemoguće je da oni završe taj posao, bez obzira na sve komisije koje se paralelno s njima mogu formirati. Treća stvar o kojoj smo govorili, ponovo sada podvlačimo, ovaj zakon ima jako mnogo koruptivnih elemenata, jako mnogo koruptivnih elemenata. On je u velikom broju odredbi prilagođavan interesima i potrebama pojedinaca ili pojedinim poslovnim grupacijama koje će, dakle, ovim zakonom, ozakonjenjem bespravno podignutih objekata steći ogromna bogatstva i znatno uvećati svoje imovine. Govorili smo o nekim konkretnim odredbama, ja ih sada neću ponavljati, ali je činjenica npr. da je samo razlika između takse koja se ima platiti za bespravno podignuti objekat od 1.500 kvadrata, tu govorimo, naravno, o stambenim objektima i objektima koji su građeni za tržište, to nisu ovi ljudi koji imaju male stambene objekte u kojima stanuju. Ti koji su bespravno gradili objekat do 1.500 kvadrata će platiti taksu od negde oko milion dinara, odnosno to je negde oko 8.000 evra u grubo. Ako za jedan kvadrat bude to prekoračeno i bude, recimo, 1.501 kvadratni metar, taksa će iznositi 25.000 evra. Ja vam govorim sada o sledećem, nije mi žao što će oni platiti 25.000 evra, nego je ta razlika između 1.500 kvadrata i 1.501 toliko mala da će ona pružati ogromne mogućnosti za koruptivne radnje kada se bude procenjivalo kolika je kvadratura određenog objekta. O tome se radi. Znači, jako mnogo ima prostora za diskreciona odlučivanja i diskreciono delovanje ograna koji će učestvovati u ovom postupku ozakonjenja i mi se plašimo da će to dovesti do vrlo loših rešenja. Smatramo, još jednom da ponovim, da je dobar deo ovog zakona, onaj koji predviđa ozakonjenje bespravno podignutih objekata za najveći broj građana koji svojom krivicom ili bez svoje krivice jesu gradili objekte za svoje stanovanje, ali u ovom drugom segmentu koji daje ogromna prava i ogromna bogatstva investitorima, onima koji su gradili za tržište, ovaj zakon je zaista i sa pravne i sa moralne tačke gledišta neprihvatljiv. Mi zato ne možemo glasati za ovaj zakon. Hvala na pažnji.
Zahvaljujem. Reč ima potpredsednik Vlade dr Zorana Mihajlović. Izvolite, gospođo Mihajlović.
Na samom kraju prvo želim da se zahvalim svim poslanicima i poslanicama na jednoj vrlo konstruktivnoj raspravi, ali i da poručim građanima Srbije da zakon o ozakonjenju o kojem smo danas raspravljali u načelu, a u četvrtak ćemo raspravljati u pojedinostima i iskreno se nadam da će parlament usvojiti ovaj predlog zakona, dakle, ovim zakonom mi rešavamo pitanje milion i po nelegalno izgrađenih objekata. Veoma mi je žao, pretpostavljam i većini građana Srbije, što smo došli uopšte u situaciju da treba da imamo takav problem sa milion i po nelegalno izgrađenih objekata i što smo došli u situaciju da su nas neke prethodne vlade, čiji poslanici danas sede ovde u parlamentu a predstavljaju opoziciju, dovele u situaciju da milion i po nelegalno izgrađenih objekata postoji u Srbiji, da građani u većini slučajeva nisu mogli da dođu do svojih građevinskih dozvola jer je to nekome odgovaralo da ne daju i ne izdaju građevinske dozvole i sasvim sigurno je bilo jako puno korupcije upravo u tom sistemu u kojem su se dozvole čekale i po nekoliko godina, u kojem nije bilo planova, u kojem su pašnjaci prebacivani u građevinsko zemljište itd. Ali, mi smo danas ovde sa predlogom zakona koji je napravila ova Vlada koju pre svega vodi SNS, želeći i mislimo da možemo da rešimo problem i da pomognemo građanima Srbije, dakle, svima, da postanu vlasnici svojih objekata, svojih stanova, porodičnih kuća, da na osnovu toga mogu takođe da uđu i na tržište nekretnina, ali da budu registrovani, da možda sutra upravo sa tim svojim stanovima školuju svoju decu, a da sa druge strane, kao država, uvedemo red i da konačno više nikada ne bude ni jedan jedini metar kvadratni koji je napravljen bez građevinske dozvole. Uspeli smo sa građevinskim dozvolama, uspeli smo sa tim da građevinske dozvole dajemo za manje od mesec dana, uspećemo i da od 1. januara imamo elektronske građevinske dozvole, sve zemlje u okruženju ih već imaju. Žao mi je što to prethodne vlade nisu uradile u prethodnom periodu, ali mi smo uradili i uradićemo. Tako ćemo isto uspeti da ozakonimo sve što može po zakonu da se zaista ozakoni i da građani imaju pre svega zadovoljenje sopstvenog interesa. Iskreno se nadam da će i rasprava u pojedinostima biti jednako konstruktivna i, ukoliko treba, da ćemo ovaj zakon još više poboljšati za dobrobit pre svega građana Srbije. Hvala vam.
Zahvaljujem, gospođo Mihajlović. Pošto nemamo više prijavljenih, zaključujem zajednički načelni i jedinstveni pretres o predlozima zakona iz tač. 1. do 7. dnevnog reda. Još jednom se zahvaljujem svim narodnim poslanicima što su nam omogućili da kao predsedavajući moramo da reagujemo i da imamo jednu danas konstruktivnu raspravu. Još jednom se zahvaljujem gospođi Mihajlović i članovima njenog kabineta na učešću u današnjoj raspravi. Zahvaljujem. Nastavak je sutra u 10.00 časova. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Šeste sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2015. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 87 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice za glasanje. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da su u sali prisutna 92 narodna poslanika, odnosno da su prisutno najmanje 84 narodna poslanika i postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da je sprečen da sednici da prisustvuje sledeći narodni poslanik Nataša Vučković. Nastavljamo rad i prelazimo na načelni pretres o 8. tački dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O ZDRAVSTVENOJ ZAŠTITI Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da su pozvani da današnjoj sednici prisustvuju: dr Zoran Lončar, ministar zdravlja, prof. dr Berislav Vekić, državni sekretar u Ministarstvu zdravlja i dr Nebojša Jokić i Svetlana Zeković, viši savetnici u Ministarstvu zdravlja. Primili ste predlog zakona koji je podnela Vlada. Primili ste izveštaja Odbora za zdravlje i porodicu i Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo. Pre otvaranja načelnog pretresa, podsećam vas da, prema članu 97. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave u načelu za poslaničke grupe iznosi pet časova. Molim poslaničke grupe ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 157. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram načelni pretres o Predlogu zakona. Da li predstavnik predlagača dr Zlatibor Lončar, ministar zdravlja, želi reč? Izvolite gospodine Lončar.