Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, otvaram Treću sednicu vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2012. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 96 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je u sali prisutno 175 narodnih poslanika, odnosno da su prisutna najmanje 84 narodna poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. U ovom trenutku obaveštavam vas da će Narodna skupština raditi i nakon 18,00 sati, na osnovu člana 87. i člana 90. Poslovnika Narodne skupštine. S obzirom da je danas utorak, današnjim danom, u skladu sa članom 287. stav 2. Poslovnika, imamo mogućnost da se traže obaveštenja i objašnjenja na osnovu ovog člana Poslovnika Skupštine. S obzirom da za sad nema prijavljenih za ova pitanja, pitam da li neko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi da zatraži obaveštenje ili objašnjenje u skladu sa članom 287. Poslovnika? Pošto se niko od ovlašćenih predstavnika, odnosno predsednika poslaničkih grupa ne javlja za reč, nastavljamo sa radom. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici: Branko Ružić i gospođa Vesna Stepić. Saglasno članu 86. stav 2. Poslovnika, obaveštavam vas da sam ovu sednicu sazvao u roku kraćem od roka utvrđenog u članu 86. stav 1. Poslovnika, zbog potrebe da Narodna skupština što pre razmotri predloge zakona iz dnevnog reda, koji je određen u zahtevu 130 narodnih poslanika za održavanje vanredne sednice. Dame i gospodo narodni poslanici, uz saziv Trećeg vanrednog zasedanja Narodne skupštine u 2012. godini, koja je sazvana na zahtev 130 narodnih poslanika, saglasno članu 106. stav 3. Ustava Republike Srbije i članu 249. Poslovnika Narodne skupštine, dostavljen vam je zahtev za održavanje Trećeg vanrednog zasedanja sa određenim dnevnim redom sadržanim u tom zahtevu. Kao što ste mogli da vidite, za Treće vanredno zasedanje Narodne skupštine u 2012. godini određen je sledeći D n e v n i r e d 1. Predlog zakona o ministarstvima, koji je podnelo 126 narodnih poslanika, 2. Predlog zakona o dopunama Zakona o Vladi, koji je podnelo 126 narodnih poslanika, 3. Predlog zakona o izmeni Zakona o osnovama uređenja službi bezbednosti Republike Srbije, koji je podnelo 126 narodnih poslanika. Narodni poslanik dr Jorgovanka Tabaković, na osnovu člana 92. stav 2. i člana 157. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, predložila je da se obavi zajednički pretres o sve tri tačke dnevnog reda: Predlogu zakona o ministarstvima, Predlogu zakona o dopunama Zakona o Vladi i Predlogu zakona o izmeni Zakona o osnovama uređenja službi bezbednosti Republike Srbije. Da li narodni poslanik dr Jorgovanka Tabaković želi reč? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster na poslaničkoj jedinici. Zaključujem glasanje i saopštavam da je za ovaj predlog glasalo 126 narodnih poslanika, dva su bila protiv, niko nije bio uzdržan, nije glasalo 62 narodna poslanika, od ukupno 190 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog većinom glasova. U ovom trenutku, u duhu dosadašnje parlamentarne prakse, voleo bih da dobijemo mišljenje nadležnih odbora o predloženim zakonima, pa u tom cilju određujem pauzu od jednog časa, da bismo mogli da dobijemo mišljenja odbora. Konstitutivne sednice odbora će biti održane u ovoj pauzi. Vi ćete dobiti, odnosno svi članovi odbora će dobiti pozive na kojem mestu i u koje vreme će se održati konstitutivne sednice odbora. Trudićemo se da jedan deo tih sednica bude održan sutra, da bismo danas mogli ekspeditivnije da radimo. Ujedno vam najavljujem i narednu sednicu Narodne skupštine, koja će biti zakazana za sutra u 16,00 sati. Sa radom nastavljamo u 17,00 sati. Hvala vam. [[Posle pauze.]] Gospodo, otvaramo zajednički načelni pretres. Do sada su dostavljeni predlozi da gospodin Bojan Đurić, član Liberalnodemokratske partije bude ovlašćeni predstavnik i gospođa Elvira Kovač u ime Saveza vojvođanskih Mađara. Da li imamo još predloga za ovlašćene predstavnike ili ne? Ako nemamo, saglasno odluci Narodne skupštine da se obavi zajednički načelni pretres o predlozima zakona iz dnevnog reda po tačkama 1, 2. i 3, a pre otvaranja zajedničkog načelnog pretresa, podsećam vas da shodno članu 07. Poslovnika Narodne skupštine ukupno vreme rasprave u načelu za poslaničke grupe iznosi pet časova, i da se to vreme raspoređuje za poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika, članova poslaničke grupe. Da li imamo predlog nekog predstavnika ili predsednika poslaničke grupe da se produži vreme u načelu? (Ne.) Konstatujem da vreme rasprave po poslaničkim grupama sledeće: poslanička grupa Srpska napredna stranka - jedan sat i 18 minuta, poslanička grupa Demokratska stranka – 1 sat, jedan minut i 12 sekundi, poslanička grupa Socijalistička partija Srbije – 30 minuta, poslanička grupa Demokratska stranka Srbije – Vojislav Koštunica - 25 minuta i 12 sekundi, poslanička grupa Ujedinjeni regioni Srbije – 18 minuta, poslanička grupa Liberalno demokratska partija – 15 minuta i 36 sekundi, poslanička grupa PUPS – 14 minuta i 24 sekunde, poslanička grupa Socijaldemokratska partija Srbije – 10 minuta i 48 sekundi, poslanička grupa Nova Srbija – devet minuta i 36 sekundi, poslanička grupa Jedinstvena Srbija – osam minuta i 24 sekunde, poslanička grupa Savez vojvođanskih Mađara – šest minuta, poslanička grupa SPO–DHSS – šest minuta i poslanička grupa Liga socijaldemokrata Vojvodine – šest minuta. Saglasno članu 96. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, narodni poslanici koji nisu članovi poslaničkih grupa međusobnim dogovorom određuju najviše tri učesnika u raspravi koji imaju pravo da govore svako po jednom do pet minuta. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč, sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 157. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram načelni pretres o Predlogu zakona o ministarstvima, Predlogu zakona o dopunama Zakona o Vladi, Predlogu zakona o izmenama Zakona o osnovama uređenja Službe bezbednosti Republike Srbije. Da li predstavnik predlagača, narodni poslanik Jorgovanka Tabaković želi reč? Izvolite.
Poštovani predsedniče Skupštine, potpredsednici, poštovane kolege, građani Srbije, imam čast da u ime koalicije i skupštinske većine koja će nadam se u najkraćem mogućem roku izglasati novu Vladu, obrazlažem tri zakonska predloga koja su preduslov da se nova vlada formira. Pred vama se nalaze tri zakonska predloga, jedan govori o izmenama i dopunama Zakona o Vladi, jedan je nov Predlog zakona o ministarstvima i treći Predlog koji je vrlo kratak i govori o jednom drugačijem tehničkom rešenju o osnovama uređenja službi bezbednosti Republike Srbije. Govoriću o ovim zakonskim predlozima onoliko koliko je nužno da vas uverim da za ove predloge zakona glasate, a da nijednog trenutka ekspoze premijera, koji očekujemo, ne izgubi ekskluzivnost u smislu navođenja zadataka koje nova vlada ima nameru da realizuje, sprovodeći Sporazum o programskoj koaliciji. Počeću od Zakona o dopunama Zakona o Vladi gde smo u svega četiri člana učinili napor da građane Srbije uverimo da ćemo svako obećanje dato u izbornoj kampanji ispuniti i prvo od tih obećanja se tiče konstatacije koju su iznele sve stranke bez obzira na opredeljenje, levičarsko, desničarsko, centralističko, bilo kakvo, jer su se sve stranke koje su učestvovale u izbornoj kampanji složile da imamo veliki broj organizacija, agencija, tela, organa uprave koja nisu pod kontrolom Vlade, osnovana su na tri različita načina, a neki od njih su osnovani posebnim zakonima koji su definisali njihovo osnivanje. Neki od tih organa su osnovani zakonom i odlukama Vlade, a neki su i osnivali sami sebe. Da vas uverim koliko smo u pravu reći ću vam da Vlada, nijedno ministarstvo ili organ zadužen da evidentira te organizacije i organe nije mogao da izađe sa preciznim brojem organizacija koje kao imaoci javnih ovlašćenja vrše određene poslove za građane u ime Vlade i ministarstava koja se biraju. Građani biraju između političkih stranaka na izborima i njihovih programa. Za građane Srbije su političke stranke i njihovi predstavnici u Vladi, od ministara do onog sloja činovnika za koje oni odlučuju i postavljaju ih, bez obzira na način i položaj koji oni imaju po Zakonu o državnim službenicima, za građane je odgovorna Vlada, političke stranke koje tvore Vladu i ministri koji preuzimaju pred građanima obaveze da obave jedan deo posla u ime i na korist građana, a u ime Vlade kojoj pripadaju. Ta prekinuta veza između ministara za koje glasa Narodna skupština gde sede njeni predstavnici i te organizacije i organi i agencije, koje nisu nikome odgovorne, nad kojima niko na vrši nadzor, čije finansijske tokove gotovo niko ne kontroliše, su ovim zakonom stavljene na uvid i pod kontrolu Vlade, a do donošenja akta kojim će se to nabujalo rastinje i korov, koji mnogo novca građana troši, svesti na meru koju može da podnese privreda Srbije i građani Srbije koji ih finansiraju. Tako je, pored te kontrole koja je ustanovljena već postojećim zakonima, gde Vlada ima nadležnost nad propisima i odlukama koje donose organi uprave, prošireno ima te imaoce javnih ovlašćenja, ali na nivou Republike. Znači, da se ne stvori zabuna da sada Vlada stavlja neopravdano kontrolu nad onim što se zove lokalna samouprava, definisali smo da je reč o imaocima javnih ovlašćenja na nivou Republike, ali da odmah kažemo onima koji se brinu da se ti i takvi organi i organizacije, odnosno imaoci javnih ovlašćenja ne tiču slučajno, na primer Zaštitnika građana, ja moram da kažem da pogledaju član 138. Ustava koji ne spada u kategoriju tih imalaca javnih ovlašćenja. Znači, u dobru praksu koja jeste u ovom trenutku postojeća u Srbiji, niko ne zadire niti želi dobru praksu regulatornih nezavisnih tela koja su opravdala svoju ulogu i funkciju, niti da ih ograniči, niti da ih na posredan ili neposredan način stavi pod kontrolu. Ali, član 137. Ustava, koji daje pravo da se povere javna ovlašćenja i javnim službama da se poveri određeni deo posla, se jednim Zakonom o javnim agencijama pretvorio u izvor zloupotrebe monopola vršenja državnog posla. Država osnuje jednu agenciju sa najboljom namerom, daje joj sredstva za poslovanje, a onda ta agencija kada dovoljno ojača polako se izvuče iz jedinstvenog računa republičkog budžeta, izvuče se ispod kontrole ministra koji je za nju nadležan i živi neki svoj poseban život kao nešto jeste korov u državnoj organizaciji i, što je najgore, na finansijsku štetu republičkog budžeta i ukupnih sredstava koje građani plaćaju. Ovim zakonom smo predvideli da Vlada preduzme mere, znači ne da mora obavezno, da poništi akt koji nije u saglasnosti. Znači, da niko ne misli da je ovo neka vrsta prekog suda, jer se već postojeća praksa, gde po Zakonu o državnoj upravi po članu 57. postoji mogućnosti da se ti i takvi akti preispitaju, da je rok za njihovo preispitivanje i ponovno donošenje preuzet u ovom zakonu, jer imate veliki broj agencija koje najčešće istovremeno donose propise, primenjuju iste, odlučuju o pravima i obavezama i fizičkih lica, ali i pravnih, znači i privrede i pri tom te usluge naplaćuju, čime jednostavno dolaze u sukob interesa i krše ustavni princip podele vlasti. Vlada dolazi u Skupštinu sa zahtevom da joj se odobri uvođenje nekog poreza. To je uobičajena praksa u demokratskom društvu, gde imamo podelu na zakonodavnu, izvršnu i sudsku vlast. Ove agencije same sebi određuju naknade, same sebi propisuju poslove i vrlo često visina tih naknada za dokumentaciju koju izdaju, neka uverenja koja su, kažem, monopol i javno ovlašćenje koje im je država predala, da uopšte nije cena te usluge u srazmeri sa poslom, naporom koji ulažu da bi izdali jednu takvu potvrdu. Do čega je to dovelo? Dovelo je to toga da imamo društvo u kojem imate neuobičajene nesrazmere između plata onih koji su po rangu, funkciji i značaju i vrednosti najviše funkcije u državi, a da sa druge strane imate neke iza zavese sakrivena nepoznata lica i imena koja primaju 10 plata jednog predsednika Republike, jednog predsednika Skupštine ili nekih od najodgovornijih funkcija. Da se ti više ne bi dešavalo, mi smo doneli izmene i dopune Zakona o Vladi, odnosno samo dopune Zakona o Vladi, gde smo stavili obavezu Vlade, koja je inače odgovorna da odgovara u ovakvim slučajevima, da ima uvida i nad ovim organima i organizacijama. Imamo još jednu malu izmenu u članu 8. koji definiše te organe državne uprave, gde dodajemo i ove imaoce javnih ovlašćenja. Propisali smo isti postupak kako se akti koje oni donose, a nisu u korist građana, mogu poništavati na način i u predviđenim rokovima. To sve u Zakonu o Vladi, a jeste početak ono što rekoh da će biti ekskluzivno pravo premijera da najavi kao nov pristup u trošenju javnih sredstava i održavanju broja neophodnih i korisnih organa uprave. Sledeći zakon o kojem želim da govorim je Zakon o ministarstvima. Ovaj zakon nije u velikoj meri inoviran. Preuzeo je ranija rešenja u smislu nadležnosti ministarstava i reč je samo o jednoj drugačijoj kompoziciji nekih ministarstava i u osnivanju posebnih kancelarija, ali postoji jedna bitna novina koja je vezana za zakon o kojem sam maločas govorila i zato ću početi od kraja ovog zakona o ministarstvima, gde smo po pravu koji je prethodni ministar uveo, to smatramo dobrom praksom, to pravo dali i ministru da u članu 38. može u roku od 45 dana od dana stupanja na snagu ovog zakona da predloži Vladi razrešenje državnog službenika na položaju ukoliko nije ostvarivao rezultate u svom radu. Vlada će utvrđivati prestanak rada na položaju rešenjem, gde će biti sadržani i razlozi zbog kojih je rad na položaju prestao. Da se ne bi ovo pravo slučajno tumačilo šire ili zloupotrebljavalo tamo gde mi kao predlagači nismo imali nameru da se zloupotrebi, mi smo stavom 4. ovog člana definisali da će Vlada na predlog ministra, ali samo u ovom slučaju iz stava 2, da predloži vršioca dužnosti državnog službenika na položaju koji će do postavljenja novog da obavlja te poslove. Novina je da smo uveli četiri kancelarije od kojih će se jedna baviti pitanjima AP Kosova i Metohije, ljudskim i manjinskim pravima, crkvama i verskim zajednicama i dijasporama. Molim vas da niko od vas ne pomisli da je formulacija službe bilo koji nivo snižavanja ovlašćenja ovih organizacionih oblika, nego smo vodili računa o tome da ne stvorimo situaciju da ukidanjem ministarstava, koja su radila ovaj posao, dobijemo sada ogroman posao za nekog koji će pisati rešenja o prekidu radnog odnosa neraspoređenih lica i da ne unosimo nepotreban nemir kod ljudi koji će biti raspoređeni u ove kancelarije. Mi smo iskoristili zakonsku formulaciju u članu 37. da će Vlada osnovati posebne službe, jer zakonodavni dom, Skupština i mi ovde poslanici dajemo Vladi pravo da za ove poslove svojim aktima organizuje te organizacione oblike koji ovde jesu nazvani službama, ali oni ne znače da će se ti organizacioni delovi zvati službe, jer želimo da javnosti damo do znanja da ne da nećemo umanjiti značaj poslova koji se ovde rade, čak naprotiv, na primer, predlog kolega iz URS-a je bio da dijasporu ne ostavimo u okviru Ministarstva kulture i informisanja, jer će to značiti dosadašnji pristup, makar to bilo i u verbalnom smislu, da dijasporu smatramo kulturno-umetničkim društvima i objavljivanjem časopisa na jezicima ili biltenima za našu dijasporu. Znači, želja da uvažimo specifičnost dijaspore, ljudskih i manjinskih prava, ali i Kosova i Metohije gde ne treba da postoji posebno ministarstvo za deo teritorije države Srbije, već da jedna kancelarija objedinjava sve te poslove, znači da će Vlada imati pravo da izvrši detaljan opis poslova koje će ove kancelarije raditi i molim sve one koji sumnjaju da će, ne daj Bože, biti smanjena nadležnost onih koji se bave pravima manjina ili onog što jeste intencija svih zemalja u Evropi, a i naša na tom evropskom putu, jednostavno da ne brinu, jer će poseban opis poslova biti jedan od prvih poslova Vlade. Ono o čemu bih želela da kažem reč-dve, a to je da imamo 17 ministarstava i jednostavno molim za razumevanje. Nikome od nas nije, a verujem ni vama, bilo posebno teško da neke predloge od 12 – 15 ministarstava proširimo na ovaj broj, jer uključiti najširu moguću, onako kako je to gospodin mandatar rekao, koaliciju imati preko 140 poslanika u ovom domu kao predstavnika građana, koji će biti zainteresovani za uspeh tima koji će biti Vlada, mi smo u tom smislu taj broj proširili na 17. Uštede koje će biti ostvarene stavljanjem pod kontrolu ovih organa i organizacija, gde imate 2700 računa takvih organizacija koje ministar finansija, iako sam ga godinama molila, nije uspeo da stavi u konsolidovani račun Trezora, da prati njihovo finansijsko kretanje, da se ne bi istovremeno zaduživao i plaćao kamate je dovoljan razlog koji daje nama za pravo, koji danas ovo predlažemo, da vas uverimo da ovih 17 ministarstava neće biti veliki trošak, s obzirom na ono što mislimo da uštedimo. Nešto od poslova koje ministarstvo finansija i privrede po već uobičajenoj praksi zauzme najveći broj stranica u opisu poslova govori o tome da je to ministarstvo sada popisalo i poslove koje je, u međuvremenu, uspelo da dobije zaslugom onih koji su mu to predali. Uveravam vas da će Vlada na čelu sa mandatarom, gospodinom Dačićem, i očekujem prvim potpredsednikom, gospodinom Vučićem, učiniti sve da nijedno ministarstvo ne bude tvrđava za sebe, ne samo feud za sebe, nego da organi koji moraju da vrše poslove za ukupnu vladu. Počev od onog što se zove Zavod za statistiku, kao posebna organizacija, da sva ona slična tela poput – Sekretarijata za zakonodavstvo moraju da budu kadrovski ojačana i da im bude dat značaj koji je neophodan da bi se Ustavni sud bavio nekim drugim poslovima, a ne procenom neustavnih zakona koji su otišli u ustavni sud i tamo tako ocenjeni, da će Republički zavod za statistiku, Direkcija za imovinu, Zavod za intelektualnu svojinu, Zavod za socijalno osiguranje, Geodetski i još neki doživeti u kasnijem radu i dogovoru Vlade izvesne izmene, gde će jedini motiv biti objedinjavanje tih organa uprave u okviru ministarstava radi što bolje kontrole i ne preklapanja poslova između pojedinih ministarstava. Ne bih da više govorim o ovom zakonu. Ono što smo uneli, moram zbog koleginice, koja sedi do mene i koja će sigurno biti ministar za energetiku, da kažem da smo po prvi put uneli ono što jeste obaveza države Srbije, a to je da posebno brine o energetskoj bezbednosti države i da ono što jeste danas praksa, a vezano i za priču o agencijama, nemamo slučaj da država ima obavezu da o nečemu brine. Na primer o bezbednosti neba nad Srbijom, a da novac od tog neba prihoduje, troši neko drugi, a da Vlada Srbije nad time nema apsolutno nikakvu kontrolu, ali kad ima štete i kada treba sanirati neku katastrofu, onda opet zavuci ruku u budžet. Srazmera ovlašćenja mora da bude srazmerna odgovornosti. Pravo da neko prihoduje sredstva mora da bude ujednačeno sa pravom da o tim prihodima podnosi izveštaj i nikada više nijednoj vladi ne sme da se desi da član Vlade ne zna šta se dešava sa punjenjem budžeta i da ne zna o finansijskim tokovima, a da bude član Vlade i da sedi za stolom koji se zove Vlada Republike Srbije, koja je tim, jer je njen uspeh uspeh svih, a pre svega građana Srbije. Još samo reč-dve o zakonu o izmeni Zakona o osnovama uređenja službi bezbednosti Republike Srbije, gde smo izmenu oko načina imenovanja sekretara Saveta učinili tako da to ne bude šef kabineta predsednika Republike, kao sekretara Saveta po položaju, već da njega imenuje i razrešava predsednik Republike. Da pohvalim kolege iz opozicije, koji su bili na Odboru za kontrolu službe bezbednosti, koji su u diskusiji bili vrlo konstruktivni, najavili su amandmane. Moram da podsetim, vrlo smo svesni da svako ko vlada službama bezbednosti, onaj ko vlada tajnom, autoritetom, koji ne proističe iz same ličnosti, pre ili kasnije izgubi moć i vlast i da jeste prava snaga, onih koji će ovim poslovima baviti, u odgovornom odnosu prema informacijama koje poseduju i da se te i takve informacije nikada ne zloupotrebljavaju u političkim obračunima. Zamoliću sve ovom prilikom da se nikada ne ponovi praksa, da kada vam Ustavni sud ukine Odluku o prisluškivanju, da se neka Vlada snađe Zakonom o elektronskim komunikacijama, pa nastavi kontrolu nad građanima praćenjem, snimanjem, slušanjem itd, jer u ovoj državi građani moraju Vladu da dožive svojom. Doživeće je svojom ako ona bude radila u njihovom interesu. Uverena sam da će ova Vlada Republike Srbije raditi pre svega u interesu svih građana Srbije. Očekujem da i ostali poslanici u ovom parlamentu podrže izmene i dopune i jedan potpuno nov zakon. Hvala.
Hvala gospođi Tabaković. Da li izvestioci nadležnih odbora žele reč? (Ne) Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? Ima reč gospođa Elvira Kovač. Izvolite.
Zahvaljujem. Kao ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SVM, poštovani predsedniče, predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, moram da započnem ovu diskusiju konstatacijom da smatramo da je demagoško pričati o tome da će manja Vlada biti efikasnija. Naravno da mi, poslanici SVM, nemamo ništa protiv toga i podržavamo to da Vlada ima manje članova, ali smatramo pogrešnim da se to smanjenje broja ili kalkulacije da li postoji 15, 17, 19 ili više od 20 ministarstava, da je to nešto što je ekstremno važno za Republiku Srbiju i da ćemo time ekstremno mnogo novca uštedeti. Da li će nova Vlada Republike Srbije biti efikasna i da li će ona da radi posao zbog koga je izabrana, da li će izvršavati taj program, ne zavisi od broja ministarstava. Znači, ekonomičnost te vlade, racionalnost i funkcionalna organizacija može da postoji. Pogledajte primere iz evropskih zemalja. Ako pogledamo Mađarsku, ona ima osam ministarstava, a znamo da je neki prostor između 15 i 18. Mi kao SVM, poslanici, stranka, nikada nismo bili faktor nestabilnosti u ovoj državi, to nismo ni sada, niti ćemo biti u budućnosti. Mi ćemo i sada kada smo u poziciji opozicije nastaviti da budemo iskreni, pošteni, ali ćemo se truditi da sarađujemo. Imaćemo konstruktivne predloge i očekujemo i od vas da saslušate te naše predloge i da, ukoliko je moguće, nešto od njih i usvojite. U prošlosti smo se uvek trudili da se ne utopimo, kako mi to volimo da kažemo, u velike stranke. I sada smo na izbore izašli samostalno i trudićemo se da i u budućnosti imamo svoje mišljenje i to ćemo mišljenje izneti oko svake značajne teme u Skupštini Srbije. U svojoj diskusiji ću se najviše bazirati na Predlog zakona o ministarstvima. Ono što mi smatramo kao najveću grešku i ogromnu štetu je što u ovom predlogu zakona nigde ne vidimo posebno Ministarstvo za ljudska i manjinska prava. Čuli smo i u izlaganju predlagača da nije ova vlada zaboravila ljudska i manjinska prava. Oni koji detaljnije pročitaju ceo ovaj predlog zakona vide da postoji ministarstvo u čijem delokrugu je upravo ovaj posao. Međutim, ono što nedostaje, možda je to samo kozmetička ispravka, da neko ko pročita, ono što će mediji da prenesu – 17 ministarstava. Nekom ko ne zna tačno koje ministarstvo se čime bavi, jer postoji dosta nelogičnosti, ali o tome ću u drugom delu diskusije, možda nije jasno u okviru kog ministarstva se zapravo bavimo ljudskim i manjinskim pravima. Zato smatramo da je trebalo naglasiti naziv ministarstva – Ministarstvo pravde i državne uprave. To je jedan minimum koji smo očekivali od vas. Svi mi znamo da je Srbija jedna multietnička, multinacionalna država i po rezultatima popisa stanovništva 18% stanovništva čine pripadnici nacionalnih manjina ili nacionalnih zajednica. To je skoro jedna petina ovog stanovništva. Kada sam već načela temu posebnog Ministarstva za ljudska i manjinska prava, mi smo to predlagali i bili smo na tom stanovištu da je potrebno formirati posebno ministarstvo i 2008. godine, kada se formirala prethodna ili kako je neki zovu – odlazeća vlada. Izuzetno smo bili zadovoljni što se formiralo to ministarstvo. Jedan od osnovnih razloga je bio tada što je postojalo ministarstvo koje je moglo kasnije da predloži zakon o nacionalnim savetima nacionalnih manjina i ministarstvo koje je izvršilo i prve direktne izbore za nacionalne savete nacionalnih manjina. SVM smatra da je ovo najznačajniji organ kulturne autonomije nacionalnih manjina. Mi smo i 2011. godine, kada je na dnevnom redu bila rekonstrukcija Vlade, bili na stanovištu da bi bilo bolje da je opstalo posebno i samostalno ministarstvo, ali do toga nije došlo. Mi smo ipak glasali za tu rekonstrukciju. Ali, kao što sam spomenula, ni tada nismo hteli da budemo razlog za političku nestabilnost. Imali smo drugu situaciju – da pre toga već nisu bili formirani ti nacionalni saveti nacionalnih manjina i nisu prošli prve direktne izbore. Sa druge strane, podsećam vas da smo mi tada insistirali na tome da ta kozmetička redakcija u ministarstvu koje je ušlo u Ministarstvo za državnu upravu i lokalnu samoupravu tada, to ministarstvo se nazvalo, znači, u svom nazivu je nosilo i naglašeno na prvom mestu – Ministarstvo za ljudska i manjinska prava, državnu upravu i lokalnu samoupravu. Nekako smo očekivali da ćemo i sada, u ovom predlogu zakona koji smo dobili od vas, to i videti. Ogromna je šteta što to nije tako. Ono što bi bilo bolje rešenje i o čemu je dr Tabaković i pričala u svom uvodnom delu je, i moram da naglasim da je to tako, u članu 37. ovog predloga zakona se predlaže da za obavljanje poslova od značaja za AP KiM ljudska i manjinska prava, crkve i verske zajednice i dijasporu Vlada u skladu sa zakonom osnuje posebne službe. Vi ste ovde spominjali posebne kancelarije i naglašavali njihov značaj, a u Predlogu zakona piše – službe. Mi smatramo da služba jeste i tražili ste od nas da budemo konstruktivni, da razumemo da to nema manjeg značaja od ministarstva, ali smatramo da služba jeste od manjeg značaja nego, na primer, uprava. Kada bi imali posebnu upravu za ljudska i manjinska prava, onda bi bilo jasno koji se to deo bavi ovim pitanjima i dobilo bi na značaju i u samom zakonu o kojem sada raspravljamo i koji ćete, verovatno, usvojiti za par dana. Znači, imali bi posebnu upravu, kao što imamo posebnu upravu kod mnogih ministarstava – Ministarstva poljoprivrede, Ministarstva rada, zapošljavanja i socijalne politike, itd. Znači, nije nam jasno zašto niste mogli u okviru Ministarstva pravde i državne uprave, kako ga vi nazivate? Onda ste bar trebali posebnu upravu da nam predložite. Ovo je jedan minimum za nas, u jednoj civilizovanoj evropskoj zemlji. Svi mi znamo da su osnovno opredeljenje naše zemlje evropske integracije i put ka EU, ali, sa druge strane, ono o čemu se možda manje priča je da smo mi zemlja članica Saveta Evrope i da smo mi još uvek pod monitoring procesom Saveta Evrope. Punopravno članstvo u EU predstavlja naš strateški cilj i baš zbog toga, i zbog tog napretka u procesu evropskih integracija, ali i zbog samog monitoring procesa SE, mi moramo da pokažemo značajan dalji napredak u oblasti ljudskih i manjinskih prava. Zbog svega toga bi zaista mogli da razmislite o toj posebnoj upravi. Znači, posebna uprava za ovu oblast bi mogla da se bavi ispunjenjem preuzetih obaveza i obezbeđivanju daljeg napretka u ovoj izuzetno bitnoj oblasti. Kada pričamo o daljim konkretnim rešenjima koja su predložena u ovom predlogu zakona o ministarstvima, moram da naglasim da, prema poslaničkoj grupu SVM, ima dosta nelogičnosti i za nas je nejasno. Na primer, ako toliko govorite o toj racionalizaciji i o smanjenju broja ministarstava, zašto je neophodno da postoji u predlogu Ministarstvo saobraćaja posebno i Ministarstvo građevinarstva i urbanizma? Da ne pričam o tome da mediji špekulišu o tome da je jedno ministarstvo za Koridor 10, drugo za Koridor 11. To je potpuna nelogičnost. Druga stvar, uz poštovanje koleginice koja je verovatno izuzetan ekspert na polju energetike. Zašto je neophodno da postoji posebno Ministarstvo energetike, razvoja i zaštite životne sredine, a sa druge strane, Ministarstvo prinudnih resursa, rudarstva i prostornog planiranja? Ne kažem da bi bilo idealno rešenje kada bi spojili ova dva ministarstva, zaista bi delokrug bio preširok, ali je nekako logičnije, bar po nama, povezati energetiku i rudarstvo, a sa druge strane životnu sredinu i prostorno planiranje. Jer, smatramo, ako životna sredina ostane u Ministarstvu energetike, da će biti od potpuno sekundarnog značaja ta izuzetno bitna tema. Ono što se isto postavlja pitanje, moram da priznam, kada sam detaljnije pročitala ovaj predlog, da su neke stvari bile jasnije, ali nikada nismo imali Ministarstvo unutrašnje i spoljne trgovine. Nije nam jasno zašto je neophodno se bazirati na to, jednostavno, Ministarstvo trgovine. Ono što moram da pohvalim, da ne bude da samo kritikujem, je da je za nas od izuzetnog značaja što ste konačno trgovinu odvojili od poljoprivrede. Poljoprivreda je jedno od najznačajnijih privrednih grana za sve nas i zbog toga izuzetno značajno je što ste trgovinu predvideli u posebno ministarstvo, ali nije nam jasno zašto naglašavate da je unutrašnja i spoljna trgovina, trebalo bi da bude i jedno i drugo, i potpuno nam je nejasno zašto su tu dodate i telekomunikacije. Isto tako, naravno da je važno pitanje omladine i sporta, ali ne razumemo zašto je važnije imati posebno Ministarstvo omladine i sporta, a s druge strane, nauku koju potpuno zaboravljamo povezati sa Ministarstvom prosvete, Ministarstvom obrazovanja, jer i ovako je nedovoljno sredstava predviđeno i prethodnim budžetima za izuzetno bitno naučno istraživanje, razvoj i nauke u našoj zemlji. Mi nemamo posebno Ministarstvo za nauku. Kao što sam već spomenula, nemamo ni posebno Ministarstvo za ljudska i manjinska prava. Imamo još nekoliko nejasnoća. Nejasna nam je podela, odnosno povezivanje resora, Ministarstvo regionalnog razvoja i lokalne samouprave. Nekako bi mi to povezali kao što je bilo za državnu upravu i lokalnu samoupravu, regionalnog razvoja nam je jasno verovatno ko će biti predloženi ministar i zašto se tako zove ministarstvo, time ne želim da se bavim, ali nekako Ministarstvo pravde trebalo je da ostane Ministarstvo pravde, a da se državna uprava spoji sa lokalnom samoupravom. Moram da pohvalim i to što je u predlogu zakona naglašen značaj i objašnjeno da zapravo u delokrug spomenutog Ministarstva pravde, državne uprave spada i vođenje registra nacionalnih saveta nacionalnih manjina, odnosno izbor upravo tih nacionalnih saveta nacionalnih manjina, kao i, ovo je izuzetno značajno, priprema propisa o ljudskim i manjinskim pravima, kao i drugi poslovi određeni zakonom. Još jednom bih želela da naglasim da je za nas izuzetno bitno što postoji posebno Ministarstvo poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede i što tu nije uključena i trgovina, ali želela bih da naglasim, što je takođe izuzetno dobro, da ste ovde predložili posebne uprave, Upravu za veterinu, Upravu za zaštitu bilja, Republičku direkciju za vode, Upravu za šume i nije nam jasno zašto niste mogli da predložite posebnu upravu u okviru drugog ministarstva. Da se ne ponavljam, nekoliko je nejasnoća oko povezivanja tih ministarstava. Smatramo da je rudarstvo i energetika nešto što je trebalo zajedno i nepotrebno je posebno povezivati prirodne resurse, to je sve povezano. Ono što verujem da će većina pohvaliti je što ne planirate da ukinete Upravu za rodnu ravnopravnost u okviru Ministarstva rada, zapošljavanja i socijalne politike, što je dobro. Spomenuto Ministarstvo unutrašnje i spoljne trgovine, kako ga vi nazivate, potpuno je nejasno i smatramo da je preširoki delokrug rada. Zašto su tu telekomunikacije i zašto je tu čak predloženo da postoji posebna Uprava za digitalnu agendu? Kažete da je ovaj predlog, ovakav kakav je, da bi se obezbedio delotvoran i ekonomičan rad vlade, u ostvarivanju određenih nadležnosti koje ona ima i da ona najbolje odgovara interesima i potrebama Republike Srbije i kažete da se ovo preuređivanje, jer i vi ste pričali dosta o tome, koja su to ministarstva koja su ukinuta, koja više nisu ministarstva, koja će biti kancelarije, mada ja to ovde ne vidim, vidim da je predloženo da to budu službe. U obrazloženju kažete da se sve to radi, odnosno predlaže, da bi rad bio što efikasniji, da bi se uštedeli resursi. Mi to odavde ne vidimo. SVM smatra, ako postoji efikasnost rada te vlade, ako ona dobro izvršava svoje zadatke i vide se konkretni rezultati, onda je zaista nebitno koliko ima resora i posle nekoliko meseci će ljudi zaboraviti koliko tačno ima ministarstava i koliko tačno ima članova vlade. Nadamo se, iskreno, da će nova vlada u budućnosti zaista biti proevropska i što efikasnija. Od vas očekujemo da budete otvoreni za sugestije i predloge opozicije, da usvojite što više predloga opozicije i da radite, kako u interesu Republike Srbije, tako i u interesu svih nacionalnih manjina ili nacionalnih zajednica koje žive u ovoj zemlji. U danu za glasanje, naravno, mi nećemo moći da podržimo ovaj predlog, s jedne strane zbog vrlo prostog objašnjenja, zato što smo odlučili da ostanemo u opoziciji i opozicija neće da glasa za ovaj predlog, a sa druge strane zbog svih tih zamerki koje sam iznela u proteklih nekoliko minuta. Hvala na pažnji.
Hvala gospođi Kovač. Izvinjavam se, nisam vas video. Reč ima predstavnik predlagača, gospođa Jorgovanka Tabaković.
Zahvaljujem gospodine predsedniče. Čujem se ja i kada me ne vidite. Baš zbog ovako, što bi rekli, prilježnog analiziranja Zakona o ministarstvu, sa zadovoljstvom ću da vam, ne odgovorim, nego da vas razuverim, bez očekivanja da mi verujete na reč, jer je tu neko ko će ovaj zakon, u delu koji nije potpuno definisan danas, da definiše na najbolji način sutra, mislim na mandatara, a kada bude sagledao sa svojim saradnicima, najbolji organizacioni oblik koji je, ponavljam i želim da to više u raspravi ne koristimo ni kao argument, ni kao odgovor na pitanje, služba je formulacija koja postoji u Zakonu o vladi, da se ne bi ljudi i poslovi našli u vakumu u smislu radnog odnosa, u pravnoj praznini i u smislu posla. Znači, nismo ostavili vladi pravo da uredbom osnuje kancelariju, da ne bi, od trenutka od izbora vlade, do faktički tog dana, iko osećao nesigurnost u vezi sa tim. Moram da vas uverim da nam nije bio cilj, čak smo i o tome vodili računa, da npr. naziv Ministarstvo omladine i sporta ne izmenimo tako, pa da samo treba da menjamo pločice na vratima ili memorandume ministarstava, jer smo namerni, odnosno, vlada je namerna da o svakom dinaru vodi računa i da se ne izlaže ni jednom nepotrebnom trošku. Ali ono na čemu vi insistirate, to da za Republiku Srbiju manjinska prava jesu nešto što je prilično dobro ocenjivano i do sada i da to jeste sastavni deo ukupne demokratizacije našeg društva, da mi o tome vrlo mnogo vodimo računa i da će u toj kancelariji koja će se baviti ovim poslovima, krajnjom obazrivošću biti definisan njen nivo organizovanja, da bi mogla da odgovori svim izazovima koji se, upravo u smislu monitoringa, prava manjinskih i svih tih drugih marginalnih grupa, prati, kontroliše, sprovodi i sve ostalo što jeste u vezi sa tim. Samo ću da navedem jednu konkretnu meru o kojoj smo pričali dok smo na ovom zakonu radili. To je da će zajednički rad Vlade Republike Srbije i Izvršnog veća AP Vojvodine biti izrada i ostvarivanje nacionalne strategije demokratske manjinske politike u Republici Srbiji. Znači, Vlada će sa svojim nižim nivoom oblika organizovanja raditi na ovoj strategiji, kako bi utvrdili prioritete i ciljeve svih, a posebno državnih organa, političkih stranaka, ali i civilnog društva u ovoj oblasti. Nadam se da ćemo biti u prilici da ovde jednog dana pozdravimo i osnivanje jednog kompetentnog radnog tela, koje će na ovoj strategiji moći da uradi mnogo i koje će biti pohvaljeno, kao što su od vas pohvaljeni, ovako kako jesu, delovi koji to zaslužuju. Znači, u jednom celovitom zakonu koji će u ovoj oblasti da bude donet biće kodifikovana kompletna materija koja se tiče ove oblasti, a mi smo, kao što ste i sami rekli, u Ministarstvu državne uprave ostavili samo vođenje registara, crkava, verskih zajednica, političkih i ostalih organizacija, ali i Saveta nacionalnih manjina i samo donošenje propisa. Na primer, pominjete Ministarstvo za regionalni razvoj i lokalnu samoupravu. Vrlo smo vodili računa o tome da, na primer, lokalna samouprava, koja ima veze sa regionalnim razvojem, ne samo time što su regioni, onakvi kakvi jesu, nešto što će biti direktna komunikacija u budućoj Evropi bez granica, ali bez i jednog trenutka da vršimo decentralizacija na nivou koji će značiti da, na primer, ministarstvo ove uprave vrši donošenje propisa o izborima, ali da čak nemamo ni jezičku nedoumicu da se sprovođenje lokalnih izbora tiče ovog ministarstva, jer ga se zaista ne tiče. Čak sam bila prijatno iznenađena, na primer, ministrom unutrašnjih poslova, koji je, kada smo razgovarali o spoljnoj trgovini i o mestu trgovine naoružanjem i robom dvostruke namene, koja je u jednom trenutku po prirodi stvari trebala da bude u Ministarstvu odbrane, onda smo ipak shvatili da je najbolje da bude u tim poslovima koji se bave spoljnom trgovinom, gospodin Dačić, na primedbu nekog manje informisanog člana tima, je rekao da bi to trebalo npr. u Ministarstvu unutrašnjih poslova da se nađe, vodeći se analogijom da je reč o brizi Ministarstva unutrašnjih poslova o prevozu robe i prometu robe posebne namene, a misli se na zapaljive. Gospodin Dačić, nema veze što je on uvek bio dobar đak, ali je mene prijatno iznenadio poznavanjem svakog detalja, smejući se takvoj primedbi, rekavši - to nema veze sa trgovinom oružjem, jer promet kao reč u ovom smislu znači kod Ministarstva unutrašnjih poslova samo prevoz. Ne znam da li ću vas ovim uveriti da smo vrlo vodili računa i kad smo unutrašnju i spoljnu trgovinu odvojili, jer vi kao ekonomista sigurno znate da spoljna trgovina, strana sredstva plaćanja, devizni inspektorat, devizna kontrola, evidentiranje spoljne trgovine nije najsrećnije rešeno i nije najcelovitije rešeno na mestima gde treba. Upravo zato smo odvojili unutrašnju trgovinu i spoljnu, gde će to ministarstvo da se bavi i bilateralnim ugovorima i multilateralnim i CEFTOM i mnogim sličnim poslovima koja su u okviru tog ministarstva. Kada kažete Ministarstvo energetike i prirodnih resursa, apsolutno odvajanje onih resursa koji su već u funkciji proizvodnje energije, toplotne u smislu onog što je rudarstvo kao već napravljeni kop i nešto što se već koristi, i gasovod i proizvodnja energije na osnovu gasovoda koji postoji je nešto potpuno odvojeno od prirodnih resursa, što je danas najšira oblast, od snage vetra, reka i svih ostalih prirodnih resursa, nad kojima svaka zemlja pokušava da vodi posebno računa. Do sada, verujte, prirodni resursi su bili pomenuti samo kao pravo Ministarstva finansija da uvodi taksu na tim prirodnim resursima. Ne može da bude briga Srbije samo kako će neki prirodni resurs da naplati u smislu eksploatacije, ni lekovitog faktora, ni peska, ni vode, a kamoli onog što je danas najatraktivnije u svetu. Otvorite današnje novine i videćete šta je danas najatraktivnije. Pronalaženje ovog minerala, one rude itd. Mi kao država moramo najozbiljnije da otvorimo ovaj prostor za investitore, garantujući im proceduru jasnu, predvidivu, da mogu da se bave onim što se zove otvaranje mineralnih polja, ali i eksploatacije u kojoj će, pre svega, država Srbija imati koristi. Verovatno neću ovako detaljno odgovarati na sve ostale primedbe, ali digitalna agenda, informatičko društvo, telekomunikacije, koje su pridodate unutrašnjoj i spoljnoj trgovini, nisu svuda imale funkcionalnu vezu. Ali, jesu imale, znate ono kada hoćete svakog da opteretite jednakim količnikom težine, odnosno snage ministarstva? E, mi to ovde nismo radili prema broju ljudi nad kojima se ima moć kao zaposlenih, nismo radili prema tome da neko ima veći količnik inteligencije, nego jednostavno, i to nije sramota priznati, koliko je moguće realnije i primerenije snazi onog dela koalicije koja učestvuje u jednom ovakvom sporazumu. Molim vas da ne brinete jer će najbolji kadrovi iz svih stranaka biti u onom drugom ministarstvu da pomognu da se stvar uradi na najbolji način, a ako treba, a treba, jer kad vam vrate kusur u prodavnici nije sramota da ga prebrojite, da koalicioni partneri među sobom jedan drugom budu i kontrola i da se, ja bih volela, nikada više ne desi da se prljavi veš bivših koalicija pere. Molim vas da ovo ne izazove ni jednu repliku, jer jeste kritika svima nama. Svi smo nekad učestvovali u vlasti, ali da se nesporazumi iz ranijih koalicija nikada ne peru pred građanima i u kampanjama, nego da u onom što se zove borba protiv korupcije, protiv nezakonitog korišćenja javnih sredstava, zloupotrebe funkcije, sukoba interesa itd, radi tamo gde je tome mesto i da na tome rade organi koji su za to zaduženi. Vaša konstruktivnost će sigurno biti uvažena u amandmanima koje budete podneli. Kažem, mi jesmo formalni predlagači, ali će oni koji budu i formalno članovi Vlade Republike Srbije biti u stvari ljudi koji odlučuju o amandmanima koje ćemo ovde usvajati i o kojima ćemo razgovarati. Obećavam da ćemo svaki od njih najpažljivije razmotriti, jer ovo jeste osnova na kojoj ćemo raditi zajedno. Zahvaljujem vam se na diskusiji.
Hvala, gospođo Tabaković. Reč ima gospodin Aleksandar Jugović, predsednik poslaničkog kluba SPO-DHSS.
Poštovani predsedniče, poštovane kolege, poštovane koleginice, bez želje da izazovem polemiku, moram napomenuti da se od prošle godine može naći dokument na sajtu SNS u kome SNS najavljuje da će predati Vladi Republike Srbije peticiju kojom će tražiti da se smanji broj ministarstava za pola. Ne smatram da je to pogrešno, ali ne smatram ni da bi donelo neku preveliku uštedu. Međutim, neka obećanja iz kampanje, radi uverljivosti da će se u budućnosti poštovati sve ono što se zacrta kao cilj, trebalo bi da se poštuju. Tako sam isto govorio i prilikom rekonstrukcije prošle vlade, kada je smanjen broj ministarstava, a suštinske uštede nije ni bilo, iz razloga što su samo pojedine resore, pojedini ministri preuzeli državne sekretare, a ministarska administracija ostala je ista. Pre svega, trebalo bi obezbediti transparentnost u radu buduće Vlade. Mi smo svedoci da sednice Vlade koje su u prošlom mandatu često bile telefonski održane, nisu bile dovoljno transparentne. Na sajtu Vlade Republike Hrvatske može te videti, možete pokupiti klip, u kojem se vidi kako je ko od ministara diskutova, kako je ko od ministara glasao. To bi trebalo da bude i praksa buduće Vlade da bi poslanici koji obezbeđuju transparentnost u radu ovog parlamenta mogli i građani Srbije koji biraju ministre preko poslanika da bi mogli da znaju za koga su glasali i zbog čega su glasali, ko se na koji način zalaže za njihove interese. Argumentacija kojom bi se eventualno branilo ne postojanje ili osnivanje Kancelarije za ministarstvo dijaspore nije valjano, u okviru Ministarstva spoljnih poslova već postoji direkcija za dijasporu. Pa, nije celishodno ni logično ni racionalno praviti paralelni državni organ koji će se baviti tim istim poslom. Mislim da, po ovom pitanju trebalo bi razmisliti, imamo vremena SPO i DHSS su podneli amandmane i možemo na jedna bolji način urediti funkcionisanje i brigu i sve veze dijaspore i matice, pogotovo što znamo da se u dijaspori nalazi preko tri i po miliona građana Srbije. Pet i po milijardi dolara i to Svetska banka kao dokument jasno dokazuje i pokazuje, dolazi od dijaspore. Tako da bi briga o dijaspori morala da bude veća i ne bi smela da se svede na jednu kancelariju. Sa ekonomskog aspekta u poslednjih dvadesetak godina Srbija bi doživela privredi kolaps i ekonomski kolaps da nije bilo sredstava koje su građani Srbije, odnosno koji su ljudi iz dijaspore na razno razne načine donosili i slali u Srbiju. Zato je veoma bitno očuvanje veza sa trećinom stanovništva koje živi van granica naše zemlje. Očuvanje nacionalnog, verskog, kulturnog, jezičkog i svakog drugog identiteta, a to se samo može ostvariti u koliko se na valjan način budemo odnosili prema dijaspori i prema Srbima u regionu. Doprinos poboljšanju imidža naše zemlje i našeg naroda svakako će doprineti oni ljudi koji budu bili vezani za maticu na pravi način. Takođe, Zakon o izmeni uređenja službi bezbednosti Republike Srbije, a pošto je ovo objedinjena rasprava pa govorim o više zakona, smatram da nije valjan i da bi praksu koja na ovaj način tretira službe bezbednosti gde pojedinjeni ljudi mogu da je kontrolišu nije dobra. Za mene je, i za svakoga u Srbiji, a pogotovu za onoga koje preživeo nesreće, torture od strane službe bezbednosti mnogo bitnija kontrola službi bezbednosti nego rukovođenje. Ne možemo prihvatiti da je dobro da jedan čovek, pa bio on i predsednik Srbije, postavlja sekretara koji će rukovoditi službama bezbednosti, jer koncentrisanje moći u rukama jednog čoveka, svakako nije dobro i ne može doneti u budućnosti bolju kontrolu u službi bezbednosti. Mi imamo takva iskustva, i naša istorija o njima govori, govorim o SPO i smatram da je neophodno promeniti način pristupa u vezi sa funkcionisanjem službi bezbednosti. Zbog toga ćemo pomno pratiti svaki korak, sve ono što se dešava, znamo odlično ko se sve nalazi u tim službama i tim strukturama i nadamo se da se više nikada neće ponoviti nesrećna vremena i nesreća koja je sejana devedesetih godina i nakon toga u Srbiji. Borili smo se, pokušavali smo na sve moguće načine i sudske presude, o tome najbolje govore, da pokažemo ko su sve ljudi koji sada u službama bezbednosti sede, koji skrivaju svoje prljave i krvave tragove od protekle dve decenije i smatramo da je to obaveza cele države. Da se razreše mnoga ubistva, politička pre svega i da se uklone iz službi bezbednosti ljudi koji su činili zločine. Hvala, u daljem toku rasprave iskoristiću preostalo vreme.
Hvala, gospodine Jugoviću. Reč ima zamenik predsednika, odnosno ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe LSDV, gospođica Jerkov.
Zahvaljujem se gospodine predsedniče. Uvaženo predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, odmah da kažem da poslanička grupa LSDV neće podržati nijedan od tri predložena zakona, zbog toga što smatramo da jednostavno nisu dobri. Kada govorimo o Zakonu o Vladi, mi vidimo da ovde Vlada preuzima određene nadležnosti u odnosu na imaoce javnih ovlašćenja na nivou Republike Srbije. Ovlašćena predstavnica predlagača, gospođa Jorgovanka Tabaković je rekla da se to ne odnosi na nezavisna regularna tela, međutim mislim da u zakonu nedostaje neki deo koji bi objasnio na koji način to njih izuzima. Verujem da je namera takva, da se to zaista ne njih ne odnosi, međutim mislim da ne bi bilo zgoreg to nekako u zakonu i naglasiti, da bi smo taj deo imali kao nedvosmislen i kao jasan. Kada govorimo o Zakonu o ministarstvima, to naravno jeste nešto što jeste najinteresantnije u današnjoj raspravi. Ista zamerka kao i prethodne kolege, vidimo da je broj ministarstva koji je predložen ovim predlogom zakona sedamnaest. Međutim, kada se pogleda struktura tih ministarstava, vidimo da nije važan samo kvantitet, da je kvalitet veoma važan, a kada to uporedimo sa sastavom prethodne Vlade, vidimo da su mnoga ministarstva nestala iz Vlade, da su prešla u neki drugi vid poslovanja, a da sa druge strane ne objašnjivo imamo pojavu nekoliko ministarstava koji imaju slične, ili čak istovetne nadležnosti. Mi smo naravno dali amandmane mada nemamo, ne gajimo nikakve iluzije da će amandmani biti prihvaćeni, s obzirom na to, da u krajnjem formiranje Vlade i usvajanje Zakona o ministarstvima, jeste isključivo odluka i izraz volje političke većine u Skupštini Srbije i to je u krajnjem jeste stvar organizacije nove vladajuće koalicije. Međutim, dali smo neke predloge na koji način mi mislimo da bi Vlada mogla da bude funkcionalnija. Kada je u pitanju ministarstvo pod rednim brojem dva, Ministarstvo finansija i privrede, opet imam već praksu, nekoliko Vlada za redom, da se ministarstva za koja je zadužen gospodin Dinkić, imaju neverovatan spektar nadležnosti. Da za razliku od ostalih ministarstava čije se nadležnosti mogu opisati u jednom, ili dva stava za ministarstva gospodina Dinkića nisu dovoljne ni čak dve stranice da bi se obuhvatile nadležnosti tih ministarstava. Naš predlog u tom smislu jeste, da to ministarstvo bude samo Ministarstvo finansija. Mi smatramo da situacija u kakvoj se nalazi Srbija, Ministarstvo finansija treba da bude posebno ministarstvo i da ministar finansija uz naravno uvažavanje svih kapaciteta gospodina Dinkića, ministar finansija ne bih ipak trebalo da se bavi pružanjem usluga na skijalištima ili uređenjem, održavanjem, opremanjem i pružanjem usluga tematskim parkovima i javnim kupalištima. Zaista smatramo da ministar finansija u Srbiji ima preča posla nego da se bavi tematskim parkovima i to je jedna od naših sugestija. Druge naše sugestije odnose se na nekoliko ministarstava koji imaju vrlo sličan ili čak istovetan delokrug poslova. Pre svega, to su Ministarstvo saobraćaja, građevinarstva i urbanizma, onda Ministarstvo energetike i razvoja, imamo i zaštitu životne sredine, prostorno planiranje. Sad da ne dužim, videćete iz sastava naših amandmana način na koji smo mi predložili da naredna Vlada bude organizovana. Naravno, isto kao i kolege iz SVM, naša najveća zamerka ide ka tome što ne samo da ne postoji ministarstvo za ljudska i manjinska prava, nego je iz postojećeg predloga apsolutno nejasno koje će to ministarstvo u svom sastavu da se bavi i ljudskim i manjinskim pravima. Iako je prilikom sastava nekih ministarstava veoma detaljno pokazano koje su to sve uprave u sastavu tih ministarstva, i dalje oblast ljudskih i manjinskih prava ostaje potpuno nejasna, nedefinisana i čini mi se raspodeljena na nekoliko ministarstava, a mislim da ćemo se složiti da to jeste oblast u kojoj Srbija treba da se angažuje. To je nešto što treba da uradimo ne samo zbog međunarodnih obaveza koje imamo, nego pre svega zbog građana koji u Srbiji žive, a koji veoma često ne mogu i nemaju priliku da upražnjavaju sva svoja prava koja su im garantovana Ustavom i zakonima. Mi smo u svom predlogu predvideli da postoji 16 ministarstava, čak eto jedno manje nego što je to vladajuća koalicija predvidela. To bi bili: MUP, Ministarstvo finansija, Ministarstvo spoljnih poslova, Ministarstvo odbrane, Ministarstvo pravde, državne uprave i lokalne samouprave, Ministarstvo ljudskih i manjinskih prava, Ministarstvo infrastrukture, Ministarstvo poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede, Ministarstvo prosvete i nauke, Ministarstvo zdravlja, Ministarstvo energetike, prirodnih resursa, rudarstva i zaštite životne sredine, Ministarstvo kulture i informisanja, Ministarstvo rada i socijalne politike, Ministarstvo omladine i sporta, Ministarstvo privrede, trgovine i regionalnog razvoja i Ministarstvo tehnološkog razvoja i telekomunikacija. Osim toga što je nejasno odvajanje spoljne i unutrašnje trgovine, što predlažemo da bude samo trgovine, s obzirom na to da je nejasno kakva još trgovina postoji, od privrede, volšebno se u ovom ministarstvo pojavljuju i telekomunikacije. Sasvim je nejasno kakve veze trgovina ima sa telekomunikacijama i kako jedna osoba, jedan ministar može da se bavi svim ovim stvarima. Isti takav slučaj je sa Ministarstvom energetike, razvoja i zaštite životne sredine. Molim predstavnicu predlagača da objasni o kakvom se razvoju radi. Ministarstvo se zove Ministarstvo energetike, razvoja i zaštite životne sredine. Da li se radi o nekakvom sveopštem razvoju, da li se radi o razvoju u oblasti životne sredine, energetike, jer se nekoliko ministarstava bavi drugim vidovima razvoja, i opet, naravno, energetika, prirodni resursi, rudarstvo. Ne vidimo ni jedan razvoj zbog čega to sve ne bi bilo objedinjeno u jedno ministarstvo, prosto zbog srodnosti delatnosti i zbog približno istih nadležnosti ovih ministarstava. Naravno, jasno nam je da su u formiranju ove vlade morali biti napravljeni određeni ustupci i morali biti postignuti određeni dogovori. Međutim, nažalost, imamo priliku da vidimo predlog zakona koji je pravljen isključivo kao predmet koalicionog dogovora, gde tačno prema ministarstvima koja su predviđena možemo da vidimo ko će ta ministarstva voditi, ali nažalost imali smo obrnut proces, nismo imali to da ljude tražimo prema ministarstvima koja su predviđena, nego imamo obrnutu situaciju, odnosno da su ministarstva pravljena prema apetitima određenih pojedinaca u vladajućoj koaliciji. Zbog toga mislimo da je ovaj predlog zakona loš. Pokušaćemo da ga popravimo amandmanima. Međutim, kao što sam već rekla, ne smatramo da će i jedan od amandmana biti usvojen. Uostalom, ovo i jeste specifičan zakon, s obzirom na to da je ovo zakon koji je isključivo stvar vladajuće koalicije. Nažalost, način na koji će Vlada funkcionisati nije stvar isključivo vladajuće koalicije, to je stvar svih građana Republike Srbije, ne samo onih koji su glasali za vladajuće stranke, nego i onih koji su glasali za druge stranke i onih koji nisu izašli na izbore. Mislim da će zbog ovog zakona, ako ostane u ovoj formi, građani imati jednu neefikasnu, glomaznu vladu u kojoj nedostaju ministarstva koja u njoj, po prirodi stvari, moraju biti. Ima nekoliko ministarstava koja su istog ili sličnog delokruga rada. Ista primedba se odnosi i na treći zakon koji je na dnevnom redu, to je Predlog zakona o izmeni Zakona o osnovama uređenja službi bezbednosti Republike Srbije. Naime, jasno je da se ovaj zakon menja zbog toga da bi tačno određeni ljudi iz određenih stranaka mogli doći na mesta na koja žele da dođu. Još jedna generalna opaska, Zakon u ministarstvima u potpunosti negira ovlašćenja AP Vojvodine i nadležnosti AP Vojvodine, ignoriše postojanje bilo kakvih njenih nadležnosti. Mislim da su svi razlozi koje sam navela sasvim dovoljni kao odgovor na pitanje zbog čega poslanička grupa LSV neće glasati za ovaj zakon. Hvala.
Hvala gospođici Jerkov. Za reč se javio ovlašćeni predstavnik poslaničkog kluba LDP, gospodin Bojan Đurić.
Poštovani predsedniče, potpredsednici parlamenta, dame i gospodo narodni poslanici, meni se čini da je ovo jedan od najhaotičnijih dana u novijoj parlamentarnoj istoriji Srbije. Konkurencija je žestoka, s obzirom na to kako su počinjale vlade ili vladajuće koalicije u proteklih nekoliko godina. Danas smo imali popodnevni početak sednice, sednice odbora koje praktično neprekidno teku, neke sednice na koje nisu ni pozvani svi članovi. Hajde da se uzdamo u to da ćete se za nekoliko dana bolje organizovati. Sa druge strane, vrlo je neobičan i način na koji dolaze pred ovaj parlament dva ili tri zakona koja zapravo treba da definišu i sastav i prioritete i način na koji će raditi buduća Vlada. Gospođo Tabaković, u jednom trenutku ste rekli, nadam se da vas ispravno citiram, nije sramota kada se kusur vrati da se on i prebroji. Slažem se sa vama i u smislu kontrole, ali i danas ovde imamo dva zakona ili jedan zakon koji je suštinski vaš koalicioni sporazum, to je Zakon o ministarstvima i nešto što je politički kusur u toj podeli plena, a to je izmena, kako vi kažete, tehnička izmena zakona koji se bavi kontrolom službi bezbednosti, odnosno ovaj deo koji se tiče saveta sekretara nacionalnog saveta za bezbednost. To je zapravo politički kusur. Preko te tačke se prelama sve ono što je veliki problem u ovoj vašoj koaliciji već na samom početku. Zbog toga imate vrlo čudnu situaciju da vi obrazlažete ove zakone, da sve vreme pokušavate da nam najavite ekskluzivan govor kandidata, odnosno mandatara, budućeg premijera za sutra ili za petak. To ovom parlamentu nije dovoljno. Ne možete da nas držite dva ili tri dana tako što ćete se baviti kozmetičkim promenama zakona ili komentarisati samo one delove izmeđenog zakonodavstva za koje verujete da vam idu u korist ili da će se dopasti građanima ili onim retkim građanima koji verovatno imaju snage još da gledaju ovu sednicu skupštine, a da zanemarite neke krupne i suštinske stvari. Imao sam dilemu da li da krenem od ovog zakona o službama bezbednosti ili od Zakona o ministarstvima. Počeću od ovog prvog zakona. Vi ste predložili nešto što zovete tehničkom izmenom, u smislu da će, ako se ovaj vaš predlog zakona usvoji, očekujem i za amandman za koji čujem da će biti podnet, praktično predsednik Republike dobiti jednu sasvim novu nadležnost, da imenuje sekretara Nacionalnog saveta za bezbednost. Jeste, to je suštinski potpuno nova nadležnost predsednika Republike. Jeste to je suštinski potpuno nova nadležnost Ustavnog suda. Vaša replika će verovatno biti da je to tako bilo i u dosadašnjem sistemu vlasti. Jeste bilo, ali ja mislim, juče smo o tome govorili, ne bi trebalo da se povodite za najgorim primerima. Meni je istovremeno prosto fascinantna ta fascinacija službama bezbednosti svake nove vlasti ili delimično nove vlasti koja pokušava da preuzme kontrolu nad državnim aparatom, pa i nad tim delom državnog aparata u Srbiji. Očigledno je da i vi vrlo insistirate na toj, ipak bih rekao na kraju, zabludi koja postoji o moći tih službi i njenoj gotovo neograničenoj mogućnosti da se on i zloupotrebljava u političkom životu. Međutim, moram da vas upozorim da ste predlažući ovakvu izmenu zakona zaboravili da se u međuvremenu desilo još nešto. Kao što znate Ustavni sud Srbije je u onom trenutku kada je postalo jasno da vi formirate novu vladu, ili novu vladajuću većinu, naprasno počeo da radi u tri smene i doneo je čitav niz novih odluka. Jedna od tih odluka Ustavnog suda utvrđuje da je formiranje Nacionalnog saveta za infrastrukturu protivustavno. Ta odluka Ustavnog suda, obrazloženje, način rezonovanja Ustavnog suda u toj odluci je apsolutno primenljiv i na slučaj ovog zakona, koji vi danas predlažete, odnosno za Savet za nacionalnu bezbednost. Šta kaže Ustavni sud, kada govori o tome, zašto je Nacionalni savet za infrastrukturu neustavan? Dakle, po oceni suda nadležnosti predsednika Republike mogu se konstituisati jedino Ustavom, kao najviše rangiranim pravom Republike Srbije za razliku od ovlašćenja Narodne skupštine i ovlašćenja Vlade, koje pored eksplicitno navedenih poslova mogu da vrše i druge poslove određene Ustavom i zakonom. Nije sporno ni da se ovlašćenja predsednika Republike zakonom mogu razraditi, ali se ona nikako ne mogu proširivati. Vi ovakvim Predlogom zakona direktno proširujete postojeće ustavne nadležnosti predsednika Republike. Nađite mi osnov u Ustavu Srbije koji sada važi, koji ste zajedno propisali i usvajali, nađite mi osnov za nadležnost predsednika Republike da on imenuje sekretara ovog saveta. Da ne pričamo o tome što su ta pitanja u praktično isključivoj ingerenciji Vlade, osim u onom delu, koje je zakonsko uređenje, kojim se bavi Narodna skupština. Dakle, ovakva izmena zakona će sasvim sigurno pasti u postupku ocene ustavnosti pred Ustavnim sudom. Imam odmah jedan predlog za vas. Da li vi pristajete da ukoliko zakon bude usvojen on ode na prethodnu kontrolu ustavnosti pred Ustavnim sudom? Dakle, u onom periodu pre nego što on bude proglašen, odnosno pre nego što stupi na snagu. Vidim da se smejete gospođo Tabaković, mnogo je takvih osmeha bilo iz ovog dela sale u prethodne četiri godine, sada se situacija okrenula. Dakle, na generalnom nivou smatram, i mislim da sam to i dokazao da je ovakva odredba zakona protivustavna. S druge strane, pošto očigledno imate nameru da usvajate ovaj zakon, mi smo otišli korak dalje i predložili smo jedno međurešenje. Ukoliko već želite da na ovaj način menjate zakon, hajde da onda stavimo u zakon i neke posebne kriterijume. Ko može da bude imenovan na tu vrlo važnu poziciju? Mislimo da bi bilo u redu, recimo, da postoji zabrana članstva u političkoj partiji za lice koje će biti kandidat, odnosno koje će biti budući sekretar tog saveta. Mislim da će to svakako doprineti otklanjanju onih sumnji koje kažu da su službe bezbednosti kod nas visoko politizovane, da su one pod partijskom kontrolom, da se koriste u međupartijskim obračunima i generalno u partijskom životu. Drugi deo amandmana koji smo podneli na ovaj član kaže da bi recimo bilo dobro da postoji izričita zabrana sukoba nadležnosti. Dakle, da sekretar Nacionalnog saveta ne može da bude lice koje istovremeno obavlja drugu javnu funkciju. Ako ste raspoloženi da gradite drugačiji sistem službi bezbednosti, sistem sa efikasnom kontrolom tih službi, onda mislim da je prosto normalno da prihvatite te amandmane. Ako je ovakav predlog posledica stava novoizabranog predsednika Nikolića, koji je nezadovoljan sadržajem onoga što je dobijao od službi bezbednosti, kao izveštaj, pa je to velikodušno ponudio i opoziciji, onda je ovo potpuno pogrešan put. Ne znam da li će Ustavni sud imati snage ovo da obori za tri, šest meseci, ili tek kada jednom izgubite vlast, ali sam sasvim siguran da će to morati da učini. Da ne pričam o tom posebnom problemu, da u ovom zakonu samo ne piše ime čoveka koji će biti imenovan na tu funkciju. Nije bilo mnogo primera. Znate i ova prošla vlast je makar pravila nekakvu opštu normu, pa se to zvalo šef kabineta predsednika Republike. Vi samo što niste napisali ime gospodina Vučića u ovom predlogu zakona i da predložite još i biografiju, uz predlog koji ste podneli. Amandman je u proceduri. Vaš odnos prema njemu, ne samo vaš odnos, odnos svih stranaka koje će činiti buduću vladajuću koaliciju u mnogome će obeležiti i politički put vaše Vlade u narednom periodu. Što se tiče Zakona o ministarstvima, nisam očekivao da ispunite obećanja koja ste davali pre godinu, ili godinu i po dana, i vi ste u tom smislu, moram da priznam, bili poprilično iskreni kada ste danas ovde govorili. Vi ste nam zapravo rekli da je činjenica da se taj broj za pet ministarstava, čini mi se, na kraju razlikuje od vašeg inicijalnog predloga od 12 ministarstava, zapravo rezultat vaše ambicije da imate što širu vladajuću koaliciju. Vi ste istakli kao poseban kvalitet buduće vladajuće koalicije, to što će ona imati 140 ili 150 narodnih poslanika, ali znate nije cilj parlamentarnog života, a onda izvršne vlasti, da ona u sebi obuhvati svih 250 narodnih poslanika, ili što širi krug partija. Mislim da ste i tu lekciju o tome kako je to veštačko stvaranje lažne stabilnosti zapravo loše, takođe mogli da naučite od prethodne Vlade. Vi ste očigledno krenuli apsolutno istim putem i to se prosto vidi u ovim spisku ministarstava. Tamo negde od 13, 14 ministarstva se jasno vidi da su to ona ministarstva koja su u poslednjim fazama tih vaših međustranačkih razgovora, koje je ovde vrlo ekstenzivno citirate. Moram da vam kažem da oni nisu od naročitog značaja ni za poslanike u ovoj skupštini, ni za građane Srbije. Dakle, ono što ste se dogovarali kako ste divno sarađivali, kako ste uspeli da napravite divnu Vladu, o tome ćemo suditi od petka ili ponedeljka. Nema potreba da nas tim drugarstvom i harmoničnim odnosima ovde fascinirate, tim nadležnostima koje ste prebacivali iz jednog u drugo ministarstvo. Dakle, iz ovog Predloga zakona o ministarstvima se ne vidi nikakva politička logika, na koji način vi želite da reformišete državu. Sami ste rekli da se opis i poslova ministarstava, ono što je suština ovog zakona, osim ovog člana 2. koji kaže koja su ministarstva, nije mnogo menjao. Niste odstupili od tog pristupa koji operiše isključivo brojem i nazivom ministarstava, a ispod toga u strukturi državne uprave, koja je još daleko od toga da bude javna uprava u ovoj zemlji, zapravo se ništa ne menja. Jednu stvar pokušavate da promenite i to činite na najgori mogući način. LDP je podnela amandman na član 38. ovog zakona. Za koji ja mislim da je prosto katastrofalan. Vi tim zakonom dajete izričitu nadležnosti Vladi, apsolutno protivzakonito. Rekao bih i protivustavno. Da po sopstvenom nahođenju, praktično potpuno arbitrarno, smenjuje ljude koji se nalaze na određenim položajima i postavlja, nešto što se zove, vršioca dužnosti. To je zaista neverovatno. Naravno, slažem se da je stanje u državnoj upravi u Srbiji potpuno katastrofalno, da je to leglo nepotizma, partijskog kadriranja, stranačkog zapošljavanja. U mnogim segmentima lenjosti, sporosti, neefikasnosti najgore vrste. Taj ozbiljan problem ne možete da rešavate na ovakav način, sekirom i da opet za nekoliko meseci dođete, kao država ili kao Vlada, u problem da pred sudovima svi ovi ljudi, koje očigledno planirate da sasečete u državnoj upravi dođu pred sud da vas dobiju i da poreski obveznici ili plaćaju naknadu štete njima ili da morate da ih vraćate na posao, pa da vrlo brzo dođemo u situaciju opštinske uprave u Leskovcu, gde se dolazi 15 minuta pre početka radnog vremena zbog toga što je to jedini način da oni službenici koji prvi stignu zaista i sednu. Zato što ima više službenika, nego slobodnih stolici u zgradi skupštine opštine ili opštinske uprave. Dakle, nije to suština. Suština je u tome da morate da probate da stvorite početak, makar utisak, a nakon toga i da nešto konkretno radite. O tome da državna služba više ne bude najatraktivnije zanimanje ili posao u ovoj zemlji, da date mogućnost privatnom sektoru da se razvije, da dozvolite konkurenciju, da suzbijete monopole, da evropeizujete zemlju, da prosto otvorite normalno tržište na kojima će se ljudi takmičiti i gde se na neki način angažman u državnoj upravi, pogotovo na tim srednjim ili nižim pozicijama biti zapravo poslednji izbor, pogotovo, mladih ljudi koji pokušavaju da nađu posao. Umesto toga vi ste ovaj princip, ovo očekivanje da ćete sada kao delimično nova vlast, zameniti ogroman deo državnog aparata doveli do savršenstva odredbom na kraju zakona, gotovo, u prelaznim i završnim odredbama. Gde su kriterijumi za tako nešto? Vaš jedini kriterijum o kome govorite u zakonu kaže – ukoliko nije, ne znam koja je tačna formulacija, zadovoljio potrebe posla. O tome sudi ministar. Dakle, službenik na položaju nije ostvarivao rezultate u svom radu. Znate, u ovoj zemlji ipak postoje neki drugi zakoni, neki drugi pravni propisi. Postoji neki sistem kriterijuma. Ajde, ako nećete za ovog sekretara Nacionalnog saveta da postavite kriterijume, mada mislim da bi neki od njih, gospodin Vučić mogao da ispuni, onda bar ovde stavite neke kriterijume kada želite na ovaj način da rušite sistem državne uprave. Šta mislite, šta u ovom trenutku misli prosečan građanin Srbije ili gledalac ovog prenosa? U kojim će ministarstvima, u kojim će sektorima državne uprave biti seče ovih kadrova? Samo u onim u kojima je deo tih kadrova došao iz DS, ili na predlog DS, ili se vama ili osnovano ili neosnovano čini da oni imaju veze sa DS. U onim sektorima koje je vodila SPS, G17 plus, odnosno URS, PUPS i neke druge partije, to se sasvim sigurno neće desiti. Ili nas demantujte. Dođite za tri meseca pred ovaj parlament sa spiskom, biografijama i rezultatima rada tih ljudi, pristajem unapred, izviniću vam se ukoliko danas nisam bio u pravu. Vi odlično znate da će se to dogoditi. Ta atmosfera se već vidi i na samom početku rada ove skupštine. U nekim drugim rešenjima smo podneli čitav niz amandmana. Slažem se sa ovom argumentacijom koja je vezana za deo, odnosno za one sektore koji se bave ljudskim pravima. Podneli smo amandmane koji treba delimično da prošire ne samo naziv nego i delokrug Ministarstva pravde, koje treba da bude Ministarstvo pravde, ljudskih i manjinskih prava i javne uprave. Neki predlozi amandmana su kod Ministarstva finansija, kod Ministarstva rada, ali o tome će govoriti moje kolege u nastavku ovde diskusije. Voleo bih da se mandatar, budući premijer, danas na samom početku obrati ovom parlamentu. Mislim da je to vrlo važno, ukoliko već kažete da ova vlada neće funkcionisati na isti način na koji je funkcionisala prethodna, ili da koalicija neće funkcionisati na taj način, da to na neki način probate i da pokažete ovom parlamentu. Ovaj zakon ipak obrazlaže politička partija koja neće imati najveću odgovornost. Vi ste budući premijer i vi ćete snositi političku štetu, ili ubirati političku korist od rezultata ovakvih zakona. Zbog toga sam ovo rekao. Hvala.
Reč ima predstavnik predlagača dr Jorgovanka Tabaković.
Svako od nas poslanika bira pristup u zavisnosti od toga kakav utisak želi da ostavi kod građana – da li je to duhovitost, ozbiljnost, želja da nekog zaplašite, ali mene najviše brine to sa čime ste pokušali da završite, a to je zaplašivanje građana da će doći do seče zaposlenih u državnoj administraciji. Šta vi mislite koliko ima državnih službenika na položaju koji, ukoliko ne izvršavaju u periodu, čak je dat i rok, svoje zadatke, može da potpadne pod ovu odredbu o odgovornosti? Kao pravo, ne znam koliko je vama poznato ali u javnoj upravi, u javnim preduzećima postoje planovi rada koji se unose u elektronsku bazu podataka. Postoji ocena uspešnosti koja se tromesečno popunjava, daje radniku na uvid i upoznaje se on sa njom. Na osnovu te i takve ocene koja stoji i u štampanom obliku u bazi podataka, ceni se nečija uspešnost poslovanja. Reći da će to da radi štapom i kanapom nova Vlada, više govori o vašem pravu da ne verujete, da sumnjate unapred i to nije sporno. Ali da iznosite na ovakvom mestu da će doći do seče kadrova, do otpuštanja ljudi, jednostavno ne odgovara istini. Ne bih da procenjujem zašto se to radi. Možete nekog da ne volite, možete da se ne slažete sa njegovom opcijom, ali vam nikada u životu ne sme zasmetati dobar duh saradnje drugih, kao što vam je zasmetalo što sam pohvalila gospodina Dačića. Jer savremena dostignuća u ekonomiji i merenju resursa kažu da ne postoji dovoljno resursa na Zemlji planeti, da bi se kompetencijom i konkurencijom stvarale dve druge, dve ogromne telekomunikacione kompanije sa infrastrukturom, već da se koordinacijom i saradnjom, svi resursi koji su neobnovljivi, a za Srbiju to su vreme i ljudi, upotrebe na najbolji način, a ne da se međusobno sukobljavaju, ili u svađi dok sarađuju, ili u trenutku kada donose nov zakon o ministarstvima i treba da prave Vladu za građane Srbije, a ne vladajuću koaliciju, da vi podstičete neki duh koji nije baš duh saradnje, nego to smeta jer su lične impresije. Da, svako od nas je vrlo ličan jer su svi ljudi. Onaj ko sakriva emocije u politici za mene nije dobar političar. Možda ja nisam merilo toga, ali u politici su, gospodine Đuriću, nedopustivi gnev, mržnja, zavist i osvetoljubivost, ali ne samo u politici. Nigde te osobine nisu poželjne ni u kom poslu i ni u kom timu. Saradnja, tolerancija, želja da pohvalite onog drugog, da podstičete da to bude iskreno, to je nešto što nam je preko potrebno. Nisam to htela da komentarišem, ali mi je žao što je gospođa Elvira, zaključila svoje izlaganje time - ima stvari koje kritikujem, ima one koje bih pohvalila, ali sam opozicija i, znate, moram da glasam protiv. Isto takvu definiciju sam mnogo često morala i takav odgovor da dajem onima koji mi kažu – zašto vi glasate protiv za svaki zakon koji je možda i dobar u Skupštini? Kažem – zato što su u državi Srbiji iskopani rovovi između opozicije i vlasti kao da nismo jedan te isti narod i kao da ne živimo u jednoj državi Srbiji. Nama treba kritika, trebaju nam i zvizdaši, trebaju nam i navijači, i vama i nama, ali nam trebaju i građani Srbije koji će čuti istinu, koja se može samo u nijansama razlikovati od vašeg ili mog pristupa kako to saopštavate. Vi ne možete da kažete da se sada na drugi način bira sekretar tog tela za nacionalnu bezbednost, ako ga je predsednik imenovao i kao šefa kabineta, a sada ga zovemo sekretarom. To jednostavno ne odgovara istini. Znate, pročitala sam jedan tekst koji je bio vrlo zanimljiv – predsednika nema ko da kontroliše. Desio se, možda, posle sedam, osam dana od izbora novog predsednika, odnosno od proglašavanja rezultata. Jedan pametan čovek, koji je taj tekst napisao, na jednom elektronskom sajtu je rekao – da li ko ima ili nema da kontroliše predsednika nije pitanje danas, to je pitanje onog ko je stvorio takve okolnosti. To jeste pitanje za nas koji ćemo menjati ono što nije dobro, da ne bi bilo nigde koncentracije vlasti, ali ne možete u formulaciji šefa kabineta, ili sekretara, da izvodite suštinski i drugačiji način izbora tog čoveka koji se bavi nacionalnom bezbednošću i da to nazivate dobijanjem ne znam kakvih neustavnih ovlašćenja za novo izabranog predsednika. Kolega Đuriću mislim da se vi sećate da sam ovde rekla da se neki organi plaćaju da ne rade svoj posao. Kada smo govorili o Ustavnom sudu i drugačijem načinu plaćanja Ustavnog suda, i njihovih saradnika koje plaća Vlada, a Ustavni sud se finansira, mislim na sudije, na drugi način, rekli smo da to nije dobro, zato što se Ustavni sud finansira i daje mu se privilegija da ne bi ocenjivao ustavnost i zakonitost. Prečuli ste jedan deo moje diskusije. Naša želja da ojačamo Sekretarijat za zakonodavstvo, gde će konzistentnost pravnog sistema i ustavnost zakona biti obezbeđena još u zgradi u Nemanjinoj. Dok ne dođe ovde, ovo je predlog poslanika. Ovo nije rađeno u tom sekretarijatu za zakonodavstvo, pa ipak sam uverena da onaj ko ne želi da pročita član 138. Ustava, pa još sumnja da li je zaštitnik građana u ovoj kategoriji imalaca prenetih ovlašćenja, taj neće to da pročita. Zaštitnik građanina je nezavisni državni organ i on ne potpada pod ove imaoce koje Vlada stavlja u red. Otvoreni smo za saradnju, za vaš sud, za kritiku. Možda smo mi nešto dobro mislili, a loše formulisali. Spremni smo da ovde to učinimo poboljšanim, da zakon bude inoviran i bude najbolji, ali nismo zaista spremni da pristanemo na to da nešto što apsolutno ne menja suštinu jednog Zakona o službama bezbednosti, nazivate neustavnim ovlašćenjima predsednika ili da nazivate veštačkim stvaranjem ministarstava koja postoje u ovom obliku godinama unazad. Ono što dugujemo sebi i drugima je, pre svega, činjenica i istina. Hvala vam u svakom slučaju.
Hvala gospođo Tabaković. Gospodine Đuriću, da li je to bila replika? Gospodin Đurić, replika.
Slušao sam vas pažljivo, možda čak pažljivije nego u vašem prvom obraćanju. Nisam shvatio čemu ova aluzija ili prepričavanje tekstova o tome kako predsednika do sada nije imao ko da kontroliše. Razumem ako je ambicija da mi time objasnite da je ovo način da predsednik Republike ima kontrolu i da taj kontrolor bude Aleksandar Vučić. Onda to tako recite. To je legitimna stvar i to je pitanje odnosa u vašoj političkoj stranci do onog trenutka dok se i tu ne prekrši Ustav. Moram da vam kažem da je gospodin Nikolić regularno izabrani predsednik na ovim izborima i on, u tom smislu, ima pravo da računa na određenu vrstu zaštite, pa i slobode da bude oslobođen te vrste kontrole ili pritiska. U jednom delu ste govorili, to je skoro zaličilo na bespartijski pluralizam, gde svi jedni drugima pomažemo. Predlažem vam da vi prvo pomognete i ohrabrite gospodina Šoškića, ako mislite da ne radi dobro, da bolje radi svoj posao. Nisam ja izmislio to da vi stvarate atmosferu u kojoj će biti seče. Pre početka svog mandata vi stvarate u Srbiji atmosferu da ćete smeniti guvernera Narodne banke, u vrlo nejasnom postupku i na vrlo nejasan način. Šta onda da misle ovi službenici na položaju i oni službenici ispod njih. Kakva sudbina njih očekuje kad guverner Šoškić u jednom trenutku zaista, sasvim realno, može da oseti neku vrstu straha da ćete pokušati da ga smenite. Ne govorim uopšte o vama lično, uopšte ne ulazim u to ko bi bio bolji guverner, ali da vi u javnom životu imate javne pozive, najpre pretnje, pa pozive da neko podnese ostavku i onda očekujete da javnost bude mirna i mene optužujete da ja plašim ljude. Neće ljudi biti uplašeni. Ne plaše se ljudi toga da će neko biti posečen iz državne uprave. Ljudi se tome raduju, zbog toga što ste svi zajedno stvorili takvu atmosferu, da je najveća sramota u ovoj zemlji raditi pošteno i kvalitetno za državu. Tu atmosferu anarhizma ste stvorili. Tako je izgledala predizborna kampanja gotovo svih stranaka. (Predsedenik: Vreme.) Završavam. Hvala.
Reč ima predstavnik predlagača, dr Jorgovanka Tabaković.
Zadržaću za sebe ocenu, samo ću još jednom da vas pitam. Da li zaista niste razumeli šta znači naslov teksta – predsednika nema ko da kontroliše u trenutku kada je izabran gospodin Nikolić, a nije promenjen nijedan zakon koji se tiče tajne službe, čuvanja podataka, načina na koji funkcioniše Nacionalni savet za bezbednost. Hajde da ja objasnim, pošto to gospodin nije razumeo. Znači, zakonska regulativa koja tretira tu oblast kao zatečena, kao nepromenjena, doneta u prethodnom periodu, govori o tome da neko misli da predsednika nema ko da kontroliše. Sve ostalo što ste govorili je u domenu pošalice, možda duhovite strane, vicevi, gde se već to objavljuje, ja nemam vremena to da čitam. Gospodinu Šoškiću sam vrlo otvoreno davala podršku za nešto što se zove izbegavanje evroizacije, gospodin Đelić je svedok, nešto što znači dinarizacija, da Srbija nema dovoljno deviza da može da vraća kredite u evrima i da vraća kamate u evrima i sve ostalo, ako nema izvoza i zarađuje u dinarima i da njene mere i instrumenti monetarne politike nisu vidljive jer se odnose na dinare, a mi imamo državu sa evroizacijom. Svaku dobru meru svakog, i vas i bilo kog državnog službenika, ću vrlo javno i konkretno i decidno podržati. Znate šta je razlog za ovu moju sreću da to mogu da kažem? Što sam pripadnik stranke u kojoj mogu da kažem otvoreno svoje mišljenje, jer se moja stručnost i pravo da to kažem ne dovodi u pitanje iz političkih razloga. Međutim, nemojte plašiti narod da će biti otpuštanja. Službenici na položaju, ako ne budu radili kako valja, moći će da potpadnu, rekla sam vam sistem kojim se to ocenjuje, ali za višak državnih službenika na svim nivoima će postojati kancelarije za brzi odgovor koje će one službenike, koji ne rade ili nemaju pravi posao, konačno dobiti posao da sve ono što je obaveza, da se evidentira javna svojina, da se skrate procedure u dovođenju investitora koji će tu na šalteru završavati svoje poslove, a ne negde iza nekih zatvorenih vrata i mi obećavamo da će građani Srbije imati posla i da će plate koje primaju zaista i zarađivati. Nemojte na taj način da razgovarate o zakonu koji ovde predlažemo, bez obzira na to koliko se razlikujemo politički.
Gospodin Đurić, pravo na repliku.
Naravno, potpuno legitimno je da se razlikujemo politički. (Predsednik: Izvinite, gospodine Đuriću, samo bih zamolio sve narodne poslanike, da ne bismo ulazili u situaciju da se bavimo replikama, da se bave temom dnevnog reda i da se obraćaju celokupnoj Narodnoj skupštini. Hvala.) Samo mi vratite vreme, molim vas. Naravno, legitimno je da se razlikujemo, gospođo Tabaković, u političkom smislu i na svaki drugi način. Ako mogu da sumiram ovaj deo rasprave. Kažete da neće biti smenjivan guverner Šoškić. Da li je to obećanje vaše vladajuće koalicije? Ako hoćete da smenjujete guvernera Šoškića, to nije problem. Samo sprovedite zakonitu proceduru koja postoji. Samo kažem da se guverner i bilo ko drugi ne smenjuje preko novina. Druga stvar koju ste rekli zapravo znači da će u Srbiji biti više državnih službenika kada vi sprovedete ovaj zakon, pošto će na mesta ovih koji ne valjaju doći novi koji će biti savršeni, a ovi koje pomerate, oni odlaze u kancelarije za brze odgovore, što je neverovatno ad hok rešenje, koje ne znam kako mislite da uvedete u pravni poredak Srbije, i onda će ti visoko motivisani ljudi, koje ste prethodno sklonili sa ovih položaja, pomagati građanima i investitorima da na najbrži mogući način reše probleme. Dakle, ljude koji nisu u stanju da izvrše svoje redovne obaveze na valjan način, kako kažete, vi ćete im dati jednu vrstu super moći, pošto kancelarija za brze odgovore podrazumeva odlučivanje na mnogo brži način i sa mnogo većim ovlašćenjima, nego što je čitav sistem državne uprave koji inače, građanin ili bilo ko ko dođe u taj sistem, mora da prođe. Naše razlike su, naravno, legitimne. Jedna od njih je što se vi smatrate, očigledno, pripadnicom stranke. Ja se smatram članom stranke. Mislim da i na tom nivou postoji ozbiljna razlika.
Hvala. Gospođa Elvira Kovač je imala povredu Poslovnika. (Elvira Kovač: Replika.) Onda se izvinjavam. Gospođa Tabaković, pa gospođa Kovač.
Gospodine Đuriću, ja sam nekih sedam, osam godina radila u školi sa uzrastom treća i četvrta godina usmerenog obrazovanja i verujte da sam umela sa njima da se lepo razjasnim, ali vaš način zaključivanja, pitanja koja postavljate, garancije koje tražite, teme koje otvarate, prevazilaze moje iskustvo i sposobnosti i ja više neću odgovarati na vaša pitanja ove vrste.
Hvala. Na osnovu Poslovnika predstavnik predlagača dobija reč kada je zatraži i u odnosu na to samo povreda Poslovnika može imati prednost. Dakle, predstavnik predlagača uvek dobija reč kada je zatraži i u toku generalne rasprave na njega se ne odnosi ograničenje u trajanju rasprave. Gospođa Kovač, izvolite.
Predlagač zakona je pre 15-ak minuta u jednom od svojih odgovora gospodinu Đuriću direktno spomenula moje ime i prezime, tako da zbog toga imam pravo na repliku. Gospođo Tabaković, ja sam 17 minuta argumentovano objašnjavala i kritikovala ovaj predlog zakona. Naglašavala sam nekoliko puta značaj, posebno Ministarstva za ljudska i manjinska prava, uprave. Možda sam pohvalila deo Ministarstva poljoprivrede, što trgovina nije povezana sa tim, ali, to ste preuzeli od prethodne vlade, sve te uprave. Kritikovala sam polovinu vaših predloženih ministarstava, rekla da su nelogično povezana, a vi ste mi u svom odgovoru rekli da je to zato što jedan koalicioni partner treba da dobije u skladu sa svojom snagom, što znači da se i vi slažete da telekomunikacije ne treba da budu zajedno sa spoljnom i unutrašnjom trgovinom. Na kraju, možda sam rekla da kao opozicija ne možemo da podržimo ovaj zakon, ali sam rekla i zbog svega onoga što sam u prethodnih nekoliko minuta obrazlagala. Želim da razjasnim neke stvari. Godine 2007. smo mi bili u opoziciji i glasali smo za Olivera Dulića. Godine 2008. smo bili na poziciji i glasali smo za gospođu Slavicu Đukić-Dejanović. Juče smo glasali za predsednika parlamenta, ali to ne znači da ćemo mi glasati za bilo šta. Mi smo opozicija i mi smatramo da je ovaj zakon loš i nećemo ga podržati. Ako budete imali neke predloge zakona koji će biti kvalitetni, dobri, koji će nam pomoći na putu ka EU, onda je moguće. Ali, ovo o čemu se sada otvorila rasprava, to su nebuloze o kojima nisam ni stigla da pričam. Taj član 38, kojim zapravo dozvoljavate sebi da smenite državne sekretare ako nisu bili dovoljno dobri je tek još jači argument za to da mi budemo protiv. Hvala
Hvala gospođo Kovač. Za reč se javio dr Slobodan Samardžić, predsednik poslaničke grupe DSS. Izvolite.
Poštovani poslanici, poštovani članovi predsedništva, imamo tri zakona ili predloga zakona pred sobom. Ja ću se u svom govoru osvrnuti na Zakon o ministarstvima, iz prostog razloga što ova prva dva zakona regulišu samo po jednu stvar u vidu dopune ili izmene. Ma koliko na prvi pogled i one bile važne, ne bih da trošim vreme oko toga, mada se i o tome može nešto reći. Ipak, ja bih svoje vreme koncentrisao oko zakona o ministarstvima, tim pre što je ovaj zakon ipak u nekoj vezi sa koalicionim sporazumom. Naime, za razliku od ova druga dva zakona, vidi se u njemu veza sa koalicionim sporazumom, tj. sa Sporazumom o političkim ciljevima stranaka koje formiraju ovu vladajuću koaliciju. Prva namera koja je bila najavljivana politički je da se broj ministarstava smanji i da se tako ostvari izvesna racionalnost i određene uštede, što je dobra namera, razume se. Ali, tu čovek mora da bude potpuno realan i objektivan. Naime, jedno su ministarstva, drugo su resori. Resora je uvek više nego ministarstava. Neko je pomenuo, čini mi se da je to bila koleginica Kovač, da mađarska vlada danas ima osam ministarstava. Ja to nisam znao. Ali, znam da švajcarska vlada već 150 godina ima sedam ministarstava, što ne znači da ima sedam resora. Resora ima koliko ima oblasti i delatnosti kojima ona upravlja, a njih može biti i po 25, 30. Znači, reč je o tome kako koncentrisati te resore na najracionalniji način, a švajcarski slučaj pokazuje da je moguće u okviru sedam ministarstava. Meni se čini da je ova vaša namera bila da taj veliki broj poslova koje vlada ima prirodno smanjite u manji broj ministarstava u odnosu na prethodna dobra, ali da nije dobro izvedena. Navešću nekoliko primera, iako su prethodnici govorili. Gledaću da zbog vremena i zbog toga da se ne bismo ponavljali sam ne ponavljam te slučajeve, ali, takvih slučajeva ima jako mnogo. Najpre bih pomenuo Ministarstvo regionalnog razvoja i lokalne samouprave. Ovo je ministarstvo koje ima dva objektivna resora, ali nije bilo potrebe da se pravi ministarstvo za ova dva resora. Ona su krajnje veštački spojena. Spojena su dva resora koja su potpuno međusobno i sadržinski odvojena, nezavisna jedno od drugog i napravljeno je jedno veštačko ministarstvo. Dakle, ne kažem da ne treba da imamo regionalni razvoj i lokalnu samoupravu, ne daj bože, to su stvari kojima se država mora baviti, pa i vlada, ali, napraviti ministarstvo od ta dva resora, to je po malo čudno. Naime, mi svi znamo istorijat ovog ministarstva i cele ove namere da se vrši neka regionalizacija države, da se regionalna politika afirmiše kao politika regionalnog razvoja, kao jedna vrlo važna oblast državne politike, da se ona spoji sa politikom decentralizacije i lokalne samouprave. Sve je to jako dobro poznato, ali, ne znači da mi moramo da pravimo ovako neku kombinaciju koja će jako teško funkcionisati. Naime, prilično bi bilo normalno da regionalni razvoj kao deo opšte razvojne politike ide u Ministarstvo za privredu, kao privredni razvoj, jer je regionalni razvoj deo privrednog razvoja. Lokalna samouprava bi trebala da ide u Ministarstvo za javnu upravu, državnu upravu i lokalnu samoupravu, kao što je i do sada bilo. Kolega Marković nije tu i ja ne znam šta on misli o tome pošto je on vodio to ministarstvo. Znači, čitav jedan deo jednog kompleksa javne uprave koji se zove lokalna samouprava je potpuno odvojen iz tog prirodnog dela i posvećen jednom drugom ministarstvu, jednoj drugoj vezi, kao što je regionalni razvoj. Razvojna politika kao privredna politika i lokalna samouprava kao administracija jedne države prosto teško idu jedno sa drugim, tim pre što se na štetu druga dva resora razdvajaju poslovi privrednog razvoja i javne uprave i spajaju u jedno veštačko ministarstvo, kao što sam rekao. Uostalom, terminologija koja se koristi u ovom tekstu o tome dosta govori. Recimo, u članu 7. – Ministarstvo regionalnog razvoja i lokalne samouprave, imate izraz da je jedan od zadataka sistem lokalne samouprave i teritorijalne autonomije. Pazite, to je koncept državne uprave. Tu nema razloga da se pravi novo ministarstvo. U članu 10, gde govorite o Ministarstvu pravde i državne uprave, vi govorite o sistemu državne uprave. Bez lokalne samouprave nema sistema državne uprave. Znači, pravite jedan zaista nasilni rez u jednom inače tradicionalnom resoru i tradicionalnom ministarstvu svih vlada koje su postojale u poslednjih desetinu, stotine godina. Ovo je nešto što je neodrživo i što će vrlo teško u upravljačkom smislu da funkcioniše. Ima takvih primera još ali ne bih da se oko toga zadržavam, pošto ima važnijih stvari o kojima bih govorio povodom ovog zakona. Imamo Ministarstvo spoljne i unutrašnje trgovine, neko je pravilno rekao da je to ministarstvo trgovine i da se ne može razdvajati jedno i drugo i telekomunikacije. Imate trgovinu i informatičko društvo. Prosto, po pasusima tog člana, to su vrlo teško spojive stvari. Kao što imate i Ministarstvo za energetiku, razvoj i zaštitu sredine, itd. Imate nekoliko takvih veoma teških tvorevina, novih spojeva, koji su zaista inovacija u sistemu državne uprave i mi zaista ne verujemo u te inovacije. Mislim da je bolje da se držimo onih tradicionalnih ministarstava i objedinjavanja sličnih poslova u okviru resora, u okviru jednog ministarstva. Ono što je možda i važniji deo ovog zakona, politički gledano, jeste taj član 37. koji zaista izaziva veliku pažnju. Tu se govori da će se neki poslovi koji su ranije bili vođeni u okviru ministarstava sada preneti u režim državnih službi. Tu se navode četiri oblasti – KiM, dijaspora, vera i manjinska prava. Nekoliko kolega je govorilo o manjinskim pravima, o jednom poslu koji je ostao bez pokrića odgovarajućih ministarstva, pa i o dijaspori. Ovde je daleko najdramatičnije pitanje KiM i mene zaista čudi da je to urađeno. Vi kad uporedite stanje manjinskih prava u Srbiji, položaj dijaspore srpske u inostranstvu, položaj vera i verskih zajednica sa KiM, to je zaista neuporedivo. Obrni-okreni, ove tri stvari su nekako regulisane. Može neko biti nezadovoljan. Ja inače i mislim da uz ljudska prava obavezno moraju ići i manjinska prava. Dakle, ministarstvo je upravo oblik uprave koji bi najbolje odgovarao, možda i dijaspora i vera, ne bih sad u to ulazio, ali KiM je zaista jedno posebno pitanje. Čak i ako ne gledamo političku stranu toga, zamislite da se neki marsovac spusti na područje KiM, on će videti da tamo još uvek lete glave, da se ljudi ubijaju, da se crkve spaljuju, da se mnoge stvari događaju koje su krajnje čudne sa stanovišta elementarnih ljudskih prava. Sada se jedna takva stvar koja treba da bude od posebnog interesa za državu Srbiju, da ne govorim o drugim stvarima vezanim za KiM, status njegovog položaja u okviru državne uprave i sistema ministarstava se, dakle, smanjuje na nivo službe ili možda kancelarije, ako tako bude. Vidite, po svemu se vidi zapravo i povezano sa tačkom 1, to su evropske integracije, koliko je zapravo tu u pitanju, da kažem nagoveštaja, ne mogu da tvrdim, šta će biti i kako će Vlada voditi taj posao, ali govorim o nagoveštaju kontinuiteta sa politikom prethodne Vlade. Naime evropske integracije sad moram da ih uključim jer su one sa Kosovom i Metohijom i našim odnosom sa Kosovom i Metohijom strašno blisko povezane. Evropske integracije su nešto što će ova Vlada vrlo prilježno da obavlja, da nastavi tamo gde se stalo i sa onim tehničkim dijalogom, i sa drugim stvarima u nadi da će dobiti onaj datum za pristupanje itd. Naime, stvari stoje tako sa evropskim integracijama danas za EU. Postoji ne danas, nego već godinama unazad, bar tri, četiri godine jedan jedini uslov za to – da Srbija faktički prizna nezavisno Kosovo. To je ceo problem. U tački 1. koalicionog sporazumu se kaže da će Srbija ispunjavati uslove iz Kopenhagena, to je potpuno u redu, to je nešto što je Srbiji jako potrebno. Ti su uslovi jasno određeni, oni su merljivi. Srbija mora da se ponaša po tim uslovima, ali ta stvar je zaboravljena u EU. Evropska unija je sve to drugi, treći ili deseti plan priznanje Kosova, dakle faktičko, jeste nešto što je uslov nad uslovima. S obzirom na to možemo da ocenjujemo problem s kojim sada Vlada ili buduća vlada bude suočila na način kako će ga rešavati, dakle, bez ovog Ministarstva za Kosovo i Metohiju. Pre nego što nastavim s time, samo ću napomenuti jedan fenomen koji je vezan za evropske integracije, koji se ovde ponavlja kao refren u ovom zakonu. To je dakle, sedam ministarstava, pažljivo sam ih pobrojao, koji koriste jednu istu frazu u svakom od članova koje reguliše rad ministarstva, a ta fraza glasi, između ostalog čime će se baviti – stvaranje uslova za pristup i realizaciju projekata koji se finansiraju iz sredstava predpristupnih fondova EU. Pazite, imate istu rečenicu u sedam članova, u sedam ministarstava, to je zaista fascinantno. Da li je neko dao tu formulu i tu formulaciju svima koji ste radili, drugačije ne bi mogla da bude potpuno ista, ili se smatra da će svih sedam ministarstava moći da koriste predpristupne fondove i svih onih pet komponenti predpristupnih fondova. To je sada meni otvorena dilema. O tome nema ni reči. To su, dakle, Ministarstvo saobraćaja, pravde i državne uprave, poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede, prosvete, nauke itd, zdravlja, Ministarstvo kulture i informisanja i Ministarstvo za regionalni razvoj i lokalnu samoupravu. Vidite, to jeste jedna stvar koja ovu zemlju vezuje na neki način za EU na jedan normalan način. Razume se, ti fondovi su posvećeni tome i oni treba da budu korišćeni. Međutim, u ovom trenutku a već i godinu dana unazad, to je dakle, objektivno očekivanje koje je bilo opravdano pre nekoliko godina, kada je u tim fondovima bilo para i kada su oni obećavali za sve komponente tih fondova, u državi koja ima status kandidata povećani priliv novca. Boža Đelić je dve, tri godine unazad govorio kada postanemo kandidati iz tih fondova ćemo dobijati po 400 miliona, mi smo dobijali po 196, sećate se, zato što smo imali samo dve komponente, pa kad tri dobijemo 400. Prošle godine smo saznali negde krajem prošle godine kada smo očekivali, sećate se, kandidaturu u decembru, da para više nema u budžetu do 2013. godine (šesta i sedma godina budžetska u EU), i da ćemo dobijati onoliko koliko smo dobijali i do sada, 196 miliona, dobićemo po 200. Vi ste u prilici da zapravo te pare, 200 miliona, sada razložite na sedam ministarstava. Inače, svih sedam ministarstava može koristiti samo jednu jedinu komponentu, a to je razvoj državnih kapaciteta upravljanja i još Ministarstvo za regionalni razvoj jer Ministarstvo za poljoprivredu mogu da koriste još odgovarajuće komponente. Kada sve to skupite i stavite na papir, videćete da u veliku gužvu, jedno veliko očekivanje, jedno veliko konkurisanje i jedan prirodno slab odgovor, EU ili komisije koja prosto nema para za to. Hoću kroz ovu priču da vam pokažem koliko je taj proces evropske integracije, zbog koga mi žrtvujemo Kosovo, koliko je on neizvestan u svojoj najelementarnijoj tački, a to je taj relativno sitan novac za njih, razume se koji oni nama daju. Uzgred budi rečeno, od 14 do 20 godine, pitanje je šta će biti sa tim fondovima, mi to uopšte ne znamo, ali planiramo za mandat vlade od četiri godine da ćemo dobijati pare, itd. Znači, sve to postaje neozbiljno, a posebno postaje opasno u kontekstu ove priče o Kosovu i Metohiji i ovog nedostatka, ovog ministarstva koje nalazimo u ovom zakonu. Vidite, Ministarstvo za Kosovo i Metohiju 2007. godine obrazovano je iz potrebe da država na jedan krajnje koncentrisan, ozbiljan način se bavi tim pitanjem. Ima tu još jedna stvar koja je politička poruka svetu, a to je kada je država spremna da osnuje ministarstvo i da upravlja jednim delom teritorije, onim kojim može, koji je pod međunarodnom upravom. To znači da ona pokazuje krajnje ozbiljan odnos prema tom svom prostoru. On je pod UN, on je pod protektoratom, ali mi znamo i znali smo i tada da je UNMIK i mnoge druge inostrane ekipe koje su tu bile dosta pomagale privremenim institucijama da se deo po deo tih UNMIK-ovih nadležnosti polako prenose. Ko je pratio to znao je da ta stvar ide u nekom pravcu nezavisnosti, a posebno od februara 2008. godine kada su Albanci proglasili nezavisnost, ta je stvar postala potpuno jasna. Šta je državi ostalo, nego da zapravo pokazuje da je i ona u stanju da čini i pravi realnost na tom prostoru? Cela priča sa realnošću, ta famozna kategorija koja je ubedila naše političare da se mora priznati Kosovo, jer je Kosovo realno nezavisno i da je realnost tu sila, itd je zapravo jedna konstruktivna priča. Ta priča sa realnošću je zapravo posledica pravljenja realnosti. Oni, dakle, prekrše Rezoluciju 1244, ovi proglase nezavisnost, ovi dovedu Euleks i kažu – to je realnost. Vaš odgovor kao države ne može biti samo pravni, koji je naš najjači odgovor, on mora biti i realističan i mi moramo praviti realnost. To smo činili od 2007. godine sa tim ministarstvom i prethodno sa koalicionim centrom, jer smo držali upravu nad određenim nadležnostima koje država ima, obrazovanje, školstvo, zdravstvo, socijalna politika, telekomunikacije, lokalna samouprava, masa tih stvari. To je, dakle, značaj tog ministarstva. Ko ne vidi značaj delovanja u pravcu ubeđivanja sveta da smo mi sposobni, da hoćemo imamo bolju političku realnost, da deo KiM država pod upravom Srbije, ko to ne vidi, on zapravo podleže ovoj priči o realnosti da treba posao polako napustiti i okrenuti se evropskim integracijama. To je opcija koju smo mi testirali zadnje četiri godine i na osnovu koje mi imamo potpuno jasne rezultate. Dakle, Kosovo smo izgubili i ono se drži o koncu međunarodnog prava, ni na šta više. Taj konac je zapravo da li će država de jure to priznati. To je jedno. U EU smo, što se tiče tih procesa, tapkali u mestu. Izvinite, molim vas, kandidatura 2012. godine nije isto što i kandidatura 2001. i 2002. godine. To su potpuno različite kategorije u okvirima realnosti EU. Prema tome, pokušao sam kroz ovih nekoliko primera da pokažem koliko ima problema, koliko može biti štete po državu, po njene nacionalne interese da se ovo ministarstvo ugasi, pri čemu ne kažem da ne treba i one druge oblasti iz člana 37. uvesti u neki režim ministarstva, ali meni je naravno fokus na Kosovu i Metohiji, da zapravo to može imati strašne posledice, da službe i kancelarija nisu isto što i ministarstvo, da kapacitet države u delovanju u tom prostoru, koji je prepušten albanskim strateškim ambicijama, a zašto bismo to učinili, ne može biti isto ako imate ministarstvo i ako imate službu i da se ta stvar da ispraviti na način kako smo mi predložili našim amandmanom. Imamo četiri amandmana o toj stvari. Podneli smo te amandmane i sutra i prekosutra ćemo možda imati prilike bolje da ih obrazložimo. Za sam kraj da vam kažem još nešto. Naime, nisam govorio o članu 38. ovog zakona o ministarstvima, koji smatramo takođe važnim, pre svega iz razloga što se tu uvodi jedna druga vrsta razrešenja državnog službenika, nego ona što postoji u već postojećem Zakonu o državnim službenicima. Zakon o državnim službenicima jasno naznačuje na koji način službenik može biti razrešen, ne ulazeći u sadržaj, o tome će govoriti moj kolega. Samo mogu da kažem da je ovo zaista "lex posteriori", da on ne može da derogira Zakon koji već postoji, a to čini. Znači, ovaj zakon je po svom sadržinskom rešenju u suprotnosti sa postojećim Zakonom o državnim službenicima i zbog toga je on za nas neprihvatljiv. Kažem, o tome će možda nešto više govoriti kolega iz našeg poslaničkog kluba koji bude govorio posle mene. Naš poslanički klub će se prema ovom zakonu, kada je reč o glasanju, ponašati u odnosu na stav većine prema našim amandmanima. Znači, imamo četiri amandmana za Kosovo, jedan amandman za član 38. i prema tome ćemo oceniti da li ćemo glasati za ili protiv. Hvala na pažnji.
Hvala vama. Reč ima narodni poslanik Dragoljub Mićunović. Izvolite.
Ovo je bila zanimljiva debata. Nadam se da neću izazvati polemike ovim što ću reći. Prvom rečenicom bih rekao da su ovo dosta razočaravajući dokumenti koje nam je ponudila buduća Vlada. Ipak, ograničavam se da kažem da ćemo moći imati jasniji sud o svemu kada čujemo ekspoze premijera i kada vidimo sastav Vlade. Biće onda prilike da se govori o funkcionisanju Vlade. Slušajući ovu debatu, gde je bilo sjajnih analiza i govora, pao mi je napamet jedan podatak da je u 19. veku engleski parlament izglasao zakon o zaštiti naroda od vlade. To deluje možda čudno, ali ponekad mi se čini da je taj zakon bio jako dobar. Pokušao sam da ga nađem. Našao sam ga u istoriji engleske civilizacije. Ono što smo dobili kao zakonski tekst, Zakon o Vladi obećava da će ukinuti mnoge nosioce javnih funkcija, ne znam ni koje ni kako i prema tome, o tome nema smisla sada govoriti, osim kao o jednoj nameri koja može da bude dobra ili loša, zavisno od toga da li će se ukinuti mnoge agencije koje su, navodno, nepotrebne, ali koje su došle kao rezultat nekih stubova buduće vaše vlade. Kako će se oni u tome ponašati, to sada nije moje da o tome tražim odgovore. Ono što pada u oči kada pogledate ministarstva, vidite kao u nekim nameštenim konkursima, kada nekome već namene neko mesto direktorsko ili drugo, pa onda samo što ne piše da li razdeljak na levo ili na desno da češlja da bi to bilo pogodno za njega. Ovo je krojeno prema stasu i apetitima pojedinih faktora budućih ministara koji će ući u Vladu. Ono što mnoge začuđuje, razne kombinacije pojedinih ministarstava, što je sa jedne strane trebalo da stvara iluziju o sažimanju i uštedi i smanjivanju ministarstava, ali videćemo da te kombinacije izražavaju apetite, želje i preokupacije pojedinih ministara. Kako hoće koji ministar skroji sebi ministarstvo kako mu je volja. To nije dobro i to je žalosno, jer se približavamo onom glavnom problemu o kojem je ovde bilo reči, o arbitrarnosti, o dominaciji privatnih ambicija i interesa, a o suzbijanju onoga što je nekakav javni interes. Mi, poslanici, ovde nemamo onu izvršnu vlast od pre. U funkciji smo donošenja zakona, ali inicijative su najčešće Vladine. Pokušavamo te tekstove da popravimo koliko možemo. Druga i najvažnija funkcija jeste kontrola Vlade. Već prva dva dana su pokazala žestok otpor svakoj kontroli. To je opasno. Sa stanovišta razvoja naših sloboda, razvoja demokratije, nema demokratije nigde ako nema određenih propisanih prava opozicije koja će to kritikovati. Videli ste da tri glavna stuba Vlade, to su Ministarstvo vojno, Ministarstvo sile, Ministarstvo policije i Ministarstvo finansija, dakle, silu i novac. To je ono što građane zanima, da li parlament ima ikakvog smisla u vršenju svoje kontrole funkcije ako se po vertikali jednostavno određuju. Mi smo govorili to, čak smo i potpisali protiv partizacije svojevremeno, da je bila strašna ta feudalizacija koja je bila u prethodnoj Vladi, gde je svako imao svoj feud, svoj atar i gde je bio gazda, da će se to promeniti. Videli smo da kroz ta tri glavna stuba moći tu ide do odbora kojima oni predsedavaju, gde imaju određene većine i sada se postavlja pitanje ko će ko kontrolisati, na primer, ministra finansija, gospodina Dinkića ako on jeste ministar finansija i trebalo bi da to ostane, ali sada kada pogledate taj omnibus, koji su sve interesi od turizma, razvoja ovog ili onog, banja itd, a pri tom raspolaže tolikim finansijama i ovde ga u Skupštini, takoreći, ne može niko kontrolisati. Može da priča, može da govori, ali zna se kako se odlučuje. To nije dobro ni za gospodina Dinkića, ali nije dobro ni za državu i nije dobro za Skupštinu koja onda gubi svoj osnovni smisao i sadržinu. Šta da kažem o Ministarstvu vojnom koje želi da se poveže sa tajnim službama, vojnim itd? Dakle, sva koncentracija moći treba da bude tu. Neko je rekao, da fascinacija tajnim službama stvarno mi jeste smešna, jer ako neko misli da to jeste velika stvar posle skupljanja intriga ili podmetanja to nema ko zna šta, nismo neka velika sila pa ćemo da skrivamo neke velike tajne, pa ne znam ko će sve da nas špijunira itd. to je nebitno, ali ako onda potpredsednik njegove stranke jeste predsednik odbora koji treba da kontroliše vojnu silu i bezbednost. Ministar unutrašnjih poslova je i Ministar policije, ali će takođe njegov potpredsednik biti tu koji će voditi taj odbor, koji će kontrolisati. Nemam razloga da ni u koga od ovih ljudi sumnjam da nisu demokrate i da nisu skloni razvoju sloboda, ali iskustvo istorijsko uči sve narode da treba gajiti nepoverenje, a ne poverenje prema vlasti. Nepoverenje je zaštita da ne budete prevareni, a narod je najčešće prevaren. Zbog toga mi se čini da se mi krećemo jednim pogrešnim putem, umesto daljeg razvoja demokratije, ljudskih prava, sloboda, sigurnosti građana, u razvijanje potpune arbitrarnosti, države kao igračke, ili kao onog švedskog stola, uzme ko šta hoće sa njega, poigramo se malo i neka neko proba da nas u tome osujeti. Nalazimo se zbog toga kao društvo u velikoj krizi kako da sačuvamo elemente onoga što se zove sloboda, demokratija, ravnopravnost, poštovanje i nezavisnost određenih institucija. Ono što je najvažnije ljudima, to je neka sigurnost i sloboda. Ako mi uvedemo tu arbitrarnost, da dođe ministar i posle četrdeset pet dana, kaže ti nisi dobro radio, a šta nije dobro radio? Nije dobro služio onog prethodnog ministra. Na osnovu čega oni izvode zaključke o njegovoj vrednosti? Zašto smo onda raspisivali konkurse, zašto postoji konkurs, nego da se provere kvaliteti pojedinjenog čoveka? Dakle, tu se pojavljuje problem. Osnovno što ova društva, koja nastaju iz nekih autoritarnih društava jeste vladavina prava, odnosno, smanjenje ili ne postojanje autoriteta zakona. Ne može se korupcija nikada suzbiti, ako nemamo vladavinu prava, jer i onaj ko podmićuje, smatra da će zaobići zakon, nije važan, pa će zahvaljujući mitu da prođe. Onaj ko prima mito, takođe, učestvuje jer ne poštuje zakon, izneverava zakon. Odsustvo vladavine prava je glavni generator svake korupcije. Korupcija sa svoje strane nagriza ceo sistem društva. Ako se tome doda jedna, rekao bih, tradicionalna fleksibilnost prema poštovanju zakona, onda moramo da se ozbiljno zamislimo možemo li se uopšte kretati kao društvo bez toga. Molim vas lepo, ako smo izgradili sedamsto hiljada, bespravno, objekata, pa onda imamo Zakon o legalizaciji nelegalno podignutih objekata. To nikome ne možete da objasnite šta taj termin znači. To znači ne poštuju se zakoni. Gde god imate arbitrarnost, samovoljno odlučivanje, tamo upravo ugrožavate zakon. Predlagao sam da se u borbi protiv korupcije oslonimo na elektroniku, pa da se jednostavno ugrade nekakvi programi, softveri, pa da ne može da se reši žalba 150, ako nije rešeno 149, pa da ovaj ne može na šalteru preko reda da prodaje rešenja za gradnju ili za bilo šta drugo. Ljudska priroda je dosta koruptivna i oprez prema njoj je neophodan. Zato postoje institucije. Ovo sa bezbednošću, ta cela komedija, ko može da upravlja, da vidi te tajne koje će biti, tu ima dosta intriga, budući da ljudi žele da prisluškuju, jako ih zanima. Mogu da zamislim koliko ima tog materijala za ove godine koje su tu bile, šta je sve ko čuo i šta je uradio, ali to je apsurdno. Imao sam prilike da zamolim ministra unutrašnjih poslova, gospodina Mihajlovića, da mi jednom pokaže dosije. Napravio je ovoliku hrpu, da pedeset godina sve policije, jedna za drugom koje su dolazile prisluškivale i stan i auto, samo što u džepovima nisam to imao. Unutra ima bezbroj budalaština, razgovora moje tašte sa prijateljima, jer je to sve snimano. Tu upotrebljivog materija nema ni da me zatvore pet dana, ali mogli su, s obzirom da sam bio dobrim delom subverzivan prema državi i da me zatvore i pet godina. Toliko vrede te službe, ne vrede ništa. Nemojte plaćati džabe i imati toliku opsesiju prema njima. Međutim, ono što je ovde za nas važno - da li u ovoj skupštini imamo dovoljno snage i kvaliteta da branimo institucije od svake moguće samovolje? Ne moramo da donosimo Zakon o zaštiti naroda od Vlade. Probajmo mi da se zaštitimo time što ćemo ih kontrolisati i ne dozvoljavati da svakakvi zakoni poput ovih koji nam se nude prođu. Ako to nismo u stanju, bojim se da ne možemo daleko odmaći. Imamo ekspoze predsednika. Sačekaću to za jednu ozbiljnu analizu. Dajem samo jedan apel u odbranu prava i demokratije. Ono što me je jako pogodilo, a je to da se negde zaturilo Ministarstvo za ljudska i manjinska prava. O tome se mi, srećom ne pitamo. Postoje konvencije o ljudskim i manjinskim pravima, koje smo potpisali u ovoj sali. Hvalio sam se time da smo jedino parlament koji je jednoglasno doneo manjinsku konvenciju. Sa time nema igranja. Mislite da ćemo nekom podvaliti, pa neće oni znati, pa će nam oprostiti. Neće. Mi smo pod monitoringom. Mi se kandidujemo za EU. Četvoro očiju je upereno. Postoji Evropski sud. Nema više te samovolje, te igre različitih strasti koje će se ispoljavati po našim leđima. To nema, ne postoji. To je jedan veliki rizik. On da hoće iz međunarodne zajednice, počev iz Saveta Evrope i dalje da bude isključen zbog nepoštovanja zakona, ljudskih prava i uvažavanja institucija, kao što je parlament, sudstvo. To je ključno. Zbog toga bih apelova, ima vremena, dva dana, da dobro pogledaju amandmane, kandidate za premijer, da dobro razmisli o svom predlogu, šta je to što će on predložiti, sa kojim garancijama. Ono što mi se u startu čini sumnjivim, kao da ćemo imati dva premijera, dva centra ili tri centra moći. To nekako treba da se razreši među njima, ali mi vam ovde stojimo, gde ćemo braniti zakone, Skupštinu, ljudska prava. Ima još jako mnogo mladih i hrabrih ljudi da nam se u tome pridruže. Hvala vam.
Hvala. Reč ima predsednik SPS, gospodin Ivica Dačić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsedniče. Dame i gospodo narodni poslanici, neću naravno iskoristiti vreme koje je u celosti odvojeno za našu poslaničku grupu, odnosno mene kao šefa poslaničkog kluba SPS. Želim samo da dam nekoliko naznaka na ove teme koje su na dnevnom redu. Sigurno da su ovi zakoni, Zakon o Vladi i Zakon o ministarstvima, najviše menjani zakoni u istoriji bilo kojih zakona u Republici Srbiji. Zašto? Zato što mi nemamo sistemski rešeno pitanje – koji je to optimalni model kakav treba da ima Vlada, koliko ministarstava? Nažalost o tome ne postoje ni evropski standardi. Zato što svaka zemlja, shodno svojim potrebama, određuje koja su im ministarstva neophodna. U Norveškoj imate Ministarstvo za naftu ili Ministarstvo za ribolov. U Nemačkoj imate Ministarstvo za hranu itd. Sigurno da neću reći nikakvu tajnu da se ovaj zakon menjao uvek i samo kada se formirala svaka vlada Republike Srbije. To je istina. Shodno tome, razumem poziciju da sada postoji parlamentarna većina i da postoji parlamentarna opozicija. Ali suštinske primedbe na način kako će se podeliti nadležnosti u ministarstvima, jesu i zavise od toga sa koje pozicije gledate na sistem vlasti, da li učestvujete u vlasti ili ste u opoziciji. Ne bih rekao da je rekonstrukcija Vlade koja je poslednja obavljena, obavljena po stručnom principu. Jer, koji je to stručni princip spojio Ministarstvo infrastrukture i energetike? Naravno, i to je bila potreba tog trenutka. Zalažem se kao mandatar da se ovoj temi pristupi sistemski i da se o ovom zakonu razgovara hladno i mirne glave i van ovih trenutaka kada se bira Vlada Republike Srbije. Takođe, ovim zakonom se ne rešava pitanje viška zaposlenih. Laž je da se smanjivanjem ili povećavanjem broja ministarstava smanjuje ili povećava administracija. Smanjuje se samo broj ministara i onih ljudi koji opslužuju ministre, odnosno broj državnih sekretara. Svakako je bolje da Srbija ne bude rekorder po broju ministarstava, kako je to bila u mnogim periodima. Takođe, kada je reč o odborima, da se vratimo opet na ovu temu. Kao ministar unutrašnjih poslova, verujte mi, nikad nisam osporavao pravo da opozicija ima predsednika tog odbora. Tu praksu ste upravo vi prekinuli prošli put. Meni je žao što gospodin Mićunović nije bio šef poslaničkog kluba u prošlom mandatu, verovatno bi mogao na tu temu dosta da kaže, jer je Marko Đurišić predložio da Dušan Bajatović bude predsednik Odbora za odbranu i bezbednost. Niste me ni pitali, a bio je Todorović iz SRS, koji je bio nezgodan, koji nije hteo da zakazuje sednice, koji je zakazivao sednice na svoj način, koji je vodio sednice na svoj način. Ali, molim vas, nemojte sada da prebacujete meni kao ministru unutrašnjih poslova, nešto što ste vi već uradili. On je izabran pre godinu dana, nastaviće da bude. Ja sam i dalje ministar unutrašnjih poslova, samo ste vi promenili svoju poziciju. Ne znači da sada imate pravo na kritiku. U ovoj temi, gospodine Mićunoviću, nemate. Što se tiče drugih tema, ne osporavam pravo da kritikujete. Kada je reč načelno o ovim pitanjima, govorite šta hoćete. Ova vlada će biti najmanja vlada u istoriji višepartijskog sistema u Srbiji od 1990. godine. Imaće isti broj poslanika kao i vlada Vojislava Koštunice, koja je izabrana 2004. godine sa 19 članova. Ponosan sam što ću biti, ako me izaberete na čelu takve vladi. Ona mora da bude efikasna. Ne može da bude feudalnog karaktera, ali to je tema o kojoj ćemo govoriti za koji dan. Kada je reč o svim drugim oblastima koje ste danas pominjali, zalažem se kao mandatar za reformu našeg političkog sistema. Zalažem se za raspravu o tome koji je politički sistem za nas najbolji. Ne bežim od toga da o tome raspravljamo. Nemojmo da mišljenje menjamo u zavisnosti od toga da li smo u jednoj poziciji ili smo u drugoj poziciji. Nemojmo da donosimo zakone kada neku temu želimo da zloupotrebimo. Znate da su i u najvećim diktaturama postojali najdemokratskiji zakoni, ali je praksa bila potpuno drugačija od tih zakona. Želim ovde da obećam u ime onih koji će činiti Vladu Srbije, da će Srbija graditi demokratski politički sistem, da će ovaj parlament imati ono mesto koje treba da ima i ima po Ustavu kao najviši zakonodavni organ Republike Srbije, i da će Vlada poštovati ovaj parlament. Biću u parlamentu uvek kada to bude potrebno. Kao premijer, neću slati svoje izaslanike ovde da nemate šta da ih pitate, jer premijer nije tu. Kada ja dođem kao premijer, doći će i ministri koji su za to nadležni. Ova vlada mora da bude efikasna, odgovorna i mora u njoj da postoji disciplina. Nijedan ministar nije tu ministar sam za sebe, nego je ovo vlada koja je izabrana na osnovu političkih programa onih stranaka koje su dobile poverenje građana na izborima. Uz dužno poštovanje, znam da diskusije moraju da se vode o ovoj temi, želim da javnost Srbije zna – ova vlada će imati 17 ministarstava, imaće 19 članova i biće, kao što sam rekao, najmanja vlada od 1990. godine, a daće Bog, biće i najuspešnija. Hvala.
Da li neko drugi od predsednika ili predstavnika poslaničkih grupa žele reč? (Ne.) Prelazimo na redosled narodnih poslanika koji su se prijavili za reč u zajedničkom načelnom pretresu. Prema redosledu prijava, za reč se javila narodni poslanik Zlata Đerić.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Srbije, zakoni koji su pred nama treba da donesu ne samo promenu Vlade, promenu politike koja građanima kao i svakodnevni život, oni treba da donesu već od sutra Srbiji nadu da je najomiljenija reč predizbornih kampanja "promena", zaista moguća i u svakodnevnom životu, napokon. Juče smo se naslušali, doduše, van dnevnog reda i van teme dnevnog reda, demagoških lamentirajućih priča onih koji su uradili malo ili nisu uradili ništa u prethodnom periodu i sada su duboko zabrinuti, da oni drugi koji su dobili poverenje onih od kojih su ga oni izgubili, a to su građani Srbije, sada neće biti dorasli zadatku koji su im građani svojom izbornom voljom poverili. Verbalna briga za dobrobit građana je odavno postala u Srbiji jedno od profitabilnijih zanimanja, a pri tome odgovornost pred istima nije uspela ni malo da se unapredi ili poskupi, čak da se skromno približi kursu evra, nego je devalvirala kao i dinar. Juče su bile aktuelne uspomene tipa - šta je ko rekao, pa uradio. Mnogo su me podsetile na Branka Ćopića, koji je znao da prokomentariše takve reči sa "ja vidim da će se odsve i gaće drešiti". Međutim, niste došli do toga, sve se zadržalo na dosta neprijatnih reči i iznošenja prljavog veša dojučerašnjih koalicionih partnera. Jučerašnji dan, takav kakav je bio, sa tačke gledišta današnjeg dana je samo uspomena. Nas, kao i ovu vladu, čeka ozbiljan posao, čekaju ozbiljni problemi i građani čekaju bar nagoveštaj dobre volje da će se neko uhvatiti u koštac sa korupcijom, kriminalom i pokretanjem privrede. Jedno je više nego jasno – Srbija više nema vremena da čeka. Srbija ne može da čeka priliku da živi. Život je sada i ovde. Prepoznaćemo one koji su zamlate vremena i nade građana Srbije, baš po tome što će da se sećaju svih onih koji su nekada tamo na nekim televizijama rekli ovo i ono, i na nekim tribinama i nekim novinama rekli ovo i ono, kao da oni nisu rekli ovo i ono tima istima, i kao da je to manja osuda za neke verbalno izrečene reči. Sve je to podložno sudu vremena, sudu kritike, građanima trebaju konkretna dela. Pri tome, odsustvo samokritičnosti, spremnosti na ličnu odgovornost, pa i odsustvo elementarnog stida, juče je bilo više nego frustrirajuće. Ne mogu oni sada, danas da razumeju kako su građani pri tome na izborima vrednovali nečiji rad, pa su podelili svoje glasove na one koji su nekada imali poverenje, sada su im ga uzeli, na neke koji su isto bili u Vladi imali su poverenje, oni su ga udvostručili, a bili su zajedno u Vladi i okrenuli se nekima novima kojima žele da daju poverenje i žele da ih vide na delu. To, oni koji gube, ne mogu da podnesu, ali imaju pravo i da se ljute. Novom premijeru sigurno neće biti lako, pa su krenuli da ga plaše svojom ličnom skepsom i defetizmom, mada su do juče imali poverenja i u njegove sposobnosti, i u njegove koalicione kapacitete. Sada treba da se suočimo jedni sa drugima, ali, pre svega, da se suočimo svi sa građanima Srbije. Njima ćemo svi morati da položimo račun, jer oni zaista gube strpljenje pred svakom nesposobnošću, pred svakom uzaludnošću i pred svakom verbalnom brigom za njihov standard i život. Znate, u jednoj prethodnoj kampanji, bio je jedan vrlo zanimljiv slogan - život ne može da čeka. Taj slogan nije dao rezultat koji je obećavao i, zaista, sada Srbija više nema vremena za bacanje. Mi očekujemo od ove vlade da bude, kako je rekao gospodin budući premijer, da bude zaista efikasna, da je sa 17 predviđenih ministarstava takva da može u svakom trenutku da odgovori svim zadacima. Nova Srbija će dati poverenje i ovom parlamentu. Svaka kritika nije uvek loša i svaka pohvala nije uvek dobra namera, ali bićemo sigurno tu da pomognemo i Vladi i građanima Republike Srbije, kao što smo to i do sada činili, konstruktivno i odgovorno. Dakle, ono što mi očekujemo od ove vlade, to je da se mudro, hrabro, efikasno i odgovorno obračuna sa onim problemima koje je zatekla, da se uhvati u koštac sa novim, da građanima Srbije vrati nadu koju sigurno u poslednjih nekoliko godina vrlo mnogo gubili. Srbija koja u ovom trenutku ima polovinu nezaposlenog stanovništva, polovinu skromno zaposlenog stanovništva ili problematično zaposlenog, u stvari je Srbija koja je klinički mrtva. Od ove vlade se očekuje jedna ozbiljna reanimacija i vraćanje života Srbiji. Nova Srbija će sigurno dati poverenje ovoj vladi i pozivati uvek da čuje rezultate i odgovornost svih članova Vlade koji budu dolazili pred ovaj parlament. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Mirko Čikiriz. Molim vas da se prijavite. Izvolite.
Hvala gospodine predsedniče. Dame i gospodo narodni poslanici, bilo je svakojakih političkih najava, koliko će ova vlada imati ministarstava, ko će koju funkciju zauzimati i očigledno je da je Predlog zakona, kao i svaki prethodni Predlog zakona o ministarstvima, rezultat političkog dogovora stranaka koje će činiti buduću Vladu Republike Srbije i skupštinsku većinu u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Poslanički klub SPO-DHSS nije učestvovao u ovoj vrsti političkih dogovora i samim tim ne treba očekivati od ovog poslaničkog kluba da ćemo glasati za ove predloge zakona. Juče i danas smo i od predstavnika vlasti i opozicije čuli svakojaku vrstu najava. Čuli smo da će određene političke stranke biti vrlo oštra opozicija. Čuli smo od predstavnika buduće vlade da će u Srbiji nastupiti jako pozitivne promene, a ja želim u ime našeg poslaničkog kluba da kažem da mi nećemo biti ni čvrsta, ni meka opozicija, da ćemo biti razumna opozicija. To znači da ćemo podržavati sve one zakonske predloge i sve odluke ovog visokog doma koje budu približavale našu zemlju ka bržem članstvu EU, ali i ka atlantskim integracijama. Mislim da je verovatno, u uslovima današnjim u kojima se nalazi naše društvo, pre svega izraz političkog marketinga, smanjenje broja ministarstava i SPO se sam načelno slaže sa smanjenjem broja ministarstava, ali onaj drugi deo koji je bitan, što se tiče nadležnosti ministarstava i resore koje će pokrivati, a treba pokriti ceo društveni i privredni život u Republici Srbiji, mislim da samim smanjenjem Vlade to neće biti znak jednakosti, da će Vlada biti istovremeno i efikasna. Šta mi očekujemo od buduće vlade? Imali smo posle 5. oktobra, pre svega, gospodina Vojislava Koštunicu koji je dobio mandat građana da pozitivno menja Srbiju. To se nije desilo. Očekujemo od ove vlade da zaista napravi pozitivne promene i nijednu negativnu. Još jednom da ponovim, za svaku pozitivnu promenu imaćete naš glas.
Hvala. Za reč se javio narodni poslanik Srđan Šajn. Izvolite.
Poštovani predsedniče, poštovane dame i gospodo, imam odgovornost, kao predstavnik romske partije i kao jedini predstavnik nacionalne zajednice koja je jedna od najbrojnijih u Srbiji, kada govorimo o manjinama, da odgovorim na pitanje – zašto ćemo mi da glasamo za ovaj Zakon o Vladi i zašto je za nas prihvatljiv ovaj model organizacije Vlade u funkciji ostvarivanja ljudskih i manjinskih prava. Moramo da budemo svesni toga da se nalazimo u trenutku kada imamo Ombudsmana, koga nismo imali u vreme kada je Rasim Ljajić bio ministar za ljudska i manjinska prava, da imamo Zaštitnika građana koga nismo tada imali, ali da i u jednoj i u drugoj instituciji već godinama, iako se bave pitanjima Roma, iako troše puno para vezano za ta pitanja, iz EU nemaju predstavnika Romske nacionalne zajednice. Postavlja se pitanje – da li je forma ili suština bitna? Da li je bitno da imamo Ministarstvo za ljudska i manjinska prava, kao kod gospodina Rasima Ljajića, a da jednostavno, u to vreme kada je bio i pre toga, a da nemamo predstavnika Romske nacionalne zajednice? Da li je dobro da imamo savet …. (Ivan Andrić, sa mesta: Rasim je sa vama u koaliciji.) Kažu da ne treba da se dobacuje. Dozvolite da završim. Čućete odgovor i na to. Zatim, Vlada 2008. godine formira Savet za integraciju Roma, kozmetički vrlo bitno telo, formalno utemeljeno, ali na čelu tog Saveta ne može ni potpredsednik da bude Rom, jer verovatno ne zaslužuju da imaju takvu funkciju, pa da čuju neke stvari. Za razliku od toga, ja sam dobio uverenja od svojih koalicionih partnera u SNS da u Savetu za integraciju Roma, koji će da postoji u ovoj vladi, i te kako ozbiljnu funkciju će da imaju sami Romi, koji će zajedno sa većinskim narodnom i sa ostalim nacionalnim zajednicama suštinski da učestvuju na razvoju svojih politika. Mnogo je bitnije da zajedno realizujemo politike, nego da imamo tutore koji stoje na čelu nekakvih organa i predstavljamo međunarodnoj zajednici da su oni neki zaštitnici nečega. Uverenje smo dobili i zato i glasam da će buduća vlada da razgraniči nekoliko stvari. Jedna stvar jeste administrativno-tehnički rad, i u tom smislu će da postoji sekretarijat. To sam dužan da kažem upravo biračima sa kojima sarađujem, da je bitno da sekretarijat bude administrativno-tehničko telo, a ne politički centar moći. Onda, imamo s jedne strane jedan centar političke moći, s druge strane imamo savet kao centar političke moći, s treće strane imamo nacionalni savet kao centar političke moći, a na sva ta tri mesta šeta jedna te ista osoba i drži onako dobro u vazalni odnos celu nacionalnu zajednicu. Tu dobijamo odmah odgovor i na ovo pitanje zbog čega je bitno da se takav odnos ima prema službenicima. Meni nije jasno kada kolega iz LDP-a kaže – nečiji partijski drugovi biće otpušteni. Kako da budu otpušteni kada nije bilo partijskog zapošljavanja? O čemu mi onda govorimo? Ili je bilo partijskog zapošljavanja? Zapošljavali su se oni koji su lepili plakate, govorim o romskoj nacionalnoj zajednici, koji su delili pakete, a ne znamo odakle su ti paketi deljeni u kampanji. Upravo ti ljudi koji su delili dobijali su da vode proces integracije Roma na lokalnom nivou. Da objasnim kolegi zašto govorim i zašto kažem da nije kriv ni SPS, ni Rasim Ljajić, ni neko drugi u toj vladi. Vi jako dobro znate, ako ne znate, evo prvi put da čujete, ekskluzivno pravo na Rome je imala jedna druga politička partija u toj vladi. Vi niste mogli ništa da uradite ako ne dobijete potvrdu ili odgovor od te političke partije. Ne govorim koja je to politička partija, možda će neko da replicira pa će sam da se javi i kazaće – ja sam ta osoba, ja sam ta politička partija koja je sve to radila u onoj vladi. Dakle, Rasim Ljajić, SPS, G 17 plus jesu za nas prihvatljivi partneri, jer oni nisu učestvovali u tome, ali su morali da prihvate od jedne druge partije taj uslov, da se ne mešaju u svoj posao, jer to je značajno biračko telo koje treba nekome da služi. Nadam se da vi prepoznajete ko je to. Da sve ovo o čemu govorim, a govorio sam i u kampanji to, da sve što govorim nije puka kozmetika, nije nešto bez veze, podsetiću vas da je juče bio zamenik ambasadora Evropske komisije ovde, da je bila šefica Misije Saveta Evrope ovde, da je bio gospodin koji u Varšavi vodi pitanje integracija Roma, a gospodin Dereta jako dobro zna da taj osmeh znači podržavanje meni jer je radio u nevladinom sektoru puno i puno puta se slagao sa nama oko toga. Ljudi su vrlo jasno rekli juče da u Srbiji mora da se nadgleda situacija zloupotrebe položaja Roma, a sigurno nisu rekli to zbog toga jer je nova buduća vlada kriva za to. Vrlo jasno su rekli da mora da se formira baza podataka o politici nacionalne strategije, o Romima. Pitam, neko ko je uzeo ekskluzivno pravo u Vladi Republike Srbije da rešava to pitanje, toliko godina mu je trebalo to da uradi? O kakvim uspesima mi pričamo? Gospođa Delević najbolje zna, mada je ona najmanje učestvovala u ovim stvarima o kojim govorim, koliko je desetina miliona evra došlo iz Evropske komisije za rešavanje upravo ovog gorućeg pitanja. Kao zaključak toga, ne idu u azil Romi, u azil idu socijalno ugroženi iz Srbije, a najviše je Roma i zato je najveći broj Roma u tome. Zato mi kao romska partija u okviru koalicije okupljene oko SNS zalagaćemo se uvek za socijalno ugrožene kategorije, za njihova prava i sa punim uverenjem da će ova vlada, ovako struktuirana kao što je u ovom zakonu, istinski da se bori, istinski da sprovodi tu politiku koju je obećala. Možda malo manje populističkim formulacijama u Zakonu o Vladi i formiranje nekakvih velikih funkcionalnih tela, ali bavljenjem konkretnim stvarima, a konkretna stvar je sledeća. Ne može jedna Vlada da se hvali time da je afirmativnim merama Kancelarija za inkluziju u AP Vojvodini, koju vodi ista ta politička partija o kojoj sam govorio, upisala 200 studenata afirmativnim merama, a da ne kaže istovremeno da je pomogla da samo 15 studenata diplomira jer im nisu stvoreni uslovi za studiranje. Kakvo je to onda vođenje politika? Kakvo je to igranje brojki? Bolje da mi upišemo 40 studenata i da 30 diplomiraju, nego 200 njih a da 15 diplomiraju, jer veći je kapital onda stvorila Srbija u odnosu na ovaj rezultat koji će da bude rezultat ove vlade, nego rezultat koji je ostvarila prošla vlada. Što se tiče Zakona o službama bezbednosti, imam jedno pitanje. Da li vi govorite da je neosnovano donet zakon, da je neosnovano utemeljen zakon kojim su data ovlašćenja Borisu Tadiću da imenuje takvu strukturu vlasti? Onda, ako Ustavni sud prihvati vaše rešenje, pitam da li su neki ljudi onda vršili neovlašćeno vršenje funkcija? Znate šta se radi za to. Znate kako ste se obračunavali sa vašim političkim protivnicima koji nisu hteli da se sagnu na ucene koje ste vršili. Ako je to tako, i Ustavni sud to uradi, onda neko mora debelo da odgovara za ono što je radio. Ukoliko Ustavni sud ne donese takvu odluku, onda se ne radi o novom ovlašćenju koje dobija predsednik Nikolić, nego se radi o novom načinu korišćenja tog ovlašćenja, da može da ima drugu širinu u imenovanju kadrova, a ne da koncentriše celokupnu vlast u svom kabinetu u jednim rukama. O tome nemate, gospodo, prava vi da odlučujete, o tome je odlučio narod na izborima, dao je predsedniku mandat. Ovde piše da predsednik imenuje i razrešava. Ako vi mislite da se on plaši od pojedinaca u svojoj političkoj partiji, kao što su nekog drugog predsednika ucenjivale njegove partijske kolege zarad fotelja, onda se varate i bićete sigurno uvereni u to. Mi, saradnici i koalicioni partneri SNS-a, pomoći ćemo vam u tome, ukoliko se ne daj Bože pretvori u ono što je bilo, ali ja ne bih danas sedeo ovde da ne verujem da je Tomislav Nikolić drugačiji, ne bi mu dali poverenje da je drugačiji i ne bi govorili danas da mislimo da je on nesposoban da se odnosi prema pojedincima, jer njegova odgovornost prema onome što mu je narod dao nalaže mu da se i te kako drugačije ponaša. To su razlozi zbog kojih ćemo da podržimo sve zakone. Očekujemo od budućeg mandatara da u što kraće vreme od početka formiranja Vlade zajedno sa svojim ministrima formira savet za integraciju Roma, za koji imamo dogovor da ćemo mi u njemu da damo najznačajniji doprinos, da se nastavi saradnja sa Kancelarijom inkluzije i da ostvarimo ono o čemu smo se dogovorili sa međunarodnim zajednicama pre nekoliko dana. Mnogo je bolje da se milion evra uputi, od celih desetina miliona evra, kao što smo mi kada smo bili u saradnji u vlasti 2007. godine obezbedili milion evra od kojih su 300 učenika u Vojvodini imali stipendiju, imali mentore i ti ljudi su dobro završili srednje škole, ali posle toga dođe neka druga garnitura, dođu ljudi koji su zaseli u institucije i pokazali da ništa ne vredi institucija ako u njoj sede pogrešni ljudi. Mislim da je ovde suština pitanja da ne treba da govorimo puno da li postoji ministarstvo, i u tome podržavam izlaganje gospođe Jorgovanke Tabaković, da je bitno da ta vlada bude efikasna, da ima rezultate i da posle četiri godine možemo da kažemo da smo više studenata dobili u odnosu na ovu vladu, da je manje gladnih u odnosu na ovu vladu, da imamo u većem broju naselja vodu nego u ovoj vladi i da je ova vlada po pitanju integracija Roma i ugroženih kategorija, po pokazateljima rezultata bolja nego ona vlada što je bila, jer jednostavno ne možemo javne politike da pretvaramo u "endžio sektor" i u zadovoljavanje svojih partijskih interesa. Hvala.
Hvala. Replika gospodina Derete.
Hvala predsedavajući. Koleginice i kolege, javljam se zato što mi je pripisano da se često slažem sa gospodinom Šainom, ali moram da kažem da se mnogo češće ne slažem sa gospodinom Šainom, a posebno se ne slažem u njegovom odnosu prema zakonu tj. formiranju Ministarstva za ljudska i manjinska prava, koje je sada ovde izrekao. To ne bi bio veliki problem, bez obzira što jako dobro i mnogo znam o romskom pitanju jer se njime aktivno bavim, bavio sam se i baviću se ubuduće. Problem je u tome što se sa njim ne slaže ni Nacionalni savet Roma, koji je podržao jednu inicijativu o kojoj ću govoriti kada za to bude došlo vreme, ali sam samo hteo da ostane zabeleženo, da apsolutno ne prihvatam ovu vrstu generalizacije i ovu vrstu pripisivanja samo loših osobina i loših rezultata, nekome ko se bavi jednim od najtežih problema u Srbiji, a to je pitanje položaja Roma. Ma koliko bio kritičan prema prošloj vladi, moram da kažem da su napravljeni bitni pomaci, delimično u obrazovanju, delimično u smeštaju, delimično u pristupu obrazovanim institucijama, ali sasvim sigurno ima još mnogo toga da se uradi i mislim da je najbolji način da se to uradi, to ću potvrditi u kasnijoj raspravi, upravo kroz formiranje Ministarstva za manjinska i ljudska prava. Hvala.
Sledeći se za reč javlja narodni poslanik Đorđe Stojšić.
Zahvaljujem gospodine predsedniče. Uvaženo predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, ukratko bih se samo osvrnuo na par tačaka koje su već spomenute u prethodnim izlaganjima. Neke od njih je spomenula moja koleginica Aleksandra Jerkov, a tiču se prvo i pre svega Zakona o ministarstvima. Mi kao opozicija nećemo podržati ovaj zakon o ministarstvima. Složio bih se takođe sa nekima iz buduće vlasti da ovom problemu treba da se priđe na sistematski način ako želimo da ova vlada radi efikasno, što mislim da je pre svega u interesu građana ove države da neke stvari moraju da se počnu da se menjaju od gore, pa na dole, a krov svega je Zakon o ministarstvima. U predlogu zakona ste videli da ministarstva su vrlo čudno sklapana, ali se bave nekim delatnostima koja ne mogu, po meni da budu predmet onoga čime se bavi centralna vlast. Neki su primeri navedeni, kao što su kupališta, kao što su tematski parkovi, kao što su skijališta. Po meni ne treba da budu ljudi koji su zaposleni u ministarstvima. Čovek koji vozi ratrak ili masira na bazenu ne treba da bude zaposlen u ministarstvu i siguran sam da za to postoje preduzeća koja se time bave. Našli smo još nekoliko nelogičnosti u tekstu predloga ovog zakona, a tiču se Ministarstva prosvete, nauke i tehnološkog razvoja gde se kaže, da se ovo ministarstvo bavi – istraživanjem u oblasti nuklearne energije, sigurnost nuklearnih objekata, proizvodnja i privremeno skladište radio-aktivnih materijala. Takođe, u Ministarstvu energetike spominje se nuklearno postrojenje čija je namena proizvodnja električne energije, odnosno toplotne energije, proizvodnja korišćenja i odlaganja radioaktivnih materijala u tim objektima. Tako da u nekom trenutku samo ako bi predlagač mogao da pojasni da li to znači da u Srbiji planiramo izgradnju nuklearnih centrala. Postoje još neki sitni detalji vezani za Ministarstvo o telekomunikacijama, spoljnoj i unutrašnjoj trgovini, što ne vidim kako može da bude jedno ministarstvo. Takođe smo to naveli u amandmanima koje ćemo obrazložiti. Ono što je po meni najvažnije, a to je da ministri koji odlučuju o važnim pitanjima koji ih čekaju u naredne četiri godine, sve da su predloženi od strane Mense, a nisu, jednostavno nemaju kapacitet da se bave tako širokim spektrom pitanja kao što su navedene u ovim zakonima. Mislimo da postoje mesta za racionalizaciju i ono protiv čega se LSV do sada uvek borila, a to je sistem koji je na snazi dugi niz godina u ovoj zemlji, a zove se – birokratski centralizam, morao bi na neki način da ima u vidu da ako želimo idemo u Evropu moramo spustiti ovlašćenja i moramo delegirati neke poslove nižim nivoima vlasti, pre svega lokalnim, a zatim i organima u AP. Tako da mislim da ovaj zakon nije na tragu takvih aktivnosti, ali se nadam da ćemo imati razumevanje, jer koliko god da su i najsposobniji ljudi, neće moći da se izbore sa problematikom koja ih očekuje, jer jednostavno niko nema kapacitet da se bavi takvim spektrom pitanja kao što su navedena u ovom zakonu. Zahvaljujem se.
Hvala vam. Sledeći se za reč prijavio narodni poslanik Ljubiša Stojimirović, nažalost nije tu. Nakon njega narodni poslanik Žarko Korać.
Gospodine predsedniče, poštovani narodni poslanici sasvim ću kratko nešto reći o predlogu zakona o izmeni zakona o osnovi uređenja službi bezbednosti Republike. Meni je žao što u ovom kratkom predlogu je tek otvoren problem rešenja načina civilne kontrole službi bezbednosti. Već je više puta ovde primećeno da postoji neka fascinacija tim službama bezbednosti, a moram da kažem da ona proističe iz toga što se prvo stalno govori o tim službama u jednom vremenu, koje je nadam se, završeno, a drugo što većina ljudi ne zna čime se te službe uopšte bave. One se ne bave tračevima, intrigama i političkim protivnicima jer u njihovom zakonu, koji reguliše njihov rad, koji sam potpisao ne postoji više termin "unutrašnji neprijatelj". Nadam se da smo to vreme završili i ne znam šta je "unutrašnji neprijatelj" u političkom pluralizmu. Postoje neki drugi zadaci, pre svega borba protiv terorizma, droga, itd. Znači, krupan kriminal. Mislim da je vrlo loše to licitiranje, tim službama, jer one imaju svoje Ustavom i zakonom uređen rad i jedino pravo pitanje koliko one kvalitetno rade, a to mogu pre svega da ocene oni koji su zaduženi za njihovu kontrolu. Pređašnje rešenje je bilo vrlo jasno, a to je da predsednik države to kontroliše i ovde se vrši jedna izmena jedne suštinske nelogičnosti, a to je da šef kabineta to kontroliše. Može i tako, ali sad se predlaže da to bude jedna ličnost. Mislim da je umesno što je rečeno da treba bar neki kriterijum da postoji ko je ta ličnost, ali meni se čini da i to je osnovno što želim da kažem, da je rešenje koje mi danas imamo u suštini loše. Većina zemalja je izabrala da civilnu kontrolu, znam da postoji Odbor za bezbednost, ali ne znam da li znate propise koje regulišu njegov rad, oni jako ograničavaju ono što poslanici mogu da dobiju kao podatak. Tačno je da je dobra praksa poslednjih godina da se na primer direktor BIA pojavljuje dva puta godišnje ovde u Skupštini i da izveštaj, ali je vrlo ograničeno ono što poslanici smeju da ga pitaju, ne znam da li znate kako to izgleda i šta on sme da im kaže. Većina zemalja je to prepustila ili vladi ili predsedniku države i postoje ta rešenja, ali po meni trojni sistem je najbolji, a to je da postoje nekoliko predstavnika parlamenta, narodnih poslanika, predstavnici vlade i naravno šef države i njegovi predstavnici. Taj trojni ključ kontrole je po mom mišljenju najjefikasniji. Samo da podsetim, prvo takvo telo je formirano 2002. godine, zvalo se Savez za državnu bezbednost, bio sam njegov član. Posle toga je to pod Koštunicom nazvano Savetom za nacionalnu bezbednost. Tada, 2002. godine, nismo imali vojnu bezbednost jer je bilo dvovlašće, postojala je neka savezna država, fantomska, koja je imala vojsku i spoljne poslove. Sada je to, naravno, na sreću objedinjeno i Republika Srbija postoji, ali mi se čini da ste vi ovde odškrinuli jedna vrata koja otvaraju još jedan problem. Molim vas, poverenik za informaciju od javnog značaja i zaštitnik ljudskih prava, kategorički već duže vreme tvrde da su neka rešenja zakona, koja je ova Skupština usvojila prošle godine, suprotna Ustavu i da ta rešenja krše ljudska prava zbog elektronske komunikacije. Tamo je rečeno da se ta elektronska komunikacija čuva godinu dana. To mogu da razumem, da se ne može otvarati bez sudskog naloga, ali jedan paradoks imamo da službe bezbednosti i policija mogu da, to je jedan propust, jedna rupa, sa kojom se oni vešto igraju, da dobiju podatak koga ste vi zvali telefonom, bez ulaženja u sadržaj. To je podatak sasvim dovoljan da zadire u vašu privatnost. Molio bih vas i apelujem, ako ste ovde odškrinuli vrata, da se tu nešto reguliše, da onda otvorimo to do kraja, da možda to drugačije uredimo, a pre svega da izmenimo zakon za koji ja nisam glasao lično prošle godine niti naša poslanička grupa, koji zaista je negde protiv prava građana jer narušava njihovo pravo na privatnost. Hvala.
Hvala gospodine Korać. Za reč se prijavio gospodin Marjan Rističević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, žao mi je što ne vidim jednog mog starijeg kolegu kritičara svega. Dolazeći na ovu sednicu video sam jednog osedlanog kako sa rotacijama i blinkerima, sve sa nalepnicom juri prema Beogradu, pa sam verovao da moj kolega dolazi na sednicu. Ne znam da li je bio A5, A6, A7, izgleda da je bio turbo dizel. Mislim da ako ga garažira da će mu duže potrajati. Žao mi je što je kolega odjahao, jer ono što imam da kažem jeste da nemam ništa protiv DS, ali imam protiv onoga što je ona postava. Oni koji danas kritikuju i koji misle ovde da su predstavnici DS, treba da znaju da se njima stranka samo tako zove. Na početku izlaganja ću citirati, a verujem da će kolege demokratske orijentacije uspeti da shvate koga sam citirao. Kaže – postoje države koje imaju sve, prirodna bogatstva, zlato, rude, dijamante, ali su siromašne jer ljudi ne znaju to da iskoriste. U drugom delu citata kaže – postoje države koje nemaju ništa, ali su bogate jer ljudi znaju da se organizuju. Ostaviću vama na savesti da pogodite koga sam citirao, a mi smo upravo tu da pokušamo kroz ove zakone da organizujemo državu i da od države kojoj je Bog i priroda dala sve, a budale uzele još više, da od te države kroz organizaciju napravimo državu u kojoj će svako imati pošten posao, pristojnu platu, čestit dom, dostupno školstvo i zdravstvo i dostojanstvenu starost. Mislim da bi za početak od nas to bilo dovoljno. Takođe, moram da izrazim svoje nezadovoljstvo rečima i ponašanjem Vlade koja još uvek postoji, koja još uvek deluje i koja nije otišla. Mislim da oni koji sede u toj Vladi još uvek, koje sa pravom mogu da nazovem Vladom opštenarodne propasti i koju je vodio, barem mislim da je vodio, mada mnogi ne dele moje mišljenje sa tim, gospodin Mirko Cvetković, koga sa pravom mogu nazvati Mirko prezaduženi. Dakle, ta vlada i predstavnici te vlade, koji se sada smeškaju, pokazali su neviđenu hrabrost ne zato … Nemojte ni da pokušate da me opomenete
Neću da vas opomenem, gospodine Rističeviću, dozvoliću vam da nastavite, ali vas molim da imate u vidu da član 106. Poslovnika govori da narodni poslanik može govoriti samo o tački dnevnog reda. Molim vas da se o narodnim poslanicima izražavate sa dužnim poštovanjem. Hvala.
Ja sam upravo to radio sa dužnim poštovanjem, svakome prema onome što je zaslužio i zadužio. Dakle, ne treba vas da podsećam da je ova vlada zadužila ovaj narod, a kada se Vlada zadužuje narod piše menicu. Dakle, da je Vlada koja još uvek nije otišla zadužila ovaj narod i ovu državu za osam milijardi evra i da se mirno smeškao, ne verujem da sam bilo koga vređao niti je to moja namera. Govorim istinu. Ukoliko je istina bolna, tim gore po one koji su se ovde smeškali. Sada ću probati da govorim o ministarstvima ukoliko mi dozvolite, naravno. Krenuću od MUP koje je prvo i za koje verujem da će delovati i da će, ovde to decidno ne piše, mnogo svoje energije i pažnje posvetiti korupciji koja je bila prisutna, moramo se složiti, u odlazećoj vladi. Dakle, ta vlada je od države napravila ortačko društvo. Od ministarstava, od javnih funkcija je napravila privatne poslove. Verujem da mi to nećemo učiniti ni od jednog ministarstva. Drugo ministarstvo je Ministarstvo finansija i privrede. Hoću da verujem da je gospodin Dinkić juče bio u pravu kada je rekao da zbog odnosa u bivšoj vladi nije mogao da dođe do punog intenziteta svoga rada i svoga nastojanja. Mislim da će nam dokazati u budućnosti da on nije bio deo problema i da će nam pokazati da će biti rešenje tog problema. Ne treba da vas podsećam da u ovom trenutku Srbija ima budžetski deficit od preko dve milijarde, da ima trgovinski deficit od oko šest milijardi, da troši više nego što zarađuje šest milijardi. Sve su to rezultati onih koji se smeškaju i za koje verujem da će Vlada i ministarstvo koje preuzima gospodin Dinkić stanje u državi makar popraviti. Ministarstvo spoljnih poslova. Verujem da će novo, za razliku od starog, više slušati šta govori Narodna skupština a manje šta govore naši tradicionalni prijatelji u Sarajevu i Zagrebu i da neće, slušajući Narodnu skupštinu, apriori primati sve savete koji dolaze, bez obzira odakle dolaze, da li iz Brisela, Vašingtona ili Moskve. Dakle, da ćemo povratiti makar deo suvereniteta koji smo izgubili. Hoću i to da kažem da oni koji su nas ovde kritikovali da ovde u ovom Zakonu o Vladi, u Zakonu o ministarstvima postoje dva premijera, zaboravili su da kažu da su oni imali vladu bez premijera. Njima je predsednik republike bio i predsednik republike i predsednik partije, najverovatnije i predsednik vlade. Sa punim pravom mogu da kažem da za malo da bude i patrijarh, toliko se gurao posle smrti patrijarha Pavla u Patrijaršiji. Dakle, bio je kao vegeta, mešao se u sve, a nije uradio ništa. Što se tiče Ministarstva odbrane, želim da kažem da ćemo i tu da popravimo stanje, jer u ovom trenutku je Lovački savez veća oružana sila od naše armije. Mislim da smo imali Ministarstvo odbrane samo iz dva razloga: samo zato da bi imali ministra vojnog i da bi ministar vojni imao javne nabavke. Od vojske je napravio družinu Pere Kvržice. Samo da vas podsetim na sataru poslovicu: "Ko ne hrani svoju vojsku, imaće tuđu." Da prevedem, ko nema svoju vojsku na svojoj teritoriji, imaće tuđu. To stanje je stanje odlazećeg ministra odbrane, koji se po malo bavi građevinama. Ministarstvo regionalnog razvoja i lokalne samouprave. Verujem da ćemo rešiti pitanje Vojvodine, da to neće eskalirati. Verujem da ćemo rešiti pitanje regionalizacije, pitanje preglomaznih opština i da ćemo vlast uspeti da rastegnemo u državi tako da podelimo ovlašćenja i odgovornost, a da pri tome sačuvamo državu od mogućeg pucanja. Takođe želim da kažem, po pitanju regionalnog razvoja, da postoji ruralni razvoj i da će ministarstva sva zajedno pokušati da spreče poslednjeg jahača apokalipse koji u Srbiji svake godine poženje trideset pet hiljada ljudi više, nego što se rodi. Rezultat toga su opustela sela i ne treba da vam kažem da je nekad kada je umirao seljak umirao seljak. Sad kad umre seljak, umre cela kuća, a često se dešava kada umre neko na selu, da umre celo selo, pa i manje naselje. Verujem da i tu možemo da napravimo pozitivniji korak. Ministarstvo saobraćaja, hoću da verujem da više nećemo odlazeći iz ove skupštine imati železnički saobraćaj kao 132. po kvalitetu na svetu, da ćemo imati kvalitetnije puteve i da nećemo biti 130. u svetu, da će ministarstvo saobraćaja imati moderne autoputeve, da ćemo obezbediti sredstva za to i da nećemo imati ovoliko rupa na putu. Ministarstvo građevine i urbanizma, verujem da će biti legalizacije. Verujem da ćemo pokrenuti ono što je gospodin Dulić prikočio i ne treba da vas podsećam da, osim ministra odbrane ,gotovo niko ništa nije izgradio u ovoj državi za vreme dok je gospodin Dulić vodio to ministarstvo. Mogu sa punim pravom da kažem da za vreme njihovog mandata ni kućicu za papagaja nisu napravili kako valja. Ministarstvo pravde i državne uprave, takođe želim da verujem da pravna država podrazumeva vladavinu prava i pravila, a ne vladavinu pojedinca, da pravna država podrazumeva silu zakona, a ne zakon sile, kakva danas vlada. Pravosuđe nam je takvo i takvo su nam ga ostavili, sa reformom, gde ko je više uticajan i para stavio na vagu gospođe boginje pravde, taj je pobedio. Sa pravom očekujem da će Ministarstvo pravde i gospodin Selaković, ako bude bio izabran za ministra, to pokrenuti u nekom pravcu u kome to treba da se desi. Ministarstvo poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede, nema trgovine. Zašto je trgovina bila sa ovim ministarstvom možete da zaključite i sami. Ministarstvo poljoprivrede je bilo više ministarstvo protiv poljoprivrede i seljaka. Kao jedini poljoprivrednik ovde imam legitimno pravo da to iznesem. Poljoprivrednu politiku, koju su vodili naši prethodnici, možemo sa pravom nazvati kriminalnom poljoprivredom politikom protiv sela i seljaka. Samo da vas podsetim da odlazeći ministar poljoprivrede, samo u poslednjih mesec dana pred izbore, tri puta promenio poljoprivrednu politiku. Čovek koji se zalaže za Evropsku uniju, za evropske tekovine, izgleda da ne zna da se u Evropi poljoprivredna politika ne menja i da je dugoročna i da se samo koriguje svakih sedam godina. Takođe ne zna, da je poljoprivredna politika zasnovana na visokom agrarnom budžetu i da su premije i subvencije u EU, kojoj je on težio i njegova partija, bile veće i za deset puta po hektaru od onih koje su bile u Srbiji. Moram da kažem da su najstariji seljaci, čija je penzija bila manja od socijalne pomoći, bili izopšteni iz te premije i subvencije. Dakle, njima je bilo zabranjeno, da u koliko rade, da dobijaju premije i subvencije, bez obzira što proizvode hranu, što je bila kazna, a starost to nije trebala da bude. Takva je poljoprivredna politika bila koju su vodili ljudi koji odlaze iz tog ministarstva. Ta poljoprivredna politika više je bila u korist sponzora njihovih partija, nego što je bila u korist razvoja sela i poljoprivrede. Što se tiče Ministarstva zdravlja, nadam se da ćemo se pokrenuti sa poslednjeg mesta u Evropi. Ministarstvo energetike i razvoja zaštite životne sredine, verujem da to nije slučajno spojeno, da kroz veću proizvodnju, takozvane, zelene energije da se može uspešno štititi i životna sredina, a i proizvoditi energija i da iza nas neće ostajati samo deponija šljake. Ministarstvo kulture i informisanja, verujem da će pokrenuti neke procese da konačno vidimo ko su vlasnici ovih medija. Mediji za vreme bivše, odnosno odlazeće, Vlade nisu bile pod kontrolom Vlade, to jedna laž. Oni su bili u vlasništvu određenih ministara u toj Vladi i žao mi je što su se posvađali. Da se nisu međusobno posvađali, mogli su osnovati jednu redakciju i uštedeti na tome, i samo menjati kao u "Radovanu trećem", zaglavlja. Na kraju, da kažem da je najtužnije u Ministarstvu rada, zapošljavanja i socijalne politike, siromaštvo i beda našeg naroda je neizdrživa i za gledanje. Imamo hiljade, stotine hiljada, milione nezaposlenih. Imamo pravi kolaps. Na jednog zaposlenog dođe jedan nezaposleni. Stanje u poljoprivredi, poslednje suše o kojima niko nije rekao ni reči i gubitak od 4, 5, a možda i 6% društvenog proizvoda, gubitak od milijardu i po do dve milijarde evra na godišnjem nivou, našu katastrofu će gotovo učiniti neizbežnom. Seljačke penzije danas su manje od socijalne pomoći. Želeo bih da ovo ministarstvo učini sve da one budu makar jednake najmanjoj radničkoj penziji, jer su seljaci i radnici braća po znoju, braća po muci. Ministarstvo spoljne trgovine, telekomunikacija, verujem da će sve učiniti da trgovinu ne vršimo u korist stranih trgovinskih lanaca, strane robe, već da ćemo i tu nešto učiniti. Što se tiče robnih rezervi, želim da kažem da ćemo sve učiniti da kontrolišemo da se robne rezerve više ne koriste u korist debelih novčanika članova Vlade i njihovih bliskih prijatelja, već da će one, pre svega, biti u korist održavanja stabilnosti cena, sigurnosti naše države od ekonomskih pritisaka, da će biti u korist očuvanja pariteta cena u poljoprivrednim proizvodima. Na kraju da kažem da se nadam da ćemo svi zajedno, a Srbija je država u stanju u kojem je ona zastava koja je bačena arnautskim rukama u prašinu i blato. U tom stanju je danas država koju mi preuzimamo. Nadam se da ćemo svi zajedno imati snage da kao naši preci uzdignemo, podignemo i da to bude mesto za život dostojan čoveka i da ćemo sve učiniti da obnovimo čast i slobodu našeg naroda. Hvala vam.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Dušan Milisavljević, povreda Poslovnika. Izvolite.
Poštovani predsedniče, reklamiram povredu Poslovnika, član 106. Govornik može da govori samo o tački dnevnog reda o kojoj se vodi pretres. Mene, kao profesora Medicinskog fakulteta, je večeras bilo sramota da prisustvujem jednoj tiradi i molim vas, kao mladog čoveka, kao čoveka za koga mislim da je demokrata, koji je primetio sve ove gnusne izjave gospodina Rističevića, ali nije imao hrabrosti do kraja da mu izrekne meru opomene i da mu oduzme reč. Molim vas da se u danu za glasanje Narodna skupština izjasni o povredi Poslovnika, član 106
Ako insistirate Narodna skupština će se u danu za glasanje izjasniti o ovoj povredi Poslovnika, ali bih i vas, da kažem, upozorio da kada kažete reč: "gnusne", vi isto na taj način kršite Poslovnik i uvredljivo se odnosite prema izlaganju vašeg prethodnika. Samo hoću da vam kažem, vodeći parlament, da pokušavam da imam dovoljno tolerancije, kao što sam upozorio gospodina Rističevića, jer sam smatrao da deo njegovog izlaganja svakako nije bio u skladu sa Poslovnikom. On je kasnije počeo da govori na svoj način, koristeći specifičan rečnik o tački dnevnog reda. U određenim trenucima sam možda prelazio preko granice, ali sam želeo da poštujem duh neke tolerancije koju smo uspostavili, čini mi se u parlamentu, dozvolio da završi. Tako da i vas molim da ne reagujemo uvek na svaku loptu. Ja ću se truditi da svakog opomenem, kao što ste videli, poslanika koji pripada većinskoj grupi iz koje i sam dolazim. Sledeći se za reč javio narodni poslanik Božidar Đelić. Izvolite.
Hvala, gospodine predsedniče. Poštovani narodni poslanici, dame i gospodo, jedino dobro što smo sada čuli to je da ispod šminke evropejstva, tolerancije, vidimo zapravo prave namere. To se vidi i posle izlaganja i konstituisanja odbora, da po prvi put od 2004. godine, za dva ključna odbora, gde zapravo jedini način gde bi vladajuća većina imala kontrolu opozicije i verifikovala njenu ulogu u jednom demokratskom ustrojstvu u Narodnoj skupštini, po prvi put, bez ikakvog obrazloženja, opoziciji nije dato da predsedava tim odborima i to finansijama i kontrolom tajnih službi. To jeste na kraju šta ostaje, a odluke su ono što ostaje, deklaracije i izjave su ono što prolazi. Na isti način ovo što smo čuli pokazuje da u programu ovoga što se priprema nema mnogo ideja, ali ima mnogo želje za osvetom, ima mnogo želje sa obračunom sa onima koji su nosili državnu politiku u godinama koje su sada iza nas. Govoriću o ovim zakonima. Naravno DS neće glasati za ove zakone i ja ću sledećih nekoliko minuta obrazlagati zašto imamo takvu poziciju. Prvo da kažem, da ako pogledamo Zakon o ministarstvima, tu ima nekoliko elemenata koji u principu nisu sporni. Što se tiče broja ministarstava, to je konstantna tema. Tema iza koje zapravo stoji naša realnost. Naša realnost jeste, kao što to vidi i ova vlada, kao što će videti i sve druge vlade posle nje, a to je da, sve dok se ne izmeni do neke mere izborni zakon, uz vlasništvo mandata koje sada imaju narodni poslanici, to je tekovina koju niko neće u budućnosti oboriti ili ugroziti, imaćemo podosta velike vlade, imaćemo komplikovane zakone o ministarstvima, imaćemo kompromise za koje će predlagači uvek biti na velikim mukama da ih obrazlože. To je zbog toga što je Srbiji potrebna doza većinskog sistema da bi građani imali veću sigurnost da ono zašta glasaju na kraju postane Vlada i postane politika. Jedna stvar je sigurna, a to je da niko u Srbiji nije na Đurđevdan glasao za ovakvu vladu i sigurno je da pregrupisanje koje smo videli niko nije mogao predvideti. Bilo je ilustracija tih stavova na početku diskusije, u momentu vašeg izbora, gospodine predsedniče i to je ono što će obeležiti rad ove vlade i, sve dok se ne promene neki elementi, pre svega, izborni zakon, tako će biti i u budućnosti. U svakom slučaju, ovaj broj ministarstava nije najbitnija stvar. Nije tačno da je ovo najmanja Vlada, jer tu su četiri kancelarije. Tu se ništa neće bitno promeniti, tako da, obrni okreni, imamo nekih 22-23 ministarstava. Gospodin Vulin je sam rekao da je ono što će on voditi isto kao i ministarstvo. Time je bio iskren i pokazao da se u organizaciji državne uprave ta stvar neće promeniti. Drugi element je to da se u organizaciji evropskih integracija čuva model potpredsednika sa kancelarijom. Ima i drugih modela. Ovaj je pokazao u proteklim godinama, tu govorim iz iskustva, da će na ovaj način, nadamo se, svi ministri biti svesni da imaju deo posla, da to nije pitanje specijalizovanog ministarstva, ili pak jedne osobe, jedne političke partije, da je to posao na kome će morati svi da rade. Pozdravljam vraćanje tehnološkog razvoja u naziv ministarstva za prosvetu i nauku. Ne zaboravimo da su nekoliko hiljada naših naučnika, pa i akademija, i dva rektora i to Univerziteta Beograda i Novog Sada, pozivali da se formira ministarstvo za visoko obrazovanje, nauku i tehnološki razvoj. Jednostavno se nadam i nadamo se da ovako veliko ministarstvo neće, zbog ogromnih problema i potreba koje postoje u drugim elementima našeg obrazovnog sistema, zapostaviti ono što je započeto u godinama iza nas. To nije nekoliko godina, jer ako pogledamo proteklih četiri – pet vlada, bilo je tu pozitivnih pomaka i treba nastaviti na tom putu. Napokon, među pozitivnijim stvarima, mislimo da je dobro to što se ponovo na jednom mestu nalaze pitanje rada, zapošljavanja i socijalne politike. U prethodnoj Vladi su te dve tematike bile odvojene. To je bilo loše zbog toga što, kada se prava na jednoj strani definišu, a budžeti za aktivne mere se nalaze na drugoj strani, to je onemogućavalo rad. Ovaj zakon i ovi zakoni imaju mnogobrojne manjkavosti. Počeću od dva sistemska problema koji su već danas evocirani i mislim da se ispod šminke, i prethodnik pre mene je to dosta dobro ilustrovao, vidi zapravo kakve su prave namere. Prava namera jeste da ne postoji sistem koji će onemogućiti rad, obračunavanje sa onima koji nemaju isto mišljenje. Kako drugačije razumeti činjenicu, da zbog toga što možda smeta neko koji je prošao konkurs validno, se ide na rušenje sistema koji je, koliko-toliko, ne samo prethodna Vlada, nego i prethodnih nekoliko vlada u poslednjih 10 godina pokušale da uspostave. Tužan sam zbog toga. Ne zbog toga što je neko ko je bio član moje partije, ili član moje partije će sutra ostati bez posla, nego zbog toga što danas i od momenta kada su se pojavili ovi zakoni, ne mali broj veoma kvalitetnih kadrova, zbog toga što Srbija ima takve kadrove, i to nisu nužno ljudi iz partija, a ima i ljudi iz partija, i ne samo moje partije, koji su se trajno opredelili za rad u državnoj upravi, koji treba da formiraju korpus onoga što je neretko formirano u našoj zemlji i što je pozdravljeno od strane EU i mnogih drugih instanci kao tzv. administrativni kapacitet naše zemlje. Ti ljudi koji su poverovali u proteklih nekoliko godina da njihov trud, rad, usavršavanje, prolazak kroz jedan broj ispita, je nešto što će obezbediti njihovu karijeru. Ne političku karijeru, nego rad kao onaj stub, administrativni stub koji treba da opstane u nezavisnosti od onoga što je politička situacija u zemlji, oni danas vide da su ti njihovi napori bili ravni nuli. Odjedanput će se pojaviti neki ministar, neretko, jer tako nažalost ide, sa mnogo manjim profesionalnim referencama od njih i koji će imati 45 dana da odluči o njihovoj sudbini. Kako? Naravno da ovde nema nikakvih kriterijuma. Zapravo, ako pogledamo relevantne zakone koji su prošli diskusiju u ovom visokom Domu, imali smo i imamo bar neke komisije. Ovde je sve dato u ruku jednog političara, koji će odrediti ko od pomoćnika, od direktora mu se sviđa i bez ikakvih kriterijuma odlučiti da budu smenjeni ili ne, i to, što je veoma retko u našem pravnom sistemu, bez ikakvog prava žalbe, mogućnosti da se pokrene neki upravni postupak. Mala je uteha ono što svi veoma dobro znamo, a to je da će svi oni biti vraćeni na radno mesto, samo što će poreski obveznici Republike Srbije to morati da plate, zato što su postavljeni po zakonu, što nisu nigde u pozitivnom našem pravu zgrešili i, kao što se desilo ne jedanput u proteklih 12 godina, na ovakav način se neće smanjiti birokratija, nego ćemo samo imati dupliranje onih koji su prošli konkurse i onih v.d, koji kao politički komesari. Nema drugog načina to obrazložiti, jer oni sigurno nisu došli kroz neki konkurs kroz koji su prošli ovi koji se žele smeniti. To je nešto što podriva po dubini onaj početak poverenja koje je naša državna uprava imala u izgradnju jednog pravnog poretka. Zbog toga naš poziv jeste da se taj član briše, iz razloga što će na kratak rok izgledati kao lakoća da se nekoliko ljudi koji možda bodu oči, budu sklonjeni, i to što pre i bez diskusije. Moramo biti svesni da će to na dugi rok i te kako koštati našu zemlju. Uveren sam da će to koštati i ovu novu većinu, zbog toga što će brojni ljudi, jer ne mogu svi biti postavljeni iz političkih partija, i te kako oklevati da rade, i te kako oklevati da rade i po instrukcijama koje će im dati ti političari, zbog toga što vide da je dovoljno da dođe neka nova većina i da promeni pravila igre, da bez ikakvog procesa i bez ikakve procedure budu smenjeni. Drugi element koji mislim da predlagač toga nije svestan, to je da se pokušava ići protiv nečega što jeste jedna od evropskih tekovina. Možda nije u svakom slučaju korektno sprovedena, a to je da ministarstva ne odlučuju o svemu, da ministri ne odlučuju o svemu i da postoje određena javna ovlašćenja. Ukoliko neko misli da je neko u nekoj agenciji previše plaćen, onda treba promeniti matični zakon i uredbe koje regulišu tu materiju. To je i naše opredeljenje. Ukoliko neko misli da je neka agencija razrezala prevelike tarife, postoji dokument koji je donela Vlada, postoje i zakoni koji su regulisali donošenje takve tarife i tu trebaju da se leče ti problemi, a ne na ovakav način, jer na ovakav način, koji će omogućiti da Vlada, jednostavno preko noći, ukine odluku, ukine tarifu, ukine način na koji se uređuje sada bitni način funkcionisanja u jednom delu našeg društva, to zapravo, poštovani narodni poslanici, građani Republike Srbije, će dovesti do povećanja pravne nesigurnosti, jer ne mali broj tih javnih ovlašćenja se zapravo sprovodi u domenu privrede i privreda, svi oni koji imaju da rade i da posluju sa tim delovima naše države, posle izglasavanja jedne ovakve odredbe, koja ne predviđa ni kriterijume po kojima će Vlada preko noći ukinuti nešto, neće znati da li posluju po zakonu, neće imati sigurnost da ono što su odredili, ili one troškove koje su očekivali, je ono što će biti stabilno. Na taj način, iza deklarativnog zalaganja za pravnu državu, kroz ova dva velika sistemska napada na jedan sistem koji se gradi mukotrpno, sa tim se slažem, a jedan je profesionalizacija državne uprave, a sa druge strane to je funkcionisanje države, pre svega u domenu privrede, ovo je nekoliko koraka unazad. Ovo će unazaditi način na koji funkcioniše naša zemlja. Ako neko smeta, kažite ko smeta i zašto smeta. Ako je neko korumpiran, neka bude procesuiran. Ako neko ne radi profesionalno, postoje zakoni po kojima ta osoba može biti odstranjena i disciplinske mere će biti protiv nje određene, ali ne na ovakav način. Ovo je jedan način koji preko noći obezvređuje sve napore mnogobrojnih kvalitetnih ljudi, nekih od najkvalitetnijih u našoj državnoj upravi, a da ne govorimo o pravnoj sigurnosti. Kada govorimo o Zakonu o ministarstvima, očigledno je da, ili pregovaračka moć, ucenjivački kapacitet, kako već to želite, se i te kako jasno vidi kroz ovakvu strukturu Vlade koja je predložena. Imamo Ministarstvo finansija i privrede, lično sam bio ministar finansija i ekonomije, ali ne privrede. Bilo je pitanje ekonomije u sistemskom smislu, jer privreda, znajući kakve su teškoće u našoj zemlji prisutne, je i te kako postao na stalno i za puno radno vreme i najvrednijih i najenergičnijih ministara danas. Ovakvo ministarstvo je teško pokriti. Ja znam da je kolega Dinkić bio ministar i za jedno i za drugo i da sve to grupiše, vidim da se bavi kadriranjem i u Narodnoj banci Srbije, i to ne samo guvernera, nego i vice guvernera i daju se ocene ko je dobar, a ko je loš, a da za to ne postoji njegova ingerencija, nego zna se po zakonu kako se to rešava i kako se to ocenjuje. Sa druge strane imamo cepkanje, cepkanje dva ministarstva koja su sada postala četiri. Imamo ministarstva koja se bavi sličnim temama, građevinom, urbanizmom, saobraćajem, pa onda imamo očuvanje prirodnih resursa, životne sredine, a onda razvoj tih privrednih resursa. Moram da kažem da je veoma teško shvatiti šta će taj ministar raditi, jer sa izuzetkom rudarstva, sve druge ingerencije se nalaze u nekim drugim ministarstvima. Ako je bilo potrebno naći mesto za nekoga, verujem da je bilo elegantnijih načina. Želim da kažem, istovremeno, da su se spojile i neke oblasti koje imaju veoma malo veze jedne sa drugom. Unutrašnja i spoljna trgovina sa telekomunikacija, nemaju mnogo veze. Da li se želi dati fokus i da li će Rasim Ljajić biti onaj koji će uvesti elektronsku trgovinu u našoj zemlji? To vidim kao jednu stvar, koja eventualno može da spoji ta dva resora. Sa druge strane, ne vidim da se menja struktura u Ministarstvu finansija i privrede, tako da, na primer, ekonomska diplomatija, koja je u još aktuelnoj Vladi bila u Ministarstvu privrede, je nešto što bi, po nekoj logici stvari, trebalo da pripadne ovom ministarstvu. Da li ministar za unutrašnju i spoljnu trgovinu će imati na njegovom raspolaganju i tu ekonomsku diplomatiju ili će morati da gradi svoju paralelnu strukturu, jer kako drugačije povećati naš izvoz? Nećemo valjda duplirati te ekonomske emisare koji postoje već, ako se ne varam, više od dve godine? Ako pogledamo, napokon, način na koji se bavimo nečim što je lokalna samouprava, uvek popularna među ministrima, vidimo da bar dva ministarstva imaju kao zaduženje da se bave lokalnom infrastrukturom. Očigledno je preklapanje između Ministarstva za građevinu i Ministarstva za lokalnu samoupravu. To su slične teme i ako može predlagač da vam objasni – kako će oni podeliti tu ingerenciju, mi bi vama na tome bili veoma zahvalni. Na kraju, želim da kažem, pošto, istina je, čak u sedam navrata, to je kolega Samardžić primetio, se pominju predpristupni fondovi, što se tiče Ministarstva za lokalnu samoupravu i regionalni razvoj, ono što je tu napisano u vezi sa predpristupnim fondovima EU je u direktnoj koliziji sa onim što je naša Vlada predala Evropskoj komisiji kao paket za sertifikaciju za dobijanje te tri dodatne komponente. Ide u koliziju sa onim što se izgradilo kao sistemu Ministarstvu finansija. Ukoliko prođe ovako nepromenjeno u Zakonu o ministarstvima, mogu vam reći da će to otežati povećanje dobijanja predpristupnih fondova našoj zemlji, jer se kosi sa principima koji su već tri godine diskutovani sa Evropskom komisijom i omogućavaju da, umesto da jedan broj funkcija bude centralizovan u Ministarstvo finansija, kao što mora da bude i o tome smo imali iscrpne razgovore sa njima, bude locirano u tom ministarstvu. Verovatno druge članice vaše buduće koalicije nisu shvatile, ali buduća ministarka regionalnog razvoja, na način kako je ovo napisano, će u potpunosti kontrolisati treću komponentu, što je protivno pravilima EU, a verovatno nije bila u potpunosti ni vaša intencija, ali to ćemo vama pustiti da rešite u vašim budućim diskusijama. Na kraju, želim da kažem, što se tiče DS, mi i kroz ove zakone, činjenica je da Vlada pokušava i u ovom domu da izbegne kontrolu kroz ono što već osam godina je dato, kao odbori koje vodi opozicija. Činjenica je da pokušava da ide protiv sistema koje smo zajedno gradili, jer je prethodnike kritikovao, ne shvatajući da će većina ljudi koje je kritikovao sedeti sa njegovim koalicionim partnerima u Vladi za koji dan. To su sistemske promene koje se uvode na ovaj način i koje će značajno unazaditi način na koji funkcioniše naša zemlja. Zbog toga, poštovani narodni poslanici, dame i gospodo, DS neće i ne može podržati ove zakone. Hvala na vašoj pažnji.
Hvala. Reč ima predstavnik predlagača, dr Jorgovanka Tabaković. Izvolite.
Ne bih mnogo toga komentarisala, ali zaista moram ove kriterijume za smenjivanje ili, da kažem, način za sklanjanje ljudi, kako to gospodin Đelić kaže. Mnogo je novca uloženo, kaže, za školovanje nekih. Pitam njega – na kojem je to on javnom konkursu ili kvalifikaciji došao da bude ministar ovde i to je trajalo dugo? Dugo je on nas učio onoj maksimi – ako si pametan, zašto nisi bogat. To je jedna od njegovih izjava koja najviše vređa, a jedan od zakona koji je donet kada se gospodin Đelić vratio posle osnivanja "Alpis kapitala" i "Alpis investmenta", koje je lažno predstavljao bankom za ulaganje i konsalting kućom, koji nisu imali otvorene ni žiro račune kada je naplaćivao savetovanje u privredi Srbije, govori o tome da ste vi tada doneli Zakon o Vladi prilikom osnovanja Vlade, gde ste rekli da član Vlade ne može da obavlja posao koji je u sukobu interesa sa njegovom osnovnom funkcijom. To je bilo smejanje u lice javnosti Srbije i izigravanje člana 162, klauzule o zabrani konkurencije, gde prodavac boje i lakova ne može da ode i da se zaposli u roku od šest meseci u drugu prodavnicu boja, ako sa sobom ponese spisak onih koji su kupovali boje i lakove u toj radnji, zato što zloupotrebljava povlašćene informacije. Danas, kada uz formiranje nove vlade donosimo zakon o Vladi, gde broj agencija i drugih organizacija, za koji i ne znamo koliki je, ne samo mi kao neko ko je do juče bio opozicija, nego ne znaju ni državni organi koliko je tih i takvih organa i organizacija, i koje pokušavamo da stavimo pod kapu države, republičkog budžeta i svih ostalih, vi se usuđujete da govorite o članu koji predviđa da se visoki državni službenik na položaju, koji nije ostvarivao svoj posao, koji može da bude smenjen, dovodi sada u ne znam kakav položaj. Ko je doneo, gospodine Đeliću, odluku o maksimalnom broju zaposlenih u organima državne uprave, javnim agencijama i organizacijama za obavezno socijalno osiguranje? Jednom takvom odlukom, odnosno nazvali ste je zakonom, a nije bio detaljan ni koliko jedna uredba, rekli ste – ukoliko ministar proceni, pa takođe nije bilo kriterijuma. Otpuštali ste ljude iz republičke uprave i na lokalnom nivou. Lokalnim samoupravama ste stavili ovakav uslov – ukoliko ne smanje broj zaposlenih obustaviće se prenos sredstava transfernih sa republičkog nivoa na opštine. Šta ste vama ostavili kao republičkom organu obavezu? Da donesete sistematizaciju do 31. decembra te godine. Recite mi, gde vam je tu, ne mogu da kažem moral, gde vam je svest o sećanju građana koji su otpušteni? Hajde da su drugi zaboravili, ali ljudi koji su otpušteni iz te vlade na osnovu takvih ocena, bez ikakvih kriterijuma. Nemojte molim vas, stvarno imajte mere. U vreme tehničke vlade, rekoh danas, doneli ste odluku da primite još 40 ljudi u Ministarstvo finansija i povećali ste broj sa 347 na 387. Da li je to tih koji su se usavršavali, putovali ili ne znam šta? Šta ste još uradili? Agencija za restituciju, ustanovljeno Zakonom o restituciji, je trebala da počne da funkcioniše 1. decembra 2012. godine, ali da se ukine ona ranija Direkcija za restituciju koja, kako čujemo, broji 200 ljudi. Nije ukinuta, a nova je počela da funkcioniše. Kome vi stavljate primedbe? Ovo o čemu govorim, govorim na osnovu "Službenog glasnika" gde je objavljena ova odluka o kojoj govorim. Da li su sve objavljene? Da li je objavljena ona inovirana Miloševićeva uredba o nagrađivanju zaposlenih u organima i organizacijama koje su doprinele rastu državne administracije, gde ste radili pravno pokrivanje nezakonitih isplata saveta, komisije i svega ostalog? Aktivirali ste uredbu iz 1997. godine da bi mogli da povećate te naknade sa tri prosečne plate na pet. Za koju vrstu inoviranja? Tamo gde držite ogroman broj ljudi po ugovorima o privremenom radnom angažovanju, koji rade najteži deo posla, dok najveći broj ostale gospode tek telefonski da saglasnost na neku odluku Vlade. Možda je i ova tako doneta, na takav način doneta. Zaista vas molim, imajte mere i budite spremni da shvatite, 20. maj je prošao, izborni rezultati su objavljeni. Vladajuća većina je stvorena, priprema se da donese vladu. Zadužili ste ovaj narod i nas kao poslanike mnogo čime. Da li vi mislite da se mnogi od nas ne sećaju da su stradali samo zato što su bili radno sposobni od 2000. godine do juče, do danas, da su mnogi ljudi mobingovani samo zato što su bili iz drugih partija? Uzmite i vidite koliko je takvih pritužbi i bolesti onih koji idu obično uz to, uz stresnu situaciju. Kažite koliko je kadrova ostalo bez posla. Ja ću vam doneti fasciklu onih koji su slali svoje dosijee gde su bili naterani da odu, jer su sedeli u odeljenjima koja se zovu "kaznione". Ili ste ih opterećivali sistemom pretrpanog stola, ili ste ih kažnjavali ne davanjem posla. Nemojte da govorite na taj način o nečemu što tek počinje. Zaista treba da imate mere i reda. Ne očekujem da verujete u nas. Mi ne pravimo ovu vladu zbog prošle vlade kojoj je istekao rok trajanja, koja je na silu četiri godine trajala. Mi želimo da građanima Srbije bude bolje. Vi morate da budete svesni šta vas je dovde dovelo, upravo taj nedostatak osećaja za stvarnost, da je postojalo nejednako pristupanje uslovima, od one pravosudne akademije, gde su neki mogli da uđu i da se usavršavaju, a drugi nisu mogli nigde. Koliko je takvih pristupa za zapošljavanje bilo bez ikakvih kriterijuma? Sada vam smeta što ovde piše da će neko u roku od 45 dana što nije ostvarivao. Znači, merljivo je, treba da se dokaže. Vi mislite da smo mi toliko neprijatelji građanima Srbije da napravimo još jednu tzv. uspešnu reformu u kojoj dve godine sudije ne rade, a primaju platu, potpuno nezakonito, da bi sada dobili nalog da ih sve vratite? Da li vi mislite da smo mi toliko neprijatelji sebi i svojim građanima da to uradimo i ponovimo, jednu neustavnu odluku donesemo? Ili postoje kriterijumi za merenje i ocenu uspešnosti? Morate da shvatite da postoje ljudi koji znaju i hoće da rade, koji se pošteno odnose, ne prema svojim stranačkim kolegama samo, nego prema svim građanima. Zato, kada optužujete, unapred optužujete, imajte na umu da iza vas postoji brdo materijala koji nam je dostupan i da je neko ko je zloupotrebljavao informacije o dugu Srbije u pregovorima, da će jednog dana moći da bude procesuiran. Makar vas to molim, lično vas molim da imate na umu. Izvinjavam se što sam bila preduga.
Hvala. Repliku ima narodni poslanik Božidar Đelić. Izvolite.
Naravno, od svega ovoga ostaje pretnja. To je jedino što su građani Republike čuli od ovoga, i to veoma lična pretnja. Što se tiče brda papira, samo izvolite. Samo izvolite za bilo koga od nas. Samo izvolite, jer očigledno je da je to jedina konstanta koju smo čuli od vas od početka formiranja. Mi smo na to spremni. Građani Republike Srbije znaju da će to biti jedna od glavnih odlika vašeg režima. Međutim, mi smo uvereni da ćemo, ne samo kroz pravosudni sistem, koji ćete vi izgleda reformisati, reformisati reformu, činjenice su veoma tvrdoglave i mogu samo da vam kažem da, što se nas tiče, mi smo mirni jer imamo svest onoga što smo uradili, teškoća sa kojima smo se suočili. Niko od nas nije zaštićen, a vi gospođo Tabaković samo nastavite da mi pretite, nema u tome nikakvog problema, spreman sam da sa vama suočim i argumente i dokumente. Biće prilika, siguran sam, na raznim instancama da to radimo, ja to priželjkujem i očekujem. Što se tiče ovog drugog što ste rekli, sa jedne strane, način na koji je napisan ovaj član 38. uopšte nije bezazlen, ovu su službenici na položaju. Ovde se radi o ljudima koji treba da artikulišu, formulišu, sprovode javne politike, državnu politiku u ključnim segmentima. Ne ide se ovde na neku masu, ovde se ide na ono što mora biti elita, vodeći kadrovi u našoj državi. Ljudi za koje se ovde pretpostavlja, zato što se ne veruje u sistem koji je uspostavljen poslednjih godina, i to ne samo u prethodnoj vladi, nego nekoliko vlada i pre vlade koju je vodio gospodin Cvetković, da mehanizmi koji postoje nisu dovoljni, nego se mora ići prekim sudom, i to jednog političara. Napokon, što se tiče načina na koji vi pričate, da je smanjena administracija i da je to loše urađeno, imaćete privilegiju da sedite u Vladi sa gospodinom Dinkićem koji je autor tog zakona. Hvala.
Hvala. Za reč se javio Oto Kišmarton.
Poštovani predsedniče Narodne skupštine, dame i gospodo, dragi prijatelji, ukratko ću se osvrnuti na Predlog zakona o ministarstvima. U svom dosadašnjem poslaničkom radu uglavnom sam kritikovao zakon koji je Vlada predložila, međutim, s obzirom da sam jedan od potpisnika ovog zakona, naravno da ću ovaj zakon podržati u predloženom obliku, jer je Predlog zakona o ministarstvima rezultat koalicionog dogovora između stranaka koje su dobile poverenje građana Srbije za formiranje skupštinske većine i Vlade. U ovoj našoj osiromašenoj i opljačkanoj Srbiji, koju nam je prethodni režim ostavio, ovo je najbolje moguće rešenje zakona o Vladi sa predloženim ministarstvima. Da je prethodni režim imao Vladu koja radi u korist građana, sada bi oni i dalje vladali i imali Tadića za predsednika države. Predloženi zakon o ministarstvima treba da omogući formiranje Vlade koja neće vladati Srbijom nego će služiti građanima Srbije. Od ove vlade i ministara u Vladi očekujem da rade kao jedan tim, za dobro države Srbije a time i za građane Srbije. Ne želim dalje da živim u državi u kojoj ima više penzionera nego zaposlenih, ne želim državu u kome mladi kada završe svoju školu žive od plate ili penzija svojih roditelja, ne želim da živim u državi kao što je bilo do sada – da Vlada laže svoje građane i krade svoju državu. Hoću da dođe do promena koje smo obećali građanima. Od naše vlade očekujem da reši najveći problem u Srbiji danas – problem nezaposlenosti. Nadam se i očekujem od ove buduće vlade da će ubuduće raditi u interesu Srbije, u interesu građana Srbije, da će raditi kao jedan tim. Sve dok bude tako radila, dok bude poštovala svoje građane, poslanike, imaće podršku i moju i mojih kolega narodnih poslanika. Želim uspeha novoj Vladi. Hvala.
Hvala. Sledeći se za reč prijavio narodni poslanik Milenko Dereta. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovane kolege poslanici, poštovane koleginice poslanici, ja ću se držati teme, tj. jednog malog dela Predloga zakona o ministarstvima, i to onoga koji se odnosi na problematiku ljudskih i manjinskih prava. Moram da kažem da me ovaj predlog zakona o ministarstvima zabrinuo, jer on pokazuje jednu tendenciju marginalizacije, tj. guranja u drugi plan cele problematike ljudskih prava i nju možemo pratiti, moram priznati, već i u nekim postupcima prethodne Vlade. Mi smo u Srbiji imali Ministarstvo za ljudska i manjinska prava, pa je onda u cilju štednje, a štedelo se na Ministarstvu za ljudska i manjinska prava, ono spojeno sa Ministarstvom državne uprave i lokalne samouprave, ali je ostalo bar u nazivu tog ministarstva. Ono što me brine i moram da kažem, zabrinjava, jeste da je ovim predlogom zakona tematika i problematika ljudskih prava i manjinskih prava gurnuta na nivo službe u okviru Vlade i mislim da je to veoma opasno, tim pre što način na koji se formira jedna vlada i ta struktura pokazuje koji su prioriteti te vlade. Prema Zakonu o ministarstvima, prioritet naše vlade je turizam. On se u tekstu pojavljuje 19 puta. Turizam, turistički, itd. se pojavljuje 19 puta. Ljudska i manjinska prava se pojavljuju dva puta. Rekao bi čovek da su ljudska i manjinska prava u Srbiji rešena. Ona to, naravno, nisu i to je problematika koja se stalno menja. Ono što vidim kao mogući motiv za takvu jednu odluku jeste utisak da EU, na čijem putu se ova vlada, bar po onome što govori, nalazi, neće više insistirati na kontroli ispunjavanja standarda po pitanju ljudskih i manjinskih prava. Mislim da je to velika zabluda i mislim da će se ovo pitanje javiti kao veoma strog kriterijum za sve ono što će nam se događati u budućnosti i pre svega u ostvarenju započinjanja pregovora sa EU o ulasku u njen sastav. Gospođa Tabaković je ovde govorila o duhu saradnje. Moram da kažem da imam utisak da ona zapravo govori o duhu međupartijske saradnje, tj. ako je moguće, neke vrste koalicione saradnje, jedne vrste prećutnog ulaska u jednu koaliciju u kojoj bismo svi sarađivali, s puno razumevanje za one koji predlažu, između ostalog, zakon kojim se ukida Ministarstvo za ljudska i manjinska prava. Razumeo bih tako nešto, ali mislim da ova odluka istovremeno pokazuje jedno odsustvo duha saradnje sa građanima i građankama zato što je vašoj partiji, kao i svim drugim partijama u parlamentu, krajem maja, znači, kada su završeni izbori, kada se još nije znalo koja će koalicija biti napravljena, upućeno jedno pismo, jedan zahtev svih nacionalnih saveta manjina Srbije, uključujući i romsku, svih 17 i negde preko stotinu udruženja organizacija civilnog društva, da se formira ministarstvo za ljudska i manjinska prava. Ovo da ona bude formulisana kao služba je zapravo odgovor vaše partije, tj. ove koalicije, tom zahtevu nacionalnih saveta manjina i organizacijama civilnog društva. Moram da kažem i da ponovim da od vas očekujem, neću da vas molim, ali od vas očekujem da razumete značaj ove tematike i da, ako ništa drugo, mislim da je logično, pri Ministarstvu pravde bude i onaj deo koji se bavi ljudskim i manjinskim pravima, a pošto tu tablicu ćete i ovako morati da menjate, jer ovako dobija državnu upravu, molim vas da ne štedite na slovima. Dakle, da se ministarstvo imenuje za ministarstvo pravde, ljudskih i manjinskih prava i državne samouprave. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Dragan Tomić.
Hvala. Gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, ovde se malo obraća pažnja na suštinu onoga što su građani Srbije tražili. Oni su svoju poruku na izborima poslali i svima rekli da loše žive, da im nije dobro i da traže drugu vlast. Tu drugu vlast su prepoznali u SNS i svim našim koalicionim partnerima. Ove večeri imamo prilike stalno da slušamo termine - strah, pretnje, neko nešto traži od vladajuće većine, a bežimo od suštine, Srbija je u bankrotu, ponižena, ekonomski opustošena. Predstavnici MMF-a rekoše da je u Srbiji ostalo preko četiristotine i nešto hiljada ljudi u prošloj godini, a aktuelna vlast jedva to priznade. EU kaže - ne valja reforma pravosuđa i mnogo toga drugog. To se gotovo ne priznaje do dana današnjeg i ovde se uporno brani nešto što nije dobro. Zar je moguće da neko brani onakve skandalozne odluke, brojne procese koji su zastareli, koji nisu doživeli realizaciju? Kad sve to saberemo, jasna je poruka da narod traži novu vlast u Srbiji. On je prepoznao tu novu vlast izborom predsednika Srbije, Tomislava Nikolića i onim što će uraditi buduća Vlada. U onome što smo mi govorili ovde, od gospođe Tabaković pa dalje, jasno ukazuje na potrebu sistemske promene načina vršenja vlasti u Srbiji. Uporno braniti postojeći sistem kroz način kako se vlast vršila, gde je nivo korupcije postigao zapanjujući stepen, gde je poreska politika doživela sve moguće poraze, gde ne možete da prepoznate ono što u Srbiji predstavlja rodni brend i robni proizvod, osim da smo uvozno orijentisani maksimalno i da smo postali jedno apsolutno potrošačko društvo koje trošimo i ono što više nemamo. Definitivno mislim da od onoga što građani Srbije od nas očekuju, a i što je u pripremama pred izbor nove vlade do sada urađeno, građani Srbije su ponovo vratili nadu i želju i računaju da će im ipak biti bolje sa ovom novom vlašću. Mi ćemo se potruditi kao ljudi ozbiljni i odgovorni, ljudi kojima je dato povrenje, da učinimo da svim građanima Srbije bar približno bude jednako, pa tako i ovaj zakon o ministarstvima koji značajno smanjuje broj ministarstava, smanjuje broj agencija. Ne smanjuje ih da bi neko ostao bez posla, već prosto ne služe ničemu, osim ličnim interesima pojedinaca, raznim lobijima i grupama interesa koji su konstituisani i formirani godinama unazad. Najveći posao novu vladu očekuje verovatno u oblasti finansija, jer je destabilizovana apsolutno pozicija budžeta, pad ukupnog prihoda i društveni proizvod je u značajnom padu. Nikako da postignemo onu 1989. godinu, za koju se svi statističari polako zaklanjaju, tražeći da dobijemo taj nivo efikasnosti iz 1989. godine. Preko 12 godina se sprovodi tzv. reforma privrednog sistema sa stalnom recesijom, padom zaposlenosti, koja je praćena svake godine brojnim aferama u oblasti privatizacije. Naravno građani Srbije očekuju da se to proispita. Moramo preispitati zbog građana, zbog preduzeća koja su ostala zakatančena godinama i vratiti šansu ljudima da mogu da žive od svog rada. Rekao bih nekoliko rečenica oko rada tih odbora. Od 2000. godine, koliko znam, Odbor za finansije i sve bezbednosne službe vladajuća struktura, pre svega ljudi iz DS nisu prepuštali nikome. Onog trenutka kada je to prepušteno vraćeno je ponovo u okrilje DS. Danas tražiti i govoriti da su to demokratske tekovine ako neko od njih to vrši, pa evo, niko nije demantovao ni natpise skorašnje u dnevnoj štampi u kojima stoji da razne službe dnevno preslušavaju preko milion poruka koje građani upućuju jedni drugima i da od tih službi prosto nismo uspeli da vidimo ništa što je učinjeno na stabilizaciji društva ili zaštiti, borbe protiv korupcije i kriminala. Dobro je što se vrši ova promena onako kako je predloženo jer mislimo da će ta kontrola definitivno stvoriti uslov da se smanji pritisak na građane, da se stvore uslovi za jedan civilizovaniji odnos i da se izbriše strah kod ljudi za radno mesto, za pravo na bolji život i za bolju budućnost. Naravno, izbrisaće se i jedna činjenica, da ne morate da budete član DS da bi u Srbiji imali pravo da radite. Na kraju, sigurno je da se ne može nekim brzim tempom poništiti rezultat loše politike koja je trajala preko 12 godina. Za ovo novo vreme ili novu vladu treba stvoriti uslove da kroz jedan civilizovan način učini napredak, da sabere i da polako oporavi srpsko društvo, pre svega srpsku ekonomiju, finansije i da stvori uslove za jedan miran život. To ćemo sigurno uraditi ako DS ostane što duže u opoziciji.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Dušan Milisavljević.
Poštovana predsednice, dame i kolege narodni poslanici, osvrnuću se na ministarstvo koje nije formirano da bude samostalno, a reč je o Ministarstvu za nauku. Kao profesor Medicinskog fakulteta želim da prenesem Narodnoj skupštini protest profesora niškog Univerziteta što ova republička vlada nije našla mogućnost ima posebno ministarstvo za nauku, imajući u vidu da najrazvijenije zemlje sveta, SAD i Nemačka, imaju i te kako razvijeno ovo ministarstvo. Preko ovog ministarstva, preko nauke su napravili bolji kvalitet života za svoje građane. Spomenuo bih i da gospodin Đelić dok je vodio ovo ministarstvo da su solidne pare date naučnim istraživačima u Srbiji i da se taj boljitak u naučno-istraživačkom radu u tom momentu osetio. Nažalost, mislim da sada, kada je spojeno sa ministarstvom koje je za prosvetu za primarno i srednje školstvo, koje bi vodio gospodin Obradović i koji je vodio u prošlom mandatu, a čiji sam član tog republičkog odbora bio, na tim sednicama republičkih odbora je jako malo bilo reči o nauci, najviše reči je bilo o primarnom i srednjem obrazovanju. Kao profesor protestujem i zalagaću se u parlamentu i u republičkom odboru da se o nauci više priča i da se nauci da mnogo više para nego što je to predviđeno do sada. S obzirom da je i bivša predsednica parlamenta večeras prisutna, želim da ukažem na neke anomalije koje su prisutne i bile prisutne, a i dalje će biti u radu republičkih ministarstava. Gospođa Slavica Đukić-Dejanović, naša bivša predsednica će, pretpostavljam, voditi ministarstvo zdravlja, a njen kolega će voditi ministarstvo prosvete. Dobro je što su iz iste političke organizacije, ali nije dobro što gospođa Slavica Đukić-Dejanović neće moći da određuje upisnu kvotu za studente medicine koji će polagati prijemne ispite, nego će to raditi Ministarstvo prosvete. Uporno ponavljam da tu anomaliju moramo da rešimo, da konačno Ministarstvo zdravlja upravo radi to, da tačno odredi koliko ljudi treba upisati Medicinski fakultet u Srbiji, a ne da radi to ministar prosvete koji nema veze sa medicinom niti sa upisnom politikom na medicinskim fakultetima. Ono što još želim da kažem jeste da moramo u narednom periodu program specijalizacija uskladimo sa evropskim standardima, a ne da se specijalizacija neurohirurgije u Novom Sadu završava na jedan način, u Nišu na drugi, a u Kragujevcu na treći način. Mora biti univerzalna, kao što je priznata svuda u Evropi i da ta diploma našeg specijaliste bude priznata u celoj EU. To je moj cilj i zalagaću se u republičkom odboru za zdravlje da se to i sprovede. Ono što bih na kraju takođe rekao to je da se ovih meseci, a mogu reći i godina, otvorio veliki broj privatnih univerziteta i veliki broj privatnih fakulteta, gde su mnogi političari, a i mnogi naši sugrađani, kako mi Nišlije kažemo, pribavili diplome. Voleo bih da se uvede stroga kontrola i stroge upisne kvote i na te privatne univerzitete, ne sa ciljem da se oni ugase, nego da se podigne njihov standard, ne da preko noći neko pribavi diplomu tako što položi diplomski, a niko ga ne vidi u toku studija, da se uvede rigorozna kontrola i da neko ko završi te privatne fakultete ima pravo da se zaposli i u PTT i u Poreskoj upravi i u Telekomu. Dragi sugrađani, drage koleginice i kolege, upoznaću vas da te diplome u Srbiji, u republičkim preduzećima ne važe ni 100 grama kikirikija zato što ozbiljne institucije ne priznaju te diplome i sa tim diplomama nećete moći biti zaposleni u tim institucijama, sem Skupštine. Želim da skrenem pažnju da moramo mnogo više posvetiti pažnje prosveti, visokom obrazovanju i zdravstvu. Moj delokrug rada će u narednom periodu biti da primoravam buduće ministre i zdravlja i prosvete i nauke da uvedemo u red i zdravstvo i visoko obrazovanje jer mislim da je tu šansa za naše mlade kolege koji i sada završavaju fakultete, a koji kada završe fakultet ne mogu naći posao. Postaviću pitanje na svakoj sednici republičkog parlamenta - kada će moći mlade, pametne Nišlije, koji su završili fakultete sa 10,0 prosekom naći posao, imajući u vidu da neke studente čiji sam bio profesor i mentor sa 10,0 prosekom već treću godinu ne mogu da se zaposle u niškom Kliničkom centru? Kolega kome sam bio mentor je pre neki dan zaposlen u Beogradu. Niški klinički centar je izgubio mladog, pametnog kolegu samo zato što nije bilo sluha u resornom ministarstvu, nije bilo sluha u resornom kliničkom centru da se otvore mesta za mlade pametne ljude. Demokratska stranka će se boriti da mladi pametni ljudi ostaju ovde, da nađu posao, a ne da odlaze van Srbije i tamo nalaze svoje uhlebljenje. Hvala vam puno.
Reč ima narodni poslanik Žarko Obradović. Izvolite.
Hvala. Želeo bih, pošto je kolega pomenuo moje ime, samo da iznesem jedan podatak, njega radi ne mene. Kod sebe imam podatke za šesnaest zemalja, vezano za organizaciju i način rada Ministarstva nauke ili oblasti nauke u unutar struktura vlada zemalja, kao što su Bugarska, Rumunija, Češka, Slovačka, Mađarska, Hrvatska, Srbija, Crna Gora, Makedonija, Slovenija i to su zemlje iz okruženja i Nemačka, Španija, Holandija, Italija, Švedska. Verovali ili ne, od ovih šesnaest ministarstava nauka samostalno postoji samo u Crnoj Gori. Ovo govorim vas radi, da bi znali kada sledeći put izađete na javnu scenu i budete govorili o tome kakva je praksa kod drugih zemalja, da uzmete u obzir i ovaj podatak. Druga stvar, privatni univerziteti u ovoj državi postoje od devedesetih godina prošlog veka. Ekspanziju su doživeli posle 2000. godine, Zakonom o visokom obrazovanju koji je donet 2005. godine utvrđen je postupak akreditacije. Postoji Nacionalni savet za visoko obrazovanje koji bira stručno telo koje se zove Komisija za akreditaciju i proveru kvaliteta. Ta komisija broji petnaest profesora redovnih ili akademika, u svakom slučaju stručnih ljudi, jeste radno telo Nacionalnog saveta za visoko obrazovanje, koje utvrđuje sve kriterijume vezane za osnivanje i rad svih univerziteta, fakulteta, visoko školskih ustanova, visoke škole strukovnih studija. Znači, apsolutno struka ima prednost u odnosu na ostale. Čisto da znate i to, prema podacima iz 2010, 2011. godine, 14,98% jedne godine, 14,87% je druge godine brucoša upisano na privatne fakultete. Četvrta stvar, vezana za medicinu… (Predsedavajuća: Vreme) Molim vas samo da završim misao. Ministarstvo prosvete i nauke apsolutno prihvata sve zahteve medicinskih fakulteta i svih univerziteta. Znači, oni su ti koji određuju kvotu, a mi praktično tu kvotu usvajamo na sednicama Vlade Srbije. Prema tome, medicinski fakulteti apsolutno jesu uključeni u to, odnosno kada se određuje broj studenata koji se upisuju na medicinske fakultete na svim univerzitetima u Srbiji. To ne radi ministarstvo autonomno, nego na osnovu njihovih, da kažem podataka, odnosno njihovih stavova, želja. Druga je stvar da li se Ministarstvo zdravlja uključuje ili ne. Imali smo situaciju da se Ministarstvo zdravlja uključi nekad ne, ali se stavovi medicinskih fakulteta apsolutno poštuju. Hvala.
Hvala. Predstavnik predlagača, izvolite, Jorgovanka Tabaković.
Upitila bih kolegu Milisavljevića, koga izuzetno uvažavam, da pita kolegu koji je bio ministar poljoprivrede – kako je on uspeo da zaposli dve hiljade ljudi u Ministarstvu za poljoprivredu od vremena kada se najaviše izbori, koji su bili savetnici, a njima je to bilo prvo radno mesto? Koliko nam je poznato ni jedna edukacija, ni seminar nije napravljen. Znači, ti koji su završili tako težak i uvažen fakultet sa desetkom, ne ponižavajući poljoprivredni fakultet, u svrhu partijske promocije nađoše posao, bogami beše i reklama sa njima na TV, a ti i takvi ljudi nastave da rade politički posao, partijski, a ne stručni. Zato se suočavamo, kao društvo, danas sa činjenicom da moramo da rešavamo višak birokratije, jer nas sve kredibilne svetske institucije proglašavaju neatraktivnom zemljom za ulaganje, jer imamo visoki broj zaposlenih koji nemaju nikakve efekte. Očekujem od ove vlade da će te i takve studente, koje nije uspela u roku od tri godine da zaposle, verovatno im naći posao i gospođa Slavica Đukić Dejanović i gospodin Žarko, ali u jednom zdravstvu u kojem će zaista moći da se plaćaju doprinosi, gde neće biti zaštićenih i gde će poreska uprava da radi svoj posao, a ne da se žuta i ostala štampa bavi spiskom zaštićenih poreskih obveznika, koji ne plaćaju porez. Znači, celina sistema u kojem želimo da podstaknemo ne samo najbolje, ni jedna država ne živi samo od najboljih, nego i od prosečnih na kojima stabilno stoji svaka država, ali tako da ih ne finansiramo ni na kredit, ni da roditelji uzimaju zajmove i keš kredite da im plaćaju školarine, nego da finansiramo kadrove koji su potrebni. Kadrovi kod kojih će moći kada ode bolesnik da se pregleda ne da čeka tri godine na neki pregled, što je samo deo problema koji sam nabrojala, koji čeka Vladu koju ćemo izabrati ovih dana. Sve u svemu, ne kažem da ćemo moći sve i odjednom, ali zaista je ostalo mnogo problema koje ova sledeća vlada treba da rešava. Hvala.
Hvala. Reč ima narodna poslanica Jadranka Joksimović.
Uvažena potpredsednice, poštovane kolege narodni poslanici, moj doprinos ovoj raspravi je trebalo da bude vezan za Predlog zakona o izmenama Zakona o osnovama službi bezbednosti Republike Srbije. Drugačije sam ga koncipirala. Htela sam da dam šire objašnjenje pojedinih, možda šturih, odredbi. Međutim, bila sam inspirisana dobrim šlagvortima, koje su nam dale kolege iz DS i LDP. Dakle, to su toliko zanimljive opservacije o službama bezbednosti da je šteta ne odgovoriti na neke od njih. Potrudiću se da odgovorim na neke i ne odustajući od moje početne intence da govorim o samom Predlogu zakona nešto šire. Dakle, ovde se govorilo sa stanovišta dve potpuno oprečne linije argumentacije o shvatanju uloge, značaja i funkcionisanja službi bezbednosti. Sa jedne strane, imali smo nekakvu minimizaciju, gotovo komički osvrt na rad službi bezbednosti, profesionalne, stručne, ljudske i svake druge kvalitete onih ljudi koji ih obavljaju. Neću da navodim imena poslanika, zna se ko je ovde govorio iz poslaničkih grupa. Govorili su o tome da su to službe koje se bave nekim prikupljanjem tričavih i trivijalnih materijala, gotovo nekih propagandnih listića, protiv političkih protivnika. Da vas podsetim, prema Zakonu o državnoj upravi, koji definiše ove tri agencije, a to su VOA, VBA i BIA, koje, citiraću da ne bih pogrešila, obavljaju specifične poslove autoritativnog karaktera i sve tri agencije imaju status pravnog lica. Dakle, ako su ove agencije u prethodnom periodu obavljale ovakve tričave poslove, onda pitam bivši režim, koji sada sedi u poslaničkim klupama opozicije, na koji način ste uspeli da devalvirate i unizite ovako stručne, kvalitetne službe, koje imaju u opisu posla veoma značajne zadatke za odbranu, unutrašnju i spoljnu bezbednost države Srbije. Radi se o jednoj krajnje, neću da kažem zlonamernom motivacijom da se obračunavate sa političkim protivnicima. Čime su se bavile ove službe? Njihovi budžeti nisu mali. Jesu li to zaista bili ti tričavi dokumenti, kako je rekao šef vaše poslaničke grupe? Ko je kriv za to? Šta ste vi to radili? Kakva je to kontrola bila službe bezbednosti? Sa druge strane, dobili smo neverovatnu, ali zaista neverovatnu, takođe, opsesivnu neku mantru o tome kako službe bezbednosti upravljaju državom i našim životima, što je, takođe, možda deo jedne kolektivne opčinjenosti koja možda u Srbiji i postoji, ali ni to nije tačno. Struktura u svakoj organizaciji, pa i u službama bezbednosti, prati poslove, a ne poslovi strukturu. Kod vas, u bivšem režimu koji je uspeo da objedini sve ove službe, što nije čak ni bivši režim, koji ste proskribovali kao najgori mogući režim iz 90-ih godina, nije uspeo da objedini, vi ste to uradili 2007. godine, pa sada pričate o nekoj decentralizaciji službi, ukidanju prava na civilnu kontrolu, demokratsku kontrolu, itd. Kako ste vi to uspeli da uradite? Tada velikim zagovornicima demokratije i civilne kontrole, LPD, to nije smetalo, a kamoli DS. Kod vas su poslovi pratili strukturu, koja je bila podređena interesima jednog uskog broja pojedinac na najvišim državnim funkcijama, koji su koordinirali rad službi bezbednosti. Stvorili ste, kako reče kolega poslanik iz LDP, rekao je na Odboru za bezbednost danas – vi stvarate jedno od nas telo po meri čoveka. Gospoda iz bivšeg režima, koja sada sede u poslaničkim klupama, su stvorili nadtelo po meri poslovnih interesa i nekih drugih ličnih i partikularnih i partijskih interesa ljudi koji su upravljali tim službama. To je činjenica. Šta se sad dešava? Šta je sada problem? Problem se svodi na pokušaj uređenja zakonitosti u radu službi bezbednosti. Objedinjene su već, to ste vi uradili i nemojte da obmanjujete građane Srbije i javnost, da mi uvodimo bilo kakvu centralizaciju i uzurpaciju prava - građanskih, ljudskih i ne znam kakvih. To ste uradili vi, ali to može da se promeni uvođenjem zakonitosti u radu ovih službi. Kažete – predsednik sada ima najveće ingerencije. Zamislite ovo. Nadležnosti koje ima predsednik Republike u odnosu na kontrolu službi bezbednosti su inače potpuno neodređene. Ne pominju se čak ni u Ustavu Republike Srbije. Značajnu ulogu u dosadašnjem radu, dosadašnjem radu kojim je upravljao bivši režim, ova dva tela, imao je samo šef njegovog kabineta, što formalno, de fakto, povećava uticaj koji predsednik ima na rad službi, ali de jure i pravno, šef kabineta dobija veću moć od samog predsednika Republike, što je, priznaćete, čak i za laike, pravna besmislica. Taj nedostatak postojećih rešenja u vezi uloge izvršne vlasti u kontroli službi je veoma ozbiljan problem. One su najnepodložnije kontroli. Sada je vama problem što će jedan čovek, što će kontrola biti oličena u jednom čoveku i to ne u čoveku koji je bio potpuna nepoznanica za širu javnost Srbije, kao što je to bivši šef Kabineta bivšeg predsednika Republike, koji je rukovodio ovim službama, koga niko živi od šire javnost u životu nije video, a on je vedrio i oblačio životom u Srbiji, tajnim podacima, političkim protivnicima. Svi smo valjda trebali da se plašimo mnogo toga šta će iz Kabineta predsednika Republike da stigne. Sad je problem što mi pominjemo čoveka, personalno rešenje, koji je javna ličnost političkog života Srbije par ekselans, gospodina Vučića, koga svi znaju 20 godina. Vi ćete reći – po zlu, mi ćemo reći – po dobru. Građani su rekli – po dobru. On je politička ličnost par ekselans i svi ga poznaju. Sad je on problem, a nije bilo problem što Dragan Šutanovac nikome nikada nije odgovarao za brojne propuste u radu Ministarstva odbrane. Što Miodrag Rakić, kome ni ime nije smelo da se pomene, nije nikome nikada odgovarao, javnost tog čoveka nikada nije videla. Sad je problem Aleksandar Vučić. To je uvreda zdravog razuma i nemojte da obmanjujete građane Srbije. Ima još jedna zanimljiva stvar na koju hoću da skrenem pažnju. Kažete – trebalo je da se uvedu kriterijumi. Možda i jesu. Možda čak mogu i da prihvatim, lično govorim, da zaista možda i jesu mogli da se uvedu kriterijumi. Kriterijumi koji bi značili, da bi za relaksaciju rada službi jednog opšteg stanja svesti u državi Srbiji, bilo poželjno da to bude civilno lice, da ne budu ni generali, ni penzionisana vojna lica, ni bezbednjaci itd, da bude civilno lice sa dobrim, ozbiljnim pravničkim obrazovanjem, koje bi garantovalo mogućnost sprovođenja zakonitosti u radu ovih službi. To je ključna stvar. Aleksandar Vučić, kažete, čak je i kolega iz LDP, a nisam sigurna u čijem obraćanju je to bilo, pa neću da navedem, je rekao, da možda Vučić čak i zadovoljava te kriterijume. Da, oni ih zaista zadovoljava. On ne zadovoljava, po vama, samo jedan kriterijum, a to je što je zaista rešen da se na beskompromisan i odlučan način obračuna sa onim što jesu nasleđa koruptivnog načina života i kriminala koji ste vi uveli kao, ne znam kako da kažem, smisao života u Srbiji. Mi ćemo to da menjamo. To je taj diskontinuitet. Politička volja postoji za to. To jedino nije njegova referenca i to je jedino nešto sa čime vi ne možete da se složite. Sve ostale kriterijume on ispunjava. Puno je stvari koje su ovde na zaista zlonameran način interpretirane, pokušavajući da se predstavi javnosti kako je, zaboga, SNS i koalicija, novooformljena vlada, odnosno parlamentarna većina i posebno Vučić, imaju nameru da uzurpiraju javni život, uzurpiraju privatni život ljudi prisluškivanjem. Stvarno ne znam, jedina dobra stvar koju izgleda građani razumeju je to da ste vi dobri učitelji za takve stvari, ali da mi nećemo da budemo vaši učenici. To je ono što je jako značajno i želela bih da to građani znaju. Samo sama htela još jedno, da ne budem skroz u ovoj političkoj diskusiji ili polupolitičkoj diskusiji da kažem, kako se to u stvari na nezakonit način radilo. Šta se dešavalo? Imali ste, sa jedne strane, taj Biro koji je bio ključno mesto okupljanja, iako on uopšte nije trebao to da bude. Svi su se sastanci održavali u Birou kod šefa kabineta, iako postoji jasno definisano da postoje Savet za nacionalnu bezbednost i Kancelarija, preko kojih je trebalo da se obavlja najveći broj operativnih zadataka, a ne administrativnih, pa je i tu učinjena konverzija, pa su Kancelariji dati administrativni zadaci, a ovamo su dati operativni, tajni zadaci. U okviru Biroa je, bez ikakvog znanja, kontrole javnosti, uvida bilo kojih kontrolnih mehanizama, uveden čitav sistem i čitav podsistem nekih tajnih službi i ne znam čega, tajnih operacija, gde niko živ ne zna šta se dešavalo. Taj Biro, gospodo, nije ništa drugo nego običan sekretarijat. Da je bilo poštovanja prava i procedure, kohezije u skladu sa Ustavom i zakonima, funkcija koju je tada obavljao šef Kabineta, a koju brišemo u ovom predlogu zakona, u suštini je bila funkcija šefa Sekretarijata, koje je administrativno, a ne izvršno telo Saveta. To je u praksi, zbog gore pomenutog pravnog nedostatka, poprimilo dimenziju, da je zapravo šef kabineta faktički prigrabio i oteo ogroman deo izvršne vlasti. To je potpuno mimo Ustava i postojećeg zakona. Naš predlog, za koji vi kažete da je užasan, a volela bih da čujem ozbiljnu argumentaciju protiv toga, je da se u bližoj budućnosti Savet potpuno preuredi. Je li tako? Da se telo preuredi na način koji će ojačati njegovu koheziju u radu i čvršće da se veže za Ustav i zakonitost. To je cilj. Hvala najlepše.
Reč ima narodna poslanica Ranka Savić.
Poštovane koleginice i kolege, poštovana potpredsednice, o ovoj temi ću diskutovati na jedan potpuno drugačiji način. Pokušaću da u ovaj parlament i među poslanike vratim život, odnosno da vratim onu problematiku sa kojima se danas radnici i građani Srbije susreću. U tom kontekstu ću i podsetiti Vladu da se ona suočava sa ogromnom odgovornošću i velikim problemima, koje će je u narednom periodu neosporno pratiti. Zbog toga moram da podsetim, mislim da građani i radnici Srbije to znaju, ali izgleda da moram da podsetim, pre svega poslanike, da danas u Srbiji je preko milion nezaposlenih, da se ne otvaraju nova radna mesta, da su stale investicije, a da ono što jeste možda i najporaznije za sve nas, da je Srbijom zavladala apatija. Kada ovako pričam, mnogi mi kažu da onako volim da dramatizujem, ali moram da podsetim da dolazim iz jednog drugog miljea i iz jednog drugog okruženja. Pošto naši političari, zatvoreni u svoje uske krugove, vrlo često, a to je ono i što je najviše poražavajuće, potpuno izgube odnos sa realnošću i sa stvarnošću. Zato ću da vas podsetim, to je jedan od poslanika i pomenuo, da su predviđanja da će štete od suše u poljoprivredi biti veće od dve milijarde, što opet ukazuje na to, a moram i na to da vas podsetim, da je danas 10.000 dece, korisnika narodnih kuhinja, pa da li se onda mi u narednom periodu suočavamo i sa problemom nedostatka hrane. U svemu tome, evo nisam dugo, a volim za sebe da kažem da sam poslanik pripravnik, ali ovaj period koji sam provela u parlamentu, provela sam ga slušajući prepucavanja, da upotrebim taj izraz, između Demokratske stranke i Srpske napredne stranke. Zato moram da podsetim da se od toga ne živi, da to neće doneti nikakav boljitak ni građanima, ni radnicima Srbije. Sada bih malo prešla na neke konkretnije stvari. Pre svega, u ovakvoj situaciji, ekonomskoj i socijalnoj, u Srbiji potpuno, apsolutno ne postoji socijalni dijalog, a Socijalno-ekonomski savet apsolutno ne radi. Veliku odgovornost za takvo stanje u socijalnom dijalogu ima prethodna Vlada kojoj je Socijalno-ekonomski savet služio isključivo kao paravan za potrebe evropskih integracija. Sada, pomno analizirajući, detaljno analizirajući Predlog zakona o Vladi i ministarstvima, ponovo sam se suočila sa činjenicom da ni nova Vlada nije uradila nikakav pomak na ovom planu, jer u Predlogu zakona koji se odnosi na nadležnosti Ministarstva rada i socijalne politike i zapošljavanja, apsolutno se ne pominje socijalni dijalog i ne pominje se rad Socijalno-ekonomskog saveta. Moram da podsetim da dijalog između Vlade, radnika i poslodavaca je nešto što dovodi do beskonfliktnog rešavanja problema, a u situaciji kada nas, negde od 1. septembra, niz problema i ogromni problemi očekuju, mislim da je ovo potpuno neodgovorno od strane buduće Vlade, odnosno predlagača zakona. Iz tog razloga podnela sam amandman u vezi sa ovim što sam prethodno rekla. Pored toga, podsetila bih da u predizbornim najavama partija koje danas čine većinu i koje će oformiti Vladu, bilo je puno obećanja o reindustrijalizaciji. Čitajući i proučavajući, prateći rad Ministarstva finansija i privrede, niti "i" ne postoji od industrije. Apsolutno mislim da je bilo potrebno da se formira posebno ministarstvo industrije, s obzirom na ogromnu problematiku koja nas u ovom segmentu čeka, a podsetiću vas i na to da je Vlada Republike Srbije preuzela brigu o Železari Smederevo, o metalskom kompleksu, o nizu fabrika tekstilne industrije i da se najveći broj ovih preduzeća nalazi u restrukturiranju i u ogromnim problemima koji će doći na red počev već 1. septembra. Upravo iz tih razloga podnela sam i amandman koji se odnosi na opis nadležnosti Ministarstva finansija i privrede i smatram da apsolutno mora biti izdvojena industrija, kao što je to, u krajnjoj liniji, urađeno i sa turizmom, gde je veliki segment vrlo dobro razrađen, posvećen turizmu, dok industrije nema ni u tragovima. Apsolutno ne umanjujem značaj potrebe razvoja turizma, ali isto tako mislim da je industrija ta koja zaslužuje posebno izdvajanje i fokusiranje. Na kraju, vrlo kratko, malo specifično, jedna od primedbi koje se odnose na Ministarstvo finansija i privrede, to je primedba na status Direkcije za mere i dragocene metale koja se nalazi u sastavu Ministarstva finansija i privrede. Po mom uverenju, a verujte mi da sam dobro upoznata u rad ove direkcije, Organizacija za meteorologiju treba da bude i mora da bude posebna organizacija državne uprave. Razlozi su, pre svega, multidisciplinarnost meteorologije, njeno prožimanje kroz sve aktivnosti u državi i poslovi organizacije za meteorologiju usko su povezani, ne samo sa jednim ministarstvom, nego i sa Ministarstvom odbrane, unutrašnjih poslova, saobraćaja, trgovine, industrije, zdravlja, poljoprivrede, zaštite životne sredine. Kada se nalazi u sastavu jednog ministarstva, ne postoji mogućnost da se udovolji zahtevima koji se od nje očekuju. Sve do 2007. godine ova organizacija jeste bila zavod, 2007. godine promenjena je u direkciju. Hvala.
Hvala vama. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, pred nama se danas nalaze tri veoma značajna zakonska predloga, od kojih Predlog zakona o Vladi i Predlog zakona o ministarstvima daju konture buduće Vlade Republike Srbije. SNS je stranka čija je politika i opredeljenje dominantno okrenuto ka budućnosti i zbog toga sam siguran da će i buduća Vlada u kojoj će SNS participirati biti značajan deo, biti posvećena kreiranju bolje, bezbednije, bogatije, perspektivnije budućnosti svih građana Srbije. Međutim, da bi se posvetili budućnosti, moramo da definišemo sadašnjost. Moramo da definišemo tu startnu liniju sa koje će krenuti da trči svoju trku buduća Vlada Republike Srbije, a ta startna linija je nasleđe prethodne Vlade odlazećeg bivšeg režima DS. Zbog toga, dame i gospodo narodni poslanici, da bi buduća Vlada preuzela Srbiju na revers od njenih građana, moramo da definišemo šta nam je bivši režim ostavio u nasleđe. Činjenice koje definišu i ekonomski i finansijski i socijalni ambijent su katastrofalne i zbog toga su ogromni izazovi pred kojima se nalazi buduća Vlada i pred kojima će se, zapravo, naći buduća Vlada Republike Srbije. Želeo bih ujedno i da podsetim građane Republike Srbije na nekoliko sumornih činjenica koje, kao vruć krompir, dobijamo od bivšeg režima i zbog toga buduća Vlada Republike Srbije neće startovati od nule, startovaće od debelog nasleđenog minusa. Spoljni dug Republike Srbije premašio je 24 milijarde evra. Bivši režim se za samo zadnje tri godine zadužio za više od šest milijardi evra. Na taj način, javni dug Republike Srbije porastao je za 69%, sa 8,7 milijardi evra 2008. godine, na 14,7 milijardi evra 2011. godine. Samo tokom 2011. godine Srbija se zaduživala tempom od gotovo 9,5 miliona evra dnevno. Morate priznati da bi tu brzinu teško ispratile, teško podnele i mnogo značajnije i mnogo jače ekonomije nego što je ekonomija Republike Srbije. Zbog toga ogroman je i izazov, ali je i ogroman zadatak i pred budućom Vladom Republike Srbije i pred ovim parlamentom Republike Srbije i pred svim građanima, a to je da obezbedimo izvore iz kojih će se u narednim godinama vraćati, nažalost, pržene, zaludno potrošene milijarde koje je DS, kao stožerna stranka bivšeg režima, zadužila sve građane Republike Srbije. Druga, ne manja, karcinom rana našeg društva je nezaposlenost, ogromna nezaposlenost. Posao u ovom trenutku u Srbiji čeka preko 800.000 građana Republike Srbije. Godine 2010. u aprilu stopa nezaposlenosti je bila 19,2 %, u oktobru 2011. godine je bila 22,2 %, a u maju 2012. godine gotovo 26 %. Zbog toga od nove Vlade Republike Srbije, kojoj dajem punu podršku, očekujem da se hrabro suprotstavi i ide u susret izazovima, a ne da žmuri pred problemima, da zatvara oči, kao što je i bila dosadašnja praksa, da se pred izazovima glava stavlja u pesak, a onda koristeći medije, koje ste imali pod kontrolom, koje i dan danas imate pod kontrolom, koje imate u vlasništvu, koristeći marketinške trikove vešto ste poraze veštački pretvarali u neke virtuelne pobede. Nikada više nijedan zvaničnik Vlade Republike Srbije, nikada više nijedan predsednik Republike Srbije, republičke Vlade ne sme da kaže, kao što je izjavio gospodin Mirko Cvetković, odlazeći premijer, a rekao je – statistički je Srbija izašla iz krize, ali građani Srbije to neće da osete. To je sramotno. To više nikada ne sme da se desi. Nikada više ne sme takva politika da se vodi. Zbog toga u Danu za glasanje ću dati punu podršku i Zakonu o Vladi i Zakonu o ministarstvima i novoj Vladi koja će biti mala, operativna, efikasna i koja će konačno doneti novu šansu i bolju budućnost svim građanima Republike Srbije.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Borislav Steafanović.
Zahvaljujem se. Mislim da je red da pokušamo svi da se vratimo i razgovaramo o onome što jeste suština današnjeg zasedanja, a to su predlozi zakona u načelu koji su ovde predstavljeni. Ako možemo na konstruktivniji način nego do sada i ako mogu gospoda iz vladajuće koalicije sada režima da pokušaju da izbegavaju ponašanje, vokabular i pristup kakav je prikladan za njihove mitinge, a ne za Narodnu skupštinu, pošto čini mi se da nikako uvažene kolege iz većine ne mogu da shvate da su vlast i ne mogu da shvate, a ponoviću reči vašeg vd predsednika od juče, citiram – gospodo, vi ste opozicija. Prema tome, ponukan tim citatom molim vas da se tako ponašate i da pokušamo najzad da govorimo o suštini stvari, a to su predlozi koje ste nam dali. Uvažavajući veoma gospođu Tabaković i njeno obrazloženje koje je dala kao predlagač, moram da kažem da ovde niko nikada nije govorio, barem sa naše strane, ni o kakvim personalnim rešenjima, niti smo se time bavili, niti nameravamo, dok to ne dođe na dnevni red Skupštine. Ono što smo mi imali da kažemo i što imamo da kažemo su vrlo jasne i precizne nedoumice, nejasnoće i dileme koje imamo kao narodni predstavnici u odnosu na vaš predlog. Ništa više od toga. Pokušavamo zaista u našim izlaganjima da ne unosimo političke uglove naših partija, već da pokušamo pre svega da ukažemo na vrlo jasne nedostatke i nejasnoće vaših predloga. Molim vas da to uvažite, ako možemo da se saslušamo. Ništa više ne tražimo od toga. Dakle, mislimo da je potpuno nepotrebno i krajnje štetno da se donosi odredba kojom Vlada ukida, tj. donosi mogućnost da ukida akte nosiocima javnih ovlašćenja. Ne zato što smo protiv toga što ste naveli da postoje agencije i tela koja su van domašaja i budžeta i kontrole i državne vlasti, već zbog toga što je odredba krajnje nejasna, ona ne govori o tome da su nosioci javnih ovlašćenja i mnogi drugi činioci u ovoj državi, uključujući recimo i advokate. Ako gledate ekstenzivno, možete staviti i vatrogasnu službu u nosioce javnih ovlašćenja. Da ne govorim o Ombudsmanu i da ne govorim o Zaštitniku prava građana i sličnim stvarima u kojima se duboko ne slažemo sa vašom interpretacijom. Mislim da ste mogli uložiti minimalan dodatni napor da ovu stvar precizirate, da bi se izbegla sada već postojeća javna diskusija i zaista opravdana nervoza i civilnog sektora ove države i svih onih kojima je stalo do prava građana. Ja mogu, gospođo Tabaković, vama da verujem na toj interpretaciji, međutim, to nigde ne piše. Pošto ste vi stranka koja je pokazala da joj je jako stalo do toga šta piše, mislim da ste sada mogli, recimo, to što ste vi ovde nama danas rekli i da napišete u ovaj predlog, ništa više. Ono što je zaista vrlo štetna odredba koja se pojavljuje u Zakonu o Vladi je mogućnost koju su moje kolege već iznele, i ja neću mnogo dodati oko toga, da se smenjuju lica koja su na položaju, zato što ta odredba omogućava arbitrernost i ta odredba može da se stavlja, ako ćemo pravo i argumentovano, u Zakon o državnim službenicima. Mogli ste to da stavite u taj zakon i tu bi mu i bilo mesto. Vi ste ga stavili u Zakon o Vladi, što naravno stvara opravdanu sumnju i kod građana i u opoziciji da će tu biti zloupotreba, znajući da postoji ogromna želja dela vaše vladajuće koalicije i režima u nastajanju da smeni ljude koji im ne odgovaraju iz 1001 razloga, koji su više puta i javno izneti. Ono što je sigurno je da mi znamo i sada unapred da neće biti nikakvih smena u ministarstvima koje kontrolišu vaši koalicioni partneri i voleo bih da me demantujete u narednim danima jer bi to značilo da su došli bolji dani za Srbiju, kako vi to najavljujete. Naravno, nosioci javnih funkcija i šef Poreske uprave, nosioci javnih funkcija i guverner Narodne banke, i sve ono što smo već i dosada rekli. Isto tako mislim da je jako štetno što neki važni segmenti našeg društvenog i političkog i svakog drugog života ove zemlje se pretvaraju u kancelarije i ukidaju ministarstva. Lično mislim da je ukidanje Ministarstva za Kosovo i Metohiju loše, ali nije to najlošije od svega ovoga. Jedina dobra stvar u kreiranju Kancelarije za Kosovo i Metohiju je što će budući šef te kancelarije imati lakšu prohodnost u, verujem, vrlo frekfentnim razgovorima sa albanskim vlastima na Kosovu i Metohiji, jer im neće smetati kancelarija, dok im je sad smetalo ministarstvo. Mnogo je gora stvar što ni sada niste učinili nikakav napor da u ovoj kancelariji, i siguran sam da to nikada nećete uraditi dok ste na vlasti, a siguran sam i nadam se da nećete biti dugo, nećete objediniti budžetska izdvajanja za građane na Kosovu i Metohiji, i to gospodin ili drug koji će to da preuzme jako dobro zna i vrlo brzo će se sa tim suočiti. Naime, čitavi segmenti budžeta za prosvetu i zdravstvo, pod jedan i pod dva, će ostati van vašeg domašaja i meni je to žao. Mislim da je to velika greška i mislim da se tu otvara i dalje prostor za feudalizaciju, protiv koje ste, i za sve probleme koji su se i nama dešavali i koje ni mi nismo uspeli da rešimo. Ono što je sigurno je da ukidanje Ministarstva za manjinska i ljudska prava je vrlo loše. To su dve najosetljivije stvari u našoj zemlji, dakle, manjinska i ljudska prava i Kosovo i Metohija. Mislim da bi imalo mnogo veću težinu, a verujem ljudima koji su vaši kandidati za ta mesta, da su te kancelarije u stvari ministarstva. Prema tome, ne shvatam zašto ta stvar onda prosto nije podignuta na taj nivo, da se izbegnu ovakve nepotrebne nedoumice. Ono što je sigurno je da ima puno preklapanja nadležnosti u Predlogu zakona o ministarstvima. Imamo ministarstva koja se kreiraju za dva ministra, za dva koridora i to je ono što građani sigurno ne očekuju. Ali, ostavimo da vreme pokaže kakvi će biti rezultati i da li će ih biti. Gospođo Tabaković, ono što je meni ostalo nejasno, slažem se sa vama da je apsolutno potrebno i svi smo se u kampanji zalagali da se smanji birokratija, broj ljudi koji su nepotrebni na određenim mestima u državnoj upravi, ali mi je nejasan koncept koji ste izneli oko pretakanja ljudi koji više nisu potrebni na jednom mestu, dakle, u kancelariji za brze odgovore, i to mi na neki način deluje kao ona priča o sudijama koji su otpušteni pa mogu da se bave spornim privatizacijama ili izbornom krađom, što samo dokazuje moju tezu da će vaša rešenja i te kako da pršte od nove-stare birokratije. Moram da se osvrnem na još jednu stvar, pošto mislim da ćemo, ako ne sada a ono vrlo brzo prestati da se bavimo međusobnim stranačkim odmeravanjima u ovoj skupštini a da se posvetimo proveri rezultata nove vlade. Ono što svakako nije dobro ni za vašu stranku, rekao bih, a to je da se cela filozofija kreće oko toga – pa šta ako naša rešenja ne valjaju, pogledajte vaše; pa šta ako imamo loše kadrove, pogledajte vaše; pa šta ako smo mi sada malo krali ili kraduckali, pogledajte vas. Mislim da to nije dobro ni za vas, ni za nas, ni za Srbiju i mislim da je vreme da se toga polako i vi odreknete. Ono što je sigurno, činjenica je da zaista postoji fascinacija tajnim službama i niko ovde nije govorio, osim vaše poslanice, o kadrovskim rešenjima. Ona verovatno zna nešto što Narodna skupština ne zna. Ono što je sigurno, a da i odgovorim, "pitoresknoj esplanaciji", kako je rekla poslanica iz SNS, da ocenu rada službi ove države je dala Evropska komisija i DEA američka i ta ocena je najveća moguća. Tu zaista ne bih ništa dodao, osim da je predsednik Nikolić dao najveće moguće ocene radu ovih službi, samim tim što je potvrdio ugroženost bivšeg predsednika zbog dobro obavljenog posla upravo zbog ljudi koji sada treba da budu na tom mestu zamenjeni. Meni je nejasno kako vaša poslanica već zna ko će biti šef Biroa? To je potpuno tercijalno pitanje. Ono što nas zanima, nije apsolutno, gospođo Tabaković, pokušaj da se smanjuje mogućnost da predsednik imenuje tu osobu, nego smo mi samo izrazili principijelnu zabrinutost da ne dođe do dupliranja poslova. Ako imate čoveka u Savetu za nacionalnu bezbednost, da li ista osoba treba da obavlja poslove koji su u ovom predlogu obavljeni i ništa više od toga, kao i da smatramo da je možda bilo bolje ovu odrednicu malo više precizirati. Jasno mi je da ovde neće biti govora o tome da li je neko dobar kandidat ili ne dok to ne dođe na dnevni red u nekom narednom periodu. Nas zanima samo da građani Srbije shvate da ova stvar nije u pitanju nikakva rešenja koja sada treba komentarisati, nego su ona rezultat u suštini i žao mi je što moram prvi to da kažem, zaista jedne duboke podele koja postoji u SNS. Hvala.
Hvala. Reč ima predstavnik predlagača, Aleksandar Vučić.
Šef poslaničke grupe traži repliku. Moram da vas pitam o kakvoj podeli u SNS govorite? Jel vi to gledate sebe, pa onda autoprojektujete, ili šta se dešava? U čemu je problem? Što se tiče SNS, mi smo svi na okupu, odluke na našim glavnim odborima donosimo jednoglasno i ne znam bilo koga ko se sa kim svađa. Gospodine Stefanoviću, vi ste bili u pravu juče kad ste rekli, lično imam strah i ogromnu odgovornost zbog svega onoga što moramo da preuzmemo. Ceo dan sam ćutao, gledao iz poslaničkog kluba i video da je u stvari svima jedna jedina primedba bila – ko će da bude sekretar Saveta za nacionalnu bezbednost ili šef Biroa? To je najveći problem. Evo, ja ću da se ponašam drugačije od vas. Reći ću da je tačno da je bilo i u vašoj stranci, u kojoj nema podela, što je očigledno građanima Srbije, onih ljudi koji su dobro radili svoj posao. Bilo je onih koji su se borili protiv kriminala i korupcije, i to baš na takvim mestima. Ali, gospodine Stefanoviću, da vi tako paušalno izlazite, da se tako paušalno i neodgovorno ponašate, da vi nama govorite da smo mi krali i kraduckali, ne, mi nismo, a bogami DS jeste. To ste rekli direktno za SNS. Ali, DS i njeni funkcioneri jesu. Samo želim da vam kažem jednu stvar, koja je veoma važna za mir i stabilnost u Srbiji. Ne morate da pokazujete i dokazuje hrabrost danas, juče, sutra. Život ne traje dva dana, već mnogo duže. Veoma je važno za Srbiju da obezbedimo trajnu, permanentnu borbu protiv korupcije i kriminala, veoma je važno da u tome učestvuju svi subjekti na političkoj sceni i veoma je važno da imamo isti odnos prema svima. Ali, ono što vas molim, nemojte zato što je to bili čiji domaći zadatak, da uzimate SNS u usta i kad za to ima razloga i kada za to nema razloga. Onima koji brinu da će nešto biti zloupotrebljeno, uveravam vas da ćete biti zaštićeni jednako kao i ranije i uveravam vas da oni koji su učestvovali, a koji su i neki pre mene i pre nekih drugih, gonili na različite načine, a možda i neki drugi ljudi, svakako biti gonjeni zato što su učestvovali u izvršenju najtežih krivičnih dela. Niko, ni vi, ni ja, ni bilo ko drugi u Srbiji to niti sme, niti može da spreči. O opsednutosti tim službama ceo dan ste govorili i čini mi se da ste svi govorili više o sebi, nego o onima kojima ste hteli to da spočitavate. Hvala najlepše.
Hvala. Reč ima predstavnik predlagača Jorgovanka Tabaković. Izvinjavam se replika Aleksandra Vulina.
Kancelarija za Kosovo i Metohiju nije napravljena da bi imala prohodnost prema tome što vi zovete albanskim vlastima, mi to tako ne zovemo, to je za nas lažna država Kosovo, već da bi štitila interese Srbije i srpskog naroda na prostoru Kosova i Metohije. Interesantno je kako nije imalo veću prohodnost i veće zadovoljstvo to ministarstvo za Kosovo i Metohiju koju je vodio čovek koji je bio ministar u Vladi Bajrama Redžepija, koga ste vi postavili. Čovek koji se zakleo na ustav tog lažnog Kosova i bio ministar u Vladi Bajrama Redžepija i posle toga postao ministar, srpski ministar za Kosovo i Metohiju. Ako postoji razlog za sumnju da je trebalo menjati ministarstvo u ovo što je danas, u kancelariju za Kosovo i Metohiju, onda je to što ste imali takva kadrovska rešenja koja su bila poznatija u Prištini, nego među građanima na prostoru Kosova i Metohije. Odmah da vam kažem, šta god se bude dešavalo u budućnosti dešavaće se u okviru Rezolucije 1244 Ustava Republike Srbije i niko nikada neće pružiti ruku Hašimu Tačiju. Niko nikada.
Reč ima Jorgovanka Tabaković. Izvinjavam se, ali predlagač ima prednost.
Gospodine Stefanoviću, da li ste izlazili pa niste čuli kako su nastupali poslanici, više nije ni bitno. Pitala sam kolege šta ste po obrazovanju, kažu – pravnik i tim pre sam iznenađena delom vaše diskusije. Bojite se da li će pod imaocima javnih ovlašćenja čiji će rad biti kontrolisan biti podvedena Narodna banka, zaštitnik građana ili ombudsman? Četiri puta sam vam rekla da u Ustavu to jeste nešto što ne potpada pod Zakon o vladi, a sad moram da vam pročitam. Zakon o državnoj upravi član 46. kaže, gde se govori o nosiocima i imaocima javnih ovlašćenja i kaže da se nadzor nad radom sastoji od nadzora nad zakonitošću rada organa državne uprave i imalaca javnih ovlašćenja i da taj nadzor vrše ministarstva. Koje ministarstvo vrši nadzor nad Narodnom bankom? Koje ministarstvo vrši nadzor nad ombudsmanom, nad zaštitnikom građana? Direktno su podređeni samo Narodnoj skupštini i vi bi kao pravnik morali da pravite tu razliku i ja sam vam rekla - naveli smo imaoce javnih ovlašćenja na republičkom nivo. Odvojili smo čak lokalne organe samouprave i sad nije ni važno da li vi pravite tu razliku i poznajete tu oblast, važno je to što unosite kod građana nejasnoću da će se ova vlada baviti onim za šta nije nadležna po zakonu, a kamoli po Ustavu. Molim vas da više niko od vas ne pominje takve stvari, jer to nije predmet nedoumice. O tome vrlo jasno govori zakon o državnoj upravi.
Reč ima narodni poslanik Borislav Stefanović.
Gospođo Tabaković, prvo jednu stvar da ponovim, iako zaista nema potrebe da dovodite pod znak pitanja. Bio sam vrlo precizan, ponoviću vam. Ako je to tako, ne sumnjam, čak sam i rekao, vi ste razgovarali sa kolegom, da ja vama verujem. Dakle, molim vas, rekao da vam verujem. Samo sam tražio da ste mogli uložiti dodatni napor i tu odredbu dodatno objasniti. Gospođo Tabaković, citirao sam vaše obrazloženje. Ono što je činjenica to je da niko od strane DS, govorim sada o predlagaču, nije spominjao nikakva personalna rešenja, to su učinili vaši poslanici. Niko apsolutno se nije ovde, gospodine Vučiću bavio time, verujte mi. Što se tiče gospodina kome ste dali pravo na repliku, drago mi je da je predsednik tu, gospodin nije imao pravo na repliku, jer nije bio uopšte prozvan po imenu, ali je dobio pravo na repliku i čuli smo objašnjenje o nečemu o čemu uopšte nisam govorio. Dakle, rekao sam i ponoviću da sam za to da ostane Ministarstvo za KiM, ali sam rekao da ako postoji jedna dobra stvar što postajete kancelarija, to je da će biti olakšana prohodnost za razgovor sa prištinskim vlastima. Ne znam kako ste vi to razumeli to što ste rekli, ali verujte da ćemo vas držati za reč za ovo što ste se svečano zakleli da se neće niko rukovati sa Hašimom Tačijem i nadam se da ćete imati vrlo živu unutar koalicionu debatu oko toga. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Janko Veselinović. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, kada je u pitanju zakon o ministarstvima krenuo bih od činjenice koja je neosporna u članu 35. a to je da vi ovim zakonom ukidate dva ministarstva ključna, rekao bih, za nacionalnu politiku koju ste proklamovali u izbornoj kampanji. Dakle, ukidate Ministarstvo za KiM i ukidate Ministarstvo vera i dijaspore Hteo bih da mi date odgovor na pitanje, možda nemam dobru računicu, večeras je i predlagač i kandidat za premijera ponovio da će ova vlada imati manje ministarstava u odnosu na prethodnu vladu i ne samo to nego što je mandatar rekao da je ovo najmanja vlada od modernog parlamentarizma u Srbiji. Ako dobro računam, vi ste od obećanih 15 ministarstava, bilo je vaše obećanje da će vlada brojati 15 ministarstava, obećali ste to građanima, dogurali do 17 ministarstava i 18 ili 19 ministara. Molim vas da mi posle toga pojasnite da li će biti 18 ili 19 ministarstava. Kada je u pitanju broj ministarstava koje je imala prethodna vlada, prethodna vlada imala je 19 ministarstava i posle ostavke ministra Đelića imala je 20 ministarstava. Vaša vlada sa četiri načelnika ili kancelara, kako ih god zvali, kancelarija, imaće 22 ministarstva. Dakle, više nego prethodna vlada. Rekli ste da će ova skupština imati i četiri potpredsednika, a ona ima pet potpredsednika. Reći ću nekoliko reči o našoj nacionalnoj politici u koju ste se kleli, dakle, da ćete voditi računa o Srbima van Srbije, u Hrvatskoj, u Bosni, Makedoniji, itd, mestima gde su ljudi nastradali, izgubili domove, kuće. Vaš v.d. predsednika je pre ovih izbora posetio ta područja. Najmanje što su ti ljudi očekivali jeste da ćete zadržati u vladi ministarstvo koje brine o njima. Ne, vi ukidate Ministarstvo za dijasporu. Danas sam dobio više poruka, pošto se bavim ovom problematikom dugi niz godina, kojim udruženja koja okupljaju izbegla i prognana lica protestuju zbog ovog vašeg stava, znači, udruženja reprezentativna koja okupljaju ove ljude. Sa druge strane, ukidate Ministarstvo za KiM. Dodao bih na ono što je gospodin Stefanović govorio činjenicu koju možda još uvek nije izgovorena, tu kancelariju ćete predati u ruke jednoj maloj partiji. Dakle, KiM ćete dati iz ruku SNS, iz ruku SPS u ruke jedne male stranke da biste za neuspeh te politike mogli posle da perete ruke. Na kraju, pošto i kolege poslanici treba da govore, zaista me začuđuje da ste ukinuli ministarstvo za manjine. Zaista me začuđuje da ste zakon koji donosite o ministarstvima napravili tako da od dana kada taj zakon bude usvojen manjine neće imati bilo kakvu zakonsku zaštitu, odnosno instituciju koja o njima brine. Nema u prelaznim odredbama takvog stava koji bi rekao ko će brinuti o pravima nacionalnih manjina posle donošenja ovog zakona. Kada ćete vi na vladi doneti uredbu u kojoj ćete rešiti pitanje osnivanja kancelarija, to je velika neizvesnost. U tom smislu smatram da su manjine, kao i Srbi u regionu, Srbi u dijaspori, pitanje i položaj verskih zajednica, ukidanjem Ministarstva vera, da su svi zakinutu, a da je to bio deo vaše politike iskazane kroz vaš politički program, koji ste građanima izneli i za koji su glasali. Hvala.
Hvala. Za repliku se javio narodni poslanik Aleksandar Vulin.
Vaš problem i jeste u tome što doživljavate sve, pa i Kosovo i Metohiju, kao partijski plen. Tako ste i Srbiju doživljavali, kao da ste je dobili na sabljama, pa ste je na sabljama i delili. Mi tako nismo zadobili vlast u ovoj zemlji. Kosovo i Metohija nisu partijski plen. Odluka naše koalicije je da se ja ili neko drugi bavi Kosovo i Metohijom nije nikakva ni personalna ni partijska odluka. To je odluka o celishodnom rešenju i ničemu više. To nije partijski plen. I svaki uspeh, i svaki ne uspeh je uspeh i ne uspeh čak ni jedne Vlade, nego jednog narodna. KiM je najveća briga i najveći ponos ove zemlje i svih nas, bez obzira živeli ili ne živeli na prostoru KiM, a ne nijedne političke partije. Nemoj te suditi o nama po vama. Mi ne delimo Srbiju na sabljama, nismo je ni zadobili na sabljama, nećemo je ni deliti na sabljama, Srbija nije plen, KiM nije plen. Inače, kao predsednik Pokreta socijalista, prvu odluku koju sam doneo u vezi KiM je da zabranjujem svako učlanjivanje u Pokret socijalista, jer to nije partijski plen i niko zbog toga što sam ja tu, gde jesam, neće postati član Pokreta socijalista. Dakle, nije partijski plen i naučite da sudite o Kosovu. Kad govorite o njemu, lepše govorite, tiše govorite. Nije partijski plen.Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Jelena Trivan. Izvolite.
Predsedavajući, drage kolege, samo jedna dobronamerna opaska pre nego što krenem na temu. Neko može da ima pravo na repliku, ako je lično pomenut ili ako je ovlašćeni predlagač. Gospodin Vulin se sve vreme prepoznaje, jer zna da će preuzeti funkciju predsedavajućeg ili direktora te kancelarije. Niti ga je ko imenom pomenuo. To što se on prepoznaje na funkciji ne daje mu pravo da krši Poslovnik, a ni vama. Krajnje vam to dobronamerno kažem, a kada ga moje kolege imenom budu pomenule, slobodno mu dajte pravo da i na to odgovori.
Ako dozvoljavate, na osnovu člana 104. - ukoliko se pogrešno protumači izlaganje narodnog poslanika, on ima pravo na repliku.
To je onda replika na repliku. Nije imao izlaganje, već je imao dve replike, nije imao izlaganje.
Ovo je bio, znači, član Poslovnika, koji se odnosi na pogrešno protumačeno izlaganje. Kao predsednik skupštine sam tumačio da gospodin Vulin ima pravo na repliku. Molim vas da sada nastavite.
Dakle, žao mi je što sam morala da kažem ovu opasku u ime svojih kolega, zato što hoću sasvim drugačije da intoniram ovu današnju raspravu. Ovde se hiljadu puta danas reklo, ko to dobro nije razumeo poruke 6. i 20. maja. Ako hoćete, za pravo, 6. i 20. maja građani su rekli da hoće promene, da hoće nešto drugačiju politiku i mislim da su dobili legitimno pravo da dobiju drugu vlast. Da nije nikakva tragedija imati promene na čelu Srbije, da je to dobro, ukoliko to znači da će se drugačije vladati, drugačije ponašati i da će se ispunjavati ono što se građanima obećalo. U tom smislu, mislim da ovoj Vladi treba dati šansu i da svako ima pravo na šansu. Da li promene mogu da donesu neki stari ljudi i stare političke stranke koji su bili u prethodnoj Vladi, da li mogu da se menjaju pojedinci koji su dvadeset dve godine u politici i pokazali šta je njihovo - vjeruju, to ne znam, ali znam da imaju pravo na šansu. U duhu te političke kulture, danas treba da govorimo. Poruka 20. i 6. maja je da građani traže neka nova rešenja, a danas su dobili samo izgovore. Izgovor da DS ne valja i da je ona za sve kriva, nije nešto što građani žele da čuju. Hoće da čuju šta je koncept nove Vlade kroz Zakon o ministarstvima, šta će se u njoj novo dogoditi, kakvi su to novi, drugačiji ljudi koji će to raditi i da ne ponove greške onih prethodnika. U tom smislu, duboko je pogrešno, na sve ono na šta vam danas ukazujemo, da kažete i vi ste to radili, jer građani to od vas neće. Neće, da budete loša kopija nečega što nisu 20. maja hteli. Hoće da budete novi i bolji. U tom smislu, ono što se nije promenilo i što je loše, to je što je država doživljena kao partijski plen. Ovde se tačno vidi za koga se koje ministarstvo krojilo, kako se nakaradno seklo, kako se kome davalo po mestu porekla i po tome šta je želeo da bude neko ministarstvo i to građani vide. Gospodin Dačić je danas rekao, govoreći o Norveškoj, kako je to zemlja koja ima Ministarstvo za ribu i Ministarstvo za naftu i da to proizilazi iz njenih strateških opredeljenja. Meni je žao što mi odavde ne vidimo šta je naša strateško opredeljenje. Ako sam dobro razumela, strateško opredeljenje ove vlade, baš kao prethodne, je nastavak evropskih integracija, borba za očuvanje teritorijalnog integriteta i demokratska država koja se oslanja na ljudska prava i slobode. EU je u svakom ministarstvu pomenuta u opisu delokruga, ne da će svako ministarstvo raditi na ispunjavanju akcionog plana za pridruženje EU, reformama koje su nam na tom putu potrebne, nego će stvarati uslove za sprovođenje projekata koje bismo dobili od EU. Svako ministarstvo ima prema EU jedan projektni biro i projektni zadatak za privlačenje para, a ne za suštinske reforme. Ona na drugi vrednosni način, ni u jednom članu ovih zakona, nije pomenuta. Šta je naša nacionalna strategija? Da li je to da ukinemo Ministarstvo za KiM i ljudska prava i da duboko zagazimo u demagogiju, koja je isto nasleđe svih prethodnih Vlada, gde se govori o formi, a ne o suštini? Imamo manji broj ministarstava, ali de fakto te kancelarije su ministarstva. To su danas javno priznali predlagači, 10 puta. Dakle, samo je to pitanje – da li je suština da li ćemo imati 17 ministarstava, a odnos prema tome šta ćemo ukinuti zarad demagogije, utoliko gore, ne radi stvarne štednje, nego ćemo strateško opredeljenje zemlje pretvoriti u službe zarad puke demagogije da bismo mogli da kažemo da imamo manje ministarstava od prethodne Vlade. Kada je reč o službama državne bezbednosti i to se nije promenilo od 1990. godine. Volela bih da smo danas pričali o obrazovanju, da smo pričali o tome šta nam je nasušno potrebno. Ako hoćemo privredni oporavak, moramo da ulažemo u obrazovanje. Volela bih da postoji jedna Vlada u kojoj se ljudi tuku da vode resor socijalne politike i obrazovanje. Ceo dan slušamo o tome ko će da kontroliše službe državne bezbednosti. Stanite ljudi, nisu ovo devedesete godine. Nije to najvažnije. One su sredstvo da imamo pravnu državu i da se borimo protiv korupcije i kriminala, a nisu same po sebi cilj, jer ako se postave same po sebi kao cilj, onda čini se da imamo problem, odnosno da se vraćamo u neka druga vremena. U tom smislu, imam puno poverenje u ove ljude ovde, u gospodina Vučića da će nastaviti borbu protiv korupcije i kriminala. Hvala Bogu da ne kreće od nule. Hvala Bogu da je gospodin Nikolić rekao – da je u borbi protiv organizovanog kriminala učinjeno mnogo, da danas mnogi ljudi nose glavu u torbi i da će oni biti zaštićeni. Držaćemo ih za reč. Voleli bi da ih na kraju mandata ove vlade i DEA i Evropska komisija ponove – da je Srbija bila nindža u borbi protiv organizovanog kriminala. Dajte da damo ljudima podršku. Ne mislimo da je decentralizacija moći sama po sebi dobra, ali možda će nešto dobro doneti. Tu se vraćam na šansu. Na kraju da vam kažem, ono što je jedina novina u ovoj vladi, koja je sačuvala mnoge loše osobine i načine ponašanja prethodnih Vlada, to su ukidanje demokratskih tekovina, zvana departizacija države. Zakon o državnim službenicima, Zakon o državnoj upravi je bio veliki pomak pohvaljen od Saveta Evrope i Evropske komisije, jer smo dobili 50% državnih službenika izabranih na konkursu. Da je sreće i brzine bilo, imali bi ih 100%. Zabrinjavaju u javnosti ideje čelnika, ove nove koalicije, da će smenjivati ljude koje je izabrala Skupština, da će smenjivati ljude koji su izabrani na konkursu. To je potpuno protivpravno i nemoguće. Tako da je član 38. prosto došao kao potvrda jedne bojazni koja vlada u javnosti, i nakon tako nesmotrenih izjava da se vraćamo u partijsku državu i da će ona protivno zakonima koji su doneti, ukinuti te pravne tekovine i demokratske tekovine. Volela bih da nas praksa demantuje. Volela bih da ova vlada svoju šansu iskoristi. Sve što ova vlada bude dobro uradila za korist građana Srbije, biće dobro i Demokratskoj stranci. Ono što je pouka 6. i 20. maja, to je da su građani siti od kampanje i prepucavanja. Ono što nisu čuli, to su rešenja, nisu čuli pomirenje, nisu videli pruženu ruku. U ime Demokratske stranke pružam vam ruku. Kažem vam – uradite najbolje što umete za Srbiju, staćemo iza vas i pohvaliti vas. Hvala.
Repliku je tražio predsednik poslaničke grupe Srpske napredne stranke gospodin Vučić. Izvolite.
Pre svega želim da se izvinim gospođi Trivan zbog male buke koja je ovde postojala, uostalom više je poslanika Srpske napredne stranke nego, čini mi se, svih ostalih u ovoj sali, ali svakako oprostite zbog toga. Što se tiče nekoliko stvari koje ste izgovorili, želeo bih da odgovorim na nešto drugačiji način. Znamo šta su rekli DEA i Evropska komisija. Postoje ljudi koji se jesu borili protiv kriminala, tim ljudima kapa dole. Ti ljudi i kada su ugroženi imaće zaštitu, kako je to rekao i predsednik Republike, i to vam ponavljamo i mi, onako kako to ide i u skladu sa Ustavom i zakonom i više od toga. Vi znate na šta ja mislim kada o tome govorim. Sa druge strane, mislim da su građani Srbije ti koji treba da procenjuju kako je tekla borba protiv korupcije i borba protiv kriminala. Moram da vam kažem da niko u Srbiji nije zadovoljan što nijedna od 24 privatizacije o kojima je govorila Evropska komisija nije ispitana, nije završena. Što desetine i stotine privatizacija koje su izvršene, uz biće krivičnog dela, tu istrage nisu sprovedene, a kamoli sudski postupci završeni. Da je bilo čak i skandaloznih presuda, očigledno politički intoniranih, u prethodnom periodu. Ceo dan sam slušao kao i juče i uvrede na svoj račun. Svi ste me crtali, i oni koji nisu izgovorili ime moje, i oni koji jesu, od poslaničke grupe LDP do mnogih drugih poslaničkih grupa. Na kraju mi je došlo da vas pitam – izvinite, pa jesmo li mi to neka vlast? Jesmo li mi to postali? Jesmo li izabrani? Šta smo to zgrešili? Šta smo to mi skrivili, pa nas već toliko i tako jako i žestoko napadate? Imate vašeg ministra danas, koji zove sve novinare u Beograd da javlja da jedan divni čovek, Braca Petković, nije platio porez, kako može da bude ministar. To sve organizuje jedan vaš ministar, koji ne da nije platio porez, nego je za to vreme kupio placeve za milion i 500.000 evra i gradi kuće i stanove po Beogradu, a smeta mu zaista jedan divan čovek kakav je Braca Petković i misli da mi ne znamo šta se zbiva u Srbiji. Onda smo svi neka nevinašca i svi se pravimo da ne znamo šta se zbiva. A taj tamo Vučić, on je neki zločinac. Ako jesam, kažite mi u lice - ukrao si to i to. Nemojte da ćutite. Kažite -uzeo si to i to. Ja ću da kažem – u redu je, u pravu ste. Vi dobro znate, i vi i svi ostali u vašoj poslaničkoj grupi, ne tvrdim za sve druge, znate dobro, završavam, izvinite molim vas, da ćemo i te kako da vodimo računa da ovde ne bude bilo kakvih partijskih osveta, bilo kakvih partijskih reakcija u borbi protiv korupcije i kriminala. Znate dobro da ćemo voditi računa. Što ste nervozni, kada govorim za vaše dobro? To je pet ili deset sekundi, ne više od toga. Samo vas molim da nam date samo malo šansu. Što se tiče konkursa iz Skupštine, poštujemo i konkurse i Skupštinu, čak i vaše nameštene konkurse. Svi konkursi su bili namešteni. Poštujemo i ove organe ovde. Borimo se ovde sa vama, iako smo mogli da sedimo, da ćutimo, da čekamo i da za sat vremena završite da bismo išli brže kući, zato što hoćemo da negujemo i poštujemo institucije, parlament i sve druge. Ali ne date nam ni da se ponašamo, da vam držimo tu pruženu ruku, ako je to tako kako govorite, iz prostog razloga što ništa konstruktivno nismo čuli. Sve vreme je sve loše, sve grozno, ministar koji u stvari nije ni dan ministar je grozan, svi su užasni, svi su loši, hajde da se vratimo na staro. Na staro nema povratka. Možda ćete doći za četiri godine, možda za osam godina, ali za to su potrebni izbori. Mi ćemo vam, ukoliko tada pobedite, pružiti ruku, nećemo vas napadati i pre nego što formirate Vladu. Hvala vam najlepše.
Repliku je tražila narodni poslanik Jelena Trivan. Izvolite.
Gospodine Vučiću, upravo ste učinili ono što sam vas zamolila da u ime građana ne radimo više. Siti su oni rasprave između Demokratske stranke i Srpske napredne stranke. Hoće da čuju šta ćemo da uradimo zajedno - vi kao vlast, a mi kao opozicija. U to ime vam kažem, sve divne ljude koji ne plaćaju porez jednako, kao i sve one za koje smatrate da su kriminalci, jednako po zakonu i pravu gonite. Uradite ono što vam piše u Ustavu i zakonu, imaćete našu apsolutnu podršku. To je sve što imam da vam kažem. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Nenad Konstantinović. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, moram da ukažem predsedniku parlamenta da je vreme za repliku dva minuta. Molim vas, pošto dugo raspravljamo danas, kolega Vučić nije bio danas u Skupštini i verujem da je oran za diskusiju, da ipak vodimo računa da to bude dva minuta. On kaže da je gledao prenos iz Skupštine i svakako da u tom prenosu nije mogao da vidi da je bilo ko iz DS-a pominjao ko će biti izabran na neku funkciju koja još uvek nije definisana kako će se birati. Dakle, niko iz DS-a to nije radio. Jedina poslanica koja je to spomenula je bila poslanica iz vaše poslaničke grupe i govorila je o tome, kako ćete možda vi biti na toj funkciji. Demokratska stranka o tome nije govorila. Demokratska stranka ne ulazi u to, ako se usvoji zakon ovako kako je predložen. Koga će predsednik Republike predložiti? On može da predloži i svog šefa kabineta, može da predloži i nekog drugog. Videćemo koga će predložiti, pa ćemo onda davati svoj sud i svoj komentar o tome. Ne bih govorio o toj temi i ne bih je pominjao da nije bila pomenuta sa strane SNS. Imali smo kraću polemiku o broju ministarstava i čuli smo kako će ova vlada imati manje ministarstava. To nije tačno. Prošla Vlada je imala 17 ministarstava, i ova vlada u Predlogu zakona ima 17 ministarstava. Broj ministarstava je isti. Dakle, nema manje ministarstava i nije Vlada manja nego što je bila. Pominju se i kancelarije, da će ih biti četiri, koliko vidim iz Predloga zakona - malo manje ili malo više. U svakom slučaju, sa tim kancelarijama će Vlada biti veća, a ne manja. To su činjenice i o tome ne treba mnogo da polemišemo. Da li Vlada treba da bude odgovorna za rad imaoca javnih ovlašćenja? To je pomenuo kolega Borko Stefanović i predstavnica predlagača je polemisala na tu temu. Mi ne mislimo da sve imaoce javnih ovlašćenja, kako je to precizirano u ovom zakonu o Vladi treba da kontroliše Vlada. Ne treba ni da ih kontroliše, ni da ih usmerava. Postoje imaoci javnih ovlašćenja koji su nezavisni od Vlade i moraju biti nezavisni od Vlade. Ne govorim o onima koji su u Ustavu Republike Srbije pomenuti. Nemojte otvarati Ustav Republike Srbije, član 138. koji ste citirali. Ne govorim o Zaštitniku građana, ne govorim o Narodnoj banci, govorim o članu 137. Ustava, koji kaže – pojedina javna ovlašćenja se mogu zakonom poveriti preduzećima, ustanovama, organizacijama i pojedincima. Javna ovlašćenja se mogu zakonom poveriti posebnim organima preko kojih se ostvaruje regulatorna funkcija u pojedinim oblastima ili delatnostima. To su jedinice lokalne samouprave i autonomna pokrajina. Dakle, ne treba Vlada da može da poništava akte svih nosioca javnih ovlašćenja na teritoriji Republike Srbije. Nosilac javnih ovlašćenja je Advokatska komora. Ne treba Vlada da ima tu mogućnost. Ovo o čemu mi pričamo i ono o čemu ste vi pričali razlikuje se u tome što je predstavnik predlagača nama dao obećanje da se to neće tumačiti na takav način. Mi ne možemo dati blanko podršku onome što se obećava, ali smo zato dali amandmane i to se vrlo lako može ispraviti. Pročitajte naše amandmane, mi smo precizirali tim amandmanima da Vlada može da radi sve što je predviđeno u odnosu na imaoce javnih ovlašćenja, čiji je osnivač Vlada Republike Srbije, odnosno ako ste mislili, kako kažete, na javne agencije, treba staviti – javne agencije čiji je osnivač Vlada Republike Srbije. Mislim da to može da se otkloni amandmanima. Nemojte da dođemo u situaciju da Komisiju za zaštitu konkurencije, koja jeste imalac javnih ovlašćenja i piše u članu 20. tog zakona – Komisija je samostalna i nezavisna organizacija koja vrši javna ovlašćenja u skladu sa ovim zakonom i Komisija za svoj rad odgovara Narodnoj skupštini, da dođemo u situaciju da Vlada može da joj poništava akte. Druga stvar o kojoj sam hteo da govorim je Zakon o ministarstvima, član 38. Bilo je puno reči u izbornoj kampanji o departizaciji. Govorimo od 2004, 2005. godine o tome kako treba da se profesionalizuje državna uprava. Imate Zakon o državnim službenicima donet u vreme vlade Koštunice i Dinkića. Uspeli smo u profesionalizaciji do nivoa pomoćnika ministara. Predstavnik predlagača dobro zna da pomoćnik sekretara u Skupštini Srbije je državni službenik na položaju i da se on bira na konkursu i da su ti pomoćnici bili i u prošlom mandatu i u pretprošlom mandatu i da se oni nisu menjali. Državni službenici na položaju su pomoćnici ministara, pomoćnici sekretara. Ti ljudi treba da budu profesionalci, a menjaju se ministri i državni sekretari. Oni koji su birani na konkursu ne mogu da se smene i zamene bez kriterijuma, kako je predviđeno u ovom zakonu o ministarstvima, i to u roku od 45 dana od dana donošenja zakona i to po diskrecionoj oceni ministra. Ako bi ovako nešto prihvatili, prvo je neustavno, drugo, svi oni će dobiti sudski postupak i moći će da se vrate na posao i treće, idemo korak unazad u profesionalizaciji državne uprave. Dakle, ne jedan korak unazad, nego 10 koraka unazad. Do sada imamo situaciju - menjaju se ministri i državni sekretari. Sad se svi menjaju. Prosto, ukazujemo vam da to ne radite. Podneli smo amandmane i u tom pravcu i mislim da možemo o tome da diskutujemo vrlo ozbiljno i na odborima i nadam se da ćete prihvatiti neke od tih amandmana. Hvala.
Hvala. Obaveštavam vas da je preostalo vreme za poslaničku grupu DS 15 sekundi, vi imate još dva prijavljena govornika, ali plašim se da to neće biti dovoljno da završe rečenice. Za reč se javila predsednik predlagača, dr Jorgovanka Tabaković. Izvolite.
Upravo sam poslušala predsednika poslaničke grupe da se javim na kraju, da više građane ne nerviramo ovom raspravom, ali evo, kad Bog hoće, ono i vreme pomogne, a i predsednik Skupštine. Gospodine Konstantinoviću, zaista ne razumem vas kao pravnika. Jedino čime mogu da objasnim tu ekstenzivnost vašeg tumačenja imaoca javnih ovlašćenja je sledeće – zaboravili ste da razgovarate, zaboravili ste da slušate, ne samo narod, nego i sagovornika. Sve vreme vam tvrdim da smo vodili računa o nosiocima javnih ovlašćenja, imaocima, kako ih definiše Ustav, nad kojima nadzor vrši ministarstvo i donose propise, kao i ministarstva. Ne vrši ministarstvo nadzor ni nad jednim od tih organa koje ste pominjali. Zakon o državnoj upravi, rekli smo vam, biće i sledeća faza, kao i Zakon o državnim službenicima, gde ćemo, čim se steknu uslovi, urediti i primanja, ne da taj pomoćnik koga ste malopre pominjali ima pet plata predsednika Skupštine ili predsednika države, kako god se on zvao, da uredimo hijerarhiju i da vratimo značaj institucijama. Ako vi ne razumete zakon koji ste vi pisali, onda ću ja vama da kažem. To što vi vraćate nas samo na agencije, nije to slučajno. Ne radite vi to samo zato što ste zaboravili da razgovarate, nego zato što postoji, ne šuma, nego džungla institucija koje naplaćuju od građana razne vrste naknada, parafiskalnih nameta za monopol u vršenju posla koji im je dala država, od dozvola za pecaroše, do dozvola za neke helikoptere, do potvrda da li ljudi i koliko imaju akcija u Centralnom registru, do možda i one agencije koja naplaćuje izveštaj da ste imali udes na moru, jer imamo i Agenciju za udese u pomorskoj plovidbi. Koliko se njih zovu posebni organi, neki se zovu ustanove, a da to, u stvari, nisu i vrlo preciznu razliku, po njihovom značaju u uključenosti u sistem državne uprave i nadzor Vlade koja je odgovorna građanima, vraćam se na početak, odgovor je na građanima, jer građani biraju Vladu i ministre. Ova vlada je rešena da stavi na uvid građanima – ko je dužan da nad tim koji njoj naplaćuju, nezakonito ili previše, stavi ne šapu, pa da ne znate, nego kontrolu i proveri i visinu troškova, da bi svaki od građana mogao da živi bolje, a da državni činovnici, koji rade svoj posao kako treba, primaju pristojnu platu i da to ne bude ozloglašeni posao birokrate koji je, zahvaljujući vama u velikoj meri, unazad 10 godina sveden na ponižavajući pežorativni termin, a ne bi smeo da bude. Za vraćanje dostojanstva i građaninu i radniku državne uprave borimo se ovim prvim zakonima, što ne znači da nismo spremni da prihvatimo svaku sugestiju, jer nisu svi najbolji na trenutno pobedničkoj strani. Ima dobrih ljudi, saradnika, pametnih i među vama i mi ćemo rado da prihvatimo sugestije. Ja se više neću javljati.
Hvala. Gospodin Konstantinović, replika.
Kratko ću. Nemam sumnju, posle ovoga što ste rekli, da vi imate lošu nameru, kao predstavnik predlagača, ali ne onaj koji je pisao zakon ili ne zna ili ima lošu nameru. Dali smo mogućnost, videćete u amandmanima, da stoji – svi imaoci javnih ovlašćenja čiji je osnivač Vlada Republike Srbije i onda nemate nikakav problem sa svim tim agencijama, posebnim službama, organizacijama, ustanovama, sve što je osnovala Vlada Republike Srbije, neka Vlada Republike Srbije ima nadzor, kontrolu itd, ali ne one imaoce javnih ovlašćenja čiji nije osnivač Vlada Republike Srbije, kao što je Advokatska komora Srbije, koja je imalac javnih ovlašćenja. Nije precizno određeno u zakonu na koga se odnosi. Pogledajte amandmane, možemo to, mislim, amandmanima da rešimo. Hvala.
Hvala. Za preostalo vreme poslaničke grupe DS javio se narodni poslanik Srđan Miković. Izvolite.
Nosioci javnih ovlašćenja su takođe i Poverenik za informacije od javnog značaja i zaštitu podataka o ličnosti, DRI, Agencija za borbu protiv korupcije i mnogi drugi. Upravo zato što je svaki zakon isti, zbog toga smatram da treba prihvatiti amandmane.
Hvala gospodine Mikoviću. Sledeći prijavljeni je narodni poslanik Aleksandar Čotrić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsedniče, dame i gospodo narodne poslanice i poslanici, poslanici SPO i DHSS u danu za glasanje neće glasati za predložene zakone, odnosno izmene i dopune zakona. Razloga za to je više. S obzirom na to da mi je preostalo malo vremena, želim da istaknem samo jedan razlog, a to je intencija predlagača da se Zakonom o ministarstvima ukine postojeće Ministarstvo vera i dijaspore, odnosno da se za resor dijaspore formira kancelarija… (Predsednik: Izvinjavam se, gospodine Čotriću. Molim sve narodne poslanike da omogućimo gospodinu Čotriću da normalno završi svoje izlaganje. Hvala.) Hvala. Mislim da ćete mi dodati ovih nekoliko sekundi, s obzirom na to da imamo kao poslanička grupa samo još dva minuta, a značajna je oblast o kojoj želim da govorim, s obzirom na to da gotovo tri i po miliona naših sunarodnika, odnosno građana Srbije sada živi van granica naše zemlje, a to je gotovo polovina našeg nacionalnog korpusa. Verujem, a gotovo da sam i siguran u to da kancelarija neće imati kapacitete da ovim veoma složenim i brojnim obavezama odgovori na pravi način. Radi se o činjenici da su od uspostavljanja višestranačja u Srbiji, od 1990. godine, uvek postojala ministarstva za Srbe izvan Srbije, pod različitim imenima, i da je ova oblast utoliko značajnija, da je predviđena i Ustavom Srbije koji izražava posebnu brigu o državljanima i našim sunarodnicima koji se nalaze u inostranstvu. Siguran sam da ta kancelarija neće moći na pravi način da koordinira poslove sa preko 1300 organizacija naše dijaspore koja je u redovima ovih organizacija. Hoću da kažem da smo već napravili određeni pomak u odnosima sa ljudima koji žive izvan naše zemlje donošenjem zakona u ovom domu 2009. godine, a to je Zakon o Srbima u regionu i dijaspori. Ovaj zakon će praktično biti neprimenjiv nestankom ministarstva, jer kancelarija neće moći na pravi način da odgovori ni postojanju Skupštine dijaspore, koja ima 45 članova, ni Savetu za Srbe u regionu, niti drugim pravima i nadležnostima koje proističu iz ovog zakona. Jedan od veoma značajnih aspekata te saradnje jeste i ekonomija, odnosno činjenica da naši ljudi iz inostranstva svake godine u Srbiju šalju preko pet milijardi dolara, pre svega u vidu doznaka da to čini gotovo 15% BDP Srbije i da su pripadnici dijaspore proteklih godina u procesu privatizacije investirali oko pola milijarde evra i da u tim preduzećima radi gotovo 20.000 ljudi danas u Srbiji. Hvala.
Hvala, gospodine Čotriću. Sledeći prijavljeni govornik je gospodin Radojko Obradović. Izvolite.
Gospodine predsedniče, današnja sednica je u stvari priprema za formiranje Vlade i na dnevnom redu su tri izuzetno važna zakona koja nam daju neke naznake oko toga kako će ta vlada izgledati, kako će izgledati njeni prioriteti i šta će ta vlada raditi. Mi potpuno razumemo nameru predlagača koja se tiče izmene Zakona o Vladi. Sećamo se koliko je problema bilo da prethodna Vlada sazna kolike su, na primer, plate direktora javnih preduzeća, kolike su plate direktora agencija i nekih drugih tela. Sećamo se koliko je problema bilo sa raznim komorama koje postoje, koje takođe imaju javno ovlašćenje. Smatramo da predložena izmena, koliko god izgledala tehnička, nije dovoljno precizna i da može da napravi ozbiljne probleme u primeni i da neki od amandmana prosto unose dodatna pojašnjenja i da bi njihovim usvajanjem zakon mogao da ispuni svoju svrhu, da bi i Vlada i Narodna skupština mogle da značajno pojačaju kontrolu u onim segmentima u kojima je nisu do sada imali, a da bi cilj takođe mogao da bude ispunjen. Što se tiče Zakona o ministarstvima, njime se utvrđuje struktura ministarstava, broj ministarstava. Ona predstavlja na neki način izbor prioriteta Vlade i izbor onoga što će ta Vlada da radi. Lično smatram da bi taj zakon u perspektivi trebalo ukinuti, kao što ne postoji u velikom broju zemalja, iz prostog razloga što je sam način organizacije rada unutar Vlade unutrašnja stvar Vlade i da nas kao Narodnu skupštinu i građane naše zemlje pre svega interesuju rezultati te vlade, interesuje na koji način ona rešava probleme i ispunjava ciljeve, a da nije previše važno šta tačno radi koji ministarstvo. Danas nije vaš popularno porediti se sa Grčkom. Svi hoće da ne liče na Grčku, ali parlamentarni izbori u Grčkoj su bili posle parlamentarnih izbora u Srbiji. Pošto nisu formirali vladu, ponovljeni su parlamentarni izbori, pa su vladu i nakon ponovljenih izbora dobili pre više od mesec dana, a mi tek danas raspravljamo o Zakonu o ministarstvima. Jasno je da nam je potrebno, ako pričamo o efikasnosti, treba da nađemo modele da u Srbiji efikasnije rešavamo probleme. Upoređenje sa nekim prethodnim vladama u rasporedu resora nije baš uputno, jer ako se vratimo dovoljno daleko unazad naći ćemo sve moguće kombinacije u podeli resora. Nekad je državna uprava bila uz pravdu, a sada će biti uz regionalni razvoj. Nauka je bila sa zaštitom životne sredine, sa obrazovanjem, bila je samostalna itd. Tako da, u našoj praksi, pošto već Ustav ne definiše bliže kako će se organizovati vlade, kao što postoji u nekim zemljama, uvek postoji Zakon o ministarstvima kojim se definiše broj ministarstava. Onda, prosto u Srbiji ne vodimo računa o tome da nakon svake promene Vlade, prošla skupštinska većina je imala dve, izabrala je dve vlade, vidimo koliki su troškovi promene samo onih natpisa na ministarstvima, vizit-kartama i memoranduma, sajtova ministarstava i svega onoga što sledi iz toga. Naizgled neke tehničke stvari iziskuju ogromne troškove o kojima mi ovde ne govorimo, a onda pričamo o uštedama koje je moguće postići na nekim pozicijama. Pokušajte samo da sračunate koliko kancelarija i prostorija imaju sva ova ministarstva i da ispred svakog od njih treba da stoji tabla sa nazivom ministarstva. Za ovu vladu je predloženo da ima 17 ministarstava. Interesantno je pogledati Predlog zakona o kome je neko govorio u današnjoj raspravi pre mnogo sati. Kada je SNS bila opoziciona stranka predložila je sastav od 12 ministarstava. Dobro, koalicioni sporazumi, koalicioni dogovori, ali očigledno da su želje jedno a koalicija i koalicione želje nešto sasvim drugo. Efikasnost se ne postiže samo brojem ministarstava. Ako će broj zaposlenih da ostane isti, ako će se samo preseliti iz jedne kancelarije u drugu ili ako će samo promeniti tablu, to ništa ne znači. Prethodna vlada je isto pod izgovorom efikasnosti i racionalnosti smanjila broj ministarstava, ali je broj ukupno zaposlenih povećan. Tako da, daleko od toga da je to proizvelo bilo kakve uštede. Postoje samo dobre i loše vlade. Postoje samo efikasne i neefikasne vlade. Ako je predloženo da ova vlada ima 17 ministarstava i četiri kancelarije, dobili smo uveravanja da nijedno od prava neće biti smanjeno, da ništa od nadležnosti neće biti umanjeno. Ako je to isto, zašto onda to nisu ministarstva? Ako je baš po zakonu isto ministarstvo i kancelarija, ne vidimo baš previše svrhe. Pažljivo smo pogledali sastav predloženih ministarstava. Nismo još čuli kakav će biti program Vlade, to ćemo čuti u četvrtak na sednici koja je zakazana, ali na osnovu onoga što smo čuli u javnosti čini nam se da će prioriteti biti EU, Kosovo, strane investicije, privreda i departizacija. Nažalost, iz sastava ministarstava mi ništa od toga ne vidimo, jer ministarstvo za EU ne postoji, postoji samo potpredsednik Vlade koji će imati neku kancelariju. Ne postoji više Ministarstvo za Kosovo, nego postoji Kancelarija za Kosovo. Privreda i investicije su razbijene u nekoliko ministarstava i to će samo otežati put ka realizaciji tih investicija. Od jednog ministarstva napravljeno je nekoliko ministarstava. Postupak dobijanja građevinskih i svih drugih dozvola će biti znatno komplikovaniji ako to nije u jednom ministarstvu. Ali, o tome ćemo detaljnije razgovarati u četvrtak, kada budemo čuli ekspoze. Međutim, na osnovu ovih naznaka, čini nam se da tu mogu da se očekuju problemi. Naravno, ne znamo da li će biti ministara bez portfelja. Ako je tačno da hoće, onda potencijalni problem može da bude u Ministarstvu za regionalni razvoj i ministar bez portfelja koji će da se bavi regionalnim razvojem nedovoljno razvijenih područja. To ukazuje na mogući konflikt. Prostorno planiranje obično nije zajedno u ministarstvu sa urbanizmom i građevinom. Prostorno planiranje je nešto drugo od urbanizma, ali je tesno povezano sa urbanizmom i građevinom. Mnogo je više povezano sa urbanizmom nego što je povezano sa prirodnim resursima i, čini i se, rudarstvom. Slična je stvar i sa Ministarstvom saobraćaja i sa Ministarstvom urbanizma i građevine. Jer, Ministarstvo saobraćaja se bavi izgradnjom saobraćajne infrastrukture, a Ministarstvo urbanizma i građevine kapitalnom infrastrukturom. Ja i ne znam da postoji druga infrastruktura osim kapitalne i saobraćajne. Sve ovo ukazuje na moguće potencijalne probleme u funkcionisanju tih ministarstava. Ali, to može da se otkloni u samom radu Vlade. Možda to neće biti problem, to ćemo tek da vidimo. Mi imamo nekoliko amandmana. Naš odnos prema ovim zakonima u danu za glasanje će zavisiti od rasprave po tim amandmanima i nakon toga ćemo se izjasniti. Hvala.
Hvala. Kao šef poslaničke grupe, Aleksandar Vučić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, pretpostavljam da su i građani umorni da sve ovo slušaju i gledaju, ali želim ljudima u Srbiji pre svega, ne poslanicima, za koje sam uveren da to znaju, da ukažem na jednu činjenicu. Danas smo, čini mi se, bezbroj puta i bezbroj primedbi čuli koje se tiču broja ministarstava. Zameralo nam se što nema Ministarstva za dijasporu, Ministarstva vera, Ministarstva za ljudska i manjinska prava i mnogih drugih. Onda su nam isti ti ljudi zamerali – a što imate više ministarstava nego što je potrebno? Moram da vam kažem da se onda nalazimo u jednom začaranom krugu, jednom "cirkulu spiciozusu" iz kojeg nema povratka. Šta god da uradimo, koliko god da nam je dobra namera, šta god da učinimo – ništa ne valja. Da li je to moguće? Dakle, kad smanjimo broj ministarstava od svih vas, a svi ste bili u vladama od 2000. godine, ovo je najmanja vlada, manja od svih vaših vlada, od 2000. godine do danas sa 10 hiljada povećali ste na 32 hiljade broj državnih službenika. Vi nama koji nismo ni izabrani danas držite predavanja o tome šta ćemo sa državnim službenicima, kako ćemo sa njima, na koji ćemo način. Vi ste poreske obveznike Srbije opteretili za toliki broj ljudi. Ja sada pitam – kažite nam, kao boga vas molimo, hoćete li da imamo 30 ministarstava? Mi smo bili ponudili i da imamo četiri potpredsednika, rečeno je da treba da bude više. Odrekli smo se po količniku našeg petog potpredsednika, dali jednoj opozicionoj stranci. Zaista se trudimo da pokažemo ljudima u Srbiji da nam je stalo da nešto menjamo. Jedini odgovor na sve to je – ništa ne valja, a ne valja iz potpuno suprotnih razloga. Za to objašnjenje jednostavno ne postoji. Ako je cilj napadati nekoga, nečiji akt, predlog zakona ili bilo šta, to razumem. Ali, ne mogu ni na koji način da razumem da nam se na ozbiljan način spočitava nešto što je bolje nego što je bilo u prethodnom periodu. U svakom slučaju bolje, efikasnije, manje i nagoveštava manje troškove i govori o tome šta bi trebalo u narednom periodu da se učini. Opet ne vredi. Dakle, ja više ne molim nikoga u Narodnoj skupštini, želim da zamolim građane Srbije, one koji imaju strpljenja da nas još gledaju, ako takvi postoje, želim te ljude samo da zamolim da sačekaju bar 100 dana i da vide da li će Srbija biti na boljem putu nego što je danas ili ne, da li ćemo uspeti nešto da uradimo za ovu zemlju ili ne. Posle toga neka sude i neka kažu da smo gori, lošiji, neka nas menjaju, neka traže nove izbore ili bilo šta drugo. Uvereni smo da ćemo moći da postignemo ozbiljnije rezultate nego prethodne vlade. Za to strpljenje ako nismo u stanju da zamolimo narodne poslanike, koristim priliku samo da zamolim građane Srbije. Hvala vam najlepše.
Narodni poslanik Radojko Obradović, replika.
Nisam baš razumeo da li je gospodin Vučić replicirao direktno meni, ali, javio se posle mene. Ja nisam rekao ništa od ovoga na šta se osvrnuo gospodin Vučić. Da se ja lično pitam, rekao sam na početku, mislim da je uređenje vlade unutrašnja stvar vlade. Po našim zakonima, mora da se donese zakon o ministarstvu. Ja se lično zalažem da takav zakon ne postoji. Neka vlada uređuje odnose kako god hoće. Mene interesuje koliko zaposlenih ima u sumi, koliko ta vlada dobro ili loše radi, kako će ona urediti poslove? Ko će da se bavi određenim stvarima, ko neće, to je stvar Vlade. Kada Vlada dođe u Skupštinu treba da raspravimo o njenim rezultatima. Pošto je zakon na dnevnom redu, ukazao sam samo na moguće probleme, na osnovu iskustva koje smo imali, ništa više od toga, o toj vladi ćemo suditi. Svaka vlada treba da dobije šansu, o toj vladi i o njenim zakonima, o njenim izveštajima ćemo raspravljati u Narodnoj skupštini pa ćemo onda pričati o konkretnim stvarima. Ovo je sam početak, treba da što pre dođemo do Vlade i da počnemo da rešavamo probleme kojih u Srbiji ima na pretek.
Hvala. Za reč se javio narodni poslanik Miroslav Petković, koji je sledeći.
Poštovani gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, nećete mi zameriti u ove kasne sate, ali Pašić je svojevremeno rekao – kakvi zakoni, zakoni su za protivnike. Naravno da to ne treba da važi u savremenoj Srbiji i ovi zakoni o kojima danas raspravljamo, mislim da upravo pokazuju da nije to slučaj, jer Zakon o Vladi i Zakon o ministarstvima uređuju način rada Vlade i funkcionisanje ministarstava i posebnih organizacija. Ovim predlogom predviđa se dopuna koja se odnosi na rad imalaca javnih ovlašćenja. Svi mi u ovoj sali znamo da se ona pre svega odnosi na agencije. Svi mi u ovoj sali, a i građani Srbije znaju da sve to je jako skupo, a krajnji rezultat je da sve izgleda tako jeftino, da postoji ogroman broj ovih agencija. Naravno, da postoji potreba za funkcionisanjem nekih od njih, ali mnoge od njih su napravljene samo zarad zapošljavanja stranačkih kadrova i da bi se pojedinci o kojima smo raspravljali i u ovoj sali, u prethodnim godinama bahato ponašali prema budžetima i sredstvima koje imaju, da bi kupovali službene automobile, da bi Srbiju štitili od nuklearnih udara, registrovali kola na tablice svog rodnog grada i radili niz drugih zloupotreba. Moguće je ostvariti značajne uštede i naravno daćemo novoj Vladi priliku da pokaže da li će se te uštede i ostvariti. One se mere u stotinama miliona i svakako da će ta sredstva moći da se iskoriste u mnogo bolje svrhe. Ovaj zakon o Vladi je važio i za još uvek aktuelnu Vladu do četvrtka. Podsećam vas samo da po tom zakonu Vlada utvrđuje i vodi politiku Republike Srbije u okviru Ustava i zakona i drugih opštih akata Narodne skupštine. Na osnovu odluka Ustavnog suda od pre nekoliko dana vidimo da Vlada nije baš poštovala sve odredbe Ustava, pa su mnoge odredbe koje je Vlada predložila ovoj skupštini i prethodni saziv, odnosno ovoj saziv koji raspravlja, usvojio, nisu u skladu sa Ustavom. Kada se usvajao predlog zakona o Vladi, mi smo, kao poslanička grupa DSS, podneli amandman i na onaj čuveni član vezan za prvog potpredsednika Vlade i zamenika predsednika Vlade. To je Ustavni sud takođe stavio van snage, odnosno prestao je da važi taj član. Čekali smo tri godine da se desi na Ustavnom sudu, kao što smo čekali da se potvrde da su neustavne odredbe Statuta Vojvodine i mnogi članovi zakona o utvrđivanju nadležnosti AP Vojvodine. Podsetiću predstavnike buduće vlade, da će pred ovom Skupštinom položiti zakletvu. Neki od ministara koji su večeras govorili, su pet, možda čak i šest puta polagali zakletvu pred Narodnom skupštinom u toku svog ministrovanja u prethodnih 12 godina sa dužim ili kraćim pauzama, pa očigledno da se nisu pridržavali teksta te zakletve u svim svojim postupcima i u svom radu. Interesantno da je ostala odredba o disciplinovanju članova vlade, koja je uvedena nakon određenih izjava bivšeg ministra Dinkića, tako da preporučujem gospodinu Dinkiću koji ima iskustva da upozori članove vlade kako treba da se ponašaju i kako treba da nastupaju u javnosti, kako ne bi došli ponovo u neprijatnu situaciju kakvu smo imali u prethodnom sazivu. Takođe, ono što je za nas kao narodne predstavnike u ovom domu najvažnije jeste odnos vlade prema Narodnoj skupštini, jer zaista vlada ima zakonsku obavezu da u određenim rokovima podnosi izveštaje Narodnoj skupštini. Predstavnici vlade imaju zakonsku obavezu da budu prisutni kada se predlažu određeni zakoni da to budu resorno zaduženi ministri, da o budžetu ne dolazi da nam govori ministar vera, kako je to nekad bilo predviđeno, da na pitanja koja narodni poslanici postavljaju dobijamo neke odgovore koji nemaju veze sa onim što nas interesuje, da na pismeni način, kada uputimo pitanje ne dobijemo nikada odgovor. Možemo napraviti evidenciju na to. Nadam se da će buduća vlada imati mnogo više razumevanja i poštovanja, pre svega, prema ovom visokom domu koji ne zove se tako što je tavanica tako visoka već što je najviše predstavničko telo građana Srbije. Što se tiče samo zakona o ministarstvima, naravno da je to vaš izbor i vaša odluka i zaista DSS nema nameru da se meša u ovaj predlog zakona. U tom smislu možemo samo da ponudimo određenu pomoć sa nekim predlozima koje smo podneli kako bi poboljšali ovaj tekst zakona. Vi ste predvideli određeni broj mininstarstava, vi ste predvideli njihove nadležnosti. Naš posao kao opozicione stranke jeste da pratimo rad vlade, da kritikujemo sve ono za šta smatramo da nije dobro urađeno i, naravno, da predložimo rešenja koja će biti u interesu i građana Srbije i svih nas koji radimo u ovom domu. Kada Murinjo izvede "Real" na teren i postavi dva pozadi sigurno neće da pita Gvardiolu da li će da igra sa četiri beka. Prema tome, ovo što ste uradili imamo potpuno razumevanje to je naravno određeni period da vidimo kako će ta vlada raditi, a onda nećete nam zameriti da, ukoliko imamo primedbi i ne možete nam zameriti na kraju krajeva, da kritikujemo rad vlade. Srbija se, nažalost, pretvorila u poslednje četiri godine u pravi cirkus. DSS, kao jedna od 45 stranaka koje su ušle u ovaj parlament zahvaljujući, sada se to pokazalo suludom izbornom zakonodavstvu koje prethodna većina usvojila, će se truditi i boriti zaista svojski potruditi da taj šator demontiramo, konstrukciju rasklopimo i pošaljemo je daleko izvan granica ove zemlje. Smatramo da, pored ekonomskih resora i resora poljoprivrede koji su veoma značajni za budućnost ove zemlje, mnogo posla će imati ministarstvo pravde i državne uprave. Četiri godine DSS u ovoj sali govori da danas na sceni nije reformisanje, već deformisanje srpskog pravosuđa i zahtevaćemo od buduće vlade da se utvrdi odgovornost svih nadležnih za ovako katastrofalno sprovedenu reformu pravosuđa. Izneli smo u svojim izlaganjima i naš ovlašćeni predstavnik, gospodin Samardžić i kolega Obradović, da nismo zadovoljni što je u ovom predlogu zakona predviđena kancelarija za KiM. Podneli smo četiri amandmana kojim zahtevamo da se ponovo vrati minisntarstvo za KiM. Smatramo da je to izuzetno važno i da je to veoma bitna poruka i Srbima koji žive na KiM i međunarodnoj javnosti. To su pitanja od ključne važnosti za očuvanje suverentiteta i teritorijalnog integriteta Republike Srbije. Nadamo se još uvek, to smo i rekli, da u odnosu vladajuće većine prema našim amandmanima ćemo se izjasniti o ovom zakonu. U tom famoznom članu 38. o kome se puno govorilo danas za razrešenje državnih službenika, zaista smatramo da je to materija koja se uređuje zakonom o državnim službenicima, da postoji predviđena procedura kako se ti ljudi mogu razrešiti i zato je DSS predložio da se ovaj član zakona briše. Ne sumnjamo da imate dobre namere, ali smatramo da može doći do zloupotrebe, a da sada važeći zakon daje odgovarajuća rešenja jer bojimo se da će se napraviti ozbiljna konfuzija u praksi koja može doći nakon eventualnih otpuštanja tih ljudi. Što se tiče zakona o osnovama uređenja službi bezbednosti, mislimo da je predložena odredba dobra. Videli smo u prethodnom periodu da je gospodin Boris Tadić želeo da drži sve pod svojom kontrolom, da se držao gesla – neka sve ide mojim tokom. To je sada već prošlost. To je reka bez povratka i ne želim na to da gubim vreme, ali smatram da predsednik Republike treba da imenuje sekretara saveta, da to ne mora da bude šef kabineta. Neko ko će obavljati dužnost šefa kabineta i taj posao sjajno raditi ne mora da znači da će se dobro razumeti u rad službi bezbednosti. To je odluka za koju odgovornost snosi i sam predsednik Republike. Nije teško pretpostaviti šta ćemo u četvrtak čuti u ekspozeu od mandatara za sastav buduće vlade. U javnosti su manje-više poznati svi ciljevi buduće vlade. Želim da kažem da će DSS, kao i prethodnih 20 godina, istrajavati na očuvanju državnih i nacionalnih interesa Republike Srbije, očuvanju KiM u sastav Republike Srbije, razvoju ekonomije i privredu ove zemlje. Znamo na kojoj adresi se u prethodnim godinama pio najbolji briselski čaj. Baš nas interesuje da li će doći do promene te adrese ili će se zadržati na sadašnjoj. Vrlo brzo će se pokazati kako će se sprovesti reforma državne uprave, kako će se sprovesti departizacija, da li će ona značiti otpuštanje kadrova koji nisu članovi vaših stranaka, ali građanima Srbije to sam potpuno siguran ne trebaju ministri kojima je dobro tačno onoliko koliko je Srbiji loše, a na predstavnicima vladajuće većine i buduće vlade jeste da pokaže da se razlikuje od svojih prethodnika. Verujte mi, četiri godine vrlo brzo prolete, pogotovo ako ste na vlasti, tako da ćemo imati priliku da mnogo puta raspravljamo o vašem radu i nadam se da popravimo mnoge zakone koji će doći u ovu skupštinu. Hvala vam najlepše.
Hvala. Poslednji prijavljeni govornik je gospodin Marko Jakšić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsedniče, poštovane kolege poslanici, na neki način kao poslednji govornik ovde čini mi se da imam malo nezahvalnu dužnost, ako tako može da se kaže, da govorim o jednoj temi, a to je ukidanje Ministarstva za KiM. Čini mi se da čitam opelo, jer ono što je važno, značajno i bitno jeste da to što se ukida jednostavno ne nailazi na dobar prijem kod Srba koji dole žive. Mi ne plediramo na to koja će politička stranka da bude na čelu ministarstva, ne plediramo ni kakva će personalna rešenja da budu, ali ono za šta se zalažemo i ono što smatramo jeste da ministarstvo ima kapacitet da brani KiM, a ne tzv. kancelarija, jer moraćete priznati da je to ipak stepen niže. Ono što imamo prilike da čujemo od mandatara to je da kaže da se radi to sve u cilju štednje. Lično bih dodao da je možda jedan drugi razlog, a to je da se u istu ravan stavi EU i KiM. Ako EU ima kancelariju, zaboga, mora da bude i za KiM. Treći možda zli jezici kažu da je velika poplava američkih diplomata izrodila da se ugasi Ministarstvo za KiM. Kad smo već kod same štednje, najveći deo ljudi priča o štednji, a najmanje se govori u ovoj zemlji koliko otprilike vredi KiM. Ono što moram da kažem a što svi znamo to je da i dolazak gospodina Gordona je dao pet uslova ili zahteva novoj vladi, da ne kažem pet naredbi novoj vladi, gde je treća naredba da se Srbija odrekne energetskih resursa. Šta to znači? Znači da je Kosovo izuzetno bogato. Neki smatraju da se vrednost kreće između tri i četiri hiljade milijardi. Drugi govore da imamo lignita i uglja za eksploataciju narednih osam stotina godina. Ono što je važno da se kaže to je da Kosovo ima velike količine retkih metala, kao što je titan, volfram, vanadijum, koji se koriste u avio i kosmičkoj industriji. To je ono što dole imamo. To je ono što dole imamo. Uostalom, nema potrebe da vam govorim da je, recimo, još u srednjem veku, srednjovekovna Srbija bila jaka zemlja, upravo imajući svoje rudnike i sada da vas podsetim, tada su iz Evropske unije dolazili da rade na Kosovo i Metohiju, setite se samo savskih rudara. To je takozvana zemaljska, a ne nebeska Srbija, to je ono što mi imamo dole i zbog čega veliki broj čini mi se, nažalost, onih takozvanih drugih Srbijanaca žele da se ovog prostora reše. Ono što možemo da kažemo jeste da nema razloga da oni koji nas tlače, ubijaju, koji na temelju organa našeg naroda prave svoju državu treba da ih nagradimo sa tolikim bogatstvom. Kada smo već kod same štednje, čini mi se da je mandatar rekao da neće biti Ministarstvo za Kosmet, ali će svako ministarstvo imati deo koji će se baviti Kosovom. Znači, umesto jednog velikog ministarstva imaćemo 16 malih ministarčića. Ne bismo želeli da se Kosovom bavimo na onaj način, kao što se recimo prethodna Vlada bavila, u situaciji kada je KFOR razbijao srpske blokade i barikade, naša žandarmerija je faktički stavljala fantomke, uklanjala naše barikade i prekopavala takozvane naše alternativne puteve. Doduše, kasnije naša žandarmerija dala je jednu novu himnu, mi smo joj na tome zahvalni, ako ni zbog čega drugog makar da pokažu ovoj zemlji Srbiji da novac nije najvažnija stvar na svetu. Kada smo već kod same štednje veliki broj ljudi znaju da kažu, i sledeću činjenicu ovih naših dole na Kosmetu, da je vlast faktički potpisala ugovor sa Euleksom o granicama i s obzirom da mi pripadamo, takozvanoj, dijaspori možda bi u cilju štednje mogle da se spoje Kancelarija za Kosovo i Kancelarija za dijasporu i evo načina da nova vlast ili nova Vlada uštedi sredstva. Drugi čak kažu i ovako – s obzirom na velike najave, pre svega ljudi iz nove vlasti treba da se razgraničimo sa Albancima i onda smatraju da ako već Srbi treba da dobiju okrajke neke, onda nama ne treba ministarstvo, nego je dovoljna i sama kancelarija. Doduše, neko će da kaže da smo još i dobro prošli, jer zaboga mogli smo da dobijemo i šalter, pa zamislite kako bi onda to izgledalo i delovalo. Idemo na šalter da rešimo sudbinu Kosova i Metohije. Doduše, možda ima i načina da se sve ovo popravi. Možda ta kancelarija dođe i njeno sedište bude na prostoru Kosova i Metohije. Možda ta kancelarija sutra raspiše pokrajinske izbore i da možemo dole da formiramo pokrajinsko izvršno veće. Lično sumnjam, jer čini mi se da kada dve političke stranke koje su glavne u novoj Vladi nisu poslale svoje ljude da izađu na lokalne izbore, ne verujem da će imati da tako kažem smelosti da zagrizu ovaj veliki kolač, a to je raspisivanje pokrajinskih izbora. Dame i gospodo, na samom kraju, čini mi se da vreme ističe, želim da kažem da smo se mi Srbi sa severa Kosova radovali pobedi Tomislava Nikolića. Slavilo se do kasno u noć, ljudi su bili oduševljeni, smatrali su da nastupa prekid sa izdajničkom politikom koju je prethodna vlast radila i vršila, a koja se manifestovala poznatim sporazumima. Nažalost, poruka da se ukida Ministarstvo jako loše deluje među Srbima. Ne bismo želeli i toga se bojimo da ne vlada jedan princip ili deviza koju smo imali prilike da čujemo od ministra koji je bio u Vladi Vojislava Koštunice, a koja glasi da je odbrana Kosova kolektivno ludilo.
Hvala. Ostalo je još 18 minuta poslaničkoj grupi SNS. S obzirom da na listama poslaničkih grupa nema više prijavljenih za reč, pre zaključivanja zajedničkog pretresa reč dajem predsedniku poslaničke grupe SNS, gospodinu Aleksandru Vučiću.
Želeo bih zbog građana Srbije da kažem da Tomislav Nikolić kao predsedik Republike, a ni bilo ko drugi nema nameru da se igra sa nacionalnim i državnim interesima Republike Srbije. Imaću lake odgovore, veoma lake odgovore na primedbe zašto nema Ministarstva za Kosovo i Metohiju, jer bih vam postavio jednostavno retorsko kontra pitanje – nemamo ni ministarstvo za Pirot, nemamo ministarstvo ni za Novi Sad, nemamo ni za Vojvodinu, nemamo ministarstvo ni za jedan drugi deo Srbije. Kosovo i Metohija je za nas Srbija jednako koliko i Pirot, jednako koliko i Vojvodina, jednako koliko i bilo koji drugi deo Srbije. Zato ne pravimo razliku i ne delimo ih na ministarstvo za svaki region ove naše lepe zemlje. Mislim da na to objašnjenje ne možete ništa da kažete. Znam šta se krije iza svega toga. Iza svega se krije, došao je Fil Gordon da vam izda naloge, da vam izda naredbe. Tako se gospodine Jakšiću sa nama ne razgovara. Došao je gospodin Gordon i rekao je šta su njihovi zahtevi, došli su mnogi drugi, doći će mnogi drugi. U savremenom svetu moramo da čujemo šta ti ljudi misle i onda ostaje da vidimo šta ćemo mi da uradimo i šta ćemo mi da kažemo, ali to da je neko došao da nam drži packe i da vam određuje šta je to što mi moramo da napravimo i da uradimo, moram da vam priznam da to nije istina i da se to na takav način nije dešavalo. Želim takođe da vam kažem, na Kosovu i Metohiji nema ni titana, ni volfrana, ni valadijuma, ni bilo čega drugog. Jednako bi nam bilo drago Kosovo i Metohija da je sam kamen. Zato što je to naša zemlja onako kako to Ustav Republike Srbije propisuje. Znam da je danas najlakše reći – nemate ministarstvo, reći Srbima u Čikagu – ni vi nemate ministarstvo, a inače im je bilo mnogo lepo dok su imali ta ministarstva. Dok smo imali Ministarstvo za Kosovo i Metohiju bilo je divno Srbima na Kosovu i Metohiji. Sve je cveće cvetalo za njih da bi jedan Miljković mogao da dobije sve poslove, da bi pare mogle da nestanu svakoga dana. Pola novca nestane na putu do Kraljeva, pola nestane od Kraljeva do Kosovske Mitrovice ili ako ide negde južno od Ibra. To je ono što treba da promenimo i zadatak kancelarije, ne šaltera, zato što nemamo šalter ni za druge delove. Tačno je da će svi ministri da se bave Kosovom i Metohijom. To im je posao, to im je obaveza, jer će da se bave svim drugim delovima Republike Srbije. Dakle, biće obaveza one kancelarije koja se bude bavila Kosovom i Metohijom, ali i svim ostalim ministarstvima da urade sve da se sačuva Ustav Republike Srbije, a inače razgovori neće biti laki i uopšte neću da vas obmanjujem, neću da lažem ni vas, niti bilo koga drugog. Tačno je da će biti pritisaka i nećemo da lažemo naš narod da ih nema i da ih neće biti. Istovremeno ćemo morati da damo sve od sebe i da uradimo sledeću stvar gospodine Jakšiću da kada gledate sa južne strane Mitrovice na sever da ne vidimo više oronule fasade, nego da vidimo jednako lepe fasade kao što su Albanci napravili u južnom delu Mitrovice. Da gledamo više fabrika u severnoj Mitrovici, da gledamo fabrike u Zvečanu i Zubin Potoku, u Lešku i Leposaviću, da gledamo iste takve fabrike ili još lepše u Gračanici i u Goraždevcu i u svakom drugom mestu na Kosovu i Metohiji. To mora da bude naša politika. Da li ćemo u tome uspeti? Moram da vam kažem da će biti veoma teško, ali mislim da ni sami ne verujete, toliko se godina poznajemo, da biste pomislili ili poželeli da kažete – ej, vi ste isti kao što su neki drugi o kojima smo zajedno govorili veoma loše. Ne mislim da će sve biti idealno. Nalazićete i imaćete razloga da kritikujete mnogo toga. Imaćete razloga da kažete – ovo nije onako kako bismo voleli. Ali to, i mi bismo voleli, da može da bude sve tako. Ali jednostavno, neće biti tako lako. A da će biti to – predajemo vam KiM, to niti imamo pravo, niti možemo, niti smemo. Imamo Ustav Republike Srbije. Ustav Republike Srbije je Sveto Pismo za svakog građanina ove zemlje i oko toga nema nikakve diskusije. Moram da kažem još jednu stvar. Srpska napredna stranka nije imala nikakav problem u saradnji sa DSS. Nismo imali tu vrstu problema, moram takođe da ponovim, ni posle izbora. Neki drugi jesu. Kada o tome govorim i po tome možete da vidite da mi naredbe nismo primali. Ono što je veoma važno, to je da ne možemo a da ne razmišljamo o celini, o jednoj široj, većoj sceni, o onome gde i kako Srbija može da ostane i opstane, jer kao što znate, Srbija je danas gotovo na ivici gladi. Dok mi večeras ovde razgovaramo, moramo da razmišljamo kako ćemo da popunimo budžetski deficit, kako i na koji način ćemo da isplatimo penzije, jer su sve uništili, sve je nestalo, nema novca apsolutno nigde. Kako i na koji način ćemo da vratimo - recimo, RZZO duguje samo "Štadi", samo "Hemofarmu" duguje 90 miliona evra. Pitam vas ljudi – a kako mislite da obezbedimo da ima lekova u apotekama? Televizija i novine DS će da kažu – jeste li videli kako je nesposobna nova vlast, a oni nam ostavili 200 miliona evra samo u RZZO duga. U svakoj sferi društvenog života je sve isto. Svuda je sve isto. Ne znamo gde i kako za glavu da se uhvatimo i šta da radimo. Dođite, pa pomozite. Hajde da vidimo, neka da bilo ko rešenje na bilo koji način. Nemamo problem sa tim niti postoji takva vrsta sujete, niti političke taštine, niti bilo čega. Još jednu stvar sam siguran da ste vi primetili. Ranije je nekako, pre pet možda i 10 godina, uvek postojao taj politički animozitet – svi imamo svoju stranku, pa hajte da budemo sebični na taj način. Uveren sam da ste primetili da to kod nas, bar dve ili tri godine, uopšte ne postoji. Ni jednog sekunda se ne borimo samo za to – hajde da mi imamo jedan procenat više, a vi da imate jedan procenat manje. Pre svega smo se borili za to, šta je to što možemo da napravimo i kako da napravimo da nešto Srbiji bude bolje. Nemojte da se iznenadite ako sutra, ili za tri meseca, ili za šest meseci, kažemo – izvinite, očigledno je da ne možemo da ostvarimo nešto, pa neka neko kaže da li je u stanju i može li bolje i može li više, iako se nadam da će Vlada da traje četiri godine i da ćemo moći da ostvarimo dobre rezultate. Prosto, stanje u zemlji je grozno. Grozno je u svakom pogledu. Moći ćete da kritikujete šta god hoćete, samo neko mora da se zapita – izvinite, kako smo došli u ovu situaciju? Kako smo došli u situaciju da danas Albanija ima za jedan evro veću platu prosečnu od 348 evra, a mi 347 evra, da Crna Gora ima 493 evra? Kako smo mi dospeli dotle? Kako smo dospeli dotle da imamo više nego duplo niža prosečna primanja nego u Hrvatskoj? Opet ceo dan slušamo tirade, slušamo predavanja, slušamo kako nam objašnjavaju da su najuspešniji na kugli zemaljskoj i kako smo mi svi nesposobni, jer eto, po prvom zakonu koji smo doneli u Skupštini se vidi da smo, otprilike, neznalice, nepismeni ili ne znam šta. Oni tako pismeni, uspeli su da urade samo jednu stvar – da postanu najbogatiji u ovoj državi, da oni žive lepo, a da svi ostali budu sirotinja i da nam ceo narod bude bez ikakve perspektive, da ljudi ne znaju kako će da školuju decu, kako će da prehrane svoje. U najboljoj nameri, kao prijatelju, kao nekoga koga poznajem tolike godine, želim da vam kažem – da, sumnjajte, da, kritikujte nas. Imaćete, siguran sam, razloga za to. Pokušaćemo da postignemo tu vrstu konsenzusa oko KiM. Pokušaćemo da vam kažemo – da, nešto smo morali da uradimo što vam se ne dopada, pa ćemo vam reći zašto smo nešto morali da uradimo. Kritikujte i to, ali molim vas, nemojte da sumnjate u najbolju nameru koju imamo i prema našem narodu na KiM, i prema našoj državi i prema našem narodu na teritoriji cele Republike Srbije. Hvala vam najlepše.
Da li još neko želi reč od predsednika ili predstavnika poslaničkih grupa koje do sada nisu iskoristile pravo? Pravo na repliku. Izvolite, samo se prijavite.
Ono što svi znamo jeste da nema potrebe da za svako mesto postoji ministarstvo. To je svima nama jasno. Ono što znamo jeste, da recimo, Velika Britanija ima Ministarstvo za Severnu Irsku već više decenija. Na onom prostoru gde imate problem, tu država pravi posebno ministarstvo, jer su veći kapaciteti da se taj problem reši. Iz tog razloga smatramo da ministarstvo treba da ostane. Sa druge strane, svedoci smo šta je sve Ministarstvo za KiM uradilo u prethodne četiri godine, bez obzira što je ministar bio sa naših prostora. Ako je to ministarstvo loše radilo, to ne mora da znači da se ukine. Naprotiv, treba da se pokaže i na drugačiji način da se puno bolje radi u odnosu na ovo što je gospodin Goran Bogdanović radio. Na samom kraju, jeste da je nama dole na prostoru Kosova i Metohije potrebno sve. Neki će da kažu hrana, drugi će da kažu fabrike, treći radna mesta. Ono što nam najviše treba i što najviše očekujemo od naše države, pre svega, to je sloboda, a sloboda i sami znate da cenu nema. Bez obzira na sve, nadam se da ćemo ipak svi zajedno, svi složno pokušati da našem narodu udelimo slobodu, da nećemo dozvoliti da zažive sporazumi Tahiri-Stefanović i ako na jednom delu prostora Kosova i Metohije ima slobode, lično mislim da će kao virus da se razlije i u ostalim delovima. Zato mislim da cela moja replika ima za cilj da kaže da je ministarstvo jako bitno i značajno da ostane, jer ćemo sa njime mnogo bolje da branimo Kosovo.
Da li još neko od predstavnika poslaničkih grupa želi reč? (Ne.) Hvala. Pre nego što završimo zajednički načelni pretres, samo vas podsećam da smo zakazali narednu sednicu Narodne skupštine Republike Srbije za sutra u 15,30 časova, a da ćemo u četvrtak prvo imati u 10,00 časova nastavak ove sednice za raspravu po amandmanima. Nova sednica, posebna sednica zakazana je za četvrtak u 15 časova sa dnevnim redom – izbor Vlade i polaganjem zakletve članova Vlade. Zaključujem zajednički načelni pretres o Predlogu zakona o ministarstvima, Predlogu zakona o dopunama Zakona o Vladi i Predlogu zakona o izmeni Zakona o osnovama uređenja službe bezbednosti Republike Srbije. Hvala vam.