Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine predsedniče, gospodine ministre, poslanička grupa Demokratske stranke reklamirala je povredu Poslovnika na kraju prethodnog zasedanja ove sednice, odnosno pre nego što je predsednik republičkog parlamenta odredio pauzu. Reklamirala je povredu Poslovnika na osnovu člana 104. u kome se, citiram, u stavu 1. kaže da su narodni poslanici dužni da poštuju dostojanstvo Narodne skupštine. Povredom člana 140, pozivajući se na njega, predsednik parlamenta je grubo narušio dostojanstvo ovog parlamenta i narodnih poslanika Republike Srbije. Citiram, u članu 140. stav 4. kaže se: "Od završenog načelnog pretresa do otvaranja pretresa predloga zakona u pojedinostima mora da prođe najmanje 24 časa." Podsetiću vas – nakon završetka načelne rasprave predsednik je zakazao nastavak sednice o raspravi u pojedinostima za naredni dan u 10 sati ujutru. Nakon utvrđivanja kvoruma odredio je pauzu do 15 sati i 6 minuta kako bi se stekli uslovi za nastavak rasprave zakona u pojedinostima. U kom stanju se nalazio parlament? U kom stanju se nalazila Republička skupština u tom periodu, ni do dana današnjeg nismo dobili odgovor. Pozivajući se na član 98. stav 2, citiram, "predsednik Narodne skupštine može odrediti pauzu u radu sednice Narodne skupštine da bi se izvršile potrebne konsultacije ili pribavilo mišljenje". Predsednik je danas nastavio zasedanje parlamenta i nikome od nas nije dao nijedno objašnjenje zbog čega je prethodni put sednica parlamenta prekinuta. Nismo dobili odgovor na to od koga je tražio mišljenje. Nismo dobili odgovor na to ni da li je to mišljenje dobio. Nejasno je kako se može tražiti mišljenje u tumačenju odredbi Poslovnika kada je Poslovnik, ovaj koji je danas na snazi, usvojio saziv ovog parlamenta. Dame i gospodo narodni poslanici, ključna reč koja karakteriše rad ovog parlamenta je bahatost. Bahatost u ponašanju, bahatost u primeni propisa, bahatost u predsedavanju Skupštinom. Na ovaj način prekršena su tri člana Poslovnika koji smo nedavno usvojili. Na ovaj način, po ko zna koji put, ugroženo je dostojanstvo parlamenta Republike Srbije, ugroženo je dostojanstvo narodnih poslanika. Bahatost je karakteristika sa kojom se svakodnevno susrećemo i u radu ministarstava, ministara i Vlade Republike Srbije. Bahatost je ključna reč koja je i osnovna karakteristika i u odnosu prema Naftnoj industriji Srbije i predlogu o ukidanju zakona o NIS-u o kome danas govorimo. Ovaj zakon je, podsetiću vas, stavljen po hitnom postupku... (Predsednik: Vreme.) Citirala sam, predsedniče, tako da se to ne računa u vreme. (Predsednik: Opcigovao sam to vreme. Budite ljubazni, završite.) Ovaj zakon je uz vrlo impresivno obrazloženje stavljen po hitnom postupku na dnevni red, a nakon toga mesec dana traje pauza i pretpostavljaju se godišnji odmori i kupljene avionske karte ovako važnoj temi o kojoj mi treba danas da razgovaramo. Naftna industrije Srbije je ključno javno preduzeće Republike Srbije. Tema o kojoj razgovaramo, NIS, jedna je od najvažnijih tema u ovom trenutku u Srbiji, a mi više od mesec dana čekamo nastavak rada ovog parlamenta, uz kršenje propisa, uz kršenje dostojanstva, uz bahato ponašanje, još jednom ponavljam, prema poslanicima, Republičkoj skupštini i prema narodu Srbije. Gospodine predsedniče, pozivajući se na dostojanstvo, na čast, na poštenje, ovo je još jedan od niza razloga zbog kojih biste morali da podnesete ostavku.
Hvala vam. Dužan sam da dam pojašnjenje, mada je, pretpostavljam, svima jasno, dostojanstvo se brani pismenošću. Dakle, očekujem da su svi poslanici, jer primaju platu u ovom parlamentu, pročitali ovo što sam ja malopre pročitao povodom amandmana gospodina Petrovića, a to je da Vlada predlaže da se ovaj amandman odbije. Mišljenje Vlade je poslato i vi ste ga svi dobili, o tom amandmanu, 18. avgusta ove godine. Upravo štiteći parlament, predsednik nije dozvolio da se nastavi 23. rasprava o pojedinostima, koja naravno nije ni bila zakazana za 23. u 10,00 časova, nego je nastavak sednice bio zakazan za 23. u 10,00 časova, dok se nepribavi mišljenje. Svi ste dobili mišljenje Vlade sa sednice od 18. avgusta i molim vas da, radi dostojanstva ove skupštine i radi dostojanstva ljudi koji su nas birali, čitamo pažljivo dokumenta i da onda na osnovu činjenica razgovaramo. Naravno, još jednom se zahvaljujem svima na odgovornosti. Nastavljamo rad. Da li o amandmanu neko želi reč? Izvolite, gospodine Petroviću.
Gospodine predsedniče, gospodine ministre, dame i gospodo poslanici, pre nego što kažem nekoliko reči o amandmanu, prosto moram da se osvrnem na ovo što ste vi rekli povodom povrede Poslovnika. Nikako nije mogao ovaj papir koji sadrži mišljenje Vlade da dođe poslanicima u ruke 18. ili 19. avgusta; 18. avgusta je poslat, dakle malopre smo ga dobili. Ali, nisu toliko važni datumi nego bahatost o kojoj je gospođa Lakićević govorila. E, ovo je bahatost Vlade. Prekinuta je sednica 23. jula. Zakon o Naftnoj industriji Srbije je zakon po hitnom postupku. E, po zakonu o hitnom postupku, Vlada posle mesec dana, a to je 18. ili 19. avgusta, šalje poslanicima mišljenje o tome da li amandman jeste u redu ili ne. Tu, naravno, nema pomoći i ove reči nisu upućene da bi promenile bilo čiji politički stav, ali je važno da javnost to zna. I bahatost jeste jedna od važnih odlika funkcionisanja parlamentarne većine i Vlade. Demokratska stranka... Još jednom da kažem, jer pre mesec dana smo zaključili raspravu u načelu i počeli ovu raspravu o pojedinostima, pa je sada nastavljamo, elem, DS smatra da je državni interes da se Zakon o Naftnoj industriji Srbije ne stavi van snage. Ne zato što je to dobar zakon. Ovaj zakon je donet u druga vremena, trebalo je da reguliše okolnosti vezane za NIS u drugim prilikama. To jeste anahron zakon i nije primeren vremenu u kome se nalazimo. Ali, dame i gospodo, Zakon o Naftnoj industriji Srbije predstavlja jedini instrument koji ova skupština, a to će reći 250 poslanika, koji su predstavnici naroda, ima da bi izvršila pritisak na Vladu Republike Srbije da dođe u ovaj dom i sa ove govornice predsednik Vlade, potpredsednik Vlade, ko god, obavesti Narodnu skupštinu i javnost Srbije o tome šta Vlada namerava da čini sa Naftnom industrijom Srbije. Naftna industrija Srbije je najveća kompanija u ovoj zemlji. Prošle godine promet NIS-a je, još jednom da kažem, bio preko tri milijarde evra. Od toga šta će da bude sa NIS-om u većoj ili manjoj meri zavisi sudbina svakog od osam miliona ljudi koji žive u ovoj zemlji. U proteklih mesec dana stav Demokratske stranke samo je dobio dokaze koji potkrepljuju njegovu ispravnost. Ti dokazi se sastoje u sledećem. Ne znam da li u Vladi ima dva ministra koji imaju slično mišljenje o tome šta bi trebalo uraditi sa NIS-om. Ovde prisutan ministar energetike, gospodin Naumov – koji je uradio jednu vrlo značajnu stvar za Srbiju, jer ćemo postati deo energetske zajednice jugoistočne Evrope, i to je ulazak energetskog sistema, a mislim na struju i na gas, u sistem EU pre bilo koga drugog – optužen je od strane ministra finansija gospodina Dinkića da je kriv. A zbog toga što Dinkić i Labus kao pregovarači Srbije nisu imali strategiju kada su otišli u Vašington da pregovaraju sa MMF-om. Sada gospodin Naumov da kaže da li je napravio strategiju ili nije, da li je to gospodin Dinkić postao neobavešten, to je možda zarazno, ili se možda radi o nečemu drugom. Ministar Bubalo (ministar Bubalo je, poslanici znaju, ali i javnost, ministar za privredu ove zemlje) juče ili prekjuče iznosi svoj koncept privatizacije NIS-a. Vrlo jasno kaže ministar – postoji dogovor sa MMF-om, ali bi taj dogovor trebalo preinačiti. Reč "prodaja" bi trebalo zameniti rečju "privatizacija", reč "većinski", a odnosi se na većinski kapital, bi trebalo izbaciti. Šta hoće da kaže ministar Bubalo? Da bi trebalo napraviti nekakav koncept koji ne bi podrazumevao prodaju većinskih akcija i većinskog udela u NIS-u. Predsednik Vlade ćuti, potpredsednik Vlade, jeste li vi gospodina Labusa negde sakrili kada se on ne pojavljuje poslednje tri nedelje na belom svetu? Gori zemlja o tome šta će da bude sa najvećom kompanijom u Srbiji, a potpredsednika Vlade, koji se, koliko ja znam, bavi privrednim pitanjima i trebalo bi da da nekakvo svoje mišljenje, nema, kao u crnu zemlju da je propao. Ne znam da li je Dinkić napravio puč, pa preuzeo G17, to dakle nije tema ove skupštine, to je tema G17, ali za ovu skupštinu je važno da nemamo mišljenje potpredsednika Vlade. Dakle, dame i gospodo, više je nego jasno da ovaj parlament, a to znači 250 ljudi koji u parlamentu sede, ne bi trebalo da ispusti jedini instrument koji ima u svojim rukama, a to je važeći Zakon o NIS-u, jer mi imamo posla sa jednom vladom koja nije samo bahata, već je konfuzna, neodgovorna i nesposobna. Dakle, dame i gospodo, ovo je trenutak kada će svako po svojoj savesti doneti odluku hoće li takvoj izvršnoj vlasti prepustiti sudbinu NIS-a u ruke ili ćemo naterati predsednika Vlade, pronaći negde gospodina Labusa, ako je rešio da se dalje bavi politikom, ministra Dinkića, gospodina Bubala, bogu hvala gospodin Naumov je tu, pa će nam možda nešto i objasniti, da u ovom parlamentu kažu narodu Srbije šta bi to trebalo da se desi sa NIS-om. Hvala vam lepo.
Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? Poštujemo Poslovnik, nema razloga da se divimo nestručnosti. Izvolite. Reč ima ministar gospodin Naumov.
Naravno da moram da se na početku današnjeg dana javim ovako brzo, posebno s obzirom na iskazane reči cenjenog gospodina Petrovića o tome da je Vlada konfuzna, neodgovorna i da ne zna šta radi. Ja baš mislim da je obrnuto. Ova vlada je postigla izuzetne uspehe u svim oblastima kojima je trebalo da se bavi. Sami ste rekli, bar u energetskom sektoru (hvala, to je tačno) mi smo završili veliki i glavni posao. Mi smo, na kraju krajeva, i omogućili da se pristupa pregovoru za pristupanje evropskoj zajednici, što će početi sada oktobra meseca. Dovoljno je samo to reći i opovrgnuti ovo što ste rekli. Mislim da je malo iritirajuće. Ja znam da je to rečeno zbog nekih političkih i ostalih namera prema javnosti koja ovo prati, ali za godinu i po dana od kada postoji ova vlada, na kraju to bi bila uvreda i za ovaj parlament, kada postoji ovaj parlament, Srbija je postala normalna država; od jednog perioda gde je bila i u organizacionom i u institucionalnom smislu nedovršena, ona je postala dovršena država i kao takva uvažavana u svetu. Moram reći jednu drugu stvar: Narodna skupština Srbije ne treba da bude generalni direktor NIS-a. Prema tome, ovo što ste kazali da je jedini instrument koji postoji sada ovde Skupština koja može da utiče na NIS, na isti način se postavlja pitanje zašto EPS nema takav isti tretman, jer kada je pre tri meseca ukidan Zakon o elektroprivredi, koji je identičan ovom zakonu, onda se nije postavljao taj argument kako će Skupština uticati na elektroenergetiku. Konačno moram da razjasnim ovaj detalj vezan za citiranje ministra finansija Dinkića i vezan za to da li imamo strategiju ili nemamo, i ko je kako uticao u pregovaranjima sa monetarnim fondom. Moram da vas podsetim da je "Politika", dnevni list, precizno prenela izjavu ministra Dinkića, u kojoj se kaže – u trenutku potpisivanja sporazuma sa MMF-om pre tri godine nije bilo strategije da se ponudi MMF-u šta će ići prvo u okviru privatizacije, ali je štampa to prikazala, odnosno bez tog prvog dela izjave, pa se to svodi kao da je to uradila ova vlada, što nije tačno.
Narodni poslanik Aleksandar Vlahović, po amandmanu.
Dame i gospodo narodni poslanici, vidim da je svima prijala ova letnja pauza, vanredna pauza koja je data u zasedanju Skupštine, pa su neki poslanici iz opozicije odlučili da i dalje nastave sa svojim odmorima, pošto ih, koliko vidim, danas nema u Skupštini, a onoliko su se zaklinjali da će danas pokazati svoje opoziciono stanovište i da će danas diskutovati o tome da je zakon o ukidanju NIS-a nešto protiv čega da bude Narodna skupština Republike Srbije. No, navikli smo već na takve taktičke poteze dela opozicije, tako da nas ništa danas ne iznenađuje. Treba razumeti suštinu zašto je DS protiv ukidanja Zakona o NIS-u. Suština jeste da mora da se poznaje, da se prepozna šta su redosledi poteza. Ukidanje Zakona o NIS-u i formiranje dva javna preduzeća i jednog akcionarskog preduzeća jeste samo puka statusna promena. Ako bismo tu statusnu promenu posmatrali kao deo realizacije jedne jasne strategije restrukturiranja NIS-a, onda ne bi imalo nikakvih problema da DS glasa za ukidanje tog zakona, ali ja postavljam pitanje i resornom ministru i Vladi Republike Srbije – kada je Skupština Srbije razmatrala strategiju restrukturiranja NIS-a, bolje rečeno ili još blaže, kada je Vlada Republike Srbije usvojila strategiju restrukturiranja NIS-a ili, još bolje, kada se Ministarstvo obratilo javnosti sa jasnim konceptom restrukturiranja NIS-a? To je strategija. Molim gospodu iz Ministarstva da ne pominju strategiju koju je definisala svojevremeno konsultantska kuća "Bernabe", jer to je strategija koja nikada nije bila usvojena na Vladi Republike Srbije, a bez usvajanja strategije ne možete definisati ni odgovarajuće strateške poluge. Poznato je da postoji čitav niz mera koje se kombinuju ne bi li se jedno javno ili bilo koje drugo preduzeće vrlo efikasno restrukturiralo. Jedno jeste statusno restrukturiranje, drugo jeste organizaciono restrukturiranje, treće je finansijsko restrukturiranje i tek kada imate jasnu viziju, jasne konture, jasnu strategiju, još jednom ponavljam tu reč, restrukturiranja Naftne industrije Srbije, vi možete definisati i ove pojedinačne mere. Tek kada to imate vi možete definisati koji deo Naftne industrije Srbije treba da uđe u proces privatizacije i sa kojim procentom kapitala, da li će biti kombinovan pristup da se, na primer, što je stav Demokratske stranke, paralelno privatizuju rafinerije i prometna mreža ne bi li se na taj način očuvao kontinuitet poslovanja rafinerija, a imajući u vidu problem koji u okruženju postoji, a to je višak rafinerijskih kapaciteta i realna opasnost, koja postoji ukoliko dođe do nekontrolisane privatizacije samo rafinerija, bez uvezivanja i podizanja atraktivnosti, sa prometnom mrežom, da te rafinerije mogu da budu zatvorene ukoliko samo određeni regionalni investitori budu bili kupci rafinerije. Da li je dobro da imamo jednog strateškog partnera koji će biti sutra vlasnik rafinerije ili to treba da bude pul strateških partnera koji će biti vlasnici rafinerije, to su pitanja, dame i gospodo, na koja ova skupština treba... Ako ništa drugo, treba da bude upoznata da postoji jasna strategija, da postoji jasna vizija šta treba uraditi, kako uraditi, koji je terminski plan poteza koji se moraju povući da bismo mi uopšte posle toga mogli da kažemo da ćemo podržati Vladu, da ćemo glasati za zakon o ukidanju Naftne industrije Srbije i ovo je prvi korak, statusna reorganizacija u jednom čitavom sledu poteza koji će uslediti. Šta mi imamo umesto toga? Koliko god da danas resorni ministar pokušava da to ublaži, činjenica jeste da mi imamo konfuziju u izjavama pojedinih ministara. Ona dovodi dotle da veoma odgovorni ministar kaže da se odokativno odredilo da rafinerije budu prvo privatizovane, jer bio je jedan vremenski cajtnot kada se pregovaralo oko nastavka stena baj aranžmana sa MMF-om u aprilu mesecu ove godine i kada je MMF odbio da potpiše dokument. Onda su ponuđena dva nova dostignuća koja će Vlada učiniti: jedno je brza privatizacija NIS-a, pa je rečeno – dajte rafinerije, pošto nemamo plan; drugo je reforma penzionog sistema. Jedna takođe vruća tema koja će doći na razmatranje u Skupštinu Srbije – da li je moguće da se jedna odgovorna sektorska politika vodi tako što će se, u nedostatku drugih argumenata, tek tako ponuditi nacionalni resurs, porodično srebro, bolje rečeno, u privatizaciju bez jasnog plana i jasne strategije. Ne želim da kažem, niti iko ima pravo da optuži Demokratsku stranku da smo mi protiv privatizacije Naftne industrije Srbije. To nije tačno i mi se time ne svrstavamo u one političke stranke i političke grupe koje kažu – mi smo protiv bilo kakve privatizacije. Naprotiv, privatizacija Naftne industrije Srbije je preko potrebna, poželjna, da bi se unapredila efikasnost i da bi se na taj način podigao stepen, kvalitet usluga za osam miliona stanovnika u Srbiji, ali ne svaka privatizacija, ne privatizacija bez plana, ne privatizacija bez jasno definisane strategije. Još jedno pitanje koje vrlo otvoreno postavljamo – ako se već ulazi u proces privatizacije rafinerija, kakvi su to dugoročni ugovori koji se potpisuju sa samo jednim izabranim strateškim partnerom, i to, koliko je meni poznato, potpisivanje dugoročnih ugovora bez prethodno sprovedenih tenderskih procedura; zašto se baš bira "Lukoil" za strateškog partnera, a ne OMV, "Helenik petrol", MOL, "Šel" ili neka veća jaka kompanija? Ako se pristupa realizaciji privatizacije rafinerija onda se postavlja pitanje na koji način će potpisani ugovori vezivati ruke i smanjivati šanse za kvalitetnu privatizaciju. Još jedna stvar, niko ne pominje uljne rafinerije. Odavno je to trebalo da uđe u proces privatizacije, jer to nema nikakve veze sa Naftnom industrijom Srbije, odnosno sa kor delatnošću. Čini mi se da je potpredsednik Vlade napravio čitavu konfuziju svojim izjavama, pošto očigledno nije mogao da napravi razliku između uljnih rafinerija i naftnih rafinerija, pa je jedno vreme govorio čas jedno, čas drugo. To je dodatna konfuzija i dodatni dokaz da se radi bez jasnog plana, bez jasne strategije. Zato Demokratska stranka neće glasati za ukidanje Zakona o NIS-u. Još samo jedna rečenica gospodinu ministru. Kada smo ukidali Zakon o EPS-u, gospodine ministre, imali smo pre toga raspravu o strategiji energetike. Kada ukidamo Zakon o NIS-u mi nemamo raspravu o strategiji restrukturiranja Naftne industrije Srbije. Dajte nam strategiju, pa ćemo bez problema glasati posle toga za zakon o NIS-u.
Gospodine Vlahoviću, gospodin Naumov nije govorio o sadašnjem ministarstvu, nego o memorandumu iz 2002. godine, pa bi bilo dobro da saznamo ko je pregovarao. Izvolite, gospodine Naumov.
Prvo bih postavio pitanje da li je bivši ministar privrede u saglasnosti sa bivšim ministrom energetike, kada ovde saopštava da li treba prodavati rafinerije ili ne treba prodavati rafinerije. Drugo, mislim da je ovde ponovljeno nešto što je provejavalo kroz diskusije koje su bile u raspravi u načelu. Moram da kažem da strategija razvoja energetike obuhvata naftnu i gasnu industriju, a ne samo elektroprivredu. Prema tome, ne znam zbog čega bi se branio stav da je rasprava o ukidanju Zakona o elektroprivredi nešto drugačije nego što je rasprava o ovom zakonu o ukidanju Zakona o Naftnoj industriji Srbije. Suština cele stvari je da mi ukidanjem postojećeg zakona o NIS-u stvaramo uslove da ovo javno preduzeće konačno dobije organizacionu strukturu koja je primerena elementarnim organizacionim standardima koji važe za bilo koju kompaniju u svetu. Ovakva organizaciona struktura u kojoj već 14 godina funkcioniše NIS je jedinstvena u svetu i jedina u svetu što se tiče naftne industrije. Ako tri međunarodne studije i dva predloga reorganizacije NIS-a, od strane dva različita upravna odbora NIS-a, u periodu prethodne vlade, prve i druge prethodne vlade, nisu dovoljni da potvrde da je to stanje bilo neodrživo, onda zaista ne znam šta treba još uraditi i kako još treba ubeđivati javnost i parlament i bilo koga drugog. Sve što se radi radi se krajnje otvoreno i ko ima oči da vidi, a uši da čuje može da zna da je potpuna konzistentnost bila u vođenju energetske politike ove vlade i u pogledu organizacije, reorganizacije, restrukturisanja i privatizacije. Na kraju, zašto mi to radimo? Radimo da dobijemo fleksibilnost odlučivanja u budućim organizacionim celinama, da dobijemo efikasnije poslovanje, da imamo tu integrisanost u regionalno tržište. Takođe, moram da dodam da bilo koja reorganizacija, posebno ova, jeste dinamični proces koji se prilagođava i tržišnim uslovima. Prema tome, dajte da ovaj proces započnemo, ako želimo i veći prihod u budžetu, ako želimo i veće plate zaposlenih u NIS-u. Pa, Naftna industrija Srbije je od 1980. do 1991. godine prolazila kroz četiri reorganizacije, sve tražeći bolji model poslovanja, a mi od 1991. do 2005. godine raspravljamo kakav treba da bude oblik te nove i savremenim uslovima prilagođene organizacije. Što se tiče dugoročnih ugovora koje je moj prethodnik spomenuo, naravno da se ne radi ni o kakvom potpisivanju dugoročnih ugovora. Kao što se u svakom memorandumu daje spisak mogućnosti i želja, tako je i u takvim dokumentima koji nisu ugovori to urađeno. To je valjda prirodan proces. Zahvaljujući jednom takvom odnosu i procesu koji smo imali, za godinu i po dana u traženju mogućnosti modernizacije i rafinerije i celog NIS-a, gde smo tražili mogućnosti da podignemo kvalitet proizvoda, da se približimo evropskom nivou, kvalitetu itd, mi smo i stvorili imidž da se sada o nama interesuju takvi giganti kao što su "Šel", "Kelog", "Britiš petroleum", "Lukoil", ima ih 5-6, da ih ne nabrajam po redu. Svako ima interes zato što je NIS sada atraktivna firma.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Vučić.
Dame i gospodo narodni poslanici, SRS je protiv ukidanja Zakona o NIS-u. Mi smo naše razloge više puta iznosili u načelnoj raspravi. Velika se halabuka podigla u javnosti. Građani Srbije hoće da dobiju jasnu viziju i predstavu o onome šta će se događati sa NIS-om, šta će se događati sa onim što predstavlja energetski potencijal ove zemlje, sa onim što predstavlja, slobodno mogu da kažem, najveće blago Srbije i o čemu bismo morali da brinemo ponajviše. Rasprava o tome da li je kriv neko od 2002. godine, da li se dogovarao ovaj na jedan ili na drugi način ili ne, neće umanjiti činjenicu da danas Vlada Republike Srbije i niko od organa vlasti nema nikakvu strategiju, niti zna šta će se dogoditi posle donošenja ovog zakona. Naime, ukoliko dobijete većinu, a mnogi su koketirali, što sa biračkim telom, što verovatno sa nečim drugim, očekujući podršku Vlade za neke druge stvari ili nekih drugih političkih stranaka, ukoliko vam pruže podršku za ovo; koketirali su sa biračkim telom očekujući neke nove birače, neke nove glasače, jer su odavno pali ispod izbornog cenzusa, ulagivali im se i govorili – nećemo zbog radnika da glasamo za to i to, ne mogu da se prodaju rafinerije. Ljudi, vi ste čuli ministra finansija u Vladi Republike Srbije Mlađana Dinkića, koji je jasno rekao da kao zemlja imamo rok nekoliko meseci da prodamo rafinerije u Pančevu i Novom Sadu, da se neće ići na privatizaciju idealnog dela, onako kako o tome govori ministar Bubalo, ispod 50%, nego će se ići po sektorima. Oni koji su najprofitabilniji, pre svega rafinerije, direktno idu u prodaju, čime će se stvoriti mogućnost za veliku dobit onima koji će na takav način da uzmu te rafinerije. Sada moram da vam kažem kakvi su trendovi u svetu i zašto smo mi srpski radikali protiv. Vidite, Rusija je počela da se podiže na noge, kao i Kina, kao i Amerika svojevremeno, pre nego što je postala najmoćnija sila na svetu, upravo stavljanjem pod svoju šapu onoga što predstavlja najveće bogatstvo, a to su energenti, rudni izvori, čelik, ono što je najbitnije, cigarete, alkohol, ono što možete da stavite na neki način pod finansijsku kontrolu države. Ovde mi gubimo sve ukoliko se prihvati model Vlade Srbije, a to je rasprodaja rafinerija NIS-a. Zašto? Ono što funkcioniše najbolje lako je prodati i za mali i za veliki novac. Za to se kupac uvek pronađe. Postavlja se pitanje čime će država da upravlja posle toga, koliko ćemo milijardi godišnje prihoda da izgubimo samo zbog toga što taj prihod neće biti državni, već će država samo moći da naplaćuje porez. Pitanje je kako će da ga naplaćuje, posebno imajući u vidu činjenicu da su mnogi koji su do sada izbegavali sve obaveze prema državi i te kako zainteresovani da učestvuju u procesu privatizacije NIS-a. Reč je o najmoćnijim kriminalcima i najvećim mafijašima. Naravno, tamo gde je najveći novac, kao što su nafta, droga, cigarete, alkohol, tamo su i najveći i najkrupniji interesi. U to nema nikakve sumnje. Zato se ovolika buka podigla. Zato su se i neki koji nemaju političke interese da zaštite državu, da zaštite državnu imovinu ili da zaštite građane sada pojavili, pa su tobože protiv ovoga. Zašto? Zato što oni imaju svoje interese, jer bi oni da budu veći mafijaši i kriminalci, nego neki drugi. Ali, postoji i značajan deo Srbije koji je protiv ovoga zato što hoće da zaštiti državu. Mi danas nemamo "d" od države, a moramo da imamo, bez obzira na to što država nema onakvu ulogu kakvu je imala pre 20 i 30 godina, moramo da imamo zemlju, moramo da imamo državu. Zato ne smemo da dozvolimo takvu rasprodaju. Podigla se velika buka sada protiv Vladimira Putina, zato što je rešio da stavi tokove alkohola pod svoju kontrolu u Rusiji, pošto je sve energetske izvore stavio pod svoju kontrolu. Kad kažem svoju, ne mislim ličnu, već mislim državnu. Rešio je da stavi i alkohol pod svoju kontrolu. Vidim jutros na pojedinim svetskim servisima žestoke napade na račun ruskog predsednika. Zašto? Zato što će i odatle da izvuče ogromnu korist za Rusiju i više neće njihove devizne rezerve da budu 135 milijardi i da budu na trećem ili četvrtom mestu po deviznim rezervama, već će polako da se približavaju drugom mestu u svetu, i zato što znaju da time država dobija svoje, da time država dobija ono što joj pripada. To je naš posao ovde. Naš posao je da zaštitimo ono što funkcioniše, što može mnogo bolje da funkcioniše da nemate mafijaškog direktora na čelu NIS-a, gospodine ministre, jednog od kumova, gospodine ministre. Imam i druge stvari koje bih vam tu rekao. Ali nešto što može i mora da funkcioniše dobro u svakom trenutku i u svakom slučaju. U Srbiji danas ključni posao političara jeste da se izbore protiv mafije, da mafija ne upravlja državom, da država bude ta koja će da vodi ključne poslove ili da ima kontrolu nad poslovima kojima će privatni biznis da upravlja. Spas za Srbiju u ovom trenutku je upravo takva vrsta strategije. Vi nam pokažite da ste se dogovorili unutar vladajuće koalicije, da idemo na prodaju idealnog dela do 50%, a ne ono o čemu govori ministar finansija, pa nam recite da je to istina, pa to negde napišite. Ja ću vam sada pročitati, nadam se da ćete imati dovoljno strpljenja, dokumente. Dakle, jedno upoređivanje sa telekomunikacijama, da vidite kako to ide sa privatizacionim savetnicima. Naime, tačka 1) – Vlada Republike Srbije na sednici 24. juna 2004. godine donela je odluku da se pokrene postupak za izbor savetnika za privatizaciju u oblasti telekomunikacija. Tačka 2) – Vlada Republike Srbije na sednici 23.3.2005. godine, dakle devet meseci kasnije, donela je odluku o pokretanju postupka javne nabavke konsultantskih usluga za izradu strategije privatizacije sektora telekomunikacija. Tačka 3) – Agencija za privatizaciju 20. maja 2005. godine je objavila javni poziv za učešće zainteresovanih ponuđača u kvalifikacionoj fazi restriktivnog postupka javne nabavke za pružanje konsultantskih usluga u vezi sa izradom i za izradu strategije privatizacije sektora telekomunikacija Srbije. U stavu 3. piše da je rok za dostavljanje predloga zakona tri meseca od dana zaključenja ugovora. Iz date dokumentacije se vidi da učesnik uz poziv za uvid u dokumentaciju koja se dobija tada i tada... E, sad, ako se analizira vreme od 24. juna 2004. godine do danas, postavlja se pitanje iz kojih razloga je utvrđen rok da se strategija privatizacije uradi za tri meseca i ko to može stručno da uradi u tom roku. Bilo je potrebno godinu dana da jedan najobičniji papir, koji je odmah mogla i sekretarica da otkuca, uradi privatizacioni savetnik, i Vlada Srbije i vi to takvom brzinom spremate, pa možda i prodaju NIS-a. Hoćete li isto kao u Zakonu o radiodifuziji, gde ste rekli u roku od dva meseca, a ja vas pitam, ako ću da konkurišem, nemam televiziju, kako je moguće da ja dobijem dozvolu i da napravim, jer ona mora da bude u etru po zakonu. Da li je to isto i za NIS, da li tako predviđate, za dva meseca da bude sve gotovo? Ko će to da kupi, da li će Goran Novaković? Eno ga, bio je go kao miš kada je došao u Srbiju, a sada vozi glisere po ulicama Beograda, to se obično po vodi vozi, a sada može i po putevima, koliko para ima. Da li i to spremate Srbiji? Da li Srbija mora protiv toga da se izbori – mora, jer Srbija ovu bitku mora da dobije, ma kako da ste trgovali, ma šta da ste radili, ma šta da ste činili prethodnih dana, jer to je posao većine i ja to mogu da razumem i da shvatim, znam šta je politika, ali to građani Srbije ne mogu da shvate, zato što građani Srbije hoće da čuju da neka odluka ide u njihovu korist, u korist ove države, a ne da svakoga dana gube. Obračun sa mafijom, obračun sa kriminalom, obračun sa korupcijom, to je najvažniji zadatak Srbije danas i zato vas pozivam da tim zadatkom počnemo već danas i da glasamo protiv ovog zakona. Hvala.
Reč ima Momir Marković. Izvinite, gospodine Markoviću, ne možete vi da upravljate kada će ministar da govori. Izvolite, gospodine ministre.
Naravno, mi smo ovde skrenuli sa jednog procesa, jednog postupka, govorimo o reorganizaciji, a sada se uglavnom govori o privatizaciji. Pre nego što kažem nešto o privatizaciji, sačekaćemo i da gospodin Marković nešto kaže. Moram samo da kažem nekoliko reči povodom prozivanja i povezivanja Vlade sa aferama i sa ovim stvarima. Valjda je svakome jasno da Vlada, a pogotovu Ministarstvo, nema razloga da ćuti i da zataškava bilo koju nepravilnost u Javnom preduzeću NIS. Vi ste više puta spominjali i u svojim dosadašnjim diskusijama ili nastupima pitanja u vezi sa naftom, takozvanom sirijskom naftom, i moram da vam kažem da je Ministarstvo energetike u okviru svojih nadležnosti, na osnovu prvih indicija koje su se u štampi pojavile, dakle, još prošle godine, pokrenulo postupak da se utvrdi istinitost u ovom slučaju. To je dobilo i jedan neviđeni publicitet u javnosti. Postupak je za takve stvari predviđao tri faze. Prva faza je bila da se dobije informacija od upravljačke strukture NIS-a; druga faza da se dobije izveštaj od nadležnih organa unutrašnje kontrole i treća faza, konačno, da se angažuje neki nezavisni međunarodni konsultant koji bi, u cilju dobijanja mišljenja jedne nezavisne kuće, utvrdio koje su tu istine ili ne. Mi od trećih lica, dakle, kao Ministarstvo, nismo dobili nikakav zvanični podatak koji bi ukazivao na zloupotrebu u pogledu interventnog uvoza te nafte. Da je to učinjeno, Ministarstvo bi odmah isti podatak ili podatke dostavilo organima koji su za to nadležni. Istraga koju je vodio bivši pomoćnik ministra je usledila njegovom krivičnom prijavom, a urađeno je bez saznanja i ministra i ministarstva, tako da ne znamo podatke, dokumente sa kojima je dotični gospodin raspolagao na osnovu kojih je izvršio tu krivičnu prijavu. U momentu kada su organi pokrenuli postupak bilo koja izjava nas iz Ministarstva, na osnovu uvida u ta dokumenta itd., bila bi sigurno prejudiciranje istrage ili donošenje neke presude za koju je najmanje nadležno Ministarstvo. U cilju stavljanja tačke na ovaj slučaj javno pozivam nadležne organe ili da stave tačku ili da preduzmu radnje koje zakon propisuje. Najvažnije je da javno saopšte svoju odluku. Najveći interes i Vlade i Ministarstva je da se kaže prava istina. Hvala.
Reč ima gospodin Momir Marković.
Dame i gospodo narodni poslanici, slušao sam gospodina ministra sedeći ovde u prvom redu i, pravo da vam kažem, mi iz Srpske radikalne stranke već i treba da počnemo da se navikavamo da sedimo u ovom prvom redu. Ja ću nastaviti tamo gde je gospodin Vučić stao kada je rekao za Novakovića da počinje već da vozi glisere ulicama Beograda. Dame i gospodo narodni poslanici, znate li da je ovog trenutka dok mi raspravljamo o NIS-u jedini kupac koji ima pravo u Rafineriji Novi Sad da kupi najkvalitetniji mazut, koji nosi oznaku NS GS, preduzeće tog istog Novakovića i svi kojima treba taj visokokvalitetan mazut mogu jedino da kupuju od njega, naravno uz proviziju. Dok mi raspravljamo o NIS-u, pre dva dana je benzin poskupeo, tako da vam sada litar benzina košta 80 dinara. Uvek je to bilo tri dinara i 20 para, i za ovih pet godina od kada ste na vlasti sa 16 dinara, koliko je litar benzina koštao 2000. godine, sada je doteran na 80 dinara. Jeste, i u Americi je poskupeo benzin, dame i gospodo narodni poslanici, a danas u Americi benzin košta 137,50 dinara, ali galon, to vam je 4,5 litara. Litar benzina u toj istoj Americi košta 35 dinara. O čemu mi pričamo? Gde je razlika između ovoga? Kako se dolazi do te cene koja bi trebalo da bude 35 dinara do 80 dinara upravo vam pokazuje i ovo pitanje kako se mazut prodaje, koliko se njih ugradi dok mazut dođe do zadnjeg kupca. Doduše, eksperti iz Naftne industrije Srbije, ranije se to zvalo "Naftagas", dosetili su se tako da pare ostanu u kući, pa, recimo, direktor NAP-a Boško Vučurević i Ćuković, koji mu je pomoćnik ili zamenik, formiraju u Beču preduzeće, koje se zove "Hempetra" i preko njega uvoze naftu. Dakle, kupe naftu na Roterdamskoj berzi, ugrade se koliko smatraju, a ne koliko je normalno, nego koliko smatraju da treba da se ugrade i onda to prodaju NIS-u. Zbog toga je NIS došao u ovu situaciju u kojoj je sada da energija košta enormno i to se prevaljuje na sve proizvode u kojima energija učestvuje u proizvodnji i to opet plaćaju građani Srbije. Jedno drugo pitanje koje sam hteo da pokrenem – 10.6.2005. godine Upravni odbor NIS-a donosi odluku i u članu 1. kaže: "U cilju ubrzanja postupka privatizacije sprovešće se postupak izdvajanja sporednih delatnosti, odnosno delova i organizacionih jedinica Naftne industrije Srbije (u daljem tekstu NIS), u kojima se obavljaju delatnosti koje ne predstavljaju osnovnu delatnost NIS-a i prodaja trajnih uloga koje NIS ima u drugim preduzećima". Dame i gospodo narodni poslanici, pre ovog velikog odmora koji nam je dao predsednik Skupštine da se odmorimo i da se pripremimo za ovu sednicu i da oni u međuvremenu odrade neke poslove i u naftnoj industriji i u mnogim industrijama da se sada kroz diskusije i raspravu ne može popraviti, postavio sam pitanje samo za jedno preduzeće u kome NIS ima akcionarski ulog, u kome je NIS učestvovao u kupovini i vlasnik je dela imovine, a radi se o "Politici". Dame i gospodo narodni poslanici, ogromna je sveska preduzeća u kojima je NIS učestvovao u izgradnji, u osnivanju i ima osnivačke uloge, pa pitam gde će te pare, ko se nameračio na to i ko će ta sredstva sutra uzeti. Preko 20 preduzeća u inostranstvu radi pod kapom NIS-a. Ja znam za Ruandu, znam za istraživanje i eksploataciju nafte, gde smo mi sa Angolom u ono vreme dogovorili, pošto Angola nije mogla da nam plati istraživanje i eksploataciju, da se napravi zajedničko preduzeće; 49% izvučene nafte iz Angole je vlasništvo NIS-a, uvozi se ovde i prodaje kao domaća nafta, jer su naša preduzeća bukvalno sa tom domaćom naftom i sa domaćom naftom koju izvučemo iz naših bušotina u Vojvodini. Svaka država, pa i naša dok je bila pametna, do "buldožer revolucije", peglala je cenu i tako sačuvala socijalnu strukturu, jer domaća nafta je uvek jeftinija od uvozne. Ja ću vam samo nabrojati neka preduzeća kojih sam se setio u međuvremenu: "NAP-Kombik" u Franfurktu, NAP Moskva, "Petrokomerc" London, "Makonafta" Skoplje, "Novobanis" Solun, "Ranis" Moskva, "RDS-Naftagas" London, "Jusiko" i dva predstavništva u Moskvi, jedno predstavništvo u Londonu, jedno predstavništvo u Ruandi i jedno predstavništvo u Pekingu. Ogromna sredstva države Srbije su se odlila i nalaze se u ovim preduzećima. Izgleda da scenario koji ste smislili vi iz vladajuće nomenklature i ovi koje ste pretekli u preuzimanju, znači oni do 2003. i ovi od 2003., scenario koji ste smislili da preuzmete je scenario "Geneksa". "Geneks" je imao tzv. ćerke, po svim atraktivnim državama u svetu. Kada se "Geneks" raspao, ćerke su postale preduzeća, direktori tih preduzeća su postali vlasnici preduzeća; mnogi od njih sada kupuju ovo malo srpske sirotinje novcem koji su prethodno opljačkali. Ne govorim o novcu koji je opljačkan od2000. do 2005. godine, o tome će tek da se govori, govorim o novcu koji je ranije opljačkan. Ali, scenario je isti. Mi smo, dame i gospodo narodni poslanici, kada smo raspravljali o uzaludnom trošenju novca, pokazali, odnosno gospodin Vučić vam je pokazao dokument po kome je 53 miliona, plus 38 miliona, otišlo kojekakvim kućama za bilborde, da reklamirate benzin, jer ako ja ne pročitam na bilbordu da je benzin takav i takav, neću ga kupiti za svoj auto. Dame i gospodo, odavno je počelo čerupanje NIS-a. Od 2000. godine, od "buldožer revolucije" naovamo bukvalno sve što je moglo da se otme u Srbiji, oteli ste, ostalo vam je još ovo. Kada ovo završite moći ćete upravo onako kako je Stipe Mesić rekao – ja sam posao završio.
Zahvaljujem se gospodinu Markoviću. Reč ima ministar Naumov.
Radni vek sam provodio u hramovima. Prvo, u hramu nauke, u Institutu "Nikola Tesla" 35 godina, a posle sam bio ovde, mislim u hramu istine i pravde, kao što je parlament. To je razlog što moram odmah da reagujem i da ukažem na netačnosti, na olako izrečene tvrdnje gospodina Markovića koje su činjenično potpuno neutemeljene. Počeću od poslednje. Za marketing i propagandu u planu poslovanja NIS-a koji je odobrila Vlada odobreno je 87 miliona, a ne sedam miliona kao što je bilo u ranijoj priči ili kako vi sada spominjete. Dalje, vezano za rasipanje kapitala NIS-a – uloženi kapital NIS uredno evidentira u poslovnim knjigama, to se valjda podrazumeva, i on iznosi oko sedam milijardi dinara, sa stanjem 31.12.2004. godine. To su ta ulaganja u razna preduzeća i banke. U najvećem procentu ta ulaganja potiču iz perioda pre 2000. godine. Koja su to preduzeća? To je "MSK" Kikinda, tu ima 63% vlasništva, "HIP Petrohemija", tu ima 15% vlasništva, BMP "Hajat hoteli" ima 37% vlasništva, "Jugoros gas" ima 40%, "FIM" Kanjiža ima 43%, "Pink" u Zemunu ima 49% vlasništva, u Bečeju "Linde-karbodioksid" ima 18% i "Somal Angol" u Angoli ima 5%, to je ono što spominjete i odakle se dobija 80.000 tona proizvodnje godišnje, što predstavlja 7,5% te proizvodnje, ali ispod 10% proizvodnje. To su podaci koji su egzaktni i tačni. Sa ove govornice očekujemo da se o njima tako i govori. Što se tiče nekih osnivanja kompanija u inostranstvu, postoje samo dve kompanije. Jedna je osnovana 1996. godine, "RDS- Naftagas" u Engleskoj i druga, "Trifejz", osnovana 2000. godine na Kipru. Nikada ta poslednja kompanija nije radila, niti je imala ikakav promet preko računa, niti je zaključila ijedan pravni posao. Ova prethodna, prema informaciji iz registra kompanija za Englesku i Vels, ne posluje, u stanju je mirovanja. Razlog za ovaj status je to što nije podnet završni račun ove firme zbog opstrukcije stranog partnera. Znači, mi smo ipak iskoristili i ovih mesec dana pauze da za sve vaše primedbe i sugestije, koje ste ovde izložili pre mesec dana, proverimo i dobijemo validnu dokumentaciju.
Zahvaljujem se ministru Naumovu. Replika, gospodin Vučić.
Dame i gospodo narodni poslanici, poslanici Srpske radikalne stranke nisu iznosili neistine. Nisam želeo odmah da odgovaram gospodinu ministru, kada je govorio o sirijskoj nafti, a u toku dana ću mu spremiti kompletnu dokumentaciju, dostaviti je, pa će videti da je tu izvršena velika pljačka, zaista ogromnih razmera, i vrlo lako dokaziva, pošto nije teško proveriti ni na internetu, danas, koje su cene kog tipa nafte bile tog dana na svetskom tržištu, kako i na koji način je prevara izvršena i šta je sve urađeno. Ali, evo da vam kažem, pošto govorite da je Vlada odobrila 87 miliona za marketing za 2004. godinu, da li je tako? (Ministar potvrđuje.) E, onda moram građanima Srbije da pročitam šta je sve odobrila Vlada Srbije, pa se vi zapitajte da li je to u interesu građana Srbije i kome je ovo bilo potrebno. Svaka emisija "Sveta nafte" je negde između 1,6 miliona pa čak do tri miliona dinara. Moram da pitam – a šta to toliko košta? Znam koliko košta produkcija emisija, a posebno ne znam šta košta toliko za takvu emisiju, naročito ako su špice odavno urađene, ako su telopi urađeni, ako je kompletna priprema za emisiju urađena. Ne znam šta toliko košta. Dobro bi bilo da nam objasnite. Pa nam je posebno zanimljivo jesu li građani Srbije dali novac na pumpama ili na bilo koji drugi način da bi Željko Popović potpisao 7,2 miliona za Atletski klub Vojvodina. Jesu li dali za to pare građani Srbije? Nemam ništa protiv, dobro je da se sport finansira, ali je dobro da se zna kako se finansira i na koji način, a ne ovako da peru pare čelni ljudi NIS-a – ja tebi na račun 7,2, a ti meni daj 2,2 na ruke, pa smo rešili problem. I svi to znate da se tako radi. I svi znate, kao što svi znate da ona pumpa koju su gradski čelnici Beograda dali kod "Sava centra" mimo svih zakona, jer mora da bude dva kilometra posle ili pre sledećeg ispusta na autoputu, a ona nema 200 metara od jednog i drugog, usred 22. bloka podignuta, i svi znaju da to košta pola miliona evra i svi ćutite u ovoj državi. 7,2 miliona za Atletski klub Vojvodina! Pa, onda, kaže: sponzorstvo – "Rodić" milion i 182 hiljade. Ne znam za šta je to. Pa, onda imate: olimpijske igre – rvanje. Razumem, hajde da je to neka vrsta državnog reketa, pa neko sad pozvao pa rekao mora da se da. Nisam čuo za neke naše velike uspehe na tome, ali dobro. Zatim, auto-trke milion dinara. Mora da se neko iz familije bavi baš tim sportom. Studentski karate šampionat – milion i 719 hiljada. Koncert u "Sava centru" – dva miliona i 900. Hajde, sve ovo mogu da razumem, ali kakve veze sada ima koncert u "Sava centru" za tri miliona? Objasnite mi to, gospodine ministre. Sve mogu da razumem, ali kakve veze sa NIS-om ima koncert u "Sava centru"? Da mi tu matematiku objasnite. Evo, ako ovo nije tačno vi kažite da lažem. Pa, onda, kaže: oglasi po novinama, dizajn, pazite – dizajn panoa 312 hiljada. A kada mi uzmemo jednog od najskupljih dizajnera u Beogradu za izbornu kampanju... (Predsednik: Vreme.) Naše vreme, kao što znate, gospodine Anđelkoviću... A evo, upravo završavam. (Predsednik: Hvala.) Dakle... (Glasovi: Promenio se predsedavajući.) Izvinjavam se, gospodine Anđelkoviću; dobro došli, gospodine Markoviću. Dakle, 312 hiljada dizajn jednog panoa. To mora neko da mi objasni. Šta je dizajnirao za taj pano za 312 hiljada. Nama dizajniraju i flajere, i fascikle, i olovke, i bilborde i plakate, pa sve to otprilike toliko košta. Ne znam šta to košta za NIS baš toliko. Možda Uroša Predića imaju na tom panou, pa je to sada trebalo da reše na takav način. Jedan TV spot ima za milion i 642 hiljade. To mora da je neki spot u boji. Nisu više hteli one crno-bele. Pa, vi se, gospodine ministre, šalite sa predstavnicima Narodne skupštine u ovom visokom domu. Bolje je da niste rekli da je Vlada za sve ovo znala. Voleli bismo da ste rekli da ne znate. Voleli bismo da ste rekli da je to gospodin Popović radio na svoju ruku, pa bismo mogli da kažemo da će tužilac imati jednog dana posla. Ovako, kako nam rekoste da je Vlada sve to znala, kako je sve to u redu, kako je sve to dobro, evo ako ni zbog čega drugog, neka građani Srbije procene da li je to dobro, a i zbog ovoga se vidi zašto nam je putinovski model toliko važan i zašto nam je borba protiv korupcije i kriminala najznačajnija.
Hvala. Reč ima ministar gospodin Radomir Naumov, potom replika, gospodin Aligrudić.
Vrlo kratko. Na ove citate i na ove navode neću odgovarati, jer to nije stvar za parlament – imamo mi tamo i nadzorne i upravne odbore – nego izražavam veliko zadovoljstvo da tu dokumentaciju, što ste mislili meni da predate, predate istražnim organima ili onima čija je to nadležnost.
Hvala. Replika na izlaganje ministra, pretpostavljam prethodno izlaganje, narodni poslanik Momir Marković. Ali, dozvolite da dam jedno obaveštenje i posledicu toga: 18. sednica Odbora za prosvetu, zakazana za 22. avgust 2005. godine u 10,30 časova, odložena je za 18,00 časova. U skladu sa tim, sednicu koja je zakazana za danas u 12,00 pomeram za sutra u 10,00, a nadam se da ćemo u međuvremenu danas završiti ovu tačku. Izvolite, gospodine Markoviću.
Zahvaljujem. Javio sam se za repliku, gospodin ministar me je pogrešno razumeo. Nisam ja, gospodine ministre, rekao da ste vi ove ćerke preduzeća pravili po svetu. Od 2005, od buldožer revolucije ništa napravljeno nije, samo ste rušili. A da postoje ova predstavništva pročitaću vam podatak iz 1998. godine, gde je čak i plata određena onima koji rade u ovim preduzećima: "NAP-kombik", dva zaposlena, direktor 6.800 ondašnjih maraka, zamenik 2.700 itd, a 1993. "NAP" Moskva, 1992. i 1993. "Novobanis" Solun, 1996. "Ranis" Moskva, drugi su pravili preduzeća. Drugi su pravili i u Angoli zajedničko preduzeće, gde se eksploatisala nafta. Da li je 49% ili je 7% možda od ukupne proizvodnje NIS-a – pa neka je i jedan litar, gospodine ministre, gde ide kada NIS privatizujete taj jedan litar, ko će sa tim da se obogati. Hoće li opet gospodin Vučurović i ovaj njegov, kako mu se zove, Đuković i hoće li i dalje sve količine ovog mazuta proizvedenog u Rafineriji Novi Sad otkupljivati Novaković i onda trgovati sa tim mazutom ili će NIS prodavati taj mazut? E, zbog toga je razlika, zbog toga što su se ugrađivali svi usput, između 35 dinara, koliko benzin košta u Americi, i 80 dinara, koliko košta kod nas. Nebitno je, neka i jedan litar proizvedu, ali je bitno gde ide taj jedan litar.
Hvala. Izvolite, gospodine Aligrudiću, po amandmanu.
Amandman na član 1. Predloga zakona glasi da se član 1. Predloga zakona briše; tako glasi i amandman na član 2. pa se po njemu neću ni javljati. Znači, javnosti radi, kao što sam do sada više puta naglašavao, kada je reč o ovakvom podnošenju amandmana, radi se o čisto parlamentarnoj opstrukciji, koja je legitimno pravo narodnih poslanika, što ne osporavamo. Dakle, još jednom podvlačim, ne osporavamo, ali javnosti radi imam obavezu, kao pripadnik vladajuće koalicije i predsednik poslaničke grupe DSS, da građanima koji slušaju TV prenos skrenem pažnju na smisao podnošenja ovakvih amandmana. Dakle, kada je reč o narodnim poslanicima koji podnose ovakve amandmane, oni to čine isključivo i samo zbog toga da bi produžili raspravu u načelu o predlogu zakona, a ne bi da bi se ozbiljno raspravljalo o članu čije se brisanje ovde traži. Naime, brisanje i jednog i drugog člana zakona, koji se sastoji od samo dva člana, javlja se kao pravno nemoguće, pa je tako ove amandmane procenio i Zakonodavni odbor i predložio Narodnoj skupštini da se oni odbiju. Dakle, toliko o samim amandmanima. Kao što se vidi, sam Predlog zakona ima dva člana i naravno ovaj predlog zakona isključivo i samo stavlja van snage Zakon o NIS-u. To je jedan od osnovnih preduslova da bi se uopšte stvari mogle otkočiti, da bi se moglo krenuti sa mrtve tačke, da bi mogli krenuti u restrukturiranje NIS-a i da bi se mogla sutradan odvijati privatizacija. Po kojem modelu? Mi danas ne raspravljamo o modelu po kome će se odvijati privatizacija. Nema nikakve konfuzije u tom smislu. Jedina konfuzija koja se ovde pravi, pravi se na osnovu žute štampe i onoga što iz nje pročitamo, na osnovu pogrešnih interpretacija pojedinih izjava pojedinih ministara, kada je reč o ovoj temi. Mi danas, prema onima koji bi na ovaj način hteli da diskutuju, najbolje bi bilo da u skupštinskom materijalu imamo upravo tu žutu štampu, da imamo isečke iz žute štampe, da imamo fonografske materijale sa snimljenim izjavama, izvodima iz izjava pojedinih ministara i komentarima novinara, pa da to bude u skupštinskom materijalu, da bi na osnovu toga raspravljali o onome što je predmet rasprave, a to nije moguće. Mi danas možemo raspravljati samo i isključivo na osnovu materijala koji smo dobili od Vlade Republike Srbije, a to su predlozi Vlade Republike Srbije, Predlog ovog zakona i možemo raspravljati o tome u kontekstu drugih odluka koje je Vlada Republike Srbije donela kroz svoje uredbe pre toga i kroz zakon koji je ova Narodna skupština donela pre toga, a to je Zakon o energetici. Dakle, ovde se radi pre svega o usaglašavanju pravnih propisa i nižih pravnih akata sa Zakonom o energetici. Radi se o tri odluke, tri uredbe koje je Vlada Republike Srbije pre ovoga donela i jednoj odluci koja je veoma važna i relevantna za ovu raspravu, koju je Vlada Republike Srbije donela prošle nedelje, a reč je o odluci o raspisivanju tendera za izbor konsultanta, privatizacionog konsultanta. Šta to praktično znači? To znači, radi javnosti i radi građana, da mi danas ne glasamo ni o kakvom modelu privatizacije NIS-a. Mi se danas uopšte ne opredeljujemo u pogledu toga kako će model privatizacije NIS-a izgledati. Mi danas isključivo činimo jedan tehnički akt da bismo sutradan mogli da se opredelimo za model privatizacije i način restrukturiranja javnog preduzeća, odnosno NIS-a. Prema tome, ko je danas protiv izglasavanja ovog zakona, on, bez obzira na sve druge argumente koji su ovde izneti, svesno koči dalji postupak reorganizacije, restrukturiranja NIS-a i dalje postupke privatizacije. Tačno je sve što je bilo rečeno u pogledu određenih rokova i određenih obaveza koje imamo prema MMF-u, ali i to treba imati u vidu kada je reč o usporavanju ovog postupka. Prema tome, mi danas isključivo raspravljamo o zakonu kojim se ukida Zakon o NIS-u, a ne o privatizaciji, načinu privatizacije, modelu privatizacije. O tome će se raspravljati kasnije, kada se utvrdi model na osnovu odluke Vlade Republike Srbije, na osnovu onoga što se predloži od strane privatizacionog konsultanta. Dakle, sve rasprave s tim u vezi i sve ono što smo danas čuli ili počiva na pretpostavkama, na čistim spekulacijama, ili smo čuli delove rasprava koje pre svega proističu iz novinskih napisa u žutoj štampi. Dakle, nas interesuje samo ono što je u skupštinskoj proceduri i značenje akta koji se danas usvaja, te vas ja najlepše molim da ne glasate za ovaj amandman, kao ni za sledeći amandman na član 2. ovog predloga zakona, već, kada se bude glasalo u danu za glasanje, da se glasa tako što će se ovaj zakon usvojiti.
Da li još neko želi po amandmanu? Po Poslovniku. Izvolite, gospodine Vlahoviću. Gospodine Petroviću, replika.
Reagujem na izlaganje gospodina poslanika Miloša Aligrudića i navodim član 101. stav 1. u kome se kaže: "Ukoliko se narodni poslanik u svom izlaganju na sednici Narodne skupštine uvredljivo izrazi o narodnom poslaniku", što nije slučaj, "odnosno pogrešno protumači njegovo izlaganje", što je slučaj, dakle, pogrešno tumačenje izlaganja, pre svega, onoga o čemu sam ja govorio. Dakle, ne radi se ovde, dame i gospodo, prioritetno o privatizaciji NIS-a. Ovde se radi o restrukturiranju NIS-a. Privatizacija je samo jedna od strategija restrukturiranja. Ja ne razumem, gospodine Aligrudiću, zašto vi uporno govorite da mi danas pričamo o privatizaciji. Ne pričamo. Vi očigledno ili niste slušali kada sam ja govorio ili niste tu lekciju savladali na vreme, ali šta ja tu mogu da radim. Ja ne mogu tu da vam pomognem. Ja sam vrlo taksativno rekao koje su strategije koje se primenjuju da bi se definisao jedan strategijski cilj. Mi želimo da imamo jedno uspešno javno preduzeće NIS. Primenjuju se mere statusne reorganizacije, mere organizacione konsolidacije, finansijskog restrukturiranja i to je čitav set mera, gde privatizacija predstavlja deo finansijskog restrukturiranja. Prva od mera za realizaciju strategije jeste statusno restrukturiranje. Ovo o čemu danas govorimo jeste statusno restruktuiranje NIS-a, ali nedostaje nam ključna stvar, a to je strategija. Strategija restrukturiranja NIS-a. Šta želimo? Da mi znamo danas, o kej, u realizaciji strategije mi ćemo najpre izvršiti podelu NIS-a na tri preduzeća, od čega će jedno biti akcionarsko, dva javna. Šta sa "Petrohemijom"? Kada startujemo sa početkom privatizacije, pre svega, onoga što nije kor biznis, pa sve ostalo? Šta sa dugovima? Na primer, NIS ima neke dugove i mene interesuje kako će teći finansijsko restrukturiranje NIS-a i tako dalje. Dakle, ono što je ključna primedba Demokratske stranke, ja bih molio, ovo govorim zbog javnosti, ne želim da se pogrešno imputira nešto što nije stav DS-a, jeste da ne možemo govoriti o pojedinačnim merama dok ne vidimo jasnu strategiju restrukturiranja NIS-a, a nakon restrukturiranja, između ostalog, kao jedna od mera sledi privatizacija. Mi danas o privatizaciji uopšte ne pričamo. Zašto mi delimo NIS na tri preduzeća, koji je to detalj u jednom sveopštem mozaiku koji se zove strategija? Ako nam to objasnite glasaćemo bez problema za zakon, ali dajte prvo strategiju da o njoj raspravljamo, da bismo onda mogli da raspravljamo o pojedinačnim merama, između ostalog o merama statusne kompozicije, odnosno statusnim merama statusne reorganizacije. Vi ne možete sada da kažete za amandmane koje je predložila Demokratska stranka, i tu bih već mogao da citiram ovaj prvi deo stava 1. člana 101 – uvredljivo odnošenje prema jednoj poslaničkoj grupi, da je to sračunato da bi se samo produžilo vreme. To nije tačno. Mislite da sam ja srećan što danas sedim ovde i pokušavam da elementarne stvari većinskoj vladajućoj grupi pokušam da objasnim na jedan plastični način, zašto nije dobro ući u pojedinačne mere, a pri tome nemati jasnu stratešku viziju. Da iskoristim, pošto sam se javio po Poslovniku, samo da kažem jednu stvar koju sam propustio u prethodnom izlaganju. Nikada prethodna Vlada nije potpisala nijedan dokument koji se odnosio na privatizaciju ne NIS-a, ne EPS-a, nego bilo kog javnog preduzeća. Tačno je da smo započeli restrukturiranje svih javnih preduzeća osnivanjem posebne komisije za restrukturiranje i tačno je da smo sve uradili na smanjenju troškova, ali privatizacija je nešto što je odloženo za sledeću fazu. Prema tome, ne može se imputirati prethodnoj Vladi da je ona ta koja je preuzela obavezu prema MMF-u. Molim vas, hajde da pričamo elementarnu istinu.
Prvo replika, gospodin Petrović, na izlaganje po amandmanu gospodina Aligrudića, a potom gospodin Aligrudić na izlaganje po Poslovniku gospodina Vlahovića.
Gospodine predsedniče, naravno da gospodin Aligrudić ima pravo da kaže svoj stav i svoje mišljenje o tome da li su amandmani dobri ili nisu, da li su potrebni ili ne i ja to njemu ne zameram, ali je vrlo važno da svaki stav ima svoju dobru premisu i logično utemeljenje. Ako ništa drugo, ova rasprava u pojedinostima traje duže nego rasprava u načelu. Ovde prisutni ministar gospodin Naumov je potrošio, po mojoj slobodnoj proceni, 10 puta više vremena danas kada raspravljamo o dva amandmana, nego što je upotrebio vreme da poslanike ubedi da treba da glasaju za ovaj zakon, kada je to bilo vreme i mesto, u ekspozeu pred početak rasprave ili na početku rasprave u načelu o zakonu o stavljanju van snage Zakona o NIS-u. Ovih mesec dana Naftna industrija Srbije je postala tema u našem društvu, i to je dobro zbog toga što su mnoga pitanja otvorena. Nažalost, na vrlo mali broj pitanja smo dobili odgovor, ali taj odgovor treba ovde da bude dat. Nije ga, nažalost, ministar Naumov dao i, iskren da budem, ja sumnjam, iako je ovde njegov zamenik ili pomoćnik gospodin Sokolović, koji je više od ministra upućen u ova naftna pitanja, ali nismo dobili odgovore na pitanja koja smo tražili. Gospodin Vlahović je ovde rekao šta je u stvari suština stvari. Suština je da ukoliko ovaj zakon dobije većinu, to je poslednji trenutak kada mi kao poslanici imamo priliku da kontrolišemo proces restrukturiranja i privatizacije Naftne industrije Srbije. To nije dobro zbog toga što mi u ovom trenutku ne znamo šta Vlada Republike Srbije ima nameru da učini. Kada gospodin Aligrudić kaže da postoje rokovi, da je MMF postavio našoj zemlji rokove koje smo čak i prekoračili, onda pitam pre svega većinu i pitam ministra gospodina Naumova šta je to smetalo Vladi Republike Srbije da tender za angažovanje privatizacionog savetnika u Naftnoj industriji Srbiji raspiše prošle godine u ovo doba. Od kada je formirana Vlada Republike Srbije Demokratska stranka svakom prilikom skreće pažnju i poziva na to da se uđe ozbiljno u restrukturiranje javnih preduzeća i naravno da je Vlada Republike Srbije kriva zbog toga što mi do danas nemamo mišljenje kompetentne osobe ili institucije šta bi trebalo uraditi sa Naftnom industrijom Srbije. Naravno da onda Vlada nema svoje mišljenje i to je razlog zašto ministri daju kontradiktorne i konfuzne izjave i to je najbolji dokaz da Vladi ne treba prepustiti u ruke dalji proces privatizacije NIS-a bez kontrole ove skupštine. Zato treba glasati protiv zakona o NIS-u.
Izvolite, narodni poslanik Miloš Aligrudić.
Očigledno je da smo se opet pogrešno razumeli. Kada je reč o procesu privatizacije, on je neraskidivo vezan za proces restrukturiranja. Kada je reč o procesu restrukturiranja, to je takođe predmet onoga čime bi trebalo da se pozabavi neko ko bude dobio tender za konsultantske usluge. Prema tome, teško je na taj način postaviti stvari kada je reč o redosledu poteza, pa reći da je neophodno da ova skupština usvoji ili da vidi da postoji određena strategija, a za strategiju znamo da je bio nadležan i zadužen neko drugi pre nas. U čitavom tom postupku oko stvaranja strategije učestvovala je jedna firma koja se zove "Deloitte and Touche", pa je onaj govornik kome ja danas ovde repliciram radio za tu firmu, ne znam da li i dan-danas radi, pa mu je verovatno i krivo zbog toga što danas ne može da učestvuje u celom ovom procesu, verovatno zbog toga da bi imao, ako ništa drugo, makar unutrašnjih beneficija što radi za jednu firmu kojoj država omogućava da učestvuje u tim procesima, a da pri tom drži ministarsku fotelju. Od svega toga danas nema ništa, a ja ću vas podsetiti na jednu vrlo prostu stvar i, ponavljam još jednom, nijednog trenutka nisam rekao ja da je danas tema ove rasprave privatizacija NIS-a, nego vi pogledajte stenograme šta se pričalo pre toga, šta je ko od vas izjavljivao, pre nego što je sednica prekinuta, u načelnoj raspravi, i šta se danas čulo, pa ćete videti da su te dve stvari neraskidivo povezane, kada je reč o restrukturiranju i privatizaciji. Prema tome, mi danas pravimo samo jedan pravno-tehnički korak da bi se moglo uopšte ući u priču o razvijanju dalje strategije restrukturiranja i privatizacije Naftne industrije Srbije. Dakle, o tome je reč i sve drugo što se ovde govori je čisto zamenjivanje teza. Prema tome, kada o tome govorimo, to je ono što je ovde bitno, a sve drugo je manje važno. Onda postavljamo sebi pitanje rokova itd. Nisu bitni tu toliko rokovi. Bitno je da zbog nas znamo, i ja se tu sa vama slažem, šta je strategija i na koji način treba ići u restrukturiranje Naftne industrije Srbije, ali ovo je prvi korak. Ako danas propustimo da uradimo ovaj prvi korak, mi posle ne možemo da hvatamo bilo kakve rokove; ne rokove koji su nametnuti, nego one koje sami sebi namećemo da bismo brzo radili posao. Kada je reč o kontroli procesa, izvinite, molim vas, da li vi znate da je bilo ko od narodnih poslanika čuo da je Narodna skupština zadužena bilo kojim zakonom da vrši kontrolu procesa restrukturiranja i privatizacije bilo kojeg javnog preduzeća i bilo kojeg javnog sektora. To se jednostavno ne čini, to nigde nismo mogli da vidimo. Ovde se stvaraju preduslovi za tako nešto, kroz donošenje Zakona o energetici, kroz donošenje zakona o Naftnoj industriji Srbije, a zatim se to radi na osnovu zakona. Prema tome, Narodna skupština Republike Srbije ne može preuzeti posao izvršnih organa vlasti ove države, nego može da se bavi isključivo i samo zakonodavnom aktivnošću. Dovoljno je pogledati određene odredbe Ustava Republike Srbije i utvrditi koje su nadležnosti Narodne skupštine. Prema tome, tačno se zna ko prati proces restrukturiranja i privatizacije u ovoj državi, a Narodnoj skupštini Republike Srbije taj organ odgovara. To je Vlada Republike Srbije i to je način na koji funkcionišu stvari u ovoj državi. Znači, sve drugo što ovde budemo čuli je čista zamena teza. Danas ne glasamo o restrukturiranju Naftne industrije Srbije, niti danas, ili kada već bude dan za glasanje, uopšte glasamo ili se izjašnjavamo o obliku ili modelu privatizacije Naftne industrije Srbije. Meni je žao ako ste vi protumačili da sam ja pogrešno protumačio da ste vi mislili na privatizaciju, ali molim vas, pogledajte stenogram, pogledajte šta ste pričali, pogledajte izraze koje ste upotrebili, pa ćemo onda o tome na opušten način da razgovaramo.
Po Poslovniku se javio narodni poslanik Aleksandar Vlahović.
Dakle, Poslovnik, član 101, ponovno nerazumevanje, a bogami i iznošenje pogrešnih činjenica. Dakle, Vlada Republike Srbije je, koliko je meni poznato, u međuvremenu u ovoj maratonskoj pauzi donela odluku da raspiše tender za izbor ne privatizacionog savetnika, nego finansijskog savetnika, gospodine Aligrudiću, dakle, vi opet pominjete privatizaciju, ne ja, koji će definisati program restrukturiranja i između ostalog taj program restrukturiranja treba da sadrži koji deo Naftne industrije ulazi u proces privatizacije i po kojoj dinamici. Dakle, Vlada Republike Srbije nije donela odluku o angažovanju finansijskog savetnika pre nego što je ovaj zakon ušao u raspravu u Skupštini Srbije, nego je to bilo iznuđeno rešenje, kada se podigla politička temperatura i kada se shvatilo da ne postoji većina u ovom parlamentu da se donese jedan ovakav zakon o ukidanju NIS-a. Apsolutno ima veze, zato što to još jednom jeste dokaz da se radi bez ikakvog plana, da se reaguje od trenutka do trenutka, u zavisnosti od toga da li je politička situacija uzavrela, u zavisnosti od toga da li je potrebna još jedna politička trgovina ne bi li se još nešto proguralo, a rokovi postoje, rokovi su definisani. Neću da pominjem druga dešavanja tokom leta, neka povlačenja optužnice, verujem da to nema nikakve veze sa ovim o čemu danas govorimo. Dakle, to neću pominjati, te klasične političke priče. Druga stvar, gospodine Aligrudiću, rekli bismo mi ovo da smo imali prilike da kažemo. Taman kada smo krenuli da govorimo o amandmanima, gospodin predsednik Narodne skupštine je prekinuo sednicu i dao maratonsku pauzu od, kako je neko od mojih poslanika izračunao, 44.400 minuta. Mi smo bili, Demokratska stranka, u potpunoj dilemi da li da sedimo ovde u hodniku i čekamo početak sednice ili da izađemo napolje; ne znamo šta da radimo, kako da se ponašamo u pauzi tokom zasedanja sednice Narodne skupštine. Treće, iako me je gospodin predsednik upozorio da sam njega uverio, ali moram i druge da uverim. Gospodine Aligrudiću, ako vam se firma "Deloitte and Touche" ne dopada, pa, vaši ljudi sede u upravnom odboru, nemojte da je birate ni za savetnika, ni za revizora, ni za strategiju, ni za procenu vrednosti. Što se mene tiče, gospodine Aligrudiću, ja sam iz "Deloitte and Touche"-a, i ponavljam za one koji su sedeli na ušima i nisu čuli to, izašao 24. januara 2001. godine. Od tada nemam apsolutno nikakve veze sa "Deloitte and Touche". Niti tamo radim, niti imam vlasnički udeo, niti bilo šta drugo. Nikad više neću raditi u "Deloitte & Touche", to mogu da vam garantujem. Gospodine Aligrudiću, za razliku od mnogih, ja nikada ne idem stopama unazad, vlastitim stopama unazad. Hvala bogu, ima u ovoj zemlji još puno posla za ljude koji znaju nešto da rade, ali znam da vi to ne možete da razumete. Zaista, ovo je poslednji put da odgovaram na malicioznosti koje se tiču firme "Deloitte & Touche". Prema tome, još jednom, ne govorimo o privatizaciji, govorimo o restrukturiranju i strategiji koje nema. Imamo pojedinačne poteze koji se donose od prilike do prilike, od slučaja do slučaja, u iznudici, od strane Vlade, od strane Skupštine, ako hoćete. Žao nam je što o ovome nismo raspravljali pre letnje pauze i pre tih maratonskih godišnjih odmora koje je imala i Vlada i Skupština, jer mi smo onda imali mesec dana više vremena za postizanje konsenzusa i realizaciju zajedničkog cilja, a naš cilj jeste da se podigne stepen efikasnosti NIS-a, ali kroz jasno definisanu strategiju restrukturiranja, koja uključuje i privatizaciju.
Dužan sam da još jednom podsetim na činjenice, zbog dostojanstva Narodne skupštine, jer ste vi potpuno u pravu. Da, narodni poslanici nisu 22. jula iskoristili svoje pravo da pričaju dovoljno o ovom zakonu, jer tokom načelne rasprave u 15.14 časova niko od onih koji nisu iskoristili svoje vreme nije tražio reč i nije želeo da priča u okviru vremena koje je postojalo na raspolaganju za načelnu raspravu. Takođe, 23. jula se niko nije javio po amandmanu, ali sam ja poštovao činjenicu da verovatno... 23. u 15.15 časova, na moje pitanje po amandmanu, pošto se niko nije javio, iz poštovanja sam dao pauzu, koja je, da ne bi bilo zabune, definisana Poslovnikom, na osnovu čega poslanici ne moraju da sede u hodniku, jer isti član po kome je pauza data u četvrtom stavu kaže: "Predsednik Narodne skupštine obavestiće narodne poslanike o nastavku sednice". Tom prilikom sam obavestio poslanike o nastavku sednice, tako da nisu imali razloga da sede u hodniku. Istovremeno vas podsećam da nije bilo nikakve zabune, jer je predsednik Skupštine, poštujući sve poslanike, još prethodnog dana najavio da će glasanje po ovom zakonu svakako biti tek 22. avgusta, zbog ranije najavljenih radova koji su morali da se izvrše u Skupštini. Hvala svima na razumevanju. Još jednom, da li neko po ovom amandmanu želi reč? Izvolite, gospodine Krstiću. Pre toga, povreda Poslovnika, narodni poslanik Tomislav Nikolić.
Gospodine predsedniče, molim vas da poštujete dostojanstvo Narodne skupštine i da uopšte ne sumnjate u moć rasuđivanja narodnih poslanika, u naše intelektualne sposobnosti i da ne obmanjujete javnost Srbije. Vi ste pauzu napravili zato što tog časa niste imali većinu da ovaj zakon bude izglasan. Nemojte da se više lažemo sa ove govornice, hajde jednom da govorimo iskreno i kao ljudi. Da li ste u međuvremenu obezbedili većinu? Proveriće se danas na glasanju. Ne znam kako ste je obezbedili, kada je nemoguće, osim novcem, da preokrenete stav pojedinih ljudi koji su NIS izgrađivali po konceptu koji sada postoji. Kako bi to moglo da dođe u njihovim glavama do promene za nekoliko sati, koliko ste imali na raspolaganju. Trebalo vam je mesec dana, i to je išlo sporovozno i to bih računao u radove. To su bili najozbiljniji radovi u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Ono što je spolja rađeno na eksterijeru, zamena 15 lampi, krečenje nastrešnice na ulazu u Narodnu skupštinu, nas nije sprečavalo da radimo, gospodine predsedniče. Znači, zbog javnosti, a vi kako ste naumili, tako sprovedite. Kako ste uspeli da obezbedite novca, tako ćete imati glasanje. Radite vi svoj posao, ali nemojte da ubeđujete nas koji smo protiv ovoga što sada činite da smo učestvovali zajedno sa vama u renoviranju Narodne skupštine. Baš nas briga. Možemo mi da zasedamo i na otvorenom. Nama ne treba ni sređena Narodna skupština, nama ne trebaju ni novi računari, nama ne treba ništa ako imate dobar zakon. Vi imate jako loš zakon, vi imate zakon od koga strahuje cela Srbija. Vi ste toga svesni, ali ste pod uticajem ljudi koji će ovo sve da sprovedu. Ubeđen sam da ćete vi ovo i sprovesti. Toliko je bezumlje uhvatilo pojedine ljude. Vi ćete dati ono što je najdragocenije, šta vas briga. Vi ovu kuću ne gradite da u njoj žive vaši unuci i praunuci, vi ovo gradite za prodaju. Kada se kuća gradi za prodaju, štedi se i na materijalu, na kvalitetu i na radnoj snazi. Takvu vi kuću pravite. Polovina pripadnika vladajuće koalicije ne misli da sinovi i unuci u toj kući žive. Zato nemojte da nas ovde varate. Mi smo veoma zabrinuti za sudbinu NIS-a. Voleo bih da čujem one koji su bili protiv zakona pre mesec dana da li je ovo renoviranje uticalo na njih da promene stav. Što se nas tiče, u salu nećemo ući da pravimo kvorum. Najverovatnije ćete morati da obezbedite 126 poslanika za ovaj zakon. E, da vidim tih 126 poslanika i da ih pitam za neku godinu šta su uradili sa Srbijom.
Gospodine Omeroviću, vi tražite po amandmanu? Moramo da poštujemo redosled. Još jednom podsećam, reč je o tačnom i preciznom obaveštavanju o tome da će se glasati 22. avgusta. To je najavljeno daleko pre. Možete proveriti po stenogramima. Ujedno se zahvaljujem, istina je, poslanici nisu učestvovali u renoviranju, tj. nijedan poslanik sem vas, gospodine Nikoliću. Vi ste učestvovali sa 2.100 dinara, koliko ste ovde dali za renoviranje. Izvolite, gospodine Naumov.
Samo zbog javnosti izlazim i želim da odgovorim na insinuacije, pitanja ili nepreciznosti gospode Vlahovića i Petrovića. Vlada ima ne samo plan strategije kako će se razvijati, privatizovati i organizovati NIS, ima i akcioni plan. To je sve imala i za EPS, kada niste to javno prozivali i pitali. U pripremi dokumenata za restrukturiranje NIS-a učestvovali su brojni ljudi. To je trajalo više godina. U tome imate sada poslednji međuresorski sastav između Ministarstva rudarstva i energetike, između Ministarstva privrede, između Ministarstva finansija, sa oba sindikata, sa menadžmentom i sa stručnjacima iz date oblasti, veoma precizno razrađeno i dato. Dato je ne samo precizno u pogledu organizacije, nego i u pogledu socijalnog programa. Mogu da vam saopštim da postoji sporazum između Ministarstva finansija i Ministarstva rudarstva i energetike i Sindikata NIS-a o potpisivanju kolektivnog ugovora. To je prvi put posle nekoliko godina da će se potpisati kolektivni ugovor. Upravo će se taj materijal poslati na Vladu. Dakle, taj detalj, moram reći, ispoštovan je ne zato što je danas sednica, nego zato što je to prirodnim tokom i tajmingom došlo na red danas da se uradi. Što se tiče ovog stalnog skretanja sa pitanja reorganizacije i donošenja jednog tehničkog zakona, odnosno odluke da se ukine tehnički zakon da bi se krenulo, da bi nova firma koja se obrazuje, kao što sam rekao, potpuno u skladu sa Zakonom o energetici i našim javnim preduzećima i praksi koja postoji u svetu, i što to nema direktne veze sa privatizacijom, to je druga stvar. Mi znamo da je privatizacija jedan neminovni proces u energetici, ali znamo isto tako da brzina privatizacije, procentualni odnos privatizacije u pojedinim sektorima energetike ne znači uspešnu privatizaciju. Jedna je stvar kada je u pitanju elektroprivreda, a druga je stvar kad je u pitanju naftna industrija; prosto rečeno, mi želimo da proces privatizacije ne bude, kako ste rekli u svojim ranijim nastupima, burazerski ili kumovski, već da to predstavlja jedan opšti interes, i nacionalni i strateški, za našu Republiku. Šta ima lepše od toga nego što smo angažovali privatizacionog savetnika, i to ne savetnika samo za privatizaciju, nego i strateškog savetnika i privatizacionog savetnika koji treba da da odgovor, da predloži optimalni oblik, način, faze privatizacije NIS-a, a sve u cilju, kako smo na početku rekli, da dobijemo modernu i efikasnu, konkurentnu kompaniju u regionu. Zašto? Da bismo imali ovde stabilno snabdevanje tržišta derivatima evropskog kvaliteta, po prihvatljivoj ceni za građane Srbije i da te tako dobijene kompanije budu motor razvoja privrede naše zemlje. To, zajedno sa ovim uključenjem u sve to i socijalnog programa, ide na jednu opštu dobrobit, a naravno da će ići deo i na povećanje prihoda budžeta. Znači, optimalni oblik privatizacije će predložiti savetnik, ali će i Vlada doneti odluku da li se prihvata ili ne prihvata, koji se oblik prihvata. Privatizacije ne znači samo prodaju, privatizacija znači i dokapitalizaciju, modernizaciju, ulazak strateških partnera preko drugih firmi. Dakle, privatizacioni savetnici će dati jednu vrlo odgovornu stručnu analizu ekonomske opravdanosti tih rešenja koja budu predložena, sa svim mogućim rizicima koje bi takav pristup značio. Znate, ovo je mnogo ozbiljna stvar, NIS, to je ozbiljna stvar. Posebno moram spomenuti, mi ne gledamo NIS kroz "Naftagas" ili kroz rafinerije i prometnu fazu, mi ovde gledamo i ovaj deo vezan za kasniju privredu. Pred nama se tu tek nalaze veliki koraci i zahvati i, kako sam rekao, kada se energetska zajednica formira, tu će doći više milijardi dolara investiranja na prostoru jugoistočne Evrope. Tu mora da se nađe i naša kompanija, spremna da učestvuje u svemu tome; na kraju, da ovu našu Srbiju klasifikujemo na način kako odgovara modernim državama.
Po amandmanu? Izvolite, po Poslovniku, narodni poslanik Dušan Petrović.
Nekoliko rečenica u vezi sa svim ovim što se desilo pre mesec dana. Potpuno je neistina ono što je predsednik parlamenta maločas rekao. Važnije je bilo da poslanicima bude priređen koktel ovde u predvorju Skupštine, nego da održimo, kada je to zakazano, raspravu u načelu. Posle toga, a i o tome sam govorio u poslepodnevnom delu sednice 22. ili 23, ne sećam se tačno, ova skupština je bila nekoliko sati u potpuno nemogućoj pravnoj situaciji. Trebalo je da počne rasprava u načelu, a presednik Skupštine je nastavio rad Skupštine, a rasprava u pojedinostima je počela nekoliko sati posle toga, u 15 časova. To će naravno da uđe u anale ove skupštine i to je jedno krupno pravno pitanje, jer ima ovde profesora Pravnog fakulteta, pa kada se bude izučavalo javno pravo, to će biti jedan od dobrih primera kako je predsednik Skupštine kršio elementarno pravilo kako ova skupština funkcioniše, a to je Poslovnik. Dakle, niko od poslanika nije imao priliku da se javi u raspravi o pojedinostima, zbog toga što je, posle nekoliko izlaganja o povredi Poslovnika, u popodnevnom delu sednice 23. predsednik odlučio da da pauzu i ta pauza je trajala od tog momenta pa sve do danas do 10 časova. To je istina i vrlo je važno da to javnost ima na umu.
Po amandmanu se prvo javio narodni poslanik Svetislav Krstić, on nije u sali; reč ima narodni poslanik Meho Omerović, po amandmanu.
Dame i gospodo narodni poslanici, da se sve radilo na brzinu kada je u pitanju ovaj predlog zakona kojim bi trebalo da se ugasi NIS svedoči i ova današnja rasprava od skoro dva sata, raspravljamo samo o jednom amandmanu, što je dokaz da smo mi, u stvari, danas na početku. Ovo o čemu pričamo danas u stvari je najnačelnija i najsuštinskija rasprava o tome da li ovaj zakon treba usvojiti u ovoj skupštini. Iako su se neki potrudili da se možda tokom ove letnje pauze uz renoviranje zgrade Skupštine Srbije renoviraju i stavovi pojedinih poslaničkih grupa, mi u SDP-u i dalje ostajemo pri stavu koji smo izneli pre mesec dana u načelnoj raspravi, a koji glasi – Naftna industrija Srbije najpre treba da pronađe strateškog partnera, da se modernizuje, da ojača, pa tek onda da se razgovara o njenoj privatizaciji. Socijaldemokratska partija zahteva, pre svega, da sindikati budu aktivni učesnici u reformi energetskog sistema u Srbiji. A to podrazumeva da sindikati utiču i da se proces privatizacije ne samo EPS-a, nego i ostalih javnih preduzeća odvija uz socijalno prihvatljivu cenu svih zaposlenih. Zbog toga je neophodno uraditi sve da se završi posao oko potpisivanja kolektivnih ugovora za energetska javna preduzeća i da se otpočne besplatna podela akcija svim zaposlenima, i sadašnjim i bivšim, u okviru sistema NIS-a. Mi u SDP-u nećemo i ne možemo dozvoliti da radnici budu najveći gubitnici u procesu reorganizacije energetskog sistema i zbog toga smatramo da je neophodno da se kroz socijalni dijalog, pre svega sa reprezentativnim sindikatima, dođe do prihvatljivih rešenja. Da ne bi bilo zabune i zlonamernih interpretacija i ovaj put želim da naglasim – SDP podržava reorganizaciju javnih preduzeća, NIS-a i EPS-a, ali nemojte da nas u brzini kojom nas plašite poslednjih nekoliko dana, navodno direktivama MMF-a i oročenim datumima do kada treba sprovesti privatizaciju pojedinih delova NIS-a... Takve direktive mi u SDP-u tumačimo kao inicijative koje su u stvari nastale ovde u Beogradu, kod nas, od pojedinih interesnih grupa, a sve sa ciljem da se vrši rasparčavanje NIS-a i još brža privatizacija, kao što smo rekli, odokativno izabranih rafinerija, a jedna interesna grupa da se domogne ogromnog bogatstva od posredničkih provizija, a druga jeftinog kapitala i unosnog tržišta. Da smo u pravu potvrdila je, posle ove letnje pauze, i poslednja sednica Vlade Republike Srbije, na kojoj je doneta Odluka o pokretanju postupka za javnu nabavku konsultantskih usluga privatizacionog savetnika za NIS, sa rokovima od tri plus četiri meseca, što je daleko od navodnih rokova MMF-a o privatizaciji dve rafinerije. Zbog svega toga Socijaldemokratska partija će u potpunosti istrajati u poštovanju stavova reprezentativnih sindikata koji su vezani za reformu i privatizaciju energetskog sistema Republike Srbije, koje su 11. avgusta ove godine potpisali predsednici sindikata i predsednik Socijaldemokratske partije dr Nebojša Čović. Zbog svega toga, na samom kraju, ukoliko i dođe do glasanja o Predlogu ovog zakona, poslanici Socijaldemokratske partije neće učestvovati u njemu.
Hvala vam. Reč ima narodni poslanik Svetislav Krstić.
Koleginice i kolege poslanici, uvažene kolege iz Ministarstva, dobro je da se javi neko iz Naftne industrije Srbije. Ja sam sticajem okolnosti u dvostrukoj ulozi, kao narodni poslanik i kao neko ko radi u Naftnoj industriji Srbije već 14 godina. Još jedan detalj koji možda neće biti irelevantan, to je da sam 7,5 godina bio na mestu direktora Centra za razvoj i Sektora za razvoj Naftne industrije Srbije.Sa te pozicije sam dosta dobro upoznao NIS i zaista imamo ozbiljnih primedbi na donošenje zakona o ukidanju NIS-a. Prvo, ovaj zakon smo počeli da raspravljamo u jeku godišnjih odmora po hitnom postupku, kao da je to neki manje važan zakon, a reč je o jednom od najvažnijih projekata koje ova skupština donosi. Radi javnosti ću napraviti jedno poređenje: budžet Republike Srbije za ovu godinu iznosi oko 430 milijardi dinara, a prihod NIS-a u prošloj godini je 193 milijarde dinara. Dakle, mi ovde raspravljamo o NIS-u, koji godišnje ima prihod preko dve milijarde evra. To su veliki novci za ovu zemlju i naravno da je bilo potrebno celom ovom projektu prići mnogo ozbiljnije. Osnovne primedbe koje su ovde date od jednog dela poslanika su tačne. Naime, ne vidi se šta će se dešavati posle donošenja zakona. Donosi se zakon koji je ovde predložen, i šta dalje? Kada se raspravlja o ovako važnom zakonu mora se znati šta se hoće, kakva je strategija restrukturiranja, odnosno privatizacije. Ministar je u više navrata rekao da donošenje ovog zakona, koji je tehnički zakon, nema nikakve veze sa nekakvom privatizacijom i da će to biti tek u nekom kasnijem periodu. Ja ću ovde citirati izjavu generalnog direktora NIS-a gospodina Popovića, koji je izjavio (ne za žutu štampu, jer list "Ekonomist" sigurno nije žuta štampa) sledeće: "Rafinerije ulja u Kruševcu i Beogradu su najvećim delom izdvojene iz NIS-a i prešle su u nadležnost Republike Srbije, tako da bi uskoro mogle da budu privatizovane. Oko uljnih rafinerija NIS je završio najveći deo posla, tako da je na potezu Agencija za privatizaciju." Dakle, ne samo da neće doći do privatizacije u narednom periodu, nego je ona već u toku i ubrzo ćemo videti šta se dešava po tom pitanju. Želim da kažem da je privatizacija, na primer, uljnih rafinerija, Rafinerije nafte u Beogradu i Rafinerije mazuta u Kruševcu, jedan od uslova koji je postavio MMF zarad produženja određenih finansijskih aranžmana. Niko nije uspeo da utvrdi ko je dogovorio takve aranžmane. Kakve veze ima FAM Kruševac sa produžetkom stand by aranžmana sa MMF-om? Mislim da je takva vezana trgovina nešto što je moralo biti objašnjeno pre svega Skupštini, a i široj javnosti, kakve imaju veze te dve stvari? Što se tiče tih rafinerija, želim da kažem da one pokrivaju kompletnu potrebu za uljima u našoj zemlji. U slučaju njihove privatizacije, kakva će biti dalja njihova sudbina? Hoće li se zatvoriti i otvoriti tržište, odnosno hoće li se privatizacijom tih rafinerija kupiti tržište od strane drugih velikih kompanija ili će se iskoristiti prodaja tih rafinerija da se upumpaju sredstva u NIS, kako bi se izvršila modernizacija energetskih rafinerija Pančeva i Novog Sada? Naime, da bismo mogli da proizvodimo derivate po evropskim standardima potrebno je uložiti oko 400 miliona dolara u modernizaciju Rafinerije Pančevo i Rafinerije Novi Sad. Ministar je izjavio više puta da će razlog za donošenje ovog zakona biti taj da se postigne bolja proizvodnja, profitabilnija, da se postigne kvalitetnija proizvodnja itd. Ne vidim da će se samim donošenjem zakona nešto promeniti. Znači, potrebno je stvoriti preduslove da se obezbede ta sredstva. Ne vidim kakav je način da se do tih sredstava dođe, pa bih zamolio gospodina ministra, ako ima odgovor na ovo pitanje, da to malo pojasni. Malo ko spominje zaposlene u NIS-u. Sigurno da su zaposleni u NIS-u jedna od njegovih najjačih snaga. U poslednjih godinu dana preko 100 vrhunskih stručnjaka i inženjera napustilo je NIS. Narod, zaposleni u NIS-u su zaplašeni, pet godina se non-stop priča o reorganizaciji, privatizaciji, višku zaposlenih itd. Za pet godina ni ova ni prethodna vlada nisu uspele da imenuju direktora, nego NIS, kao najveća firma u državi, ima pet godina v.d. direktore. Mislim da je ovaj sadašnji direktor četvrti za ovih pet godina. To pokazuje jednu određenu neozbiljnost kada je u pitanju odnos prema ovako važnoj grani industrije. Želim da podsetim da privatizacija NIS-a može da ima dalekosežne posledice. Navešću samo jedan primer koji do sada niko nije uočio, a to je da bi se moglo desiti da se određena postrojenja, recimo u Rafineriji Novi Sad, koja nisu u funkciji iz određenih razloga, ako neko kupi tu rafineriju i dovede je u funkciju, počnu nenamenski koristiti. Na šta konkretno mislim? Proteklih nekoliko godina bilo je dosta reči i dosta konkretnih pokušaja da se određena postrojenja Rafinerije u Novom Sadu iskoriste za preradu veoma otrovnog hemijskog otpada. Do toga nije došlo, ali ja se plašim da bi u slučaju da neko kupi Rafineriju Novi Sad mogao da iskoristi jedan deo tih postrojenja za preradu vrlo opasnog hemijskog otrova. Ne želim nikoga da plašim, želim samo da ukažem na to da država mora da ima potpunu kontrolu nad onim šta se dešava u okviru NIS-a. Veoma je važno istaći da ako se izglasa ovaj zakon kompletni dalji postupak šta će biti sa NIS-om se seli iz Skupštine i prelazi u nadležnost Vlade. Na sve što se kasnije bude dešavalo mi ovde kao direktno izabrani predstavnici naroda nećemo imati nikakav uticaj, odnosno imaćemo nekakav posredan uticaj. Zašto do sada nije menjan Zakon? Zašto se, u stvari, ovaj zakon menja? Jedan od osnovnih razloga je što po starom zakonu vi niste mogli da izvršite privatizaciju, odnosno da prodate deo NIS-a zato što je NIS bio jedinstveno preduzeće i jedini subjekat u pravnom i platnom prometu. Prema tome, kako biste mogli da ponudite nekom da kupi deo NIS-a, recimo 10% NIS-a, ili 49% NIS-a. Zašto bi neko kupio 49% NIS-a? Ne, neko ko hoće da kupi NIS će da kupi najprofitabilnije delove – uljne rafinerije i pumpe, koje svakog dana donose zvečeće pare, a neće da kupi jedan deo NIS-a, iako je po ovom zakonu koji sada važi, koji predlažemo da se ukine, to bilo u principu moguće. Znači, jedna od osnovnih funkcija ovog zakona o ukidanju NIS-a jeste da se omogući prodaja uljnih rafinerija i da se kreće u privatizaciju, za koju niko ne vidi kako će se dalje odvijati. Postoji puno razloga zbog kojih bi trebalo povući ovaj zakon, napraviti jasnu strategiju restrukturiranja NIS-a i tada se pojaviti pred ovom skupštinom. Što se tiče nekih primedbi npr. da li su letnji odmori uticali na to da li ćemo promeniti svoje stavove, naravno, ja sam izneo svoj stav. Previše dobro poznajem ovu problematiku da bih mogao da glasam za ovaj zakon.
Hvala. Da li se još neko javlja za reč po amandmanu na član 1? (Ne.) Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Dušan Petrović. Vlada predlaže da se ovaj amandman odbije. Da li neko želi reč po ovom amandmanu? Izvolite, reč ima narodni poslanik Dragor Hiber.
Dame i gospodo narodni poslanici, dok član 1. i član 3. ovog zakona odgovaraju nazivu zakona, tj. odnose se na prestanak preduzeća, član 2. govori o nečem drugom, o nastanku novih pravnih subjekata. Neću se vraćati na pitanja koja su raspravljana povodom prvog amandmana, ali ću reći da je ovaj član, ovako kako je napisan, pravno nemoguć, suprotan drugim zakonima, pa verovatno i neustavan. Prvo, u prvom stavu ovog člana stoji da će se obaveze između novih pravnih subjekata, koje su se odnosile na ranije, podeliti u skladu sa osnivačkim aktom. To nije moguće. U pravu, kada dođe do podele jednog pravnog subjekta, ako se radi o pravno uređenoj državi, novonastali pravni subjekti solidarno odgovaraju za obaveze prethodnika, a one se ne mogu adresovati na jednog od novonastalih subjekata, na dva ili na sva tri, odlukom onog ko je podelio. Ovo je suprotno Zakonu o privrednim društvima. Drugo, u poslednjem stavu ovog člana stoji da će se na osnovu ovog zakona ili ovim zakonom izvršiti brisanje iz registra Javnog preduzeća NIS. Po Zakonu o registru privrednih subjekata do brisanja ili upisa ne dolazi na osnovu zakona, nego na osnovu drugih pravnih činjenica. Predlagač nije hteo da predloži ovo što ovde piše, hteo je nešto sasvim drugo, ali u brzini, neobazrivosti, nepripremljenosti, jednostavno je napisao pravno nemoguću odrednicu. Zbog toga je Demokratska stranka i predložila amandman da se ovaj član, jer je pravno nemoguć, briše. Nije bilo moguće popravljati ga. Da bi se popravio morali bi znati šta je predlagač zapravo hteo osnivanjem ova tri preduzeća, šta je ona trebalo da predstavljaju, u kom pravcu da idu. Predlagač to nije naveo ni u obrazloženju, a ni u raspravi. Verovatno da to još uvek ne zna, jer je tek sada raspisao tender za finansijskog savetnika koji će pronaći pravi put reorganizacije. Ovaj zakon je, gospodine ministre, ili preuranjen, ako je pre osmišljene strategije reorganizacije koja će voditi daljem restrukturiranju NIS-a, ili je zakasnio, ako se radilo o običnom prestrukturiranju. A, ponavljam, stav 1. i stav poslednji su pravno nemogući. Hvala.
Hvala vama. Za reč se javio narodni poslanik Slobodan Mihajlović, a potom Zoran Krasić.
Gospodine predsedniče, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, mnogo je pitanja na koja ministar energetike nije dao odgovor u raspravi u vezi sa ukidanjem Zakona o NIS-u. Verovatno je i da ne može da da odgovore na ta pitanja, kao ni celokupna Vlada Republike Srbije. Odgovore tražimo još uvek i verovatno ih nikada nećemo dobiti. Ali, ja ću pokušati da jednim poređenjem pojasnim zašto se veliki broj poslanika, bar deklarativno, već u samom startu, ali i u toku rasprave, odredio protiv ukidanja ovog zakona o NIS-u. Naime, na Trećoj sednici Prvog redovnog zasedanja u martu ove godine na dnevnom redu bio je Predlog zakona o prestanku važenja Zakona o elektroprivredi. Naizgled skoro identičan slučaj, kao sa predlogom ovog zakona o ukidanju Zakona o NIS-u. Taj zakon je bez većih problema izglasan i na neki način bio je tehničko pitanje, u vezi sa primenom Zakona o energetici u okviru prelaznih i završnih odredbi iz tog zakona. Međutim, taj privid se lako razbija kada se pogleda šta je urađeno pre toga u elektroprivredi. Još 2002. i 2003. započet je proces restrukturiranja elektroprivrede u celini. Iskristalisan je jasan pravac razvoja i kretanja reformi u oblasti elektroprivrede. Zastupljeni su ili su bar definisani strateški interesi države u ovom energetskom delu. Javnost je potpuno upoznata sa neophodnošću i efektima restrukturiranja i racionalizacije u svim oblastima elektroprivrede Srbije. Takođe, preduzet je niz mera i aktivnosti u pravcu sprovođenja reformi, smanjenja broja zaposlenih, odvajanja sporednih delatnosti i sl. Posledica svega toga bilo je nesmetano usvajanje predloga ovog zakona, gde je, normalno, i Demokratska stranka glasala o ukidanju pomenutog zakona, jer je bio u skladu sa nekim strateškim ciljevima u oblasti elektroprivrede. Šta je sa Naftnom industrijom Srbije? Nešto sasvim suprotno. Od Vlade Zorana Đinđića pa do danas ništa nije urađeno na unapređenju i reorganizaciji i racionalizaciji poslovanja. Nasuprottome, upropašćivanje NIS-a je bila jedina i glavna aktivnost, koja u ovom trenutku dostiže svoj vrhunac. Ministar se svojevremeno hvalio svojim ministarstvom kao i Vladom, da je to Vlada bez afera. Ne bih voleo da ponavljam desetak afera koje je pravila ova nacionalna kompanija, da su i one postale nacionalne, ali to je već evidentno. Mislim da bi mediji trebalo više da pišu o tome. Više poslanika je jasno i precizno navelo afere koje su u jasnim ciframa potpuno tačne, a cifre su milionske i zato i kažem da je to nacionalna afera. Ova vlada je nemoćna ili ne želi da se tome suprotstavi, a njene karakteristike u ovom sektoru energetike su pre svega jedna negativna kadrovska selekcija, nekontrolisano trošenje sredstava i nemogućnost i nedostatak volje da se to spreči. Pre svega, ubrzano raubovanje postrojenja kupovinom nekvalitetne nafte, nedomaćinskim gazdovanjem, kreiranjem brojnih afera, koje pominjem, izazivanje haosa na tržištu naftnih derivata. Srbija je u ovom trenutku jedina zemlja u Evropi u kojoj već nekoliko meseci vlada nestašica goriva. Tendenciozno neprimenjivanje Uredbe o cenama naftnih derivata od strane Vlade izazvalo je ogromnu materijalnu štetu svim učesnicima u prometu, a posebno Naftnoj industriji Srbije. U prvoj polovini 2005. godine nije uvezena planirana količina sirove nafte, a neusklađenom proizvodnjom rafinerija stvoren je manjak dizela i euro-dizela, sa jedne strane, i više od čak 120 hiljada tona motornog benzina i 80.000 tona mazuta, sa druge strane. To je apsurdna situacija u kojoj NIS na jednoj strani gomila zalihe benzina, za koji nema tržište, a petrohemija istovremeno uvozi primarni benzin po visokim cenama. Ukoliko se energetska politika hitno, a vidimo pokušaj da se menja i to na jedan veoma brzoplet i ishitren način, korenito ne izmeni, do kraja godine možemo očekivati obustavu rada rafinerija. Da li Vlada Srbije preuzima odgovornost za ovakvo stanje i da li javno priznaje nesposobnost i nestručnost sopstvenih kadrova koji upravljaju energetikom ove zemlje, kao i da hitno preduzme sve potrebne mere za normalizaciju tržišta derivata. Sigurno je da se ovo dešava, kako sam već naveo, zbog nepoznavanja problematike, nestručnosti, nesposobnosti ili, sa druge strane, zbog vešto iznuđenih poteza u nečiju korist, a sigurno na štetu države i svih njenih građana. Sada je došla i direktiva MMF-a, EU u vezi sa odvajanjem i privatizacijom određenih delatnosti u NIS-u. Ona se poklapa sa namerama jednog dela vladajuće koalicije, vladajuće većine, koja problem vidi iz sasvim drugog ugla, ne sagledavajući strateške i nacionalne interese u celini. Rezultat svega toga, jedne konfuzije, jeste stavljanje ovog predloga zakona na dnevni red po najhitnijem postupku od tri dana. Na taj način se ne uvažava niti mišljenje stručne javnosti, ne poštuje se ni dostojanstvo ove skupštine, a Vlada i vladajuća većina u ovom parlamentu ugrožavaju dalji opstanak NIS-a, kao i nacionalni interes u oblasti energetike. Bez plana, strategije i vizije na jedan "tehnički" i iznuđen način ova vlada radi ono što je pre svega trebalo sama da nametne, isplanira, strateški se odredi prema tome i efektno sprovede, poštujući pre svega najviše državne i nacionalne interese. Demokratska stranka je podnela ova dva amandmana, o drugom o kome govorimo, da na jedan neuobičajen i dramatičan način, a u skladu sa Poslovnikom, skrene pažnju pre svega Vladi i celokupnoj javnosti na posledice brzopletnog stavljanja na dnevni red i eventualnog izglasavanja Predloga ovog zakona. Ja bih na kraju pitao zbog medija, zbog javnosti, pošto smo videli da su se neki poslanički klubovi vladajuće većine odredili protiv ukidanja ovog zakona, i pozvao na doslednost, jer ako oni budu dosledni u svojim diskusijama i nastupima, ovaj zakon sigurno neće biti usvojen.
Po ovom amandmanu prvo narodni poslanik Zoran Krasić, pa potom narodni poslanik Aleksandar Vlahović. Imaćete još pet minuta, gospodine Vlahoviću. To je dovoljno, je l′?
Podnosioci amandmana su s pravom uvideli da član 2. ovog predloga zakona sadrži pravno nemoguće formulacije i ja ne bih sada detaljno obrazlagao, jer ono obrazloženje koje je na početku dato povodom člana 2, koji je u stvari jedna prelazna odredba koja treba da reguliše međusobne odnose novonastalih preduzeća je pravno nemoguća, ali bih se uključio u raspravu povodom celog koncepta ovog zakona. Vidite, kada je 2004. godine ovde u ovoj Narodnoj skupštini, ne računajući SRS, maltene jednoglasno usvojen Zakon o energetici, tada u prelaznim i završnim odredbama tog zakona nije bilo odredbe o prestanku važenja Zakona o osnivanju Javnog preduzeća NIS, pošto ima dugačak naziv. Zašto toga nije bilo? Zato što je bio preveliki zalogaj prošle godine ili pretprošle, nije ni bitno, usvojiti takav zakon o energetici i predvideti sve ovo što može u međuvremenu da se desi. Druga etapa tog rastakanja naših energetskih sistema jesu ovi zakoni, kada je u pitanju elektroprivreda, to je bio jedan zakon, kada je u pitanju naftna industrija, to je upravo ovaj zakon koji je danas na dnevnom redu. Vlada je navodno donela odluku o formiranju dva javna preduzeća koja praktično iz strukture NIS-a izlaze i formira još jedno akcionarsko društvo i 21, 22. jula ove godine sa ove govornice Srpska radikalna stranka je ukazivala da glasajući za ovaj predloženi zakon mi istovremeno razmatramo reorganizaciju, transformaciju i privatizaciju. Tada sam sa ove govornice ukazao konkretno ministru da ovako predloženi zakon ima nekog opravdanja ukoliko se ima u vidu da je još uvek na snazi Zakon o javnim preduzećima i Zakon o energetici. Kritikovao sam proširenu parlamentarnu većinu, konkretno sve one koji su glasali za ovakav Zakon o energetici i kao normalna posledica takvog zakona dolazi upravo ovaj zakon koji je danas ponovo sporan. Tada je ministar izašao da replicira i jasno rekao da ovde nije pitanje privatizacija, nego transformacija, da bismo tog istog dana uveče imali priliku da na televiziji vidimo izveštaj sa konferencije za štampu, dve gospođe ispred MMF-a su potvrdile da su tog dana razgovarale o privatizaciji dve rafinerije i da to mora što pre da krene. Ovih 15 dana nas je Mlađa zabavljao sa time, kao država nije znala šta bi se iz NIS-a moglo privatizovati, pa pošto mi nismo znali, onda su oni rekli – eto, neka budu rafinerije. Danas ni govora o tome, već se neki žale što u eventualnoj privatizaciji neće imati odlučujuću ulogu, jer, kao što smo čuli, dve milijarde evra je ukupan prihod u toku godine. Ako je naš bruto društveni proizvod između 11 i 12 milijardi, onda je verovatno lako da se utvrdi da je to nekih 25-30% bruto društvenog proizvoda. Takav jedan sistem naravno da zaslužuje pažnju Narodne skupštine i ja tek sada vidim zašto je neko nekada pitanje NIS-a regulisao zakonom sa ovlašćenjima Narodne skupštine izvlačeći iz nadležnosti Vlade, koja praktično izvršava ovaj zakon. Znači, bilo je razloga. Naftna industrija Srbije, ovako kako je data, kao jedan veliki sistem, ima svoje probleme i oni treba da se rešavaju, ali ne mogu da se reše po principu – kume, daj ja ću da učestvujem, kume, daj da pošaljemo MMF, kume, daj da pošaljemo neku instituciju. Jer, u Srbiji kada se čuje Svetska banka, MMF je rekao, to je kao prva zapovest i Sveto pismo. Ja dižem glas protiv toga. To ne može biti prva zapovest iz jednog prostog razloga što pametni domaćin ako ima konja i kljuse prodaje kljuse, a konja čuva, a kod nas se obrnuto radi. Od 5. oktobra je krenula manija, prosto utrkivanje, prodaje se sve ono što je potencijal ove zemlje. Ne ulazim u to da li je to baš najbolje, baš je dobro, da li je ekonomski isplativije, da li postoji neka veća korist. Ne, rasprodaje se naše tržište. I, ja moram da vam kažem – u jednom periodu je bila jedna uredba koja je regulisala proizvodnju, odnosno uvoz i preradu nafte. To je bio klasičan državni monopol i naravno na bazi te uredbe kasnije, da bi se propustilo nešto malo, u to vreme je bio ministar Goran Novaković, a formirana je i komisija koja je omogućavala da pod određenim uslovima i ostale firme mogu da se uključe i da uvoze sirovu naftu radi prerade, ali ekskluzivno pravo za preradu imale su ove naše rafinerije. Mislim da ste pogrešnim putem krenuli da rešavate problem NIS-a. Pogrešan put je to što stoji nalog, navodno nalog iz inostranstva da to mora tako da se uradi. Pošto postoji takav nalog, onda je iluzorna bilo kakva rasprava o nekim činjenicama i nekim ekonomskim pokazateljima. Činjenica je da već četiri - pet godina tamo nema direktora, nego ima lica u statusu v.d. direktora, da li je prijateljski, partijski ili kumovski u odnosu sa nekim ko se pita, ko vedri, ko oblači. Ako ste sveli državu na to i ako mislite na ovaj način da omalovažite Narodnu skupštinu da ona raspravlja, onda moram da vam kažem da sve ono što ste danas čuli sa ove govornice od ovih poslanika... oni jesu u pravu, sa pravom kritikuju, jer se boje za svoju budućnost, jer imaju iskustvo, a ono potiče od onog momenta kada je krenula rasprodaja, rasprodaja nečega što je strateška prednost ove države. Naše tržište je uništeno, to i sami znate, otvoreno kao jedna konzerva kada se otvori, pa izvolite. Onda Vlada ovamo kaže – mi nešto pokušavamo da podignemo našu proizvodnju. Kako možete da podignete našu proizvodnju kada je tržište šuplje, otvoreno, ulazi ko hoće, prodaje ko šta stigne, ide se sa damping cenama, tržište je dato. Verovatno imamo oko 1.000 benzinskih pumpi, što u državnom, što u privatnom vlasništvu. To je preterano veliki broj, još ako se pogleda disperzija tih benzinskih pumpi, ona je neravnomerna, vidi se da postoji interes da neko dobije monopol privatizacijom. Moram da vam skrenem pažnju na još jednu brzopletost koja je učinjena, čini mi se 2003. godine. Radi se o Zakonu o akcizama. Tada je u jednom članu data dinamika za pet godina unapred kako će se menjati akciza kod nekih vrsta cigareta. To je bio uslov da dve velike, navodno svetske, mada sumnjam da su svetske firme, mislim da su sa sredstvima odavde, ali nije ni to bitno, država je svoj monopol dala privatnicima, Duvanska industrija Niš i Duvanska industrija Vranje. Još ih je zaštitila zakonom petogodišnjim unapred, određivanjem pet godina kako će se kretati akciza. Slično će biti i sa Naftnom industrijom Srbije. Ako neko misli da će privatizacijom rafinerija nafte da se razbije monopol, ne, on će samo da se preseli sa političko-mafijaškog na privatno-mafijaški nivo i kraj priče. Zbog toga dižemo glas, a ne verujemo ministru. Sa ove govornice je rekao da nema privatizacije, a te večeri one dve gospođe drže konferenciju za štampu i kažu da MMF traži da se krene sa prodajom te dve rafinerije. Nama se ministar zaklinjao ovde, još sam ja pravio neku alegoriju da nije dovoljno da se ode u crkvu da se peva u horu, treba da se govori istina. Čovek izađe i kaže da nema govora o privatizaciji. Dve žene, neke službenice iz MMF-a, na televiziji kažu – dogovorili smo, od 1. januara kreće privatizacija dve rafinerije. Vi ste krenuli u restrukturiranje i u promenu Naftne industrije Srbije još maja meseca ove godine. Vi ste to već isparcelisali, već je sve dogovoreno. Neki kukaju za nekom strategijom, da treba prvo da ponudite. Postoji i ta strategija, samo je pogrešno mesto gde tražimo tu strategiju. Tu strategiju ne treba tražiti u Vladi, niti u Ministarstvu. Treba da se vidi ko pravi berzu energenata u Srbiji, alfa i omega energetskog sektora Srbije. To su ti neformalni centri moći. Opet moram da ponovim nešto, možda sam nekima i dosadan, dovedimo politički život Srbije u ovu salu i imaćemo verovatno 50% manje problema. Dokle god se politički život Srbije vodi po privatnim medijima, po sistemu ko da više da bi se reklamirao što više ili u ovom hodniku, gde se traži od predsednika poslaničkih grupa izjava povodom nekog n.n. događaja koji će biti kroz dva meseca, onda – tresla se gora, a neko je završio svoj posao. Srpska radikalna stranka sumnja i izražava bojazan da možete da upropastite i nešto što je strateška pozicija Srbije. Smatramo da iz lošeg Zakona o energetici mogu da idu samo loši podzakonski akti. To što ste vi možda formalno-pravno u pravu kada odlukom Vlade formirate preduzeće, to što ste možda formalno-pravno u pravu kada podnosite predlog zakona o prestanku važenja Zakona o osnivanju javnog preduzeća NIS, ne znači da mi kao narodni poslanici ne smemo da zavirimo u samu suštinu problema. Zbog čega se sve to radi? Koji su to pobočni interesi? Šta se valja od 1. oktobra, od 1. januara? Neko je naše tržište dao, kako se to kaže, na izvol′te nekome. Da li je taj iz inostranstva? Sumnjam. Kao i ove banke, one se pojavljuju imenom i nazivom iz inostranstva, navodno nekim osnivačkim kapitalom iz inostranstva i posle dva meseca taj kapital se povlači i ide definisani privatni kapital. Toga će biti i ovde. Da li ste vi iskoristili sve resurse i sve mogućnosti koje vam daje Zakon o javnim preduzećima i neki drugi propisi da stabilizujete poslovanje Naftne industrije Srbije? Niste iskoristili. Čak mogu da vam kažem da ministar i Ministarstvo nemaju nikakvog uticaja na rad NIS-a. NIS nema nikakvog uticaja na rad "Jugopetrola". To je istina i to treba da se kaže, zato što neki iz "Jugopetrola" NIS doživljavaju kao fatamorganu, kao nešto što je formirano iznad da bi vodilo kadrovsku politiku, gde da se udome bivši partijski kadrovi, tamo gde je velika plata, da uživaju u nekim funkcijama, kao neko su i nešto, kobajagi se za nešto pitaju, a drugi završavaju posao. Slično je i sa drugim našim velikim javnim preduzećima od republičkog značaja. Železnica u onoj kamenoj zgradi, takođe neki veliki eksperti, isluženi partijski kadrovi. Daleko im je od oka Makiš, daleko od oka su im železničke stanice i tuneli, pa ne vide gde su realni problemi. Da li ste iskoristili sve mogućnosti transformacije? Niste. Da li ste vodili pametnu kadrovsku politiku u tim preduzećima? Niste. Zašto niste? Dokaz su vam njihove izjave u žutoj i ostaloj štampi. Ljudi koji stoje na čelu tih kapilarnih organizacija koje su u sastavu NIS-a. Da li NIS ima svoju jedinstvenu politiku, pre svega ekonomsku, proizvodnu politiku? Nema, iako maše sa nekim papirom i sa nekim projektom. Koliko se to poštuje? Što dalje, niko ga ne poštuje. Vi ćete to da rešite tako što ćete da odredite partnera koji će da proceni, pa će da vam pametuje kako da se to proda i vama je jedini put u prodaji. Protiv toga mi dižemo glas. Nije jedini put prodati ono što vredi u Srbiji. Prodajte nešto što ne vredi. Lako je prodati dobrog konja, a teško je prodati kljuse.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Vlahović, potom narodni poslanik Nikola Novaković, pa potom narodni poslanik Svetislav Krstić.
Dame i gospodo poslanici, gospodine ministre, pokušaću da odgovarajućim komentarima, tačnije pitanjima, na koje verujem u ovom trenutku nemamo odgovor, pokušamo da dovedemo faktički do apsurda član 2. ovog zakona, odnosno zakon, a sve u svetlu dinamike i trenutka kada se zakon donosi, a u vezi sa jasno definisanim strategijskim ciljevima kojih, kako smo u prethodnoj raspravi zaključili, nema. Dakle, doneće se zakon kojim se ukida Zakon o NIS-u i osnivaju se tri nova preduzeća. Od ta tri nova preduzeća, jedno će biti akcionarsko društvo, a dva će biti javna. Međutim, čitav niz pitanja ostaje nejasan ili bez odgovora, a ta pitanja ne mogu se podvesti pod puku tehniku razdvajanja imovine i obaveza NIS-a. Recimo, po meni, jedno od ključnih pitanja jeste gde se nalaze udeli koje NIS ima u Petrohemiji i u Metanol-sirćetnom kompleksu. Ako delimo jedno preduzeće u tri preduzeća i ako je poznato da je, pre svega, Petrohemija, kao nastavak u tom apstrimu, odnosno sledeća faza u vertikalnoj integraciji, postavljam pitanje gde će se nalaziti vlasništvo NIS-a nad Petrohemijom. Da li će to biti javno preduzeće za transport nafte naftovodima ili će to možda biti akcionarsko društvo za istraživanje, proizvodnju, preradu i distribuciju, ili će to biti javno preduzeće za transport, skladištenje itd? Ovo nije puko tehničko pitanje. Od ovog pitanja zavisi i postupak daljeg restrukturiranja Petrohemije i dalje privatizacije. Dakle, ako mi danas donosimo jednu odluku o osnivanju tri preduzeća, a ukoliko pri tom nemamo jasnu strategiju o restrukturiranju, onda će se taj nedostatak negativno odraziti i na ona preduzeća u kojima je Petrohemija većinski vlasnik. Ili, pak, Metanol-sirćetni kompleks; poznato je da zbog izuzetno povećane cene metanola i sirćetne kiseline, u ovom trenutku, i pored gubitaka koje je ranije ostvarivao Metanol-sirćetni kompleks, odnosno visokih obaveza koje su, čini mi se, bez kamata negde oko 60 miliona dolara, to preduzeće postaje veoma atraktivno. Gde će se ono nalaziti: kao deo akcionarskog preduzeća, ili kao deo javnog preduzeća, ili pak treba da bude posebni korpus preduzeća, s obzirom da je tu privatizacija krajnje opravdana? Sledeće pitanje jeste kako će se podeliti dugovi, ko nosi dugove, obaveze NIS-a? Da li će se te obaveze naći na akcionarskom društvu ili će se naći na jednom ili drugom javnom preduzeću? Na primer, imamo kineski dug za naftu i njega je dominantno napravio "Jugopetrol". Da li će taj dug biti deo akcionarskog preduzeća, pošto se tamo nalazi promet nafte i naftnih derivata, ili će to biti deo javnog preduzeća za transport nafte i naftovodima? I jedno i drugo ima svojih prednosti i nedostataka. Ako je deo prometa, onda to automatski smanjuje vrednost. Ako sam dobro razumeo, akcionarsko društvo za promet će biti prevashodno jednog dana, za 6 meseci ili već koliko, obuhvaćeno procesom privatizacije. Ako se to obuhvata procesom privatizacije, vrednost se obara, a samim tim i proces privatizacije, odnosno privatizacija je manje uspešna. Sledeće pitanje koje želim da postavim, zaista ne želim da koristim više od pet minuta, jeste zašto se u ovom trenutku odmah ne izdvoje uljne rafinerije u posebne privredne subjekte, nezavisne od NIS-a. Koliko je meni poznato, rafinerije ulja u Beogradu i u Kruševcu i dalje posluju kao deo NIS-a. Demantujte me ako to nije tačno. Ne znam na osnovu koje odluke je to izvršeno. Da li to da će privatizacija biti vođena od strane Agencije za privatizaciju ne znači da je u statusnom smislu došlo do izdvajanja jedne ili druge rafinerije? Dakle, donošenje odluke o privatizaciji uljne rafinerije može da teče i prodajom imovine, a da svi dugovi ostanu na teretu NIS-a. Međutim, ukoliko se to prodaje kao entitet, ukoliko se prodaje kapital, onda to moraju da budu celine koje ne pripadaju NIS-u. Zašto se u ovom trenutku, kada se već donosi zakon o ukidanju NIS-a, između ostalog, statusno pojedini delovi ne dizajniraju za ono što će uslediti, nadam se, u trećoj fazi restruktuiranja, a to je privatizacija. Dakle, na osnovu ovoga sam pokušao da pokažem koliko je veoma teško za narodne poslanike glasati, ne govorim o Demokratskoj stranci, za nas nema dileme, ali za one koji će glasati za ovaj zakon o ukidanju Zakona o NIS-u, koliko je to teško i prilično neodgovorno ukoliko iza toga nemamo jasnu strategiju šta se dešava sa NIS-om u celini u postupku restrukturiranja i kasnijoj privatizaciji.
Reč ima ministar Naumov.
Zahvaljujem gospodinu Vlahoviću. On više puta pokušava da kaže i više puta ponavlja pitanja nemanja strategije. Naravno da to nije tačno. Vrlo jasna strategija postoji, Vlada je donela. To je odgovor i ovim drugima. To sam već jedanput kazao. I akcioni plan je donela. To se radi veoma ozbiljno, kazao sam i to ću u završnoj reči da potkrepim. Dakle, Vlada je usvojila strategiju za restrukturisanje i za položaj NIS-a u budućim našim planovima. Dugovi se proporcionalno dele sukcesorima. To je isto dogovoreno. Šta mislite, da je višemesečni ili skoro godišnji rad komisije koja je obuhvatala Ministarstvo finansija, Ministarstvo rudarstva, Ministarstvo privrede, NIS, sindikate, bio samo da kaže – sada idemo u reorganizaciju, pa da to bude ovakav oblik. I deobni bilans koji se radio, i dugovi su razmatrani, i to sve postoji, što je Vlada usvojila. Dakle, dugovi se dele na sukcesore. Ovo, "Petrohemija", Metanol-sirćetni kompleks itd, njihov odnos ide prema prometnoj fazi koja će biti zavisno akcionarsko društvo unutar akcionarskog društva NIS-a. Uljne rafinerije su izdvojene odlukom Upravnog odbora. Na narednoj sednici Vlade se donosi odluka da se njima pridodaje kapital i idu u Agenciju za privatizaciju. To je već urađeno sa onim delovima NIS-a, na isti način sada ide sa ovim, tako da oni već ulaze u proces privatizacije.
Reč ima narodni poslanik Nikola Novaković, pa narodni poslanik Svetislav Krstić.
Gospodine predsedniče, moje dame narodne poslanice i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, gospodine Sokoloviću, G17 plus ima jedan kratak i vrlo jasan stav po predmetu današnje preobimne diskusije koja je u pojedinom momentu više ličila na logoreični karusel, a s druge strane, ako dobronamerno, kako ja shvatam gospodina Vlahovića, uz uvažavanje njegove stručnosti, postavila određene i logične dileme. Na našu sreću, Vlada ima odgovore na te dileme, a nadam se da nećemo učestvovati i vrteti se logoreično, kako je to pokušano da se predstavi. Pred nama je zakon o prestanku važenja Zakona o osnivanju NIS-a. Dakle, elementarni tehnički zakon koji ima dva člana i od toga nema ništa više i od toga nema ništa manje. Potpuno je jasno da ovaj zakon u svojoj suštini belodano iznosi pravne pretpostavke za sve ono o čemu je danas ovde bilo reči, a sa čim usvajanje ovog zakona nema nikakve veze, jer je, a to govorim zbog javnosti, Vlada već vrlo jasno donela odluku o osnivanju javnog preduzeća za transport nafte naftovodima i transport derivata nafte produktovodima, donela odluku o osnivanju javnog preduzeća za transport, skladištenje, distribuciju i trgovinu prirodnog gasa i odluku o osnivanju akcionarskog društva za istraživanje, proizvodnju, preradu, distribuciju i promet nafte i naftnih derivata i istraživanje i proizvodnju prirodnog gasa. Sve ove odluke su objavljene u "Službenom glasniku Republike Srbije", broj 60 iz 2005. godine i stupaju na snagu 1. oktobra. Da bi stupile na snagu, upravo svoj fundament i svoje pretpostavke imajuu ovom zakonu. Odluke su donete. Naravno, na osnovu višegodišnjeg rada koji je krunisan radom ove vlade, a ja ću vas podsetiti da se od 1990. ili 1991. godine, nije ni bitno sada, pa preko 1998. godine, pa 2002. godine, konstantno radilo na dekomponovanju Naftna industrija Srbije, jer je svima jasno ili bi bar trebalo da bude jasno da ovakva kakva je ona vodi samo i isključivo prema tržištu sekundarnih sirovina. Dakle, eventualno, jednog lepog dana prodajom na kilo kao staro gvožđe. Mislim da nije bila intencija ničija. Naravno da ne mogu a da ne kažem da su govornici, dakle, čije će stranke glasati protiv, a jednima odajem priznanje za načelne stavove, ali drugima skrećem pažnju da zloupotrebljavaju pristojnost jedne pristojne Vlade i možda najpristojnijeg ministra, a to je gospodin ministar za energetiku koji je ovde prisutan, i ne verujem da postoji mogućnost da neko nešto suprotno kaže ili čak misli, jer time ne možemo onda spominjati baš nikakvu bahatost, dakle, potpuno je to prazna priča. Kruna takve priče u razgovoru o NIS-u je i današnje istupanje, odnosno danas je objavljeno istupanje pokrajinskog sekretara za energetiku na čiju žalost... a moj prijatelj, ja moram da primetim, da on čak ne zna ni cene nafte na svetskom tržištu, prilično je to tužno istupanje, uglavnom je kriv G17 plus i Mlađan Dinkić. Nije kriv zato što pada kiša G17 plus, a Mlađan Dinkić najmanje, i to isto tako već jednom treba da bude jasno. Podsećam da je pregovor sa MMF-om zaključen 2002. godine, a šta ćemo sada? Dakle, nemojte prozivati ni potpredsednika Vlade, ni predsednika Vlade, ni današnjeg ministra za energetiku, a ja ću vas podsetiti takođe da je bivša ministarka za energetiku kazala i pružila apsolutnu podršku ovakvom konceptu, za sada ovakvom konceptu dekomponovanja NIS-a, jer je istakla da je zbog gubitaka koje proizvodi NIS apsolutno opravdano svako restrukturiranje. Da li postoji interes? Naravno da postoji interes, jer to je pre svega interes samog NIS-a i drugo, države Srbije kao osnivača. Trećih interesa ovde nema. To su samo prazna naklapanja. Pažljivo slušajući sve argumente kojima su pokušali da ubede ovaj dom da ne treba glasati za ovakav zakon, palo mi je na pamet i pretpostavljam da je ovih sati sigurno prispeo makar jedan telegram od strane NIS-a, zaposlenih u njemu, sindikata radnika, da li pojedinačno ili grupno, gde piše jedna rečenica – aman, gospodo, nemojte nas više braniti. Hvala.
Hvala vama, gospodine Novakoviću. Reč ima narodni poslanik Svetislav Krstić.
Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, gospodine predsedniče, gospodine ministre, uvažene koleginice i kolege narodni poslanici, ja ću samo ovde da pročitam osnovne primedbe koje sam čuo u svojim razgovorima sa zaposlenima u NIS-u. U pitanju su uglavnom osobe na stručnim položajima i one dobro poznaju ovu problematiku. Prvo, nije urađena analiza stanja u oblasti gde bi se podsetilo koji su to razlozi za donošenje zakona o Javnom preduzeću NIS, dakle, kakvo je stanje u toj oblasti, kritička ocena; zatim, nema celovitog objašnjenja kako će funkcionisati ovaj sektor uređen na jedan nov način, dakle, ukidanjem postojećeg zakona. Zatim, ne postoji ili nije dovoljno objašnjen socijalni program, ne postoji ili nije poznato da postoji deobni bilans između subjekata koji nastaju ukidanjem Javnog preduzeća NIS. Izostalo je regulisanje prava zaposlenih, ne postoji projekcija poslovanja za nove oblike nastale iz NIS-a, a one nastavljaju delatnost. Nejasna je strategija restrukturiranja. Nema modela privatizacije, neadekvatna je procena imovine. Nejasna je relacija između dizela i benzina kada je reč o energetskom bilansu. Ima to veze, gospodine ministre, vi to možda ne znate, ali ja znam, a i gospodin Sokolović to sigurno zna. Nedefinisana je relacija između proizvodnje i prometa gasa. Zatim, vrlo bitna pitanja: koji procenat akcijskog kapitala pripada zaposlenima u NIS-u i šta je sa kapitalom koji bi pripadao zaposlenima u javnom sektoru (prosveta, zdravstvo, uprava, sudstvo, vojska itd.) i da li udeo zaposlenih treba izdvojiti odmah ili to ostaviti za naredne korake. Zatim, nejasno je koliko će biti radnika u budućim delovima, kako će se rasporediti stručna služba i operativni radnici, kakav je odnos prema eventualnom višku zaposlenih, koliko će se novih radnika primiti i šta sve ovo ukupno košta. Ovo su primedbe koje sam ja notirao u razgovoru sa zaposlenima iz NIS-a. Voleo bih da čujem šta ministar kaže na ovo.
Hvala, gospodine. Oprostite, ministre. Dakle, niko se više nije javio po amandmanu? Hvala vam. Zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Predstavnik predlagača Radomir Naumov, ministar rudarstva i energetike, daće završnu reč i tom prilikom odgovoriti na čitav niz pitanja. Izvolite, gospodine ministre.
Pre nego što bilo šta kažem, želim da kažem da materijal u kojima se nalaze svi ti pobrojani elementi, materijal od 200 strana, počev, ako vas interesuje, od socijalnog programa koji je uradio sindikat, dakle, počev od toga da je potpisan sporazum, sada vam kažem, to nije u tom materijalu, nego danas sporazum sa sindikatima za kolektivni ugovor i da se preko našeg ministarstva on šalje na Vladu. Znači, što kaže SDP, kolektivni ugovor, koji je jako važan činilac, postoji za NIS ili će postojati za NIS posle četiri godine. Drugo, 15% besplatnih akcija će se podeliti radnicima u toku privatizacije. To je ugrađeno u zaključak Vlade da se prošire zakoni koji to treba da regulišu. Znači, taj drugi sindikalni ključni zahtev je uključen, a obaška što je i jedan i drugi sindikat učestvovao u kreiranju i arhitekturi te buduće organizacije kao ravnopravni član. Drage kolege i poslanici, diskusija koju smo ovde imali u okviru ovog zakona, posebno od predstavnika opozicije, po meni je karakterisalo, možda malo grubo rečeno, uporište, a to je pokušaj da se spreči prirodan proces na koji NIS čeka 14 godina, a time i da se produži neprirodno stanje NIS-a, što bi svakako najviše pogodilo stručne resurse u NIS-u i uticalo na dalje zastarevanje tehnoloških performansi. Diskusije koje su branile sadašnju organizaciju ili su branile državno vlasništvo ukazivale su na devijacije koje upravo proističu iz sadašnje organizacije NIS-a i način na koji upravlja država ovim javnim preduzećem. Druga karakteristika diskusija koje su vođene bila je rasprava o privatizaciji, socijalnim problemima, pravima radnika, kao da način organizovanja NIS-a u ovom predloženom slučaju sprečava rešavanje navedenih pitanja, odnosno dovodi do rasprodaje NIS-a. Treće, dobar deo diskusija karakterisan je ili nepoznavanjem faza procesa restrukturisanja javnih preduzeća ili nepoznavanjem nadležnosti Skupštine, Vlade, drugih ministarstava, sindikata ili organa upravljanja NIS-om. Konačno, jedna karakteristika, što ja sasvim razumem, jeste da su diskusije koje su vođene ovde u parlamentu često po sadržaju, tonu i načinu izlaganja slične diskusijama tog tipa koje su vođene i u susednim zemljama, ali sa bitnom razlikom, jer tamo se vodila diskusija na ovaj način kada je bila u pitanju privatizacija naftnih kompanija, a ne reorganizacija. Iz tih razloga možda ću vam uzeti malo vremena, i kako je jedan diskutant rekao, pošto je uvodni ekspoze bio skraćen, a bio je skraćen jer mi neki od vas nisu dozvolili da odgovorim, prosto bili su takvi uslovi u sali, pa je zato i to bilo skraćeno. Dakle, da kažem samo nekoliko reči o reorganizaciji, privatizaciji i još nekim spomenutim stvarima. Neću govoriti o reorganizacijama NIS-a koje su postojale od 1991. do 2000. godine, a koje se suštinski ne razlikuju od predloga koji je usvojila ova vlada kada govorimo o alokaciji kapitala sadašnjeg NIS-a, ali moram da vas podsetim da i po postojećem zakonu o NIS-u, čijem ukidanju se protive opozicione partije, pa i neki predsednici stranaka koji učestvuju u Vladi, jasno se nalaže da Vlada pristupi reorganizaciji JP NIS, a za tu predloženu reorganizaciju nije potrebna saglasnost Skupštine, već je donosi samo Vlada. To je u postojećem zakonu o NIS-u. U dokumentu koji je usvojio Upravni odbor NIS-a 2002. godine i dostavio prethodnoj vladi, a koji je radio pododbor Upravnog odbora, na čijem čelu je tada bio član Upravnog odbora i član SPD-a, stoji da je materijal rađen na bazi 20-tak materijala, razgovora sa zaposlenima, kao i sa predstavnicima sindikata i da su oni podržali sve te stavove koji je trebalo da dovedu do reorganizacije, zbog poboljšanja profitabilnosti i lakšeg organizovanja i rešavanja problema radne snage, boljom upotrebom i kontrolom kapitala itd. U istom materijalu stoji da će nova organizacija NIS-a biti koncipirana na striktnom odvajanju organizacionih jedinica koje se bave osnovnom delatnošću od sporednih delatnosti, koje nisu u funkcionalnoj vezi sa naftnom ili gasnom linijom. Tada je predloženo formiranje sledećih celina: matični deo, proizvodnja nafte i gasa, delatnosti transporta i prometa prirodnog gasa i tečnog naftnog gasa, distribucija gasa, rafinerijska prerada i promet i inženjering. Dakle, bilo je predviđeno pet akcionarskih društava u okviru postojećeg AK NIS - matica. Isti materijal predviđa i postupak privatizacije NIS-a, prema kome je UO trebao da donese program u roku od 90 dana. I tada je Vlada pravilno postupila što je prihvatila donaciju IFC-a da angažuje međunarodnog konsultanta za procenu predloženog plana reorganizacije. Bez obzira na negativne konotacije u javnosti zbog te studije, došlo je do sličnog predloga reorganizacije NIS-a, znači kao što je i doneo pododbor, sa razlikom što je ova studija imala još neke detalje koje pododbor nije predvideo. Međutim, kako znate scenario šta se dalje dešavalo, to je bio kraj 2003. godine, jasno je bilo da Vlada u odlasku nije preduzela nikakve aktivnosti. Ministarstvo rudarstva i energetike ove vlade smatralo je da je preko potrebno da se proces reorganizacije NIS-a dogodi što pre, upravo zbog negativnih procesa koje sadašnja organizacija donosi i bilo je spremno da na osnovu svih napred navedenih dokumenata pristupi realizaciji ovog procesa. Međutim, tome su se suprotstavili sindikati i Upravni odbor NIS-a i novi Upravni odbor je smatrao da ceo posao oko reorganizacije treba početi ispočetka, a posebno su to zastupali sindikati NIS-a. Komisija NIS-a, sastavljena od predstavnika ministarstava energetike, finansija, privrede, predstavnika reprezentativnih sindikata i upravljačke strukture, donela je dokument koji je usvojio Upravni odbor i predložio Vladi i Vlada je to donela kao svoju strategiju restrukturisanja i reorganizacije NIS-a. Taj dokument je predvideo da prva faza transformacije, odnosno reorganizacije treba u kratkom roku da se obavi i da dođemo do NIS-a u obliku holdinga koji osniva društva kapitala i ta društva imaju status akcionarskih društava, i to tri kor društva: istraživanje i proizvodnja nafte, odnosno "Naftagas", transport, promet, skladištenje i distribucija gasa, ta gasna linija, i rafinerijska prerada i promet derivata. Posebna je divizija bila non-kor sa statusom akcionarskih društava, a to je bio i FAM, Rafinerija nafte Beograd i FAM-Farm itd. Prema tome, svako ko sa dobrom namerom pročita dokumenta koja su usvojena od strane Upravnog odbora NIS-a, iza kojih stoje sindikati, može da zaključi da reorganizacija koja je usvojena od strane Vlade predstavlja uvažavanje predloga NIS-a u meri u kojoj je Zakon o javnim preduzećima i Zakon o energetici to dozvolio. Naime, predlog UO NIS da se sadašnji JP NIS organizuje kao akcionarsko društvo je u potpunosti prihvaćen kod nas kao Ministarstva rudarstva. Ali, takav zakon u međuresorsnom usaglašavanju, predlažući da se ukida postojeći Zakon o NIS-u i da se usvoji novi zakon i time reguliše ta reorganizacija, prevazilazilo je ograničenja koja proizilaze iz Zakona o javnim preduzećima i Zakona o energetici. I, onda je, imajući u vidu potrebu i kao preduslov energetske stabilnosti da bi se upravljalo transportnim sistemima u sklopu Zakona o energetici, kao što je urađeno i sa elektroprivredom, Vlada odlučila da se u stvari formiraju dva javna preduzeća koja imaju upravo tu funkciju, u skladu sa evropskim direktivama oko slobodnog pristupa trećim licima i nezavisnosti tog dela koji se bavi transportom gasa, upravljanjem gasa, a kod nas i sa transportom nafte, odnosno parče naftovoda od granice sa Hrvatskom do Pančeva, s obzirom da računamo da će to biti deo tog budućeg naftovoda od Konstance do Trsta. Dakle, u tom smislu i sa tom namerom osnovana su i ova dva posebna javna preduzeća. Na kraju moram da kažem – reorganizacija NIS-a, koju je usvojila Vlada 7. jula, koja podrazumeva gašenje postojećeg zakona, to je oblik organizovanja kako su organizovane skoro sve naftne kompanije. Oblik organizovanja koji će imati akcionarsko društvo NIS predlagan je kroz sve studije koje su rađene od 1991. za potrebe NIS-a. To je bilo ukupno šest, što stranih što domaćih. I, nije tačna konstatacija da nema kompanije u svetu koja u svojoj organizacionoj strukturi objedinjuje preradu, promet, istraživanje i proizvodnju nafte i gasa. Uostalom, pogledajte organizacije prvih 50 kompanija. Prema tome, izjave – brzopleta odluka, sa nesagledivim posledicama po privredu i državu, u transformaciju nisu uključeni stručni ljudi koji se razumeju u ovu problematiku i zato se velika većina zaposlenih u NIS-u ne slaže, ili – stiče se utisak da su posao radili ljudi koji ne poznaju ovu oblast, jer ne bi bili nazivi kakvi se predlažu, ili da je cilj zakona rasturanje NIS-a i njegova privatizacija u duhu burazerske i kumovske privatizacije, ili da je brzina kojom se donosi ovaj zakon nešto što izaziva sumnju, ili da ne postoji analiza, što se ovde moglo više puta čuti, ili da nemamo predstavu kako će izgledati organizacija na nivou NIS-a, jednostavno nisu tačne. One predstavljaju paušalne i netačne ocene, i to jednog ozbiljnog i dugogodišnjeg posla. Gospodo narodni poslanici, privatizacija energetskog sektora je neminovnost koja nas čeka i sa kojom mi iz više razloga moramo da se suočimo. Moram da vam kažem da nije ista privatizacija elektroenergetskog sektora kao i sektora nafte i gasa. Vi znate da je naše ministarstvo podržavalo koncept modernizacije NIS-a koji bi prethodio procesu privatizacije na principu ulaganja, kroz jedan koncept konzorcijuma, pri čemu bi se zadržalo stopostotno vlasništvo države. Isti princip bi važio i u procesu privatizacije. Međutim, javnost je takođe obaveštena i o obavezama koje je Vlada Srbije prihvatila u memorandumu sa MMF-om. Vlada je ispunila i svoju obavezu i donela odluku da se raspiše tender za privatizacionog savetnika, ali ne samo za rafinerije, nego za ceo NIS i MMF-u je veoma precizno predočena štetnost privatizacije samo rafinerija. Izvršavanje ove obaveze nije uslovljeno reorganizacijom NIS-a. I ovaj zakon, za koji se neki zalažu da ostane na snazi, pravno omogućuje da se ova transakcija izvrši. Postavlja se pitanje šta hoće Vlada da učini sa NIS-om. Iznosi se konstatacija da Vlada ne zna šta hoće, da nema strategiju restrukturisanja. To sam pomenuo više puta ili smo to čuli ovde od vas. Odgovor je, međutim, za mene jasan i precizan i utvrđen je u energetskoj strategiji i tako definisan kao cilj angažovanja privatizacionog savetnika. On će predložiti optimalni oblik, način, faze i vreme za privatizaciju NIS-a, koja će obezbediti modernu, efikasnu i konkurentnu kompaniju u regionu, stabilno snabdevanje tržišta derivatima nafte evropskog kvaliteta po prihvatljivoj ceni za građane Srbije, koja će doprineti razvoju ostalih grana privrede; predložiće takvu privatizaciju koja obezbeđuje integrisanost nacionalne kompanije u evropsko tržište, takvu privatizaciju koja doprinosi realizaciji socijalnog programa i povećanju prihoda budžeta. Dakle, predložiće optimalni oblik privatizacije koji obezbeđuje državnu kontrolu prilikom donošenja strateških odluka. Privatizacioni savetnik će se izabrati na način na koji se bira putem javnog tendera za nabavke i usluge i zato mislim da je privatizacija u kojoj država ostaje većinski vlasnik ono što mi podržavamo. Dakle, tu nema nikakve bojazni da ćemo mi izgubiti ili svoj nacionalni i energetski interes zanemariti. Prosto rečeno, govorili smo ovih dana, ili pre mesec dana, o procesu koji je za mene i dalje samo tehnički, ukidanje zakona, da se omogući stupanje na snagu osnivačkih akata novih preduzeća koja je Vlada donela 7. jula. Taj proces niko ne može osporiti, jer je to vladina dužnost. Ona to treba da uradi itd. Sa druge strane, paralelan proces oko načina kako će se pribaviti kapital koji treba da omogući razvoj nacionalne naftne kompanije je jedan drugi proces koji, naravno, ima svoje međusobne veze, ali u ovom trenutku molim vas da ne shvatite da je reorganizacija priprema za rasprodaju. Uostalom, da li je rasprodaja ako država jasno kaže da u procesu privatizacije želi da zadrži većinski paket, da želi da procesom privatizacije obezbedi moderne rafinerije i da u procesu privatizacije ima jasno definisan socijalni program koji će pratiti implementaciju ovog proces. Da li je burazerska privatizacija moguća ako se angažuje međunarodni privatizacioni savetnik, koji je i strateški i privatizacioni, koji će posle svih detaljnih analiza predložiti i dati analizu prednosti i nedostataka procesa i oblika privatizacije, a koji su primenjeni na naftnim kompanijama i kod nas u okruženju; daće svoj optimalni oblik, a Vlada će se prema tome odrediti. Znači, odrediće i oblik, i način, i tempo i tajming primene procesa privatizacije. Taj isti proces će savetnik da kontroliše u primeni, a Vlada Srbije će odlučiti koji je oblik za državu Srbiju najbolji. Hvala.
Hvala ministru Naumovu. Zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. S obzirom da je Narodna skupština obavila raspravu o jedinoj tački dnevnog reda ove sednice, saglasno članu 85. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, određujem ponedeljak 22. avgust 2005. godine, dakle danas, sa početkom u 16,00 časova kao dan za glasanje o ovoj tački dnevnog reda sednice Devetog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2005. godini. Podsećam vas isto tako na obaveštenja koja sam dao tokom prepodnevne rasprave: sednica Odbora za kulturu i informisanje je u 15,00 časova, a sednica Odbora za prosvetu u 18,00 časova. Početak nove sednice pomeren je za sutra ujutru u 10,00 časova. Hvala vam i prijatno. [[Posle pauze –17.15]] Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, u skladu sa obaveštenjem koje sam dobio od zamenika predsednika poslaničke grupe NS, i samostalni poslanici 9+9, pomeram početak glasanja za 18,15.