Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Prve sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2011. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 101 narodni poslanik. Da bi smo utvrdili kvorum molim narodne poslenika da svoje identifikacione kartice ubace u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje, da bi utvrdili da li postoje Poslovnikom utvrđeni uslovi za početak rada sednice Narodne skupštine. Konstatujem da je u elektronskom sistemu 86 narodnih poslanika i da je u sali prisutan još jedan određeni broj narodnih poslanika, tako da postoje uslovi za rad sednice Narodne skupštine. Podsećam narodne poslanikeda utorkom i četvrtkom, nakon otvaranja sednice i utvrđivanja broja narodnih poslanika koji prisustvuju sednici, a pre prelaska na dalju raspravu, Skupština radi na osnovu člana 286. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, koji učlanu 1. kaže da narodni poslanik ima pravo da traži obaveštenje i objašnjenje od predsednika Narodne skupštine, predsednika odbora Narodne skupštine, ministara i funkcionera u drugim republičkim organima i organizacijama, a o pitanjima iz okvira prava i dužnosti ovih funkcionera i iz nadležnosti organa na čijem se nalaze, koja su mu potrebna za ostvarivanje funkcije poslanika Narodne skupštine. Izuzetno, predsednik ili ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe pravo iz stava 1. ovog člana može ostvariti na sednici Narodne skupštine usmeno u jednom obraćanja u trajanju do pet minuta utorkom i četvrtkom i to odmah nakon otvaranja sednice i utvrđivanja broja narodnih poslanika koji prisustvuju sednici, a pre prelaska na dalju raspravu. Pitam da li neko od predsednika odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi da zatraži obaveštenje ili objašnjenje u skladu sa članom 286. Poslovnika? (Da.) Narodni poslanik Nikola Novaković. Izvolite.
Zahvaljujem gospođo potpredsedniče. Dakle, posle nekog vremena, otprilike na svaka tri meseca pojavim se ovde i postavljam jedno isto pitanje, a to je - ko u ovoj državi može da naloži Ministarstvu prosvete i nauke da vrati novac koji bez ikakvog osnova drži na nekakvoj svojoj budžetskoj poziciji? Doduše, obrazloženje neću da ponavljam, ono je već nekoliko puta rečeno, radi se o 1.575.000 dinara, koje je preduzeće "Vojvodina promet", iz Vrbasa, uplatilo na račun Komisije za akreditaciju i proveru kvaliteta u pokušaju osnivanja fakulteta od kojeg se odustalo 2008. godine. Prošlo je već pune tri godine i ovo je sada već pitanje za premijera. Dakle, ko je u ovoj državi dovoljno vlastan i ima neki autoritet da ljudima koji već šesti put postavljaju pitanje, a sedmi put šalju zahtev - vrati novac koji je bez ikakvog osnova zaleđen na računu Ministarstva prosvete i nauke. Usput moram da spomenem da Ministarstvo prosvete i nauke još koje kako i odgovara meni na pitanja i preduzeću čiji novac drži, izvinjavajući se što nije u mogućnosti da ispuni, po meni, jednu notornu i očiglednu obavezu, a to je da vrati tuđe, jer naleće stalno na prepreke u vidu uprave za trezor, u vidu razno-raznih finansijskih, kako da kažem, kao nekih samo prepoznatih veličina koje jednostavnonajobičniju knjigovodstvenu operaciju nisu u stanju da urade, da preknjiže taj iznos i vrate uplatiocu. Pitanja koja su postavljena DRI i usmeno i pismeno, osim tapšanja po ramenu i usmenih obećanja da će se ovim pozabaviti, naravno, ostala su prazna i nedovršena. Očigledno je da DRI i gospodin Sretenović nemaju celu sliku svoje nadležnosti. Osim nadzora, kažnjavanja i medijskog obraćanja, imaju verovatno i onaj deo nadležnosti, a to je – aman, pomozite da se nešto ovako notorno reši. Ukažite koji je to put i zamolite te samoprepoznate knjigovodstvene veličine iz razno-raznih uprava za trezor, iz Ministarstva finansija, Ministarstva za nauku i prosvetu, pa verovatno i iz same DRI da malo uključe male sive ćelije, jer ne mogu da verujem da postoji način da se tuđ novac, koji drže bez osnova, jednostavno vrati. Drugo pitanje koje moram da postavim jer je veoma važno i u pravom je momentu i ono je vrlo egzaktno, upućeno je Ministarstvu prosvete i nauke. Pitanje glasi: koliko je novaca predviđeno za pedagoške asistente, za decu sa smetnjama u razvoju i invaliditetom? Hvala.
Reč ima narodni poslanik Konstantin Arsenović. Izvolite.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, prošlog utorka sam postavio Ministarstvu odbrane pitanje vezano za iseljavanje određenih lica koja su izbegla iz odcepljenih republika, a smeštena su u prostor vojne ustanove Dedinje i pitao sam da li je obavezna vojna ustanova da poštuje odluke nadležnih sudova. Ovog puta je slično pitanje i pitam da li je vojna ustanova Dedinje obavezna da poštuje odluke Prvog osnovnog suda u Beogradu. Pročitaću kako je rešenje Prvog osnovnog suda – određuje se privremena mera, pa se zabranjuje tuženom da naloži, zatraži ili izvrši obustavu snabdevanja objekta Dedinje, Zvezdara, Velimira Rajića 2. u Beogradu i to toplotnom energijom, električnom energijom, tekućom vodom, kao i da naloži, zatraži ili izvrši obustavu vršenja poslova odnošenja smeća iz istog objekta. Privremena mera ostaje na snazi do pravosnažnosti okončanja ovog parničnog postupka, a u pravnom leku se kaže – protiv ovog rešenja nije dozvoljena posebna žalba. I pored ovakvog rešenja Prvog osnovnog suda, VU "Dedinje" isključila je struju, vodu, grejanje i dovela ove porodice, koje su godinama bolesni, u izuzetno nezavidnu situaciju. Ne ulazim u to ko je ovde kriv. Veoma je bitno i pitam – ako mi ne poštujemo i nadležne institucije ne poštuju odluke suda, onda zašto nam postoje zakoni? Kada se okonča postupak i po odluci nadležnih sudova, onda neka se i izvrši takva odluka. Dotle je red da posebno nadležne institucije poštuju odluke sudova. Molio bih da Ministarstvo odbrane ispolji uticaj i da ukine ovu meru koju je izvršila VU "Dedinje" ukidanjem struje, vode i grejanja ovim porodicama. Hvala lepo.
Pre nego što dam reč sledećem narodnom poslaniku, koji želi da iskoristi svoje pravo iz člana 286, na osnovu člana 90. i 87. obaveštavam Narodnu skupštinu da se početak zakazane sednice odlaže za čas, minut, sat, kada nakon završetka rasprave u pojedinostima budemo zakazali sat i čas, odnosno dan za glasanje sa satom i kada završimo glasanje, tada će biti zakazana sednica umesto u 11,00 časova. Dakle, danas, u svakom slučaju. Na osnovu člana 87. takođe, da ćemo danas, ako bude potrebe, raditi i posle 18,00 časova. Narodni poslanik Bojan Đurić. Izvolite.
Poštovana potpredsednice, dame i gospodo narodni poslanici, u ime LDP postaviću dva pitanja, a oba se tiču aktuelnih događaja, bez ikakve namere da ovu situaciju, ili ovu poziciju koristimo za bilo kakvu politizaciju. Mislim da Vlada Srbije, a pre svega MUP i Ministarstvo prosvete i Ministarstvo zdravlja danas u toku dana moraju da nam daju potpuno nedvosmislene odgovore oko okolnosti i svih posledica koje su pratile jučerašnji događaj u Jagodini. U javnosti su se pojavile potpuno oprečne informacije o svedočenja gradonačelnika Jagodine Dragana Markovića Palme, svedočenja dece, vrlo konfuznih izjava koje su dolazile iz Zdravstvenog centra u Jagodini i konačno, učiteljica, nastavnog osoblja koje je bilo prisutno u javnosti. Postoje vrlo različite informacije o tome da se radi o praktično papirnim reklamama koje su uokvirene letvicama, kako svedoče neke učiteljice, očigledno u strahu od atmosfere koja vlada u Jagodini, do svedočenja dece da je zapravo reč o teškim metalnim reklamama i o situaciji kada su njihovi životi bili ugroženi. Mi ćemo drugom prilikom i na drugom mestu raspravljati o tome da li se ovde radi o političkoj zloupotrebi, da li su za potrebe političke promocije i političke kampanje korišćeni državni resursi, ali ono što je ključno u ovom trenutku je da se pruže konkretni odgovori na to kakve su sve okolnosti pratile ovaj događaj i kave su njegove medicinske, psihičke i sve druge posledice. Drugo pitanje tiče se jedne teme koja je ovde otvorena pre nekoliko dana, protekle nedelje u raspravi o budžetu, a onda je, nažalost, kao i mnoge druge važne teme otišla na marginu potisnuta i manje-više estradnim događajima koji u poslednje vreme obeležavaju politiku u Srbiji. Radi se o pitanju – koliki su dugovi poslodavaca Republičkom fondu PIO? Gospodin Čolaković je nešto o tome govorio prošle nedelje. U međuvremenu su se pojavili manje-više zvanični podaci koji govore da je dug svih poslodavaca u ovoj zemlji prema PIO fondu, zbog kog je on praktično u stanju latentne nelikvidnosti, oko 230 milijardi dinara, dakle dve milijarde i 300 miliona evra i paralelno sa tim da je praktično 90% dugova, odnosno 90% dužnika neredovnih platiša doprinosa za svoje radnike vezan za ono što zovemo državni sektor, dakle, javna preduzeća, preduzeća u državnom vlasništvu i ostatak društvenih preduzeća. Ovo su velike cifre za sve građane da bi pre svega oni mogli da shvate razmere tih dugova. Radi se o iznosu koji je dovoljan za šestomesečnu isplatu svih penzija u ovoj državi ili jednak iznosu koji ćete danas kroz usvajanje rebalansa budžeta praktično iz budžeta dati tom fondu koji se nalazi u teškoj situaciji. Ono što je moje direktno pitanje i ono što tražim od premijera i od Vlade ove zemlje i od rukovodstva Fonda PIO je da mi se dostavi lista 50 najvećih dužnika koji u ovom trenutku duguju najveće iznose Republičkom fondu PIO, kako bismo imali kompletnu sliku o tome gde je suština dugova, odnosno nelikvidnosti koje postoje u Fondu PIO, zbog čega toliko izdašna mora da bude subvencija državnog budžeta i da konačno razjasnimo tu priču da li je problem Srbije privatizacija i zli kapitalizam ili je centar nelikvidnosti, centar problema vezan za gigantski javni servis, za partijski vođena javna preduzeća. Onda će nam i mnogi drugi odgovori u našem ekonomskom i političkom životu biti jasniji i ta ideja apsolutno partijskog upravljanja javnim resursima, odnosno javnim sektorom i činjenica da danas ili za nekoliko dana gas u ovoj zemlji poskupljuje za 10 ili 15%, dok se kompaniji koja je monopolista na tom tržištu sve vreme daju izdašne državne subvencije ili makar izdašne garancije za kredite za tekuću likvidnost koju uzima. Dakle, lista najvećih dužnika i struktura dugova koji postoje u ovom trenutku prema PIO fondu i jasan odgovor na pitanje kakve će mere biti preduzete prema onima koji svoje obaveze ne izvršavaju. Najava premijera da će biti data preporuka, odnosno da će se ići u pravcu izmene zakona svakako nije dovoljna. To ljudima koji nemaju povezan staž ili imaju ogromne probleme prilikom odlaska u penziju ni na koji način neće pomoći, bez obzira da li će neko i u kom trenutku završiti u krivičnom postupku ili eventualno zatvoru. Hvala.
Hvala, gospodine Đuriću. Reč ima narodni poslanik Velimir Ilić.
Dame i gospodo narodni poslanici, hteo bih da postavim pitanje Vladi – da li vi gospodo iz Vlade imate parlamentarnu većinu i zašto jučerašnja tema koja je bila izuzetno značajna za Srbiju umesto u 10,00 časova, 11,00 časova, počinje u 15,00 časova sednicom i do tada se ne obezbeđuje kvorum? O čemu se zapravo radi? Zašto neke tačke koje su prošle skupštinsku proceduru se ne glasaju? Vi se, gospodo iz vladajuće koalicije, zabavljate dok danas na Kosovu svi Srbi su na barikadama i boriće se dole za svoja prava. Ovde u Beogradu predsednik Srbije juče drži sednicu, on postaje regionalni vođa, naravno, i drži jedan simpozijum koji se zove – Nova energetska budućnost jugoistočne Evrope. To traje tri dana. Pre neki dan u Aranđelovcu jedan veliki skup, 100 najvećih biznismena u jugoistočnoj Evropi, novo doba itd. Ali, nema nikog da kaže nešto – šta ste se to dogovarali sa EU, sa Amerikom, sa kim ste pregovarali, sa Euleksom? Otkud Euleks dole koji je sada presvukao uniforme? Šta to znači? Kakva je budućnost Srba na severu Kosova i da li vi uopšte imate neki koncept kako to da rešite? Vama je sve preče ovde. Evo, danas slušamo mnoge rasprave. Vi držite i razno-razne vežbe, reagujete kako reagujete na mnoge sitnice, a nikako ovo krupno državno pitanje da razrešite. Da li važi Rezolucija 1244 i dalje? Da li Savet bezbednosti ima neki autoritet ili nema nikakav? Da li njegove odluke treba da se poštuju? Da li skupštinske deklaracije važe nečemu i da li ih ova vlada poštuje? Da li skupštinske rezolucije i sve što je donošeno u ovom parlamentu važe? Zašto se sada ne čuju pregovarači, a i sam predsednik države, da daju uputstva? Zašto ne napravi jedan skup da svi čujemo o čemu se radi, već je taj narod na severu Kosova prepušten sam sebi, da danas svojim telima brani deo teritorije, brani Rezoluciju 1244 koju su tada prihvatili? Ponavljam, premijeru sam postavio pitanje i nikada nisam dobio odgovor – kojih su to šest tačaka koje ste najavili pompezno i rekli da one rešavaju sudbinu Srba na Kosovu? I zato ste dozvolili ulazak Euleksa i rekli ste da tih šest tačaka su ključne i vrlo povoljne za Srbe, da se Rezolucija 1244 ispoštuje. U njoj doslovce piše da između Srbije i Kosova nema carine, nema granice i da je Kosovo sastavni deo Srbije, da je administrativna teritorija koju štite međunarodne snage. Međutim, danas toga nema. Tamo, na silu pokušava da se uspostavi granica, da se prekrši rezolucija, da se prekrši ono sve što je dogovoreno. Sada pitam, gde su tih šest vaših tačaka koje su bile ključne, koje su bile rešenje za Srbiju? Gde je Vuk Jeremić, gde je Boris Tadić, gde je Mirko Cvetković, da se obrate javnosti i da kažu šta je sa tim i da se obrate Srbima na severu Kosova šta da rade i kako da se ponašaju? Hvala.
Hvala vama. Reč ima narodni poslanik Petar Petrović.
Predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, vrlo konkretno pitanje za predsednika Skupštine, odnosno za predsednicu Skupštine Republike Srbije, a to je - da li će u narednom periodu preduzeti neke mere da se poslanici drže poslovnika i da postavljaju pitanja, kada je to određeno da se postavljaju pitanja, koja su od interesa za bolji život građana Srbije, a ne da koriste dnevno političke događaje da bi skupili jeftine političke poene radi njihove bolesne ambicije, da jednog dana uđu u vlast. Uzgred, budi rečeno, pre nego što dobijem odgovor na to pitanje od predsednika Skupštine, da odgovorim nekim kolegama iz neke poslaničke grupe koje toliko brinu šta se desilo juče u Jagodini, da kažem da je najnovija informacija od jutros, da su sva deca izašla iz bolnice, da imaju vrlo lake telesne povrede i da će deca već sutra biti u školskim klupama. Toliko za taj događaj. Još nešto, juče je bio u Jagodini Dan oslobođenja Jagodine od fašizma, i valjda je bio, i uvek su se i pre, ranijih godina, održavale neke manifestacije u znak tog istorijskog događaja za grad Jagodinu i uopšte za Srbiju, jer je i Srbija oslobođena od fašizma, najvećim delom, u oktobru mesecu 1944. godine. Ove godine, na žalost, dogodio se jedan laki incident, koji nije ostavio nikakve posledice koji su se našli na gradskom stadionu u Jagodini. Hvala Bogu, da su deca živa i zdrava i da će nastaviti da idu u školu. Još nešto želim da kažem. Mnogi ovde pričaju, a naročito iz jedne poslaničke grupe o tome, kako se navodno zloupotrebljavaju deca u neke političke i verske običaje, a ne zloupotrebljavaju se deca, kada u nekim gradovima gde živi većine neke druge veroispovesti, idu i nose skute nekim velikodostojnicima drugih vera, onda se deca ne zloupotrebljavaju u verske potrebe ili u neke druge potrebe. Prema tome, ako su deca izašla da pozdrave patrijarha Irineja, koji je posle 80 godina došao u Jagodinu, valjda imaju deca pravoslavne vere pravo da izađu na ulicu i pozdrave svog patrijarha. Zar se to samo onemogućava i sputava deci srpske nacionalnosti, odnosno, pripadnika srpske pravoslavne vere? Još nešto da kažem. Zamolio bih kolege iz drugih političkih partija, naročito iz jedne koji imaju toliko velike vratove da uvek vide šta se događa u drugim avlijama i brinu šta rade drugi, da oni malo više brinu o tome tamo gde imaju vlast. U Srbijiim skoro niko nije dao pravo da upravljaju lokalnim samoupravama, ali negde gde bar učestvuju u lokalnim samoupravama, da malo više daju oduška sebi, na taj način što će predlagati u tim lokalnim samoupravama da brinemo za decu, da brinemo za socijalno ugrožene, da brinemo za bolesne, da brinemo za sve one koji nemaju dovoljno sredstava da prežive, a ne samo da brinemo šta drugi rade, da kritikujemo uspešne ljude u Srbiji, a oni na taj način da skupljaju političke poene. Zato bih molio predsednicu Skupštine da se drži Poslovnika. Još nešto moram da kažem. Predložio bih da predsednica Skupštine, kao prva među jednakima, posle sledećih izbora odredi, da sada donesemo zakon i da se odredi da svaki poslanik pre nego što uđe u Skupštinu, prođe jedan alko-test, test na drogu i da ga u neuropsihijatriji pregledaju, da vide da li može da obavlja funkciju poslanika, jer ipak mi ovde donosimo vrlo važne zakone. Hvala lepo.
Ako sam vas sada dobro razumeo, i ono pitanje koje ste i vi postavili, dali ste odgovor kroz potpuno široki zahvat, ovako renesansnog tipa. Hvala lepo. Reč ima gospodin Zoran Nikolić.
Poštovane kolege narodni poslanici, gospodine predsedavajući, poštovani građani Srbije, siguran sam da svi dobronamerni građani pa i mi u ovoj sali, strepimo šta će se danas dogoditi na KiM. Naime, kao što javnost i građani znaju, a i mi ovde u sali, KFOR je za danas najavio da će svim sredstvima verovatno i nasilnim sredstvima, nedaj Bože, ukinuti barikade koje su Srbi postavili posle 25. jula kada je KFOR jednostrano, ali i nedvosmisleno izašao iz svog mandata i stao na stranu, učestvovao u uspostavljanju carine na prelazima Brnjak i Jarinje. Zabrinjavajuće je što država ćuti. Zabrinjavajuće je još više, kad država progovori o tom pitanju. Samo ću se osvrnuti na jučerašnju izjavu predsednika Tadića, koji je rekao da Srbija neće odustati od legitimnih interesa srpskog naroda i države na Kosovu, i da u kontekstu današnjih događaja, on kao predsednik Republike ima direktnu komunikacija sa našim građanima na Kosovu i ima način da im uputi poruku. Želim da podsetim predsednika, ovaj parlament, građane da na KiM imamo legitimne predstavnike srpskog naroda, odnosno legitimne institucije, kao što su lokalne samouprave, kao što je načelnik okruga i sve ostale institucije, kao i u drugim delovima Srbije. Ozbiljna država i ozbiljan predsednik komunicira preko institucija, a ne šalje poruke građanima, na način na koji to niko ne može da provali na koji način, zapravo, predsednik Republike šalje poruke i kome. To je zapravo nedopustivo i govori o neozbiljnosti i predsednika Republike, Vlade Republike Srbije prema delu teritorije, odnosno prema KiM. Pitanje koje želim da postavim, postavljam premijeru, gospodinu Cvetkoviću. Želim da dobijem odgovor, a ne da se ponavlja situacija, da kada postavljam ovo pitanje i kada Vlada, nadležni organi, premijer imaju obavezu da odgovore narodnim poslanicima, to ne čine. Nadam se da će sada premijer udostojiti poslaničku grupu DSS i dati odgovor na sledeće pitanje. Ono je kratko. Zašto nije izvršen popis na KiM?Šta je to sprečilo državne organe, a u kontekstu izjave predsednika Republike da ćemo braniti, odnosno da nećemo odustati od svojih legitimnih državnih interesa, šta je to sprečilo institucije Republike Srbije da obave popis na KiM? Priča ima svoje konkretne posledice i pre objavljivanja zvaničnih rezultata. Direktor Republičkog zavoda za statistiku, gospodin Dragan Vukmirović danas kaže, da je orijentacioni rezultat ono što se očekivalo, oko 7,4 miliona popisanih građana. On kaže da je to u skladu sa procenama Republičkog zavoda za statistiku. Podsetiću javnost, ovaj parlament, da je 2002. godine izvršen popis na KiM i da je tamo popisano oko 120 hiljada Srba. Sada postavljam pitanje - kakve su to procene i kakvu je to procenu vršio Republički zavod za statistiku, ako nije ukalkulisao i Srbe na KiM? To je katastrofalna izjava od strane direktora Republičkog zavoda za statistiku. Još, direktor Republičkog zavoda za statistiku kaže da je popis uspešno obavljen. Iz tih reči direktora Republičkog zavoda za statistiku, vidimo kako je država odustala, ali on to sigurno nije uradio na svoju ruku, već je uradio zato što mu je dozvoljeno od strane Vlade Republike Srbije, da donese odluku da ne uradimo popis na KiM. Svi znamo koliko je popis važan i svi znamo koje su posledice kada se popis ne obavi. Zbog toga još jednom postavljam konkretno pitanje premijeru Cvetkoviću, da decidno navede razloge na osnovu kog zakona, na osnovu kojih činilaca je Vlada Republike Srbije odustala od popisa na Kosovu i Metohiji? Zahvaljujem.
Hvala, gospodine Nikoliću. Reč ima gospodin Nemanja Šarović, ovlašćeni predstavnik Srpske radikalne stranke.
Dame i gospodo narodni poslanici, građanima Srbije dosta je dobro poznat problem vojnih beskućnika. Nažalost, to je problem za koji se praktično nijedna od prethodnih vlada nije interesovala, odnosno nijedna od prethodnih vlada punih 20 godina nije učinila ništa konkretno za ove ljude i nije im omogućila ono što su im garantovali mnogi zakoni, a to je da postanu nosioci stanarskih prava i da konačno reše svoja stambena pitanja. Trenutno negde oko 1.000 porodica živi u kolektivnim centrima. U Beogradu je to negde oko 650 porodica. To su takozvani vojni samački hoteli, iako se samo hotel "Bristol" zvanično može nazvati hotelom, dok su ostali ti vojni samački hoteli, kao što je ovaj u ulici Velimira Rajića i na primer onaj u ulici Cara Uroša 63 u Beogradu, zapravo bile vojne zgrade koje su bile klasične administrativne zgrade, u kojima su se nalazile kancelarije, da bi onda vojska početkom devedesetih kada se ukazala potreba za rešavanjem stambenih problema određenog broja ljudi, koje nije mogla da reši na drugi način, onda su praktično ti, kao što sam rekao, kancelarijski prostori preko noći promenjeni u stambene. Stavljene su table sa nazivima - vojni samački hotel itd, iako tim ljudima nije suštinski obezbeđen ni onaj minimum uslova za život. Tu nije bilo kupatila, to su bila zajednička kupatila. Posle je neko dobio jednu kancelariju, neko dve, neko je to posle pregrađivao, neki su uspeli sebi da naprave nekakvo kupatilo ili kuhinju, ali do dana današnjeg ostaje činjenica da su ti prostori krajnje neuslovni. Naravno, imajući u vidu status tih da kažem prostorija, oni nikako nisu mogli otkupiti to, prodati, menjati, raditi bilo šta, već su praktično bili osuđeni da provode godine u tom prostoru i da čekaju da li će se i kada će se njihova sudbina rešiti. U Beogradu, kao što sam rekao, postoji nekoliko tih hotela i konkretan razlog zbog koga sada postavljam pitanje je to što su Ministarstvo odbrane i vojna ustanova Dedinje krenuli, kršenjem zakona, da te ljude isteruju iz tih soba u kojima su živeli godinama. Konkretno govorim o vojnom samačkom hotelu u ulici Velimira Rajića broj 2. Sada ću vam napraviti i dati malu retrospektivu toga. Dakle, još u martu 2011. godine doneta je prva privremena mera kojom je Prvi osnovni sud u Beogradu zabranio tuženoj Republici Srbiji – Ministarstvu odbrane – Vojnoj ustanovi Dedinje korišćenje i raspolaganje određenim sobama, a naročito da se započne ili sprovede postupak prinudnog iseljavanja tužilaca iz tih soba. Određeno je da će ova privremena mera trajati do pravosnažnog okončanja postupka. Pošto organi Republike Srbije, Ministarstvo odbrane i Vojna ustanova nisu poštovali odluku suda, oni su poslali obaveštenje ovim nesrećnim ljudima, koji su proterani iz Hrvatske, Bosne i slično, da će isključiti vodu, struju, toplu vodu, električnu energiju itd. Oni su, kada su dobili tu pretnju, zatražili novu privremenu meru kod Prvog osnovnog suda u Beogradu. Dana 13. oktobra, dakle, pre nekoliko dana doneta je ta privremena mera, koja kaže – zabranjuje se tuženoj Republici Srbiji da zatraži ili izvrši obustavljanje snabdevanja objekata vojnog samačkog hotela Zvezdara, Velimira Rajića 2) u Beogradu, i to toplotnom energijom, električnom energijom, tekućom vodom, strujom itd, kao i da naloži, zatraži ili izvrši obustavljanje vršenja poslova odnošenja smeća iz istog objekta. To nije ništa značilo Ministarstvu odbrane. Imam dopis koji kaže – Republika Srbija - Ministarstvo odbrane – Sektor za materijalne resurse - Vojna ustanova "Dedinje", upućen KBC-u Zvezdara, preko koga su ovi ljudi dobijali toplotnu energiju, gde se kaže - Vojna ustanova "Dedinje" izvršila je zatvaranje objekta "Dedinje" VSK Zvezdara, Hadži Mustafina bd). Objekat je iseljen, što nije tačno, čime prestaje potreba za isporukom toplote, toplotne energije, ugovorom tim i tim. Kaže – molimo za raskid ugovora zaključno sa 1. oktobrom 2011. godine. Dakle, očigledno je da postoji nekoliko privremenih mera koje su donete od strane suda. Očigledno je da postoji potpuno ignorisanje civilnih struktura vlasti od Ministarstva odbrane. Postavljam pitanje predsedniku Vlade, gospodinu Cvetkoviću, i postavljam pitanje gospodinu Šutanovcu – da li postoji civilna kontrola Vojske u Srbiji i da li će poštovati odluke suda koje do sada nisu poštovali? Tamo su ljudi koji su svi preko 60 godina starosti, koji su bolesni. Tamo ima teških bolesnika i oni sada žive u nemogućim uslovima. Ovo je možda i poslednje pitanje – ukoliko nastavi Republika Srbija prema svojim građanima i prema vojnim penzionerima, beskućnicima ovako da se ponaša, postoji li bilo kakva razlika između ustaša koji su na ovaj način istu tu vojsku izbacivali iz kasarni početkom devedesetih i onih koji sada postoje i rade u Vladi Republike Srbije? Hvala.
Nastavljamo sa radom, jer više nema prijavljenih predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa. Obaveštavam vas da je sprečen da sednici prisustvuje narodni poslanik Željko Tomić. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da je predsednica Narodne skupštine, gospođa Slavica Đukić-Dejanović, pored predstavnika predlagača dr Mirka Cvetkovića, predsednika Vlade i ministra finansija i mr Božidara Đelića, potpredsednika Vlade, pozvala da sednici prisustvuju i Dušan Nikezić, državni sekretar u Ministarstvu finansija i Višnja Kuzmanović, savetnik u Ministarstvu finansija – Uprava za javni dug. Nastavljamo rad i prelazimo na pretres u pojedinostima 2. tačke dnevnog reda – PREDLOGU ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O JAVNOM DUGU Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Vladan Jeremić, Dejan Mirović, Milorad Buha, zajedno Nenad Čanak, Bojan Kostreš, Aleksandra Jerkov, Olena Papuga i Radovan Radovanović i zajedno Zlata Đerić i Srđan Spasojević, kao i amandman koji je, na osnovu člana 157. stav 6. Poslovnika Narodne skupštine, podneo Odbor za finansije. Primili ste izveštaj Odbora za finansije i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Vladan Jeremić. Izvolite, gospodine Jeremiću.
Suština problema celokupnog jeste u tom obrazloženju kojim je Vlada Republike Srbije odbacila amandman, odnosno samim tim i potvrdila to svoje zalaganje, odnosno politiku konstantnog i neumerenog zaduživanja. Dakle, ono što smo mi nebrojeno puta do sada ukazivali jeste da se država i privreda i te kako mnogo zadužuju, i to je po poslednjim podacima nešto oko 24 milijarde evra. Ono što je problem za državu Srbiju je svakako to što nema uređenu privredu, nema lokalne izvore i nema proizvodnju radi izvoza. Naravno, onda je posledica svega toga 24 milijarde evra ukupnog duga. Od toga je država dužna oko trećinu te sume. Problem je i taj što je učešće izvoza u dugu skoro tri puta godišnje servisiranje spoljnog duga, koji čini 40% izvoza, a ne bi smelo da pređe četvrtinu itd. Dakle, da se razumemo, zbog javnosti, javni, odnosno državni dug je ništa drugo do obaveza koju će morati da plate svi njeni građani, na ovaj ili onaj način. Očigledno je da ova vlada, umesto nekakvih suštinskih reformi, probleme rešava zaduživanjem. To je sve tako dok ne postoji motiv za zaista suštinske reforme i štednju. Ono što takođe treba istaći, to je da je ova vlada za vreme svog mandata javni dug uvećala za oko pet milijardi evra. Očigledno da, kad tek budemo zaista došli u ozbiljan problem otplate dugova, tek tada će se možda razmišljati o reformama. Ono što smo nebrojeno puta ukazivali i smatramo da je to potpuno pogrešno, to je što su sva ta zaduživanja korišćena, ne u infrastrukturne projekte, već u pokrivanje budžetskog deficita.
Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Dejan Mirović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Buha. Reč ima gospodin Milorad Buha.
Dame i gospodo, uvaženi građani Srbije, moj amandman se odnosi na član 3. Tražio sam njegovo brisanje i u obrazloženju naveo razloge. Jedan od razloga je da će se ovim načinom omogućiti ministru finansija da, u situacijama kada postoji mogućnost u lokalnoj samoupravi, postoje izvršenje određenih obaveza, ali rukovodioci u lokalnoj samoupravi i teritorijalnoj autonomiji ne žele da izvrše određene obaveze iz njima znanih razloga. Radi se o izvornom pravu. Izvorno pravo nema niko pravo da remeti. Ako je teritorijalnoj autonomiji i lokalnoj samoupravi predviđeno zakonom i Ustavom pravo da koristi određena sredstva onako kako oni to opredele svojim normativnim aktima i finansijskim propisima ne može niko, pa ni ministar finansija, da im uskrati to pravo. Evo, vi ovde omogućavate ministru da on to pravo može da remeti na način da obustavi izvršenje određenih obaveza iz budžeta Republike Srbije i da faktički izmiri u ime teritorijalne, kako vi to kažete ovde teritorijalne autonomije, odnosno lokalne samouprave, on izmiri te obaveze. To je nemoguće sa ustavnog osnova i Zakona o budžetskom sistemu, zato što se radi o izvornom pravu na izvorna sredstva teritorijalne autonomije i lokalne samouprave i niko nema pravo da im to pravo obustavlja. To što određeni izvršni organi u tim jedinicama ne izvršavaju svoje obaveze, to je već drugi osnov i treba se prema njima odnositi po nekom drugom pravnom osnovu, a ne obustavljajući izvorno pravo.
Hvala, gospodine Buha. Na član 4. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Čanak, Bojan Kostreš, Aleksandra Jerkov, Olena Papuga i Radovan Radovanović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na osnovu člana 157. stav 6. Poslovnika Narodne skupštine, Odbor za finansije podneo je amandman na član 4. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 4. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić i Srđan Spasojević. Vlada je prihvatila amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Pošto smo završili pretres o svim amandmanima zaključujem pretres Predloga zakona, u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelui u pojedinostima Skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Prelazimo na 3. tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O POREZIMA NA IMOVINU Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Milorad Buha i zajedno Zlata Đerić i Srđan Spasojević. Primili ste Izveštaj Odbora za finansije i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Buha, koji želi reč. Izvolite
Zbog javnosti ću pročitati vaš predlog koji je iznet u članu 2, pa kažete ovako: "Kada je nepokretnost data u državinu i na korišćenje primaocu lizinga, po osnovu ugovora o finansijskom lizingu, obveznik poreza na imovinu je primalac lizinga". Moje amandmansko rešenje ide suprotno – da obveznik plaćanja poreza na imovinu bude davalac lizinga. Pre svega, postoji ustavno uporište, jer Ustav Republike Srbije jasno kaže ko su nosioci plaćanja poreza, doprinosa, taksi itd. po pravilu su to vlasnici, nosioci ekonomskog, finansijskog suvereniteta nad određenim pravima i određenim stvarima i primereno je da to bude davalac lizinga, jer to je uobičajena praksa. Spomenuću vam nekoliko zakonskih propisa iz oblasti poreske politike, gde ste vi to rešili tako. Recimo, kod Zakona o porezu na promet nepokretnosti, vlasnik koji nije preneo pravo, plaća porez, bez obzira što se ugovorom može definisati da to bude kupac. Recimo, kod poreza na imovinu, uvek se javlja vlasnik. Zašto u ovoj situaciji stavljate primaoca lizinga? Očito je da ovo nije vaše rešenje. Ovaj predlog zakona nije pisala struka. Ovo su lobisti iz lizing kuća vama predložili, vi ste to ubacili u zakonski projekat. Imaćete mnogo problema sa ovim. Zašto? Zato što je danas primalac lizinga jedan, sutra drugi itd. Šta je konstanta? Konstanta je davalac lizinga, lizing kuća i ona plaća. Daleko je lakše, sa aspekta oporezivanja, oporezovati lizing kuće koje su stvarni vlasnici, zbog evidencije, zbog kontrole izvršenja naplate poreskih obaveza itd. očito je da vi morate da prihvatite ono što vam nalaže određeni lobi, u ovom slučaju su to lobiji lizing kuća…
Zahvaljujem, gospodine Buha. Na član 4. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić i Srđan Spasojević. Reč ima gospodin Spasojević.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine predsedavajući, obzirom da sam imao malo problema sa karticom malopre i hteo da se javim na ovaj amandman, mislim da ćete mi dozvoliti samo za momenat. Vlada je prihvatila taj amandman, ali zbog građana Srbije da kažem nešto kratko. Vrlo je interesantno to što je Nova Srbija odnela jedan amandman koji je jako dobar, pa ću se vratiti na njega, pošto imamo dovoljno vremena. Dakle, Vlada je prihvatila amandman na član 37. stav 2.koji kaže: "Lokalne vlasti se mogu zaduživati uzimanjem kredita ili emitovanjem dugoročnih hartija od vrednosti (municipalnih obveznica) na otvorenom finansijskom tržištu". Kako je predloženim izmenama i dopunama zakona u članu 36. dodat stav 6. koji predviđa mogućnost zaduživanja jedinica teritorijalne autonomije emitovanjem dugoročnih hartija od vrednosti mišljenja smo da je neophodno ukinuti restriktivnu odredbu iz člana 37. stav 2. zakona, koja predviđa da se kao kupci ovih hartija od vrednosti mogu pojaviti isključivo Republika Srbija i finansijske institucije. Rešenje predloženo amandmanom ide za tim da u finansiranje projekata lokalne samouprave uključi najširi krug investitora, u vidu javno-privatnog partnerstva o kome se pričalo povodom rešenja u novom Zakonu o javnoj svojini i na taj način pokuša, koliko-toliko, sprovede u život, posebno na finansijskom tržištu u Republici Srbiji, u situaciji kada je institucija, kao što je Beogradska berza, praktično, na kolenima. Nova Srbija je jednim amandmanom, praktično, na konkretan način lokalnim samoupravama omogućila da nešto sprovedu u život. Nije dovoljno samo određene kvazipolitičke odluke da se na lokal prebacuje mnogo toga, npr. uzimanje poreza na imovinu. Ovo je jedan način da lokalnim samoupravama pružimo mogućnost šireg poslovanja. Zadovoljni smo da je Vlada prihvatila ovaj životni amandman. Mislim da će i potpredsednik Vlade Božidar Đelić da se složi sa ovim našim. Inače, da se vratim na amandman. U članu 4. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezima na imovinu, koji se odnosi na član 37. stav 4. posle reči: "u roku od" reč: "deset" menja se rečju: "osam". Ovo je jedan amandman kojim smo hteli da skratimo rok sa 10 na osam dana. Možda će neko reći da su u pitanju samo dva dana. Ovo i sa ranijim predlogom i sa onim predlogom, u principu, u praksi jako slabo funkcioniše. Obrazloženje - u pravnom životu u Republici Srbiji figuriraju dva opšta roka kada je u pitanju preuzimanje određenih pravnih procesnih gradnji ili postupak pred nadležnim organima i institucijama. To su rokovi od osam, odnosno 15 dana, bez obzira na činjenicu da postojeći Zakon u član 37. predviđa rok od 10 dana za pojedine institucije da nadležnom poreskom organu dostavi informaciju potrebnu za utvrđivanje poreske obaveze, što se inače u praksi nikako ne poštuje, kao što sam rekao. Mišljenja smo da kada je u pitanju javni beležnik kao novi organ koji se uvodi u pravni sistem Republike Srbije upravo radi overe isprava i potpisa, celishodnije je propisati rok od osam dana kako bi nadležni poreski organ na vreme utvrdio poresku obavezu i dostavio rešenje zainteresovanom licu u čijem je to krajnjem interesu. Mislim da je Vlada imala prostora da prihvati ovaj amandman. Hvala.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Pošto smo završili pretres o svim amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona i u načelu i u pojedinostima Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Prelazimo na četvrtu tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O IZMENI ZAKONA O OBAVEZNOM OSIGURANjU U SAOBRAĆAJU Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici Dragan Stevanović i Sreto Perić. Primili ste mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine otvaram pretres Predloga zakona u pojedinosti. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Stevanović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Sreto Perić. Gospodine Periću izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, osnovna karakteristika ove vlade, a u tome joj pomaže nesebično i skupštinska većina, jeste da krši Ustav i Zakon. Evo primera gde je bilo predviđeno Zakonom o obezbeđenju osiguranja u saobraćaju iz 2009. godine, da treba osnovati garantni fond koji treba da počne sa radom 11. oktobra 2011. godine. Vi predlažete ovde da zakon stupi na zakon dana objavljivanja u "Službenom Glasniku" Republike Srbije. Vi kršite Ustav, ustavom je jasno precizirano kada akt donet u Skupštini stupa na snagu, a vi ste ovde naveli ne mogu što neke razloge zbog čega je hitnost postupka donošenja ovog zakona i zbog čega bi treba da stupi zakona na snagu ranije. Da podsetim samo, vas ne vredi podsećati, da podsetim građane Srbije, i ako to oni odlično znaju, danas je 18. oktobar 2011. godine. Garantni fond je trebao da počne sa radom 11. oktobra 2011. godine. Ne vredi vam više, vi ste u zakašnjenju. Možete sada reći da vam je zakon stupio na snagu i u januaru 2011. godine. Niste sposobni da regulativom uradite neke stvari, a kamoli sutra da obezbedite bolju i srećniju budućnost građanima Srbije. Kako ćete vi rešavati sada probleme barikada na KiM? Zakuvali ste lepo, a nemate rešenje ni za jedan praktičan gorući i težak problem. Vreme je da o građanima Srbije razmišljate na ozbiljniji način, da se uozbiljite, da poverenje koje su vam ukazali, ne ulazimo sada u to kako i na koji način, šta ste sve koristili u izbornim kampanjama, šta vas je krasilo i odlikovalo, ali kada ste došli, uzeli vlast, treba građanima bar delimično da uzvratite i da oni osete da su imali neku vladu u Srbiji. Ovako, ostaćete zapamćeni samo po prevarama i po vašoj nesposobnosti. Hvala.
Pošto smo završili pretres o amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Prelazimo na petu tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O DAVANjU GARANCIJE REPUBLIKE SRBIJE U KORIST KOMERCIJALNE BANKE A.D. BEOGRAD PO ZADUŽENjU GRAĐEVINSKE DIREKCIJE SRBIJE D.O.O. BEOGRAD Primili ste amandman koji je na Predlog zakona podneo narodni poslanik Dragan Stevanović. Primili ste mišljenje Vlade o podnetom amandmanu. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Stevanović. Vlada je prihvatila amandman. Potpredsednica Nataša Jovanović ima reč.
Hvala vam gospođo predsednice. Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine Đeliću, pre nekoliko dana smo i gospodin Krasić, kada smo govorili u načelu o novom zaduživanju Srbije rekli da vi vodite fiskalnu samoubilačku politiku za Srbiju. Ovde smo u toku načelne rasprave, posle su to i mediji preneli, čuli izjavu ministra Milutina Mrkonjića da Srbija nije prezadužena zemlja. Mi smo njega kao čoveka koji se trudi da u svom resoru obavlja posao i projekte, pre svega, kako on to uvek naglašava, zahvaljujući tome što je to njegova osnovna struka, razumeli, ali sa ove druge strane, vi ste danas zaista merodavna osoba da na konkretno date odgovore i da vaše izjave pod odgovornošću koje imate kao potpredsednik Vlade Srbije mediji prenesu i da vidimo da li su oni kontradiktorni sa onom o čemu je o istoj temi govorio guverner NBS. Guverner NBS je 11. maja ove godine, dakle gospodin Dejan Šoškić, rekao je da Srbija nije prezadužena zemlja, da nas nikako ne može da zahvati talas ove, produkovane od strane Amerike i zapada, tzv. svetske ekonomske krize, da je finansijska politika stabilna, da 80% društvenog proizvoda u ukupnom iznosu koji se meri spoljni dug Srbije nije nešto što nas treba da zabrinjava, da bi pre nekoliko dana, kada je ovaj paket novog zaduženja od 140 miliona evra došao u Skupštinu Srbije, pa i ovo o čemu ovog trenutka raspravljamo vezano za refinansiranje kredita iz 2010. godine za projekat "Stepe Stepanović" taj isti guverner rekao, citiram: "Srbija mora da vodi računa kako se zadužuje, jer je dostigla granicu posle koje će morati da ulazi u crvenu zonu zaduživanja", a mi tvrdimo da ste odavno prešli te granice. Onda je Šoškić rekao da vodi računa o tome kako funkcioniše privreda i da će samo povećanjem produktivnosti i rasta proizvodnje i izvozom moći da se izvuče, sada ovaj deo malo parafraziram gospodina Šoškića, iz ove teške situacije u kojoj se našla. Objasnite molim vas gospodine Đeliću, u situaciji kada po svim parametrima koje ne izmišljaju srpski radikali, mi samo govorimo realnost i saopštavamo građanima, za razliku od vas, istinu u lice. Dakle, to su podaci koji postoje u Privrednoj komori Srbije, grada Beograda, svih gradova u Srbiji. Najpre, naša spoljno – trgovinsko razmena, govorili smo o tome pre nekoliko dana, sa Ruskom Federacijom je katastrofalna po Srbiju i Srbija je u ogromnom gubitku u odnosu na ono što je trebala da dobije. Sa druge strane, ove kamate i ovi uslovi pod kojima se Srbija zadužuje i zaista ste nas i vi lično, gospodine Đeliću, dolaskom 2000. godine počeli da uvodite u dužničko ropstvo, sada je jedno što će jednoga dana neko morati, mi ćemo učiniti sve da vas što pre smenimo sa vlasti, da preuzmemo odgovornost i za monetranu politiku i za funkcionisanje čitavog državnog sistema, ali da se desi, kao što ovih dana traže Britanci i njihov ministar finansija, jer oni hoće da se izvuku iz te cele situacije koja zahvata EU, da neko u ovoj državi proglasi bankrot. Vi srljate i dalje, uzimate kredite koji, ovaj za refinansiranje tog jednog projekta, koji su izuzetno nepovoljni i koji kroz ovako tešku situaciju u kojoj su građani pojedinačno prezaduženi nalaze, dodatno otežavaju mogućnost da ova država normalno funkcioniše. U Srbiji ljudi sada i privreda rade, to vam odgovorno tvrdim, a pitajte svakoga ko se iole pošteni način bavi nekim poslom, naravno ne možete da pitate Miškovića i Beka, vaše tajkune koji ne plaćaju državi ništa, niko ne može da kaže i oni se sigurno ne nalaze na onoj listi od 100 privrednika kojima će biti objavljeno koliko duguju državi. Ni vi gospodine Đeliću ne znate, to je za vas blic pitanje koliko Miroslav Mišković duguje državi. Da li znate? Ne znate, nemate pojma, a ako znate pozovite ga i kao potpredsednik Vlade i tražite da se te pare sliju u budžet Republike Srbije. Prema tome, mi od vas tražimo da danas kažete, kada vi sa vašom odogovornošću ste došli ovde da predstavljate ovo novo dužničko ropstvo, to su sada lanci, okovi iz kojih ne može da se izađe, da li su tačne izjave koje vi dajete iz Vlade ili je tačna izjava od pre nekoliko dana guvernera Šoškića. Hvala.
Gospodine potpredsedniče imate reč. Izvolite, gospodine Đeliću.
Prvo, želim da kažem, da je ova debata o dugu izuzetno zdrava u onim demokratijama gde se o tome ne raspravlja dođe do problema, a kada se padne u dužničko ropstvo, kao što ste rekli, izlaz boli i traje jer to podrazumeva da određena prava, pre svega socijalna, moraju biti smanjena da ta država ne bi bankrotirala ili pak se dolazi do trajno, podređene ekonomske politike i koja ne može biti, kamoli suverena, ni autonomna nego se određuje od strane onih kojima se duguje. Srbija, gospođo Jovanović, kada sam postao ministar finansija, posle vaše vlasti je imala dug koji je predstavljao 126% BDP, gospođo Jovanović. Danas je 45%, ne znam da li treba imati mnogo znanja iz matematike, ali kada uporedimo prema BDP to je tri puta manje. Srbija danas je u tri puta manjem problemu od onoga u kome ste ostavili Republiku Srbiju 2000. godine. To je ta neminovna činjenica koju niko ne može da prenebegne i ne samo to, imao sam i taj težak zadatak tada da budem ministar finansija kada nismo imali regulisane odnose ni sa Pariskim klubom, tj. dugo vremena naša zemlja nije plaćala ništa zvaničnim poveriocima tj. državama, kada ne plaćate ništa ne možete dobiti nikakvu drugu pogodnost. Isto tako nismo imali regulisane odnose ni sa tzv. Londonskim klubom koji je predstavljao komercijalne naše poverioce, da ne govorim o tome da nismo imali regulisane odnose ni sa Ruskom Federacijom, trebalo nam je nekoliko vlada, nekoliko godina, da i ono što je zatečeno, a to je apsolutno neregulisani dužnički odnosi, poverilački odnosi sa Ruskom Federacijom i nije bila regulisane situacije sa Kinom. Imali smo situaciju gde je Kina imala ozbiljne zamerke oko onih odnosa u kojima je ostavljena Republika Srbija krajem 2000. godine. Mi nismo imali regulisane dužničko poverilačke odnose ni sa jednim bitnim činiocem u ovome svetu, a ne samo sa zapadom. Godinama nam je trebalo, godine su nam trebale, prvo da smanjimo dužničko ropstvo u kome ste ostavili Republiku Srbiju bez ikakve mogućnosti da bilo koji građanin naše zemlje dobije osim nekoliko privilegovanih jedan kredit za stan, to je bila privilegija malog broja ljudi i oni koji su preko drugih političkih veza sebi obezbedili velike stanove to je bio, ja ne znam ko je to bio, baš se pitam? Mislim, da bi trebalo oko ovog pitanja, da nastavimo raspravu koja je i te kako nužna i bitna, naša zemlja danas ako sada pogledamo budućnost je zemlja koja ima jedan od najnižih stopa zaduženosti u Evropi sa 44% učešća javnog duga u BDP, ali to i to je naša odgovornost svih ovde prisutnih ne znači mnogo ukoliko u godinama koje dolaze povećamo naš izvoz. Javni dug treba da se gleda pre svega prema dva merila, jedan je koliko predstavlja prema BDP i Grčka koja ste govorili ima zaduženje od 120% BDP. Grčka je danas tamo gde ste vi radikali ostavili Srbiju 2000. godine, e to su cifre, a to u svakom slučaju ni pod razno ne može biti naša perspektiva, nego moramo paziti da bilo kakvo povećanje učešća javnog duga u BDP i to je sad drugo merilo koje moramo pratiti, može se povećati učešće samo u onom momentu kada se poveća učešće izvoza u našem BDP. Sa početkom izvoza "Fijata" i drugih investicija koje se dešavaju u našoj zemlji imaćemo veći izvoz, imaćemo veći BDP, u tom slučaju otvoriće se novi fiskalni kapacitet naše zemlje da se zaduži, ali guverner je u njegovoj ulozi, on uvek mora biti tu da prvi kaže i da ukaže na potencijalne opasnosti i pre nego što se one pojave. Srbija je protekle dve, tri godine kao sve druge zemlje u EU iskoristila određene razumne fiskalne kapacitete za to. Srbija ima manji kapacitet sada i u sledeće dve godine. Na nama je da kroz razvoj naše ekonomije, da obezbedimo, da taj kapacitet bude veći. Hvala puno na vašoj pažnji.
Potpredsednica Jovanović tvrdi da je niste dobro razumeli i replika. Izvolite.
Koristim pravo na repliku, jer mislim da je mene gospodin Đelić dobro razumeo, ali je zloupotrebio ovu pozciiju i funkciju koju sada ima i izneo niz neistina. Najpre, gospodine Đeliću, ne želim da budem lična, ali vi kada ste došli u Srbiju, pošto vam je stavljena u Ruskoj Federaciji onaj pečat zabrane, maltene ste ne deportovani nego proglašeni "personom non grata" u Ruskoj Federaciji, došli ovde za ministra finansija, ni vi niste imali ništa, a danas kažu da ste neki vojvoda od "Meridijan banke", da imate 11 miliona evra ...
Potpredsednice, zaista bih vas zamolila da lične opservacije ili percepcije ostavimo po strani.
Ne ljuti se gospodin Đelić, on sebe smatra uspešnim poslovnim čovekom.
Molim vas, zadužena sam da vodim računa o dostojanstvu parlamenta i molim vas da poštujete funkciju potpredsednika i ličnost gospodina Đelića.
Gospodin Đelić i ja se poznajemo dugi niz godina i možemo da razmenimo i ovakve rečenice, s obzirom na to da sam ja bila poslanik i kada je on došao za prvog ministra finansija tzv. demokratske vlade, posle Petooktobarskog puča. Ali, sada ću malo sa jasnim argumentima. Nikako vam nije trebalo da na kraju pominjete "Fijat" i da se za to hvatate kao za neku slamku spasa budućeg razvoja privrede u trenutku kada ste vi došli, posle sankcija, posle bombardovanja, posle svega onoga što su nam vaši prijatelji iz NATO pakta i EU uradili. U Kragujevcu je bilo 15 hiljada zaposlenih ljudi. Hiljadu 200 i ostalo i preuzeto je vašim ugovorom da radi u novoj fabrici "Fijat" automobili, ovih dana gospodine Đeliću, moram to da vas obavestim, jer je veoma važno, ti ljudi su pod neverovatnim pritiskom od strane italijanske kompanije da napuste svoja radna mesta, da im bude ili uručen otkaz o raskidanju radnog odnosa, ili da uzmu novac kojim se nudi. Dakle, to su ljudi za koje ste vi garantovali bili, vi lično u Kragujevcu pre četiri godine kada ste potpisivali memorandum gde će oni da rade, a posle bombardovanja mi smo iz pepela podigli fabriku automobila i na toj platformi se sada, zamolila bih vas gospođi koja je predsednik poslaničke grupe, kažete i opomenete je, da nije dozvoljeno da se dobacuje govorniku dok govori. Govorim vama, gospođo Kolundžija. I zaista gospodine Đeliću, svi ti argumenti nikako vam ne idu u prilog jer narod danas mnogo gore živi, a vi ste ih doveli u takvu situaciju da ne mogu da sastave kraj sa krajem.
Potpredsednik Đelić želi reč.
Konverzija Kragujevca kao industrijskog centra Srbije je težak proces i činjenica je da ono što su bila tržišta nekada ili su nestala, ili se moraju naći na drugi način. Ali evo, u subotu sam imao tu čast da prisustvujem otvaranju jedne naučne konferencije oko matičnih ćelija u Kragujevcu, gde zbog radinosti i ambicija ljudi našli su zajednički jezik sa našim genetičarom Stojkovićem, obezbedili smo, zahvaljujući ovoj skupštini mogućnosti da uložimo i deset miliona eura za izgradnju Centra za matične ćelije i Banku za matične ćelije koje će biti i konačan uspeh celog Kragujevca. Tako da treba se radovati uspehu Kragujevca, biće još izazova, delovi zastave npr. alati i mnogi drugi koji su privatizovani, danas imaju značajan uspeh. Ponosan sam na to što kao zadužen za pregovore za ulazak Srbije u CERN koji je evo sada sedište najvećeg naučnog eksperimenta u istoriji čovečanstva i možda, ako se to potvrdi nalazišta će pokazati da možda baze moderne fizike moraju da se menjaju u Srbiji, a nadam se u decembru će ući u tu organizaciju, a ono što je veoma bitno reći to je da to onda kvalifikuje i preduzeće iz Kragujevca, pre svega onih koji su i pre nekoliko godina za vreme kada je moj kolega Popović bio ministar nauke su obezbedili da u taj veliki eksperiment budu ugrađeni i magneti i jedan broj drugih konstrukcija koji su izgrađeni u Kragujevcu, tako da budućnost Kragujevca se u ovom momentu odlučuje, budućnost Kragujevca je nešto što je izuzetno bitno jer budućnost naše zemlje jeste u industriji, u poljoprivredi jeste u onome što će biti dodata vrednost. Zbog toga i ove aranžmane koje smo uradili i veoma oprezno vođenje naše zemlje da je ne prezadužimo, da nađemo strateške partnere i to je pravi način napred. Verujem da uz sve teškoće i vi ste u pravu, ima teškoća, teških ličnih sudbina, ali generalno, situacija je danas neuporedivo bolja od one koju smo zatekli pre 10 godina.
Zahvaljujem i na pojašnjenju, a posebno na razumevanju koje lično imate za Kragujevac. Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Izvinite, molim vas, koliko mi je vremena ostalo?
Ostalo vam je 61 minut i 40 sekundi, i plus 15 minuta pošto se ovlašćeni predstavnik.
Ali ipak ću prvo 15 minuta za ovlašćenog predstavnika. Dobar dan, gospodine Đeliću. Ova prva lekcija sa kalendarom je uspešno završena. Danas je 18. oktobar, nije 11. oktobar. Vidim da pod utiskom kalendara pravite greške. Da krenemo malo šire, kako ste vi krenuli. Gospodine Đeliću, nemojte više da napadate Ivicu Dačića i Slavucu Đukić u ovoj skupštini. To nije lepo, vi ste još uvek u koaliciji, da znate, to je prva stvar. Druga stvar, gospodine Đeliću, nisu radikali napravili dug u Grčkoj, nego Papandreu. On je socijalista, on dolazi na sve promotivne skupove DS i Borisa Tadića. Ovde vas promoviše, kada želite da prikažete vezu sa inostranstvom i pozovete američkog đaka Papandreua i onda se lepo slikate i on 120% zadužio Grčku, to je problem socijalističkog pokreta i socijalističke internacionale, ne problem radikala za ono što se dešava. Računate da ljudi ne znaju, pa mogu da pobrkaju, ne mogu da pobrkaju. Da napokon krenemo, gospođo Đukić-Dejanović na Predlog zakona. Tema je Komercijalna banka i ovo zaduživanje, odnosno garancija koju Republika daje za svoju građevinsku direkciju. Zašto to radimo? Da li neko može da mi objasni zašto mi to radimo? Gde piše u Ustavu Republike Srbije ili u bilo kom zakonu da Republika preko državnih organa, paradržavnih organa pravi stanove za tržište? Gospodine Đeliću, to nema ni u EU, jel tako, klimni glavom? Jeste, tako je. To što će da zaboli, doći će u 59 minutu, neće u 15. Lepo su napisali, izjava o usklađenosti propisa sa propisima EU. Ima strana i po, anketa, i kada se postavi pitanje, da li je sa EU, oni kažu nema, nije, nema, nije. Kako vi sa ovim predlogom zakona, vi nas ne vodite u EU. Vi ste se zakleli da nas vodite EU. Ljudi vam poverovali i zaključili da u Francuskoj postoji građevinska direkcija koja pravi 5000 stanova iz cuga, ovako. Gospodine Đeliću, da vam ja objasnim, posle ovog popisa na kome Riza Halimi nije učestvovao, utvrdiće se samo delimično istiniti podaci. Gospodine Đeliću, naši prethodni potpisi bili su daleko kompletniji, jer su imali mnogo više pitanja i zahtevali su mnogo više odgovora na materijalni i socijalni aspekt neke porodice i nekog pojedinca. Gospodine Đeliću, imali smo situaciju da je u Srbiji bilo 20 i nešto posto više stambenih jedinica, nego porodica, a sada vi kažete da za 10 godina nekoliko stotina hiljada manje stanovnika ima u Republici Srbiji, pa se postavlja pitanje, kome su to potrebni stanovi? Možda je pogrešna disperzija. Vi ste krivi. Svakome ste poslali poruku, bolje da budeš socijalni slučaj u Pinosavi, nego gazda na 10 hektara imovine u svom selu. Ne može niko u selu u Srbiji danas da bude gazda sa 10 hektara imovine. Onda ste posejali oko većih gradova lumper – proleterijat, koji mora da živi, jer zavisi od države i od socijalne funkcije države. Pošto ste vrlo efikasni u rešavanju ovih problema, da vam skrenem pažnju, Podavalska ulica, raseljena lica sa KiM, nemaju struju već danima, idite, skočite, rešite, pokažite da postoji razlika u Srbiji gde je na vlasti Tadić od KiM, gde je na vlasti Tači. U čemu se razlikuju oni na barikadama dole i ovi u ovim kampovima, gde demonstrirate veliku humanost. Dolazimo do zaključka da u Zakonu o rebalansu budžeta, poštovani građani Republike Srbije, u okviru člana 3. pod a), to je izdavanje garancija Republike Srbije, pod šest rimsko, Božidare, pobeže mi opet, kaže se, poslovne banke. Pogledajte gospodo poslanici tačku 11, 14. i 15. Pod 11. – Komercijalna banka, opremanje građevinskog zemljišta, građevinska direkcija Srbije, pod brojem 14. građevinska direkcija Srbije i izgradnja stambeno-poslovnih objekata lokacija "Stepa Stepanović", Beograd, 35 miliona evra, ono prethodno je bilo 20 miliona evra, pa opet građevinska direkcija Srbija sa 25 miliona evra, ulica Ivana Ribara na Novom Beogradu. Kako se to pravi na toj lokaciji Stepa Stepanović? Lakše vam je da kupite polovan stan u centru nego što ćete da kupite taj i pitanje je kad će da bude završen. Danas po jeftinijoj ceni možete da kupite stan na tržištu, nego na toj lokaciji, tamo se nudi 1250 do 1300 evra po kvadratu. Koja je to ušteda, kada država pravi stanove? Nema nikakve uštede. Ne postoji nikakva ušteda. Očekivao sam, ali pobeže Đelić, on mi stalno beži, u izmenama i dopunama Zakona o budžetu, vi ste povodom ovog zakona, o garanciji prema Komercijalnoj banci, napisali milijarda i 898 miliona dinara, odnosno 18,5 miliona evra. Da li je to izmenjeno nekim amandmanom Vlade, kada je u pitanju Zakon o rebalansu? Zašto? U ovom osnovnom ugovoru o garanciji, vi st napisali dve milijarde dinara, garancija se daje na dve milijarde dinara, a dve milijarde je mnogo više od milijardu i 898 miliona. Ako je u pitanju tehnička greška, ako ste ispravili, nije problem. Stičem utisak da to niste ispravili. Ovo, dve milijarde evra, dve milijarde dinara, to vam je 20 miliona evra, a u Zakonu o rebalansu stoji drugi iznos. Sada da postavimo pitanje, da li je potrebno to zaduživanje? Da li to znači da treba država da preuzme investicije? Ne znači. Zašto država pravi stanove. Na osnovu kog člana Ustava, na osnovu kog člana bilo kog zakona ona može da prvi stanove? Nema više te obaveze. I ranije kada je bila neka obaveza nije država imala obavezu nego privredni subjekti, OUR-i, radne organizacije, SIZ-ovi. Ko to želi da se ugradi, jer se zna da u građevini ide 1-2, 1-3, 1-4, 1-5, ako imaš vezu može i 1-7? Još neki problemi nisu rešeni koji postoje sa situacijama u kojima je država na neki način učestvovala u izgradnji. Šta je sa onom stambenom zadrugom iz Novog Sada koja je likvidirana? Pravila je policijske stanove i izazvan je stečaj. Zašto? Da ne bi na izvršenju uspela ta stambena zadruga protiv Republike, gde je vodila postupak, da namiri svoja potraživanja, pa je onda iz izvršenja predmet izvučen, dat je jednoj sekretarici u jednom ministarstvu i bliska advokatska kancelarija aktivirala je taj predmet ponovo, izazvali stečaj, likvidaciju stambene zadruge. Šta tu radi država? Zar je moguće da država mora u ugovornim odnosima uvek da bude u pravu, ona je apsolutno nepogrešiva? Jel treba da pravimo socijalne stanove? Treba. Ako treba da pravimo te socijalne stanove, zamolio bih vas da posvetite pažnju ovome što ću uskoro da vam pročitam i videćete okean sredstava na dohvat ruke svakoj vlasti, stoje samo da uzmu i da završe posao. Krenimo redom. Znao je Đelić, zato pobeže. Podneta je krivična prijava 17. februara 2006. U ime oštećen Aleksandar Lojpur, advokat protiv Mlađana Dinkića, Miroljuba Labusa, Vesne Džinić, Dušana Lalića, Nikole Živanovića, Mladena Spasića, Mire Erić-Jović. To je jedna velika krivična prijava. Imam i dokumentaciju sa nalozima i sve. O čemu se radi? O sredstvima koja su pronađena na Kipru. Ima ovde jedan deo gde se Mlađa hvali, četiri milijarde dolara. Gde su te pare? Evo, neka to Radosavljević završi i rešio je problem. Četiri milijarde, ljudi, šta vam je? Pa, mi za dve godine nemamo tolike investicije iz inostranstva. To su naše pare, to nisu nikakva zaduženja. Ovo se pokupi, pa se čak i od onih mangupa koji su zaslužni za te stvari naplati i kamata. Ne kažem da ovaj što je podneo krivičnu prijavu protiv ovih ljudi tvrdi da su oni odneli te pare, ne, to ne piše u krivičnoj prijavi, ali piše da su odgovorni za falsifikat, zloupotrebu službenog položaja, pa kada njih stegnete, oni postanu svedoci saradnici kao Đura mutavi, pošto kada je Đura mutavi progovorio promenjen je zakon. Čuli ste juče taj biser. Ovi hvala Bogu nisu mutavi, a kada oni progovore tu će biti milijarde i milijarde. To je normalna vlast mogla da završi za tri godine. Prvi primer, gospođo Đukić-Dejanović, pare leže, samo da pokupimo i ništa više, nema potrebe da se zadužujemo niti po IDA uslovima niti bilo šta. Drugi primer, gospodo, rešite problem "Galenike". Evo vam ugovori i ovaj Nenad Ognjanović. Ljudi moji, šta je on brljao. Imam još ovliku dokumentaciju. To neka uzme služba za organizovani kriminal i pare ima da lete sa svih strana, a ne ova varijanta kako da se obezvredi kako bi se nekom cile-mile-lale u privatizaciji omogućilo da "Galeniku" što jeftinije kupi, a "Galeniku" su nameračili mnogi, sećate se još Panića. Zašto su oni toliko zainteresovani za "Galeniku"? Farmaceutska industrija, ljudi. Gospođo Đukić-Dejanović, kada je DS došla na vlast 5. oktobra, sećate kada su palili ovde, ludovali, šizeli po Beogradu, prva stvar koja je urađena u Skupštini grada – donet je zaključak da se ispita šta je bilo sa 3.416 stanova. Znate ono, Vuk Drašković, onaj zakup na čuvanje, pa ovo, pa ono, pa dodeljivanje, pa su doneli rešenja za neke stanove za koje još ni kamen temeljac nije bio postavljen, a oni su napisali kao da je stan napravljen. To je DOS rekao – raščistićemo sa kriminalom, da se osvetimo Vuku Draškoviću za ono što je izbacio Đinđića 1997. godine da ne bude gradonačelnik. Nemamo nikakvo rešenje. Evo vam tu rešenje. Kako bi bilo lepo socijalnim slučajevima da žive na Dedinju, to je baš prava lokacija za njih. Nemate potreba da pravite, evo velika količina stanova. Ovo su sve ideje, ne znam zašto vam pomažem, ali eto. Gospođo Đukić-Dejanović ovde imamo projekte agencije za osiguranje depozita, pa imamo projekte namenske za kabinet podpredsednika Vlade za evropske integracije i postoji još toliko projekata gde se iz inostranstva daju sredstva da se nešto završi u upravi ili u društvu. Kada saberete, veliki je iznos. Mi imamo poseban zakon o tim donacijama, da znate, međutim, da li znate šta je problem? U Zakonu o budžetu nema tog zahteva… (Predsednik: Već ste u petom minutu vremena poslaničke grupe.) Nastavljam vreme. Jel mogu, gospođo Đukić-Dejanović? (Predsednik: Možete, nego vas podsećam da počinjete da koristite vreme. Imate pravo.) Zašto pričam o ovome a ne mogu da vam kažem koji je iznos u pitanju? Zašto to niste prikazali u rebalansu budžeta niti u budžetu u odgovarajućoj koloni, jer morate da znate da postoji kolona sredstva iz budžeta, sredstva iz drugih izvora. Ovo su sredstva iz drugih izvora, nisu prikazana. Da li znate koliko se sredstava koristi na umne, intelektualne usluge iz inostranstva? Slično kao i u našim kreditima i ovo zaduženje. Trideset pet posto iznosa od svakog kredita nikad se ne potroši u Srbiju, već je Srbija protočni bojler. Navodno je ušlo u Srbiju, a sitnim kanalima izađe prema tetkama, rođacima, stručnjacima, nevladinim organizacijama iz inostranstva i svima onima koji su posredovali da se obezbedi pristup nekom od tih fondova ili nekoj od tih banaka. Naravno, u raspodeli ministarskih mesta, ukoliko ministar Dulić nema upliv u evro sredstva, pa zašto bi bio slabiji ministar od drugih, on mora da izmisli svoj izvor. Izvor koji je izmišljen je građevinska direkcija i humani ciljevi 5.000 stanova koji će biti skuplji nego što je cena na tržištu. Pazite, dupla šteta se pravi. Hajde da vidim da li imam još neku ideju kako da sredite ovo stanje. Evo, dajem vam jednu ideju da podignete glas protiv UNMIK, KFOR i Euleks. Juče sam vam čitao presudu suda u Mitrovici gde su osuđeni Srbi zato što su ilegalno prešli državnu granicu republike Kosovo. Euleks, koji je supervizor, nije intervenisao, KFOR nije intervenisao, UNMIK nije intervenisao. Zadužite Bogdanovića, Stefanovića, Jeremića da intervenišu. Zašto? Da li vi znate koliko je bogatstvo Republike Srbije na teritoriji KiM? Ako se samo kaže da Trepča vredi pet milijardi dolara, da ne idem onda dalje. Ko ima pravo da se odrekne tog nacionalnog bogatstva? Ko ima pravo da bude pasivandok se to otkrije i dok se tome daje neki drugi režim? Dalje, mesta za uštedu. Sve banke koje posluju u Srbiji, Komercijalna banka je banka sa najvećim učešćem državnog kapitala. Kasnije ću da vam čitam te izveštaje o drugim bankama, da vidite koliko je teška situacija kod nas. Ali, sve banke koje imaju strane nazive u svom imenu moraju, gospođo Đukić-Dejanović, jednim zakonom da se obavežu da sve ono što je veća kamata od kamatne stope koja se primenjuje u njihovim državama, bude predmet ekstra oporezivanja, jer ako se to uradi, onda nećemo imati, recimo,ovakve primere. Evo, jedan životni primer. Jedan čovek je umro 2006. godine u Kraljevu, imao je neki kredit, 2008. godine je napravljen neki presek, utvrđeno da je dug 30 hiljada, odnosno 12 hiljada dug, a 18 hiljada kamata. Pitala je žena – kako je to moguće, zašto? Rekli su – pa, greška je, platite ovih 12 hiljada i rešen problem. Međutim, nije ona rešila problem, nego za nju nastupa pakao. Zašto? Pa, javlja se EOS Matriks, koji kaže – ma, pustite vi to što je banka. Banka je nama dostavila evidenciju, vi dugujete još ovih 18 hiljada i ide kamata i oni zovu. Naravno, ja sam rekao ženi da obavesti policiju, Telekom, da je ne uznemiravaju telefonom, itd. Međutim, šta se desilo? Pošto je u penziji, bezizvršno je, znači bez sudskog postupka, ta agencija dostavila spisak i Fond PIO toj ženi uskraćuje svakog meseca pola penzije, a njena je penzija 18 hiljada. Znači, agencije sa problematičnim sastavom, osnivači apsolutno problematični, tu je i onaj Montgomeri, savetnik za stiropor. Imamo takvih. Oni vršljaju po ovoj zemlji. Oni čak plaše obične ljude. Kada biste zaveli red u bankama, ako je kod njih 6%, sve što je iznad 6% naplaćuju u Srbiji, moraće da plate 99% poreza. Da vidite onda da bi li banka "Inteza" ostala dva dana u Srbiji. Pokupila bi se, nestala bi. Svake godine oni iznose 450 miliona evra, transferišu dobit odavde i što im je onda teško da finansiraju Republiku sa 16, 17% kamate, a Republika daje prvoklasne hartije od vrednosti, uvek naplative. Gde sme Mirko Cvetković da kaže banci koja ima strani naziv – ne možemo da vam platimo, sačekajte neki rok? To je nemoguće. Iz mora dobrih rešenja vi ne vadite ni jedno, a iz mora loših rešenja vi pokupite sva loša rešenja, pa čak i zaboravite na kalendar. Donosimo zakon 18. On mora da stupi pre vremena, jer mora da stupi 11. Kako? Znamo da imate 126, ali ne možete kalendar da menjate. Znamo za Gregorijanski, Julijanski, a sada Tadićev kalendar neki patentirate ponovo. Nemojte to da radite. Gde piše da baš vi morate da budete na vlasti? Nigde to ne piše, jedino ako vas nisu ucenili ovi iz inostranstva, pa je baš onako gusto. Sada, da vidimo da li postoji prostor da se sredstva obezbede za rešavanje svih socijalnih stambenih problema. Idemo redom. Stečaj i likvidacioni postupci koji su u toku, da vidimo koje su banke: Privredna banka a.d. Novi Sad, Beogradska banka Beograd, Invest banka Beograd, Jugobanka Beograd, Beobanka a.d. Beograd, Valjevska banka Valjevo, IK banka Beograd, Astra banka Beograd, Borska banka Bor, Kreditno-eksportna banka u Beogradu, Rai banka u Beogradu, Kontrol banka, Medifarm banka, Gold internacional banka, BC banka u Beogradu. Veliki je materijal, neću da čitam sve, što se dužničko-poverilačkih odnosa, prijavljenih potraživanja stečajnih poverilaca i prijavljenih potraživanja ovih banaka prema trećim licima. Dovoljno je samo da pogledate kako se gazduje sa poslovnim prostorom ovih banaka od strane Agencije za osiguranje depozita, sanaciju i likvidaciju banaka, samo to da pogledate, pa ćete videti da nešto tu nije u redu. Ako vas to ne ubedi da nešto nije u redu, onda pogledajte izveštaje o okončanim postupcima prodaje kapitala u bankama. Da vas podsetim, prva, Jugobanka Beograd, Novosadska banka Novi Sad, Kontinental banka Novi Sad, Niška banka Niš, Vojvođanska banka Novi Sad, Panonska banka Novi Sad, pogledajte kako su one prodate, za koja sredstva, ko je tu više, ko je manje platio, zašto je više, a zašto je manje platio. Sve može da vam bude jasno. U takvim uslovima kada oko nas propadaju banke ili sredstva odlaze u ruke kriminalaca i nekih drugih, država pokazuje pasivnost, ali zato pokazuje veliku aktivnost kada treba da se zaduži. Zašto? Da bi Srbija došla u poprilično dužničko ropstvo. Ako vam je neprijatno da ovo sve istražite, onda bih vas zamolio da istražite recimo sistem firmi Dragana Đilasa, 16 firmi imate, zatim, sistem firmi Srđan Šaper, šest za sada, možda ima više, Nebojša Krstić, on ima dve firme, klijente itd. Onda, bacite pogled na Tucka. To je Tadićev prijatelj iz gimnazije, najveći magnat, član i neke direkcije, drma. Ako vam i to ne bude dovoljno, onda idite kod Dragutina Radosavljevića Gute, direktora Uprave prihoda i potražite od njega podatke koliko se duguje na ime poreza i doprinosa, ko koliko duguje. To je sve dospelo, ne pričam o Monteri, ne pričam o onima koji se gase da bi se zaboravio posao. Tu možete da nađete sredstava verovatno za budžet i po, znači za 2012. i 2013. godinu, ne samo što ćete obezbediti sredstva, nego biste možda mogli malo i da povratite ugled i dostojanstvo vas kao vlasti, ali mnogo više ugled i dostojanstvo svih građana koji se trude da pošteno žive. Hvala, gospođo Đukić-Dejanović.
Narodni poslanik Srđan Milivojević. Izvolite.
Poštovana gospođo predsednice, uvažene dame i gospodo narodni poslanici, pogotovo vi nestrpljivi narodni poslanici da čujete šta ću vam reći, drago mi je da imate takvo nestrpljenje, takvu znatiželju, meni je posebno drago kada sisteme vrednosti i kada ideje EU brani Zoran Krasić. To znači da su moja predavanja urodila plodom, znači da i za najgore đake ima šansi, ima mogućnosti da se poprave i to je dobro. To ukazuje da ideja EU polako dopire i do onih najvećih evroskeptika. To je jedna velika vrlina skupštinskih debata i jedna velika vrlina ove civilizovane komunikacije koju smo uspeli da uspostavimo u ovom sazivu ovog parlamenta. Međutim, ne raduje me kada čujem da o ekonomskim pokazateljima, a pre svega o prezaduženosti Republike Srbije na ovakav način govore ljudi koji su bili sinonim za prekomerno zaduživanje Republike Srbije, a za one koji ne znaju šta je tema i šta je na dnevnom redu i one koji su… (Milan Avramović, sa mesta: Tema.)
Molim vas, poput vas pravi uvod gospodin Milivojević.
Podsetiću ih, tema je garancija koju Narodna banka daje za svoju građevinsku direkciju. Molim vas, čitajte dnevni red. Pisan je ćirilicom. Ćirilica ima 30 slova. Vrlo je lako da kod kuće pročitate šta je dnevni red i da onda pažljivo slušate, ne bi li onda nešto naučili vi, kao gospodin Zoran Krasić. Dakle, ovde ste čuli razna obrazloženja, kada smo pričali o ovoj tački dnevnog reda, da se Srbija prekomerno zadužuje, da se neracionalno zadužuje, da se nerazumno zadužuje i kažu da je ukupni dug Srbije enorman i da mi ne možemo da ga vratimo i to je kazao potpredsednik Vlade,koliki jedug Srbije.Najmanji je spoljni dug Srbije ovoga trenutka u Evropi. I ponovo ću ponoviti, najmanji je u Evropi - samo 46%. Kada ste vi, dame i gospodo, koji ovo ne biste tolerisali ostavili državni kasu, taj dug je bio 126%. Ja ne znam kako neko iz SRS ima uopšte obraza da govori o spoljnom dugu Srbije, jer su to predstavnici političke stranke koja nije isplatila penzije, socijalne doprinose, dečije dodatke, ratne dnevnice, to su predstavnici političke stranke, koja je o inflaciji kazala 19. oktobra 1999. godine sledeće – inflacija je opet uzela maha, ali ubeđen sam da ćemo je držati pod kontrolom. Mi smo rat dočekali sa ukupnom novčanom masom od 10 milijardi dinara, a sada imamo 14 milijardi dinara. Morali smo nešto novca da doštampamo, jer ko bi finansirao sve ove radove u oblasti izgradnje stanova i mostrogradnje? Pazite tu genijalnu zamisao SRS, kako se finansiraju građevinski radovi - inflacijom od 30%. Mnogo je časnije zadužiti se po kreditu komercijalnih banaka iz pariskog, londonskog kluba i da taj dug ne bude toliki, nego kreirati inflaciju i na kraju kažete, rugajući se građanima Srbije, i to kaže vaš lider – imate 100 dinara u džepu, inflacija vam to obezvredi, pa imate sada 80 dinara. To je vrhunac bestidnosti u ovoj zemlji, na takav način govoriti o inflaciji i na takav način kreirati stanogradnju, a ondasada kritikovati državu Srbiju, koja na jedan razuman način, komercijalnim kreditima želi da reši problem građevinske industrije, da reši problem ljudi u Beogradu koji nemaju svoje stanove. Opet za one koji su prespavali, tema je,- i vidim da vam smeta iznošenje istine, tema je Građevinska direkcija i komercijalni kredit koja ona dobija za završetak gradnje stanova u kompleksu Vojvode Stepe. Vi koji ste na ovakav način govorili o finansiranju stanogradnje, kroz inflaciju, sada ste se, posle 12 godina prevaspitali u opoziciji, ali vam opet ne valjaju komercijalni krediti. Opet vi imate zamerke zbog toga što se u Beogradu gradi. Pogotovu imaju zamerke neki koji kažu – građani Srbije koji su izbegli sa KiM i dan danas žive bez struje. Znate, na Kosovu su nekada živeli sa strujom, a onda ste došli vi iz SRS, pa ste njihova ognjišta pretvorili u zgarišta i oni danas nemaju struju. Nažalost, nemaju struju i nažalost su tamo na barikadama. Vidim da vas boli istina i treba da vas boli istina, ali dame i gospodo narodni poslanici, takođe ste kazali da nećete dozvoliti ni predsedniku Srbije, ni predsedniku Vlade, ni ministrima, ni poslanicima, ni državnoj upravi da primi platu dok poslednji penzioner i radnik ne budu namireni. Onda ste dug za penzioni fond ostavili toliki, da smo tri godine morali da se zadužujemo kod svetskih banaka da vratimo penzionerima. Morali smo tri godine da se zadužujemo i da vraćamo ne isplaćene doprinose za dečije dodatke. Od dece Srbije ste uzimali. Sram vas bilo, bestidnici. Hvala.
Zaista bih trebalo sve da vas zamolim da koristite što manje primera. Razumeju i poslanici i građani i bez viška primera, kreator takvog vokabulara i kazivanja, pre svega, gospodin Krasić. Ponovo se gospodin Krasić javio, pa onda gospodin Mladenović. Kojim redosledom želite? Gospodin Krasić, replika.
Omaklo vam se, gospođo Đukić-Dejanović, nije ovo zakon gde se zadužujemo kod NBS, nego kod komercijalne banke, ali znate, kada navali gorčina – jeste li vi primetili koliko on mrzi SPS? Jeste li primetili? On vas patološki mrzi. (Predsednik: Zaista ću vas zamoliti da ne činite takve komentare.) Što? (Predsednik: I DS i SPS pozivaju i vas, da negujemo iste vrednosti koje su u interesu građana Srbije. Ko to može, može, a ko ne može, ne može.) Samo pokušavam da negujem istinu, gospođo Đukić-Dejanović. Negujem istinu, ako vam to ne smeta? Mislim, daleko je istina od bilo koje reči koju je rekao prethodnik. Ali dobro, to je sada deo taktike [[Predsednik: Koristite vreme od replike.]] Međutim, morate da shvatite, gospođo Đukić-Dejanović, u pitanju su teške frustracije. Decembra 2003. godine "Otpor" nije uspeo, jer je projekat Montgomerija potonuo, zato je on i proteran da ne bude ambasador. Onda je Amerika, videćete u jednoj od depeša Vikiliksa, naredila Borisu Tadiću da se mora okružiti sa "Otporom", tako da se primerak sam javlja.
Literatura koju koristite kao poslanik da bi ste se pripremili u učešće u raspravi je apsolutno samo vaše pravo. Reč ima narodni poslanik Bojan Mladenović.
Dame i gospodo narodni poslanici, kada je u pitanju amandman kolege Dragana Stevanovića, on se odnosi na dan primene ove garancije. Vlada je predložila da, odmah nakon usvajanja ove garancije i nakon objavljivanja u Službenom glasniku, da se on odmah primenjuje sutradan. Nažalost, ovo je postala praksa u parlamentu Republike Srbije. Takođe smo juče imali slučaj, prilikom rebalansa budžeta, da zakon odmah nakon objavljivanja u Službenom glasniku, da odmah počinje sa primenom. Ranije je bila praksa da je potrebno barem osam dana da prođe od objavljivanja u Službenom glasniku, da bi se neki zakon, garancija, sporazum ili nešto slično, primenjivalo. Jednostavno, potrebno je osam dana da odleži i potrebno je osam dana da svi zainteresovani pročitaju taj zakon, da građani Srbije i svi drugi, jednostavno se upoznaju sa tim odredbama i tim članovima zakona koji treba da stupi na snagu. Postavlja se pitanje Vladi Republike Srbije – zašto se zakoni ne urade na vreme? Zašto se zakoni ne predlože na vreme? Zašto zakoni ne uđu u skupštinsku proceduru na vreme? Zašto se onda ti isti zakoni usvajaju, idu po hitnom postupku? Zašto tražite od narodnih poslanika da izglasaju da se ti zakoni odmah i primenjuju? Zašto je Vlada neozbiljna? Zašto je Vlada neodgovorna? Zašto sve to na vreme ne pripremi? Imali smo slučaj da smo tek juče dobili mišljenje Vlade o amandmanima na rebalans budžeta. Punih šest dana smo čekali da daju mišljenje na svega 90 i nešto amandmana. Imali smo slučaj prethodne nedelje da jedan ceo dan nismo mogli da radimo, zato što se Vlada nije udostojila da pošalje svog predstavnika u ovaj dom i na taj način je ponizila sve nas narodne poslanike koji smo došli na posao, a nismo mogli tog dana da radimo, zato što se ni jedan od ministara nije udostojio da dođe tog dana na raspravu. Kada je u pitanju ova garancija, šta se dešava? Građevinska direkcija Republike Srbije je već uzela kredit za uređenje građevinskog zemljišta i sada uzima reprogram. Postavlja se pitanje – zbog čega? Šta je sa parama i sa onim kreditom koji je već uzet? Zašto nije odrađen? Vlada treba da da objašnjenje zašto se sada ponovo uzima refinansirajući kredit i šta je sa tim parama? Da li je došlo do poskupljenja radova ili nešto drugo? Jednostavno, treba da date razlog zbog čega se ovo danas usvaja. Ili je možda došlo do toga da se ne prodaju stanovi – pet hiljada stanova? Vlada je dala saopštenje da ima 10 hiljada zainteresovanih kupaca. Šta je sada sa tim kupcima? Zašto ne kupuju stanove? Vlada je unazad u nekoliko dana i nekoliko meseci, govorila kako su to izuzetni uslovi za kupovinu tih stanova i da oni koštaju samo 1.250 – 1.290 evra. Izvinite, tada smo ukazivali da to uopšte nije komercijalna cena, da po toj ceni neće moći ti stanovi da se prodaju. Odavde kada krenete imate naselja – Dušanovac, Lekino brdo, Braće Jerković, Medaković 2, Medaković 3, pa tek onda stižete u ovo naselje. Zašto bi neko kupovao čak tamo stan po ovim uslovima? Daleko bliže centru grada,podaleko povoljnijim uslovima imate stanove da kupite. Poslednje lamele koje ste gradile idu skroz do naselja Kumodraž 2 to je nekih 10 kilometara od centra grada. Nije uopšte,kao što vi govorite – atraktivna lokacija. Danas vidite da to nema veze, iako ste to marketinški koristili svih ovih meseci – kako je to izuzetno atraktivno, kako je blizu lokacija, kako je velika zainteresovanost za stanove, kako su svi već maltene rasprodati itd. Šta je danas problem? Zašto Vlada ne kaže? Od 5.000 stanova, koliko je prodato? Da li treba da se spusti cena? Zašto se ne izjasnite? Narodna banka Srbije uvela je 20% učešća za svaki kredit. Izvinite, molim vas, da li ste vi u dogovoru sa njima ili u svađi sa njima? U interesu Vlade Republike Srbije jeste da učešće bude što manje, kako bi građani Srbije mogli da kupe iste te stanove. Onda Narodna banka Srbije poveća za 20% učešće i time onemogući građane Srbije da kupuju te iste stanove. Zašto Vlada Srbije nema dogovor sa Narodnom bankom Srbije? Građevinska direkcija je bila dužna da obezbedi sredstva za otplatu kredita, a ona to nije učinila i nažalost sada Vlada Republike Srbije treba da ispravi njihovu grešku. Sinoć sam gledao 3D video animaciju tih stanova. Znate šta vi nudite građanima Srbije? Nudite jednu lokaciju koja je prvo daleko od centra grada. Govorite kako će biti izgrađene dve osnovne škole, dva vrtića itd. Pa 21. je vek. Šta je tu sad nešto nenormalno što će to naselje imati školu ili vrtić? Šta je to što će mene motivisati da odem tamo? Gotovo sva naselja u Beogradu imaju osnovnu školu ili vrtić. Kažete imaće stanovi PVC stolariju. Zamislite! Pa, koja danas stambena jedinica, koja stambena zgrada se danas gradi u Beogradu, a da nema PVC stolariju? Kažete imaće lift koji će biti povezan sa garažom. Ko danas od privatnika ili preduzetnika gradi stanove, a da nema lift koji je povezan sa garažom? Pa sve stambene jedinice, sve stambene zgrade danas u Beogradu koje se grade imaju to. Onda, vrhunac svega, kažete – imaće telefonski priključak i internet. Zamislite, molim vas, u 21. veku, u glavnom gradu, u Beogradu vi uvodite nešto ekskluzivno, kaže - stan će imati telefonski priključak i internet. Koga će to privući da ode tamo? Koje naselje to danas nema? To je problem, što vi ništa ne nudite povoljnije od drugih naselja, što već postoji u Beogradu. Problem je što će za taj novac ili za daleko manji iznos svaki građanin kupiti pre stan u Braće Jerkovića, u Medakoviću, na Dušanovcu, na Lekinom Brdu, zato što je mnogo bliže, mnogo će brže stići do grada i po daleko povoljnijim uslovima. Pogotovo je pitanje roka kada će se useliti. Zašto bi oni sad čekali godinu, dve ili tri da se usele u taj stan? Ovde imaju već gotove, odrađene stanove, kupe i odmah se usele. Drago mi je što je ovaj amandman prihvaćen. Ovaj amandman je i predložen da ukažemo na neozbiljnost i neodgovornost Vlade Republike Srbije, kako i na koji način predlaže ove zakone, kako i na koji način se odnosi prema Narodnoj skupštini. Nadam se da ovo više neće biti praksa u parlamentu Republike Srbije, da tražite od narodnih poslanika da izglasavamo zakone, garancije i sporazume koji će odmah stupiti na snagu nakon objavljivanja u "Službenom glasniku". Smatramo da je uvek potrebno barem osam dana da ti zakoni odleže, da osam dana imaju fore građani Srbije i svi zainteresovani da te zakone pročitaju i da se sa njima upoznaju. Zahvaljujem.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Gospodin Milorad Buha? Niste bili prijavljeni, nisam videla. Izvinite. Izvolite.
Govoriću o dva zakona iz ove grupacije od četiri zakona koja smo u načelu raspravljali… (Predsednik: Možete govoriti samo o zakonu koji je na dnevnom redu, ne možete o dva. Dakle, govorimo samo o davanju garancije, što znači da možete samo o tome govoriti.) Najveće vreme ću posvetiti upravo ovom zakonu, s obzirom da se radi o pravno-tehnički nepotpunom zakonu. Ukazali smo na određene nepravilnosti. Međutim, očito da to ne izaziva nikakvu reakciju sa druge strane. Ponovo ću morati to ukazati, a radi se o čisto formalno pravnim razlozima. Jeste, iza toga postoji fiskalni i finansijski osnov, ali Vlada bi morala povesti računa. Nažalost, potpredsednik Vlade je otišao, nije prisutan ovde, ali se nadam da ćete mu preneti. Radi se o davanju garancija Republike Srbije u korist Komercijalne banke a.d. Beograd, po zaduženju Građevinske direkcije Srbije d.o. Beograd. Šta je suština? Suština je u tome da se radi o refinansiranju. Znači, već je prethodio određeni finansijski posao između Komercijalne banke, kao davaoca kredita, i Građevinske direkcije Srbije. Sredstva u iznosu od dve milijarde dinara su uložena za opremanje građevinskog zemljišta na lokaciji kasarne "Stepa Stepanović" u Beogradu, sa vremenskim rokom, sa kamatom itd. Građevinska direkcija je bila u obavezi, s obzirom da nije izmirila sve u određenom roku, dat joj je nalog od strane Komercijalne banke da pribavi garanciju države. Moramo razgovarati o ozbiljnosti pravnog posla davanja garancije. Komercijalna banka je u većinskom državnom vlasništvu. Građevinska inspekcija je državni organ, formirana od strane ove države. Znači, dve državne institucije. Jedna od tih državnih institucija je u ovom slučaju finansijska, koja ima i kapital drugih akcionara i spoljnih akcionara koji traže sigurnost. Znači, ovo nije rezultat zahteva države prema državi, nego spoljnih akcionara, jer je to praksa kod njih. Nema pogađanja, ima da pribavite garanciju države. Ovo je neozbiljno. Ako smo ozbiljna država i ako je ozbiljan posao i ako sredstva koja ulažemo koristimo namenski, onda nema potrebe da ulazimo u ovo. Ali, očito da neke stvari nisu stavljene na svoje mesto. Zašto nisu stavljene na svoje mesto? Građevinska inspekcija države Srbije je dobila nalog od strane državnih organa, Ministarstva prostornog planiranja, Ministarstva finansija i Vlade Republike Srbije, da uloži sredstva i da bude na određeni način sufinansijer određenih aktivnosti oko izgradnje, što je neuobičajeno i nepotrebno, u krajnjem slučaju. Građevinska direkcija je uložila ta sredstva i očekivala je da će biti refinansiran njen deo ulaganja. Da li je to završeno? Nije. Ko je tu sada krivac zašto Građevinska direkcija nije dobila sredstva nazad? Iz sredstava informisanja su dobijali svoje informacije – gradi se 5.000 stanova, ogromna je zainteresovanost građana, neki broj od 10.000 ljudi koji su zainteresovani, čak su i bankarske institucije izlazile sa informacijama da će propratiti taj državni posao itd. u cilju pokretanja građevinske industrije i stvaranja preduslova da se pomogne mladima, socijalno ugroženima itd. i da se dobiju ta sredstva. Znamo u praksi da svaka stambena izgradnja, posebno kod privatnika, manje-više, 50, 60, pa i 80%, pa i 100% pre nego što se i dobije građevinska dozvola već se to proda, odnosno da određeno učešće za stan. Da li je to u ovoj situaciji tako ili nije? Nije, očito da nije, jer Građevinska direkcija je uskraćena za te dve milijarde. E sada, radi se o garanciji. Garancija je jedno finansijsko pismo iza koga postoji obaveza onoga ko daje garanciju, da u slučaju ne izmirenja obaveza glavnog dužnika, u ovom slučaju to je Građevinska direkcija, da će država izmiriti tu obavezu. Sada je pitanje u kom iznosu? U obrazloženju nam kažete sledeće – u članu 7. Ugovora propisano je da korisnik kredita mora najkasnije … Gledajte – mora! Ko ima pravo da da državnom organu nalog? Ako izvorno tumačimo kako je ovde napisano, to tako stoji – mora dati nalog najkasnije do 31. oktobra 2011. godine da obezbedi garanciju Republike Srbije u iznosu do dve milijarde dinara. Nema do, garancija uvek glasi na tačan iznos. Dalje se kaže – uvećano za sve pripadajuće kamate i troškove. Kolika je tu kamata, koliki su troškovi, znamo za vremenski period na koji se kredit odobrava, a to je 30 meseci, sa periodom mirovanja glavnice od 12 meseci. Sve to ulazi u garanciju, sve to mora biti obuhvaćeno ovim zakonom. Kad kažete u članu 2. "Garanciju iz člana 1. ovog zakona Republika Srbija izdaje u korist korisnika kredita na ime obaveza iz ugovora, o dugoročnom kreditu između Komercijalne banke a.d. Beograd i Građevinske direkcije Beograd, u iznosu do dve milijarde dinara". Ne može "do", mora da stoji tačan iznos na koji se daje garancija. U obrazloženju kažete: "Zakonom o budžetu Republike Srbije za 2011. godinu predviđeno je davanje garancije Republike Srbije poslovnim bankama za Građevinsku direkciju Srbije d.o.o. Beograd, u iznosu do dve milijarde dinara." Otkud sada u ovom obrazloženju stoji da će garancija biti uvećana za pripadajuće kamate i troškove. Koliki su troškovi, kolike su kamate? Ovo je način kako se ne sme raditi. Ovakav vid pisanja pravnih propisa, koji moraju biti jasni, koncizni. Garancija je obaveza države u slučaju neizmirenja od strane glavnog dužnika, a u ovom slučaju je to Građevinska direkcija. Moramo ukazati, kao što je rekao gospodin Krasić, zašto država ulazi u ovaj posao, zašto se meša u privredne tokove. Građevinarstvo jeste u velikoj krizi, ali zbog dubioza koje ste vi stvori u građevinarstvu. Vidite kako nam ide putni priliv, koje su obaveze države prema putnoj privredi. Nema dana da nemamo u sredstvima informisanja neku informaciju o tome koliko državne institucije koje se bave tim poslovima duguju preduzećima koja se bave delovima usluga u oblasti građevinarstva. Ne izmirujete obaveze na jednoj strani, s druge strane koristite državna sredstva, plasirate ih u stanogradnju, umesto da date privatnicima kredite, odnosno da vršite određene poslove u smislu stvaranja preduslova, čak subvencioniranja određenih kamata prema tim privatnicima, da ulažu u stambenu izgradnju, da prodaju te stanove, da omoguće mladim, perspektivnim ljudima i ljudima koji imaju mogućnost da se zaduže ili da kupe te stanove i da na taj način svi zarade, i ti privatnici, građevinska industrija u celini, koja će plasirati svoju robu i usluge i da država dobije sve što treba kroz poresku politiku. Ovaj zakon, koji ste predložili on je protivzakonit, nema veze sa onim na šta se trebaju odnositi garancije. Nije sveobuhvatno, nije celishodno, u krajnjem slučaju je i štetno.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Pošto smo završili pretres o amandmanu, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Poštovani narodni poslanici, obavili smo pretres Predloga zakona i u načelu i u pojedinostima, pa će Narodna skupština u Danu za glasanje odlučiti o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Saglasno članu 87. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine, određujem utorak, 18. oktobar 2011. godine, sa početkom u 13,00 časova kao Dan za glasanje o tačkama dnevnog reda Prve sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2011. godini. Potpredsednica Čomić vas je već informisala da ćemo odmah kad završimo glasanje imati početak naredne sednice. Vidimo se u 13,00 časova. [[Posle pauze.]] Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, pre nego što pređemo na odlučivanje o tačkama dnevnog reda potrebno je da utvrdimo kvorum. Saglasno članu 88. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine, kvorum za rad Narodne skupštine u danu za glasanje postoji ako je na sednici Narodne skupštine prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika. Molim narodne poslanike da ubace kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema. Konstatujem da nas ima 126, te da ima uslova da nastavimo sa radom. Prelazimo na 1. tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O BUDžETU REPUBLIKE SRBIJE ZA 2011. GODINU, SA PREDLOZIMA ODLUKA O DAVANjU SAGLASNOSTI NA ODLUKE O IZMENAMA I DOPUNAMA FINANSIJSKIH PLANOVA ZA 2011. GODINU: REPUBLIČKOG FONDA ZA PENZIJSKO I INVALIDSKO OSIGURANjE, REPUBLIČKOG ZAVODA ZA ZDRAVSTVENO OSIGURANjE I NACIONALNE SLUŽBE ZA ZAPOŠLjAVANjE. Pre nego što pređemo na odlučivanje o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o budžetu Republike Srbije za 2011. godinu, podsećam vas da na osnovu člana 105. stav 2. tačka 8) Ustava Republike Srbije, Narodna skupština usvaja budžet većinom glasova svih narodnih poslanika. Pošto je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o budžetu Republike Srbije za 2011. godinu, u načelu. Molim da se izjasnimo. Svih 126 narodnih poslanika prisutnih u sali glasalo je za ovaj predlog. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika prihvatila Predlog zakona, u načelu. Pisanim putem amandmane su povukli narodni poslanici Zoran Krasić na član 1. stav 4, Dragan Stevanović na član 1. stav 4, Aleksandar Martinović na član 1. stav 4. i Sreto Perić na član 4. Predloga zakona. Prelazimo na odlučivanje o amandmanima. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Radojko Obradović. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, jedan za. Amandman nije prihvaćen. Na član 1. amandman je podnela Vlada. Odbor za finansije prihvatio je amandman. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, 126 za. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika prihvatila ovaj amandman. Na član 1. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Pejčić. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Vladan Jeremić. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Buha. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, jedan za. Amandman nije prihvaćen. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Milan Lapčević. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Popović i Arsen Đurić. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Krstin. Od 127 poslanika, niko za. Molim da se izjasnimo. Amandman nije prihvaćen. Na član 1. amandman je podnela narodni poslanik Marina Toman. Od 127 poslanika, niko za. Molim da se izjasnimo. Amandman nije prihvaćen. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Željko Tomić. Od 127 poslanika, niko za. Molim da se izjasnimo. Amandman nije prihvaćen. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Nikolić. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, jedan za. Amandman nije prihvaćen. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Nataša Jovanović. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, jedan za. Amandman nije prihvaćen. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Bojan Đurić. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Radojko Obradović. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 2. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe"Napred Srbijo". Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 2. amandman je podnela Vlada. Odbor za finansije je prihvatio amandman. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Od 127 poslanika, za je glasalo 126. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila amandman. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Milan Lapčević. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, jedan za. Amandman nije prihvaćen. Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Popović i Zoran Nikolić. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Stevanović. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić, Aleksandra Janković i Aleksandra Ilić. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Martinović. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 2. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe"Napred Srbijo". Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 3. amandman je podnela Vlada. Odbor za finansije prihvatio je amandman. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Od 127 poslanika, 127 za. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila amandman. Na član 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Popović i Milan Lapčević. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Željko Tomić. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 3. amandman u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanik Radojko Obradović, i zajedno narodni poslanici Nataša Mićić, Judita Popović, Marija Bugarčić, Nebojša Ranđelović i Bojan Đurić. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Veroljub Arsić. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 4. amandman je podnela Vlada. Odbor za finansije prihvatio je amandman. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, 126 poslanika za. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila amandman. Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Dobrislav Prelić. Vlada i Odbor za finansije su prihvatili amandman. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, 126 poslanika za. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila amandman. Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Milan Avramović. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Dejan Mirović. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Nenad Popović. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Arsen Đurić. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Riza Halimi. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, četvoro za. Amandman nije prihvaćen. Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Lidija Dimitrijević. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Milan Lapčević. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Mirko Munjić. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 4. amandman sa ispravkom, zajedno su podneli narodni poslanici Esad Džudžević i Bajram Omeragić. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, devet za. Amandman nije prihvaćen. Na član 4. amandman je podnela narodni poslanik Donka Banović. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 4. amandman sa ispravkom, podneo je narodni poslanik Bojan Đurić. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Krasić. Molim da se izjasnimo Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Vladan Jeremić. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Boris Aleksić. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Božidar Delić. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 4. amandman je podnela narodni poslanik Jorgovanka Tabaković. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Stevanović. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Mićo Rogović. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Pejčić. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 4. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Živkov. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Bojan Mladenović. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 4. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Pop-Lazić. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Nemanja Šarović. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 4. amandman je podnela narodni poslanik Marina Toman. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Buha. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Marko Milenković. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Nikola Savić. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 4. amandman je podnela narodni poslanik Dušanka Plećević. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 4. amandman je podnela narodni poslanik Radica Jocić. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Tomislav Ljubenović. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Milovan Radovanović. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 4. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Nikolić, Miroslav Petković i Miloš Radulović. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Mašić. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Stefan Zankov. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 4. amandman sa ispravkom, podnela je narodni poslanik Zlata Đerić. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 4. amandman sa ispravkom, podneo je narodni poslanik Đorđe Milićević. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, za amandman je glasalo 12. Amandman nije prihvaćen. Na član 4. razdeo 20, amandman je podneo narodni poslanik Zoran Antić. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Milisav Petronijević. Vlada i Odbor za finansije prihvatili su amandman. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, za amandman je glasalo 126. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila amandman. Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Meho Omerović. Vlada i Odbor za finansije, prihvatili su amandman. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, za amandman je glasalo 126. Konstatujem da je amandman prihvaćen. Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Radoslav Milovanović. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, za amandman je glasalo 12. Amandman nije prihvaćen. Na član 4. amandman je podnela narodni poslanik Judita Popović. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 4. amandman sa ispravkom podneo je narodni poslanik Miroslav Markićević. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Željko Tomić. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 4. amandman je podnela narodni poslanik Milica Vojić-Marković. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na osnovu člana 157. stav 6. Poslovnika Narodne skupštine, Odbor za finansije, podneo je amandman na član 4. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, za je glasalo 126. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila amandman. Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Milan Dimitrijević. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Radojko Obradović. Molim da se izjasnimo. Od 127 narodnih poslanika, niko za. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Milan Lapčević. Molim da se izjasnimo. Od 127 narodni poslanika, niko za. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Milan Dimitrijević. Molim da se izjasnimo. Od 127 narodnih poslanika, niko za. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 5. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Popović i Željko Tomić. Molim da se izjasnimo. Od 127 narodnih poslanika, niko za. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 5. amandman je podnela Vlada. Odbor za finansije prihvatio je Vladin amandman. Molim da se izjasnimo. Od 127 narodnih poslanika, 127 su za. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila amandman. Na član 6. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Molim da se izjasnimo. Od 127 narodnih poslanika, niko za. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 6. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Popović, Arsen Đurić. Vlada i Odbor za finansije su prihvatili amandman. Molim da se izjasnimo. Od 127 narodnih poslanika, 126 su za. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila amandman. Na član 7. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Čedomir Jovanović i Bojan Đurić. Molim da se izjasnimo. Od 127 narodnih poslanika, niko za. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 7. amandman, sa ispravkom, zajedno su podneli narodni poslanici Laslo Varga, Balint Pastor, Elvira Kovač i Arpad Fremond. Odbor za finansije je prihvatio amandman, sa ispravkom. Molim da se izjasnimo. Od 127 narodnih poslanika, za su 127. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila amandman. Na osnovu člana 157. stav 6. Poslovnika Narodne skupštine, Odbor za finansije je podneo amandman na član 7. Molim da se izjasnimo. Od 127 narodnih poslanika, za su 127. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila amandman. Na član 8. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Popović i Arsen Đurić. Molim da se izjasnimo. Od 127 narodnih poslanika, niko za. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 9. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su zajedno narodni poslanici Nenad Popović i Arsen Đurić i grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Molim da se izjasnimo. Od 127 narodnih poslanika, niko za. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 10. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su zajedno narodni poslanici Nenad Popović i Arsen Đurić i grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Molim da se izjasnimo. Od 127 narodnih poslanika, niko za. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 11. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Popović i Aleksandar Pejčić. Molim da se izjasnimo. Od 127 narodnih poslanika, niko za. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 11. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Molim da se izjasnimo. Od 127 narodnih poslanika, niko za. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila amandman. Podsećam vas da je Vlada Republike Srbije u članu 11. predložila povratno dejstvo odredaba članova 8, 9. i 10. Predloga zakona. Prema članu 197. stav 2. Ustava Republike Srbije i članu 160. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine, kad predlog zakona sadrži odredbe za koje je predviđeno povratno dejstvo, Narodna skupština posebno odlučuje da li za to povratno dejstvo postoji opšti interes. Stavljam na glasanje predlog Vlade sadržan u članu 11. o povratnom dejstvu odredaba članova 8, 9. i 10. Predloga zakona za koje, po oceni Vlade, postoji opšti interes. Molim da se izjasnimo. Od 127 narodnih poslanika, 127 su za. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika posebno odlučila da postoji opšti interes za povratno dejstvo odredaba članova 8, 9. i 10. Predloga zakona. Podsećam vas da je članom 11. Predloga zakona predviđeno da zakon stupa na snagu narednog dana od dana objavljivanja u "Službenom glasniku Republike Srbije". Prema članu 196. stav 4. Ustava Republike Srbije i članu 160. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine, zakoni i drugi opšti akti stupaju na snagu najranije osmog dana od dana objavljivanja i mogu da stupe na snagu ranije samo ako za to postoje naročito opravdani razlozi, utvrđeni prilikom njihovog donošenja. U obrazloženju Predloga zakona Vlada je navela da se naročito opravdani razlozi za ranije stupanje na snagu zakona sastoje u potrebi da se obezbedi nesmetano funkcionisanje državnih organa i organizacija. Stoga je u cilju finansiranja ostvarivanja prava i dužnosti Republike, utvrđenih Ustavom i zakonom, potrebno da se omogući nesmetano izvršavanje rashoda i izdataka. U suprotnom, bila bi dovedena u pitanje redovna dinamika izvršavanja rashoda i izdataka Republike, a time i izvršavanje funkcija i nadležnosti Republike. Posebno bi bilo ugroženo finansiranje penzija i socijalnih davanja. Razlog za ranije stupanje na snagu ovog zakona, sadržan je u potrebi da se finansiranje rashoda i izdataka Republike uskladi sa novom procenom prihoda u skladu sa odredbama Zakona o izmenama i dopunama Zakona o finansiranju lokalne samouprave, kojim je promenjeno učešće Republike Srbije i jedinica lokalne samouprave u porezu na zarade i koji se primenjuje od 1. oktobra 2011. godine. Stavljam na glasanje predlog da se utvrdi postojanje naročito opravdanih razloga da zakon stupi na snagu ranije od osmog dana od dana objavljivanja. Molim da se izjasnimo. Od 127 narodnih poslanika, 126 su za. Konstatujem da je Narodna skupština utvrdila da postoje naročito opravdani razlozi da zakon stupi na snagu ranije od osmog dana od dana objavljivanja. Poštovani narodni poslanici, konstatujem da je usvojeno više amandmana na tekst Predloga zakona, od kojih neki zahtevaju tehničko usaglašavanje pojedinih odredaba Predloga zakona sa usvojenim amandmanima. Naime, prema odredbi člana 5. stav 8. Zakona o budžetskom sistemu, budžetski prihodi i primanja moraju biti u ravnoteži sa budžetskim rashodima i izdacima. Nekim od usvojenih amandmana izvršene su promene u delu budžeta kojim se uređuju rashodi i izdaci, što nije praćeno i odgovarajućim tehničkim usaglašavanjem odredaba kojima se uređuju prihodi i primanja budžeta. Imajući to u vidu, predlažem da Služba Narodne skupštine, pre dostavljanja Zakona na objavljivanje, u saradnji sa odgovarajućom službom Vlade, izvrši ovo tehničko usaglašavanje teksta Zakona sa usvojenim amandmanima. Stavljam na glasanje ovaj predlog i molim narodne poslanike da se izjasne o njemu. Od 127 narodnih poslanika, za su 126. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Pošto smo završili odlučivanje o amandmanima, pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o budžetu Republike Srbije za 2011. godinu, u celini. Molim narodne poslanike da se izjasne. Svih 127 je glasalo za. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o budžetu Republike Srbije za 2011. godinu. Pošto smo usvojili Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o budžetu Republike Srbije za 2011. godinu, prelazimo na odlučivanje o predlozima odluka kojima Narodna skupština Republike Srbije daje saglasnost na izmene i dopune finansijskih planova za 2011. godinu: Republičkog fonda za penzijsko-invalidsko osiguranje, Republičkog fonda za zdravstveno osiguranje i Nacionalne službe za zapošljavanje. Stavljam na glasanje Predlog odluke o davanju saglasnosti na Odluku o izmenama i dopunama Finansijskog plana Republičkog fonda za penzijsko-invalidsko osiguranje za 2011. godinu. Molim da se izjasnimo. Svih 127 je glasalo za Predlog odluke. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Odluku. Stavljam na glasanje Predlog odluke o davanju saglasnosti na Odluku o izmenama i dopunama Finansijskog plana Republičkog zavoda za zdravstveno osiguranje za 2011. godinu. Od 127 poslanika, za Predlog odluke je glasalo svih 127. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog i ove odluke. Stavljam na glasanje Predlog odluke o davanju saglasnosti na Odluku o izmenama i dopunama Finansijskog plana Nacionalne službe za zapošljavanje za 2011. godinu. Molim da se izjasnimo. Izjašnjavamo se o Odluci za izmene i dopune finansijskog plana Nacionalne službe za zapošljavanje za 2011. godinu. Za Predlog odluke je glasalo svih 127, što znači da smo i ovu odluku izglasali. Prelazimo na izjašnjavanje po 2. tački dnevnog reda – Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o javnom dugu. Pre nego što pređemo na odlučivanje, podsećam vas, da na osnovu člana 105. stav 3. tačka 4. Ustava Republike Srbije, Narodna skupština o zakonima kojima se uređuje javno zaduživanje odlučuje većinom glasova svih narodnih poslanika. Pošto je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o javnom dugu, u načelu. Molim da se izjasnimo. Od 127 narodnih poslanika, za je glasalo 126. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona u načelu. Prelazimo na odlučivanje o amandmanima. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Vladan Jeremić. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Dejan Mirović. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Buha. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 4. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Čanak, Bojan Kostreš, Aleksandra Jerkov, Olena Papuga i Radovan Radovanović. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, devet za. Amandman nije prihvaćen. Na osnovu člana 157. stav 6. Poslovnika Narodne skupštine, Odbor za finansije podneo je amandman na član 4. Stavljam na glasanje amandman Odbora. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, za je glasalo svih 127. Amandman je prihvaćen. Na član 4. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić i Srđan Spasojević.. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Pošto smo završili odlučivanje o amandmanima, pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o javnom dugu, u celini. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, za je glasalo 126. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o javnom dugu. Izjašnjavamo se o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezima na imovinu. Pošto je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona u načelu i pojedinostima, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezima na imovinu, u načelu. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, svih 127 je glasalo za. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona u načelu. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Buha. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 4. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić i Srđan Spasojević. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Pošto smo završili odlučivanje o amandmanima, pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezima na imovinu, u načelu. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, za je glasalo svih 127. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezima na imovinu. Izjašnjavamo se o Predlogu zakona o izmeni Zakona o obaveznom osiguranju u saobraćaju. Pošto je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona u načelu i pojedinostima, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmeni Zakona o obaveznom osiguranju u saobraćaju, u načelu. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, za je glasalo 126. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona u načelu. Prelazimo na odlučivanje o amandmanima. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Stevanović. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Sveto Perić. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Podsećam vas da je članom 3. Predloga zakona predviđeno da zakon stupa na snagu narednog dana od dana objavljivanja u "Službenom glasniku Republike Srbije". Prema članu 196. stav 4. Ustava Republike Srbije i članu 160. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine, zakoni i drugi opšti akti stupaju na snagu najranije osmog dana od dana objavljivanja i mogu da stupe na snagu ranije, samo ako za to postoje naročito opravdani razlozi, utvrđeni prilikom njihovog donošenja. U obrazloženju Predloga zakona Vlada je navela da naročito opravdani razlozi za ranije stupanje na snagu zakona proizilaze iz činjenice što je prema postojećem Zakonu, rok za početak rada Garantnog fonda 11. oktobar 2011. godine. Imajući u vidu da nisu postojali uslovi za otpočinjanje rada Garantnog fonda u predviđenom roku, a da bi neprodužavanje roka dovelo do pravne nesigurnosti, neodređenosti, predloženo je ovakvo stupanje na snagu ovog zakona. Stavljam na glasanje predlog da se utvrdi postojanje naročito opravdanih razloga da zakon stupi na snagu ranije od osmog dana od dana objavljivanja. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, za je glasalo 126 poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština utvrdila da postoje naročito opravdani razlozi da zakon stupi na snagu ranije od osmog dana od dana objavljivanja. Stavljam, dame i gospodo, na glasanje Predlog zakona o izmeni Zakona o obaveznom osiguranju u saobraćaju u celini. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, 126 poslanika je za. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o izmeni Zakona o obaveznom osiguranju u saobraćaju. Izjašnjavamo se o Predlogu zakona o davanju garancija Republike Srbije u korist Komercijalne banke a.d. Beograd, po zaduženju Građevinske direkcije Srbije d.o.o. Beograd. Pošto je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona u načelu i pojedinostima, prelazimo na odlučivanje. Podsećam vas da je članom 105. stav 3. tačka 4) Ustava Republike Srbije, predviđeno da Narodna skupština odlučuje većinom glasova svih narodnih poslanika o zakonima kojima se uređuje javno zaduživanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o davanju garancije Republike Srbije u korist Komercijalne banke a.d. Beograd po zaduženju Građevinske direkcije Srbije d.o.o. Beograd, u načelu. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, za je glasalo 126. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona, u načelu. Pošto je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona u načelu, prelazimo na odlučivanje o amandmanima. Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Stevanović. Vlada je prihvatila amandman. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, za je glasalo 127. Amandman je prihvaćen. Pošto smo završili odlučivanje o amandmanu, pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o davanju garancije Republike Srbije u korist Komercijalne banke a.d. Beograd po zaduženju Građevinske direkcije Srbije d.o.o. Beograd, u celini. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, za je glasalo 127. Konstatujem da je Narodna skupština, većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog zakona o davanju garancije Republike Srbije u korist Komercijalne banke a.d. Beograd po zaduženju Građevinske direkcije Srbije d.o.o. Beograd. Prelazimo na izjašnjavanje o predlozima zakona o potvrđivanju međunarodnih sporazuma. Pošto prelazimo na odlučivanje o predlozima zakona o potvrđivanju međunarodnih ugovora, odnosno sporazuma, a to su tačke od 6. do 37. dnevnog reda, podsećam vas da, na osnovu člana 105. stav 3. tačka 6) Ustava Republike Srbije, Narodna skupština odlučuje o zakonima kojima se uređuju zaključivanje i potvrđivanje međunarodnih ugovora, većinom glasova svih narodnih poslanika. S obzirom da na navedene predloge zakona nisu podneti amandmani, saglasno članu 160. stav 3. Poslovnika, Narodna skupština će, o ovim predlozima zakona, glasati samo u celini. Imajući to u vidu, prelazimo na odlučivanje. Prelazimo na odlučivanje o 6. tački dnevnog reda – Predlog zakona o potvrđivanju Okvirnog ugovora o zajmu između Banke za razvoj Saveta Evrope i Republike Srbije. Stavljam na glasanje Predlog zakona. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, za je glasalo 127. Konstatujem da je Narodna skupština, većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog zakona. Prelazimo na odlučivanje o 7. tački dnevnog reda – Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o zajmu (Projekat osiguranja rizika u slučaju elementarnih nepogoda za jugoistočnu Evropu i Kavkaz) između Republike Srbije i Međunarodne banke za obnovu i razvoj. Stavljam na glasanje Predlog zakona. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, za je glasalo 126. Konstatujem da je Narodna skupština, većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog zakona. Prelazimo na odlučivanje o 8. tački dnevnog reda – Predlog zakona o potvrđivanju Ugovora o garanciji (EPS Projekat za Kolubaru) između Republike Srbije i Evropske banke za obnovu i razvoj. Stavljam na glasanje Predlog zakona. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, za je glasalo 126. Konstatujem da je Narodna skupština, većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog zakona. Prelazimo na odlučivanje o 9. tački dnevnog reda – Predlog zakona o potvrđivanju Dodatnog protokola Sporazuma o izmeni i pristupanju Sporazumu o slobodnoj trgovini u Centralnoj Evropi. Stavljam na glasanje Predlog zakona. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, za je glasalo 126. Konstatujem da je Narodna skupština, većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog zakona. Prelazimo na odlučivanje po 10. tački dnevnog reda – Predlog zakona o potvrđivanju Protokola između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Belorusije o izmeni i dopuni Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Belorusije o slobodnoj trgovini između Republike Srbije i Republike Belorusije od 31. marta 2009. godine. Stavljam na glasanje Predlog zakona. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, za je glasalo 127. Konstatujem da je Narodna skupština, većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog zakona. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Protokola između Vlade Republike Srbije i Vlade Ruske Federacije o izuzecima iz režima slobodne trgovine i pravilima o odrađivanju zemlje porekla robe uz Sporazum između Savezne Vlade Savezne Republike Jugoslavije i Vlade Ruske Federacije o slobodnoj trgovini između Savezne Republike Jugoslavije i Ruske Federacije od 28. avgusta 2000. godine. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, 126 je glasalo za. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog zakona. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Azerbejdžan o podsticanju i uzajamnoj zaštiti ulaganja. Gospodo poslanici molim da se koncentrišemo, da završimo ovu tačku dnevnog reda. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika,126 je glasalo za. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog zakona. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Azerbejdžan o saradnji i uzajamnoj pomoći u carinskim pitanjima. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, svi su glasali za. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog zakona. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o ekonomskoj saradnji između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Poljske. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, svi su glasali za. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog zakona. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Konvencije o smanjenju broja lica bez državljanstva. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, 126 je glasalo za. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog zakona. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o osnivanju Međunarodne antikorupcijske akademije kao međunarodne organizacije. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, svi su glasali za. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog zakona. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između vlada država učesnica Organizacije za crnomorsku ekonomsku saradnju o saradnji u borbi protiv kriminala, naročito organizovanih oblika, Dodatnog protokola Sporazumu između vlada država učesnica o saradnji u borbi protiv kriminala, naročito organizovanih oblika i Dodatnog protokola o borbi protiv terorizma koji se odnosi na Sporazum između vlada učesnica crnomorske ekonomske saradnje u borbi protiv kriminala, naročito njegovih organizovanih oblika. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, svi su glasali za. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog zakona. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Crne Gore o policijskoj saradnji. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, 126 je glasalo za. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog zakona. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o Centru za saradnju u oblasti bezbednosti. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, 126 je glasalo za. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog zakona. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Azerbejdžana o saradnji u oblasti vanrednih situacija. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, 126 je glasalo za. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog zakona. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Konvencije o Centru za sprovođenje zakona u jugoistočnoj Evropi. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, svi su glasali za. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog zakona. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Protokola o privilegijama i imunitetima Centra za sprovođenje zakona u jugoistočnoj Evropi. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, svi su glasali za. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog zakona. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Protokola o registrima ispuštanja i prenosa zagađujućih materija uz Konvenciju o dostupnosti informacija, učešću javnosti u donošenju odluka i pravu na pravnu zaštitu u pitanjima životne sredine. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, svi su glasali za. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog zakona. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Turske o saradnji u oblasti životne sredine. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, svi su glasali za. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog zakona. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Argentine o ukidanju viza za nosioce diplomatskih i službenih pasoša. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, svi su glasali za. Konstatujem da je Narodna skupština, većinom glasova svih narodnih poslanika, usvojila Predlog zakona. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Republike Srbije i Istočne Republike Urugvaj o ukidanju viza za njihove državljane. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, za je glasalo svih 127. Konstatujem da je Narodna skupština, većinom glasova svih narodnih poslanika, usvojila Predlog zakona. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Bolivarske Republike Venecuele o ukidanju viza za nosioce diplomatskih i službenih pasoša. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, za je glasalo svih 127. Konstatujem da je Narodna skupština, većinom glasova svih narodnih poslanika, usvojila Predlog zakona. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Države Kuvajt o ukidanju viza za nosioce diplomatskih i službenih pasoša. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, za je glasalo 126. Konstatujem da je Narodna skupština, većinom glasova svih narodnih poslanika, usvojila Predlog zakona. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Kabineta ministara Ukrajine o ukidanju viza za njihove državljane. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, za je glasalo svih 127. Konstatujem da je Narodna skupština, većinom glasova svih narodnih poslanika, usvojila Predlog zakona. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Saveta ministara Republike Albanije o uzajamnom putovanju državljana. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, za je glasalo svih 127. Konstatujem da je Narodna skupština, većinom glasova svih narodnih poslanika, usvojila Predlog zakona. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Amandmana na Konvenciju o međunarodnoj organizaciji za mobilne komunikacije preko satelita. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, za je glasalo svih 127. Konstatujem da je Narodna skupština, većinom glasova svih narodnih poslanika, usvojila Predlog zakona. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Ruske Federacije o međunarodnom drumskom saobraćaju. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, za je glasalo 126. Konstatujem da je Narodna skupština, većinom glasova svih narodnih poslanika, usvojila Predlog zakona. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Amandmana 1-6. na Evropski sporazum o radu posada na vozilima koja obavljaju međunarodne drumske prevoze. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, za je glasalo 126. Konstatujem da je Narodna skupština, većinom glasova svih narodnih poslanika, usvojila Predlog zakona. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Ruske federacije o saradnji u oblasti turizma. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, za je glasalo svih 127. Konstatujem da je Narodna skupština, većinom glasova svih narodnih poslanika, usvojila Predlog zakona. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Konvencije Međunarodne organizacije rada o radu pomoraca, 2006. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, za je glasalo svih 127. Konstatujem da je Narodna skupština, većinom glasova svih narodnih poslanika, usvojila Predlog zakona. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Azerbejdžan o saradnji u oblasti kulture. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, za je glasalo 126. Konstatujem da je Narodna skupština, većinom glasova svih narodnih poslanika, usvojila Predlog zakona. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Francuske o strateškom partnerstvu i saradnji. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, za je glasalo svih 127. Konstatujem da je Narodna skupština, većinom glasova svih narodnih poslanika, usvojila Predlog zakona. Pošto je Narodna skupština obavila razmatranje svih tačaka dnevnog reda ove sednice i odlučivanje o njima, saglasno članu 102. Poslovnika Narodne skupštine, zaključujem Prvu sednicu Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2011. godini. (Sednica je završena u 14,25 časova.)
DRUGA SEDNICA DRUGOG REDOVNOG ZASEDANJA 18. oktobar 2011. godine (Prvi dan rada) (Sednica je počela u 14,25 časova. Sednicom predsedava Slavica Đukić-Dejanović, predsednik Narodne skupštine Republike Srbije)
Poštovani narodni poslanici, otvaram Drugu sednicu Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2011. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 101 narodni poslanik. Podsećam vas da je članom 88. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine predviđeno da kvorum za rad Narodne skupštine prilikom usvajanja zapisnika i utvrđivanja dnevnog reda postoji ako je na sednici prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika. Da bismo utvrdili broj narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema ustanovljeno da nas ima 126, te ima uslova za rad. Obaveštavam vas da je sprečen da sednici prisustvuje narodni poslanik Željko Tomić. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da sam, pored predstavnika predlagača Ivice Dačića, prvog potpredsednika Vlade, zamenika predsednika Vlade i ministra unutrašnjih poslova, i Milana Markovića, ministra za ljudska i manjinska prava, državnu upravu i lokalnu samoupravu, pozvala da sednici prisustvuju i Milorad Todorović, sekretar Ministarstva unutrašnjih poslova, Predrag Marić, pomoćnik ministra unutrašnjih poslova i Zorica Lončar Kasalica, načelnik Uprave za upravne poslove u Ministarstvu unutrašnjih poslova. U sazivu ove sednice, koji vam je dostavljen, sadržan je predlog dnevnog reda sednice. Pre utvrđivanja dnevnog reda sednice, saglasno članu 92. stav 2. i članu 93. Poslovnika Narodne skupštine, potrebno je da se Narodna skupština izjasni o predlozima za stavljanje na dnevni red akata po hitnom postupku, predlogu za spajanje rasprave, predlogu za promenu redosleda tačaka dnevnog reda i predlogu da se odgovor Vlade na Interpelaciju razmatra na posebnoj sednici Narodne skupštine. Vlada je predložila da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o rudarstvu i geološkim istraživanjima, koji je podnela Narodnoj skupštini 14. oktobra 2011. godine. Molim vas da se izjasnimo. Od 127 narodnih poslanika, 123 je glasalo za. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o potvrđivanju Okvirnog ugovora o zajmu za dodelu pojedinačnih zajmova između KFW-a, Frankfurt na Majni i Republike Srbije i Narodne banke Srbije kao agenta, koji je podnela Narodnoj skupštini 14. oktobra 2011. godine. Molim vas da se izjasnimo. Od 127 narodnih poslanika, 115 je glasalo za. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o javno-privatnom partnerstvu i koncesijama, koji je podnela Narodnoj skupštini 14. oktobra 2011. godine. Molim vas da se izjasnimo. Od 127 narodnih poslanika, 120 je glasalo za. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o igrama na sreću, koji je podnela Narodnoj skupštini 14. oktobra 2011. godine. Molim vas da se izjasnimo. Od 127 narodnih poslanika, 116 je glasalo za. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o komunalnim delatnostima, koji je podnela Narodnoj skupštini 14. oktobra 2011. godine. Molim vas da se izjasnimo. Od 127 narodnih poslanika, 115 je glasalo za. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o Visokom savetu sudstva, koji je podnela Narodnoj skupštini 14. oktobra 2011. godine. Molim vas da se izjasnimo. Od 127 narodnih poslanika, 118 je glasalo za. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o Državnom veću tužilaca, koji je podnela Narodnoj skupštini 14. oktobra 2011. godine. Molim vas da se izjasnimo. Od 127 narodnih poslanika, 117 je glasalo za. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Grupa od 56 narodnih poslanika poslaničke grupe Srpske radikalne stranke predložila je da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog Deklaracije Narodne skupštine Republike Srbije o zaustavljanju političkih pregovora Republike Srbije sa EU i NATO paktom u pogledu približavanja ili punopravnog članstva u tim organizacijama, koji je podnela Narodnoj skupštini 17. oktobra 2011. godine. Molim vas da se izjasnimo. Od 127 narodnih poslanika, šest je glasalo za. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Srđan Miković, na osnovu člana 92. stav 2. člana 157. stav 2. i člana 170. i članova 192. i 193. Poslovnika Narodne skupštine predložio je da se obavi: 1. Zajednički načelni i jedinstveni pretres o Predlogu nacionalne strategije zaštite i spasavanja u vanrednim situacijama i Predlogu zakona o prebivalištu i boravištu građana; 2. Zajednički načelni pretres o Predlogu zakona o pomorskoj plovidbi i Predlogu zakona o obligacionim i osnovama svojinsko-pravnih odnosa u vazdušnom saobraćaju; 3. Zajednički načelni pretres o Predlogu zakona o dopunama Zakona o održavanju stambenih zgrada, Predlogu zakona o komunalnim delatnostima i Predlogu zakona o rudarstvu i geološkim istraživanjima; 4. Zajednički načelni i jedinstveni pretres o Predlogu zakona o regulisanju odnosa Republike Srbije i dužnika – korisnika javnih sredstava, za preuzete obaveze po inostranim kreditima, odnosno zajmovima, Predlogu zakona o potvrđivanju Okvirnog ugovora o zajmu za dodelu pojedinačnih zajmova KfW-a, Frankfurt na Majni i Republike Srbije i Narodne banke Srbije kao agenta i Predlogu zakona o igrama na sreću; 5. Zajednički načelni pretres o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o spoljno-trgovinskom poslovanju i Predlogu zakona o javno-privatnom partnerstvu i koncesijama; 6. Zajednički načelni pretres o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o Visokom savetu sudstva i Predlogu zakona o izmenama i dopunama zakona o Državnom veću tužilaca; 7. Zajednički jedinstveni pretres o Predlogu zakona o potvrđivanju Ugovora između Republike Srbije i Republike Slovenije o izručenju, Predlogu zakona o potvrđivanju Ugovora između Republike Srbije i Republike Slovenije o pravnoj pomoći u građanskim i krivičnim stvarima, Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Hrvatske o saradnji u oblasti odbrane, Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Mađarske o saradnji u oblasti odbrane i Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Savezne Republike Nigerije o saradnji u oblasti odbrane; 8. Zajednički jedinstveni pretres o Predlogu odluke o prestanku funkcije članu Komisije za hartije od vrednosti, Predlogu odluke o izboru člana Saveta guvernera Narodne banke Srbije i Predlogu odluke o izmenama Odluke o izboru članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije, koji je podnela poslanička grupa Ujedinjeni regioni Srbije; 9. Zajednički jedinstveni pretres o Predlogu odluke o potvrđivanju Finansijskog plana Komisije za hartije od vrednosti za 2011. godinu i Predlogu za davanje saglasnosti na Statut Komisije za hartije od vrednosti. Da li narodni poslanik Srđan Miković želi reč? (Ne.) Stavljam na glasanje predlog gospodina Mikovića. Molim da se izjasnimo. Od 126 narodnih poslanika, 124 je glasalo za. Konstatujem da je predlog gospodina Mikovića prihvaćen. Narodni poslanik Srđan Miković na osnovu člana 92. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine predložio promenu redosleda tačaka dnevnog reda sednice, tako da redosled tačaka dnevnog reda bude sledeći: 1) Predlog nacionalne strategije o zaštiti i spasavanju u vanrednim situacijama, 2) Predlog zakona o prebivalištu i boravištu građana, 3) Predlog zakona o Upravnoj inspekciji, 4) Predlog zakona o zabrani usavršavanja proizvodnje i stvaranja zaliha bakteriološkog i toksičkog oružja i o njihovom uništavanju, 5) Predlogu zakona o pomorskoj plovidbi, 6) Predlog zakona o obligacionim i osnovama svojinsko-pravnih odnosa u vazdušnom saobraćaju, 7) Predlog zakona o dopunama Zakona o održavanju stambenih zgrada, 8) Predlog zakona o komunalnim delatnostima, 9) Predlog zakona o rudarstvu i geološkim istraživanjima, 10) Predlog zakona o regulisanju odnosa Republike Srbije i dužnika korisnika – javnih sredstava za preuzete obaveze po inostranim kreditima odnosno zajmovima, 11) Predlog zakona o potvrđivanju Okvirnog ugovora o zajmu za dodelu pojedinačnih zajmova između KfW, Frankfurt na Majni i Republike Srbije i Narodne banke Srbije kao agenta, 12) Predlog zakona o igrama na sreću, 13) Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o spoljnotrgovinskog poslovanju, 14) Predlog zakona o javno-privatnom partnerstvu i koncesijama, 15) Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o zaštiti prava oplemenjivača biljnih sorti, 16) Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona Visokom savetu sudstva, 17) Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o Državnom veću tužilaštva, 18) Predlog zakona o potvrđivanju Ugovora između Republike Srbije i Republike Slovenije o izručenju, 19) Predlog zakona o potvrđivanju Ugovora između Republike Srbije i Republike Slovenije o pravnoj pomoći u građanskim i krivičnim stvarima, 20) Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Hrvatske o saradnji u oblasti odbrane, 21) Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Mađarske o saradnji u oblasti odbrane, 22) Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Savezne Republike Nigerije o saradnji u oblasti odbrane, 23) Predlog odluke o prestanku funkcije članu Komisije za hartije od vrednosti, 24) Predlog odluke o izboru člana Saveta guvernera Narodne banke Srbije, 25) Predlog odluke o izmenama Odluke o izboru članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije, koji je podnela poslanička grupa Ujedinjeni regioni Srbije, 26) Predlog odluke o potvrđivanju Finansijskog plana Komisije za hartije od vrednosti za 2011. godinu, 27) Predlog za davanje saglasnosti na Statut Komisije za hartije od vrednosti. Da li narodni poslanik Srđan Miković želi reč? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj predlog. Od 128 narodnih poslanika, za je glasalo 127. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Gordana Čomić predložila je da se odgovor Vlade na Interpelaciju po pitanju zakonitosti rada, poslovanja i odgovornosti ministra vera i dijaspore Srđana Srećkovića, koji je podnela grupa od 56 narodnih poslanika poslaničke grupe SRS razmatra na posebnoj sednici Narodne skupštine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim narodne poslanike da se izjasne. Od 128 narodnih poslanika, za je glasalo 124. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Pre nego što pristupimo izjašnjavanju o dnevnom redu u celini, podsećam vas da je poslanička grupa URS, 13. oktobra 2011. godine, podnela Predlog odluke o izmenama Odluke o izboru članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije. Prema članu 45. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, o ovom predlogu Narodna skupština odlučuje na prvoj narednoj sednici po dostavljanju predlog poslaničke grupe, što znači da se ovaj predlog po sili Poslovnika uvršćuje u dnevni red ove sednice. Pošto smo se izjasnili o predlogu za stavljanje na dnevni red sednice akata po hitnom postupku, predlogu za spajanje rasprave, predlogu za promenu redosleda tačaka dnevnog reda i predlogu da se odgovor Vlade na Interpelaciju razmatra na posebnoj sednici Narodne skupštine, na osnovu člana 93. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, stavljam na glasanje predlog dnevnog reda u celini. Molim narodne poslanike da se izjasne. Od 128 narodnih poslanika, 126 je za. Konstatujem da Narodna skupština je utvrdila dnevni red Druge sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2011. godini, u celini. D n e v n i r e d: 1. Predlog nacionalne strategije o zaštiti i spasavanju u vanrednim situacijama, 2. Predlog zakona o prebivalištu i boravištu građana, 3. Predlog zakona o Upravnoj inspekciji, 4. Predlog zakona o zabrani usavršavanja proizvodnje i stvaranja zaliha bakteriološkog i toksičkog oružja i o njihovom uništavanju, 5. Predlogu zakona o pomorskoj plovidbi, 6. Predlog zakona o obligacionim i osnovama svojinsko-pravnih odnosa u vazdušnom saobraćaju, 7. Predlog zakona o dopunama Zakona o održavanju stambenih zgrada, 8. Predlog zakona o komunalnim delatnostima, 9. Predlog zakona o rudarstvu i geološkim istraživanjima, 10. Predlog zakona o regulisanju odnosa Republike Srbije i dužnika korisnika – javnih sredstava za preuzete obaveze po inostranim kreditima odnosno zajmovima, 11. Predlog zakona o potvrđivanju Okvirnog ugovora o zajmu za dodelu pojedinačnih zajmova između KfW, Frankfurt na Majni i Republike Srbije i Narodne banke Srbije kao agenta, 12. Predlog zakona o igrama na sreću, 13. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o spoljnotrgovinskog poslovanju, 14. Predlog zakona o javno-privatnom partnerstvu i koncesijama, 15. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o zaštiti prava oplemenjivača biljnih sorti, 16. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona Visokom savetu sudstva, 17. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o Državnom veću tužilaštva, 18. Predlog zakona o potvrđivanju Ugovora između Republike Srbije i Republike Slovenije o izručenju, 19. Predlog zakona o potvrđivanju Ugovora između Republike Srbije i Republike Slovenije o pravnoj pomoći u građanskim i krivičnim stvarima, 20. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Hrvatske o saradnji u oblasti odbrane, 21. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Mađarske o saradnji u oblasti odbrane, 22. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Savezne Republike Nigerije o saradnji u oblasti odbrane, 23. Predlog odluke o prestanku funkcije članu Komisije za hartije od vrednosti, 24. Predlog odluke o izboru člana Saveta guvernera Narodne banke Srbije, 25) Predlog odluke o izmenama Odluke o izboru članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije, koji je podnela poslanička grupa Ujedinjeni regioni Srbije, 26. Predlog odluke o potvrđivanju Finansijskog plana Komisije za hartije od vrednosti za 2011. godinu, i 27. Predlog za davanje saglasnosti na Statut Komisije za hartije od vrednosti. Utvrđujem pauzu do 15.00 časova.
Nastavljamo rad sednice zajedničkim načelnim i jedinstvenim pretresom o Predlogu nacionalne strategije zaštite i spašavanja u vanrednim situacijama i predlogu Zakona o prebivalištu i boravištu građana. Saglasno odluci Narodne skupštine da se obavi zajednički načelni jedinstveni pretres o predlozima akata iz dnevnog reda, po tačkama 1. i 2. a pre otvaranja zajedničkog načelnog i jedinstvenog pretresa, podsećam vas, da shodno članu 97. Poslovnika Narodne skupštine ukupno vreme rasprave u načelu za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika pripadnika pojedine poslaničke grupe i to – poslanička grupa Za evropsku Srbiju jedan sat 33 minuta i 36 sekundi;poslanička grupa Srpske radikalne stranke jedan sat 8 minuta 24 sekunde; poslanička grupa Ujedinjenih regioni Srbije 28 minuta i 48 sekundi;poslanička grupa Napred Srbijo - 25 minuta i 12 sekundi; poslanička grupa DSS - Vojislav Koštunica - 24 minuta; poslanička grupa SPS - JS - 18 minuta; poslanička grupa LDP - 14 minuta i 24 sekunde; poslanička grupa Nova Srbija - 10 minuta i 48 sekundi;poslanička grupa Manjina - osam minuta i 24 sekunde i poslanička grupa PUPS - šest minuta. Saglasno članu 96. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, narodni poslanici koji nisu članovi ni jedne poslaničke grupe imaju pravo da govore svako po jednom do pet minuta. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmahpodnesu prijave za reč, sa redosledom narodnih poslanika, što je u skladu sa članom 96. stav 4. Poslovnika. Obaveštavam vas da su poslaničke grupe ovlastile da ih po ovim tačkama dnevnog reda predstavljaju: narodni poslanik Konstantin Arsenović, poslanička grupa PUPS; narodna poslanica Milica Vojić-Marković, poslanička grupa DSS; narodni poslanik Miletić Mihajlović, poslanička grupa SPS – JS. Ukoliko neka poslanička grupa odluči da ovlasti nekog od svojih članova, molim vas da nas obavestite o tome, da bi mi mogli da informišemo Narodnu skupštinu. Poslanička grupa SRS, kaže da su predali? Nije još uvek otvoren zajednički načelni jedinstveni pretres, pa molim poslaničke grupe koje žele da predaju liste ili da predaju za ovlašćene predstavnike, da to učine. Poslanička grupa Nova Srbija, ovlašćeni predstavnik će biti narodni poslanik Srđan Spasojević, poslanička grupa LDP, ovlašćeni predstavnik će biti Bojan Đurić, dok ne stignu formulari, još uvek nećemo otvarati zajednički načelni jedinstveni pretres, da poslanici mogu da predaju svoje liste, bez žurbe. Da li ima još nekoga od ovlašćenih predstavnika ko želi da preda listu govornika? (Ne.) Saglasno članu 157. stav 2. i članu 191. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram zajednički načelni i jedinstveni pretres o: Predlogu nacionalne strategije zaštite i spašavanja u vanrednim situacijama i Predlogu zakona o prebivalištu i boravištu građana. (15,08 časova.) Da li predstavnik predlagača, ministar za ljudska i manjinska prava, državnu upravu i lokalnu samoupravu, gospodin Milan Marković, želi reč? (Da.)
Poštovana potpredsednice, dame i gospodo narodni poslanici, danas na dnevnom redu je Predlog nacionalne strategije zaštite i spašavanja u vanrednim situacijama i Predlog zakona o prebivalištu i boravištu građana. Ja ću ispred Vlade da se potrudim da ova dva akta predstavim na najbolji mogući način i odgovorim na vaša pitanja. Vanredne situacije, prouzrokovane prirodnim nepogodama ili ljudskim aktivnostima, svakodnevno odnose mnogo ljudskih života i na različite načine uništavaju, degradiraju životnu sredinu, uzrokujući veliku materijalnu štetu i gubitke. Region jugoistočne Evrope je sve više ugrožen raznim vrstama prirodnih opasnosti, poplava, suše, ekstremno visoke temperature, zemljotresi, klizišta, olujne nepogode itd, tehničko-tehnološkim nesrećama, dejstvom opasnih materija i drugih stanja opasnosti. Globalne klimatske promene, takođe, doprinose uništavanju životne sredine sa štetnim uticajem na zdravlje ljudi, opstanak mnogih prirodnih vrsta i kulturno nasleđe. Kombinacija navedenih faktora zahteva sveobuhvatnu nacionalnu strategiju zaštite i spasavanja u vanrednim situacijama koja obuhvata sisteme prevencije, ublažavanja, zaštite i spasavanja i obnove. Nacionalna strategija koju ovde predstavljamo u potpunosti ispunjava navedene zahteve. Osnov za donošenje ove strategije sadržan je u Zakonu o vanrednim situacijama, a Vlada Republike Srbije na sednici koja je održana 29. jula 2010. godine, donela je odluku o formiranju Radne grupe za izradu nacionalne strategije. Radna grupa je izradila nacrt Nacionalne strategije za zaštitu i spasavanje u vanrednim situacijama i ona se danas nalazi pred vama. Svrha nacionalne strategije je zaštita života, zdravlja i imovine građana, životne sredine i kulturnog nasleđa Republike Srbije. Nacionalna strategija definiše i određuje nacionalne mehanizma koordinacije i smernice programa za smanjenje katastrofa uzrokovanih prirodnim pojavama i opasnosti od nesreća, zaštitu, odgovor i sanaciju posledica. Nacionalnom strategijom se obezbeđuje ispunjenje preporuka EU za razvoj sistema nacionalne zaštite, uspostavljanje institucionalnih, organizacionih i personalnih uslova za sprovođenje zaštite u vanrednimsituacijama, obezbeđenje dobro obučenih kadrova, uspostavljanje i osposobljavanje postojećih vatrogasnih i spasilačkih jedinica u svim mestima za izvršenje novih zadataka, razvijanje sposobnosti da se u slučaju katastrofe odgovori na najefikasniji način, uključujući i otklanjanje posledice katastrofa uzrokovanih terorističkim napadom, obezbeđenje materijalne pomoći za podršku realizacije nacionalne strategije, osposobljavanje vatrogasnih i spasilačkih jedinica u MUP, vatograsnih jedinica u preduzećima i vatrogasnih jedinica dobrovoljnih vatrogasnih društava, jedinica civilne zaštite, specijalizovanih i onih opšte namene, osposobljavanje građana za delovanje u vanrednim situacijama itd. Globalna politika u oblasti smanjenja katastrofa kao i nacionalni napori u oblasti sprečavanja i otklanjanja posledica vanrednih situacija su posebno potrebni i produktivni na regionalnom nivou. Takođe, nacionalnom strategijom je predviđena mogućnost efikasne regionalne saradnje, imajući u vidu da je sve više izražena potreba zajedničkog odgovora na izazove, jer vrlo često ovakve vrste katastrofa ne poznaju državne granice. Takođe, danas u okviru ove objedinjene tačke dnevnog reda nalazi se i Predlog zakona o prebivalištu i boravištu građana. Dobro je poznato da važeći Zakon o prebivalištu i boravištu građana datira iz vremena SFRJ. Novi Zakon o prebivalištu i boravištu se donosi radi usaglašene primene zakona koji regulišu podatke o ličnosti, sadrži rešenja usklađena sa rešenjima u Zakonu o ličnoj karti, Zakona o stranci, kao i u mnogim drugim zakonima. Nova zakonska rešenja su u potpunosti drugačije konceptualno postavljena tako što se akcenat sa ispunjavanjem formalno-pravnih aspekata vezanih za prijavljivanje prebivališta, adrese stanovanja i boravišta, preneo na materijlno-pravne aspekte, odnosno na prikupljanje podataka koji su odraz stvarne slike zatečene u realnim životnim uslovima, a ne samo zadovoljavanje zakonske obavezujuće forme. Na ovaj način znatno je proširena mogućnost za građane koji po do sada važećem zakonu nisu mogli da izvrše prijavu prebivališta i time učine korak ka ostvarivanju drugih prava. Sada to mogu da učine. Postoji niz osnova po kojima je sada moguće izvršiti prijavu prebivališta sa jedne strane. Sa druge strane, postoji niz mera koje država može da preduzme da doprinese efikasnom radu državnih organa, odnosno upravnih i sudskih, kada je ne dostupnost građana na adresu prebivališta, čije je prisustvo neophodno, prepreka u vođenju postupaka pred ovim organima. Zahvaljujući bazama podatka koje se sada vode u elektronskom obliku, MUP pojednostavljuje postupak prijavljivanja novog prebivališta ukidanjem obaveze odjave prethodnog prebivališta, čime se ostvaruje i ušteda vremena i sredstava građana. Uvereni smo da će ovakav vid osavremenjivanja rada MUP, kao i drugih nadležnih organa, a pre svega Ministarstvo državne uprave i lokalne samouprave, dakle, da ima savremeno postavljen zakonski osnov, doprineti kvalitetu postojećih baza podataka po građanima. Ovo bi ukratko bilo predstavljanje strategije i novog zakona o prebivalištu i boravištu građana. Ovom prilikom bih vam se zahvalio na pažnji i nadam se aktivnom učešću u daljoj diskusiji. Hvala.
Da li žele reč izvestioci nadležnih odbora? (Ne.) Da li žele reč predsednici, odnosno ovlašćeni predstavnici poslaničkih grupa? (Da.) Reč ima narodni poslanik Konstantin Arsenović.
Poštovano predsedništvo, gospodine ministre, kolege poslanici, PUPS smatra i drži do stanovišta da Predlog nacionalne strategije zaštite i spasavanja u vanrednim situacijama je veoma važan dokument i da je on od nacionalnog interesa za našu državu, a pre svega za njene građane. Zbog toga ćemo podržati ovaj dokument. Živimo u vremenu koje karakterišu visoke tehnologije u razrešavanju ljudskih potreba čiji nus proizvodi ili sama primena ima negativne posledice na životnu sredinu, a time i zdravlje ljudi. Ono što je još gore jeste zloupotreba naučnih dostignuća u primeni tzv. prljavih tehnologija u proizvodnji sve savremenijeg naoružanja. Nuklearni otpadi sve više se koriste u proizvodnji ubojnih sredstava, a radi rešavanja problema njegovog čuvanja. Nažalost, to smo i sami iskusili na svojoj koži. Bombardovanje Srbije 1999. godine sa ubojnim sredstvima, punjenim osiromašenim uranijumom je svojevrstan zločin i pokušaj genocida nad našim narodom jer su posledice i do hiljadu godina. Najnovija izjava ministra zdravlja mora nas ozbiljno zabrinuti. Podsetiću vas, izjavio je da je broj obolelih od karcinoma u Srbiji zadnjih godina povećan skori tri puta i da je ovo oboljenje najizraženije u Srbiji. Vratio bih se na sam dokument koji mislim da je dobro koncipiran. Smatram bitnim istaći samo nekoliko činjenica. Na jasan način je definisana svrha donošenja nacionalne strategije i obaveze koje proističu iz međunarodnih dokumenata. Značaj donošenja ovog dokumenta proizilazi iz stanja u ovoj oblasti kod nas i ukazuje se na mogućnost smanjenja rizika i povećanja otpornosti društva u slučaju nastanka katastrofe. Definišu se nedostaci postojećeg sistema zaštite i spasavanja. Definisane su strateške oblasti za jačanje kapaciteta upravljanja i efikasne koordinacije mehanizama. Sagledani su svi oblici mogućih vanrednih situacija od poplava, odrona, klizišta, klimatskih promena, zemljotresa, do raznih akcedenata i time se obezbeđuje adekvatna primena i osposobljavanja za slučaj vanredne situacije. Na osnovu sadržaja ovog dokumenta i priloženog aneksa oblast vanrednih situacija u Republici Srbiji, mogu se izvući tri osnovna problema. Prvo je organizacioni, drugi je kadrovski ili personalni i treći je materijalni. Lično smatram da su prva dva problema lakše prirode. Sigurno je da tu ima problema jer dobra organizacija i kadrovi su preduslov svakog uspeha, a pogotovo u ovim situacijama. Postoji zakonska regulativa. Definisane su obaveze nosioca zadataka od lokalne samouprave do Vlade i od zdravstvenih ustanova i drugih institucija do Ministarstva odbrane i MUP. Evidentan problem organizacije je na samom vrhu i koordinacija poslova i zadataka, ali je to za mene manji problem jer je zavistan od ljudskog faktora. Slična je situacija po pitanju kadrova. Potencijali postoje, to je sigurno i moguće je razrešiti. Jasno, neophodna je odgovarajuće uvežbavanje i obuka kadrova. Ono što je za mene veoma ozbiljan problem jeste materijalna baza, a evidentno je da nam nedostaju mnoga sredstva i oprema i to savremena. Ono što imamo je ili zastarelo ili su istrošeni resursi. Na koji način ovaj problem razrešiti je pod velikim znakom pitanja. Dok se materijalna baza ne reši ne vredi nam ni dobra organizacija ni kadrovi. U realizaciji i rešavanju problema delovaćemo nesposobni jer golim rukama se ne gasi požar. Da zaključim, dokument kao orijentacija i preduzimanje mera je dobar i kao takvog ga podržavamo, ali su neophdone druge mere da bi on i u praksi zaživeo. Kada je reč o zakonu o prebivalištu i boravku građana, koji će PUPS podržati, a istakao bih samo činjenicu, a to je i ministar naglasio, ali mislim da je to veoma bitno za građane da čuju i da se ponovi, da se ovim zakonom rešavaju problemi prebivališta i tzv. beskućnika. Naime, zakonom je predviđeno da beskućnici, a njih nije malo, mogu prijaviti prebivalište i preko centra za socijalni rad na čijem području se nalaze i na taj način ostvariti druga prava kao i svi drugi građani Srbije. Mislim da je ovaj zakon dao mnoge novine i pojednostavio proceduru regulisanja ove oblasti i da je zbog toga vredan da se on podrži. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Miletić Mihajlović. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, gospodine ministre, gospodo saradnici, ministre unutrašnjih poslova, dame i gospodo narodni poslanici, u okviru ove prve tačke dnevnog reda ovog redovnog zasedanja imamo dva važna dokumenta, jednu strategiju, nacionalnu strategiju, koja se tiče zaštite i spašavanja u vanrednim situacijama i drugo, Predlog zakona o prebivalištu i boravištu. Oba ova akta su veoma značajna i njihovo donošenje predstavlja jedan korak napred u ustrojavanju zakonske norme i ustrojavanju jedne politike koja je značajna za funkcionisanje poretka i sistema u našoj zemlji. Dakle, kada je reč o nacionalnoj strategiji zaštite i spasavanja u vanrednim situacijama, mi danas vidimo gotovo svakodnevno da je ceo svet i mnogi regioni, pa i naš region u kome mi živimo, dakle, jugoistočni deo Evrope, suočen i u isto vreme i ugrožen sa mnogim opasnostima, bilo da su to elementarne nepogode ili neke nepogode izazvane ljudskim aktivnostima ili drugim stanjima. Reč je o različitim vrstama prirodnih opasnosti, koje vrlo često odnose veliki broj života, ugrožavaju životnu sredinu, što bi trebalo da bude i prioritet čitavog čovečanstva u njenom očuvanju i, rekao bih, i unapređenju, ugrožavaju imovinu, kulturna dobra, kulturno nasleđe itd. Ovo pitanje postaje sve više aktuelno, da tako kažem, i ono je sve značajnije kako vreme prolazi, jer mi smo suočeni sa globalnim procesom degradacije životne sredine zbog mnogih poremećaja i remećenja ekološke ravnoteže. U vezi sa tim imamo i pojavu promene globalne klime, klimatskih uslova na globalnom planu, tako da futurolozi koji se bave ovim pitanjem ne predviđaju baš svetlu budućnost i pretpostavljaju suočavanje sa velikim problemima o kojima moramo danas razmišljati na jedan odgovorniji način. Kada govorimo o tome možemo konstatovati na planu svetskih odnosa i politike da imamo nejednak odnos prema ovim pitanjima, ali u svakom slučaju, rekao bih da EU, evropske zemlje i zemlje koje teže ulasku u EU imaju jedan uređen sistem i teže izgrađivanju jednog odgovornog poretka koji vodi računa o svemu tome. Želim da kroz ovo izlaganje iznesem nekoliko tih konstatacija, koje idu u prilog u afirmativnom smislu i za jedan i za drugi akt, ali takođe i nekoliko tih konstatacija, u ime poslaničke grupe koju predstavljam, SPS-JS. Mi danas imamo vrlo često pojavu raznih poplava, suša, visokih temperatura, zemljotresa, klizišta, oluja, pojava požara usled različitih uzroka, da li prirodnih, da li zbog nepažnje, ljudskog faktora, pojavu tehničko-tehnoloških nesreća, promenu globalne klime itd. Ovim su ugroženi i ljudski životi, materijalna dobra, dakle, imovina, zdravlje ljudi, životna sredina, kulturno nasleđe, tako da u jednom neuređenom sistemu i poretku postoji velika opasnost od velikih šteta koje su nenadoknadive. Kombinacija ovih uzroka, da tako kažem, i posledica zahtevaju donošenje jedne sveobuhvatne strategije koju mi danas donosimo, ali koja je, naravno, smišljena na različitim osnovama i utemeljena je na mnogo drugih i dokumenata i naše društvene stvarnosti i prošlosti i tako dalje. Osnov za donošenje nacionalne strategije po ovom pitanju sadržan je u Zakonu o vanrednim situacijama, kojim je definisan jedan integrisani sistem za zaštitu i spasavanje. Mislim da je to ključna jedna formulacija ili izraz kada govorimo o integrisanom sistemu, jer on označava suštinu prilaza ovim pitanjima. Osnov za donošenje ove strategije sadržan je i u drugim nacionalnim i međunarodnim dokumentima i veliki broj tih dokumenata mi smo doneli kao zemlja i kao ovaj parlament, mislim na mnoge zakone koji se odnose na regulisanje mnogih pitanja, a koja imaju veze sa ovim. Ali, od tih važnijih strateških dokumenata svakako je Nacionalni program za integraciju Republike Srbije u EU, zatim, Nacionalna strategija održivog razvoja, Strategija nacionalne bezbednosti Republike Srbije, svakako od tih međunarodnih jeste – milenijumski ciljevi razvoja i Kjoto okvir za delovanje u periodu od 2005. - 2015. godine. Rekao bih da osnov ili temelj za donošenje jednog takvog dokumenta predstavlja, što nije rečeno ovde u tekstu obrazloženja, ali ako mi dozvolite, izneo bih i to, da je veoma važno i to iskustvo iz ranijeg perioda, iz ranijeg sistema, koje se bavilo ovim pitanjima i to iskustvo ne možemo i ne treba potcenjivati. Naravno, ono nije najznačajnije u svemu ovome. Mnoge stvari iz prošlog vremena su prevaziđene. Imamo nove okolnosti, nove aktuelnosti, kada je reč o ovome, ali svakako da je to iskustvo u pogledu onoga što je bilo funkcionisanje civilne zaštite u ranijem periodu svakako dragoceno. Imamo i jedan drugi reper koji je veoma važan, a to je visoki stepen uređenosti u drugim zemljama, kada je reč o ovome. Pre svega mislim na zemlje u okviru EU, ali naravno i visoki stepen uređenosti ovih pitanja npr. u Rusiji i u nekim drugim zemljama. Oblast vanrednih situacija razmatra se kroz određene parametre koji su važni za ovu oblast i tu je pre svega važno razmotriti pravni i strateški okvir, zatim organizaciju i upravljanje, resursi, obuka i saradnja. Rekao bih nekoliko reči, kada je reč o resursima kojima mi raspolažemo, a radi sprovođenja jedne takve strategije, a takođe, i sprovođenja zakona koji su važni u ovoj oblasti. Dakle, Ministarstvo unutrašnjih poslova, Sektor za vanredne situacije zaista pokazuje jako dobre rezultate, da tako kažem, na polju bezbednosti i suočavanja sa problemima koji se pojavljuju u vanrednim situacija i tu je očigledan jedan veliki napredak. Međutim, mora se konstatovati da popunjenost kapaciteta i onim što je i ljudstvo, a i oprema, nije na odgovarajućem nivou i zaista mi kao zemlja i kao odgovorno društvo bi trebalo u tom cilju još više napora da izdvojimo, da predvidimo određena sredstva, izvore tih sredstava i da na adekvatan način postignemo one standarde koji obezbeđuju najviši stepen zaštite u uslovima vanrednih situacija. Dakle, počev od onog osnovnog, da mi danas nemamo dovoljno vatrogasaca u Srbiji, a po nekim normama bi to trebalo da bude na 1000 stanovnika, koliko je meni poznato – jedan izvršilac ovih poslova, mi imamo daleko manji procenat u ovome i zaista bi trebalo uložiti napor u tom pravcu. Naravno, i tehnička opremljenost za izvršavanje ovih zadataka nije na odgovarajući nivou. Učinjeni su određeni napori u stvaranju boljih tehničkih uslova - u Beogradu, Novom Sadu, Kragujevcu, ali svakako to nije dovoljno i treba pokriti celo područje Srbije, u smislu, i kadrovskog i tehničkog opremanja, kako bi ovi zadaci koji su pred ovim sektorom, bili na najbolji mogući način i izvršeni. Apelovao bih i na odgovorne iz Ministarstva za odbranu i Ministarstva za unutrašnje poslove u smislu završavanja procesa preuzimanja zaposlenih i materijalno-tehničkih sredstava pokretne i nepokretne imovine, kao i arhive iz Uprave za vanredne situacije Ministarstva odbrane od strane Ministarstva za unutrašnje poslove. Dakle, sada imamo jednu novu organizaciju, koju naravno, Ministarstvo odbrane ne isključuje u datim trenucima, ali Ministarstvo unutrašnjih poslova, pre svega, nosilac ovih poslova. Veoma važan momenat jeste obuka, edukacija i trening ljudstva koji su u određenim službama za izvršavanje ovih veoma važnih i teških zadataka. Dakle, edukacija i trening mora da se vrši na određenim nivoima, koristeći određena iskustva i standarde šire zajednice, gde imamo bolji i već jedan sistem koji je ustrojen na visokom nivou, naročito u zapadno-evropskim zemljama. Veoma je važna i saradnja između Republičkog štaba za vanredne situacije sa istim takvim subjektima nižeg ranga po lokalnim samoupravama, u gradovima, i u opštinama i tu treba da se zaista ustroji jedna dobra saradnja i jedna dobra veza, da tako kažem, i ti rezultati idu u pozitivnom pravcu kroz edukaciju koja se trenutno vrši za potrebe, čini mi se, stotinak opština u ovom periodu. Ako ćemo gledati u jednom širem smislu, usvajanje jedne takve strategije zapravo odaje sliku jednog odgovornog društva, jedne ozbiljne i odgovorne države koja unapred misli na obezbeđivanje svojih ljudi, imovine lica, zdravlja ljudi, kulturnog dobra, životne sredine od svih onih nedaća koje se mogu pojaviti kao jedna velika razorna moć u uslovima vanrednih situacija. Mi tu treba da radimo, ne samo na onome što je donošenje zakonske norme, odgovarajuće legislative, ne samo time što usvajamo jednu strategiju koja je osmišljena na jedan valjan i veoma kvalitetan način, da tako kažem. Mi moramo da radimo na izgrađivanju svesti da odgovorno postupamo i vodimo računa o onome što treba sutradan da proizađe kao jedna aktivnost u datom trenutku, kada budu zaista neke teške okolnosti. Dozvolite mi sada da prozborim još koju reč o Zakonu o prebivalištu i boravištu u ime poslaničke grupe SPS-JS i da kažem da potreba za donošenjem ovog zakona jeste u tome, da je prethodni zakon koji se bavio ovim pitanjem, veoma i prevaziđeno mnogim svojim normama i u mnogim svojim članovima, s obzirom da je donet već početkom treće četvrtine prošlog veka i da u novim okolnostima, naravno da to pitanje treba da primenimo aktuelnom trenutku. Ovim zakonom uređuje se prijavljivanje i odjavljivanje prebivališta, prijavljivanje i odjavljivanje boravišta, prijavljivanje privremenog boravka u inostranstvu i nadležnost i način vođenja odgovarajuće evidencije po ovim pitanjima. Rekao bih da je svakako važno za jednu zemlju da država i njeni organi imaju uvid u to gde žive ti građani, gde se oni nalaze, da na takav način omoguće brzu i efikasnu komunikaciju između države i naših građana, bez obzira o kojim pitanjima i zbog kojih potreba je to potrebno. Samo u jednom haotičnom društvu mi bi imali jednu takvu situaciju, da ne možemo da dođemo do svojih građana, ne možemo da funkcionišemo po mnogim pitanjima u upravnim sporovima, u sudskim sporovima ili nekim drugim procesima koji nemaju takav karakter ovih organa o kojima sam govorio, tako da se i u tom delu pokazuje jedna dobra namera i okrenutost naše države da i na to pitanje odgovori na najbolji mogući način, a u interesu i građana i države. Ako hoćemo da gledamo bipolarno, onda je to interes i države i njenih građana. Na primer, imamo i tu situaciju oko izdavanja ličnih dokumenata određenih problema koji su činili da građane vrtimo u krug, da idu od jednog do drugog organa, da se nalaze u jednom začaranom krugu i da ne mogu da ostvare ona svoja prava koja su im potrebna u datom trenutku, tako da se i ovim zakonom rešava to pitanje. Ukoliko građanin koji ima pravo na ličnu kartu nema prijavljeno prebivalište, niti boravište, niti mu se u skladu sa članom 11. ovog zakona rešenjem može utvrditi prebivalište, radi izdavanja lične karte mu se određuje boravište i on ostvaruje svoja prava. Rekao bih još da je značajno u tom delu da državni organi, sudski organi ili neki drugi organi ili organizacije, koji imaju opravdan pravni interes, mogu izvršiti proveru stalnog stanovanja, odnosno boravišta, što je veoma značajno, jer mi u praksi, zapravo, imamo mnogo slučajeva fiktivnog tog stanja i fiktivnog prijavljivanja prebivališta ili boravišta, a što može da bude uslov za mnoge manipulacije, zloupotrebe itd, da li pri izborima, npr. parlamentarnim, lokalnim ili radi nekih ličnih potreba itd. Tako da, u tom slučaju, kada se vrši provera ovih pitanja, onda je ustanovljen jedan institut, a to je pasiviziranje tog mesta ili adrese stanovanja, bilo da je u pitanju prebivalište ili boravište. Takođe, imamo i situaciju da mi danas u Srbiji imamo državljane koji nisu naši državljani, nisu državljani Srbije, ali su npr. državljani republika ili samostalnih država koje su ranije bile u sastavu bivše naše zemlje SFRJ. To pitanje se rešava time da istekom lične karte, važenja lične karte ovih građana, oni praktično gube, odnosno pasivizira se takođe mesto njihovog stanovanja i oni moraju rešiti ovo svoje pitanje i prebivališta i državljanstva itd. Naravno, ovo je jedan proces koji traje i završiću sa konstatacijom da će poslanička grupa SPS-JS glasati, kako za Nacionalnu strategiju, tako i za ovaj predlog zakona o prebivalištu i boravištu. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Božidar Delić.
Dame i gospodo uvaženi narodni poslanici, kao i obično, sve što radimo u Republici Srbiji, pa i kod ove strategije, pošli smo obrnutim putem. Odnos strategije i zakona je odnos opšteg i posebnog. Kada smo donosili Nacionalnu strategiju mi smo pre toga doneli sve zakone iz te oblasti, pa smo posle toga doneli Nacionalnu strategiju. I u ovoj ovde situaciji imamo da smo doneli zakone, pa posle toga donosimo strategiju, a vrlo je, po meni, jedna velika greška kada se poziva na Zakon o vanrednim situacijama da je to osnov strategije. To što se kaže da se u tom članu zakona govori da to mora biti koordinisana delatnost, to se apsolutno slažem, ali to nikako ne može da bude osnov. Osnov za ovu strategiju nalazi se u Ustavu i u Strategiji nacionalne bezbednosti Srbije. Da ne pominjem ove druge elemente koje vi pominjete kada se vezujete za taj svoj evropski put. Znači, to je jedan moj potpuno principijelan stav i smatram da je to pogrešno. Jer, ako uzmemo i najopštiju definiciju strategije, da je to sistem naučnih znanja i veština najvećeg nivoa u određenoj društvenoj oblasti i da on daje smernice, da on određujenosioce u određenim oblastima, dalje se sve to reguliše kroz zakone, gde će kroz zakone određenim činiocima, određenim državnim subjektima biti precizirane obaveze ili zadaci u tom koordinisanom sistemu. Svakako da se mi iz SRS zalažemo da Srbija mora imati nacionalnu strategiju i po ovom pitanju, ali zašto uvek sve mora kod nas da ide obrnuto? Sledeća naša velika primedba je kakva je to strategija o vanrednim situacijama, u kojoj nema ni jedne reči o najvećem trenutno problemu koji postoji u Republici Srbiji, o Kosovu i Metohiji? Nema ni jedne smernice kako probleme koji postoje, a oni su svakodnevni na KiM, kako će ih državni organi rešavati i kakve zadatke mogu imati da bi te probleme rešavali. Makar ste trebali samo da navedete u toj strategiji da je KiM, kada su u pitanju vanredne situacije, stalni izvor rizika da se takve situacije dese. Ako to niste dali ni kroz jednu reč, mi možemo samo da zaključimo da ste se vi i definitivno, što se gotovo svakog dana može i videti, odrekli teritorije KiM, a samim tim se onda ne možete pozivati na Ustav, da osnov ove strategije bude Ustav, ako Ustav i u svojoj preambuli i kroz sve svoje članove govori da svi državni organi, sve institucije moraju štititi suverenitet Republike Srbije i njenu celovitost, znači i sa KiM. Što se tiče stanja u oblasti vanrednih situacija, gospodo, mi smo imali i ranije je funkcionisao, čak vrlo dobro funkcionisao jedan sistem. On nije imao sve elemente koje možda neke nove opasnosti koje su danas aktuelne i postoje, međutim, sistem je bio aktuelan. Kada je došlo do toga da se iz Ministarstva odbrane pojedini elementi sistema prebace u MUP, moje lično mišljenje je da to nije urađeno na adekvatan način, MUP je dobilo određene obaveze, a da apsolutno nije imalo u svom sastavu kadrove koji bi mogli te obaveze da izvrše, kao ni materijalna sredstva da te obaveze mogu da izvrše. Čak, u MUP, po mom mišljenju, jedno vreme je postojao i kao neki stav – daj što više sektora, daj što više uprava. Odmah to i da dokumentujem. Ko je mogao ikad da pretpostavi da će Sektor protivgradne odbrane da dođe u MUP i kakve to uopšte veze ima sa MUP? Moje lično mišljenje je bilo, s obzirom da tamo ima mnogo kriminala u tom sektoru, da to dolazi upravo u MUP da bi se taj kriminal, koji tamo postoji, razrešio. Međutim, ništa se nije desilo. Možda neka saznanja da ima nekih krivičnih prijava, koja u predizbornoj godini ne žele da se iznesu na svetlost dana. Ništa nije učinjeno. To je kada je u pitanju protivgradna odbrana, koja je jednostavno izuzeta iz neke svoje prirodne sredine ili okruženja Hidrometeorološkog zavoda i data MUP. Ministarstvo unutrašnjih poslova se prihvatilo onda i zadatka kontrole protivgradnih raketa, a ono za to nije osposobljeno. Koristilo je svakako vojni poligon za ta ispitivanja, ali ako neko nije ni tehnički, ni kadrovski osposobljen da to radi, onda to ne treba da radi. Mnogo je još drugih elemenata koji govore da sistem koji je nekada postojao je potpuno razbijen, a nije uspostavljen drugi sistem. Ovde, što smatram da je u redu i da je pošteno, navodite u svojoj analizi probleme, i to institucionalno-organizacijske, gde kažete da ne postoje uslovi za doslednu primenu propisa, da je neodgovarajuća organizacija i sprovođenje preventivnih mera, nedostupnost specijalizovanih katastara, nepostojanje sveobuhvatnih mapa rizika i neravnopravan raspored kapaciteta službi za reagovanje na teritoriji Republike Srbije. Zatim, materijalno-tehnički, zastarela nepouzdana oprema, sredstva i vozila, neadekvatno finansiranje i održavanje sistema zaštite i spasavanja, nepostojanje specijalizovanih vozila i opreme za reagovanje u hemijskim udesima. Zatim, po pitanju saradnje, mislim da ovo što vi kažete da je apsolutno tako, nedovoljna koordinacija između subjekata sistema zaštite i spasavanja u vanrednim situacijama, nedovoljna saradnja između naučnih i istraživačkih institucija i direktnih korisnika istraživanja, kao i nedovoljna saradnja sa nevladinim privatnim sektorom i potreba za unapređivanjem međunarodne saradnje. Kad su u pitanju ljudski resursi i edukacija, kažete neadekvatna stručna kvalifikovanost i tehnološka disciplina raspoloživih ljudskih resursa, nedostatak specijalizovanih kadrova, nedovoljna obučenost profesionalnog kadra, ne pripremljenost i nizak nivo kapaciteta lokalne samouprave, nerazvijena kultura prevencije, apsolutno se slažem sa svime što ste ovde vi naveli. Ali, kad sve ovo objedinite, onda morate da izvučete zaključak da ne postoji sistem i da sistem ne funkcioniše. Još može niz primera, gospodo, da se navede, iz kojih se vidi da ne postoji koordinacija. Recimo, Zakonom o odbrani, od 11. decembra 2007. godine, u članu 14. tačka 20. bio je regulisan sistem osmatranja, obaveštavanja i uzbunjivanja za potrebe građana. Smatram da je to bilo dobro regulisano i da je to normalno. Međutim, izmenama od 26. 11.2009. godine ta obaveza je brisana. Zašto kažem da je to bilo normalno? Pa ako postoji jedan sistem, koji u svom sastavu ima sredstva, znači ne može se praviti neki drugi sistem koji bi nabavljao ili duplirao nekakva sredstva, već upravo se radi o tome, što vi pominjete u integraciji. Mora biti integrisano sve iz različitih ministarstava, agencija i drugih držanih institucija u jedinstven sistem, pa nije bitno da li se on nalazi u MUP ili se ne nalazi. Trebalo bi sad neko da mi odgovori kako će se baviti i pripremati ovaj sistem osmatranja, obaveštavanja i uzbunjivanja, neko ko nema sredstva? Sledeće, mnogo puta smo govorili o Agenciji za kontrolu leta. Mnogo puta smo govorili i o "Juro – kontrolu". U tom "Juro – kontrolu" postoje na nekom računu sredstva za organizovanje službe traganja i spasavanja. Ko može da mi objasni zašto godinama nismo iskoristili i ne koristimo ta sredstva? Zbog toga što se razmišlja da li treba MUP da organizuje takvu službu ili to treba da radi vojska. Ministarstvo odbrane, po prirodi svog posla, mora uvek da ima službu traganja i spašavanja. Ako smo mi izgubili za sve ove godine, ne povlačenjem tih sredstava, a verovatno smo mogli da nabavimo dva helihoptera MI-17, pa da jedan opremimo za traganje i spasavanje, a drugi za protivpožarnu zaštitu na mestima gde su, eventualno, pali vazduhoplovi koji se traže. To bi uradila svaka normalna zemlja. To bi uradio svaki sistem koji je dobro integrisan. To takođe govori o tome da kod nas takva integrisanost ne postoji. Što se tiče nekih drugih stvari, imali smo priliku juče da vidimo ministra unutrašnjih poslova. Ne znam koji je to put da se naš ministar unutrašnjih poslova u Nišu sretne sa ministrom za vanredne situacije Ruske Federacije gospodinom Šojgu. O tome u strategiji nema ni jedne rači. Govori se o mnogo saradnje sa susednim zemljama što je u redu, govori se o EU, što je po nama apsolutan promašaj i o tom mehanizmu iz EU, koji vi spominjete. Neka i to stoji u ovom papiru. Ako je ovo najopštiji papir i ako ste već ranije definisali da će postojati regionalni trening centar i da će to biti Niš, zašto ni u jednoj reči niste pomenuli saradnju sa Ruskom Federacijom? Ta saradnja je već, u odnosu na nepostojeću saradnju sa tim vašim evropskim mehanizmom, uspostavljena i postojala je i prošle godine i ove godine. Znači, neko u Republici Srbiji opstruiše nešto što je i te kako potrebno građanima Srbije, koji iz ovoga što ste ovde napisali, iz ovoga o čemu smo danas raspravljali kada smo raspravljali o budžetu ili kad budemo raspravljali o budžetu za sledeću godinu, jasno zaključuju da mi kao država nemamo dovoljno sredstava da organizujemo većinu ovih elemenata koji se vezuju za vanredne situacije. Imali smo ponudu, prihvatili smo tu ponudu, a onda neko vrši tu opstrukciju. One reči koje je sinoć izrekao ministar vrlo ljutito: "Ako Rusi mogu da gase požar u Italiji, Španiji, Grčkoj, a što ne mogu da gase u Srbiji, kome to smeta", a ministar inostranih poslova takođe reče sinoć da svi oni koji u tome vide neku rusku vojnu bazu, svi oni greše. Istina, baze postoje na teritoriji Republike Srbije, ali su one na nekim drugim mestima i to su okupatorske i svakako nama neprijateljske vojske. Kada to pratimo, kada čitamo tu strategiju, kada vidimo da izostavljate takve stvari, onda i sve ono što ste napisali apsolutno gubi na značaju, jer i ovo možemo podvesti pod domen dnevne politike. U mnogim stvarima, i ako ste pokušali da ukažete na te probleme, posebno u ovom aneksu, ipak je ova strategija spisak lepih želja. Moje mišljenje je da najpre treba da poradite na zakonima, jer zakoni su obavezujući, ali da pre toga možda uvažite neke stvari koje niste imali u vidu kada ste pisali ovu strategiju. Recimo, mesto RHMZ u strategiji nije precizno definisano. Ovde postoje i određeni problemi. Nije uneta u strategiju najvažnija stvar, pošto ona dolazi posle zakona,a to su tačni kriterijumi za opasne meteorološke pojave i kriterijumi za nepovoljne meteorološke pojave. Zašto je ovo važno? Onda bi u zakonu, u zavisnosti od toga, bile propisane procedure i zakonske obaveze. Recimo, jedna od tih obaveza je naknada štete. Postoji taj meteo-alarm i tu takođe nema jasnih kriterijuma za te pojave i onda osiguravajući zavodi nemaju obavezu da isplate štetu, jer ne postoje jasni kriterijumi. Ovde ste rekli, što je dobro, da je u Srbiji instalirano 28 automatskih meteoroloških stanica. Međutim, jedna primedba vezana za te radare. Tačno je da postoji 13 meteoroloških radara, ali su samo tri na teritoriji Vojvodine radari savremene tehnologije. Radarski sistem bi svakako trebalo da bude organizovan preko cele godine da prati vremenske prilike, da vrši najavu svih meteoroloških pojava, a ne da radi samo šest meseci godišnje za potrebe pucanja u oblake. Ovde sam pripremio za ministra unutrašnjih poslova jednu malu analizu vezano za protivgradnu zaštitu i koja su to otvorena pitanja, ali pošto on nije došao, to ću mu uručiti drugom prilikom. I dalje je to jedna oblast, to vam stavljam samo na znanje, koja bi trebalo da bude sa vaše strane podvrgnuta jednoj velikoj analizi, ne samo po pitanju kriminala koji tamo postoji i raznih lobi grupa. Pročitaću vam zemlje u kojima ne postoji protivgradna zaštita. Kada ste pominjali EU, ona vam nije poslala ni jednu preporuku po pitanju protivgradne zaštite. Države koje nemaju organizovanu protivgradnu zaštitu i koje je ne finansiraju: Izrael, Švedska, Slovačka, Holandija, Nemačka, Velika Britanija, Italija, Francuska, Poljska, Švajcarska, Belorusija, Jermenija, Španija, Irska, Rumunija, Finska, Portugalija, Turska itd. Zemlje koje na sličan način, kao i mi to rade to su zemlje u okruženju, Bugarska, Mađarska, Hrvatska, Rusija, Srbija. Tu postoji organizovana protivgradna zaštita i finansirana je od strane države. Vezano isto za tu protivgradnu zaštitu, kada ste pisali ovu strategiju, sve mi se čini, da studiju jednu iz ove 2011. godine i to studija o uticaju vremenskih uslova na poljoprivredu Republike Srbije i modaliteti protivgradne zaštite, koje finansira USAIT i koja je 16. juna promovisana u Privrednoj komori Srbije. Tom prilikom Ru Faro direktor USAIT agrobiznis projekta naglasio da je svrha pomenute studije preporuka i plan implementacije, a u pomenutoj studiji se jasno i sistematično su nabrojani svi koraci koje Srbija mora da preduzme ukoliko želi da zaštiti i poljoprivredu, ljudske resurse, materijalna dobra od grada. Ali, kada se pročita ova vaša strategija, očigledno je da vi o tome, da ovu studiju niste imali u planu. Što se tiče ovih drugih stvari, posebno što se tiče samog aneksa, vi ste u njemu, istina izneli u kojim je zakonima sve ovo regulisano, ali očigledno da ako ne funkcioniše ta koordinacija, da će morati da se daleko više poradi na tome kada se čak pripreme i izmene određenih zakona. Što se tiče resursa, ovde je jasno da Srbija u uslovima u kojima se trenutno nalazi neće moći, možda čak i u dogledno vreme izdvaja dovoljna sredstva da bi onako kako ste vi planirali u strategiji bili opremljeni svi organi i da bi moglo to da funkcioniše kao koordinisan sistem. (Predsedavajuća: Dvadeset minuta.) Samo još jednu rečenicu. Međutim, ukoliko se odrede prioriteti, što svakako treba da uradi neki stručni tim koji će na kraju krajeva formirati Vlada, moglo bi se sa sredstvima koja su dodeljena za ovu svrhu da se uradi mnogo više nego što je to urađeno do sada.
Reč ima narodni poslanik Srđan Spasojević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana predsedavajuća, poštovani predstavnici Vlade, poštovani građani Srbije, pred nama je danas, dakle Predlog nacionalne strategije zaštite i spasavanju u vanrednim situacijama i Predlog zakona o prebivalištu i boravištu građana. Na početku svoje diskusije, reći ću to da u mnogim situacijama čestitam gospodinu Mariću na tolikoj predanosti i velikoj muci koju on ima u verovatno najtežim okolnostima i sa sredstvima sa kojima raspolaže, pre svega, za mnoge elementarne nepogode, a pre svega za dva požara, pošto sam poslanik iz Kraljeva, na planini Stolovi i okolini Ušća, velike elementarne nepogode koje su praktično zadesile taj kraj. Želim da čestitam i svim pripadnicima vatrogasnih jedinica i građana koji su učestvovali u gašenju tih požara i na svu sreću, sve je to na neki način zaustavljeno. Moram da vam kažem i ovo, nemojte da shvatite pogrešno i kao šalu, građani bi vam sigurno oprostili da najmanje radite, ali da imate normalnu platu i sigurno da svaki građanin u Srbiji koji isključi televizor kada vas vidi na ekranu, mora da pojača televizor, imate takav opis posla i verovatno se svi na neki način uplašimo kada vas vidimo ali na svu sreću vrlo četo i na kraju svih tih dešavanja, kada se obratite građanima Srbije i kada kažete da je nešto u redu svi odahnemo. Dakle, u samom uvodu u materijal, upravo ovaj deo u drugom pasusu, region jugoistočne Evrope je sve više ugrožen raznim vrstama prirodnih opasnosti i onda se citiraju sve te opasnosti, ali mislim da bi tu trebalo staviti i požari, bez obzira da li se to može tumačiti ekstremno visoke temperature i neke druge stvari koje mogu da dovedu do toga, mislim da ste tu propustili da izostavite jednu rečenicu, odnosno jednu reč koja je maltene najzastupljenija i najaktuelnija. Možda se ovo pisalo u nekom periodu ranijih godina kada nije bilo toliko požara u Srbiji, ali kada vidimo da smo svakog dana praktično sve izloženiji zbog promene klime i zbog mnogih drugih stvari koje se dešavaju, onda sigurno da je tu imalo mesta. Imao sam priliku, gospodine Mariću, da prolazim praktično i naravno aktivno sam se informisao, preko gospodina Kočevića koji je bio u Kraljevu šta se sve dešava kod ovih požara, ali nisam mogao da se ne otmem jednom utisku, načinu na koji je to gašeno, po meni je to ipak ispod nivoa, sa onim helikopterima, sa onim velikim kesama koje hvataju vodu. Postavljam još jedno pitanje, da li u ovim svim zakonima, moram da kažem da nisam ekspert za to, ali postaviću jedno logično pitanje, šta bi se desilo u situaciji da nije postojalo ono malo Žičko jezero kod Kraljeva, kod manastira Žiče, gde su ti helikopteri hvatali vodu. Odnosno, postavljam pitanje za one sredine koje nemaju mogućnost prirodnog hvatanja voda ili veštačkih jezera, da li je to obuhvaćeno nacionalnom strategijom da mora na određenom delu da postoji tako nešto ili verovatno postoje sredine koje nemaju ni jedno ni drugo. Mislim, da ako nije onda to treba predvideti ovom ili nekom budućom strategijom jer da nije bilo onog jezera činjenica je da bi se verovatno to hvatalo sa Gružanskog jezera ali zbog vremenske distance, zbog udaljenosti sigurno da bismo izgubili određeno vreme, ovo govorim kada su helikopteri u pitanju, a sigurno da Srbiji je zbog svih ovih dešavanja, kao što su moji prethodnici rekli potrebni specijalni avioni koji imaju mogućnost da prvo zahvate više vode i da sigurno bolje dejstvuju. Dakle, kod ove uvodne strategije sve ovde što je stavljeno, poplave suše, ekstremno visoke temperature, zemljotresi, klizišta, olujne nepogode ne postoji praktično ni jedna stvar koja je ovde pomenuta da nije Srbiju zadesila u poslednjih godina, uključujući i zemljotres koji je bio veoma jak i koji je pogodio takođe Kraljevo. Dakle, sa par nekih primedbi i sa željom da vas što manje vidimo, želim da napomenem još jedanput da je sigurno Srbiji zbog učestalih požara neophodna nabavka specijalnih aviona jer ne treba da u takvim situacijama da zavisimo ni od koga i sigurno svakome hvala ko u tim situacijama pomaže našoj zemlji. Kada govorimo o Predlogu zakona o prebivalištu i boravištu, ministar je upravo tu, sigurno da je dobro i da se jedan ovakav zakon definiše upravo iz mnogo razloga, kako upravnih i sudskih postupaka i drugih stvari. Zadržao bih se konkretno, gospodine ministre, na članu 18. da je izuzetno važan institut, pa se viziranje prebivališta i boravišta, čije se uvođenje predviđa članom 18. Predloga zakona. U ovom članu, međutim, postoji jedna nedorečenost. Postavlja se opravdano pitanje kako će se rešenje o pasiviziranju adrese prebivališta uručiti licu za koje se u najvećem broju ovakvih slučajeva uopšte ne zna gde se nalazi, što za sobom naravno povlači i pitanje kako će se naplatiti novčana kazna predviđena u članu 27. stav 1. tačka 4) Predloga zakona. Kada smo već kod pasiviziranja adrese vrlo je zanimljivo odbrana člana 29. Predloga zakona, gde se pored državljanina bivših republika SFRJ pominju i državljani druge države nastale na teritoriji bivše SFRJ. Da li se misli na bivše državne zajednice Srbije i Crne Gore, u najrazličitijim oblicima ili se može implicirati na nešto drugo. U članu 11. stav 2. tačka 1) Predloga zakona nije baš najjasnije šta se podrazumeva pod adresom stalnog stanovanja prilikom postupka utvrđivanja prebivališta od strane nadležnog organa, kada već ne postoji uobičajeni osnov predviđen stavom 1. ovog člana. Predložili smo brisanje člana 13. Zakona, obzirom da ne vidimo kako je moguće da nadležni organ pouzdano utvrdi postojanje, odnosno nepostojanje namere da se stalno stanuje na određenoj adresi. U članu 24. smo predložili revidiranje podataka koji će se nalaziti u policijskoj evidenciji prebivališta, odnosno boravišta. Smatramo da nikako nije neophodno i da u velikoj meri zadire u privatnost svakog pojedinca vođenje evidencije o njegovom bračnom statusu ili zanimanju, u suprotnom Srbija bi i bukvalno postala policijska država, mada ona već u dobroj meri ima obeležja karakteristična za ovakve istorijske državne tvorevine, a ovo posebno ukoliko se uzme u obzir prilično široke i neodređene formulacije u članu 25. Predloga zakona, kojim se predviđa davanje ovih podataka u najširem krugu najrazličitijih pravnih subjekata. Dakle, u ovoj raspravi ukazali smo na neke nedoumice kada je ovaj zakon u pitanju. Sigurno da smo podneli veliki broj amandmana, poslanička grupa NS je podnela amandmane i mislimo da ćemo imati razumevanja za njih i da ćemo u nekoj meri popraviti ovaj zakon. Podvlačim još jednom da je Srbiji nužan jedan ovakav zakon i da je dobro da se konačno neke situacije, kada je Predlog zakona o prebivalištu i boravištu građana u Republici Srbiji, regulišu. Zahvaljujem vam se i nadam se da ćete pomno razmotriti naše amandmane.
Iskorišćeno je devet minuta od vremena ovlašćenog predstavnika poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Bojan Đurić.
Poštovana potpredsednice, dame i gospodo narodni poslanici, ja takođe na početku moram da iskoristim priliku i da čestitam gospodinu Mariću na svim onim velikim stvarima i velikim akcijama koje je izveo u teškim okolnostima i drago mi je da vas jednom vidimo i preko dana u odelu u Skupštini i da to činimo što više, a što ređe na onim mestima gde su opasnosti od nekih stihija itd. Nažalost, na ovom mestu moramo da završimo sa pohvalama, pre svega zbog toga što ova dva dokumenta koja su na početku rasprave ove nove sednice, a pre svega ova nacionalna strategija o zaštiti i spasavanju u vanrednim situacijama i mislim da ne ispunjava one ključne elemente ili kriterijume koje bi morao da ima sam tekst nacionalne strategije, nego način na koji se on ovde prezentuje i uopšte teme koje mora da obuhvati da bi odgovorio na zahteve koji se postavljaju pred tako jedan važan dokument. Ja kao i neke kolege pre mene, teško mogu da shvatim situaciju da mi danas imamo raspravu o nacionalnoj strategiji i zaštiti i spasavanju u vanrednim situacijama, a da se praktično ni jednom rečju ne pomene važan događaj koji se odigrao juče u Nišu. To je praktično ključni ili centralni, ili makar najviše u medijima oglašavan i reklamirani centar, prostor gde su stacionirane trupe, odnosno snage, jedinice, sva ona oprema koja treba da pomogne u vanrednim situacijama kada su u pitanju gašenja i saniranja posledica požara kojih je najviše u ovom predelu ekoloških ili drugih vrsta katastrofa i nepogoda koje ste naveli u ovom dokumentu. Mislim da to nije dobro, iako su moji motivi za ovakvu intervenciju potpuno različiti od onih koje je imao narodni poslanik Božidar Delić. On jeste ponosan i njemu smeta što Rusija i saradnja sa Ruskom Federacijom nije izričitije pomenuta. Meni to takođe smeta, ne zato što mislim da nešto krijete, već zato što mislim da nije normalno da ulazi u tako važan projekat, jer sve vreme u javnosti postoje vrlo ozbiljne špekulacije i sumnje da se ne radi o onom objektu kako postoji i zvanična tabla na njemu, nego da se sve vreme implicitno podrazumeva da je to neka vrsta šire baze ili nade da će tu jednog dana postojati neka vrsta vojne baze. Te špekulacije nisu same po sebi štetne i uvek je dobro da se u društvu ili u državne insitucije, da se o tome priča. Naš problem je što se o tome ne razgovara, što ministar Šojgu koji je vrlo često u našoj zemlji poslednjih nekoliko godina, mnogo otvoreniji i jasnije govori o tome, nego što to govore naši zvaničnici. Kada ministar spoljnih poslova, možda je to pregruba reč, ali mislim da je bio pregrub i neozbiljan, mislim na ministra Jeremića kada je govorio o toj bazi, kada na nivou vica pomene tu svoju opasku da na teritoriji naše države već postoje vojne baze, onda mislim da je dužnost drugih institucija u ovoj zemlji da reaguju. Onaj deo javnosti koji još uvek vidi mogućnost Srbije kao neke vrste zone uticaja gde će biti stacionirane različite vrste bezbednosnih trupa, vide u tome svoju šansu ili vide neku vrstu odgovora na situaciju da se na teritoriji KiM, pretpostavljam da je na taj deo teritorije mislio gospodin Jeremić, nalaze međunarodne trupe, koje nisu neprijatelji ove zemlje i ovog naroda. Uostalom, mislim da baš u ovim trenucima ili u ovim danima, da sudbina ljudi na KiM, sudbina naroda umnogome zavisi od ponašanja tih jedinica i tih trupa i mislim da nije ni politički ni nacionalni najodgovornije da na taj način državni zvaničnici govore o njima, bez obzira da li u tome vide kratkoročnu ili dugoročnu priliku za sopstvenu promociju, nekada i vrlo otvoreno, suprotno od onoga što je zvanična politika ove zemlje. Kada je u pitanju prostor Kosova, postoji još nekoliko problema, taj problem postoji svuda oko nas i on se vidi, odnosno posledice njegovog ne rešavanja se vide u svakom dokumentu koji ovaj parlament usvaja, pa čak i u ovom predlogu nacionalne strategije, od najbanalnijih stvari, da vi na jednom mestu kažete kolika je teritorija ove države i koliki je broj stanovnika ove države, pozivajući se na popis iz 2002. godine, a da ste sačekali još nekoliko nedelja, mogli ste da iskoristite rezultate ovog upravo završenog popisa. Svako od nas zna da to nije ukupna površina ili teritorija na kojoj MUP Srbije, generalno čitav sistem zaštite i spasavanja u vanrednim situacijama, može da interveniše, na koje može da utiče ili koje može da kontroliše. Sa druge strane, kada se govori o saradnji u regionu ili saradnji sa drugim sličnim službama, čitavim spektrom organizacija, jedinica koje su zadužene ili organa za postupanje u vanrednim situacijama, nema nikakve odrednice o nekoj vrsti saradnje prema onom delu teritorije, da iskoristim Vladinu formulaciju, koja je pod upravom međunarodnih snaga. Mislim da je to dosta važno pitanje i da najveći deo, ili da veliki deo vanrednih situacija upravo može da nastane ili na toj teritoriji ili na onom delu teritorije uže Srbije, Republike Srbije koja gravitira na tom području i koje se sa njime graniči. Generalno, da parafraziram ono što je predsednik Republike sinoć ispravno primetio, mislim da je rekao da vanredno stanje nikada ništa dobro nije donelo. Mislim da je bio neprecizan, jer postoje situacije u našoj nedavnoj prošlosti, 2003. godine kada je pametno sprovođenje vanrednog stanja donelo mnoge dobre stvari i mislim da je predsednik mislio na situaciju, na vanredne situacije i na neku vrstu haosa uznemirenosti drugih pojava u društvu koje dovode do uznemirenja građana. Mislim da je to najveći problem u ovoj zemlji, u ovom trenutku, a to je što sa jedne strane ne osećaju da država i njene institucije dovoljno brinu o njima, a sa druge strane taj osećaj, da praktično 20 godina žive u vanrednom stanju ili vanrednoj situaciji. Vi ste iz razumljivih razloga, ali i odgovornost na ministrima koji ovde predstavljaju zakon i generalno na Vladi da to isprave, vrlo malo govorili o političkim uslovima i političkim rizicima koji vrlo često određuju i kvalitet i brzinu i uspešnost intervencije države i njenih institucija u mnogim vanrednim situacijama. Od onog jučerašnjeg incidenta ili događaja u Jagodini koji na svu sreću nije bio tako masovan, pa ne može da uđe u domen vanredne situacije u smislu relevantnosti za ovu strategiju, ali njegove posledice na uznemirenost građana, na pitanje kako se ponašaju državni organi ili u kakve se sve potencijalne opasnosti se dovode deca u ovoj zemlji, mnogo je značajnije od ovog papira koji je napisan na kvalitetan ili na manje kvalitetan način, koji ćemo danas usvojiti. To možete da vidite na kraju ovog dana. videćete i broj komentara u srpskim medijima i videćete u tajmingu televizijskih dnevnika i vesti kakav će biti raspored tema. Bez obzira da li imamo ili da li imate u vladajućoj koaliciji političke probleme da neke od tih grešaka priznateili da neke od slabosti sistema priznate. Mislim da to morate da učinite u ovom trenutku. Mi smo zemlja koja je najpre deset godina bila u stanju praktično konstantnog rata najpre u svom neposrednom okruženju, a konačno 1999. godine i na svojoj teritoriji. Zemlja koja je u periodu od 2003 – 2004. godine do danas prošla kroz užasno traumatične situacije kakve su i ubistvo premijera i vanredno stanje. Nakon toga i situacija koja se dešavala na Kosovu početkom 2004. godine. Konačno, situacija 2007, 2008, 2009. godine kada je svako malo ne samo na ulicama Beograda, nego na ulicama mnogih mesta i gradova u Srbiji praktično vladala neka vrsta vanrednih situacija koje su sa tehničkog, policijskog, državnog aspekta rešavana na manje više uspešan ili relativno bezbolan način, ali koje su ostavile vrlo ozbiljne posledice i vrlo realnu opasnost da se to u nekom sledećem trenutku rizika ponovi. Konačno, mislim da jedna ovakva strategija mora da obuhvata i onaj set rešenja ili odluka i države i drugih društvenih institucija. Namerno insistiram na tom opisu koja bi recimo definisala šta mora da se dogodi ili da se uradi u situaciji najave parade ponosa ili bilo kog drugog sličnog događaja visokog rizika. Mi ćemo, ako se ne varam, sutra imati još jedan skup u Beogradu gde jedna društvena grupa ili organizacije koje imaju nameru da predstavljaju tu društvenu grupu pred državnim institucijama prosto žele da ukažu na svoj položaj odnosno na situaciju da se osećaju nesigurno. I ova strategija i način na koji se ona prezentuje u javnosti prosto mora da da odgovor na ta pitanja. Konačno, jedno od poslednjih pitanja o kojima želim da govorim je pitanje solidarnosti između zajednica društava ili država u teškim kriznim vanrednim situacijama. Mislim da je i u ovom dokumentu bilo prostora da se govori o tome da li je za Srbiju održiv dalji koncept ovakve neutralnosti kakva je sada na snazi, odnosno kako je sada proglašeno. Imamo generalni problem sa čitavim nizom dokumenata i politika i strategija koje usvajamo u ovoj oblasti. Devedeset – devedeset pet posto ovog dokumenta, gospodine Markoviću, se zasniva na evropskim standardima, na vrlo ozbiljnoj i tesnoj saradnji sa zapadnim partnerima, manje više na onim standardima koji su danas karakteristični ne samo za EU nego i za zemlje NATO prostora. Pošto kod nas još uvek postoji to iščašeno gledište da je NATO pre svega ili isključivo vojna alijansa a ne i alijansa ili savez država vojno-politički koji treba da interveniše i u vanrednim situacijama i u ovakvim trenucima, trenucima rizika, onda mislim da po nekoj inerciji u svim dokumentima izbegavate raspravu o temi za koju verujete da je u javnosti nepopularna ili za temu koja može da izazove polarizaciju javnosti. Bez obzira što je to u neku ruku tačno, mislim da nećemo imati dobru strategiju, nećemo moći da postupamo u ovim situacijama na kontinuirano dobar način ako izbegnemo taj važan segment. Da bi država, i našoj državi je potrebna pomoć u kriznim situacijama, na to mogla da računa onda valjda mora da pruži takvu vrstu pomoći i drugim državama koje su ugrožene i tu ne mislim samo na naše susede, nego i na svaki drugi narod ili svako drugo društvo, državu, koji su u nekom trenutku ugroženi. U okviru onih kapaciteta koje imate pokušavamo to da uradimo u svakoj situaciji, ali mislim da bi za ovu zemlju bila i vrlo jasna politička poruka da smo spremni da učestvujemo na međunarodno solidaran način i u akcijama koje se tiču prevencije, sprečavanja i kažnjavanja terorizma i u svim drugim akcijama koje su vezane za izbegavanje ili saniranje posledica teških vanrednih situacija, elementarnih nepogoda itd. Inače, gubimo efikasnost. U ovoj zemlji gradimo autoput pet ili 10 puta duže nego što rade neke druge zemlje. Isto tako saniramo posledice, recimo, NATO bombardovanja mnogo duže nego što su radile neke zemlje koje su imale i teže posledice posle oružanih sukoba. Na situacije za koje neću da kažem banalne, to bi bila pregruba reč, ali su po svom intenzitetu manje nego što su recimo bile slične katastrofe u drugim zemljama, naša reakcija je mnogo sporija. Gospodin Marković ima ogroman angažman i svaka čast na tome, oko posledica zemljotresa u Kraljevu, ali da se ne daj Bože u isto vreme ili u slično vreme desilo nekoliko takvih tragedija u različitim delovima ove zemlje, gospodine Markoviću, sami ili sa nekoliko saradnika na manje više incidentnoj osnovi ne biste mogli da rešavate sve te probleme ili da budete na svim tim mestima, kao što ni ta tekuća budžetska rezerva iz koje je izdvojen novac svakako ne bi bila dovoljna da pokrije sve one sanacije. Bio sam potpuno šokiran kada sam pre 15-ak dana video da u Valjevu koje je imalo velike probleme sa zemljotresima, ima već 12 ili 13 godina, ako se dobro sećam, i dan danas postoji praktično agencija koja se zove ili preduzeće, ne znam kako to da nazovem, Direkcija za zemljotres grada Valjeva. To znači da nisu sanirane sve posledice tog nesrećnog događaja, iako je sanacija tih posledica bila praktično tema manje više svake kampanje od tada, od onih bizarnih zloupotreba koje su se dešavale kada se sam događaj desio u nekom drugom vremenu ili pod nekim drugim političkim režimom, ali i kasnije praktično u svakom trenutku kada je trebalo prikupiti neku vrstu političkog poena ili poslati poruku ljudima da će konačno sve biti u redu. To zapravo pokazuje da ne postoji uobličen sistem koji brzo i efikasno može da reaguje u svakoj situaciji. Sjajna je bila ta ideja koja je najavljena u jednom trenutku, uvođenje jedinstvenog broja za ove situacije na koji građani mogu da se obrate itd, ali kada to uvođenje traje suviše dugo i kada suviše često slušamo tu najavu, onda ona nekako prerasta u sopstvenu suprotnost. Mislim da im kod građana pada entuzijazam i neki osećaj sigurnosti zbog činjenice da će država takvu praksu konačno uvesti. Ako pogledamo ove podatke koje smo naveli, koji pokazuju broj događaja koji imaju ove elemente nesreća ili prirodnih katastrofa, on je značajno uvećan u 2009. godini, nego recimo kada je reč o periodu od 2001. ili 2002. godine. Istovremeno, oni podaci koji prikazuju spremnost državnih organa, popunjenost MUP, nisu dovoljno dobri odnosno svakako nisu optimisti i zbog toga mislim da je ovo jedna manje više sumarna rečenica. na kraju, da će se za sprovođenjem ove strategije obezbeđivati novac u budžetu Republike Srbije, prosto nije dovoljna. Ona ne znači ništa i ona ispunjava onaj minimalni kriterijum da ovo prođe pored Ministarstva finansija i da ne bude procenjeno kao nešto što ugrožava danas svečano usvojeni rebalans budžeta, ali će se već sutra, vi to odlično znate, kada morate da nabavite opremu za svoju jedinicu ili da intervenišete negde na terenu imati problem, uz nadu da neće i ti delovi MUP vrlo brzo najaviti neku vrstu protesta, obustave rada itd. To u mnogome devalvira napore koji postoje i manje više ispravne opise ili tehničke prikaze onih rizika koji stoje pred Srbijom. Da ne govorim o tome da je možda, ako govorim o samom kvalitetu teksta, premalo pažnje posvećeno onim posledicama, mada nije namena ovog dokumenta da govori o uzrocima, razlozima, razmerama, moguće opasnosti od terorističkog napada, ali i o posledicama čije saniranje svakako spada u ovu oblast. Meni je to malo čudno. Vidim da je direktor BIA na svečanosti značajan deo svog izlaganja ili uspeha BIA posvetio upravo tim pretnjama sa kojima se BIA suočava ili naša država ili naše društvo generalno suočavaju. Namera LDP u razmatranju pre svega ove strategije nije opoziciona, možda je preterano da se za političku stranku kaže da je njena namera plemenita, ali naš je interes bio da u budućnosti izbegnemo rizične situacije i da izbegnemo svaku vrstu nepotrebne spekulacije oko toga da li građani ove zemlje za novac koji izdvajaju na ime poreza mogu da računaju na mir, bezbednost, sigurnost i brzu intervenciju državnih organa u kriznim situacijama i da li se sve neće završiti za ona neizbežna slikanja za koja verujem da nisu prijatna, ali neposredno nakon događaja ili nakon nesreća, a da nakon toga ljudi ostanu prepušteni sami sebi. U zemlji koja je na ovaj način siromašna nije lako ni voditi ovakvu vrstu politike ili voditi ove sektore, ali makar ono što možemo da ponudimo građanima je neka vrsta odgovornosti, odnosno spremnosti da često i rizikujući neku vrstu popularnosti donesemo odluke koje su neophodne za ovu zemlju i neophodne za njenu budućnost, pa ako to važi za politiku prema Kosovu ili politiku prema EU, onda to važi za sve one organizacije ili integrativne procese koji mogu da nam pomognu da živimo mirnije, bezbednije, sigurnije i da konačno izađemo iz tog haosa koji nas prati već 20 godina. Zbog toga mislim dau ovom dokumentu mora da se nađe prostor za razmatranje svih onih prednosti koje bi ova zemlja ostvarila ako bi donela odluku o početku integracije u NATO savez. Hvala.
Iskorišćeno je 18 minuta i 45 sekundi od vremena ovlašćenog predstavnika poslaničke grupe. Da li još neko od predsednika ili ovlašćenih predstavnika želi da koristi svoje pravo i da govori u ovom delu sednice? (Da.) Reč ima narodna poslanica Jorgovanka Tabaković. Izvolite.
Mislila sam da je koleginica htela da govori pre, a da joj nije prijava prihvaćena, pa ako hoće, rado ću da joj prepustim.
Ukoliko je tehnički problem, a narodna poslanica Milica Vojić-Marković želi da govori, nije nikakav problem, samo vas molim da se prijavite ponovo. Moje izvinjenje. Poslanička jedinica očigledno nije u redu. Izvolite.
Ja se izvinjavam i koleginici Tabaković, i poštovanim kolegama narodnim poslanicima, zaista se nešto dešavalo sa mojom poslaničkom jedinicom. Dakle, danas su pred nama dva jako važna dokumenta. Prvi je Predlog zakona o prebivalištu i boravištu građana. Drugi dokument se zove Nacionalna strategija zaštite i spasavanja u vanrednim situacijama. Prosto, volela bih da mi neko obrazloži šta je bio onaj element koji je spojio ove dve tačke u jednu objedinjenu raspravu. Vrlo je čudno da se ovako dva važna dokumenta u jednom momentu spajaju u jednu raspravu, a još je čudnije što ovde nema ministra onog ministarstva iz koga su došli ovi predlozi, a to je MUP. Mi bismo jako voleli da o ovome razgovaramo sa ministrom koji je ovlašćen da govori o ovome, zato što mislimo da su oba dokumenta, oba zakona i nacionalna strategija i te kako važni i voleli bismo da dobijemo neke odgovore koje očekujemo da dobijemo kada ovde predstavlja zakon ministar ovlašćen za to. Počeću prvo od ove nacionalne strategije. Primetili ste da je većina mojih kolega, prethodnih ovlašćenih predstavnika, govorila o nacionalnoj strategiji. To je potpuno jasno zato što je pred nama jako važan dokument. Ova skupština nema mnogo često priliku da govori o strategija i zbog toga je još važnije da bude pred nama, a naročito tema ove nacionalne strategije – zaštite i spašavanje u vanrednim situacijama zaslužuje valjda da joj se posveti 20 minuta vremena koje ovlašćeni predstavnik može da dobije. Nažalost, neću imati toliko vremena da govorim o ova dva zakona, pa ću onda da svedem svoju priču na ono što je, čini mi se, najvažnije. Prvo ću da pohvalim i gospodina Marića i njegov sektor, pošto pretpostavljam da su oni predlagači, praktično napisali predlog koji je pred nama. Napisan tekst je vrlo profesionalan, vrlo jezgrovito govori o problemima, vrlo precizno, dobro, jasno razgraničava sve ono što treba da ima jedna strategija. Videli smo mnogo strategija na raznim mestima. Među tim su i neke koje su došle iz inostranstva. Ovo je jedna od najboljih koju smo ovde mogli da vidimo. Ono što je meni jako zanimljivo je to da su svi resursi koje ova zemlja ima potpuno prepoznati i potpuno objektivno opisani. To nije čest slučaj, kada imamo prilike da vidimo zakone. Ovde se stvari prikazuju mnogo lepšim nego što jesu. Ovde se, u ovoj strategijigovori o stvarima onako kakve one zapravo jesu. To mislim da je dobro, zato što kada znamo na čemu smo, onda iz toga možemo da izađemo. Sve dok pričamo priče nema pomaka. Ono čega se ovde bojim jeste da iza svega ovog što ste vi ovde napisali, naslanjajući se i na neke druge strategije koje su u ovoj zemlji donete, naravno, pre svega na Nacionalnu strategiju održivog razvoja. To je dokument za koji moram da postavim pitanje, evo, ministru Markoviću, šta ću kada nema drugog – dokle se stiglo sa sprovođenjem Nacionalne strategije održivog razvoja? Da li taj dokument još uvek važi u ovoj zemlji? Vrlo ću rado odgovoriti na repliku ako budem morala. Volela bih da znam i gde su problemi, zašto se ona ne sprovodi onako kako je napisana. Sada, zbog čega se bojim da će ovo biti mrtvo slovo na papiru? Zbog toga što sam imala prilike da nekoliko puta i postavljam pitanje gospodinu Mariću, odnosno njegovom šefu gospodinu Dačiću, kada je bila u pitanju elementarna nepogoda – grad u Kolubarskom okrugu i ne samo u Kolubarskom okrugu i kada je već u maju mesecu ove godine prijavljeno da su sve rakete koje su potrebne da se spreči nevreme istrošene, kada je gospodin Marić vrlo otvoreno izašao i rekao – meni treba 12.000 tih raketa. Posle toga smo dobili informaciju da su ministri priznali da je dovoljno 3.000 raketa, pa smo na kraju shvatili da raketa neće uopšte biti. Iz tog razloga se bojim da će ovo biti mrtvo slovo na papiru, jer mi imamo, prvo, jako malo ljudi i vi to navodite, od vatrogasaca i svih drugih obučenih ljudi, jako malo ljudi. Treba zaposliti neke druge ljude, ali ova vlada više voli da ih zapošljava u administraciji, nego da ih vama, gospodine Mariću, pridoda u vaš sektor. Zatim, obuka tih ljudi i te kako košta. Kažete kakvo je stanje obuke – da su ljudi nepripremljeni, neobučeni. Obuka i te kako košta. Nemojmo da se zavaravamo da ćemo stalno biti u situaciji da dobijemo donacije u obuci od ovoga, onoga. To ne može biti način planiranja obuke ljudi da li će vam neko dati donaciju. Zatim, infrastruktura nam je katastrofalna i vi to jasno apostrofirate, gde, na kojim mestima. Recimo, mi ćemo pričati o tome kako ćemo sprečiti poplave, ali da bismo sprečili poplave, moramo da sredimo vodotokove, nasipe koji nisu održavani po 30 i 50 godina. Moramo da očistimo kanale, a sada se još raspravlja da li su oni nadležnost Republike ili su nadležnost lokalne samouprave. Znate, sve to jako lepo zvuči, ali vi najbolje znate kako vam izgleda sve ovo u praksi. Vrlo sam skeptična da će ova strategija, koja je dobra kao dokument, ikada zaživeti u ovoj zemlji, sa ovom vladom, koja preživljava od danas do sutra i krpi rupe samo da bi opstala, a ne da bi nešto zvanično lepo i dobro uradila za građane Srbije. Sada ću da pređem na ovaj drugi dokument koji se zove Predlog zakona o prebivalištu i boravištu. Volela bih da kažem jednu stvar. Počeću od dobrih stvari koje ovaj predlog zakona donosi. Nema ih mnogo pa ću kratko o njima. Dobro je da je ovaj zakon danas pred nama, jer 34 godine je praktično na snazi zakon koji danas važi, Zakon o prebivalištu i boravištu. To je najstariji pravni akt u MUP. Dobro je i to što će se praktično ovim predlogom zakona zaokružiti pravna reforma u oblasti ličnog statusa građana, ali nije dobro to što ovaj predlog nije usklađen sa prethodnim zakonima koji su doneti u ovoj oblasti, recimo, Zakonom o ličnoj karti, mada u obrazloženju piše da jeste. Navešću tačno na čemu se zasniva ovo moje mišljenje da nije. Dobro je i to što uopšte danas razgovaramo o tome, zato što je pravo građana da imaju prijavljen boravak, boravište i prebivalište jedno od osnovnih ljudskih i građanskih prava iz kojih proističu neka druga prava – izdavanje lične karte, izdavanje putne isprave, vozačke i saobraćajne dozvole, pa dalje do mogućnosti plaćanja poreskih dažbina, korišćenja mogućnosti socijalnog i zdravstvenog osiguranja, pa sve do mesne nadležnosti sudova i drugih državnih organa. Ima još jedna dobra stvar u ovom zakonu, ovaj zakon se potrudio da reši problem jedne zaista velike grupe ljudi u ovoj Srbiji, koja nema lična dokumenta i koja predstavlja problem, ne samo za sebe, nego i za svoju državu, jer nema prijavljeno boravište i u odnosu na to, ona nema dokumenta. Ljudi koji žive u neformalnim naseljima bez mogućnosti korišćenja javnih službi, bez infrastrukture, nemaju mogućnost da se obrate službama kako bi regulisali svoje boravište, jer njihova naselja su neformalna. Dakle, oni ne žive legalno u tim naseljima. Nemaju mogućnost boravišta i prebivališta, pa sve drugo što iz toga izlazi, predstavlja problem. Nijedan drugi dokument ne mogu da dobiju, počev od lične karte, pa nadalje. Mi u Srbiji nemamo baš evidenciju koliko ljudi imamo u ovom statusu, dakle, da nema lična dokumenta, ali je evidentno da se radi o jako velikom broju ljudi i da taj problem najviše pogađa decu koja su i najugroženija grupa i oni su posebno izloženi raznim rizicima, recimo, od zlostavljanja do trgovanja ljudima, od eksploatisanja. Nažalost, to su sve problemi koji postoje u Srbiji. Isključivanje dece počinje od rođenja deteta. Njihovi roditelji, naravno, nemaju dokumenta, nemaju državljanstvo i ne mogu svoje rođeno dete da prijave u matičnu knjigu rođenih, pa dete nema zdravstvenu knjižicu. Sutradan kada krene u školu, ono može da ide u predškolsku i osnovnu školu, ali na kraju tog školovanja, ne može da dobije svedočanstvo o završenom obrazovanju. Ne može da nastavi školu jer nema sertifikat. Ne može da se zaposli, ne može da zasnuje zvanično brak. Dakle, mi idemo u jednom začaranom krugu iz koga, kao što vidite, vrlo teško može pojedinac koji pripada toj grupi ljudi i tom statusu ljudi da se izvuče. Zbog toga je odgovornost države tim veća i država i te kako mora da se potrudi da svim svojim građanima omogući da imaju ista ljudska prava i građanska prava, a ovo je jedno od tih osnovnih. Pravo na slobodu kretanja, gde spada i pravo na boravište, odnosno na izbor prebivališta, jedno je od osnovnih ustavnih prava, a oslanja i na mnogo međunarodnih dokumenata i na međunarodne konvencije koje smo mi potpisali, recimo, Deklaracija o ljudskim pravima, vrlo važan dokument. Država dugo nije uvažavala dva statusa građana. Jednih koji imaju legalno pravo boravišta i prebivališta i drugih koji žive u neformalnim uslovima i nemaju to legalno pravo stanovanja i legalni osnov stanovanja. Ovo je praktično prvi put da je država pokušala da izađe u susret svemu tome i sagledala problem. Doduše, taj problem je sagledala pod pritiskom velikog broja nevladinih organizacija koji su se ovim problemom bavili i koji su ukazivali državi da ona zaista mora da reši taj problem ukoliko želi prema EU. Po mom skromnom mišljenju, stvarno se pozivati u tom smislu na EU, da bismo obezbedili svojim građanima pravo na prebivalište i dali im lična dokumenta, zaista nema potrebe, zato što smatram da jedna ozbiljna država mora da vodi računa o tome da svi njeni građani imaju lična dokumenta, jer država inače kao takva u pravnoj teoriji ima potrebu da zna gde se nalaze njeni građani. Zbog toga, a pomenula sam i ove nevladine organizacije, nevladine organizacije su se obraćale više puta MUP, tražeći od njih da dostave nacrt zakona za koji se znalo u javnosti da se priprema i pozivale su se, naravno na Zakon o dostupnosti informacija, zakon koji je i vama i nama ovde jako važan, jer svi građani imaju pravo da dobiju informaciju od svih državnih ustanova i institucija. Dakle, na dva obraćanja javna, Ministarstvo je odgovorilo, da oni nacrt zakona nemaju. Vidim sad da je u zakonu unet predlog nevladinog sektora, pa me vrlo interesuje, pa gde je zakon pisan ako ga nije bilo u MUP? Ko je pisao zakon? Zato nam danas nedostaje gospodin Dačić, ali pretpostavljam da on danas, zbog ovog incidenta u Jagodini, baš nije voleo da se vidi sa poslanicima, a naročito da odgovara na njihova pitanja. Dakle, moje pitanje je – ko je pisao zakon? Srbija se srela sa nekoliko afera u poslednjih nekoliko godina ove vlasti sa time, da u pojedinim delovima Srbije, ovde govorim o Merošini, su se preprodavala lična dokumenta, uglavnom, Albancima i da su u toj preprodaji ličnih dokumenata učestvovali i neki policijski službenici. Gospodin ministar je tada obećao da će se sve te afere rešiti, da će se dokumenta koja su izdata na osnovu zloupotreba, odnosno na osnovu lažnih podataka, sankcionisati i povući. Volela bih da dobijem odgovor, da je danas ovde gospodin ministar, dokle se stiglo sa tim aferama? Koliko dokumenata je povučeno? Koliko je uopšte izdato od tih dokumenata? Naročito bih volela da dobijem informaciju – šta je bilo sa tim policijskim službenicima koji su učestvovali u svemu tome? To je bilo pohvalno i toliko o njima. Sada ću malo da pričam o onome što pišeu zakonu, a u čemu DSS vidi problem. Mi imamo nekoliko takvih načelnih primedbi. Osnovni nedostatak ovog zakona se odnosi na način definisanja i određivanja prebivališta i boravišta. Nama je potpuno jasno da ste vi morali da vodite računa o javnom interesu. Vi ste iz te pozicije i krenuli. Sa druge strane, postoji i onaj drugi pol i on se zove – prava i slobode građana. Vi ste u tom balansu morali da pronađete pravu meru, a ta prava mera se zove demokratska država. Građani imaju pravo da slobodno biraju mesto prebivališta i mesto boravišta. Ne možete davati ekskluzivno i diskreciono pravo ni jednoj službi u MUP, policiji, kako se to u narodu kaže, da ona odlučuje i da ona kaže gde je prebivalište nekog čoveka koji ne želi da bude na tom prebivalištu. Na primer, ja volim da govorim o primerima, zato što onda i vi mene razumete i naročito me građani razumeju. Recimo, ja živim u Valjevu i ne mogu da nađem posao u Valjevu. U Valjevu imam kuću i porodica mi živi u Valjevu. Tražim posaoi dobijam ga u Beogradu. Sve, centar mojih ekonomskih interesovanja, profesionalnih interesovanja, kako vi u zakonu kažete, je sada Beograd. Vi ćete meni reći da ne mogu da živim u Valjevu i da moje prebivalište ne može biti Valjevo, ili ćete pasivizirati mojeboravište. Prosto, ovde se vidi problem. Vi između realnog života i traženja mogućnosti ljudi da zarade, da prežive, jer danas, nažalost, u ovoj vladi nemamo mogućnost da radimo na mestima gde živimo. Nemamo ni tamo posla, nemamo posla ni na drugim mestima, jer nažalost, ovde se ljudi samo otpuštaju. Ovo sada predstavlja problem. Dalje. Vi kažete, u zakonu – prijava boravka važi maksimalno godinu dana. To je maltretiranje građana. Niti su policijske uprave sposobne da adekvatno, na evropskom nivou, brzo i kvalitetno odgovore zahtevima građana, i vi to znate. Ne vidim zašto postavljate evropske rokove za građane, a ne postavljate evropske rokove za policijske uprave. Molim vas da uvažite amandman koji smo mi podneli i koji kaže da je pet godina dovoljno da ostane u ovom predlogu. Čudno je, takođe, da zaboravljate da, jer je i u prethodnom zakonu o ličnim kartama, predlagač dozvolio građanima da imaju lične karte bez čipa. Vi sada kažete -kako ćete promene prebivališta unositi u lične karte. Kako ćete ih unositi? Flomasterom? Ne može, mora da ih menjate. Znači, niste pogodili šta ste pisali u prethodnom zakonu. Još jedan komentar. U više članova kažete – žalba protiv rešenja ne odlaže izvršenje rešenja. Izvinite, šta se kod ovih rešenja izvršava? Ništa se ne izvršava, dobijate negativno rešenje. Negativni upravni akti ne mogu biti izvršavani. Vi ste se ovde zaigrali sa pozicijom moći i sile i vi predviđate kako će se stvari odvijati u pravosuđu. U članu 10. nigde ne kažete ko je sve isprave i dokaze treba da građanin priloži prilikom prijave prebivališta, a kažete da će imati sankcija ako ih ne priloži i time dovodite građane u stvarno neprijatnu poziciju. Ne samo od policijske uprave do policijske uprave, nego u jednoj policijskoj upravi, od službenika do službenika se razlikuje šta će on da traži od vas da prinesete, donesete na uvid itd. Vratiće vas pet hiljada puta, dok on ne bude zadovoljan onim što je smislio. Znači, morate reći šta vi to hoćete, koji su to dokumenti, i onda je sve u redu. Takođe smo vam priložili amandman. Najskaradniji i najopasniji član u ovom zakonu je član 18. To je opasna odredba o pasiviziranju prebivališta i boravišta. Podsećam vas na naš Ustav, na član 39. stav 1. koji kaže: "Građani imaju pravo na slobodu kretanja, koja podrazumeva i slobodu nastanjivanja". Povedite računa o ovome. Način na koji ste vi definisali član 18. neće rešiti problem, ali će napraviti jednu pravnu nesigurnost, jer zaista dajete prevelika ovlašćenja i diskreciono pravo policiji. Zatim, zaštita ličnih podataka. Nabrajate šta je sve od evidencije potrebno da prebivalište ili boravište sadrži, pa čitate tamo itd, da ne gubim vreme. Tražite od mene da, ako hoću da prijavim boravište, moram da vam kažem da li sam udata i da vam kažem profesiju kojom se bavim. Zašto? Kakve to veze ima sa tim da je tražim boravište? Dakle, jedno istraživanje koje je bilo objavljeno u javnosti, koje pokazuje koliko podataka o ličnosti, koja uopšte ne treba da skupljate, skupljaju razne službe, pa između ostalog i policija, pokazujete na delu. Da stanem za trenutak i da kažem samo još jednu stvar. Do čega će ovaj zakon dovesti? On treba da reši neku materiju, rešiće problem ovih ljudi bez lične dokumentacije, ali će svima ostalim napraviti toliku konfuziju, dovešće do velike pravne nesigurnosti, do tumačenja i slobodnog tumačenja raznih policijskih uprava. Različiti policijski službenici će vam tražiti različite dokumente, a vi ćete biti potpuno kao građanin nezaštićeni pred policijom, a inače se tako često osećate i pred državom i pred policijom. Hvala vam.
Hvala vama. Da li još neko želi reč? (Da.) Reč ima gospođa Jorgovanka Tabaković.
Pre svega je zanimljivo da se danas, kada su novinari inicirali temu u skupštinskom holu o tome koliko je strategija borbe protiv bele kuge bila uspešna, a da je navodno popis pokazao da nas u stvari ima manje, otvara pitanje korisnosti i smisla strategija koje donosimo. To ni u kom slučaju ne znači da ova vaša strategija nije dobra. Ne, naprotiv, kao što su i ostali učesnici rekli, ona je odlična, kao što je i ta strategija 2007. godine, krajem godine, donošena za borbu protiv bele kuge bila sasvim solidan osnov za borbu protiv bele kuge. Kao što je i strategija izvoza napravljena tako da je može potpisati svaki profesionalni i pošteni ekonomista, političar ili neko ko se iole razume u tu materiju. U čemu je problem? Odlične strategije kao osnov iz kojih treba da proisteknu konkretna rešenja, jasna, nedvosmislena, se u praksi pretvore u dve paralelne šine koje se nigde ne susreću. Kada je u pitanju ta borba protiv bele kuge, sve ono što je trebalo da bude, zaštita trudnica, zaštita majčinstva, olakšavanje toga u smislu smanjenja PDV na ono što je predviđeno za odgajanje dece, pretvorilo se u stvari u dvostruko oporezivanje trudnica, preduzetnica koje odlaze na bolovanje. Tako da je sam pojam strategije kod nas svih stvorio sumnju, pogotovo što ste nam ostavili ovoliko vremena da o tome raspravljamo, da vlast u stvari jedno priča i drugo konkretno radi i sprovodi. Na našu sreću, ono što se zove strategija za delovanje u vanrednim situacijama u oblasti kojom vi rukovodite jeste nešto što je nasleđe one, meni godine dozvoljavaju da se sećam, civilne zaštite i onih dobrih dostignuća, koje ste vi sa pravom nasledili i prilično uspešno sprovodite. Moja briga je u realizaciji ove strategije prvenstveno vezana za ono što se zove vanredna situacija u Srbiji već duže vreme, a to je nedostatak sredstava na pravim mestima. Tvrdim da u ovoj zemlji ima dovoljno novca i u ovakvoj privredi, ali da je on vrlo loše raspoređen i nedovoljno kontrolisan. Neko je imao potpuno pravo kada je napisao pismo, stariji čovek oficir, i poslao svim poslaničkim grupama, a rekao je – zar nije sramota da neko ide u smotru vojnika i nosi cipele od 660 evra, dok vojnik ide u izlizanoj cipeli? To kako vaše kolege policajci žive, preživljavaju, u kakvoj uniformi, garderobi i košuljama idu i sa kakvim sredstvima vi treba da sprovodite protivgradnu zaštitu koju su vam natovarili na teret, sramota je da kažem, ali samo neka vam je Bog u pomoći. Ali, mi ne bi smeli Boga da prizivamo u pomoć, jer smo, vi ministarstvo, a mi Skupština, i mi bi morali da imamo kontrolu nad novcem kojim raspolaže trezor budžeta Republike Srbije i da vam pomognemo da sve ono što je predmet nabavke za vaše sektore bude otvoreno, konkurentno, dostupno svima, a da ono što jeste zaista zahtev da bude zatvoreno iza vrata u zoni koja podrazumeva bezbednost i ne opštu poznatost i elemenata i onog što se nudi, da samo to ostane iza zatvorenih vrata. Ovako se vi koji radite jedan zaista neophodan, bitan i važan posao dovodite u situaciju da trpite i da se stidite za one koji ne odgovaraju tamo gde bi trebali da odgovaraju, zato što zloupotrebljavaju javna sredstva, ne dozvoljavajući da ona budu upotrebljena tamo gde i zaslužuje. Navešću jedan konkretan primer. Da, iz budžetske rezerve se vrlo često, odnosno kada se formira budžetska rezerva ona je po prirodi stvari namenjena za situaciju koju ne možete da predvidite, pa se prvo kaže za prirodne katastrofe, nepogode ili ono što se desi, jer to ne možemo da planiramo, od Boga je. Ima sada najnovijih dostignuća, pa se to izaziva, ali je uglavnom to nepredvidiva i neplanirana katastrofa. Sa čime se mi suočavamo kada dođemo do izveštaja DRI, da ta sredstva namenjena za vanredne situacije i katastrofe se u stvari upotrebljavaju za povlašćene i pojedine korisnike budžeta određene lokalne samouprave? Opšte pravilo da je demokratija bogatih pobedila i da budžet pune svi a troše ga odabrani na vašem primeru dobija vrlo negativna određenja od kojih trpimo svi, a najviše oni koji su u razrušenim kućama ostajali dugo, neopravdano dugo, oni koji su imali primedbe kako se ta pomoć deli. Meni je lično najteže bilo da gledam vas i vaše kolege da u neadekvatnoj opremi odlazite da spašavate i rešavate te i takve vanredne situacije. Nije važno da li imamo nekog ličnog u vašem odredu, ali je neophodno da vi, vi kao prvi među onima kojima organizujete posao, a bićete uspešni ako vi namećete pravila ponašanja i ako tako gradite tim, a jeste u velikoj meri uspešni, ali vi reagujete na posledice i vi morate da imate minimum opreme i sredstava kojima ćete da raspolažete. Kako ću ja sada da kritikujem vas zato što protivgradna zaštita nije urađena na vreme i kada neko kaže da ima u rezervi tri rakete i zbog toga stradaju usevi građana? Ne mogu vas da kritikujem. Vi znate da je za to bio odgovoran onaj ko nije znao šta će sa novcem. Ono što se zove celina ispuštenog iz kontrole i ruku neba nad ovom Srbijom, novca koji se uzima nad kontrolom preleta nad tim nebom i onaj ko je za to trebao da odgovara. Da, taj deo Agencije vazduhoplovstva direktorata je bio nadležan za protivgradnu zaštitu. To su lepo prepustili vama. Što vam nisu dali neki dinar? Nemam razloga uopšte da branim čoveka, branim instituciju, to je moj odnos principijelan. Zašto su vama kao Ministarstvu unutrašnjih poslova oduzeli pravo da radite, odabirate ko će da štampa lična dokumenta, pa je taj posao dobio Mil Bauer, koji proizvodi mašine za štampu, a posao štampanja podrazumeva celinu? Da budem jasna, to bi bilo kao kada bi vi u policiji naručili da vam košulje za vaše policajce šije "Bagat", koji samo proizvodi mašine "Bagat", umesto neka konfekcijska kuća koja se bavi celinom posla, od nabavke tekstila do prodaje. Šta je vama ostalo? Čak ni uplatnica se ne uplaćuje vama nego to ide kovnici novca, Zavodu za izradu novčanica, tamo gde znamo da su višestruko iznad cene koštanja tih dokumenata plaćali građani u ovakvoj krizi i u onom što se stvarno zove – vanredne okolnosti, a to je nedostatak sredstava, mnogo veće cene svih legitimacija koje ste vi propisivali i vi, hteli ili ne hteli, bili na udaru javnosti. Od vas se tražilo da vi tražite nove saobraćajne dozvole, vi ste trebali da zahtevate nove tablice, vi zahtevate nova lična dokumenta. Ko ih štampa i ko na tome zarađuje, a ko trpi zbog toga? Vi. Sad ne žalim ja mnogo vas, kao vas, što se niste izborili za sebe. Znate čega se ja stidim? Evo, gospodin Novaković je moj sugrađanin, stidim se redova u dve policijske uprave u Novom Sadu, kada treba otići zameniti vozačku dozvolu ili uraditi nešto sa tom dokumentacijom. Za nas, Novosađane, to je vanredna situacija. Ustaje se u pet ujutru da se zauzme mesto u redu i da se taj dokumenat podigne. Nemam odgovor. Ne očekujem ga ni od vas. Zašto je dovedena jedna važna grana države u takvu situaciju? Zašto se na to pristaje i ko će da odgovara za to što građani trpe što sredstva koja oni uplaćuju u budžet nisu raspoređena onako kako nalažu pravila osnovnog ponašanja? Za to bi morali vi da se izborite, kad kažem vi, ne mislim na vaš deo koji se bavi samo vanrednim situacijama, nego na celinu organa kojem vi pripadate, gde zamena prvog čoveka, kao političke ličnosti uopšte ne sme da poremeti funkcionisanje, ne tog, nego bilo kog drugog ministarstva. Svi se borimo za profesionalizovanu upravu, za profesionalnu birokratiju, a onda nas raznim dobrovoljnim odlascima, stimulacijom odlazaka ljudi, lišavaju najkvalitetnijih kadrova, ostavljaju vas da imate maksimalne efekte sa nemogućim brojem ljudi, da sa najstarijim mogućim kolima, koji troše ulja koliko i goriva, stignete i jurite nekoga ko vozi 200 kilometara na sat. Da li će neko jednom krenuti da strategiju, koja ima dobar osnov, pretoči u zakon koji će biti primenljiv i ličiti makar malo na tu strategiju? Hajde neka vaša bude prva. Izborite se da građani, da oni koji seju i gledaju u nebo, gledaju malo i u vašu opremljenost i da ne brinu kad nešto poseju pa da kažu, makar protiv-gradna zaštita može da se planira i da se to sanira, a ne da se reaguje kao u poplavama ili nečem sličnom. Ono što je poseban problem jeste štoje u ovom današnjem dnevnom redu. Prosto ne znam da li moje kolege želeći da utroše vreme na najkorisniji način pristaju na ovakav način diskutovanja ili žele da iskoriste vreme, pa neće da gube vreme da pričaju o dnevnom redu i načinu kako mi u Skupštini radimo. Mi smo u specifičnoj vanrednoj situaciji. Zakazana sednica sa 12 tačaka dnevnog reda. Juče novi dnevni red sednice na kojoj se kao moguće tačke nađu 27 tačaka i u tih 27 tačaka nisu oni sporazumi koji se potvrđuju, pa jedinstvena rasprava, pa prihvatili, pa ajde i mi, nego vam se nađu tačke – privatno-javno partnerstvo, koncesije, nađe vam se zakon o komunalnim delatnostima, o rudarstvu i geološkim istraživanjima, Predlog zakona o igrama na sreću, ajde izmene i dopune o Državnom veću tužilaca i Savetu sudstva, to su samo razlozi za razrešenje, to nije tako strašno. Ali četiri ili pet ključnih zakona koji treba da regulišu poslovanje privrede, privlačenje investitora, mi treba da raspravljamo kroz neku spojenu raspravu u kojoj danas imamo priču samo o strategiji, koja je, u principu, dobra, ali je – seli smo da se ispričamo o strategiji. Imamo Predlog zakona o prebivalištu i boravištu građana. Onda imamo posebnu priču, čitavu raspravu od pet sati za upravnu inspekciju, koju smo imali ranije, dobili smo je u februaru mesecu, uspeli da je proučimo, pripremimo amandmane, a za komunalne delatnosti, javno-privatna partnerstva, o zakonu koji treba da reguliše način da se zarade sredstva da bi vi sutra imali protiv-gradnu zaštitu, mi ćemo razgovarati kao o tri, četiri tačke zajedno, bez mogućnosti i da pročitamo šta u tom zakonu piše. Ili, imamo priliku da biramo, da danas kad je usvojen dnevni red odemo i da čitamo te zakone, a da vama ne posvetimo dovoljno pažnje. To je vanredna situacija, to je karikatura od Skupštine. Neka mi niko ne kaže da sam upotrebila pregrubu reč, jer ako mi neko ne ostavi priliku da govorim o uslovima za koncesije, a to je jedino što može ovu državu da izvuče, kao javni radovi, infrastrukturni projekti, iz krize u kojoj se nalazi i koja nije od juče, ali se na nju pozivamo samo kada treba da se opravdamo za loše rezultate kao Vlada, ali je zanemarujemo onda kada treba da joj posvetimo dužnu pažnju. Zbog toga i ovakvog dnevnog reda, za šta vi niste krivi, ali želim da znate da jedna specifična vanredna situacija vlada i ovde, ostatak vremena ću da upotrebim na Zakon o prebivalištu i način kako ste pokušali da regulišete uglavnom onaj deo ljudi koji nisu registrovani, a treba da ih uvedemo u legalne tokove. Znamo da je to zahtev, ne samo EU nego uopšte potreba da registrujemo naše građane. Da, bilo je potrebno uraditi ovo preciznije. Izneću primedbe na to šta ste definisali stanom, da niste imali potrebu da policijsku upravu, jer je svuda to policijska uprava, uopšte nazivate nadležnim organom, jer se, verujete, odmah uplašim da će vam neka kovnica novca uzeti posao koji je vaš ili će vama natovariti nešto što je prljavo, teško, grubo i izraženo za kritiku pred građanima. Način na koji ste definisali saglasnost roditelja ako nemaju istu adresu, i tu imam primedbi. Bespotrebno regulisanje istinitosti podataka, kad to regulišu drugi zakoni. Prekratak rok za prijavu prebivališta, način kako ste tretirali maloletna lica, jer zakon to odlično definiše, pa ću i tu da vam stavim dve, tri primedbe. Mislim da ste davanje podataka o licima ovde potpuno preširoko postavili i da uslovi za prijavu prebivališta nisu dovoljno dobro definisani. Podneli smo amandman, nadamo se da ćete ga uvažiti. Mislim da ste ostavili i suviše diskrecionog prava za način utvrđivanja namere da neko stalno stanuje na adresi koju prijavljuje i da ste doveli u vrlo neugodan položaj lica koja pružaju usluge smeštaja, namećući im obavezu da vama dostavljaju podatke u vezi sa prijavom prebivališta. Konkretno, mislim da je stan trebalo definisati ne samo kao svaki građevinski objekat koji je pogodan za boravak ljudi, već i prenosne i pokretne objekte za stanovanje, postavljene na stalnom mestu, ne samo zato što postoje montažni objekti nego zato što smo iz prikrivenih uslova za dobijanje zajma za most Gazela kasnije saznali za obavezu ove države da raseljavanjem romskih naselja obezbedi smeštaj za te koji su raseljeni. Onda se postavilo pitanje da li su to kontejneri kao pokretni, ali je moguće postaviti ih na fiksiranoj lokaciji ili smo bili dužni da im gradimo objekte u smislu stanova? Znači, vrlo je važno da definišete stan na takav način da možemo sva ona lica koja želite da obuhvatite prijavom boravka, zaista i da popišemo na način da ono gde oni žive možemo da nazovemo stanom, jer smatram da je interes države da identifikujemo prebivališta svih građana. Međutim, pojam stana treba da bude tako široko definisan da građani koji koriste neku vrstu stana, po bilo kom osnovu, ali stalno žive, moraju da budu obuhvaćeni ovim kao da žive u stambenim objektima. Smatram da je vrlo važno da Zaštitnika građana uključite u ovo, zato što je bilo nemoguće prijaviti prebivalište za neke građane Srbije, zato što vam je uputio preporuku kako da to rešite. Mislim da vi, jednostavno, niste iskoristili mogućnost i priliku da to kroz ovaj zakon regulišete na pravi način. Propisali ste obavezu da se pribavlja saglasnost drugog roditelja ako roditelji žive na dve adrese i mislim da ste ovim nepotrebno stvorili uslove za maltretiranje građana, ali i za suvišan posao administraciji, a to može, Boga mi, da bude i na štetu interesa dece. Ako bi se ova odredba prihvatila, vi bi stalno morali da proveravate adresu drugog roditelja i kao što i smi znate postoje brojne životne situacije kada je vrlo otežano, ili nemoguće pribaviti tu drugu adresu, čime bi bukvalno onemogućili deci da ostvare ovo pravo i da budu prijavljeni kod jednog od roditelja. Poznato je da postoje mnogi brakovi koji nisu zvanično razvedeni, a roditelji ne žive zajedno, niti imaju kontakt zbog poremećenih odnosa. Da li ste to imali kada ste rekli da treba saglasnost onog drugog? Takođe, ima situacija da deca rođena van braka, roditelji nemaju međusobne kontakte, prosto nemaju ni saznanje gde se drugi roditelj nalazi. Zbog ovakvog birokratskog propisivanja komplikovanih uslova, koji prosto ne vodi računa o stvarnosti, smatramo da prijavljivanje prebivališta treba da uredite onako kako smo vam amandmanom i predložili, a to znači da odredbu treba da izmenite tako da se sporna pitanja u vezi prijave dece mogu najbolje rešiti mogućnošću da onaj drugi roditelj žalbom učini sebi neku pogodnost i da ospori pravo stanovanja, ali da se dete registruje na jednoj od adresa roditelja. Tražili smo da se član 6. briše zato što smatramo da obavezivanje na davanje istinitih podataka je potpuno suvišno, jer vi znate kako se po zakonu odgovara za falsifikate, da je to kažnjivo i da, jednostavno, nije imalo potrebe da bi zakon bio veći da to unosite. Smatramo da je rok za prijavu prebivališta od osam dana zaista prekratak. Znači, neko ko treba da prijavi prebivalište ima toliko mnogo prečih poslova, a da za državu to uopšte nije hitan posao i da ostavljanje roka od 30 dana uopšte neće napraviti neku bitnu štetu u ovom smislu. Građanin će izvesno učiniti to prijavljivanje onog trenutka kada mu prilike to dozvole, jer je njegov interes da se što pre evidentira i da prijaviprebivalište, s tim da ste kazne koje ste odmerili za neblagovremeno prijavljivanje tako drakonski odmerili, da npr. odrediti kaznu šest puta veću od prosečne plate građanina Srbije je zaista neprimereno, pogotovu što država u tom smislu ne trpi nikakvu štetu, a predložili smo da se i te kazne smanje. Izvinjavam se, prekoračila sam vreme, pa ću diskusiju da nastavim.
Da, dva minuta vremena poslaničke grupe. Mogli ste to, ništa ne smeta. Pošto su predstavnici i šefovi poslaničkih grupa završili sa učešćem, da li možda još neko? Ne. Onda idemo po redosledu narodnih poslanika prema prijavama za reč u zajedničkom načelnom jedinstvenom pretresu o tačkama 1. i 2. dnevnog reda. Dajem reč potpredsednici Juditi Popović. Izvolite.
Hvala, gospođo predsednice. Poštovani predstavnici Vlade, dame i gospodo narodni poslanici, kratko domet ove nacionalne strategije, zaštite i spasavanja u vanrednim situacijama iscrpljuje se u naknadnoj pameti, reakciji i sanaciji. Dakle, zašto to govorim? Materijal sam pronašla u samoj strategiji gde se recimo, kao prvo, govori o sprovedenoj analizi i navode se nedostaci postojećeg sistema zaštite i spasavanja i onda se kao nedostaci navode institucionalno organizacioni od kojih, recimo, nabrojala bih, nepostojanje uslova za doslednu primenu propisa, ne odgovarajuća organizacija i sprovođenje preventivnih mera itd. još jedno tri puta. Onda, materijalno tehnički nedostaci, recimo, ne zadovoljavajući nivo saobraćajne i druge infrastrukture, zastarela i nepouzdana oprema itd. Zatim, saradnja i raspoloživost informacija u koje spada nedovoljna koordinacija između subjekata sistema zaštite i spasavanju u vanrednim situacijama itd. Sledeći nedostatak bi spadao u ljudske resurse i edukaciju, pa se navodi ne adekvatna stručna, kvalifikovanost i tehnološka disciplina raspoloživih ljudskih resursa, nedostatak specijalizovanih kadrova itd. Dakle, to je pod prvom tačkom zašto smatramo da je ova nacionalna strategija u stvari samo jedna reakcija već na postojeću ugroženu bezbednosti. Pod dva, navela bih sve one elementarne nepogode koje su navedene i u obrazloženju ove strategije zašto je ona potrebna. To su zemljotresi, bučne poplave, klizišta i odroni na padinama i kosinama, nepovoljne i opasne atmosferske nepogode, grad, suša, epidemija zaraznih bolesti, tehničko-tehnološka nesreća, dejstvo opasnih materija, nuklearni i radiocioni akcidenti, posledice terorističkih akata. Ukoliko pažljivo analizirate sve ove nepogode onda možemo zaključiti zajednički da su samo zemljotresi oni koji su ne zavisni od ljudskog faktora. Dakle, sve ovo ostalo zavisi od toga u kojoj meri građani, dakle, jedne države utiču na svoju životnu sredinu, samim tim i u kojoj meri je ugrožavaju, pa onda proizvode sve ove posledice koje spadaju u elementarne nepogode i u stvari rezultiraju sa ugrožavanjem života i zdravlja ljudi kao i da prouzrokuju velike materijalne štete. Dakle, to su svi oni elementi koji jednostavno nam ne dozvoljavaju da budemo preterano optimisti iako u ovoj nacionalnoj strategiji možemo da pronađemo i viziju i misiju na koju se sastavljač ove nacionalne strategije i poziva. Dakle, ako postoji i vizija i misija, onda bismo možda mogli malo više da se osvrnemo na činjenicu da su poplave sigurno u najvećoj meri zavisne od svega onoga na koji način se država odnosi prema svojim prirodnim resursima, prema vodotocima reka, prema regulacijama tih vodotoka, prema odvodnim kanalima koji su i te kako bitni u poljoprivredi, a kanali su recimo jako bitni za poljoprivredu Vojvodine gde imamo nekoliko velikih kanala koji su na žalost, zaista devastirani, pa veliki Bački kanal, recimo, danas predstavlja u stvari kanalizaciju koja protiče kroz Kulu ili kroz Vrbas, a sanacija tog velikog Bačkog kanala bi proizvela samo još veću elementarnu nepogodu jer jednostavno to izmuljavanje, bi znatno ugrozilo životnu sredinu od tog silnog otrovnog mulja. Grad danas ne bi trebao da predstavlja neku ozbiljniju opasnost i ne bi trebalo da predstavlja elementarnu nepogodu ukoliko bi se zaista malo više poradilo na prevenciji tog grada koji je u izgledu, pogotovo u letnjim mesecima, kao što najverovatnije i vi znate. Pozivati se na sušu danas u poljoprivrednoj proizvodnji je u najmanju ruku zaostalo i nekako ne primenjujuće za modernu proizvodnju u poljoprivredi, zato što postoji između ostalog i navodnjavanje i to navodnjavanje je nedostajući faktor naše poljoprivrede tako da ova nacionalna strategija zaštite spasavanja u vanrednim situacijama ni u kom slučaju neće pospešiti poljoprivrednuproizvodnju time što će sanirati neke posledice suše ukoliko se ne prione malo ozbiljnije rad na izgradnji i prokopu tih kanala koji bi u stvari navodnjavali poljoprivredno zemljište. Ukoliko se ne prione malo ozbiljnije rad na izgradnji i prokopu tih kanala koji bi stvari navodnjavali poljoprivredno zemljište. To sve pogotovu govorim iz tog razloga jer čitajući ovde određene analize i tabelarne prikaze, šteta koje su se dešavale do 2009. godine za period 2002-2009.godine, vidi se da je u stvari najveća šteta, proizvedena u poljoprivredi, i to je ono što je zabrinjavajuće. Zabrinjavajuće je to što ste se uglavnom bavili podacima od najkasnije od 2009. godine, mislim da je nedozvoljavajuće da se koriste podaci zaključno sa 2009. godinom, kada se radi takva jedna nacionalna strategija, šta se dešavalo 2010. godine. Recimo, bilo bi dobro da se i ti podaci nađu u obrazloženju ove nacionalne strategije. Dakle, kada se pored sve nabrojanih elementarnih nepogoda, pridoda i epidemija zaraznih bolesti, a pri tom imamo u vidu koje probleme ima zdravstveni sistem sa korupcijom i sa poslednjom korupcionaškom aferom u vezi vakcina protiv svinjskog gripa, i jednostavno, ta afera još uvek nije završena i još uvek je aktuelna, a pri tom se ne zna da li će u stvari da se pronađe i pravi čovek koji je u stvari najviše odgovoran za sve to što se dešavalo u zdravstvu proteklih par godina. Dakle, sve ove nabrojane stvari imaju još jednuveliku manu što se finansiranja tiče, zato što se to finansiranje svodi na finansiranje iz budžeta republičkog, kao izbudžeta lokalnih samouprava, kao što znamo republički budžet ima problema sa prihodima i rashodima. Prihodi su znatno smanjeni, rashodi su povećani, tako da tunekog velikog prostora nema. A lokalne samouprave već su na ivici egzistencije, tako da će se teško naći novac za saniranje elementarnih nepogoda, a to se inače u praksi i vidi. Dakle, sve te posledice, tih elementarnih nepogoda, direktno pogađaju život, zdravlje i standard građana. Ja bih u svakom slučaju navela još jednu od tih elementarnih nepogoda, koja ovde možda nije navedena ali je od jako bitnog značaja za budućnost ove države. To je po ne zvaničnim rezultatima popisa Srbije, Srbija godišnje gubi 20 hiljada građana, ono jeste elementarna nepogoda. Jer šta će se u stvari desiti sa budućim penzionerima ukoliko mi ne budemo imali dovoljno radno sposobnog stanovništva da zaradi te buduće penzije. Šta će biti sa penzionerima, koliko mladi i ti imamo ne budu mogli da se zaposle. Pa to znači da je budućnost Srbije ta, da će budući penzionere da dočekaju generacije bez budućnosti, zato što jednostavno, em što svake godine gubimo veliki broj građana, ujednoni te mlade koje imamo u Srbiji ne umemo da zaposlimo i ne umemo da napravimo neki privredni preokret.
Narodni poslanik Srđan Spasojević, nije tu, onda Đorđe Milićević ima reč. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovana gospođo predsedavajuća, poštovano predsedništvo, poštovani predstavnici MUP, dame i gospodo narodni poslanici, kao što je između ostalog rekao ovlašćeni predstavnik poslaničkog kluba SPS – JS, najpre poslanički klub, u načelu, naravno i u danu za glasanje, podržaće predlog nacionalne strategije zaštite i spasavanja u vanrednim situacijama, jer najpre smatramo da je izuzetno važno da Srbija konačno dobije jednu ovakvu nacionalnu strategiju, kada je reč o vanrednim situacijama, kao što su požari, zemljotresi, i klizišta. Samo tokom 2010. godine, ako se prisetimo, imali smo veliki broj poplava i mnoge su mogle biti predupređene i zato smatramo da je izuzetno važan cilj koji se želi postići usvajanjem ovog predloga, a to je smanjenje rizika, nastanka katastrofa i ublažavanja njihovih posledica, odnosno, najvažnije je podići postojeće kapacitete, pre svega u kontekstu preventivnog delovanja. Kao što je između ostalog rečeno, strategija se odnosi na period do 2016. godine, i vrlo precizno su definisani strateški ciljevi koji se žele postići usvajanjem ove nacionalne strategije. Najpre, da se obezbedi normativno – pravni okvir, da se usaglase svi podzakonski i zakonski akti u ovoj oblasti, da se ispoštuju preporuke EU za razvoj sisteme nacionalne zaštite, unaprediti funkcionalnu saradnju svih subjekata kako bi se na najbrži i najkvalitetniji i najadekvatniji način odreagovalo i ono što je izuzetno važno, stvoriti jedan oslonac i jedan stabilan osnov finansiranja ovog izuzetno važnog sistema. Mislim da pored edukacije ljudi, ovaj poslednji navedeni segment, odnosno strateški cilj ima poseban značaj, jer problemi sa finansiranjem svakako osporavaju na jedan način realizaciju zacrtanih ciljeva, a tu pre svega mislim na stvaranje službe u skladu sa najvišim evropskim standardima što zapravo jeste naš krajnji cilj. Malo čas je govoreno o materijalnom položaju zaposlenih, visina plata, jeste važno pitanje i ona je nedovoljna, ali radne uniforme u kojima vatrogasci svakodnevno rade su dotrajale. Evidentan je i nedostatak zaštitne opreme. Jedno poređenje koje semoglo čuti pre nekoliko dana u javnosti, za pet godina, u Srbiji je nabavljeno 80 specijalizovanih vozila, a za taj isti period, vremenski period, Hrvatska je kupila 220 vozila. Dobro je da MUP ima kvalitetnu međunarodnu saradnju i da na taj način i zahvaljujući toj saradnji, dolazi do određenih donacija. Ono što nije dobro i što je neophodno jeste odlučnost, opredeljenost države, kompletne Vlade, i mi očekujemo da će Vlada Republike Srbije tu odgovornost pokazati onog trenutka kada bude kreirala budžet za 2012. godinu. Kada je reč o preventivnom delovanju i podizanju postojećih kapaciteta, veoma je važan koordiniran rad i lokalnih i republičkih organa. Lokalne samouprave, o tome je malo pre bilo reči, imaju jedan poseban značaj i one moraju svakako da unaprede saradnju svih subjekata na lokalnom nivou i to podrazumeva procenu rizika i adekvatne planove za smanjenje rizika i naravno, reagovanje. Veoma je važna i mapa rizika, odnosno dokument koji će vrlo precizno definisati područja u Srbiji koja su podložna elementarnim nepogodama i taj dokument treba da prati nacionalnu strategiju o kojoj je danas bilo reči. Kada je reč o Predlogu zakona o prebivalištu i boravištu, već je rečeno da u Srbiji još uvek važe zakoni koji su doneti u periodu SFRJ i samo ova činjenica ukazuje da je jasno da se već duži vremenski period nameće potreba usvajanja formulisanja novog nacrta zakona kojimće biti uređena ova oblast na jedan adekvatan način i zakona koji će biti u skladu sa nedavno donešenim zakonima koji uređuju ovu oblast, poput Zakona o ličnim kartama, Zakona o strancima. Sa druge strane u godišnjem izveštaju Evropske komisije za 2010. godinu, vrlo jasno se ukazuje na probleme u vezi sa pristupom ličnim dokumentima i naravno da je akcionim planom definisana potreba izrade nacrta ovog zakonskog predloga. Poslanički klub SPS-JS podržaće ovaj zakonski predlog jer smatramo da je izuzetno važno stvoriti zakonski okvir koji će omogućiti da lica koja nemaju adresu ostvare pravo na posedovanje lične karte. Dakle, za nas je suštinski najvažnije da će građani Srbije koji do sada nisu mogli da ostvare pravo na ličnu kartu po važećim propisima jer nisu imali stalno mesto boravišta, jer nisu imali stalno mesto prebivališta, usvajanjem ovog zakonskog predloga moći to pravo da ostvare. Da ne govorim o tome da bez ličnih dokumenata nije moguće ostvariti i ona osnovna ljudska i građanska prava. Dakle, hiljade građana Srbije neće više biti, kako je rečeno, pravno nevidljivi, neće biti stranci u svojoj zemlji, jer ćemo imati zakon koji će na jedan kvalitetan način urediti ovu oblast. Naravno da će usvajanje ovog zakonskog predloga doprineti i ažuriranje ličnih podataka. Na samom kraju, još jednom bih ponovio da će poslanički klub SPS-JS u danu za glasanje podržati ovaj zakonski predlog. Zahvaljujem.
Dajem reč narodnom poslaniku Jovanu Palaliću.
Poštovana predsednice, žao mi je što nema nikog od predstavnika Vlade, tj. ministara, pošto mislimo da je vrlo važno da bar ministar Marković, kada je u zgradi, prisustvuje ovoj raspravi, jer time šaljemo poruku da ono o čemu mi danas ovde pričamo kao narodni poslanici uopšte nije bitno, a pogotovo kad se radi o zakonu o prebivalištu i boravištu, jer se tiče bukvalno svih građana. Ovakvo ignorisanje Narodne skupštine i ovakav odnos prema važnim zakonima sasvim sigurno je nešto što govori o samoj vladi i njenom odnosu prema Narodnoj skupštini. Obratiću se ovde predstavnicima ministarstva i reći ću da bez obzira što je jedan broj mojih kolega ovde istakao pozitivne strane zakona, rešenja koja se ovde definišu, tj. način na koji se definišu proizvešće ogromne probleme u praksi. Pitanje je ne samo tehnike koja je ovde primenjena, nego zaista pravničkog znanja koje je ovde učestvovalo u pisanju ovog predloga zakona. Naravno, u pitanju je s jedne strane i namera predlagača zakona i zakonopisca da namerno neke definicije, a suština ovog predloga zakona su definicije i problem ključan je u definicijama, postavi tako da daje ogromna i široka prava policiji u primeni ovih odredaba. Svi koji su se borili za demokratsku državu i pravnu državu kroz istoriju, trudili su se da vrlo ograniče i konkretizuju norme koje se tiču ovlašćenja policiji. Bekstvo iz policijske države je bilo u pravničkom smislu vrlo konkretno preciziranje ovlašćenja policiji. Mi sada, kada čitamo ovaj zakon, stičem utisak da se kod vrlo važnog prava koja imaju građani ponovo vraćamo u neko vreme kada je policija odlučivala o svemu i svačemu. Da ne govorimo da u današnje vreme, pored ovako diskrecionog prava policije, ovakve norme stvaraju velik prostor i za korupciju, a na to ću kroz diskusiju i ukazati. Kada je u pitanju definicija prebivališta, zaista je neprihvatljiv način na koji ste vi ovde definisali šta je to prebivalište. Još od Rimskog prava se zna da je osnovni način kako se definiše i određuje prebivalište jednog lica njegova namera da stalno prebiva u određenom mestu. Vi sada to potpuno neosnovano širite, pa pored namere, definišete centar životnih aktivnosti, profesionalnih, ekonomskih,socijalnih i drugih veza koje dokazuju njegovu trajnu povezanost s mestom. Tu nastaje problem, jer dajete policiji da tumači upravo ovu odredbu. Ako neko kaže – ja imam nameru da živim u jednom mestu, vi kažete – ne, tu nije tvoj centar tvojih životnih aktivnosti pa ću da ti pasiviziram to prebivalište pa ću ja da ti odredim gde ćeš ti da imaš prebivalište. Obzirom na tešku ekonomsku situaciju u kojoj se država nalazi, obzirom na ogroman problem koji imamo sa migracijama stanovišta iz unutrašnjosti u velike centre, vi ćete sada velik broj građana prinuditi da ima prebivalište u centrima okruga ili velikim gradovima i tako će se i na papiru stvoriti još veći problemi nego ovi koje sada imamo. Ovo je, na neki način, uvod u metropolizaciju Srbije. Ovo je ogroman problem. Naravno, pitanje koje smo mi ovde dotakli jeste pitanje samog ovlašćenja policije. To zaista nije jasno. Član 13. je vrlo sporan član i mi ćemo o tome govoriti i u raspravi, ali, da nadležni organ odbija prijavu prebivališta dok se ne utvrdi da građanin ima nameru, nije jasno kako ćete to utvrditi? Koji je to postupak kojim ćete vi da utvrdite da li građanin ima nameru, ako kaže da ima nameru i da je njegova volja da živi tu gde mu je rođen otac, gde mu je rođen deda i ako hoće tu da ima prebivalište? Ne, vi kažete da će to policija da odluči. Na koji način? Ozbiljan problem ćete ovde napraviti. Dalje se pojavljuje dodatni problem, gde jednostavno ne postoji način kako ćete da objasnite sledeće norme u članu 13. Kažete da će se ovo regulisati rešenjem i to je u redu, da se može izjaviti žalba na to rešenje, ali da ta žalba ne odlaže izvršenje rešenja. Zaista, šta se ovde izvršava? To je negativno rešenje. Ne može se ono izvršiti. Apsolutno je nejasno ko je ovako nešto mogao da napiše u zakonu. Što se tiče člana 18. to je moja koleginica govorila, mislim da se danas veliki broj kolega dotakao tog pitanja, pa se viziranje prebivališta i boravišta, način na koji ste vi ovo definisali, povezujući ga sa članom 11. gde se daje mogućnost da policija dodatno odredi prebivalište i boravište, po mom dubokom mišljenju, vi direktno kršite član 39. Ustava Republike Srbije. Pitanje prava na nastanjivanje i slobodu kretanja je ovde direktno prekršeno. Šta je ovde vaš motiv bio? Objasnite nam motiv. Od ministra smo čuli, neki papir je verovatno pročitao koji mu je dat iz MUP i nemamo mogućnost da ovde polemišemo. Nadamo se da će u raspravi u pojedinostima doći ministar i da ćemo moći da polemišemo šta je motiv ovoga bio. Otvoreno se kaže pred Narodnom skupštinom, lako se stiče utisak da će policija diskreciono da odlučuje, ti mi se sviđaš, nećeš tu živeti, ti ćeš ovde živeti i mogu da odlučim da je to bila tvoja namera ako daš novacili ako bude podložan koruptivnoj radnji. Zašto omogućujete ovakvim rešenjima mogućnosti za korupciju? Ovde imate neke stvari koje su apsolutno nejasne. Govorite u članu 29. "Državljani bivših republika SFRJ i državljana koji su nastanjeni na teritoriji bivše SFRJ, koji nemaju državljanstvo, imaju prijavljeno prebivalište na teritoriji Republike Srbije, nadležni organ će ispasivizirati adresu prebivališta po isteku važenja lične karte izdate od nadležnih organa u Republici Srbiji". Šta ćemo sa ličnim kartama koje imaju trajni rok važenja? Kako se rešava taj problem? Kako ćete rešiti tu situaciju? Postoje lica kojima je prestalo državljanstvo, koji su dobili lične karte sa trajnim rokom važenja. To je pitanje koje ovde nije dotaknuto. Naravno, pitanje ponovne prijave boravišta. Svi mi znamo da postoje neažurni spiskovi boravišta u Srbiji i da policija nije vodila računa o tome, nije vodila detaljan ažuran spisak boravišta. Zamislite koliko u ovom trenutku građana Republike Srbije ima prijavljeno boravište. Sada ćete vi da ih ponovo naterate, kada stupi ovaj zakon na snagu, da prijavljuju boravište i da ga prijavljuju svakih godinu dana. Šta je motiv?Ne moramo da ponovo prijavljujemo boravište, ali svi moraju ponovo da prijave boravište zato da bi policija dobila ažuran spisak. To je maltretiranje. Velik broj ljudi će biti izložen velikim problemima u vezi ovoga. Mi smo govorili, takođe, i o tome da je moralo da se na neki način precizira koja je dokumentacija neophodna za prijavu prebivališta. mogli ste bar da navedete da to može da se definiše nekim podzakonskim aktom. Prosto, biće definisan podzakonskim aktom, on će biti donet i da bi na osnovu toga građani mogli da znaju koju dokumentacijutreba da imaju. Kratko ću se osvrnuti na ovu strategiju o kojoj se danas dosta govorilo. Ona sasvim sigurno u dobrom delu je iskrena. Hoću da kažem da je iskrena jer ukazuje na probleme sa kojima se država suočava. Govorimo o nedostacima postojećeg sistema. Rasprava koja je ovde otvorena u jednom trenutku bila je na koji način država to može da rešava te nedostatke od institucionalnog, materijalno-tehničkih. Jedan od načina jeste sasvim sigurno međunarodna saradnja. Danas slušamo raspravu da je neprihvatljivo da Srbija mogući odsustvo sredstava za rešavanje problema rešava tako što će međunarodno da sarađuje sa Ruskom Federacijom. To je neprihvatljivo. Svaki put kada se takva vrsta saradnje sa Ruskom Federacijom uspostavlja tu ima nešto sumnjivo, kada je u pitanju privatizacija NISi sada kada je u pitanju rešavanje problema koje Srbije ima sa vanrednim situacijama. Treba sve moguće načine saradnje koji su dostupni Srbiji, da bi otklonili nedostatke, da Srbija ostvaruje. Ne može se kroz budžet, ne može kroz sredstva. Hoćemo međunarodnom saradnjom. Sasvim sigurno, dobro došlo je ovo što se juče desilo u Nišu i daj bože da takvih projekata i takvih saradnji bude u budućnosti. Hvala.
Narodni poslanik Marija Bugarčić ima reč. Izvolite.
Uvažena predsednice, uvaženi članovi Vlade, poštovane koleginice i kolege, što se tiče nacionalne strategije za zaštitu i spasavanje u vanrednim situacijama, ona sama po sebi nije sporna za poslaničku grupu LDP. Žao mi je što gospodin Dačić nije danas ovde sa nama, jer u zadnje vreme se pokazao kao pravi vatrogasac. Svuda ga je bilo, i na Koridoru 10 i u Jagodini i u Bajinoj Bašti, na hidrocentrali, pa na kraju i na razgovoru sa malinarima. Takođe bih htela da kažem da moram da priznam da kada vidim gospodina Marića uplašim se. Uvek mislim da je u pitanju u blizini neka vanredna situacija. Ali, ono oko čega su sve poslaničke grupe danas saglasne, pa i moja poslanička grupa, je da moramo da priznamo vaš rad, vašu požrtvovanost i uslove pod kojima vi radite. To je ono što odavno nije bilo u ovom parlamentu, da smo svi saglasni oko jednog bitnog pitanja. Ono što mi je žao, a čega u ovoj strategiji nema, je da niste posvetili pažnju ljudima koji rade u vašim jedinicama. Niste posvetili pažnju uslovima pod kojima ti ljudi rade, uniformama u kojima oni svakodnevno žive, jer tako obavljaju proces rada svakodnevno, i to je ono što bi trebalo da se nađe. Znam da je budžet mali, ali trebali ste, gospodine Mariću, da se izborite za veći budžet. Evo, bio je danas, usvojen je rebalans. Imamo sada budžet vrlo brzo za narednu godinu, apelujem na vas da se izborite za malo veći budžet za vaš resor. Takođe, na šta bih se osvrnuo, a moje kolege su dosta pričale o drugim stvarima, malo ću reći o gradu. Znam da vam je nametnuta ta tema i da nije baš bila u vašem resoru, ali prosto ne mogu da se oduprem činjenici da srpski protivgradni sistem smanjuje učestalost pojave grada za 20%, dok je u EU taj proces 50%. U Srbiji se protivgradna zaštita finansira iz budžeta Republike Srbije i otprilike je potrebno oko 3,5 miliona evra za ovu protivgradnu zaštitu. Znam takođe da ćete mi verovatno odgovoriti da je osigurano manje od 10% ukupno obradivih površina, ali takođe znam da nisu za to krivi građani Srbije, jer oni nemaju sredstava da osiguraju svoju poljoprivrednu proizvodnju, jer je poljoprivredna proizvodnja izuzetno skupa, neizvestan plasman poljoprivrednih proizvoda i zaista su velika ulaganja u poljoprivrednu proizvodnju. Oni nemaju sredstava da finansiraju ovo osiguranje. Nije samo nedostatak raketa razlog za haos koji se nalazi u protivgradnoj zaštiti. Prvi i osnovni problem tu vidimo kao nedostatak saradnje i komunikacije sa susedima. Mimnogo toga možemo da uradimo po pitanju protivgradne zaštite sa našim susedima, sa BiH, sa Crnom Gorom. Tu treba obratiti pažnju, za taj oblik saradnje sa našim susedima i to je jako bitno. Cena jednog projektila koji je 250 evra nije velika, pogotovo ako se ispali blagovremeno i ako se, evo, pokazuje nam se, ako se komunicira sa susedima. Možemo sa 250 evra mnogo toga da uradimo i mnogo useva da spasimo. Stoga mislimo da je jako bitno posvetiti pažnju ovom pitanju. Imali smo letos u junu mesecu i tokom cele godine, nažalost, elementarne nepogode po celoj Srbiji. Imali smo elementarnu nepogodu na teritoriji opštine Lučani iz koje dolazim. Tu imamo štetu od tačno 604.760.000 dinara od elementarne nepogode. Vlada je uputila pomoć od jedva četiri miliona dinara opštini Lučani. To, morate priznati, je strašno malo i čak nedovoljno. Građani nisu osetili nikakvu vrstu pomoći od četiri miliona dinara, koja je dospela na budžet opštine Lučani. Nažalost, vreme mi je isteklo.
Zahvaljujem. Narodni poslanik Nemanja Šarović ima reč.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo predsedniče, ministra i dalje nema. Ja sam već treći ili četvrti govornik. Obaveza ministra, kada se kaže da prisustvuje u Skupštini, nije da prisustvuje u restoranu, hodniku ili u svom poslaničkom klubu, već je obaveza da prisustvuje u sali. Obrazloženje koje smo čuli od njega je bilo poprilično šturo i to je ustvari samo pročitano nekoliko rečenica iz obrazloženja koje smo već dobili uz zakon, a posao ministra i suština prisustva ministra je valjda da sedi tu i da reaguje na primedbe poslanika, da pokuša da objasni nešto što mi učinimo spornim i da eventualno nagovori još nekoga, osim ova tri ili četiri poslanika vladajuće koalicije, koji trenutno sede u sali, da ipak glasaju za ovaj zakon. Razumem da ste vi kao vladajuća koalicija danas obavili posao tako što ste ispunili želju Stranke vojvođanskih Mađara, obećali osam milijardi Vojvodini, završili to glasanje i da su se sada svi razbežali, ali bih vas molio da ipak zovete ministra i da javite da li će prisustvovati ili ne. Što se tiče same rasprave, danas imamo dva zakona koja su veoma bitna, po mom skromnom mišljenju. Ono što je sporno je to šta povezuje ova dva zakona. Vi znate da u skladu sa članom 157. Poslovnika mogu se razmatrati u zajedničkoj raspravi zakoni čija su rešenja međusobno uslovljena. Ovde apsolutno ništa nije uslovljeno međusobno u ova dva zakona, ali to je nešto što ste vi davno prestali da obrazlažete. Dovoljno je da se u skladu sa onom propisanom formom pojavi na čiji predlog, ali vi tu, ponavljam, pratite samo formu, a nikada suštinu. Prvo ću se osvrnuti na ovu nacionalnu strategiju ili tragediju zaštite, napravio sam lapsus, ali izgleda da nije bilo slučajno, dakle, nacionalnu strategiju zaštite i spasavanja u vanrednim situacijama. Evo i gospodina ministra, odlično. Mi smo već čuli primedbu koju je izneo i moj kolega gospodin Boža Delić, koji kaže da mi donosimo strategiju za zaštitu i spasavanje u vanrednim situacijama, a da smo prethodno doneli neke zakone koje je možda trebalo doneti naknadno i koji bi morali biti u skladu sa ovom strategijom. Ali, moram i proširiti njegovu primedbu i reći i to da mi još uvek nemamo neke nacionalne strategije koje su višeg ranga i veće važnosti od nacionalne strategije spašavanja u vanrednim situacijama. Nemamo, pre svega, i to je očigledno bilo kakvu strategiju vezano za KiM, dakle vezano za AP, za deo teritorije ove države. Bez teritorije jasno nam je da nijedna država ne može postojati. Taj nedostatak, to što vi lutate, to što ne znate da li hoćete po svaku cenu u EU i da li ćete se odreći u bliskoj budućnosti KiM zarad ostvarenja tog cilja koji, ubeđen sam, nikada nećete dostići, to provejava kroz ova oba zakona i to ćemo vam i pokazati. Ako se zanemare te javne nekakve deklaratorne izjave, vi večito pričate o nekakvoj saradnji sa Ruskom Federacijom. U ovoj nacionalnoj strategiji, koja je na velikom broju strana, nijedan jedini put niste pomenuli Rusku Federaciju, ali ste toliko puta pomenuli EU, prvo sam krenuo da to šrafiram zelenim, možda i kamere to mogu da prikažu, ali mogu vam reći da mi se onda smučio život, jer je već na prvih par strana maltene pola bilo zeleno, jer ste EU i priključenje EU u nacionalnoj strategiji pomenuli jedno 127 puta. Konkretnih korisnih oblika saradnje nema, ali je krajnje vreme da se odlučite. Sada je već potpuno jasno da je ultimatum vodećih zemalja EU potpuno jasan i da morate izabrati Kosovo ili EU, ili što bi neki rekli, koji takođe dele sve vrednosti DS i te tzv. EU, morate izabrati da li ćete se odreći mlađeg ili starijeg sina. To je, jednostavno dilema, sa čijim rešenjem vi morate što pre izaći. U ovoj nacionalnoj strategiji, piše se tu o zaštiti kulturnih spomenika, na primer, ali vi ni jednom rečju ne pominjete klima. Ova strategija je morala biti u skladu sa Ustavom i sveobuhvatna, za celokupnu teritoriju Republike Srbije. to, da li vi možete ili ne možete u ovom trenutku da sprovedete tu strategiju na celokupnoj teritoriji, to je drugo pitanje. Jasno je da ne možete, zahvaljujući vašoj političkoj kratkovidosti, zahvaljujući tome što ste prihvatili Euleks, zahvaljujući tome što 11 godina, ni jedan jedini put niste tražili da se u punoj meri ostvari Rezolucija 1244. Juče je otvoren taj centar u Nišu. Vi ni sami ne znate kakav je taj centar. Dakle, vi morate da se odlučite, kao vladajuća koalicija, šta želite. Dugo vremena, ako pogledate štampu, pričali ste o centru za vanredne operacije, da će zajedno sa Ruskom Federacijom biti otvoren centar za vanredne operacije. Sada je odjedanput otvoren humanitarni centar. To su dva različita pojma, ali ta dva različita pojma u okviru sebe obuhvataju različite stvari. Ako je to humanitarni centar, onda tu ne mogu biti, na primer, jedinice koje su stručne za razminiravanje. Već tri godine kod Paraćina, Ruska Federacija pomaže građanima Srbije. uklonila je veliki broj eksplozivnih naprava. To treba da se nastavi u nekom narednom periodu. Očigledno je da je došlo do političkog pritiska od strane zemalja, koje su više nego jasno, neprijateljski naklonjene prema Srbiji i to su vodeće zemlje EU i SAD, koje strahuju od toga, da Rusi grade nekakvu vojnu bazu u Srbiji ili osnovu za vojnu bazu u Srbiji. pretpostavljam, pod tim političkim pritiskom, da ste vi ipak odlučili da otvorite nekakav humanitarni centar. U kojoj će meri Ruska Federacija biti prisutna na prostoru Srbije i na čitavom prostoru Balkana i koliko ćemo mi imati koristi od toga, navešću nekoliko konkretnih podataka koji će pomoći građanima, pošto predstavnici vladajuće koalicije ne samo da nisu tu, nego ih to i ne zanima, koji će pomoći građanima Srbije da vide kolika je potencijalna korist građanima Republike Srbije od te ruske vojne tehnike. Koliko je meni poznato, Vojska Srbije raspolaže, prošle godine je to bio tačan podatak, možda se ove godine promenio, sa dva vojna helikoptera tipa M8, kada govorimo o gašenju požara. Gospodin Marić, klima glavom, znači, i dalje je dva. Oni nose po dve hiljade litara vode. Nikada više od dva ili tri helikoptera MUP nisu učestvovali u gašenju požara i oni nose 1200 litara vode. Da li je to tačno? Tačno je. Sve ukupno, kompletna vojska i policija Srbije, kada se to sastavi je nekih 7600 litara vode, koji mogu u jednom trenutku da podignu u vazduh i da krenu u gašenje požara. Jedan ruski vojni helikopter M26, nosi 15.000 litara vode. Duplo više, nego celokupna vojska Srbije i celokupna policija Srbije. Jedan helikopter, duplo više. Sada vidite da li je nama u interesu da sarađujemo sa Francuskom, Engleskom, Nemačkom i SAD koje nam razaraju zemlju, a ne nude nam ništa. Istovremeno su veoma zabrinute kada god postoji mogućnost da se nešto za Republiku Srbiju desi dobro. Kada neko drugi poželi da nam pomogne i da spreči neku katastrofu u budućnosti, onda se brzo nađu te naše, otvoreno kažem, neprijateljske zemlje. Onaj ko vam otima deo teritorije i ubija decu, ne može biti prijatelj. Oni se veoma brzo nađu tu, da bilo kakvu eventualnu korist za Srbiju spreči. Mislim da treba reći i to, da postoje ruski avioni koji su učestvovali u gašenju požara u regionu. Avion B50 nosi 12.000 litara vode, Aljušin 76 je potpuno bez premca, on nosi čak 42.000 litara. Vi pogledajte i sami kolika je to moć i probajte da nađete alternativu bilo gde u regionu ili EU. Ako alternative nema, očigledno je da je nema. Onda vam postavljam logično pitanje – zašto u ovoj nacionalnoj strategiji nije oslanjanje na Rusku Federaciju? Oni su jedini koji mogu da nam ponude adekvatnu pomoć. Jedan taj Aljušin zamenjuje četiri Kanadera. Nakon 5. oktobra 2000. godine, oni avioni koji su bili na raspolaganju u to vreme SRJ, valjda su prodati Grčkoj. Što se tiče Zakona o prebivalištu i boravištu građana, tu takođe postoji niz spornih pitanja. Naravno, kao i sve druge poslaničke grupe smo podneli amandmane. Ovog puta ću krenuti od kraja zakona, jer mislim da je bitno da i gospodin Marković odgovori prvo na određena pitanja. U skladu sa članom 29. vi kažete – državljani bivše Republike SFRJ ili državljanima druge države nastale na teritoriji bivše SFRJ. Molim vas, gospodine Markoviću, da mi odgovorite na veoma jednostavno pitanje – koja je to druga država nastala na teritoriji SFRJ, osim bivših republika članica SFRJ? Koja je to? To je član 29. Ponoviću vam još, pošto izgleda da niste dobro čuli. U članu 29. se kaže - državljanima bivših republika SFRJ ili državljanima druge države nastale na teritoriji bivše SFRJ. Koja je to država? Da li je to nezavisno Kosovo, gospodine Markoviću? Mi smo amandmanom predložili brisanje ovog člana. Koja je to druga država? Postoji Republika Hrvatska, Slovenija, Makedonija, Crna Gora, BiH. Jedino što ostaje je Republika Srbija. Nema druge države nastale na teritoriji bivše SFRJ. Šta to znači? Da li je ovo stvaranje zakonskog okvira o kome su predstavnici EU govorili, kako biste u budućnosti određene podatke mogli da date KFOR-u, da date Euleks-u, odnosno da date šiptarskim vlastima u Prištini? Gospodine Markoviću, pitaću vas i da li takav zakonski okvir stvarate članom 25, koji propisuje da nadležni organ može podatke iz evidencije prebivališta i boravišta davati državnim i drugim organizacijama i organima, kao i drugim pravnim i fizičkim licima pod sledećim uslovima. Ovde nije jasno da li su ovo kumulativno propisani uslovi, što znači da sva tri uslova moraju biti ispunjena, ili su to alternativno propisani uslovi. Kaže da je jedan, da obezbeđuje zaštitu ličnih podataka, pa ako to obezbeđuje, može da se da. Pre nekoliko dana smo imali priliku da čujemo gospodina Vensana Dežera koji je rekao da je već postignut dogovor između Pregovaračkog tima Republike Srbije i šiptarske strane oko matičnih knjiga, ali da postoji problem zato što u skladu sa zakonskim propisima Republike Srbije taj dogovor nije moguće sprovesti u delo, pa još uvek Republika Srbija, odnosno Vlada Republike Srbije nije u mogućnosti da matične knjige, praktično, da, vrati, ili kako god hoćete, šiptarskoj državi. Gospodine Markoviću, kao ministra koji je nadležan za oblast matičnih knjiga pitam – da li ste vi u toku sa tim dogovorom? Da li vi znate kakav je dogovor postignut? Da li pripremate zakonske izmene zakona o matičnim knjigama, kako biste omogućili dezintegraciju, cepanje Republike Srbije i funkcionisanje te šiptarske države, koju EU i SAD pokušavaju da stvore na teritoriji Republike Srbije? Imajući u vidu prethodne sporazume koje ste postigli, mene apsolutno ne bi iznenadilo to, da ste postigli tzv. sporazum da Šiptarima predate matične knjige. Podsetiću vas na sporazum u oblasti katastra. Tu je u rukama Vlade Republike Srbije većina katastarskih knjiga koje su izvučene sa teritorije Kosova 1999. godine. Šiptari su nešto rekonstruisali na osnovu izjava svedoka i onda je formirani stav Vlade Republike Srbije bio da neće prepustiti Šiptarima katastarske knjige. Oni, naravno, nisu hteli da prepuste nama. Onda je napravljen dogovor po kome Vlada Republike Srbije šiptarskoj strani daje sve i po kome istovremeno šiptarska strana Vladi Republike Srbije ne daje ništa. Formiraće se komisija koja će odlučivati o slučajevima gde postoji ne slaganje između srpskih katastarskih knjiga i onoga što su nakon 1999. godine, na osnovu izjava svedoka, pravili i rekonstruisali Šiptari, pa će utvrditi gde su neslaganja. U prvom stepenu odlučivaće komisija koja će biti formirana od manjeg broja stručnjaka koje određuje Euleks, to su stručnjaci iz EU, i većeg broja, kako piše u sporazumu, stručnjaka iz kosovske agencije za katastre. Možete mislite koliko će objektivni biti. Verovatno onoliko objektivni koliko i ovi UNMIK-ovi sudovi. To je potpuna kapitulacija Republike Srbije i tu je izdaja koju vi činite još gorom, još očiglednijom. To se apsolutno ničim ne može sakriti. U drugom stepenu, po sporazumu koji je prihvatila Vlada Republike Srbije i pregovarački tim, nadležnost za odlučivanje ima vrhovni sud Kosova i odluke vrhovnog suda Kosova su izvršne i pravosnažne i ne mogu se osporavati pred bilo kojim drugim organom. Ukoliko to nije izdaja srpskih nacionalnih interesa, ukoliko to nije kršenje Ustava Republike Srbije, kršenje zakona Republike Srbije i faktičko priznavanje Kosova kao nezavisne države, što od vas traži EU i SAD, onda zaista ne znam šta je to. Zato vas, gospodine Markoviću, otvoreno gledam u oči, iako vi gledate dole negde u pod, i pitam vas – da li pripremate sličan scenario i u oblasti matičnih knjiga i da li ove odredbe u Zakonu o prebivalištu i boravištu građana znače da ćete sutra na osnovu tih odredbi moći da ustupate podatke Euleksu, KFOR, EU ili bilo kome drugom? Mi smo amandman podneli kojim tražimo da možete davati samo pojedinačne podatke ako su ispunjeni svi ovi drugi uslovi, ali jednostavno nema bilo kakvog smislenog odgovora na pitanje koja je to druga država, osim bivših republika SFRJ, koja je nastala na teritoriji bivše SFRJ. Zaista vas molim da na to odgovorite. Što se tiče ovih drugih odredbi, koje su manje sporne, SRS je insistirala na tome da rok prema kome se određuje boravište i sve ostalo, dakle, privremeni boravak u inostranstvu, da to uvek bude 60 dana. Vi ste govorili o tome da postoji potreba zbog sudskih organa, zbog upravnih postupaka da se neki ljudi mogu locirati, da ti rokovi budu kratki. Onda mi zaista nije jasno zašto ste u odnosu na postojeći zakon, u kome je rok već 60 dana, zašto ste produžili na 90. Drugo, argument koji vi iznosite i koji su izneli predstavnici vladajuće koalicije, kako ovaj zakon treba menjati zato što je donet u doba SFRJ, to za mene nije nikakav argument. U srećnim državama zakoni se ne menjaju vekovima. Argument je da kažete šta vam smeta u tom zakonu. To što je zakon donet pre 35 ili 36 godina nije nikakva smetnja. Vi ste i nakon 2000. godine imali priliku i iskoristili ste tu priliku i menjali ste zakonska rešenja koja se u ovom zakonu nalaze. Što se tiče člana 13, mi smo tražili kompletno brisanje tog člana, jer tu se policiji daje ovlašćenje da procenjuje nečiju nameru da li će stalno stanovati na adresi koju prijavljuje kao svoje prebivalište. Dakle, pitam vas, gospodine Markoviću, i gospodina Marića, pošto je on deo policije, kako mislite da u nekom realnom životu obavite to očitavanje namere građanina koji dođe prvi put na neki šalter? Ta osoba koja radi na šalteru po prvi put u životu ga vidi. On preda papire koji su zakonom propisani. Kako vi sada nameravate da očitate nameru onoga ko je došao u skladu sa zakonom da prijavi prebivalište? Da li ćete vi iznajmiti nekakve čitače misli? Da li ćete priključivati svakoga ko vam se možda učini sumnjivim na poligraf, na detektor laži? Vama je jasno da ne postoji suštinski bilo kakva mogućnost da se procenjuje nečija namera, niti tu mogućnost ima šalterski službenik. Strahujem, verujem opravdano, kao i većina građana Srbije, da ako, ne daj Bože, ovakvo rešenje bude izglasano u novom zakonu, da će to omogućiti arbitrarnost u postupanju, da će omogućiti samovolju i da će praktično uspeh ili neuspeh nekog građanina, koji želi da prijavi svoje prebivalište, u realnom životu zavisiti od toga na koju nogu je tog jutra ustao taj šalterski službenik, da li je njemu lep dan ili nije, da li je primio platu ili nije, da li je padala kiša, da li ga je neko očepio u autobusu. To je nešto što svakako ne može postojati u ovom zakonu. Još jednu stvar ću samo reći, biće prilike i u raspravi po amandmanima. To je u članu 18. gde govorite o pasiviziranju prebivališta. Vi kažete – nadležni organ će po službenoj dužnosti pasivizirati adresu prebivališta u slučaju prestanka državljanstva i u slučaju smrti građanina. Pasiviziranje adrese u skladu sa zakonom znači da neko ne živi na adresi na kojoj je prijavljen. Kada neko, ne daj Bože, umre, kada je lice preminulo, onda se više ni u kom slučaju ne može govoriti o prebivalištu ili boravištu. Šta znači pasiviziranje adrese? Da li mislite da će neko ko je preminuo doći da promeni prebivalište ili boravište? Ovo je suprotno zdravom razumu. Dakle, ako prihvatite ove amandmane SRS ni na koji način nećete ugroziti suštinu zakona, u to nismo dirali, ali mislim da ćemo u velikoj meri sprečiti neke potencijalno veoma opasne negativne posledice. Hvala.
Ministar Marković ima reč.
Samo bih nekoliko stvari koje su ovde rečene, a ne znam da li su to slučajno ili namerno iskorišćene neke odredbe ovog zakona, da se priča proširi na nešto što nije predmet ovog zakona. Dakle, ne stvara se ovde ovim članom 29, nije nikakva namera, nikakva zavera, ili ne znam ni ja šta, da se izvrši bilo kakva izdaja ili nešto treće, radi se o tome da smo u staroj Jugoslaviji svi mi imali državljanstva koja su glasila – državljanin SFRJ, državljanstvo srpsko, državljanstvo hrvatstvo, slovenačko itd. Tako je to glasilo. I dan danas u Republici Srbiji živi jedan broj ljudi koji su sa takvim podacima o državljanstvu a da nisu tražili upis u državljanstvo Republike Srbije. Prosto, postoje u realnom životu ljudi koji imaju takvo državljanstvo. Ovde se radi isključivo o tim državljanima ili državljani koji imaju državljanstvo druge države nastale na teritoriji SFRJ. (Nemanja Šarović, s mesta: Koja je to država?) Pa, Slovenija, Hrvatska, BiH, Makedonija. Mislim da znate koje su države nastale. To su bivše republike. Pokušavam da vam objasnim, ali vi ne želite da čujete. Opet vam kažem, državljani bivših republika SFRJ ili državljanima druge države nastale na teritoriji bivše SFRJ. Dakle, neko lice koje je živelo u Hrvatskoji imalo državljanstvo Republike Hrvatske, SFRJ – Republika Hrvatska, ako u međuvremenu nije izvršilo upis u državljanstvo Republike Srbije, ono i dalje ima papir na kome piše – državljanstvo SFRJ, državljanin Republika Hrvatska. To vam tako piše. Da li imate uopšte to? Imaju neke vaše starije kolege. Znači, tako je bilo ranije i ovo je slučaj za te ljude. Znači, ljudi koji žive danas ovde, a koji imaju takav izvod. Uopšte ne znam čemu sad te zavere neke, lepo vam kažem o čemu se radi. Vi ako hoćete prihvatite to, ako nećete, vi nastavite vašu priču o izdaji. Da li menjamo Zakon o matičnim knjigama? Ne menjamo Zakon o matičnim knjigama i uopšte, mislim, ne znam kako da vam kažem, ceo vaš govor je poprilično maliciozan i usmerena tu već staru priču o nekim izdajama itd, itd. Kad dođe šef pregovaračkog tima, bio je ovde, bio sam ja tupre dve nedelje, izvolite, pitajte ga sve što mislite da treba da ga pitate. Sad govorimo o zakonu koji je veoma važan zato što će rešiti niz konkretnih problema sa kojima se suočavamo, a vi pričate da se ovaj zakon donosi da bi se priznalo Kosovo. Ko hoće da vam veruje, neka vam veruje, ne mogu da vas razuverim u tako nešto. Što se tiče ovih uslova iz člana 25, oni su kumulativni. Ne znam koje su još pitanja bila, govorim o onome što je materija ovog zakona. Ovo za član 13, ne vidim šta je u tome problem. Kao da postoji sumnja da neko lice pokušava da dovede organ u zabludu, radi izbegavanja poziva i slično. Izaći će neko na teren i videće o čemu se radi. Ne možete da donesete dokument koji se odnosi na nepokretnost, na koji niko nije platio struju pet godina i očigledno je da tu nema uslova za život. Vi jeste vlasnik te nepokretnosti, ali očigledno je da želite da manipulišete vašim prebivalištem. Zašto je to toliko sporno? Po meni to ne bi smelo da bude sporno. Pre bih ukazao na ono što je, po meni, najveća vrednost ovog zakona, uz sve što su kolege iz MUP-a uradile dobro, a to je što ćemo napokon rešiti pitanje ljudi koji ne mogu nikako da ostvare prebivalište. Mi imamo tzv. pravno nevidljiva lica, oko čega se digla preterana medijska slika, jer realno tih lica nije toliko koliko se priča, ali objektivno ih imamo, moramo da rešimo pitanje, pre svega ljudi koji žive u nehigijenskim naseljima, time što ćemo im omogućiti da i prebivalište bude, pre svega pri centrima za socijalni rad, čime ćemo rešiti ne brojano problema sa kojima se sada suočavamo, od zdravstvene zaštite do prikupljanja drugih dokumenata, da bi ljudi mogli da žive regularno, legalno i da ostvaruju prava koja im pripadaju po našim zakonima, a da bi, sa druge strane, skinuli svaku sumnju sa ove zemlje da mi ne vodimo računa o nekim marginalizovanim grupama. Mislim da je to najveća vrednost ovog zakona, uz sve ostalo, počev od famozne odjave. Do sada smo morali da odjavljujemo, sada više ne moramo. Dakle, nema nikakvih zadnjih namera, gospodine Šaroviću. Ako hoćete da verujete, verujte. Ako mislite da ovo nije precizno, slažem se da vidimo da li postoji način da preciziramo još, ali vam opet kažem da je u staroj Jugoslaviji pisalo ovako kako sam vam rekao. Ako ima starijih kolega, neka kažu da li je pisalo tako. Pisalo je – državljanstvo Republike Hrvatske. Po tom osnovu su svi, kada je Republika Hrvatska postala nezavisna, bili državljani Republike Hrvatske. Zaista se radi o tome, ne znam zašto ne verujete. Jedino ako mislite da nije precizno, pa da preciziramo. Ne mogu da verujem da ne verujete u to, nego da neko zakonom o prebivalištu želi da proturi nešto drugo. Najiskrenije, ako hoćete, verujte. Ako želite da preciziramo, dajte da vidimo kako. Radi se isključivo o tom slučaju. Imamo dve vrste lica, ove koji su stari slučaj i može biti slučaj da su lica u tim novonastalim državama, kojih znamo koliko ima. Kosovo ne priznajemo, niti ima iko nameru da prizna Kosovo, to je potpuno jasno. Hvala vam.
Kolega Šaroviću, imate još od poslaničke grupe, inače, nema osnova za repliku. Ovo je bilo pojašnjenje i odgovori na vaša pitanja. Reklamirate povredu Poslovnika? Izvolite.
Gospođo Đukić-Dejanović, smatram da ste vi povredili Poslovnik, jer je očigledno da je gospodin Marković pogrešno protumačio moje izlaganje. Rekao je da je moj govor bio maliciozan. Zaista mislim da je to krajnje neprimereno. Odgovarao je na primedbe koje sam dao i to protumačio potpuno drugačije. Zaista vas molim, u ime neke kolegijalnosti, da primenjujete Poslovnik kako treba. Potpuno je očigledno svima u ovoj sali, bez obzira na to kojoj stranci pripadaju, kao što je očigledno i gospodinu Markoviću, da imam pravo na repliku. Zaista ne želim da oduzimam vreme svojim kolegama iz poslaničke grupe, želim da iskoristim ono na šta mi je Poslovnik dao pravo. Ako vi mislite da više ni ovaj Poslovnik ne valja, da nije dovoljno restriktivan, onda izvolite i promenite ga. Dajte bar do tog trenutka te mrvice koje ste ostavili opoziciji, pustite nas bar to da sakupljamo. Molim vas da mi date repliku, u skladu sa onim što je gospodin Marković rekao. Pogrešno je protumačio moje izlaganje i vezano za države bivše SFRJ, rekao je da je moj govor bio maliciozan. To je više nego dovoljna osnova da dobijem reč.
Izvolite, imate pravo na repliku.
Hvala najlepše. Gospodine Markoviću, ovo što ste rekli jednostavno ne stoji. Pročitaću ponovo odredbu člana 29. pre svega zbog građana. Kaže: "Državljanima bivših Republika SFRJ (Slovenija, Hrvatska, Makedonija, BiH i Crna Gora) ili državljanima druge države nastale na teritoriji bivše SFRJ". Koja je država nastala na teritoriji bivše SFRJ, osim bivših republika koje su sve, na žalost, u svojim granicama? Nema šeste, gospodine Markoviću. Nema tu bilo kakve mogućnosti za preciziranje, odnosno postoji, ukoliko ste dobronamerni, kako kažete. Podneo sam amandman kojim sam tražio da se briše: "ili državljanima druge Republike nastale na teritoriji bivše SFRJ". Time se ne dira u ovoj član zakona, ne dira se u celokupan zakon. Onda to prihvatite, pa da vidimo da niste zlonamerni i da to nije bilo kakva izdaja. Druga stvar, rekli ste da je šef pregovaračkog tima dolazio u Skupštinu. Moram da vas obavestim da sedam puta zakazujemo sednicu Odbora za KiM i da gospodin Stefanović odbija da dođe. Čak smo, zna gospođa Slavica Đukić-Dejanović, išli i na granični prelaz Brnjak, pošto nam je prethodnih pet puta odgovorio kako ne može da dođe u Narodnu skupštinu zato što je dole na terenu i brine o građanima, a kada smo mi rekli da nema problema i ponudili šest alternativnih lokacija na koje smo spremni da dođemo, onda nije bio ni dole. Gospodina Bogdanovića smo zatekli u kafani, umesto na pregovorima. Hvala.
Izvolite, gospodine ministre.
Da ne širim temu na ono što ste me pitali, to sam vam odgovorio, ali ovo za član 29. Dakle, postoje ljudi kojima je državljanstvo SR Makedonija, recimo, iz vremena SFRJ. Znači, on je državljanin bivših republika SFRJ, SR Makedonija, koja realno ne postoji. Gospodine Šaroviću, koleginica Kasalica će preneti vaše izlaganje ministru policije, ja tumačim ovako kako mislim da treba, jer baveći se matičnim knjigama, znam kako nam piše i kako je svima nama pisalo tada. Meni je pisalo tada SR Srbija. Prenećemo vaše izlaganje, vašu primedbu. Ne želim da ostavim bilo kakvu sumnja u pravcu koji ste rekli. Videćemo da li postoji potreba za tim preciziranjem. Nije na meni, to će autori zakona i ministarstvo koje je uradilo zakon da urade, ali vam kažem da nema potrebe za takvu vrstu bojazni kako ste izneli. Ne radi se o nikakvim skrivenim namerama i slično, radi se od dve kategorije ljudi, gde u članu 29. želi da se reši kako će se pasivizirati adresa prebivališta u Republici Srbiji po isteku važenja lične karte. Imamo dve kategorije ljudi koji su devedesetih već počeli da dolaze u Srbiju, izbeglice pritisnute nevoljom. To su ljudi koji imaju državljanstvo socijalističke republike. Oni su državljani bivših republika, a drugo su državljani novonastalih država – Republika Hrvatska itd. Vi ne verujete, a verujem da je tako kako sam vam rekao. Prenećemo vašu primedbu.
Zahvaljujem, gospodine ministre. Reč ima narodni poslanik Milica Radović.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovi malobrojni, poštovani gospodine ministre, cenim ovo što ste danas, što ste sada izložili i iskreno u to što ste vi sada rekli verujem, ali ne mogu prosto da prihvatim zato što vi niste nadležni ministar za ovaj zakon. Ovaj zakon nije matični zakon iz vaše oblasti i vi, uz dužno poštovanje, ne možete da ulazite u nameru predlagača ovog zakona, jer je možda njegova namera bila potpuno drugačija. I zbog toga smatram da je neophodno da se ovaj član 29. Predloga zakona promeni, kako kod nas narodnih poslanika ne bi izazivao dodatnu zabrinutost i sumnju i to je nešto na šta sam i ja imala nameru da reagujem, ali prosto neću da ponavljam svoje izlaganje, jer je gospodin Šarović to jako dobro obrazložio. Naravno nema sumnje da je ovaj zakon o prebivalištu i boravištu građana nešto što je izuzetno potrebno. Prvo, zbog toga što je sada važeći zakon donet još davne 1977. godine, a drugo što on nije na neki adekvatan način regulisao prava ljudičija se prava u stvari regulišu ovim zakonom. Znači, materiju zakona nije regulisana na adekvatan način, zbog toga što je donekle licima, građanima, znači uskratio prava koja bi po zakonu trebalo da imaju. Dobro je što on uvažava činjenicu da se stvari u realnom životu menjaju i da je neophodno da te promene stvarnosti uskladiti isto tako i sa samim zakonom. Ovde prvenstveno mislim na to što ovim predlogom zakona će se omogućiti da građani koji po važećem zakonu nisu imali pravo da prijave svoje prebivalište i na taj način dođu do lične karte, biće sada u mogućnosti ovim zakonom i to će im sada biti omogućeno. To je nešto što je dobro rešenje i što mi pozdravljamo, jer takvih ljudi danas u Srbiji ima negde više od nekoliko desetina hiljada. Ali, sa druge strane, ne verujem da će ovaj zakon rešiti pitanje koje je danas ostvareno ovde u ovoj skupštini, a to je pitanje pravno nevidljivih lica. Podsetiću vas, da su pravna nevidljiva lica, lica koja fizički postoje, ali o kojima ne postoji ni jedan vidljivi pravni akt, odnosno pravni trag. Ona nisu bila upisana u matične knjige rođenih nakon svog rođenja, da li zbog toga što njihovi roditelji ih nisu upisali ili prosto nisu bili u mogućnosti da ih upišu zato što ni oni sami nisu upisani u te iste matične knjige. Takvim licima, po našem mišljenju prvo treba omogućiti taj naknadni upis u matične knjige rođenih, zatim, utvrditi njihovo državljanstvo, pa im tek onda olakšati ili omogućiti prijavu prebivališta na ovaj način kako je ovde regulisano u predlogu zakona. Dobro je što će ovim predlogom zakona bar jedna od te tri faze biti prosto urađena po nekom olakšanom postupku i što će njihov donekle biti poboljšan, ali taj problem neće biti rešen. Meni je takođe jasno da taj problem ne može da bude rešen jednim zakonom, već je neophodna jedan sveukupan pristup, jedan celovit pristup rešavanju ovog problema. Drugi problem za koji sam sigurna da ovaj zakon neće rešiti, to je problem sa kojim smo se susretali i nedavno, a i mislim da on do sada nije rešen na adekvatan način. To je problem fiktivno prijavljenih prebivališta odnosno boravišta kosovskih Albanaca na teritoriji centralne Srbije, a sve zarad dobijanja biometrijskih srpskih pasoša. Sada da prosto budem jasna, ja kao i DSS apsolutno prihvatamo da svaki srpski građanin ima pravo ne samo na biometrijski srpski pasoš već ima pravo i na sva lična dokumenta koja su garantovana zakonima koje mi ovde donosimo, jer to na neki način potvrđuje suverenitet države na celoj njenoj teritoriji. Ali, ako se kosovskom Albancu izda srpski pasoš, onda se podrazumeva da njemu ne može da bude izdat istovremeno i kosovski pasoš. Isto tako, ako mu se izda srpska lična karta podrazumeva se da ne može da ima kosovsku ličnu kartu. Zbog toga smatram da će biti jako teško ovo utvrditi i da prosto, nisam sigurna, da li će uopšte na bilo koji način ovo pitanje moći da bude rešeno. Kosovski Albanci su, to smo čitali u medijima, u štampi, o tome su bile razne informativne emisije, su čak bili u stanju da daju i do četiri hiljade evra da bi dobili srpski biometrijski pasoš i prosto kolika je velika ta zainteresovanost kod kosovskih Albanaca, najbolje pokazuje i to da se dnevno u Gradskoj upravi, primera radi, Vranje, prijavi negde oko 150 Albanaca koji su zainteresovani za dobijanje srpskih ličnih dokumenata. Takođe, još jedan podatak da je od januara do avgusta 2010. godine, 11 hiljada kosovskih Albanaca se prijavilo kao zainteresovano za život u jednoj niškoj opštini Medijana, znači, oni su izrazili spremnost i želju da se registruju kao Nišlije. Naravno, nemam ništa protiv toga, da to naravno nije urađeno na fiktivan način, a opet govorim i ovo ističem, zbog toga što smatram da ovaj predlog zakona taj problem neće biti u mogućnosti da reši. Danas je takođe vrlo aktuelan problem koji je i te kako povezan sa ovom temom, to je veliki broj azilanata koji se nalazi u Srbiji, a koji želi da pređe u EU, i od januara do danas, čini mi se da je azil u Srbiji zatražilo negde oko 2,5 hiljade lica, od kojih je više od polovine Avganistanci. Ako se ne varam u Srbiji postoje samo dva centra za azil, jedan je u Banji Koviljači, koji je više nego pretrpan, to je takođe bilo aktuelizovano ovde u Narodnoj skupštini. On prima negde oko 83 lica, a u samoj Banji Koviljači, Loznici i celokupnom tom kraju se nalazi oko 2,5 hiljade azilanata. Jasno da svi oni koji borave u Banji Koviljači, odnosno u Loznici, a koji se ne obrate Centru za azil, smatraju se da nemaju boravište već da su ilegalno, da ilegalno borave na teritoriji naše zemlje. Prosto i kada se postavilo pitanje u Skupštini na to nismo dobili adekvatan odgovor. Nisam sigurna da država zna rešenje kako da izađe sa ovim na kraj i zbog toga bih volela da nas prosto neko od nadležnih u tom pogledu informiše i ovo su očigledno pitanja koje sam ja sada ovde navela, koja prevazilaze u velikoj meri moć ovakvog jednog zakona i zbog toga je neophodno, bilo je važno, da on sva ova pitanja reguliše na adekvatan način, a ne ovako. Hvala.
Zahvaljujem. Narodni poslanik Nikola Savić ima reč.
Dame i gospodo narodni poslanici, danas razmatramo Predlog zakona o prebivalištu i boravištu i nacionalnu strategiju zaštite i spasavanja u vanrednim situacijama i to ove dve stvari raspravljamo u objedinjenoj raspravi, mada mi zaista nije jasno, a o tome su govorile mnoge moje kolege pre mene, šta ove dve stvari imaju zajedničko, ali imajući iskustvo sa vama, spajali ste vi i drastičnije stvari, tako da smo mi na neki način i oguglali na to. U svojoj diskusiji ću se pre svega osvrnuti na nacionalnu strategiju za zaštitu i spasavanje u vanrednim situacijama. Nije potrebno ni podsećati da je ova strategija veoma važna karika u funkcionisanju svake države i njen sadržaj, odnosno koncpecija treba da bude u potpunosti saglasna sa interesima dotične države. Da li je tako kada je u pitanju država Srbija, ostaje da se vidi, odnosno videćemo iz ove strategije koju razmatramo. Dovoljno je samo bacitijedan kratak pregled na sadržaj ove strategije i onda ćemo dobiti odgovor na ovo pitanje, a odgovor glasi – ova strategija koju razmatramo nije u saglasnosti sa interesima države Srbije. Zbog čega? Ima mnogo stvari, a ja ću pomenuti ovde dve stvari. Kao prvo, u strategiji se nigde ne pominje Kosovo i Metohija kao sastavni deo Republike Srbije, a znamo da Srbija najveće probleme ima upravo na Kosovu i Metohiji i smatram da ova vlada, ova vlast na ovaj način želi da zaobilaznim putem izvrši priznanje Kosova i Metohije. Sa druge strane, odnosno druga stvar, uočljivo je da se u strategiji i te kako vodi računa o interesima EU. To se doduše malo kamuflira nekim strategijama o smanjenju rizika od katastrofa u zemljama u razvoju, kao navodno, eto EU vodi računa o zemljama u razvoju i pomaže im u ovim njihovim strategijama. Moram da kažem, a to treba da je jasno svakom ko se imalo razume u sva dešavanja i zbivanja danas u svetu, pre svega u Evropi, da EU predstavlja faktor koji zemlje u razvoju ugrožava više od bilo koje prirodne katastrofe, i to ugrožavanje se odvija pre svega u dva pravca. Jedan pravac, se ostvaruje kroz izvoz prljavih tehnologija i izvoz nuklearnog i svakog drugog opasnog otpada u zemlji u razvoju, a drugi pravac, se ostvaruje na način kroz ekonomsko i medijsko porobljavanje država u razvoju, gde naravno spada i Srbija. Međutim, vi danas ovde u ovoj skupštini nudite, i kad bude vreme za usvajanje, usvojićete deklaraciju po preporuci EU i na taj način ćete vodećim zemljama EU dati alibi za sve ono što loše rade pre svega našoj zemlji za uništavanje naše privrede i svih drugih resursa koje poseduje država Srbija, a da su u tome otišli toliko daleko i da se strategiju podredili pre svega Evropi i EU, to može potvrditi i glava dva, poglavlje dva, gde se po preporuci EUkaže – katastrofe se mogu izveći. Pa ljudi to jednostavno nije tačno. Katastrofe se ne mogu izbeći. Mogu se smanjiti rizici od posledica koje će izbeći te katastrofe, ali čovek još uvek nije dostigao taj nivo da se može uspešno nositi sa prirodom. Najbolji primer za to vam je jedna nuklearna katastrofa koja je prouzrokovana zemljotresom u Japanu. Znamo da je Japan jedna od tehnološko najrazvijenijih zemalja u svetu, znamo da su Japanci jedan od najvrednijih i najodgovornijih naroda u svetu, ali nisu mogli da spreče i da zaustave katastrofu njihove nuklearke. Dalje, ova strategija prikazuje i daje jednu analizu dosadašnjeg stanjai navodi nedostatke ovog sistema, počev od institucionalno - organizacionih do materijalno – tehničkih i kada se upravo u analizi govorite da sve ono što je do sada da smo imali da ništa ne valja, ama baš ništa ne valja, baš tako stoji na ništa nije dobro. I sada odavde se može izvesti jedan logičan zaključak, ako je ova vaša analiza uspešna onda ispada da sve ono što je valjalo da ste vi upropastili u zadnjih desetak godina koliko vladate Srbijom. Inače, kako drugačije objasniti činjenicu da su u vreme NATO agresije naši vatrogasci i naši ljudi koji su radili na sistemima za distribuciju za napajanjem električnom energijom, taj posao odlično odrađivali i bili su primer svima u svetu i tadašnji ljudi iz NATO pakta su se divili, zaista, našim ljudima kako su uspešno sprečavali požare, i kako su uspešno osposobljavali te sisteme za prenos i napajanje električnom energijom. Dakle, vi ste upropastili mnogo toga. Imajući u vidu ovo iskustvo iz NATO bombardovanja ova, a i svaka druga strategija trebalo bi da se bazira na onim stvarima koje su potvrdili u praksi i koje su dale pozitivne efekte u praksi. Tamo vi u strategiji, recimo, navodite i zaista neke bezvezne stvari, pa tako jedno poglavlje nosi naslovi "vizije i misije" i sad lepo zvuči, lep naslov i kada se pogleda to poglavlje sadrži svega tri rečenice u tri reda, i strategija obiluje i nekim bezveznim terminima, pa tako možemo tamo svesti termine povećanje kulture otpornosti na katastrofe ili recimo potreba za boljim mafiranjem, itd. Zaista, to što ste vi tamo radili i što to ništa ne vredi. Moram da vas podsetim da država Srbija nema prijatelja u EU, ili gotovo da ih nema, ako ne računamo Grčku, a naši prijatelji se nalaze u drugim zemljama iznad EU, i trebalo bi da se okrenemo na drugu stranu. Rusija je naš najveći strateški prijatelj i zato treba da što više poradimo na ovom centru za vanredne situacije koji je formiran i čije je sedište u Nišu, nažalost iako je tamo juče boravio ministar Ruske federacije Sergej Šojgu, znam lično da taj posao ide traljavo i da na tom poslu se nije mnogo odmaklo i neko se iz ove vlasti uplašaio da će Rusija ugroziti interese naših navodno prijatelja iz NATO-a.
Reč ima narodni poslanik Miroslav Petković, imate 9 minuta.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi gospodine Markoviću, vidite kako je teško kada se nađete u vanrednoj situaciji pa morate da branite zakon koji niste pisali u vašem ministarstvu i morate da tumačite na licu mesta neke njegove odredbe, a ne sumnjam da kao dobar pravnik uočili ste mnoga pitanja koja ovaj zakon ima. Svakako ćemo se složiti da ovaj zakon ima, odnosno da je Zakon o prebivalištu i boravištu građana veoma bitan zakon, koji utiče na neka prava svakog pojedinca u ovoj zemlji. Ovaj zakon se odnosi na sve građane Republike Srbije i na one maloletne i punoletne, i na lica koja su nažalost dugo godina u statusu bez adrese i potpuno razumem potrebu da nakon tri decenije se promeni ovaj zakon i da država ima interese i da u svakom trenutkuzna gde se njeni građani nalaze i iz ovog zakona proističu mnoga druga prava vezana za putne isprave, saobraćajne i vozačke dozvole, za zdravstveno i socijalno osiguranje i niz drugih elemenata koji su vrlo važni u svakodnevnom životu svakoga od nas. Svakako, da je neophodno sprečiti da dođe do samo formalnog prijavljivanja prebivališta u mestu gde se ne živi, da bi se ostvarilo neko pravo imali smo priliku u praksi da vidimo da sestotine ljudi prijavljuje u nekim mestima, u opštini u kojoj ja dolazim, grad Čačak, da bi konkurisali za radno mesto u Dečijoj ustanovi Radost, i samo zbog toga su morali da prođu čitavu ovu proceduru. Što se tiče osnovnih pojmova, prebivališta i boravišta, smatramo u DSS i zato smo reagovali amandmanom da u članu 3. prebivalište prilično neprecizno određeno, da može dovesti do slobodnog tumačenjanadležnih organa, pre svega kod prava MUP, da pasivizira status takvih lica. Boravište za razliku od ovoga je mnogo preciznije određeno, ali svakako zamerka koja ne može da se izostavi iz ove diskusijejeste da prijava boravišta može trajati najduže godinu dana i nije mi jasno zašto je određen tako kratak period. Mi smo amandmanom predložili da to bude period od 5 godina. Mislim da je dovoljno problema stvoreno u policijskim upravama, vezano i za saobraćajne dozvole, vozačke, jer smo imali prilike da gledamo da ljudi dolaze noću i da se spava u hodnicima, da bi došli na red. Ne vidim zaista zašto bi maltretirali građane i na svakih godinu dana ih obavezivali da dolaze u policijske uprave kako bi ostvarili ovo svoje pravo. U članu 10. stoji da uz prijavu prebivališta, lica starija od 16 godina, su dužna da prilože ličnu kartu i druge isprave i dokaze značajne za prijavljivanje prebivališta. Mene zaista zanima koji su to druge isprave, znam koje mogu da budu, ali Zakon valjda treba da definiše sve situacije kako bi se izbegli određeni problemi ili bar da je stajalo da će Ministarstvo, nadležni ministra u određenom roku podzakonskim aktima, jasno navesti šta će se nalaziti na ovom spisku. Verujte mi da policijski službenici mogu ovo zloupotrebiti,možda nenamerno, više iz neznanja, tako što će zahtevati od građana da donose različite dokumente, tražiće overen ugovor o zakupu stana, a vi i ja znamo da ne postoji zakonska obaveza da taj ugovor bude sudski overen, mogu tražiti da dovede lice, stanodavca na sam šalter kako bi mogao da preda određeni zahtev, mogu tražiti potvrdu o izmirenju poreza stanodavca kod koga on želi da se prijavi i niz drugih problema što može izazvati velike komplikacije u praksi. Pominjali smo malopre matične knjige i mislim da je ta oblast prilično dobro uređena i zaista jeste velika prednost što se u svakom gradu u Republici Srbiji može izvaditi izvod iz matične knjige rođenih, ali mi nije jasno da podatak o prebivalištu se upisuje u ličnu kartu lica koje se prijavljuje. Sami znate da postoje dve vrste ličnih karti, da imamo lične karte sa čipom, gde je moguće uneti ove podatke, ali ima mnogo onih građana koji su uzeli lične karte bez tog čipa i zaista bi bilo nepristojno da im se flomasterom na zadnjoj strani upisuju neki drugi podaci ili da se uz tu ličnu kartu izdaje neki novi dokument ili papir na kome bi se oni nalazili. U članu 13. nadležni organ rešenjem odbija prijavu prebivališta ako se ne može utvrditi da građanin ima nameru da stalno stanuje na toj adresi. Vi ste malopre govorili o nameri, ne mislim da će tu doći do zloupotrebe, ali mislim da je namera svakog pojedinca upravo njegov lični čin i da to mora da se poštuje i u ovom zakonu. Onda, u stavu 2. naravno na ovakvo rešenjemože se izjaviti žalba Ministarstvu, ali pazite ovo -žalba protiv rešenja iz stava 1. ovog člana ne odlaže izvršenje rešenja. Šta se kod ovog rešenja izvršava? Namera pojedinca. Zaista izgleda da je ovo napisaoneko ko nije završio fakultet, gde smo vi ja studirali već na ovim mega, giga i ostalim pravnim fakultetima, pa je onda došlo do ovakvog elementarnog nerazumevanja suštine upravnog prava, ali o tome možemo i sutra kod zakona koji ćete, nadam se, braniti u Narodnoj skupštini, vezano za upravnu inspekciju. Evidencija prebivališta i boravišta sadrži sledeće podatke – jedinstveni matični broj građana, ime i prezime, rođeno prezime, pol, datum, mesto rođenja, ime i prezime oba roditelja odnosno staratelja, jedinstveni matični broj roditelja odnosno staratelja, adresu prebivališta, zanimanje, državljanstvo i bračno stanje. Da li zaista prijava za prebivalište ili boravište, odnosno evidencija koja se o tome vodi mora da sadrži sve ove podatke? Ovo je, po meni, predmet nekih drugih evidencija i ne bi trebalo da se nalazi u ovom članu. Gospođi Radović ste malopre obrazložili član 29, ali mislim da ste se snašli prilikom odbrane ovoga što je napisano ovde, kao Jorgačević pre neko veče na utakmici protiv Slovenije. Pazite ovde, piše da će nadležni organ pasivizirati adresu prebivališta u Republici Srbiji po isteku važenja lične karte. Malopre ste naveli primer da su to uglavnom stari građani. Da li postoje lične karte koje su izdate bez vremenskog ograničenja odnosno kojima je izdata lična karta sa trajnim rokom važenja? Da li treba država da čeka da ti građani umru, daleko bilo, da bi se uskladilo faktičko stanje sa formalnim, kako je to ovde propisano? Građani koji su prijavili svoje boravište na teritoriji Republike Srbije pre stupanja na snagu ovog zakona dužni su da prijave boravište u skladu sa odredbama ovog zakona. Tu ne postoji prebivalište. Ne znam zašto bi to radili i ponovo išli u čitavu proceduru, to će i da košta i da se gubi veliko vreme prilikom svih ovih procedura, tako da smo reagovali na ovaj član. Neophodno je da bar predstavnica MUP prenese ministru naše zamerke. Nadam se da će amandmani DSS u danu kada budemo raspravljali o njima biti prihvaćeni. Hvala vam najlepše.
Reč ima potpredsednica Nataša Jovanović. Izvolite.
Hvala, gospođo predsedniče. Gospodine Markoviću, adekvatniji sagovornik za ovu nacionalnu strategiju zaštite i spasavanja u vanrednim situacijama svakako bi bio ministar Dačić, ali pošto ste vi ovde, strategija obuhvata i deo vašeg resora koji se tiče jedinica lokalne samouprave, ja ću da govorim o konkretnim primerima i slučajevima šta se post festum desilo jer sam tekst i sama strategija, osim toga što je prenaglašeno ono o čemu je govorio kolega Šarović, a to je uporno insistiranje na harmonizaciji onoga što pred vas stavlja EU koja nam je okupirala KiM i koja uništava srpsku privredu, je nešto što može da napiše bilo ko od studenata ili ljudi koji ovo pripremaju kao rad za neki fakultet ili za neku prezentaciju strategije kao opšte. Mi smo očekivali, s obzirom na to da je u jučerašnjem danu opet u Srbiji boravio gospodin Šojgu, ministar Ruske Federacije za vanredne situacije i da je otvoren, kako je sada izmenjeni naziv, humanitarni centar, a ne centar za vanredne situacije u Nišu, da će upravo ova strategija da se oslanja na to. Govoriću u kratkom vremenu kojemi je na raspolaganju o toj neophodnosti uticaja Rusije na Balkanu koja može u ovom delu i koja je trebala tako da bude naglašena, ali vi ste ova opcija naših neprijatelja, neprijatelj Srbije i srpskog naroda, NATO i EU. Niste srpski radikal na vašu žalost pa zato i niste stavili u ovu strategiju neophodnost takvog uticaja Rusije. Da to nije smešno, gospodine Markoviću, i da zahteva vrlo pažljivu i političku i svaku drugu širinu i razmatranje, govori i jedna studija koju je napravila ispostava CIA a to je Stratfor agencija, koja se baš bavila time otkud Šojgu, otkud Rusi u Nišu i šta to treba da znači, da li je to stvaranje nove vojne ruske baze. Kamo te lepe sreće da jeste. Mi srpski radikali pozivamo i to radimo uvek i na svakom mestu, to smo radili i prilikom dolaska gospodina Medvedeva i gospodina Putina u Srbiju, Ruse da na teritoriji naše zemlje, da smo mi na vlasti, mi bismo im to dozvolili, postave svoje protivraketni štit da nas štite od te nemani i od tog zla, kao što je NATO-pakt. Kada su to Rumuni mogli da urade na teritoriji svoje zemlje, zašto mi ne bismo jedinoj državi, koja uz Kinu, Indiju i ostali pravdoljubivi svet, brani KiM kao našu svetinju, to dozvolili Ruskoj Federaciji? S druge strane, ovde nigde nije stavljen akcenat na to, samo je konstatovano da vojska nema aktivnu ulogu, o čemu je govorio general Delić, u ovakvim situacijama, da postoji neki poseban korpus, nego se on ad hok angažuje kada se, nedaj Bože, dese ovakve stvari, a gospodin Šojgu je, takođe,, pre jučerašnjeg dolaska rekao da je Rusija spremna da centar za deminiranje ili za uklanjanje ovih NATO bombi koje su vaši prijatelji prosuli po Srbiji, uništili našu zemlju i pobili toliki narod, ukloni tako što će Rusija to da finansira sa 35 miliona dolara. Sada postoje konkretna pitanja. Vi ste Beograđanin, ne znam na kojoj opštini živite, nije ni bitno, ali, gospodine Markoviću, u Zvezdarskoj šumi, usred Beograda, postoji NATO bomba koju su ti zlotvori bacili, koja je teška hiljadu tona za koju nema Ministarstvo odbrane, mi smo to postavljali kao poslaničko pitanje, nikakva saznanja niti kako može da se ukloni. Znate, u toj Zvezdarskoj šumi se igraju deca, odlaze na ekskurzije, porodice na izlete i nedaj Bože da se tako nešto desi, morao bi centar odnosno ova strategija da se primeni i gospodin Marić i svi da se uključe u tkao nešto. Zbog čega to ne možete da radite? Zato što vam vaši NATO prijatelji nisu do sada dali podatke, jer mi smo dobili od Šutanovca odgovor – da, znamoza to, ali nam NATO nije dostavio potrebne informacije da bismo pristupili otklanjanju te bombe. S druge strane, neophodno je bilo, kada se već vezujemo za Rusku Federaciju, ponavljam naš stav stranke, u okviru strategije kolektivne bezbednosti Rusije i odnosa prema NATO-paktu i čuvanja onoga što je teritorija naše zemlje, svakako da oni treba da nam budu i vojni i politički saveznici prvog reda, ali onda ste trebali da ukinete, ako želite da brinete o bezbednosti naše zemlje i naše dece, i SOFA sporazum jer SOFA sporazum, koji ste prihvatili ovde 2005. godine u Skupštini SRJ, daje takvu mogućnost da, to ne može niko da kontroliše, američka vojska može da unese i da prenosi kroz našu zemlju nuklearno taktičko naoružanje, što zna gospodin Delić, kao i svako ko se u to razume, to može da stane u jedan kofer. Molim vas, ko će da štiti građane Srbije od toga? Šta su posledice brojnih, nažalost, elementarnih nepogoda? Kolega Popović i kolega Mihajlović će govoriti o zemljotresima, ali ja ću o poplavama sada u Srbiji. Samo u jednoj opštini u Dragačevskom kraju, u opštini Lučani, 2010. i 2011. godine direktna posledica nevremena, odnosno grada i svega što je zadesilo taj kraj je procenjena na 10 miliona evra. Šta ste vi dali toj opštini i to direktno na poljoprivredne useve, za seljake, mučenike, koji žive od svog rada? Dobili su prošle godine 1,5 milion dinara i ove godine četiri miliona. Znate, gospodine Markoviću, koliko je SRJ imala protivgradnih raketa, dok je postojala ta državna zajednica? Trideset dve hiljade. Koliko sada ima na raspolaganju? Bednih osam po protivgradnoj stanici, a zato što vam NATO ne da ih ispaljujete, po protivgradnoj stanici to je samo četiri rakete, dve kratkog i dve dugog dometa. Kako onda narod da se brani i da štiti svoje useve? Vi mislite, nažalost, takve su prognoze i stručnjaka i posledica i globalnog zagrevanja i svega što se dešava u atmosferi, da toga neće biti u narednom periodu. Prema tome, ne samo to, nego je volonterski rad ljudi koji rade na protivgradnoj zaštiti. Oni dobijaju samo 4.000 dinara mesečno, nemaju stalno zaposlenje, i sve to i niz drugih problema o kojima mi možemo ovde da pričamo i o čemu će i dr Paja da govori, a to je zaštita građana upravo od posledica zlikovačkog NATO bombardovanja. Ali, zaključiću rečima našeg predsednika kada je odlazio u Hag, šta je najveća elementarna nepogoda, sa ovim se narod nekako, nesrećan i izbori. Najveća elementarna nepogoda je DOS koji je došao petooktobarskim pučem na vlast. I kako je predsednik Šešelj rekao, kada je ta poplava tzv. demokratije, odnosno pljačke Srbije, uništavanja, došla u Srbiju, sav mulj je isplivao na površinu i posledice vladavine tog mulja mi i dan danas osećamo na svojoj koži. Hvala.
Narodni poslanik dr Paja Momčilov ima reč. Imate još 28 minuta.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana predsednice Đukić-Dejanović, poštovani ministre i predstavnici Ministarstva policije, po nekom mom računu, evo mi sad treba da usvojimo 95. strategiju za državu Srbiju. Imamo mi tih strategija na pretek, pa ako pogledate, samo da vas podsetim na neke. Imamo Strategiju zapošljavanja do 2010. godine, a broj zaposlenih ili nezaposlenih znate kakav je. Imamo mi i Strategiju o poboljšavanju, podsticanju rađanja, a kakav nam je natalitet neću ni da vam govorim. Znate da bela kuga hara Srbijom i uništava naše nacionalno biće. Tu takođe imamo i Strategiju povratka stanovništva na KiM, a danas smo došli u situaciju da nekako stidljivo, ne smemo ni da govorimo o situaciji kakva je danas dole na KiM. Na kraju krajeva, imamo i Strategiju o borbi protiv korupcije, ali piše se nova, jer ova dosadašnja ne zadovoljava. Stranci vam nalažu da tu moramo biti mnogo agilniji. Na kraju, između mnogih imamo i Kontrolu streljačkog i lovačkog oružja, a kako stojimo sa tom kontrolom vidimo u hronikama kada se dogode ubistva, pa najčešće su ta ubistva iz oružja koje nije ni prijavljeno. Da se vratim na samu strategiju. Kao što je naš uvodničar Delić rekao, nećemo ovakvu strategiju prihvatiti i nećemo glasati za nju, iz više razloga. Prvi je sigurno formalan razlog, da ovo što ste vi nama ponudili kao strategiju uopšte nije strategija. Gospodin Marković je isčitao kompletan uvod bez dva pasusa, doduše, dva je malo okrnjio. Jedan koji je izbacio je vrlo interesantan bio za mene, a to je da smo ugradili direktivu EU i to koju direktivu, da moramo naš bezbednosni sistem da prilagodimo njihovom. U politici, sigurno će gospodin Marković da se složi sa mnom, on je dobar pravnik, u hijerarhiji akata koji se donose prvo je neka nacionalna ili državna politika, koja ima najopštije ciljeve. Potom ide strategija. Šta je strategija? To su aktivnosti kojima se postižu ti dugoročni ciljevi. U ovoj strategiji uopšte nema ni jedne aktivnosti, a kamo li da ima rokova. Doduše, kaže se – biće naknadno donet akcioni plan, pa da očekujemo da će to biti. Na stranu to što je prvo donet zakon, što je potpuno naopak sled. Iz strategije bi trebalo da sledi zakon. Ovde se i lepo kaže da je strategija nastala na osnovu zakona. Taj zakon, kakav je, on je stupio na snagu negde u julu mesecu ove godine. Masu stvari on nije ni regulisao. Nije regulisao ni vanredno stanje, a to je ustavna kategorija. Član 200. Ustava govori o vanrednom stanju, kada naša Skupština treba da donese, svojom odlukom da proglasi to stanje. On govori o vanrednim situacijama i on takođe ne reguliše ni civilnu zaštitu. Doduše, civilna zaštita, gle igre slučaja, je data nekom vojnom zakonu. Da ne govorimo mnogo o svim tim problemima. Mi smo dobili jedan dokument na devet stranica, ali ga prati daleko veći aneks koji govori o problemima vezanim za ostvarivanje ove zaštite. Ova zaštita je neobično važna, jer šta se hoće? Da se štite životi, zdravlje, imovina građana, životna sredina i kulturno nasleđe. To niko ne spori. Kako se ona uništava, kako može biti ugrožena, tačnije rečeno, znamo i to, može elementarnim nepogodama, a može i ljudskim dejstvom. Ako pogledate ovaj dokument, on ima jednu, stvarno za pohvalu, stvar koju moram da istaknem. Kaže se, citiram – Republika Srbija je spremna da pristupi efektivnom smanjenju rizika od katastrofa, ali sadašnji nivo organizovanosti i osposobljenosti integrisanog sistema zaštite i spasavanja znatno zaostaje za procenjenim potrebama i objektivnim mogućnostima kojima država raspolaže. Znači, priznaje se nemoć. Zato je ovo prazan papir, zato ovde nema aktivnosti, zato ovde nema rokova, nego su samo taksativno nabrojani ciljevi. Ako gledate, postoje neke oblasti. Šta vidite? Vidite da se u tri člana priča o istom, o rizicima, samo na drugačiji način. Prema tome, ovo nije strategija. Ovo bi moglo da bude nacionalna politika zaštite i spasavanja u vanrednim situacijama. Kad bi je vi tako zvali, mi bi možda mogli da razmislimo da o njoj govorimo. Ali, u aneksu je opet interesantno nešto i za izvesnu pohvalu, realno prikazano stanje nemoći države da se izbori na evropski način, onako kako vi znate da prepišete iz Evrope propise, pa onda ne možete da ih ostvarite. Da se ostavimo svega toga. Mislim da je veoma bitno da ako pogledamo situaciju zdravstvenu ili, šta je glavni problem Srbije? Biološka ugroženost nacije. Zašto biološka ugroženost? Zbog toga što jako mnogo umiremo, ne samo što nas se malo rađa, nego jako mnogo umiremo. Od čega umiremo? Od jedne epidemije, a to je karcinom, rak. Rak hara ovim prostorima. Da vas podsetim samo na agresiju NATO pakta i osiromašeni uranijum. Falko Akame, admiral, predsednik Odbora za odbranu italijanskog parlamenta izneo je jasno podatke da od 225 vojnika Italije koji su bili na terenu gde je bačen uranijum, 45 je umrlo od raka, a 25 dece se rodilo od roditelja koji su bili izloženi njemu sa anomalijama. UN Bakari Kante je dao izveštaj o posledicama, koji se krije, priča Radomir Kovačević, toksikolog sa Instituta "Dr Karajović", gde je još 2002. godine ispitivanjem 29 ljudi kod većine nađen trag osiromašenog uranijuma u urinu. Veterinari, ovde ima veterinara, su na svom kongresu stavili ovo kao temu i utvrdili da je jasno sedam puta veća smrtnost pasa posle NATO bombardovanja i dali predloge šta država treba da uradi da spase narod od pogibeljnih dejstva osiromašenog uranijuma. Sada nemam vremena da pričam u detalje o svemu tome, ali kosovska priča o kojoj se ćuti i koja je izašla u medije, najveći genocid posle Hirošime je ono što je urađeno srpskom narodu sa osiromašenim uranijumom. Onda, vi imate prof. Duška Stanojevića, Aleksandra Vasića, Jasminu Duraković, Gorana Relića, ako ste čitali njihove izjave o katastrofalnoj situaciji, gde naši ljudi oboljevaju i umiru. Završiću samo sa jednim citatom, biću slobodan , u jednoj od emisija kod Olje Bećković, gostovala je iz jedne susedne zemlje, jedna književnica je rekla otprilike ovako.Pitala je Olju Bećković - zašto naši zvaničnici neće dapokretnu pitanje osiromašenog uranijuma i pogibelji naroda od te pošasti? Završila je, sad ne mogu da nađem to, pa neću insistirati, otprilike ovako – kako je moguće da dozvolite da ćutite, kada američka ambasadorka stavlja u krilo dete obolelo od leukemije i traži da vi građani Srbije platite zbog toga, što su oni uzrokovali to oboljenje? Dokle će ova vlast da ćuti? Zašto ovoga nema u strategiji? Kako se može u članu 91. zakona reći kako se ovaj teren sanira? Trebalo je dići tu zemlju i odneti gde može - jedino u Sibir. Prema tome, neki hoće u NATO pakt, neka idu kod zlikovaca, koji su izazvali ovo o čemu se ćuti. Ćuti ministarstvo, ćuti Vlada. To je sramota za ovu zemlju, ali mi srpski radikali nećemo da prećutimo. Hvala vam.
Narodni poslanik Zoran Popović, ima reč.
Dame i gospodo, dobro je kada jedna država donosi svoju nacionalnu strategiju zaštite i spašavanja u vanrednim situacijama, ali nije dobro kada realizacija te strategije zavisi od političke volje i političkih interesa. Nažalost, iskustvo nas uči da je sanacija posledica elementarnih nepogoda u proteklom periodu, često bila predmet političke trgovine i volje onih koji su na vlasti. Kolubarski okrug, iz koga ja dolazim, pogodio je razorni zemljotres 1998. godine i 1999. godine. Zbog javnosti i zbog građana Kolubarskog okruga, podsetiću vas da je te noći između 29. i 30. septembra 1998. godine, Kolubarski okrugpogodio razorni zemljotres, čija je magnituda iznosila 5,6 jedinica Rihterove skale. Epicentar se nalazio na području Mijoničke i Ljiške opštine, na planinskoj gredi odSuvog bora do Maljena. Nakon toga, prema podacima Seizmološkog zavoda Srbije, na ovom području se desilo preko 20 zemljotresa, a jedan od potresa se dogodio 30. aprila 1990. godine sa magnitudom od 5,7 Rihterove skale. Prema podacima Direkcije za obnovu i razvoj Kolubarskog okruga, u zemljotresu je oštećeno 24.185 kuća, a najviše objekata je stradalo u opštini Valjevo, a zatim u opštini MIonica, Ljig, Lajkovac i Osečina. Daću samo primer iz opštine Mionica, koja je bila epicentar zemljotresa. Oštećeno je ukupno 6420 kuća. Do 2000. godine, izgrađeno je 864 kuće, a 1154 kuće je sanirano, što ukupno iznosi 2018 kuća. Napominjem da je to bio period od jedne i po godine, a da je u republičkoj vlasti učestvovala i SRS. Nakon toga, za 11 godina DOS, ukupno je izgrađeno svega 384 kuće, što je u proseku samo nešto više od 30 kuća godišnje. Ovo praktično znači da bi DOS vlast, ovakvim intenzitetom, izgradila ili sanirala preostale objekte za narednih 25 godina. Pošto je ta činjenica i vama na vlasti bila jasna, vi ste se dosetili i uradili nešto drugo. Ukidate Direkciju za izgradnju i razvoj Kolubarskog okruga pogođenog zemljotresom, a osnivate Agenciju za infrastrukturni razvoj i socijalno-stambenu izgradnju. Pravite strategiju kako da prevarite građane. To ste i uradili. Da biste ukinuli sve liste prioriteta za izgradnju i napravili tzv. nultu listu, umestno da buduća izgradnja dobije, navodno, karakter socijalnog stanovanja, biće to još jedna prevara ojađenih građana, čije su kuće nastradale u zemljotresu. Da neće biti ništa od buduće izgradnje, ukazuje i naziv novoformirane agencije. Da sam u pravu kada ovo kažem, potvrđuju i reči Dragana Jeremića, direktora Direkcije za obnovu Kolubarskog okruga, koji je nedavno izjavio, da je u dogovoru sa ministrom Dulićem rešeno da se ubuduće ukinu sve liste prioriteta za izgradnju i uvede socijalna izgradnja. Odakle njima dvojici pravo da zemljotres pretvaraju u socijalnu kategoriju, kada je to elementarna nepogoda, koja je sve redom, manje ili više, pogodila. Slična ili gotovo ista situacija je i u ostalim opštinama Kolubarskog okruga – u Valjevu, Ljigu, Lajkovcu, Ubu i Osečini. Nacionalna strategija zaštite i spasavanja u vanrednim situacijama, bujične poplave, predstavljaju elementarnu nepogodu koja prouzrokuje ogromne štete. Bez obzira što vi predviđate izradu metodologije, tzv. aktivne odbrane od poplave, koj podrazumeva potpunu koordinaciju sa radarsko-osmatračkom službom RMHZ, nemoguće je sve predvideti, tako da su štete neminovne. Nažalost, bujične poplave ogromnog intenziteta su zadesile opštinu Ljig u subotu, 28. maja ove godine. Za samo sat vremena, bujica koja je rušila gotovo sve pred sobom, izazvala je velika oštećenja na zgradama, putevima, mostovima i zasadima na teritoriji cele opštine. Stotine hektara plodne zemlje i useva na njoj se našlo pod muljem i vodom, a sve ono što su poljoprivrednici do tada uložili, otišlo je u nepovrat. Prema izveštajima komisije, šteta je sledeća. Na poljoprivrednim usevima, njivama i livadama, ukupno 205 miliona. Na putevima, mostovima i ulicama 381 milion. Šteta na građevinskim objektima u mesnim zajednicama– Kadina Luka. Ljig, Veliševac, Slavkovica, Paližnica, Babajić, ukupno 48 miliona. Šteta na gradskom vodovodu je šest miliona i 400 hiljada, što ukupno iznosi 641 milion. Od Vlade Republike Srbije, opština Ljig je dobila 10 miliona, ili 1,5% od nastale štete. Da ponovim, od 641 milion, opština Ljig je od Vlade Republike Srbije dobila 10 miliona. Tih 10 miliona dinara je utrošeno na popravku opštinskih puteva i mostova, tako da poljoprivrednici za pretrpljenu štetu na usevima nisu dobili nijedan jedini dinar. Ako se uzme u obzir i onako težak položaj seljaka zbog nenormalno visoke cene veštačkog đubriva, semena, nafte koja je najskuplja u Evropi,oni su na došli rub propasti. Oni koji su nekada hranili druge, zbog elementarne nepogode i nebrige države, koja je gora od svake nepogode, došli su u situaciju da mole da njih drugi hrane. Zato je uslov svih uslova, pre donošenja ove nacionalne strategije bio da se prvo saniraju dosadašnje štete, a tek posle da se planiraju neke nove elementarne nepogode i štete koje će ona izazvati. Takođe, jedna od velikih nepogoda koja je zadesila opštinu Ljig su i klizišta. Sela Brančić, Kozalji, Šuci, pretrpele su ogromne štete od klizišta 2006. godine. Kao primer ću navesti samo jedno domaćinstvo, Radovanović Živadina iz sela Kozelj, gde su oštećenja na objektima i zemljištu tolika, da je institut CIP u obrazloženju napisao sledeće – s obzirom da se radi o velikom i dubokom klizištu vrednom istraživanja, izrade projekta i sanacije klizišta, višestruko prevazilaze vrednost objekta, tako da se predlaže izmeštanje domaćinstva na druge stabilne lokacije, ali nažalost ovaj čovek svoje domaćinstvo ne može da izmesti nigde na svoja 4,5 hektara imanja jer je čitavo imanje pod klizištem. Napustio je domaćinstvo, preselio nešto pokućstva koliko je stigao, ali nikakvu nadoknadu od Republike ni pomoć ni posle tri godine nije ostvario. Gospodine ministre, u vezi ovoga dostaviću vam dokumentaciju posle. Hoće li nacionalna strategija, ovaj, kao i druge slučajeve, prethodno rešiti, pa tek onda ući u neke nove procene. Gospodo iz vlasti, to građani traže od vas. Tako biste jedino pokazali da vam je stalo do sudbine oštećenih građana, ovako vide da ste izgleda vi koji ste na vlasti najveća elementarna nepogoda koja je mogla da ih zadesi. Vašim odlaskom sa vlasti šteta će samo delimično biti sanirana. Hvala.
Zajednički načelni i jedinstveni pretres o kome smo danas vodili raspravu ima za cilj usvajanje nacionalne strategije, zaštite i spasavanju u vanrednim situacijama i usvajanje zakona o prebivalištu i boravištu građana. Neosporno je da svaka dobro uređena i normalna država treba da ima jednu ovakvu strategiju koja definiše stanje koje nastupi kada nastupe prirodne ili veštačke katastrofe i svrha naše nacionalne strategije treba da bude zaštita života, zdravlja, imovine građana kao i kulturnog nasleđa Republike Srbije. Ne mogu a da ne ponovim ono što je naš ovlašćeni predstavnik, gospodin Božidar Delić već rekao, trebalo je prvo da usvojimo strategiju pa tek onda da donosimo zakone i podzakonska akta. Mi idemo jednom drugačijom logikom i bojim se da ova strategija ne bude samo mrtvo slovo na papiru. Jer, kao što ću posle pokazati na par primera, u situacijama kada dođe do raznih katastrofa, stvari se otmu kontroli i onda strategija ne može mnogo ni da pomogne. Još je veliki Njegoš rekao onu njegovu čuvenu izreku – U dobru je lako dobar biti, a na muci se poznaju junaci. Kada dođe do katastrofa, onda se na neki način vidi i karakter društva, kako je društvo spremno da reaguje, koliko je organizovano materijalno i kadrovski, a isto tako i kako se odnosi prema svojim građanima. Pošto sam poslednji govornik i pošto su govornici iz moje poslaničke grupe uglavnom dali jednu izuzetno sveobuhvatnu elaboraciju o ovim pitanjima, ja ću samo reći par stvari koje do sada nisu rečeno a za koje smatram da su bitne i da su u vezi sa ovom strategijom. Naime, ova strategija se pored bazičnog zakona o vanrednim situacijama, oslanja i na nekih drugih 10-ak zakona, a to su, radi informisanja građana: Zakon o zaštiti od požara, Zakon o zdravstvenoj zaštiti, Zakon o javnom zdravlju, Zakon o transportu opasnog tereta, Zakon o vodama, Zakon o meteorološkoj i hidrološkoj delatnosti, Zakon o Republičkom seizmološkom zavodu, Zakon o zaštiti od jonizujućeg zračenja i o nuklearnoj sigurnosti, Zakon o šumama itd. Gledajući ovaj materijal koji smo dobili od predlagača, tj. Vlade, ja sam izbrojao nekih šest ili sedam raznih agencija koje se u stvari pitaju i koje su merodavne da nastupaju u vanrednim situacijama, kao, na primer, na osnovu Zakona o zdravstvenoj zaštiti to je Zavod za javno zdravlje, dalje imamo Agenciju za zaštitu od jonizujućeg zračenja i nuklearnu sigurnost Srbije, na osnovu Zakona o transportu opasnog tereta Vlada je osnovala Upravu za transport opasnog tereta, u okviru Zakona o zaštiti životne sredine imamo Agenciju za zaštitu životne sredine, pa meteorološke i hidrološke osmatračke sisteme sa nekih 38 osmatračkih stanica u Srbiji i poslednja agencija koju sam ja video je u okviru MUP, tzv. Uprava za preventivnu zaštitu. Video sam da se tu sad dovode i ljudi iz Ministarstva odbrane, jer, pošto smo uništili Vojsku, moramo sad negde njene pripadnike da udomimo pa da sami sebe i ovaj narod lažemo da imamo nekakvu vojsku, a svi u stvari vidimo gde smo i gde se nalazimo po tom pitanju. Da stvar bude još gora, ja ću vam reći da su ove agencije toliko uzele maha da su naši analitičari izbrojali da u Srbiji trenutno postoji preko 110 različitih agencija, zavoda i fondova. Ko u njima radi? Sigurno da nema članova i pripadnika SRS, to su sve članovi ovih iz vladajuće koalicije, G 17 ili kako je to sada moderno – URS, DS, SPS i ostali. Što je najgore, u okviru jednog ministarstva imamo i preplitanje nadležnosti kroz više agencija, pa tako na primer u Ministarstvu za životnu sredinu imamo najpre Agenciju za zaštitu životne sredine, pa zatim Fond za zaštitu životne sredine, Zavod za zaštitu prirode, Uprava za zaštitu bilja. Dakle, četiri različite institucije koje nepotrebno troše novac građana i poreskih obveznika. Da nije tih i tolikih agencija, sigurno da danas pre podne ne bismo raspravljali o onom i onolikom deficitu, odnosno, ne bismo bili u situaciji da usvajamo rebalans svake godine i to po nekoliko puta. Ali, tu se priča ne završava. Navešću vam još nekoliko primera u okviru Ministarstva za infrastrukturu. Postoji Agencija za energetiku a postoji i Agencija za energetsku efikasnost. Čime se bavi jedna a čime druga, teško da će ikome biti jasno. U okviru regionalnog razvoja, pored bazičnog ministarstva za regionalni razvoj, imamo i Nacionalnu agenciju za regionalni razvoj, pa Savet za regionalni i ravnomerni razvoj, pa kancelarije po lokalnim samoupravama itd. Kad bismo o tome pričali, da nabrajamo svih 110, trebalo bi nam ceo sat. Cilj je da građani Srbije iz svega ovoga izvuku zaključak da ovoliki broj agencija, ako ne daj bože dođe do neke vanredne situacije, samo bi otežavalo situaciju jer gde se mnogo ljudi i faktora pita, znate i sami šta iz toga na kraju proizlazi. Drugo na šta bih želeo da ukažem ovom prilikom to je kakav je odnos aktuelnih vlasti prema prirodnim katastrofama u praktičnim situacijama. Uzeću primer velikog zemljotresa koji je prošle godine u novembru zadesio Kraljevo. Statistika kaže da se zemljotresi tog intenziteta dešavaju svakih 10 godina. Na primer, od tog zemljotresa može se videti kakav je odnos vlasti prema građanima Kraljeva, kakav je odnos prema privrednim subjektima u kraljevačkoj opštini, a, isto tako, može se videti i kako je narodna muka postala predmet političke trgovine. Konkretno, zemljotres je bio u novembru 2010. godine a već 30. marta 2011. godine na jednoj sednici SO data je inicijativa za osnivanje komisije koja bi ispitala nepravilnosti i mahinacije nastale posle tog zemljotresa. Pročitaću dnevni red sa te osnivačke sednice, kada je osnovana komisija: Dinarski protok novca, ulaz-izlaz; Protok deviznog novca, ulaz-izlaz; Donacije građevinskog materijala i njihova raspodela; Donacije stambenih objekata i njihova raspodela; Spisak građana kojima su neopravdano dodeljene kuće u prethodnom periodu. Znači, već posle par meseci bilo je takvih mahinacija da je morala da se osnuje i posebna komisija koja bi to ispitala. Navešću najdrastičniji slučaj. Posle zemljotresa, krizni štab je doneo odluku da se napravi nekih 500 i više montažnih kuća i konzorcijum firmi iz Republike Srpske dao je svoju ponudu, gde je cena za montažne kuće, koje su bile 40, 60 ili 80 kvadrata, bila 280 evra po metru kvadratnom. Verovatno da bi se to i usvojilo da nije, kako smo obavešteni od odborničke grupe SRS, gospodin Milan Marković koji je ispred Vlade bio koordinator na ovom kriznom području, uticao na tender da se usvoji ponuda od nekog konzorcijuma iz Ivanjice koji je bio 115 evra po kvadratu skuplji. Odlično što je gospodin Marković tu, valjda će objasniti, ne nama, mi znamo, nego građanima Srbije zašto nije odabrana ova ponuda koja je bila najjeftinija nego ova drastično skuplja, a za razliku u ceni, recimo, moglo je da se izgradi 100 km puta širine četiri metra. Mi smo to više puta isticali i na lokalnim medijima, na TV "Melos", TV Kraljevo, pa onda u štampi "Ibarske novosti", "KV novosti", ali nikada nismo dobili odgovor na to pitanje, a gospodin Marković je verovatno za dobro obavljen posao dobio i Oktobarsku nagradu, što znači da je uspešno obavio ovaj posao, a isto su nezadovoljni i privrednici iz Kraljeva koji su uputili jedno pismo čak i predsedniku Tadiću i traže odgovor zašto su zapostavljeni… (Predsednik: Vreme.) Naše vreme tek dolazi, gospođo Đukić-Dejanović, ali evo završiću jednom rečenicom, znači pored privrednika…
Svi mi imamo pravo na iluzije. Zahvaljujem. Narodni poslanik Srđan Milivojević.
Poštovana gospođo predsednice, uvaženi gospodine ministre, uvažene dame i gospodo iz Ministarstva i gospodine Mariću, pre svega gospodine Markoviću želim da vam zahvalim na svemu što ste uradili za građane Kraljeva, za građane Trgovišta. Ljudska zahvalnost je najveća i nemerljiva, nju ne može da pokrije nikakva nagrada, ali lepo je kada dobijete i priznanje za ono što ste uradili pomažući građane Kraljeva. Interesantno je da tu odluku maltene niko od odbornika nije osporio, sem ove odborničke grupe koja se raspala na nekoliko političkih stranaka, ali oni su zanemarljiva statistička greška u Kraljevu. Gospodine Mariću, vas molim da svim vatrogascima, svim članovima spasilačkih službi MUP prenesete najdublju iskrenu zahvalnost za nesebičnu plemenitost, požrtvovanje, stručnost, angažovanost, plemenitost prilikom spašavanja ljudskih života, jer nema veće vrednosti u 21. veku nego spasiti ljudski život. Imovina se može nadoknaditi, može se izgraditi onaj objekat koji je izgoreo, ali zaista vas molim da svim policajcima, svim vatrogascima, svim ljudima koji su, ne štedeći svoj život rešili da, žrtvujući sebe, spasu tuđi život, prenesete iskrenu zahvalnost svih građana, ne samo grada Kruševca,iz koga dolazim, već čitave Srbije, jer mislim da čitava Srbija deli najuzvišenija osećanja kada je reč o tim ljudima. Kada govorimo o ovoj strategiji, biću vrlo kratak, jer tu nema mnogo šta da se kaže. Strategija je jasna, koncizna, precizna. Sticajem okolnosti sam pripadnik Gorske službe spašavanja već 25 godina, učestvujem sa jednom humanitarnom organizacijom u stotinama akcija, u kojima sam učestvovao zajedno sa tim divnim momcima iz Gorske službe spašavanja, u spašavanju ljudskih života i na Kopaoniku i na planinama Srbije i u rudnicima, zemljotresima, tokom NATO agresije. Mislim da sve ono što ste napisali u ovoj strategiji zavređuje i te kako ozbiljnu diskusiju i poštovanje vašeg rada i rada ljudi na terenu koji, kažem još jedanput, spašavaju ljudske živote. Želim samo da kažem da su građani Kraljeva, građani Studenice, meštani Ušća i te kako pažljivo pratili vaše aktivnosti na gašenju požara, da je kod bujičnih poplava u Trgovištu, Zaječaru, Ljuboviji, Loznici, Valjevu, Osečini, Aleksincu pokazana i te kakva stručnost, angažovanje i profesionalnost jedinica koje su spašavale ljude. Imali smo klizište u selu Bogdanje i elementarne nepogode u Kruševcu, Aleksandrovcu, Pomoravlju, zapadnoj Srbiji. Nekada, kada smo imali 32.000 raketa, od kojih su obe radile, a ostalih 31.880 nisu, mi smo imali situaciju da smo samo za jednu noć u Srbiji doživeli gradonosnu tuču, od koje je trebalo srpskoj poljoprivredi pet godina da se oporavi, a to se dešavalo 1999. godine, kada su oni imali 32.000 raketa i sada nas optužuju da mi ne smemo od NATO pakta da ispaljujemo rakete. Mi ne pitamo nikoga kad branimo nebo Srbije, mi Srbiju volimo najviše na svetu, poštujemo Rusiju, poštujemo EU, ali Srbiju volimo najviše na svetu. Kada hoćemo da branimo nebo Srbije, mi ne tražimo saglasnost, mi ispaljujemo rakete u onom obimu koliko je potrebno, koliko je neophodno da zaštitimo Srbiju. Poplave koje su zadesile Aleksinac, izazvane su, pre svega ljudskim nemarom lokalnog stanovništva, a ne neangažovanjem pripadnika policije. Elementarna nepogoda koja je zadesila Kruševac, Aleksandrovac, jedna je od najvećih u istoriji grada Kruševca u poslednjih 130 godina, koliko se proučavaju elementarne nepogode. Za kraj moram da kažem još jednu molbu. Treba raditi maksimalno na uvođenju jedinstvenog broja za hitne slučajeve, jer svuda u svetu taj broj postoji. Mi sada imamo nekoliko brojeva: 92 za policiju, 93 za vatrogasce, 94 za hitnu pomoć. Svuda u svetu je 112 broj kojim se poziva pomoć u vanrednim situacijama. Za kraj, neki nisu razumeli poruku vizije i misije, ne sviđa im se što ima samo tri rečenice. U svom naučnom testamentu Albert Anštajn je napisao viziju i misiju svog delovanja na planeti Zemlji u jednoj jedinoj rečenici. Oni koji su razumeli prihvatili su progres čovečanstva i ušli u 21. vek, a oni koji to nisu razumeli ostali su u 19. veku i nisu ni malo srećni ni tužniji od nas, ali zahvaljujući takvim ljudima koji su imali viziju i sposobnost da tu viziju smeste u jednu rečenicu, planeta ide u ovom pravcu u kome ide, oni ne mogu da je zaustave, mogu da veruju u svoje zablude. Za kraj, za ove koji dobacuju, 1999. godine bile su velike poplave, odmah posle NATO agresije. Vojislav Šešelj je obišao poplavljena područja i pitao tamo narod "da li znate što sam došao", a narod mu je odgovorio "da bi katastrofa bila kompletna". Zahvaljujem.
Po Poslovniku, gospođica Nataša Jovanović.
Gospođo Đukić-Dejanović, mislim da ste vi, većinom onih koji su vas izabrali, legitimno izabrani za predsednika Skupštine. To poštujem i vama se obraćam. Meni se danas drugi put dešava da jedna gospođa iz sale nepristojno dobacuje da je meni kraj, da nemam vremena, da nemam prava po Poslovniku. Poštujem što ste vi predsednik Skupštine i hvala vam. Povređeno je dostojanstvo Narodne skupštine. Zbog istine i zbog ovoga što je malopređašnji govornik rekao, za koga sam sigurna, gospodine Mariću, čim se ustanovi ovaj broj 112 za hitne slučajeve, da će prvi da vam se javi.
Molim vas, nemojte.
Trebali ste malopre da reagujete. Gospođo Đukić-Dejanović, vi ste bili deo koalicije sa SRS 1999. godine i vrlo dobro znate da je kao potpredsednik Vlade Republike Srbije naš, sada već devet godina u Haškom kazamatu utamničeni predsednik dr Vojislav Šešelj, za koga je naručena optužnica i tadašnji premijer ove elementarne nepogode jer rekao Karli Del Ponte "vodi ga i ne vraćaj ga više". Dakle, naš predsednik je, kao odgovoran čovek i kao potpredsednik Vlade, koji, za razliku od ovih koji nisu isplatili za poplavu ni u vašoj Rači, ni u našem Kragujevcu, ni u kraju odakle je gospodin Popović, ni u Aleksincu, ni u Kruševcu, ni u Trgovištu, procenjenu štetu, to uradio 1999. godine, iako je bilo NATO bombardovanje i ako se to desilo, dobro se sećam tog dana, kao da je juče bilo, avgust mesec je bio, šta se desilo posle 5. oktobra i dolaska ovih pučista na vlast, kada su sve hteli da zgrabe. Oni su čak hteli da optuže našeg predsednika da je on, zaboga, sredstva koja su bila opredeljena za nešto drugo, usmerio građanima za poplavu u tom kraju. On je pomogao tada građanima Srbije, a tek će da im pomogne kada se vrati i SRS zajedno sa njim.
Pošto na listama govornika više nema prijavljenih za reč, a nema ni onih koji nisu iskoristili pravo iz člana 96. Poslovnika, zaključujem zajednički načelni i jedinstveni pretres. Sa radom nastavljamo sutra u 10,00 časova.