Lugupeetud Riigikogu! Austatud Vabariigi Valitsuse liikmed! Alustame infotundi. Kõigepealt teeme kohaloleku kontrolli. Hetkel on ennast kohalolijaks registreerinud 42 Riigikogu liiget. Infotunnis osalevad valitsusliikmed on peaminister Taavi Rõivas, kultuuriminister Urve Tiidus ja põllumajandusminister Ivari Padar. Ma arvan, et te ei pane pahaks, kui ma tuletan teile meelde, et küsimuse esitamiseks on aega üks minut ja vastamiseks kaks minutit. Eile avaldas kuus Riigikogu liiget soovi täna infotunnis küsimusi esitada. See tähendab, et ma annan neile, kes ennast küsijana registreerinud ei ole, võimaluse esitada iga teema kohta kaks täpsustavat küsimust.
Esimene küsija on Sven Sester. Küsimus on peaminister Taavi Rõivasele. Palun!
Aitäh, lugupeetud juhataja! Hea peaminister! Minu teema on inimeste toimetulek. Toimetulekus on oluline roll sissetulekul. Ma keskendungi oma küsimuses sellele. Vaatame soovitusi, mida Euroopa Komisjon on andnud. Komisjon on öelnud, et Eesti peaks suurendama madalapalgalistele töötajatele mõeldud meetmeid ja töötama välja stiimuleid. OECD on olnud veelgi täpsem ja öelnud, et me peaksime sõna otseses mõttes Eesti madalapalgaliste inimeste töökoormust vähendama. IRL-i rahvakogu tuli mõni aeg tagasi välja ettepanekuga Eesti madalapalgaliste olukorra parandamise kohta. Peaasjalikult nähti ette jätta alla 500-euroselt töötasult tulumaks ära ning kuni 846 euroni ...
Aeg! Palun küsimust, Sven Sester!
Jah. Mul on küsimus teile, hea peaminister. Mis te nendest ettepanekutest arvate? Kas see suund, et tuleks võtta meetmeid, mis on mõeldud madalapalgaliste inimeste olukorra parandamiseks, on õige ja kas me peaksime sellega edasi minema?
Aitäh! Kui te peate silmas Vabariigi Valitsuse plaani igal aastal tulumaksuvaba miinimumi suurendada, siis jah, see on minu hinnangul õige suund. Kui te küsisite aga Tõnis Paltsi juba mõni kuu tagasi välja käidud uitmõtte kohta, millest nüüd on ootamatult saanud IRL-i suur valimisloosung, et Eestis tuleks kehtestada mitmesaja astmega astmeline tulumaks – teie nimetate seda suurejooneliselt maksureformiks –, siis seda ma mitmel põhjusel väga heaks mõtteks ei pea. Ma isegi ei hakka rääkima sellest elementaarsest asjast, et sedavõrd suurel muudatusel peaks olema ka selge katteallikas, mida praegu ilmselgelt olemas ei ole. Aga ma räägin, miks see on minu hinnangul ebarealistlik ja mitmes mõttes ka ebaõiglane idee. On täiesti selge, et jätkusuutlik sissetulekute kasvataja igas ühiskonnas saab olla üksnes ja ainult majanduskasv. Teie pakutud muudatusega annaksime aga väga selge signaali, et Eesti majandusse on tulevikus oodatud madalapalgalised töökohad. Minu meelest ei ole see õige signaal, minu arvates on meil vaja anda täpselt vastupidine signaal. Eestisse võiksid investeerida ettevõtted, kes on valmis looma töökohti, kus makstakse Eesti inimeste töö väärilist palka. Seetõttu on see teie idee juba signaalina vale. Kui juurde luuakse väiksema lisandväärtusega, mitte aga suurema lisandväärtusega töökohti, siis ei saa ka majandus kasvada.
Sven Sester, palun!
Aitäh, lugupeetud juhataja! Hea peaminister! Ma olen teiega täiesti nõus, et majanduskasv on meie üks prioriteete. Aga minge käige mõnes kõige tavalisemas toidupoes ja te näete seal inimesi, kellel palk on 500 eurot või isegi alla selle. Meil on tihti olukordi, kus inimesed mitte ainult ei tule palgaga välja, vaid saavad ka riigilt toetusi. Ma tahan teilt teada, milliseid meetmeid valitsus on võtmas. Te ütlesite, et tulumaksuvaba miinimum peaks lähiaegadel suurenema. Paraku on meie rahaline olukord selline, et lähiaastatel kümne euro kaupa seda miinimumi suurendatakse ja reaalselt kätte saavad inimesed kaks eurot. See kehtib kõigile. Kas te ikkagi ei arva, et me peaksime fookuse selgelt suunama madalapalgalistele inimestele, kes on olukorras, kus ei tulda ots otsaga kokku?
Aitäh! Valitsuse kavade ja ka otsuste ning teie loosungi vahel on üks väga suur erinevus: valitsusel on olemas katteallikas ja tema otsuseid on võimalik ellu viia. Ma arvan, et see on väga kaalukas vahe. Printsiibina pean ma loomulikult õigeks toetada eelkõige inimesi, kelle sissetulek on väiksem. Küsimus on selles, kas me peame nagu teie selleks valima teostamatu idee, ilma sellele isegi katteallikat pakkumata. Küsimus on selles, kas me peame selleks kehtestama Eestis astmelise tulumaksu, mille pooldajate sekka te olete minu arvates üllatuslikult asunud, ja tegema seda nii keeruliselt, et sellel on lausa mitusada maksuastet. Isegi Keskerakond, kes on aastakümneid meile püüdnud seletada, et astmeline tulumaks on väga hea plaan, ei ole suutnud välja mõelda midagi nii keerulist, nagu IRL on nüüd avalikkuse ette toonud. Mitusada maksuastet! Minu meelest ei ole see kõige õigem lahendus probleemile, mis väärib väga tõsist tähelepanu ja adekvaatseid lahendusi. Millised on valitsuse sammud? Selle aasta jooksul oleme juba langetanud otsused, mis tulumaksuvaba miinimumi suurendavad. Need suurendavad seda ka järgmistel aastatel. Neil on katteallikas olemas ja nad saavad reaalsuseks. Me oleme otsustanud langetada tulumaksu ja töötuskindlustusmakset, samamoodi oleme kinnitanud alampalga tõusu otsuse. Kui te soovite teada, millised võiksid olla plaanid järgmisteks aastateks, siis ma arvan, et tööjõumaksude langetamine peab jätkuma, ma pean silmas nii sotsiaalmaksu kui ka tulumaksu, ja kindlasti peab jätkuma tulumaksuvaba miinimumi suurenemine. Aga seda ei tohi teha selliselt, et me esitame loosungi ega mõtle, kas see on elluviidav või mitte. Me peame kõik oma sammud tasakaalukalt läbi mõtlema. Kindlasti ei peaks tulevik tooma meile sedavõrd keerulist astmelist tulumaksu, nagu teie olete pakkunud.
Sven Sester, viimane täpsustav küsimus, palun!
Aitäh, lugupeetud juhataja! Hea peaminister! Teie vastusest kumas läbi kaks olulist punkti: astmeline tulumaks ja ettepaneku suhteline kallidus. Kindlasti ei ole mul minuti jooksul võimalik teiega pikalt ja põhjalikult debateerida. Ütlen kiirelt aga ära, et me ei ole näinud ette täiendavat tulumaksuprotsendi tõstmist inimeste puhul, kes teenivad kõrgemat palka. Pigem näeme praegu ette, et nendel inimestel, kellel on väiksem palk, oleks suurem tulumaksuvaba miinimum, et nad saaksid rohkem raha kätte. Nüüd tulen ma rahalise katte juurde. Me oleme pakkunud kattena seda, et lähiaastatel võiks tulumaksuvaba miinimumi suurendamise ära jätta. Sellest saaks ligi poole katteallika summast. Kas teie arvates ei oleks õige, kui me lähiaastatel ei suurendaks kümne euro kaupa tulumaksuvaba miinimumi kõigil inimestel, vaid suunaksime meetmed just madalapalgaliste heaks? Me saaksime siis tulumaksuvaba miinimumi rohkem suurendada.
Aeg on juba ammu otsas!
Aitäh! Tulumaksuvaba miinimumi suurendamine katteallikana, et suurendada tulumaksuvaba miinimumi veelgi rohkem – see kõlab päris nutikalt. Ma arvan, et see on läbinähtavalt ebaadekvaatne. Mul on hea meel, et te olete valmis debateerima Reformierakonnaga astmelise tulumaksu teemadel. Me oleme astmelise tulumaksu teemadel seni debateerinud Keskerakonnaga, ka sotsiaaldemokraatidega. Minule on mõneti ebameeldiv üllatus, et nüüd me peame debateerima olukorras, kus ka IRL on asunud astmelise tulumaksu pooldajate poolele, kuigi te olite seni täpselt vastupidisel seisukohal. See seisukoht oli mulle märksa südamelähedasem. Te ütlesite praegu, et te ei toeta täiendavate kõrgemate astmete loomist või teil vähemasti seda plaani ei ole. Samas, kui vaadata esimesi teie erakonna signaale selle teema kohta, siis ütles vähemalt Juhan Parts, kes oli sel hetkel kõneisikuks, kui ma õigesti mäletan, et tuleks jätta tulumaks langetamata ja kaaluda kas tööjõumaksude või tarbimismaksude tõstmist. Mõtleme, mis need tööjõumaksud või tarbimismaksud on. Need on kas tulumaks või käibemaks. Tuleb anda endale aru, mis need valikud on. Minule sellised muudatused ei meeldiks. Ma ütlen lihtsalt selleks, et te mõistaksite, millisest suurusjärgust te räägite. Rahandusministeeriumi arvutuste kohaselt oleks selle muudatuse mõju 250 miljonit eurot aastas. Öelda, et see on nii väike asi, et sellele ei pea katteallikat isegi mitte pakkuma, on minu hinnangul vastutustundetu. Mulle väga meeldis, kui te olite väga nõudlikud meie valitsusliidu vastu, et me katteallikaid otsiksime. Me näitasime teile kõike 100 000 euro täpsusega. Kui te nüüd käite välja 250 miljonit eurot kulu, siis olge mehed ja näidake ka katteallikaid, siis on see plaan natukenegi usutavam.
Heimar Lenk, palun!
Aitäh, lugupeetud eesistuja! Härra peaminister! Juba see, et me 23. aastal pärast oma riigi taastamist arutame parlamendis riigi viletsat majandusseisu, vaesust, lausvaesust ja palgavaesust, näitab, et teie erakonna viljeldud lausliberaalne parempoliitika ei ole vilja kandnud. Siit tekib mul küsimus, miks te nii valuliselt suhtute astmelisse tulumaksu. Te oleksite nagu mesilase käest nõelata saanud, kui seda sõna kuulsite. Seletage, mille pärast on astmeline tulumaks halb.
Aitäh! Seda võib järgmiste kuude jooksul veel korduvalt selgitada. Minule ei ole astmeline tulumaks midagi uut ega valulist. Minule mõjus uue ja võib-olla ka natuke valulise asjana see, et IRL on saanud astmelise tulumaksu kõige suuremaks eestkõnelejaks. See on mulle tõesti halb üllatus. Aga mina mäletan kindlasti, et astmelise tulumaksu debatte on peetud vähemalt 15 aastat. Pole midagi hullu ka selles, kui me seda teemat jätkame. Me kõik teame, et astmeline tulumaks pärsib majanduskasvu. Me kõik teame, et astmeline tulumaks vähendab inimeste motivatsiooni rohkem teenida ning pärsib kõrgema palgaga töökohtade teket. See on kindlasti probleem. Teie hinnang, et Eesti majandusel on väga halvasti läinud, solvab minu arvates enamikku eestlastest. Võite vaadata rahvusvahelist võrdlust. Te ei leia väga palju riike, kellel oleks viimase kahe kümnendi jooksul paremini läinud. Kogu Euroopast on väga raske leida riiki, kellel oleks viimase 20 aasta jooksul läinud paremini kui Eestil. Minu juhitava valitsuse teenet on selles väga vähe. Meie valitsus on töötanud kuus kuud, isegi vähem, aga eelmistele valitsustele on põhjust tänu avaldada küll, sest väga head tööd on tehtud. Eesti majanduspoliitika on olnud väga hea, 20 aasta jooksul on suudetud teha õigeid otsuseid. Eesti on arenenud kiiremini ja märksa paremini kui mitmed teised riigid, võiks öelda, et kiiremini kui peaaegu kõik teised Euroopa riigid. Kas see on piisav ja kas me võiksime loorberitele puhkama jääda? Kindlasti mitte. Minu juhitav valitsus kindlasti jätkab sellist poliitikat, mis majanduskasvu soodustab. Nagu ma ütlesin, majanduskasv on ainus jätkusuutlik allikas selleks, et inimeste sissetulekud kasvaksid, olgu selleks siis palk, pension või ka näiteks sotsiaaltoetus.
Marika Tuus-Laul, palun!
Aitäh! Austatud peaminister! Minu meelest on küll suhteliselt raske leida riiki, kus ei oleks astmelist tulumaksu. Need on mõned endised sotsialismimaad ja Venemaa. Isegi Ameerikas on ju astmeline tulumaks. Aga ma küsin hoopis teisel teemal, pensionäride kohta, kes on üks kõige vaesem inimeste grupp, eriti üksi elavad pensionärid. Need, kes on elu jooksul väga väikest palka teeninud – meditsiiniõed, kultuuritöötajad, õpetajad ja väga paljud teised –, saavad ka väga madalat pensioni. Nad on tihti pidanud ju mitu aastat töötama, et kirja saada ühte pensioniaastat, pensionikoefitsienti 1,0. Miks te ei poolda süsteemi, mille järgi peaks üks tööaasta vastama ühele pensioniaastale, et need inimesed ei peaks mitu aastat rügama, et seda aastat kirja saada? Palkade ebaõiglus kandub praegu üle ka pensionidesse.
Aitäh! Teil on õigus, Euroopa Liidus on päris palju riike, kes on kasutanud astmelist tulumaksu. Aga kui te suudate mulle nimetada kas või ühe riigi Euroopa Liidus, kelle majandus on alates 1994. aastast, mil Eestis hakkas kehtima ühetaoline tulumaks, selle astmelise tulumaksu tingimustes kiiremini kasvanud kui meil, siis ma ootan seda näidet huviga. Mina sellist näidet ei tea. Seda esiteks. Teiseks, pensionitõus on igal juhul prioriteet. Me oleme tavaliselt eelarveläbirääkimistel jõudnud otsusele, et pensionid peavad ka järgmistel aastatel olema tulumaksuvabad, kuigi pensionid on kasvanud kiiremini kui tulumaksuvaba miinimum. Seda on alati tulnud teha ühekordse otsusega. Sel aastal on mul hea meel öelda, et me tegime juba suvel otsuse, et ka järgmisel aastal on vähemalt keskmine pension tulumaksuvaba. Mis puudutab põhimõttelisemaid pensionisüsteemi muudatusi, siis loomulikult oleme valmis ka neid arutama, aga ma arvan, et nii teie kui ka mina saame ühtemoodi aru, et praeguseid pensionäre see kuidagi aidata ei saa. Praegustel pensionäridel on vaja, et riik tagaks jätkusuutliku pensionikasvu. Seda saab tagada ainult sellise poliitikaga, mis soodustab majanduskasvu. Teie pakutud muudatus, et me tulevikus arvestaksime pensionistaaži kuidagi teistmoodi, puudutaks ainult suhteliselt noori inimesi, kes pensionistaaži alles koguvad. Praegusi eakaid see ei aita. Seetõttu keskenduksin mina eeskätt sellele, kuidas tagada praegu pensionipõlve veetvatele inimestele võimalikult väärikas vanaduspõlv.
Infotunni alguses lubatud võimalus, et kaks Riigikogu liiget saavad kohapeal küsimusi esitada, on ära kasutatud. Palun vabandust Aivar Sõerdilt, kuid ma lõpetan selle küsimuse käsitlemise!
Järgmine küsija on Siret Kotka. Küsimus on põllumajandusminister Ivari Padarile. Palun!
Hea põllumajandusminister! Seakatk on ametlikult jõudnud nii Valgamaale kui ka Viljandimaale. On teada, et Aafrika seakatku levitavad suuresti just metssead. Selles valguses on palju räägitud metssigade küttimisest või mitteküttimisest. Küttimine ajab sead suure tõenäosusega liikuma ja see omakorda suurendab katkuohtu. Kohe on aga algamas põdrajahi hooaeg. Milline on seisukoht algava jahihooaja suhtes?
Tänan küsimast! Praegu on tõesti meil metssigade seas avastatud ka teine katkujuhtum. On näha, et katk liigub Lõuna-Eestist järjest põhja poole, see teine juhtum oli Viljandimaal. Täna tuli kokku riiklik tauditõrje komisjon, kes arutas ka seda, kuidas metssigadega käituda. Võib öelda, et nii nagu üle Euroopa nii on ka meil esitatud vähe ja vastuolulist teavet seakatku kohta. Praegu proovime seda lünka täita nelja riigi koostöös. Need riigid on Poola ja Baltimaad. Ka metssigade käitumise kohta on väga vastandlikke seisukohti kuulda olnud. Praegune riikliku tauditõrje komisjoni seisukoht on see, et vähemalt nendes tsoonides, kus nakatunud sigu on avastatud, tuleks jahti piirata. Ei tohi tekitada olukorda, kus metsseakarjad sunnitakse liikvele. See oleks praegu hullem oht kui see, mis võib tekkida muid meetmeid võttes. Meile on teada, et kui Valgevenes ja Lätis on hakatud intensiivselt metssigade populatsiooni vähendama, siis selline kunstlik tegevus ainult halvendab olukorda.
Palun, Siret Kotka!
Aitäh! Teatavasti eraldatakse nakatunud farmide piirkondi desomattidega. Kui Aafrika seakatk jõuab mõnda farmi, kes neid desomatte sel juhul hakkab maha panema ja kust tuleb rahastus?
Aitäh! Farmides on ennetusmeetmed suvi läbi toiminud ja farmerid on selles olnud väga tublid. Katku ennetavaid meetmeid on võetud ja on tehtud kõikvõimalikke eeltöid, selleks et vältida nakatumist, seda on tehtud oma kulu ja kirjadega. Eeldatavasti on katk metsades olnud juba õige mitu kuud, aga farmidesse pole see jõudnud. Julgen öelda, et tänu tublide farmipidajate ning Veterinaar- ja Toiduameti ametnike koostööle olemegi suutnud taudi tootmisfarmidest eemal hoida. Juhuks, kui taud peaks jõudma kodusigade hulka, on meil olemas eraldi regulatsioonid, kuidas farmerile kompenseerida nii loomade hävitamine kui ka nende meetmete maksumus, mis on bioohutuse täiendavaks tagamiseks võetud.
Siret Kotka, viimane täpsustav küsimus.
Aitäh! Veterinaar- ja Toiduameti peadirektori Ago Pärteli sõnul maetakse seakatku nakatunud sead võimalikult sigalate lähedale. Lääne-Virumaa on aga tuntud just oma suurte karstialade poolest ja lisaks on seal Pandivere veekaitseala. Kui katk jõuab Lääne-Virumaa sigalatesse, millisesse maakonda maetakse sel juhul Lääne-Virumaal nakatunud sead?
Aitäh! Veterinaar- ja Toiduameti inspektorid on läbi käinud kõik Eesti seafarmid. Kõikjal on kokku lepitud need kohad, kus peaks võimaliku nakatumise korral toimuma loomade hävitamine. See võib toimuda väga erineval moel. Väiksemates farmides võib see toimuda põletamise, suuremates farmides matmise teel. Ma olen kindel, et ka Lääne-Virumaa farmides on koos Veterinaar- ja Toiduameti inspektoritega leitud need kohad, kus loomad võimaliku nakkuse puhul hävitatakse. Ma olen kindel, et need kohad on kokku lepitud ja on väga selgelt kaalutud keskkonnamõjusid.
Priit Toobal, palun!
Aitäh, lugupeetud Riigikogu esimees! Lugupeetud minister! Ka mind tegi väga murelikuks tänahommikune uudis, et seakatk on jõudnud Valgamaalt edasi Viljandimaale Tarvastusse. See asub üksnes mõnikümmend kilomeetrit eemal Eesti suurimast seafarmist Eksekost, kus minu teada on ligi 70 000 siga kasvamas. Kas teie ministeerium või nimetatud töörühm, kes hommikul koos käis, on Eksekoga sel teemal ühendust võtnud? Või kas olete seda teinud teie isiklikult? Kas on suheldud sel teemal, mis on need erimeetmed, mida Eksekos kasutatakse? Ma veel kord ütlen, et täna hommikul tuli katkujuhtum ilmsiks üksnes mõnekümne kilomeetri kaugusel Eesti suurimast seafarmist.
Olen isiklikult selle eilse juhtumi valguses Ekseko juhtidega suhelnud. Ametlikult avalikustati see katkujuhtum täna, aga põllumajandusministrile anti sellest teada eile. Ekseko juht ning Veterinaar- ja Toiduameti juhtkond räägivad läbi, kuidas oleks võimalik veterinaarpiiranguid rakendada, et ühelt poolt oleks tagatud veterinaarohutus ja teiselt poolt oleks selge, et ettevõtte majandustegevus saaks jätkuda. Otsitakse mõistlikku teed. Väga oluline on see, et 11. ja 12. septembril tuleb Brüsselis kokku asjaomane komisjon, kes täpsustab Eestis võetavaid veterinaarkontrolli lisameetmeid. Ettevõtetega suheldakse kõige kõrgemal tasandil ning otsitakse selles olukorras parimat ja paindlikemat moodust, et taud ei leviks ja majandustegevus oleks võimalikult vähe piiratud.
Helir-Valdor Seeder, palun!
Aitäh! Austatud minister! Mul on kaks küsimust, aga ma püüan need mõlemad ühe minuti sisse mahutada. Juba praegu on ettevõtjatel lisakulutused, sest seakatkuohu tõttu on kehtestatud nii otsesed kui ka kaudsed lisanõuded. Lisanduvad ka transpordikulutused. Kas Põllumajandusministeeriumil on tehtud arvestus selle kohta, kui suured need ettevõtjate kulutused on? Kas neid kuidagi ka hüvitatakse? Ma räägin ennetavatele meetmetele tehtavatest kulutustest. Teiseks, me teame, et seakatk ei kandu edasi inimestele. Aga siiski levib jutt, et need inimesed, kes on väga palju sigatsenud, nakatuvad. Teie ministrina oskate kindlasti vastata. Kas see vastab tõele või mitte?
Teisele küsimusele, kas katk nakatab inimesi, kes on sigatsenud, ma ei oska vastata. Aga mis puudutab küsimuse esimest poolt ja riigieelarvet, siis me püüame riigieelarves kõigepealt leida lahendusi sellega, et ka edaspidi suurendame veterinaarkontrolli, Veterinaar- ja Toiduameti ning veterinaarlaboratooriumide võimekust. Selleni välja, et meil on vaja tervet hulka lisaseadmeid, selleks et veterinaarlaboratooriumil oleks jätkuvalt olemas võimekus taudi avastada. Need on need asjad, mida me praegu saame riigieelarve abiga teha. See on riigieelarve läbirääkimiste üks peamisi prioriteete Põllumajanduse Registrite ja Informatsiooni Ameti kulutuste kõrval. Mis puudutab ennetusmeetmetele tehtud kulutuste kompenseerimist, siis seda võimekust riigieelarves ei ole. Me peame ette nägema võimekuse selliseks juhuks, kui me oleme avastanud nakatunud sead kodusigalates, et siis käivituks kompenseerimine.
Palun vabandust Tiit Tammsaarelt ja Viktor Vassiljevilt, aga ma lõpetan selle küsimuse käsitlemise!
Järgmine küsija on Jaak Aaviksoo. Küsimus on kultuuriminister Urve Tiidusele. Palun!
Aitäh, hea eesistuja! Lugupeetud proua minister! Peaminister äsja ütles, et Eestis makstakse töötajatele nende töö väärilist palka. Paraku ei saa ma sellega nõustuda, vähemasti siis, kui silmas pidada haridus-, kultuuri- ja sotsiaalsfääris töötavaid inimesi. Senine madal palk on põhjus, miks viimasel kahel aastal on haridustöötajate palga tõusuks planeeritud 12%, mis on kaks korda kõrgem kui riigi keskmine. Hea minister, soovingi teilt seoses sellega küsida. Viimastel aastatel on Eesti keskmise palga tõus ületanud 6% ja nii on Rahandusministeerium oma prognoosis kavandanud ka järgmisel aastal. Missuguste ootustega saavad kultuuritöötajad järgmisse aastasse minna? Kas nende palga tõus eelseisval perioodil ületab riigi keskmist palgatõusu, et oleks võimalik palgalõhet ületada, või puuduvad riigieelarves selleks võimalused?
Lugupeetud Riigikogu esimees! Lugupeetud Jaak Aaviksoo, tänan selle küsimuse eest! Nagu te teate, on riigieelarve läbirääkimised praegu pooleli. Kultuuritöötajate palga tõus on nendel läbirääkimistel kindlalt üks eelisvaldkondi. Sedasama peab muidugi ütlema ka sotsiaalvaldkonna, haridusvaldkonna ja siseturvalisuse töötajate palga tõusu kohta. Praegu lõplikke arve öelda oleks ennatlik, sest otsused ei ole veel langetatud ja lõplikud kokkulepped on valitsuskabinetis sõlmimata. On üsna selge, et palgatõus ka nendes eelistatud valdkondades on seotud siiski majandusprognoosiga. See on meile kõigile teada. Prognoos on olemas, aga võib-olla ei ole ta mitte nii hea, kui on inimeste ootused. Rahandusministeeriumil on siiski ettepanek võimaldada suuremat palgatõusu neljas, peamiselt nn pehmes valdkonnas. Me teame, et need on kultuur, haridus, siseturvalisus ja sotsiaalvaldkond. See on väga-väga vajalik ja õnneks ka võimalik. Me seisame igati selle eest, et kultuuritöötajate palk tõuseks. Kuidas on see proportsioonis keskmise palga tõusuga, on eraldi teema. Ei saa unustada, et eelarve läbirääkimiste laual on laste ja noorte sporditreenerite palga tõusu või neile sotsiaalsete garantiide tagamise ja parema palga maksmise võimaluste teema. Eelarvesse on praegu selleks kavandatud 3,5 miljonit eurot. Kuna sport on kultuurivaldkond, siis kahtlemata mõjutab see ka kultuurivaldkonna keskmist palka. Nagu te teate, on kultuurivaldkonna üldine palgastrateegia sõnastatud Riigikogus veebruaris vastuvõetud kultuuripoliitika põhialustes aastani 2020. Seal öeldakse, et kõrgharidusega ja täistööajaga kultuuritöötaja miinimumtöötasu peaks aastaks 2020 tõusma Eesti keskmise palga tasemele. Meil on olemas ju ka koalitsioonilepe.
Aitäh, proua minister! Aeg on täis. Jaak Aaviksoo, palun!
Aitäh! Hea minister! Nii nagu minul nii ei ole ilmselt teilgi täna kindlustunnet, et kultuuritöötajate palk riigi keskmise suhtes ka aastal 2015 ei lange. Kas te toetate olukorras, kus kunsti ja teiste loomealadega tegelejate keskmine palk on 715 eurot, IRL-i ettepanekut suurendada madalapalgaliste töötajate tulumaksuvaba miinimumi? See ettepanek jätaks kultuuritöötajatele lisaks kätte kuni 69 eurot kuus ja võimaldaks seega reaalsissetulekutes palgalõhet oluliselt ehk üle 10% vähendada.
Aitäh ka selle küsimuse eest! Nagu te isegi kogenud poliitikuna teate, kõik ideed probleemide lahendamiseks on teretulnud ja debatid nendel teemadel vajalikud. Keeruliseks muutuks asi siis, kui me selle 500-eurose tulumaksuvabastuse teostaksime. Kust siiski tuleksid puudujääva raha katteallikad? Mind teeb murelikuks, et see võib mõjutada kõige enam just neid valdkondi, mida sel aastal eelarve läbirääkimistel eelistatakse. Kultuuritöötajate palga teema tõuseks sellisel juhul päevakorrale, ma arvan, teravamalt kui praegu. Selline on minu hinnang. Loomulikult, meie soov on, et inimesed teeniksid rohkem palka, nende töö võiks olla tulemuslikum, et selle tulemusel saaks rohkem teenida. Siis võib-olla ei peaks nii palju tulumaksuvabastustega tegelema. Aga nagu ma alguses ütlesin, kõik debatid ja vaidlused sel teemal on vabas demokraatlikus ühiskonnas teretulnud.
Jaak Aaviksoo, viimane täpsustav küsimus.
Aitäh! Mis puudutab katteallikate leidmist, siis on lahenduseks ju see, et valitakse erakond, kellel need lahendused olemas on. Seda saan ma ka teile soovitada. Aga kultuuritöötajate palgaprobleemi kohta küsin ma üldisema küsimuse. Teatavasti oli eelmise ja on ka praeguse valitsuse trendiks kultuuriasutusi n-ö lahti riigistada ja muuta need eraõiguslikeks isikuteks, mistõttu ka palgaküsimuste lahendamine langeb tegelikult erasektori õlule. Kas te peate sellist lahendust strateegiliselt õigeks, et kaasata rohkem erasektori vahendeid kultuurisfääri ja saavutada palgatõus mitte riigieelarve, vaid hoopis erasektori lisaraha abil?
Veel kord aitäh küsimuse eest! See, kui kultuurivaldkonda kaasatakse erarahastust, on minu arvates igas riigis väga väärt asi. Te rääkisite erasektorist. Kas ma sain õigesti aru, et te vihjasite sellele, et Eestis on kultuurivaldkonnas mitmed endised n-ö riigiasutused lahti riigistatud ehk nad on muudetud eraõiguslikeks juriidilisteks isikuteks, mis meie valdkonnas enamasti tähendab sihtasutuse vormi? Kui siin arendada edasi seda mõtet, kui palju tekib sundi kaasata eraraha, et toime tulla, siis ma vaatan korraks tagasi sihtasutuste tekkele kultuurivaldkonnas. See ajalugu ulatub tagasi aastatesse 1997 ja 1998 ning 2000. aastate algusesse. Siin on mõned suurepärased näited: Eesti Draamateater, Rakvere Teatrimaja, Integratsiooni- ja Migratsiooni SA Meie Inimesed, mis on tuntud MISA nime all, Eesti Laulu- ja Tantsupeo SA. Jah, sihtasutuse või eraõigusliku juriidilise isiku vorm on neile loonud paremad võimalused majandada, tehes seda n-ö sõltumatult ministri kabinetist ning kaasates kompetentsi, teadmisi ja tarkust oma valdkonnas laiemalt ja kogukonnaga seotult. Ühtlasi on see andnud neile võimaluse kaasata eraraha. See ei ole midagi niisugust, mida ei peaks soovima. Kui see kultuurivaldkonda edendab, siis mina pean seda üsna heaks asjaks.
Aitäh! Helir-Valdor Seeder, palun!
Aitäh! Austatud kultuuriminister! Peaminister ütles, et me ei tohiks anda ühiskonnale signaali – või tema ei pea seda õigeks –, et madalapalgalisi maksustatakse väiksema maksukoormusega. See tähendab, et me ei tohiks madala palgaga inimeste maksuvabastuse ideega neid täiendavalt toetada. Kultuuritöötajate palk jääb tugevalt alla keskmise ehk nad kuuluvad madalapalgaliste hulka. Kas te olete selles küsimuses peaministriga, oma erakonnakaaslasega, täielikult ühte meelt?
Aitäh, härra Seeder! Alla 500 euro ei saa kultuurivaldkonnas keegi palka, seda pean ma ütlema. Kultuurivaldkonnas on ka palku, mis ulatuvad üle 1000 euro. Lugupeetud peaministri sõnu on mul raske kommenteerida, sest mul ei ole see tsitaat meeles, aga mul on tunne, et ta päris niimoodi ei öelnud. Keskmine palk kasvab ka kultuurivaldkonnas. Kui ma hakkaksin neid arve siin ette lugema, siis see läheks üsna pikale. Ma jällegi rõhutan, et igal aastal on eelarve läbirääkimistel seistud kultuurivaldkonna töötajate palga tõusu eest. Viimastel aastatel – kui ma õigesti mäletan, siis aastatel 2013 ja 2014 – on see olnud kuni 5%. Me loodame, et eelarve läbirääkimistel me siiski jõuame sellise summani, mis praegust majandusprognoosi arvestades näitab selgelt, et kultuurivaldkonda ja teisi pehmeid valdkondi eelistatakse.
Ma lõpetan selle küsimuse käsitlemise.
Järgmine küsija on Mihhail Korb. Küsimus on peaminister Taavi Rõivasele. Palun!
Aitäh! Austatud peaminister! Mul on hea meel, et teie suhtumine Eesti majandusse ja ettevõtetesse on väga optimistlik. Mingil määral ma ka jagan seda seisukohta. Aga on juhtunud niiviisi, et mitu inimest minu tuttavate hulgas on viimaste aastate jooksul mitte väga hea majandusliku käekäigu pärast jäänud ilma oma kodust, kuna kahjuks on pank neilt kodu ära võtnud. Seoses sellega on mul küsimus, kuidas teie isiklikult ja peaministrina suhtute munitsipaalelamute programmi arendamisse. Kas sellised plaanid on tehtud ja kas valitsuses on neid arutatud? Kui teie suhtumine on positiivne ja te hakkate selle kallal töötama, siis ma soovin teada plaane ja tähtaegu.
Aitäh! Kõigepealt lähen küsimuse esimese poole juurde. Ma olen rääkinud pankadega, kes on öelnud, et lõviosa kõikidest eluasemelaenudest, mis inimeste seisukohast võetuna pöördumatult hapuks lähevad või mille puhul ei ole võimalik enam maksegraafikute pikendamise või ajatamisega inimesi aidata, on seotud sellega, et inimesed on ennast mässinud SMS-laenu lõksu. On väga palju neid, kes on võtnud SMS-laenu lausa kümnest, aga võib-olla veelgi enamast kohast. See teema vajab senisest märksa jõulisemat lahendust. Ma mäletan, et Riigikogu liikmena ma 2007. aasta suvel selle teema tõstatasin, aga siis ei leidnud noore Riigikogu liikme ettepanekud piisavalt laialdast mõistmist. Nüüd olen ma peaministri rollis. Me ei näe teist võimalust kui tulla välja põhimõttelise paketiga, mis SMS-laenude levikut piirab ja inimesi nendest riskidest paremini teavitab. Justiitsministeeriumi eelnõu on valmis, ka majandusministeeriumi eelnõu on peaaegu valmis, seal on vaja veel üks legaaldefinitsioon paika panna, ja ka Rahandusministeeriumi eelnõu valmib lähiajal. Sellega tuleb tegelda. Mis puudutab munitsipaaleluaseme programme või riiklikke eluasemeprogramme, ükskõik kuidas neid nimetada, siis oleks vale öelda, et meil on valmis mingi programm või plaan, kuidas väga suurejooneliselt seda probleemi lahendama asuda. Küll aga on meil kasutada mõne omavalitsuse kogemused, mis ütlevad, et see on üks väga-väga kulukas lahendus. Küllap on ka efektiivsemaid võimalusi.
Mihhail Korb, palun!
Ma ikkagi täpsustaksin, missugusest lahendusest te räägite, mis on konkreetsemad plaanid ja missuguseid kogemusi te plaanite kasutada. Kodu on igale inimesele väga oluline. Esmaspäeval oli meil võimalus diskuteerida toimetuleku teemal. Ma arvan, et te olete minuga nõus, et kodukulud on üks olulisemaid komponente inimeste toimetulekus. Elamuprogrammilt soovivad abi inimesed, kelle toimetulek ei ole kahjuks kõige parem. Tahaksin teada teie plaane ja seda, kui paljudele inimestele see programm on mõeldud.
Aitäh! Nagu öeldud, mingi uue riikliku programmi plaani meil praegu ei ole. Sellist lahendust on munitsipaalprogrammide abil proovitud, aga see on osutunud erakordselt kalliks meetmeks. Võtame näiteks kõige suurema omavalitsuse Tallinna. Kogemused näitavad, et nii Loopealse kui ka Raadiku asumi rajamise tagajärg oli see, et nende hoonete eest maksab Tallinna maksumaksja üle selle piirkonna turuhinna ja teeb seda 30 aastat. Tõsi, neid lepinguid oleks küllap saanud teha tehniliselt paremini, võib-olla oli seal tehnilisi probleeme, aga siiski on senised kogemused näidanud, et see lahendus, mis maksab keskmiselt enam kui 5000 eurot perekonna kohta, on väga kallis. See ei tähenda, et me ei peaks aitama neid perekondi, kes raskustesse satuvad. Kindlasti peame. Nagu öeldud, kõige parem abi on see, kui me suudame ära hoida nende inimeste raskustesse sattumise. Te viitasite nendele probleemidele, mis on seotud eluasemelaenudega, aga kindlasti on võimalik tegelda ka tagajärgedega. Üks konkreetne tõhus viis tagajärgedega tegelemiseks on loomulikult toimetulekutoetus, mis hõlmab ka eluasemekulusid. Minimaalse toimetuleku piiri tõusust me siin eile rääkisime. Otsus lastega peredel seda piiri tõsta on juba tehtud. Ka toimetulekutoetus aitab kindlasti inimeste probleeme lahendada, see on palju efektiivsem kui uute majade ehitamine.
Mihhail Korb, viimane täpsustav küsimus.
Aitäh! Ma sain teie vastusest aru, et selliseid programme pole olemas. Aga kuidas te kommenteerite seda, et just eile kirjutas Urve Palo oma artiklis sellest, et tema on käivitanud programmi, mille abil toetatakse hätta sattunud inimesi eluasemekulude katmisel. Sealt võis välja lugeda, et jutt käib just munitsipaalehitusprogrammist. Kuidas te kommenteerite oma koalitsioonipartneri ütlusi?
Aitäh! Ma usun, et küllap teil on hea võimalus juba lähiajal seda majandus- ja taristuministri enda käest küsida. Võimalik, et tal on ideid, kuidas seda probleemi lahendada, kuid nagu öeldud, valitsuse tasemel seda plaani arutatud ei ole. Küll aga on riik Majandus- ja Kommunikatsiooniministeeriumi eestvedamisel investeerimas väga suuri summasid elamumajandusse, et parandada elamute soojapidavust ja suurendada energiatõhusust. Ka see mõjutab inimeste toimetulekut ja mitte vähe. Näiteks teenitakse Õismäe kortermaja soojustusse ja küttesõlmede vahetamisse investeeritud raha tagasi väga kiiresti ja küttearvete vähenemine aitab märkimisväärselt vähendada inimeste väljaminekuid. Aga nagu öeldud, seda plaani, et me hakkaksime tuhandete kaupa riiklikke kortereid ehitama, meil ei ole. Enne, kui sellist plaani saaks olla, peaks meil olema väga selge ettekujutus, mis rahaga seda katta. On olemas väga hoiatav Tallinna kogemus. Kui ma õigesti mäletan, siis seal võeti lepinguga kohustused 30 aastaks. Nii et ka siis, kui meie lapsed on keskealised, tuleb neil neid arveid maksta. Justkui lahendati osa inimeste probleem, aga seda tehti nii, et hind on palju kõrgem kui turuhind. Hakati probleemi kangelaslikult lahendama, aga see tõi kaasa hoopis väga suure ja pikaajalise kohustuse linna eelarvele. Ei läinud väga hästi.
Marika Tuus-Laul, palun!
Aitäh! Austatud härra peaminister! Ma vaatan, et te olete täiesti võtnud üle Andrus Ansipi eufoorilise kiidulaulu stiili. Te ülistate riiki ja räägite, et, jumala eest, Tallinn on paha, mis siis, et just Tallinnast majanduskasv tulebki. Te küsisite retooriliselt, kas keegi oskab nimetada riiki, kus oleks olnud nii võimas majanduskasv ja areng kui Eestis. Aga mina küsin teilt vastu. Kas te oskate nimetada mõnda riiki peale Eesti – ma ei pea silmas Leedut, Lätit ega Bulgaariat –, kus oleks 2009. aastal olnud nii suur majanduslangus, aasta keskmine üle 14% ja mingis kvartalis, vist kolmandas, oli see üle 16%? See oli tohutu vabalangemine. Ma tuletan meelde, et alles 2007. aastal kasvas majandus 10%. Kas te oskate neid riike nimetada?
Aitäh! Te ise nimetasite mitut riiki, mida te minul keelasite nimetada. See on muidugi kaval võte. Aga sellele väga kiirele langusele järgnes Eestis ka väga kiire tõus, teatud ajal isegi Euroopa kõige kiirem tõus. See näitab, et Eesti majandus, olles väike ja välismõjudele väga avatud, on volatiilne, läheb kergesti kaasa nii negatiivse kui ka positiivsega. Aga selleks, et hinnata Eesti majanduse edukust, tuleb vaadata pikemat aega. Ma kutsun teid veel kord üles vaatama neid 20 aastat, alates sellest, kui Eestis hakkas kehtima ühetaoline tulumaks, ja leidma vähemalt üks Euroopa riik, kus on astmeline tulumaks ja mille majandus on Eesti omast kiiremini kasvanud. Mind väga huvitab see tulemus. Seda esiteks. Teiseks, te heitsite mulle ette, et ma ülistan Eesti riiki. Ma kavatsen Eesti riiki ka tulevikus ülistada. Eesti riik on kõige parem riik ja kui meie kõik kas Eesti Vabariigi peaministri või parlamendi liikme või lihtsalt kodanikuna Eesti riiki ei ülistaks, siis kes veel seda teeks! Mina usun Eestisse ja näen Eestis väga palju head. Ma kutsun ka teid üles Eestis rohkem head nägema ja oma riigi üle uhkust tundma.
Urbo Vaarmann, palun!
Aitäh, lugupeetud juhataja! Lugupeetud peaminister! Esiteks, kortereid on ehitatud ju väga palju ka selle pärast, et meil on sundüürnikud. Aga see ei ole see, mille kohta ma küsida tahan. Kas te olete ka üüri seisukohast arutanud ettevõtjate toetamist korterite ehitamisel? Päris palju on arutatud, et ettevõtjad oleksid valmis neid ehitama, aga majanduslikult ei tasu see ära ja sellele peaks olema riigi tugi. Kas sellist asja on arutatud ja mis on teie seisukoht?
Aitäh! Esimest küsimust arutades rääkisime ühest võimalusest, mis iseenesest oleks ju ilus, kui sellel oleks katteallikas. Kuna me teame, et mitte mingisugustki katteallikat ei ole, siis mina oma ettepanekutega sellisele libedale teele ei läheks. Mul ei ole kombeks esitada suuri kulusid tekitavaid plaane, mille maksumust ega katteallikaid ma ei tea. Te ütlesite, et ettevõtjal oleks huvi midagi ehitada, aga see ei ole majanduslikult tasuv. Siis tasubki ettevõtjal üheksa korda mõõta, enne kui lõikamist planeerida, et saada selgust, kas ikka on mõistlik seda ehitust ette võtta. Tagantjärele targana võime öelda, et ka Tallinn, asudes lahendama sundüürnike ja teistegi inimeste probleeme, kes nendes majades elasid, oleks võinud täpsemalt vaadata, milline on turuhind ühes või teises piirkonnas. Küllap oleks siis märgatud, et turuhind oli kohati lausa poole madalam kui see hind, mis maksumaksja kaukast kinni maksti. Maksumaksja raha tuleb osata lugeda. Kui me käime välja ilusaid plaane, siis on meil alati vaja ka öelda, mis üks või teine plaan maksab, kust tuleb selleks raha ja mis peab sellepärast tegemata jääma. Ilusaid plaane on meil kõigil palju, aga prooviks ikka nii, et me suudaksime ilusatele plaanidele ka tegeliku sisu anda, vaadates, et katteallikad oleksid olemas. See on juba palju keerulisem ülesanne.
Lõpetan selle küsimuse käsitlemise.
Järgmine küsija on Tarmo Tamm. Küsimus on põllumajandusminister Ivari Padarile. Palun!
Aitäh, lugupeetud Riigikogu esimees! Lugupeetud põllumajandusminister! Meie valitsus on seni rääkinud, et Venemaa sanktsioonide mõju Eesti majandusele on marginaalne. Eile tuli konjunktuuriinstituut aga välja andmetega, et meie põllumajandustoodangule tuleb 150 miljoni euro ulatuses leida uusi turge. Kui neid ei leita, siis ilmselt ähvardab paljusid ettevõtteid pankrot või tootmise vähendamine ja töökohtade kaotus. Leedu leidis küllalt kiiresti kaks uut turgu: Serbia ja Liibanoni. Millised on siin Eesti valitsuse edusammud ja kui kaugele on Eesti valitsus jõudnud meie põllumehe aitamisel?
Aitäh! Jah, konjunktuuriinstituut tutvustas eile ülevaadet impordipiirangute võimalikust mõjust Eestile võrreldes teiste liikmesriikidega. Mis puudutab raha, siis 75 miljonit eurot on see raha, mille ulatuses toimus varem kaubavahetus Venemaaga otse ja enam-vähem samas ulatuses toimus kaubavahetus teiste Euroopa Liidu liikmesriikide, eelkõige Leedu kaudu. Me peame igal juhul tasa ja targu vaatama, kuidas sellist murdelist olukorda üle elada ning uusi turge leida. See tegevus praegu käib ja on käinud hästi pikalt. Mina käisin esimest korda Hiina põllumajandusministril külas juba 14 aastat tagasi. Mõnel turul toimuvad läbirääkimised väga pikalt, näiteks Hiinas on see seni nii olnud. Nüüdseks oleme Hiinas lahti saanud küll kalaturu, aga ei ole lahti saanud piima-, sealiha- ega linnulihaturgu. Kõikide nende kaubaartiklite üle läbirääkimised käivad. Samuti peame läbirääkimisi terve hulga teiste Aasia ja Aafrika riikidega. Veterinaar- ja Toiduamet on saatnud sinna kõik alusmaterjalid, veterinaarne usaldusväärsus on meil suur. Paari nädala eest tõsteti üles kalaturu teema, aga praegu avatakse Eesti kalale järjest turge kas või näiteks Aafrikas. Töö käib. Meil ei ole teist varianti, me peame oma toodangule alternatiivseid võimalusi otsima. Toidukaubandusega on niimoodi, et kui kusagil jääb turg väiksemaks, siis teises kohas tuleb seda juurde. See koht tuleb ära tabada.
Tarmo Tamm, palun!
Aitäh, juhataja! Lugupeetud põllumajandusminister! Sellest uuringust selgus üks huvitav fakt, mis oli küll ka ette teada, aga üllatas see, et see summa oli niivõrd suur. 71 miljoni euro eest veeti varem Eestist toorpiima Lätti ja Leetu. Kas Eesti on siis arengumaa? Miks see toorpiim kingiti Lätile ja Leedule? Miks ei ole välja arendatud oma tööstust, et lisada piimale lisandväärtust ja luua vähemalt 500 inimesele töökoht? Kas Eestis üldse on olemas mingi põllumajanduspoliitika?
Aitäh! Nii on praegu välja kujunenud, et Eesti on põllumajanduse esmatootmise poole peal väga tubli ning toodab stabiilsel tasemel kvaliteetset tooret, aga töötlev võimekus on jäänud ajale jalgu. See on tõsi. See nn ümarpalgi väljavedu ei ole meile toiduainetööstuses ja põllumajanduses lahendus. Ilmselgelt on kogu toidusektoris vaja kvalitatiivselt uut minekut ja hakata toorpiima väljaveo asemel seda rohkem kohapeal töötlema. Selle ülesandega tuleb tasa ja targu tegelda. On oluline märkida, et me tavaliselt räägime sellest, et meil ei ole raha ühe või teise asja lahendamiseks või mingi leevenduse tegemiseks. Töötleva tööstuse võimekuse parandamiseks on maaelu arengukavas planeeritud päris suures ulatuses vahendeid. Sõltub meie tarkusest, ka Põllumajandusministeeriumi initsiatiivist ja tarkusest, kuidas me hakkame seda järgmisel aastal mõistlikult rakendama. See tegevus ulatub juba minu eelkäija Helir-Valdor Seederi aegadesse, tema ajal hakati maaelu arengukava kokku panema. Võimalused on olemas. Meie ülesanne on mitte teha halbu otsuseid, kui me avaliku rahaga turumajandusse läheme.
Tarmo Tamm, viimane täpsustav küsimus.
Aitäh, juhataja! Lugupeetud minister! Kuidas teie arvates saab Eesti põllumees Euroopa Liidu avatud põllumajandusturul konkureerida? Euroopa Liitu ju kaupa müüa ei saa. Teatavasti on meie toetused oluliselt väiksemad kui Euroopa Liidu keskmised toetused, samal ajal on riigi toetus top-up minu teada üks Euroopa Liidu madalamaid. Kas riigil on mingi plaan põllumeest täiendavalt toetada?
Aitäh! Riigil on need plaanid olemas. Mis puudutab Eesti toetusi võrrelduna teiste Euroopa riikide põllumeeste toetustega, siis siin tuleb vaadata erinevaid aspekte. Kindlasti tuleb põllumajanduse otsetoetuste esimese samba kõrval vaadata seda, milline on meie praegune hektaripõhine toetus, kui me oleme liitnud kokku esimese ja teise samba ning lisanud juurde maaelu arengukava toetuse. Samuti tuleb vaadata kas või sisendite hinda, eelkõige maa hinda. Jah, toetuste tase võrreldes Euroopa Liidu teiste liikmesriikidega on meil küll veel madalam, aga ma julgen ütelda, et see kuristik ei ole väga suur. Hetkesituatsioon on ääretult uus ja unikaalne, sest piirangute palett on väga kirju nii riigiti kui ka valdkonniti. Üks selge asi, mida me väga jõuliselt rõhutame, on Euroopa Liidu ühised meetmed. Ma kohtusin eelmisel nädalal kahel päeval Brüsselis sellel teemal oma kolleegide, põllumajandusministritega ja ka Euroopa Parlamendi presidendi Martin Schulziga. Selleks et Euroopa Liidu ühised meetmed rakenduksid, on vaja mõnevõrra rohkem informatsiooni selle kohta, kuidas neid rakendada. Jah, ühise põllumajanduspoliitikaga ette nähtud meetmed rakenduvad nii või naa. Kokkuostumeetmed käivituvad nii nagu vaja, siin ei ole küsimustki. Me peame püüdma hinge kinni hoida, et hinnad alla ei läheks, et need meetmed rakenduksid. Meile ikkagi meeldib piima 25–26-sendine hind märksa rohkem kui 17-sendine hind. Nii et ühelt poolt on need meetmed ja teiselt poolt on võimalikud eraldi meetmed. Näiteks on Eesti piim ju tegelikult odavam olnud ühe nädala, see puudutab 25 või 26 sendi tasemel olekut. Selleks, et teha lõplikku analüüsi, milliseid meetmeid lisaks võtta, on veel natuke aega vaja. Me tegeleme selle asjaga. Ma olen terve tänase hommikupooliku sellega tegelnud. Siin tuleb olla ühises rivis Balti, Soome ja Poola kolleegidega, sest tagasilöögid on meil kõigil sarnased.
Aitäh, härra minister! Aeg on läbi. Nüüd üks hästi lühike küsimus ja väga lühike vastus. Tiit Tammsaar, palun!
Aitäh, härra esimees! Kui Euroopa Liit kehtestas Venemaale sanktsioonid – põhjendatult loomulikult –, siis oli terve Eesti ühiskond seda meelt, et, jah, seda tuleb teha kõik koos. Kogu ühiskond oli sisuliselt ühte meelt. Aga kui Venemaa kehtestas vastusanktsioonid, siis hakkas osa kodanikke rääkima, et ei, põllumehed on ise oma muredes süüdi, nad on olnud Venemaaga kaubeldes väga riskialtid. Muuseas, eile rahvusringhäälingu saates "Vabariigi kodanikud" avaldas ka panga esindaja sama mõtet. Mis arvamusel sina oled? Kas ainult põllumehed peavad riskima või peab ühiskond olema solidaarne?
Lühike vastus, palun!
Jah, kogu ühiskond peab olema solidaarne. See on lühike vastus. Sellistes erakorralistes olukordades tulevad alati välja meie vead. Meie üks viga on olnud see, et meil on olnud puudujääke tooraine väärindamises. See on fakt.
Palun vabandust Lembit Kaljuveelt, aga kell sai kaks! Palun vabandust ka Marika Tuus-Laulilt! Järgmisel kolmapäeval on ka infotund. Tänane infotund on lõppenud. Aitäh ministritele!
Austatud Riigikogu! Algab täiskogu VIII istungjärgu esimese töönädala kolmapäevane istung. Kõigepealt saab üle anda eelnõusid ja arupärimisi. Priit Toobal, palun!
Lugupeetud kolleegid! 11 Keskerakonna fraktsiooni liikme nimel on mul siseminister Hanno Pevkurile üle anda arupärimine, mis käsitleb riigipiiri kontrolli. 1990. aastate alguses alustati Eesti piirivalve taasloomist. Sealjuures alustas 1992. aastal õppetööd piirivalvekool, mille aastatel 1992–2006 lõpetas 1704 piirivalveametnikku. Väärib märkimist, et aastal 1994 oli Eesti piirivalve teenistuses 133 ohvitseri, 319 allohvitseri, 588 kutselist piirivalvurit ja 675 ajateenijat. 2007. aastal alustas Reformierakonna, IRL-i ja sotsiaaldemokraatide ühine koalitsioon Politseiameti ja Piirivalveameti ühendamist. Ühendamine leidis aset 2010. aasta alguses. Samal aastal tehti ka uuring, kuidas struktuuris töötavad inimesed on rahul uue ühendameti loomisega. 86% tollastest töötajatest ei uskunud, et struktuur moodustub efektiivselt, ja 46% juhtidest olid töökorraldusega rahulolematud. 2012. aastal esitas politsei kutseühing siseministrile pöördumise, milles toodi välja mitmeid murekohti Politsei- ja Piirivalveameti juhtimises ja töökorralduses. Nii endised kui ka praegused piirivalvejuhid on rõhutanud, et organisatsioonide ühendamine on viinud struktuuri tasakaalust välja ning piirivalve ei toimi selle tagajärjel enam korrektselt. Seoses sellega ja, mis seal salata, ka nädalataguse juhtumiga piiril esitame ministrile viis küsimust. Aitäh!
Siret Kotka, palun!
Austatud istungi juhataja! Head kolleegid! Minul on Keskerakonna fraktsiooni nimel üle anda arupärimine põllumajandusminister Ivari Padarile. Selle teema on riigi toimetulek Aafrika seakatku levikuga. Nagu me teame, on üliohtlik sigade haigus ametlikult Eestisse jõudnud. Kui veel esmaspäeval oli teada, et haiguskolle on ainult Valgamaal, siis nüüd on see haigus levinud ka Viljandimaale. Samas, enam kui kuu aega tagasi väitis põllumajandusminister avalikkusele, et ilmselt on seakatk juba Eestis. Sellest hoolimata ei ole riik tunnetanud probleemi tõsidust ega teinud ettevalmistusi, et katkuga reaalselt toime tulla. Meie üks põhiküsimusi ministrile on järgmine. Kui juba augustis oli teada, et Aafrika seakatk võib olla Eestis, siis miks ei alustatud üle-eestilist teavituskampaaniat, mis oleks inimestele katku kohta teavet jaganud ja andnud juhiseid, kuidas käituda näiteks olukorras, kui seenelised leiavad metsast katku surnud metssea? Aitäh!
Kui need kaks arupärimist vastavad kodukorra nõuetele, saadetakse nad adressaatidele. Enne kohaloleku kontrolli on mul teile üks teade, eriti Šveitsi sõpradele. Pärast tänase istungi lõppu läheb siinsamas saalis lahti Eesti-Šveitsi parlamendirühma moodustamine. Teeme kohaloleku kontrolli. Kohaolijaid on 83, puudujaid 18.
Alustame tööd tänase päevakorra punktidega. Kõigepealt on meil kavas arutada Eesti Arengufondi tegevust aastatel 2013 ja 2014. Riigikogu liikmed, palun tähelepanu! Ma arvan, et tuleb kasuks, kui me tuletame meelde Riigikogu kodu- ja töökorra seaduse § 155, siis te teate, kuidas see arutelu käib. Kõigepealt on arengufondi juhatuse esimehe Pirko Konsa ettekanne, mis kestab kuni 30 minutit. Seejärel on võimalik ettekandjale küsimusi esitada, iga Riigikogu liige võib esitada ühe suulise küsimuse. Järgnevad läbirääkimised, kus sõna võivad võtta üksnes fraktsioonide esindajad. Alustame tööd esimese päevakorrapunktiga. Palun kõnepulti Pirko Konsa, Eesti Arengufondi juhatuse esimehe!
Austatud Riigikogu esimees! Head rahvasaadikud! Seisan täna teie ees, et anda teile ülevaade Eesti Arengufondi tegemistest. Tulenevalt Eesti Arengufondi seadusest on meie ülesanne stimuleerida ja toetada muutusi Eesti majanduses. Selleks on meil kaks tegevussuunda: investeeringud ja arenguseire. Meie meeskond on praegu 20-liikmeline ja me oleme ülesandeid, mis Riigikogu on meile pannud, täitnud nüüdseks juba seitse aastat. Meie organisatsioon on unikaalne. Me oleme ühelt poolt ajutrust, kes väheste hulgas Eestis tegeleb kaugeleulatuvate arengustsenaariumidega. Teiselt poolt oleme seadnud eesmärgiks näidata eeskuju. Me oleme nii mõnigi kord haaranud initsiatiivi, et üht või teist meie analüüsis tuvastatud kitsaskohta ise kõrvaldada ning teatepulk seejärel arengufondi käest edasi anda. Üks käivitavaid mõtteid kogu selle seitsme aasta jooksul on olnud Eestile suurt lisandväärtust andvate töötajate arvu suurendamine ja selliste ettevõtete juurdekasvu tekitamine. Globaliseeruvas majanduskeskkonnas on tootmine kõige väiksema lisandväärtusega osa toote loomisest. Apple"i iPhone"i 600-dollarilisest hinnast moodustab tootmine vaid 12 dollarit. Suurima kasu teenivad need, kes tegelevad teadusuuringute, tootearenduse, disaini, müügi ja turundusega. Need on väärtusahela tipud, kus luuakse kõige rohkem väärtust. Meie kõigi soov on, et Eestis oleks rohkem ettevõtmisi, mis hõlmaksid kogu väärtusahelat. Loomulikult on kogu väärtusahelat hõlmavate toodete loomine riskantsem kui vaid ühele etapile keskendumine, aga ainult uute toodete loomine annab meile võimaluse need väärtusahela otsad enda kätte haarata. Pigem on ebatõenäoline, et rahvusvahelised suurettevõtted strateegilist juhtimist või tootearendust praegu siia tooksid. Me oleme just hiljuti näinud, kuidas suured ettevõtted, nagu Fazer või PKC Group, oma tootmist kiiresti vastavalt vajadusele ümber paigutavad. Selleks et ahela väärtuslikud osad Eestisse jääksid, oleks parem, et need siin ka sünniksid. Meenutan teile muinasjutuna kõlavat lugu neljast eestlasest, kes olid ühe sellise ettevõtte asutajate hulgas, mille müügist teenisid nad ühel hetkel kokku ühe protsendi kogu Eesti SKT-st. Selle ettevõtte nime teavad ilmselt kõik, kuid mitte kõik ei mõista, et see on parim näide selle kohta, et Eesti ühiskonnale ei loo rikkust mitte ainult keskmise palga kasv, vaid just need säravad ettevõtjad, kes võtavad riske, et luua toode, mida vajavad sajad, tuhanded või hoopis miljonid inimesed üle maailma. Selliste tehingutega loodav lisandväärtus ületab kümneid või sadu kordi Eesti või maailma keskmist lisandväärtust töötaja kohta. Skype"i tehinguga võrreldava lisandväärtuse loomiseks oleks keskmine Eesti palgatöötaja pidanud töötama rohkem kui 4700 aastat. Teine näide. 2006. aastal lõi internetis tegutsev mööblikauplus ON24 oma logistikaosakonna, 2007. aastal alustas see osakond hiljem SmartPosti nime saanud ettevõttena, mis asus arendama toona maailmas tundmatut automaatset pakiautomaadilahendust. Arengufondi ja Eesti kaasinvestorite toel avati 2009. aastal SmartPosti pakiautomaatide võrgustik, mis kahe tegutsemisaastaga näitas nii kiiret kliendibaasi ja turuosa kasvu, et Soome päritolu rahvusvaheline logistikahiid Itella otsustas nii võrgustiku kui ka kaubamärgi omandada. SmartPostist sai Itella osa, aga tootearendus jätkus Cleveroni nime all. Nüüd on SmartPosti automaadivõrgustik Soomes juba mitu korda suurem kui Eestis. Möödunud aastal paigaldati Cleveroni loodud automaate Brasiiliasse, samuti vaatab ettevõte Norrasse ja Hispaaniasse. 19. augustil avas Cleveron uue pakiautomaate tootva tehase Viljandis, mis annab tööd 70 inimesele. Miks ma neist kahest ettevõttest räägin? Sellepärast, et viimaste nädalate debatt start-up"ide või eesti keeles idufirmade teemal on lootusetult mööda pannud start-up"i ühest peamisest iseloomustajast. Tegu ei ole lihtsalt alustava ettevõttega, isegi mitte ekspordile suunatud ettevõttega. Start-up on oma loomuselt tootearendusettevõte, elav ärilabor, mille eesmärk on reaalsetes tingimustes võimalikult kiiresti proovida ühe või teise äriidee elujõulisust. See elujõulisus peab väljenduma skaleeritavuses. Tootel tuginev äri peab näitama – mitte paberil, vaid päriselus – kiiret kasvu. Start-up on nagu laborikatse: loeb iga tulemus, nii positiivne kui ka negatiivne. Kui bakterid katseklaasis kiratsevad, siis järelikult tuleb proovida midagi muud. Kui kultuur hakkab vohama, siis on õnnestunud õigele soonele sattuda ja tuleb rauda edasi taguda. Selline kõik-või-mitte-midagi-lähenemine on andnud põhjust idufirmasid süüdistada väheses panuses majandusse. See on muidugi risti vastupidine idufirma olemusele proovida ideed kiiresti ja toorelt, teha täiendusi reaalajas ja kasutajate tagasisidet arvesse võttes, selle asemel et pikki aastaid suurkorporatsiooni arendusosakonnas eelarvet kurnata. Muuseas võib ebaõnnestunud katse pöörduda ka positiivseks, nagu on näidanud lemmikloomapidajate Facebook ehk United Dogs and Cats. Selle idufirma meeskond pani aluse müügitarkvara arendavale start-up"ile Pipedrive, mis annab praegu tööd 35 inimesele peamiselt Tallinnas, ent ka Californias. Lähema aasta jooksul plaanivad nad peaaegu teist niisama palju inimesi juurde palgata. Meiesuguse väikeriigi jaoks on start-up"ikultuur ainuvõimalik, sest see seab meid konkurentsivõimelt ühele pulgale kõigi maailma suurtega. See oli ka põhjus, miks arengufondi loomisel sai üheks peamiseks ülesandeks rajada teed idufirmasse panustava targa raha ehk riskikapitalituru arengule. Miks tark raha? Sest sõnast "riskikapital" jääb enamasti hambusse sõna esimene pool "risk", mitte selle sõna sisu. Riskikapitali riskid on kalkuleeritud ja nendega kaasneb enamasti märkimisväärne teadmiste ja sidemete juurdevool investeeringu saanud idufirmasse. Mitte kõik investeeringud ei õigusta ennast, aga riskikapitali eripära on äririskide aktsepteerimises suure arenguhüppe nimel. Sellist hüpet ei võimalda ärimudelid, mis on üles ehitatud lokaalselt ja alalhoidlikult, küll aga võimaldavad seda oma globaalset nišši targalt otsivad ambitsioonikad mudelid. Arengufondi investeeringute portfelli kuulub praegu 21 ettevõtet. Nende hulka lisandus sellel aastal kaks uut investeeringut: Cloutex ja Lingvist. Meie investeeringuportfelli väärtus on aja jooksul kasvanud ning nüüdseks oleme pidanud maha kandma vaid kolm investeeringut. Eriti hea meel on selle üle, et viimases kahes investeeringus osales suur hulk Eesti äriingleid. Mis või kes on äriinglid? Need on juba endale kapitali kogunud kogemustega ettevõtjad, kes selle asemel, et oma vara lihtsalt tarbimisse suunata, toetavad oma raha ja kogemustega ambitsioonikaid varajase faasi ettevõtjaid. Eestis on juba peaaegu kaks aastat tegutsenud Eesti Äriinglite Assotsiatsioon, kus on nüüdseks üle 70 liikme. Siinkohal on õige koht rääkida muutustest Eesti riskikapitaliturul. Arengufond alustas oludes, kui riskikapitali pakkumine Eestis oli olematu ja investeeringud tehnoloogiaettevõtetesse peaaegu puudusid. Praeguseks oleme selle tõrke likvideerinud, riskikapitaliinvesteeringute arv ja maht Eestis on mitu korda kasvanud ja per capita on Eesti selle poolest isegi maailmas esirinnas. Eestisse ja siinsetesse idufirmadesse usaldatakse raha üha rohkem. Hea näide on ettevõtte TransferWise ja tema 25 miljoni euro suurune rahasüst investoritelt, kelle hulka kuulus ka ikooniline ärimees Richard Branson. Praegune pakilisim probleem seisneb pigem selles, kas riskikapitali jaoks investeerimiskõlblike ettevõtete juurdekasv on piisav. Augustis kokku tulnud arengufondi nõukogu algataski uue investeerimisstrateegia väljatöötamise, mis on kavas kinnitada aasta lõpus. See paneb rõhu riskikapitali asemel ettevõtete sünni soodustamisele sellele eelnevas arenguetapis. Meie ühine arusaam koos partneritega on, et parim viis seda teha on investeerida vähemalt kolme professionaalsesse mikroinvesteeringuid tegevasse ja start-up"e arendavasse ettevõttesse. Siinkohal märgin, et tegu peaks olema eraettevõtetega. Uus strateegia eeldab ka Eesti Arengufondi seaduses muudatuste tegemist. Selle võiks ära teha veel Riigikogu see koosseis. Strateegia loomisesse on kaasatud mitu osapoolt, sh KredEx, Majandus- ja Kommunikatsiooniministeerium ning mitmed partnerid erasektorist. Eesti peab seadma endale eesmärgiks olla üks maailma parimatest paikadest senist turgu muutvatele toodetele. Meie keskkonnas ja inimestes on olemas ainulaadseid puudusi: eestlaslik jonn, nõukogude ajast pärinev ja tundub, et geneetiliselt edasiantav oskus teha mitte millestki midagi. Kõik need arengutõrked saavad olla meie tugevused, millele tuleb lisada oskus luua inimeste vajadustele kõige paremini vastavaid tooteid. Uus investeerimisstrateegia aitab kaasa vähemalt saja uue idufirma sünnile, kellest parimad suudaksid ehk korrata Eestist päris Skype"i inseneride edulugu. Meie võimuses on ka ettevõtluskeskkonda soodustada, n-ö mulda kobestada. Arengufondi selle aasta ühel kõige rohkem kõlapinda leidnud ettevõtmisel, arenguideede konkursil, millest hiljem põhjalikumalt räägin, tegid iduettevõtjad ise ettepanekuid, kuidas Eesti äriseadustikku oleks võimalik alustavatele ja ambitsioonikatele ettevõtjatele soodsamaks muuta. Kui praegu on TransferWise"i, Pipedrive"i ja mitme teise start-up"id Eestis vaid oma arendusüksusega ja nende emafirma isamaa on hoopis Ameerika Ühendriigid või Suurbritannia, siis mul on hea meel tõdeda, et koostöös Justiitsministeeriumiga ja teiega, head seadusandjad, on arengufond uuendamas idufirmasid käsitlevaid seadusi. Muudatused puudutavad osakapitali tingimuslikku suurendamist, vahetusvõlakirjade emiteerimist, osaühingute osadele erinevate õiguste seadmist ja muud just start-up"idele olulist. Selle taga on soov, et emafirmade isamaaks saaks edaspidi üha enam Eesti. Aga majanduses vajalikke muudatusi ei saavuta me ainuüksi idufirmadele pühendudes. Arengufond otsib koostöös Majandus- ja Kommunikatsiooniministeeriumi ning Haridus- ja Teadusministeeriumiga valdkondi, kus Eestil oleks kõige suurem võimalus luua lisandväärtust. Nimetame seda nutikaks spetsialiseerumiseks. Spetsialiseerumine ei tähenda välistamist. Pigem tähendab see nende elualade eelisarendamist, kus Eestis on juba nüüd olemas arvestatavaid teadmisi ning kus ettevõtluse ja teaduse kokkuviimises peitub meie arvates potentsiaal suurimaks lisandväärtuseks. Neid valdkondi oleme välja toonud kuus. Toon siin kaks näidet. Esmalt, tervishoiuvaldkond. On selge, et arvestades meie demograafilist olukorda, mille tõttu tekkinud probleeme saab võrrelda ülejäänud arenenud maailma probleemidega, peame otsima uut mudelit. Eesti e-tervise süsteemi ja digiloo käivitamisest on möödas kümme aastat ning tervishoid vajab uut hoogu. Ta võiks olla rohkem ettevõtlusele avatud. Praegu on küsimus selles, kuidas panna inimesi oma tervise vastu rohkem huvi tundma ja sellesse panustama. Selleks soodsate eelduste kujundamisel on meil oma roll täita. Näiteks saab riik kujundada eeldused uute, sh ennetava iseloomuga terviseteenuseid pakkuvate ettevõtete turule tulekuks, ehk haigete ravimise kõrval tuleks terveid inimesi juurde tekitada. Tervishoiu kui majandusvaldkonna areng peaks liikuma selle poole, et tehnoloogiad aitaksid inimestel endil oma tervise eest paremini hoolitseda. Niisama oluline on see, et haiglad, Eesti Haigekassa ja kogu tervishoiusüsteem oleksid valmis uuenduste kasutuselevõtuks ning valmis ka osalema nende loomisel ja toodeteks kujunemisel. Möödunud nädalal käis Eestis Ameerika Ühendriikide president, kelle kõnest jäi ilmselt paljudele meelde humoorikas kommentaar, et USA riikliku tervisekindlustuse veebilehe loomisel, mis valmis suurte äpardustega ja mille eelarve oli kolossaalne, oleks pidanud konsulteerima eestlastega. Selline kommentaar tõendab, et Eesti pole kaugel sellest, et meie e-riigi kõrval saaks maailmas tuntuks ka meie e-tervishoid. Peame kasutama meie unikaalseid eeliseid: tugevat IT-platvormi ja kiiret rakendamisvõimet, et globaalselt e-tervishoiu vedajate seas olla. Teine näide nutika spetsialiseerumise vallas puudutab ehitust, nimelt teadmistepõhist ehitust. Infotehnoloogia tähtsus Eestile on väljaspool kahtlust. Aga kui palju suudame kasutada IT-d selleks, et sellises traditsioonilises valdkonnas nagu ehitus vältida inimlikke vigu, kiirendada planeerimisprotsessi, automatiseerida, luua kvaliteetsemaid ja paremaid hooneid? Olgugi et arhitekt, elektrik ja küttesüsteemi paigaldaja loovad jooniseid nüüd digitaalsel kujul, võrreldakse neid praegugi paberil. See meenutab aga aega enne e-maksuametit, kui suur osa tööst oli osapooltelt andmete kogumine ja käsitsi kokkuviimine, selle asemel et lasta andmetöötluse ja vigade vältimisega tegelda arvutil. Samuti on meil juba praegu märkimisväärsed saavutused puitmajade tootmisel ning puidu kui taastuva materjali kasutamisel keerukates ehituskonstruktsioonides. Alustasin praktiliste tegevuste loetelu, mis arengufondi tööplaanis on. Jätkan samamoodi. Teist aastat järjest tegi arengufond Eestis Euroopa ettevõtlusmonitooringut, mis annab meile võimaluse võrrelda meie ettevõtlussuhtumist ja ühiskondlikke hoiakuid teiste riikide omadega. Raport lõplikul kujul ilmub selle kuu lõpuks. Etteruttavalt võin aga öelda, et esile tõusid kaks järeldust. Esiteks, ettevõtjatena tegutsevad Eesti inimesed on õnnelikumad. Teiseks, Eestis mõtlevad paljud ettevõtluse alustamisele, aga võrreldes teiste riikidega jõuavad selleni väga vähesed. Ühe probleemina toovad inimesed välja, et neil puuduvad ettevõtluseks vajalikud teadmised ja oskused. Samuti on hirm ebaõnnestumise ees. Küsimus on hoiakutes, eestlased on ebakindlad ja ettevõtluse suhtes pigem ujedalt meelestatud. Selle uuringu tulemused kinnitavad meie kogemusi, mille põhjal oleme muutmas ka oma investeeringute strateegiat. Peame rõhku panema ettevõtluse julgustamisele, et riskikapitalile suunatud projektide puhul oleks esimestest sammudest kaugemale jõudjaid rohkem. Selleks alustab juba tänavu sügisel tegevust Founder Institute, eestipäraselt öeldes iduettevõtjate instituut, mille sihtgrupiks on just 30-ndates ja 40-ndates eluaastates inimesed, kes töötavad praegu juhtide või spetsialistidena, kellel on ärivaistu, probleemide lahendamise oskust ja eestvedajale vajalikke isikuomadusi, ent kes ühel või teisel põhjusel on seni oma idee teostamisega viivitanud. Tegu on maailma suurima idufirmadele mõeldud programmiga. Arengufond on eelkõige selle Eestisse tooja ja käivitaja, mitte niivõrd koolitaja. Loodame, et mõne aasta jooksul programmi Eesti haru iseseisvub ja hakkab sõitma ilma arengufondi abiratasteta, nii nagu varem on läinud Eesti Era- ja Riskikapitali Assotsiatsiooni ning Eesti Äriinglite Assotsiatsiooniga. Kutsume julgelt mõtlema ka väga edukaks kujunenud arenguideede konkursil ning peatselt ilmuva arengufondi mõtteraamatu lehekülgedel, mis on järg möödunud aasta mõtteraamatule. Arenguideede konkursi puhul on meie soov toetada neid inimesi, kes tahaksid mõnda olulist ideed ellu viia. Selleks panime parimatele ideedele välja stipendiumi ja kolm esimest stipendiaati alustasidki juba 1. septembril tööd. Esimene neist on ilmselt kõigile hästi tuttav 10 miljoni e-residendi mõte, mille taga olid Taavi Kotka, Siim Sikkut ja Ruth Annus. Stipendiaadi roll konkursi järel on täita lünk, mis jääb riigi loodava lahenduse ja sellele praktilise väärtuse andmise vahele. Kui riik loob infrastruktuuri, et väljastada rahvusvaheliselt digitaalset ID-d, mis võimaldaks juurdepääsu Eesti e-teenustele, siis stipendiaadi roll on leida üles need kasutusstsenaariumid ja teenused, mis Eestile e-residente juurde peaksid tooma. Teisisõnu, riik annab vaid võimaluse digiidee elluviimiseks ja eestlaste juurdeleidmiseks, aga esmaste partnerite ja teenusepakkujate leidmine, kes e-eestlusele sisu hakkavad andma, jääb meie stipendiaadi ülesandeks. Teine stipendiumi pälvinud idee tuli Heateo Sihtasutuselt, kes pakkus välja innovaatilise lahenduse – ühiskondliku mõju võlakirjad, inglise keeles social impact bonds. Selle lahenduse mõte on viia kokku era-, avalik ja kolmas sektor ning anda erasektorile võimalus oma praktiliste kogemustega aidata investorina riigil mõnda oma funktsiooni paremini täita. Kui riigi seatud eesmärgid täidetakse, siis investorile tagatakse võlakirjade lunastamise kaudu tootlus ning riik saab endale uue ja hea lahenduse. Kui eesmärgid jäävad täitmata, siis kaotab investor oma investeeringu. Usun, et see on kindlasti üks viis, kuidas tuua uuenduslikku mõtlemist riigi ees seisvate probleemide lahendamisse, olgu need siis sotsiaalset või muud laadi. Kolmas idee on Eesti kui hackerspace"i loomine, kus kõik eestlased saaksid vabatahtlikult lüüa kaasa mõne elektroonilise toote disainimisel, väljaarendamisel ja katsetamisel. Kaugemas plaanis aitab see idee kasvatada riistvarainseneride hulka Eestis. Niipalju siis arenguideede konkursi kohta. Nüüd räägin meie suurprojektist – energiamajanduse arengukavast. Eesmärk on aasta lõpuks see arengukava heaks kiita. Arengukava kirjeldab Eesti energiapoliitika võimalikke arengusuundi aastani 2030 koos perspektiiviga aastani 2050. Tegu on tõeliselt suure ettevõtmisega, mis koondab ühtekokku viis eri arengukava – transpordi, soojamajanduse, ehituse ja teistes valdkondades –, et luua terviklik pilt sellest, milline on meie energiavajadus ja milliseid energialiike on Eestil mõistlik kasutada. Viie energiakava ühendamisel on kaasa löönud kümned kui mitte sajad eksperdid. Tulemuseks on energiamajanduse stsenaariumid, mis võimaldavad valida eri arengusuundade vahel: milline on energia kättesaadavus ja hind meie inimestele, kui rohelise mõttelaadi me soovime omaks võtta või kui sõltumatud soovime olla Vene gaasist. Arengukava esitab need stsenaariumid sellisel kujul, et nende põhjal oleks võimalik teha juba poliitilisi valikuid. Üks sõnum rohemajanduse valdkonnast on see, et energiamajanduse lahendused ei peitu vaid riiklikes toetusmehhanismides, mis üht või teist energiaallikat eelistama suunaksid. Tuhanded energiaühistud Saksamaal ja Taanis aitavad kodanikel rahuldada energiavajadust ilma suurte tootmisettevõtete abita, suunates kohalike tootmisüksuste toodetud energiat ühistuliikmete vahelisse võrku. Peale kulude kokkuhoiu ja varustuskindluse tähendab see ka puhtamat ja mõnusamat elukeskkonda ning koostegemise ja isetegemise kogemust ühistuliikmetele. Maikuus alustasime koos Tartu Linnavalitsusega tööd rattaringluse projektiga. Ütlen, neile, kes seda ei tea, et rattaringlus tähendab võimalust haarata hommikul tööle minnes kodulähedasest laenutusest jalgratas ja jätta see tööle jõudes töökoha lähedal asuvasse laenutusse. Maailmas on üle 600 linna, kus rattaringlus toimib, aga meie eesmärk on teha asja uuenduslikult, tehnoloogiat ära kasutades. Meie arvates võiks Eestis lähiaastatel olla vähemalt neli-viis linna, kus jalgrattad sellisel moel käest kätte võiksid käia. Sellega jõuan taas mõtteni reaalsuse võrgutamisest, mida arengufond Eesti ühiskonnas edasi tahab anda. Riik ei pea inimeste eest kõike ära tegema. Piisab keskkonna loomisest ja kodanike iseseisvalt tehtavate valikute soosimisest. Austatud Riigikogu! Need näited arengufondi tegevuste ja plaanide kohta näitavad, et muutuste juhtimise ülesandega organisatsioon peab ka ise pidevalt muutustega kohanema. Kui riskikapitali pakkumise tõrge on kõrvaldatud, on meie ülesanne liikuda sinna, kus ettevõtlus praegu meie abi vajab. Samuti peame tulevikus olema tegusad nii makro- kui ka mikrotasemel majanduskeskkonna kujundajatena. Peame töötama ühelt poolt ainsa sõltumatu ajutrustina Eestis kaugele vaatavate majandusstsenaariumide ja -visioonidega. Teiselt poolt peame olema ideede inkubaatoriks ja elujõuliseks saanud idee korral teatepulga edasi andma, nagu oleme teinud rattaringluse või arenguideede konkursi võitjate puhul. Arengufondi nõukogu koosneb inimestest, kellel on pikaajaline vaade Eesti ühiskonnale ja majandusele. Nõukogu ees seisab lähiajal ülesanne leida arengufondile uus juhatuse esimees, kes oleks uue olukorraga kohaneva investeerimisstrateegia valguses parim võimalikest ja kellel oleks valmisolek arengufondi spetsialistidest koosnevat ajutrusti juhtima hakata. Arengufondi on vaja selleks, et Eesti poliitika kujundajatel oleks võimalik vaadata kaugemale kui vaid mõne aasta taha ja Eesti ettevõtjatel oleks julgust teha rohkem, kui mugavaks äraelamiseks piisab. Need on meie ülesanded ja me võtame neid väga tõsiselt. Tänan teid kuulamast!
Küsimused. Valeri Korb.
Aitäh! Lugupeetud Eesti Arengufondi juhatuse esimees! Kuulasin, kuidas te rääkisite uuest finantseerimisstrateegiast. Minu küsimus ongi sellega seotud. Kas te ei karda, et uus finantseerimisstrateegia kitsendab Eesti Arengufondi tegevusvaldkondi, mis on aastatega formeeritud?
Aitäh! Ma arvan, et ei kitsenda. Minu arvates on arengufondi ülesanne tegutseda ainult seal, kus ettevõtlus ilma meie abita hakkama ei saa. Nagu ma enne rääkisin, me oleme kõikide turuosalistega ühisel arvamusel, et kui riskikapitalitehingud on suurusjärgus miljon eurot või suuremad ja neid tehakse juba suhteliselt arenenud ettevõtetesse, siis see turg toimib. Pigem on probleem selles, kuidas kasvatada selliseid ettevõtteid, kes oleksid valmis miljoni euro suurust investeeringut vastu võtma.
Aivar Sõerd, palun!
Aitäh, austatud eesistuja! Austatud ettekandja, tänan ettekande eest, see oli hästi ülevaatlik! Aga ma tahtsin küsida arenguseirete kohta, mida te olete teinud. Te rääkisite oma ettekandes, et üks neist on pooleli. 2012. aastal tehti üks põhjalikum aruanne ettevõtlusaktiivsuse kohta Eestis, kus toodi välja, et meil on varase staadiumi ettevõtteid teiste riikidega võrreldes rohkem, aga väljakujunenud ettevõtteid jällegi vähem. Ma küsin selle valmiva aruande kohta, mis toob välja meie ettevõtlusmaastiku peamised kitsaskohad. Kas te oskate juba öelda, mis need on? On see teadmiste-oskuste puudus või ideede puudus, kapitali puudulik kättesaadavus või vähene julgus? Mis on need tegurid, mis takistavad seda, et ettevõtjaid oleks tööealise elanikkonna hulgas rohkem?
Ma arvan, et probleem on väga paljuski selles, et meie ettevõtluskogemus, mis kujunes välja 1990. aastatel või ka 2000. aastate alguses, on eelkõige seotud allhangete tegemisega teistele ettevõtetele. Mitu korda keerukam on luua oma toodet ja minna seda suurde maailma pakkuma. Selliseid asju lihtsalt ülikoolis või koolipingis õppida ei saa, neid tuleb õppida nende inimeste käest, kellel need kogemused on juba olemas. Ma arvan, et Skype"i edulugu andis Eestile kõige rohkem just seda, mida me nüüd ka järjest rohkem näeme: meie hulka tekib neid inimesi, kellel need kogemused on. Küsimus on selles, kuidas me neid praktilisi kogemusi saame jagada võimalikult paljude inimestega, kuidas me saaksime aidata neid inimesi, kellel on mõni hea mõte juba olemas. Me peaksime nad viima kokku kogenud ettevõtjatega, kellega koos nad võiksid uue ettevõtte üles ehitada. See on minu arvates kõige olulisem ülesanne. See, et selliseid kogemustega inimesi väga palju ei ole, võib olla üks põhjus, mis genereerib ebakindlust, mille tõttu inimesed ei taha ideest kaugemale minna ja paljud head ideed jäävadki ainult ideedeks ega kujune ettevõteteks.
Kalev Kallo, palun!
Aitäh, austatud eesistuja! Lugupeetud ettekandja! Maailmas on muidugi väga palju häid mõtteid ja ideid. Kuid tihtipeale jäävad paljud neist ellu viimata, sest öeldakse, et raha ei ole. Minu kõrv püüdis teie ettekandes kinni ühe mõneti üllatava, kusjuures väga meeldivalt üllatava lõigu. Te kinnitasite, et riskikapitali n-ö kõrvalt kaasamine on tunduvalt paranenud ja võib tekkida hoopis mure, et oleks vaja rohkem ideid, mille elluviimisesse seda kapitali paigutada. Ma mäletan, et aastate eest oli alati see probleem, et riigil ei olnud võimalust nii palju investeerida, kui oleks vaja olnud. Kas terav kapitali puuduse probleem on peaaegu lahendatud ja nüüd ongi nii, et andke ainult ideid?
Aitäh! Kapitali probleem on liikunud ühest kohast teise. Riskikapitali pakkumine on Eestis läinud tõesti paremaks. Vaatame, mida teeb KredEx. Käivitunud on Balti Innovatsioonifond, mis tõi Baltikumi turule 100 miljonit eurot täiendavat investeerimiskapitali. Uue struktuurivahendite perioodi jooksul plaanitakse KredExi alla luua veel üks fondifond, mis paiskab riigi poolt turule lisaks 60 miljonit eurot. Sellest moodustatakse vähemalt üks riskikapitalifond. Ma ütleksin, et kapitali juurdevool turule on päris hea perspektiiviga ja riik tegutseb seal endiselt pisut teiste vahenditega. Kui arengufond tegi seda otseinvesteeringutega, siis KredExi strateegia on olla n-ö fondifond ja valida välja erainvestorid, kes riigi raha koos oma rahaga investeerivad. Probleem on kindlasti selles, et sellised fondid on valmis investeerima teatud valmidusastmega ettevõtetesse. Keegi peab aga need ettevõtted valmis tegema ja tegema ilmselt ka esimese investeeringu. Siin, ma arvan, on väga suur roll just äriinglitel, kellest ma rääkisin. Nendega koostöös tuleks luua investeerimis- ja tootearendusettevõtteid, kuhu meie arvates arengufond peaks investeerima, et aidata tekkida uutel ettevõtetel, kuhu riskikapital saaks hiljem juba ise investeerida.
Rein Randver, palun!
Aitäh, lugupeetud juhataja! Austatud ettekandja, ka mina tänan selle ülevaate eest! Kindlasti olete aruteludel tõdenud mõtteid, mida Eestis on välja öeldud, et me oleme väikesed, aga et saada suureks, peab tegutsema suurelt ja koos. Minu märksõna ongi koostöö. Kuidas te seda koostööd praegu eri tegevuste puhul hindate? Ma pean silmas nutikat spetsialiseerumist, riigi tegevust, teadlaste sisendeid ettevõtluses või ka näiteks ettevõtjate omavahelist koostööd.
Aitäh! Kahjuks ei saa sellele väga kõrget hinnangut anda. Ma arvan, et üks põhjus on selles, et koostöövajadus on muutunud palju aktuaalsemaks, kui see oli võib-olla kümme aastat tagasi. Siis sai ettevõte kvalifitseeritud tööjõu abil lihtsalt konkureerida, aga nüüd ta tihtilugu üksi enam ei saa tootlikkust suurendada ja uusi tehnoloogiaid kasutusele võtta, tal on vaja head partnerit. Ka ülikoolid ja arendusasutused ei ole harjunud Eesti ettevõtetega koostööd tegema. See harjumus tuleb luua. Arengufondi nõukogu on väga hea koht, kus arutada, kuidas hakata koostööd parandama, sest kõik asjaga seotud inimesed istuvad seal laua taga: kaks rektorit, kaks ministrit, Riigikogu ja ettevõtluse esindajad. Nagu ma välja tõin, me püüame nutika spetsialiseerumise abil üles leida neid kohti, kus koostööd käivitada ja tulemusi saada on võimalik kõige kiiremini. Ei saa öelda, et koostööd üldse ei tehta. Pigem on küsimus selles, kui palju neid ettevõtteid ja ülikoole on ning kui suur on selle töö maht. See asi peab kasvama. Piimatööstusettevõtted ja ehitusettevõtted teevad ka praegu ülikoolidega koostööd, aga küsimus on selles, kui palju see muutub n-ö kasvavaks lisandväärtuseks ja kui palju väärtuslikumaks muutub selle tõttu nende toode. See on väga tähtis. Ma arvan, et koostöö parandamisel on võimalik väga palju ära teha. Arengufond näeb seda nii, et meie üks ülesandeid ongi püüda kokku leppida eesmärkides, kuidas koostöö välja peaks nägema. Ma rääkisin e-tervisest, kus haiglate, patsientide, riigi ja IT-ettevõtjate huvid on väga erinevad. Kui me tahame, et midagi muutuks, siis tuleks need huvid ühendada.
Arto Aas, palun!
Aitäh! Arengufondi ellukutsujana on Riigikogul tõenäoliselt ka järelevalvefunktsioon. Seetõttu lugesin ma Eesti Arengufondi 2013. aasta majandusaasta aruannet ja silma jäid paar asja, mida palun võimaluse korral kommenteerida. Esiteks äratas tähelepanu, et arengufondi tegev- ja kõrgema juhtkonnaga seotud ettevõtetest osteti 2013. aasta jooksul teenuseid summas 38 188 eurot. Äkki kommenteerite, milliseid selliseid tehinguid arengufond teinud on? Teine küsimus puudutab aktsiate optsiooniprogrammi, millest mina varem teadlik ei olnud. Arengufondile kuuluv AS SmartCap võib tegevjuhtkonnale, nõukogu ja juhatuse liikmetele väljastada ka optsioone. Kas seda on tehtud ja mis mahus?
Aitäh! Kahjuks jään esimesele küsimusele vastuse võlgu, sellele ma praegu vastata ei oska. Aga mis puudutab optsiooniprogrammi, siis see on arengufondi loomisest peale olnud üks osa töötajate motiveerimisest. Seda programmi ei ole täies ulatuses rakendatud. Küll on nii juhatusele kui ka töötajatele optsioone väljastatud. Osa neist on töötajate lahkumise korral tagasi ostetud. Kui palgatakse uus töötaja, siis ka tema kohta n-ö kehtib optsiooniprogramm. Neid optsioone on võimalik realiseerida progresseeruvalt ajas, sõltuvalt sellest, kui kaua inimene on fondi jaoks töötanud. Selline optsiooniprogramm on täiesti levinud praktika riskikapitalitööstuses, sest selles ettevõtluses on investeerimisjuhtide kõige parem motivaator see, kui nad ettevõtte väärtust kasvatavad. Optsiooniprogramm võimaldab tasustada töötajaid selle eest, kui nad kasvatavad fondi väärtust, ja mitte maksta neile palka.
Kalev Kallemets, palun!
Lugupeetud eesistuja! Austatud ettekandja! Mul õnnestus üle kahe aasta töötada ettevõttes, mis nutika spetsialiseerumise teemal tegi arengufondiga koostööd. Osalesin ka mitmetel töökoosolekutel, seetõttu on mul praktilisi kogemusi. Ma viisin ennast natuke kurssi nutika spetsialiseerumise kolme põhivaldkonnaga: ITK, e-tervis ja ressursside efektiivsem kasutamine ehk puitmajad ja põlevkivi. Nende sektorite ettevõtete juhatuste liikmetega vesteldes küsisin nende käest, kas arengufond on teinud nendega fookustatud koostööd. Üldiselt sain vastuse, et ei ole. Eesti juhtivatest ettevõtetest, nagu Helmes, Nortal, Kodumaja, Eesti Energia, VKG, on inimesi kutsutud lihtsalt osalema, aga see töö ei ole olnud fookustatud. Kas te usute, et ilma fookustatud koostööta Eesti juhtivate ettevõtetega õnnestub nutika spetsialiseerumise 60 miljoni euroga saavutada Eesti reaalmajanduses arenguhüpet, millega kaasneks käibe, ekspordi ja töökohtade arvu kasv?
Aitäh! Esiteks parandan, et nutika spetsialiseerumise eelarve on 142 miljonit eurot, mitte 60 miljonit. Ma olen seisukohal, et nutikas spetsialiseerumine ei ole projekt, kus me toodame mingi dokumendi ja sellega nutikas spetsialiseerumine lõpeb. See on jätkuv protsess, mis kestab kuni selle struktuurivahendite perioodi lõpuni. Me oleme moodustanud üle 20 fookusgrupi, mis on vähemalt kaks korda koos käinud ja nad jätkavad koostööd. Võib-olla oleme lihtsalt asjade alguses, aga kindlasti ei ole meil kavas teha midagi ettevõtjate selja taga, vaid ikka nendega rääkides. Kellel on huvi, võib alati arengufondi poole pöörduda ja kaasa lüüa. Me ei ole kedagi siiani ukselt tagasi saatnud.
Jaak Aaviksoo, palun!
Aitäh! Hea ettekandja! Ma peatun ka nutikal spetsialiseerumisel. Teatavasti ei spetsialiseeru nutikalt mitte EAS ega isegi mitte ettevõtjad või Majandus- ja Kommunikatsiooniministeerium, vaid Eesti Vabariik. Seetõttu peab niisugune strateegiline poliitiline otsus, mis on nutika spetsialiseerumise valdkonnad, olema tehtud avalikkuse teadmisel ja toetusel. Ainult siis on võimalik loota, et sellest kujuneb Eesti majandust strateegiliselt edendavate kasvuvaldkondade komplekt. Teine eeldus on see, et kasvuvaldkondadel on praegu arvestatav osa ja tõsiselt võetav kasvupotentsiaal. Mul on konkreetne küsimus. Te mainisite kolme kasvuvaldkonda ja mõnda nišispetsialiseerumist. Kui suure osa need kasvuvaldkonnad moodustavad Eesti SKT-st ja kui suureks olete planeerinud nende kasvu eelseisva kümne aasta jooksul?
Aitäh! Mul ei jää üle muud kui teie kommentaariga nõustuda. Minu arvates on arengufondil väga tähtis roll eestvedajana selles, et kui mingid valdkonnad välja valitakse ja milleski kokku lepitakse, siis sellel peab olema palju laiapõhjalisem heakskiit kui ühe või teise ministeeriumi või ühe või teise ametiasutuse oma. Mis puudutab seda, kui suur on nutika spetsialiseerumise valdkondade mõju majandusele, siis vaatame neid nišše spetsiifilisemalt. Meditsiini või tervishoiu osakaal SKT-s on, kui ma õigesti mäletan, 3–4%. Kui me vaatame, kui suure osakaalu annab töötlev tööstus, ja arvestame, et meie arusaam, et IKT peab aitama tööstusel robotiseeruda, automatiseeruda, et luua Eestisse tootmine, mis oleks pikaajaliselt konkurentsivõimeline, siis see mõju on lai. Kui me vaatame, kui palju ettevõtteid on seotud ühe või teise toote väljatöötamisega, siis see toodete käive ei pruugigi nii suur olla. Aga küsimus on selles, kuidas see efekt avaldub majanduses laiemalt. Räägime näiteks ehitusest. Ehitussektori maht aastas on kolm miljardit eurot. Kui me suudame tegutseda selles sektoris 10% paremini, siis see tähendab, et meil on 300 miljonit eurot täiendavalt tekkinud väärtust. Ma usun, et valitud on punktid, millel on suhteliselt lai mõju.
Mihhail Korb, palun!
Aitäh, eesistuja! Lugupeetud esineja! Ma lähen suurematest küsimustest natukene pisema teema juurde ja räägin arengufondi sisemisest elust. Ma tahan küsida suvel toimunu ehk Tõnis Arro lahkumise kohta Eesti Arengufondi juhatuse esimehe kohalt. Põhjuseks toodi endise juhataja ja nõukogu seisukohtade erinevus põhimõttelistes küsimustes. Palun teil kommenteerida, missugused need põhimõttelised küsimused on, kuidas neid nägi endine juhatuse esimees ja kuidas neid näeb praegune nõukogu. Ma saan aru, et te peate vastama väga delikaatselt, aga palun lihtsalt üldjoontes tutvustada, milles need eriarvamused seisnesid, ma mõtlen just põhimõtteliselt.
Aitäh! Esiteks, see, millest mina täna siin rääkisin, on kokku lepitud nõukogu esimehega, see oli nõukogu soov. Milles seisnesid erimeelsused? Ma arvan, et nagu ka lahkumise ajal pressiteates öeldi, olid põhimõttelised erinevused suhtumises strateegiasse. Tõnis Arro arvates peaks arengufond tegema pisut muud kui seda, millest mina siin täna rääkisin. Teine osa erimeelsustes puudutas põhimõttelisi erinevusi juhtimises. Aga mina ei ole nende nõukogu ja juhataja vestluste juures olnud, nii et kui ma siin neid kommenteeriksin, siis tegeleksin ma spekuleerimisega.
Annely Akkermann, palun!
Suur tänu, hea eesistuja! Lugupeetud ettekandja, suur tänu teile ettekande eest! Te ütlesite, et globaalses äris targalt oma niši leidmine on rahvusvahelistuvate ettevõtete äriedu üks nurgakivi. Ma saan aru, et maksumaksja raha toel on leidunud ingelinvestoreid ja samuti on tekkinud riskikapitalifondid. Aga rahvusvahelistumine nõuab palju rohkem kapitali. Kas teie arvates Eesti rahaturg funktsioneerib piisavalt ja on küllalt dünaamiline, et tavalised säästjad, nn väikeinvestorid, saaksid paigutada oma sääste ettevõtete rahvusvahelistumisse?
Aitäh! Vastan sellele kahe punktiga. Esiteks, mis puudutab ambitsioonikaid ettevõtteid, siis rahaturg on juba ammu nii globaliseerunud, et need Eesti ettevõtted, kes seda kapitali vajavad, ei otsi seda kindlasti ainult Eestist, vaid nad otsivad endale kõige sobivamaid investoreid. Kui eile lugupeetud peaminister avas TransferWise"i uue kontori, siis olid kohal ka kahe TransferWise"i investorettevõtte esindajad, mis mõlemad asuvad praegu New Yorgis, kuna seal on kõige tugevamad spetsialistid n-ö finantsteenuseid arendavatesse ettevõtetesse investeerivates fondides. Selles mõttes on maailm muutunud üsna väikseks. Teine punkt puudutab Eesti säästjate või Eesti kodanike raha paremaid paigutusvõimalusi. Üks asi, millest ma täna ei rääkinud, on see, et nii nagu on võimalik inimeselt inimesele järjest rohkem raha laenata, on maailmas tekkinud ka sellised keskkonnad, kus eraisikutel on võimalik ettevõtetesse väikeste summade kaupa otse raha investeerida. Eesti praegune õigusraamistik tegelikult ei võimalda seda, kui näiteks mina tahaksin teha oma väikest pagaritöökoda ja sooviksin sinna mõne internetilahenduse kaudu kaasata väikeinvestoreid. Me oleme teinud analüüsi, mida peaks muutma, ja me läheme sellega edasi. See võtab küll omajagu aega, aga ma usun, et me tuleme mõne aja pärast teie juurde mõningate ettepanekutega, et kasutada uusi tehnoloogiavõimalusi selleks, et Eesti inimestel oleks parem uutesse või uuenduslikesse ettevõtetesse Eesti õigusruumis investeerida.
Jaanus Tamkivi, palun!
Aitäh, esimees! Lugupeetud ettekandja! Paar aastat tagasi, kui Eesti Arengufondi arengutest ja plaanidest tegi meile siin väikese ülevaate arengufondi juhatuse eelmine esimees, siis ta rääkis, et Eesti majanduskeskkonna üks peamisi arenguprobleeme on see, et Eesti ühiskonnas on liiga vähe ettevõtlikke inimesi ja ettevõtjaid. Ta väitis, et arengufond võiks olla see, mille eestvedamisel hakatakse Eesti ühiskonnas n-ö mastaapselt ette valmistama tuhandete kaupa uusi ettevõtjaid. Kas see plaan ka arengufondis kuidagi veel lendab või on sellest saanud ajalugu?
Aitäh! Ma arvan, et Tõnis Arro rääkis väga õigetest asjadest. Küsimus on selles, kes ja kuidas peaks seda tegema. Minu isiklik seisukoht on, et Eestis võiks olla nii – me oleme ka EAS-i ja KredExiga oma tööjaotuse nõnda kokku leppinud –, et need nutikad, globaalset ettevõtlust muutvad start-up"id on see, milles arengufond on spetsialist, enamiku ettevõtete aitamisega peaksid aga tegelema EAS ja KredEx. Selles mõttes lendab see mõte edasi. Nagu ma ka ettekandes rääkisin, on meie inimestel endiselt probleem sellega, et nad küll tahaksid olla ettevõtjad, aga nad kas ei oska või ei julge. Aga ma arvan, et arengufond ei peaks kõike ise ära tegema, vaid pigem koostöös EAS-iga mõtlema välja parimad lahendused, kasutama ära kõike seda, mis Eesti riik on juba maksumaksja raha eest loonud, on need siis maakondlikud arenduskeskused, EAS-i programmid või see, mida arengufond teeb. Oluline on lihtsalt tööjaotus paika panna.
Neeme Suur, palun!
Aitäh, härra juhataja! Aitäh ettekandjale! Milline on regionaalsete kompetentsikeskuste positsioon arengufondi koostöövõrgustikus? Millisena te seda positsiooni näete?
Aitäh! See on jälle üks väga ilmekas näide selle kohta, et Eesti teadus- ja arendustegevust planeeritakse väga erinevates kohtades. Teatavasti rahastatakse kompetentsikeskuste programmi Siseministeeriumi vahenditest. Praegu nutika spetsialiseerumise eesmärke, ka seda, milline võiks olla Eesti laiem pilt, justkui ei arvestata. Aga meie arusaam kaugemas perspektiivis on see, et ka Siseministeeriumi planeeritud tegevused ja programmid peaksid olema sinna kaasatud, samamoodi Põllumajandusministeeriumi ja Keskkonnaministeeriumi tegevused.
Olga Sõtnik, palun!
Aitäh, härra juhataja! Lugupeetud ettekandja, suur tänu ka minu poolt ettekande eest! Te rääkisite ettevõtlikkuse kasvust ja sellest, et on startinud uus programm 30–40-aastastele. Suvel toimus ka üks lastele mõeldud üritus, kus te koostöös Eesti äriinglite organisatsiooniga müüsite limonaadi või vähemalt korraldasite lastele sellise toreda ürituse. Kas teil on plaanis jätkata noorte, laste ja koolilaste kaasamist või neile mingisuguste programmide väljatöötamist või on selleks teised organisatsioonid, kes sellega peavad tegelema?
Aitäh! Me oleme ettevõtluskeskkonda analüüsinud ja püüdnud aru saada, mis on probleemid. Ettevõtliku hoiaku kasvatamine peab toimuma juba lasteaias ja koolis. Inimene peab nägema karjäärivõimalusena mitte ainult seda, et ta läheb kellegi juurde üheksast viieni tööle, vaid ta võib näha oma karjäärivõimalusena seda, et ta ise võtab liidrirolli ja lahendab mingi olulise probleemi ära. Me tahtsime limonaadipäevaga näidata, et suhteliselt väikeste vahenditega, lihtsalt koostööd tehes on võimalik väga kiirelt muutust tekitada. Nagu ma oma kõnes rääkisin, arengufondi ülesanne on ka väga praktilisel tasemel oma tegevusega eeskuju näidata. Me ei kavatse limonaadipäeva korraldajaks jääda, kuid ma loodan, et koostöös selle alaga seotud organisatsioonidega saab see päev traditsiooniks. Äärmiselt tore on, et me võime ka asumipäevadel näha, et noored tegelevad ettevõtlusega. Minu arust on see väga positiivne tendents. Jah, see on ühekordne projekt, aga me loodame, et keegi korjab selle idee üles.
Aivar Riisalu, palun!
Aitäh, hea juhataja! Hea ettekandja! Arengufond jäi mõni aeg tagasi ilma oma selgest kapitalist, kui riik otsustas Eesti Telekomi võõrandada. Peale seda on arengufond olnud sellises kummalises staatuses: talt justkui oodatakse palju, aga ega tal väga palju majanduslikke võimalusi ei ole. Te räägite palju koostööst EAS-iga. Kas te olete omakeskis arutanud, järsku tasuks see teie arengumootor lülitada EAS-i koosseisu? Siis te pääseksite kapitalile ligemale. Võib-olla sünniks sellest liitumisest tekkivast sünergiast tõeline kasu Eesti majanduse arengule ja teid ei saaks keegi enam süüdistada? Kas sellist mõtet ei ole läbi käinud?
Aitäh! Loomulikult on ka minu teada seda küsimust arutatud ja me oleme seda isekeskiski arutanud. Kuid ma arvan, et EAS-i ja Eesti Arengufondi vahel on üks väga suur erinevus. Meie oleme eraldiseisev organisatsioon Riigikogu alluvuses ning saame seetõttu tegelda pikaajaliste probleemidega ja kaasata eri osapooli. EAS on selgelt riigi poliitikat ellu rakendav asutus. Ka EAS ning Majandus- ja Kommunikatsiooniministeerium on öelnud, et neil on arengufondist iseseisvana palju rohkem kasu, mitte nii, et me oleksime üks osa sellest suurest masinavärgist, kuna me saame neile anda nõu, nähes laiemat pilti.
Aitäh! Rohkem kõnesoove ei ole, sulgen läbirääkimised. Tänan arengufondi juhatuse esimeest ettekande eest ja kõiki ametikaaslasi selles arutelus kaasalöömise eest! Päevakorrapunkti käsitlemine on lõpetatud.
Lugupeetud Riigikogu esimees! Head kolleegid! Lubage sotsiaaldemokraatide nimel ka paar sõna öelda. Seitse aastat ühe institutsiooni elus ei ole teab mis pikk aeg. Nagu öeldakse, tegijal ikka juhtub, kes ei tee, sel ei juhtu ka. Need märkused ja küsimused, mis siin Riigikogu saalis tehti ja esitati, on põhjendatud ja nendega ühineme ka meie. Ma usun, et arengufondi juhtkond – ma pean silmas tugevdatud nõukogu ja uut valitavat juhatuse esimeest – võtab need märkused ja ettepanekud arvesse. Kokku võttes arvame, et sellise staatusega arengufond, nagu eespool räägitud, mis on Soome Sitra eeskujul loodud, on kahtlemata Eesti riigile vajalik. Me arvame, et õige on just selline staatus. See circa miljon eurot, mis seni on riigieelarvest igal aastal eraldatud, on vajalik Eesti riigi majanduslik-poliitiliste ja majanduslike suundumuste ja suundade toetamiseks. Nii et jõudu tööle teile ja jõudu koostööks selle majaga!
Kalev Kallo, palun, Keskerakonna fraktsiooni esindaja!
Austatud eesistuja! Lugupeetud kolleegid! Teatavasti on Riigikogu kutsunud Eesti Arengufondi ellu selleks, et algatada ja toetada Eesti majanduses ning ühiskonnas muutusi, mis kiirendaksid majandusstruktuuri ajakohastamist, viiksid ekspordi kasvule ja aitaksid luua uusi, kõrget kvalifikatsiooni nõudvaid töökohti. Tuleb meelde, et ühel eelmisel arengufondi aastaaruande arutelul siin saalis kutsus arengufondi tollane juhatuse esimees Riigikogu kui arengufondi loojat tihedamale koostööle ja ütles, et Riigikogu komisjonid võiksid oma tegevuses rohkem ära kasutada arengufondi potentsiaali. Vaadates arengufondi töövaldkondi, on selge, et Riigikogu majanduskomisjon ei ole kindlasti mitte ainuke, kellel võiks olla selle fondiga tihedam koostöö. Minu arvates oli see igati adekvaatne ja mõistlik ettepanek. Kahjuks tuleb nentida, et Riigikogus on ettepanekust aru saadud hoopis miinusmärgiga. Pean silmas seda, et arutluse all oleva 2013. majandusaasta aruande eelnevaks aruteluks ei leidnud aega ega võimalust isegi mitte Riigikogu majanduskomisjon. Varem on see arutelu ikka toimunud. Täna on see aruanne jõudnud siia saali arutlusele, ilma et majanduskomisjon oleks seda eelnevalt arutanud, ehkki sellest aruandest võime üllatusega lugeda, et senisest suuremat sisulist koostööd tehakse ka Riigikogu komisjonidega, eelkõige majanduskomisjoni ja keskkonnakomisjoniga. Eelöeldu põhjal ei oska küll seda suuremat ja sisulist koostööd kommenteerida, aga kindlasti on tore, kui see nii on. Ma ei hakka peatuma raamatupidamisaruandel, vaid vaatan mõningaid tegevusi, mis on kajastatud tegevusaruandes. Sellest jäi mulle positiivse näitena silma, et arengufond alustas Eesti ettevõtlusmaastiku täpsemat kvalitatiivset analüüsi koostöös globaalse ettevõtluse arendamise instituudiga. Selle analüüsi tulemusena peaksid selguma Eesti ettevõtlusmaastiku peamised kitsaskohad. Nii väikese ja ressursivaese majanduse tingimustes on majandust pärssivate kitsaskohtade täpne teadmine kindlasti väga tähtis. Veel tähtsam on minu arvates see, et analüüsi tulemusi võtaksid oma tegevuse planeerimisel arvesse asjaomased riigiasutused ja loomulikult ka erasektor, et saadud informatsioon ei jääks lihtsalt riiulile. Kindlasti oleks hea, kui nende tulemustega töötaksid ka Riigikogu komisjonid ja leiaksid sealt kasulikku oma tegevuse planeerimisel. Rõõmustav oli ettekandes kuulda, et algaastate tõsine riskikapitali probleem on mõningal määral lahenemas, kuigi lisaküsimuse vastusest sain aru, et ega riskikapital päris algstaadiumis ligi ei tule, vaid siis, kui paistab, et midagi hakkab juba looma. Aga ikkagi, rõõmustav on see, et kapitali on võimalik ka kõrvalt kaasata. Oleks vaid rohkem häid ideid ja neid häid idusid, mida kasvama panna! Minu arvates on see üks arengufondi pika ja visa töö tulemusi. Tahan soovida arengufondile edukat tööd, heade strateegiate väljatöötamist ja nende väljapakkumist nii, et poliitikud neid usuksid ning asuksid aktiivselt toetama ja ellu viima. Aitäh!
Loodan, et asjaosalised otsustuskogud tulevad selle küsimuse juurde tagasi ja lähimal võimalikul ajal saavutatakse suurem konsensus, kuidas Eesti majandust eelkõige struktuurivahendite toel tõepoolest strateegilises võtmes arendada, kasvatades tema rahvusvahelist konkurentsivõimet. Arengufondi koduleheküljel olev 13. augusti kuupäevaga dokument, mis kannab pealkirja "Nutika spetsialiseerumise niššide loetelu" tõenäoliselt ei ole samm selles suunas, mis võimaldaks kujundada Eesti sotsiaal-majanduslikku olukorda niisugusel moel, et kasvataks oluliselt ja mõjusal määral Eesti rahvusvahelist konkurentsivõimet. Räägin veel ühest teemast, mis väärib tähelepanu mitte ainult arengufondi, vaid ka mitmeid teisi Eesti olulisi avalik-õiguslikke asutusi silmas pidades. See puudutab tulevikuseiret, strateegilisi valikuid nii majanduses kui ka poliitikas. See on strateegiline koostöö, konkurents ja sünergia otsimine asutuste vahel. Kui Eestis millestki puudu on, siis see ei ole raha, isegi häid ideid aeg-ajalt liigub. Meil on puudus inimestest, kes oleksid võimelised professionaalsel, tänapäevasel ja rahvusvaheliselt nähtaval moel arendama nendest ideedest välja midagi, millel oleks ellujäämistõenäosus nii ajalises, rahalises kui ka poliitilises perspektiivis. Need organisatsioonid, kellel on inimpotentsiaali teemadega tegelemiseks, on lisaks arengufondile kindlasti EAS koos KredExiga, aga ka teaduste akadeemia ja ülikoolid ning võib-olla kõige tõsiseltvõetavama organisatsioonina erasektorist mõttekoda või arenduskeskus Praxis. Ma arvan, et arengufondi initsiatiivil peaks otsima võimalusi sisulisemaks strateegiliseks koostööks, et lahendada üksikuid olulisi küsimusi, aga lahendada neid niisugusel moel, et kaasatud oleks kogu olemasolev inimpotentsiaal. See on, tõsi, tagasihoidlik, aga vajaduse korral suudame lünkasid täita ka oskusliku valiku abil teistest riikidest spetsialiste otsides, et me suudaksime nendest strateegilistest valikutest küpsetada otsuseid, mis leiaksid tõsiselt võetaval tasemel siinsamas Riigikogus heakskiitmist ja mida valitsus läbi aastate toetaks, olgu siis Euroopa struktuurivahendite toel või ilma nendeta. Seepärast lubage mul Eesti Arengufondile soovida eelseisval perioodil julgust, õnne ja ka mõistlikku poliitilist toetust, et nad suudaksid neid ülesandeid väärikalt täita ja tulla minu poolest juba aasta möödudes siia Riigikogu saali oma ettekande raamides ettepanekutega, mis pärast seda ettekannet realiseeruksid seaduseelnõudena ja poliitiliste initsiatiividena Riigikogu tasemel. Tänan tähelepanu eest!
Hea eesistuja! Head kolleegid! Kuivõrd minul on olnud au olla arengufondi idee sünni juures – see oli juba rohkem kui 20 aastat tagasi – ja jälgida selle organisatsiooni sündi seitsme aasta eest ning tema tegemisi viiel viimasel aastal, siis lubatagu mul vaadata sellele natukene üldisemas kontekstis kui konkreetne tegevusaasta ja konkreetsed projektid. Pole vist saladus, et arengufond, nagu me teda täna tunneme, on loodud Soome Sitra fondi eeskujul ja oli kavandatud täitma neidsamu eesmärke, mida Sitra on täitnud aastakümnete kestel, tõsi, erineva edukusega. Ilmselt on Sitra nüüdseks minetanud oma omaaegse rolli või vähemasti oma mõjujõu Soome ühiskonnas. Seepärast ei saa kindlasti arengufondi vaadata nii, nagu me vaataksime otsa Sitra väiksemale vennale Eesti väljaandes. Küll aga, ma arvan, on asjakohane küsida – seda ka tulenevalt eelnevast ettekandest –, kas tegemist on tõepoolest Eesti sotsiaal-majandusliku arengu strateegilise instrumendiga, mis õigustaks sellise avalik-õigusliku institutsiooni eksistentsi oma seaduse alusel parlamendi otsealluvuses, või on tegemist taktikalise organisatsiooniga, kes lahendab olulisi, aga siiski valdavalt taktikalisele tasemele jäävaid küsimusi, olgu nendeks siis ettevõtluse propageerimine koolides, rattaringluse korraldamine alla 100 000 elanikuga linnades või mõned muud ettevõtmised, mille strateegilisuses on mul õigustatult põhjust kahelda. Seepärast arvan, et need küsimused, millega arengufond tegeleb, peaksid olema laiema ehk, nagu öeldud, strateegilise mõjuga Eesti sotsiaal-majanduslikule arengule. Praeguse seisuga ei ole seda minu arvates ei investeeringutegevus ega ka arenguseire, mis on teiseks oluliseks tegevusvaldkonnaks. See ei ole etteheide tegevjuhtkonnale või arengufondile kui niisugusele, küll aga juhin arengufondi asutanud Riigikogu tähelepanu sellele, et meil tasuks tõsiselt vaadata, kas selline institutsioon nendes objektiivsetes tegutsemisraamides, nagu Riigikogu on rahastamisotsuste ja ka seadustega paika pannud, vastab parimal võimalikul moel sellele rollile ja seaduses sõnastatud arengufondi eesmärgile. Investeerimistegevus ja portfell on tõenäoliselt professionaalselt ja hästi hallatud, ilmselt võime oodata sealt ka edulugusid, nende võimaluste piirides, mis fondil on olnud. Tõsi, juhtkonnale pakutud optsiooniprogramm avaliku sektori raha arvel on minu arvates midagi, mis vajaks vähemasti põhjalikku avalikku selgitust, enne kui sellele saaks ühemõtteliselt alla kirjutada. Viimases osas peatun niisugusel olulisel tegevusel nagu nutikas spetsialiseerumine, mis teatavasti on kogu Euroopas ettevõetud lähenemine. See võimaldab riikidel natukene muuta oma majanduslikku tegevust ja kaotada, kui soovite, tarbetu dubleerimise erinevate riiklike ambitsioonide vahel. Seepärast on oluline, missuguseid strateegilisi valikuid nutika spetsialiseerumise raames tehakse. Mulle tundub, et nutika spetsialiseerumise valdkonnad ei ole piisavalt tõsiselt läbi töötatud, rääkimata partneritega kokkuleppimisest, avalikustamisest ja muutmisest riigi sotsiaal-majandusliku arengu keskseteks valikuteks, nii nagu oli algselt kavandatud. Usun, et siin on piisavalt arenguruumi mitte ainult arengufondil – pean silmas tema juhatust ja nõukogu –, vaid ka valitsusel, Riigikogul ja asjaosalistel ministeeriumidel. Palun aega pikendada!
Tiit Tammsaar, palun, Sotsiaaldemokraatliku Erakonna fraktsiooni esindaja!
Riigikogu liikmetel hetkel rohkem küsimusi ei ole. Aitäh, juhatuse esimees! Üllataval ja kahetsusväärsel kombel jäi vastamata Riigikogu liikme Arto Aasa ühele küsimusele. Palun seda teha! Aitäh! Avan läbirääkimised. Valdo Randpere, palun!
Lugupeetud Riigikogu esimees! Head kolleegid! Ma seisan täna teie ees kui Reformierakonna fraktsiooni esindaja ja ühtlasi Eesti Arengufondi nõukogu suhteliselt uus liige, et mitte öelda väga värske liige. Olen ette valmistanud ka väikese kõne. Eesti Arengufond alustas oma tegevust 2007. aasta aprillis. Arengufondi on Riigikogu ellu kutsunud selleks, et algatada ja toetada Eesti majanduses ning ühiskonnas muutusi, mis kiirendaksid majandusstruktuuri ajakohastamist, viiksid ekspordi kasvule ja aitaksid luua uusi, kõrget kvalifikatsiooni nõudvaid töökohti. Nende eesmärkide saavutamiseks korraldab Eesti Arengufond arenguseiret ning teostab koos erainvestoritega riskikapitaliinvesteeringuid Eesti uuenduslikesse, kasvavatesse ja rahvusvahelise potentsiaaliga ettevõtetesse. Arengufondi investeerimiskapitali taastamise ja investeerimistegevuse jätkamise kava kohaselt asutas arengufond 1. märtsil 2011. aastal 100%-lise tütarettevõtte AS SmartCap, millele taotleti riskikapitalifondi fondivalitseja tegevusluba Finantsinspektsioonilt. Inspektsioon väljastaski AS-ile SmartCap tegevusloa, mille kohaselt võib SmartCap tegutseda riskikapitalifondide fondivalitsejana investeerimisfondide seaduse järgi. SmartCap allub Finantsinspektsiooni riiklikule finantsjärelevalvele ja alates 1. aprillist 2012 teostab arengufond oma investeerimistegevuse eesmärke SmartCapi kaudu. Praeguseks juhib arengufond oma investeerimisettevõtte kaudu enam kui 33 miljoni euro suurust varase faasi investeerimisfondi, millest üle 10 miljoni on investeeritud. Peale selle investeerimiskapitali on kaasatud üle 30 miljoni euro lisakapitali erainvestoritelt. Seire- ja kasvuprogrammide kaudu toetab arengufond investeerimistegevust ja loob eeldusi selleks, et Eestis tekiks rohkem uusi innovaatilisi maailmavallutuspotentsiaaliga ettevõtteid, suurt lisandväärtust loovaid töökohti, teadmuspõhiseid kapitaliste. Arengufondi seirevaldkonnad on ettevõtlus, rohemajandus ja -energeetika ning nutikas spetsialiseerumine. Seire- ja kasvuprogrammide tellijad-partnerid on Majandus- ja Kommunikatsiooniministeerium, Haridus- ja Teadusministeerium ning Keskkonnaministeerium. Koostööd tehakse ka Riigikogu komisjonidega, eelkõige majanduskomisjoni ja keskkonnakomisjoniga. Kui hinnata arengufondi senist tegevust, siis investeeringute pool SmartCap on oma rolli väga hästi täitnud. Varase faasi investeeringute keskkond Eestis on väga aktiivne ja seda suuresti tänu just SmartCapile. Põhimõtteliselt on see sektor jõudnud faasi, kus otseinvesteeringuid enam SmartCapi kaudu pole vaja teha. Seirepoolel on aga möödunud aastatel ilmnenud mõningaid probleeme. Seda eelkõige kolmes plaanis: koostöö partneritega, ebaselged eesmärgid eri seirevaldkondades ja seiretulemuste elluviimine praktikas. Need probleemid said minu meelest ka üsna hästi esile toodud siin küsimuste-vastuste voorus. Aga teistpidi öeldes võiks seda väljendada nii, et mis kasu on meil teadmistest, kui neid ei kasutata. Edasipidises tegevuses peakski arengufond parandama koostööd ministeeriumidega – eelkõige Majandus- ja Kommunikatsiooniministeerium peaks olema Eesti Arengufondi igapäevane koostööpartner –, ülikoolide ja muidugi ka Riigikoguga. Arengufondile ja Eestile tuleb kasuks, kui arengufond tegeleb väiksema hulga asjadega põhjalikult, mitte kõigega pealiskaudselt ja ainult ideid sünnitades. Ideed tuleb ka ellu viia ning selle elluviimise eestvedaja roll peab muutuma loomulikuks osaks arengufondi tööst. Lõpetuseks. Arengufond saab temale pandud ülesandeid edukalt täita üksnes siis, kui tema töötulemused tekitavad ka siin saalis huvi muutuste vastu. Mina arengufondi nõukogu noore liikmena luban – usutavasti võin ma seda teha ka kolleeg Indrek Saare nimel –, et me teeme edaspidi kõik meist oleneva, et arengufondi nutikad järeldused leiaksid seadusandliku kõlapinna Riigikogus. Siin enne räägiti ettevõtlikkusest ja ettevõtlikkuse kasvatamisest Eestis ja eestlaste hulgas. Jällegi isiklik väide on see, et minu kodutöö on selles suhtes tehtud. Pidasin hiljuti oma 15-aastase pojaga kodus arenguvestluse ja küsimusele, kelleks ta tahab saada, vastas ta, et investoriks. Aitäh!
Jaak Aaviksoo Isamaa ja Res Publica Liidu fraktsiooni esindajana, palun!
Kolm minutit lisaaega.
Liigume järgmise päevakorrapunkti juurde. Teine punkt on Vabariigi Valitsuse algatatud tervishoiuteenuste korraldamise seaduse ja liiklusseaduse muutmise seaduse eelnõu 667 teine lugemine. Mul on suur au paluda Riigikogu kõnetooli sotsiaalkomisjoni liige Rein Aidma.
Lugupeetud eesistuja! Head kolleegid! Vabariigi Valitsuse algatatud tervishoiuteenuste korraldamise seaduse ja liiklusseaduse muutmise seaduse eelnõu 667 sätestab elektroonilise tervisetõendi, mille inimene esitab liiklusvahendi juhtimise loa saamiseks. Selle taotlemiseks saab kasutada tervise infosüsteemi. See ongi selle eelnõu sisuline olemus. Riigikogu arutas seda seaduseelnõu esimesel lugemisel, mis ka lõpetati, 4. juunil. Muudatusettepanekute esitamise tähtajaks ei fraktsioonid, komisjonid ega Riigikogu liikmed ühtegi muudatusettepanekut ei esitanud. Komisjon arutas seda seaduseelnõu enne teisele lugemisele saatmist 8. septembril. Arutelul oli kõne all, et mitte kõik, kellel oleks võimalik tervisetõendit tervise infosüsteemi kaudu ID-kaarti kasutades vormistada, seda ei tee, sest teatud osa inimesi lihtsalt ei kasuta kahjuks ID-kaarti. Seetõttu on ka edaspidi olemas võimalus täita tervisedeklaratsiooni tervishoiuteenuse osutaja juures paberil. Sotsiaalkomisjon otsustas saata Vabariigi Valitsuse algatatud tervishoiuteenuste korraldamise seaduse ja liiklusseaduse muutmise seaduse eelnõu 667 teisele lugemisele 10. septembriks ettepanekuga teine lugemine lõpetada. Samuti otsustas komisjon, et kui eelnõu teine lugemine lõpetatakse, siis tuleks eelnõu saata kolmandale lugemisele 17. septembril ja panna lõpphääletusele. Kõik otsused võeti vastu konsensusega. Ma tänan!
Hea ettekandja, ma tänan! Küsimusi ei ole. Kas soovitakse läbirääkimisi pidada? Kõnesoove ei ole. Eelnõu 667 kohta muudatusettepanekuid laekunud ei ole ja juhtivkomisjoni seisukoht on, et teine lugemine tuleks lõpetada. Teine lugemine on lõpetatud ja teise päevakorrapunkti käsitlemine samuti.
Liigume kolmanda päevakorrapunkti juurde. Algab Vabariigi Valitsuse algatatud ravikindlustuse seaduse ning töötervishoiu ja tööohutuse seaduse muutmise seaduse 679 teine lugemine. Ma palun ettekandeks Riigikogu kõnetooli sotsiaalkomisjoni liikme Rein Aidma!
Lugupeetud istungi juhataja! Vabariigi Valitsuse algatatud ravikindlustuse seaduse ning töötervishoiu ja tööohutuse seaduse muutmise seaduse eelnõu 679 sätestab ravikindlustuse seaduses ja teistes seadustes töövõimetuslehe väljakirjutamise ning selle tööandjale ja haigekassale esitamise elektroonilisel kujul. Esimene lugemine lõpetati 20. juunil. Muudatusettepanekute esitamise tähtajaks ei esitatud seaduseelnõu kohta ühtegi muudatusettepanekut. Sotsiaalkomisjon arutas ravikindlustuse seaduse ning töötervishoiu ja tööohutuse seaduse muutmise seaduse eelnõu enne teisele lugemisele saatmist oma 8. septembri istungil ja otsustas saata ravikindlustuse seaduse ning töötervishoiu ja tööohutuse seaduse muutmise seaduse eelnõu 679 teisele lugemisele 10. septembriks ettepanekuga teine lugemine lõpetada. Samuti langetas sotsiaalkomisjon otsuse, mille kohaselt juhul, kui teine lugemine lõpetatakse, tuleks eelnõu saata kolmandale lugemisele 17. septembriks ning panna lõpphääletusele. Kõik otsused võeti vastu konsensusega. Ma tänan!
Hea ettekandja, ma tänan! Küsimusi ei ole. Kas soovitakse läbirääkimisi pidada? Läbirääkimisi pidada ei soovita. Eelnõu 679 kohta muudatusettepanekuid laekunud ei ole. Juhtivkomisjoni seisukoht on, et teine lugemine tuleks lõpetada. Seega on teine lugemine lõpetatud ja kolmanda päevakorrapunkti käsitlemine samuti. Head ametikaaslased, tänane istung on lõppenud. Ma tänan teid ja soovin teile jõudu teie töös! Istungi lõpp kell 15.27.