Spoštovane kolegice poslanke, kolegi poslanci, gospe in gospodje! Pričenjam nadaljevanje 35. seje državnega zbora Republike Slovenije. Vsem želim prav lep dober dan. Med nami prav lepo pozdravljam predstavnice in predstavnika Vlade Republike Slovenije. Obveščena sem, da so zadržani in se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: Roberto Battelli, Stanislav Brenčič od 16. ure dalje, Ljubo Germič, Feri Horvat, Jelko Kacin, Franc Kangler, Peter Levič, Alojz Peterle, Valentin Pohorec in Dušan Vučko od 17. ure dalje. Prehajamo na 2. TOČKO DNEVNEGA REDA - TO JE NA PRVO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O DOHODNINI. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada Republike Slovenije. V zvezi s tem zakonom je skupina 11-ih poslancev s prvopodpisanim Francetom Cukjatijem zahtevala, da državni zbor opravi splošno razpravo. Najprej dajem besedo predstavniku vlade za dopolnilno obrazložitev predloga zakona. K besedi vabim ministra za finance dr. Dušana Mramorja, izvolite.
Spoštovane poslanke, poslanci, spoštovana predsedujoča! Pred vami je predlog novega zakona o dohodnini, to je zakona o obdavčitvi dohodkov fizičnih oseb. Zakon sodi v paket zakonov v okviru davčne reforme. Predlog zakona se je na strokovnih izhodiščih pričel na ministrstvu za finance pripravljati že pred leti. Gre namreč za zelo zahtevno tematiko in prvo celovito delovno besedilo je bilo pripravljeno že v letu 1999. Besedilo se je v nadaljnjih letih dopolnjevalo in usklajevalo, tudi s pomočjo tujih strokovnjakov, na primer OECD in mednarodnega denarnega sklada. Končni predlog zakona o dohodnini je bil pripravljen v mesecu juliju leta 2003 in od tedaj so potekala intenzivna usklajevanja na vseh ravneh, do določitve besedila predloga zakona na vladi 16. decembra prejšnjega leta. Tako je bil usklajevan z vsemi resornimi ministrstvi in vsemi zainteresiranimi združenji in skupinami, kot so gospodarska zbornica, obrtna zbornica, kmetijsko-gozdarska zbornica, kulturna zbornica, študentska organizacija, družinska [[?]] pobuda, Banka Slovenije, združenje družb za upravljanje, združenje članov borze, združenje bank Slovenije, sindikatov, kmetov, društvo novinarjev, verske skupnosti in tako dalje. Tudi v okviru resornih ministrstev so bili opravljeni razgovori z zainteresiranimi skupinami. Zakon je bil obravnavan tudi na ekonomsko-socialnem svetu, ki ga je podprl. Spoštovane poslanke in poslanci, razlogov za sprejem novega zakona o dohodnini je več. Naj naštejem samo najpomembnejše. Relativno visoka splošna obremenitev dohodkov fizičnih oseb, predvsem dohodkov iz dela, spremenjene razmere v načinu pridobivanja dohodka fizičnih oseb, spremenjena zakonodaja, ki ureja dohodke in status fizičnih oseb, potreba po večji prilagoditvi sistema dohodnine mednarodno primerljivim standardom in predpisom Evropske unije, uresničitev štirih odločb Ustavnega sodišča Republike Slovenije in neenakomerna porazdelitev davčnih bremen, zaradi česar zavezanci prehajajo iz davčno bolj obremenjenih oblik dohodkov v manj obremenjene, na primer razpoložljivi neto dohodek pri mesečni povprečni letni plači je 64,2%, pri študentskem prejemku pa kar 93,8%. Zato so temeljni cilji novega zakona naslednji: Splošna razbremenitev zavezancev, še posebej tistih v najnižjih dohodkovnih razredih, ki bodo razbremenjeni v celoti, in sicer do višine minimalnega dohodka. Drugič, davčna razbremenitev dohodkov iz dela zaradi povečanja konkurenčnosti slovenskega gospodarstva in zagotavljanja novih delovnih mest ter bolj enaka in bolj pregledna davčna obravnava dohodkov in enakomernejša razporeditev davčnih bremen med zavezanci. Iz razpoložljivih podatkov za leto 2002 je razvidno, da je trenutno v Sloveniji obremenitev plače za zaposlenega višja kot v povprečju Evropske unije za dve odstotni točki. S predlaganim zakonom o dohodnini bo prišlo v Sloveniji do davčne razbremenitve dela za 1,9% točke in se bo približala ravni Evropske unije. V predlogu so upoštevana osnovna načela, davčna načela, kot so: V obdavčitev je načeloma zajet vsak dohodek fizične osebe, enako se obravnavajo zavezanci v enakem ekonomskem položaju, davčno breme je porazdeljeno progresivno glede na raven dohodka tako, da se stopnja obdavčitve povečuje z višino dohodka. Iz prikazanih ciljev in načel izhajajo naslednji osnovni elementi ureditve obdavčenja dohodkov fizičnih oseb. Prvič, ohranitev obdavčitve vseh dohodkov fizičnih oseb z enim davkom, to je dohodnino. Drugič, enota obdavčitve ostane posameznik. Tretjič, dosledno je uveljavljeno načelo obdavčitve rezidentov po svetovnem dohodku in ne rezidentov po viru dohodka v Sloveniji, kot je uporabljeno v državah OECD. Četrtič, uveljavljena je razširitev davčne osnove. Med doslej neobdavčenimi prihodki, ki bodo poslej obdavčeni, je potrebno izpostaviti obresti od denarnih depozitov pri bankah, od dolžniških vrednostnih papirjev in od drugih podobnih finančnih terjatev in na ta način bolj enako davčno obravnavanje dohodkov od kapitala. Predlagane rešitve predvidevajo oprostitev v obliki letnega neobdavčenega zneska obresti v skupni višini 300.000 tolarjev ter prehodno obdobje, v katerem bodo obresti v začetku le deloma zajete v davčno osnovo. V zvezi z obdavčitvijo obresti so se pojavili predlogi za izključitev obresti iz skupne obdavčitve vseh dohodkov zavezanca in njihova obdavčitev s proporcionalnim davkom po odbitku. Glede na to, da je izhodišče obdavčitve posameznika tudi progresivnost in večja obremenitev kapitala, ta možnost v pripravi zakona ni bila upoštevana, vprašanje mednarodne davčne konkurenčnosti na tem področju pa rešuje prehodno obdobje. V zvezi z obdavčitvijo dobičkov iz kapitala se predlaga podaljšanje rokov imetništva za primere pomembnih deležev in za primere nerezidenčnih premičnin, v kateri so dobički obdavčeni. Na ta način so bolj davčno obremenjeni dohodki od kapitala. Področje obdavčenja kmetijstva, katastrski dohodek je edina davčna osnova za dohodke iz kmetijstva in gozdarstva v obstoječem zakonu. Odraža le dohodek iz tržne prodaje in v obdavčitev dohodki iz drugih virov niso zajeti. Predlog zakona zato med dohodke iz kmetijstva in gozdarstva šteje tudi plačila iz naslova ukrepov kmetijske politike, tako imenovane subvencije, katerih obseg hitro narašča. Pričakovati je, da se bo davčna osnova zavezancev, ki jimbodo pripisani tudi dohodki iz naslova subvencij, v povprečju podvojila. Vendar za večino zavezancev, ki imajo danes v davčni osnovi tudi katastrski dohodek, predlagane spremembe ne bodo pomenile višje davčne obremenitve, zaradi povišanja splošne olajšave Pomembneje se lahko poveča davčna osnova iz kmetijstva in gozdarstva le na velikih kmetijah, ki take subvencije v resnici tudi pridobijo. Petič. Vrsta dohodka in način njegove obdavčitve bo določena predvsem ob upoštevanju statusa fizične osebe oziroma razmerja, na podlagi katerega bo pridobival dohodek, in iz narave dohodka, tako imenovani aktivni in pasivni dohodki. V tem okviru je pomembna sprememba v davčni obravnavi tako imenovanih avtorskih honorarjev. Avtorski honorarji predstavljajo v zvezi z obdavčenjem v Sloveniji poseben fenomen, ki ga ni zaznati v davčnih sistemih drugih držav, kjer je dokaj jasno razlikovanje med dohodki iz avtorskih pravic kot premoženjskih pravic oziroma pasivnih dohodkov in dohodki od opravljanja avtorskega dela kot aktivnih dohodkov posameznika. Z ureditvijo v zakonu se sledi tej logiki. Za največji problem se je v razpravah izkazalo področje kulture, zato se je za samozaposlene v kulturi poiskala rešitev v posebni olajšavi za vse, ki samostojno opravljajo specializiran poklic na področju kulturne dejavnosti. S to olajšavo se ohranja približno enak davčni položaj glede na sedanjo ureditev. Šestič. Določena so nekatera pravila, ki bodo onemogočila izogibanje plačila davka. Sedmič. Uveljavljena je sprememba inflacijskih mehanizmov, in sicer je zaradi predvidenega zmanjšanja inflacije ukinjena indeksacija lestvice in olajšav znotraj posameznega leta in je predlagana za leto vnaprej določena fiksna lestvica za odmero dohodnine tako, da bodo zavezanci lahko že med davčnim letom ugotovili svojo davčno obveznost za tekoče leto. Osmič. Spremenjena je lestvica za odmero dohodnine, in sicer je število davčnih razredov zmanjšano s sedanjih šest na pet, najnižja stopnja dohodnine je znižana s sedanjih 17 na 16%, najvišja stopnja pa ostaja nespremenjena v višini 50%. Devetič. Opravljene so spremembe v sistemu olajšav. V zakonu so predlagane naslednje standardne olajšave. Splošna olajšava, ki je namenjena vsem zavezancem, je določena v višini minimalnih življenjskih stroškov za odraslo osebo in s tem pomembno povečana. Posebne olajšave, ki so namenjene invalidom v 100% telesno okvaro, prejemnikom pokojnin, nadomestil iz obveznega invalidskega zavarovanja in priznavalnin ter osebam, starejšim od 65 let. Posebna olajšava, ki je namenjena osebam, ki vzdržujejo družinske člane, je določena v višini minimalnih življenjskih stroškov za otroka in se povečuje s številom otrok, ter posebne olajšave, olajšava za študente in olajšava za samozaposlene v kulturi, ki sem jo že omenil. V tem okviru je bilo največ razprav vezanih na obseg posebne olajšave, ki je namenjena osebam, ki vzdržujejo otroke. Olajšava za otroke je določena v višini minimalnih življenjskih stroškov za otroka, starega nad 15 let, ki znašajo 80% minimalnega dohodka za odrasloosebo. Višina olajšave se bo povečevala s številom otrok, in sicer za 34.400 tolarjev za drugega in vsakega nadaljnjega otroka. Predlagana ureditev je utemeljena z odločbo ustavnega sodišča, z mednarodno prakso, z drugimi direktnimi transferji, z dejstvom da stroški vzdrževanja za vsakega nadaljnjega otroka ne rastejo in ugotovitvijo, da vodenje družinske politike preko davčnih olajšav ne dosega želenih ciljev, zaradi omejitev davčnega sistema. Simulacija novega sistema dohodnine je pokazala, da se bo 93,1% zavezancem, ki so uveljavili olajšavo za otroka, neto dohodkovni položaj izboljšal. 6% zavezancev bo ostalo v enakem dohodkovnem položaju, 0,9% zavezancev, gre za 2 tisoč 795 zavezancev, bo zaradi spremembe sistema dohodnine nekoliko na slabšem. Iz državnega proračuna in občinskih proračunov je bilo v letu 2003 za razne družinske prejemke in starševska nadomestila - gre za otroški dodatek, dodatek za nego otroka, dodatek za veliko družino, starševski dodatek, regresiranje oskrbe v vrtcih - namenjenih 113,8 milijarde tolarjev, kar je skoraj 50% celotne realizirane dohodnine v tem letu. Zaradi uveljavljanja olajšav za otroke je bila realizirana dohodnina v letu 2001 nižja za skoraj 13%, 37,3 milijarde. V novem sistemu dohodnine pa bo zaradi olajšav za otroke dohodnina nižja za 16%, se pravi za 41,8 milijard. Desetič. Poleg standardnih olajšav so v zakonu predlagane tudi olajšave, ki so povezane z dejanskim vlaganjem fizične osebe v določene namene, in sicer za prostovoljno dodatno pokojninsko zavarovanje, dodatno zdravstveno zavarovanje, prispevke za različne namene, za investicije, namenjene reševanju stanovanjskega problema in za vzdrževanje stanovanja ali stanovanjske hiše, za nakup likovnih del, leposlovnih knjig, nosilcev avdio-video vsebin ter obnovokulturnih spomenikov, za šolnine, nakup učbenikov in strokovne literature v zvezi z izobraževanjem po javno priznanih izobraževalnih programih, za priklop na internet in nakup terminalne opreme, za članarine političnim strankam in sindikatom ter za plačane zneske samoprispevka. Navedene olajšave so maksimirane z 2% višino letne davčne osnove zavezanca in nadomeščajo sedanjo 3% olajšavo. Za zavezance, ki imajo dohodek iz opravljanja dejavnosti so v zakonu predvidene še olajšave, katerih cilj je predvsem spodbujanje investiranja in zaposlovanje težje zaposljivih oseb ter vlaganj za določene druge namene. Spoštovani poslanci in poslanke! Predlog zakona predvideva, da se bo davčno breme fizičnih oseb zmanjšalo predvidoma za približno 9,5% oziroma 35 milijard tolarjev. Davčna obremenitev fizičnih oseb v Sloveniji se bo v povprečju znižala najbolj davčnim zavezancem v najnižjih dohodkovnih razredih. V letu 2002 je v povprečju vsak davčni zavezanec plačal 276 tisoč 510 tolarjev dohodnine, po predlogu zakona pa bijo v povprečju plačal 250 tisoč 393 tolarjev. Najbolj so davčno razbremenjeni zavezanci z dohodki do višine 50% povprečne plače, ki jih je bilo za okoli 30%. V povprečju se bo njihova davčna obremenitev znižala za približno 40,8%. Davčnih zavezancev za dohodke med 50 in 100% povprečne plače je bilo 44,8%. Njihova davčna obremenitev pa bo v povprečju nižja za 19,4%. Zavezancev z dohodki med 100 in 150%, tem se bo znižala za približno 8,9% in tistim med 150 in 200% za 4,78%. Povprečna efektivna davčna stopnja, izražena z razmerjem med dohodnino in obdavčenim dohodkom, se bo po oceni znižala z 11,6 na 10,5%. V prvem davčnem razredu pa po oceni okrog 62% davčnih zavezancev, njihova povprečna efektivna davčna stopnja pa se bo znižala s 5,5% v dosedanjem sistemu na 3,3% po predlogu zakona. Ocenjujem, da bo z najvišjo davčno stopnjo obdavčenih 0,7% vseh davčnih zavezancev, in sicer s povprečno efektivno davčno stopnjo 29,6%, kar je približno enako kot po veljavnem sistemu dohodnine. Zakon se bo po predlogu začel uporabljati 1. januarja 2005. Določbe členov, ki so povezani s pravnim redom EU, pa se bodo začele uporabljati s 1. majem 2004, torej z dnem vstopa Slovenije v Evropsko unijo. Iz navedenih razlogov predlagam, da predlog zakona podprete kot primerno podlago za nadaljnjo obravnavo. Pri tem bi želel dodati, da gre za izredno pomemben zakon, pri katerem bi lahko podleganje agresivnim, vendar neupravičenim zahtevam posameznih interesnih skupin ogrozilo dolgoročno finančno stabilnost Slovenije ali razvodenilo njegov namen, s tem pa konkurenčnost slovenskega gospodarstva. Hvala lepa.
Hvala vam, spoštovani gospod minister, za dopolnilno obrazložitev predloga zakona. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Dve poslanski skupini sta priglasili zamenjavo. In sicer bo namesto gospoda Pohorca gospod Kebrič predstavil stališče poslanske skupine in namesto gospoda Bernika gospod Bajuk. K besedi torej vabim predstavnika Demokratične stranke upokojencev Slovenije, gospoda Ivana Kebriča. Izvolite.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovani gospod minister, vaše sodelavke, kolegice, kolegi in ostali navzoči! Stališče poslanke skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije, kratica DeSUS, bom na kratko obrazložil k temu zakonu. Pred nami je nov predlog zakona o dohodnini, ki je sestavni del tako imenovane davčne zakonodaje. Dober mesec nas loči še samo od vstopa v Evropsko unijo, evropsko asociacijo, ki je svoje nove politične korake naredila na osnovi gospodarskih meddržavnih povezovanj, s ciljem, da gospodarstva takratnih držav članic ne bi bila med seboj v neenakopravnem položaju, predvsem kar se tiče pogojev poslovanja ter medsebojnih mobilnosti S političnim konsenzom so pričeli harmonizirati, med drugimi tudi davčno zakonodajo. To je omogočilo današnji enotni evropski trg, v katerega vstopamo in katerega pravilo ni samo, da moramo spoštovati, ampak jih moramo tudi prevzeti. Predpogoj za kaj takega pa je harmonizacija tudi pravnega sistema z evropskim, pa seveda, tudi davčne zakonodaje. Kaj je dohodnina? Slovar slovenskega knjižnega jezika opredeljuje dohodnino, kot davek od dohodkov. Dohodek pa je opredeljen kot vsota, ki jo kdo v določenem razdobju prejme za svoje delo, pa tudi od premoženja. Navadno je izražen v denarju, ni pa to nujno, o tem bom spregovoril kasneje. S stališča Demokratične stranke upokojencev Slovenije, ki je deklarirano socialna stranka, je predlog zakona o dohodnini izjemnega pomena, posebna materija, iz katere izhajamo, da lahko predvidimo globalno finančno gospodarsko usmeritev predlagatelja in slojno obdavčitev, koga z dohodnino bolj in koga manj obremeniti. Pri davku na dodano vrednost so seveda vsi državljani v enakopravnem položaju, saj plačujejo vsi enako stopnjo davka. Pri tem pa gre za dohodnino, da tisti sloji, ki imajo več ali dobivajo in zaslužijo več, brez ozira, da je to po eni strani zasluga, mnogokrat pa tudi ni zasluga, ko se izigravajo ali obidejo taki indrugačni zakoni ali se najdejo določene luknje. Tako lahko razberemo prizadevnost vlade za izpolnjevanje EU standardov ter iskanje novih davčnih virov ob upoštevanju nuje po konkurenčnosti slovenskega gospodarstva. Podpiramo torej koncept davčne obremenitve posameznikov glede na višino dohodka in osebne razmere, seveda ob upoštevanju socialne komponente. Zato je pomembno, da ne pozabimo na tiste sloje prebivalstva, ki z ozirom na nizke dohodke zelo težko živijo. V tem smislu pozdravljamo predlog, da se davčna stopnja za prvi najnižji razred, ki je v letu 2002 predstavljal kar 66,77% davčnih zavezancev, zniža za 1%, sedaj s 17 na 16%. Davčna stopnja se zniža tudi za drugi davčni razred, in sicer za 2%, s sedanjih 35% na 33%. To zelo lepo zveni, slika iz tabele pa daje malo drugačen vtis. Za kaj gre? Gre za to, da je prejšnji prvi davčni razred imel osnovo 1.403.322, sedaj pa je ta osnova znižana, ker je ta razred ukinjen in je naslednji, to se pravi sedaj novi prvi razred samo 1.065.112. Iz tega izhaja mesečni dohodek le 88.759 slovenskih tolarjev. Prejšnji dohodek 1.403.322 pa sedaj že spada v drugi razred, čeprav je ta znižan s 35% na 33%. Predlog zakona, ki je pred nami, temelji na načelu splošne davčne obveznosti. Zato je v obdavčitev načeloma zajet vsak dohodek fizičnih oseb, ne glede na vir tega dohodka. Za ta koncept se je poslanska skupina DeSUS ves čas zavzemala, saj je vedno zahtevala celovito pobiranje davkov in prispevkov od vseh dohodkov. V razpravi, ki smo jo imeli z ministrom za finance, gospodom dr. Mramorjem, smo izpostavili tudi problem avtorskih honorarjev med ostalim. Menimo, da so avtorski honorarji še posebej zanimivi zato, ker je to dohodek, ki je bistveno manj obremenjen kot druge oblike aktivnih dohodkov. Navedena praksa je neustrezna, na kar smo dolgo opozarjali, saj vodi v neenako ugodnejšo davčno obravnavo oseb, ki opravljajo delo ali storitve, ki imajo naravo avtorskega dela. Naj povemo še to, da v drugih primerljivih državah avtorski honorarji nimajo statusa pasivnih, temveč aktivnih dohodkov zato pozdravljamo predlagano rešitev, ki bo zadevo končno uredila v tej smeri. To govori 26. člen predloga zakona. Kar se tiče obdavčitve obresti, se nam zdi socialno korektno določiti višino neobdavčenega dela, s čimer bo večina malih varčevalcev, kjer je zelo veliko upokojencev, tudi v bodoče imela dohodke iz naslova obresti neobdavčene. To predvideva 103. člen do višine 300 tisoč sit obresti letno. Menimo, da to višino za dodatno spodbudo hranilniškemu varčevanju bi bilo prav, da jo letno prav tako valoriziramo s procentom porasta življenjskih stroškov preteklega leta. Upokojenci z zanimanjem preračunavajo, kaj jim bo prinesel spremenjeni način izračuna dohodnine iz sedanjih bruto pokojnin na neto. V zvezi z olajšavami pozdravljamo rešitev, ki predvideva zvišanje splošne olajšave z 11 na 17,2 odstotka ter zvišanje olajšav za enega in dva otroka. Ni nam pa čisto jasno in ne razumno, zakaj se olajšave znižujejo za tretjega in četrtega otroka. Zavedamo se, da davčne olajšave ne morejo biti poseben stimulans za večjo rodnost. Večja rodnost se mora stimulirati z otroškim dodatkom. Zato bi bilo pa nujno, da vsaj za tretjega, četrtega in nadaljnje otroke ostane olajšava enaka, kot je za prva dva. Poleg tega predlog znižuje skupno davčno olajšavo, 113. člen, s 3% na 2%. Menimo, da bi te zadeve v zakonodajnem postopku morali še enkrat premisliti in tudi popraviti. Posebej vas sprašujem, gospod finančni minister, povejte mi, kje so zajete sejnine? Menimo v poslanski skupini, da bi morali sejnine ekskluzivno tudi navesti, da spadajo v dohodninsko osnovo, od katere se mora plačevati dohodnina. Menimo in poudarjamo, da naj se to ekskluzivno tudi navede. V poslanski skupini Demokratične stranke upokojencev menimo, da je ta predlog zakona primeren za nadaljnjo obravnavo in že sedaj napovedujemo [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[... ...]] [[Nerazumljivo.]] [[...]]obravnavi poskušali izboljšati predloženo besedilo z določenimi amandmaji. Hvala, za vašo pozornost.
Hvala vam. K besedi vabim dr. Andreja Bajuka, ki nam bo predstavil stališče poslanske skupine Nove Slovenije. Izvolite.
Hvala lepa, gospa predsedujoča. Prav lep pozdrav vsem, tudi predstavnikom vlade, ki danes nas spremljajo na tej seji. Davčna reforma. Spremembe zakona o dohodni, ki ga imamo danes tukaj v prvi obravnavi skupaj z zakonom za davke na dobičke pravnih oseb, s spremembami zakona o davčnem postopku, ki naj bi priromal, če se ne motim, ravno včeraj v ta državni zbor, in ne nazadnje tudi predlagane, a vendar dokaj spreminjajoče se spremembe na področju zdravstvenega zavarovanja predstavljajo vse skupaj neko enoto, ki jo pa vlada imenuje davčna reforma. Seveda deloma smo se tega lotili tudi zato, saj vlada to predlaga in zato imamo tudi na dnevnem redu v tem državnem zboru, zaradi določenih sprememb in dopolnitev, ki naj bi bile potrebne zaradi usklajevanja z evropskim pravnim redom. Vprašanje, ki se samo po sebi postavlja, seveda pa je: Ali Slovenija res potrebuje davčno reformo, zakaj potrebuje davčno reformo? Davčni sistem v katerikoli državi ni nek abstrakten konstrukt, ki naj bi temeljil na modelih, ki so jih oblikovali ekonomisti, ekonomska stroka skozi desetletje, temveč mora in vedno mora izhajati iz konkretne realnosti določene družbe. In, kaj pa je bistvo naše realnosti, kar se tiče davčnega sistema? Dejstvo, da smo tranzicijska država. Država, v kateri se je marsikaj že spremenilo in se še spreminja na socialnem, političnem in tudi gospodarskem področju. Na gospodarskem področju so ravno te spremembe bistvena značilnost, te spremembe, ki so bile in še vedno so preobrazba družbene lastnine. Kaj pa nam je prinesla ta preobrazba družbene lastnine? To, kar vsak Slovenec, vsaka Slovenka dobro razume in se zaveda, neko veliko koncentracijo kapitala. Koncentracijo kapitala v rokah majhne skupine ljudi. Posledica tega pa je socialna raslojenost, ki jo pa Slovenija do sedaj ni poznala v svoji zgodovini. In v tem kontekstu naše realnosti pa imamo davčni sistem, ki v svojem bistvu, v svojih najbolj izrazitih značilnosti se enostavno ne bo spremenil. To, kar vlada nam predstavlja, temu državnemu zboru in slovenski javnosti kot davčno reformo, v svojem bistvu ne bo spremenilo bistvene značilnosti davčnega sistema. In kaj pa je to? Mednarodne primerjave našega davčnega sistema in vseh davčnih sistemov nedvoumno kažejo dejstvo, da je Slovenija na najnižjem mestu vseh razvitih držav, kar se tiče obdavčitve prihodkov od kapitala in jo vedno najdemo med najvišjimi, ko iščemo, kako države obdavčujejo prihodke od dela. To je značilnost našega davčnega sistema. In ta značilnost se v svojem bistvu ne bo spremenila. Ravnokar ste slišali gospoda ministra za finance, ki je ponovil to, kar že vemo, namreč, da bosta ta dva zakona, zakon o dohodnini in pa zakon na obdavčitev dobička pravnih oseb, da bo to povzročilo 35 milijard manj izplena na enem področju in 25 milijard več na drugem. To pa samo po sebi ne bo spremenilo bistvenega dejstva. Slovenija potej tako imenovani davčni reformi bo še vedno država, ki najmanj obdavčuje prihodke kapitala in največ, med najvišjimi pa, ko pride do obdavčitve dela in predvsem seveda srednjega sloja. V Novi Sloveniji se zavzemamo za takšno davčno reformo, ki bo to najbolj izrazito značilnost slovenskega davčnega sistema temeljito spremenila. Gre predvsem za vprašanje prerazporeditev davčnega bremena tako in na takšen način, da ne bomo več našli Slovenije na najnižjem mestu, kar se tiče obdavčitve kapitala, in med najvišjimi mesti, ko pride do obdavčitev prihodkov dela. To je bistveno vprašanje. Tega cilja, kot sem že omenil, zakoni tako imenovane vladne davčne reforme enostavno ne bodo dosegli, čeprav se gospod predsednik vlade in celotna vlada še kako trudi ustvariti podobo, kot sem omenil včeraj, roparskega viteza, ki jemlje bogatašem in daje revežem. Kot sem omenil včeraj, tak je bil Robin Hood. Drugod po svetu pa takim, ki delujejo obratno, pa imenujejo hud Robin. Gospod predsednik je takoj rekel, saj ni treba, da ste tako hud. Očitno njega ne skrbi, da ta opozicija v tem državnem zboru glede na svojo številčnost ne ogroža tega projekta. Seveda ne. Prepričan pa sem, da bo še kako presenečen, kako zna biti hud povprečen slovenski državljan in državljanka, ko bo resnično razumel obsežnost in dejansko resnico, ki se skriva za lepimi besedami in pa načrtno kompliciranimi strokovnimi predlogi. Dejstvo je, da ta davčna reforma, ki jo predlaga vlada, ne bo spremenila tega bistvenega položaja Slovenije in našega davčnega sistema, da ni vse to, kar predlagajo, nič drugega kot nadaljnje ščitenje tranzicijskih bogatašev, tistih, ki so čez noč obogateli in ki bodo še vedno naprej nas gledali in se nam lepo nasmejano do nas obnašali. Predlagani zakon o dohodnini prihaja v obravnavo brez pravih obrazložitev, ki bi temeljile na izčrpnih analizah vseh razpoložljivih podatkov in tako omogočile odgovorno odločanje v tem državnem zboru. V prvi polovici januarja je odbor za finance in monetarno politiko soglasno sprejel sklep in zahteval od vlade prav to. Skrajno neodgovorno pa je, da smo šele sinoči, na predvečer te razprave praktično na klop dobili neke podatke, ki jih moramo še seveda tudi proučiti. Sam sem bil neposredno priča obrazložitvi gospoda ministra za finance, doktorja Mramorja in vi ste ga ravno tudi sedaj slišali, da je ta proces priprave te davčne reforme se začel tam nekje leta 1999, leta 1999. Sedaj pa prihajajo obrazložitve in določeni podatki, ki so bistvenega pomena, da bomo lahko odgovorno se v tem državnem zboru odločali, pa prihaja na predvečer javne, te prve obravnave tega zakona. Ne morem se sprijazniti z mislijo, da takšnih podatkov in analiz vladna skupina, ki je za hrbtom slovenske javnosti to pripravljala že pet let, da teh podatkov ni imela, seveda jih je imela. A, vendar s tem pa ni prišla na dan in ni pravočasno obvestila širše slovenske javnosti. Kaj pa to pomeni? Poleg tega, da to je jasen dokaz, kakšen je odnos izvršilne oblasti do tega državnega zbora, do slovenskega parlamenta, je pa predvsem dokaz, da vlada ni pripravljena, da bi ta davčna reforma bila predmet neke obširne javne razprave, argumentirane razprave, da bomo Slovenci se le odločili, ali smo zadovoljni, kako smo stvari zastavili v tem desetletju pod vladavino Liberalne demokracije, ali ne. Vse bo šlo naprej tako, kot je bilo. Ne glede na obširne strokovne in zamegljene razprave. Rad bi se osredotočil na to, kar v Novi Sloveniji in koaliciji Slovenija ocenjujemo kot najbolj sporni del predlaganega zakona. Kot sem omenil, značilnost, bistvena značilnost davčnega sistema v Sloveniji je, da smo na najnižjem mestu, kar se tiče obdavčitve prihodkov od kapitala, kapitalskih dobičkov. In kaj pa predlaga ta zakon? Ta zakon predlaga v svojem bistvu, da se vse obdrži tako, kot je bilo. Ne glede na besede in na raznorazne člene, ki naj bi to stvar na nek način popravili. Če kaj so pa kakšni milimetrski koraki v pravi smeri samo zato, da bodo lahko še govorili, a bistvo se pa ne bo spremenilo. In za kaj pravzaprav gre? Kapitalski dobiček je obdavčen v Sloveniji sedaj samo, če pride do realizacije, če se materializira v prvih treh letih, in sicer s 13% [[?]] stopnjo. Če pa je to narejeno, se zmaterializira kasneje, po treh letih je pa davčna stopnja nič. Ta princip se bo obdržal. Seveda, v 89. členu se obrazlaga neka nova figura, in to je pretežni delež, ki ga jaz nisem še našel drugje po svetu, sploh v Evropi, kaj takega ne poznajo. A vendar, kaj se za tem skriva? Ne glede na kompliciranost besedila, tudi to, kar se tam skriva, se pa praktično izniči v 143. členu. Zakaj se pa izniči? Ker tam je pa zapisano, da to velja samo, da vse te stvari bodo veljale samo, v kolikor gre za odsvojitev na primer nepremičnine, pridobljene pred 1. januarjem 2002, se ne obdavčuje, odsvojitev dela pretežnega deleža, pridobljenega pred 1. januarjem 2002, se ne obdavčuje. To se pravi, to kar zapišemo z desno roko, hitro s komolcem zbrišemo in vse bo šlo naprej, tako kot je bilo. Kaj pa je tisto vse? Tisti gospodje, tisti ljudje, ki so v tranzicijskem procesu čez noč neizmerno bogateli in ki so razlog in vir socialne razslojenosti v Sloveniji, tisti gospodje, ker so to pridobili pred letom 2002, ne bodo bremenjeni, ne bodo obdavčeni. Ali res mislite, spoštovani kolegice in kolegi in predstavniki vlade, da smo Slovenci res tako nepismeni, da ne razumemo tega? Še kako razumemo vse to. Naj nadaljujem še z drugimi ključnimi stvarmi. Če te bistvene spremembe ne bo, potem se zaman mi lahko brigamo, kako bi ustvarili druge možnosti, ravno preko naše fiskalne politike. Ne moremo pozabiti, da smo družba, ki je v tranzicijskem procesu ustvarila pač to, kar je, to so dejstva. In obstaja pa en minimalni princip, ki ga vsakdo razume in jaz upam in sem prepričan, da ga vlada tudi razume, spoštovani gospodje in gospe, sredstva, denar je treba iskati tam, kjer je, ne pa tam, kjer ga ni. To je pa zelo enostavno. Zelo enostavno in ni treba biti nikakršen finančni strokovnjak, da to razumeš in namreč, denar je treba iskati tam, kje je, ne pa tam, kjer ga ni. In vlada se je zavestno odločila, da ne bo iskala in bo še vnaprej ščitila kapitalske tajkune tranzicije. Če tega ne bo, ne moremo potem odpirati razprave, kako bi morda v Sloveniji kako drugače se lotili na primer davčnega sistema, ki naj bi bil družini prijazen, o tem sem že razpravljal v imenu Nove Slovenije v tem državnem zboru, ko sem spraševal gospoda predsednika vlada pred dvema mesecema. Ali to zmoremo? Seveda lahko, a vendar moramo pa razbremeniti tam, kjer je breme preveliko, in obremeniti tam, kjer ga zadostno očitno še ni. Na primer, v Novi Sloveniji nasprotujemo spremembam glede olajšave otrok in za to se bomo močno zavzeli, prepričani smo, da Slovenija to zmore tudi v tem davčnem sistemu in da mora tudi to obdržati, a vendar nas pa skrbi veliko več, kot samo to. Skrbi nas celotni sistem olajšav, ki od 3% davčne osnove se sedaj zniža na 2%, v kateri imamo seveda dolgo število stvari, ki jih lahko odpišemo, a vendar, potem pa pridejo škarje, 2% samo, drugo pa ne. Človek se vpraša, kaj pa je največji problem danes slovenskih mladih ljudi Stanovanjsko vprašanje. Ali lahko podpišejo hipotekarne obresti, ja seveda, ampak samo za 2%. Zakaj pa ne bi v Sloveniji tudi imeli tak sistem, kot ga poznajo drugod po svetu, kjer vsaj za mlade družine se odpre možnost celotne olajšave hipotekarnih obresti za svoj lastni dom. Zakaj? Ker lastni dom je družbena lastnina, je družbena vrednota, ki jo moramo uresničiti. Zakaj pa tega ne moremo in ne zmoremo? Ker, še vnaprej smo se odločili, vsaj v tem vladnem predlogu, da bo slovenska država ščitila kapitalske tajkune tranzicije, zato se ne da, zaenkrat se ne da, a vendar, to je mogoče. Mi smo obsojeni, da bi to še vnaprej vzdrževali. Naj se lotim še drugega problema, ko smo že pri olajšavah. Naš odnos do financiranja ali civilne družbe. Ali lahko en posameznik se odloči, da bo del svoj sredstev dal na primer za ustanove, ki so priznane po zakonu, da se brigajo za skupno dobro? Ja, seveda lahko, a vendar spet tistih 2% sedaj namesto 3%. To kaže na zelo zanimiv odnos vlade do ljudi. Zakaj ne bi ljudje imeli več besede, kam naj gre njihov denar? Kaj pa mi imamo? Mi nimamo civilne družbe v tem smislu, da je dejansko izraz volje posameznikov in ljudi, marveč imamo še vedno centralno planirano civilno družbo raznoraznih ustanov, ki 50% svojega časa izgubljajo s tem da držijo vrste pred raznoraznimi ministrstvi in vlagajo prošnje za denar iz proračuna. Ali bi lahko kaj takšnega uvedli v Sloveniji? Seveda bi lahko, a vendar samo, če bomo znali prerazporediti davčno breme tako, kot ga poznajo drugod na svetu. In ko sem že omenil prej, bolj prijazen družini davčni sistem, naj še to omenim. Zakaj na Slovenskem imamo takšen sistem, kjer pod določenimi pogoji se nekomu splača, da pride čim prej do razporoke, ker potem pa skupaj plačata manj. Zakaj pa v Sloveniji nimamo takšnega sistema, kjer je družina, družina, priznana kot davčna enota, in da imata zakonca možnost, da lahko izdata skupno družinsko izjavo namesto kot posameznika. To poznajo v Nemčiji, to poznajo v Združenih državah Amerike, v Sloveniji se pa o tej stvarine sme govoriti. Kdaj pa bo pravi čas, da bomo začeli o teh stvareh govoriti? Naj tudi omenim naše stališče glede nove oblike obdavčitve slovenskega kmetijstva. Po predlogu, ki je sedaj na plenarni obravnavi, naj bi se med obdavčljive vire po novem šteli poleg katastrskega dohodka tudi vsi ostali prihodki celotnega sistema. Prepričani smo, da bi pred uvedbo takšnega načina obdavčevanja morali na novo definirati katastrski dohodek, predvsem pa se dogovoriti za dva načina obdavčevanja, glede na velikost inna dejavnost kmetijstva. Po našem mnenju bi za naše kmetije bilo treba podobno kot v državah članicah EU ohraniti pavšalno obliko obdavčitve, medtem ko bi za kmetije z intenzivnejšo proizvodnjo in večjimi dohodki morali uvesti enostavno knjigovodstvo. Tako bi nosilci kmetijske proizvodnje lahko uveljavljali zmanjševanje prihodka z nastalimi stroški. Kmetje bi se v nekem okviru lahko sami odločali, kakšen način plačevanja davka bi izbrali. Takšen sistem poznajo, pa še kako poznajo skoraj vse države Evropskeunije, katere ločujejo med kmetijami, kjer je kmetovanje osnovna dejavnost, in kmetijami, ki kmetovanje predstavlja dopolnilno dejavnost. Zakaj o teh stvareh nočemo odprto, argumentirano debatirati? Ker to se pripravlja že pet let, pride v obravnavo po hitrem postopku, po najhitrejšem možnem postopku, brez obrazložitev, brez javne razprave. Spoštovane gospe in gospodje! Prav gotovo glede na razmere političnih sil v tem državnem zboru bo ta predlog in tudi celotna, celoten sveženj tako imenovanih predlogov davčne reforme bo prav gotovo izglasovan. Glasovalni stroj bo opravil svoje. A vendar ni glasovalnega stroja in ni možnega glasovanja, da bi izbrisal politično odgovornost ne samo za takšen davčni sistem, kot ga danes imamo, marveč tudi za te spremembe, tako imenovane spremembe, ki se danes predlagajo. Politična odgovornost ostane in prepričan sem, da bo napočil dan na Slovenskem, kjer bomo lahko odprto in jasno se pogovarjali, kako prerazporediti davčno breme in ustvariti iz te naše druge bolj pravično družbo, kot pa je to se zgodilo v tem desetletju pod vladavino Liberalne demokracije in s tranzicijskimi nepreglednostmi in, recimo bobu bob, barabijami pri preobrazbi družbenega premoženja. Hvala lepa.
Hvala lepa. K besedi vabim mag. Andreja Vizjaka, ki bo predstavil stališče poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Dr. Bajuk, zakon obravnavamo po rednem postopku, hitrega več ni, po nujnem pa ni v postopku. Izvolite gospod Vizjak.
Hvala lepa, spoštovana podpredsednica. Spoštovani minister, predstavniki vlade in spoštovane kolegice in kolegi! Seveda, novi zakon o dohodnini je predsednik vlade v javnosti predstavljal kot pomemben, tako imenovani drugi steber prve faze davčne reforme, katere osnovni cilj naj bi bil obdavčiti dohodke iz kapitala in manj obdavčiti dohodke iz dela. Že pri obravnavi prvega izmed svežnja obeh zakonov, zakona o davku iz dohodka pravnih oseb, smo lahko ugotovili, da bo kljub temu javno deklarirani cilj Slovenije ostal med najbolj, to se pravi, da bo kapital ostal še vedno med najmanj obdavčenimi državnimi dohodki in delo še vedno med najbolj. Dejansko pri teh spremembah ne gre za korenite spremembe,ne gre za reformo, gre za določeno korekcijo, ki je ni mogoče imenovati kot reforma in to je tudi prva osnovna pripomba Slovenske demokratske stranke, da bi se davčni reformi bilo potrebno posvetiti celovito v svežnju vseh zakonov, ki učinkujejo na to področje, ne pa postopoma brez jasno predhodno zastavljenih konkretnih ciljev in seveda poti in učinkov teh ukrepov na vse ravni obdavčitev. Zahtevali smo na januarski seji analizo učinkov tega tako imenovanega zakona o dohodnini, vendar žal smo šele včeraj dobili te učinke, ki pa so prikazani zelo, ne površno, vendar pomanjkljivo. In iz tega je zelo težko oceniti dejanske učinke, ki pa bodo vidni šele čez leta. In danes obljubam premiera in tudi finančnega ministra ne gre kar tako verjeti. Naj navedeno podkrepim z nekaj podatki. Poglejte, dejstvo je, da v učinek nižje, tako imenovane globalne spremembe obdavčitve, zaradi zvišanja splošne davčne olajšave, ni mogoče verjeti brez podatkov, brez podatkov, to se pravi brez celotne analize. Zato ker vlada hkrati tudi spreminja lestvico za razvrščanje zavezancev v nove davčne zavezance. Na primer šest razredov, jih bo po novem le pet. In v novi prvi razred bo seveda razvrščenih manj davčnih zavezancev. Zelo jasno je, da bodo poslej s 16% davčno stopnjo obdavčeni tisti, kateri bodo imeli davčne stopnje do milijon 154 tisoč 477 tolarjev, seveda bodo pa vsi tisti med milijonom 145 tisoč in dvema milijonoma 242 tisoč, ki so bili sedaj s 17% davčno stopnjo obdavčeni, po novem s 33% davčno stopnjo. Skratka, učinek takšnih sprememb bo imel za posledico, da bo število davčnih zavezancev, ki so padli v najnižjo davčno stopnjo, nižje, bo pa se seveda povečal delež tistih, ki bodo višje obdavčeni kot doslej in bodo prestopili prag druge davčne stopnje. Mislim, da teh učinkov ni vsimulaciji in v seveda svojih analizah vlada nikjer pokazala. Kajti vlada kaže zgolj učinek na minimalno plačo, učinek na povprečno plačo in učinek na tri povprečne plače. Ni korektno, da te skupine ljudi, ki bodo po novem padli v drugo davčno stopnjo in so bili po starem v prvi davčni stopnji in bodo bistveno bolj obdavčeni in sicer bodo obdavčeni bolj za 18 oziroma za 16%. Posebno poglavje, ki zasluži veliko kritiko Slovenske demokratske stranke, so davčne olajšave za otroke. Seveda v skladu z odločbo ustavnega sodišča je vlada, in nekaj poskusov je bilo že pred tem, iz obdavčitve izvzela znesek, ki ga roditelj namenja otrokom za zagotavljanje življenjskega minimuma in ta je tu opredeljen. Mislim pa, da je velika, velika napaka ukinjanje progresivne stopnje davčnih olajšav za vse naslednje otroke. Mislim celo to, da bi Slovenija, ki stavi na znanje, na razvoj, na tisto posebnost, ki nas bo identificirala v bodočem evropskem prostoru, to je človek in njegove lastnosti, mislim, da bi morali bistveno več skrbeti tudi na tem področju v smislu izobrazbe, v smislu ne nazadnje pripomočkov, ki krepijo intenzivnost razvoja mladega človeka, otroka, ne pa da se tu omejujemo zgolj na hrano, obleko in na te podobne res minimalne življenjske potrebščine, ki seveda potemotroku ne dajejo tistega, na kar vsi prisegamo kot strateško prioriteto naše države. Zato menim, da je ta seveda osnovna stopnja prenizka, da ne zajema nekaterih za slovensko prihodnost pomembnih kategorij, kot so, še enkrat povem, izobraževalni pripomočki in ostala oprema za razvoj otrokovega intelekta in seveda, da ne ohranja do sedaj uveljavljene progresivne stopnje davčnih olajšav. Tako bodo seveda številčnejše družine na slabšem, kar je nelogično, popolnoma nelogično. In seveda temu v Slovenski demokratski stranki odločno nasprotujemo in bomo v tem smislu tudi pripravili amandmaje za drugo branje. Tretji pomemben razlog, predlagane spremembe govorijo proti temu, da se bo dohodninski položaj vseh davčnih zavezancev globalno izboljšal, je tudi v zmanjšanju davčne olajšave od individualne davčne stopnje z dosedanjih 3% na 2%. Ne morem razumeti, kaj je vodilo ministrstvo k temu, vendar mislim, da to znižanje prav govori k temu, da se bodo še znižala individualna vlaganja bodisi v humanitarne namene bodisi v povečevanja nivoja zdravstvenega varstva in podobnega in temu tudi nasprotujemo. Poseben problem k temu zakonu je seveda obdavčitev dobička iz kapitala. Pri obdavčitvi dobička iz prodaje oziroma odsvojitve delnic ali deleža oziroma, ja, naj bi ostala dosedanja ureditev, pri čemer se zgodi, da se, v kolikor se seveda prodajajo ti deleži po treh letih, se to obdavči z akontacijo 30% in seveda kasneje z davčno stopnjo, v katero pač pade zavezanec. Obdavčitev pa naj bi v primeru odsvojitve kapitala, ne glede na splošno ureditev, to se pravi, bi bili pa ti tako imenovani pretežni lastniki, katerih pa kapitalski dobički naj bi bili obdavčeni tudi po obdobju treh let. Kdor se želi torej izogniti takšnemu pravilu, mora dovolj zgodaj poskrbeti za razčlenitev lastnega deleža kapitala tako, da v družbo povabi še dodatne družbenike in s tem doseže, da kritični delež pade pod 10% v kapitalu ali pa poskrbi, da potekajo transakcije preko družb, v katerih ni prevladujočega deleža. Ali je takšno početje zaželeno, pa seveda lahko zelo dvomimo. Tudi določila o ohranjanju delovnih mest, ki jih v zvezi s kapitalskimi dobički uvaja predlagana zakonodaja, bodo verjetno neučinkovita. Če bi kdo želel družbo prodati, pa ji grozi zmanjšanje delovnih mest, mora torej poskrbeti le, da pred prodajo število zaposlenih ustrezno zmanjša, splača se mu tudi, da pred časom potegne iz družbe kapital in na druge načine, ki jih kapital na druge načine in ki jih zakonodaja tolerira. Glavni očitek določilom o pretežnih deležih pa zadeva destimuliranje ustanavljanja novih malih podjetij. Kot je znano, so ta pomemben generator razvoja, zlasti takrat, kadar temelji na neki inovativni ideji. Ta prinaša dobiček običajno le kratek čas, potem podjetje ali propade ali pa toliko zraste, da ga mora ali prevzeti večja družba ali se pa preoblikuje. Pri tem gre običajno tudi za odtujitev pretežnega deleža v kapitalu, kar naj bi bilo po novem pri nas visoko obdavčeno. Drugod zakonodaja, nasprotnov obdavčitvi to stimulira. Naša zakonodaja torej preprečuje učinkovito uporabo malih inovativnih podjetij, pogosto nastalih tudi s pomočjo rizičnega kapitala javnega ali zasebnega kot generatorja tehnološkega ali splošnega gospodarskega razvoja, za kar ni videti smiselnega opravičila. To se pravi, ministra bi prosil, naj pove, zakaj obdavčuje te tako imenovane pretežne lastnike, če prodaja svoje deleže po odboju treh let. To se pravi, če bo, ne vem, nek lastnik Mercatorja, ki bo zelo težko pretežni delež, svoje delnice prodal, seveda, ne bo obdavčen, ker težko ima nekdo nad 10% take velike družbe. Seveda, kaj hitro je pa lahko nek posameznik, lastnik malega inovativnega podjetja, ki bo v določenem trenutku podjetje prodal, ta pa bo moral plačati dohodnino. In bi prav rad vedel, ali gre tu za ščitenje nekaterih "svetih krav" ali pa gre za kaj drugega. Glede obdavčenja obresti bi želel tudi odgovor oziroma izpostaviti dilemo, kajti obresti slovenske odškodninske družbe na glavnice, ki bodo šele dodeljene, to se pravi, te obveznice slovenske družbe, ki bodo denacionalizacijskim upravičencem šele v prihodnosti dodeljene, bodo seveda obdavčene, kljub temu da bodo obresti tekle tudi za obdobje, ko zakon še ni veljal. Mislim, da je ta rešitev nekorektna. Kajti, če bo nek denacionalizacijski upravičenec dobil obveznice slovenske odškodninske družbe za premoženje, ki ga ni moč vrniti v naravi, in bodo obresti na obveznice tekle - se mi zdi - od leta 1996 naprej, bo po novem zakonu tudi ta obdavčen za celotno sumo obresti, tudi za del obresti pred uveljavitvijo zakona. Mislim, da je ta zadeva več kot sporna. Dotaknil bi se še pomembnega področja, to je področja obdavčitve rent tako imenovanim žrtvam vojnega nasilja oziroma tudi izgnancem. V vojnih zakonih piše, da ti dohodki niso obdavčeni. Ministra sprašujem zelo jasno glede na določbo 21. člena, in sicer 3. točke, ali se torej rente izgnancem izvzemajo iz obdavčitve, ali bo - ker je to pač stalni mesečni prihodek, vsakega izmed žrtev vojnega nasilja oziroma tudi izgnanca - po novem ta dohodek obdavčen in bo seveda stvar davčne napovedi in odmere dohodnine ali ne. Kajti poudariti velja, da je v tem parlamentu večkrat tekla diskusija na to temo in iz te diskusije je bilo več kot jasno, da gre v primeru pravic, ki so jih dobile žrtve vojnega nasilja za določeno simbolno poplačilo, pretrpljenega v času nasilja nad njimi, in da se te zadeve ne obdavčijo sedaj. Tukaj minister oziroma kot vidim vlada spreminja stališče in želi obdavčiti tudi te rente. Temu v Slovenski demokratski stranki ostro nasprotujemo in mislimo, da to ne bi smelo biti urejeno oziroma obdavčeno v zakonu o dohodnini in v nobenem drugem zakonu. Skratka, pričakujem seveda odgovore in pričakujem odgovore ministra na dileme, ki so bile podane. Prepričan pa sem, da oba zakona, tako zakon o dohodku pravnih oseb oziroma dobičku pravnih oseb kot zakonu o dohodnini, predstavljata določen del pomembne zakonodaje, ki bi morala biti spremenjena v okviru davčne reforme, vendar postopni, per partes pristop ni dober. Prepričan sem, da bi morali biti hkrati na mizi vsi zakoni, da bi se iz vseh zakonov zelo jasno slikali cilji in prerazporejanja bremen obdavčitve med davčnimi zavezanci. Žal se iz predlaganih zakonov vidi zgolj neka vezna posoda med nekim drugim pristopom, ki temelji predvsem na ukinjanju davčnih olajšav pri pravnih osebah, po drugi strani za ukrepe pri dohodnini, ki pa po eni strani nekatere razbremenjujejo, druge pa seveda obremenjujejo. Pristop po moji oceni ni pravilen, pristop bi moral temeljiti tudi na analizi obdavčitve ostalih kategorij, ki danes niso obdavčene, kot je na primer premoženje in del premoženja, nepremičnine in podobne. Nenazadnje pričakujemo in nimamo zakona o koncesijah, ki bi obdavčil oziroma nekatere naravne vire, ki jih družbe s pridom izkoriščajo in za to ne plačujejo niti tolarja davka, kot so na primer termalne vode kot naravni vir in podobno. Cilj Slovenije kot socialne države, ki je zapisala to v ustavo, bi moral biti enakomerno in ustrezno razporejanje davčnega bremena, bi moral biti usmerjen v to, da se tudi v okviru takih sprememb pristopa jasno določi, komu vzeti in komu dati. Žal vidim, da je to le del te zgodbe, da so cilji zamegljeni, da bodo učinki znani leta potem, ko jih bomo sprejeli, kajti, predhodna obdobja bodo krepko zameglila sliko, in to seveda po naši oceni ni prava pot. Skratka, od odgovorov in pojasnil ministra in morebitnih sprejetih amandmajev se bomo v Slovenski demokratski stranki odločili o nadaljnji podpori temu zakonu.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine Združene liste socialnih demokratov bo predstavil gospod Leopold Grošelj. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani gospod minister, spoštovane predstavnice ministrstva za finance oziroma vlade, kolegice in kolegi lepo pozdravljeni. Danes obravnavamo drugi zakon iz davčnega paketa, ki ga mora državni zbor sprejeti za celovito davčno reformo. Davčna reforma, ki bi morala biti sprejeta že v prvem letu mandata sedanje vlade, nas je doletela v zadnjem letu, kar gotovo ni najlažje obdobje za sprejemanje tako zahtevne zakonodaje. V Združeni listi socialnih demokratov smo trdno prepričani, da je lahko le obravnava celovitega davčnega paketa hkrati pogoj za smotrne in strokovno ter politično sprejemljive rešitve, kar pa nam v tem mandatu očitno ne bo uspelo. Dobro bi bilo, da bi obravnavali cel paket zakonodaje, še posebej zaradi tega, ker je potrebno o predvidenih izpadih in višini sredstev davkov zaradi novega zakona o dohodnini ugotoviti, kakšne bodo posledice na proračun Republike Slovenije in lokalnih skupnosti v prihodnjih letih. Zdi se nam, da ni mogoče enostavno trditi, da bo davek na nepremičnine samo nadomestil sedanje nadomestilo za uporabo stavbnega zemljišča, saj so obstoječe davčne obremenitve s prispevkom za uporabo stavbnih zemljišč v posameznih občinah precej različne in bo tudi v primeru fleksibilnih stopenj, po katerih bodo lahko odločali občinski sveti, zelo težko doseči podobne davčne obremenitve v posameznih občinah, kot so sedaj. Še posebej se nam zdi zahtevna uvedba davka na nepremičnine tudi zaradi vseh potrebnih postopkov, poenotenja evidence nepremičnin z urejeno zemljiško knjigo in njihovega vrednotenja, kar naj bi uredil zakon o množičnem vrednotenju nepremičnin, ki je sedaj v širokem usklajevanju tudi v lokalnih skupnostih. V poslanski skupini Združene liste socialnih demokrat smo prepričani, da bo mogoče paket davčne zakonodaje letos sprejemati le ob predpostavki zelo razumnega delovanja tega zbora, kar pa politično ni modro niti praktično, če že ni popolnoma nemogoče pričakovati v volilnem letu, ko poslanke in poslanci radi tekmujemo predlogi različnih dodatnih olajšav in spregledov sicer potrebnih davčnih obremenitev posameznim skupinam prebivalstva. Zato bo nujno potrebno, da ministrstvo za finance po zbranih prvih odzivih na predstavljene rešitve sprememb davčne zakonodaje ponovno pretehta predlagane rešitve v samem zakonu. V Združeni listi socialnih demokratov smo pri davčni reformi sledili predvsem naslednjim ciljem. Prvič. Predistrubuirati davčna bremena, saj to zahteva bistveno spremenjena dohodkovna struktura prebivalstva v zadnjih letih, pri čemer je treba zagotoviti zmanjšane možnosti izogibanje obdavčitve posameznih dohodkov in bonitet, jasnejšo obdavčitev dohodkov iz premoženja, večje obdavčitve pasivnih dohodkov, uveljavitev načela obdavčitve rezidentov po svetovnem dohodku in nerezidentno po viru dohodka v Sloveniji in podobno. Drugič. Razbremeniti dohodkovno šibkejše sloje prebivalstva z dvigom splošne olajšave, ki bo razbremenila najnižje dohodkovne razrede in bi morala postopoma doseči nivo letne minimalne plače. Tretjič. Povečati konkurenčno sposobnost gospodarstva z davčno razbremenitvijo dela in večjimi davčnimi stimulacijami vlaganj v znanje, raziskave in razvoj. Četrtič. Povečati oziroma vsaj ohraniti fiskalno potenco lokalnih skupnosti z uveljavitvijo možnosti večjih izvirnih prihodkov, vezanih tudi na aktivnosti lokalnih skupnosti za povečanje zaposlovanja, za gospodarsko rast poslovnih subjektov na njihovem območju, za odpravljanje povečanja obremenitev infrastrukture zaradi dnevnih migracij, za povečanje vlaganja v tehnologijo in prestrukturiranje gospodarstva in podobno, saj ni in ne more biti normalno stanje, ko se samofinancira samo 29 občin, pa še tem se želi znižati prihodke iz dohodnine. Petič. Uvedba tansparentnosti davčne politike in poenostavljanja postopkov ob zmanjševanju diskrecijskih pravic davčne uprave v interpretaciji zakonodaje, ko obravnavajo različne davčne zavezance. Šestič, celovitost pristopa k davčni politiki. Celoten paket zakonov je nujen, da se bodo lahko celovito obravnavale posledice in cilji zakonov za posamezne zainteresirane skupine in tudi skupnosti. In kot sedmič, posebna obravnava ustvarjalnosti, kot so primer v zakonu o dohodnini, posebne osebne olajšave za kulturni kom s statusom do 3,9 milijonov sit in dodatne možnosti olajšav ob namenskih donacijah za kulturo. Zakon o dohodnini je zagotovo med tistimi, ki vzbuja največjo pozornost javnosti in številne javne razprave. Poslanski skupini Združene liste socialnih demokratov se načeloma zdijo sprejemljive predlagane rešitve, kot so: dvig splošne olajšave, ki bo razbremenila najnižje dohodkovne razrede in bi morala postopoma doseči nivo letne minimalne plače, za kar so se dogovorili socialni partnerji od podpisov socialnega sporazuma za obdobje 2003 do 2005. Sintetičnost obdavčitve in ulovitev načela obdavčitve rezidentov po svetovnem dohodku in ne rezidentov po viru dohodka v Sloveniji, s čimer bodo dosežen povečan obseg davčne obveznosti za rezidente, ki bodo poslej obdavčeni od dohodka, ki bo dosežen v Sloveniji in v tujini. Tako bo v polni meri uveljavljeno načelo obdavčitev po rezidentu in po viru dohodka, kot se uvajajo v vseh razvitih državah. Gre tudi za nujnost spremembe lestvice za odmero dohodnine, ki enakomerneje obremenjujejo davčne zavezance, in rešitve, ki bodo prispevale k zmanjšanju izogibanja obdavčitve posameznih dohodkov in bonitet, ki smo jim danes tudi priča. Prav tako pozdravljamo jasnejšo obdavčitev dohodkov iz premoženja, ki do sedaj niso bili ustrezno zajeti, seveda ob temeljiti razpravi o višini praga posameznih obdavčitev. Pozdravljamo tudi jasnejšo opredelitev posameznih olajšav, kot je v sedanjem zakonu, premik v smeri večje obdavčitve pasivnih dohodkov, pa tudi rešitve, ki jih zahtevajo različne odločbe ustavnega sodišča v zadnjih letih, ki jih še nismo sankcionirali oziroma ustrezno uredili s spremembo zakona o dohodnini. Ob strinjanju z večino predlaganih izhodišč pa posebej opozarjamo na naslednje rešitve, ki jih bo predlagatelj moral dodano proučiti in pa uskladiti. Rešitev spregleda statusa v 19. členu je nujna glede na dosedanje izrabljanje teh izplačil za izogibanje davčnih obremenitev, v Združeni listi socialnih demokratov nismo ravno prepričani, da ustreza davčniobremenitvi drugih dohodkov, kljub temu da smo pridobili precej dodatnih informacij o učinki teh rešitev v primerjavi s sedanjimi rešitvami. Mnogi opozarjajo, da bi morali navedeni člen črtati, saj pomeni omejevanje podjetniške svobode, s čimer se pa ne strinjamo, bi pa morali rešitve resnično dodelati, da ne bi ovirali novih oblik dela, ki jih poznajo tudi v drugih razviti državah. Če danes prihaja do zlorab v praksi, imamo ustrezne organe, ki morajo tako postopanje kontrolirati in ustrezno ukrepati. V 21. členu poglavja, ki obravnava oprostitev plačila dohodnine, bi bilo treba dodati, da se dohodnina ne plačuje tudi od dohodkov, ki jih v obliki rente sprejemajo upravičenci na podlagi zakona našega pravnega predpisa ali tuje države kot posledica vojnega nasilja. V tem členu je tudi treba preveriti primernost in smiselnost oprostitve, v primeru vrnitve premoženja in odškodnine v primerih denacionalizacije. Prav tako je treba proučiti, ali bi v 25. točki dodali tudi dobrodelne organizacije, poleg humanitarnih, ker del te dopolnitve je vsebovan tudi za tretje branje zakona dohodka od pravnih oseb. Prav tako predlagam tudi, da se v zakonu dopišejo tudi dobrodelne organizacije, ki delujejo v javnem interesu. Čeprav predlagatelji zakona trdijo, da humanitarne organizacije vključujejo dobrodelne, se s tem v poslanski skupini Združene liste socialnih demokratov ne moremo v celoti strinjati, če bi v praksi obstajale razlike med humanitarnimi in tudi dobrodelnimi organizacijami. Menimo, da je treba bolj podrobno opredeliti tudi 9. točko prvega odstavka 26. člena, to je dohodek na podlagi udeležbe v dobičku, saj smatramo, da je ta določba dvoumna in nedorečena, kar pomeni, da bo v praksi predmet različnih tolmačenj in nepotrebnih davčnih postopkov. Opredeliti bi morali, kateri prejemki predstavljajo prejemke na podlagi udeležbe v dobičku ter jih primerno navesti ali pa navesti, da ti prejemki ne predstavljajo izplačila dividend in dividendam podobnih prejemkov. V 36. členu nas poznavalci tudi opozarjajo na dejstvo, da bo predlagana rešitev verjetno spet pripeljala do dvojnih pogodb in izogibanju davčni kontroli predvsem v športu. Proučiti je treba ali so nujno potrebne vse točke, navedene v tretjem odstavku člena, saj poznavalci opozarjajo, da bi lahko črtali 2. in 3. točko, vsekakor pa je treba poenotiti izraze v 2. in 4. točki na preteklo davčno leto. Vprašanje je tudi, ali 4. točka pomeni, da kdor je enkrat vodil knjige, ne more več preiti na normirane dohodke po 46. členu. Skratka, davčni strokovnjaki opozarjajo, dabi bilo smiselno sedanji tretji in četrti odstavek preoblikovati v bolj smiseln tekst, ki bi predvsem omogočil ugodnejšo obdavčitev športnikov. V členu 103 se nam zdi znesek kot olajšava 300 tisoč s področja obresti, ki se ne vštevajo v davčne osnove, še vedno prenizek, čeprav so bile prve številke celo 150 tisoč SIT. V poslanski skupini Združene liste socialnih demokratov nismo v celoti prepričani, da bo obdavčitev obresti nad to vsoto posebno spodbudno vplivala na sedanji obseg varčevanja, ki ga gotovo potrebujemo. V 104. členu se za ugotovitev povprečne stopnje dohodnine enoletnih dohodkov nam zdi problematično razporejanje za največ tri leta, saj bi to dejansko pomenilo samo za dve leti, če gre za večletne dohodke za nazaj. Namreč, ministrstvo za finance še vedno nekako vztraja pri predlaganem tekstu, iz katerega izhaja, da se bodo prejemki, ki jih bodo prejeli davčni zavezanci in izvirajo iz več let, lahko tudi do pet, do deset let, obdavčili po povprečni davčni stopnji zadnjih treh let. Menimo, da je treba odpraviti to omejitev. Teh primerov v praksi ne bo veliko in ravno zaradi tega menimo, da posebnega vpliva na prihodke državnega proračuna ne bo imelo, za davčnega zavezanca pa je to lahko velika, velika razlika. Prvotno predlagane enotne olajšave za otroke v 110. členu so naletele na velike pritiske in številne očitke, da država ne podpira dodatnih olajšav za velike družine. Čeprav gre pri takih očitkih resnično za veliko demagogije in za dejansko razlikovanje otrok in stroškov za njihovo vzdrževanje, če živijo v majhnih ali veliki družini, bi vendar pričakovali več analiz, za koliko takih zavezancev oziroma ljudi dejansko gre. V svojem uvodnem izlaganju je spoštovani gospod minister za finance omenil, da bo kar 93,1% vseh zavezancev, ki uveljavljajo olajšave za otroke, stanje izboljšalo, kar pomeni, da bodo plačale manj davčnih obveznosti oziroma dohodnine. Ravno zaradi tega se nam zdi, da bi bilo zelo dobro oziroma celo pričakujemo tudi konkretne predloge, kako bi jutrišnje izpade dohodke v večjihdružinah lahko konpenzirali s kakšno dodatno pomočjo za veliko družino z nad tremi otroci, saj le težko pristajamo na neko tezo, da bomo to reševali v drugi zakonodaji, ki se ponavadi dolgo ne sprejme, če je v škodo proračuna. Tak pomislek imamo tudi glede 113. člena, se nam zdijo omejitve namenov, čeprav so bile precej razširjeni od prvih osnutkov, kakor tudi sprememba višine olajšave s 3% na 2%. Zdijo se nam skoraj nepotrebni in tudi nesmotrni glede na to, da so se zavezanci na te olajšave navadili in pomenijo tudi prispevek k preprečevanju dela na črtno in davčni stimulaciji nekaterih družbeno koristnih namenov porabe. Izpostavil sem samo nekatere skupne ugotovitve naše poslanske skupine Združene liste socialnih demokratov. Moje kolegice in kolegi se bodo še vključili v razpravo in tudi sami poskušali oceniti nekatere nujne spremembe, ki se pojavljajo tudi na terenu, vendar naj še na koncu v imenu poslanske skupine samo opozorim na rešitev v 148. členu, ki je nastala tudi po naših prizadevanjih v dosedanji obravnavi zakon o dohodnini. Rešitev, ki je predvidena, po naši oceni še ne zagotavlja zadovoljivega jamstva za financiranje lokalnih skupnosti, ki se samofinancirajo ob znatnem izpadu prihodka iz naslova dohodnine. Ker bodo razpravljavci, moji kolegi, ki smo se tudi skupno opredeljevali do nekaterih skupnih izhodišč, pokazali te svoje pomisleke, vendar smo v poslanski skupini skupno ugotovili, da ta skupni prikaz naših pogledov na zakon o dohodnini daje dovolj elementov oziroma osnov, da bomo zakonu o dohodnini dali ustrezno podporo in da je tudi primeren za nadaljnjo obravnavo. Hvala.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine Slovenske ljudske stranke bo predstavil gospod Janez Podobnik. Izvolite.
Hvala podpredsednica. Kolegice in kolegi, gospod minister s sodelavkami! Poslanska skupina Slovenske ljudske stranke je vseskozi poudarjala pomen pravične, primerne, a hkrati stimulativne obdavčitve dohodkov fizičnih oseb. Veseli smo, da je danes prišlo doprve obravnave predloga zakona o dohodnini, saj menimo, da gre za zakon, ki mora biti sprejet z najširšim možnim konsenzom. Davčna reforma, še posebej na področju obdavčitve dohodkov, mora biti široko zasnova, dobro premišljena in predvsem vsesplošno sprejemljiva tako za državljane kot za državo. Po našem mnenju so slabe zakonodajne rešitve na področju obdavčitve dolgoročno zelo škodljive, čeprav na kratek čas lahko prinesejo določene pozitivne učinke. V poslanski skupini Slovenske ljudske stranke smo se in se bomo vedno zavzemali samo za takšne rešitve, ki bodo dolgoročno koristne tako za naše državljanke kot za državo. Naše osnovno izhodišče pred začetkom priprave reforme zakona o dohodnini je temeljilo in še vedno temelji na predpostavkah, da je treba dohodnino v prvi vrsti prežeti s socialnimi elementi, kar pomeni, da se mora dvigniti olajšava za eksistenčni minimum najmanj na raven dohodkov, ki odločajo človeka dostojno življenje in preživetje. Posebne obravnave morajo biti deležne tudi družine, saj prestavljajo temeljno celico družbe. Nadalje, potrebno je zavezancem omogočiti, da v okviru dohodnine bolj poudarjeno uveljavljajo dokazljive dejanske stroške, ki jih imajo z ustvarjanjem dohodka. Izogibati se torej moramo administrativnemu določanju davčne osnove in tako zavezancem omogočiti, da so obdavčeni za tisti del dohodka, ki jim ostane po odštetju stroškov, ki so jih imeli z ustvarjanjem dohodka. Še vedno ocenjujemo, da je dohodninska lestvica postavljena prenizko, to pomeni, da moramo dvigniti pragove za dohodninsko lestvico predvsem za prvi dohodninski razred, in sicer na primerljivo raven z ostalimi primerljivimi evropskimi državami. V nasprotnem primeru življenje v Sloveniji zaradi preostre davčne politike ne bo atraktivno in bodo zavezanci, kibodo dobili boljšo priložnost za življenje drugje v Evropi, preprosto odšli, Slovenija pa bo tako izgubljala pomembne potenciale in kadre. Ocenjujemo, da to ne bi bilo smotrno, kajti za skupno dobro je pomemben prav vsak človek. Naša nadaljnja prizadevanja gredo v smeri obdavčitve kapitalskih dobičkov in dohodkov iz premoženja in priznavanju pokojninskih olajšav. V Slovenski ljudski stranki smo mnenja, da je treba zavezancem bolj poudarjeno omogočiti, da tudi sami zase in za svojo družino poskrbijo za svojo varnost in finančno samostojnost. S tem se razbremenjuje tudi državni proračun in nenazadnje tudi pokojninska blagajna. Zavezanci bodo tako imeli možnost, da sami izberejo način varčevanja in si s tem povečujejo svojo finančno samostojnost, ki v končnifazi privede do finančne neodvisnosti in svobode. Na ta način zavezanci prevzamejo del odgovornosti za svojo prihodnost nase, kar je dolgoročno dobro tako za njih pa tudi za državo. Zato jim je treba priznati večje pokojninske olajšave v smislu priznavanja olajšave za plačane premije v pokojninske načrte, in to v večji meri kot dosedaj, s čimer bi se spodbujalo lastno varčevanje zavezancev, ki je najboljši način za vsakemu zavezancu lasten način življenja. Kot končno pa tudi menimo, da mora biti dohodninski sistem tako materialni kot procesni predpis konsistenten, teoretično neoporečen in takšen, ki bo omogočal optimalno izvajanje v praksi. Iz tega našega osnovnega stališča smo tudi ocenjevali predlog zakona o dohodnini, ki je danes pred nami. Kot vladna stranka smo v pripravi tega zakona skupaj z ekspertno skupino zelo delovno sodelovali kar nekaj mesecev. Predlog zakona je po našem mnenju dobra osnova za nadaljnjo obravnavo, saj vsebuje izhodišča, vsaj določena, ki smo jih vseskozi zagovarjali. Tako se razbremenjujejo ekonomsko najšibkejši člani naše družbe. Predlog zakona o dohodnini namreč bistveno zvišuje tako imenovano splošno davčno olajšavo in je tako socialno pravičnejši. To potrjujejo tudi pripravljene simulacije, ki smo jih napravili sami ali pa jih pridobili s strani resorja za finance. Tako je realno pričakovati, da bodo tisti zavezanci, ki prejemajo le aktivne dohodke, nekoliko manj obdavčeni v primerjavi s sedaj veljavnim dohodninskim sistemom. Naslednje poglavje, ki je že sedaj vzbudilo zelo veliko pozornosti, je vgraditev odločitve ustavnega sodišča glede olajšav za vzdrževane družinske člane. Tako se olajšava za le-te dviguje glede na sedaj veljavni sistem. Ocenjujemo, da je takšna rešitev sicer konsistentna z odločitvijo ustavnega sodišča vendar pa ni v celoti usklajena z našimi izhodišči. Sistem olajšav predvsem za družine z več otroki je namreč destimulativen. Simulacije nam namreč pokažejo, da je predlagan sistem dober le za družine z do štirimi otroci, za družine z več kot štirimi otroci pa je predlagani sistem v primerjavi s sedaj veljavnim sistemom slabši. Nikakor se ne moremo strinjati s takšnim stanjem in nikakor tudi ne moremo sprejeti namigov ali interpretacij, da vsak nadaljnji otrok stane manj kot njegov predhodnik. Zavedati se namreč moramo, da ima velika družina precej večje potrebe od manjše družine. Tako večje število otrok pomeni za starše reševanje stanovanjskega problema, problem financiranja šolanja teh otrok, problem zagotovitve človeka dostojnega življenja. Človeku dostojno življenje pa je postalo pojem, ki ni več nujno vezan samo na hrano in obleko, pač pa je treba poskrbeti za vsestranski razvoj vsakega otroka in tudi vsakemu otroku omogočiti izobraževanje. Verjamemo, da tega starši ne zmorejo zagotoviti sami in da jim pri tem mora pomagati tudi država. Država pa lahko pomaga tudi na način, da jim omogoči uveljavljanje nekoliko višje davčne olajšave za vsakega nadaljnjega otroka v okviru dohodnine. Zavedamo se, da to ni edini možni ukrep, ki ga lahko država sprejme, vendar je po našem mnenju tisti signal družinam, ki bo pokazal, da je državi mar tudi za največje družine. V končni fazi bi vsi morali biti veseli velikih družin in prav je, da jih tudi z ukrepi davčne politike pri tem podpremo. V okviru tega naj še posebej poudarimo, da smo se v poslanski skupini Slovenske ljudske stranke vseskozi zavzemali za uvedbo družinske dohodnine kot opcijske oblike, torej kot opcijske oblike, da bi torej davčni zavezanec bila družina in ne vsak posameznik v tej družini. Prepričani smo, da bi na ta način primerno poudarili stališče, da je družina osnovni temelj vsake družbe. Nadalje ocenjujemo, da so določeni popravki potrebni tudi v okviru dohodkov iz premoženja in dobičkov iz kapitala. Precejšnjo novost v našo zakonodajo vnaša predlog zakona o dohodnini s tem, ko predvideva obdavčitev obresti. Zavedamo se, da tovrstni predlogi izhajajo iz zahtev direktive o obdavčitvi dohodka od prihrankov v obliki plačanih obresti. Vendar menimo, da predlog še vedno ni povsem optimalen. Ocenjujemo namreč, da določen del obresti, ki predstavlja ekvivalent inflacije, nikakor ne more biti del davčne osnove. Menimo, da bi bilo pravilneje ta del obresti izvzeti iz davčne osnove ter na ta način priti do tiste davčne osnove, ki dejansko predstavlja dohodek oziroma povečanje ekonomske moči davčnega zavezanca. Naš drugi resni pomislek pa je v okviru dobička iz kapitala, namenjen rokom, v okviru katerih se kapitalski dobički ugotavljajo. Nekateri poslanski kolegi so o tej temi danes že govorili. Tako po predlogu zakona rok za ugotavljanje kapitalskih dobičkov pri vrednostnih papirjih ostaja tri leta, pri čemer so na novo absolutno brez roka za ugotavljanje kapitalskega dobička tako imenovani pretežni lastniški deleži. Rok za ugotavljanje kapitalskega dobička pri nepremičninah pa se podaljšuje s treh na deset let, pri čemer so izvzete rezidenčne nepremičnine. Takšen predlog je v nasprotju z našimi prizadevanji, pa tudi pričakovanje državljanov, tudi z dosedanjimi poskusi dogovorov in nenazadnje tudi z mednarodno prakso. V skladu z našimi osnovnimi izhodišči se bomo v Slovenski ljudski stranki še naprej zavzemali, da se rok za ugotavljanje kapitalskega dobička pri vrednostnih papirjih ustrezno skrajša ali pa, da se ne podaljšuje rok za ugotavljanje kapitalskih dobičkov pri nepremičninah. Kot smo že omenili, je eden od pomembnih ciljev davčno teoretična konsistentnost in korektnost take zakonodaje. Po skrbni preučitvi predloga smo ugotovili, da predlog zakona o dohodnini ni povsem konsistenten in korekten, predvsem v delu, ko v davčno osnovo vključuje tudi kategorije, ki nimajo narave dohodka. Pri tem mislimo predvsem na plačila iz naslova ukrepov kmetijske politike, dotacije, donacije, denarne pomoči zaradi naravne ali druge nesreče, ki nimajo narave dohodkovnihizravnav. Povsem se strinjamo, da tovrstne kategorije sodijo v krog obdavčitve davčne osnove, če imajo naravo dohodkovnih izravnav. Ne moremo pa se strinjati, da se v davčno osnovo v okviru dohodka iz osnovne kmetijske in osnovne gozdarske dejavnosti vključujejo kategorije, ki nimajo narave dohodka. Vključevane tovrstnih kategorij v davčno osnovo resno krši načelo nevtralnosti pri davčitvi, saj v primeru drugih kategorij dohodkov nimamo podobnih določil. Glede na to, da dohodek iz osnovne kmetijske in osnovne gozdarske dejavnosti predstavlja potencialni tržni dohodek od pridelave na zemljiščih, menimo, da bi bilo edino pravilno na novo najti način izračuna tega potencialnega tržnega dohodka, katastrskega dohodka in ustrezno preko tega izračuna upoštevati tudi kategorije, ki so neposrečeno zapisane v predlogu zakona o dohodnini. Podrobneje bodo o tem vprašanju govorili tudi moji poslanski kolegi kasneje v razpravi. Nadalje so iz davčnoteoretičnega stališča težavna tudi določila o vštevanju dohodkov od premoženja otrok v davčno osnovo njihov staršev in določila o pripadnosti dohodka. V obeh primerih ocenjujemo, da gre za nedopusten poseg davčnega prava v ostala pravna razmerja. Ni mogoče z generalnim pravilom vključiti dohodke iz premoženja otrok v davčno osnovo staršev, saj predlog zakona o dohodnini temelji v nasprotju z nekaterimi našimi načelnimi stališči na individualni davčni osnovi in individualnem davčnem zavezancu. Prav tako po našem mnenju ni mogoče akceptirati pravila o pripadnosti dohodka na način,da se ob določenih predpostavkah, generalnem pravilu, obdavčijo kot dohodek iz zaposlitve, čeprav po svoji vsebini to nikakor niso. Strinjamo pa se, da je o teh dveh segmentih mogoča zloraba prava s strani davčnih zavezancev in da je takšne zlorabe treba in smotrno preprečevati in tudi sankcionirati, vendar ne na način, kot je predviden v predlogu zakona o dohodnini. Na podlagi navedenega, še posebej na podlagi dejstva, da smo kot vladna stranka skupaj z ekspertno skupino sodelovali v pripravi tega zakona s strokovnjaki iz resorja za finance, ocenjujemo, da je predlog zakona o dohodnini primerna osnova za nadaljnjo obravnavo in ga bomo zato poslanci poslanske skupine Slovenske ljudske stranke v tej fazi tudi podprli. Predlog zakona o dohodnini je namreč več kot potreben, tako s stališča domače davčne politike, davčne prakse, pa tudi s stališča vstopa Slovenije v Evropsko unijo. Predlog zakona tako rešuje tudi nekatera ključna vprašanja dosedanjega dohodninskega sistema in se prilagaja zahtevam zakonodaje Evropske unije na tem področju in omogoča Sloveniji širšo, pravičnejšo in nevtralnejšo davčno osnovo, kot jo pozna sedaj veljavni dohodninski sistem, ki pa mimogrede povedano, ni bil slab sistem, saj je zdržal relativno enak več kot deset let. Hkrati pa napovedujemo, da bomo v naslednjih dneh v poslanski skupini Slovenske ljudske stranke usmerili vse svoje moči v odpravo pomanjkljivosti, ki jih vidimo v dosedanjem predlogu z namenom optimalnejšega in dolgoročno ter najširše družbeno sprejemljivega sistema obdavčitvi dohodkov fizičnih oseb. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije bo predstavil gospod Ciril Pucko. Izvolite.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Gospod minister, predstavnice vlade, kolegice in kolegi! Razlogov, da po več letih končno razpravljamo o noveli zakona o dohodnini, je več. Od začetka veljavnosti sedanjega zakona, to je od leta 1991 do danes, je bilo na osnovi izkušenj ugotovljeno: prvič, da greza relativno visoko splošno obremenitev dohodkov fizičnih oseb, predvsem dohodkov iz dela. Drugič, da so se spremenile razmere o načinu pridobivanja dohodkov fizičnih oseb. Tretjič, da se je spremenila vrsta zakonov, ki urejajo dohodke in statuse fizičnih oseb, kar posredno vpliva tudi na sam davčni sistem. Četrtič. Potrebno je prilagoditi sistem dohodnine mednarodno primerljivim standardom in predpisom Evropske unije. Petič. V nekem smislu gre za določeno neenakomerno porazdelitev davčnih bremen. Vsled vsega povedanega menimo v Liberalni demokraciji Slovenije, da je treba z novelo zakona zasledovati predvsem naslednje cilje: globalno razbremeniti zavezance, posebej tiste v nižjih dohodkovnih razredih, ki bodo razbremenjeni v celoti, in sicer do višine minimalnega dohodka, kot ga opredeljuje zakona o socialnem varstvu. Davčno razbremeniti dohodke iz dela in s tem poskušati povečevati našo konkurenčnost v gospodarstvu. Prav tako je treba zasledovati cilj enakomernejše in preglednejše obravnave dohodkov in razporeditve davčnih bremen med zavezanci ter razširiti davčno osnovo. V Liberalni demokraciji Slovenije ocenjujemo, da predlagane rešitve na ustrezen način, in sicer ob upoštevanju, da je treba v drugi obravnavi dopolniti in spremeniti posamezne določbe sedanjega predloga zakona, bistveno oziroma ureja naslednja bistvena področja: Prvič. Ohranjajo sintetično oziroma globalno obdavčitev vseh dohodkov fizičnih oseb z enim davkom. Drugič. Enota obdavčitve ostaja posameznik. Tretjič. V zakonu se dosledno uveljavlja načelo obdavčitve rezidentov po svetovnem dohodku in nerezidentov po viru dohodka v Sloveniji. V izogib dvojni obdavčitvi je v zakon vgrajen tudi poseben mehanizem v obliki priznavanja odbitka davka, plačanega v tujini. Iz navedenega izhaja, da bo v bistveno večji meri potrebna tudi uporaba bilateralnih konvencij o izogibanju dvojni obdavčitvi dohodka. Četrtič. Predlagana je razširitev davčne osnove tako, da so zajeti načeloma vsi davki fizičnih oseb. Petič. Primerne so tudi posamezne definicije dohodka za namene zakona, da bi se tako izognili različnemu tolmačenju le-teh. Tako bo vrsta dohodka in način njegove obdavčitve določalo tudi upoštevanje statusne fizične osebe oziroma razmerje, na podlagi katerega bo pridobivala dohodek in iznarave dohodka, se pravi, aktivni ali pasivni dohodek in ne le pravna podlaga, na podlagi katere bo dohodek izplačan in sam naziv dohodka. Šestič. Dobro v noveli je to, da so določana ostrejša dodatna pravila, ki dobo onemogočala izogibanje plačila davka Sedmič. Glede na program vlade Republike Slovenije in Banke Slovenije o zniževanju inflacije ter vstopu v ERM2 pozdravljamo določitev fiksne lestvice za odmero dohodnine tako, da bomo zavezanci lahko že med davčnim letom ugotavljali svojo davčno obveznost za tekoče leto. Osmič. Novela zakona zmanjšuje število davčnih razredov s šestih na pet, znižana je najnižja stopnja s sedanjih 17% na 16%. Devetič. Posebej pomembno je, da je povečana splošna olajšava, ki je določena na ravni minimalnih življenjskih stroškov iz zakona o socialnem varstvu. V Liberalni demokraciji Slovenije ocenjujemo, da je predlagana novela zakona o dohodnini primerna podlaga za drugo obravnavo predvsem zato, ker se bo davčno breme fizičnih oseb zmanjšalo za približno desetino oziroma za 35 milijard tolarjev, to je v sedanji proračunski situaciji velik prispevek k zboljšanju finančnega oziroma statusnega položaja najnižje oziroma najslabše situiranih prebivalcev in prebivalk Republike Slovenije. Hkrati se bo davčna obremenitev fizičnih oseb v Republiki Slovenije v povprečju znižala najbolj, najbolj poudarjam, davčnim zavezancem v najnižjih dohodkovnih razredih. Tako se bo najbolj znižala davčna obremenitev zavezancev z dohodki do 50% povprečne plače, ki jih je bilo v letu 2002 okoli30%, in sicer približno za dve petini oziroma 41%. Davčnim zavezancem med 50% in 100% povprečne plače, teh je bilo v letu 2002 približno 45%, se bo njihova davčna obremenitev znižala za slabo petino oziroma 19%. Zavezancem med 100% in 150% povprečne plače ki jih je bilo po zadnjih podatkih v letu 2002 okoli 16%, se bo povprečna obremenitev znižala za dobrih 9%. Tudi davčnim zavezancem med 150% in 200% povprečne plače, ki jih je bilo v letu 2002 5%, se bo davčna obremenitev v povprečju znižala za slabih 5% Povprečna davčna obremenitev zavezancem nad dvema povprečnima plačama pa bo nižja za okoli 3,2%. Pomembno je poudariti, da se bo tudi efektivna davčna stopnja, to je razmerje med dohodnino in obdavčenim dohodkom znižala z 11,6% na 10,5%. Iz vsega povedanega sledi, da bo poslanska skupina Liberalne demokracije Slovenije navedeni predlog z določenimi spremembami in dopolnitvami, o katerih sem govoril tekom predstavitve našega mnenja, v prvi obravnavi podprla. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine Slovenije nacionalne stranke bo predstavil gospod Sašo Peče. Izvolite.
Spoštovani prisotni. Uvodničar ob podajanju uvoda v reformo davčne politike oziroma v dohodninski zakon je poudaril, da so bile podlage za pisanje tega zakona štiri. Prvič, relativna visoka bremena oziroma davčna bremena za fizične osebe. Drugič, odločbe ustavnega sodišča. Tretjič, primerljivost s pravnim redom Evropske unije in četrtič, kar je mogoče najbolj prijetno na uho, prerazporeditev bremen. Na podlagi teh štirih podlag za zakon naj bi zasledovali predvsem dva cilja: prvič, bolj enakomerna obremenitev in drugič, razbremenitev predvsem fizičnih oseb. Vse to je res navedeno v obrazložitvi zakona. Po naši oceni pa so dosti prepomanjkljivo napisane posledice in po naši oceni bo morebitni sprejem tega zakona v našo ureditev, v naš način življenja vpeljal tiste posledice, ki se bodo odražale predvsem v negativni obliki. Dovolite, da poskušam čimbolj sistematično v momentih, ki so mi na razpolago, prikazati stališče poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke do tovrstnega fiskalnega vprašanje. Prvič, področje olajšav, katerega lahko zasledimo v vseh časopisih in skozi katerega vlada Republike Slovenije trdi, da bo vpeljal tisto ustavno načelo o socialni in pa pravni družbi. Vlada trdi, da se bodo povečale olajšave za vzdrževanje otrok. Mnogo med vami je o tovrstni dikciji razpravljalo in večina med vami se o tem ni strinjala. Po naši oceni gre v tem primeru izključno za olajšave tistih z manjšim številom otrok, torej enim ali celo za družine brez otrok, za vse ostale družine v naši državi bo tovrstna olajšava, kakor jo imenuje vlada Republike Slovenije, imela predvsemnegativno posledico. In če bomo dodatno obremenili skozi manjše davčne olajšave družine z dvemi, tremi ali več otroci, bo po naši oceni seveda tudi sporno kakršnokoli nadaljnje govorjenje o tem, kako v Sloveniji spodbujamo nove družine, kako smo prijazna družba za ustvarjanje kvalitetnih pogojev za državo oziroma za družino. Po naši oceni se s predlogom zakona na področju olajšav - in če sem samo na segmentu vzdrževanih otrok - dosegamo celo neko novo normo, in sicer normo, ki naj bi bila socialna norma, v resnici pa ni in naj bi temeljila na predpostavki: višji kot bodo dohodki zavezanca, več bo ta pridobil, po drugi strani, več kot bo imel zavezanec otrok, več bo izgubil. Na podlagi torej tega dela olajšav nikakor ne moremo govoriti o spoštovanju ustaveRepublike Slovenije. Je pa res, da o spoštovanju našega najvišjega pravnega akta zadnji čas sploh več ne moremo govoriti. Torej govor o pravni in socialni državi, po moje, s tovrstnim vladnim načrtom davčne politike odpade, kakor tudi odpade kakršnokoli govorjenje in pa zavzemanje za spodbujanje mladih družin. Toda v nadaljevanju bi se rad dotaknil predvsem davščin. Vlada Republike Slovenije trdi, da se bodo s predlogom zakona, če bo seveda sprejet, zmanjšala davčna bremenitev dela in da se bo dvignil prag neobdavčenega dohodka, kar bi seveda po vsej logiki, če bi spremljali vsebino, tekst vlade Republike Slovenije, torej, če bi spremljali vsebino vladnega prepričanja, kar je po moji oceni sicer zmotno, bi prišli do enostavnega izračuna, da bodo ukrepi iz naslova tega zakona pripeljali do izpada davčnih prihodkov. Vsi pa vemo, da če davčni prihodki izpadejo in ostane državna potrošnja nespremenjena, nastopa večji deficit. In vprašanje tega razmerja oziroma kako bomo nadomestili to zmanjšanje, po moji oceni,seveda če bi vlado Republike Slovenije sestavljala predvsem Nacionalna stranka, bi bil odgovor zelo enostaven: torej nadomestiti s skromnejšo javno porabo, predvsem pa s tistim delom javne porabe, na katerega ima vlada Republike Slovenije direkten vpliv. Samo v zadnjem obdobju, leto ali dve, smo imeli kar nekaj potrošenj naše vlade, torej vlada Republike Slovenije, ki niso imele nič skupnega ne s socialno državo, kaj šele z zdravo pametjo. In omenil bom, samo naštel bom nekatere: letalo, policijski čolni, hangerji, nagrade različnih svetov, uravnilovke plač vodilnim v javnih podjetjih, vladne nepremičnine, vladni vozni park, protokolarni objekti; skratka, hočem povedati, da se vlada Republike Slovenije v zadnjem obdobju obnaša ne samo kot da ni v naši državi, nobenega socialnega primera, ampak da v naši državi izključno živijo ljudje, ki so sila zadovoljni z obstoječim stanjem in ki prostovoljno zelo radi plačujejo davke in ki so ponosni, da ima že skoraj vsak minister svojo marmorno palačo. Toda seveda, ta način, torej način, da bi država zmanjšala svojo javno porabo oziroma da bi jo nadomestili s skromnejšo javno porabo, za vlado Republike Slovenije ni sprejemljiv. Zato je potrebno in smiselno, da se vprašamo, od kod bomo nadomestili tisti primanjkljaj oziroma izpad prihodkov. In vlada tudi v tej shemi davčne reforme predlaga tisti najbolj preprost ukrep in ukrep, ki je že stalnica v vladavini Liberalne demokracije; to pomeni z novimi davki oziroma s sistemom, ki se bo izkazoval na dveh področjih. Prvič, razširitev davčne osnove, torej obdavčitev do sedaj neobdavčenih oziroma manj obdavčenih dohodkov, kar je po naši oceni grozno. In pa drugič, vpeljava novih vrst davkov. Kot se da razbrati iz same vsebine zakona in predvsem iz aktov, ki spremljajo zakon, je smiselno poudariti novo obdavčitev subvencij in lahko na tem področju govorimo konkretno: subvencije v kmetijstvu, kar pomeni, da bo vlada Republike Slovenije posredovala določen skromen delež subvencij na to panogo, pozneje pa bo ta denarni znesek dobilapovrnjen skozi davek. Po drugi strani in v nebo vpijoča, vsaj v očeh Slovenske nacionalne stranke, zamisel o obdavčenju obresti in pa varčevanja in v prvi obliki, torej od denarnih depozitov na bankah, ob tem, da vemo, da sedaj v obstoječem stanju, torej ko ta zadeva še ni vpeljana, bančne obresti komaj dosegajo inflacijo. In kakšno bo potem razmerje, če bodo obresti bremenile še nove davščine oziroma nove zahteve vlade Republike Slovenije? Nadalje. Obdavčenje iz naslova finančnih tokov, predvsem v povezavi dolžniških vrednostih papirjev. Nadalje, vseh ostalih finančnih terjatev in potem pridemo do novega sklopa, to je sklop višjih davčnih bremen oziroma bremenitev za kakršnokoli obliko odsvojitve kapitala in pa seveda novo področje, višje davčne obveznosti iz naslova najemnega razmerja. Toda seveda najemno razmerje oziroma bremenitev najemnega razmerja se bo tako kazala na obeh straneh vključenih partnerjev: tistih, ki dajejo v najem določeno obliko, in pa tistih, ki to obliko najemajo. Tisti, ki dajejo v najem, bodo podvrženi novim davščinam, ki pa seveda bodo bremenili za to novo ceno najemnike. Prišli bomo do zelo enostavnega zaključka, da celotno breme iz tega dela davčnih bremenitev iz naslova najemnega razmerja bodo v končni fazi pokrivali najemniki, tisti ki si niso pripravljeni oziroma se opravičujem, ki niso sposobni priti do lastništva. In če je seveda to težnja vlade Republike Slovenije, moram pač še enkrat danes, ne glede na to, da vsi pravijo, da samo vlado kritiziramo, podati tudi kritiko na to Po naši oceni pa se je smiselno dotakniti prav tako zelo pomembnega dejstva, katerega ste nekateri že obravnavali in ga v današnji razpravi večkrat ponovili, to je razmerja davčnih bremenitev dela v primerjavi z davčno bremenitvijo kapitala. Res je, da je davčna bremenitev dela v Sloveniji, v naši dragi državi največja, med največjimi v okviru Evrope in da je davčna bremenitev kapitala med najnižjimi v Evropi. Ampak s tega mesta bi rad izpostavil, da se vsaj v okviru poslanske skupine Nacionalne stranke nam ne zdi sporno, da imamo kapital malo obdavčen. Sporno je predvsem, da imamo delo visoko obdavčeno. Torej bi to razmerje moralo iti izključno v tistem delu, da bi davčna bremenitev dela se razbremenila in da bi pustili davčno bremenitev kapitala tako, kot v temu momentu je, kajti dejstvo je, da z vstopom v Evropsko unijo bo naša dažava vsaj za tovrstno kapitalsko oziroma se opravičujem davčno bremenitvijo kapitala po vsej verjetnosti dokaj interesantna država. Kakorkoli, vlada trdi, da je s predlogom zakona posegla tudi na to področje. Po naši oceni, seveda, to drži. To je še ena izmed tistih trditev vlade Republike Slovenije, ki je zavajajoča v okviru tega zakona. Škodljivo pa bi bilo, kakor sem malo prej povedal, da bi se dotikali tudi davčne bremenitve kapitala v smislu, da zdaj pa moramo povečati davke iz naslova kapitala. Po naši oceni ravno v povezavi z razmerjem davčnega bremena iz naslova dela in kapitala pa bi se morala davčna reforma, ki se danes kaže v eni polovici, eni tretjini spremljajoče zakonodaje, odražati oziroma koreniteje dotakniti predvsem področja vrednostnih papirjev, kjer bi vlada Republike Slovenije - in na to smo vlado, vsaj v poslanski skupini SNS, kar nekajkrat v preteklosti že opozorili in podali predloge za zakonsko ureditevtako imenovanega selektivnega pristopa, ki bi po eni strani uvedel v okvir našega davčnega sistema tako imenovani tranzicijski davek po vzoru nekaterih ostalih držav v tranziciji oziroma po želji, s katerim bi pač obdavčili kapitalske dobičke in prenose tovrstnih vrednostnih papirjev, torej tiste, ki so nastajali v pogojih in razlogih za neupravičeno bogatenje po 90% davčni stopnji. Dejstvo je, da vlada Republike Slovenije je spodbujala tranzicijsko bogatenje posameznikov, torej tistih posameznikov, ki so kapitalsko in politično blizu Liberalni demokraciji, in da sedaj ti, nekateri jih imenujemo slamnati možje, drugi samo možje, krojijo bolj ali manj na videz vlogo, najsibo tistih podjetij, ki so nekoč bila v družbenih rokah, za vse skupaj pa je značilno, da je edina njihova sposobnost bila ta, da so bili v pravem trenutku v pravi politični opciji in da je na račun njihovega bogatenja velika večina ljudi iz naslova privatizacije v naši državi izpadla iz sistema, ki ga je obljubljala država ob privatizaciji. Po drugi strani, če bi pristajali na tovrstni selektivni pristop in uvedli tako imenovani tranzicijski davek, s katerim bi na prste stopili vsem tistim, ki so neupravičeno obogateli iz naslova privatizacije državnega kapitala, bi po naši oceni torej ter po oceni Slovenske nacionalne stranke, morali pristopiti k drugačni davčni politiki predvsem za ostale imetnike vrednostnih papirjev. V Nacionalni stranki tukaj ne delimo mnenja z nekaterimi opozicijskimi poslanci, ki so svoja stališča podali v predhodni obravnavi. Po naši oceni bi se za majhne imetnike vrednostnih papirjev, za ostale imetnike vrednostnih papirjev, še enkrat poudarjam, da izključimo tiste tranzicijske bogatune, ki so nastajali ob taktirki in ob odobravanju Liberalne demokracije, bi se moraldavek na kapitalske dobičke slovenskih fizičnih oseb ukiniti. Po naši oceni bi s tovrstnim pristopom zakona o dohodnini oziroma spremembi zakona dosegli tiste tri sinergijske učinke, ki bi se izkazali ne samo na trgu kapitala, ampak predvsem na trgu dela in v konkurenčni sposobnosti naše države. Torej pozitivni efekti tovrstne zamisli Slovenske nacionalne stranke, ki smo jo podali tudi na vlado Republike Slovenije - vlada Republika Slovenije je bila imuna, torej niti odgovorila ni na to zamisel, iskreno pa upam, da bodo vsaj danes prisiljeni na njo odgovoriti - bi dosegli razvoj kapitalskega trga. In če upoštevamo, da je kapitalski trg ena izmed tistih panog, ki ima najvišjo dodano vrednost na zaposlene, je lahko to izključno in pa le pozitivno. V nadaljevanju bi z ukinitvijo davka na kapitalske dobičke slovenskih fizičnih oseb, ki bi se ukinil, za majhne imetnike vrednostnih papirjev in tiste, ki niso sodelovali v divji privatizaciji, okrepili varčevanje slovenskih investitorjev. Kajti če spremljamo in povežemo težnjo Nacionalne stranke s predlogom, kot ga uvaja vlada Republike Slovenije, torej obdavčitev obresti, bi seveda to pomenilo, da bi vsaj na ta način poskušali zasledovati cilj, in sicer cilj ohranitve slovenskih podjetij v lasti slovenskih državljanov. Kajti dejstvo je, da bi tovrstna sprememba zakona okrepila slovenske investitorje. No, in pa tretja, zelo pomembna zadeva, ki bi bila uresničena z uveljavitvijo zamisli Slovenske nacionalne stranke, bi bila pa obstoj akumulacije kapitala, ki se ustvari v Sloveniji. Ne bi bežal v tako imenovane "offshore" ali pa črne fonde. Po naši oceni bi se z prijazno davčno politiko, torej ukinitvijo davka na kapitalske dobičke slovenskih fizičnih oseb, ta akumulacija, ki se ustvarja, ki nekaj jo je v državi, reinvestirala v to našo državo. In vsaj osebno ocenjujem, da bi vlada Republike Slovenije morala uporabljati instrumente fiskalne politike predvsem za zadovoljevanje interesa naših državljanov, državljank za ustanovitev oziroma spodbudo tovrstnega življenjav naši družbi, ki bo omogočal kvaliteto tudi naprej oziroma vsaj naprej. Hvala.
Hvala lepa. In še stališče Stranke mladih Slovenije, ki ga bo predstavil magister Marko Diaci. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Lep pozdrav vsem prisotnim! Spoštovani minister! Nov zakon o dohodnini, pravzaprav sprememba celotne davčne zakonodaje, je bila ena od najpomembnejših predvolilnih obljub sedanje vlade. Zato smo pričakovali, da se bo vlada takoj po prevzemu mandata resno lotila novih davčnih zakonov in nam jih v zakonodajni postopek vložila v preteklih letih, ko bi bilo mogoče sprejem zakona izpeljati korektno z morebitnimi javnimi razpravami in vključevanjem v javnosti, ki se jih, roko na srcem, sprejem tega zakona tudi najbolj tiče. A ne! Zakon je v državni zbor prišel marca, le nekaj mesecev pred volitvami, ko vladajoča koalicija takšne dolge in žolčne razprave prav gotovo ne bo dopustila. Ta zakon pravzaprav nujno potrebuje, da je temu tako dokazujeta že sprejeta proračuna za leto 2004 in 2005, ki temeljita na izračunih po novih davčnih zakonih. Tako lahko že v naslednjem tednu pričakujemo sklic odbora za finance in monetarno politiko,ki bo obravnaval amandmaje in na aprilski seji že drugo obravnavo zakona, medtem ko se procedura za druge, mnogo manj pomembne zakone, vlečejo že leta. Zakon o dohodnini, kot je pripravljen, pomeni popolno in celovito spremembo sedaj obstoječega sistema obdavčitve dohodkov fizičnih oseb. Pri pripravi novega zakona naj bi bile do določene mere upoštevane tudi odločitve ustavnega sodišča. Glede posameznih določb sedaj veljavnega zakona o dohodnini, ki jih je ustavno sodišče spoznalo za neustavne, na primer glede olajšave za vzdrževane družinske člane, otroke. Predlog zakona uvaja popolnoma spremenjen subjektivni, kakor tudi objektivni vidik dohodnine. Popolnoma je tudi spremenjen sistem olajšave in seveda tudi davčne tarife. S sprejetjem tega zakona naj bi se v Sloveniji glede določenih vprašanj obdavčitve dohodka posameznikov približali primerljivim mednarodnim standardom. Med razlogi za sprejem zakona je vlada napisala tudi, da z novim zakonom uvaja večjo pravičnost davčne obremenitve med zavezanci in pa razbremenitev aktivnih dohodkov - dohodki od dela - ter večjo obremenitev pasivnih dohodkov - dohodki od kapitala. Vendar natančnejši pregled zakona pokaže, da je v tem pogledu v predlogu zakona le malo sprememb. Med tem ko bo država obdavčila obresti od hranilnih vlog, bodo kapitalski dobički pri prodaji delnic, v kolikor jih imaš v lasti več kot tri leta, še vedno neobdavčeni. Tako bodo lahko imetniki delnic z njihovo prodajo zaslužili milijone in milijone, državni proračun pa od tega ne bo nič bogatejši. Tako bodo tisti, ki so dovolj bogati, da svoja sredstva nalagajo v delnice, še bogatejši, tisti pa, ki v banki komaj privarčujejo kakšen tolar, še dodatno obdavčeni. Toliko o logiki vlade o uravnavanju socialnih razlik in o večji pravičnosti. Ker vem, da so veliko o tem temi povedali že predhodniki se bom v nadaljevanju posvetil predvsem določilom, ki se neposredno tičejo mladih. Že na začetku zakona naletimo na zelo veliko spremembo, ki se nanaša na definirane kroge davčnih zavezancev in na definirane obsege obdavčitve. Zakon temelji na načelu obdavčitve svetovnega dohodka, kar pomeni, da bodo obdavčni vsi dohodki fizične osebe, pridobljeni tako doma kot v tujini. Glavna navezna okoliščina za določanje davčnih zavezancev je domicil. Davčni zavezanci se bodo tako delili na rezidente, posebej z domicilom v Republiki Sloveniji in s tem zavezanci za dohodnino, in na nerezidente, osebe brez dohodninskega statusa, zavezane le za plačilo davkov od dohodkov, ki izvirajo z območja Republike Slovenije. Z vidika statusa učencev, dijakov in študentov kaže omeniti naslednjo spremembo, ki zadeva to kategorijo posameznikov, to so študentje. Ti kot nerezidenti niso zavezani za oddajo dohodninske napovedi, zato posledično tudi niso upravičeni do olajšave za študente, ki jih predvideva 108. člen predlaganega zakona. Tako bodo njihovi prejemki podvrženi obdavčitvi z dokončnim davkom po dobitku, ki bo za ostale predstavlja akontacijo za dohodnino. Sedaj veljavna ureditev je torej manj diskriminatorna, saj kot opredelitev davčnega zavezanca jemlje stalno bivališče in ne izključuje posameznih kategorij ljudi, kot so to tuji študentje. Menimo tudi, da bi moral predlagatelj zakona bolj podrobno določiti 21. člen predloga zakona. V njem je namreč opredeljeno, da so štipendije dijakov in študentov za tako imenovani polni učni ali študijski čas neobdavčene, ni pa jasno, kaj je predlagatelj mislil z besedami "polni učni ali študijski čas". Po novem bo v kategorije prihodkov, ki so obdavčene, vključene tudi kadrovske štipendije, kar je bilo seveda zaradi številnih zlorab pričakovano. Obdavčitvi kadrovskih štipendij je posvečeno relativno veliko pozornosti, celoten 100. člen predlaganega zakona. Kadrovske štipendije sicer ne bodo obdavčene v polnem obsegu, temveč se bo zasledovalo neko približanje republiškim štipendijam, kar se tiče višine, in bo na ta način država poskušala preprečiti danes obstoječe zlorabe tega instrumenta. Kadrovske štipendije bodo tako obdavčljive na določeno višino, meja je minimalna plača, določena z zakonom. Koliko je to racionalno, bomo še videli. Omenili bi še določbo 108. člena predlaganega zakona, ki na novo opredeljuje danes poznano študentsko olajšavo. Današnji sistem je tak, da je študentu priznana posebna olajšava za prejemke, prejete preko študentskih servisov, in sicer v višini 40% povprečne letne plače. Poleg tega pripada študentu kot vsem ostalim zavezancem tudi splošna olajšava v višini 11%, kar skupaj pomeni 51% povprečne letne plače. Predlagana nova ureditev pa se bistveno razlikuje od sedanje. Olajšava se bo priznavala rezidentu, ki se izobražuje in ima status učenca, dijaka ali študenta, in njegovi dohodki v letu, za katero so odmeri dohodnina, ne bodo presegli milijon 600 tolarjev in ki bo mlajši od 26 let. Višina olajšave je predvidena na 668 tisoč tolarjev letno. Spremembe z obstoječim sistemom so očitne. Meja, do katerih se bodo priznavale olajšave, je postavljena na omenjeni znesek dohodkov, pri čemer ni pomembno, preko koga so bili dohodki nakazani oziroma izplačani, ni več omejitve na študentske servise. Če bodo dohodki presegli omenjeno višino, se olajšava sploh nebo priznala, kar je po našem mnenju nedopustno. Določena je starostna meja, poleg statusa študenta, do katere se bo priznavala, kar je v čistem nasprotju s prizadevanji za izobraževanje vseh starostnih obdobij. Višina olajšav je, če jo poskušamo prevesti na današnje vrednosti, zreducirana približno na polovico. Popolnoma pa je tudi spremenjen sistem olajšav tako splošnih kot posebnih. Na splošno lahko povemo, da je sistem zastavljen teoretično bolje, kot pa dosedanji sistem. Tako lahko ugotovimo, da se višina olajšav dviguje, tako splošne davčne olajšave, ki se je skoraj podvojila v primerjavi z lanskoletno, kakor tudi olajšav za vzdrževane člane. Predlagana je enaka višina olajšave za vse otroke, ne glede na njihovo število in je v primerjavi s sedaj obstoječo olajšavo za prvega otroka povišana. Sprememba zakona o dohodnini v višini otroških olajšav bi morala biti sprejeta že leta 1997, ko je ustavno sodišče razsodilo, do 10% olajšava ne omogoča otrokovega življenjskega minimuma. Vlada je leta 1997 predstavila izračun, po katerem so minimalni življenjski stroški otroka znašali 17%. Lani smo na klop dobili predlog za spremembo zakona o dohodnini, ki bi olajšavo za prvega otroka z 10% dvignil na 14,1%. Tako naj bi bila olajšava tudi za vse ostale otroke. Zakon je bil zavrnjen, ker se že pripravlja ta, ki ga imamo pred seboj. Tukaj je predlagano manjše povečanje olajšave, samo za 3,8%. Torej so ti odstotki iz leta v leto manjši in vlada ni upoštevala izračunov, ki jih je sama predlagala. Namesto tega je v zakonu uporabila izračun, ki ga je naredil institut za ekonomske raziskave z namenom določitve zneska socialne pomoči leta 1998. Torej bomo v zakonu upoštevali izračun, star več kot pet let. V medijih smo tako spremljali poskus nevladnih organizacij dokazati predstavnikom vlade, da tako majhno povečanje olajšav ne pokrije dejanskih stroškov za otroka. Prepričan sem, da imajo tudi predstavniki vlade otroka. Naj mi ti razložijo, kako oni pokrijejo stroške otroka z 32.400 tolarji, ko so samo stroški vrtca bistvenovišji. Pa še eno vprašanje se tu vsiljuje. Država nameni rejnikom za pokrivanje stroškov rejencev približno 57 tisoč tolarjev. Torej priznava, da so stroški vzdrževanja otroka višji. Ali otroci, ki živijo pri starših, stanejo manj ali ti niso vredni enakih pogojev življenja, kot jih imajo rejenci. Poslanci Stranke mladih Slovenije smo kar nekajkrat opozorili na mačehovski odnos države do problema premajhne rodnosti in vodenja družinske politike. Slovenija še vedno nima nacionalnega programa o družinski politiki, čeprav bi moral biti sprejet že pred časom. Tako ni jasno, katero strategijo pelje država pri varstvu družin in otrok. Velikokrat smo lahko slišali predstavnike vlade, nenazadnje je celo predsednik vlade, gospod Rop, na poslansko vprašanje o rodnosti odgovarjal, da država namenja ogromne zneske za otroške dodatke, dodatke za velike družine, subvencijo prehrano otrok in ostale socialne trasferje. A za večje rodnost niso pomembne le subvencije države, ki so jih deležne najbolj socialno ogrožene družine. Pomembna je celotna strategije države, ki bi omogočila mladim, da si sami ustvarijo pogoje, ko so s svojimi prihodki sposobni skrbeti zase in za svojo družino. Tako smo lahko slišali, da vlada ne podpira oblikovanja družinske politike s pomočjo davčnihin drugih olajšav, ampak prek socialnih transferjev in subvencij. V primeru, da sta oba starša zaposlena in dobivata sorazmerno velike dohodke, tako nista upravičena do otroškega dodatka ali kakršnihkoli subvencij, v vrtcu plačujeta skoraj polno ceno in so tako pogosto v slabšem položaju kot družine z malce slabšimi finančnimi dohodki. Poleg tega pa moramo mladi poskrbeti še za pokojninsko varnost in začeti varčevati za varno starost, rešiti stanovanjski problem [[...]]Tako največje finančne breme prav na ramenih mladih. Država ne bi smela reševati probleme mladih družin s povečevanjem subvencij, ampak tako da mlade razbremeni na začetku njihove delovne dobe in omogočanja čimprejšnjega in lažjega prehoda v samostojno življenje. Razlike v škodo davčnih zavezancev v primerjavi z obstoječim sistemom pa je zaznati pri posebnih, danes 3% olajšavah, ki bodo po novem le še 2%. Krog davčnih relevantih olajšav je neprimerno ožji. Vlada v posmehu vajene zelene davčne reforme predlaga črtanje določbe, ki je do sedaj omogočala uveljavljanje olajšav za nakup proizvodov, ki zmanjšujejo porabo pitne vode, električne energije in ostalih dejavnikov, ki prispevajo k čistejšemu in prijaznejšemu okolju. Temu v Stranki mladih Slovenije ostro nasprotujemo. Med posebne olajšave bodo še vedno spadala tudi sredstva, namenjena reševanju stanovanjskega problema. Predvsem menim, da bi morali izrecno zapisati, da pomeni reševanje stanovanjskega problema tudi najemanje stanovanj in bi se tako kot olajšava priznali tudi zneski plačane najemnine. Poleg tega bi se lahko kot stroški priznali tudi stroški, povezani z vzdrževanjem stanovanj in hiš, pri čemer mislim na investicijske stroške, ne na stroške tekočega vzdrževanja. Sedaj se kot olajšava priznava najemnino kot strošek vzdrževanja, in sicer 40% plačane letne najemnine, če gre za profitno najemnino, oziroma 8%, če gre za neprofitno najemnino. Žal si mnogi, predvsem mlade družine, ki prvič rešujejo stanovanjski problem, ne morejo privoščiti nakupa ali gradnjo svojega domovanja, zato so primorani v najem stanovanj. Velika težava pri najemu stanovanja je tudi nedelovanje države na nepremičninskem trgu, saj se velika večina stanovanj oddaja na črno, brez pogodb. Poleg tega, da država izgublja milijonske vsote, ki bi jih lahko pobrala z davki na rente, pa najemniki brez pogodb ne morejo uveljaviti najemnine kot dohodninske olajšave, kar jih postavlja v podrejen položaj. Predlagamo tudi eksplicitno navedbo, da se obresti za namenske kredite, ki se porabijo za nakup ali gradnjo in katero vračaš daljše časovno obdobje, priznavajo kot olajšavo, dokler to vračanje traja. V sedanjem zakonu se letna anuiteta kredita odšteje od osnove za dohodnino le v koledarskem letu, v katerem kupec plača kupnino za stanovanje. S tem bi sicer postavili tiste, ki kupujejostanovanja s pomočjo kreditov v privilegiran položaj, v nasprotju s tistimi, ki stanovanje plačajo brez kredita, saj bi se jim osnova za dohodnino zmanjševala z obresti vsa leta odplačevanja kredita in ne samo prvo leto. Mislimo, da je nakup stanovanja taka investicija, ki jo brez bančnih kreditov zmore le manjši del prebivalcev v Sloveniji. Poleg tega pa veliko število ljudi varčuje v nacionalni varčevalni shemi in pričakovati je, da bo s koncem prve petletke varčevanja ogromno povpraševanje po stanovanjih in tudi kreditih. Kljub temu da si je vlada v pogajanjih za pristop Slovenije k Evropski uniji priborila zmanjšano davčno stopnjo za gradnjo stanovanj, hiš vse do konca leta 2007, do tega datuma ne bo končana nacionalna varčevalna shema. Po tem datumu je zaradi povečanja davka pričakovati tudi večje cene stanovanj. Večina varčevalcev, ki se je odločila za to varčevanje, sicer varčuje za obdobje petih letih, a privarčevana vsota prav gotovo ne bo zadostovala za nakup stanovanja. Zato večina varčevalcev računa na ugodna posojila bank, ki pa jih bodo odplačevali še najmanj deset let. Zato bi bilo primerno, da se obresti takšnih kreditov šteje med olajšave pri dohodnini. Kot primerjavo lahko vzamemo Nemčijo, ki je od leta 1996 prispevala določeno denarno pomoč davčnim zavezancem, ki gradijo ali kupijo stanovanje, katerega bodo sami uporabljali. Osnovna denarna pomoč je zagotovljena za leto, v katerem se davčni zavezanec dejansko preseli, in nadalje v omenjenem znesku nadaljnjih sedem koledarskih let od nakupa oziroma zgraditve stanovanja. Naj še enkrat posebej omenil 4. in 5. točko 113. člena predloga zakona v povezavi z drugim odstavkom, ki govori o 2% zmanjšanju letne davčne osnove, kar je še za 1% manj, kot je do sedaj. Ti dve točki govorita o nakupu ali gradnji stanovanjskih hiš ali stanovanja za rešitev stanovanjskega problema zavezanca in plačanih zneskih za vzdrževanje stanovanja ali stanovanjske hiše. To je po mojem mnenju popolnoma skregano z vsako logiko, kar se v realnem življenju dogaja. Vzemimo primer, ko zavezanec zgradi hišo ali obnavlja stanovanje, in ga bom, poudarjam, poskušal čim bolj poenostaviti. Če nima bajnih prihodkov, to 2% olajšavo izkoristi v trenutku, na primer za zamenjavo dveh oken. Potem pridobi izvajalca za kakšno drugo delo in ker je investitor absolutno nestimuliran zaradi smešnih dohodninskih olajšav, mu je v interesu seveda možnost neizstavitve računa. Rekli boste, to ni možno, to ni v skladu z zakonom, se pa to v realnem življenju dogaja, a pri tem pa izgublja država. Zavezanec izgublja pri morebitnih reklamacijah in pri kvaliteti storitve - kje pa pri izgublja država? Prvič, pri davku na dodano vrednost, ker račun ni [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]izstavljen. Drugič, pri javnih prihodkih, predvsem v pokojninsko, zdravstveno blagajno, kajti delavci pri izvajalcih so velikokrat na minimalno zakonsko možnih plačah in delodajalci dodatek izplačujejo na različne načine. Ponavadi je to "solarni" način. Tretjič, davek od dohodka pravnih oseb. Četrtič, da ne govorim o tem da je to tudi spodbujanje sive ekonomije in dela na črno, ki naj bi po določenih podatkih dandanes postavili celo 18% bruto družbenega proizvoda. Skratka, ministrstvu za finance še enkrat predlagam podrobno preučitev celega zakona, [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]še posebej tega člena, v smer povečanje olajšav in stimuliranja vseh davčnih zavezancev k racionalnemu ravnanju, ki bo vsem v korist. Neživljenjskost glede nakupa stanovanja sem omenil. V poslanski skupini Stranke mladih Slovenije predloga zakona o dohodnini v prvi obravnavi ne bomo podprli in pričakujemo, da bo vlada pri pripravi zakona za nadaljnjo obravnavo proučila naše predloge in jih vključila v zakon. Hvala.
Hvala lepa. Slišali smo stališča poslanski skupin. Sledi razprava poslank in poslancev. Nekaj zamenjav so napovedali kolegi in kolegice. Najprej vabim k besedi dr. Bernika. Izvolite.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Gospod minister, gospe iz ministrstva, kolegice in kolegi! Čudim se, da tako kompliciran zakon in pa tako pomemben zakon sprejemamo po takem hitrem postopku, kajti če pogledamo druge države, ki imajo nekoliko več izkušenj pri tej stvari, vidimo, da gredo meseci in meseci in celo kakšno leto, da pridejo do pametnega davčnega zakona. V nekaj urah moramo to stvar rešiti, ker je vlada šele sedaj predložila ta predlog, in mislimo, da to ni prav. Tudi obrazložitev po predlogu je zelo slaba, kajti ponavlja v glavnem besedilo členov, nam pa prepušča premisleke oziroma to, da ugotovimo, katere točke so tiste, na katerih bi morali precej več delati, in pa tudi presojo finančnih posledic. Kolega dr. Anderej Bajuk je že zelo klasično opisal naše probleme s tem predlogom zakona, zato tega ne bom poudarjal oziroma ponovno govoril, vendar bi se rad dotaknil nekaj točk. Prvič. Olajšave za vzdrževanega otroka v členu 108. Nova davčna ureditev zmanjšuje olajšave za tisti del naše družbe, na katero vsi računamo, da nas bo v prihodnosti vzdrževala kot narod v tekmi z drugimi narodi v Evropski uniji. Sprašujem se v kakšni nevarni iluziji živi slovenska vlada. Sebi in nam žaga vejo, na kateri sedimo oziroma na kateri smo obsojeni živeti kot narod. Če bi bilo mogoče, bi rekel: ustavimo slovenski svet, da ga najprej uredimo in potem gremo naprej. Vendar izgleda, da to še nekaj časa ne bo mogoče. Vlado sprašujem tudi o tem, ko govorim o otroških olajšavah, če je seznanjena z resolucijo o temeljih oblikovanja družinske politike v Republiki Sloveniji, ki je bila sprejeta 1993. leta. Mislim, da bi bilo zelo koristno, da bi vsi uradi slovenske vlade to imeli in se tudi nekoliko zamislili o tej zadevi. Drugo stvar, ki bi hotel omeniti, je obdavčitev dobička iz kapitala. Pri obdavčitvi dobička od prodaje oziroma odsvojitev delnic ali deležev oziroma naj bi ostala, če bi ostala sedanja ureditev, odsvojitev bi bila obdavčena, če se zgodi pred tremi leti s 30% stopnjo, in neobdavčena, če se zgodi po tem obdobju. Obdavčeni naj bi v primeru odsvojitve kapitala, ne glede na splošno ureditev bili tako imenovani pretežni lastniki, to so vsi, ki bi imeli v podjetju oziroma gospodarski družbi v preteklih petih letih pred odsvojitvijo najmanj 10% lastniški delež v obliki delnic, glasovalnih pravic ali deležev, in to neposredno ali preko povezanih oseb. In kaj ta 10% delež v kapitalu pomeni? Relativna mera za obdavčenje dobička v višini 10%, ne da bi upoštevali nominalni znesek tega kapitala bi pomenila, da bo: prvič, v majhnem ali srednjem podjetju bo lastnik, ki bo prodal svoj solastniški delež,na primer v višini sto milijonov tolarjev in ta bo znašal 10%, plačal davek 30% od kapitalskega dobička. Na primer, da je dobiček 20 milijonov tolarjev, bo plačal 6 milijonov davka. V velikem podjetju, recimo, kjer ima delničar eno procentni delež, nominalno na primer v tisoč milijonih tolarjev, lastnik tega deleža na primer ne bo plačal od kapitalskega dobička pravzaprav nič. Torej, primerjam to recimo, o konkretnim zgledom nekega lastnika Mercatorja, ki bi hotel prodati eno procentni delež, ki je bil pridobljen pred tremi leti - ne bi plačal prav nič oziroma nobenega davka. Enako bi se mu zgodilo, če bi prodali delnice po predlagani novi ureditvi, saj je vrednost enoprocentnega lastništva delnic Mercatorja skoraj na milijardi dvesto milijonov tolarjev, malo več. Pretežni lastnik Mercatorja bi torej plačal 30% davek od dobička iz kapitala po novi ureditvi šele, ko bi prodal za 12 milijard delnic, ker bi šele po tem znesku izpolnil 10% relativni pretežni delež. Ali je to prav? To skrajno nenavadno, pravkar pojasnjeno obdavčenje kapitalskega dobička pretežnega 10% deleža pa bi po določbah 2. in 3. odstavka 143. člena veljalo le za tiste lastnike pretežnega kapitala, ki so to postali po 1. januarju 2002 in bodo kapital prodali po uveljavitvi tega zakona, to jepo 1. januarju 2005, ko se tudi začne šele šteti petletni rok. Predlagane rešitve obdavčitve dobičkov iz kapitala so s temi prehodnimi določbami še bolj nenavadne in naj kdo še reče, da niso napisane za znane imetnike pretežnih deležev in morda samo lahkoupamo, da je to storjeno s ciljem zaščite tako imenovanih nacionalnih interesov. Neokusno pa je s tako ureditvijo državljanom pripovedati, da bodo po tem zakonu obdavčeni tudi pri odsvojitvi kapitala slovenski tranzicijski kapitalisti, ki so si na številne načine, nelegalne ali dvoumljive načine, z oškodovanjem malih delničarjev v minulih desetih letih pridobili ogromne kapitalske dobičke in premoženje. Zato je naše vprašanje vladi in njenemu finančnemu ministru, kakšna pa bo razlika, če bo kapital prodal in odnesel v tujino, recimo, tuji veliki ali pretežni lastnik - Francoz, Nemec ali kdorkoli - ali če si bi prodaje in nakazila kapitala v tujino zaželel prenesti domači tranzicijski kapitalist. Po mnenju koalicije Slovenija predlagani način obdavčitve dobička iz kapitala ni primeren, pisan je v interesu ozkih skupin ljudi in posameznikov. Po našem mnenju se mora naša država pri obdavčitvi davka od kapitala pridružiti v svetu prevladujoči ureditvi obdavčitve, bodisi tisti, ki obdavčujejo kapitalske dobičke v tako imenovanem kratkem in dolgem obdobju različno ali enako. Nekaj besed bi bilo vredno tudi reči o obdavčitvi obresti, vendar bom s tem končal in dodal še to, da po našem mnenju bo potrebno še veliko dela na tem predlogu zakona. Hvala.
Hvala lepa. K besedi vabim gospoda Tanka. Izvolite.
Hvala za besedo in vsem lep pozdrav. Najprej bi rad povedal, da se reform oziroma takšnih ukrepov, kot je ta, običajno ne začne ob izteku mandatov, ko učinki teh reform niso v mandatu več preverljivi, ampak se vse posledice in tudi vsi učinki praktično prenesejo na novi mandat oziroma tudi na novo vlado, in to, navsezadnje bo tudi datum uveljavitve zakona,ki je 1.5. leta 2005, naslednje leto. In v primerih, ko pride do spremembe vlade, to vse obremeni novo vlado, v primerih ali pa v primeru, če ostane ista vlada, pa se ta ista vlada, sestavljena iz istih ali pa podobnih partnerjev, izgovarja na prejšnjo vlado. Zakon predvideva precej drugačno razporeditev davčnih razredov, pri čemer je treba povedati, da ugodnosti davčne reforme oziroma je pomembne razbremenitve deležen predvsem najnižji dohodninski razred, vendar je pa potrebno tam tudi povedati, da je ta najnižji dohodninski razred tudi bistveno manjši, kot je bil dosedaj, tako da se ti učinki te reforme bistveno zmanjšajo. Za večino drugih davčnih zavezancev se verjetno ne bo ničesar bistvenega spremenilo in mislim, da bi bilo prav zaradi tega pravilno, da bi vlada predložila tudi primerjavo po razredih, s čimer bi se pokazal tudi nov davčni položaj zavezancev. Druga stvar, ki je v tem zakonu izjemno problematična oziroma sporna, so olajšave za otroke. Dejstvo je, da te davčne olajšave niso pozitivno naravnane, da ne stimulirajo rojstva oziroma rojevanja otrok in da bi ta davčna reforma morala biti eden, ne pa edini, ampak eden od temeljev reševanja negativnega demografskega trenda, ki v Sloveniji traja že vrsto let. To se da doseči samo v primeru, če so olajšave za otroke tudi stimulativne. Nedopustno je, da imamo, namesto da bi imeli progresivno lestvico olajšav, v bistvu zablokirano in tako kaznujemo družine z več otroki. In ker je večina takih družin na podeželju, ta zakon zelo grobo posega predvsem v razmere na podeželju in ima tudi neposredne učinke predvsem na podeželju. Kot sem prej povedal, ker ta zakon ne rešuje enega ali pa daje enega od kriterijev ali pa daje možnost za spodbujanje demografskega razvoja, za spodbujanje prirasta prebivalstva, povečanje populacije, ta zakon tudi na nek način tudi posega v perspektivo te države; kajti, otroci so prihodnost, otroci so tisti, ki naj bi reševali bodoče probleme, in če je teh otrok manj, kot je normalno za reprodukcijo te države, potem je popolnoma jasno, da smo si sistemsko prigradili in vzpostavili nove probleme. Sedaj, če bo Slovenija želela vsaj približno ohraniti številčnost, številčno raven prebivalstva in znižati negativne populacijske trende, potem bo prisiljena manjkajoči del populacije nadomeščati, in to verjetno območij, ki so na Slovenijo tradicionalno vezani, in to iz manj razvitih območij. S tem se bo delež avtohtonega slovenskega prebivalstva zniževal in jaz samo upam, da stvari, ki se sedaj že nekaj časa vlečejo po teh zakonodajnih klopeh, to so problemi izbrisanih, niso eden od kamenčka v mozaiki, s katerimi se lotevamo reševanja negativnega demografskega trenda. Sporno se mi zdi predvsem tudi to, da ta vlada torej ni pripravljena storiti ničesar koristnega, ni pripravljena ponuditi primernih pogojev za ohranitev avtohtonega slovenskega prebivalstva in ob tem bi rad samo povedal, da subvencije niso primeren način oziroma način stimuliranja, saj so selektivne in zavzemajo le del populacije, med tem ko bi z ustreznimi in splošnimi pogoji stimulirali te procese pri vseh. Predvsem bi rad še to povedal, da je vlada tu predvidela le 80% tiste višine olajšave, ki so po nekih raziskavah ali pa po določenih raziskavah potrebne za preživljanje enega otroka. Se pravi, ni predvidela polnega zneska za olajšavo, ampak 80% tistega, kar je tam predvideno. Dodaten problem, ki se mi zdi sporen v tem zakonu, je tudi znižanje splošne olajšave za 30%, s 3 na 2%, to je, mislim, kar pomemben negativen efekt. S tem da se pa v tej splošni olajšavi ne upoštevajo stroški, ki so, recimo, potrebni za vzdrževanega družinskega člana. In še ena stvar se mi zdi izjemno sporna oziroma zelo slaba v tem zakonu. Problem je v tem, da zakon na nek način ne stimulira določenih aktivnosti prebivalstva. Tu se mi zdi predvsem pomemben tisti del teh aktivnosti, ki so namenjene reševanju prvega stanovanjskega problema. In olajšave, ki bi jih imel, recimo, nekdo, ki bi si prvič reševal svoj stanovanjski problem, bi morale iti v primeru kredita v polnem znesku v davčno olajšavo, neglede na vse ostale pogoje. Rad bi samo še opozoril, da smo v naši stranki oziroma sam sem vložil na tem področju tudi predlog za spremembo stanovanjskega zakona, ki se posebej ukvarja s temi problemi prvega reševanja stanovanjskega problema. Sporno je tudi to, da se zakon loteva obdavčitve tudi subvencij, do zdaj predvsem kmetijskih subvencij, in ta pristop je samo še dodaten udarec podeželju. Kajti popolnoma jasno je, daje izrazita večina prejemnikov subvencij s podeželja, zelo majhen del jih je meščanov in zato je ta namera vlade usmerjena predvsem proti podeželju, podobno kot pri olajšavah za otroke. In verjetno je ta aktivnost oziroma ta način dela povsem skladen z izrekom, da se udari po siromaku. Ob tem pa bi rad povedal, da niso obdavčene vse subvencije. Prav tako ne morem mimo dejstva, da so v privilegiranem položaju tranzicijski bogataši, ki so obogateli v zelo kratkem obdobju, ki so si v zelo kratkem obdobju pridobili enormno premoženje. In nedopustno je, da kapitalski dobički niso obdavčeni v tem celotnem obdobju, pač pa šele od nekega določenega obdobja naprej. Mislim, da take izjeme, ki se nanašajo na najbogatejši del Slovencev, na odstotek ali dva najbogatejšega dela Slovencev, so nepotrebne, niso nujne in so tudi za to državo katastrofalno usodne. Mnoge države, ki imajo sicer že utrjeno ekonomijo, uveljavljajo in obdavčujejo kapitalske dobičke, Slovenija kot tranzicijska država pa je v tem primeru izjema in je med tistimi redkimi državami, ki dopuščajo to možnost. Ravno tisti, ki bi lahko največ prispevali v davčno blagajno, plačujejo najmanj, zajema se pa pri vseh drugih. Smiselno bi v tem primeru bilo tudi, da bi se eventualno določil, podobno kot pri obrestih, spodnji prag ali pa prag neobdavčljivega kapitalskega dobička. To mislim, da bi bilo smiselno, da se ne bi zajeli kapitalski dobički pri tistih najrevnejših, najmanjših, ampak samo pri teh, ki so bogati. Skratka ocenjujem, da je zakon napisan v interesu volilnega časa, da ima vgrajeno zelo jasno namero kaznovanja velikih družin in podeželja, da je napisan v interesu tranzicijskih kapitalistov, in zato mislim, da ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Hvala lepa.
Hvala lepa. K besedi vabim gospoda Kontiča. Izvolite.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Spoštovani! Prepričan sem tudi sam, da čas, v katerem smo se lotili davčnega paketa, ni najbolj primeren. Javna zagotovila predlagateljev oziroma njihove napovedi, da z reformo davčne zakonodaje je razbremenjen tisti sloj prebivalcev, ki ima največ težav s človeka vrednim preživetjem, pa vsekakor poraja upanje, da ostajamo socialno čuteča družba. Toda še tako dobri nameni včasih zgrešijo cilj. Zato je vredno opozoriti na nekatere pomisleke. Tako sindikati opozarjajo, da je opredelitev, kaj ne šteje za boniteto v predlaganemu zakonu, preozko določena. Vsak zdravniški pregled, ki je po predpisih o delovnih razmerjih oziroma po predpisih o varnosti in zdravju pri delu ali po splošnih aktih delodajalca potreben pred nastopom dela, obdobni preventivni zdravstveni pregledi, pregledi na katere delavce napoti pooblaščeni zdravnik - pooblaščeni zdravnik je zdravnik specialist medicine dela, ki je odgovoren pri delodajalcu za zdravje pri delu, ne bi smel biti boniteta. Zakon pa v tej točki opredeli kot izvzete iz bonitete samo tiste preglede, katerih neizvršitev je kaznivo dejanje. Torej je predlog zakona v nasprotju z načeli zagotavljanja varnega in zdravega dela, v nasprotju z mednarodnimi konvencijami, v nasprotju z evropskim pravnim redom, ker pogoji za varno in zdravo delo delavcev ne smejo povzročiti finančnih obveznosti. Med prejemke, ki niso boniteta, je treba uvrstiti tudi aktivni preventivni medicinski oddih, na katerega delavca pošlje delodajalec po odločitvi pooblaščenega zdravnika. Funkcija aktivnega, preventivnega medicinskega oddiha je v preprečevanju nastanka invalidnosti, v preprečevanju nastanka poklicnih bolezni, preprečevanju zmanjšanja delovnih zmožnosti delavca zaradi škodljivosti in tveganj za zdravje delavca na delovnem mestu, kijih z drugimi ukrepi za zmanjšanje škodljivosti in tveganj ni mogoče odpraviti. V 8. točko 32. člena, ki določa, kaj se ne všteva v osnovo za odmero dohodnine, je določeno, da se od odpravnine, izplačane po predpisih o delovnih razmerjih zaradi prenehanja delovnega razmerja, ki presega deset povprečnih plač v Republiki Sloveniji, plača dohodnina. Ta določba je skregana s temeljno funkcijo odpravnine, ki je odškodnina za izgubo zaposlitve. Do odpravnine je opravičen vsak delavec, ki mu delovno razmerje niprenehalo po njegovi volji ali krivdi. Napačna je trditev, da ima odpravnina značaj prejemka, ki naj delavcu omogoči preživeti čas do nove zaposlitve. V tej točki bi moral zakon določiti, da se od odpravnin, izplačanih po določbah v višini, kot jih določazakon o delovnih razmerjih oziroma drugih delovnopravni predpisi, ne plača dohodnina. Prav tako bi morali, kot nas opozarjajo sindikati, med prejemke iz delovnega razmerja, od katerih se ne plača dohodnina, uvrstiti tudi odškodnine, ki jih izplača delodajalec zaradi kršitev pravic iz delovnega razmerja in poškodb pri delu ter poklicnih bolezni. V teh primerih ne gre za prejemke, ampak za odškodnine, ki se priznavajo po načelih civilnega prava. Med te odškodnine je treba uvrstiti odškodnine iz 112. člena zakona o delovnih razmerjih, odškodnina zaradi izgubljenega zaslužka za čas odpovednega roka, v primeru izrednega odpovedi delavca. Iz 166. člena, ki govori o odškodninah za neizrabljen letni dopust delavca zaradi prenehanja delovnega razmerja, iz 184. člena tega istega zakona, ki govori o odškodninah za škodo delavcu, ki mu je nastala pri delodajalcu, in za škodo, ki je delavcu nastala zaradi kršitev njegovih pravic iz delovnega razmerja. Med te odškodnine, pa je treba uvrstiti tudi nadomestilo za spoštovanje konkurenčne klavzule, do katere je delavec upravičen, ker se ne sme zaposliti. Posebej želim opozoriti na težave, s katerim se že vrsto let srečujejo delovni invalidi. Bistvo problema je v tem, da zavod za pokojninsko in invalidsko zavarovanje in delodajalec ne obračunata ustreznega zneska akontacije dohodnine od obeh prejemkov skupaj. O tem sem zastavljal tudi poslanska vprašanja, pa dobil odgovore, s katerimi nisem zadovoljen, še manj pa so z njimi zadovoljni delovni invalidi. Ker to počneta ločeno, torej zavod za pokojninsko in invalidsko zavarovanje in delodajalec, prihaja zaradi progresivne lestvice dohodnine do nesprejemljivo velikih vračil ali doplačil dohodnine po opravljenem odmernem postopku. Zavezanci z minimalno plačo in malim nadomestilom prejmejo po odmernem postopku vračilo med letom preveč akontirane dohodnine, zavezanci z višjo plačo in višjim nadomestilom pa morajo del dohodnine neupravičeno doplačati zaradi prenizko obračunane fiktivne akontacije dohodnine od nadomestila zavoda za pokojninsko in invalidsko zavarovanje. Predlagatelj predloga zakona o dohodnini namreč uzakonja, da ves strošek, ki je nastal zaradi združitve obeh prihodkov, to je plače na ustreznem delu in nadomestila za invalidnost, ob dokončni letni odmeri dohodnine pade vbreme delovnega invalida. Torej je, izključno delovnega invalida, tudi za sorazmerni del na račun nadomestila za invalidnost, katerega bi moral poravnati zavod za pokojninsko in invalidsko zavarovanje. Naj za konec zastavim še vprašanje, povezano z zakonom o žrtvah vojnega nasilja. Ta je sicer omenjen v zakonu, ko govori o odškodninah, vendar znotraj zapisanega nisem razbral, ali predlagatelj med neobdavčljive vire uvršča tudi rento. Menim, da bo to treba urediti z amandmajem v drugem branju, kot tudi v vseh teh zadevah, o katerih sem govoril. Hvala lepa.
Hvala lepa. K besedi vabim gospoda Rokavca. Izvolite.
Hvala za besedo, gospa predsedujoča, predstavnica vlade, poslanke in poslanci. Normalno je, da se teži pri sprejemanju zakonov, da so ti čim bolj pravični in da dejansko, če pogledamo prav davčno zakonodajo, temelji na pravičnosti vseh slojev družbe. Prednost novega zakona o dohodnini verjetno v marsičem izboljšuje in postavlja v bolj enakopravnem položaj sloja v naši družbi, razen seveda nekaterih izjem - nekatere so bile že danes omenjene. Jaz bi se v svoji razpravi dotaknil dveh vprašanj: vprašanja kmetijstva in pa vprašanja družinske politike. Vprašanje kmetijstva, kjer se v 21. členu zapiše, da se subvencije ne izplačujejo s posebnimi predpisi kot dohodnina, razen določb, ki so opredeljene v 34. in 58. členu. Tako kot je bilo že danes povedano, verjetno je bilo razmišljanje predlagatelja v tem kontekstu prav to, da se v zadnjem času trend subvencij in pomoči v kmetijstvu, gledana s proračunskega dela, bistveno povečuje in da je seveda normalno zasrbelo financarja oziroma financarje, da je treba tukaj ta denar dobiti nazaj. Vendar, jaz bi res prosil, da je treba tukaj pripraviti in biti objektiven. Namreč, nesprejemljivo je, da se naš katastrski dohodek, kakorkoli se v tem trenutku vrednoti, zadnjih osem let povečal več kot za 100%. Cene kmetijskih pridelkov pa so v tem obdobjudrastično padle, padle tudi za 100 in več odstotkov. Pred sabo imam nekaj primerjav; namreč, gledano z vidika inflacije, je bila v letih 1995-2003 povprečna letna inflacija najmanj 7,5%, cene kmetijskih proizvodov pa so povprečno padale za 5,6% v tem obdobju. Konkretno, če primerjam položaj pri pšenici je leta 1995 bil prihodek za tono proizvedene pšenice 173,8 evra, leta 2002 pa le še 131,3, če tukaj zraven seveda upoštevamo tudi 54.000 SIT na hektar subvencije, še vedno pridobimo negativno razliko 4. evrov na tono. Se pravi, poleg subvencije, ki je kot tisto izravnalno plačilo med stroški, med razliko v ceni, ker cene pada, je dohodkovni položaj pri pšenici za 4 evre na tono slabši kot leta 1995 plus subvencije, skupaj s subvencijami. Pri govedu je ta razlika še večja. Leta 1995 je tona žive teže bila vrednotena na 1568,4 evre, leta 2002 pa je za tono govedi žive teže dobil, rejec povprečno 1249,6 evra. Skupaj s subvencijami, ki so seveda vključene zraven, s 43 tisoči na pitanca, dobimo negativno razliko 101 evro na tono govedi. To je, recimo, samo eden primerjalni prikaz. Na drugi strani pa cene repromaterialov v kmetijstvu, cene gnojil, mineralih gnojil so se v tem obdobju povečale za povprečno 140%. Tukaj pridemo do osnovne težave zakona o dohodnini, predloga, kakršen je. Namreč, v tem, da naš dejanski katastrski dohodek je neprimerno vrednoten, vrednoten primerno, če bi bile vključene tudi subvencije, pa tudi v tem je metodologija marsikje tudi sporna - se strinjam s predstavniki ministrstva, ki v razpravah to tudi ugotovijo. Ampak nesprejemljivo pa je, da bi poleg tako napihnjenega katastrskega dohodka zraven enostavno še prišteli še subvencije. Po izračunih, ki so jih prikazali, naj bi se te obveznosti kmetij bistveno povečale, predvsem kmetij, ki se neposredno ukvarjajo in živijo od kmetijske proizvodnje. Tu bo verjetno potrebno doseči dogovor. V nasprotnem primeru se sprašujem, zakaj vsaki dan v Republiki Sloveniji osem kmetij usahne, preneha živeti, če je tako lepo živeti na kmetijah, če so subvencije tako velike, da jih je treba seveda sedaj z veliko žlico obdavčiti. Jaz menim, da verjetno ta pokazatelj, da v Sloveniji dnevno umre osem kmetij oziroma preneha s kmetovanjem, bi moral biti zelo poučen. Rekli boste, ja, saj to je proces koncentracije kmetij, imamo na drugi strani večje kmetije. Ne gre to tako hitro. Imamo seveda bistveno število 100 tisoč hektarjev in več zaraščenih kmetijskih površin v zadnjih 10-ih letih, se pravi, ne gre za prenos lastništva in koncentracije, da bi bile kmetije potem tiste, ki prenehajo kmetovati, da bi jih začeli obdelovati sosedje, ampak gre za to, da je v razmerah za kmetovanje, kakršne so v naši državi, enostavno nezanimivo za kmetovanje - seveda poleg vseh pomoči, ki jih seveda poskuša država in sedaj tudi v prihodnje prek Evropske unije spodbuditi za kmetovanje. Zato menim, da je zakon o dohodnini nedomišljen za področje kmetijstva in da bi bilo treba najprej urediti in na novo doreči vprašanje določitve katastrskega dohodka. Verjetno je zakon o ugotavljanju katastrskega dohodka neprimeren in ga je treba pred umestitvijo v dohodninski del, se pravi v ta zakon, v dohodnino, popraviti. Če seveda ne bo tega zakona do druge obravnave oziroma tretje obravnave, potem menim, da ni druge možnosti v tem trenutku, kot da za določeno obdobje enostavno ostane status takšen, kot je v tem trenutku. In drugo, povedali boste - ja potrebno je zajemati dejansko vse prihodke in tudi kmetije stimulirati, da bodo poskušale tudi voditi tako imenovano enostavno knjigovodstvo. Tudi tukaj menim, da zakon ni domišljen v primerjavi z drugimi evropskimi državami. Namreč, dejstvo je - samo nemški primer. V Nemčiji država dejansko spodbuja vstopanje v prostovoljno knjigovodstvo kmetij in vsaki kmetiji, ki stopa v prostovoljno vodenje knjigovodstva, se podari 1.022 evrov. Pri nas kakršnekoli olajšave za to, da bi se spodbujalo enostavno knjigovodstvo, v zakonu o dohodnini ni. Poleg tega pa moram opozoriti tudi na to, da vsi ukrepi kmetijske politike niso dejansko ukrepi, ki bi zagotavljali izravnalna plačila. Tako je tudi vprašanje podpore zgodnjemu upokojevanju, se pravi prenosa kmetij, nedodelano. Če beremo dikcijo tako 21., tako 58. člena in tako naprej zakona o dohodnini, lahko ugotovimo, da te dikcije niso razčlenjene, in menim, da bi bilo treba storiti sledeče. Najprej bi bilo treba dejansko spremeniti zakon o ugotavljanju katastrskega dohodka. Po moji oceni je najbližji slovenskim razmeram italijanski model, kjer so dejansko v vrednotenju katastrskega dohodka vključene tudi subvencije. Poleg tega pa vključevati tudi olajšave za spodbujanje enostavnega knjigovodstva. Seveda, če teh rešitev do drugega branja ne bo, menim, da je najbolj smiselno v tem trenutku in tudi v položaju, kakršnem smo, da enostavno ostane za določeno obdobje pač katastrski dohodek, se pravi KD, tista osnovna opredelitev za obdavčitev. Mi tudi ne vemo danes, kakšne bodo razmere v kmetijstvu po vstopu v Evropsko unijo po 1. maju. Šele v toku enega leta se bo ugotovilo, ali sta naša predelovalna industrija in seveda ves sektor kmetijstva sposobna tega konkurenčnega boja na širokem, velikem evropskem trgu. Toliko na kratko o tem. Drugo vprašanje pa je seveda družinska politika. Tukaj se strinjam, da dejansko za družine z enim, mogoče tudi z dvema otrokoma, prinaša nov zakon o dohodnini pozitivne spremembe. Prinaša pa skorajda zagotovo za družine s štirimi in več otroci negativno sporočilo in tudi negativne spremembe. Po statističnih podatkih je v Republiki Sloveniji 1438 družin z več kot petimi otroki. Tem družinam pravim, da so dejansko slovenski heroji, da so to tiste družine, ki so dejansko zelo veliko storile za ohranitev slovenstva, tudi v teh časih, ki niso najbolj naklonjeni velikim družinam. Zato bi dejansko apeliral na predlagatelje, da se do druge obravnave najde primeren način, kako se tudi tem družinam ne bo poslabšal materialni položaj, tudi v okviru zakona o dohodnini. Rekli boste, možno je to v drugih zakonih, o starševstvu in družinskih prejemkih in tako naprej. Imamo slabe izkušnje z zanašanjem na drugo zakonodajo in menim, da tudi dohodninski zakon bo eno od sporočil tega državnega zbora in te države do večjih družin, ker menim, da si zaslužijo še posebno pozornost. Hvala lepa.
Hvala lepa. K besedi vabim gospo Zalokar Oražem. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospa podpredsednica. Kolegi in kolegice! V zvezi z zakonom o dohodnini bi želela opozoriti na še en izjemno pomemben učinek tega zakona, to je na finančne posledice tega zakona. Dohodnina je izjemno pomemben vir financiranja občin. Pravzaprav edini sistemski davčni vir, katerega del, to je 35% plačane dohodnine, je država odstopila za financiranje občin. Sredstva dohodnine predstavljajo za občine med 40 in 60% vseh njihovih prihodkov. Zaradi znižanja obremenitev fizičnih oseb naj bi občine izgubile nekje po ocenah, ki so v gradivu, nekje med 10 in 12 milijardami tolarjev. Ta izpad za občine, ki prejemajo razliko do primerne porabe, ne bi smel biti problematičen, saj ga bo pokrivala država. Problem pa nastane pri tako imenovanih občinah, ki se samofinancirajo. Teh je v Sloveniji žal vse manj, saj je takšnih v tem trenutku od 193 občin le še 22, kar kaže na veliko sistemsko napako pa tudi krivico pri določanju davčnih virov, ki ne omogočijo občinam finančne samostojnosti. Spremembe zakona o dohodnini bodo žal v tak položaj, izrazito razvojno neustrezen in neprimeren, potisnile pravzaprav vse slovenske občine in tudi ne bo več teh 22, ki se samofinancirajo. Skupnost občin Slovenije je na ta problem ministrstvo za finance že večkrat opozorila, a žal očitno v tem mandatu ne bo prišlo do sprejetja prepotrebnega novega zakona o financiranju občin. Učinki samofinanciranih občin se z drugimi zakonskimi predpisi v celoti izničijo, saj na primer te občine prejmejo le 10% sofinancerskega deleža države pri investicijah. Prav tako izpada ni mogoče nadomestiti z novim, še ne uveljavljenim zakonom o nepremičninah, saj naj bi ta po mnenju stroke ne pomenil bistveno večje finančne obremenitve kot sedanje nadomestilo za stavbna zemljišča. Zato predlagamo, da se v zakonu predlagani 148. člen, ki govori o pokrivanju izpada prihodkov občin, spremeni, in sicer da se ta izpad uredi ne le za leto 2005, kot je predvideno v tem členu, pač pa za celotno obdobje do sprejetja novega zakona o financiranju občin. Prav tako menimo, da je potrebno pokriti občinam celoten izpad teh prihodkov in ne spet, kot je napisano v tem členu doslej, v prvi obravnavi v okviru možnosti državnega proračuna, saj ne nazadnje izkušnje kažejo, da lahko to pomeni tudi nič sredstev. Pričakujemo, da bo predlagatelj to upošteval, saj bi izpad teh sredstev lahko močno ogrozil delovanje občin in pokrivanje temeljnih obveznosti, ki jih imajo, še posebej na področju socialnih pomoči, subvencioniranja stanarin, zagotavljanja sredstev za normalno delo vrtcev, šol, kulturnih ustanov in podobno. Na ta način pa bi bili ponovno kot s posledicami najbolj prizadeti prav socialno šibkejši sloji prebivalstva, ki bi s tem pravzaprav največ izgubili. Takšna nesistemska in parcialna rešitev, ki jo prinaša samo zakon o dohodnini in tako drastično posega v sistem financiranja občin, bi samo še poglobilo neurejenost in nesistemskost pri financiranju občin. Hvala lepa.
Hvala lepa vam, kolegica Zalokar. Sedaj ima besedo kolega Alojz Sok, prosim.
Hvala lepa in lep pozdrav vsem skupaj! Mislim, da je za tako pomemben zakon bistveno premalo časa, da bi lahko temeljito razpravljali. Sam se bom čisto na kratko dotaknil vprašanja kmetijstva. Začel pa bi takole. Po letu 1945 je bila slovenskemu kmetijstvu povzročena velika škoda. Upam, da se s tem predlogom to ne bo nadaljevalo. Zato bi predlagatelje tega dohodninskega zakona pozval, naj dobro proučijo argumente agrarnih ekonomistov, med njimi dr. Erjavca in dr. Kavčiča, ki vas opozarjata, da je tak predlog, kot je danes pred nami, nesprejemljiv in bo povzročil nadaljnje propadanje slovenskega kmetijstva. Ne bi rad ponavljal tistega, kar je prej že z nekaterimi izračuni povedal kolega Rokavec, bi pa samo nekaj še dopolnil, ker je dr. Mramor v svojem uvodnem nastopu povedal, da je treba subvencije v kmetijstvu obdavčiti zato, ker naraščajo. Poglejte, leta 1992 smo za kmetijstvo porabili 8,4 milijarde slovenskih tolarjev oziroma je takrat to znašalo 3,9% proračuna, ki je bil v globalu velik 217 milijard. Leta 2003 pa smo za kmetijstvo porabili 57 milijard oziroma 4% od proračuna, ki je znašal 1.437 milijard. Tako je torej naraščal ta proračun. Moram reči, če se sedaj vrnem nazaj, da proračun za časa ministra Osterca le ni bil tako majhen, kot so pozneje nekateri hoteli prikazovati - ponavljam, takrat je bil 3,9% proračuna, danes pa je to 4%. Ob vseh dodatnih obremenitvah, ki jih je ta državni zbor sprejemal na račun slovenskega kmetijstva, ob dvigu cen repromateriala, kar je prej razložil kolega Rokavec, izkazuje naše kmetijstvo pred vstopom v Evropsko unijo dokaj klavrno podobo, vendar ste za to odgovorni tisti, ki ste ves ta čas ta resor tudi vodili in ki ste kmetijsko politiko urejali. Sedaj je pred nami zakon o dohodnini. Sam se pridružujem tistim, ki zahtevajo, da se to področje temeljito prouči, da se dobro premisli, da bi se ne storila napaka, in sicer v tej smeri, da bi se zaradi tega novega zakona o dohodnini, ki bistveno ne bo doprinesel v državno blagajno, mnogi, ki danes kmetijstvo opravljajo kot dopolnilno dejavnost, temu odrekali in bi še naprej to dejavnost opuščali. Prej je kolega Rokavec omenil, da dnevno preneha kar nekaj kmetij. In res je, v zadnjih, mislim, da treh letih se je število tistih, ki opravljajo to dejavnost, močno zmanjšalo, in sicer s 86.467 v letu 2000 na vsega 77.145 v letu 2003, kar dejansko pomeni osem kmetij vsak dan. In čisto za konec. Mi smo v naši poslanski skupini naši raziskovalni instituciji v državnem zboru naročili, da nam pripravijo primerjalni pregled obdavčitev v kmetijstvu za članice Evropske unije. Danes zjutraj smo dobili, ker smo pogrešali v tej raziskovalni nalogi avstrijski model - Avstrija je nekako najbolj primerljiva. Samo dva, tri stavka iz zaključka te naloge bom prebral, ker mi zmanjkuje časa. Avstrijska ureditev obdavčevanja kmetijstva je primerjljiva z drugimi ureditvami v državah članicah EU. Subvencije so le posredno obdavčene pri plačevanju davkov na dobiček ter pri obdavčevanju premoženja. V okviru plačevanja dohodnine je razvit sistem pavšalnega obdavčevanja dohodka iz kmetijstva, ki je odvisen od velikosti kmetije, vrste kmetije ter kvalitetne zemljišč. Še enkrat povem:ki je odvisen - se pravi pavšalna obdavčitev - ki je odvisen od velikosti kmetije, vrste kmetij ter kvalitete zemljišč. Jaz vam predlagam, spoštovani predlagatelji, da proučite in za Slovenijo nekako uveljavite enak princip, kot ga poznajo v naši soseščini, kajti po tem v kmetijskem sektorju smo še najbolj podobni ne Nemčiji, ne Franciji ali pa nekaterim drugim državam, ampak sosednji Avstriji. Hvala lepa.
Hvala lepa vam, kolega Sok. Kolega Sušnik. Imate besedo, prosim.
Hvala lepa. Spoštovani predsedujoči, spoštovani zbor! Ta zakon o dohodnini še enkrat grobo razgalja odnos vlade, odnos vladajoče koalicije do podeželja, saj si preprosto in enostavno ne moremo drugače razlagati poskusa ukinitve progresivne davčne olajšave za številne družine in na drugi strani poskus dodatnega obdavčevanja kmetijstva, katerega usoda je neločljivo povezana z usodo podeželja. Ni naključje oziroma verjetno ste namenoma avtorji tega zakona usmerili ost te predstavljene davčne politikena podeželje, ker se pač ponavlja zgodba iz preteklosti. Pred kratkim smo slišali, da se vse od leta 1945 naprej tako na podoben način obravnava in kroji usoda podeželja. To je zelo kratkoročno. Jaz mislim, da to ne daje dobrih obetov oziroma ni v skladu z večkrat izvršeno kmetijsko politiko, ki bi naj poskrbela za poseljenost podeželja in ohranila produktivno sposobnost slovenske zemlje. Zaman so vse analize, ki jih poslušamo, ki eksplicitno dokazujejo, da se ekonomski položaj slovenskega kmetijstva iz leto v letu zmanjšuje oziroma slabša, da je perspektivnost v kmetijstvu slaba, da je zanimanje za kmetovanje pri mladih zelo upadlo, da ga praktično ni več. To kaže ne nazadnje tudi vpis v programe izobraževanja za področje kmetijstva, vendar kljub vsemu, kljub temu vedenju preprosto je nemogoče verjeti, da ne bi vsega tega poznali, kar se je na področju kmetijstva dogajalo v preteklosti, v času in pod okriljem harmonizacije zakonodaje z Evropsko unijo, ko ste vedno in znova predlagali in sprejemali zakonodajo, ki je na področju kmetijstva uvedla pretirano preveč regulative oziroma praviloma strožje ukrepe, kot jih pozna Evropska unija, kar je potegnilo za seboj vedno več administriranja in pa nepotrebnih oziroma nesprejemljivih stroškov na področju pridelave hrane. Rad bi posebej opozoril sploh na razmah veterinarske zakonodaje in v zvezi s tem povezanimi obremenitvami in kot piko na i vsemu temu sedaj še poizkus obdavčiti neposredna določila na območju kmetijstva, ki jih skupna kmetijska politika Evropske unije priznava, kot nadomestilo za izboljšanje dohodkovnega položaja kmetijstva. Predlagatelji zakona oziroma prepričan sem, da bo ta zakon tudi podprt s strani strank koalicije, enostavno vsa ta dejstva ignorirate in predlagate obdavčitev subvencij, kar je popolnoma nesprejemljivo. Jaz se samo sprašujem, kje je prag potrpežljivosti slovenskega kmeta, kdaj bodo spoznali, da je treba ta proces ustaviti. Ta ustavitev sigurno ne bo možna na drugi način kot s traktorji in s prikolicami. Jaz sem prepričan, da se bo to kmalu zgodilo. Rad bi tukaj omenil, da predlog, ki je pred nami, je rezultat tudi nepoznavanja dejanskega nepoznavanja vsega, kar se je dogajalo na podeželju oziroma na področju kmetijstva. Če pa je temu obratno, potem je odraz ignorance stanja. Ne nazadnje je potrebno vedeti, da tudi ukinitev oprostitve plačila dohodnine iz dopolnilne dejavnosti še kako vpliva na razvoj oziroma na življenje na podeželju. Naj vas spomnim, da je komunalni standard v Republiki Sloveniji na žalost zelo različen in da se je kot uveljavljena oblika vzdrževanja javnih poti oziroma predvsem zimskega vzdrževanja javnih poti uveljavilo tudi plačevanje teh storitev preko dopolnilnih dejavnosti. Če bi poznali razmere, bi vedeli, da se eno dovozno cesto do neke visokogorske ali pa kmetije v srednjegorju enostavno ne da drugače zimsko vzdrževati oziroma plužiti na uveljavljen način, ta pa je, da kmet sam spluži, očisti to cesto od zgoraj navzdol, bi vam bilo jasno, kaj pomeni ta poseg v obdavčevanje dopolnilnih dejavnosti na kmetiji. Enostavno sedaj lokalne skupnosti ne bomo več našle načina in možnosti plačevanja te dejavnosti. Jaz ne pričakujem, da bi to koga ganilo, da bi se odnos vladnih strank, ki so že s samim predlogom pokazale, koliko jim je do razvoja podeželja, do tega kaj spremenil, ker mi je popolnoma jasno, da v Ljubljani nikogar nič ne briga, kako bo tisti kmet nekje gor iz zasavskega hribovja ali pa s Pohorja prišel v dolino. Tako je dejansko stanje. Ignoranca do takih majhnih in podobnih problemov je neizmerna. Zaradi tega jaz v celoti podpiram vse, ki so, ki združujejo kmete, tako sindikat kmetov Slovenije, kot kmetijsko-gozdarsko zbornico, ki se trudijo, da bi spremenili utečene postopke in utečene poskuse obdavčevanja dopolnilnih dejavnosti. Pri tem moram na žalostugotoviti, da kmetijsko-gozdarska zbornica ne opravičuje pričakovanja svojih članov na tem področju. Da pa tudi ministrstvo za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano ni zadovoljilo mojih pričakovanj v tej smeri, da bi se izreklo okrog teh poskusov obdavčitve na področju kmetijstva. Če je to dodatna priprava slovenskega kmeta pred vstopom v Evropsko unijo, potem je ta priprava prej kontra produktivna svojemu namenu oziroma svojevrstna priprava, ki bo še pospešila trend propadanja slovenskih kmetij. Nikogar verjetno ne gane podatek, da je v tem trenutku, danes smo že večkrat slišali, v zaraščanju preko 100 tisoč hektarov najboljše slovenske zemlje in da dnevno propade že 10 slovenskih kmetij. To ne gre na račun zaokroževanja in povečevanja posesti, ampak na račun zaraščanja in trajnega spreminjanja podobe slovenskega podeželja. Žalostno, vendar resnično. Poslanci iz vrst opozicije smo nemočni, lahko na to samo gledamo in opozarjamo. Vendar se na žalost na ta opozorila nihče ne odzove. Jaz bom še enkrat izrazil svoje prepričanje, da je to stihijo, te namene možno ustaviti samo z nekim organiziranim protestom kmetov. Pričakujem in prepričan sem, da bo do teh protestov prišlo v zelo kratkem času, ker v takšen položaj oziroma tako negotov in slab položaj, kot je ta vlada spravila slovenskega kmeta, slabše biti ne more in jaz verjamem, da so nekje neke meje. Hvala lepa.
Hvala lepa vam, kolega Sušnik. Sedaj ima besedo kolegica mag. Majda Potrata, prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovane predstavnice vlade, spoštovane poslanke in poslanci! Seveda bi bilo dobro razpravljati o celoviti davčni reformi prej, ne v volilnem letu zato, da bi lahko sprejemali vsestransko domišljene, strokovne ter politično sprejemljive rešitve, izhajajoče iz vseh zakonov davčnega paketa. To velja še zlasti zaradi predvidenih nižjih prilivov od dohodnine, ker bi bilo treba ugotoviti, kakšne bodo posledice za proračune, zlasti lokalnih skupnosti pa tudi državnega proračuna, kar posledično tudi vpliva na sposobnost in pripravljenost države za financiranje lokalnih skupnosti. Seveda pa poudarjam, da osnovno intencijo zakona, usmerjeno v razbremenitev dohodkovno šibkejših slojev prebivalstva, v celoti podpiram. Prav zaradi tega bom zakon tudi podprla. Zaradi vpliva sprememb na prihodke lokalnih skupnosti pa posebej opozarjam na predvideno rešitev v 148. členu, ki je nastala tudi po prizadevanjih Združene liste socialnih demokratov v dosedanji obravnavi zakona o dohodnini. Rešitev, ki je predvidena, pa po naši oceni ob znatnem izpadu prihodkov iz dohodnine še ne zagotavlja zadovoljivega jamstva za financiranje lokalnih skupnosti, ki se samofinancirajo. Predlagali smo povišanje deleža dohodnine za občine na 27% v letu 2005 in na 39% v naslednjih letih, s čimer bi zagotovili, da te občine po letu 2004 ne bi izgubile tako visokega dela prihodkov iz dohodnine. Samo za ilustracijo, za mestno občino Maribor bi to pomenilo izpad med 800 do milijardo 600 milijonov. Izpad bi bil v povprečju za Slovenijo, kot smo prebrali, okoli 9,5%, v povprečju pa do 20% v občinah, kjer je največ oprostistev. Položaj, v katerem se danes samofinancira res da zelo majhno število občin od 193, pokrivajo pa zelo velik del prebivalstva, je zaskrbljujoč in kaže na slab odnos države do financiranja občin. Ob tem pa še tistim redkim, ki se samofinancirajo, želi znižati prihodke iz dohodnine, kar kaže, da so lokalne skupnosti preveč odvisne od volje države pri izvajanju svojih pristojnosti in pooblastil. Ob tem pa jim z državnimi zakoni in podzakonskimi akti celo vedno znova nalagamo nove in nove obveznosti. V Združeni listi socialnih demokratov pričakujemo, da bomo do druge obravnave zakona našli ustreznejše rešitve za ta člen. Pričakujemo namreč trdnejša zagotovila za obseg prihodkov občin in ne le nakazovane obljubljene zneske nadomestila v okviru možnosti proračuna; na koncu se običajno izkaže, da teh možnosti v resnici ni. Hvala.
Hvala lepa, kolegica mag. Potrata. Zdaj kolega Brenčiča ni. Ali sta se vidva v okviru poslanske skupine dogovorila za zamenjavo? Prav. Imate besedo, mag. Kramberger.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovane predstavnice ministrstva za finance, kolegice in kolegi! V svoji razpravi želim na kratko spregovoriti tudi o obdavčitvi kmetijstva. Mislim, da moramo izhajati iz tega, da ob zmanjševanju dohodka na kmetijah davčna reforma ne sme poslabšati dohodkovnega položaja kmetov. Do sedaj so bili kmetje oziroma lastniki kmetijskih zemljišč in gozdov obdavčeni na osnovi katastrskega dohodka, ki se je všteval v dohodninsko osnovo. Predlog novele zakona o dohodnini pa predvideva, da so dohodki iz osnovne kmetijske in gozdarske dejavnosti tudi subvencije. To pomeni, da bi bile subvencije po novem neposrednoobdavčene. Temu v naši poslanski skupini nasprotujemo. Menimo namreč, da bi takšna rešitev dodatno davčno obremenila kmetijsko proizvodnjo in kmete. Subvencije niso dohodek, ampak so prihodek kmetije. Subvencije, kot so, recimo, eko 0, neposredno plačilo,je namenjeno pokrivanju stroškov med lastno in tržno ceno kmetijskih pridelkov. Poznamo tudi izravnalna plačila, kot so eko 1, eko 2 in eko 3. Ta plačila so namenjena pokrivanju stroškov v težjih pridelovalnih razmerah, ob manjših pridelkih in naravi prijaznejšemu načinu kmetovanja. Raziskave agrarnih ekonomistov kažejo, da se kljub povečanju teh plačil v zadnjih letih dohodkovni položaj kmetijstva zaradi relativnega padanja odkupnih cen in rasti proizvodnih stroškov v povprečju ni izboljšal. Kolegice in kolegi, prepričan sem, da predvidena rešitev novega zakona o dohodnini, po katerem naj bi kot izvirni vir dohodka po novem upoštevali tudi plačila iz naslova ukrepov kmetijske politike, kot so prej omenjene subvencije, donacije in denarne pomoči, da je takpristop ne dovolj premišljen in povsem nekonsistenten z obstoječo metodologijo izračuna katastrskega dohodka. Imamo neažuren zemljiški kataster, ki ne odraža dejanske rabe kmetijskih zemljišč. Preračuni se letno ne posodabljajo, zato vrednosti katastrskega dohodka ne upoštevajo realnega padanja cen kmetijskih proizvodov in dvigovanja cen proizvodnih stroškov. Spremenjen način obdavčevanja v kmetijstvu bi bil pravičen le v primeru, da bi predhodno prilagodili metodologijo vrednotenja katastrskega dohodka, ki bi upošteval dejansko rabo in kakovost zemljišč. S predlaganimi spremembami zakona o dohodnini na področju kmetijstva bi bili oškodovani predvsem tisti kmetje, ki imajo v obdelavi večje površine. Če metodologija za izračun katastrskega dohodka ne bo prilagojena dejanskim razmeram do uveljavitve sprememb zakona o dohodnini, bi to lahko pomenilo izredno veliko davčno bremenitev posameznih zavezancev, ki pa ne bi odslikavala niti dejanskega niti potencialnega dohodkovnega položaja kmečkih družin. Mislim, da bi morali utemeljeno proučiti možnost, da podobno kot pri davku na dodano vrednost omogočimo prostovoljno odločitev za vstop v obdavčevanje po dejanskem dohodku iz kmetijstva, ki bi ga zainteresirane kmetije izkazovale na podlagi vodenega poenostavljenega knjigovodstva. Tak način poznamo v Franciji. Omeniti moram tudi način obdavčevanja v Italiji in v Avstriji. Sicer je to bilo že tudi v prejšnjih razpravah nekoliko omenjeno. v Italiji obstaja sistem obdavčitve glede na katastrski dohodek, premije oziroma subvencije iz naslova državne pomoči niso obdavčene, katastrski dohodek je določen za posamezne kulture in razrede. Sestavljen je iz dveh delov, in sicer gospodarskega dela, ki ga plačuje lastnik zemljišča, in agrarnega dela, ki ga plačuje tisti, ki zemljo obdeluje. Če ponazorimo na primeru, v Italiji znaša davek od gospodarskega dela za hektar vinograda 13 tisoč slovenskih tolarjev, agrarni del pa 12 tisoč. Od tega se državi plača 10% dohodnine. To je nedvomno zelo ugodna davčna politika za kmetijstvo. Tudi v Avstriji zelo dobro razumejo pomen kmetijstva. Cilj jim je urejeno in poseljeno podeželje. To urejajo tudi s sistemsko davčno politiko na način, da gre v dohodnino samo pavšalni dobiček iz kmetijstva. Premije oziroma podpore iz naslova države pa niso obdavčene. Kolegice in kolegi, prepričan sem, da predlagani zakon nestimulativno ureja davčno politiko na področju kmetijstva. Naš odbor za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano se bo nedvomno za drugo obravnavo priglasil kot zainteresirano delovno telo in bo tudi vsebinsko obravnaval to tretje poglavje. Pričakujemo pa od predlagateljev, da bo upoštevali te predloge in naredili davčno politiko primerljivo, kot jo imajo v sosednjih državah. Če ne bodo tega pripravili, bomo mi v skladu s proceduro tudi predlagali amandmaje, da se medsosedska pomoč izključi iz obdavčitve, da se prag normiranih stroškov dopolni, pri dopolnilnih dejavnostih naj se zviša iz predlaganih 25 na 60%; podpore iz naslova ukrepov kmetijske politike morajo biti vključene v izračun katastrskega dohodka in ta katastrski dohodek je treba vključno z uveljavitvijo tega zakona tudi posodobiti in ga spremeniti. Uvesti moramo nov sistem izračunavanja katastrskega dohodka, iz davčne osnove se morajo izključiti izravnalna plačila in investicijske podpore, kmetom pa moramo omogočiti prostovoljno vodenje enostavnega knjigovodstva. Hvala lepa za pozornost.
Hvala. Kolega Butolen ima sedaj besedo, za njim kolega Barovič, ga pa še ni v dvorani. Mislim pa, da je sedaj čas potekel. Kolega Butolen, potem pa kolega Drobnič.
Hvala za besedo. Lep pozdrav gospod predsednik, predstavnice ministrstva, kolegice in pa kolegi poslanci! Zakon o dohodnini je po mojem mnenju primerna podlaga za odločanje iz preprostega razloga, ker razbremenjuje ravno najrevnejši sloj prebivalstva. V svoji razpravi bi se želel na kratko obrniti na dve zadevi, ki sta v javnosti vzbudili največ razprave. Na žalost včasih tudi precej demagoške. Predvsem bi spregovoril o velikih družinah in o kmetijstvu, tako kot večina kolegov in kolegic pred mano. Z ozirom na število pisem in pa pobud, ki smo jih dobili od državljanov, bi človek dejal, da se na tem področju dogaja nekaj dramatičnega, zelo hudega, nekaj kar bo v bistvu dokončno uničilo velike družine. Dosedanja lestvica je namreč bila progresivna in je imela v razponu 10 do 220% olajšav za povprečne slovenske plače. Predlagana lestvica pa je tako rekoč linearna in upošteva, da je za vsakega nadaljnjega otroka potrebno približno enako sredstev. Če upoštevamo še splošno olajšavo, ki se dviga iz 11% na 17,2%, in to prištejemo k predlagani olajšavi za otroke, potem lahko ugotovimo, da bo družina z enim otrokom v resnici za 10% imela več olajšav, družina z dvema otrokoma 9,6% več olajšav, družina s tremi otroki 5,4% večje olajšave, družina s štirimi otroci pa dejansko 2,6% manjšo olajšavo, družina s petimi otroci 14,8% manjšo olajšavo, družina s šestimi otroci 31% manjšo olajšavo in tako naprej. Podatekza osem otrok bi bil, da je 75% manjša olajšava, glede na povprečno slovensko plačo. To seveda na podlagi teh procentov zgleda grozljivo. Kaj pa je v resnici, realnost? Je pa čisto nekaj drugačnega. Realnost pomeni, da bi imela družina z osmimi otroci po sedanjih 233% možnih olajšav. Če to preračunamo v denar, bi seveda lahko uveljavljali olajšav za 7 milijonov 79 tisoč 472 tolarjev davčne obveze. Prosim, kolegice in kolegi poslanci, poglejte svoje kuverte, kdo ima možnost uveljavljati takšno olajšavo. Mi lahko te olajšave na papirju še večamo, ampak v resnici, ko se je danes govorilo o najrevnejših slojih, ki jih bo to prizadelo, tisti, ki imajo takšne dohodke, prav gotovo ne spadajo v najrevnejše sloje. Na našem podeželju, jaz sem podatke preveril v svoji občini, izhajam iz ene najrevnejših občin, ne bo to prizadelo nikogar. Ravno tako je seveda treba pri tem upoštevati, da imamo še druge politike na področju demografije, to so socialne politike, ki seveda upoštevajo še otroške dodatke. Tam pa je lestvica progresivna in še kaj ostalega bi lahko naštel. Mi bi seveda bili srečni, če bi imeli na tem področju ljudi s takšnimi dohodki, da bi jim lahko uveljavljali takšne olajšave. Mislim, da zadeva ni tako dramatična. Vsekakor bi pa veljalo pogledati do drugega branja, ali se da še kaj storiti za družine s štirimi in petimi otroci. Mislim, da sami strategiji oziroma strukturi dohodkov neke izboljšave ne bi pomenile prevelikega zmanjšanja priliva v proračun. Druga zadeva je seveda politika na področju kmetijstva. Ravno tako je treba povedati, da ravno na teh najrevnejših predelih večina ne dosega s subvencijami takšnega zneska, da bi jih to prizadelo. Tudi tu sem pregledal podatke v svoji občini in bom rekel, na žalost, ker bi bil vesel, če bi imel koga, ki biplačeval davke na ta račun. Na žalost nimamo v občini nikogar, ki bi ga to prizadelo in bi moral plačevati davke. Na žalost, ker bi bil vesel, če bi takšne bogate kmete imeli. Zato mislim, da so ocene, da bo to tako strašansko prizadelo podeželje, da bi bilo potrebno priti sem s traktorji je pretirano. Boljše, da tisto gorivo hranijo za spomladansko delo, ki se bo pravkar začelo. Bi pa seveda opozoril na eno zadevo, za katero pa mislim, da je nujna. V 21. členu bi bilo pod oprostitve davka nujno potrebno vključiti oprostitev plačila davka iz medsosedske pomoči. To je za podeželje in ravno za te najrevnejše pokrajine izjemno pomembno. Tam si namreč ljudje težko kupujejo stroje, so tudi nerentabilni, nesmiselni in se gospodarsko ne izplačajo. In ravno na ta način, ko je pred 10 leti bila organizirana tako imenovana medsosedska pomoč, kjer se organizirajo tako imenovani strojni krožki v Sloveniji po vzoru zahodne Evrope, kamor se v tem trenutku vključujemo, je bistveno pripomogla k temu, da ni podeželje zaraslo še v tolikšni meri, kot bi lahko oziroma kot se bo, če bomo še to zadevo obdavčili. Mislim, da so ti dohodki tako majhni, da bi obdavčitev teh dohodkov prinesla v državnem proračunu zelo majhen dohodek, ustvarila pa bi veliko škodo na terenu. Zato menim, da bi bilo potrebno in jaz imam tudi pripravljen amandma, ki ga bom vložil, da bi to v drugem branju popravili, škoda, če bomo to obdavčili, bo zares velika. Hvala lepa.
Hvala lepa vam, kolega Butolen. Kolega mag. Drobnič ima sedaj besedo, za njim kolega Pukšič.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Dotaknil se bom treh točk. Prva je financiranje oziroma olajšave za različne namene, limitirano na 2%. Ko smo imeli razpravo o teh nevladnih organizacijah na področju drog, pa še marsikje drugje, na področju invalidskega varstva, smo ugotovili, da civilna družba na tem področju ne deluje. Zakaj ne deluje? Zato, ker je vsa vpeta v financiranje direktno iz proračuna. Na tak način, da omejujete na 2%, še dolgo časa v Sloveniji ne bomo imeli nevladnih organizacij. Vse to, kar je, kar počnete, so provladne organizacije in se financirajo direktno s strani proračuna na takšnih ali drugačnih razpisih. Tisti, ki daje denar, je gospodar. To je napačno. Odpreti bi bilo treba to bistveno več za vladne, športne, humanitarne, dobrodelne in ne vem še kakšne organizacije, podobno kot v drugih državah, tistih, ki želijo spodbuditi razvoj civilne družbe. Pravite, da boste zagotovili 12 milijard proračunskega denarja za delovanje organizacij. Ampak to je vladni denar. In potem državni uradniki oziroma politiki dirigirajo, kaj bo delala civilna družba. To je uničenje civilne družbe in nevladnih organizacij. Drugo. V Novi Sloveniji smo vložili zakon o izjemnem znižanju davčne obveznosti. To je olajšava za tiste, ki ne dosegajo določenega dohodka v celoti. S tem bi dosegli lahko dober cilj, to je razbremenitev najnižjih slojev. Kaj ste pa vi zagotovili? Generalno olajšavo v določenem procentu za tistega, ki je bogat ali reven. Toje v bistvu neke vrste zakamufliran pristop, skozi katerega boste izgubili veliko proračunskega denarja, pa dosegli malo efekta. Naslednje, kar bi veljalo, oprostitve za otroke in progresivna lestvica. V resoluciji o družinski politiki smo rekli, da bomo uskladili oziroma naredili balans med direktnimi in posrednimi olajšavami. S to lestvico, ki ste jo nastavili, v bistvu poslabšujete položaj velikih družin. O tem so govorili drugi. Jaz se sprašujem, kaj vladajoča koalicija, kako o tem razmišlja, da se obstoječe razmere, ki zagotovo niso dobre, s tem zakonom pravzaprav še poslabšujejo za družine z več otroki. Zdaj mi je čas potekel, moram nehati. Hvala lepa.
Hvala lepa. Kolega Pukšič, želite besedo? Prosim.
Hvala lepa. Kolegice in kolegi, predstavniki ministrstva, gospod predsednik. En slovenski pregovor pravi tako: "Ko mačku stopiš na rep, zacvili". In tudi sam sem eden izmed tistih slovenskih staršev, ki imajo več kot dva otroka. Seveda ne morem mimo tega, da nebi pri zakonu o dohodnini, ki je sedaj v obravnavi, pravzaprav spregovoril o tistem delu olajšav, ki se nanaša na družine z več otroki. Glavna pripomba temu zakonu je, če se večini davkoplačevalcev povečujejo davčne osnove, potem ni nobenega razloga in nobenega opravičila, zakaj se takšne davčne olajšave ne bi omogočile tudi tistim nekoliko številčnejšim slovenskim družinam. Teh resnično ni veliko. To seveda lahko razumemo kot davek na otroka, če je to namen te vlade, potem ni pravi, čeprav seveda otroci ne spadajo v tisto vrsto bogastva, ki bi podleglo obdavčitvi. Zakaj bi s takšnim načinom obdavčevanja, dohodnine, kaznovali tiste redke družine, ki še zmorejo pogum in veselje do življenja. Prepričan pa sem, da bi predlog zakona o dohodnini ob morebitnem sprejemu, takšen kot je, jasno pokazal stališče vladajoče slovenske politike Liberalne demokracije in Združene liste, da so velike družine za to vladajočo koalicijo nezaželene; da jih ne skrbi upadanje števila otrok; da bomo nove davkoplačevalce, ki bodo skrbeli za naše pokojnine in medgeneracijsko pogodbo, že nekje dobili; in da je seveda odveč vsakršna skrb za prihodnost naroda, in to v času, ko je Slovencev vsak dan manj. Kakšen je smisel države Slovenije brez Slovencev oziroma s Slovenci kot manjšino mednovimi priseljenci? Razumem, da država za svoje delovanje potrebuje denarja, kar se je pokazalo že tudi v nekaterih razpravah tukaj. Sploh veliko denarja potrebujete, da plačate direktorja zavarovalnice Triglav 3 milijone 100 tisoč bruto, pa se ob to nihče ne obregne. Veliko denarja ste porabili za avion, za letališče, za policijski čoln in tako dalje, pa seveda nobene koristi, razen obremenjevanje Slovenk in Slovencev. In če mislite to delati še na peščici teh številčnejših družin, nimate pravega namena. Eden od staršev je zapisal takole: "Sem oče štirih otrok in z ženo brez zaposlitve, tako da živimo samo od moje plače. Jeseni prične s šolanjem v srednji šoli že drugi otrok in po izkušnjah s prvim se nam bodo izdatki družinskega proračuna še povečali. Stroški za otroka, ki obiskuje srednjo šolo, so v primerjavi z osnovno ali univerzo bistveno večji; to tudi veste. Ob preračunu na temelju novega zakona o dohodnini pa sem ugotovil, da mi bo država z novim zakonom že tako skromen družinski proračun še dodatnooklestila. Preprosto ne razumem, kako je možno, da predlagatelj zakona za četrtega otroka in vse nadaljnje ne daje nobene spodbude. Baje celo razlaga svoje dejanje s teorijo, da so stroški za vsakega naslednjega otroka manjši. To seveda ni res. Zavedajte se, da brez otrok vsa prizadevanja in vstopanja v evropske povezave za Slovenijo ne pomenijo nič." Pa še nekaj statističnih podatkov. Od leta 1991 do leta 2002 je bilo 10.000 družin več, ki so ostale brez otrok. Bilo je 1.000 družin manj, ki so imele po štiri otroke, ali 400 družin manj, ki so imele več kot pet otrok. Skratka, kazalci kažejo, da je od leta 1991 do leta 2002 število otrok upadlo, od dva, tri, štiri ali pet navzdol, povečali so se pa kazalci družin brez otrok in družin s samo enim otrokom. Iz te statistike izhaja, da je to dokončno uničenje družin s tremi ali več otroki, zato bo takšen predlog zakona potrebno ali zavrniti ali pa seveda temeljito spremeniti. To bomo slovenski demokrati tudi naredili. Hvala lepa.
Hvala lepa, kolega Pukšič. Kolegica Jerica Mrzel, imate besedo. Prosim.
Hvala, gospod predsednik. Spoštovana predstavnica iz ministrstva, poslanke in poslance, ljubi ljudje. Jaz bi rada spregovorila v imenu tistih, ki jih, ne samo, da se jih ne razume dobro, mislim, da se jih ne razume dobro, ker se tega načina dela ne pozna in tudi nimamo tukaj prav veliko predstavnikov. Govorila bi v imenu nosilcev nematerialnega bogastva. Poglejte, tukaj imam v rokah, slučajno sem danes dobila knjigo Ikarjev sen. Kako bi to knjigo obdavčili tistim, ki jo želijo kupiti, in kako bi obdavčili tistega, ki jo je napisal, če bi sedaj Srečko še živel, kako bi ga ocenili in obdavčili. Gre za nematerialno bogastvo,o tem bi rada govorila, zelo na kratko, ker ni veliko časa. Poglejte, v 53. členu so omenjene dobrodelne stimulacije, dobrodelne, humanitarne, kulturne in druge namene, skratka, tukaj imate sedaj davčno obnovo 0.3. Predlagamo vsaj 1% višje znižanje davčne osnove, da bi prispevali, da bi ljudje več dajali v te namene in ni se bati, da bi davčni zavezanci namenjali določena sredstva za donacije v tako veliki meri, ker vsaj do sedaj tega ni bilo in je bila bolj izjema kot pravilo. Tukaj se jaz spomnim na eno zadevo, ki o kateri nihče ne spregovori in jaz tudi o tem ne smem spregovoriti. Mi imamo pri nas eno zelo veliko organizacijo, tudi zelo bogato organizacijo, ki dan za dnem dobiva na roke donacije brez kontrole in nihče se v to ne vtakne. Ali si ne upamo ali se ne smemo, jaz ne vem. Pa tudi jaz ne bom imenovala z besedo. Nihče o tem ne govori. Če me pa bo kdo vprašal, pa lahko povem, mogoče je pa, ne vem, tudi lahko nevarno o tem govoriti, ali kaj. Gremo naprej. V drugem odstavku 108. člena se je po usklajevanjih dvignil cenzus na 3 milijone 900 tolarjev, kar pozdravljamo. Imeli smo sestanek in je tudi ta številka rezultat tega sestanka in tudi razumevanja kulturne ustvarjalnosti. Hvala lepa za to gesto. A predstavniki kulture predlagajo in predlagamo, da se ta znesek zviša na 5 milijonov tolarjev. Pri svojem predlogu letnega cenzusa, ki se nanaša na pravico do plačila najnižjih prispevkov za socialno zavarovanje, izhajajo iz plačilnega razreda za soliste oziroma specialistične poklice. Pravica se namreč veže na izjemni prispevek za slovensko kulturo, kar narekuje tudi ustrezno dohodkovno primerjavo, glede na to da zakon o davku na dodano vrednost postavlja 5 milijonov tolarjev kot mejo za obračunavanje DDV-ja. Predlagam oziroma predlagajo, da se v vseh primerih ta znesek poenoti. Povedala sem zelo na kratko. Jaz bi rada, da bi me zelo preprosto razumeli. Mislim da moramo biti bolj naklonjeni ustvarjalcem nematerialnega bogastva, kajti to je tudi ena od velikih vrednot v naši družbi in naši kulturi, če hočemo, predvsem sedaj, ko gremo v Evropo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Kolega Podobnika ne vidim. Kolega Kavčič je pa tukaj in zato ima besedo. Prosim.
Spoštovani! Zakon je v svoji napovedani vsebini prijazen, saj zmanjšuje davčno breme oziroma predstavlja vsaj tisto prijaznejšo plat davčne reforme, ki temelji na povečanju obremenitve kapitala in na zmanjšanju obremenitve dela. Obseg razbremenitve naj bi po ocenah predlagatelja za leto 2005 znašal približno 26 milijard tolarjev. Jaz bi se v svojem pogledu na nekatere rešitve tega zakona omejil zgolj na dve. Najprej na tisto, ki je obdelana v 18. in 19. členu predloga zakona in govori o pravilih za določanje dohodka in o pripadnosti dohodka. S tem v zvezi je predlagatelj menil, da posamezne definicije dohodkov v sedanji ureditvi niso zadostne in da status oseb, ki pridobivajo posamezne vrste dohodkov, ni primerno urejen v mnogih primerih. Poleg tega predlagatelj podaja oceno, da davčni zavezanci uporabljajo tak status, ki jim omogoča ugodnejšo davčno obravnavo. Podrobnejše vrednosti analize tega problema predlagatelj sicer ne predstavlja, kljub temu pa ocenjuje, da je potrebno uvesti opredeljevanje narave dohodka, in zavzeti stališče, da je vsebina pomembnejša od oblike. Tako stališče bi verjetno terjalo nekoliko podrobnejšo predstavitev in utemeljitev v nadaljnjih fazah obdelave zakona. Strinjati se je možno s stališčem, da je davčno breme potrebno na pošten in transparenten način razporediti na kar najširše število davčnih zavezancev in obseg bremena prilagoditi dejanski ekonomski moči. Pa vseeno predlagana ureditev odpira določena vprašanja in dileme. Samo to poudarjanje, poudarjanje razlike med obliko in vsebino, je v filozofskem smislu zelo blizu tistemu marksističnemu načelu dialektičnega materializma. Bolj kot to pa zaskrbljuje predpostavka, da bo sedaj davčna uprava postala razsodnik o vsebini posla, o poslovni vsebini. Davčna uprava je tista, ki ve, kaj je vsebina posla. Nihče drug ne ve. Torej pisne, sploh pa ustne pogodbe med poslovnimi subjekti, bodo postale vdavčnem smislu nepomembne. Davkarija bi s tem dobila vsemogočno pravico presoje poslovnih vsebin poslov. To je lahko sporno, še posebej z zornega kota prijaznosti poslovnega okolja. Jaz vidim tukaj malo potencialnega problema. Seveda razumeti se da, da je predlagatelj želel iz slovenskega poslovnega okolja izločiti možnost sklepanja pogodb o poslovodenju s pravnimi osebami, to izhaja iz teh ureditev. Po mojem osebnem mnenju je to slabo z zornega kota krepitve konkurenčne moči slovenskega gospodarstva. Razumeti in podpirati seveda je možno vladne napore za omejitev pretiranih zaslužkov posameznikov, ampak se mi zdi, da ta pot, ki jo je predlagatelj izbral v tem primeru ni najboljša, ni prava, ker bomo s predlaganimi rešitvami poslovno onemogočili celoten segment izvajalcev torej poslovnih subjektov na področju poslovnih storitev, na primer tudi računovodskih servisov in drugih, poslovnih storitev v samostojnih gospodarskih subjektih, ki so se razvile iz nekdanjih samostojnih poslovnih subjektov, torej velikih poslovnih subjektov v okviru procesov poslovnega prestrukturiranja večjih poslovnih sistemov. Pričakovali bi torej določeno dodelavo zakona v smeri iskanja podjetništvu prijaznejših rešitev, sicer bomo v želji, da bi okopali dojenčka, na ta način z umazano vodo odplaknili še dojenčka samega. Okoli obresti. Predlog zakona predvideva širše obdavčenje obresti. Da bi se izognili negativnim posledicam uvedbe obdavčitve obresti, predlagatelj predvideva letni neobdavčeni znesek dohodkov od obresti v višini 300.000 tolarjev. Ta znesek se mi zdi po eni strani kar bogato odmerjen, saj pomeni, da varčevalec ne bi plačeval obresti za vlogo do višine, približno lahko to izračunamo, 10 milijonov tolarjev. Za običajno varčevanje bi bila verjetno takšna rešitev kar ustrezna, vendar pa ne bo imela pozitivnega vpliva na varčevalce nacionalne varčevalne sheme in seveda tudi na druge varčevalce. Postavlja se seveda tudi vprašanje, ali je nujno, da se odpovemo premožnejšim varčevalcem. Morda da, morda ne. Za poslovno uveljavljanje slovenskih bank taka sprememba ne bo dobra. Ob tem pa seveda razumemo, da je seveda predlagatelj v predlog zakona vgradil načelo integralne obdavčitve. Kljub temu pa bi veljalo razmisliti o modifikaciji tega načela in o uvedbi cedularnega principa obdavčevanja finančnih in kapitalskih prihodkov fizičnih oseb. Morda bi takšna rešitev bila vredna razmisleka celo na škodo davčne oprostitve kapitalskih dobičkov fizičnih oseb za naložbe v trajanju nad tri leta kot to velja sedaj. Rešitev, da bi vse kapitalske in finančne prihodke davčno obravnavali posebej in obdavčili z enotno stopnjo, na primer 15%, bi bila enostavnejša in verjetno bolj blagodejna tako za proračun kot tudi za davčne zavezance, izvzeti pa bi seveda morali iz obdavčenja, po mojem prepričanju, dolgoročno varčevanje v vsakem primeru stanovanjska varčevanja in druga dolgoročna varčevanja s trajanjem več kot pet ali šest let. Hvala lepa.
Hvala lepa kolega Kavčič. Naslednji na vrsti je kolega Cukjati. Prosim imate besedo.
Hvala za besedo. No, večkrat je bilo rečeno, da je ta zakon prijazen do davkoplačevalcev, jaz bi rekel, kakor za koga. Rečeno je, da je zelo socialno naravnan, da razbremenjuje predvsem revne sloje. No, pa poglejmo. Tisti, ki zasluži 0,8 povprečne plače, to se pravi, je že pod povprečno plačo, bo plačal 9.000 tolarjev na leto manj dohodnine kot doslej. Tisti, ki pa zasluži pet povprečnih plač, bo plačal 90.000 tolarjev manj dohodnine kot je doslej, to se pravi pri petkratni razliki v plači bo bolje prišel skozi, bo do desetkrat bolj razbremenjen tisti, ki ima visoko plačo. To se pravi predvolilna floskula, temu tako ne gre. Druga teza je, da je ta zakon prijazen do družin, do otrok. Moram reči, da tisti, ki ima enega otroka, bo plačal manj. In če vzamemo nekje srednji sloj, recimo tisti, ki imajo dve povprečni plači, ki zaslužijo dve povprečni plači, ki zaslužijo dve povprečni plači, če imajo enega otroka bodo na leto plačali 44.000 tolarjev manj dohodnine. Zelo lepo. Vendar, če imajo 6otrok, bodo plačali 200.000 več dohodnine kot doslej. Mislim, da to ni prijazen zakon za družine. Problem pri družinah je namreč odločba ustavnega sodišča iz leta 1996, kjer je bilo rečeno, da naj se stroški za otroka priznajo v realni višini minimalnih stroškov, ki so namenjeni otroku, in naj se teh stroškov ne obdavčuje. Namreč, zelo krivično je do staršev, da morajo od tega, kar nudijo otroku, minimalnih stroškov, ki jih otrok zahteva, plačati še davek. To pa je potem davek na otroka. To se pravi, od tega, kar potrošijo za otroka, za superge, za šolo v naravi, za vse, tudi za hrano in podobno, plačajo še davek - in to je davek na otroka. In seveda vprašanje tega življenjskega minimuma, za katerega je ustavno sodišče že leta 1996 zahtevalo, da se ga določi in opredeli kot davčno olajšavo, je bilo ves čas nekje jabolko spora, kaj to je. Pri teh razpravah je že kar lepa zgodovina določanja tega minimalnega stroška. Moramo reči, da je šlo takole: leta 1997 je kot minimalen strošek, ki je veljal kot davčna olajšava za otroka, veljalo 24.000 tolarjev, kar je bilo 17% takratne bruto plače; potem smo imeli predlog gospoda Pucka, ki je bil izračunan s strani socialnih služb, in sicer 30.000 tolarjev, kar je leta 2001 veljalo 14% takratne bruto plače, torej že manj.In v aprilu 2002 je zakon o rejništvu že določil kot minimalne materialne stroške za otroka 19% takratne bruto plače. Če primerjamo z nemškim modelom, kjer imajo prav tako v ustavi določene obveznosti do otroka in celoten sistem je v tem smislu zelo podoben našemu, oni priznavajo kot davčno olajšavo 7.000 tolarjev, kar bi bilo v naših razmerah 28% povprečne plače. Moramo reči, da so superge pri nas podobno drage kot v Nemčiji, in bi se s tem zelo približali realnim stroškom, ki bi morali biti priznani kot davčna olajšava. Ustavno sodišče je namreč takrat na podlagi tega, da je v naši ustavi kar na več mestih, na štirih mestih jasno rečeno, da se posebna skrb namenja otrokom, to se pravi, vzdrževanju, izobraževanju, vzgoji otrok, in da celo kazenski zakonik v 201. členu pravi takole: "Roditelj, ki zanemarja mladoletno osebo, za katero mora skrbeti, tako, da hudo krši svoje dolžnosti skrbi in vzgoje, zagreši kaznivo dejanje." To pomeni, če starši ne nudijo otroku primernega načina življenja, kršijo ne samo ustavo, ampak tudi zakonik. In če se to ne uskladi, če se temu ne prizna v tem zakonu, potem se dela krivica in se obremenjuje starše tudi za tisto, kar potrošijo za svojega otroka. Menimo, da je to resnično davek na otroka, in v tem smislu je ta zakon zelo krivičen.
Hvala lepa, kolega Cukjati. Kolega Potrč ima besedo. Prosim.
Hvala lepa. Spoštovane kolegice in kolegi! Novi zakon o dohodnini je utemeljen, ker bo in če bo res prispeval k bolj uravnoteženi obremenitvi dela in kapitala, če bo vsaj malo prispeval k manjši obremenitvi dela in s tem k večji konkurenčnosti tudi delovno intenzivnih panog, in s tem k ohranjanju delovnih mest, če bo vsaj v minimalni meri prispeval tudi k zmanjšanju res nesprejemljivih socialnih razlik, do katerih je prišlo v zadnjih desetih letih zaradi premalo obvladane privatizacije, denacionalizacije, stihijne politike plač, ne le v privatnem, ampak tudi v javnem sektorju. Vemo, da tega ne more rešiti predvsem in samo davčna zakonodaja in davčna politika. Toda dejstvo, da so največji kapitalski dohodki v dolgem obdobju ostajali neobdavčeni, da z davčno politiko in davčnimi postopki ni uspelo vedno zagotavljati ustrezne prijave davka ter odmeriti in poravnati davka tistih zavezancev, ki so zaslužili največ, saj sicer v desetletju in manj ne bi prišli do bogastva, ki ga s poštenim delom ni mogoče ustvariti niti v eni generaciji. Vse to terja opozorilo, da so nakazane nove rešitve v zakonu o dohodnini dober, pravi, vendar le najmanjši korak v smeri obvladovanja plač, dohodkov in socialnih razlik, z vsemi ukrepi, ki jih ima na razpolago država. Ne želim, in prepričan sem, da nas je takih mnogo, da bi do socialno pravičnejše družbe prišli preko neobvladanih družbenih razmerij, ki bi povzročala, ne le nezadovoljstvo, temveč tudi občutek odrinjenosti, revščine, družbene in socialne izključenosti velike skupine državljanov, pa vse do socialnih napetosti in nemirov. In končno naj rečem, da je ta usmeritev odpravljanja pretiranih razlik tudi skozi davčno politiko nujna in potrebna tudi ob vstopu v Evropo. V njej bomo spoznali, da je skrb za stalno poviševanje obsega najnižjih dohodkov za smotrno obvladovanje razmerij dohodkov iz dela v javnem in privatnem sektorju ter uravnavanje socialne pravičnosti ena temeljnih družbenih nalog in pogoj za sožitje dela in kapitala, za socialno blaginjo in socialno državo.
Hvala lepa kolega Potrč. Sedaj ima besedo kolega Trofenik, toda ne dolgo, ker je čas omejen na 4 minute in nekaj.
Hvala za besedo, pa lep pozdrav prisotnim. Zelo kratko, v štirih zornih kotih bi poskušal opozoriti na nekatere, po moje nesprejemljive, rešitve v predlogu zakona. Bom začel kar od zadaj. V prehodnih določbah, in sicer 148. člen, ki se tiče proračuna občin, o katerem so nekateri diskutanti že danes razpravljali, seveda z drugačnega pogleda oziroma drugačnega prepričanja. Jaz mislim, da ta člen v tem zakonu nima kaj iskati in da je predlagatelj na nek način pokleknil pred manjšino, ki zna z vidika, ker ima nečesa preveč, tudi uspešno lobirati in pritiskati, da bi bil ta privilegij, ki je posledica neenakomerne porazdelitve dohodnine v slovenskem prostoru, še s to anomalijo nadaljevali. Naj opozorim, da tega presežka je po trenutnih ocenah med 18 in 20 milijardami je dohodkov v 22 občinah iz ključa 35% dohodnine, ki presega merjene potrebe preko formule oziroma primerne porabe. Dohodnina kot vir prihodkov za lokalne proračune je izredno neprimeren zaradi neenakomerne porazdelitve, zato bi bila kvalitetna rešitev, če bi z ustreznim zakonom čim bolj zmanjšali delež dohodnine v prihodkih občin, ne pa na nek način poskušali skozi ta specialni zakon z nekimi prehodnimi določbami še potencirati ali ohranjati anomalijo, ki je nesprejemljiva. Drugo, dovolite, bi se dotaknil 56. člena oziroma dohodka, doseženega s posameznih poslom, in to s posebnega zornega kota, kar se tiče dela strokovnih nalog opravljanja v športu. Gre za stroške strokovnih opravil, ki se jim pravi sojenje, in gre tudi stroške z vidika stroke delno, ko gre za trenerje in podobne, ki niso profesionalci in niso v profesionalnem odnosu. Ta 56. člen, ki bo poslabšal situacijo glede na dosedanje stanje v povezavi s 57. členom, je za to branžo olajšava v višini 10% nesprejemljiva, čeprav je treba priznati, da ta dva člena v povezavi, če prav berem, s 101. členom dajata oziroma 101. člen daje neke nove kvalitete, kar do sedaj ni bilo, v smislu priznavanja potnih stroškov, ker do sedaj so tudi potni stroški bili obdavčeni za take uporabnike ali konkretno, če povem, če je neko športno društvo moralo plačati sodnike, so bili obdavčeni tudi potni stroški in dnevnica. Tukaj je napredek v 101. členu, ampak kljub temu olajšava, predvidena v 57. členu, jeabsolutno prenizka. Zakaj? Poleg nadomestila za opravljeno delo ali plačilo dela, ki ga opravi tak strokovnjak, mu seveda pripada tudi del stroškov za opremo in vse kar v materialnem smislu mora imeti. To tako mora kupiti in plača DDV. Zato kakšne večje olajšave se ni treba bati, da v javnih financah ne bi bilo ustrezne sledi ali ustrezne participacije, seveda skozi neko drugo vrsto davka. In tretja zadeva, za katero mislim, da rešitve niso dobre, gre za olajšave ali oprostitve. Malo bom zloben. Znamo oprostiti plačilo dohodnine od honorarjev ali dnevnic ali kako temu rečemo, za člane volilnih odborov in volilnih komisij, nismo pa pripravljeni tega napraviti za darilo, ki bi mu nekdo predal - bom povedal konkretno - kot župan se znajdem dostikrat v taki situaciji; stoletniku ali paru, ki slavi jubilej 50 let ali več zakona, mi ta zakon daje možnost 5.000 tolarjev vrednosti darila, oprostite stoletniku pa res za 5.000 tolarjev, no upam, pa tudi ni taka izguba. Se opravičujem. Če dovolite samo en stavek?
En stavek.
Akontacija dohodnine je tako toga, da enostavno ne morem razumeti, zakaj mi država ne pusti, da napovem večjo dohodnino, več sem pripravljen plačevati sproti, kot na koncu nekaj sto tisoč poračuna. In ta zakon zopet nosi isto togo rešitev, kot je trenutno veljavna, kot da bi država imela preveč denarja. Hvala.
Hvala lepa, kolega Trofenik. Kolega Školč ima sedaj besedo. Prosim.
Hvala lepa. Tudi sam menim, da ta ideja, da bi na nek način čim bolj izenačili obremenitve iz naslova dohodnine, je dobra. Vprašanje pa je, če so vse te rešitve, ki jih imamo z oprostitvami in s posebnimi režimi izpeljane tako, da ni v svojem temelju ogrožena. Ampak če jemljemo to kot osnovnoizhodišče, potem velja posamezne ideje tudi presojati čez to gledišče. Sam nameravam par stavkov reči o tem delu, ki govori o avtorskem delu in režimih, ki se vzpostavljajo ob avtorskem delu. Tu gre za, bom rekel nekaj res pomembnih novosti, ki jih velja zelo natančno prediskutirati, preračunati in na koncu videti, ali strežejo tudi tej ideji enake obremenitve. Sam sem se leta in leta zavzemal za to, da je potrebno tistim ljudem, ki si izberejo pot samostojnih poklicev, v kulturi recimo, lahko tudi v raziskovanju in tu bi dodal novinarstvu, ki je v celoti izpuščeno, le poskušati preko različnih spodbud omogočati, da ta poklic samostojno opravljajo čim lažje. Večina spodbud do sedaj ni bila taka, da bi samozaposlitve stimulirala. Ta rešitev, ki prinaša na letni ravni obračuna dohodnine pač do neke številke 15% olajšavo je sigurno v tem pogledu korak v pravo smer. Velja pa kljub vsemu preračunati, ko te številke primerjamo s stroški, ki jih ima recimo javni sektor, ali ne kaže teh 15% povečati. Ravno tako velja preveriti, ali ne bomo vsega tega avtorskega dela ogrozili s tem precej radikalnim rezom, ko se normirani stroški znižujejo s 40% na 10%. Velika večina avtorskega dela je kljub vsemu organizirana tako, da si upam reči, da 10% ni, bom rekel, tista številka, ki bi lahko pokrila stroške celo tistih avtorjev, ki imajo najmanj, bom rekel, materialnih in drugih stroškov. Ta številka je vsekakor, bom rekel, po moji presoji preradikalna, razumem jo pa kot nek nek opomin, da je instrument avtorskih pogodb bil vse preveč zlahka uporabljen za način plačila različnih zadev v javnem sektorju pa tudi v privatnem sektorju. Tako se mi zdi v nadaljnjih postopkih le pametno preračunati, po eni strani, kaj pomeni teh 10% normiranih stroškov in kaj pomeni vodenje knjig za posamezne avtorje, in ravno tako, ali ta razlika, ki je dobrodošla med samozaposlenimi in zaposlenimi, ali je ujeta lahko s temi 15% v olajšavi. Če govorimo o svobodnjakih, potem se mi zdi, da velja premisliti še o neki potrebni olajšavi, o eventualnih investicijah. Praktično večina svobodnjakov, če hoče kupiti recimo atelje, tega ne more prikazati nikakor kot svojo olajšavo. Redki so, ki si to lahko dovolijo, s sistemom različnih lizing pogodb pa se marsikomu lahko pokaže tudi ta možnost. Niti občine niti država teh problemov ne rešujejo. V primeru vzpostavljanja prostorskih pogojev za delo svobodnjakov po moje ni mogoče obravnavati na način špekulantov, češ, da se sredstva prilivajo v, ne vem, avtomobile itd. S tega vidika se mi zdi, da je to ena od stvari, ki jo velja premisliti. Praktično oni ne morejo priti do prostorov za svoje delo brez javnih sredstev, teh sredstev javnih za te namene praktično ni, sami si pa tega ne morejo vkalkulirati v, bom rekel, svojo "poslovno dejavnost". Ko govorimo o svobodnjakih, bi kazalo, in s tem končujem, razmisliti, da se v ta sistem ob dogovoru s prizadetimi poskuša pripeljati tudi samostojne novinarje oziroma novinarje, ki samostojno opravljajo svoj poklic. Tu gre za tipično avtorska dela. Lahko so oni seveda v kakšnih pogodbenih razmerjih, ampak vsekakor bi to pomenilo v segmentu teh medijev neko večjo socialno varnost in tudi neko večjo samostojnost, vis-a-vis teh, ki so odjemalci njihovih izdelkov. Skratka, smo na dobri poti, da lahko naredimo kaj dobrega tudi za tiste v naši družbi, ki je hiper organizirana v podjetja in javne zavode, da se kaj dobrega stori tudi za tiste, ki poskušajo opravljati kulturno, raziskovalno in novinarsko dejavnost samostojno in tu je razumevanje ministrstva podlaga za nadaljnje korake. Hvala lepa.
Hvala lepa vam, kolega Školč. Kolega Vizjak nima več razpoložljivega časa. Kolega Grošelj prav tako zelo malo. Kolega Kangler je odsoten. Kolega Kavtičnik je odsoten. Kolega Brenčič prav tako, kolega Kremžar. Kolega Pucko ima besedo. Mislim, da nikogar prej ni.
Hvala lepa, gospod predsednik. Kolegice in kolegi! Predstavnice vlade. V svojem nastopu se bom omejil na tri vprašanja oziroma tri rešitve, ki po mojem mnenju ne morejo prispevati k prijaznosti te države, še manj pa so vprašljivi finančni učinki predlaganih rešitev. Po mojem mnenju so zanemarljivi ob proračunu države, ki je na nivoju 1600 milijard letno. Prvi je 113. člen oziroma olajšava za vlaganje v rešitev stanovanjskega problema davčnega zavezanca. Pred leti smo uvedli nacionalno stanovanjsko shemo, v katero je vstopilo blizu 100 tisoč državljank in državljanov, računajoč, da bodo nekoč v prihodnosti lahko uveljavljali tri odstotno olajšavo zavlaganja v nakup stanovanja ali izgradnjo stanovanjske hiše. Sedaj, ko se ta shema izteka, bi se jim naj za tretjino znižala ta možnost uveljavljanja olajšave. Menim, da je to absolutno nesprejemljivo in da je potrebno v nadaljevanju oziroma do druge obravnave to olajšavo ohraniti na nivoju treh odstotkov, tudi če bi eventualno druge olajšave iz tega 113. člena vezali na dve odstotno olajšavo. Drugo vprašanje, za katero mislim, da je ob dosegljivih podatkih, ki so bili na voljo oziroma predstavljeni, kjer je učinek enak dobesedno ničli, so tako imenovane subvencije v kmetijstvu. Ocenjujem namreč, da je učinek, kot ste ga predstavili oziroma ga je predstavilo ministrstvo za finance, na letni ravni v višini 400 milijonov tolarjev, popolnoma zanemarljiv, še posebej ob dejstvu, da bi to dohodnino pobrali le od tiste peščice oziroma tistega maloštevilnega sloja tega prebivalstva oziroma davčnih zavezancev iz kmetijstva, ki dobesedno lahko zdržijo boj z evropsko konkurenco v tej panogi. Če je ta potreba po 400 milijonih iz tega dela oziroma iz naslova subvencij v kmetijstvu, predlagam, da se zaračunajo neki manipulativni stroški v višini glede na 20 milijard, ki bi naj bile izplačane v ta namen. Se pravi, 2% od tega je 400 milijonov, in je rešitev na dlani. V temsmislu ne bi prihajalo do eklatantnega razlikovanja med tistimi, ki bi plačevali tudi - teh je sicer bolj malo, mogoče do sto - 50% dohodnino na te subvencije, in med tistimi, ki pa jih je zelo veliko, ki ne bi plačevali nič. Takšnega razlikovanja med ljudmi, ki se ukvarjajo in poskušajo preživljati z enako dejavnostjo, ni možno dopustiti. In tretje vprašanje, na katero želim opozoriti oziroma mislim, da je popoln strel v prazno, je izenačitev dohodkov športnikov in drugih, ki so aktivni na področju športa, ki naj bi bili obravnavani kot dohodki iz zaposlitve ali dohodki iz dejavnosti. To po eni strani pomeni siljenje teh ljudi, teh zelo pomembnih promotorjev Republike Slovenije v tujini, širom po svetu, v iskanje drugih, včasih morda tudi nezakonitih poti, na drugi strani pa po mojem prepričanju pomeni v nekem obdobju zaton društvene amaterske sfere v športu. Brez te osnove bo pa tudi zvezd bolj malo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Kolegica Širca, prosim.
Hvala lepa. Tudi sama se bom ustavila pri tistem področju, ki obravnava bodisi olajšave bodisi rešitve na področju avtorskih honorarjev, ki so v primeru predloženega zakona zelo specifično in natančno razdelani. Še preden se dotaknem avtorskih honorarjev oziroma tovrstnih rešitev, bom povedala, da seveda podpiram način reševanja tega vprašanja nasploh, kot je predlagano v zakonu, še posebej zaradi tega, ker mislim, da dejansko razbremenjuje socialno šibkejše sloje in da enakomerneje porazdeljuje davčna bremena ter uvaja evropsko primerljive institute in standarde. Tudi sama, kot rečeno, se bom vrnila k vprašanju samozaposlenih ustvarjalcev na področju kulture in k rešitvam, kot jih ponuja predmetni zakon. V Sloveniji imamo trenutno - pa mogoče bo čez nekaj mesecev drugače - evidentiranih približno 2200 samostojnih kulturnih ustvarjalcev nekoč, danes samozaposlenih. Z novo uredbo je njihova dejavnost razširjena na tiste poklice, ki so deficitarni, razširjena je tudi na tiste poklice, ki so novi in v tem smislu velja pozdraviti rešitve, kot so bile dane na področju z najnovejšo uredbo samozaposlenih v kulturi. To jih je pretežno polovica vseh zaposlenih v drugih dejavnostih, skratka redno zaposlenih v Sloveniji, in pomeni, da predstavlja pomemben segment ustvarjalcev. Rešitev, ki jo prinaša zakon, to se pravi, da se s 15% zmanjša davčna osnova od dohodka iz dejavnosti za samozaposlene v kulturi, če njihovi prihodki letno ne presegajo določene vsote. Osebno mislim, da je vsota prenizko ovrednotena, vsekakor naj bi doživela potrditev, razen, če naj bi premislili ponovno, da ne bi bodisi 15% zvišali na večje vsoto, bodisi pa zvišali tudi sam cenzus, ki je omenjen tukaj s 3.900.000 tolarji. Če omenim, pri obračunavanju prispevkov, ki jih država plačuje nekaterim, seveda ne vsem, ampak nekaterim ustvarjalcem na področju kulture za socialno, zdravstveno, invalidsko, pokojninsko in ostalo zavarovanje je ta cenzus trenutno že nad 4 milijone in pol tolarjev, kar je seveda ob rasti normalno. Ustavila bi se še pri drugi rešitvi, ki je bila v toku priprave zakona zelo diskutirana in na srečo tudi korigirana v sami pripravi zakona in govori in se dotika vprašanja odstotkov normiranih stroškov ali odpustkov pri avtorskih honorarjih. Gre ponovno za samozaposlene v kulturi, ki imajo določene olajšave pri uveljavljanju zmanjšanih normiranih stroškov iz nekoč 40% sedaj na 10%. Mislim, da je tudi pri tem členu, mislim, da je to 30. člen, ponovno potrebno premisliti, ali je ta odstotek primeren ali ne, kajti že sama beseda samozaposlen v kulturi vendarle pomeni, da gre za tiste ljudi, ki so si sami sebi delodajalci, ki tudi sami investirajo bodisi v materialne stroške, v nakup njihovih proizvodnih stroškov, ne govorim samo o glini, bronu, barvah, računalnikih, ampak tudi o materialnih stroških, o aparaturah, ki so potrebne za njihovo delo, o vzdrževanju njihovih primarnih in materialnih in ostalih stroškov, prostorov, skratka vseh tistih stroškov, ki jih sicer zaposleni na področju kulture v javnem sektorju ali tudi drugem sektorju dobivajo na samemdelovnem mestu, od potovanj, do izobraževanja in tako naprej. Skratka, gre za tisti spekter, ki je drugje že zagotovljen v delovni ustanovi, medtem ko pri tako imenovanih samozaposlenih ni. In vprašanje je, če ta sedanji odpustek, se pravi, 10%, kolikor je bil dogovorjen med pripravo zakona, na začetku ga namreč sploh ni bilo, je zadosten, kajti v primeru če ni, pomeni, da se bodo usluge, oziroma se bo trg ponudbe bistveno podražil. V tem smislu se bodo izstavljale višje cene. Sama mislim, da ne bi veljalo upoštevati tovrstnih olajšav, vsaj teh dveh, ki sem jih sedaj omenila, oziroma na katerih bi se rada osredotočila, zgolj pri kulturnih delavcih. Pred leti je šlo mnogo razmislekov v smer, da bi tisti ljudje, ki se ukvarjajo z novinarstvom na tako imenovanem svobodnem trgu, in pred leti jih še ni bilo toliko kot danes, bi bili tudi deležni določenih olajšav oziroma tistih odpustkov, ki se jim s tem, ko so na grobi in na zelo konkurenčnem trgu, prizadeti. Gre za novinarje, ki so se včasih, so se pred leti odpovedali ponujenim možnostim, da bi tudi podobno kot kulturni delavci, tisti, ki so vpisani v razvid in zadostujejo določenim pogojem, bili lahko deležni določenih olajšav. Konkretno predlagano je bilo takrat, da bi lahko dobili nadomestilo za plačevanjesocialnega, zdravstvenega, pokojninskega in invalidskega zavarovanja. V smislu, da je prizadet njihov ego, češ, da to pomeni, da so na nek način državno plačani, da jih država nekako plačuje in morebiti od njih še kaj zahteva, so se temu odpovedali. Toda čas je prinesel povsem druge zahteve. Čas je novinarje postavil na bistveno bolj trhla, na bistveno bolj negotova in bistveno bolj zaprta področja dela. Vse manj je prostih delovnih mest, vse manj se novinarje zaposluje, vse bolj in večja konkurenčnost je ustvarjena v njih, ki niti ne temelji na kvaliteti, ampak prevečkrat na žalost na čem drugem. Trenutno je približno 200 novinarjev registriranih oziroma vpisanih v razvid, znotraj, mislim, da ne prevelike vsote 500 tistih, ki so evidentirani. In če bi se davčna zakonodaja prilagodila določenim olajšavam tudi na tem področju, mislim, da bi bil dosežen tisti cilj, za katerega se je večkrat ogrevala opozicija v smislu pluralnosti, heterogenosti in čim večje kvalitete novinarskega dela. Hvala lepa.
Hvala lepa, kolegica Širca. Razumem, da bi želel besedo kolega Kremžar? [[Ne.]] Kolega Avšič? [[Tudi ne.]] Potem kolega Anderlič, prosim, vi imate zadnji besedo, potem bo menda tudi vlada želela besedo? Tudi kolega Anderlič ne. Torej ima besedo minister. Imate besedo, gospod minister.
Hvala lepa. Po vsej tej razpravi bi vseeno rad še enkrat povedal in vam pokazal ta širši kontekst, v katerem se z davčno reformo gibljemo. Osnova je, kot sem že večkrat poudaril, da imamo preveč obremenjeno delo in premalo obremenjen kapital v primerjavi z našimi konkurenti. Zavedati se morate, da imamo zelo jasno davčno konkurenco, ne samo v obstoječih državah članicah, ampak predvsem v desetih članicah, ki se pridružujejo. Povsod se dogaja to, da poskušajo davčne stopnje zniževati in davčne olajšave zmanjševati. Se pravi, če želimo pritegniti kapital, ohraniti delovna mesta, biti konkurenčni, potem je enostavno to najmanj, kar lahko trenutno naredimo, da efektivno davčno stopnjo, davek na dobiček, bivši davek na dohodek pravnih oseb, dvignemo z 12,8 na približno 17,8, odvisno, kako se računa, na 18% in smo še vedno konkurenčni. V treh letih pridobimo 35 milijard tolarjev in nato teh 35 milijard tolarjev uporabimo za to, da znižamo obremenitev dela pri dohodnini. Se pravi, prostor, ki ga imamo na razpolago, je 35 milijard tolarjev. Ta prostor z vidika konkurenčnosti gospodarstva najbolj zapolnimo na način, da se splošna olajšava dvigne. In to smo naredili. S tem pravzaprav najbolj enakomerno razbremenimo aktivne dohodke, predvsem delo. Ko sem poslušal to razpravo, če bi šel gledat po besedah, kolikokrat je bila katera izrečena, je bila največkrat izrečena beseda olajšave, in seveda zelo posebne olajšave. Če bi seštel, koliko je vrednost teh željapo dodatnih olajšavah, zdaj ne vem na pamet, ampak zagotovo bistveno več kot še enkrat 35 milijard, ki jih že imamo v tem predlogu. Tega prostora ni, to je prva stvar. Druga stvar, ki je zelo pomembna. Oprostite, ampak katerokoli davčno literaturo sem bral, povsod zelo jasno piše: negativni učinki olajšav, posebno pa posebnih olajšav so bistveno večji kot pozitivni učinki. In vse te posebne zahteve, ki so bile danes izražene, so po mnenju teorije in empirije zelo negativne. Tako se je treba tega zavedati.Posebna olajšava za novinarje, za kulturnike, za športnike, za kmete, za otroke in tako naprej. V teoriji za to ni podpore; je sicer lahko zelo, bi rekel, z vidika nastopa zanimivo za poslušalce, ampak ekonomskega učinka, tega pozitivnega, ni, če pa že je je pa odtehtan z njegovim hkratnim negativnim učinkom. Tako se bo treba spraviti v ta okvir. Če se v ta okvir ne bomo spravili, to pomeni dodaten deficit v proračunu, ki si ga ne moremo privoščiti, ker, kot veste, smo sprejeli program za vstop v ERM2 in evro, kjer nas Evropska unija enostavno omejuje z deficitom. In pri tem, ko bomo fiksirali ali pa skoraj fiksirali devizni tečaj, bomo potrebovali prostor v deficitu, zato da bomo s fiskalno politiko lahko nevtralizirali šoke, ki bodo zagotovo nastajali. Šoki stalno nastajajo. Sedaj imamo recimo šok na področju nafte, lahko bo drugi šok kakšna recesija, tukaj ali drugje, in naenkrat bo deficit lahko zelo narastel. Lahko se zgodi, da bomo šli čez maastrichske kriterije in seveda prostora ni. Jaz vas opozarjam na to, čeprav je volilno leto, jaz to razumem, ampak hkrati vstopamo v Evropsko unijo, hkrati gremo v ERM2 in evro in bo treba biti tukaj zelo, zelo racionalen. Jaz vas prosim, da to pri teh razpravah, ki bodo naprej na odboru in potem v drugi obravnavi zakona, upoštevate. Naslednja stvar so olajšave. Danes ste največkrat izpostavili otroške olajšave. Jaz sem vam povedal, da za otroke - ampak to je bil samo ta izbran segment izdatkov - dajemo na leto 114 milijard iz proračuna. In to smo v zadnjih letih izjemno povečali. Torej mi to spodbujanje, v bistvu demografko spodbujanje, to kar nas najbolj skrbi, da seveda demografsko število otrok ni zadosti veliko, da bi se obnavljali na daljši rok in je seveda problem pokojninski itn., seveda demografko dajemo zelo veliko denarja v to področje in ga povečujemo. Hkrati, kot sem že povedal, z olajšavami, ki nam jih je zapovedalo ustavno sodišče za 93,1% vseh tistih, ki imajo otroke, izboljšujemo položaj. Samo za 0,7% poslabšujemo. Pri tem pa moram povedati, da ekonomsko gledano zopet nisem videl niti ene raziskave, ki bi pokazala pozitivno povezavo med obsegom olajšav in na drugi strani demografskimi trendi, ki bi bili posledica teh olajšav. To se pravi, da gre za to, da nekomu nekaj dajemo in moramo se zavedati, to, za kar ste se vi zavzemali danes, dajemo tistim, ki so najbogatejši in bodo lahko te olajšave sploh koristili. To se pravi, da tukaj ni neke ekonomske logike zadaj, seveda vaša pa bo končna odločitev. Glede znižanja 3% olajšave za različne namene na 2% splošno olajšavo, bi rekel, seveda lahko ostanemo na 3%, vendar potem bo potrebno 17% olajšavo, smo šli iz 11% na 17% splošne olajšave, znižati. Gre seveda za politično odločitev na koncu, s seboj pa pripelje nekoliko drugačen pogled na to, kaj se financira iz države in kaj se financira tudi iz nevladnih institucij. Področje kmetijstva, področje kapitalskih dobičkov; mi smo vse te razprave že imeli in smo poskušali najti tiste najbolj optimalne možne rešitve. Pri kmetijstvu po mojem mnenju smo jih našli hkrati s spremembami zakona o katastrskem dohodku, ki bo bolj realno odražal obseg prihodkov kmetov in na ta način tudi imel na relativno enostaven način dobro osnovo za obdavčenje skupaj s subvencijami. Glede kapitalskih dobičkov. Ko sem poslušal vašo razpravo, je šla v zelo različno smer. Eni ste menili, da je kapitalske dobičke potrebno še bolj obdavčiti, drugi ste menili, da jih je treba neobdavčiti, tretji ste menili, da nekaj bi jih, nekaj jih ne bi. Mi smo poskušali najti neko vmesno pot, kjer kapitalske dobičke do treh let se obdavči, po treh letih ne, če pa je prevladujoča delež 10%, se pa obdavči. S tega vidika, ker imajo to tudi druge države, recimo imajo to Nemčija, Belgija in Avstrija in smo iskali pač tisto primerjavo, kje bi bilo, katere imajo in kakšne izkušnje imajo na tem področju. In to je bila rešitev, ki se nam je zdela smiselna. Glede obresti, jaz se strinjam z vami, obresti so zelo delikatno področje. Mi smo se ga zelo lotevali in popravljali in se usklajevali, s 150 tisoč smo šli na 300 tisoč, potem smo še šli v prehodno obdobje, ko smo počasi samo te deleže, ki gredo v davčno osnovo, povečevali. Po našem mnenju zdaj izračun je takšen, da daje konkurenčno prednost nalaganju v Sloveniji, v primerjavi z nalaganjem, recimo v Avstriji. Moram pa reči, da lahko to še enkrat skupaj preverimo tudi z vami, z Banko Slovenije, z bankirji in vidimo, ali dejansko imamo prav ali nimamo prav. Po našem mnenju je za zdaj v redu. Glede drugih olajšav, kulturniki, športniki, novinarji, študentje in tako naprej. Jaz bi vas opozoril. Vsako olajšavo, ki jo daš, jo mora nekdo plačati. Lahko jo plačamo tako, da zmanjšamo splošno olajšavo iz 17% ali pa posebne olajšave. Pri tem sprejemanju dohodninskega paketa, jaz mislim, da ne bo mogoče drugače, kot je pri proračunu, ko neka olajšava, ki ima takšno vrednost, mora na drugi strani slediti v zmanjšanju neke druge olajšave. Ker drugače bo deficit večji in tega si ne moremo privoščiti. Hvala lepa.
Gospod minister, z vašo razpravo bom sedaj zaključil to točko dnevnega reda. O predlogu sklepa, da je ali pa ni zakon primeren za nadaljnjo obravnavo, bomo v skladu s časovnim načrtom glasovali danes v okviru glasovanj s pričetkom ob 19.40 uri. Mimogrede naj vas opozorim, da imamo po današnjih glasovanjih še mandatno-volilne zadeve. Do takrat bom to točko dnevnega reda prekinil. Do naslednje točke dnevnega reda pa odrejam nekaj minut odmora, 3 minute. Ob 14.50 bomo prešli na 3. točko, to je na prvo obravnavo predloga zakona o pogojnem dostopu do zaščitenih elektronskih storitev. Za nekaj minut torej prekinjam sejo.
Vabim kolegice in kolege, da zasedajo svoja mesta, nadaljevali bomo z delom v okviru seje zbora. Smo pri 3. TOČKI DNEVNEGA REDA - PRI PRVI OBRAVNAVI PREDLOGA ZAKONA O POGOJNEM DOSTOPU DO ZAŠČITENIH ELEKTRONSKIH STORITEV. Z nami je državni sekretar s sodelavcem. Najprej bomo slišali predlog oziroma dopolnilno obrazložitev predloga zakona s strani državnega sekretarja. Kot veste, je skupina desetih poslancev, s prvopodpisanim kolegom Janšo zahtevala, da državni zbor opravi splošno obravnavo. To bomo sedaj storili po vašem uvodu, gospod državni sekretar, nato bodo dobili besedo predstavniki poslanskih skupin. Prosim.
Hvala gospod predsednik. Spoštovane gospe in gospodje! Dovolite, da na kratko predstavim zakon o pogojnem dostopu do zaščitenih elektronskih storitev. Torej ta zakon ureja pravice in varstvo ponudnikov zaščitenih elektronskih storitev, ki te elektronske storitve za plačilo zagotavljajo s pogojnim dostopom. Preprosto povedano, obstaja nek mehanizem, neka naprava, ki sicer preprečuje dostop do teh vsebin. Pogovorno imenujemo ta zakon tudi na nek način antipiratski zakon, ker govori o ukrepih, ki jih lahko sprejmemo takrat, kadar nekdo na kakršenkoli način nasilno oziroma nepooblaščeno dostopa do teh vsebin. Zelo pomemben je seveda 2. člen tega zakona, ki razloži pomen izrazov in definira samo zaščiteno elektronsko storitev. Pri tem je pomembno poudariti, da se zakon ne omejuje zgolj na televizijsko in na radiodifuzijo, kot smo vajeni, temveč posega tudi na storitve na področje storitev informacijske družbe, in sicer so to storitve, ki jih običajno dosegamo preko spleta oziroma preko digitalnih naprav, ki so priključene na svetovni splet oziroma na internet. Definirani so pojmi, kot je, recimo, ponudnik storitev, to je seveda fizična ali pravna oseba, ki zagotavlja storitve iz prejšnje točke, in pa, kaj je to pogojni dostop, gre za precej tehnično definicijo, in pa, kaj je to naprava za pogojni dostop. Tukaj bi posebej želel opozoriti na to, da ni nujno, da gre za fizično napravo, temveč je lahko to tudi programska oprema. Prepovedana naprava pa je vsako sredstvo, torej ponarejena naprava ali pa prikrojena naprava ali pa programska oprema, ki omogoča nepooblaščen dostop do zaščitenih vsebin. Opredeljena so v samem zakonu tudi prepovedana dejanja, in sicer prepovedano izdelovanje tovrstnih naprav, uvažanje, razširjanje, prodajanje. Teh naprav ni dovoljeno nameščati ali pa zamenjevati, vzdrževati na kakršenkoli način. Tretja točka v 4. členu pa določa, da je prepovedano tudi oglaševanje tovrstnih naprav, ki bi omogočile dostop, nepooblaščen dostop do zaščitenih oziroma plačljivih vsebin. Nadaljnji členi urejajo inšpekcijski nadzor in upravne ukrepe ter vrste tožb zaradi kršitve pravic zaščite s pogojnim dostopom. Na začetku sem pozabil omeniti, da gre v bistvu za harmonizacijo direktive 1998/84 in s tem zakonom zapolnjujemo določeno pravno praznino, ki je bila doslej na tem področju. Hvala lepa.
Hvala lepa, gospod državni sekretar, za dopolnilno obrazložitev predloga zakona. Sedaj bomo slišali, če bodo tako želele, predstavitev stališč poslanskih skupin. Kolega mag. Drobnič, poslanska skupina Nove Slovenije, za vami kolega Sušnik in tako naprej. Prosim, najprej kolega mag. Drobnič.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Spoštovani predstavniki vlade, drage kolegice in kolegi! Temu zakonu v Novi Sloveniji načeloma ne bomo nasprotovali. Gre pravzaprav za harmonizacijo naših predpisov, našega stanja s pravnim redom Evropske unije. To ni ključni razlog za to, da bi se prilagajali Evropski uniji, ta zakon je treba sprejeti zato, ker vlada v slovenskem prostoru določen nered, kar se tiče elektronskih informacijskih storitev. V zvezi s tem sem včeraj zastavil tudi vprašanje ministru za informacijsko družbo, in sicer s področja radiodifuzije. Gre za primere, ko se z nedovoljenimi tehničnimi napravami pride do zaščitenih storitev in, kot pravijo predstavniki vlade, tudi vse tisto, kar je povezano s trženjem teh storitev, pridobivanjem dobička na način zlorabe takšnih naprav ali poseganjem z napravami v elektronske storitve, v storitve informacijske tehnologije. V okviru zakona ni jasno precizirano oziroma po našem mnenju ni pravilno uporabljeno, da se kaznujejo tudi grozeče kršitve. Lahko se kaznuje poskus kršitve, ne pa grozeče, tisto, kar bi se eventualno nakazovalo, da bo nastala kršitev; kaj takega ni primerno v pravnem sistemu. Ta zakon bi bilo očitno treba sprejeti že bistveno prej, zaradi naših notranjih razmer, kjer gre za divji lov na področju intelektualne lastnine, ki jo moramo zaščiti, če želimo vzpostaviti pravi tržni red tudi na tem področju in preprečiti razna zaslužkarstva na račun kršenja, na račun kraje intelektualnih storitev. V ta okvir lahko sodi tudi zloraba frekvenc na posameznih področjih, oddajanje in zloraba začasnih frekvenc, kar se dogaja v Sloveniji, in opustitev javnih razpisov za pridobitev teh frekvenc. V Novi Sloveniji se tudi sprašujemo, kaj je in kaj bo vlada storila v primeru uvoza naprav za nepooblaščeno prisluškovanje telefonskim signalom. Do zdaj se na to ni nič odzvala, ali se morda zdaj namerava? Slišali smo torej, da so bile te naprave uvožene, ne vemo pa, kako se jih uporablja. Komisija za nadzor varnostnih in obveščevalnih služb lahko kontrolira sisteme, ki so v državni lasti in jih pod določenimi pogoji lahko uporabljajo državni organi, če za to izda potrebno soglasje sodišče. Vendar pa ni jasno, kaj se dogaja na tem sivem polju, in to je resno vprašanje. Direktiva nalaga uskladitev nacionalnih predpisov. Razmišljali smo v Novi Sloveniji, da bi ta pravna materija bila vključena v obstoječo pravno materijo, ki jo pač imamo oziroma v te predpise. Vlada se je odločila za poseben predpis. Tudi temu ne mislimo nasprotovati, ker nas predvsem zanima, kako bomo vzpostavili pravi trg intelektualnih storitev, preprečitev razne vrste piratstva in zlorab intelektualne lastnine in da se bo zagotovila pravna varnost tudi s spremembo tistega dela predpisa, o katerem sem že govoril. Verjetno se obeta nekoliko več reda tudi z večjo digitalizacijo storitev oziroma signalov, ki jo je bistveno lažje omejevati ali kontrolirati. Še eno področje bi bilo treba v okviru tega izpostaviti, in sicer, da se s pomočjo kodiranja in zaščite intelektualne lastnine pravzaprav tudi omejuje nepooblaščena distribucija raznih oddaj, tudi tistih nezakonitih. To smo imeli tudi v državnem zboru posebno tolmačenje v zvezi s trdo pornografsko vsebino, ki je v Sloveniji našla tudi prostor oziroma mesto v javni prostor nepooblaščenim in potem tudi tistim, za katere smo smatrali, da bi jim take vsebine škodovale, in to nesporno, ker za to nas obvezujejo tudi mednarodne določbe. Hvala lepa.
Hvala lepa. Prosim, kolega Sušnika, da predstavi stališče poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Imate besedo, kolega Sušnik.
Hvala lepa. Spoštovani zbor, dovolite, da vam predstavim pogled Slovenske demokratske stranke na predlog zakona o pogojnem dostopu do zaščitenih elektronskih storitev. Nismo spregledali, da je predlagatelj v oceni stanja in razlogih za sprejem hote ali ne hote spregledal varstvo uporabnikov teh storitev tako imenovane informacijske družbe, ki bomo po našem mnenju tako še naprej ostali brez ustrezne zaščite. Zakon bi po mnenju predlagatelja naj urejal tudi ukrepe proti prometu in uporabi nedovoljenih naprav, ki bi naj nepooblaščenim osebam onemogočale in omejevale nedovoljendostop do zaščitenih storitev tako televizijskih in radijske radio difuzije in storitev informacijske družbe. Zakonski predlog naj bi tudi določil obseg varovanih storitev v predelu, katere so naprave, katerih uporaba je prepovedana in ima ambicijo urediti institute pravnega varstva varovanih storitev pred uporabo in zlorabo s pomočjo tako prepovedanih naprav. V Slovenski demokratski stranki pozdravljamo namen predlagatelja, da s tem zakonom uredi pravno varstvo tako zaščitenih kodiranih storitev tudi na našem tržišču, kot bodočem delu evropskega trga, hkrati pa opozarjamo, da uporabniki storitev kodiranih digitalnih storitev, tako imenovane informacijske družbe, nismo zadovoljivo zaščiteni pred vdori v sisteme elektronske pošte in pred prisluškovanjem nepooblaščenih posameznikov tako na fiksni kot mobilni telefoniji. Mi izražamo neko začudenje oziroma žalost, da ta zakonski predlog ne načenja in ne rešuje problema teh vdorov v informacijske sisteme in divjega prisluškovanja pogovorom v fiksni in mobilni telefoniji. Da se to dogaja, potrjuje tudi splošno znano dejstvo, da je v zadnjem obdobju, mislim, da gre za pet zasebnikov, kupilo oziroma uvozilo drage in kompleksne naprave za elektronsko prisluškovanje. Ta zakona ne daje odgovora, kao imetnikom takšnih in podobnih naprav preprečiti uporabo le-teh v smislu zaščite uporabnikov teh informacijskih storitev. V zvezi s tem dejstvom se nam odpira vrsta vprašanj, na katera na žalost ta zakonski predlog, kot sem že povedal oziroma drugi zakoni, ki jih predlagatelj navaja, ne dajejo zadovoljivega odgovora oziroma ne razrešujejo pereče problematike, ki je s tem povezana. Zakon ščiti in ureja izključno pravice in varstvo ponudnikov zaščitenih elektronskih storitev, ne ureja pa varstva uporabnikov elektronskih naprav ki so vse prevečkrat izpostavljeni nepooblaščenim vdorom in prisluškovanjem. Zato v imenu Slovenske demokratske stranke izrekam pričakovanje, da predlagatelj, Vlada Republike Slovenije v nadaljnji obravnavi zakona celovito uredi in zaščiti tudi uporabnike elektronskih storitev informacijske družbe. Pričakujemo rešitve, ki bodo uporabnike elektronskih storitev vseh oblik učinkovito zaščitile pred nepooblaščenimi in neželenimi posegi v naravo teh storitev. Rešitve nas morajo zaščititi pred vdori v našo elektronsko pošto in pred prisluškovanjem, kateremu smo tudi zaradi prometa naprav za elektronsko prisluškovanje in uporabo le-teh nedvomno tudi izpostavljeni. Hvala lepa.
Hvala lepa kolega Sušnik. Kolega Vebra ne vidim v dvorani. Tako bom dal besedo naprej kolegu Brenčiču, bo predstavil stališče poslanske skupine Slovenske ljudske stranke. Imate besedo.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Lepo vas vse pozdravljam. V poslanski skupini Slovenske ljudske stranke sprejemamo predlog tega zakona kot logično obvezo in seveda s tem tudi zavezo Republike Slovenije za dokončno uskladitev našega pravnega reda s pravnim redom Evropske unije. To je naša obveznost, ki smo jo sprejeli na temelju pridružitvenega sporazuma in smo jo dolžni opraviti do 1. maja. Ampak poleg tega je pa dobro, da se to področje uredi tudi zaradi stanja, ki je prisotno zgolj v našem notranjem trgu, tudi v notranjem trgu. S predlogom tega zakona se preprečuje tako izdelovanje, nameščanje in kot ključno uporabo nedovoljenih naprav, ki bi omogočale dostop do zaščitenih storitev, radiodifuzije in podobno temu, do zaščitenih storitev informacijske družbe. S tem se vzpostavlja pravno varstvo ponudnikov žal nekoliko premalo tudi varstvo, pravno varstvo uporabnikov teh storitev. Več ali manj vsa vsebina predloga zakona temelji na evropski direktivi o pravnem varstvu storitev, katere ima ponudnik pravico zaščiti s pogojnim dostopom, in v tem smislu bi bilo predlogu zakona težko kaj dodati, kaj oporekati ali tudi drugače zapisati. Zagotovitev zakonskega varstva ponudnikov je brez dvoma potrebna, saj je le tako mogoče pričakovati ekonomske učinke te dejavnosti. Članstvo Slovenije v Evropski uniji pomeni novoraven vključitve slovenskega gospodarstva v evropski notranji trg. Zagotovitev pravnega varstva proti trženju nedovoljenih naprav je pomembna ne le za dosego ekonomskih učinkov v slovenskem prostoru, temveč tudi za širši evropski prostor. Neusklajenost notranje zakonodaje na tem področju bi prav gotovo ovirala prost pretok teh storitev. Poslanska skupina Slovenske ljudske stranke bo predlog zakona podprla v smislu dobre podlage za nadaljnjo obravnavo. Hvala lepa.
Hvala vam, kolega Brenčič. Kolega Kavčič. Kolega Kavčič bo predstavil stališče poslanskega kluba Liberalne demokracije. Imate besedo, prosim.
Spoštovani! V zvezi s predlogom zakona o pogojnem dostopu do zaščitenih elektronskih storitev velja poudariti, da digitalne tehnologije tudi na področju radiodifuzije in informacijske družbe povečujejo obseg potencialne izbire za uporabnike. Zato se seveda na drugi strani logično postavlja, izpostavlja potreba po instrumentu, ki se imenuje pogojni dostop. In sicer ta instrument omogoča zaščito ekonomskih interesov ponudnikov teh storitev. No, dosedanja praksa je pokazala, da je potrebno dovolj podrobno in na drugi strani dovolj učinkovito regulirati možnost uporabe naprav za brezplačen dostop do teh storitev. Konkretno gre za pravno podlago preprečevanja uporabe nedovoljenih naprav. S tem predlogom zakona usklajujemo slovenski pravni red s pravnim redom Evropske unije, konkretno gre v največji meri za prenos določb direktive 1998/84. Zato bomo v poslanskem klubu LDS ta predlog zakona podprli. Hvala.
Hvala lepa, kolega Kavčič. Kolega Vnučec. Kolega Vnučec bo predstavil stališče poslanske skupine Stranke mladih. Predstavitev stališč poslanskih skupin pa bo za njim v imenu SNS imel kolega Barovič. Prosim, kolega Vnučec.
Hvala za besedo, spoštovani predsednik. V poslanski skupini podobno kot pri ostalih predlogih zakonov, ki smo jih v preteklosti sprejemali v sklopu prilagajanja slovenskega pravnega reda evropskemu, tudi pri tem zakonu o pogojnem dostopu do zaščitenih elektronskih storitev podpiramo prenos določb direktive, ki države članice EU zavezuje k zagotovitvi pravnega varstva storitev, ki temeljijo ali vključujejo pogojni dostop v slovenski pravni red. S sprejetjem zakona bodo natančno določeni ukrepi proti nedovoljenim napravam, ki omogočajo nedovoljen dostop do zaščitenih storitev televizijske in radijske radiodifuzije ter storitev informacijske družbe, kot tudi pravno varstvo ponudnikov, ki take storitve zagotavljajo. Omenjeni ukrepi bodo poleg mnogih pozitivnih učinkov po naših ocenah zagotovo dobrodošli lastnikom avtorskih pravic elektronskih storitev, saj bodo na podlagi jasno določenih zakonskih regulativ veliko bolj zaščiteni, kot so bili so sedaj. Različni piratski dostopi do sprejemanja kodiranih televizijskih signalov bodo zakonsko prepovedani, kar bo verjetno pri manjših kabelskih televizijskih sistemih zagotovo okrnilo njihovo paleto programov, vendar lahko po drugi strani predvidevamo, da bodo distributerji, ki so že sedaj, oziroma bodo tudi po sprejetju zakona spoštovali pravice lastnikov elektronskih storitev, bolj konkurenčni. S tem bodo njihove storitve ljudem tudi bolj dostopne. Ker lahko navkljub zakonski regulativi pričakujemo, da bodo mnogi vendarle kršili zakonodajo, pa že sedaj opozarjamo zakonodajalca in pa vlado, da je zelo pomembno, da vlada, poleg tega, da v državni zbor vloži zakon, zagotovi tudi kvalitetno inšpekcijsko in nadzorstveno službo, ki bo določbe zakona, ki ga danes sprejemamo, uresničevala in nadzorovala. Predlog zakona pa bomo podprli. Hvala.
Kot rečeno, sedaj bo kolega Barovič v imenu poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke sklenil predstavitev stališč in potem preidemo na splošno razpravo, ki sicer glede na predvidene govornike ne bo dolga. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovane kolegice, kolegi, predstavniki vlade! Predlog zakona o pogojnem dostopu, pomembna beseda "pogojnem dostopu", do zaščitenih elektronskih storitev sledi evropski direktivi. Jasno je, da ga je treba sprejeti do vstopa, ki naj bi bil, Slovenije v Evropsko unijo, 1.5. In ne vem, mogoče mi bodo kasneje, ko bodo imeli predstavniki vlade še besedo, povedali, da v nasprotju z nekaterimi drugimi zakoni, ki so vsebinsko zelo pomembni in tečejo po nujnem postopku, ta zakon, ta predlog zakona, ki ni nepomemben, ima pa seveda mogoče manjšo težo proti drugim, pa po rednem postopku. To je pač vprašanje, ki smo si ga v Slovenski nacionalni stranki, to pravico imamo, tudi zastavili. Cilj direktive, na katero se seveda ta predlog zakona nanaša, je varstvo in uresničevanje svobode izražanja. Tudi tega nisem slišal od, ali pa preslišal, ostalih sogovornikov, kar se v Slovenski nacionalni stranki vsem nam zdi zelo pomembno. Predlog zakona naj bi urejal ukrepe proti nedovoljenim napravam, ki omogočajo marsikaj, o čemer je bilo danes že izrečeno nič koliko besed. Tako vsi ti, ki smo še zbrani v tej dvorani državnega zbora, vemo, da danes v radiodifuznem, televizijskem, računalniškem ali pa informacijskem sistemu tako imenovani hekerji počno, karkoli hočejo. In vemo, da bodo podatki dostopni komurkoli kadarkoli, ne glede, če sprejmemo deset ali pa en zakon. Zakaj to govorim? V Slovenski nacionalni stranki ocenjujemo, da je bistvo, ki pa je mogoče pripravljavcem ušlo, v 8. členu kazenskih določb. Zakaj to govorim? Poglejte, če ste, spoštovane kolegice in kolegi - nekateri, verjamem, da ste -, prebrali tudi del, ki govorio primerjalnopravni ureditvi, lahko mirno ugotovimo, da je ta predlog zakona vsaj v tem delu, ki govori o kazenskih določbah, krasen kompromis med ureditvijo tega sistema v Avstriji in Nemčiji. Zakaj? Če pogledamo višino kazni, ki jo predvideva, in pa način kaznovanja, je slovenski predlog, vsaj v tej določbi, še enkrat poudarjam, v kazenskih določbah, enak. Tu bi predlagal vladi v razmislek, da mogoče primerja Irsko, Luksemburg ali Veliko Britanijo, kajti vse te države poleg denarne kazni predvidevajo tudi zaporno kazen. To pa je bistvo, ker dostop do takšnih naprav, "švercanje" s takšnimi napravami ali pa legalizacijo takšnih naprav pod drugim imenom bomo srečevali; zakon sam po sebi sicer to prepoveduje, ampak kot vemo, kako se vsi ljudje znajdejo v tej državi, se bodo tudi tu. Tudi dobro je, da država z denarno kaznijo nekoga kaznuje pri takšnem dejanju, torej kaznivem dejanju, prav je. Toda po mojem mnenju in po mnenju Slovenske nacionalne stranke bi bilo dobro, da bi v 8. členu kazenskih določb vnesli tudi zaporno kazen. S tem bi seveda zaostrili vsaj pri tistih, ki imajo namen in ga bodo tudi imeli in vzdrževali, prekupčevanje s takšnimi napravami in njihovo izkoriščanje v protizakonite namene. Pri takšnih ljudeh bi mogoče spodbudili nekoliko več razmisleka, nekoliko več, recimo temu v narekovajih, strahu in nekoliko bolj bi se zaščitili proti vsem tistim dejanjem, o katerih so spoštovani kolegi govorili pred mano. Prav je, še enkrat pravim, zakon je pač treba sprejeti, glede na direktivo, prav je, da takšen zakon imamo. Predvsem pa želim in prosim vlado ter seveda spoštovane kolegice in kolege, da pri ponovni obravnavi razmislimo o kazenskih določbah in pri tem zakonu dosežemo vsaj en konkreten in natančen cilj. V Slovenski nacionalni stranki bomo zakon o pogojnem dostopu do zaščitenih elektronskih storitev podprli, ker se pač zavedamo tudi svoje odgovornosti do usklajevanja zakonodaje z Evropsko unijo, še enkrat pa z željo in predlogi, da bi se uskladili vsaj na tistih področjih, ki bodo še toliko boljzavarovala določila tega zakona. Hvala lepa.
Hvala lepa. Imamo dobre pol ure za razpravo. Najprej ima besedo kolega Sok.
Hvala lepa za besedo, spoštovani predsedujoči. Kolegice poslanke in poslanci! To kar me pravzaprav čudi, ko sem prečital ta zakon in ko poslušam te predstavitve poslanskih skupin, je, da smo na tako pomembno ureditev enega področja, ki vemo, kaj v praksi pomeni, morali čakati 6 let in da to uveljavljamo tik pred vstopom Republike Slovenije v Evropsko unijo. Torej, očitno sam pri sebi si predstavljam, da je pač takšna odločitev in pa neke vrste anarhija na tem področju predlagateljem ustrezala, kajti očitno je, da je evropska direktiva bila sprejeta že pred 6 leti, mi pa sedaj to naknadno urejamo. In res je škoda, da tega niste uredili že pred časom, ker v tem času je seveda ta tehnika se izredno hitro razvijala, predvsem zadnjih nekaj let. Tisto, na kar bi pa rad opozoril v zvezi s tem zakonom, ki ima vsega skupaj deset členov, jaz bi vam predlagal, da - prej sem nekoga slišal, da bo sigurno prihajalo v praksi do zlorab in to je takšno področje, ki je seveda zelo privlačno in pa zanimivo. Te kazenske sankcije so tukaj, bi rekel, takole stimulativne, da pravzaprav ljudi nagovarjajo. Kazen za fizično osebo, ki se s tem ukvarja, je konec koncev 100.000 tolarjev. Mi smo sprejemali tukaj določene zakone s področja kmetijstva, recimo, kjer je šlo za kazni tudi za fizične osebe tam od 3 milijonov za veliko manjše napake. 100.000 tolarjev se mi očitno zdi daleč premajhna kazen, če resno želite to zadevo urediti in pa preprečiti, ker če bo tako ostalo, potem bo seveda marsikdo riskiral tistih 100.000, če ga bodo slučajno ujeli in se z vsemi temi zadevami veselo ukvarjal naprej, tako kot se je verjetno ukvarjaldo sedaj. Tudi kazen za pravno osebo milijon tolarjev za prekršek na tem področju je, zdi se mi, veliko premajhna. Rad bi vas opozoril še mogoče na to, da bi bilo potrebno tudi 5. člen, ki govori o inšpekcijskem nadzoru na tem področju in pa o ukrepih v zvezi s tem, nekoliko jasneje zapisati. Jaz mislim, da tržni inšpektor mora imeti po lastni presoji možnost, da oceni, kdaj bo na strokovno pomoč poklical predstavnike ministrstva, pristojnrga za informacijsko družbo, ne pa da se tu v zakon zapisuje, da pri zahtevnejših primerih. Če boste v zakon tako zapisali, potem bo seveda vedno prišlo do ugotavljanja, kateri primer je zahtevnejši in kateri ni zahteven. Torej, jaz vam predlagam, da te člene popravite, da daste inšpekciji prava pooblastila v tem zakonu, da bo lahko tudi to materijo v praksi pravilno regulirala, kršitelje pa na pravi način kaznovala, če resnično želimo, da bi naj zakon preprečil to, kar se pa nedvomno danes dogaja, da se prisluškuje, da se vdira v elektronske sisteme in da pravzaprav verjetno ena cela skupina naših sodržavljanov se lepo in veselo s tem področjem ukvarja. Hvala lepa.
Kolega Beuermann.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Lep pozdrav predstavnikom vlade! Spoštovani kolegi! Jaz bom zelo kratek, ker je bilo kar nekaj tega, kar sem imel tudi sam namen povedati, že povedano. Me pa v tem sicer kratkem zakonu pravzaprav na nek način moti samo dvoje. Eno je 6. člen, če lahko kar direktno o členu govorim, čeprav smo pri splošni obravnavi Ko je govora o tem, da ponudnik storitev lahko namesto uničenja ali onemogočanja prepovedanih naprav alternativno zahteva izročitev proti odškodnini, ki ne presega proizvodnih stroškov. Jaz tega preprosto ne razumem, ker si jaz razlagam tako: Nekdo si napravi vitrih za vlamljanje, ko ga pa dobijo, mu morajo pa ta vitrih še plačati. Tako, da to je nekako čudna formulacija v zakonu. Druga stvar, eno vprašanje, in sicer, ko je govora o tem, da sodišče lahko izda začasno odločbo tudi brez zaslišanja nasprotne stranke, če obstaja utemeljena bojazen, da zavarovanja kasneje ne bo mogoče izvesti. Seveda me zanima, za kakšno zavarovanje gre. In pa ne nazadnje, bilo je že v razpravi omenjeno, da bi bilo morda dobro tudi zaščititi ne samo "providerja", ampak tudi uporabnike zaščitenih elektronskih storitev, pa se mi potem ta dikcija nekako ne zdi primerna. Hvala lepa.
Hvala lepa. Saj vlada bo še dobila besedo, če bo želela ob koncu razprave. Kolega Pečeta ni v dvorani. Želi kolega Mamić besedo? Prosim.
Hvala lepa, kar mi je ostalo, ta slaba minuta. V glavnem več ali manj so kolegi že povedali, opozorili na problematiko. Meni se čudno samo zdi, ko se pripravlja tak zakon, da se predlagatelj ne poglobi malo v zadevo in potem ne napiše konstruktivno. Recimo, tako kot je povedano, zakon je potreben, ga rabimo, ampak bo, kot je tako napisan, zelo težko izvedljiv. Tega se pravzaprav bojimo, zato bi bilo dobro, kolikor je še časa, da se ta stvar malo popravi, posebno, kot je še rekel gospod Sok za 5. člen, da se resno popravi. Hvala.
Dobro. Zakon je danes v prvi in pa splošni obravnavi, za to je še priložnosti. Želi vlada dati kakšno pojasnilo ali še kakšno informacijo, če ne bom razpravo zaključil. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Nekaj zelo kratkih besed, gospe in gospodje, bi podal morda repliko oziroma pojasnil. Prva je glede zakasnitve in pa seveda varovanja avtorskih pravic. Namreč v harmonizacijskem procesu je na začetku prevladalo prepričanje, da ureja tovrstne zadeve zadostno že tudi zakon o varstvu avtorskih pravic. Vendar je kasneje komisija v svojih pretehtanjih harmonizacijske zakonodaje ugotovila, da ni tako in da je potreben poseben zakon. Tudi to je eden izmed razlogov, da tudi po našem prepričanju seveda zakon prihaja malce kasneje, kot bi bilo potrebno. Druga točka, na katero bi želel dodati pojasnilo, je predmet zlorabe frekvenc, uvoza tovrstnih naprav in sivega polja, ki v zvezi s tem nastaja. Torej, sorodni zakoni, ki urejajo to področje, in hkrati tudi ščitijo samega uporabnika, so seveda kazenski zakonik, zakon o elektronskih komunikacijah in pa zakon o varstvu potrošnikov. Poleg tega pa v skladu s pred kratkim sprejetim zakonom o elektronskem podpisu in elektronskem poslovanju na elektronskem podpisu uvajamo tudi inštrument tako imenovanega centra za posredovanje podatkov o internetnih incidentih. In pričakujemo, da bo ta center seveda prispeval zelo tehtno k zaščiti samega uporabnika, kar sicer seveda ni predmet tega zakona. Glede samih prekrškov in zneskov, ki so navedeni, bi poudaril samo to, da so nekako navedbe usklajene z zakonom o prekrških in da je tukaj še seveda možno uvajati morebitne modifikacije. In zaključno pojasnilo, ki bi ga navedel, je glede seveda samih inšpekcijskih organov. Navedba, ki je takšna, kot je, torej, glede na zahtevnost materije predvidevamo, da je zadostna v tem primeru, kajti inšpektorji sami lahko ugotovijo, kdaj strokovno zadevi, torej v tistem teoretičnem delu, niso kos, in v ta namen smo uvedli inštitut asistence s strani pristojnega ministrstva. Hvala lepa.
Hvala lepa. Po vašem nastopu bom zaključil splošno razpravo. O predlogu sklepa, da je predlog zakona primeren za nadaljnjo obravnavo, bomo v skladu s časovnim načrtom seje odločali nocoj v okviru glasovanj, z začetkom ob 19. uri in 40 minut. Prekinjam to točko dnevnega reda do začetka 4. Šlo bo za drugo obravnavo predloga zakona o spremembah in dopolnitvah kazenskega zakonika. Predlog zakona bo predstavil minister Bizjak, potem predsednik odbora in predstavniki poslanskih skupin, potem pa bomo obravnavali tudi vložene amandmaje na besedilo predloga zakona. Do začetka razprave ob 15. uri in 55 pa odrejam odmor.
Pozdravljam ministra za pravosodje s sodelavko! Prehajamo na 4. TOČKO DNEVNEGA REDA - DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH KAZENSKEGA ZAKONIKA. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila vlada Republike Slovenije. Besedo dajem najprej predstavniku vlade za dopolnilno obrazložitev predloga zakona. K besedi vabim ministra za pravosodje mag. Ivana Bizjaka. Izvolite.
Spoštovana gospa podpredsednica, poslanke in poslanci! Pred vami je predlog zakona o spremembah in dopolnitvah kazenskega zakonika. O teh spremembah je bilo veliko razprav, deloma tudi v tem državnem zboru, ko ste obravnavali predlog, ki je bil na to temo že vložen, seveda pa je bilo veliko razprav tudi v strokovni javnosti. Že po vložitvi predloga se je o predvidenih spremembah zelo določno izrekla tudi pravna stroka, ki je predvsem opozarjala, da ne bi veljalo hiteti s spremembami na vseh področjih, kjer smo jih predvideli, da bi bile te spremembe potrebne čim bolj temeljitega premisleka. Ne drži sicer, da takšnega premisleka ne bi bilo, vendar je dosedanja obravnava zakona v državnem zboru, na matičnem delovnem telesu, prinesla dopolnjen predlog zakona, ki ne vsebuje nekaterih prej predvidenih sprememb, vseh tistih ne, za katere smo skupaj ocenili, da v tem trenutku niso nujno potrebne. Sicer pa predlog tega zakona v prvi vrsti usklajuje naš kazenski zakonik z vrsto, kar desetimi mednarodnimi pravnimi akti, ki obvezujejo Republiko Slovenijo, bodisi da so del pravnega reda Evropske unije bodisi da so takšne narave, da Slovenija mora pristopiti k tem aktom. Naj omenim samo nekatere spremembe, ki se nanašajo na mednarodne pravne akte. Predvsem vzpostavljamo temelje za ratifikacijo konvencije Združenih narodov proti mednarodnemu organiziranemu kriminalu z obema dodatnima protokoloma, torej tako imenovane palermske konvencije. S tem v zvezi je v zakonu predlagana definicija hudodelske združbe,vnesene so možnosti za omejitev kazni storilcu kaznivih dejanj v takem okviru, torej v okviru združbe, ki sodeluje s pravosodnimi organi. Predvidene so spremembe opredelitve kaznivega dejanja prepovedanega prehoda čez državno mejo in novo kaznivo dejanje trgovine z ljudmi. Precej sprememb se nanaša tudi na usklajevanje z določbami rimskega statuta mednarodnega kazenskega sodišča, zlasti v poglavju kaznivih dejanj zoper mednarodno pravo in človečnost; na novo dodajamo tudi kaznivo dejanje maščevanja uradni osebi za dejanja, opravljena v kazenskem postopku. Nekaj sprememb se nanaša na mednarodno konvencijo o zatiranju financiranja terorizma, kjer seveda tudi od Slovenije upravičeno pričakujejo, da bo dala svoj delež pri zatiranju tega zla, ki se vse bolj širi tudi v evropskem prostoru. Nekatere določbe se nanašajo tudi na zaščito pravnih interesov Evropske unije, upoštevamo pa tudi določbe konvencije Sveta Evrope o kaznivih dejanjih v kibernetskem prostoru. To je le nekaj mednarodnih pravnih aktov, glede katerih smo vnesli potrebne uskladitve. Od drugih sprememb, ki so nastale zlasti zaradi dosedanjih izkušenj pri uporabi kazenskega zakonika, naj omenim na primer, da zakon zdaj jasno določa kriterije oziroma okoliščine, ki jih mora upoštevati komisija za pogojne odpuste. Da je spremenjen rok za zastaranje pregona kaznivih dejanj zoper spolno nedotakljivost. Da so zlasti na podlagi razprave v tem državnem zboru usklajene in določene strožje zagrožene kazni za določena kazniva dejanja proti spolni nedotakljivosti, da so podrobneje precizirane določbe, ki se nanašajo na tako imenovana korupcijska kazniva dejanja, pa tudi na zaščito intelektualne lastnine. Tako da predlagam, da podprete besedilo predloga zakona, kakor je dopolnjeno pripravljeno za to obravnavo. Hvala.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval odbor za notranjo politiko kot matično delovno telo. Podpredsednik, gospod Franc Kangler, ki ga je matično delovno telo pooblastilo, da predstavi poročilo, je danes odsoten, imamo pa pisno poročilo na klopeh. Zdaj bomo slišali stališča poslanskih skupin. Najprej nam bo stališče poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije predstavil gospod Vojko Čeligoj. Izvolite.
Spoštovana gospa podpredsednica, gospod minister s sodelavko, kolegice, kolegi poslanci! Pred nami je torej predlog sprememb in dopolnitev kazenskega zakonika ali zakonika, ki naj bi določal, česa vsega državljani ne smemo oziroma kaj vse se smatra za tako družbeno zavrženo, da je potrebno inkriminirati seveda v predpostavki, da tega ljudje niso uspeli tako ponotranjiti, da inkriminacija sploh ne bi bila potrebna. Kot že predlagatelj omenja, večji del predlaganih sprememb izhaja iz oziroma je povezanih s številnimi mednarodnimi dokumenti. Na trenutke se zdi, da mednarodnim dokumentom slovenski javnosti slepo verjamemo, saj so se razprave, ki so se okrog tega zakona že zgodile, precej več ukvarjale s tem, kdo ima prav, ali stroka ali politika. Kot da bi se morda kritično pogledalo v posamezen tak dokument. Res je, da so ratificirani mednarodni dokumenti pravno zavezujoči za države podpisnice, vendar pa ti pogostokrat zavezujejo le k cilju in niso tako dorečeni, da bi bili neposredno uporabljivi, zakaj bi jih drugače sprejemali v notranji pravni red. Vendar pa je eden izmed takih mednarodnih dokumentov rimski statut, s strani poslanske skupine DeSUS zelo dobrodošel. Vedeti moramo, da je rimski statut najvišji dosežek mednarodnega kazenskega prava, poleg tega pa so se države k njemu zavezale prostovoljno s pogodbo in nikakor ni enostranski pravni akt. Temeljna načela rimskega statuta so zorela dobrih 50 let in niti danes niso nediskutabilna, kar spomnite se diskusij o odstopu načela državne suverenosti. Vendar so načela in določbe rimskega statuta pridobitev za celotno človeštvo, saj se vendar strinjamo, da so genocid, hudodelstva zoper človečnost, vojna hudodelstva in agresija tako zavržena dejanja, ki jih obtožujejo vsi narodi. Nekateri se z nami ne bodo strinjali, vendar pa v poslanski skupini DeSUS menimo, da bi bilo mogoče boljše urediti določbe iz rimskega statuta v posebnem zakonu, že zaradi tega, ker so nekatere določbe iz tega statuta nekompatibilne z obstoječo kazenskopravno zakonodajo, na primer dejstvo, da je po določbah iz tegastatuta mogoče izjemoma dopustiti dosmrten odvzem prostosti, kar ni združljivo s konceptom obstoječega kazenskopravnega zakonika, ali dejstvo, da se določbe rimskega statuta uporabljajo za specifična kazniva dejanja, ko pa jih implementirano v naš kazenskopravni sistem, pa veljajo za vsa kazniva dejanja. V sedaj predlagani noveli na primer preprečitev dokazovanja, za katerega je zagrožena kazen zapora do 3 let. Kaj to pomeni? Na primer za tako imenovano bagatelno kriminaliteto pa se nihče ne vpraša. V poslanski skupini DeSUS v predlogu opažamo tendenco zviševanja kazni in inkriminacije nekaterih dejanj, ki po našem mnenju ne spadajo v pristojnost kazenskopravne zakonodaje. Vemo, da je kazensko pravo, ne glede na to, kako humano je, še vedno sredstvo represije, državne represije, zatorej naj se uporabljale v primerih, ko družba drugih ukrepov ne najde, kar pa ne pomeni, da so ti drugi ukrepi lahko dosegljivi, nasprotno. Verjetno je kazenskopravni sistem z vidika hitrosti učinkovanja najprimernejši. Tako je po našem mnenju popolnoma odveč inkriminacija okoli katere je tudi na odboru bilo izrečenih največ besed in sicer neplačevanje preživnine. Sprašujemo se, ali je za neplačevanje preživnine [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]], ki jo je po zakonu nekdo dolžan preživljati, res najboljša sankcija kazen zapora od enega oziroma do treh let. Namreč, kot vemo, je ponavadi dolžnost preživljanja naložena enemu izmed staršev po ločitvi zakoncev, vendar pa to ni edini primer dolžnostnega preživljanja. V poslanski skupini DeSUS bomo kljub nekaterim pripombam predlog zakona podprli in seveda tudi amandmaje odbora [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine Nove Slovenije nam bo predstavila gospa Majda Zupan. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovani gospod minister, kolegice in kolegi! Kazenski zakon, ki veljaven od 1.1.1995 in noveliran 1999, že takrat zaradi harmonizacije materialne kazenske zakonodaje s pravnim redom Evropske unije, ostaja še vedno neusklajen, zlasti na področjih, ki se nanašajo na pojave mednarodnih kriminalnih združb, mednarodnega terorizma, korupcije, kriminala, kaznivih dejanj genocida,hudodelstva zoper človečnost, na vojna hudodelstva, agresijo, zatiranje financiranja terorizma, vseh oblik rasne diskriminacije, otrokovih pravic, glede otroške prostitucije ter otroške pornografije, otrokovih pravic glede udeležbe v oboroženih spopadih, o trgovanju na podlagi informacij in tržnih manipulacij in podobno. Vsi ti pojavi postajajo vse bolj številni, obsežnejši in vedno bolj izdelani. Prav zaradi tega so bili v Organizaciji združenih narodov, v Svetu Evrope in na različnih mednarodnih konferencah sprejeti novi večstranski, mednarodni dokumenti, ki jih je naša država že podpisala oziroma ratificirala, vendar pa še ne prenesla v naš pravni red. Spremembe in dopolnitve so doživele precej razprav, pa tudi napadov, tudi s strani stroke. Obravnava namatičnem odboru, ki je bila sprva celo preložena z namenom, da se pridobijo še nekatere razlage, zlasti s strani katedre za kazenskopravne znanosti, pa je pokazala, da je ostalo še marsikaj nedorečenega. Kljub vabilu niso bili prisotni eminentni pravni strokovnjaki, ki naj bi zagovarjali svoje predloge. Na drugi strani pa je bila to priložnost še za kaj več. Že večkrat se je namreč pokazalo, da je politika naklonjena zviševanju kazni za določena kazniva dejanja. Lahko se spomnimo kar nekaj poskusov v državne zboru, da bi se kazni na določenih področjih poostrile in zastaralni roki podaljšali. Zlasti za tista kazniva dejanja, ki se dogajajo v družini za stenami domov. Ves čas razprave na odboru je viselo v zraku vprašanje, kdo diktira spremembe kazenskega zakonika. Ali je prilagajanje Evropski uniji glavni vzrok za novelacijo? Katere so prave spremembe in dopolnitve, tiste, ki jih predlaga vlada ali tiste, ki jih predlagajo eminentni pravni strokovnjaki? Kdo pa je stroka? K 67 členom, ki so bili spremenjeniin dopolnjeni, je bilo vloženih kar 44 dopolnil. Kar pa kaže, da osnovni predlog ni bil dovolj dobro pripravljen in da tudi usklajevanje na medkatedrski konferenci ni bilo dovolj natančno in dosledno. V naši poslanski skupini menimo, da sicer glede na področja, ki jih moramo uskladiti z mednarodnimi dokumenti, samemu predlogu sicer ni mogoče nasprotovati in oporekati, je pa potrebno nameniti ostro kritiko vsem tistim, ki pod kapo stroke ne zmorejo ali ne znajo medsebojno sodelovati v iskanju najboljših rešitev. Vse prevečkrat smo priča takšnemu obnašanju, ki nas zakonodajalce postavlja v težak in neprijeten položaj. Temu primerni so tudi zakoni, ki jih sprejemamo. Ti pa so ponavadi slabi in nedodelani. Zato v naši poslanski skupini menimo, da bi bilo potrebno pregledati, spremeniti ter dopolniti celotno področje, poleg kazenskega zakonika tudi zakon o kazenskem postopku, in da takšno krpanje, kot smo mu priča, ne prinaša rešitev, ki jih nujno potrebujemo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine Slovenske demokratske stranke nam bo predstavil gospod Rudolf Petan. Izvolite.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Gospod minister, sodelavka, spoštovani! Sedanji kazenski zakonik je bil sprejet leta 1994 in bil noveliran 1999. Glede na tempo sprememb na drugih področjih obstaja dejstvo, da to področje ni sledilo ali ni doživelo nujnih in tudi pričakovanih sprememb. Pomeni, da smo ohranjali rešitve nekega drugega časa kljub temu, da smo v tem času ugotavljali vedno nove in nove kršitve zakonodaje, predvsem pa norm. In kljub ugotovitvam, da imamo v zakonodaji, tudi v kazenskem zakoniku sive cone ali luknje, v Sloveniji vladajoča večina ni našla volje ali poguma za sprejetje takšnega kazenskega zakonika, ki bi bil primeren današnjemu času in tudi duhu današnjega časa. Zgleda, da tudi naš vstop v Evropsko unijo očitno ni dovolj velik izziv, kljub želji in potrebi, tudi zahtevi po enotnem in usklajenem urejanju vprašanj s področja kazenskega prava znotraj Evropske unije. To dokazujejo tudi spremembe, ki so pred nami. Očitno tudi plahe spremembe, ki jih je predstavil predlagatelj, so prestrašile mnoge in verjetno je bil tudi to vzrok, da se je formirala medkatedrska konferenca, ki se je opredelila do predloga spremembe kazenskega zakonika. Že uvod v teh stališčih nam povem praktično vse o pogledu te skupine strokovnjakov. In sicer navajam: "Skupni imenovalec vseh dosedanjih sprememb kazenske zakonodaje in tudi obravnavanega predloga za spremembe kazenskegazakonika je povečanje represije, omejevanja človekovih pravic in povečevanje pooblastil državnih in paradržavnih represivnih organov. Takšna težnja je in postaja vedno bolj sporna, če še priznavamo, da so vladavina prava in spoštovanje človekovih pravic tudi po 11. septembru primarno merilo legitimnosti vseh zakonodajnih in praktičnih ukrepov za preprečevanje kriminalitete. Za takšno izključno represivno generalno usmeritev kriminalitetne zakonodajne politike tudi ni razlogov v podatkih o gibanju kriminalitete v Sloveniji. Zato medkatedrska konferenca predlaga državnemu zboru in vladi naj se zavestno odrečeta takšni izključni represiji, usmeritvi..." in tako naprej. Podpisani so pa, jaz ne vem, se opravičujem ali so moški ali ženske, Šeligo, Bavcon, Bele, Korošec in tako naprej. Poglejte, veliko se govori o omejevanju človekovih pravic. Ampak vprašamo se lahko, čigavih pravic. Ali storilčevih? Kakor je tu zamišljeno. Lahko rečem, da tudi žrtve imajo svoje pravice in da tudi oni lahko zahtevajo svoje človekove pravice, ne pa samo, da to pazimo za storilce in tako počasi postajamo država zaščitnica človekovih pravic storilcev, ne pa žrtev in tega bi se morali zavedati. In kako očitno nekoga motijo ali ne vemo, kateri stroki naj verjamemo, je nadaljnje razmišljanje ali sklepi in stališča te konference, v katerih je zapisano, pa če samo preberem en stavek: "Opozarjamo samo na nevtralizacijski učinek evropskega na domače tudi kazensko pravo in kar nekaj okvirnih odločb, ki bodo obvezovale Slovenijo po 1. maju. Aliima smisel hiteti s spremembami KZ, ko je jasno, da bodo kmalu potrebne nove spremembe? Ob tem se lahko vprašamo: Ljudje, kje pa živimo? Ali ne vemo, s kakšnimi normami, s kakšnimi pristopi imajo opravka v družbi, v katero se vključujemo, v Evropski uniji Ali bomo to izvedeli šele 1. maja? Kolikor se spomnim, vsaj tri leta zelo intenzivno in podrobno delamo na tem, kam se vključujemo in kaj moramo harmonizirati. Tu pa slišimo neke skupine strokovnjakov, ali ima smisel, kot da ne vemo, kam gremo, kot da bomo padli na Mars. Nadalje bi želel citirati stavek, ki tudi veliko pove: "Mehanično prepisovanje takšnih ali drugačnih poročil, nekaj stališč in mnenj, ki nastajajo v Strasbourgu in Bruslju." Ja, ljudje! In potem je še napisano: "... razen če Slovenija ne bo dela svojih suverenih pristojnosti na tem področju prenesla v Bruselj." Ja, pa saj o tem se verjetno pogovarjamo! In natančno vemo, katere pristojnosti bomo prenesli na Bruselj, ne vseh, ampak nekatere pa. To se pravi, to je zopet vzrok, kako ne bi ničesar naredili. In na koncu, v Slovenski demokratski stranki menimo, da so spremembe KZ potrebne, vendar takšne, ki imajo tudi vsebino, ne pa samo kozmetične. Slovenski demokrati smo pripravili amandma k 1. členu, ki govori o skesancih, o omilitvi kazni. Predlagamo prvotni tekst predlagatelja, ki je povsem jasen in tak mora tudi ostati. [[Opozorilni znak za konec.]] Takoj zaključim. Amandma, ki je spremenil tekst v nekaj medlega in nedefiniranega in je predmet možnih napačnih tolmačenj, je treba spremeniti.Če bo naš amandma k 1. členu sprejet, bo SDS tudi podprla omenjene spremembe, sicer pa se bomo distancirali od takšne vsebine in takšnega razmišljanja dela stroke, ki je pa očitno zelo vpliven. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine Združene liste socialnih demokratov nam bo predstavila mag. Majda Potrata. Izvolite.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovani gospod minister s sodelavko, spoštovane kolegice in kolegi! Obravnava predloga sprememb in dopolnitev kazenskega zakonika je v poslanski skupini Združene liste socialnih demokratov potekala pod vtisom dveh nasprotujočih si stališč, in sicer je bilo prvo stališče predlagateljice, to je vlade Republike Slovenije, ki je kot poglavitne razloge za sprejem zakona navedla potrebo po uskladitvi kazenskega zakonika z osmimi konvencijami in dvema izbirnima protokoloma h konvenciji ter rimskim statutom mednarodnega kazenskega sodišča, ki so del pravnega reda Evropske unije in pomenijo zato prevzem evropskega pravnega reda, in drugim stališčem pravne stroke, vsaj dela nje, iz akademskih krogov. Gre za 14 pravnikov druge medkatedrske konference. Ta pa sicer ni zanikala potrebe po spremembah kazenskega zakonika, vendar bi te morale biti plod resnih raziskav, primerjalnih študij, torej pretehtane in strokovno utemeljene, pri čemer je večkrat poudarjala oceno o povečanju represije in omejevanju človekovih pravic ter o kršitvi temeljnega ustavnega načela, da je kazenska zakonodaja v suvereni pristojnosti Slovenije. V to razdeljenost je umeščeno še mnenje vrhovnega državnega tožilstva Republike Slovenije, ki je podprlo predlog zakona, saj zagotavlja uskladitev z mednarodnimi dokumenti, odpravlja nekatere pomanjkljivosti zakonskih določb, ugotovljenih tudi v praksi državnih tožilstev, in ustrezno spreminja opise in predpisane kazni za kazniva dejanja. Izmed ponujenih amandmajev k petim členom predloga je bilo največ razprave ob 21. členu, ki se je iz izogibanja plačevanja preživnine preoblikoval v neplačevanje preživnine. S tem amandmajem in popravkom na matičnem delovnem telesu je kot temeljno kaznivo dejanje določeno neplačevanje preživnine ob pogoju, da storilec zmore izpolniti svoje preživninske obveznosti. S tem so v večji meri varovane pravice otrok, saj naj bi višina neizplačanih preživnin, po podatkih društva Ostržek, dosegala čez 4 milijarde tolarjev. S tem bo tudi zmanjšan pritisk na preživninski sklad. V predlogu so ob predlaganih novih kaznivih dejanjih, ob spremenjenih inkriminacijah za11 kaznivih dejanj zagrožene strožje kazni, to pa pomeni prenos pristojnosti za odločanje z okrajnih na okrožna sodišča. Ob tem naj opozorim na pomisleke dela stroke, ki smo jih v preteklosti že slišali, da zagrožene strožje kazni ne pomenijo zmanjšanja kriminalitete. Vprašanje, ki se je ob tem zastavljalo, je predvsem to, kako bodo omenjene spremembe vplivale na obseg sodniškega dela na okrožnih in okrajnih sodiščih ter s tem povezane stroške. Morebitne spremembe v obsegu dela in obremenitvah sodnikov bopo zatrjevanju predlagateljev mogoče reševati s prerazporeditvami znotraj usklajenega proračuna sodišč in znotraj usklajenih obveznosti. Zaradi vsega navedenega bo poslanska skupina Združene liste socialnih demokratov predlog sprememb in dopolnitev kazenskega zakonik podprla. Hvala.
Hvala lepa. Slovenske ljudske stranke ni med nami. Stališče poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije bo predstavil gospod Roman Jakič. Izvolite.
Spoštovana podpredsednica! Minister, spoštovani kolegi in kolegice! Prost pretok kapitala delovne sile in blaga, mednarodne kriminalne združbe, mednarodni terorizem, korupcija terjajo usklajen in enoten odgovor kazenskega prava vseh držav. Prav zaradi tega so Organizacija združenih narodov, Svet Evrope in Evropska unija v času od zadnje novele kazenskega zakonika sprejeli številne nove mednarodne dokumente, ki jih je Slovenija že ratificirala ali podpisala, zato je prav, da se sprejete zaveze odrazijo tudi v nacionalni zakonodaji, ki ureja to področje. V poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije še posebej pozdravljamo, da je vlada pri pripravi novele sledila našim opozorilom in opozorilom javnosti o pomanjkljivi ureditvi poglavja, kjer so določena kazniva dejanja zoper spolno nedotakljivost. Nasilje in agresivnost sta pojava, s katerima bo družba vedno soočena. Obstajala bosta, dokler bomo obstajali ljudje. Nasilje je žal vse pogostejše sredstvo za reševanje sporov in problemov. Takšen trend je mogoče zaznati tudi v naši družbi, kjer smo velikokrat priča nasilništvu, agresivnosti, netolerantnosti. Veliko posameznic in posameznikov ta vzorec vedenja vedno bolj vključuje tudi v svoje družinsko življenje in odnose med spoloma. Zato mora država za odpravo nasilja in zmanjšanje njegovih posledic uvesti vrsto ukrepov, med katerimi je kazenska zakonodaja eden od mehanizmov, ki so ji na voljo. Država tako z umestitvijo določenega nasilnega dejanja v sistem kaznivih dejanj izjavi, da to dejanje šteje za izrazito družbeno škodljivo oziroma neprimerno in napove, da ga bo s pomočjo represivnega aparata preganjala ter določi kazen, ki bo doletela storilca. V LDS smo vseskozi opozarjali na neustrezno kaznovalno politiko na tem področju. Vseskozi smo se zavzemali za zvišanje predpisanih kazni za kazniva dejanja spolnega nasilja, saj gre v teh primerih za grobe posege v človekovo integriteto z nepopravljivimi posledicami, kamor sodijo posilstvo, pedofilija, spolna zloraba slabotnejše osebe, kršitev spolne nedotakljivosti, zloraba položaja s strani učiteljev, duhovnikov, roditeljev itd. Pri tem moramo poudariti, da nismo zagovarjali zvišanja kazni kar počez, na "ad hoc" način, temveč smo zagovarjali zvišanje teh kazni na način, ki bo upošteval sistematiko že določenih kazni za druga kazniva dejanja, z vedenjem, da zgolj zvišanje kazni bistveno ne pripomore k zmanjšanju kriminalitete. Se pravi, novela kazenskega zakonika izpolnjuje naša pričakovanja, saj pri nekaterih kaznivih dejanjih in posameznih kvalificiranih oblikah zvišuje spodnjo ter tudi zgornjo mejo zagrožene zaporne kazni. In drugič, pri posameznih kaznivih dejanjih preprečuje izrekanje pogojnih kazni na ta način, da je zagrožena kazen najmanj tri leta zaporne kazni. V poslanskem klubu pa nas tudi veseli, da so argumenti naših treh poslank, gospe Majnikove, gospe Pavlinič Krebsove in gospe Širca naletele na plodna tla in se je spremenil prvi odstavek 203. člena kazenskega zakonika, ki določa kaznivo dejanje izmikanja plačevanju preživnin. Predlagana sprememba kot bistveni element kaznivega dejanja ne določa več izmikanja plačevanju preživnin, temveč inkriminira oziroma kot kaznivo dejanje določa že zgolj neplačevanje preživnine, določene z izvršilnim nalogom, čeprav bi storilec glede na premoženje ali dohodke to zmogel. Zaradiopisane razrešitve kaznivosti je kot pogoj dodana prepovedana posledica, in sicer, da je zaradi tega ogroženo preživljanje osebe, ki je do preživnine upravičena, saj golega opustitvenega dejanja ni moč inkriminirati. Poslanska skupina LDS je pri obravnavi na odboru zavrnila očitke nekaterih, da je predlagana rešitev neutemeljena in nedopustna, saj gre za kriminalizacijo čistega upravnopravnega ali civilnopravnega razmerja. Menimo, da so upravičenci do preživnine zaradi neplačevanja v hudi stiski, saj je ogroženo njihovo preživetje. Glede na to, da je večina upravičencev otrok, poudarjam otrok, mora država storiti vse, kar je v njeni moči, da zaščiti pravice le teh, četudi mora pri tem poseči po represivnih sredstvih. Ker novela kazenskega zakonika vsebuje omenjene rešitve, bo poslanska skupina LDS predlog novele tudi podprla. Hvala.
Hvala lepa. In še stališče Slovenske nacionalne stranke, ki ga bo predstavil gospod Sašo Peče. Izvolite.
Spoštovani prisotni! V poslanski skupini Slovenske nacionalne stranke smo pričakovali kvalitetnejši, boljši zakon, predvsem pa zakon, ki bo imel neke vsebinske, poudarjam, vsebinske spremembe, posebej ob upoštevanju dejstva, da je Vlada Republike Slovenije, ne samo ta parlament, ampak slovensko javnost že v prejšnjem tisočletju zavajala, kako bo prišla z novelo zakona, kako bo od a do ž zadeve razrešila in kako bo vpeljala recimo po eni strani kaznovalno politiko in po drugi strani politiko, ki bo odražala posamezna nasilna dejanja. Seveda, Vlada Republike Slovenije navkljub ministrovim besedam za to govornico tega ni storila. Danes v obrazložitvi, ko končno podajo svoj predlog zakona o spremembah in dopolnitvah kazenskega zakonika, povejo, oziroma niti ne povejo, zakaj zamujajo, razen navedbe 40-ih amandmajev. Po oceni Slovenske nacionalne stranke lahko povemo, da se spremembe dotikajo štirih področij. Glede na to, da ste se nekateri pred menoj dotaknili vseh štirih, se bom v imenu poslanske skupine dotaknil predvsem, po oceni vlade, spremembe, ki se nagiba v strožje kazni za kazniva dejanja proti spolni nedotakljivosti, katerih žrtve so slabotne osebe - otroci in osebe v podrejenem položaju. Ta državni zbor v tem mandatu se je z omenjeno problematiko strinjal oziroma se je z omenjeno problematiko srečal že na pobudo Nacionalne stranke v predlogu zakona, ki smo ga vložili v obravnavo in s katerim smo hoteli torej kazni podvreči kaznivim oziroma velikosti in pa teži kaznivega dejanja. Besedno ste se večjidel poslancev sicer strinjali, da je sramotno za Republiko Slovenijo, da naša sodna praksa in pa seveda slovenska zakonodaja s tega področja dopušča, da v kolikor dve osebi načrtovano ukradeta mobitel tretji osebi, sta kaznovani za dalj časa, kot je kaznovan posiljevalec ali pa pedofil, toda seveda, premalo je to, da ste se s tem strinjali, vsebino zakona ste zavrgli in predlog Nacionalne stranke, ki je drastično zviševal kazni, ste zavrgli. Nacionalna stranka je v narekovajih bila recimo delno naivna, ko je od Vlade Republike Slovenije pričakovala, da bo upoštevala razpravo, podano v tem državnem zboru, da bo upoštevala strokovno razpravo, podano izven parlamenta, in da bo upoštevala javno mnenje. Po naši oceni Vlada Republike Slovenije zasleduje v predlogu zakona seveda neko kvazi rešitev. Tako se v osnovi navkljub javni polemiki, navkljub javnim zahtevam v svojem predlogu kazenskega zakonika sploh ne dotika 181. člena, kot uvodnega člena 19. poglavja, ki govori o spolni nedotakljivosti in ki določa kazni za prekršek iz naslova posilstva. Predlog Vlade Republike Slovenije oziroma obstoječe stanje v naši državi predvideva kazen od pol leta do 10 let za kaznivo dejanje iz naslova posilstva. V Nacionalni stranki smo v tistem obdobju predlagali tri do petnajst let zaporne kazni. Navkljub, še enkrat poudarjam, celotni stroki, razen stroki, ki je prihajala iz slovenskih zaporov, Vlada Republike Slovenije na tem področju nič ni upoštevala. Nadalje, mislimo, da je v posmeh vsem žrtvam posilstva, predvsem kadar gre za zlorabo slabotne osebe, vladni predlog, ki je v osnovi podan v kazenskem zakoniku, kakor sedanja novost, ki povišuje od pol leta do petih let na obdobje enega leta do osmih let. V Nacionalni stranki smo vedno zagovarjali, da kadar gre za kazniva dejanja tovrstne težnje, torej spolne nedotakljivosti, pa naj si bo za odrasle osebe ali pa seveda toliko pomembnejše za spolno zlorabo slabotne osebe ali mladoletne osebe ali pa celo mladoletne osebe, ki ima različne motnje, bi naša družba morala oziromamogla uzakoniti najvišjo možno kazen. Seveda, žal, Vlada Republike Slovenije je na tem področju šla v svojem konstantnem pristopu, torej minimiziranja kazni. Spremembe le toliko, da spremembe so. Torej po oceni Nacionalne stranke s tem nismo dosegli ne javnega pričakovanja in seveda, kar je pomembnejše, s kaznimi ne sledimo višini in pa teži tovrstnih kaznivih dejanj. Kljub temu si ne moremo privoščiti, da predloga zakona ne bi podprli, ker kakršnokoli zvišanje [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]jedobrodošlo. Poudarjam pa, da vsaj jaz kot predlagatelj zakona pred dvema letoma in pa poslanska skupina Slovenske nacionalne stranke smo razočarani, da je Vlada Republike Slovenije izbrala tovrsten ukrep in pristopila k tako majhnemu zvišanju kazni. Po naši oceni gre za pojav v družbi, ki je v trendu, v naraščanju in ta država bi morala vsaj enkrat za spremembo narediti odločen korak in ne bi smela pristati na tisto teorijo, češ da višina kazni se ne odraža v spremenjenem številu posilstev. Ni res. Že samalogika vam pove, da če nekoga zapremo za 20 let, le temu ne bo možno 20 let opravljati tovrstnega početja. Kolega Dušan Vučko vem, da se s temi strinjate, kar ste že nekajkrat povedali [[...]]
Gospod Peče [[...]]
[[...]]ampak stališče Nacionalne stranke je [[...]]
[[...]]prosim, če končate [[...]]
[[...]]da bi morale biti višje kazni. Hvala lepa.
Hvala lepa. Slišali smo stališča poslanskih skupin. V okviru druge obravnave bomo prešli na razpravo o členih in vloženih amandmajih, ki jih bomo vodili na podlagi pregleda amandmajev z dne 23.3.2004. Vidimo lahko, da so amandmaji vloženi k 1., 6., 20. in 35. členu. V razpravo dajem torej najprej 1. člen in amandma poslanske skupine Slovenske demokratske stranke k temu členu. Želi kdo besedo? Ne. Potem razpravo zaključujem. O 1. členu ste želeli, gospa Širca? Izvolite. Sem vas spregledala.
Hvala lepa. 1. člen je tisti člen, ki govori o načinih, na kakšen način in v katerih primerih se lahko kazni omilijo. S tretjim dopolnjenim odstavkom se uvedejo tudi možnosti, kjer se lahko milejše kazni dajo tistim, ki prispevajo k preprečevanju izvrševanja kaznivih dejanj znotraj hudodelskih združb. Na odboru je bil sprejet tak dodatek, ki je bistveno bolj določen, krajši in ne tako natančno in taksativno našteva načine, ko pride lahko do milejših kazni, če se storilec kaznivih dejanj skesa. Menim, da je tekst, kot je bil sprejet na odboru, v tretjem odstavku bistveno bolj jasen in manj zavezujoč kot ta, ki je bil sicer v predlogu zakona že v začetku naveden. Če bi pa vztrajali na sprejemu predlaganega amandmaja, kot ga je predlagala poslanska skupina SDS, bi se zagotovo moral zgoditi popravek, kajti v celotnem tekstu smo se odločili, da organizirani hudodelski združbi ne rečemo organizirana, ampak zgolj hudodelska združba, kar ta tekst še vedno prinaša. Nedvomno pa mislim, da je tekst, ki se omeji na to, da če storilec kaznivih dejanj, storjenih v hudodelski združbi, prepreči nadaljnje izvrševanje teh dejanj ali če razkrije podatke, ki so pomembni za preiskovanje in dokazovanje že storjenih kaznivih dejanj, bistveno bolj pregleden kot tisti, ki omenja določene primere, ko lahko to naredi, kot pravi amandma SDS. To se pravi, če pravočasno naznani ali če celo razkrije organizacijo, kar pomeni, da našteva neke robne, mejne situacije, ki jih običajno zakonodaja, če teži k čistosti, ne navaja tako natančno. Zato bom podprla tekst, ki je bil vgrajen v tretji odstavek 1. člena, obstoječega 42. člena, že na odboru. Hvala.
Hvala lepa. Bi želeli besedo, gospod minister? Izvolite.
Hvala lepa. Želel sem se oglasiti predvsem zaradi tega, da bi opozoril na to, da bo dejansko, kot je poslanka Širca že rekla, v primeru, da bi bil ta amandma sprejet, potreben uskladitveni amandma, tako glede besede "organizirana" kot tudi glede 50. člena, kjer se tudi opredeljuje to sodelovanje. Sicer pa predlagatelj nima razloga, da bi nasprotoval takemu besedilu, ker je bilo tudi vgrajeno v osnovni tekst, ki smo ga predlagali, na odboru pa je bila sprejeta druga, krajša dikcija.
Hvala lepa. Gospod Petan, izvolite.
Hvala za besedo. Glede 50. člena. Mi smo tudi želeli predlagati amandma k temu členu, vendar smo dobili informacijo, da se to lahko redakcijsko uredi, zato ga nismo vlagali, sicer smo imeli to v vidu. Glede "organizirane" se pa strinjam. Tu se nam je zapisalo še iz starega zakona, ko smo prepisovali - tako da brez "organizirane". Sicer pa menimo, da je ta originalni 1. člen, ki je bil predložen s strani predlagatelja, veliko bolj jasen. V končni fazi bi se lahko tudi strinjali s tem krajšim, vendar po izkušnjah, ki jih imamo, povratne informacije prihajajo ravno zaradi tega, ker ta stvar ni opredeljena, ni napisano tako in tako, ampak je nekje na splošno, in se potem nismo našli. In potem ne vemo, ali je to to ali pa tega ni. Zaradi tega se nam zdi ta prvotni tekst bistveno boljši - opredeljuje. Lahko, da je kakšna stvar izpuščena, to dopuščamo, vendar še vedno lahko tudi to popravljamo, ker nekaj že imamo. V tisti krajši verziji pa nimamo ničesar in nas spominja na dogodke iz prejšnjega tedna ali štirinajst dni nazaj, ko smo napisali vse, in približno tako je tu. Tisto "vse" ni nič. Treba je definirati to, to, to in to, res da lahko tudi kaj pri tem pozabimo, ampak potem je lažje to dopolniti, kot pa, da nimamo nič. Iz tega razloga smo ponovno vložili ta amandma zato, ker menimo, da je manj splošen in je bolj določen in natančno definira. Inzato za tistim "organiziranim", ki se ga da še vedno popraviti, ker je to druga obravnava. Vztrajamo pri takšni vsebini. Mogoče je malo čudno, ker zagovarjamo ravno vladni predlog, ampak zdi se nam, da je v tem primeru boljši. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Vučko, izvolite.
Spoštovana podpredsednica, hvala za besedo. V bistvu me je spodbudilo izvajanje ministra k tej razpravi. Mislim, da smo na odboru glede tega člena kar nekaj časa razpravljali. Lahko se strinjam tudi z ministrom, da osnovni tekst, ki je v dopolnjenem predlogu zakona, in predlog amandmaja poslanske skupine Slovenske demokratske stranke sledita istemu namenu. Vendar, bolj bomo tukaj notri "klobasali", manj bo manevrskega prostora za sodišče, ki bo odločalo o tem, ali je naznanitev, sodelovaje z organi pregona privedlo k razkritju neke hudodelske družbe. In mi smo takrat, vsaj jaz tako ocenjujem, pustimo sodišču, da oceni, katera informacija, kateri podatek je bil tisti, ki je pomemben zapreiskovanje in dokazovanje že storjenih, da ne nadaljujem. Ker če bomo sprejeli to dikcijo, ki jo pa pogojno sprejemam, se sprašujem, kaj pa če bo nekdo naznanil samo tiste, ki niso vodilni člani, so člani hudodelske družbe. Tukaj notri je izrecno poudarjeno, da jih pravočasno naznani ali razkrije kazniva dejanja, potem organizacijo, vodilne člane ali povezave združbe z drugimi združbami ali če razkrije podatke. Velikokrat smo bili v zadnjem času priča in tudi na tej seji bomo obravnavali, ko bomo morali naknadno sprejeti tolmačenje enega člena. Še enkrat poudarjam, na odboru je prevladalo mnenje, da je treba v tem primeru pustiti sodišču manevrski prostor, da iz konkretnega primera ugotovi, ali so izpolnjene okoliščine za omilitev kazni in če so, da se odloči, zakaj. Če bi pa seveda poslanska skupina SDS bila pripravljena, da se dogovorimo in glede na stališče ministrstva, če on tako ocenjuje, v končni fazi pa je lahko tudi tako dobro. Namen je vedno isti. Na ta način želimo povečati sodelovanje tistih, ki so prišli v te združbe zato, da bodo s svojo zadnjico rešili, ovadili koga drugega in na ta način naredili družbi korist. Tako, da se pustimo presenetiti, kaj se bomo dogovorili.
Hvala lepa. Gospod Petan, izvolite.
Hvala za besedo. Torej, mogoče še dva stavka, zakaj se nam zdi ta dikcija boljša. Dejstvo je, da gre za tiste, ki jim bo seveda nekaj oproščeno zato, ker bodo nekaj povedali, kar je seveda dobro. Po drugi strani je tu lepo napisno, da bodo te milejše kazni veljale za tistega, ki naznanja, razkriva organizacijo, vodilne člane, ali povezave družbe, ali pa podatke, ki so pa pomembni za preiskavo. To se pravi, če bo nekdo naznanil vratarja pri neki takšni združbi, to ne vem, če je ravno toliko, da ga lahko smatramo za skesanca in da mu lahko kaj oprostimo. To se pravi, mora naznaniti neko "veliko ribo", to je eno. Drugo pa, če sodišče oceni, da je tudi neka "majhna riba" pomembna, se pa lahko tudi najdejo podatki, ki so pomembni za preiskavo. To. Zdaj bom pa povedal tisto, kar se mi pa zdi pomembno na splošno pri kazenskem zakoniku. Dokler bomo v Sloveniji imeli pristop, da bomo iskali "luknje v zakonu", kjer nekoga ne moremo najti, katerega ne moremo obvestiti, katerega ne moremo kaznovati, kjer ne moremo priti zadevi do dna, namesto da tako kot delajo drugod, kjer iščejo, kam pa lahko "obesijo", da bodo lahko konkretno ta primer lahko obravnavali, bi lahko obsodili, lahko prišli do konca - potem bo pa bistveno lažje. Mi imamo še vedno nek čuden pristop od prej, ko smo iskali "luknje", ko smo zakone pisali, paže "luknje" zraven potem smo to obravnavali. Mislim, da ko bo ta miselnost prevladala, bomo lahko konec koncev tudi v takem skrajšanem členu vse našli, ampak zaenkrat smo še vedno tam, kjer iščemo "luknje", kako nek primer ne reševati in kako se to nas netiče zato, ker to ni zapisano. In potem smo vedno v zaostanku vsaj za eno stopnjo, ker nas vedno nekdo prehiti z nečem novim, mi pa tega nimamo zapisanega in normiranega. Ko bomo pa začeli pristopati tako, da bomo iskali, kam pa lahko tak primer "obesimo" potem bo pa drugače. Zaradi tega tudi smo predlagali ta amandma nazaj in pa tisto, kot sem prej rekel: "mala riba" ni isto - da bi lahko obravnavali podatek "za malo ribo" in imeli nekoga za skesanca - kot pa nek "kapitalec". Zato se nam zdi ta člen dober. V končni fazi pa, dobro, tudi če zdaj naš amandma sprejemamo, imamo člen še vedno odprt in ga še vedno lahko v tretji obravnavi popravimo. Tako imamo v vsakem primeru rešitev za naprej. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa Potrata, izvolite.
Hvala. Ne bom potrdila amandmaja zaradi tega, ker se mi zdi ta skrajšana dikcija bistveno boljša, namreč ima vendar definirano kaznivo dejanje, storjeno v hudodelski združbi, preprečiti je treba izvrševanje in tako naprej, in za razkrivanje katerih podatkov gre. Tisto, kar me je v prvotni dikciji bistveno motilo, je namreč bil tisti del, ki se je nanašal na vodilne člane ali povezave združbe z drugimi združbami. Namreč, vodilni člani so me motili, ker lahko bo olajšav deležen tudi kdo, ki je sam vodilni član ali celo vodja, zato se mi zdi, da je ta zadeva boljša, ni pa nujno, da je razkritje ravno vodilnega člana tako zelo pomembno, če gre za preprečitev nekega dejanja. Včasih je tistega operativca, ki bo neko dejanje storil, pomembneje razkriti, da se prepreči kakšno zlo, kot pa kaj drugega. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Petan, izvolite.
Hvala. Zadnjič se oglašam. Torej, nas predvsem moti to, da je polovica tega "prepreči" nadaljnje izvrševanja teh dejanj" - kako naj to prepreči fizično? Naj se tja postavi, pa reče: "Fantje, zdaj ga pa ne boste več, 'biksali'." To je malo nerodna dikcija, ta razširjena pa ravno to rešuje. Zaradi tega je naš amandma tak, ker si ne znamo predstavljati kako naj nekdo prepreči, če je to hudodelska združba. [[Oglašanje iz klopi.]] To je drugi del tega, "ali če razkrije". Prvi del je pa - ne vem, fizično. Mi si ga ne znamo tega predstavljati, razširjeni pa tudi to reši. Hvala.
Hvala lepa. Razpravo o 1. členu in amandmaju zaključujem. Prehajamo na obravnavo 6. člena in amandmaja skupine poslancev s prvopodpisanim gospodom Vučkom, ki ga vabim k besedi. Izvolite.
Hvala za besedo, spoštovana podpredsednica. Kolegice in kolegi. Amandma je nekako posledica razprave, ki je že tekla na samem odboru. Predlagani amandma v bistvu dopolnjuje obstoječi 126. člen kazenskega zakonika, ki opredeljuje pomen izrazov, ki so uporabljeni v tem zakoniku. Z amandmajem se namreč širše opredeljuje gospodarska dejavnost v smislu kazenskega zakonika oziroma za potrebe tega zakonika. Gre za to, da bo z amandmajem, če bo sprejet vzpostavljena možnost, da tisti, ki opravljajo dejavnosti neprofitnih združenj, opravljajo poklic v zdravstvenih zavodih ali ustanovah, ali se ukvarjajo s športom za plačilo, kot tudi tisti, ki take dejavnosti vodijo, nadzorujejo, upravljajo ali zastopajo, da te osebe lahko kazensko odgovarjajo za določena kazniva dejanja, ki so tipična za opravljanje gospodarske dejavnosti. Dovolite, da navedem ta kazniva dejanja, in sicer iz 24. poglavja kazenskega zakonika. Gre za - tukaj bi izpostavil kaznivo dejanje oškodovanja upnikov po 234. členu, kaznivo dejanje poslovne goljufije po 243.a členu, ponareditve ali uničenja poslovnih listin po 240. členu, zlorabe položaja pravic po 244., poneverbe po 245. členu, neupravičenega sprejemanja daril po 247. členu in neupravičenega dajanja daril po 248. členu. Predlagana sprememba bo torej zajela tako društvo na eni strani, ne samo športna, tudi ostala, kot tudi razne fundacije in predlagano določbo, dopolnitev smo povzeli po avstrijski, nemški in švicarski ureditvi kaznivega dejanja zlorabe zaupanja pri opravljanju tako imenovane širše opredeljene gospodarske dejavnosti. Predlagatelji menimo, da je navedeno potrebno predvsem zaradi dejstva, ker lahko določene dejavnosti teh neprofitnih združenj, društev zaradi velikih finančnih sredstev, ki so jim namenjena, brez kakršnekoli bojazni uvrščamo ali štejemo za opravljanje gospodarskih dejavnosti za potrebe kazenskega zakonika. Oblike organiziranosti vedno večjega števila društev, način njihovega poslovanja, upravljanja z znatnimi finančnimi sredstvi, vse to je že v bistvu delovanje teh društev na nek način izenačilo z delovanjem običajnih gospodarskih družb. Predlagana rešitev vzpostavlja pravno situacijo, v kateri je jasno, da so tudi hujše nepravilnosti v neprofitnem sektorju. Na tem mestu lahko omenimo primer Rdečega križa, Študentske organizacije Maribor, sklad za izgradnjo pediatrične klinike in še ostalo. V takih primerih bodo obravnavane osebe teh fundacij lahko predmet kazensko-pravnega obravnavanja, kar pa danes ni mogoče. Pomanjkanje takšne rešitve je že sedaj v slovenski pravni praksi povzročilo nemalo težav. Hkrati bodo s predlaganim amandmajem odpravljene tudi nejasnosti v zvezi z obravnavanjem suma določenih prej navedenih kaznivih dejanj. Na primer v javnem zdravstvu, v zvezi s katerim se še vedno pojavlja vprašanje, ali navedeno dejavnost lahko opredelimo kot gospodarstvo ali ne. Če želimo v prihodnosti odpravljati tovrstne nečednosti v neprofitnem sektorju, moramo dati tistim, ki jih odkrivajo, ki odkrivajo in preganjajo storilce teh nečednosti, ustrezno orodje. Predstavljajmo si kovača brez kladiva.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Torej, predlagani amandma vsekakor velja podpreti. Jasneje kot besedilo, ki je vsebovano v dopolnjenem predlogu, določa podlago za pregon kaznivih dejanj, ki se lahko pojavijo v okviru dejavnosti, ki ni gospodarska v splošnem pomenu te besede, kjer pa gre vendar za vse druge znake, ki so glede samih dejanj pač tako blizu gospodarski dejavnosti, da je takšna opredelitev, seveda, utemeljena.
Hvala lepa. Ker ne želi nihče več besede, razpravo o 6. členu in amandmaju k temu členu zaključujem. Odpiram razpravo o 20. členu in amandmaju poslanske skupine Nove Slovenije k temu členu. K besedi vabim gospo Zupan. Izvolite.
Hvala lepa. Rada bi še enkrat poudarila, da nam je v naši poslanski skupini žal, da se je predlagatelj omejil le na določene spremembe in dopolnitve in da bo moral zakon na temeljitejši poseg še počakati. Vendar se nam je zdelo vredno dati dopolnilo k 20. členu, zaradi tega, da bi poleg kaznivega dejanja izmikanja odvzema mladoletne osebe vključili tudi posebno kaznivo dejanje onemogočanja osebnih stikov prav zaradi varstva koristi otrok. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
No, tega amandmaja ne podpiramo, ker izstopa iz okvira koncepta, kot je zdaj uveljavljen, ko smo iz osnovnega predloga zakona izločili vrsto sprememb, ki so podobne narave, torej takšnih sprememb, za katere je bilo ocenjeno, da bi veljalo opraviti tehtnejši razmislek. S tem v zvezi naj na tem mestu tudi povem, da ministrstvo predvideva začetek raziskovalnega projekta, ki naj bi dal strokovne podlage za celovito preureditev vseh teh določb, ki so bile tu deloma nakazane, seveda pa tudi celovito ureditev kazenskega zakonika po obeh novelah.
Hvala lepa. Gospa Majnik, izvolite.
Hvala lepa. Čeprav bi se lahko strinjala z intenco, ki jo ima s tem predlogom amandmaja poslanska skupina Nove Slovenije, moram reči, da je v dvodnevni razpravi okrog sprememb kazenskega zakonika bilo velikokrat rečeno, da je poseg v tak zakon zelo občutljiva tema in da se je treba spreminjanja kazenskega zakonika lotevati šele potem, ko se opravi najširša razprava. Mi smo, tudi ko smo vlagali amandmaje, sledili sklepom, ki jih je pripravila tolikokrat omenjena medkatedrska konferenca, in sledili mnenju kazenskopravnih strokovnjakov, da z nekaterimi posegi ne odpremo kazenskega zakonika. Za razliko na primer od naslednjega člena, kje smo uspeli z amandmajem, da smo kot kaznivo dejanje opredelili samo neplačevanje preživnine, ne pa izmikanja preživnini. Vendar moram reči, da smo tudi tam sledili pobudi, ki je pa prišla iz vrhovnega državnega tožilstva, in se opirali pri tem na številne podatke, ki so nam bili na voljo. Pri, recimo, neplačevanju preživnine za otroke smo lahko operirali s podatkom, da kljub izdanemu aktu o določitvi preživnine veliko preživnin ni plačanih. V Sloveniji smo imeli po odločbi centrov za socialno delo 23.888 preživnin, določenih po sodbi sodišča 22.000 in po sodni poravnavi 2.700, to je skupaj 48.779 aktov o določitvi preživnine. Od teh pa je bila tretjina preživnin neplačanih, 10.000 naizterljivih, in sicer zaradi prizanesljivosti sodišč do zavezancev zaradi neukosti in finančne nesposobnosti mater, da bi vodile dolge in drage sodne postopke in izvršbe. Res je, da od leta 1999 dalje izplačuje nadomestila preživnin preživninski sklad. Tupa pridemo spet do podatkov, da je v letu 2002 ta sklad plačal 379 milijonov tolarjev oziroma da je od začetka delovanja preživninski sklad izplačal sredstva v skupni višini 893 milijonov tolarjev. In to nas je, ob tem da je vrhovno državno tožilstvo tudidalo pobudo za spremembo tega člena v kazenskem zakoniku, vodilo, da smo vložile s kolegicami amandma in se zahvaljujem vsem za podporo tega amandmaja na odboru za notranjo politiko. Kot rečeno, pa v vseh vloženih zahtevkih za amandmaje smo pri večini sledili pač mnenju medkatederske konference in prepustili, tako kot je minister že napovedal, večji poseg takrat, ko se bodo kazenskopravni strokovnjaki na simpozijih poenotili in odločili in kjer ne bi potem spet strokovnjaki na plečih nas, v državnem zboru, ugotavljali, kdo ima večjo veljavo v tej državi pri sprejemanju zakona.
Hvala lepa. Proceduralni predlog, gospod Vučko, izvolite.
Se opravičujem, pa ne vem, če je proceduralno to možno. Ob prejšnjem zagovarjanju amandmaja, katerega prvopodpisani sem sam, sem v obrazložitvi tega amandmaja pomotoma navedel kot primer Študentsko organizacijo v Mariboru. V mislih sem imel Klub študentov Celje in bi prosil zaradi zapisnika, da ne bi prišlo do pomote in se opravičujem za napačno navedbo.
Hvala lepa. Sedaj smo pri razpravi o 20. členu in amandmaju k temu členu. Gospa Širca, izvolite.
Hvala lepa. 20. člen obravnava primere oziroma kazni, ki so vezane na odvzem mladoletne osebe. Med obravnavo smo sledili vladnemu predlogu, da v primerih, kdor protipravno odvzame mladoletno osebo roditelju, posvojitelju, skrbniku, zavodu ali osebi, kateri je zaupana, in tako naprej in jo zadržuje ali pa celo preprečuje, da bijo imel tisti, ki ima pravico do nje, se kazen zviša z enega leta na dve leti. Potem je vlada pripravila dopolnilo, ki ga je deloma povzela tudi poslanska skupina Nove Slovenije in katerega podpora bi bilo mogoče sporno. Zakaj? Mislim, da dopolnitev z drugim, pa tudi tretjim odstavkom, kot predlaga Nova Slovenija, je lahko na nek način nevarna. Zakaj? Ker se sklicuje na primere, ko ne gre samo za to, kar sem do sedaj naštela in kar že vsebuje sedanji zakon, ampak gre še za tiste primere, ko bi šlo samo za namen, da se koga prisili, da naj nekaj stori, da se ga prisili, da opusti ali iz koristoljubnosti ali pa iz maščevalnosti odvzame te pravice mladoletne osebe in onemogoči stike. Menim, da tovrstno dokazovanje namena, ki je sankcionirano z dobo kazni od šestih mesecev do petih let, je lahko vprašljivo v toliko, kolikor se na nek način dotika nekega samovoljnega ravnanja v samih družinskih razmerjih, in da v primeru, ko pride do tovrstnih kršitev, so lahko že na razpolago druga kazniva dejanja, ki se dotikajo tako človekovih pravic, kot tudi premoženjskih motivov. Zaradi, bom rekla, krhkosti in zaradi nedoločnosti tega namena, ki ima lahko zelo širok spekter pomenov, bi veljalo ne podpreti take rešitve, kot je predlagana, ker so drugi mehanizmi, da se tovrstne posledice lahko vseeno sankcionirajo. Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo besedo o tem členu? [[Ne.]] Z razpravo zaključujem. Odpiram razpravo o 35. členu in amandmaju poslanske skupine Nove Slovenije k temu členu. Besedo dajem gospe Zupan. Izvolite.
Hvala lepa. V naši poslanski skupini smo z amandmajem k 35. členu želeli dodatno definirati besedno zvezo "notranja informacija", in sicer z besedami "s katero javnost še ni bila seznanjena". V obrazložitvi smo napisali, da amandma v svoji vsebini sledi konvenciji o trgovanju na podlagi zaupnih informacij iz leta 1989, številka 130, s katero se za nepravilno operacijo trgovanja na podlagi zaupne notranje informacije šteje operacija z lastnostjo uporabe podatkov, s katerimi javnost še ni bila seznanjena oziroma so ti podatki še nerazkriti. Posebno pomembno pa se nam zdi, da je veljavni kazenski zakonik vseboval to lastnost informacije, jo je pa predlagatelj brez obrazložitve izpustil. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister, želite besedo? Izvolite.
Temu amandmaju ne nasprotujemo, deloma iz tega razloga, ker je takšna dikcija v obstoječem členu zakona, čeprav je vprašanje, ali ni že iz predlaganega teksta možno zaključiti, da gre za takšno informacijo, ki javnosti ni znana, ker sicer verjetno ne gre za zlorabo, gre zgolj za uporabo nečesa, kar je tako in tako dostopno. Vendar ta dostavek, ki je predlagan z amandmajem, zagotovo ne bo porušil člena oziroma ne bo negativno vplival na osnovni namen predlagane rešitve.
Hvala lepa. Ugotavljam, da nihče več ne želi razpravljati, zato razpravo zaključujem. O amandmajih bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj ob 19.40 uri. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Gospodu ministru in sodelavki se za sodelovanje najlepše zahvaljujem. Mi pa bomo ob 18.15 uri prešli na obravnavo 13. točke dnevnega reda, to je na obravnavo predloga za sprejem avtentične razlage 195. člena obligacijskega zakonika [[Uradni list, številka 83/01]] . Do takrat prekinjam zasedanje. Hvala lepa.
Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Lep dober večer! Med nami lepo pozdravljam ministra za pravosodje. Prehajamo na 13. TOČKO DNEVNEGA REDA - OBRAVNAVA PREDLOGA ZA SPREJEM AVTENTIČNE RAZLAGE 195. ČLENA OBLIGACIJSKEGA ZAKONIKA. Predlog za sprejem avtentične razlage 195. člena obligacijskega zakonika je v obravnavo zboru predložil poslanec Jožef Kavtičnik, ki mu dajem besedo za dopolnilno obrazložitev predloga. Gospod Kavtičnik, izvolite.
Hvala predsedujoča. Spoštovani minister, kolegice in kolegi! Pred nami je odločitev, s katero bomo lahko številnim posameznikom, nepremožnim, ne preveč pomembnim in družbeno uveljavljenim, torej povprečnim državljankam in državljanom pomagali takrat, ko pomoč potrebujejo in so to pomoč prek prvo in drugostopenjskih sodišč že izborili. Prepričan sem namreč, da je vrhovnosodišče v določenih primerih obšlo namen 195. člena obligacijskega zakona, ki varuje prejemnike odškodnine, če je bila ta plačana poštenemu prejemniku. Svoj predlog za sprejem avtentične razlage 195. člena obligacijskega zakonika sem podal iz enega samega razloga; da v državnem zboru zaščitimo človeka, državljanko oziroma državljana Republike Slovenije pred neko organizacijo, ki je finančno in organizacijsko tako superiorna, da s svojo močjo lahko poseže tudi na spremembe pravne prakse in odločitve vrhovnega sodišča. V vsakdanjem življenju se vedno pogosteje pojavljajo primeri, kot na primer ta. Delavec se je poškodoval pri delu v tovarni, pri čemer je bil huje telesno poškodovan in je na osnovi te poškodbe postal invalid tretje kategorije po SPIZ-u. Prvo in drugostopenjsko sodišče sta razsodili, da sta prvoobtožena stranka kot tudi drugoobtožena stranka dolžni plačati tožniku odškodnino za telesne poškodbe in sodne stroške. Na podlagi pravnomočne sodbe je tožnik zahteval izvršitev plačila. Zoper prvoobtoženo stranko ni bil uspešen zaradi stečaja, drugotožena pa je odškodnino skupaj z zamudnimi obrestmi plačala. Drugotožena stranka je v tem vložila revizijo na vrhovno sodišče in po štirih letih od vložitve revizije je to vrhovno sodišče razsodilo, da se tožbeni zahtevek zoper drugotoženo stranko zavrne. Posledica tega je, da drugo tožena stranka zahteva vrnitev celotne plačane odškodnine za telesne poškodbe. Vrhovno sodišče je odločilo, kot samo navaja, glede na sodno prakso v zadnjem obdobju. Torej, to je trajalo 4 leta in v tem času se je sodna praksa menjala. Tožnik bi zaradi popolnega dela nezmožnosti in nizke pokojnine zapadel v težko socialno-materialno stanje, če bi moral to vrniti, kar je vrhovno sodišče zahtevalo. Na zahtevek po vrnitvi odškodnine sstrani drugotožene stranke je skušal uveljaviti določbo 216. člena zakona o obligacijskih razmerjih, ki ga v celoti povzema tudi obligacijski zakonik v 195. členu, ki pravi, citiram: "Ni mogoče zahtevati nazaj neutemeljeno plačanih zneskov odškodnine zaradi telesne poškodbe, prizadetega zdravja ali smrti, če so bili plačani poštenemu prejemniku". Konec citata. Gre za izjemno določilo, kdaj poštenemu prejemniku ni treba vrniti neutemeljeno plačanih zneskov odškodnine za telesne poškodbe, in zakonodajalec je sprejel to določitev ravno zato, da se ne bi dogodili takšni travmatični dogodki kot v tem primeru oziroma v takšnih primerih. In ravno zato, ker sodna praksa v zadnjem času deluje v nasprotju s teorijo in prakso prejšnjih let, je za varstvo in utemeljitev 1., 2. in 3. člena ustave Republike Slovenije nujno potrebna avtentična razlaga omenjenega člena zakona o obligacijskih razmerjih. Potrebno je napisano tolmačiti kot dejstvo, ko po samem zakonu ni vrnitvenega zahtevka, ker je bil namen pravnega razmerja ki so ga stranke vzpostavile, že dosežen in bi bil vrnitveni zahtevek v nasprotju z načeli morale. Predpostavka, ki mora biti ob tem izpolnjena, pa je, da je prejemnik plačane odškodnine zaradi telesne poškodbe, prizadetega zdravja ali smrti pošten. Če je torej oškodovanec dobil odškodnino izplačano na podlagi pravnomočne sodbe, je bil prav gotovo pošten, tudi v primeru, ko je na podlagi izrednega pravnega sredstva sodišče takšno sodbo razveljavilo. Spoštovani! Člani odbora za notranjo politiko so moj predlog sprejeli, ga amandmirali in ga naredili še jasnejšega. S tem so dali nam, poslankam in poslancem, napotilo, da jim sledimo. Zato predlagam, da se predlog avtentične razlage 195. člena obligacijskega zakona sprejme. To sicer niso tako pompozne in odmevne odločitve državnega zbora, so pa odločitve za življenje in delo posameznikov v naši državi zelo pomembne.
Hvala lepa. Predlog za sprejem avtentične razlage je obravnaval odbor za notranjo politiko kot matično delovno telo. Član odbora, Dušan Vučko, bi nam moral predstaviti poročilo odbora. Ker je odsoten, ga ne bomo slišali, imate pa ga v gradivu. Sedaj pa sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Gospod minister, če sem prav razumela, ste prej rekli, da ne želite besedo. Sedaj bi želeli? Izvolite.
Spoštovane poslanke in poslanci! Vlada je sprejela stališče do tega predloga za avtentično razlago na osnovi besedila, ki ji je bilo predloženo. Torej, takšnega kot je bilo v osnovi vloženo, ne pa tisto, kakršno sedaj predlaga odbor za notranjo politiko. Glede takšnega besedila se je vlada opredelila, da je določba 195. člena za enotno izvajanje v praksi dovolj jasna, če jo razumemo v pravilnem kontekstu, glede na določbo tretjega odstavka 190. člena obligacijskega zakonika, ki določa, da obveznost vrnitve oziroma nadomestitve vrednosti nastane tudi, če kdo nekaj prejme glede na podlago, ki se ni uresničila ali je pozneje odpadla. Po mnenju vlade pravno mnenje vrhovnega sodišča ne more izključiti uporabe določbe 195. člena obligacijskega zakonika, kadar so za uporabo te določbe izpolnjeni pogoji, in ta odločba oškodovanca odvezuje od vrnitve odškodnine za to vrsto škode, če mu je bila odškodnina plačana kot poštenemu prejemniku. Po oceni vlade predlagano besedilo tisto, ki je bilo prvotno predlagano, zakon spreminja, saj bi nekatere določbe vsebinsko zožilo. Torej, po mnenju vlade je določba 195. člena jasno zapisana, v konkretno sodnih postopkih pa je za razlago zakona glede na okoliščine posameznega primera pristojno sodišče. Kot rečeno, je bilo besedilo avtentične razlage med tem amandmirano, zdaj tukaj se vsaj načeloma da strinjati z argumenti, seveda pa tudi z opozorili na morebitne negativne učinke takšne razlage, torej s tistimi argumenti "za" in "proti", ki so navedeni v poročilu odbora. Torej je seveda na državnem zboru, da ob teh razlogih odloči, kako pravzaprav avtentično razložiti navedeni člen.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Najprej nam bo stališče poslanske skupine Nove Slovenije predstavila gospa Majda Zupan. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani. Predlog za sprejem avtentične razlage enega izmed členov obligacijskega zakonika je le primer, ki kaže tudi na to, v kakšno situacijo lahko pride državljan ali državljanka naše države, ker sojenje v razumnem roku ni zagotovljeno in ker se sodišča spopadajo z velikimi sodnimi zaostanki, zaradi česar prihaja tudi do revizije po preteku kar nekaj let, kar ima lahko posledico poleg plačila osnovnega zneska tudi plačilo iz naslova zamudnih obresti, za katere pa vemo, da pri nas rastejo v nebo. Gre za primer, ko je državljan, oškodovanec pridobil odškodnino od zavarovalnice na podlagi pravnomočne sodbe, vendar pa je bilo zoper to sodbo vložena revizija. Vrhovno sodišče je ugodilo reviziji in pravnomočna sodba je bila spremenjena in s tem je sodišče zahtevalo nazaj po njegovem mnenju neutemeljeno plačano odškodnino, bodisi da gre v primeru telesne poškodbe, prizadetega zdravja ali smrti. Sodna praksa je ob isti določbi zavzela različna stališča, bodisi da je zavračala vrnitvene zneske v primeru uspele revizije oziroma da je vztrajala, da je vrnitveni znesek utemeljen. Predlog avtentične razlage se nanaša na 195. člen obligacijskega zakonika, pri čemer pa je potrebno izhajati iz obogatitvenega načela, kot navaja dr. Juhart, kar pomeni, da prejemniku ni treba vračati odškodnine za osebno škodo oziroma kot zakonodajno-pravna služba navaja v svojem mnenju, da ni mogoče zahtevati nazaj neutemeljeno plačanih zneskov odškodnine, če so bili plačani poštenemu prejemniku. Vlada meni, da predlog za sprejem avtentične razlage 195. člena obligacijskega zakonika vsebinsko ni sprejemljiv, češ da je določba jasno zapisana, sicer pa da je za razlago zakona glede na okoliščine posameznega primera pristojno sodišče. V poslanski skupini Nove Slovenije menimo, da je mnenje zakonodajno-pravne službe sprejemljivejše in ga tudi sprejemamo. Posebno še, ker predlaga pretehtanje možnosti izrecne ureditve dodatnih okoliščin pri uporabi 195. člena v smislu varovanja prejemnika odškodnine, kar je po našem mnenju zlasti pomembno v razmerah velikih sodnih zaostankov. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Slovenske demokratske stranke nam bo predstavil gospod Rudolf Petan. Izvolite.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Gospod minister, spoštovani! Običajno avtentične razlage minejo bolj potiho in gredo hitro mimo nas. To pa je verjetno v nebo vpijoč primer in si že zaradi tega zasluži nekaj besed. Očitno je ta primer tipičen odsev sedanjega trenutka in je tipičen kazalec razmer v našem sodstvu. Tudi zaradi tega se ne smemo čuditi ugotovitvam nemškega sodnika Dukoffa, ki je lani dvignil toliko prahu in je jasno pokazal ne toliko na probleme, pač pa predvsem na vzroke takšnega stanja v tej veji oblasti. Zelo trde besede tega sodnika, da pri nas izvajalci v tej veji oblasti delajo precej manj kot pri njih v Nemčiji, dobijo v tem primeru svojo potrditev.Trditev, da naša sodišča ne rešujejo primerov v realnem času, je v omenjenem primeru "meso postala". Ni logike in je nerazumljivo, da nekdo, ki je leta 1992, in to marca, imel delovno nesrečo, se podal v boj s sodnimi mlini za upravičeno odškodnino. Podjetje, kjer je bil zaposlen, je imelo urejene vse zavarovalne postopke. Čez skoraj sedem let, natančno, novembra 1998, je bila pravnomočna odločba delovnega sodišča o izplačilu odškodnine oškodovancu v znesku 2 milijona 366 tisoč vročena oškodovancu. Revizija, ki jo je zahtevala zavarovalnica na vrhovnem sodišču, pa je trajala skoraj pet let in je oškodovanca presenetila februarja 2003, torej po petih letih. Sodba v imenu ljudstva, kot je zapisano na papirju, ki ga je oškodovanec prejel, se je glasila, da mora vrniti denar, ki ga je dobil leta 1998 že kot invalid, sedem let po nesreči, in to z obrestmi. In če na hitro podam kronologijo: nesreča leta 1992, odškodnina po pravnomočni sodbi leta 1998 2 milijona 366 tisoč, vrniti na osnovi revizije leta 2003, in to2 milijona 366 tisoč glavnice, 6 milijonov 786 tisoč obresti in skoraj za 200 tisoč stroškov, torej skupaj 9 milijonov 339 tisoč. Torej, narobe postavljen svet. Očitno se je v sistemu, ki to rešuje, nekaj zalomilo in je očitno nekaj hudo narobe. Rešitev, ki jo predlaga avtentična razlaga, je za SDS edina smiselna. In če si nekdo naše zakonodaje ne bi razlagal kot elastiko, s katero se lahko izživljamo tudi na račun ljudi, ki so postali invalidi, v bistvu sploh ne bi bila potrebna razlaga. Za navadnega državljana je zakon dovolj jasen in razumljiv. V SDS bomo seveda podprli to avtentično razlago, ker pa je to tudi edina možna pot za preprečitev samovoljne elastične razlage zakonov. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke bo predstavil gospod Bogdan Barovič. Izvolite.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Spoštovane kolegice, kolegi, predstavniki vlade! Enkrat govorimo po domače in razumljivo ljudem, ki nas bodo slišali, ali poslušali, ali razumeli: da, gospod Kavtičnik, prav imate. Vaša izvirna zahteva oziroma predlog za spremembo avtentične razlage je upravičena. Absolutno. In jo bomo podprli. Slišali smo,jaz sem zelo razočaran, razlago gospoda ministra, v kateri ni bilo jasno čutiti sedaj "da" ali "ne", vi se odločite, nekaj se spreminja, nekaj ne. Spoštovani gospod minister, spoštovane kolegice in kolegi, mi vsi imamo mnenje vlade, v katerem piše: "Po mnenju vlade Republike Slovenije predlog poslanca Jožefa Kavtičnika za sprejem avtentične razlage 195. člena vsebinsko ni sprejemljiv." In zadnji stavek: "Upoštevaje navedeno, vlada Republike Slovenije predlaga, da se predlog za pobudo za sprejem avtentične razlage zakona določila 195. člena obligacijskega zakonika zavrne." Tega jaz danes od vlade nisem slišal. Ne vem, zakaj ne. Ne vem, zakaj ne. Gospod Kavtičnik je imel v svojem predlogu popolnoma prav. Gospe in gospodje, navadni ljudje. Ne moremo se iti sedaj nekaj. Če je nekdo špekulant, je pač špekulant. Ampak mi ne moremo sedaj govoriti o špekulantih mi govorimo o avtentični razlagi nečesa, kar se je zgodilo. Če se je nekomu nekaj zgodilo, če mu je prvostopenjsko in drugostopenjsko sodišče to priznalo, potem to ostane. V vsakem primeru si lahko nekdo zamisli neko revizijo. In ta revizija bo ugotovila, po moji, tvoji, vaši želji, da nekaj pač ne "štima". In bo rekla, "ja, sedaj pa vrni denarje nazaj". Govoriti o - tudi izrazi o poštenosti, da izraz, če je nekdo poštena stranka, pa če prehitro porabi denar, ki mu gre za to, ker je invalid prve stopnje, da ni pošten. Gospodje in gospe v zakonodajni veji oblasti, če sodišče dvakrat odloči, da je temu tako, je temu tako! Nobena zavarovalnica, noben bogataš si nemore in nima pravice izmisliti, da želi nekaj za nazaj, kar je bilo odločeno in zapravljeno, oprostite. Tako lahko počnejo pravzaprav potem vsi. Sedaj pa, če bomo v vsakega dvomili, v vsakega med nami - to ne gre tako. In žal mi je, da se sedaj nekaj spreminja, neki amandmaji, neke, ne vem kakšne spremembe, s katerimi celo menda vlada soglaša in malo celo odbor, malo celo zakonodajno-pravna služba, ki je tudi jasno povedala. Jaz jo iskreno spoštujem. Zaonodajno-pravna služba na podlagi členov zakona je jasno povedala, da, bom rekel, med vrsticami - ni naklonjena sicer avtentični razlagi oziroma predlogu, vendar je dala vsaj možnost, da se to prouči. Bodimo enkrat pošteni. Po mnenju Slovenske nacionalne stranke je avtentična razlaga, ki jo je dal gospod Jožef Kavtičnik, popolnoma upravičena in absolutno bomo takšno avtentično podprli. Vseh ostalih dogovorov, pregovorov in pogovorov ne bomo, ker naslednji bo bog ve kdo, ki mu bo zavarovalnica zadržala izplačilo, zahtevala revizijo, revizija bo ugotovila, ne vem, da je bilo 215 tolarjev napačno nakazanih in bo cel postopek ustavljen. In nekdo, ki dejansko, jaz govorim za tistega, ki dejansko plačuje zavarovalnino, ki dejansko je upravičen do neke odškodnine, saj jo vsi pravzaprav, saj nas silijo, tudi prek pokojninskega zakona. In nekdo, ki je dejansko upravičen do nekega plačila zaradi neke - oprostite domačemu izrazu - finte ne bo upravičen. In sedaj zadrževali bomo izplačilo, zadrževali bomo vse skupaj in revizija bo ugotovila, da zaradi 200 tolarjev ni upravičen do 200 milijonov, pa tudi če je mrtev - oprostite, ne želim nikomur tega. Tudi to je razvidno iz tega. Gospod Kavtičnik, v Slovenski nacionalni stranki vašo izvirno avtentično razlago, ki ste jo predlagali absolutno podpiramo. Hvala.
Hvala lepa. Prehajamo na razpravo o predlogu za sprejem avtentične razlage in amandmaju odbora za notranjo politiko, ki v celoti nadomešča besedilo razlage in se nahaja v poročilu z dne 12.3.2004. Gospod Barovič, želite besedo? Čas je že potekel. Gospoda Vučka ni. Želi predlagatelj besedo? [[Ne.]] Predstavnik vlade, gospod minister? [[Tudi ne.]] Zaključujem razpravo o predlogu za sprejem avtentične razlage in amandmaju o predlogu za sprejem avtentične razlage in o amandmaju matičnega delovnega telesa bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj ob 19.40 uri. Prekinjam to točko dnevnega reda. Ob 19 uri in 5 minut bomo prešli na obravnavo 14. točke dnevnega reda, to je na obravnavo predloga za sprejem avtentične razlage 137. člena zakona o investicijskih skladih in družbah za upravljanje. Do takrat sejo prekinjam. Gospodu ministru se za sodelovanje prav lepo zahvaljujem. Ob 19.05 nadaljujemo. Hvala lepa.
Prehajamo na 14. TOČKO DNEVNEGA REDA - OBRAVNAVO PREDLOGA ZA SPREJEM AVTENTIČNE RAZLAGE 137. ČLENA ZAKONA O INVESTICIJSKIH SKLADIH IN DRUŽBAH ZA UPRAVLJANJE. Predlog za sprejem avtentične razlage tega člena zakona je v obravnavo zboru predložila vlada. Besedo dajem predstavniku vlade. Prosim, imate besedo, gospod državni sekretar.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovane poslanke in poslanci! Zakon o investicijskih skladih in družbah za upravljanje, ki ga je državni zbor sprejel 28. novembra 2002, v prvem odstavku 137. člena ureja prepoved sklepanja poslov med določenimi osebami oziroma v treh točkah določa osebe, s katerimi družba za upravljanje za račun vzajemnega sklada ne sme sklepatiposlov. Pri tem pa ni natančno določen predmet poslov, katerih sklepanje se prepoveduje oziroma si je to določbo moč razlagati na več načinov. Glede na logičnost jezikovne razlage prvega odstavka v povezavi z jezikovno razlago drugega in tretjega odstavkatega člena ter 180. člena tega zakona smo sicer mnenja, da se prepoved iz prvega odstavka nanaša na sklepanje zgolj tistih poslov, katerih predmet je premoženje vzajemnega sklada, in ne vseh poslov. Kljub temu je treba doreči to zakonsko določbo. Zato je zaradi večje varnosti in jasnosti, ali se prepoved sklepanja poslov nanaša na vse posle, ki jih je družba za upravljanje sklepala za račun vzajemnega sklada z določenimi osebami iz navedenih točk 137. člena, ali pa so predmet prepovedi le posli, katerih predmet je premoženje vzajemnega sklada, potrebna avtentična razlaga tega člena zakona o investicijskih skladih in družbah za upravljanje. Na pobudo nadzorne institucije in nekaterih drugih finančnih zainteresiranih subjektov je vlada pripravila ustrezno avtentično razlago. Na podlagi te avtentične razlage se namreč natančno določi, da so predmet prepovedi le posli, katerih predmet je premoženje vzajemnega sklada. To bo prispevalo k večji pravni jasnosti in lažji uporabi tega zakona v praksi. V skladu z navedenim vlada meni, da je avtentična razlaga tega člena potrebna, in predlagamo, da državni zbor Republike Slovenije sprejme predlagano besedilo avtentične razlage 137. člena zakona o investicijskih skladih in družbah za upravljanje. Hvala lepa.
Hvala lepa, državni sekretar, mag. Svilan. Sedaj gremo na poročilo odbora za finance in monetarno politiko. Prosim predsednika odbora, kolega Pucka, da predstavi poročilo.
Hvala lepa, gospod predsednik. Kolegice in kolegi, predstavniki vlade! Matično delovno telo je navedeni predlog avtentične razlage predlagateljice vlade Republike Slovenije obravnavalo na svoji zadnji seji. Pri tem smo po predstavitvi avtentične razlage s strani predlagatelja uvideli oziroma preštudirali tudi mnenje zakonodajno-pravne službe, iz katerega izhaja, da je treba zaradi jasnosti vnesti določene popravke. Tako je odbor odločal o dveh amandmajih, ki sta bila pripravljena na osnovi mnenja zakonodajno-pravne službe, in ju sprejel. Tako se zdaj besedilo avtentične razlage glasi, kot bom povedal. Besedilo avtentične razlage 137. člena zakona o investicijskih skladih in družbah za upravljanje se spremeni tako, da se glasi: Kot posli za račun vzajemnega sklada iz prvega odstavka 137. člena zakona o investicijskih skladih in družba za upravljanje se štejejo posli, katerih predmet je premoženje vzajemnega sklada. Naslov predloga za obvezno razlago 137. člena zakona o investicijskih skladih in družba za upravljanje se spremeni tako, da se glasi: Predlog za sprejem avtentične razlage prvega odstavka 137. člena zakona o investicijskih skladih in družba za upravljanje. S tem, da smo popravili prvotno besedilo avtentične razlage, smo v bistvu dodali bolj precizno dikcijo, da so posli, ki jih družbe za upravljanje ne smejo storiti za račun vzajemnega sklada, tisti posli, ki se nanašajo na upravljanje s premoženjem vzajemnega sklada. In predlagam zboru, da v takšnem besedilu avtentične razlago sprejeme. Hvala lepa.
HVala lepa, kolega Pucko, predsednik odbora. Slišali bomo nekaj stališč poslanskih skupin. Najprej kolega Bernik, predstavlja stališče poslanske skupine Nove Slovenije.
Hvala lepa, gospod predsednik. Dame in gospodje, gospod državni sekretar in spremstvo. V zvezi z omenjeni členom se je pojavilo naslednje vprašanje: ali se prepoved sklepanja poslov iz prvega odstavka 137. člena nanaša na vse posle, ki jih je družba za upravljanje sklepala za račun vzajemnega sklada z osebami iz 1., 2. in 3. točke prvega odstavka137. člena, ali pa so predmet prepovedi le posli, katerih predmet je premoženje vzajemnega sklada in ki spadajo v pojem upravljanja premoženja vzajemnega sklada, kamor je člen 137 sistemsko umeščen? Potrebo po sprejetju avtentične razlage je povzročilo razhajanje v razlagi ministrstva za finance in agencije za trg vrednostih papirjev. Ministrstvo za finance razlaga v omenjenih členih intenzivno, v nasprotju z agencijo za trg vrednostnih papirjev, ki je zavzela restriktiven pristop do člena. Predlog je napisan s strani ministrstva, pritrjuje pa mu tudi Združenje družb za opravljanje investicijskih skladov. Minister za finance je tako mnenja, da se prepoved sklepanja poslov za račun vzajemnega sklada z osebami iz 1., 2. in 3. točke prvega odstavka 137. člena nanaša na prepoved sklepanj zgolj tistih poslov, katerih predmet je [[...]] [[Nerazumljivo.]] vzajemnega sklada. Zato se ta prepoved ne nanaša na sklenitev pogodbe, katere predmet je opravljanje skrbniških storitev za investicijski sklad. Zaradi navedenega člen 137 tudi ne prepoveduje družbi za upravljanje, da sklene pogodbo za opravljanje skrbniških poslov za investicijski sklad s skrbnikom, ki je povezana oseba z družbo za upravljanje. Ratio tega člena naj bi bil tako predvsem preprečiti prilivanje znotraj povezanih oseb, kar je zajeto tudi s restriktivno razlago. Seveda v Novi Sloveniji sprejemamo amandmaje, ki so bili sprejeti na odboru. To je bila nekako rešitev sredi obeh situacij, kajti sprejeli smo nekatere spremembe tega, kar je predlagala naša zakonodajno-pravna služba. Strinjam pa se z mnenjem zakonodajno-pravne službe in tukaj navajam: "Glede odvisnih oseb predstavlja samostojno vprašanje in zato kaže dodatno proučiti zakonsko ureditev doslej postavljenih prepovedi in omejitev s ciljem zagotoviti transparentnost poslovanja na finančnem trgu.", konec citata. Glede besedila od vlade predlagane avtentične razlage, pa menim, da je bistvo razlage v tem, da se izrecno določi, da so posli, ki jih družba za upravljanje sme skleniti za račun vzajemnega sklada, tisti posli, ki se nanašajo na upravljanje s premoženjem vzajemnega sklada. Torej, šli smo ven, tako kot odbor za finance, na isti točki in upam, da bo vlada to sprejela ter da bodo tudi razmislili o tem, kaj je potrebno še glede tega narediti. Transparentnost v finančnem poslovanju je izredno pomembna stvar in tukaj moramo biti previdni. Hvala.
Kolega Podobnik, vi imate besedo za predstavitev stališča poslanske skupine SLS.
Hvala, predsednik. Kolegice in kolegi! Pri sprejemanju novega zakona o investicijskih skladih in družbah za upravljanje smo v Slovenski ljudski stranki s pomočjo strokovne skupine aktivno sodelovali. V okviru podpoglavja "Upravljanje premoženja vzajemnega sklada" in člena 137 naš namen in namen predlagatelja nikakor ni bil, da se prepoved sklepanja poslov iz prvega odstavka 137. člena nanaša na vse posle, ki bi jih družba za upravljanje sklepala za račun vzajemnega sklada z osebami iz 1., 2. oziroma 3. točke prvega odstavka tega člena. Samo besedilo prvega odstavka tega člena sicer ne definira predmeta poslov, katerih sklepanje se prepoveduje. Vendar pa je že iz nadaljnjega besedila razvidno, da se prepoved ne nanaša na vse posle, ki jih družba za upravljanje sklepa za račun vzajemnega sklada. Tudi v sistemski umeščenosti besedila zakona je jasno, da se volja zakonodajalca nanaša na posle, katerih predmet je premoženje vzajemnega sklada. Namen določbe prvega odstavka 137. člena je preprečitev nasprotja interesov v smislu varstva premoženja vzajemnega sklada oziroma preprečevanje možnosti in oškodovanja imetnikov kuponov vzajemnega sklada. Nasprotje interesov se preprečuje s prepovedjo družbi za upravljanje sklepati posle upravljanja s premoženjem sklada za svoj račun in zaradi možnosti zlorabe tudi s prepovedjo sklepanja poslov za račun vzajemnega sklada z osebami, ki so z njo povezane. Vendar namen te prepovedi ni preprečiti družbi za upravljanje sklepanja poslov za račun vzajemnega sklada, ki ga upravlja preko borzno-posredniške družbe, ki je z družbo za upravljanje povezana oseba, če takšna družba tak posel sklene v skladu s pravili veljavnega zakona o trgu vrednostnih papirjev oziroma pravili upravljanja. Naš namen že od samega začetka priprave zakona torej ni bil preprečiti kapitalsko udeležbo skrbnika v družbi za upravljanje, ki upravlja vzajemne sklade, za katere ta skrbnik opravlja skrbniške storitve, zato bomo v izogib težavam in zapletom besedilo avtentične razlage podprli. Hvala.
Če prav vidim prisotnost, je na vrsti kar kolega Pucko. Vi imate besedo na splošni razpravi. Ali želite predstaviti stališče poslanske skupine?
V imenu poslanske skupine.
Prav, ker ste potem navedeni tudi kot poslanec. Torej v imenu poslanske skupine. Prav.
Hvala lepa, gospod predsednik še enkrat. Kolegice in kolegi! Poslanska skupina Liberalne demokracije bo navedeno avtentično razlago prvega odstavka 137. člena zakona o investicijskih skladih in družbah za upravljanje podprla predvsem iz razloga, da bi razjasnili vprašanje, katerih poslov družba za upravljanje ne sme opravljati. V sedanjem prvem odstavku 137. člena piše, da ne sme opravljati poslov, ni pa določeno, katerih. Zato bi lahko prišlo do napačne razlage, da ne sme sklepati nobenih poslov, kar ne bi bilo konsistentno z drugimi določbami tako tega člena kot tudi z nekaterimi drugimi določbami zakona. Tako na primer pri takšni razlagi družba za upravljanje sploh ne bi mogla za račun investicijskega sklada skleniti pogodbe s skrbnikom za opravljanje skrbniških storitev, kot to predvideva prvi odstavek 53. člena zakona. Zato z avtentično razlago prvega odstavka 137. člena določamo, da so prepovedani le tisti posli, ki se nanašajo na premoženje investicijskega sklada. Takšna razlaga je ustrezna iz treh razlogov. Prvič, iz namena zakona, se pravi, zaradi preprečevanja nasprotja interesov. Drugič, iz razloga jezikovne razlage zakona, se pravi, dobesednega pomena določb. In tretjič, umeščenosti 137. člena v poglavje 5.6 zakona o investicijskih skladih in družbah za opravljanje - 1, ki ureja upravljanje premoženja vzajemnega sklada. Med upravljanje premoženja sklada pa spada tudi sklepanje poslov, katerih predmet je premoženje vzajemnega sklada. Iz tega, kar sem povedal, sledi, da bo poslanska skupina Liberalne demokracije Slovenije navedeno avtentično razlago podprla. Hvala lepa.
Prav. Tako smo sklenili s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Želite, kolega Pucko, tudi besedo kot poslanec? [[Ne.]] Kolega Peče ni navzoč, kolegica Krebsova ne, kolega Anderlič ne. Želi državni sekretar besedo? Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Vlada sprejema predlog odbora v spremembah, ki so bile podane. Istočasno bi pa želel povedati, da smo usklajeni tudi z agencijo za trg vrednostnih papirjev glede spremembe tega člena, zato predlagamo, kot sem že prej rekel, da se ta člen v tej dopolnjeni obliki sprejme. Hvala lepa.
Hvala lepa, gospod državni sekretar. Z vašim pojasnilom zaključujem razpravo o predlogu za sprejem avtentične razlage. Čez slabih 20 minut bomo prešli na odločitve v okviru glasovanj. Rad bi vas samo spomnil, da imamo najprej štiri odločitve v zvezi s predlogi naših kolegov, da se na naslednji seji opravi obravnava odgovorov predstavnikov vlade na njihova vprašanja. Potem bomo šli na zakon o dohodnini, odločanje, ali je primerna podlaga ali ne. Nato imamo nekaj amandmajev pri elektronskih storitvah, odločanje, da je predlog zakona primerna podlaga, dopolnitve kazenskega zakonika in nato gremo na mandatno-volilne zadeve. Na to sem vas hotel posebej opozoriti, ker nam bo to vzelo nekaj časa. Hotel sem vas opozoriti, da je danes tudi to na dnevnem redu. Ker so tajne volitve, nam bo to gotovo vzelo nekaj več časa. [[Oglašanje iz ozadja.]] Tajne volitve imamo. Opozoril sem samo, da imamo mandatno-volilne zadeve, pri tej točki tudi tajnevolitve in da nam bo to vzelo nekaj časa, zato je treba s tem računati.
Prehajamo na glasovanje zbora o točkah dnevnega reda, ki so bile na dnevnem redu sinoči in danes. Najprej bomo prešli na 1. točko dnevnega reda, na prekinjeno točko vprašanj poslank in poslancev. Kot sem vas obvestil, moramo odločiti o štirih zadevah, o štirih predlogih sklepov, s katerimi naši kolegi predlagajo, da se obravnava odgovor bodisi predsednika vlade ali pristojnih ministrov na njihova vprašanja. Najprej bomo odločali o predlogu kolega dr. Bajuka, da se na naslednji seji opravi razprava o odgovoru predsednika vlade mag. Ropa na poslansko vprašanje o ekonomskih ter finančnih učinkih in posledicah sprememb v predlogu zdravstvene reforme v zvezi s prostovoljnim zdravstvenim zavarovanjem. Prosim, da pogledate svoje glasovalne naprave, ali je vse v redu. Ne vidim, da bi bil glede tega kakšen ugovor. Prehajamo na odločanje o predlogu [[...]]Kolega Bajuk želi obrazložiti svoj glas. Opozarjam samo, da to ni polemika o vsebinskih vprašanjih, samo obrazložitev glasu. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Glasoval bom za ta predlog. Prepričan sem, da je razprava o tem vprašanju nujna, ker smo v javnih izjavah gospoda ministra Kebra v sobotni prilogi Dela lahko prebrali, da naj bi bil prvotni predlog, da bi uvedli premije na podlagi dohodkov, ideja, s katero so delovali, in da je bilo to zavrnjeno. In zato - to razlaga v svojem intervjuju v sobotni prilogi Dela - so se odločili za nekaj drugega [[in to naj bi bil ta predlog]] , da bi odpravili, dejansko odpravili prostovoljno zavarovanje in ga naredili obveznega. Zdaj so pa zopet to opustili, in sicer v imenu taistega predloga, ki ga je stroka že zavrnila. Gospod predsednik vlade je pa rekel, da bo to stroka ponovno proučila. Meni resnično ni jasno, ali gospod predsednik vlade razpolaga z vsemi podatki ali ne, ker sta si v tem smislu zelo navzkriž z lastnim ministrom. Zato mislim, da je razprava potrebna, ker smo sicer v neki čudni igri javnih izjav, ki pa v svojem bistvu niso verodostojne. Hvala lepa.
Prehajamo na odločanje o predlogu sklepa, ki ga predlaga dr. Bajuk. Glasujemo. Od 62 navzočih je 21 za in 40 proti. [[Za je glasovalo 21.]] [[Proti 40.]] Ugotavljam, da je predlog sklepa zavrnjen. Naš kolega Jožef Jerovšek predlaga, da bi zbor odločil o predlogu sklepa, da na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru ministra Bohinca na njegovo vprašanje o stečajnih postopkih ter ministra za pravosodje mag. Bizjaka o stečajnih postopkih in delovanju stečajnih senatov ter stečajnih upraviteljev. Prosim, kolega Jerovšek.
To, kar je prišlo na dan v Mariboru, da so štirje stečajni upravitelji podjetij [[Tam, Mariborskega tiska, Metalne]] , torej podjetij, kjer je več tisoč delavcev ostalo na cesti popolnoma brez odškodnine in so bili takrat opeharjeni in so bili sedaj z dejanjem stečajnih upraviteljev opeharjeni še drugič. To so nezaslišana dejanja, po mojem mnenju načrtovano pranje denarja in načrtovan rop. Vsi vemo, da povsod v Sloveniji imamo številne stečajne postopke, ki ne potekajo in se ne končajo. Popolnoma nepregledno delovanje stečajnih upraviteljev, pri tem pa očitno zelo dobro sodelujejo tudi stečajni senati. Včerajšnji odgovori dveh ministrov so bili izredno medli. Vidi se, da se tu ne namerava pripeljati neke preiskave do konca, zato je izredno pomembno, da se državni zbor z debato o poteku stečajnih senatov o teh aferah finančnihstečajnih upraviteljev opravi razpravo in da zadevo premaknemo z mrtve točke, ki je takšna, kot je politična volja sedaj trenutno v državi, da bi se na tem področju kaj spremenilo, da bi se spremenil zakon o stečaju ali karkoli. Očitno te politične volje ni. Naše izkušnje nas učijo, da tudi v drugih finančnih aferah je aktiviranje državnega zbora pa le prispevalo k temu, da so se zadeve začele premikati. Hvala lepa.
Kolega Peče. Prosim za mir v dvorani!
Spoštovani prisotni! Tudi v poslanski skupini Slovenske nacionalne stranke ocenjujemo, da je v interesu pravic in po drugi strani obveznosti iz naslova delovnih razmerij, kakor tudi v interesu sistema, ki bi preprečeval podvajanje funkcij v našem primeru, kot ga je predlagal spoštovani kolega Jerovšek, kakor tudi v smislu preprečevanja osiromašenja slovenskega gospodarstva in pa, kar je po naši oceni eno pomembnejših, to je v interesu sistema transparentnosti postopkov stečaja, zato apeliramo tudi v poslanski skupini Slovenske nacionalne stranke, da ta državni zbor podpre idejo o širši razpravi in s tem nakaže oziroma pomaga vladi Republike Slovenije pri oblikovanju takih stališč, ki bodo omogočila, prvič, transparentne, drugič, najpomembnejše, učinkovite postopke, ki sebodo odražali predvsem v zagotavljanju pravic iz naslova dela in pravic iz naslova različnih mas, ki se stekajo v tovrstnih postopkih. V Slovenski nacionalni strani oziroma poslanski skupini Slovenske nacionalne stranke bomo predlog kolega Jerovška seveda podprli. Hvala.
Prosim kolega Kebrič.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani navzoči! Osebno bom podprl ta predlog. Zakaj? Že ko sem postavil ministru za finance dr. Mramorju vprašanje, kako se te zadeve rešujejo, naj v vladi sproži, kajti podal sem podatke, da se nekateri stečajni postopki namerno zavlačujejo tako dolgo, ker ti stečajni upravitelji lepo dobro služijo. Dokazal sem v svojem izvajanju, koliko stečajnih upraviteljev vodi koliko postopkov in ko mase zmanjka, takoj hitro postopek zaključijo, prej pa ga zavlačujejo tudi leta. Mislim, da ta splošna razprava lahko doprinese k transparentnosti, ko bomo navedli dokaze, kako se dela v tem primeru, kako delajo in zavlačujejo stečajni upravitelji, zato mislim, da je prav, da opravimo to razpravo in zato bom glasoval za ta predlog. Hvala.
Kolega Pukšič.
Hvala lepa, gospod predsednik. Kolegice in kolegi. Oškodovanje družbenega premoženja je aktualna tema naše tranzicije. Žal je to oškodovanje pognalo na cesto preko 100.000 ljudi. To oškodovanje se je izvajalo na več načinov. Eden najbolj gnusnih načinov je bil seveda spreminjanje zakonodaje in spreminjanje zakona o kazenskem postopku v letu 1994. Drugi takšen gnusni način je bil ustanavljanje - in za tem je stala pravna podlaga - tako imenovanih bay pass podjetij. In seveda tretji takšen način je bil sprejemanje zakonodaje za točno določene zadeve, primer mariborski TAM. Da je oškodovanje in te družbene lastnine, da je oškodovanje teh upnikov, ki jih je zaradi oškodovanja družbene lastnine se pognalo toliko na ceste in da se še te upnike, delavce, ki so nekoč delali v teh podjetjih, oškoduje še z načinom, to, kar so delali in delajo pravzaprav stečajni upravitelji, gre pa seveda čez vse in tudi zadnje meje. Na koncu se bo izkazalo ob tej razpravi, da so imeli ali imajo ti stečajni upravitelji celo bistveno večje plače, bistveno večje dohodke, kot pa ima osebni dohodek direktor Zavarovalnice Triglav, to je preko 3 milijone slovenskih tolarjev. Da ti iz te stečajne mase tudi marsikaj sponzorirajo, med drugim tudi politiko, tudi to bo razprava pokazala, zato bom seveda podprl predlog za razpravo.
Kolega mag. Drobnič.
V poslanski skupini bomo podprli ta predlog, da se opravi razprava na odgovor ministra na vprašanje poslanskega kolega Jerovška. Govoriti je potrebno zato, kar poglejte, govorimo in sprejemamo zakon o dohodnini in ravno ti kapitalski dobički, ki so ustvarjeni preko takšnih postopkov, bi pravzaprav postali tudi predmet, da se ne obdavčijo za določen čas. Ta zgodba se pravzaprav kar nadaljuje, pri čemer bi se pa ti tranzicijski tajkunski dobički ne obdavčevali, to je pravzaprav tudi predlog vlade. Zato je potrebna ta razprava, da se vlado opozori, da s takšnimi dejanji ne nadaljuje. Ti stečajni postopki, ki so se odvijali, so bili po metodi nezakonitega in nelegitimnega. To je bila metoda nelegitimnega in nezakonitega lastninjenja. In kot je že povedal gospod Pukšič vzporedna podjetja so skozi to zaživela. Mi bomo podprli tak predlog, in upam, kolegice in kolegi, da tudi ostali.
Kolega Cukjati.
No, popoldne [[...]]
Mir v dvorani!
[[...]]ko smo razpravljali [[...]]
Slabo se slišimo.
[[...]]o zakonu [[...]]
Slabo se slišimo. Prosim!
Popoldne, ko smo razpravljali o zakonu o dohodnini in smo sprožili vprašanje, zakaj naj bi po novem družine z več otroki plačevale neprimerno več dohodnine kot doslej, je seveda finančni minister odgovoril, da pač tako je. Država mora varčevati, če bi hoteli vse ugodnosti omogočiti in priznati, potem bi rabili ponovno 30 milijard in podobno. Morda pa bi ta razprava o teh najnovejših odkritjih kraje družbenega premoženja, kajti tudi to je kraja, če se ravna z družbenim premoženjem kot s svojo lastnino, in kjer se upravljavci družbenega premoženja obnašajo, kotda so oni lastniki, in ne samo upravljavci družbenega premoženja, bi se morda pri tej razpravi vendarle našlo še kakšna sredstva, ki bi jih država dobila iz drugih naslovov, ne iz naslova dohodnine in obdavčenja dohodkov oziroma plač. Menim, da je to pomembno vprašanje. Ko se je zaključil SIB, se je odprl Orion, ko se še ni zaprl Orion, se odpirajo nove afere. In vsakokrat, ko je državni zbor obravnaval neko temo, so se začele reševati. Ne prej, zagotovo nikoli prej, dokler ni stvar prišla v javnost. In čevladne stranke želijo, da se tudi ta stvar razčisti, bodo predlog podprle. Če pa želijo, da se o tem ne razpravlja in da se nadaljuje s takim gospodarjenjem naših sredstev, bodo seveda predlog zavrnili.
Prehajamo na odločanje o predlogu sklepa. Glasujemo. Predlog sklepa je zavrnjen. 29 za in 41 proti od 71. [[Za je glasovalo 29.]] [[Proti 41.]] Kolega Franc Pukšič zboru predlaga, da se odloča o naslednjem predlogu sklepa, da bo na naslednji seji zbor opravil razpravo o odgovoru ministra za notranje zadeve, doktorja Bohinca, na njegovo poslansko vprašanje v zvezi s poskusom podkupovanja poslanca. Kolega Pukšič, obrazložitev glasu.
Hvala lepa, gospod predsednik. Kolegice in kolegi! 7 let je minilo od takrat, ko se je mojega poslanskega kolega Pavleta Ruparja poskusilo podkupiti in ko je ob tem dejanju pravzaprav posnel način tega podkupovanja s kaseto. Ta kaseta je bila predana policiji. Bilo je povedano, da se je ta kaseta predala oziroma šla na raziskavo v Belgijo. Kaj vse se je od tu naprej dogajalo, se pravzaprav ne ve, kakšno je bilo poročilo, kaj je z domnevnim podkupovalcem Igorjem Šimencom, ali je res določene nagrade za to dejanje dobil v obliki karavle na Jezerskem, kakšni so bili ti ukrepi, kaj se je dogajalo s strani tožilstva. In ker je bil včeraj pri tem poslanskem vprašanju v dvorani tudi pravosodni minister, bi z razpravo o tem poslanskem vprašanju v državnem zboru vlada imela možnost spregovoriti, še preden vsa zadeva popolnoma zastara; da se ne bi ponovil dogodek iz leta 1994, ko Šubic devet mesecev ni napisal sodbe in je potem zadeva zastarala. Zato predlagam, da predlog za javno razpravo podpremo.
Prosim, kolega Peče.
Spoštovani prisotni! V poslanski skupini Slovenske nacionalne stranke bomo predlog podprli, delno ali pa predvsem tudi zaradi egoističnih teženj, vsaj v tem primeru. Kot vemo, je bilo predvsem v mandatnem obdobju 2000-2004 kar nekaj aktivnosti naperjenih zoper poslance, pri čemer smo tovrstno naperjenost občutili predvsem v Slovenski nacionalni stranki, od kolega Jelinčiča do Baroviča. In ravno skozi to razpravo, ki jo predlaga kolega Pukšič, sicer z drugačnim namenom, bi se radi dotaknili predvsem instrumenta opozicijskega poslanca. Verjamemo, da je v tem obdobju vprašanje različnosti statusa vladnega in opozicijskega poslanca še kako pomembno. Po naši oceni tako vladne službe kot različne vladne organizacije tovrstno razliko v statusu pristojnosti in predvsem v politični odgovornosti izkoriščajo v prid lastnih interesov, torej samih sebe. Zato ocenjujemo, da bi bilo smiselno to razpravo podpreti, njeno vsebino v okviru same razprave pa razširiti na vse nepravilnosti, ki so se odvijale tekom tega mandata, poznamo pa jih seveda tudi v zgodbi iz prejšnjega mandata. Zato bomo v poslanski skupini Nacionalne stranke podprli idejno zamisel kolega Pukšiča o tovrstni razpravi. Hvala.
Prehajamo na odločanje o predlogu sklepa, ki ga predlaga kolega Pukšič. Od 71 navzočih jih je 23 za in 46 proti. [[Za je glasovalo 23.]] [[Proti 46.]] Ugotavljam, da je predlog sklepa zavrnjen. Še četrti sklep imamo, tega predlaga poslanski kolega mag. Drobnič, namreč, da bi na naslednji seji opravili razpravo o odgovoru ministra za informacijsko družbo dr. Gantarja na njegovo poslansko vprašanje v zvezi z dodeljevanjem radijskih in televizijskih frekvenc. Obrazložitev glasu, prosim.
Predlagam, da potrdimo predlog sklepa, da se opravi razprava o odgovoru ministra, gospoda Gantarja. Gre pa za vprašanje dodeljevanja radijskih in televizijskih frekvenc, kjer sem trdil, da na tem področju vlada divji zahod, divje razdeljevanje in mag. Gantar je to pravzaprav tudi potrdil, da se je tako odvijalo v preteklosti in da nima potrebnih vzvodov, da bi lahko to na ustrezen način razreševal. Zato mislim, da je ta razprava potrebna, da bi se na tem področju vendarle vzpostavil red in razdeljevale frekvence tako, kot je treba, na način javnih razpisov. Poleg tega pa je še odprto vprašanje usklajevanja frekvenc z Italijo, kjer ne poteka usklajevanje, kjer je premoč italijanskih distributerjev in se požvižgajo na usklajevanje in na mednarodne standarde. Sicer pa v okviru te razprave bi lahko potem predlagali sklepe, glede na to, da smo zadnjič sprejeli drugačno tolmačenje, da v okviru, v zvezi z 10. točko dnevnega reda, na državnem zboru, da se lahko določena procesna vprašanja pa rešijo in na ta odgovor lahko sprejmemo tudi kakšne sklepe. Najprej je bilo tolmačenje, da v okviru razprave ne moremo nobenega sklepa sprejeti, tokrat bi pa lahko ministru Gantarju pomagali razrešiti ta divji zahod. Agencija za radiofuzijo in telekomunikacijo je svoje sorte tič, ki ne obvladuje tega v zadostni meri, in očitno tudi nad tem nima minister potrebne moči, da bi se vzpostavil red. Pač kapitalski mogotci, ker tukaj so ti kapitalski mogotci, obvladujejo prostor emitiranja teh frekvenc. Mislim, da bi tudi minister Gantar podprl takšen predlog.
Kolega Peče.
V imenu poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke. Mogoče včasih naivno verjamemo tistim, ki trdijo, da slovenska vlada ni toga vlada. Ravno iz tega naslova verjamemo, da je možno tudi skozi tovrstno debato, v kateri se ne more sprejeti posameznih sklepov, pa lahko v neki nedirektivni obliki vpliva na potek dogajanja v posameznem ministrstvu ali pa v okviru vlade Republike Slovenije. Izhajajoč iz dejstva, da je po vsej verjetnosti ministrstvo za informacijsko tehnologijo in njenminister Pavle Gantar eden izmed manj vidno aktivnih članov slovenske vlade in glede na to, da je kljub majhni aktivnosti omenjenega ministrstva na omenjenem ministrstvu veliko število nerešenih in po naši oceni tudi spornih zadev, predvidevamo, da bi bilo zelo smiselno ravno v pomoč vladi Republike Slovenije, da materijo omenjenega ministrstva tudi vsebinsko opredeli ob omenjeni debati. Kar pa se tiče obtožb gospoda Drobniča, so po naši oceni smiselne. In prav tako bi bilo smiselno, da jih minister ovrže na tovrstnem zasedanju. Na ta način bi se seveda izognili morebitnim obtožbam o predčasni oziroma volilni interpelaciji. Dejstvo, ki nastopa v smislu spodbujanja konkurence in ravno aktivnosti omenjenega ministra na tem področju, torej o izničevanju sposobnosti konkurence na podeljevanju frekvenc tako na domačem področju kot tujem področju, bi naredil tak korak naprej. Torej, ne samo, da bi mogoče tovrstne nepravilnosti lahko povzročile tudi interpelacijo, ampak predvsem v tistem smislu, da bi na tovrstnempodročju, torej na področju vsebine informacijske družbe naredili korak ravno na spodbujanju konkurence, ki ga v skladu z novimi pričakovanji, ki izhajajo z dne 1.5. v tej naši državi še kako potrebujemo. Ampak hočemo povedati tudi drugo plat medalje, da je ta državni zbor tisti forum, kjer se morajo tovrstne debate, dvomi ali pa obtožbe odvijati, razvijati in na koncu razplesti v taki obliki, da ne bo nobenih dilem, nobenih vprašanj. Mogoče bomo povlekli tudi kakšen zaključek, ampak verjamem, da bo to v pomoč vladi Republike Slovenije in verjamem, da je to tudi namen kolega Drobniča, da tovrstno zadevo rešimo predvsem v interesu državljanov in pa državljank naše države. Zato bomo v poslanski skupini Slovenske nacionalne stranke predlog tudi podprli. Hvala.
Prehajamo na odločanje. Kolega Kremžar želi obrazložiti glas.
Sam ne bom podprl tega predloga iz preprostega razloga, ker smo v tem državnem zboru, na kar je tudi minister Ganter včeraj opozoril, in interpretacija njegovega nastopa danes tukaj ni bila povsem korektna. Minister Ganter, ne da bi ga hotel zdaj zastopati, ker se da prebrati iz magnetograma, kaj je povedal, je seveda povedal tudi to, da je bilo takšno neurejeno stanje, vendarle to je preseženo Mi smo dve leti, nekaj več kot dve leti nazaj sprejeli zakonodajo, ki te stvari ureja in ta hip je dovolj dobro urejeno. Vse stvari, o katerih je bilo govora včeraj, govore o stvareh, ki so stare 8, 10 let in so seveda iz nekega obdobja in danes niso predmet teh organov, ki se ukvarjajo s podeljevanjem frekvenc, zato bi seveda to bila ena za moj okus dosti nesmiselna razprava, ki bi razpravljala o nekih rečeh, ki so lahko problematične, ampak so stvar vendarle neke zgodovine in jih je treba nekje in nekočnajbrž tudi razčistiti. Ampak od kar smo sprejeli to zakonodajo, je zadeva urejena in naj bi delovala tako, kot smo to zakonodajo v tem državnem zboru tudi sprejeli, zato seveda takšne razprave ne morem podpreti. Hvala lepa.
Prosim kolega Sok. Imate besedo kolega Sok.
Hvala za besedo. Nisem se mislil oglašati, vendar me je kolega Kremžar izzval.
Ni polemike, samo obrazložitev glasu.
Saj to ni polemika, bom razložil, samo sem povedal, da me je on izzval in me prisilil k besedi. Pred časom smo na odboru za infrastrukturo obravnavali poročilo sveta za radiodifuzijo. Tam je na vprašanja odgovarjal direktor, mislim, da se piše Simič, in opozoril je na velike probleme, ki vladajo na tempodročju, ravno to, kar je povedal kolega Drobnič, ko frekvence s področja Italije segajo globoko v naše ozemlje in Italijani ne spoštujejo zakonodaje na tem področju. Zato mislim, da bi bilo še kako tehtno to zadevo obravnavati v državnem zboru in sprejeti določene sklepe. Tudi je opozoril na dileme nerešene relacije med svetom in pa med agencijo. Torej, bilo bi primerno, da o tem spregovorimo in te zadeve iz leta 1993 niso rešene, prav tako kot ni rešena frekvenca za radio Ognjišče. Žal, moram tukaj to povedati. Zelo nemoralno in neetično je za to državo, da tega problema kljub tolikim intervencijam in pa pričakovanju naših državljanov predvsem na področju severovzhodne Slovenije, v Pomurju, da tega problema ne rešimo na ustrezen način. Jaz bom ta predlog da se razprava o odgovoru ministra opravi, podprl in mislim, da bi resnično bilo tudi v prid ministru, da bi lahko tukaj v parlamentu razvil, odgovoril na vsa vprašanja in tudi dobil poglede s strani poslancev na težave, ki so prisotne na tem področju. Hvala lepa.
Še trije kolegi želijo. Najprej dr. Bajuk, za njim kolega Maršič in kolega Anderlič.
Hvala lepa, gospod predsednik. Sam sem bil seznanjen s konkretnim primerom, ki ga je povzročilo vprašaje kolega Drobniča. In res gre za eno zadevo, ki se vleče že od leta 1993, a vendar, spoštovane kolegice in kolegi, glasoval bom za ta predlog te razprave, ker ta stvar ni rešena. Res, da sega že v našo skupno zgodovino, da sedaj se že 11 let to vleče, a vendar to ni rešeno. Popolnoma nekorektno je, da se danes skuša predstaviti, kot da je to že pač del naše preteklosti. To konkretno vprašanje je še vedno odprto, je še vedno odprto. Reševalo se je zelo po domače. Najprej so nekomu dali začasno frekvenco, sedaj je pa kar že stalna. To je, veste, te stvari, če se jih ne bomo lotili, bodo še v naprej se odvijale tako, kot so se do sedaj. Mi smo pa obsojeni, da bi te stari prenašali. Še več. Kot poslanci Republike Slovenije imamo dolžnost, da te stvari uredimo. In ne poznamdrugega načina, kot da imamo o tej zadevi javno razpravo. To javno razpravo moramo imeti in ta problem moramo dokončno rešiti. Hvala.
Kolega Maršič.
Hvala za besedo, predsednik. Jaz moram reči, da ne bom podprl te razprave. Moram pa povedati tukaj, da je bilo nekaj napačnih navedkov. Mi smo poročilo o agenciji za telekomunikacije obravnavali na odboru za gospodarstvo in ne na odboru za infrastrukturo. In če sebodo kolegi, ki so takrat razpravljali, takrat bili prisotni na tem odboru, kjer je bila diskusija, moram reči, dokaj burna, živahna in polemična, se bodo spomnili, da sem jaz bil tisti, ki je sprožil to problematiko in tukaj v tem državnem zboru že večkrat tudi postavil vprašanje v zvezi z onesnaženostjo našega frekvenčnega prostora, predvsem na naši zahodni meji. Vendar pa to vprašanje nima nobene zveze s podeljevanjem frekvenc. Gre za popolnoma drugo zgodbo, in gre preprosto za stvar, ki jo mora naša država urediti na mednarodnem nivoju z našo sosedo, ki ji pa definitivno vlada divji zahod, in tu se pač nahajamo v neki objektivni težavi. Jaz bi sicer kolege rad spomnil, da bi bilo verjetno iz preteklosti marsikaj potrebno razčistiti. Morda tudi kakšno zgodbo o pridobivanju frekvenc za televizijo TV3, ki je bila takrat postavljena, če se prav spomnim, jaz takrat nisem se niti ukvarjal s politiko, iz enega prav posebnega razloga, in sicer, da bi bila to televizija nacionalnega pomena, ki bi predvsem pokrivala religiozne vsebine. Ta televizija je bila po razno raznih kolobocijah in neuspešnem vodenju prodana kot popolnoma komercialna televizija. In pojdite malo pogledat nazaj, kdo je takrat vodil ministrstvo za promet in zveze, kot se je takrat imenovalo, in kdo je vodil tedaj agencijo, ki je podeljevala te frekvence. Ugotovili boste, da so se dogajale marsikatere čudne stvari, predvsem tudi pri podelitvi radijskih frekvenc, kjer se je nekomu dovolilo, kot na primer Radiu Ognjišče, da je postal nacionalni program, medtem ko pa drugim ni bilo mogoče, in je še danes to zelo težko. Hvala lepa.
Kolega Anderlič.
Ta razprava bi se lahko imenovala tudi prispevek k pluralizaciji medijskega prostora. Ali pač, da ugotovimo, ali vse lokalne radijske postaje izpolnjujejo pogoje za to. Lahko bi postavil trditev, da je vsaj ena radijska postaja to presegla in da ni več lokalna, ampak je nacionalna, mimo kriterijev, in to na način, da je prek bližine uradnikov, ki so podeljevali frekvence, ali pač, ker bi nekdo želel vplivati na to, da neka politična opcija ali pa neke vsebine, neki programi dobijo več prostora. Verjamem, da veste, o čem govorim - govorim o radiu Ognjišče, govorim o TV3 in še kom drugem. Ampak nič hudega, jaz to mirne duše prenašam, kajti ravno to je prednost, da ne znam v tem trenutku na prste ene, dveh, treh rok, kolikor bi jih pač imel, našteti, koliko je teh vsebin, koliko je teh radiev, konec koncev tudi koliko je televizij, in to se mi zdi prav. Zdi se mi pa še toliko bolj prav, da o tem ne razpravlja državni zbor in da tega ne ureja državni zbor ob razpravah, temveč da to ureja svet agencije za telekomunikacije, podeljuje te frekvence in dodeljuje medijski prostor, če lahko temu tako rečem, tako kot se kdo prijavi, kot kdo izpolnjuje pogoje, ne pa da to delamo politično v državnem zboru, kdo je bolj glasen, kdo bolj vpije, da je ogrožen z javno besedo in da ne pride do izraza. Zato tega vprašanja oziroma te razprave ne bom podprl, ker se mi zdi, da se mora to reševati drugje.
Prosim, kolega Jerovšek.
Hvala lepa. Sam bom podprl predlog kolega Drobniča, ker sem bil tudi sam na tisti seji odbora za gospodarstvo, kjer se je res razvnela razprava in tudi tista razprava je pokazala, da je še kako treba odpreti to razpravo. Namreč, tudi o tistem, kar je govoril gospod Mamić, o pokrivanju frekvenčnega prostora v Slovenskem Primorju in prek meje. Hkrati so pa bili v teh obrazložitvah navedeni razlogi, zakaj so nekateri proti transparentni delitvi frekvenc za pokrivanje medijskega prostora. Pravkar je bilo rečeno, če prevedemo, da jih k temu navajajo politično-ideološki razlogi, da se nekatere postaje lahko uspešno razvijajo,druge je pa treba ustaviti. V obdobju pred volitvami prihajati s takimi tezami, se vidi, kaj je v ozadju vsega tega, kako mislite zlorabljati medijski prostor. Zaradi tega mislim, da bodimo toliko demokrati, da odpremo to debato in da tudi v tem državnem zboru preprečimo to zlorabo medijskega prostora sedaj, v tem času. Hvala lepa.
Prehajamo na odločanje o predlogu sklepa. Glasujemo. Od 70 navzočih jih je 25 za in 41 proti. [[Za je glasovalo 21.]] [[Proti 41.]] Ugotavljam, da predlog ni sprejet. 1. točka je zaključena. Prehajamo na 2. točko dnevnega reda, na prekinjeno prvo obravnavo predloga zakona o dohodnini. Pri tej točki imamo eno samo odločitev, in sicer odločanje o predlogu sklepa, da je predlog zakona o dohodnini v prvi obravnavi primeren za nadaljnjo obravnavo. Kolega Sok ima besedo.
Hvala lepa za besedo. Jaz zakona o dohodnini ne bom podprl in mislim, da ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Tako sem tudi danes razumel številne razpravljalce, tudi tiste, ki ste sodelovali v koalicijskih pogajanjih in ste problematizirali mnoge člene tega zakona. Sam mislim, da je zakon bolj ali manj naravnan predvolilno, nekaj obljublja, dejanski učinki pa bodo seveda prišli drugo leto, se pravi v času po volitvah. Tisto,kar pa se mi zdi sporno, pa sta pravzaprav dve stvari, ki sta v tem zakonu za mene nesprejemljivi. Prva je ta, da se zmanjšuje progresivnost obdavčitve za družine z več otroki, tu seveda ne gre za socialni kriterij, kot ste nekateri danes vztrajno ponavljali, ampak enostavno gre za to, da se družinam, ki se odločajo za več življenja, dajo tudi večji dohodninski popusti. In jaz mislim, da z vstopom Slovenije v Evropsko unijo bo to za nas Slovence, ki nas je malo v tej veliki skupnosti evropskih narodov, še kako pomembno. Drugo, zaradi česar pa ne morem glasovati za ta zakon in mislim, da je ta zakon slab, pa je seveda namera vlade, da med obdavčljive vire vključi tudi subvencije kljub današnji argumentaciji, da se cene kmetijskih proizvodov kljub subvencijam uvedenim subvencijam v tem času pred vstopom v Evropsko unijo niso povečale, ampak zmanjšale. Namesto da bi kmete, ki še vztrajajo in kmetujejo na visokogorskih področjih, za to nagradili, jih namerava vladajoča koalicija in pa ta vlada obremeniti in pa kaznovati. Meni se to zdi narobe svet. Žagamo si vejo, na kateri sedimo, in iz teh razlogov za ta zakon ne bom glasoval. Hvala lepa.
Mag. Vizjak.
Hvala. Seveda sam zakona tudi ne bom podprl, predvsem zaradi tega, ker želi doseči cilj, to se pravi, da se davčno razbremeni delo, pri čemer pa neselektivno povzroča številne krivične nove povišane obdavčitve z znižanjem olajšav. Mislim da je tudi iz odgovora ministra na številne pomisleke neupravičenih in tudi v bistvu nesmiselnih novih obdavčitev, tega odgovora od ministra ni bilo in je kar povprek odgovoril, da so se tako odločili, ker rabijo seveda ta denar. Mislim, da bi z obdavčitvijo subvencij, obdavčitvijo rent izgnancem, pokojnin in ukinitvijo progresivnih olajšav za otroke le-ta prispevek v proračunu oziroma v to državno blagajno bil nesmiselno nizek glede na učinke, ki jih to prinaša, zato mi tak pristop ni všeč oziroma ga ne morem podpreti in minister tudi ni prikazal nikakršne volje, da bi v drugem branjuoziroma v nadaljevanju postopka bil pripravljen temu prisluhniti, zato seveda ne morem takšnih rešitev podpirati, kajti dela veliko krivic in veliko slabih odločitev na račun nekih višjih in širših ciljev, kar pa je za mene nesprejemljivo, zato tega predloga ne bom podprl.
Kolega Peče.
V imenu poslanske skupine. Za poslansko skupino Slovenske nacionalne stranke je zakon nesprejemljiv iz treh osnovnih razlogov. Prvič, če upoštevamo in verjamemo v teorijo vlade Republike Slovenije, da bo predlog zakona zmanjšal davčno obremenitev za delo in da bo dvignil prag neobdavčenega dohodka je potrebno vedeti, da seveda ob takem spoznanju, kot ga navaja vlada, bo izpadel del davčnih prihodkov. In ker vlada Republike Sloveniji v vsebini zakona nikjer ne navaja, kako se bo nadomestil ta del izpada davčnih prihodkov in ker vlada Republike Slovenije ni pripravljena v zameno za ta del izpada zmanjšati svojo vladno ali pa recimo državno potrošnjo, ki se je ravno v tem mandatu izkazala za abnormalno visoko, se je vlada namesto tega, da bi samokritično sama pri sebi zmanjšala svojo potrošnjo, se je vlada Republike Slovenije v tem predlogu zakona odločila za drugačno varianto. In sicer za varianto dviga obstoječih davčnih stopenj oziroma vpeljave novih davčnih stopenj. Tako nam vlada v predlogu zakona brez sramu nakazuje teorijo, da je ni sram priznati, da je državljan in državljanka Republike Slovenije danes preveč davčno obremenjena. Ampak celo več. Nasprotno, da državljani in državljankeniso podvrženi potrebni količini davkov, zato v okviru tega zakona napeljujejo oziroma uveljavljajo tako imenovane davke iz naslova obresti, varčevanja denarnih depozitov na bankah, dolžniških vrednostnih papirjev, posebnih finančnih terjatev, višje davčne obremenitve za kakršnokoli obliko odsvojitve kapitala in uvaja novo, po naši oceni, davčno predpostavko, in sicer davčno obvezo iz naslova najemnega razmerja, ki bo po eni strani bremenilo tako tistega, ki predmet daje v najem, kakor tistega neposredno oziroma posredno, ki seveda predmet sprejema v najem. V okviru Slovenske nacionalne stranke smo pričakovali drugačno davčno reformo, predvsem tovrstno davčno reformo, ki se bo po eni strani odvijala in pa izkazovala v strukturi davkov. Torej, da se bodo davčni prihodki v okviru proračuna Republike Slovenije zmanjšali, povečali pa tisti prihodki proračuna, imenovani nedavčni prihodki, ki so odraz gospodarske sposobnosti vlade Republike Slovenije. Ampak, ker te sposobnosti vlada Republike Slovenije nima, zavzemajo tako imenovani nedavčni prihodki v okviru proračuna Republike Slovenije manj kot 10% vseh proračunskih prihodkov. Po oceni Nacionalne stranke bi moral ta državni zbor in pa vlada Republike Slovenije stremeti k temu, da bi država gospodarneje ravnala s svojim premoženjem, ne pa da izključno pobira finančna sredstva za svojo lastno potrošnjo, ki je po naši oceni seveda popolnoma neprimerna, od aviona, do hangerja in vseh teh zadev. Iz tega naslova v poslanski skupini predloga zakona ne moremo podpreti. Hvala.
Kolega Barovič.
Hvala, gospod predsednik. Brez sprenevedanja, če nas je sedajle 77, vsaj iz tega, kar sem jaz uspel prebrati iz elektronske pošte, in je pred vsebino te elektronske pošte našteto 90 imen, pomeni, da smo vsi poslanci lahko prebrali mnenja ljudi. Bil je pač glas javnosti, zainteresirane javnosti, javnega mnenja, za katerega mi ne moremo reči, da je zveličavno in pravilno, ampak jaz osebno sem prebral vsaj 14 pripomb na zakon, o katerem sedajle govorimo, na zakon o dohodnini. Spoštovani kolegi! Vsi smo lahko videli, da med 14 ali 18 pripombami nihče ni tega predloga zakona pohvalil, vsi so ga grajali. Moja vest ocenjuje, da ima zainteresirana javnost pravico povedati svoje mnenje. Ta me je tudi izvolila, in zaradi tega bom, v svojem imenu govorim, kot član Slovenske nacionalne stranke, kot Bogdan Barovič, nasprotoval temu predlogu.
Kolega, doktor Bajuk.
Hvala lepa, gospod predsednik. Seveda tega sklepa ne morem podpreti, ker to ni podlaga za nadaljnjo razpravo. Če kaj, je to, kar smo danes obravnavali, je podlaga za nadaljnji obstoj takšnega davčnega sistema, ki je dejansko za Slovenijo škodljiv. Dokler ne bo slovenska vlada imela takšne politične modrosti, da bo predlagala državnemu zboru neko minimalno prerazporeditev davčnega bremena, potem mi ne bomo takšnega sklepa podprli. Dokler tega ne bo, je zaman, da govorimo o dračju na drevesih, poglejmo si gozd. In gozd ima zelo jasno podobo. Slovenija je na najnižjem mestu, kar se tiče obdavčitev kapitalskih prihodkov, in med najvišjimi, ko pride do obdavčitev dela. In tako bo na podlagi tega predloga tudi ostala. Ne glede na to, kot je danes povedal gospod minister, doktor Mramor, da 35 milijard bo nekje preko enega zakona povečal, 25 jih bo pa znižal. Neto efekt je obdržati ta sistem, in ta sistem je krivičen in nepravičen, ta sistem zavestno in načrtovano bo obdržal privilegije kapitalskih tajkunov, nepreglednega tranzicijskega procesa preobrazbe družbene lastnine. Nikdar ne bomo takega predloga podprli. Hvala.
Prosim, kolega magister Drobnič. Ste na vrsti. Kolega Jerovšek za njim.
Tega sklepa ne bom podprl zaradi več razlogov. Najprej to, kar je že poslanski kolega doktor Bajuk navedel. Poleg tega jaz ne podpiram takšnega zakona, ki bo zmanjšal olajšave za velike družine. Ne strinjam se tudi s tem, da se zmanjša možnost posebnih olajšav, da bi v slovenskem prostoru zaživele nevladne organizacije. S tem predlogom jih še bolj uničujete. Spreminja se v paradržavne institucije, zato ker bodo vse plačane iz državnega proračuna, ne pa direktno od državljanov preko posebnih fundacij. To počenjate. Zato da bi naredili tipično korporativno državo, na vrhu s politično elito in zraven s svojimi vazali v obveznih zbornicah in plačano civilno družbo, ki vam dela volilno kampanjo. Tega ne morem podpreti. To ta zakon vodi. Zmanjšanje posebnih olajšav, s katerimi bi državljani lahko financirali civilno družbo preko fundacij. Ni tega. Ne morete. In seveda, oprostitev kapitalskih dobičkov, predvsem tistih, ki so se zbrali v Forumu 21. To je napoved te dohodnine, tega dohodninskega zakona. Hvala lepa za to! Bom proti takšnemu zakonu.
Kolega Jerovšek.
Hvala lepa. V situaciji, ko se država vedno bolj zadolžuje, ko je javnofinančna situacija vedno slabša, ko celoten državni aparat zgolj študira, kako izžeti slovenskega človeka, kar je splošno znano, je vlada naredila v tem predvolilnem obdobju dobro preštudiran, zahrbtno demagoški osnutek zakona, ki je pa dejansko zakon za bogatine in je naravnan proti povprečnemu Slovencu. S tem zakonom se pošilja popolnoma napačno, nesprejemljivo sporočilo mladim družinam, ki si želijo več otrok. Ta zakon je dejansko zarota proti Slovencem, proti nadaljnjemu izboljšanju demografske situacije v tej državi. Uvaja številne nove davščine, seveda je pa vse skupaj zavito v celofan, ob prepričevanju, kot da bo to v dobro države. Obdavčitev slovenskih državljanov se bo tudi na podlagi tega zakona povečala, zatorej je ta zakon nesprejemljiv. Vlada naj začne varčevati, naj vrši stečaje, ne pa da bodo stečajni upravitelji pognali milijardo tolarjev v žepe nekaterih! In mariborski poslanci niso upali glasovati za razpravo o teh zlorabah! Niso, niso glasovali proti. To je nezaslišano [[...]]
To ni polemika, obrazložitev [[...]]
Za desettisoče delavcev, ki so vas volili, niste pripravljeni niti razpravljati o njihovih pravicah kot stečajnih upnikih. Vsi ste glasovali proti temu in na tak način glasujete tudi za sedanji zakon, ki je proti slovenskim ljudem.
Kolega Jerovšek, to je obrazložitev glasu, ne polemika, to moram opozoriti vas in vse ostale. Pri tem delu točke ni mogoče polemizirati. Kolegica Širca, obrazložitev glasu.
Hvala lepa. Seveda, kolegi poslanci iščejo v zakonu o dohodnini, ki je predlagan, partikularne moteče elemente, kot je vprašanje bodočnosti in okvare civilne družbe v kontekstu tega zakona, ali iščejo vprašanja potratnosti države, hkrati pa opozarjajo, da gre za zakon, ki bo prinašal zgolj samo nove in nove dajatve. Vendar nihče ali pa malokdo v današnji razpravi ni opozoril na tri bistvene elemente, zaradi česar bom tudi sama v prvi obravnavi, upoštevajoč pripombe iz današnjega dne, podprla ta zakon. In ti trije bistveni elementi, če niste pozorno poslušali predstavitve ministra, vendarle so. Zakon, tak kot je, razbremenjuje socialno šibkejše sloje. Poleg tega prinaša tudi bolj enakomerno porazdelitev davčnega bremena in uvaja evropsko primerljive standarde in institute. In to velja upoštevati. Poleg tega zakon uvaja splošno olajšavo s sedanjih 11 na 17% povprečne letne plače in s tem, jasno, občutno razbremenjuje zavezance z nižjimi dohodki. Tudi drugi ukrepi, ki sem jih želela poudariti, so pomembni in v prid svojih lastnih preveč kratkovidnih poudarkov vendarle ne spregledati tistega, kar ta zakon prinaša. Hvala.
Kolega Bevk.
Hvala lepa, gospod predsednik. Glede današnjega zakona bi povedal to, da bom zakon podprl kljub temu, da smo prejeli kar veliko število elektronske pošte, kjer so nas državljanke in državljani pozivali, naj glasujemo proti temu zakonu. Res je, da bodo velike družine s štirimi, petimi ali več otrok prizadete, ker se bo ta olajšava nekoliko znižala, vendar kakorkoli se sliši problematično, da bo ta ukrep prizadel 0,9% zavezancev, to je 2795 zavezancev, pa bomo prav lahko ta izpad te olajšave kompenzirali z drugimi ukrepi družinske politike, kot je na primer poseben dodatek za velike družine. Bi pa rad povedal to, da so za različne družinske prejemke in starševska nadomestila v državnih in lokalnih proračunih v letu 2003 rezervirali in namenili kar 113 milijard tolarjev sredstev, kar je skoraj 50% celotne realizirane dohodnine. Zato mislim, da bi lahko ob nekaterih dodatnih ukrepih v okviru družinske politike dosegli to, da številčnejše družine ne bodo prikrajšane, zato bom ta zakon danes tudi podprl. Hvala.
Kolega Podobnik.
Hvala predsednik. Podprl bom predlagani zakon o dohodnini v prvi obravnavi. Prepričan sem, da mi bodo sledili tudi poslanski kolegi v Slovenski ljudski stranki. Za vsako vladno koalicijo velja, da je na nek način tvegano, da se odloči in gre v tako pomemben zakon v zadnjem letu pred volitvami. To je bila zaveza te koalicije in prav je, da jo izpolnimo. Res je, da smo danes v razpravi tako v koaliciji kot tudi v opoziciji imeli nekatere pripombe na nekatere rešitve. V poslanski skupini Slovenske ljudske stranke pričakujemo, da bomo lahko v okviru koalicijskih dogovorov našli še nekatere izboljšave,še posebej sem prepričan, da bomo našli korektno rešitev glede olajšav za družine z večjim številom otrok. In še nekaj rešitev je bilo takšnih za katere sem prepričan, da bomo ob sodelovanju tudi ministra dr. Mramorja našli rešitve. Zakon pa je globalno gledano dober zakon, je evropsko usmerjen zakon in bo zdržal tudi ocene kolegov v nam primerljivih državah. In biti moramo korektni, pred seboj imamo prvo branje. Če so pomisleki na nekatere rešitve, potem je potrebno priti s predlogi, z amandmaji. In če takrat ne uspeš, potem pa lahko zelo odločno nasprotuješ in poveš, da se z zakonom ne strinjaš. Iz navedenega bom predlagani zakon v prvi obravnavi tudi podprl. Hvala lepa.
Prosim kolega dr. Bernik.
Hvala lepa, gospod predsednik. Kolegice in kolegi! Čudim se, da se navdušujemo za ta zakon. Ne morem tega razumeti, kajti ta zakon je fatamorgana, polna lepih besed, ki so napisane v zakonu in obrazložitvi, ali pa po govoru gospoda ministra. Vedno sem živel v prepričanju, in to sem že večkrat tukaj rekel, ko je bil še prejšnji minister za finance, gospod Rop, finančnim ministrom ne moreš nikdar verjeti. Ker so zato tukaj, da manipulirajo finance za vlade, ne glede kakšno vlado imate. Čimbolj je nekako nedemokratična oziroma demokratična samo po videzu, tem manj lahko verjamete. Recimo vse te stvari glede fundacij in tako dalje. Če imate malo vpogleda v mednarodni svet, boste videli, da se drugače dela v drugih državah. Če pa seveda hočemo biti provincialni in zaplankani potem je to način. Naj še eno rečem. Pri vseh razložitvah tega zakona, ni nikoder podatkov, na katere bi se dalo opreti. Tega ni. In kako naj potem verjamejo, da bo resnično to naredilo, kar vlada obljublja, izenačilo državljane pred davčnim zakonom.
Kolega Cukjati. Za vami je še nekdo dvignil roko. Aha, prosim. Najprej kolega Cukjati.
Hvala. Zakona ne bom podprl, ker vsebuje dve osnovni napaki, ki se ju verjetno ne bo dalo popraviti z amandmaji. Najprej gre za sistem, kjer se nekako drobnjakarsko, da ne rečem, samo v okviru kozmetike popravlja stanje tistih, ki imajo najnižje plače. Oni bodo res malenkostno razbremenjeni. Njihova dohodnina bo malenkostno manjša kot doslej. Dohodnina tistih z najvišjimi plačami pa bo občutno manjša. In obenem bodo to zmanjšanje dohodnine čutili samo samski delavci, tisti brez otrok, tisti, ki imajo otroke, bodo pa imeli višjo, izrazito višjo dohodnino. Druga napaka, ki se jo verjetno ne bo dalo popraviti z amandmajem, pa je, da se olajšave revalorizirajo v skladu z rastjo cen, ne pa z rastjo plač. Jaz upam, da bo enkrat minilo stanje, kjer je najnižja plača oziroma kjer so minimalne plače take, da človek, delavec niti sam ne more preživeti, kaj šele njegova družina. In da se bodo plače vendarle večale in rasle hitreje, kot pa rastejo cene. A v tem primeru olajšave ne bodo rasle v skladu s plačami, ampak samo v skladu s cenami, pomeni, da bo vse večja obremenitev plač. To je tako, kot če bi rekli, bomo zabetonirali ekonomski status delavcev na današnji dan in če bodo imeli višje plače, relativno višje, jih bomo pa bolj obremenili. Mislim, da to ni zakon, ki bi bil vreden nadaljnje obravnave.
Kolegica Tisovic.
Hvala za besedo. Spoštovani! Zavedamo se oziroma se zavedam, da je davčna reforma potrebna. Država mora imeti za svojo funkcijo tudi določen denar, da funkcionira tako, kot je treba. Vendar da s tem zakonom začne država pobirati tistim ljudem, ki imajo pravzaprav manjše dohodke, manj denarja, in ne tam, kjer je veliko denarja, na kapitalu, čeprav je tistega mogoče po številu manj, vendar ga je v znesku več, zato ne morem podpreti tega zakona. Hvala.
Kolega Kelemina.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani! Res je, da ta zakon v neki daljni prihodnosti verjetno ponuja, če rečemo v žargonu, prst, vendar nam v zakulisju prav gotovo trga roko. To je definitivno, kajti njegovi učinki, takrat ko bo seveda možno ta zakon uveljavljati, kar bo šele naslednje leto, bodo tako rekoč zaradi podražitev, ki se že dogajajo, že daleč izničeni. To je definitivno, to je res. Že zdaj se dogajajo podražitve in uskladitve določenih cen z nekimi evropsko primerljivimi cenami in vpliv teh minimalnih olajšav, ker po drugi strani pa vemo, da obdavčujemo oziroma se obdavčujejo drugi prihodki, tako kot subvencije za kmete in tako naprej, kjer bo zajetje davkov spet bistveno večje, torej drugo leto, ko bo ta zakon dejansko v veljavi, bodo učinki zaradi povišanja drugih cen totalno izničeni. In kako potem upravičiti sprejemanje tega zakona, ki bo veljal šele v obdobju, ko učinkov več ne bo, je dejansko vprašljivo, in tudi iz tega razloga tega zakona zaenkrat ne bom podprl. Hvala.
Kolega Pucko.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani! Govoriti o tem, da je desetina pobrane dohodnine malenkost, je demagogija prve vrste. In toliko, točno 35 milijard, namenja predlog zakona davčnim zavezancem z najnižjimi dohodki. Zato bom ta sklep, da je zakon primerna podlaga, podprl, ker zakon ni predvolilna poteza. Če bi bil predvolilna poteza, bi ga zdavnaj sprejeli v drugačni obliki. Hkrati menim [[...]] [[Smeh v dvorani.]] Dovolite!
Prosim za mir v dvorani.
Hkrati je predlagani zakon sad dolgotrajnega pogajanja in dogovarjanja z različnimi interesnimi skupinami. Zato ocenjujem, da ga je glede na številne pripombe možno tudi ustrezno dopolniti ter tako pripraviti takšnega, da bo v prid vsem, ki smo za to, da z davčno reformo nadaljujemo. Hvala.
Sedaj pa mislim, da lahko preidemo na glasovanje. Odločamo o predlogu sklepa, da je zakon v prvi obravnavi primeren za nadaljnjo obravnavo. Navzočih 69, za 43 in 24 proti. [[Za je glasovalo 43.]] [[Proti 24.]] Sklep je bil sprejet. Zakon bo dodeljen v obravnavo pristojnemu delovnemu telesu. Ta točka je zaključena. Naslednja zadeva 3. točka dnevnega reda prva obravnava predloga zakona o pogojne m dostopu do zaščitenih elektronskih storitev. Tudi tukaj bomo obravnavali predlog sklepa oziroma odločali o njem, da je predlog zakona primeren za nadaljnjo obravnavo. Kolega Barovič.
Hvala lepa. Slovenska nacionalna stranka bo predlog podprla s tem, da hkrati prosim in pozivam kolegice in kolege, da skupaj seveda z vlado, kot smo jih pozvali, še enkrat natančno proučimo 8. člen. Mislim, da je 8. člen, ki govori o kazenskih sankcijah, na katere bomo v imenu Slovenske nacionalne stranke za drugo branje pripravili amandmaje. Prosim, da te amandmaje upoštevajo, ker gre dejansko za vsebinski pomen zaščite elektronskih storitev, torej predloga, ki ga bomo, še enkrat pravim, v Slovenski nacionalni stranki podprli.
Lahko odločimo o predlogu sklepa, da je predlog zakona primeren za nadaljnjo obravnavo. Glasujemo! 71 navzočih. 55 za in 2 proti. [[Za je glasovalo 55.]] [[Proti 2.]] Zakon bo dodeljen v obravnavo matičnemu delovnemu telesu, saj je sklep dobil podporo. Zaključujem to točko in prehajamo na naslednjo 4. točko, gre za drugo obravnavo predloga zakona o spremembah in dopolnitvah kazenskega zakonika. Imamo amandmaje k 1., 6., 20 in 35. členu. Odločali bomo po vrsti, tako kot sem jih sedaj navedel. Najprej bomo odločali o amandmaju poslanske skupine SDS k 1. členu. Glasujemo. 70 navzočih, 33 za in 33 proti. [[Za je glasovalo 33.]] [[Proti 33.]] Amandma ni bil sprejet. Gremo k 6. členu. Amandma skupine poslancev s prvopodpisanim Dušanom Vučkom. Prosim za mir v dvorani. Glasujemo k 6. členu. 71 navzočih, 55 za, 6 proti. [[Za je glasovalo 55.]] [[Proti 6.]] Amandma je sprejet. K 20. členu poslanska skupina Nove Slovenije vlaga amandma, o njem odločamo. 70 navzočih, 23 za, proti 41. [[Za je glasovalo 23.]] [[Proti 41.]] Amandma ni sprejet. Odločamo še o amandmaju iste poslanske skupine k 35. členu. Glasujemo! Smo sredi glasovanja. 71 navzočih, 22 za, 43 proti. [[Za je glasovalo 22.]] [[Proti 43.]] Amandma ni bil sprejet. Predlagatelj zakona, minister želite besedo? Prosim.
Gospod predsednik, ker je bil k predlogu zakona, k dopolnjenemu predlogu zakona sprejet le amandma k enemu členu, torej manj kot na desetino členov, predlagam, da na osnovi 138. člena zbor opravi tretjo obravnavo na tej seji državnega zbora. Hvala.
Predlog sklepa je bil jasen. Gre za uveljavitev 138. člena. Če temu sklepu ne bo nasprotovala več kot tretjina navzočih poslank in poslancev, bomo sprejeli odločitev, da bomo še na tej seji opravili tretjo obravnavo predloga zakona. Glasujemo. 70 navzočih, 47 za in 20 proti. [[Za je glasovalo 47.]] [[Proti 20.]] Sklep je sprejet. Državni zbor bo tretjo obravnavo predloga zakona opravil v torek 30.3 po končani zadnji točki dnevnega reda te seje. Službe zbora bodo pripravile pregled, v katerega bodo vključeni sprejeti amandmaji in členi, h katerim so bili amandmaji sprejeti. Amandmaje k tem členu lahko kvalificiran predlagatelj vloži do začetka tretje obravnave predloga zakona na seji zbora. Ta točka je prekinjena. Gremo na naslednjo, na 13. točko dnevnega reda, to je obravnava predloga za sprejem avtentične razlage 195. člena obligacijskega zakonika. Imamo predlog sklepa pristojnega delovnega telesa, ki se glasi: "Predlog za sprejem avtentične razlage 195. člena obligacijskega zakonika se sprejme." Barovič je umaknil svojo obrazložitev, tako da teče glasovanje. Teče glasovanje. 58 navzočih [[...]] [[Oglašanje iz klopi.]] [[...]]Prosim? Ja, take situacije še nismo imeli, samo hipec prosim, take situacije še nismo imeli. Res je, da je kolega Barovič dvignil roko, da sem rekel, da bo glasoval, gre za kratek čas. Bistveno je, da se izrazi politična volja državnegazbora, dal bom ponovno na glasovanje. Moram pa povedati, da prosim kolegice in kolege in vedno dovolj časa počakam, da pogledam, ali je dvignjena roka za obrazložitev glasu, da to storijo, če je le mogoče, hitro. Ponovno odločamo o predlogu sklepa, da se sprejme avtentična razlaga 195. člena obligacijskega zakonika. Želi kdo obrazložiti glas? [[Ne.]] Odločamo. 69 navzočih, 67 za in nihče proti. [[Za je glasovalo 67.]] [[Proti nihče.]] Sklep je sprejet in ta točka zaključena. Prehajamo na odločanje o amandmaju odbora za notranjo politiko. Predsednik, je v redu? Kolega Lavrinc. Kolega Lavrnic! Prehajamo na odločanje o amandmaju odbora za notranjo politiko k predlogu besedila avtentične razlage. O tem moramo odločiti. Ja, ja. Prav. Glasujemo. 67 navzočih, 63 za in nihče proti. [[Za je glasovalo 63.]] [[Proti nihče.]] Amandma je sprejet. Avtentična razlaga prav tako. Sedaj pa je ta točka zaključena. Pri 14. točki, preden preidemo na mandatno volilne zadeve, imamo še sprejem avtentične razlage 137. člena zakona o investicijskih skladih in družbah za upravljanje. Pristojno delovno telo predlaga sklep, ki se glasi: Predlog za sprejem avtentične razlage 137. člena zakona o investicijskih skladih in družbah za upravljanje se sprejme. Glasujemo. Glasujemo. 69 navzočih, 59 za, 1 proti. [[Za je glasovalo 59.]] [[Proti 1.]] Sklep je sprejet. Sedaj prehajamo na odločanje o amandmaju odbora za finance in monetarno politiko k predlogu besedila avtentične razlage, ki jo spreminja v celoti. Odločamo. 66 navzočih, 47 za, nihče proti. [[Za je glasovalo 47.]] [[Proti nihče.]] Odbor predlaga še amandma za redakcijski popravek naslova. Glasujemo. Besedilo za redakcijski popravek naslova. 62 navzočih, 49 za in nihče proti. [[Za je glasovalo 49.]] [[Nihče proti.]] S tem je ta točka zaključena. Sedaj smo pri 38., zadnji TOČKI današnjega dne v okviru te seje. To so MANDATNO-VOLILNE ZADEVE. Prosil bom za pozornost. Prosim za pozornost. Zbor bo pod to točko dnevnega reda obravnaval štiri predloge predsednika Republike Slovenije, in sicer za izvolitev kandidata za sodnika Sodišča Evropskih skupnosti v Luksemburgu, za izvolitev kandidatke za nacionalno predstavnico v Eurojustu, za izvolitev kandidata za ad hoc sodnika za varstvo osebnih podatkov v skupnem nadzornem telesu in o predlogu predsednika za imenovanje predsednika računskega sodišča ter potem še štiri predloge sodnega sveta za izvolitev kandidatov v sodniško funkcijo. Prehajamo na razpravo in odločanje o posameznih predlogih. Posebej vas želim obvestiti, da bomo tajna glasovanja o predlogih predsednika republike opravili sočasno, po zaključenih razpravah o vseh štirih predlogih. Najprej bomo prešli na obravnavo predloga predsednika republike za izvolitev kandidata za sodnika sodišča evropskih skupnosti v Luksemburgu. Predsednik Republike Slovenije dr. Janez Drnovšek je na podlagi 6. člena zakona o predlaganju kandidatov iz Republike Slovenije za sodnike mednarodnih sodišč državnemu zboru predlagal, da se za sodnika Sodišča Evropskih skupnosti v Luksemburgu izvoli prof. dr. Marka Ilešiča. Želi predstavnik urada predsednika republike besedo? [[Ne želi.]] Predlog je obravnavala mandatno-volilna komisija. Želi predsednik besedo? [[Ne želi.]] Sedaj bomo slišali predstavitev stališč poslanskih skupin. Kolega Janez Janša, prosim.
Hvala za besedo. V bistvu bom ponovil vprašanje, ki so ga moji kolegi postavili že na seji mandatno-volilne komisije in na katero nismo dobili prepričljivega odgovora. To vprašanje pa je, kako predlagatelj pojasnjuje ta predlog, v čem je ta predlog boljši od ostalih dveh kandidatov, glede na to, da predlagani kandidat, ki mu ne očitamo kakšnih strokovnih pomanjkljivosti, kljub vsemu nima mednarodnih izkušenj, ki bi ga kvalificirale za to funkcijo. Dva kandidata, ki sta izpadla, pa te izkušnje imata. Še več, tudi doma sta opravljala precej višje sodniške funkcije, oba sta bila ustavna sodnika, eden celo predsednik ustavnega sodišča. Od teh treh kandidatov, od katerih sta dva imela vse kvalifikacije, je prišel naprej tisti, ki teh kvalifikacij ni imel. Zato pričakujemo med to razpravo, da bo predlagatelj, pa tudi predstavnik tistih organov, če je kdo tukaj, ki so dajali mnenja, ki pa seveda niso bila obvezna in ki so pripomogla k temu, da je ta kandidat prišel naprej, to stališče obrazložil. Drugače ima ta procedura neko pomanjkljivost - mi tu glasujemo, prevzemamo odgovornost za to odločitev, nismo pa seznanjeni z odgovori na vprašanja in dileme, ki se postavljajo. Tako da lepo prosim, še enkrat ponavljam, za pojasnilo, zakaj od treh kandidatov, od katerih sta dva že imela mednarodne izkušnje oziroma jih imata, eden pa ne, je prišel naprej ravno tisti, ki teh izkušenj nima.
Hvala lepa. Želi še kdo besedo? Kolega Potrč, prosim.
Hvala lepa. Poslanska skupina Združene liste socialnih demokratov bo predlog za izvolitev sodnika Sodišča Evropskih skupnosti dr. Marka Ilešiča sprejela. V proceduri je dr. Marko Ilešič dobil pozitivno mnenje vlade, tako kot še dva druga prijavljena kandidata. V sodnem svetu, ki je eden od organov, ki dajejo mnenje državnemu zboru za izvolitev, pa je izmed treh kandidatov prejel pozitivno mnenje samo dr. Marko Ilešič. V Združeni listi socialnih demokratov smo se odločili, da po strokovnih kriterijih in strokovnih referencah podpiramo kandidaturo in se nam zdi, da politično ocenjevanje na tem mestu za takšno sodniško funkcijo v mednarodni instituciji ni in ne bi bilo primerno. Predlog podpiramo in bomo zanj glasovali.
Kolega Podobnik.
Povsem na kratko. Jaz sicer nisem razumel, da bi kdorkoli izpostavljal politične kriterije v dosedanji razpravi. Iz postopka [[...]] [[Oglašanje iz klopi.]] Ne.
Mir!
Hočem utemeljiti, da ocenjujem, da je bilo postavljeno vprašanje postopkovne narave. In kot sam razumem ta postopek, je sodni svet s tajnim glasovanjem med tremi kandidati odločil za enega kandidata. Če je ta podatek točen, bo za nas poslance pomemben. Morda bi lahko predstavnik predlagatelja to potrdil. Drugo vprašanje, ki pa je zelo pomembno in zame osebno bo tudi argument, kako bomo odločal, je pa naslednje. Samo Slovenija od držav, ki vstopajo v Evropsko unijo, na tem mestu še nima predlaganega imena. Samo mesto Slovenije je prazno. In ob dejstvu, da je predlagani kandidat, kot je bilo povedano, brez dvoma z zelo prepričljivimi strokovnimi referencami še posebej za področje gospodarskega prava, obligacijskega prava, transportnega, prava intelektualne lastnine in mednarodnega zasebnega prava in veliko veliko tem, ko to sodišče odloča, je prav povezano s to problematiko, torej problematiko, ki jo prof. dr. Marko Ilešič strokovno zelo dobro pozna, bo tisto, ki bo mene osebno naravnalo, da bom ta predlog podprl. Mislim pa, da bi bilo prav, da na zelo jasno vprašanje kolegov dobimo odgovor, preden odločamo. Hvala lepa.
Tako je zaključena predstavitev stališč prijavljenih poslanskih skupin. Dva kolega imam prijavljena za razpravo, kolega Školča in Anderliča. Želi kdo od njiju besedo? Kolega Anderlič.
V situaciji, ko je predvideno tajno glasovanje, je način razprave v kateri naj bi pravzaprav se opredelili, kako bo kdo glasoval, nehvaležna zadeva in tudi se mi zdi, da neprimerna. Ravno zato je predvideno tajno glasovanje, da vsak poslanec odloči tako, kot misli, da je najbolj prav, in da brez kontrole in brez sugestij in brez česarkoli to tudi stori. Takih situacij, ko je predvideno tajno glasovanje, je v državnem zboru malo. Zato se mi zdi povsem neprimerno in nepotrebno razpravljati o tem, zakaj nekdo ni bil predlagan za kandidata ali celo mogoče, zakaj kdo ni bil med kandidati, ki jih je imel na razpolago predsednik države, da izmed njih izbira kandidata, ki ga bo predlagal državnemu zboru. Na tem spisku bi bila lahko ali po samoprijavah ali po prijavah ustreznih inštitucij, ki so kvalificirane za predlaganje kandidatov za sodnika Sodišča Evropskih skupnosti v Luksemburgu, vrsta eminentnih strokovnjakov, strokovnjakinj, ki jih v Sloveniji prav gotovo imamo. Ampak to se ni zgodilo. Stvar izbire je vedno v taki situaciji, in tudi tokrat se je zgodilo, da se je predsednik države po obširnem posvetovanju tako s strokovno javnostjo, z vlado Republike Slovenije kakor tudi na podlagi mnenja sodnega sveta in po pogovorih s predsedniki oziroma predstavniki in vodji poslanski skupin - kot vem, tudi ni nobeden od vodij poslanskih skupin izrecno nasprotoval predlogu za to kandidaturo - odločil, da predlaga enega od kandidatov. Ali pa bi kdo rad videl, da bi na tem mestu, na tej kandidaturi bil kdo drug, kakšno drugo ime, se lahko zgodi. Vendar v tem primeru se ni. Jaz verjamem, da je situacija zelo preprosta. Na prejšnji seji državnega zbora smo volili predsednika vrhovnega sodišča, kjer je bila podpora zagotovljena v najširšem smislu. Ampak ne zato, ker bi vsi menili, da je najboljši kandidat, ker bi bil povšeči tej ali oni politični stranki, ampak zaradi tega, ker je kandidat prepričal sodni svet, prepričal stroko, prepričal tiste, ki imajo kaj za povedati v postopku kandidiranja. In na koncu je prepričal tudi vse tiste poslanke in poslance, ki smo se odločili, da ga podpremo in na tajnih volitvah tudi izvolimo. Jaz mislim, da je situacija povsem podobna. Predsednik države je izmed treh kandidatov na osnovi širokih posvetovanj izbral enega izmed kandidatov. In ta je pred nami. Mislim, da je prav, da se o tem kandidatu izjasnimo, ne pa da sprašujemo, zakaj pa nekdo drug ni predlagan, kaj šele, da se sprašujemo, zakaj pa kdo naslednji, ki ni bil med temi tremi, ni predlagan za kandidata za sodnika sodišča v Evropski skupnosti. Zato se mi zdi, da je to povsem deplasirana in zavajajoča in celo, bi rekel, diskusija, ki žali institucijo predsednika države, ki je opravil vse z ustavo in zakonom predpisane postopke in prišel pred državni zbor s kandidatom. Jaz želim razpravljati o predlogu kandidature. In ta kandidatura je po mojem prepričanju ustrezno utemeljena. Kandidat ima ustrezne reference, zato mirne duše preidem k tajnemu glasovanju in ni dvoma, kako bom glasoval. Ne želim pa nobenih razprav in nobenih pojasnjevanj, zakaj kdo izmed naslednjih, ki bi lahko bil kandidat, ni predlagan. Hvala lepa.
Kolega Školč.
Hvala lepa. Iz [[...]]
Mir v dvorani!
[[...]]razprave, ki se je pojavila že v okviru mandatno-volilne komisije in tudi danes tukaj, se da govoriti v dve smeri. Eno je tisto, o čemer je morala odločiti mandatno-volilna komisija oziroma bo moral odločiti državni zbor, in to je vprašanje določitve v tem primeru sodnika za to sodišče. Drugo pa je seveda vprašanje, ali bi lahko predsednik republike ravnal tudi drugače. Na to vprašanje, ali bi predsednik republike lahko ravnal drugače, težko odgovori kdorkoli od poslancev. Predvidevam in tudi menim, da predstavniki urada nimajo pooblastila, da bi dvomili v to, da je predsednik ravnal po svoji najboljši presoji in vesti. So situacije, ki predsedniku dopuščajo, da za eno mesto predlaga tudi več kandidatov, in so situacije, ko predsednik mora ponuditi enega kandidata oziroma kandidatko. Kar se tiče profesorja Ilešiča, velja reči, da je ta obrazložitev, ki smo jo dobili, oprta na tista mnenja, ki jih je predsednik dobil v posvetu z vodji poslanskih skupin. Iz tega poročila ni razvidno, da bi kdo nasprotoval profesorju Ilešiču. In drugo, oprta je na mnenje sodnega sveta, ki je bilo, kar se tiče te kandidature, enoznačno. Zakaj ni predsednik predlagal drugih dveh kandidatov v tem kontekstu niti ni tako pomembno, treba je pa le povedati, da različna sodišča in različne, bom rekel, "institucije" sodne oblasti v mednarodni skupnosti niso po svoji delovni pristojnosti zmeraj in v celoti primerljive. To po moji presoji pomeni, da če je nekdo specialist, recimo, za ustavno pravo ne pomeni, da lahko pride v, ne vem, eno od teh institucij, da je avtomatično pristojen za reševanje sporov pomorskega prava in tako naprej. Če gledamo za to konkretno funkcijo, za katero Slovenija zadnja predlaga kandidata, potem velja povedati, da iz te obrazložitve izhaja, da se gospod Ilešič spozna na civilno, gospodarsko in mednarodno zasebno pravo, to so pa, bom rekel, tisti dve ključni področji, v katerih teče odločanje pred tem sodiščem. To ni primerljivo s tistim, kar poznamo kot beneška komisija, kjer se je udejstvoval nek drug kandidat, ali recimo tista sodišča, ki presojajo človekove pravice, ker to pomeni drugo specialistično znanje, kot bomo imeli takoj v naslednji situaciji kandidatko za eno od teh institucij, kjer se mi zdi, da ona ima vsa strokovna znanja, ki jo za to kvalificirajo, vprašanje pa je, če bi jih imela za to, o čemer zdaj razpravljamo. Tako je treba v teh presojah o kandidaturi - predvidevam da je predsednik to upošteval - gledati tudi, kaj počne posamezno sodišče. In da ta - se opravičujem, če bo kdo užaljen - naivna predstava, da kdorkoli gre iz Slovenije, je potem avtomatično primeren za vse funkcije izven Slovenije in nihče drug, nujno ne zdrži do konca. Hvala lepa.
Še nekaj kolegic in kolegov se je prijavilo k besedi, zato moram vsem pojasniti, da te besede ne morem dati, ker niso bili vnaprej prijavljeni za razpravo. Pojasnilo želi dati še predstavnik urada predsednika republike. Prosim, dr. Nahtigal.
Predsednik, zelo na kratko, ker menim, da je bilo praktično že vse povedano. Glede referenc kandidata, dekana pravne fakultete prof. Ilešiča, bi vendarle v njegovem bogatem opusu želel izpostavil tudi njegove aktivnosti na področju mednarodnih pravnih aktivnosti, in sicer je med drugim, kot navajam, prof. Ilešič tudi arbiter arbitražnega sodišča mednarodne trgovinske zbornice v Parizu, arbiter mednarodnega centra za reševanje investicijskih sporov ICSIT pri Svetovni banki, arbiter pri stalnem arbitražnem sodišču, torej Permanent Court of Arbitration v Haagu. Hvala lepa.
Hvala lepa. Zaključujem razpravo. Kot sem prej najavil, bomo o vseh štirih kandidaturah glasovali skupaj, in sicer na štirih volilnih listih na tajnih volitvah. Sedaj bomo prešli na obravnavo predloga predsednika Republike Slovenije za izvolitev kandidatke za nacionalno predstavnico v Eurojusta. Predsednik Republike Slovenije dr. Janez Drnovšek je na podlagi 6. člena zakona o predlaganju kandidatov iz Republike Slovenije za sodnike mednarodnih sodišč državnemu zboru predlagal, da se za kandidatko za nacionalno predstavnico izvoli gospo Barbaro Brezigar. Želi dati predstavnik urada kakšno pojasnilo? [[Ne.]] Predlog je obravnavala mandatno-volilna komisija. Želi predsednik besedo? [[Ne želi.]] Kolega Cukjati je prijavljen za besedo. Želi besedo? Prosim.
Čeprav nekateri menijo, da v primeru tajnega glasovanja ni vredno oziroma ni smiselno razpravljati o kandidatih, bi si vendarle privoščil poslovniško možnost, da povem stališče naše poslanske skupine. Gre za kandidatko, ki je sorazmerno dobro poznana. Moram tudi reči, da kakorkoli se je ocenjevalo njeno delo zunaj službe, zunaj njene profesije, je vendarle doživela priznanje kot poštena, korektna, kot zavzeta za svoje delo in kot človek, na katerega se lahko zanesemo in ki nam zagotovo v Evropi ne bo delala sramote, pač pa nam bo kvečjemu v čast. Vesel sem tudi nekaterih pomislekov oziroma opomb, da pri obravnavi kandidatov in pri volitvi kandidatov ne bomo upoštevali političnih nazorov posameznega kandidata, kajti tu gre za druge kategorije strokovnosti. Tudi sam menim, da bo ona resnično izpolnila nalogo, ki jo od nje pričakuje tako Evropakot mi, saj bo nacionalni predstavnik in bo na nek način v tej instituciji tudi zastopala naše barve. Zagotovo bi bilo dobro pred tem še spomniti, da mi kot stranka smo na nek način, ne bom rekel, žalostni, ampak vsekakor menimo, da je to neka izguba za Slovenijo, pa vendarle menimo po drugi strani, da bo verjetno tam doživela drugačno okolje, boljše okolje, takšno okolje, ki je bolj prijazno do teh osnovnih človekovih kvalitet, to se pravi politična neodvisnost, samostojnost, zavzetost, poštenost, morda bolj prijazno okolje, kot ga je doživela doslej v Sloveniji. Mi bomo seveda zato podprli njeno kandidaturo.
Kolega Potrč.
Hvala lepa. Čeprav sta bili najprej za to mesto prijavljeni dve kandidatki je ena od njih odstopila in gospa Barbara Brezigar je bila za predsednika države edini možni kandidat, ki ga je tudi predlagal nam v izvolitev za nacionalnega predstavnika v Evrojustu. Kolegice in kolegi poslanci Združene liste mi zagotavljajo in jaz jim verjamem, da bomo ta predlog podprli. Najbrž ob tem ni treba posebej poudariti, da smo v odločanju za to podporo vedeli in računali z dejstvom, da je gospa Barbara Brezigar v preteklih letih bila izrazito politično aktivna v drugem politične polu udejstvovanja v Sloveniji, saj je bila tudi ministrica v vladi dr. Andreja Bajuka in predsedniška kandidatka s podporo dveh političnih strank. To dejstvo nas ni motilo, obratno, zdelo se nam je prav, da se ob strokovnih funkcijah politična kandidatura ne upošteva in veseli bomo, če bo to veljalo s strani vseh političnih strank za vse kandidate, ki so tokrat predlagani za štiri mesta, tri za funkcije v mednarodnih institucijah in eno za predsednika računskega sodišča. Omenil sem politične kriterije iz razloga, ker sem bil sam prisoten na komisiji za mandatno-volilna vprašanja in vedel in slišal, da so bili politični kriteriji takrat pri predstavnikih resnih opozicijskih strank kar močno prisotni. Pozdravljamo torej dejstvo, da je predsednik države v tokratni sklop kandidatur, več ji je,upošteval tudi različno politično pripadnost teh kandidatov in da mu je bilo bistvena predvsem strokovnost te kandidature. Formalni pogoji, ki jih je izpolnjevala in jih izpolnjuje kandidatka, možnost takšne izvolitve predpostavljajo in kot sem rekel, kolegice in kolegi iz moje stranke jo bomo podprli. Hvala.
Kolega Podobnik, če želi besedo. Prosim.
Hvala lepa. Vrhovna državna tožilka Barbara Brezigar je dobra kandidatka za nacionalno predstavnico na pomembno mesto v Haagu. Predsednik države je imel samo njeno kandidaturo. V poslanski skupini jo bomo podprli. Njene strokovne kompetence so zelo pomembne, tudi človeške vrline. Lahko pa dodam, da je izbira za politično aktivnost svobodna izbiraposameznika. Politična aktivnost je sestavna aktivnost, normalna sestavina človekovega življenja in vsekakor je ta odločitev, da se nekdo, ki je bil aktiven v politiki, nato odloči in vstopi v nek svet, ki se mu reče tudi svet stroke, da to pravzaprav normalizira poglede v slovenski družbi na take odločitve in to razumemo kot dobro znamenje. Tudi to bo dodaten razlog, da bo gospa Barbara Brezigar dobila našo podporo. Hvala lepa.
Imam prijavljene štiri poslance. Kolega Jerovška ni v dvorani. Kolega Školč želi besedo. Prosim.
Hvala lepa. Jaz bi rekel, da je tudi v tem primeru potrebno ubrati enako izhodišče kot prej pri gospodu Marku Ilešiču, verjeti predlagatelju, da je izbral kandidatko, ki izpolnjuje kriterije in predvsem verjeti, da je, ne, kot je rekel kolega Potrč, kalkuliral z nekimi političnimi stališči, ampak da je te stvari v tej kandidaturi kot tudi v drugih kandidaturah odmislil. Če bomo glasovali s predpostavko, da lahko odmislimo v nekem trenutku politični angažma, bom rekel, svojih, ali prijateljev ali zoprnikov, potem bomo bistveno lažje odločali o teh stvareh, kot če bomo to računico vpeljevali tudi v kadrovanje. S tega vidika se mi zdi, da je ta kandidatura tudi preizkus naše tolerance, in to ne posebej lahek preizkus, in sam seveda sem to kandidaturo podprl na mandatno-volilni komisiji, in mislim, da ni zadržka, da jo lahko podpremo tudi takrat, ko dobimo te volilne lističe. Hvala lepa.
Kolega Lavrnic, želite besedo? [[Ne.]] Potem je zadnji kolega Anderlič. Ali želite? [[Ne.]] Zaključujem razpravo. Imamo tretjo obravnavo, in to je predlog predsednika republike za izvolitev kandidata za ad hoc sodnika za varstvo osebnih podatkov v skupnem nadzornem telesu. Za to mesto predlaga predsednik republike v izvolitev državnemu zboru univerzitetnega profesorja doktorja Lovra Šturma. Želi predstavnik urada besedo? [[Ne.]] Predsednik volilno-mandatne komisije? [[Ne.]] Kolega Sušnik se je prijavil za besedo v imenu poslanske skupine SDS.
Hvala lepa. Poslanci Slovenske demokratske stranke smo zadovoljni s predlogom predsednika Republike Slovenije dr. Janeza Drnovška. Zadovoljni smo z njegovim izborom in podpiramo njegov predlog, da se za ad hoc sodnika za varstvo osebnih podatkov v skupnem nadzornem telesu organov Evropske skupnosti predlaga univerzitetnega prof. dr. Lovra Šturma, rednega univerzitetnega prof. in direktorja inštituta za varstvo človekovih pravic v Ljubljani. Univerzitetni prof. dr. Lovro Šturm je kandidat z izjemnimi človeškimi in osebnostnimi lastnostmi, je dr. pravnih znanosti z bogatimi izkušnjami s področja zakonitosti delovanja uprave, ustavnosodnega varstva človekovih pravic, pravnega varstva osebnih podatkov in pravnega varstva okolja. Univerzitetni prof. dr. Lovro Štrum je deloval kot ekspert in konzultant v številnih uglednih mednarodnih inštitucijah. Za člana ustavnega sodišča je bil izvoljen 1990. leta in je deloval kot ustavni sodnik kar 8 let. V letu 1997 in 1998 je bil tudi predsednik ustavnega sodišča, bil je tudi minister za šolstvo in šport. Dr. Lovro Šturm je avtor številnih knjig in člankov s področja javnopravne znanosti. Vsi poslanci Slovenske demokratske stranke bomo zaradi navedenih kvalitet in kandidatovega poznavanja področja človekovih pravic glasovali za izvolitev univ. prof. dr. Lovra Šturma za ad hoc sodnika za varstvo osebnih podatkov v skupnem nadzornem telesu Evropske unije. Hvala lepa.
Kolega Školč in Anderlič sta se prijavila na razpravo. Želita besedo? [[Ne.]] Razprava je zaključena. Imamo še zadnjo odločitev. Gre za obravnavo predloga predsednika Republike Slovenije za imenovanje predsednika računskega sodišča. Za to mesto predsednik Republike Slovenije predlaga gospoda Andreja Engelmana. Želi predstavnik urada besedo? Želi besedo predsednik mandatno-volilne komisije? [[Ne.]] Trije predstavniki poslanskih skupin so želeli besedo. Kolega Janez Janša je prvi.
Danes bo državni zbor tretjič odločal o kandidatu za predsednika računskega sodišča in lahko rečemo, da je predlog iz runde v rundo slabši. Dejstvo je, da kdorkoli bi bil predlagan s funkcije ministra ali državnega sekretarja izvršilne oblasti ali iz primerljive funkcije, bi bil neprimeren, ne glede na ime in priimek ali svetovnonazorsko ali pa politično orientacijo. Predlagati za takšno institucijo, ki naj bi nadzorovala javno porabo v celotnih javnih financah, nekoga, ki je prej delal ne tem področju, kar pomeni, da bo na novi funkciji praktično preverjal tudi samega sebe, ker so možne revizije za nekaj let nazaj, je skregano z logiko funkcioniranja pravne države. Tukaj gre za nekaj, kar se ne bi smelo zgoditi niti v namenu, kaj šele v dejanskem predlogu.
Mir prosim!
Torej imamo vladno koalicijo, ki je doslej zrušila dva predloga predsednika države, ima skoraj dvotretjinsko večino v tem državnem zboru. Nobeden od teh kandidatov za to vladno koalicijo očitno ni bil dovolj klientelističen, dovolj pristranski. Tako da imamo zdaj tretje glasovanje, ko je predsednik republike pač končno predlagal nekoga, ki gre zdaj s toplega stola izvršilne oblasti v sam vrh nadzorne oblasti, v javnih financah, kjer se pretakajo stotine milijard. Karkoli bo ta predsednik računskega sodišča v naslednjih letih dejal in kjerkoli bodo njegove odločitve, če bo izvoljen seveda, naletele na dileme, na takšne in drugačne polemike, bo obstajal sum pristranskosti. Prišlo bo do ravnanj objektivno, kjer se bo pač računsko sodišče moralo tako ali drugače odločiti, tudi do mejnih situacij. Zaradi predzgodovine, zaradi dela v izvršilni oblasti, v samem vrhu izvršilne oblasti, bo vsaka takšna odločitev sporna, kdorkoli ji bo lahko nasprotoval, kdorkoli. In enaki kriteriji bi veljali tudi, če bi bila kakšna druga vlada in če bi predlagala kogarkoli, ne glede na politično orientacijo, svetovni nazor, spol, raso, vero ali karkoli. Enostavno gre za to, da je nespodobno z vrha izvršilne oblasti imenovati nekoga na ključno nadzorno funkcijo v državi, ne glede na strokovne kvalitete, ne glede na karkoli drugega. To je dejansko neprimerno. Zato predlagam, da pač naredimo popravni izpit na tej zadnji točki, čeprav je to seveda nehvaležno in bomo morali še enkrat odločati. Kot že rečeno, vsak kandidat, ki je bil predlagan - prva kandidatka je bila najbolj oddaljena od izvršilne oblasti in je dobila najmanj glasov, drugi kandidat je bil včasih že državni sekretar, v zadnjem času ni bil več, je dobil malo več glasov. Ta, ki pa prihaja s toplega sedeža državnega sekretarja iz vaše vlade, bo pa očitno izvoljen. Če bo pa slučajno še gospod Engelman padel, boste pa najbrž predlagali kar ministra za finance na to mesto.
Kolega Potrč ima besedo.
Hvala lepa. V poslanski skupini Združene liste socialnih demokratov, kolegice in kolegi, podpiramo predlog predsednika države dr. Janeza Drnovška, da se za predsednika računskega sodišča izvoli Andrej Engelman, univerzitetni diplomirani ekonomist. Kot je bilo rečeno, je to tretji javni poziv. Prijavljenih je bilo sedem kandidatk in kandidatov. Na razgovoru pri predsedniku vlade smo sporočili, da za nas tudi kakšen drug kandidat ali kandidatka izpolnjuje pogoje, vendar tudi gospod Andrej Engelman, ki ga je predsednik na koncu predlagal. Gospod Engelman se je dolgo časa, dolga leta ukvarjal s področjem javnih financ. Za nas je to pozitivno. Posebej se je ukvarjal tudi z oblikovanjem in porabo sredstev državnega proračuna in to dobro pozna, ne sicer v zadnjih nekaj letih, ko je delal na drugem poslu v vladi, ki nima z javnimi financami nobenega neposrednega opravka, pred leti pa. Mi smo prepričan, da izpolnjuje vse strokovne kriterije in da je skrajno krivično, da se mu ob drugih superlativih, ki so danes že bili izrečeni, oporekajo kakršnekoli moralne kvalitete. Mi smo prepričani, da jih ima in da bo, če ga bo državni zbor izvolil, lahko korektno in pošteno opravljal funkcijo predsednika računskega sodišča. Hvala lepa.
To je bila zadnja razprava. Ali kolega Školč in Anderlič želita besedo? Kolega Anderlič ne, kolega Školč želi. Prosim.
Poglejte, stališče, ki ga je predstavil kolega Janaša, je le potrebno na nek način problematizirati in to najmanj v dveh točkah. Kolega Janša pravi oziroma poslanska skupina, da bom bolj natančen, da predsednik ne bi smel predlagati nikogar, ki je v izvršilni oblasti. Koliko široko to pomeni, ni popolnoma jasno definiral, ampak dejansko bi se hipotetično lahko znašel kdorkoli je užival denar iz proračuna v situaciji, da bi po njegovem mnenju ne mogel korektno opravljati te službe. Najmanj, kar pa bi bilo, bi to veljalo za državne sekretarje, ki so neke vrste, bom rekel, super birokrati, kot si vsi prizadevamo. Tisto, kar je problematično v tej trditvi je to, da take omejitve ni v zakonu. Če je ni v zakonu, je ni mogoče zahtevati tudi od predsednika in od drugih in pomeni neko voluntaristično presojo, ki, bom rekel, v svojem ozadju kljub vsemu ima drugo težo, vseeno kakšno, politično ali drugačno. V postopku, kjer ni te vrste omejitev, parlament ne morem zahtevati od predsednika, da vpelje dodaten kriterij, da državni sekretarji recimo ne bi mogli biti kandidati za predsednika računskega sodišča. Druga trditev, ki je, bom rekel, potrebna neke opazke, je trditev, da je koalicija zrušila dva predloga, če sem prav razumel, z razlogom, ker naj ne bi bila po godu aktualni politiki. To je trditev, ki je sama po sebi skregana. Na nek način pove to, da je predsednik le predlagal dva kandidata, ki sta bila toliko samostojna, tako samosvoja, da ne bi služila koaliciji. Se pravi, da ta demonična predpostavka gospoda Janše, da bodo ujetniki vladajoče politike, ne zdrži.Zato bi v teh razpravah kljub vsemu plediral za manj paranoje in za več spoštovanja zakonitosti in bo vsem nam lažje. Hvala lepa.
Za razpravo besedo ne morete dobili, kolega Janša, ker pa vas je omenil kolega Školč, vam dajem možnost za pojasnilo.
Replika, imenoval me je.
Samo za pojasnilo. Prosim za pojasnilo. Za [[...]]Prosim! Seveda lahko, za pojasnilo lahko. Prosim. Za pojasnilo napačne navedbe. Prosim. Mir!
Jaz krivde za ta predlog, ki se mi zdi sporen, nisem pripisoval predsedniku države. To je tretji njegov predlog, in verjetno je sedaj predlagal nekoga [[...]]
Mir v dvorani!
[[...]]za katerega je dobil trdna zagotovila izvršilne oblasti oziroma predstavnikov tistih, ki vladajo v državnem zboru, da ga bodo končno podprli. Da ne bo še tretjič dobil košarice. Se pravi [[...]]
Mir v dvorani!
[[...]]ne se izgovarjati na predsednika države. Lahko rečete karkoli [[...]]
Mir v dvorani, prosim! Mir v dvorani! Nimate besede. Samo kolega Janša za pojasnilo. Povedal sem, replika v skladu s členom poslovnika. Prosim za mir! Mir v dvorani! Prosim.
No, skratka, nedostojno je, da gospod Školč pravi, ravnajmo zakonito, pa bo vse v redu. Noben zakon ne predpisuje, da se državnih sekretarjev ne sme predlagati za predsednika računskega sodišča. Tudi obratno je res. Noben zakon ne predpisuje, da morajo biti ravno državni sekretarji predlagani. Tako da je [[...]]
Mir! Prosim!
[[...]]izbira vaša. In zaradi takšnega ravnanja, spoštovane kolegice in kolegi, ko na vse funkcije, od predsednika države, do atletske zveze, imenujete tiste, ki so v LDS-u, pa v Združeni listi, zaradi tega prihaja do Orionov, do Sikur, do raznih hranilnic, ki pripadajo in na koncu do tega [[...]]
Mir! Pojasnilo. 3 minute imate. Mir v dvorani, prosim!
[[...]]da kradejo celo stečajni upravitelji [[...]]
Ni potrebna ta polemika.
[[...]]tistim, ki so že itak vse izgubili.
Mir v dvorani prosim! Prosim za mir v dvorani.
Do tega ste pripeljali s takšno politiko. Na koncu kradete celo iz stečajnih mas.
Poglejte, popolnoma jasno je, prosim, predsedujoči oceni, ali je bil izpolnjen pogoj, da omogoči pojasnitev glasu, za to se je kolega Janša prijavil. Besede za razpravo ni imel. Tako ravnam in tudi moji kolegi predsedujoči vedno. Sedaj bomo prešli na glasovanje. Na izvedbo glasovanja o predlogih predsednika republike za izvolitev kandidata za sodnika sodišča Evropskih skupnosti v Luksemburgu. Izvolitev kandidatke za nacionalno predstavnico v Eurojustu, izvolitev kandidata za ad hoc sodnika za varstvo osebnih podatkov v skupnem nadzornem telesu in imenovanje predsednika računskega sodišča. V skladu s prvim odstavkom 7. člena zakona o predlaganju kandidatov iz Republike Slovenije za sodnike mednarodnih sodišč ter v skladu s četrtim odstavkom 8. člena zakona o računskem sodišču o izvolitvi oziroma imenovanju državni zbor odloča s tajnim glasovanjem. V skladu s prvim odstavkom 92. člena poslovnika vodi tajno glasovanje komisija, ki jo sestavlja predsedujoči ter štirje poslanci, ki jih izvoli državni zbor na predlog predsedujočega. Predstavniki poslanskih skupin so mi posredovali predloge za člane komisije. To so kolegi Moge, Kelemina, Juri in kolegica Areh Lavrič ter jaz kot predsedujoči. Ali kdo takšnemu predlogu nasprotuje? Če ne, bomo odločili o taki sestavi komisije. Glasujemo o sestavi komisije, ki sem jo navedel. 56 navzočih, 54 za, nihče proti. [[Za je glasovalo 54.]] [[Proti nihče.]] V skladu s tretjim odstavkom 92. člena poslovnika državnega zbora bodo poslancem vročene štiri glasovnice tako, da pride vsak poslanec k mizi predsedujočega in pove svoje ime in priimek. Glasuje se tako, da se na vsaki glasovnici obkroži beseda za ali proti. V skladu s petim odstavkom 91. člena poslovnika državnega zbora je neizpolnjena glasovnica neveljavna. Neveljavna je tudi glasovnica, iz katere volja poslanca ni jasno razvidna. Ali lahko prosim v miru preberem do konca, da ne bo nesporazumov pri glasovanju? V skladu s prvim odstavkom 7. člena zakona o zakonu o predlaganju kandidatov iz Republike Slovenije za sodnike mednarodnih sodišč ter v skladu s četrtim odstavkom 8. člena zakona o računskem sodišču bo vsak predlagani kandidat izvoljen oziroma imenovan, če bo zanj glasovala večina vseh poslancev in poslank, to je 46 ali več. Glasovali bomo v dvorani v glasovalnih kabinah. Poslanke in poslanci bodo izpolnjene glasovnice oddali v skrinjico, ki bo v dvorani na mizi ob kabinah za glasovanje. Sedaj prehajamo na izvedbo tajnega glasovanja. Prosim poslance, ki mi bodo pomagali pri glasovanju, da se zglasijo v sobi 217, kjer bomo prevzeli volilni material. Glasovanje se bo pričelo ob 22. uri. Trajalo bo 20 minut, do 22.30. Kolega Školč, prosim.
Spoštovani predsednik, mogoče se bo zdelo komu nenavadno. Toda na mandatno-volilni komisiji je kolega Jerovšek nekako operiral s podatki, kako posamezni poslanci volijo tudi takrat, ko so tajne volitve. Jaz bi vas prosil, da v tem primeru zagotovite popolno tajnost glasovanja. Hvala lepa.
Kolega Školč, komisija bo storila, kar je v njeni pristojnosti, da opravi svoje delo, in to v skladu s pravili, ki sem jih povedal. Začeli bomo od 22.00, do 22.30. Sedaj prosim za tišino, da ne bo nesporazumov. Glasovanje se bo začelo ob 22.00 in se zaključilo ob 22.30 uri. Prosim sedaj volilno komisijo, da se mi pridruži v sobi 217, da damo material. Približno ob 22.50 bom razglasil rezultate.
Prosim kolegice in kolege, da zasedejo svoja mesta v dvorani. Državni zbor bom seznanil z izidom glasovanj za kandidatko oziroma kandidate. Imamo še nekaj odločitev, tako da prosim vse, da se vrnejo v dvorano, kajti nadaljevali bomo s točko volitve in imenovanja. Prebral bom zapisnik o ugotovitvi izida glasovanja za kandidata za sodnika Sodišča Evropskih skupnosti v Luksemburgu. Glasovanje je bilo v prostorih državnega zbora Republike Slovenije 23. marca 2004. Razdeljenih je bilo 73 glasovnic, oddanih je bilo 73 glasovnic, neveljavna ni bila nobena, veljavnih je bilo torej 73 glasovnic. Za je glasovalo 46 poslancev, proti pa 27. Na podlagi izida glasovanja je bil z večino glasov vseh poslank in poslancev izvoljen za kandidata za sodnika Sodišča Evropskih skupnosti v Luksemburgu prof. dr. Marko Ilešič. V imenu poslank in poslancev mu iskreno čestitam za izvolitev! Zapisnik o ugotovitvi izida glasovanja za kandidatko za nacionalno predstavnico v Eurojustu. Glasovanje je bilo v prostorih državnega zbora Republike Slovenije 23. marca 2004. Razdeljenih je bilo 73 glasovnic, oddanih je bilo 73 glasovnic, dve sta bili neveljavni, torej 71 veljavnih. Za je glasovalo 30 poslancev, proti pa 41. Na podlagi izida glasovanja ni bila z večino glasov vseh poslank in poslancev izvoljena na to funkcijo kandidatka za nacionalno predstavnico v Eurojustu gospa Barbara Brezigar. Zapisnik o ugotovitvi izida glasovanja za kandidata za ad hoc sodnika za varstvo osebnih podatkov v skupnem nadzornem telesu. Glasovanje je bilo v prostorih državnega zbora Republike Slovenije 23. marca 2004. Razdeljenih je bilo 73 glasovnic, toliko je bilo tudi oddanih, ena je bila neveljavna, veljavnih je bilo torej 72 glasovnic. Za je glasovalo 34 poslank in poslancev, proti 38 poslank in poslancev. Na podlagi izida tega glasovanja ni bil z večino glasov vseh poslank in poslancev izvoljen za kandidata za ad hoc sodnika prof. dr. Lovro Šturm. In na koncu še zapisnik o ugotovitvi izida glasovanja za imenovanje predsednika računskega sodišča Republike Slovenije. Glasovanje je bilo v prostorih državnega zbora Republike Slovenije 23. marca 2004. Razdeljenih je bilo 73 glasovnic, 73 je bilo tudi oddanih, ena je bila neveljavna, 72 veljavnih. Za je glasovalo 39 poslank in poslancev, proti pa 33 poslank in poslancev. Na podlagi izida ni bil z večino glasov vseh poslank in poslancev imenovan za predsednika računskega sodišča Republike Slovenije kandidat gospod Andrej Engelman. Prosim za mir v dvorani! O rezultatih bom obvestil predsednika republike. Sedaj gremo naprej. Mir v dvorani! Nadaljujemo sejo. Ali lahko prosim za mir v dvorani, kolega Jerovšek? Kolega Sok! Prosim za mir v dvorani! Ni razprave. Smo pri predlogih sklepov o izvolitvi v sodniško funkcijo. Sodni svet je državnemu zboru predložil štiri predloge o izvolitvi v sodniško funkcijo. Mir v dvorani! Sodni svet je državnemu zboru [[...]] [[Glasovi v ozadju.]] [[...]]Mir v dvorani, prosim! Kolega Pukšič, ali lahko omogočite prosim, da odločimo? Sodni svet je državnemu zboru predložil štiri predloge o izvolitvi v sodniško funkcijo, in sicer na sodniška mesta treh okrajnih sodnic na okrajnem sodišču v Ljubljani in Mariboru ter sodnico za prekrške pri sodniku za prekrške Jesenice. Želi predstavnik sodnega sveta besedo? [[Ne.]] Predlog je obravnavala mandatno-volilna komisija. Želi predsednik besedo? [[Ne.]] Želi kdo od prijavljenih za razpravo besedo? [[Ne.]] Potem bomo prešli na odločanja. Prosim za pozor. Prehajamo na odločanje o predlogu sklepa o izvolitvi v sodniško funkcijo magistre Valerije Jelen-Kosi na sodniško mesto okrajne sodnice na Okrajnem sodišču v Ljubljani. Glasujemo. Smo sredi glasovanja. 47 navzočih, 43 za in nihče proti. [[Za je glasovalo 43.]] [[Proti nihče.]] Gospa Kosi je bila izvoljena na to mesto. Prehajamo na odločanje o predlogu sklepa o izvolitvi v sodniško funkcijo gospe Nine Kodra-Balantič na sodniško mesto okrajne sodnice na Okrajnem sodišču v Ljubljani. Glasujemo. Glasujemo, prosim za pozornost v dvorani. Smo sredi glasovanja. 52 navzočih, 46 za in nihče proti. [[Za je glasovalo 46.]] [[Nihče proti.]] Gospa Balantič je bila izvoljena na to mesto. Prehajamo na odločanje o predlogu sklepa o izvolitvi v sodniško funkcijo gospe Melite Puhr na sodniško mesto okrajne sodnice na Okrajnem sodišču v Mariboru. Glasujemo. 52 navzočih, 46 za, nihče proti. [[Za je glasovalo 46.]] [[Proti nihče.]] Sklep je sprejet, gospa je imenovana na sodniško mesto. Prehajamo na koncu še na odločanje o predlogu sklepa o izvolitvi v sodniško funkcijo gospe Simone Ferjan na sodniško mesto sodnice za prekrške pri sodniku za prekrške Jesenice. Glasujemo. 52 navzočih, 47 za, nihče proti. [[Za je glasovalo 47.]] [[Proti nihče.]] Tudi ta sklep je sprejet. Gospa je imenovana na sodniško mesto. S tem je zaključena ta točka dnevnega reda. Prekinjam 35. sejo zbora. Nadaljevali jo bomo jutri ob 10. uri. Prijeten večer želim.