Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Začenjam 16. sejo Državnega zbora, ki je bila sklicana na podlagi prvega odstavka 57. člena Poslovnika Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti: gospod Branko Smodiš, gospod Jožef Kavtičnik in gospod Peter Vilfan. Na sejo sem vabil predsednico Vlade, ministrici in ministre ter generalno sekretarko Vlade k 1. točki dnevnega reda in predstavnike Vlade k vsem točkam dnevnega reda. Vse prisotne lepo pozdravljam. Prehajamo na določitev dnevnega reda 16. seje Državnega zbora. Predlog dnevnega reda ste prejeli v torek, 2. julija 2013, s sklicem seje. O predlogu dnevnega reda bomo odločali v skladu z drugim odstavkom 64. člena Poslovnika Državnega zbora. Predlogov za umik posamezne točke z dnevnega reda oziroma predlogov za širitev dnevnega reda seje nisem prejel. Zboru predlagam, da za današnjo sejo določi dnevni red kot ste ga prejeli s sklicem. Prehajamo na odločanje in pred tem vas prosim, da še preverite delovanje glasovalnih naprav. Glasujemo o dnevnem redu. Navzočih je 73 poslank in poslancev, za je glasovalo 73, proti nihče. [[Za je glasovalo 73.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je dnevni red 16. seje Državnega zbora določen. Prehajamo na 1. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO SO VPRAŠANJA POSLANK IN POSLANCEV. V zvezi s to točko dnevnega reda sem v poslovniškem roku prejel pisne prijave 33 poslanskih vprašanj. Vrstni red postavljanja poslanskih vprašanj je določen na podlagi dogovora z vodji poslanskih skupin in v skladu z 244. členom, drugim odstavkom 245. ter 247. členom Poslovnika Državnega zbora. Na prva tri vprašanja poslanke in poslancev opozicije in na poslansko vprašanje poslanca vladajoče koalicije bo odgovorila predsednica Vlade. Vsak poslanec oziroma poslanka ima za postavitev vprašanja na voljo 3 minute. Predsednica Vlade, ministrica in ministri ter generalna sekretarka Vlade odgovorijo na vprašanje v največ petih minutah. Če je vprašanje postavljeno več ministrom, imajo vsi skupaj na voljo 5 minut za odgovor. Poslanec, ki ne bo zadovoljen z odgovorom, lahko zahteva dopolnitev odgovora, ne more pa postaviti dodatnega vprašanja. In kot vsakič na redni seji vas prosim, da ste na to pozorni. Obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora poslanec predstavi v dveh minutah, dopolnitev odgovora pa sme trajati največ tri minute. Poslanec, ki je postavil vprašanje, lahko zahteva, da se na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru predsednice Vlade, ministrice in ministra ali generalne sekretarke Vlade. O tem odloči Državni zbor brez razprave. V primeru, da poslanec na postavljeno vprašanje danes ne bo dobil odgovora, mu morajo predsednica Vlade, ministrica, minister ali generalna sekretarka vlade v 30 dneh predložiti pisni odgovor. Poslanec, ki je postavil vprašanje, na katerega ni bilo odgovorjeno, lahko izjavi, da vztraja pri ustnem odgovoru. V tem primeru bom vprašanje uvrstil na naslednjo redno sejo Državnega zbora. V zvezi z današnjo točko dnevnega reda, vprašanja poslank in poslancev, so se opravičili dr. Uroš Čufer, minister za finance, mag. Stanko Stepišnik, minister za gospodarski razvoj in tehnologijo, gospod Tomaž Gantar, minister za zdravje, in gospod Roman Jakič, ki pa sem ga, mislim, v dvorani ravnokar zasledil. Od 17. ure bo pa opravičen. Na e-klopi je objavljen pregled poslanskih vprašanj, na katera v poslovniškem roku ni bilo odgovorjeno. V tem trenutku prehajamo na predstavitev poslanskih vprašanj. Na prva štiri vprašanja bo odgovarjala predsednica Vlade mag. Alenka Bratušek. Prvi bo poslansko vprašanje predsednici postavil gospod Jakob Presečnik, Slovenska ljudska stranka.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Spoštovana gospa predsednica vlade, spoštovani ministrici, spoštovani ministri, kolegice in kolegi! Poslanke in poslanci v Državnem zboru in tudi širša javnost dnevno dobivamo na mizo vrsto novih ukrepov, med katerimi številni zelo prizadenejo prav družine. Spomnimo se, dvig DDV, davek na nepremičnine, znižanje porodniških nadomestil. Nedavno pa smo v javno razpravo dobili še predlog novega zakona s področja družinske politike, ki tudi vsebuje vrsto novih ukrepov. Spoštovana gospa predsednica Vlade! Družina je, s tem se zagotovo strinjamo, ena največjih vrednost in temeljna celica naše družbe. Vsi se zavedamo, kako pomembno je za nadaljnji obstoj naše države povečati ugled in pomen sklenitve zakonske zveze, ki je temelj družine, ohranjati, če že ne povečati število porok in obdržati število rojstev vsaj na sedanjem nivoju. Zdaj pa bi rad slišal tudi od vas: S katerimi ukrepi nameravate v vaši vladi spodbujati te cilje in v tem smislu, kar se da najbolj zaščiti dvostarševsko družino? Zanima me: Kako lahko v luči teh, verjamem, naših skupnih ciljev slovenski javnosti obrazložite ali vsaj pojasnite zadnje napovedane ukrepe s področja družinske politike in tudi druge ukrepe, ki nekateri med njimi še posebej prizadenejo prav mlade družine? Če pobliže pogledamo predlagani zakon o starševskem varstvu in družinskih prejemkih, ta namreč prinaša nove smernice pri starševskih pravicah, ki gredo nedvoumno v smer zmanjševanja pravic materam in – kar me najbolj moti – predvsem v smer spodbujanja enostarševskih družin. Prav nič čudno ni, če je ta vaš predlog zakona oziroma predlog ministstva v slovenski javnosti sprožil številne polemike in razburjenja. Vrstijo se razprave in ugibanja, v katero smer bo šlo ravnanje staršev, zlasti mladih. Se bodo zaradi tega še redkeje odločali za zakonsko zvezo, živeli ločeno ali se celo ločevali zaradi tega novega zakona? In ne nazadnje, bodo zaradi finančnih ugodnosti zaradi višjega otroškega dodatka otroci špekulativno brez uradnih očetov. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Besedo za odgovor dajem predsednici Vlade.
Hvala, spoštovani gospod Presečnik za to vprašanje. Jaz verjamem, da se še spomnite, kako smo lansko leto nekje do pol petih zjutraj spreminjali družinsko politiko skozi zakon o uravnoteženju javnih financ, pa ste v zelo zelo malem delu upoštevali naše pripombe in smo z amandmaji uspeli zagotoviti oziroma ohraniti nekaj pravic. Brez javne razprave, sredi noči, brez argumentov. Mi smo zakone dali, tako kot ste rekli, v javno razpravo in zdi se nam prav, da je tako. Kar ste omenili kot pravico matere oziroma pravico očeta, bi vas opomnila, da je to predvsem pravica otroka, da je z njim mati oziroma oče. Lahko vam pa povem, da absolutno družinska politika v Republiki Sloveniji mora temeljiti na vključevanju celotne populacije oziroma na usmerjenosti k vsem družinam. Več stvari dela ta vlada, več stvari bo ta vlada še naredila. Lahko rečem, da je tudi priprava strategije naša prioriteta. Se pravi, v tem mandatu želimo oblikovati družinsko politiko na bolj moderen način. Za primer bom izpostavila Republiko Nemčijo, ki med vsemi evropskimi državami nameni največ denarja za družinsko politiko, pa rodnost tudi v tej državi, na žalost, vztrajno pada. Kot že rečeno, tudi tam, se pravi v Nemčiji, se potrjuje dejstvo, na katerega opozarjajo strokovnjaki, da tradicionalen pogled na družino v teh časih ne zdrži več. Politike, ki želijo stimulirati, da oče služi denar, mati pa ostaja doma in skrbi za gospodinjstvo ter otroke, niso uspešne v povezavi z rodnostnimi nameni parov. Predlog nove zakonodaje s področja starševskega varstva in družinskih prejemkov je predlog, ki bi pomenil prvega izmed korakov k oblikovanju novodobne družinske politike. Tudi sicer smo si v mojem oziroma našem mandatu kot nalogo zadali, še enkrat omenjam, oblikovanje izhodišč za novo strategijo družinske politike. Tega do sedaj ni naredila nobena vlada, tudi ne tista, ki se deklarira kot podpornica družine. Hvala.
Hvala tudi vam. Zahtevo za dopolnitev odgovora ima Jakob Presečnik.
Hvala lepa za dosedanji odgovor. Saj v teh deklarativnih potezah zagotovo, tudi prej sem pri vprašanju poudaril, razmišljamo podobno. Tudi jaz se vsa ta leta strinjam, in to vedno poskušam poudarjati, z neko pozitivno diskriminacijo, na primer enostarševskih družin, s poudarkom na resničnih enostarševskih družinah. Vedno se zavzemam in zavzemamo v poslanski skupini, da se stimulira klasično družinsko življenje, kar zagotovo pozitivno vpliva na rodnost. Mi pa vemo, kakšne demografske kazalce imamo v Sloveniji že dolgo, ne le v tem obdobju, tu se zagotovo strinjava. Opozoril bi rad še na to, da tudi v vaši koalicijski pogodbi, kakor ste imenovali ta dogovor, ste napisali glede družine, mislim, da dve alineji, od tega je ena "prizadevali si bomo za dosego čim širšega soglasja o nujnih spremembah na področju družinske politike." In predvsem tu se sprašujem: Ali se boste držali tega dogovora in upoštevali to javno mnenje, glede na to, da je, na primer Družinska pobuda že pri pripravi zakona opozorila na zmanjševanje pravic, kar je direktno v nasprotju tudi z direktivo Evropske unije? Prosim za dopolnitev odgovora.
Hvala. Za dopolnitev odgovora dajem besedo predsednici Vlade.
Javna razprava je tisti del, kjer lahko vsi, se pravi, ne samo ena družinska pobuda, podajo pripombe. Prav gotovo bomo skupaj z Ministrstvom za delo proučili vse, in kot sem povedala, bo ta strategija, verjamem, pripravljena v čim širšem soglasju celotne naše družbe. Na koncu mi dovolite, da samo še poudarim, da se zavedam, da družine in otroci nimajo svoje politične stranke, imajo pa mojo in našo zavezo, da bomo, ne samo jaz, ampak celotna naša vlada njihovi zagovorniki.
Hvala. Gospod Presečnik ima zahtevo, da se opravi razprava.
Hvala lepa, gospod predsednik. V skladu s poslovnikom predlagam, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru na moje poslansko vprašanje. Strinjam se s to zadnjo vašo tezo, ki ste jo dali, zagotovo. To sem že prej poudaril. Rad bi pa poudaril tudi to in zakaj se mi zdi pomembno razpravljati o teh zadevah. Mogoče tudi v tej fazi, ko je zakon dan v javno razpravo, da je ob vseh težavah, ki jih imamo seveda v naši družbi s financami, treba temeljito premisliti o vseh ukrepih, ki jih damo ven, tudi vlada mora, in jaz pričakujem, da tudi temeljito o tem razmišlja in zagotovo odpiranje novih front na področju porodniške, na področju starševskega varstva in tako dalje najbrž ne bo doseglo tistega cilja, ki ste si ga s tem zadali in da bomo s tem novim zakonom povzročali val problemov, tudi konec koncev pri delodajalcih, pri planiranju odsotnosti zaposlenih in tako dalje. Menim zagotovo, da v teh kriznih časih, zagotovo, še enkrat poudarjam, ni treba dvigovati prahu na račun družinskih tem in po nepotrebnem razburjati tudi državljanov in državljank. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. O vaši zahtevi bo Državni zbor odločil v četrtek, 11. julija, v okviru glasovanj. Naslednja bo postavila vprašanje predsednici Vlade gospa Ljudmila Nova, Nova Slovenija.
Spoštovana gospa predsednica Vlade, spoštovani predsednik, kolegice in kolegi! Res je vprašanje družinske politike zelo aktualno, zato sva se kar dve stranki danes prijavili, da vas vprašava na to temo, zastaviva poslansko vprašanje. Bom nekje nadaljevala tam, kjer je že kolega poslanec začel. Slovenija naj bi bila po nekih statistikah sedmo najstarejše prebivalstvo, torej država s sedmim najstarejšim prebivalstvom na svetu. Seveda je to zaskrbljujoče. Vsi se zavedamo, da imamo demografske probleme, zato je ta družinska politika izredno občutljiva. Prej, ko smo bili v vladi, sem se potegovala za družino in za čim boljše razmere na področju materinstva, starševskega dopusta in se potegujem tudi sedaj. Predvsem bi opomnila na določbo, ki je predvidena, da naj bi tudi očetje obvezno koristili 30 dni očetovskega dopusta in potem dobili dodatne dneve. Seveda se zavzemam za okrepitev vloge očeta v družini, kar je zelo dobro, pametno, vendar se mi zdi, da moramo biti tukaj bolj liberalni ali pa moderni, kot ste vi rekli, in je prav, da se starša sama dogovorita, koliko tega časa bo koristil oče, koliko pa mama. Vsekakor pa mislim, da ni dobro, da mama odvzamemo tisti mesec dopusta na račun tega, da bi potem oče moral obvezno koristiti ta dopust. Tako so že nekateri delodajalci izrazili to bojazen, da bo nekdo odsoten 30 dni in je to težko nadomeščati. Po drugi strani tudi spodbujamo dojenje in nekatere matere zelo dolgo časa dojijo in zakaj ne bi te možnosti ohranili. V Novi Sloveniji zavzemamo za prostovoljno izbiro, za dogovor med materjo in očetom. Dopolnila bom to vprašanje, kar je že prej poslanec Presečnik zastavil: Ali bodo nameravani ukrepi s področja družinske in socialne politike po vašem mnenju prispevali k izboljšanju demografske slike? Ne nazadnje je to izredno pomembno. Če ne bomo imeli otrok, če ne bomo imeli mladih delavcev, tudi za pokojnine ne bomo mogli prispevati in še vrsto drugih pomembnih vprašanj.
Hvala. Besedo za odgovor dajem predsednici Vlade.
Hvala. Spoštovana poslanka, tudi jaz bom pravzaprav le malo še dodala k temu, kar sem že povedala. Vesela pa sem, da bo družinska politika, je danes že pokazano, nas zanima vse, in se ne bo spreminjala, tako kot se je spreminjala lani sredi noči. Se strinjam, ste se zavzemali, skupaj smo določene stvari spremenili, ampak tendence na začetku so bile drugačne. In prav je tako, da se o tem govori. Še enkrat naj povem, zakon je bil dan v javno razpravo, stvari se bodo še dogajale, prav gotovo bomo vse pripombe temeljito proučili in na koncu še enkrat, upam, našli čim širši konsenz k sprejetju tega zakona in tudi pripravi strategije, ki sem jo prej omenjala. Kar se tiče porodniškega dopusta, pa še enkrat poudarjam, da to ni ne pravica matere, ne pravica očeta, ampak je pravica otrok. In tako jo je po moji oceni treba gledati. Tudi sama se strinjam, da je pomembna tudi vloga očeta pri vzgoji otroka in tudi temu je ta predvidena sprememba, ki smo jo predlagali, namenjena.
Hvala. Zahtevo za dopolnitev odgovora ima gospa Ljudmila Novak, izvolite.
Sicer bi to vprašanje lahko postavili tudi ministrici za delo in družino, vendar sem se odločila, da bom vas povprašala, ker ne vem, če so njene ideje zgolj iz tega rdečega srca, kot smo slišali zadnji konec tedna, ali tudi vi to podpirate. Namreč, matere ki so imele ali pa starši, ki imajo štiri otroke in več, so sedaj lahko ostali do desetega leta starosti najmlajšega otroka doma in zato je eden od staršev dobil plačane prispevke, kar se mi zdi izredno dobro za vzgojo otrok, kajti domače varstvo staršev se mi zdi zagotovo najbolj primerno, in to mislim, da tudi raziskave kažejo. Sedaj to starost zmanjšujete na sedem let. Kljub temu da imamo dobro institucionalno varstvo, vseeno mislim, da staršem moramo ohraniti to pravico. Po drugi strani pa zmanjšujemo tudi tisti dodatek za nevključenost v vrtec. Vse pohvale slovenskim vrtcem, so po navadi zelo dobro opremljeni, dobri, vzgoja odlična, tudi občine so zgradile mnogo novih vrtcev, vendar nekateri starši se odločajo, da bodo sami imeli otroke doma ali v kakšni drugi vrsti varstva in zaradi tega mislim, da je prav, da dobijo tisti dodatek, kajti če je otrok vključen v vrtec, ima država pravzaprav več stroškov z njim, kot če ni vključen. Zato se mi ne zdi prav, da to zmanjšujemo, ampak bi morali pustiti staršem prosto izbiro.
Hvala. Želite dopolniti odgovor? Besedo dajem predsednici Vlade, izvolite.
Hvala. Spoštovana poslanka, strinjam se, vsak poseg v pravice je boleč. Ampak če se prav spomnim razprave o fiskalnem pravilu, je prav vaša stranka vztrajala, da je leto 2015 tisto prelomno leto, ko je treba javne finance konsolidirati. In to se da na tri načine: zniževanje pravic, zviševanje davkov ali pa kombinacija vsega. In še enkrat, zakon je v javni razpravi, pogledali bomo, sem vam pa že zadnjič, mislim da ob zadnjem poslanskem vprašanju povedala, da bom zelo vesela konkretnih predlogov, kje ste proti dvigovanju davkov, kje ste proti poseganju v pravice in res bom vesela konkretnih predlogov kje in na kakšen način pa potem bomo skupaj za boljši jutri, za naslednjo generacijo spravili naše javne finance v red. Kar pa se tiče tega zakona, o katerem zdaj razpravljamo, in strategije, pa še enkrat, moja želja absolutno je, da je ta zakon sprejet s čim širšo podporo in enako strategija. Jaz verjamem, da smo vsi skupaj sposobni najti rešitev, ki bo dobra in s katero bomo več ali manj zadovoljni vsi.
Hvala. Zahtevo za razpravo ima gospa Ljudmila Novak.
Tudi jaz zahtevam razpravo, mislim, da je lahko ta razprava celo skupna. Rekli ste varčevati, seveda smo za varčevanje tam, kjer je smiselno in potrebno. Kot sem pa že prej dejala, s tem ukrepom ne bomo ničesar privarčevali. Če je neka ženska, mama ali pa oče, če sta dlje časa doma, to se pravi, da je delovno mesto lahko na razpolago nekomu drugemu in je lahko zaradi tega eden manj brezposeln. In če dobi otrok dodatek, ker ni vključen v vrtec, pomeni, da je takšno varstvo otroka cenejše, kot je takrat, če je ta otrok vključen v vrtec, ker tričetrt tega plačila za vrtec mora izvesti občina. To je pa samo drugi davkoplačevalski žep. Pravite, da bomo s tem privarčevali. S tem se ne morem strinjati. Ta družinska politika je izredno pomembna, tukaj ne bomo varčevali, še posebej glede na demografsko sliko pa je potrebna razprava na to temo, zato bi prosila, da opravimo razpravo na to temo.
Hvala. O vaši zahtevi bo Državni zbor odločil ravno tako v četrtek, 11. julija, v okviru glasovanj. Kot tretji pa bo vprašanje postavil predsednici Vlade mag. Andrej Vizjak.
Hvala lepa. Spoštovani predsednik, spoštovana predsednica Vlade, ministrski zbor, kolegice in kolegi! Sto dni vlade Alenke Bratušek je prav gotovo priložnost za pogled na opravljeno delo v teh stotih dneh in ne nazadnje tudi za začrtane smeri, ki jih je ta vlada ubrala predvsem v luči podpisanega dogovora o sodelovanju štirih koalicijskih strank. Iz te smeri je tudi odvisno delovanje in sprejemanje ukrepov v prihodnje. Ključni problem te države je gotovo finančna in gospodarska kriza, zato se bom predvsem osredotočil na prednostne naloge, ki ste jih v tem dogovoru zapisali s tega področja. Pa poglejmo po vrsti. Najprej ste zapisali, da boste krepili konkurenčnost gospodarstva in izboljševali poslovno okolje gospodarstva. Dvigi davkov, davka na dodano vrednost, napovedan davek na nepremičnine, dvig katastrskega dohodka, preprečitev nadaljnjega padanja davka od dohodka pravnih oseb, povečujejo davčni primež. Sami ste ocenili, da to ni spodbudno za gospodarsko aktivnost, da to zavira gospodarsko aktivnost. Gre za ukrepe, ki so nasproti vašim prizadevanjem. Hkrati v rebalansu znižujete obseg investicij, tudi črpanje evropskih sredstev, kar je ponovno korak v nasprotno smer. O tem nismo prepričani samo v opoziciji, temveč to mnenje deli kar obsežno tudi ekonomska stroka. Poglejmo drugi cilj. Zapisali ste, da boste zniževali proračunski primanjkljaj s poudarkom na racionalizaciji javne porabe, zlasti zniževanje mase za plače. Če pogledamo rebalans Državnega proračuna, povečujete primanjkljaj, glede na sprejeti proračun, za pol milijarde evrov in hkrati ohranjate ali celo dvigujete tekoče odhodke in tudi tekoče transferje, kjer se nanašajo postavke za maso plač. V podatkih statističnega urada je zaznati, da se je s prihodom vaše vlade začelo povečevati število javnih uslužbencev, in da so preprečeni trendi nadaljnjega padanja zaposlovanja v javnem sektorju. Da to ne ugotavljamo samo v opoziciji, da je to diametralno v nasprotju z vašo prednostno nalogo, smo bili negativno presenečeni, da je bilo včeraj javno uvrščeno na dnevni red tudi na evropskih institucijah oziroma na Evropski komisiji vprašanje Slovenije, zlasti obvladovanja odhodkov in s tem stabilizacije javnih financ. Če temu dodamo še zavezo o depolitizaciji kadrovanja, vas sprašujem: Ali je depolitizacija kadrovanja spremenjen nadzorni svet Nove Ljubljanske banke, kjer ste umaknili priznane mednarodne strokovnjake in notri namestili relativno neznanje profesorje? Spoštovana predsednica: Zakaj ne izvajate lastnih dogovorov? Zakaj ne sprejemate ukrepov, ki vodijo v smeri dogovorov o sodelovanju štirih koalicijskih strank?
Hvala. Besedo za odgovor dajem predsednica Vlade.
Najlepša hvala, gospod Vizjak, in vesela sem, da se bomo danes lahko pogovarjali oziroma bom odgovarjala na vsebinska vprašanja in spet ni tema moj odnos do plagiatorstva. Depolitizacija kadrovanja. Če bi pogledali, pa pravzaprav Alenka Bratušek in Vlada nima in ni imela nič s tem kadrovanjem. Vlada kot vlada. Če bi pogledali CV teh gospodov in gospe, bi ugotovili, da tudi dva, sicer po rodu Slovenca, že dlje časa delata v tujini, in po mojem jih prav preprosto imenujemo strokovnjaki iz tujine. To je prva stvar. Druga stvar. Ukrepi, ki so sprejeti. Sem prva, ki sem rekla, da smo na žalost morali izbirati med samimi slabimi variantami. In po naši oceni je ta, ki smo jo izbrali, najmanj slaba. Tudi za gospodarstvo. In kar nekaj stvari, če ste pogledali rebalans proračuna, ugotovite, je namenjenih tudi za spodbujanje gospodarstva. Manj neposredne, nepovratna sredstva, več pa tistih spodbud, ki jih je treba vračati, ampak so ugodnejša, kot so sicer na trgu. Mislim, da je za približno 700 evrov takšnih novih shem, ki se bodo izvajale preko slovenske izvozne družbe oziroma banke. Zdaj pa kar se tiče javnih financ. Sami dobro veste, ker poznata toliko stvari, da je bil proračun, ki smo ga dobili kot sprejeti proračun, popolnoma, popolnoma nerealen. Pa gremo lahko po vrsti. 400 in nekaj milijonov je manjkalo na prihodkih, na odhodkih je manjkalo 122 milijonov za obresti in 140 milijonov za pokojninsko blagajno. Kljub temu da ste se z upokojenci dogovorili, da se je letos, sicer minimalno, ampak celo valorizacija zgodila, je manjkalo na ZPIZ 140 milijonov. Plače ste omenjali, gospod Vizjak, dobro se spomnite ustavne odločbe, kjer smo morali, na žalost, zaradi vaših rokohitrskih potez vračati regres za lansko leto. Zato in samo zato, se sredstva na plačah povečujejo. To je edini razlog. In če bi načrtovanje bilo realno vsaj na odhodkovni strani, če ne že na prihodkovni strani, bi proračunski primanjkljaj v letošnjem letu lahko bil bistveno, bistveno nižji. In še ena stvar. Če se ne bi tako trdno in trdo oklepali oblasti tudi takrat, ko ste videli, da vam vlada že razpada, tri mesece v tem letu ni bilo narejeno praktično nič. Če bi to, kar smo se dogovorili na plačah, ne veljalo samo od 1. junija, ampak celo leto, bi imeli za 60 milijonov več prihranka. Če ne bi bilo treba vračati regresa, ki smo ga morali, ker če sodišče, tudi ustavno, nekaj naloži, mislim, da je prav, da se to naredi, bi bilo treba 50 milijonov evrov manj odhodkov. Če bi dvig DDV, ki bi ga tudi vi, skladno z zakonom, ki ste ga vi sprejeli, sicer nekoliko kasneje uvedli, mi bi ga pač nekoliko prej, bi to pomenilo 150 milijonov evrov več že v letošnjem letu. In vse to skupaj pomeni 260 milijonov ali 0,74 % BDP, kar pomeni, da bi bil proračunski primanjkljaj ne 4,4, ampak 3,6. Če bi pa še prihodkovna stran bila načrtovana oziroma realizirana tako, kot ste jo načrtovali, bi pa proračunski primanjkljaj že v letošnjem letu lahko padel pod 3 % BDP. Ampak na žalost vse te predpostavke, ki sem jih zdaj povedala, ne držijo.Ppa ne zaradi Alenke Bratušek ali moje vlade, ampak zato, ker je bilo načrtovanje nerealno, v manjšem delu je to slabo načrtovanje posledica tudi slabših gospodarskih aktivnosti in napovedi, ampak vi se boste dobro spomnili, da smo vas, ko ste tukaj sedeli kot minister, opozarjali, da to kar načrtujete za ZPIZ je napačno in da pokojninska blagajna tega prihranka ne bo prinesla. Pa ste trdili in vztrajali, da je tako. Na žalost številke, število upokojencev, pokojnine, izplačila, ki so potrebna, kažejo drugače. In jaz verjamem, da vsi skupaj vemo, da je to treba plačati.
Hvala. Zahtevo za dopolnitev odgovora ima mag. Andrej Vizjak.
Spoštovana predsednica Vlade. Mi smo sredi leta, proračun je cilj in treba je sprejemati ukrepe za dosego tega cilja. Vi ste glede cilja odnehali in zdaj govorite sredi leta, da je nerealno načrtovan. Naredite, da bo realen, vendar ste odnehali s temi ukrepi. Nasprotno, zaposlujete nove in nove ljudi v javnem sektorju in se odmikate od tega cilja konsolidacije javnih financ, in zelo udobno zvračate krivdo na prejšnjo vlado, katere polovica sedi tudi v vaši vladi, in iščete tu izgovor za odstopanje od lastne zaveze in dogovora vaših koalicijskih strank. Pa pojdimo naprej. Kaj vse ste se še zavezali v tem dogovoru o sodelovanju. Zelo oprijemljive stvari bom navedel. Navedli ste, da boste v treh mesecih od nastopa, to je že mimo, sprejeli sistemske popravke za znižanje cen električne energije za industrijo za 10 %. Spoštovani, cena električne energije za industrijo se je povečala zaradi dviga DDV, ne pa znižala za 10 %. Rok je mimo. Zakaj tega niste storili? Napisali ste, da boste v štirih mesecih od nastopa podpisali pogodbo o koncesiji za srednjo Savo. Štiri mesece je praktično tu, ne duha ne sluha o kakršni koli pogodbi za srednjo Savo. To so zelo konkretne, edine konkretne zaveze iz vašega dogovora. In poglejte še naprej. Zavezali ste se, da boste pospešili infrastrukturne projekte. Priča smo zamiku državnega prostorskega načrta za hidroelektrarno Mokrice samo zaradi tega, ker ministrstva ne delujejo koordinirano, kljub jasnim ukrepom prejšnje vlade, da je to treba sprejeti v juniju, saj se ta DPN ni zgodil in se tudi še dolgo ne bo. Torej predsednica vlade, niste mi niti prej odgovorili na vprašanje, zakaj ne izvajate lastnih zavez iz dogovora o sodelovanju štirih političnih strank. Prosim vas, pred vami je odgovorna naloga voditi to državo in ne vse vzroke za lastne neuspehe in lastno nespoštovanje teh zavez zvračati na prejšnjo vlado.
Hvala. Besedo za dopolnitev odgovora ima predsednica Vlade.
Ja, spoštovani poslanec, kar se je dalo v pol leta, smo naredili. In nihče ni rekel, da je ta rebalans, ki je pred vami, nerealen. Sprejeti proračun je bil nerealen, so bile moje besede. In še enkrat vam povem, če bi ti ukrepi veljali celo leto, na žalost ne, bi bil učinek bistveno večji in primanjkljaj bistveno nižji. To je edino moje sporočilo. Kar pa se tiče izpolnjevanja zavez dogovora, ki smo ga podpisali sicer mislim, da je to stvar strank, ki v tem sodelujejo. Lahko vam pa povem, da tudi na zniževanju cen električne energije še delamo. Res so trije meseci mimo, ampak tudi če bo kakšen mesec zamika, bomo veseli, da bomo to realizirali. Kar se tiče koncesijske pogodbe, imate očitno vi boljše zveze v energetiki kot jaz, ker meni pravijo, da se pripravlja in naj bi bila kmalu pripravljena. Štiri mesece pa konec koncev še ni mimo. Če se že pet let pripravlja, spoštovani bivši minister, bi jo pa tudi vi v svojem mandatu lahko že podpisali. Tako da se dela. Absolutno se zavedamo, kaj smo v ta dogovor napisali. Če bo kakšen mesec zamika, verjamem, da bomo koalicijski partnerji tudi to preživeli.
Hvala. Zahtevo za razpravo ima mag. Andrej Vizjak.
Spoštovana predsednica, spoštovani predsednik parlamenta, seveda mi v opoziciji smo z velikim zanimanjem spremljali podpisan dogovor o sodelovanju štirih političnih strank, kajti v bistvu zrušena je bila prejšnja vlada z ambicijo, da nastane nekaj učinkovitega, boljšega. Tu pa imam, jaz sem danes naštel šest primerov, pa bi jih verjetno lahko še več naštel, ampak šest takšnih, ki se jih da že prijeti, iz katerih je zelo jasno, da se ta sporazum ne uresničuje. Nasprotno. Nekateri ukrepi vodijo v drugo smer. Dejstvo je, da dvig davkov, zmanjševanje investicij prizadeva gospodarstvo v negativno smer. To se pravi, da dodatno duši gospodarstvo, kar bo imelo za posledico manj pobranih davkov, kar bo imelo za posledico manj delovnih mest in poglabljanje recesije v tej državi. To bo seveda prispevalo k dodatnim problemom v prihodkih proračuna in konsolidacije javnih financ. To so smeri, ki so alarmantne. Po drugi strani imamo resna, najresnejša opozorila iz Bruslja, da ne obvladujemo čezmernega primanjkljaja v tej državi. To, kar se je zgodilo včeraj, je signal spoštovana predsednica, in obema je jasno, da ta signal pomeni, da evropske inštitucije niso zadovoljne s tem rebalansom proračuna in da bo potreben nov rebalans proračuna, kjer boste morali, hočeš nočeš, zarezati tudi v tekoče odhodke, sprejeti nepopularne ukrepe in na nek način spraviti ali vsaj utiriti javne finance v neki smeri dodatne konsolidacije. Ko govorimo tudi o zelo konkretnih zavezan, se kaže vsa neučinkovitost koordinacije med različnimi resorji, zato sem omenil tudi nekaj takih zelo banalnih in plastičnih, kot je obljuba po znižanju cen električne energije za 10 % za industrijo. Vi ste, recimo, govorili, da boste to naredili na račun prispevka za obnovljive vire. Obnovljivi viri v industriji pomenijo zgolj 9 %. Ne vem, ali boste kompletno industrijo razbremenili plačila teh prispevkov. Gre za kopico tudi nerealnih obljub, ki ste jih dali ob svojemu nastopu, in prav je, da vas opozicija na to opozori. Razprava o odgovoru predsednice Vlade, ki jo predlagam v skladu s poslovnikom, bo namenjena tudi temu, da se nekatere stvari pospešijo, ki so pomembne za to državo. Poleg vsega naštetega je pomembno za to državo tudi to, da zaženemo infrastrukturne projekte, za katere pravzaprav niti nimajo finančnega vira v proračunu, financira jih gospodarstvo, kot je na primer izgradnja elektrarn na spodnji Savi, pa tudi srednji Savi. Spoštovana predsednica Vlade, jaz verjamem, da je tudi vam v interesu, da se o vašem odgovoru opravi diskusija v tem parlamentu, kajti ta diskusija lahko kvečjemu pripomore k večji učinkovitosti, ne pa nadaljnji malomarnosti pri izvajanju tega dogovora.
Hvala. O vaši zahtevi bo Državni zbor odločil v četrtek, 11. julija, v okviru glasovanj. Četrto vprašanje bo predsednici Vlade postavil gospod Jani Möderndorfer, Pozitivna Slovenija.
Spoštovana predsednica Vlade, kolegice, kolegi, predsedujoči. Po vašem srečanju s predstavniki mladinskih in študentskih organizacij ste napovedali, da so mladi prioriteta te vlade, saj so ti rešitev naše družbe. Vaša prizadevanja po večji vključenosti mladih v potek priprave in sprejemanja strateških dokumentov so nedvomno dokaz več, da se je Vlada resno lotila problematike mladih na več področjih. Ne glede na nekoliko nižjo stopnjo brezposelnosti, ki se je pokazala v prejšnjem mesecu, je neizpodbitno dejstvo, da je v Sloveniji stopnja brezposelnosti med mladimi rasla najhitreje v Evropi. V Sloveniji je trenutno 23 % registriranih brezposelnih med mladimi, kar pomeni 27 tisoč 628 oseb. Eno večjih težav predstavljajo tisti, ki so stari med 25 in 29 let, zato seveda ne uspejo pridobiti služb in temu primerno po nekaterih podatkih število anketiranih brezposelnih izrazito narašča. Gre za osebe, ki so visoko izobražene, še več, stopnja registrirane brezposelnosti med univerzitetno diplomiranimi ženskami naj bi v zadnjih letih zrasla celo na 300 %. Zato je toliko bolj pohvalno, da je Vlada skladno z vašimi napovedmi v parlamentarno proceduro že vložila zakon o interventnih ukrepih na področju trga dela in starševskega varstva, kjer so predlagane začasne spodbude za zaposlovanje mladih brezposelnih do 30. leta. Sprašujem vas, spoštovana predsednica: Kakšni so predvideni učinki predlaganega ukrepa? Koliko mladih naj bi se uspelo zaposliti? Sprašujem predvsem za tiste, ki naj bi se zaposlili za nedoločen čas, saj je v Sloveniji prisoten dualni sistem na trgu dela, ki mladim praktično onemogoča zaposlitev. Prav tako je Slovenija na vrhu Evropske unije, kjer je bila osrednja tema Ukrepi za spodbujanje gospodarske rasti in znižanje stopnje brezposelnosti med mladimi, in je iz evropskega sklada uspela pridobiti 9 milijonov evrov za vzhodno Slovenijo, ki po prvotnem predlogu do finančnih sredstev ni bila upravičena. Države članice bodo tako pospešile priprave shem jamstva za mlade. Sprašujem pa vas: Kakšni bodo nadaljnji ukrepi na tem področju? Kakšno upadanje trenda brezposelnosti na tem področju pričakujete?
Hvala. Besedo za odgovor dajem predsednici Vlade.
Najlepša hvala. Še enkrat poudarjam, da so mladi vsekakor naša prioriteta. In to, kar sem že večkrat povedala, nikakor problem, ampak kvečjemu rešitev in naša prihodnost. Kot ste že omenili, zakon o interventnih ukrepih na področju trga dela in starševskega varstva vključuje tudi ukrep, ki bi spodbudil zaposlovanje mladih. Upam, da bo v tem državnem zboru kljub veliki polemiki na odboru in na nek način nasprotovanju dobil podporo in bomo ta ukrep lahko izvajali. Izvajal naj bi se od 1. novembra letos do konca leta 2014. Ocenjujemo, da bi bilo na račun tega ukrepa zaposlenih dodatnih 5 tisoč mladih. Skupaj bi to pomenilo v tem obdobju zaposlitev 25 tisoč mladih ljudi, v lanskem letu je bila zaposlitev mladih 20 tisoč, se pravi 5 tisoč dodatno, in od teh 25 tisoč naj bi jih bilo 7 tisoč zaposlenih za nedoločen čas. Dejstvo je, da gre za nove zaposlitve, kar ne pomeni, da proračun obremenjujemo, ampak bi s plačilom dohodnine in vplačanih prispevkov za socialno varstvo v tistem drugem delu dobili javnih prihodkov več, ker, še enkrat, gre za nove zaposlitve. Zmanjšala naj bi se pa tudi nekatera izplačila iz proračuna, to je denarno nadomestilo mladih brezposelnih oseb, tukaj naj bi bilo prihranka približno 3 milijone evrov, in zmanjšanje izplačil denarne socialne pomoči. Tudi tukaj naj bi bilo prihranka nekaj manj kot milijon evrov. Glede na opisano stanje se s tem zakonom določa začasna spodbuda za zaposlovanje mladih brezposelnih oseb z namenom prispevati v doseganje njihove čim hitrejše in čim bolj stabilne zaposlitve. Vesela sem, to, kar ste omenili, da smo se na Evropskem svetu uspeli dogovoriti in si izboriti izjemo samo za Slovenijo. Jaz bi sicer bila bolj vesela, če ta izjema ne bi bila potrebna in bi v naši državi ne imeli problemov za zaposlovanjem mladih, ampak uspeli smo si jo izboriti in na ta račun dobiti približno med 9 in 10 milijoni evrov. Vse podrobnosti in zelo natančno razdelano shemo seveda moramo še pripraviti, tudi na evropski ravni še niso znane vse podrobnosti. Zavedamo se, da časa ni veliko, zato smo takoj začeli z akcijo, če lahko temu tako rečem. Je pa pri pripravi in izvedbi te sheme, ki se ji reče Jamstvo za mlade, izredno pomembno povezovanje resorjev dela, gospodarstva in šolstva zaradi konkretnih specifik mladih. Posebej bi še želela izpostaviti, da je v predlogu večletnega finančnega okvirja za obdobje 2014–2020, ki bo podlaga za črpanje evropskih sredstev, vsebinsko poudarjena usmerjenost v doseganje cilja zmanjševanja stopnje brezposelnih mladih ljudi. In to še enkrat kaže na to, da so mladi res in bodo tudi ostali prioriteta naše vlade.
Hvala. S tem smo zaključili z vprašanji, ki so bila postavljena predsednici Vlade in se ji zahvaljujem za podane odgovore. Prehajamo na odgovore na poslanska vprašanja, postavljena na 15. seji zbora. Ministrica za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti, dr. Anja Kopač Mrak bo odgovorila na tri vprašanja. Najprej bo odgovorila na vprašanje Janeza Ribiča v zvezi z ureditvijo dolgotrajne oskrbe starejših prebivalcev v Sloveniji. Izvolite, imate besedo, ministrica.
Spoštovani! Gospod poslanec, hvala za vprašanje. Opravičujem se, ker me prejšnjih ni bilo, sem bila v tujini. Strinjam se z vami, da je Zakon o dolgotrajni oskrbi potreben. K sprejetju zakona nas navaja več razlogov, predvsem staranja prebivalstva in iz tega dejstva rastoče potrebe. Potreben je zaradi tega, ker moramo izboljšati socialno varnost oseb, ki potrebujejo pomoč druge osebe. Tudi v današnjem sistemu so razlike med pravicami in možnostmi dostopa do oskrbe prevelike. Potem je razlog tudi neusklajenost predpisov in področij, ki se ukvarjajo z dolgotrajno oskrbo, potrebno je zaradi boljše dostopnosti dolgotrajne oskrbe vsem upravičencem in pa tudi ne nazadnje zaradi racionalizacije stroškov, ki danes nastajajo. Razlogi, da zakon še ni bil sprejet že kar nekaj mandatov različnih vlad, je na žalost enak, to so predvsem finančni razlogi. Ocenjujemo, da bi za izvedbo zakona potrebovali približno dodatnih 50 milijonov evrov. Rešitev bomo iskali v smeri ustrezne ureditve zdravstvenega zavarovanja, ki bi urejala tudi zavarovanje za dolgotrajno oskrbo podobno, kot je to urejeno v številnih drugih evropskih državah. Z ministrom za zdravje sva na to temo že opravila razgovor in naše ministrstvo bo do konca leta pripravilo predlog zakona, ki naj bi bil še v letošnjem letu obravnavan na Vladi. Tudi Evropska komisija nam je v okviru nacionalnega reformnega programa za leto 2013 eno izmed priporočil namenila tudi glede realizacije dolgotrajne oskrbe, da je v Sloveniji zaradi staranja prebivalstva nujno vpeljati sistem, ki bo zagotavljal dolgoročno finančno stabilnost na tem področju. Tudi v Resoluciji o nacionalnem programu socialnega varstva, ki ga je parlament sprejel letos aprila, je namenjenih kar nekaj besed in predvsem ciljev v povezavi z dolgotrajno oskrbo. To so vsa ta dejstva, ki nas navajajo, da moramo ta zakon pripraviti, in pri tem želim tudi vašo podporo. Zakon boste sprejemali v Državnem zboru, ker se mi zdi, da si ne moremo več dovoliti, tako kot se je v kar nekaj prejšnjih mandatih, da zaradi finančnih zadev tega ne rešujemo. Treba bo biti realen, in je cilj, da v okviru finančnih zmožnosti, ki jih imamo, postavimo sistem, ki bo omogočal drugačen način zavarovanja za primer dolgotrajne oskrbe in morda tudi ne takoj, morda na nek srednji rok zagotovil možnost drugačne oskrbe, drugačnih finančnih virov in predvsem omogočil ljudem, da ostanejo dlje časa doma in da si zagotovijo storitve na domu s temi sredstvi, s temi viri, ki bodo zagotovljeni znotraj tega sistema. Hvala.
Hvala za odgovore. Zahtevo za dopolnitev odgovora ima gospod Ribič.
Hvala za besedo. Spoštovane gospe in gospodje, ministrski zbor, lepo pozdravljeni! Ponavljam, v krizi so starejši še bolj ranljivi. Pri tem se srečujemo še s problemom, da nimamo sistemsko urejene dolgotrajne oskrbe, kot ste navedli, in da nimamo zagotovljene enake dostopnosti do tovrstne pomoči. Preslabo je razvita tudi oskrba na domu. Ta bi morala predstavljati prednostno obliko dolgotrajne oskrbe, saj je najbolj humana in hkrati cenejša ter bolj učinkovita od namestitve v zavodih. Trenutno urejajo področje dolgotrajne oskrbe številni predpisi, ki niso usklajeni med seboj. Zato vas sprašujem: Kako in kdaj boste izvedli medsebojno uskladitev predpisov za bolj učinkovito izvajanje dolgotrajne oskrbe, ki obsega veliko področje? Hvala.
Hvala. Besedo za dopolnitev odgovora ima ministrica.
Hvala, gospod Ribič, za nadaljnje vprašanje. Tako kot sem rekla, treba je predvsem zagotoviti, da se viri, ki so danes v sistemu že namenjeni za dolgotrajno oskrbo, nekaj jih je v zdravstvenem sistemu, nekaj v pokojninskem sistemu in tudi v sistemu, kjer ljudje plačujejo oskrbnino v domovih za starejše, združijo in sistem urediti zakonsko, da bo urejal oskrbo in nego, ki se bo nanašala na dolgotrajno nego in oskrbo. To je v letošnjem letu predvideno. Sprejetje tega zakona je ključno predvsem zaradi tega, kot sem omenila, da se spodbudi možnost oskrbe na domu. Želimo širiti, kot je v skladu z nacionalnim programom razvoja na področju socialnega varstva, da je več v skupnostni obravnavi kot v institucionalni oskrbi, kar je za državo tudi ceneje. Predvsem pa je pomembno, da se ponudi ljudem tam, kjer so raje, torej v njihovem domačem okolju, možnost, da živijo čim dlje tam in je potem premik v institucionalno oskrbo zadnja izmed možnih rešitev, ne pa prva, kot je sedaj prepogosto. Pomembno pa je področje dolgotrajne oskrbe urediti tudi zaradi možnosti novih zaposlitev. Če pogledamo, koliko je na tem področju, ki je rastoči segment, zaposlenih ljudi v drugih evropskih državah, ima tu Slovenija kar nekaj možnosti za zaposlovanje ljudi. Želela bi tudi ob spodbujanju socialnega podjetništva ti dve polji povezati in na ta način ustvariti nova delovna mesta. Nujno pa je sprejetje zakona, kjer pa je potreben tudi znotraj Vlade, predvsem med različnimi resorji, nek dogovor, na kakšen način, vendar pravim, zaveza je tudi z mednarodne strani, predvsem Evropske komisije in nacionalnega reformnega programa, da to storimo v letošnjem letu in verjamem, da bo Vlada še letos obravnavala tak predlog zakona.
Hvala. Naslednje vprašanje, na katerega bo odgovorila dr. Anja Kopač mrak, je vprašanje Andreja Čuša v zvezi s programom jamstva za mlade.
Hvala za vprašanje. Uvodoma bi želela samo pojasniti, da v EU obstajata dve ločeni stvari, in to je jamstvo za mlade in pobuda za mlade. Jamstvo za mlade je v obliki priporočila Evropske komisije Evropskemu parlamentu in Evropskemu svetu in Odboru regij bilo sprejeto decembra 2012. Nadalje je konec februarja bilo potrjeno na [[nerazumljivo]] Evropski svet pa je marca 2013 pozval države članice k implementaciji, hkrati pa je poleg tega jamstva za mlade sprejel tudi pobudo za mlade Use Employment Initiative, s katerim naj bi zagotovil za območja držav, ki imajo visoko stopnjo brezposelnosti med mladimi, dodatna sredstva za implementacijo teh jamstev za mlade. Februarja 2013 je bila postavljena meja za ta sredstva, stopnja brezposelnosti mladih nad 25 %. Na žalost Slovenija potem ni bila upravičena in verjemite, da smo na različnih nivojih preko različnih resorjev delali vse v teh mesecih, da smo zelo veseli lahko danes, da smo pred enim tednom Slovenijo uvrstili kot izjemo in bo tudi Slovenija upravičena do sredstev iz Pobude za mlade, znotraj tega je sedaj 8 milijard evrov. Mi pričakujemo, da bo približno 10 milijonov evrov namenjeno za vzhodno regijo. Naša naloga pa je, da v okviru jamstva za mlade, ki pravi, da morajo države članice zagotoviti mladim brezposelnim osebam, da v štirih mesecih dobijo ponudbo za zaposlitev, izobraževanje ali vajeništvo, da implementiramo to zavezo iz jamstev za mlade. Kako bomo to storili? Pripraviti moramo implementacijske načrte. Mi že vse delamo v povezavi tudi z Zavodom za zaposlovanje in tudi z mladimi, ki smo jih povabili k sodelovanju, da bi mu pripravili dodatne programe, kjer bomo celovito urejali področje brezposelnosti mladih. Seveda pa 10 milijonov absolutno ni dovolj denarja za kaj takega. Tudi znotraj aktivne politike zaposlovanja v novi finančni perspektivi so mladi prioriteta, in bomo sredstva, ki so namenjena znotraj evropskega socialnega sklada, namenjali tudi za to. Skratka, mladi so prioriteta, kot je tudi predsednica poudarila, pomemben pa je tudi sprejem zakonske podlage, da bodo imeli delodajalci, tisti, ki bodo zaposlili brezposelno mlado osebo, možnost, da ne plačajo prispevke delodajalca, ker to pomeni bistveno spodbudo za zaposlovanje mladih. Glede na to, da v Sloveniji na žalost smo bili v letu 2012 najslabši na tem področju, torej smo država članica znotraj Evropske unije, kjer smo dosegli najvišje številke brezposelnosti v letu 2012, je naša naloga v letu 2013 in 2014, da se bodo ti trendi spremenili in obrnili.
Hvala. Gospod Andrej Čuš ima zahtevo za dopolnitev odgovora.
Hvala za vašo obrazložitev v uvodu. Kar se tiče teh sredstev iz Bruslja, glede na to, da je bilo na voljo 6 milijard evrov in glede na zaskrbljujoče trende v Republiki Sloveniji v zadnjem obdobju, glede na to, da se je brezposelnost med mladimi v zadnjem letu najbolj povečala med članicami Evropske unije, bi vseeno kdo pričakoval, da bi si uspeli izpogajati kakšen milijon dodatnih sredstev. Govorilo se je tudi veliko o številkah, koliko zaposlitev se bo omogočilo preko tega. Če se dobro spomnim, za projekt Prvi izziv je bilo porabljenih 22 milijonov evropskih sredstev za približno 3 tisoč zaposlitev, tako da tu mi matematika ravno ne štima najboljše. Po drugi strani pa bi zelo rad opozoril tudi na druge ukrepe, ki bodo izboljšali zaposlovanje mladih. To, da mi dobimo subvencije, je seveda zelo dobra stvar, ampak moramo se zavedati, da so subvencije omejene, hitro se porabijo, pogrešamo pa neke ukrepe na sistemski ravni. Vsak teden vlade Alenke Bratušek prinese nov davek, krči se kupna moč prebivalstva, krči se gospodarstvo in vsi, ki delajo, ki ustvarjajo, se počutijo bolj obremenjene. Trebno je zagotoviti mladim boljše pogoje za podjetništvo in inovativnost, zato me zanima: Kdaj bodo prišli na vrsto tudi ukrepi na sistemski ravni? Hvala.
Hvala. Želite dopolniti odgovor? Besedo ima dr. Anja Kopač Mrak.
Hvala za besedo. Težko se strinjam, da je 10 milijonov premalo, če primerjamo, da morda Slovenija po odločitvah iz marca, ko je bil vaš predsednik stranke še predsedujoči Sloveniji, ni bila upravičena do teh sredstev in sedaj zminimalizirati to, da smo dobili 10 milijonov in reči, da je premalo, vsekakor je bila Slovenija upravičena zaradi kompromisa, ki smo ga predlagali, dejstvo pa je, da se španske regije, portugalske regije in regije nekaterih drugih evropskih držav še bistveno bolj soočajo s problemom brezposelnosti mladih kot mi. Njihove številke so nad 60 %, in to je tisto merilo delitve sredstev. Rekla sem, da gre za oceno, kolikšen delež bo Slovenija od teh sredstev od osmih milijard dobila. Končni izračuni še niso jasni, tudi delitev ne. V temu trenutku smo upravičeni in bomo od 1. januarja lahko koristili ta sredstva. Tako da bi želeli morda pri stvareh, ki so dobre, ki so dobre za mlade, poudariti to, da je to dobro, da se vsi strinjamo, da je to dobro, ne pa iskati dlako nekje tam, kjer morda ni potrebna. Kar se tiče tega, da bi aktivna politika zaposlovanja, absolutno sem tudi v prvem delu odgovora poudarila, da 10 milijonov ni denar, ki bi lahko rešil naš problem, je dodatni denar, znotraj aktivne politike zaposlovanja namenjamo približno 90 milijonov letos. Medtem ko je na primer v lanskem letu bilo najnižje črpanje v okviru aktivne politike zaposlovanja sredstev ESS, torej evropskih sredstev, zato tudi verjetno januar–maj letošnjega leta beležimo 6 % več zaposlitev med mladimi kot v istem obdobju lanskega leta, ko je bil dejansko proračun zaprt in se tudi niso izvajali programi in ukrepi aktivne politike zaposlovanja. Zato je bila realizacija tako nizka, zgolj 40 milijonov v lanskem letu. Tudi zaradi tega dejstva smo dobili priporočilo Evropske komisije na tem področju. Torej vse delamo na tem, da obstoječe ukrepe aktivne politike zaposlovanja črpamo denar, kolikor je le mogoče, prerazporejamo sredstva, zato smo prerazporedili sredstva tudi za javna dela, kjer so upravičeni tudi mladi do teh sredstev. Hkrati financiramo projekt Podjetno v svet podjetništva, program Pum in druge programe. V naslednjem letu, v novi finančni perspektivi bodo oblikovani novi programi, predvsem tudi v sodelovanju z mladimi, kjer bodo lahko stvari drugače tekle. So pa tudi sistemske rešitve, Zakon o štipendiranju uvaja štipendije za deficitarne poklice. Vsekakor se stvari dogajajo tudi na sistemski ravni, treba bo razmisliti tudi o dualnem sistemu in pripravi določenih izobraževalnih projektov. To je področje, ki mora vključevati vse resorje oziroma več kot zgolj ministrstvo za delo.
Hvala. Naslednje vprašanje, na katerega bo odgovorila dr. Anja Kopač Mrak, je vprašanje mag. Majde Potrata v zvezi z ratifikacijo konvencije o preprečevanju nasilja in boju proti nasilju nad ženskami in nasilju v družini. Izvolite, imate besedo za odgovor
Hvala. Hvala za vprašanje gospa Potrata.Nasilje nad ženskami in nasilje v družini sodita danes na žalost med najbolj pogoste kršitve človekovih pravic. V zvezi z dosedanjim potekom postopka ratifikacije konvencije v Republiki Sloveniji bi želela izpostaviti, da je postopek ratifikacije koordiniral nekdanji Urad Vlade Republike Slovenije za enake možnosti, po prenosu delovanja tega urada na ministrstvo za delo, pa sedaj ta postopek koordinira pristojna služba ministrstva. Ker se zavedamo pomena učinkovitega boja proti vsem oblikam nasilja nad ženskami in nasilja v družini bomo naredili vse, da se čim prej ta konvencija tudi uveljavi. V tem trenutku obstajajo še določene tehnične težave, ministrstvo mora na pobudo ministrstva za pravosodje opraviti dodatno analizo skladnosti nacionalne zakonodaje s konvencijo. Ko bomo to pripravili, se bo videlo, če so j potrebne kakršnekoli spremembe nacionalne zakonodaje in če se bi izkazalo, da so te potrebne in da so v funkciji zmanjševanja možnosti nasilja nad ženskami in znotraj družine, bomo vsekakor pristopili k tem spremembam nacionalne zakonodaje. Verjamem, da je možno po neki časovnici v naslednji polovici leta to sprejeti, da bomo izvedli te postopke ratifikacije v drugi polovici tega leta. Postopek same ratifikacije pa je izven naše pristojnosti. Za to je pristojno ministrstvo za zunanje zadeve, vendar verjamem, da bomo skupaj lahko, če ne bo večjih razhajanj med nacionalno zakonodajo in konvencijo, to storili še letos. Hvala.
Hvala. Zahtevo za dopolnitev odgovora ima mag. Majda Potrata.
Hvala, gospod predsednik. Spoštovana ministrica, spoštovani ministri, kolegice in kolegi! Ko sem zastavljala to vprašanje, sem se seveda zavedala, da je bilo v zakonodaji države Slovenije sprejetega marsikaj, kar sodi v okvir zelo obsežne in dolgotrajne kampanje Sveta Evrope o preprečevanju nasilja. V prvi vrsti nasilja nad ženskami, potem pa tudi nasilja v družini. Ne morem zaobiti ali spregledati dejstva, da so nekatere domače izkušnje v zvezi s tem pa kar zanimive. Ko smo se pogovarjali o prepovedi fizičnega kaznovanja otrok ali pa razprave v zvezi z družinskim zakonikom, bi del teh razprav lahko povezala s problemi, o katerih ste govorili, enako kot se nakazuje ob dveh današnjih vprašanjih, kje pravzaprav v Sloveniji tiči težava. V 3. členu konvencije je definirana družina. Zavrnjeni družinski zakonik, ki je prinašal sodobno definicijo družine, bi omogočal neposreden prenos. Zdaj pa imamo družino z zelo tradicionalno definirano in je vprašanje, kako bo s temi stvarmi v nadaljevanju. Me zanima, kaj bodo nasprotniki ali zagovorniki tradicionalne definicije rekli, ko bo ta definicija zapisana v Slovarju slovenskega knjižnega jezika. Jaz vsekakor upam, da bodo te tehnične težave premagane, ker podatki o tem, koliko nasilja je, in to nasilja najhujše vrste, ki se konča tudi z umorom, je nek signal, da je vendarle treba zaznati problem z vso resnostjo in se z ratifikacijo, o kateri pa res odloča na koncu Ministrstvo za zunanje zadeve, resno soočiti. Hvala.
Hvala. Želite dopolniti odgovor? Imate besedo.
Hvala. Vsekakor je v času krize problem nasilja še toliko bolj problematičen. Jaz sem kar nekaj obiskov varnih hiš opravila in zgodbe, ki jih tam slišimo, so dejansko šokantne, če ne samo tisto, kar se v črni kroniki beleži. Torej vsekakor moramo z zakonom jasneje postaviti mejo, da je samo nasilje nad ženskami znotraj družine – pa nasilje kakršnekoli oblike, samo v tem trenutku govorimo o nasilju nad ženskami in znotraj družine, nesprejemljivo, da moramo kot družba pokazati ničelno toleranco do nasilja in tudi vprašanje kaznovalnih norm v tem pogledu. Ne zdi se mi sprejemljivo, da se ženska vedno znova umika iz prostora, kjer se odvija nasilje, v varne hiše, in da tisti, ki izvajajo nasilje, niso temu primerno tudi kaznovani. Vsekakor je to pomembna prioriteta, zato bomo, kot sem povedala že prej, pregledali usklajenost in po potrebi tudi predlagali spremembe nacionalne zakonodaje. Kar se tiče same definicije družine, to je polje, kjer je vedno znova neko ideološko razdvajanje, ki mislim, da ni potrebno. Družina je pač skupnost dveh, kjer skrbita za otroka, se imata rada in na kakšen način kdo vidi in da mora biti zgolj tradicionalna družina, po možnosti še za poročen par, se mi zdi, da danes politika ne more fokusirati pravice zgolj na tako obliko družine, ker potem bi preveliko drugih oblik družin, če tako rečem, izključevala iz svojega polja uravnavanja. In to seveda za moderno politiko 21. stoletja ni sprejemljivo.
Hvala. S tem je ministrica odgovorila na tri vprašanja, ki so bila postavljena na 15. seji zbor. Minister za kmetijstvo in okolje mag. Dejan Židan pa bo odgovoril na naslednji dve vprašanji, ki sta bili ravno tako postavljeni na 15. seji zbora. Najprej bo odgovor na vprašanje gospoda Zvonka Laha v zvezi s kohezijskimi projekti. Izvolite, gospod Židan.
Gospod predsednik, spoštovane poslanke in poslanci! Spoštovani gospod Zvonko Lah, ki ste postavili vprašanje, lep pozdrav! Okoljska kohezija ima na razpolago v obdobju 2007–2013 za projekte vodooskrbe, čiščenja kanalizacije, centrov za ravnanje z odpadki 545 milijonov evrov evropskega denarja. In ko damo zraven še slovenski, svoj del, je to 640 milijonov evrov za nujno potrebne investicije. Že v začetku kohezije je bilo večini občinam razdeljen ves denar z odločbami, in to v vrednosti 102 %. Lansko leto je Vlada ugotovila, da projekti potekajo prepočasi, da obstaja huda nevarnost, da denar ne bo koristno uporabljen, in je, mislim da, novembra z dodatno pravico porabe, to je 180 milijonov evrov, dala možnost še nekaterim drugim občinam, da kandidirajo. Moram pa povedati, da se je letos stanje bistveno spremenilo. Večina občin, ki so čakale s projekti, so to leto izrazito aktivne. V tem trenutku je toliko javnih razpisov, da niti več nimamo opravka s pritožbami, ki so v preteklih letih zavirale gradnje, ampak enostavno pri posameznih razpisih celo nismo povsem prepričani, ali bo vsaj en ponudnik. Do tega trenutka je bilo podpisano, kar se tiče Ministrstva za kmetijstvo in okolje, ki je v končni fazi sofinancer, iz osnovne porabe 310 milijonov evrov odločb o dodelitvi sredstev oziroma o sofinanciranju, preko overcommitmenta dodatno 37 milijonov. Pričakujemo pa, da bodo v naslednjih dveh, treh mesecih, mogoče štirih podpisane tudi vse ostale odločbe. Tako da v tem trenutku se že ve, da ko seštejemo osnovno pravico porabe in overcommitment, bomo imeli na razpolago več projektov kakor bo realno denarja. In to bodo potem verjetno tudi projekti, ki bodo šli v čakalno vrsto za naslednjo kohezijo. Ob tem bi pa tudi preko tega pozval občine, da dobro delajo na teh projektih, ker nekega novega okna priložnosti pa ne bo. Za obdobje 2014–2020 sicer še kohezija za okolje ni določena. Pomembno pa je vedeti, da je kohezijskega denarja kot celote nekoliko manj kot v prvem obdobju. Če ga je bilo takrat 4,2 milijardi, je sedaj za celotno kohezijo 3,33 oziroma če gledamo po tekočih cenah, če gledamo po normiranih na leto 2011 celo 2,9. V tem trenutku občine že najavljajo za novo milijardo potrebnih projektov. In ko rečem milijardo, tu v to milijardo ni vključeno teh 700 oziroma 600 do 700 milijonov evrov nujnih investicij, ki so pomembne, da teh 62 področij Slovenije, ki so bolj ogrožena zaradi poplav zavarujemo za ta znesek. Sedaj potekajo pogajanja oziroma nadaljujemo pogajanja, ki jih je prejšnja vlada začela z Evropsko investicijsko banko. Tudi neko izkušnjo imamo. Pri razpisih v tem trenutku ugotavljamo, da smo prišli verjetno že preko zmožnosti slovenske gradbene operative. Poznate oceno, da je v tem trenutku odprtih razpisov skorajda pol milijarde in enostavno na posamezne razpise niti ni več slovenskih ponudnikov, ampak so ponudniki tudi iz držav bivše Jugoslavije. Hvala.
Hvala tudi vam. Zahtevo za dopolnitev odgovora ima gospod Lah.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani ministrica, ministri, kolegice in kolegi! Nisem dobil tistega želenega odgovora, ki sem ga postavil. Ker 30. 6., rok, do katerega naj bi imeli ti projekti izbrane izvajalce, se pravi tisti osnovni projekti, ki so bili, ko so dobili že potrjene projekte, in koliko denarja bo ostalo za rezervne projekte. Teh rezervnih projektov, kot ste, minister, sami povedali, je za približno 180 milijonov evrov. Za vse te projekte so morale občine pripraviti projektno dokumentacijo, pridobiti gradbeno dovoljenje, to se pravi plačati služnosti, odkupiti zemljišča in potem plačati tudi vso investicijsko dokumentacijo, vključno s svetovalci, pripraviti razpise. Izvajalci, ki so se javili na te ponudbe oziroma ki so pripravili ponudbe, so morali tudi plačati garancije, ki niso poceni in sedaj bodo ti projekti izviseli. Že pred nekaj meseci je bilo rečeno, da praktično naj bi tudi ti rezervni projekti bili financirani, da je toliko denarja, ker so nekateri projekti, ki so jim bile že pravice dodeljene, tako "zaglavili", da ne bodo izvedeni. Sedaj pa mislim, da ni pravično do teh občin, ki so pripravile vso dokumentacijo, imajo zdaj razpise zunaj, ponudbe so že prejeli, na koncu pa mislim, da je neodgovorno od vlade oziroma od organov upravljanja, ko bodo te projekte zavrnili in povzročili veliko škodo občinam. Saj so vse te občine morale imeti tudi v proračunu garantirana sredstva, proračune sprejete za dve leti, in sedaj smo meseca julija, ko bodo ta sredstva na koncu leta ostala, ker jih ne more porabiti v letošnjem letu in mislim [[...]] [[izklop mikrofona]]
Hvala. Želite dopolniti odgovor? Imate besedo, gospod minister.
Hvala, predsedujoči. Gospod poslanec je pravilno ugotovil, da obstaja možnost, da vsi projekti tudi nekateri, ki so v skupini Ready to Go iz overcommitmenta, ne bodo realizirani, ker so občine, ki so dobile prvo pravico porabe in imajo izdane odločbe, tisto, kar sem povedal, so enostavno boljše vodile projekte, kakor se je verjetno lansko leto pričakovalo. Ministrstvo je bilo zadolženo in smo oddali 1. 7., kakor verjetno tudi ostala ministrstva, na ministrstvo za gospodarstvo, ki je nosilec te kohezije v Sloveniji, smo oddali po vseh projektih, ki so prejemniki odločbe iz leta 2006, 2007, kako daleč je, kar se naših podatkov tiče stanje na posameznih projektih. In če bi jaz na hitro v tem trenutku ocenil, glede na podatke iz 1. 7., je presežek projektov, ki je viden v tem trenutku, nekje za 60 milijonov evrov. Hvala.
Hvala. Zahtevo za razpravo ima gospod Lah.
Jaz mislim, da bi bilo le treba čim prej odločiti in povedati, kateri projekti. Pričakovalo se je, ker so upoštevane pri vrednotenju projektov projektantske cene, da pri izbiri izvajalca bodo cene toliko nižje, da se bo približno 20 % teh sredstev prihranilo, za ta sredstva pa se naj bi potem vključilo, da ne ostanejo neporabljena, rezervne projekte. 30. 6. – rok, ki je bil postavljen – je mimo in mislim, da ko so izbrani izvajalci, se tudi ve, kakšna je vrednost vseh teh projektov, in se potegne črta in se vidi, ali je kaj denarja ostalo ali ne in se čim prej umesti rezervne projekte notri, tiste, ki so pripravljene. Ker čudi pa me, da ne bi nič denarja ostalo. Ponavadi, če ni več ponudnikov, so tudi cene visoke, če je en ponudnik, je tudi vprašljiva cena, in mislim, da se je ravno to zgodilo, da so cene ponudnikov ostale višje, kot pa bi bile, če bi bila konkurenca pri izvajalcih. Jaz sem pričakoval, da boste le dali nek spisek oziroma da občine dobijo čim prej nek odgovor, kateri projekti gredo notri, če sploh gre kateri projekt notri, ker so razpisi zdaj zunaj, da se prekinejo, da se stroški še naprej ne povečujejo, ker verjetno marsikateri od teh projektov ne bo šel v realizacijo, čeprav je bilo za njega že porabljeno vsaj 10 % skupnih stroškov. To je za projektno dokumentacijo, nakup zemljišč in vsega ostalega. To ni pošteno, zato bi prosil, da čim prej daste te podatke in na osnovi poslovnika bi prosil, da opravimo o tem tudi razpravo v parlamentu, ker gre za znatna sredstva, ki bodo lahko ostala tako v Evropi in je velika škoda, ki se dela tistim občinam, ki so samo zaradi teh razpisov, zaradi obljubljenega denarja, ki ga zdaj ne bo, bodo projekti obstali in bo povzročena škoda občinam. Zato zahtevam, da glasujemo o tem, da se opravi razprava v Državnem zboru.
Hvala. O vaši zahtevi bo Državni zbor odločal v četrtek, 11. julija, v okviru glasovanj. Naslednje vprašanje, na katerega bo odgovoril minister za kmetijstvo in okolje mag. Dejan Židan, je vprašanje gospoda Boruta Ambrožiča glede predlagane širitve seznama novih lovnih vrst ptic med zavarovanimi vrstami ptic. Mag. Dejan Židan, izvolite.
Hvala, predsedujoči, še enkrat, pa tudi gospod poslanec mag. Borut Ambrožič, hvala za vprašanje. Tukaj bi rad povedal, da ministrstvo ni pripravilo niti še osnutka uredbe o določitvi divjadi in njihovih lovnih dobah, je pa bilo v zadnjih obdobjih, tudi v zadnjih letih, dosti pobud, da se konkretna uredba spremeni in dopolni. Do zdaj je ministrstvo prejelo naslednje predloge: Lovske zveze Slovenije, Zavoda za gozdove, ERICo Velenje, Inštituta za ekološke raziskave, Društva za opazovanje in proučevanje ptic Slovenije, Društva za ohranjanje naravnih dediščin Slovenije, Ribiške zveze Slovenije, Slovenske zveze za sokolarstvo in zaščito ptic ujed, Društva za zaščito živali Ljubljana, Društva za osvoboditev živali in njihove pravice, VVVF programa, Zavoda Republike Slovenije za varstvo narave in Veganske iniciative. Ministrstvo nima niti osnutka kakršnekoli spremembe, zavezali pa smo se da v tem mesecu skličemo sestanek z vsemi, ki so predlagali ali predlagajo spremembo uredbe. Sprašujete me tudi za moje osebno mnenje, kako zaščititi živali, ptice, ki so ogrožene, ki jih v Sloveniji ni ali izginjajo. Vi poznate, da sem jaz minister za varovanje naravnih virov in takšno stališče imam tudi do omenjene uredbe. Hvala.
Hvala tudi vam. Zahtevo za dopolnitev odgovora ima gospod Ambrožič.
Hvala za besedo, predsedujoči. Hvala tudi za korekten odgovor, gospod minister. Takšnega sem tudi pričakoval. S tem vprašanjem sem v bistvu želel samo opozoriti na pomen ali neko razburjenje, ki so ga predlogi, predvsem s strani Lovske zveze in nekaterih sorodnih institucij povzročili, ki nekako zagovarjajo stališče lovskega turizma na račun evidentiranih oziroma ugotovljenih že ogroženih, v nekaterih primerih tudi kritičnih, vrst ptic. Zato sem prepričan, da bo prevladal razum in da bomo skupaj zaščitili naravno bogastvo, ki ga imamo na naših tleh. Hvala lepa.
Hvala. Gospod minister, želite še kaj dodati? Je bilo vse povedano.Hvala. Prehajamo na vprašanja poslank in poslancev, prvi krog vprašanj na današnji 16. seji. Gospod Zvonko Černač, Slovenska demokratska stranka, ima vprašanje za ministra za finance dr. Uroša Čuferja, ki je danes odsoten. Imate besedo, gospod Černač.
Hvala lepa. Lep pozdrav vsem prisotnim! Konec junija, 26. junija, se je zaključila javna razprava glede zakona, ki po novem ureja davek na nepremičnine. Glede tega zakona je minister za finance v eni izmed javnih izjav, ko je bil ta zakon posredovan v to javno obravnavo, dejal, da naj bi bile obremenitve novega zakona po tistem, ko bi združil tri različne dosedanje nepremičninske obremenitve, približno na ravni obstoječih obremenitev, kar pomeni približno nekje na ravni 190 milijonov evrov letno, kolikor se nabere iz NUSZ-ja, dosedanjih nepremičninskih davkov in nadomestila za uporabo gozdnih cest. Zakon, ki je bil v javni razpravi, je pokazal, da bodo te obremenitve bistveno višje, skoraj trikratne sedanjim obremenitvam. In prvi izračuni kažejo, da bo obremenitev preko nepremičninskega davka, če bi bil sprejet v taki obliki, kot je bil posredovan v javno razpravo, dosegala skoraj 500 milijonov evrov letno. Kaj to pomeni za posamezne uporabnike? Neka štiričlanska družina, ki je doslej plačevala 79 evrov nadomestila za uporabo stavbnega zemljišča letno, bi morala plačevati 260 evrov. Neka kmetija, ki je do zdaj plačevala 320 evrov nadomestila, bi po novem morala plačevati 2 tisoč 300 evrov oziroma skoraj osemkrat toliko. Osnovna šola v nekem srednje velikem kraju, ki do sedaj ni plačala nič nadomestila, bi po novem plačevala 14 tisoč evrov tega nepremičninskega davka. Kdo bi pa plačeval manj? Manj bi pa plačevali tisti, kjer pa se ustvarjajo neki izjemni dobički in dohodki. Recimo, nek večji trgovski center bi namesto sedanjih 150 tisoč evrov letno plačeval samo še 50 tisoč evrov ali trikrat manj. Nek manjši trgovski center bi plačeval namesto 25 tisoč evrov po novem samo 7 tisoč evrov. Ta davek je neprimeren za nadaljnjo obravnavo. Tudi zakon, kot je koncipiran, je neprimeren za nadaljnjo obravnavo. V letu 2010 je bil že posredovan v obravnavo zakon, kjer so bile osnovne obremenitve petkrat nižje, kot so v tem predlogu zakona, ne 0,15, ampak 0,03 je bila ta osnovna obremenitev. In tako kot je sedanji zakon koncipiran, ga je mogoče popraviti. Poleg tega znotraj vlade ta zakon ni usklajen. Na eni strani minister Stepišnik podpira zakon, minister Židan ga ne podpira in pravi, da je neustrezen. Mislim, da se je treba o takih pomembnih stvareh najprej pogovoriti v vladnih vrstah, preden se iritira javnost s tem. Zaradi tega predlagam, da minister ta zakon umakne in napiše nov zakon. Sprašujem pa ga tudi: Zakaj je javnost pred meseci zavajal glede tega nepremičninskega davka, ko je dejal, da bodo obremenitve po novem zakonu ostale na ravni sedanjih, zdaj pa vidimo, da je ta obremenitev skoraj trikrat višja? Predlagam, da mi minister ustno odgovori na naslednji seji.
Hvala. Naslednje vprašanje bo postavil gospod Janez Ribič, Slovenska ljudska stranka, in sicer ministru za kmetijstvo in okolje mag. Dejanu Židanu.
Hvala za besedo. Spoštovani gospod minister za kmetijstvo, ministrica, ministri! Zadnje čase se čedalje bolj povečuje zavest o uživanju lokalno pridelane hrane, predvsem sadja in zelenjave. Veseli me, da to vseskozi zagovarjate tudi vi, gospod minister. Slovenski potrošniki se tudi čedalje bolj zavedamo pomena zdrave, ekološko pridelane zelenjave, ki jo v največji meri prodajajo branjevci na slovenskih tržnicah. Za to so potrošniki pripravljeni plačati tudi nekaj več, saj jo prodajalci na tržnicah tržijo kot ekološko pridelano sadje in zelenjavo lokalnega izvora, ki je za potrošnika tudi bolj zdrava. Zato je petkov prispevek, ki so ga pripravili novinarji nacionalne radiotelevizije in smo ga videli v večerni oddaji Odmevi, ki jasno prikazuje goljufije nekaterih prodajalcev sadja in zelenjave na slovenskih tržnicah, ki svoje pridelke kupujejo na veletržnicah v Trstu ali v drugih državah, največ v državah nekdanje skupne države, Makedonije, Bosne in tako naprej, šokanten. Prepričan sem, da je marsikateri potrošnik ostal brez besed, ko je gledal neprepričljive odgovore nekaterih prodajalcev, ki so ob štirih zjutraj prišli na tržaško veletržnico samo pogledat ali kupovat zelenjavo za neko domačo fešto. Problem je namreč zelo resen, saj pri omenjenem dejanju ne gre samo za zavajanje in goljufanje, pod vprašajem je predvsem varnost slovenskega potrošnika, tistega potrošnika, ki zaupa prodajalcu, da mu ta prodaja na ekološki način pridelano sadje ali zelenjavo z okoliških njiv oziroma sadovnjakov. Poleg tega se s takšnim ravnanjem dela tudi velika škoda vsem poštenim kmetom oziroma pridelovalcem sadja in zelenjave, pa tudi vsem ostalim, ki na tržnicah dejansko prodajajo slovensko, v lokalnem okolju pridelano sadje in zelenjavo. Spoštovani gospod minister, sami ste že v svojem prvem odzivu ostro obsodili lumpe, ki na nepošten način zavajajo potrošnike. Kljub temu se je v tem razkritju pojavlja še vrsta vprašanj, ki terjajo hitre in jasne odgovore ter seveda odločno ukrepanje. Zato vas sprašujem: Na kakšen način inšpektorji za varno hrano izvajajo nadzor nad prodajo pridelkov na slovenskih tržnicah? Katere so konkretne rešitve, predvidene v osnutku Zakona o kmetijstvu, ki naj bi preprečevale goljufije v zvezi s prodajo pridelkov na tržnicah? Kako boste zagotovili boljšo sledljivost nad pridelki oziroma okrepili nadzor nad njihovim poreklom? Kaj svetujete slovenskim potrošnikom, ki želijo na tržnicah v Sloveniji kupiti sadje in zelenjavo, ki sta brez dvoma avtentična, slovenskega porekla? Prosim za odgovor.
Hvala. Gospod minister, imate besedo za odgovor.
Hvala, gospod poslanec, za zelo aktualno vprašanje. Tukaj bi na začetku rad povedal, da nadzor poteka permanentno. Samo za primer vam povem, v letu 2012, ko je pristojna inšpekcija opravila sto šestindvajset inšpekcijskih nadzorov nad tržnicami, nad prodajo sadja in zelenjave, in tudi takrat smo začeli opažati, da število prekrškov narašča. To se je začelo opažati tudi v letošnjem letu, recimo samo v mesecu juniju je bilo ob rednem delu, to je tisto delo, ki poteka med tednom, potem je bil še poostren nadzor, to je tisto, kar poteka v času praznikov, vikendov, ko smo imeli samo v mesecu juniju poostren nadzor osmih tržnic in smo ugotovili kar dosti napak pri navajanju porekla. Tudi to je bil eden od razlogov, da spreminjamo Zakon o kmetijstvu, ki ga spreminjamo sicer tudi zaradi poenostavitve kmetijske politike pa nekaterih drugih pomembnih stvari za slovenskega kmeta in kmetico. V dosedanjem osnutku zakona smo nameravali storiti dve stvari, in to stvari, za katere so nas prosili inšpektorji, ki nadzirajo, da bodo lažje in bolj učinkovito opravljali nadzor. Kot prvo, opozarjali so nas, da so kazni prenizke in nimajo odvračalne funkcije in so predlagali, da kazni podvojimo in vpeljemo nov register nosilcev živilske dejavnosti, kar pomeni v praksi, da bi omogočili takšen način, da kmet kot kmet brez registracije brez težav prodaja na domu, saj potrošnik pride in se prepriča, da je z njegove kmetije, takoj ko se pojavi na tržnici, pa mora bit vpisan v poseben register, kar omogoča kontrolo korak nazaj, torej do njegove domačije. Po tej odkriti aferi, ki je slovenskemu prehranskemu prostoru kot celoti naredila veliko škodo, mi hočemo dobiti krivce in jih hočemo kaznovati, do petka, kot smo obljubili, da damo osnutek zakona v javno razpravo o kmetijstvu, takrat bo možno zakon še dodatno dopolnjevati, preverjamo še nekatere možnosti. V tem trenutku je zelo pomembna razprava, ali je prišel čas, da prepovemo dvojno dejavnost na kmetiji. In to je ravno dejavnost, ki jo ti lumpi najbolj izrabljajo. To je, da je kmet kmet, ko pa se pojavi na tržnici, pa nekateri lumpi – in tukaj se ugotovi največ kršitev – so istočasno registrirani kot samostojni podjetniki. To jim omogoča, da poleg prodaje, da lahko izvajajo prodajo s kmetij, prodajajo še v bistvu nekaj drugega. In tukaj so največje nepravilnosti ugotovljene. Ni napačno, če je kdo samo preprodajalec, napačno je, če tega ne pove in če ustrezno stvari ne označi, tako da imamo potrošniki možnost izbire. Dovolite še, da vam povem, zakaj nam je tako pomembno, da to področje res dobro uredimo. V Sloveniji po nepotrebnem na letni ravni iz tujine pripeljemo eno milijardo 850 milijonov tuje hrane in tujih surovin za hrano. Brez potrebe. Vsaj polovico od tega bi lahko pridelali v Sloveniji, brez potrebe 5 % slovenskega bruto domačega proizvoda podelimo tujcem. Tudi zato smo pred dobrim tednom začeli z akcijo ozaveščanja, da potrošnike po Sloveniji ozavestimo, da je njim v interesu, da posegajo po slovenski, torej po domači hrani, saj s tem pomagajo zlasti sami sebi. Zato ta afera, ki je sedaj nastala, mora biti afera, kjer pride do preloma. Mi moramo zakon tako narediti, da bo nadzor dodatno učinkovit in tukaj vas, spoštovane poslanke in poslanci, prosim tudi za podporo. Namreč, bolj učinkovit nadzor pomeni višje kazni in večja sledljivost pomeni tudi nekaj več administriranja. In vedno ko tehtamo, kako naj bo življenje lažje, se vedno skušamo odmakniti od kazni, se skušamo umakniti od administriranja, vendar vas prosim, da na tem konkretnem primeru pa nam dovolite, da peljemo boljšo sledljivost. Hvala.
Hvala tudi vam. Zahtevo za dopolnitev odgovora ima gospod Ribič.
Hvala za odgovor, spoštovani minister. Verjamem, da se bodo stvari razčistile in bo resnično prišlo do sprejetja takšnih ukrepov, ki bodo vsaj delno pomirili slovenske potrošnike. Ljudje so namreč resno zaskrbljeni nad delom inšpekcijskih organov, namesto katerih očitno delo opravljajo novinarji. Strinjam se z vami, da je zakonodaja potrebna osvežitve, saj je dokazovanje goljufanja pri navajanju porekla kmetijskih pridelkov pri trenutni ureditvi praktično nemogoče. Bojim se, da sprememba zakona o kmetijstvu verjetno ne bo dovolj in bo verjetno treba spremeniti še kakšen drug predpis. Zelenjava in sadje praviloma gresta v promet in do potrošnikov brez vstopanja v registrirane obrate, kot je to na primer pri živilih živilskega izvora, zato je posledično tudi nadzor slabši. Menim, da bi bil nadzor resnično učinkovit šele z vzpostavitvijo evidence oziroma katastra kultur, ki jih kmet dejansko goji. Tako bi inšpektor hitreje opazil odstopanja in lažje ukrepal. Nedolžni niso tudi organizatorji prodaje na tržnicah, saj imajo od tega ekonomsko korist, zato bi jih bilo treba zavezati, da tudi sami nosijo svoj del odgovornosti za kakovost prodaje na njihovih prodajnih prostorih. Zato me zanima: Ali boste v predlagane spremembe zakonodaje vključili tudi vzpostavitev evidence kultur, ki bi omogočale lažji in hitrejši nadzor nad prodajo pridelkov na tržnicah ter ali boste zaostrili kazni za kršitelje? Prosim za odgovor.
Želite dopolniti odgovor, minister? Izvolite.
Hvala za dodatno vprašanje. Točno tako, gospod poslanec, ravno o tem razmišljamo, da vpeljemo register in da povišamo tudi kazni. Skupaj pa se bomo dogovorili, kje je tista meja, da je kazen že odvračilna, hkrati pa da bo še vedno sorazmerna, da ne bo tukaj očitka, da skušamo delati škodo. Bi pa še nekaj povedal, če mi dovolite. V zadnjih treh dneh, sobota, nedelja, ponedeljek, pa dobivamo to, kar smo kot država, torej kar so naši uradni organi potrebovali, dobivamo kar dosti prijav – tokrat pa prijava, ime priimek in kje se dogaja kakšni prekršek. Če naši inšpektorji dobijo tovrstne prijave, ne samo govorice, da sistem ne deluje, potem pa lahko res učinkovito delujejo. In verjamem, da tudi tukaj se bo stvar pokazala, da da učinek. Bi pa rad povedal tole. Mi bomo nadzor okrepili, mi bomo sledljivost okrepili. Nadzor poteka tudi sedaj, tudi predpisi kako mora biti označeno, že sedaj veljajo. In tudi ko bomo okrepili, bomo še vedno z inšpekcijskim nadzorom lovili prekrške. To je borba, kjer se ne smemo predati, vendar je borba, ki bo permanentna. Hvala.
Hvala tudi vam. Zahtevo za razpravo ima gospod Ribič.
Ja, res veliko bi se dalo na tem področju še postoriti. Veliko hrane se doma pridela, še več pa bi se je lahko, če bi bilo poslovanje in potem prodaja bolj transparentna, da bi se kmetom izplačalo. Marsikdaj potarnajo, saj to se pa ne izplača, to se dobi tam bolj poceni. Ampak če imamo pred očmi domačo hrano, če imamo pred očmi domače pridelovalce, potem bi na nek način morali to stimulirati in podpirati. Tema je zelo aktualna, zato bi bilo dobro, da bi se o tej problematiki pogovarjali tudi tukaj v Državnem zboru opozicijski in koalicijski poslanci. Ne vidim nobenih razlik, kar se tega področja tiče, zato predlagam razpravo v Državnem zboru po poslovniku Državnega zbora oziroma ustreznem členu, ki nam to dopušča. Hvala.
Hvala. O vaši zahtevi bo Državni zbor odločal v četrtek, 11. julija, v okviru glasovanj. Gospod Dragutin Mate bo postavil vprašanje ministru za kmetijstvo in okolje, mag. Dejanu Židanu.
Hvala lepa, gospod predsednik, spoštovani gospod minister. V zadnjih dneh lahko ob robu javne razprave slišimo zelo različne trditve in predvsem različne izračune, kaj bo pomenila uvedba novih davkov za državljane Slovenije. Priča smo javnim predstavitvam po televiziji in tudi v pisanih medijih, kako drastično bi uvedba novih, višjih davkov prizadevala slovensko podeželje in še posebej ljudi, ki se preživljajo izključno z delom na kmetiji in s proizvodnjo hrane. V prejšnjem odgovoru oziroma vprašanju smo lahko slišali skrb za slovenske pridelovalce hrane in kako je treba zvišati samooskrbo oziroma poskrbeti, da bi lahko samooskrbo izpeljali v celoti, predvsem za kmetijske izdelke, in da bi bila hrana za nas bolj varna. Od vas se je dalo slišati v tem odgovoru, da smo v nekem prelomnem trenutku. Ja, res je, smo v prelomnem trenutku, prelomnem trenutku glede odločitev o davkih, o davkih ki bodo obremenili naše podeželje. V zvezi s tem me zanima: Ali ste kot minister imeli narejene natančne analize vpliva povišanja davkov na kmetijska zemljišča, gozdove, kmetijske objekte, na podlagi katerih ste pristali na takšen predlog? Če ste imeli takšen predlog, me zanima: Ali ga boste javno objavili? Če ga niste imeli, me zanima: Na podlagi česa ste pristali, da je takšen predlog sploh šel v javno razpravo? Hvala.
Hvala. Besedo dajem ministru.
Spoštovani poslanec, čeprav običajno nesramno ne odgovarjam, bi pa pričakoval, da kot bivši minister veste, kako vlada deluje. Pa dovolite, da vam razložim. Zakon, o katerem se pogovarjamo, ni zakon in ni osnutek vlade. Pogovarjamo se o osnutku enega od slovenskih ministrstev, in to ni Ministrstvo za kmetijstvo in okolje, ampak neko drugo ministrstvo. Res je, da je tisto ministrstvo, kar možno in ni prvikrat v tej državi, to se v vseh vladah dogaja, dalo nek svoj pogled na urejanje nečesa istočasno v javno obravnavo in v medresorsko obravnavo. Ministrstvo za kmetijstvo in okolje je v času medresorske obravnave podalo pa tudi svoje mnenje na osnutek zakona, ki pa ni osnutek vladnega zakona, to ni vladni osnutek. In dovolite, da vam naše mnenje tudi preberem, čeprav sem ga tudi že javno mnogokrat povedal. Predlog Zakona o davku na nepremičnine je pripravilo Ministrstvo za finance, ki je pripravilo tudi oceno prihodkov od davkov na nepremičnine glede na posamezno vrsto nepremičnin. Ministrstvo za kmetijstvo in okolje je osnutek zakona kot vsa ostala ministrstva prejelo in pripombe tudi v okviru medresorske razprave podalo, šestindvajsetega prejšnjega meseca. Ministrstvo za kmetijstvo in okolje se z uveljavitvijo davka na nepremičnine, ki se uporabljajo v kmetijstvu in gozdarstvu, ne strinja. Prav tako ministrstvo meni, da so predlagane davčne stopnje za kmetijska ter gozdna zemljišča in stavbe za kmetijsko rabo nepotrebne oziroma izrazito previsoke, glede na možno intenzivnost uporabe predmetnih nepremičnin v kmetijstvu in gozdarstvu v primerjavi z drugimi dejavnostmi. Kmetijstvo in gozdarstvo za upravljanje svoje dejavnosti potrebuje nepremičnine, kot so zemljišča in stavbe v zelo velikem obsegu, kar je Ministrstvo za kmetijstvo in okolje podkrepilo tudi z izračuni davka ki bremenijo posameznega zaposlenega v kmetijstvu in gozdarstvu v primerjavi z obremenitvijo na zaposlenega v Sloveniji. Poseben problem predstavlja obdavčitev varovanih gozdov. Ni možnega poseka gozdnih rezervatov, gozdovi s posebnim namenom brez ukrepanja, zaprti gozdovi, to so nedostopni gozdovi, kmetijskih stavb, ki so v registru kulturne dediščine, ter nepremičnin namenjenih kmetijstvu in gozdarstvu znotraj narodnega, regionalnih in krajinskih parkov, velja posebni varstveni režim in omejitve uporabe ter nepremičnin. Tovrstne nepremičnine, kmetijska ter gozdna zemljišča imajo omejeno rabo, zato se ne morejo izenačevati z ostalimi nepremičninami, saj je njihova funkcija v širšem javnem interesu: varovanje okolja, ohranjanje naravne in kulturne dediščine. Poleg tega gozdnih zemljišč ne uporabljajo le lastniki, pač pa se zagotavlja tudi splošna javna korist v obliki prostega prehoda čez gozdna zemljišča, čebelarstvo, nabiranje plodov, rekreacijo in tako naprej. In ministrstvo je te svoje pripombe oddalo v času, ki je temu namenjen. Jaz osebno pričakujem, da tudi zato, ker so vaši predhodniki v tem državnem zboru sprejeli soglasno resolucijo Zagotovimo si hrano za jutri. V tem trenutku potekajo tudi operativni programi, javna razprava z namenom, da leta 2020 pridelamo v tej državi več hrane, kakor jo imamo sedaj na razpolago, da bodo naši predlogi upoštevani Navedli smo tudi primer Luksemburga. Namreč v Luksemburgu je potekal zaključek kmetijskih pogajanj pred dvema tednoma, ki je zelo davčno urejena država, zna obremeniti nepremičnine, zna obremeniti premoženje in tudi Luksemburg je spoznal, da je obdavčitev kmetijskih površin v uporabi, gozdnih površin v uporabi, stavb, ki so v uporabi za proizvodnjo hrane, povsem nepotrebna in tega ni storil. Hvala.
Hvala tudi vam. Zahtevo za dopolnitev odgovora ima gospod Mate.
Hvala lepa, gospod minister. Zelo lep piarovski nastop, tako kot ste jih imeli v zadnjem tednu kar nekaj na različnih prireditvah po Sloveniji. Vse so krivi drugi. In prav imate, ni primerno poučevati ljudi o tem, kako kaj funkcionira, ker natančno vemo, kako funkcionira državna uprava in kako funkcionirajo ministrstva, zato si bom tudi jaz dovolil malce bolj grob odgovor oziroma dodatno vprašanje, ker ste tudi vi uporabili to sredstvo, drugače ga ne bi. Najprej ste nam zelo lepo prebrali tekst, ki ga je vaša piar služba poslala v javnost. Niste odgovorili ničesar. Niste povedali, s čim se ne strinjate, niste odgovorili, kakšni so vaši predlogi. Na koncu ste nekaj govorili o Luksemburgu, kjer ni davka na to. Zanima me: Ali ministrstvo stoji na stališču, da davek ne bo uveden, noben davek na dodatna kmetijska zemljišča, gozdove in kmetijske objekte, ki so v namenu pridelave hrane oziroma eksploatacije gozda? Povejte, jasno povejte, za kaj ste. Ne se skrivati. Ne se skrivati, ker to počnete. Zelo lepo poveste, ne poveste nam pa ničesar, ne nam in ne državljanom. Mi ne vemo, kaj boste naredili. Pišete, da se niste strinjali. S čim se niste strinjali? Natančno. Ali ste zahtevali nižji davek, kot je predviden oziroma predlagan, ali ste proti temu, da se uvede kakršenkoli davek. Vlada in ministrstva ne funkcionirajo tako, da nobeden ničesar ne ve, kaj drugi počne. Vi ste minister v tej vladi, prisegli ste v tem državnem zboru in vi osebno ste odgovorni za to. Da ne bo potem tako kot običajno, ko poslušamo na različnih sejah ali pa danes zjutraj recimo na enem odboru, "ni nam prav, da naši predlogi niso upoštevani, ampak, ker [[...]] [[znak za konec razprave]] različne zadeve, smo ugotovili in se bomo s tem strinjali". To je politika, ki jo vi vodite. Mene pa konkretno zanima: S čim se ne strinjate? Ali ste proti temu, da se uvede kakršenkoli davek?
Hvala. Za dopolnilni odgovor dajem besedo ministru.
Čeprav vsi uporabljamo štajersko narečje, se očitno med seboj ne razumemo. Ne vem, kako naj bolj jasno povem, da je ministrstvo povedalo, da se ne strinja z davkom na kmetijska zemljišča v uporabi, na gozd v uporabi, na stavbe v uporabi za kmetijsko oziroma prehransko proizvodnjo. Bolj tega, spoštovani poslanec, bolj jasno ne znam povedati. Lahko poskušam narisati, lahko poskušam napisati, ampak to je stališče, ki sem ga prebral. In zanimivo, to ni stališče piar službe. Veste, da stališč ministrom ne piše piar služba, ampak obstajajo direktorati, obstajajo strokovne službe znotraj ministrstev in ta pišejo stališča, ki jih mi posredujemo v medresorsko usklajevanje. Hvala.
Hvala tudi vam. Zahtevo za razpravo ima gospod Mate.
Gospod predsednik, jaz bi v skladu z 246. členom želel predlagati, da Državni zbor opravi širno razpravo v zvezi s tem. In seveda zakaj? Jaz sem mislil, da politiko ministrstva vodi minister, ne pa direktorati pa uradniki. Minister je tisti, ki mora pri tako pomembnih odločitvah dati smernice, ne pa direktorati. In jaz sem govoril prej o tem, da je prebral piar spis, ki je bil poslan v javnost. Vesel sem seveda tega, da je bilo rečeno, da ne bo nobenega davka. Upam, da si ni treba risati, in da bodo državljani razumeli, da vi osebno in ministrstvo stoji na stališču, da ne bo nobenega davka na kmetijska zemljišča, ki so v uporabi, na gozdove, ki se eksploatirajo, in na objekte, ki jih kmetje uporabljajo v ta namen. To me na nek način pomirja, vendar vseeno menim, da bi se bilo dobro o tem res zelo temeljito pogovoriti, da potem, ko bo recimo ta davek vendarle sprejet, mogoče v nekem manjšem obsegu, boste pač dejali, "ja, vlada je tako odločila". Takrat bo na vas osebna odločitev, če se s tem ne strinjate, da boste potegnili tudi osebne poteze. Mislim, da nam bo ta razprava zelo koristila in upam, da potem, ko bomo imeli ta davek oziroma to davčno zakonodajo v parlamentu, ne bo skrivalnic o tem, kaj je kdo rekel, in da odločno nasprotuje, vsaj tako sem vas jaz razumel, in upam, da tudi slovenska javnost, da odločno nasprotujete vi osebno kot minister in kot ministrstvo davku na kmetijska zemljišča, ki so v uporabi, na gozdove, ki se eksploatirajo in seveda na kmetijske objekte, ki jih kmetje uporabljajo. Hvala.
Hvala tudi vam. O vaši zahtevi bo Državni zbor odločil v četrtek, 11. julija v okviru glasovanj. Mag. Matej Tonin, Nova Slovenija, bo postavil vprašanje ministru za izobraževanje, znanost in šport dr. Jerneju Pikalu.
Hvala. Spoštovani minister, v teh dneh se je na poslansko skupino Nove Slovenije obrnilo nekaj ogorčenih županov, ki so nas seznanili, da po koncu tega študijskega leta, ki se je končal junija, so jih obiskale ravnateljice in jih seznanile z naslednjim. Država nam je dejala, da v naslednjem šolskem letu ne bomo imeli več 200 tisoč evrov. Govorim za eno gimnazijo. Zanima me, spoštovani minister: Ali je bilo to znižanje po gimnazijah določeno selektivno ali generalno? Ali je prišlo do znižanja teh sredstev pri vseh gimnazijah ali zgolj pri nekaterih? Če je prišlo pri vseh gimnazijah, vas prosim, spoštovani minister, če nas lahko seznanite z zakonsko podlago, na podlagi katere ste izvršili to znižanje. Če pa je prišlo do selektivnega znižanja sredstev za posamezne gimnazije, me pa zanima: Kakšni so bili kriteriji, da ste nekaterim gimnazijam ta sredstva odvzeli, drugim pa ste jih pustili? Jaz sem bil nad to informacijo zelo začuden. Zakaj? Zaradi tega, ker nas je pred meseci dobronamerno obiskal tudi minister v naši poslanski skupini, kjer smo se pogovarjali o načrtih ministrstva za to in prihodnje leto in takrat je nedvoumno in jasno rekel, da v tem letu, torej v letu 2013, ne namerava spremeniti standardov in normativov. Če do teh sprememb standardov in normativov ni prišlo, potem težko vidim razloge, zakaj bi neki gimnaziji odvzeli 200 tisoč evrov. Za gimnazijo so to enormna sredstva. Ne govorimo o dveh, treh tisoč evrih, ampak o 200 tisoč evrov. Minister, prosil bi vas za pojasnila, ker očitno so bila tudi pojasnila s strani ministrstva zelo skopa, ker če bi bila natančna in obširna, potem bi tudi ravnateljica lahko pojasnila županu, zakaj se je to zgodilo, in bi župani vsaj poznali razloge, zakaj je do tega prišlo.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa, predsedujoči. Spoštovani poslanec, na žalost nič od tega ni tako tendencioznega, da bi bilo treba govoriti o znižanju ali čem takem podobnem. In drži tudi vse tisto, kar sem vam povedal v poslanski skupini. Ne, nismo spreminjali normativ in standardov in jih v tem letu tudi ne bomo. Je pa prišlo, in to pod prejšnjo ekipo, do spremembe metodologije. Ta metodologija je bila sprejeta 28. decembra prejšnjega leta in je začela veljati 1. januarja 2013. Torej še globoko za časa vaše vlade. O tem govorim. Če govorimo o eni gimnaziji ali o vseh gimnazijah ali vseh šolah, za vse srednje šole velja nova metodologija. In kot rečeno, ni začela veljati danes, ampak velja od 1. januarja. Res pa je, da smo od 1. januarja do 1. septembra imeli tako imenovano prehodno obdobje, kjer smo, in to še počnemo, vsem šolam, ki so zaradi tega prehodnega obdobja v težavah, zadevo dofinancirali, poskušali rešiti tam, kjer se zadeve rešiti da. Ne bi bilo prav, da bi pogoje financiranja spreminjali med letom. To, kar je naredila prejšnja vlada. Zato se trudimo od primera do primera, da zadevo rešujemo. Niso samo srednje šole v tem konkretnem paketu. Večji problem je vsaj pri nekaterih dijaških domovih. Govorimo o tistih srednjih šolah in dijaških domovih, ki imajo malo oziroma da ne bom rekel premalo dijakov. V tem je problem. Sicer je pa nova metodologija bila objavljena v Uradnem listu, št. 107/2012, z dne 28. 12. 2012, temelji – ker velja za srednje šole, programi v srednjih šolah so pa različni – na ceni vsakega izobraževalnega programa posebej, ampak vendarle tukaj potem znotraj tega se pa cena spreminja oziroma se cena izračunava na dijaka. Tako če rečeva čez prst, po vsem tem, kar sedaj počnemo, lahko vidimo, da imajo največje težave predvsem šole, kjer imajo manj kot 250 ali 300 dijakov. Tiste srednje šole, ki imajo manj, kot je to število, so v težavah, kot rečeno, zaradi spremenjene metodologije. V ničemer se pa niso spremenili normativi in standardi. Daleč od tega, kvečjemu poskušamo reševati tisto, kar prej ni bilo rešeno. Hvala lepa.
Hvala. Zahtevo za dopolnitev odgovora ima mag. Tonin.
Minister, jaz se vam zahvaljujem za pojasnilo. Zdaj bodo zadeve definitivno bolj jasne. Me pa zanima še ena konkretna stvar: Ali drži, da je ministrstvo dalo navodilo ravnateljem, naj za manjkajoča sredstva zaprosijo občine in ali se vam zdi to normalno, glede na to, da so občinski proračuni sprejeti v začetku leta in da je sredi leta težko zagotoviti ta dodatna sredstva za obratovanje in delovanje šol? Zakaj vas to sprašujem? Zaradi tega, ker ste sami rekli, da ste zadeve reševali in jih poskušali ublažiti od začetka leta pa vse do začetka septembra. Ali ne bi veljalo razmisliti o postopnem zmanjševanju teh sredstev in šole na nek način na to zmanjšanje sredstev pripraviti?
Hvala. Želite dopolniti odgovor minister? Izvolite, minister.
Hvala lepa tudi za to dopolnitev. Mi se zavedamo in, kot rečeno, rešujemo to zadevo eno po eno. Kolikor sem razumel prejšnjo ekipo, ki je to zadevo pripravila, je bilo to vmesno obdobje, obdobje prilagajanja ravno od 1. 1. 2013 do 1. 9. 2013. Zdaj od tukaj naprej, če denarja ni dovolj in če šole imajo malo dijakov, potem pa je naprej vprašanje racionalizacije mreže srednjih šol. Ustanovitelj jasno je Republika Slovenija in Republika Slovenija ima poleg ustanoviteljskih obveznosti svoje tudi ustanoviteljske dolžnosti. In temu primerno bomo reagirali povsod tam, kjer bodo soglašale na eni strani lokalna skupnost in na drugi strani tudi šole. Če bo potreben naslednji korak, potem je to vprašanje mreže šol. Hvala lepa.
Hvala. Naslednje vprašanje bo postavila mag. Majda Potrata, in sicer ministru za izobraževanje, znanost in šport dr. Jerneju Pikalu.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovana ministra, zlasti dr. Jernej Pikalo, ki mu naslavljam tako vprašanje. Kakšno je stališče ministrstva do reorganizacije mreže javnih srednjih šol v mandatu prejšnjega ministrstva, pristojnega za šolstvo? Kako bo ministrstvo ukrepalo v tistih primerih reorganizacije, v katerih vključitev ni bila oprta na strokovna izhodišča in je bila sprejeta navkljub izrecnemu nasprotovanju vseh relevantnih deležnikov? Spoštovani gospod minister, ugotavljam, da se moje vprašanje v določeni meri dotika vprašanja kolega Tonina. Se pa z oblikovanjem mreže srednjih šol ukvarjam že kar nekaj časa. V zadnjem letu, letu 2012 sem zastavila sama ali s kolegi tri vprašanja, in sicer je bilo prvo vprašanje postavljeno junija 2012 in sem spraševala po kriterijih, po katerih je bila predlagana reorganizacija mreže šol, kjer se je združevalo, razdruževalo, pripojevalo, ponekod s soglasjem deležnikov, še večkrat brez tega soglasja. Nato sem naslednje vprašanje zastavila 3. oktobra, kajti 2. avgusta 2012 je Vlada sprejela sklep o tem, da bo izpeljala reorganizacijo, zanimiv je datum, to je 2. avgust, že med počitnicami, in začela naj bi drugačna mreža šol funkcionirati 1. januarja 2013. Takrat smo Samo Bevk, Janko Veber in jaz naslovili na ministrstvo pobudo ,naj bi vendarle počakali z reorganizacijo, pretehtali, dosegli dogovor in videli, kje se to splača, da tako rečem, in kje ne. Gospod minister, jaz se zavedam, da je ob zmanjšani populaciji srednješolcev verjetno umestno marsikje racionalizirati delo. Ampak vendarle, če za to ne obstajajo tehtni razlogi, če za to ni niti analiz, niti soglasja, se mi zdi res utemeljeno postaviti vam takšno vprašanje, kaj bo pa zdajšnje ministrstvo naredilo, posebej še, če vidimo, da so bile tudi finančne posledice nepredvidljive, čeprav so bile predvidene, niso jih pa zaznali dovolj zgodaj. Hvala za odgovor.
Izvolite, gospod minister.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Hvala lepa tudi spoštovani poslanki za to vprašanje. Res se delno prekriva s tistim, kar je kolega Tonin rekel, ampak bom izkoristil to priložnost za to, da mogoče malo bolj na široko lahko razložim stališče ministrstva do tega vprašanja. Temeljna naloga, ki jo imamo kot ministrstvo, je ohranjati stabilno, na drugi strani pa seveda tudi vzdržno mrežo srednjih šol. In naša ideja je že od samega začetka, spomnili se boste na zaslišanju pred matičnim odborom, ta, da ne posegamo, sploh pa ne posegamo rokohitrsko v mrežo šol in da je ključna ideja zagotavljanje kakovostnega izobraževalnega procesa. Tako tudi peljemo ta proces, kajti, kot ste sami ugotovili in kot sem prej razložil tudi spoštovanemu kolegu Toninu, metodologija izračunavanja cen za srednje šole je pač začela veljati s 1. 1., in seveda ima to določene posledice za mrežo šol. Ampak moje stališče se od samega začetka ni nikakor spremenilo. Vztrajamo na tem, da tam, kjer je prišlo do združevanja na silo, kjer ni bilo resnih analiz in resnih dogovorov o tem, kjer je celo bilo močno nasprotovanje, tam bomo poskušali te napake popraviti in jih, lahko rečem, tudi že popravljamo. Tam, kjer pa vsi relevantni deležniki, kot ste se vi izrazili, izražajo strinjanje s tem, da se racionalizira ta mreža šol, tam pa seveda lahko nadaljujemo s tem procesom. Obenem jaz tudi vsakemu ravnatelju, s katerim se pogovarjam, vsakemu direktorju šolskega centra, s katerim govorim, jasno rečem, da tudi oni imajo določen del odgovornosti. In vsakega tudi vprašam, ali glede na demografske trende ali glede na trende vpisa, ki ga imajo z njihovo šolo, lahko pričakujemo, da bo ta šola vzdržna, da bo mogoče, da se bo vzdrževala. Moram reči, da po kar nekaj pogovorih z ravnatelji in z ostalimi deležniki je ponekod ta situacija, drugod pa ni. Tako da mi zelo občutljivo pristopamo k tej zadevi, zavedamo pa se, kot rečeno, da na eni strani imamo omejitve glede financiranja, na drugi strani pa želje dijakov, zaposlitvene možnosti, zaposlitvene trende in tako naprej. Gre za kompleksno vprašanje, ki ga ne moremo in tudi ne želimo zreducirati zgolj na vprašanje financiranja, kajti videli smo, da to ne pelje v primerne rezultate. Hvala lepa.
Hvala lepa. Izvolite, mag. Potrata.
Hvala, gospod minister, za ta del odgovora in res opažam neke spremembe. Vidim tudi, da so bila vprašanja, ki smo jih zastavljali, ustrezno zastavljena in tudi dokazuje marsikaj, kar se zdaj dogaja, da je prav tam, kjer je želja ohraniti šolo z nekim renoméjem, z ustreznim vpisom, celo vrsto razlogov, med katerimi ni na zadnjem mestu tudi podpora denimo Štajerske gospodarske zbornice ali Podravja. Govorim seveda o Srednji elektro- računalniški šoli Mariboru in porabljam to priložnost, da znova opozorim na to, da sta dva učenca, dijaka te šole, in njun mentor so dosegli prvo mesto na svetovnem tekmovanju v robotiki. Takšno šolo utapljati v nekem centru, kjer je združena še s strojno pa potem z lesarsko, je res greh, da tako rečem. Zlasti če je na to toliko vezanega emocionalnega kapitala, zavesti privrženosti. In ta šola nima težav z vpisom. Hkrati pa poglejmo, mi v svojih dokumentih pišemo, kako bomo lesno industrijo dvignili, kako moramo lesarstvo spodbujati, pa bi lesarsko šolo kar k elektroniki in informatiki pridružili in strojništvu. Te stvari je treba delati z občutkom. In verjetno je še kakšna šola, saj v šolstvu se stvari spreminjajo. S spomnim, kako smo pred nekaj leti govorili, da je treba deregulirati poklice, danes slišim, da je treba nekatere poklice znova regulirati. In zanimanje za strokovne šole bomo spodbudili ravno, če bomo dobro prakso podpirali. Hvala.
Hvala lepa. Izvolite, gospod minister dr. Pikalo.
Hvala lepa. Res je in prav imate, zanimanje bomo res vzbudili, če bomo imeli na eni strani primerno mrežo, in na drugi strani, če bodo vse naše poteze premišljene in usklajene z deležniki. Lahko rečem, kar sem tudi že v enem od prejšnjih poslanskih vprašanj navajal, da letos vpis kaže na povečan vpis na poklicne šole, kar je dobro, ker mislim, da imamo na tem področju manj. Kar se pa te določene šole tiče, pa verjetno veste, da sem ob zadnjem vladnem obisku v Mariboru obiskal to šolo, opravil razgovor naprej z učitelji, torej z učiteljskim zborom te srednje šole, potem pa tudi z ostalimi ravnatelji in pa direktorjem centra, ki je bil združen na po mojem mnenju neprimeren način. Na tem pogovoru smo si zelo jasno izmenjali stališča in mislim, da sem si tudi zelo dobro lahko oblikoval mnenje o tej združitvi in danes vem še bolj, kot sem vedel prej samo iz papirjev, da ni bila izpeljana elegantno in ni bila izpeljana tako, kot bi morala biti. Na teh zadevah danes delamo, tako da gremo v smer drugačne ureditve. Ampak ni samo to, je verjetno še kakšna srednja šola v Republiki Sloveniji, ki bo potrebna naše pozornosti. Kar se tiče teh dveh svetovnih prvakov, lahko obvestim ta zbor, da smo danes prav poseben sprejem naredili za njih. Res je fascinantno, če boste imeli kdaj čas, si ga vzemite in pojdite pogledat, kaj naši dijaki znajo narediti in kako uporabna je pravzaprav lahko ta zadeva, ko imate takega robotka 20 krat 20 centimetrov, ki je usposobljen za to, da išče preživele v potresih in se zna gibati na vse strani, z izjemnim "know howom" in moram reči tudi že na tej točki izjemnim raziskovalnim potencialom. Hvala lepa.
Hvala lepa. Naslednja bo postavila poslansko vprašanje gospa Romana Tomc ministru za finance dr. Urošu Čuferju, ki je danes odsoten.
Hvala lepa, spoštovana podpredsednica, za besedo. Ja, minister je danes odsoten, tako kot številni drugi ministri in kot tudi vsi poslanci Pozitivne Slovenije. Očitno resnično zapravljamo tukaj čas in sprašujemo nekaj, za kar želi dobiti odgovore Slovenija, vendar ta vlada je očitno presodila, da je to nepomembno in se tega ne udeležuje. Pozdravljam še zadnjega ministra, ki nas zapušča. Vladne klopi so popolnoma prazne, ampak vseeno. Poleg sprejetja pokojninske zakonodaje in delovnopravne zakonodaje, obeh reform, Zakona o Slovenskem državnem holdingu, zakona, ki bi omogočal sanacijo bank, je bil ZUJF, zloglasni ZUJF eden izmed tistih ukrepov Janševe vlade, ki so močno zaznamovali lansko leto. Ampak njegovo sprejetje je bilo razlog, da se je po nekaj letih lahko sploh začelo govoriti o zmanjšanju proračunskega primanjkljaja in da smo lahko sprejeli proračun. Nismo ga sprejemali z navdušenjem, to je jasno. Zelo težko je bilo, ker smo se zavedali, da bo imel ta zakon negativne posledice za ljudi. Zato smo se trudili, da bi te ukrepe uveljavili selektivno, da bi manj obremenili tiste, ki so najšibkejši, in da bi poiskali rezerve tam, kjer je še nekaj manevrskega prostora. In ZUJF je dajal rezultate, še več jih daje letos. Se pa spomnite, spoštovane kolegice in kolegi, in če bi bil minister tukaj, bi seveda to vprašala njega, s kakšnimi besedami in kakšnim ogorčenjem je bilo pospremljeno sprejemanje ZUJF-a. Slišali smo, da uničujemo socialno državo, da bomo povzročili nepopravljivo škodo, da bomo zatrli šolstvo, da znanosti ne bo več. Poglejte, kaj so govorili naši kolegi: "Številke v super zakonu, ZUJF, v rebalansu letošnjega in po novem proračunu za leti 2012 in 2013 jasno kažejo, da misli ta vlada sistematično uničiti pamet." Druga poslanka je rekla: "S tem zakonom smo dosegli dno." In tako naprej. Skratka, danes, spoštovani kolegi in kolegice, ki vas ni tukaj, in spoštovani minister, ki vas ni tukaj, ste v položaju, da popravite vse te krivice, o katerih ste tako zelo glasno govorili. Obtožbe z vaše strani so bile jasne in zelo nedvoumne. Kje ste danes, da boste ta zakon spremenili, da boste popravili vse krivice? Zato je bilo moje vprašanje ministru – Kdaj boste predlagali spremembe zakona in zakaj jih ne boste predlagali? –, podredno vprašanje. Ali niste nekaj govorili, drugo pa delate?
Hvala lepa. Želite pisni odgovor ali ustni odgovor, spoštovana gospa Tomčeva? [[oglašanje iz dvorane]] Hvala lepa. V skladu z vašim postavljenim vprašanjem boste prejeli pisni odgovor v roku tridesetih dni. Naj vas pa obvestim, da smo prejeli v Državni zbor, 5. julija, obvestilo s strani generalne sekretarke vlade gospe Tanje Šarabon, da bo pri prvi točki dnevnega reda, Vprašanja poslank in poslancev, mag. Stanko Stepišnik, minister za gospodarji razvoj in tehnologijo, odsoten zaradi službene poti v Bruslju 9. julija 2013. Torej danes. Se opravičujem, ker sem povedala za Stepišnika, želim vam povedati za dr. Uroša Čuferja, ministra za finance, ki je odsoten zaradi udeležbe na Svetu Evropske unije za ekonomske in finančne zadeve 9. julija 2013 v Bruslju. Zaradi tega je danes dr. Uroš Čufer, ki mu postavljate vprašanje, odsoten. Med poslanci Pozitivne Slovenije pa sem danes v dvorani ta trenutek jaz prisotna, ostali pa niso kar tako odsotni, temveč so na usklajevanjih. Prehajamo k naslednjemu vprašanju.
Da ne bi zvenelo, jaz, spoštovana kolegica podpredsednica, vseeno oporekam temu, da me tako podučite, piše, da je minister odsoten, vem, da je odsoten, in to upoštevam, kljub temu sem mu zastavila vprašanje. Ampak dovolite, da vseeno ugotovim, da je edino, zdaj očitno prihajajo ministri, ker se vseeno čutijo, da bi bilo pa prav, da pokažejo to spoštovanje v tem državnemu zboru, da vsaj kdo sedi tukaj. Vi seveda ste iz Pozitivne Slovenije, ta trenutek vodite sejo, ampak poglejte te klopi. Te klopi so popolnoma prazne. Očitno nikogar, ki je bil poln besed, kako lačni otroci sedijo v naših šolskih klopeh, kako v srce segajoče so bile te besede. Kaj pa danes? Še koga slučajno to zanima? Niti pod razno. In to se mi ne zdi prav in oporekam proti temu, da me poučujete na ta način, vem, kaj pomeni, če se minister opraviči. In spoštujem to, če danes minister za finance ni mogel biti z nami, lahko pa morda bi bili kakšni drugi. Hvala lepa.
Hvala lepa, gospa kolegica podpredsednica Romana Tomc, vendar mislim, da sem vam z odgovorom povedala, da so kolegice in kolegi s Pozitivne Slovenije na usklajevanju in prepričana sem, da jim to ne zamerite, čeprav ste to javno poudarili. Pri vodenju seje tudi v prejšnjem mandatu, prejšnje vlade je velikokrat sedel samo eden od ministrov, tisti, ki mu je bilo postavljeno vprašanje in nismo nikomur to zamerili in tudi ne bi rada, da tudi vi to zamerite, čeprav ste nekoliko bolj polemično nastopili. Prehajamo k naslednjemu poslanskemu vprašanju. Mag. Marko Pogačnik bo postavil poslansko vprašanje ministroma, ministru za finance dr. Urošu Čuferju ter ministru za gospodarski razvoj in tehnologijo mag. Stanku Stepišniku. Kot sem že prej prebrala, sta se oba opravičila zaradi odsotnosti in službene poti v Bruslju. Zato prosim tudi, če izrazite, kako želite potem odgovor. Izvolite, mag. Pogačnik.
Spoštovana predsedujoča, hvala za dano besedo. Verjetno opravičilo za ministra za finance in pa ministra za gospodarski razvoj in tehnologijo je utemeljeno. Odnos koalicije do sedanjega stanja v Sloveniji se pa kaže tudi zdaj s prazno dvorano. Koalicijskih poslancev ni. Gre pa verjetno za pomembna vprašanja ministrov. Predvsem je zaskrbljujoče tudi tisti ministri, ki imajo upravičeno pot v tujino, predvidevam pa, da večina ministrov je tukaj, ampak jih ni v Državnemu zboru. Včeraj je Oli Rehn dejal: "Sloveniji se izteka čas." Glede na stanje v dvorani bi pa rekel, da se mogoče izteka čas tudi vladi Alenke Bratušek. Vprašanje, ki je, je povezano s projektom in pogodbo, ki jo je Slovenija podpisala konec leta 2012, in sicer z Evropsko investicijsko banko v višini 500 milijonov evrov. Omeniti je treba, da gre za zelo ugoden kredit, ki ga Slovenija lahko črpa za dobo 25 let, s sedemletnim moratorijem in z zelo nizko obrestno mero. Ta kredit je cenejši, kot če bi se Slovenija zadolževala na trgu približno za 260 milijonov evrov. Vprašanje, ki ga zastavljam zdaj ministru za finance in ministru za gospodarstvo, gre predvsem v tej smeri, da je od podpisa te pogodbe minilo že več kot 6 mesecev. Zanima me: Kako daleč je s črpanjem teh sredstev, ki so za Slovenijo zelo ugodna, ki so namenjeni projektom strukturnih skladov, projektom regionalnega razvoja in infrastrukture? Imam občutek, da se je na ta kredit rahlo pozabilo ali pa je ta vlada nesposobna pripraviti projekte, da bi se ta namenski kredit lahko črpal. Predvsem je tudi zaskrbljujoče, da se v rebalansu proračuna, ki ga bomo obravnavali jutri, vse te investicije znižujejo. Znižuje se črpanje evropskih sredstev, na mizi pa imamo pogodbo v višini 500 milijonov evrov po zelo ugodni ceni in nedvomno tudi besede podpredsednika Evropske investicijske banke gospoda Toneta Ropa v intervjuju temu sledijo, ta vlada je nesposobna pripraviti projekte, nepripravljena na črpanje teh sredstev in s tem se [[...]] [[znak za konec razprave]] [[...]]gospodarstvo in obremenjujejo predvsem davkoplačevalci.
Hvala lepa. Želite na naslednji seji ustni ali pisni odgovor.
Glede na parlamentarne počitnice in glede na resnost tega projekta in črpanje teh evropskih sredstev, jaz pričakujem od obeh ministrov pisni odgovor.
Hvala lepa, mag. Marko Pogačnik. Dobili boste pisni odgovor. Vidim, da je tudi iz vaše poslanske skupine od 26 poslancev zdaj prisotnih 6. Toliko tudi glede na prejšnji vaš očitek. Mag. Katarina Hočevar bo postavila poslansko vprašanje ministru za gospodarski razvoj in tehnologijo mag. Stanku Stepišniku, ki je odsoten zaradi službene poti v Bruslju. Izvolite, mag. Pogačnik.
Spoštovana predsedujoča! Jaz predlagam, da spoštujete Poslovnik Državnega zbora in da opravljate predvsem vaše delo, to pomeni vodenje seje, ne pa komentiranje drugih zadev, ker jaz mislim, da to ni pristojnost predsednika ali predsedujočega Državnega zbora. Ko pa boste v poslanskih klopeh, boste pa verjetno lahko svojo razpravo tudi imeli. Zato jaz predlagam, da se posvetite delu, vodenju te seje, ne pa da vsakih 5 minut, po vsaki naši zadevi zadevo komentirate.
Hvala lepa, mag. Pogačnik. Bom upoštevala vaš predlog, vendar imam tudi jaz v skladu s Poslovnikom Državnega zbora pristojnost, če ocenim, da kateri od poslank ali poslancev je žaljiv do drugih poslank in poslancev, imam možnost, da tudi to povem. Zatorej nikar ne bodite jezni, prosim. Izvolite, gospa Tomc, imate mogoče proceduralno? Izvolite.
Ja, oprostite spoštovana podpredsednica, ampak želela bi izvedeti, ker ste se odzvali, rekli ste, da se lahko odzovete v primeru, če je kdo od poslank oziroma poslancev žaljiv. In ste se odzvali. Glede na to, da sem jaz razpravljala, prosim pojasnite, ali sem bila jaz žaljiva ali moj kolega mag. Marko Pogačnik. Na kaj ste se odzvali? Na katero žalitev?
Boste prebrali magnetogram seje in boste zelo dobro vedeli, kako ste vi in kako je kolega Pogačnik razpravljal. Nadaljujemo. Izvolite, mag. Katarina Hočevar.
Hvala za besedo. Spoštovana podpredsednica, vse prisotne prav lepo pozdravljam! Sama sem v zadnjem obdobju zasledila tri poročila različnih nadzornih organov, ki so ugotavljala iste kršitve, in sicer kršitve zakonodaje v povezavi z dvema medsebojno statusno in personalno povezanima pravnima osebama, gre za Zvezo potrošnikov Slovenije in Mednarodnim institutom za potrošniške raziskave. Vsa tri poročila so ugotovila kršitev zakonodaje v zvezi z Evropskim potrošniškim centrom, potrošniško revijo VIP in registra potrošniških organizacij. Govorim o notranji reviziji Ministrstva za gospodarski razvoj, govorim o Komisiji za preprečevanje korupcije, obe poročili sta bili izdani že v februarju letošnjega leta, v juniju oziroma prejšnji mesec pa je tudi Urad za nadzor proračuna izdal obvestilo o inšpekcijskih ugotovitvah. Zato spoštovanega ministra sprašujem, glede na to, da je vsaj od prvih dveh poročil minilo že več kot štiri mesece: Kaj ste v zvezi s tem ukrenili oziroma katere upravljalne oziroma popravljalne ukrepe je vaše ministrstvo oziroma vi sami izvedli? Ker Komisija za preprečevanje korupcije govori celo o odpravi sistemskih korupcijskih tveganj, me na podlagi tega zanima: Ali imata Zveza potrošnikov Slovenije in Mednarodni institut za potrošniške raziskave še vedno status potrošniške organizacije? Ali je ministrstvo zoper ti dve instituciji glede na ugotovitve iz poročil, ki sem jih prej navedla, morebiti sprožilo premoženjski zahtevek v zvezi z revijo VIP in sofinanciranjem Evropskega potrošniškega centra? Ali je minister sprožil disciplinske oziroma kazenske postopke zoper odgovorne v teh dveh organizacijah? Ne nazadnje me zanima: Ali minister meni, da sta ti dve organizaciji glede na ugotovljene kršitve v bodoče sploh še lahko prejemnici javnih sredstev? Predlagam oziroma prosim, če mi minister ustno odgovori na naslednji seji Državnega zbora. Hvala.
Hvala lepa. Minister mag. Stanko Stepišnik vam bo v skladu z vašo zahtevo podal ustni odgovor na naslednji seji. Prihajamo k naslednjemu poslanskemu vprašanju. Gospod Ivan Grill bo postavil vprašanje ministrici za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anji Kopač Mrak.
Hvala lepa za besedo. Spoštovana gospa ministrica! Že prej ste poslanskemu kolegu nekaj te tematike obrazložili, ampak tistega odgovora, ki ga pa jaz pričakujem, pa niste navedli in upam, da ga boste sedaj. Gre se predvsem za sistemsko reševanje problema naših starostnikov, to je tistih, ki že dosegajo in presegajo starost preko 80 let in bi bilo treba ravno za to kategorijo ljudi, ki tudi v Sloveniji iz leta v leto narašča, zagotoviti na sistemski način njihovo oskrbo. Prepričan sem, da je edini način, da se to sistemsko uredi, sprejetje ustrezne zakonodaje, in to bi bil zakon o dolgotrajni oskrbi. Kot mi je znano, je predhodna vlada, ki ste jo potem nasledili, imela v načrtu, da bi se ta zakon skušal v roku enega mandata, ki se je predčasno iztekel, ta zakon pripraviti in tudi urediti. Glede na to, da ste sedaj vi nasledili to področje, me zanima: Kakšno je vaše stališče do tega vprašanja? Ali ta projekt, ki je bil že zastavljen, nadaljujete oziroma želite ta koncept v enaki meri ohraniti ali ga boste spremenili? Ugotovitev, ki ste jo že mojemu predhodniku navedli, da je pomanjkanje sredstev eden izmed glavnih razlogov, da se ta zakon ne sprejme, mislim, da ne sme biti ključna. Ne nazadnje je res, da lahko takšen zakon ali pa izvajanje tega zakona potrebuje dodatna sredstva, vendar ste tudi sami ugotovili, da bi se s primerno organizacijo oskrbe naših starostnikov lahko porodila priložnost za številna nova delovna mesta, ki bi imela lahko še več pozitivnih učinkov, ne samo stroške. Zato vas bi prosil, če bi lahko ne samo meni, ampak to je zanimanje številnih naših starostnikov, ne nazadnje tudi upokojencev, ki so me prosili, da to vprašanje tudi vam postavim, odgovorite: Kakšna je usoda in bodočnost ljudi, ki bodo potrebovali takšno oskrbo? Hvala lepa za odgovor.
Hvala lepa. Izvolite, gospa ministrica.
Hvala za vprašanje, gospod poslanec. Tako kot sem že malo prej odgovarjala, bi želela morda takoj na začetku poudariti, da je dejansko moj predhodnik Vizjak nameraval to urediti, tako kot je tudi nameravala že Pahorjeva vlada. Tako kot sem že prej rekla, ima zakon že zelo dolgo brado in si res želim, da bomo sedaj pa zmogli to, da bomo zakon pripravili na način, da bo finančno vzdržen, zaradi tega ker razlog, da ni mogoče zagotoviti dodatnih finančnih sredstev, ne morejo biti več tisti razlog, da ne pripravimo zakona. Morda bo zakon malce manj radodaren s pravicami, vendar bi vseeno želela kot pristojna ministrica za to področje vsaj pripraviti zakon, ki bo dajal neke temelje, da bo morda v prihodnje bolje, da se ne bo še kateri koli moj naslednik ali moja naslednica s tem istim vprašanjem ukvarjal. Zdi se mi, da je dejansko treba sprejeti v naši državi zakon o dolgotrajni oskrbi in negi oziroma zavarovanju za dolgotrajno nego in oskrbo, da vzpostavimo zavarovalni princip, ki bo na neki medgeneracijski solidarnosti zagotavljal možnost finančno mnogo bolj stabilnega sistema in tudi iz tega črpanje pravic na starost. Vemo, da je Slovenija s staranjem prebivalstva, tako kot je bilo tudi danes že povedano, starajoča se družba, ki bo imela glede na preračune in pričakovanja visok delež starostnikov, ne samo tistih nad 65 let, tistih nad 80, in je treba, da se pravočasno odzovemo na spremenjene potrebe, ker to bo bistveno drugače vplivalo na sistem socialne zaščite, na zdravstveni sistem, na pokojninski sistem in seveda tudi na nujnost vzpostavitve zavarovanja za dolgotrajno oskrbo. O tem se skupaj z ministrom za zdravje pogovarjava. Mi imamo zakon pripravljen, je več različnih možnosti. Moramo se odločiti za tisto, ki bo najbolj racionalna v danem trenutku, ker vseeno smo na žalost v taki gospodarski in finančni situaciji, kot smo. Verjetno vsi v tem hramu veste, kakšna je ta situacija. Ko razpravljamo o rebalansu, se govori o tem, da smo premalo posegli v odhodke proračuna in tukaj bo treba biti racionalen in narediti sistem, ki bo finančno vzdržen. Se pa strinjam, da je nujno potreben in do konca letošnjega leta je tudi v planu Vlade, da ga tudi Vlada do konca leta obravnava. Moj načrt je, da s predlogom zakona pridemo ob koncu leta, in mislim, da potem v naslednjem letu tudi v Državni zbor. Hvala.
Hvala lepa. Prehajamo k naslednjemu poslanskemu vprašanju. Gospod Ivan Hršak bo postavil poslansko vprašanje ministroma oziroma ministru za finance dr. Urošu Čuferju, ki je danes odsoten, ter ministrici za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anji Kopač Mrak.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovana gospa ministrica, spoštovani gospod minister, ki je danes odsoten! Splošno znano dejstvo je, da imamo v pokojninski blagajni že dlje časa probleme glede zagotavljanja zadostnih denarnih sredstev za redno mesečno izplačevanje zasluženih pokojnin našim upokojenkam in upokojencem. Del manjkajočih prepotrebnih denarnih sredstev mora tako zagotavljati država iz proračuna. Zaradi tega redno poslušamo, kako je Vlada dobra, saj zagotavlja prepotreben manjkajoči denar v proračunu, sicer pokojnin sploh ne bi bilo mogoče v celoti izplačati. Pa je Vlada res tako dobra, ali je "keč" pravzaprav nekje drugje? Da! Dejanski problem je res nekje drugje že ves čas od osamosvojitve naprej. Takrat je bilo denarnih sredstev dovolj; kaj dovolj, celo višek denarnih sredstev je ostajal po rednem mesečnem izplačevanju pokojnin! Če bi bila država dober gospodar, bi ta višek denarnih sredstev sproti pametno nalagala in ga plemenitila, pa teh problemov danes ne bi imeli kljub znanemu dejstvu, da danes za enega upokojenca dela samo še 1,4 delavca, takoj po osamosvojitvi pa so delali nekje 4 delavci za enega upokojenca. Ker tega viška država v preteklosti ni plemenitila, ampak ga je celo jemala iz pokojninske blagajne, mene in celotno slovensko javnost, predvsem pa slovenske upokojenke in upokojence konkretno zanima sledeče. Prosim za podatke oziroma analizo za vsako posamezno slovensko vlado z navedbo njenega premierja od osamosvojitve dalje: Koliko denarnih sredstev je vzela vlada iz pokojninske blagajne v posameznem mandatu? Prav tako prosim za točno in jasno navedbo: Za kakšen namen, projekt ga je porabila? Verjamem, da si slovenska javnost zasluži, da končno izve, kako slabo se je v času samostojne Slovenije gospodarilo z denarnimi sredstvi iz pokojninske blagajne, ki so bila namenjena edino in samo za izplačilo pokojnin in za noben drug namen. Vse drugo, kar se je dogajalo s temi denarnimi sredstvi, je bilo, milo rečeno, nedopustno. Obema se seveda že vnaprej najlepše zahvaljujem za konkretni odgovor. Ministru Čuferju bi pa želel, da mi na naslednji seji tudi on odgovori. Hvala.
Hvala lepa. Izvolite, gospa ministrica.
Hvala za vprašanje. To vprašanje se nanaša na vprašanje o izčrpavanju pokojninske blagajne in bi želela uvodoma pojasniti, da v bistvu je naš sistem "pay as you go" sistem oziroma temelji na medgeneracijski solidarnosti, torej da se vplačila takoj porabijo za izplačila. Po uradnih podatkih Zavoda za pokojninsko in invalidsko zavarovanje Slovenije od leta 1990 naprej je mogoče ugotoviti, da pobrani prispevki za pokojninsko in invalidsko zavarovanje v večjem delu omenjenega obdobja niso zadoščali za izplačevanje vseh pravic iz tega zavarovanja. Leta 1990 je Skupnost PIZ, torej Skupnost pokojninskega in invalidskega zavarovanja, poslovno leto zaključila s primanjkljajem v višini 442,7 milijonov dinarjev. Ker je bilo v sredstvih rezervnega sklada na razpolago le 5,3 milijone dinarjev, je bil primanjkljaj prenesen v leto 1991. Leta 1991 je Skupnost PIZ zaključila poslovno leto s presežkom v višini 6 tisoč 391 milijonov slovenskih tolarjev. Omenjeni presežek se je porabil delno za financiranje investicij v računalniško opremo zavoda, v pretežnem delu pa je bil presežek razporejen v rezervni sklad za ohranjanje likvidnosti ter kritje tekoče izgube – 6.243 tisoč milijonov slovenskih tolarjev je bilo preneseno. V letu 1992 je zavod poslovno leto zaključil z izgubo v višini 3 tisoč 157 milijonov slovenskih tolarjev. To je po zakonu pokril iz obvezne rezerve rezervni sklad. Zavod je leta 1993 poslovno leto zaključil s presežkom, in sicer v višini 5 tisoč 379 milijonov SIT, ki se je prenesel med prihodke za leto 1994, saj je bil za zadnje leto ponovno predviden primanjkljaj. V letu 1994 je zavod prikazal primanjkljaj v višini en tisoč 155 milijonov tolarjev, ki ga je pokril iz prenesenih sredstev predhodnega poslovnega leta. V letu 1994 so sredstva rezervnega sklada znašala 10 tisoč 247 milijonov, ki so bila naložene v zadolžnice Ministrstva za finance ter obveznice Republike Slovenije. V letu 1995 je zavod v zaključnem računu ponovno izkazal primanjkljaj v višini 12 tisoč 358 milijonov SIT, ki je bil pokrit s celotnimi sredstvi obveznega rezervnega sklada, ob tem pa je še vedno izkazoval en tisoč 623 milijonov SIT nekritega primanjkljaja, ki ga je prenesel v leto 1996. Od leta 1996 je dejansko bilo z Zakonom o izvrševanju proračuna Republike Slovenije za leto 1996 zapisano, da država izplačuje sprotni primanjkljaj iz državnega proračuna, to je bilo tudi uzakonjeno s ZPIZ-1 in tudi ZPIZ-2. Imamo tudi tabele, kakšni so od leta 1996 deleži sofinanciranja blagajne v blagajno ZPIZ. Na primer, če pogledamo leto 1996, je bilo to v milijonih tolarjih 254,5 milijonov tolarjev, potem je bilo na primer 2001 443 milijonov, ves čas je naraščal, razen 2007 in 2008 je bilo na primer malce manj, govorimo pa že o znesku 644,6 milijona, 666,2 milijona, 2011 pa gre nad milijardo. Hkrati pa je tudi od leta 1999 naprej v pokojninsko blagajno redne letne prilive zagotavljala Kapitalska družba. Tudi tukaj imam te podatke. Približno v zadnjih letih: leta 2010 je bilo 100 tisoč evrov, zadnja leta je 50 tisoč evrov. Iz zgoraj navedenega lahko zaključimo, da so se sredstva pokojninske blagajne v omenjenem obdobju od leta 1990 do danes uporabljale izključno za izplačevanje pravic iz pokojninskega in invalidskega zavarovanja ter so bile v tem smislu porabljena strogo namensko. Te številke vam z veseljem tudi pošljem, ker je potrebno, da je odgovor izčrpen, z veliko številk, tako da vam z veseljem tudi te številke pošljem po elektronski pošti.
Hvala lepa. Izvolite, gospod Hršak.
Hvala lepa, ministrici za odgovor. Želel bi, da mi te podatke pošlje v pisni obliki, da jih lahko v poslanski skupini proučimo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Hršak, seznanila bi vas, da je ostalo še 42 sekund za odgovor ministra dr. Čuferja, če želite, da vam potem še ustno na kratko odgovori na naslednji seji.
Hvala za besedo. To sem na začetku želel, da mi tudi gospod minister Čufer na naslednji seji ustno odgovori. Hvala lepa.
V skladu s preostalim časom vam bo odgovoril. Prehajamo na naslednje poslansko vprašanje, ki ga bo postavila gospa Alenka Jeraj ministru za zdravje gospodu Tomažu Gantarju, ki je danes odsoten.
Hvala lepa. V medijih smo lahko prebrali, da je ministrstvo za zdravje zdravnici Marti Macedoni Lukšič, ženi prvaka stranke Socialnih demokratov dr. Igorja Lukšiča, vendar podelilo koncesijo za obravnavo pacientov z avtizmom. Zdravnica je februarja letos poslala javno pismo staršem, kjer jih seznanila z odločitvijo, da zapušča Pediatrično kliniko Ljubljana in da bo svojo dejavnost nadaljevala v okviru Inštituta za avtizem na novi lokaciji v Mozirju. Kot razloge za odhod je navajala neustrezne prostorske pogoje za delo ter pomanjkanje podpore vodstva Univerzitetnega kliničnega centra. Pismo je posredovala staršem otrok avtistov in starši so tudi sprožili postopke pred informacijsko pooblaščenko. Danes v časopisu beremo, da je gospa informacijska pooblaščenka naložila gospe Lukšičevi globo 830 evrov in opomin, ker je zlorabila podatke iz UKC Ljubljana in elektronskih naslovov staršev ne bi smela uporabljati. V nadaljevanju je ministrstvo najprej zahtevek zavrnilo oziroma koncesija ni bila dana. Kasneje se je na pisanje Macedoni Lukšičeve odzvala tudi Vesna Melanšek iz Centra društva za avtizem Šempeter, kjer izraža strah, da bo denar, namenjen osebam z avtizmom, spet odšel v roke nekoga, ki ne dela za avtizem, ampak avtizem dela zanj. Potem je gospa Macedoni Lukšičeva Ministrstvo za zdravje zaprosila za pridobitev koncesije za program avtizma, tako za otroke kot za odrasle, junija 2012. V Poslanski skupini SDS se ob tem sprašujemo, kako se je potem ta omenjena prošnja za koncesijo znašla na vrhu prioritet na Ministrstvu za zdravje. Iz medijev smo prav tako prebrali, da je Zavod za zdravstveno zavarovanje Slovenije v zvezi s podelitvijo omenjene koncesije podal negativno mnenje, saj po njegovem mnenju ta koncesija ni potrebna, ker na tem področju čakalnih dob ni. Direktor zavoda je tudi opozoril, da ni prvič, da je Ministrstvo za zdravje podelilo koncesijo v nasprotju z njihovim mnenjem. Ob tem je tudi pojasnil, da drobljenje tovrstnih programov prinaša dodatna tveganja, saj bo kljub temu da ostaja program v Univerzitetnem kliničnem centru Ljubljana v nespremenjenem obsegu, del pacientov sledil zdravniku. Kot je znano je Macedoni Lukšičeva pridobila koncesijo za 0,6 zdravniške ekipe, ki bo v letu 2013 davkoplačevalce stalo okoli 36 tisoč evrov. Včeraj smo na televiziji lahko poslušali tudi prispevek, da je gospod Lukšič oziroma Ministrstvo za socialo na pobudo gospoda Lukšiča izzvalo pritisk na Jurija Maleševića, investitorja te stavbe v Mozirju. Glede na to ministra sprašujem: Kako je lahko podelil omenjeno koncesijo, glede na to, da ima tudi negativno mnenje Zavoda za zdravstveno zavarovanje?
Hvala lepa. Vam bo gospod minister odgovoril na naslednji seji. Izvolite.
Glede na to, da bo naslednja seja konec septembra, bom ministru postavila vprašanje pisno.
Hvala lepa. Gospa Jeraj, gospod minister vam bo odgovoril pisno. Gospod Ljubo Žnidar bo postavil poslansko vprašanje ministru za notranje zadeve in javno upravo dr. Gregorju Virantu.
Spoštovana podpredsednica, spoštovani ministri, kolegi in kolegice! Moje vprašanje se nanaša kar na dva resorna ministrstva, tako na ministrstvo za gospodarstvo, razvoj in tehnologijo in tudi na ministrstvo za notranje zadeve. Poznam, da je ministrstvo za gospodarstvo tisto primarno ministrstvo, ki pokriva investicijske projekte, to se pravi za črpanje evropskih sredstev. Predvsem gre tu v največji meri za investicije na osnovi okoljske kohezijske politike, ki jih vodijo občine. V sedanjem vladnem sklicu pa spadajo občine oziroma lokalna samouprava v okrilje ministrstva za notranje zadeve in župani se s težavami najprej obrnejo na svojega resornega ministra, to se pravi na vas. V zvezi s tem bi rad slišal vaše mnenje: Kakšno je vaše mnenje glede predlaganega zmanjšanja investicijskih sredstev za občine, ki je v predlogu rebalansa proračuna za leto 2013 kar v višini dobrih 70 milijonov? Sedaj se prerazporeja 3 milijone nazaj na to postavko. Kako bo to zmanjšanje vplivalo na že podpisane sklepe občin? Če je podatek, da dobimo tudi to informacijo: Kaj to pomeni za že podpisane sklepe? Ali bodo občine lahko realizirale že podpisane sklepe ali bo dejansko prišlo tudi do spremembe že podpisanih dogovorov s stališča investiranj v te evropske kohezijske projekte?
Hvala lepa. Izvolite dr. Gregor Virant, gospod minister.
Hvala, gospa podpredsednica. Spoštovani gospod Žnidar! Verjetno bi res dobili natančnejše odgovore na to vprašanje, če bi odgovarjal minister za gospodarski razvoj in tehnologijo, ki ga pa danes tudi ni, tako da vam danes ne bi mogel odgovarjati. Je pa tudi res, da se župani pogosto obračajo na nas kot na ministrstvo, ki je pristojno za lokalno samoupravo, tudi ko gre za kake težave, ki sodijo v drug resor. Tako sem se natančno pozanimal, pridobil podatke in vam lahko poskušam odgovoriti. Na ministrstvu za gospodarski razvoj in tehnologijo zatrjujejo, da se z letošnjim rebalansom ne posega v sredstva, namenjena za sofinanciranje investicij v lokalno javno infrastrukturo po 21. in 23. členu Zakona o financiranju občin. Res je, da se ministrstvu za gospodarstvo kot celoti zmanjšuje proračun, mislim, da za nekaj več kot 60 milijonov, vendar gre za sofinanciranje drugih projektov, ne investicij na ravni občin. Ne občinskih investicij. Zato na ministrstvu zagotavljajo, da bodo vsi investicijski projekti, ki se sofinancirajo s strani MGRT tudi realizirani brez spremembe in da rebalans v to ne bo posegal. Poudarjajo tudi, da je večji del teh sredstev namenjen za sofinanciranje kot lastna udeležba Slovenije pri projektih, ki so sofinancirani iz EU sredstev in je to še dodaten razlog, da se ta sredstva ne zmanjšujejo v rebalansu.
Hvala lepa, gospod minister. Torej boste prejeli še dodatni pisni odgovor, gospo Žnidar, kot vam je zatrdil gospod minister. Ali želite še dopolnitev? Verjetno ne. Prehajamo k naslednjemu vprašanju, ki ga bo postavil gospod Andrej Čuš ministrici za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anji Kopač Mrak.
Hvala za besedo. Še enkrat lep pozdrav, predvsem gospe ministrici. Tokrat bi se rad predvsem osredotočil na področje izvajanja Zakona o štipendiranju in predvsem na kršitve le-tega. Sicer so predstavniki študentov, tako Študentske organizacije Slovenije in predvsem Zveze študentskih klubov Slovenije, s prvimi izdanimi odločbami za dodelitev Zoisove štipendije začeli opozarjati na kršitev štipendijske zakonodaje. Neupoštevanje zakonskih rokov je najbolj vidno pri podajanju odgovorov na pritožbe, saj je čakalna doba za odgovor na pritožbo pri nekaterih študentih dosegla že kar obdobje 9 mesecev. Javni sklad za razvoj kadrov in štipendije pa prav tako grobo krši zakonodajo z zamujanjem ob izdajanju odločb o dodelitvi Zoisove štipendije. Zakonski rok je jasno določen, in sicer 2 meseca od popolnosti vloge. V tem primeru gredo kršitve štipenditorja že do te mere, da ne le zamujajo z izdajo odločb o dodelitvi, ampak, kot že prej rečeno, tudi pritožbe oziroma rok za pritožbo presega 8 mesecev. Sami vemo, kakšna je socialna situacija med študenti in glede na to, da marsikateri ne izvedo precej mesecev, kdaj, če bodo sploh, dobili štipendijo, potem ne dobijo odgovorov na pritožbo [[...]]Če malo računam – 8 mesecev je že konec študijskega leta, pa še ni rešena pritožba glede prejemanja Zoisove štipendije. Zato me zanima: Kaj bo ministrstvo postorilo v prihodnje, da se skrajšajo ti čakalni roki, ker so res neživljenjski in otežujejo načrtovanje prihodnosti marsikateremu mlademu posamezniku? Hvala.
Hvala lepa. Izvolite, gospa ministrica.
Hvala za vprašanje. Strinjam se, da so zamude, ki se pojavljajo, tako na Skladu kot tudi na Ministrstvu v zvezi s pritožbami na nek način lahko razumljive z vidika razpoložljivih kadrovskih zmožnosti Ministrstva in Sklada, vendar za tiste, ki jim pravica gre ali pričakujejo pravico, pa seveda neupravičene. Zato smo mi tudi ob sodelovanju vseh ostalih resorjev, za kar se jim na tem mestu zahvaljujem, uspeli, da bo Vlada v tem tednu obravnavala predlog rešitev, s čim bomo zagotovili prerazporeditev določenega števila zaposlenih z drugih resorjev na naše resorje zaradi tega, da bomo lahko to, kar se nam je zgodilo tudi s socialno zakonodajo in tudi s povečanim številom vlog, ki jih imamo za Zoisovo štipendijo, za druge oblike pravic, ki jih Ministrstvo kot drugostopenjski organ lahko servisirali, tako da bi zagotovili ljudem oziroma državljanom in državljankam, da jim v skladu s tem inštrukcijskim rokom tudi odgovorimo. Vsekakor pa je treba tudi tukaj poudariti, da so številne vloge tudi na žalost nepopolne, da o nepopolnih vlogah potem Sklad ne more odločati in če mora Sklad večkrat posameznike prositi za dopolnitev te vloge, seveda tudi nastajajo določeni zamiki. Tako je tukaj več ravni, je pa tudi vprašanje, na kakšen način, kakšni so zahtevani podatki. Torej, tudi mi bomo storili vse, da državljanom in državljankam čim bolj pomagamo, da popolno izpolnijo vloge, da je čim manj teh ovir. Vsekakor bomo storili vse, da bodo ti zaostanki čim manjši.
Izvolite, gospod Čuš.
Pred kratkim je prišlo tudi do določenih sprememb na področju prijave začasnega bivališča. Morda načrtujete kakšne spremembe tudi na tem področju?
Izvolite.
Zakon o prijavi bivališča ni v pristojnosti Ministrstva za delo. Zakon tam pač pravi, na kakšen način je treba prijaviti začasno bivališče. Za te spremembe bi morali ministra, ki je prej odgovarjal, povprašati. Trenutna verzija pravi, da je treba to prijaviti v treh dneh od nastanitve. V zvezi s tem ste me že prej spraševali glede dodatka pri štipendijah. V lanskem letu je bilo veliko nezadovoljstva med študenti, ker ta navodila niso bila dovolj zgodaj dovolj jasna, da je treba za dodatek glede bivanja urediti to nastanitev, začasno bivanje, pred samo vložitvijo vloge, zato so bili študentje zelo nezadovoljni, da se je po njihovem mnenju to v zadnjem trenutku spremenilo, čeprav seveda ni res; zakonodaja velja že dlje časa in je zelo jasna. Mi smo storili tako, da je to letos pravočasno. V pozivu za oddajo vloge za Zoisove štipendije smo dali tudi jasna navodila študentkam in študentom, kako. V lanskem letu je pa bila stvar pod našim ministrom izpeljana tako, kot je bila, dejstvo pa je, da je treba odkrito povedati, da je potem tudi ministrstvo že decembra, takoj ko so prišle pobude za spremembo, da so nejasnosti, dalo tudi obrazložitev in da niso zaželeni šumi v komunikacijah med tistimi, ki prijavljajo, in med tistimi, ki potem odločajo o teh pravicah.
Hvala lepa. Prehajamo k naslednjemu poslanskemu vprašanju. Gospod Robert Hrovat bo postavil poslansko vprašanje ministru za obrambo gospodu Romanu Jakiču.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani minister! Najprej morda nekaj splošnih dejstev. Gasilske organizacije, bodisi prostovoljne bodisi poklicne, opravljajo naloge gašenja in reševanja ob požarih, druge, zlasti preventivne naloge varstva pred požarom, nekatere naloge zaščite in reševanja ljudi ter premoženja ob naravnih in drugih nesrečah ter še nekatere druge storitve. Trinajst poklicnih gasilskih enot in enaindvajset prostovoljnih, tako imenovanih gasilskih enot širšega pomena, pa opravljajo naloge posredovanja ob nesrečah na cestah in nesrečah, kjer se pojavljajo nevarne snovi. V Sloveniji imamo poklicne gasilske enote, prostovoljne gasilke enote v gasilskih društvih ter gasilske enote v gospodarskih družbah, zavodih in drugih organizacijah, ki opravljajo naloge poklicno ali pa prostovoljno. Slovensko gasilstvo ima dolgoletno tradicijo in v svetu je naše gasilstvo zelo cenjeno. Gospod minister, v začetku leta 2008 je bila kot notranja organizacijska enota Izobraževalnega centra za zaščito in reševanje ustanovljena gasilska šola, ki uspešno deluje že kar nekaj let. Že leta 2005 smo v Zakon o gasilstvu v 31. člen zapisali, da se ustanovi tudi višja gasilska šola. Strokovni svet Republike Slovenije za poklicno in strokovno izobraževanje je na januarski seji leta 2010 sprejel sklep o visokošolskem študijskem programu gasilstva. Takratna ministrica je sklep sprejela in od takrat naprej so tekle aktivnosti za dejansko vzpostavitev višje šole za gasilce. Gre za naziv strokovne izobrazbe inženir gasilstva in gre predvsem za poveljujoči kader. Cilji študijskega programa so, da se izobrazijo inženirji s širokimi in strokovnim, tehničnim in praktičnim uporabnim znanjem za področje gasilstva in oblikovanje samozavesti in odločnosti za pravilne odločitve pri reševanju strokovne problematike. Glede na razmere na področju zaščite in reševanja gre za najpomembnejši del vodilnega kadra ob posredovanjih. Vsako nadaljnje zavlačevanje bi lahko imelo negativne posledice za cel sistem zaščite in reševanja. Ne nazadnje, tudi sama zahtevnost področja sili k tovrstnemu urejanju izobraževanja. Pomanjkanja drugega nivoja kadrov, torej poveljujočih, je že ta trenutek kritično, zato vas sprašujem, spoštovani minister: Kateri bodo vaši nadaljnji koraki v zvezi z ustanovitvijo višje gasilske šole in kdaj gasilci lahko pričakujemo oziroma pričakujejo začetek tovrstnega izobraževanja? Hvala lepa.
Izvolite, gospod minister.
Hvala, gospa podpredsednica. Spoštovani kolega Horvat, najlepša hvala za vprašanje in tudi pohvale, ki ste jih namenili našim gasilcem. Res je, visokošolski študij programa gasilstvo je javno veljaven študijski program, ki traja dve leti in vsebuje sto dvajset kreditov. Program tudi omogoča pridobitev šeste stopnje izobrazbe in je namenjen nadaljnjemu usposabljanju poklicnih gasilcev, saj je med pogoji, ki jih mora izpolnjevati kandidat, poleg splošne ali poklicne mature, tudi opravljena šola za poklicne gasilce. Višješolski študij programa gasilstvo ima podlago v dveh zakonih oziroma Zakonu o gasilstvu in Zakonu o višjem strokovnem izobraževanju. Program je izdelan po metodologiji priprave visokošolskih študijskih programov, pri čemer je ministrstvo sodelovalo s Centrom Republike Slovenije za poklicno izobraževanje in Ministrstvom za šolstvo in šport, Sektorjem za visoko šolstvo. Kot ste sami dejali, je visokošolski študijski program podpisala takratna ministrica za obrambo v začetku leta 2010 in na tej podlagi je bil predvsem v letu 2010 in 2011 izvedenih vrsto aktivnosti za začetek delovanja te višje gasilske šole. Se pravi, bil je sprejet študijski program, sprejeta odločitev, da se šola ustanovi v okviru Izobraževalnega centra za zaščito in reševanje in stekle so vse priprave, da bi do tega prišlo. Dejstvo pa je, da je v letu 2012, ko bi bilo treba zadeve konkretizirati in šolo v praksi v resnici vzpostaviti, prišlo do določenih zastojev predvsem zaradi kadrovske popolnitve, finančnih in prostorskih pogojev, čeprav so se izvajali določeni postopki, s katerim naj bi zagotovili kadrovsko popolnitev in uredili prostorske pogoje. Ocenjujem, da je navedene aktivnosti mogoče izvesti na način, da bi lahko šola začela delovati leta 2014; seveda, če bo dovolj interesa med samimi poklicnimi gasilci, kar nameravamo pred tem ponovno preveriti.
Hvala lepa. Izvolite, gospod Hrovat, dopolnitev odgovora.
Hvala lepa, gospod minister, za korekten odgovor. Mene je spodbudila k postavitvi tega vprašanja predvsem obrazložitev v rebalansu proračuna, kjer ste zapisali, da zaradi nepopolnitve sistemiziranih delovnih mest v oddelku Višja gasilska šola in zaradi zmanjšanja finančnih sredstev za adaptacijo objektov ne bo zagotovljenih pogojev za pričetek delovanja Višje gasilske šole in s tem je posledično vprašljiv vpis v študijskem letu 2013/2014. To je bil pravzaprav povod, da sem vas vprašal, ker sem vsakokratnemu ministru ali pa ministrici za obrambo postavljal ta vprašanja, ker se mi zdi, da ravno poveljujočega kadra v slovenskem gasilstvu primanjkuje. Že osem let ni bilo niti enega izobraževanja za to področje in vsi vemo, da je to izredno občutljivo in strokovno področje, ki ga je treba obvladovati. Razumel sem razloge, ki ste jih našteli, in tudi sedaj jih razumem, kot sem razumel vse tiste razloge, ki so se že od leta 2005 vrstili od vsakega ministra, vendar pa apeliram na vas, da kolikor je v vaši moči, da zagotovite čim prej ta drugi nivo poveljevanja, ker tega kadra dejansko kritično primanjkuje. Hvala lepa.
Izvolite, gospod minister.
Kolega Hrovat, res je, prav imate. Rebalans se nanaša na letošnje leto, rekel pa sem, da 2014 pričakujem, da bi se to naredilo, ker v bistvu za dejanski začetek delovanja te šole je treba zagotoviti, kot sem rekel, kadrovske in finančne pogoje. Ocenjeni stroški tega izvajanja programa za prvi letnik, seveda brez zagotovitve samih prostorov, so po ceniku Izobraževalnega centra za zaščito in reševanje okoli 18 tisoč 500 evrov. Majhen denar, ampak poleg tega je še nekaj odprtih vprašanj. Lahko jih konkretiziram samo toliko, da boste seznanjeni. Prvič, prostora, namenjene delovanju Višje gasilske šole, trenutno uporablja ITF, ustanova za krepitev človekove varnosti, za katero se v sodelovanju s kolegom Erjavcev z Ministrstva za zunanje zadeve iščejo nadomestni prostori. Prilagoditi je treba visokošolski študijski program gasilstva tudi za izvajanje izrednega študija. Kot veste, so večinoma ti ljudje zaposleni in, bi se lahko vpisali v ta študij zgolj kot v študij ob delu. Pripraviti je treba akt o ustanovitvi šole in posredovati v sprejem Vladi, izvesti postopke izbire predavateljev in ga posredovati v imenovanje komisiji za imenovanje predavateljev višjih šol, pripraviti razpis za vpis v študijsko leto ko bodo izpolnjeni vsi ti pogoji, urediti prostore Višje gasilske šole, dobiti pozitivno mnenje ustreznosti tega objekta, urediti dokumentacijo, organizacijo študija prvega letnika, izvesti vpis študentov in imenovati ravnatelje. Predvidevam, da če ne bo dodatnih zapletov, bi to lahko naredili in bi v študijskem letu 2014–2015 to realizirali. Še enkrat povem, da bo treba najprej preveriti, ali je res interes in če je – tukaj se strinjam, da je treba skrbeti tudi za ta poveljujoči del gasilstva in ga izobraževati –, bomo to definitivno tudi storili.
Hvala lepa. Naslednje poslansko vprašanje bo postavil gospod Tomaž Lisec ministru za infrastrukturo in prostor gospodu Samu Omerzelu.
Hvala, spoštovana podpredsednica, spoštovani minister in ostali ministrski kolegi! Minister, postavljam vam isto vprašanje kot na junijski seji, to je pač vprašanje glede energetske sanacije stavb v lasti lokalnih skupnosti. To sem vam napovedal že takrat, kajti na mnogo vprašanj je bil edini konkreten odgovor le ta, da je na drugi razpis prišlo 220 vlog. Zato, minister, upam, da boste danes bolj konkretni in vsebinski. Morda za ponazoritev. Septembra 2012 je bivši minister Černač objavil javni razpis – ogromno zanimanja, prijavljenih skoraj 200 projektov v 125 občinah, skupna vrednost preko sto milijonov, odobrenih je bilo potem 100 projektov, zato se je potem minister Černač v začetku marca letošnjega leta odločil za objavo tako imenovanega drugega razpisa, ker je bilo na voljo skoraj 6 milijonov evrov in takrat se je predvidevalo, da bi se odobrilo med 130 in 150 projektov. Potem je prišlo do menjave vlade, po prvomajskih počitnicah pa se je tudi iztekel rok tega drugega javnega razpisa, ampak do današnjega dne na spletni strani vašega ministrstva niti v pregledu medijskih objav ni nič novega. Zakaj govorim o tem vprašanju in se mi zdi zelo pomembno? Zato, ker je ravno ta vladna večina v času, ko je bila še v opoziciji, govorila o tem, kako je treba povečati vlaganja v infrastrukturo, kako je treba pomagati gradbeništvu, kako je treba črpati evropska sredstva. Ampak sedaj, ko imate možnost kaj storiti, ne delate na tem področju nič, pač v skladu s paradigmo te vlade: dejanja so diametralno nasprotna besedam oziroma na tem področju dejanj v zadnjih treh mesecih sploh ni. Zato, spoštovani minister, dovolite, da vam ponovno postavim nekaj vprašanj in, kot sem že rekel, upam, da boste danes bolj konkretni in vsebinski. Kakšno je novo stanje na tem področju? Koliko odločb je bilo izdanih oziroma podpisanih pogodb iz tega drugega razpisa? Če pogodbe še vedno niso podpisane: Kdaj lahko občine pričakujejo, da bodo imele možnost podpisati pogodbo? Še enkrat me zanima: Kakšen je finančni vidik razpisa, torej skupna vrednost prispelih vlog in vrednost izbranih projektov? Ali se morda obeta še kakšen razpis? Zanimanja s strani občin je ogromno, da bi se zadeve na tem področju celo pospešila, ne pa tako, kot imajo nekateri občutek, da se jih skriva, in kakor sem rekel, vi pa od marca nekaj mečkate. Mnogo županov se je obrnilo tudi name osebno. Imajo neke sume, da se zadaj dogaja neka druga zgodba oziroma gre v neko paradigmo te vlade, ki ostro reže na področju podeželja. Pravijo celo, da se bodo verjetno marsikateri projekti zavrnili in bo tako ostal nek denar, ki bo po mnenju nekaterih šel za sanacijo oziroma reševanje večjih objektov oziroma projektov predvsem v Ljubljani – lahko omenim primer Stožice – oziroma v ostalih večjih mestih, ki so vladi naklonjena. Ker mi zmanjkuje časa, pa me zanima v tej fazi že nekaj odgovorov. Hvala.
Hvala lepa. Izvolite, gospod minister.
Spoštovana predsedujoča, hvala za besedo. Spoštovane poslanke in poslanci, lep pozdrav, spoštovani gospod Lisec, hvala za vprašanje na isto temo kot prejšnjikrat. Mislim, da sem vam že prejšnjikrat poskušal ponazoriti, kako pomembna tema je, koliko poudarka ji dajemo in bom še enkrat ponovil tudi številke, ki sem jih prejšnjikrat navedel in so bile zelo eksaktne. Tokrat bom šel še bolj v detajle in vam res tabelarično prestavil, tudi tole tabelo vam lahko pošljemo, tako da boste imeli pismeni material, da mi ne boste očitali, da ne dobite eksaktnih podatkov. Se bom pa vrnil malo na koncept energetske učinkovitosti in sanacije stavb. Že prejšnjikrat v odgovoru sem jasno ponazoril, da je to segment, ki ga kot minister – in naše ministrstvo – izredno podpiram; ne samo zaradi tega, ker osebno verjamem v to zgodbo, ampak tudi zaradi tega, ker dejansko celotna Evropa se izredno usmerja na to področje, izredno veliko sredstev se za to področje namenja in sam osebno verjamem, da je to bodočnost tako v Evropi kot tudi za Slovenijo. Tudi sem jasno poudaril, sem izreden podpornik ne samo pasivne energetske učinkovitosti, ampak tudi aktivne, na katerem področju vidim izredno priložnost tudi za slovenska podjetja. Ta lahko s svojimi tehnologijami, svojimi prispevki ne samo na domačem trgu, ampak tudi na tujih trgih na tem področju zelo veliko dosežejo. Ta vaša namigovanja v smeri, da se zadaj peljejo neke zgodbe, se mi zdijo totalno nekorektna in res neresna brez kakšne koli osnove. Tudi namigovanje v smeri, kdo je odgovoren in komu gre predpisati kakšne medalje za te razpise, se mi zdijo neresne in nerealne, nekorektne, če želite. Tisto, kar je dejstvo, je, da se je razpis za energetsko sanacijo izpeljal v času našega mandata. Tisto, kar je dejstvo, da je res razpis bil prej objavljen, ampak kar nekaj razpisov smo imeli prej objavljenih, ki niso doživeli epiloga. Torej, tisto, kar je ključnega pomena: razpis pripeljati do konca, podpisati pogodbe in dela oddati in potem tudi sredstva črpati, predvsem na področju evropskih sredstev. Tukaj si upam trditi, da smo izredno uspešni in da nam ta črpanja zelo izredno uspešno potekajo. Pa vam bom konkretno za konkretne razpise točne številke prebral. Imeli smo dva razpisa. Javni razpis za sofinanciranje operacij za energetsko sanacijo, prvi, je bil v vrednosti 50 milijonov 565 tisoč 215, in sicer tukaj smo prejeli oziroma podpisali 108 pogodb in v tem trenutku imamo za izplačilo v vrednosti 753 tisoč 657 tisoč evrov. Na drugem razpisu smo imeli prvo in drugo odpiranje; na prvem odpiranju smo prejeli 165 vlog, na drugem odpiranju 46 vlog, torej skupaj 221 vlog, od tega je bilo 10 vlog, od katerih so vlagatelji naknadno odstopili. Za prvo odpiranje imamo v letu 2013 planiranih 8,4 milijona evrov, v letu 2014 18,2 milijona evrov in v letu 2015 5,5 milijona evrov sredstev, skupaj 32,5 milijona evrov sredstev. Na drugem odpiranju, kamor je prispelo 46 vlog, imamo za leto 2013 planiranih dva milijona evrov, za 2014 7,7 milijona evrov in za leto 2015 1,3 milijona evrov. Torej, kar se tiče vseh razpisov, moram poudariti, da smo temu dali izredno pozornost. Menimo, da je energetska sanacija izrednega pomena, še posebej, ker govorimo o osnovnih šolah in vrtcih, in na ministrstvu tako jaz kot cela ekipa, ki se s tem ukvarja, smo temu dali poseben poudarek in se trudimo, da bi sredstva bila v maksimalni višini počrpana in da ta energetska sanacija uspe. Hvala.
Hvala lepa. Izvolite dopolnitev odgovora, gospod Lisec.
Hvala za malo bolj vsebinski odgovor kot zadnjič. Sam podpiram to, da podpirate, ampak vedno veste, besede so eno, dejanja pa drugo. Težko se strinjam, da ste vi nosilec bili tudi delovanja bivšega ministra Černača, kajti prvi razpis je bil septembra 2012 in po mojih vedenjih vas takrat še ni bilo kje blizu ministrskega mesta. Razpis, tudi drugi, je minister Černač pripravil v marcu, tako da v bistvu samo nadaljujete njegovo delo, na žalost bolj počasi. Že prej sem rekel, da se je po prvomajskih počitnicah iztekel rok drugega javnega razpisa, pogodb pa še ni. Mene zanimajo pogodbe: Kdaj občina lahko pričakuje pogodbe? To je po mojem tudi zelo konkretno vprašanje. Poglejte, minister, vedno v tej vladi govorite o investicijah, o gradbeništvu, o evropskih sredstvih [[...]]Tukaj je naloga enostavna, lahko bi se septembra verjetno srečali s tretjim razpisom. Malo spremenite podatke, morda bi lahko v ta razpis dali energetsko sanacijo gasilskih domov, športnih ali pa kulturnih objektov, ampak kako bomo septembra kaj drugega delali, če verjetno še tega drugega razpisa ne bomo dokončali, ki bi moral biti že po 1. maju dokončan in občine bi morale imeti že pogodbe. Verjetno se bo kakšna manjša občina s kakšnim manjšim projektom že letos v počitniškem času srečala s tem, da bi lahko sanirali oziroma energetsko obnovili kakšno šolo ali pa kakšen vrtec. Saj pravim, mislim, da bi lahko bile lokalne skupnosti, pa tudi gradbeništvo zelo hvaležno, če bi malo pohiteli, ampak pohiteli z dejanji, ne pa s kitenjem s perjem drugega. Zato vas ponovno sprašujem: Kdaj lahko občine pričakujejo podpis pogodb s strani ministrstva? Hvala.
Izvolite, gospod minister.
Hvala za dodatna vprašanja, izzive, če hočete. Gospod Lisec, res vas prosim, da pozorno poslušate, ko odgovarjam. Rekel sem, 108 pogodb, torej, govorim o 108 podpisanih pogodbah, vi pa očitate, da pogodbe niso podpisane. Še enkrat, 108 podpisanih pogodb. Ko govorite o razpisih, ki jih je pripravil gospod Černač – super, jaz to izredno podpiram in se strinjam, da je res te razpise on pripravil. Toda tisto, kar sem poudaril, v zadnjih treh letih, kot sem videl, je bilo na ministrstvu kup razpisov pripravljenih, ki niso doživeli epiloga, ki niso bili pripeljani do faze, da se podpišejo pogodbe, da se realizirajo in da se ta sredstva črpajo. O tem sem govoril, ne o tem, kdo je pripravljal razpise. Kar se tiče bodočnosti, pa vsekakor z novo finančno perspektivo na tem področju računamo, da bomo uspeli veliko sredstev dobiti in da bomo na tem področju veliko pozornosti in aktivnosti namenili ravno energetski sanaciji, da bomo v naslednjih letih uspeli iz evropskih sredstev še dodatna področja, na stavbah in aktivni energetski učinkovitosti, izpeljati.
Izvolite, gospod Lisec.
Ker se očitno z ministrom nisva razumela ali pa mogoče nekdo noče nekoga razumeti. Vi ste govorili o 108 projektih – ja, ampak to je bil prvi razpis, minister, jaz sem vas pa spraševal, kaj je s tem drugim razpisom, ki je bil marca objavljen. Pričakovalo se je, da bodo po 1. maju zadeve šle v realizacijo. Občine – mislim, da ste rekli za 202 občini, ki so se prijavile na ta razpis – pa sprašujejo oziroma čakajo, kdo bo sploh izbran, kako bo izbran, koliko bo dobil in kdaj bo lahko začel delati, to jih zanima. In tisti, ki so bili v prvem razpisu izbrani, s katerimi so pogodbe podpisane z vaše strani, imajo to skrb odveč, vendar mene zanima drugi razpis. Zato predlagam, da se na naslednji seji opravi razpravo. Že takrat sem vam obljubil, če ne bom dobil nekih konkretnih zavez, kdaj bo do tega prišlo, ker sem bil zadnjič in danes zelo eksakten: če pogodbe še vedno niso podpisane, kdaj lahko pričakujemo, da bodo občine imele možnost – tiste seveda, ki bodo izbrane – podpisati pogodbe. Ker tega odgovora nisem dobil, spoštovana podpredsednica, predlagam, da se na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru ministra. Morda se pa takrat odpre tudi vprašanje, kaj kdo na vašem ministrstvu počne. Minister, verjamem, da niste vi osebno odgovorni za čisto vse, vi ste le tisti vrh, ki bi moral vaše službe koordinirati, da bi delale. In, spoštovani minister, upam, da predstavniki vašega ministrstva ne bodo dva meseca na dopustu, ampak jim boste dali tudi med poletnim časom dovolj dela, da se lahko septembra srečamo in morda na septembrski seji opravimo kvalitetno debato glede problematike, ki se tiče mnogih slovenskih občin. Upam, da v tem času ne bo ta vlada prišla do tega, da bo želela te občine, ki smo jim hoteli v prejšnjem mandatu pomagati, celo ukiniti. Spoštovana podpredsednica, predlagam razpravo.
Hvala lepa. O vaši zahtevi bo Državni zbor odločal v četrtek, 11. julija 2013, v okviru glasovanj. Prehajamo k naslednjemu poslanskemu vprašanju. Dr. Andreja Črnak Meglič bo postavila poslansko vprašanje ministru za zdravje gospodu Tomažu Gantarju, ki je danes odsoten. Izvolite.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Kolegice in kolegi, gospodje ministri, lep pozdrav! Danes gospoda ministra ni, pa vendar se mi zdi vprašanje tako aktualno, da je prav, da ga postavim ustno. Težave v našem zdravstvu niso od danes, niso niti od včeraj. Že več kot 10 let vemo, da se srečujemo z resnimi sistemskimi problemi na tem področju, in od časa, ko je dr. Keber kot tedanji minister opravil res celovito analizo našega zdravstvenega sistema – ne boste verjeli –, je minilo že več kot 10 let. Od tedaj naprej praktično ni bilo zdravstvenega ministra, ki ne bi poskušal s tako imenovanimi spremembami sistemskih zakonov, pa vendar se do danes ni zgodilo ničesar. Tudi stanje, v katerem se nahajamo danes, je še slabše glede na zaznane sistemske primanjkljaje zaradi ekonomske krize. Dejstvo je, da je število brezposelnih naraslo že na 120 tisoč in seveda brezposelni ljudje ne vplačujejo v zdravstveno blagajno. Tako se škarje med potrebami in med sredstvi, ki jih imamo na razpolago, vsak dan bolj razpirajo. Tudi sam gospod minister je večkrat poudaril, da je zaradi razmer v zdravstvu nujno potrebno sprejeti ukrepe, ki bodo omili sedanjo finančno luknjo, v katero smo pravzaprav padli, in da to mora biti prvi ukrep, s katerimi bomo posegli na področje reševanje zdravstvenih zagat, temu pa naj bi sledile spremembe sistemskih zakonov. Tudi sam gospod minister je pripravil tako imenovani interventni zakon, ki seveda pomeni, da bi z njim odločilno posegli in vplivali na dogajanje v slovenskem zdravstvenem prostoru. Ta interventni zakon se je nanašal na to, da bi se na eni strani razširile prispevne osnove za plačevanje zdravstvenih prispevkov po principu vsak prihodek šteje, na drugi strani pa naj bi se izravnali tudi prispevki različnih kategorij zavarovancev. Znano je, da so razlike v prispevkih zavarovancev ogromne, 1:10. Če zaposleni plačujemo približno 2 tisoč 400 evrov na leto, tisti, ki jih imenujemo ostale kategorije, med njimi so tudi družinski člani, zgolj 240. Zaradi tega je seveda nujno, da izvedemo vse te spremembe, pa vendar jih nismo dočakali. Zato, gospod minister, sprašujem: Kje je obtičal interventni zakon oziroma zakon o spremembah in dopolnitvah Zakona o zdravstvenem varstvu in zavarovanju? Ali in kdaj nameravate zakon vložiti, glede na to, da do jeseni seje več ne bomo imeli? Hvala lepa.
Hvala lepa. Torej želite ustni odgovor na naslednji seji, gospa dr. Andreja Črnak Meglič. Torej bo gospod minister Gantar odgovoril na naslednji seji ustno. Prehajamo k naslednjemu poslanskemu vprašanju. Gospa Sonja Ramšak bo postavila poslansko vprašanje ministru za obrambo gospodu Romanu Jakiču.
Hvala lepa za besedo, predsedujoča. Spoštovani ministri, spoštovane poslanke in poslanci! Spoštovani minister, poslanke in poslanci smo bili v začetku julija seznanjeni s strani reprezentativnega Sindikata vojske, obrambe in zaščite, da se v Slovenski vojski dogajajo čudne stvari, in sicer da prihaja do odpuščanja predvsem poklicnih pripadnic Slovenske vojske, med njimi tudi mater z majhnimi otroci in nosečnic. Navedeno odpuščanje naj bi se izvajalo kljub vašemu zagotovilu in zagotovilu načelnika Generalštaba Slovenske vojske, da do teh odpuščanj ne bo prišlo. V Slovenski vojski namreč naj bi prišlo do odpuščanj na način, da gre za prikrito odpuščanje, kar veva oba zelo dobro, da to pomeni, da se s poklicnimi pripadniki in pripadnicami ne podaljša pogodbe o zaposlitvi. Sindikat tako vam kot načelniku Generalštaba seveda očita tudi to, da na drugi strani ne izvajate odpuščanj častnikov, podčastnikov in vojaških uslužbencev, ampak da so tarča le poklicne vojakinje in vojaki. Nekateri vojaki naj bi celo opravljali po 100 ur in več viška delovne obveznosti in zato sindikat meni, da dejansko obstaja pomanjkanje poklicnih vojakinj in vojakov in da seveda prihaja do nespoštovanja delovne zakonodaje, kajti presežki ur niso poplačani v skladu z ustrezno zakonodajo. Zato vas, minister, sprašujem: Ali ste vi in načelnik Generalštaba Slovenske vojske že posredovali pisni odgovor na vprašanja, ki vam jih je postavil Sindikat vojske, obrambe in zaščite? Oziroma: Koliko pripadnic Slovenske vojske je bilo odpuščenih ali pa so jim bile prekinjene oziroma odpovedane pogodbe o zaposlitvi v letih 2010, 2011, 2012 in 2013, seveda z navedbo razloga prekinitve pogodbe o zaposlitvi? Hvala za vaš odgovor.
Izvolite, gospod minister.
Podpredsednica, spoštovana kolegica Ramšakova, najlepša hvala za vprašanje. Tudi sam sem od Sindikata vojske, obrambe in zaščite 1. 7., tako kot predsednik republike, predsednica Vlade, Odbor za obrambo Državnega zbora in Varuhinja človekovih pravic prejel protest in zahtevo za pojasnitev glede domnevnega odpuščanja pripadnic Slovenske vojske. Iz pisma je bilo mogoče zaključiti, da naj bi šlo za diskriminatorno kadrovsko politiko. V pismu se navaja tudi tri konkretne primere pripadnic, katerim je bilo poslano obvestilo o prekinitvi pogodb. Ampak najprej naj izrazim spoštovanje in občudovanje do vseh pripadnic Slovenske vojske, vojakinj, podčastnic in častnic, ki svoje delo v Slovenski vojski opravljajo z veliko predanostjo in odgovornostjo ne samo doma, ampak tudi v misijah v tujini. Menim, da ne obstajajo nikakršni razlogi, da bi se kadrovska politika v Slovenski vojski izvajala diskriminatorno, zato sem, in to je del odgovora, Generalštabu Slovenske vojske naročil, da pripravi podrobnejša pojasnila v zvezi s primeri, ki jih navaja sam sindikat oziroma ste jih navedli tudi vi v vašem poslanskem vprašanju. Kot sami veste, so s kadrovskim načrtom Slovenske vojske določena temeljna izhodišča kadrovske politike ter načela za uveljavljanje kompetenčnega modela na področju zaposlovanja, štipendiranja, razporejanja, napredovanja in povišanja, službovanja v tujini, vojaškega izobraževanja in usposabljanja, podeljevanja priznanj, podaljševanja pogodb in odhodov iz Slovenske vojske. Kadrovska politika mora skozi pregledne kadrovske procese in postopke ter naloge upravljanja s kadri zagotoviti svoj razvoj organizacije in kariernih poti pripadnikov Slovenske vojske, izboljšati kadrovsko strukturo, seveda tudi zagotoviti ustrezno popolnjenost, zlasti vitalne zmogljivosti vojske. Kadrovska politika Slovenske vojske v letošnjem letu je usmerjena v proces preoblikovanja Slovenske vojske. O tem smo vas seznanili na pristojnem matičnem delovnem telesu in ob tem preoblikovanju tudi o uveljavljanju njihove nove strukture. Med ostalimi se s kadrovskim načrtom Slovenske vojske določa tudi politika podaljševanja pogodb tudi za leto 2013. S to politiko je določeno, da se pogodbe o zaposlitvi pripadnikom poleg izpolnjevanja pogojev, določenih v predpisih, podaljšujejo ob upoštevanju potreb službe in kriterijev službene ocene – se pravi, to sta dva pogoja – in pri podaljšanju pogodb se upošteva povprečje službenih ocen zadnjih treh let, pri čemer se pripadnikom, ki imajo povprečno službeno oceno zadnjih treh let – se pravi, to povprečje je "zadovoljivo" –, imajo povprečno oceno iz zadnjih treh let iz preverjanja gibalnih sposobnosti "zadovoljivo" – se pravi oboje "zadovoljivo" – pogodbe o zaposlitvi ne podaljšajo. Če mi dovolite še odgovor na vaše vprašanje, če ne bom dokončal sedaj, bom v drugi rundi. Od 1. 1. 2013 do 30. 6. 2013 je bila pogodba o zaposlitvi podaljšana 254 pripadnicam in pripadnikom Slovenske vojske ter od 1. 1. 2013 do 5. 7. 2013 41 pripadnicam in pripadnikom nismo podaljšali pogodb o zaposlitvi. Od tega je bilo 9 pripadnic ter 32 pripadnikov Slovenske vojske. Glavni razlogi za nepodaljšanje so bili naslednji: varnostni zadržek, službene ocene glede na kriterij kadrovskega načrta za leto 2013, zdravniški razlogi, se pravi omejitve, lastna želja, neizpolnjevanje pogojev športnika – veste, da imamo 70 športnic in športnikov – ter vojak po 45 letu, kar nam po zakonu mora iti [[...]] Glede podatkov, po katerih sprašujete, pa so naslednje: eno so odpovedi pogodbe o zaposlitvi s strani delodajalca, teh je bilo v letih 2010 do 2013 8 pripadnic. in sicer leta 2010 ena pripadnica, razlog je bil neizpolnjevanju pogojev, se pravi varnostni zadržek; 2011 dve pripadnici, en disciplinski ukrep, enkrat neopravičena odsotnost z dela; 2012 štiri pripadnice, ena negativna službena ocena v zadnjih dveh letih, dvakrat neopravljeno temeljno vojaško strokovno usposabljanje in enkrat neopravičena odsotnost z dela; v letu 2013 pa ena pripadnica neopravičena odsotnost [[...]] [[znak za konec razprave]] [[...]]Če boste želeli, bom nadaljeval še v drugi rundi. Hvala.
Izvolite, gospa Ramšak, dopolnitev odgovora.
Hvala lepa za besedo. Hvala za ta vaš prvi del odgovora. Tako bi rekla, da očitno glede na to, da se v zadnje pol leta srečujemo s kar nekaj pismi sindikatov, takšnih in drugačnih, o težavah v Slovenski vojski, na katere prav gotovo vpliva ta transformacija oziroma reorganizacija, kot ste vi dejali, Slovenske vojske, bi pri tem dodala to, da sem že večkrat opozorila, da vsakoletno ali vsako drugo leto se v Slovenski vojski izvaja reorganizacija tudi v okviru Ministrstva za obrambo, kar sigurno negativno vpliva tudi na organizacijsko in predvsem kadrovsko klimo v Ministrstvu za obrambo. Pa naj vas minister, to, kar sem dobila maloprej na svoj mail, seznanim še z besedami nekoga iz Slovenske vojske. Vem, da gre za osebo, ki dobro pozna razmere, zato mi dovolite, da samo preberem: "Z ljudmi se v transformaciji dela kot z bučami, prvo so popolnjevali 132. gorsko četo z ljudmi s Štajerske in Koroške, le-ta je bil do jutri nastanjen v Celju, zdaj pa si je nekdo izmislil in to četo preselil z jutrišnjim dnem v Ljubljano. Potem trobijo, da v duhu racionalizacije premeščajo ljudi bližje domu, zdaj pa se bodo s Koroške in iz Maribora vozili v Ljubljano." In vse to, gospod minister, seveda ni tisto, za kar naj bi se v Slovenski vojski zavzemali, to pa je v prvi vrsti za človeka in njegovo skrb za samega pripadnika oziroma pripadnico. Seveda pričakujem, da boste tudi v tej smeri podali še kakšen odgovor. Hvala.
Izvolite, gospod minister.
Gospa Ramšakova, sami veste, da se – in to sem večkrat javno povedal – v reorganizacijo in zadnjo transformacijo Slovenske vojske nisem strokovno vtikal, prišel sem na ministrstvo 22. marca letošnjega leta, ko je bila ta transformacija v sklepni fazi. Sem pa povedal, da po postrojitvi 15. maja na dan Slovenske vojske, ko je bila formalno ta transformacija končana, da bomo zdaj zelo podrobno pogledali, ali je pri tej transformaciji prišlo do kakršnih koli deviacij ali problemov. Seveda bomo to, na kar opozarjate, vzeli zelo v poštev. Tovrstna pisma, ki jih vi dobivate, dobivam tudi jaz kot minister in vsakič sproti opozarjam načelnike Generalštaba in sam Generalštab, da pogleda, ali očitki iz teh pisem držijo ali ne. Glede na to, da ste postavljali vprašanja glede odpuščanja, pa bi kljub vsemu dopolnil še statistiko, ki govori o tem, da ni bilo podaljšano v letošnjem letu 12 pripadnicam – oziroma od leta 2010 do 2013 – 12 pripadnicam Slovenske vojske; in sicer zaradi neopravljanja vojaškega strokovnega usposabljanja, zaradi zdravstvene omejitve, službene ocene, šestkrat zdravstvene omejitve in trikrat službene ocene v letu 2013. Na koncu moram kljub vsemu povedati, da sami veste, da je kadrovski načrt predvideval zmanjšanje števila pripadnikov in pripadnic Slovenske vojske s 7 tisoč 400, kot jih imamo zdaj, na 7 tisoč 109 in da je pri tem rebalansu proračuna kljub vsemu bilo takrat moje izhodišče, kot ste rekli na koncu – človek. Zato smo zmanjšali samo za 1 % in v resnici obdržali večje število pripadnic in pripadnikov Slovenske vojske, kljub temu da bi po kadrovskem načrtu morali zmanjšati za skoraj 300, kar seveda ne pomeni, da to ne bo pod vprašajem naslednje leto, ampak kljub vsemu je dogovor, ki smo ga imeli, tudi dogovor, ki ga je sklenil minister Virant s socialnimi partnerji, da ne bo odpuščanj iz poslovnih razlogov. To smo upoštevali tudi v Slovenski vojski, ampak še enkrat poudarjam, da ne glede na navedeno, pogodbe o zaposlitvi ne bomo podaljševali vsem tistim pripadnikom in pripadnicam Slovenske vojske, ki ne bodo izpolnjevali kriterijev iz zakona ter aktov vodenja, poveljevanja v vojski, to pa so tisti kriteriji, o katerih sem prej govoril, zakaj je bila 9 pripadnicam odpovedana, 8 pripadnicam od leta 2010 do 2013, odpovedana pogodba o zaposlitvi s strani delodajalca. Ampak, to niso samo pripadnice, kot sem rekel, so tudi pripadniki [[...]] [[znak za konec razprave]] [[...]]9 deklet in 42 fantov. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Ramšak, verjetno imate zahtevo, Izvolite.
Ja, predsedujoča in gospod minister. Mislim, da se v Slovenski vojski dejansko dogajajo stvari, zaradi katerih je treba o njih opraviti širšo razpravo, pa ne mislim samo na kadrovske zadeve, ampak tudi o tem, kar ste omenili – proračunska sredstva. Vemo, da ste v ministrstvu skrčili proračunska sredstva za 22 milijonov evrov. Žal zadnjič niste bili na seji odbora in tako niste mogli slišati tudi naših razprav. Bom pa izkoristila tudi to priložnost, da nekako dam pobudo, da se sestanejo tako vsi reprezentativni sindikati, vodstvo ministrstva in tudi Odbor za obrambo in da se opravi tudi širša razprava v zvezi s problematiko v ministrstvu in v Slovenski vojski. Hvala.
O vaši zahtevi bo Državni zbor odločil v četrtek, 11. julija 2013, v okviru glasovanj. Prehajamo k naslednjemu poslanskemu vprašanju, ki ga bo postavil gospod Jožef Horvat ministru za zunanje zadeve gospodu Karlu Erjavcu. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovani gospodje ministri, gospa generalna sekretarka Vlade! Spoštovani podpredsednik slovenske vlade in minister za zunanje zadeve, gospod Karl Erjavec! Odbor za zunanjo politiko je 3. julija letos soglašal, da v novi deklaraciji slovenske zunanje politike posebej izpostavimo izjemen pomen članstva Republike Slovenije v Evropski uniji. V osnutku dokumenta med drugim piše: "Krepitev naše dejavnosti v Evropski uniji in oblikovanje strateških partnerstev z državami integracije narekujeta, da postanemo prepoznavna država članica, ki s svojim delovanjem ustvarja ozračje aktivnega oblikovanja skupnih evropskih politik znotraj institucij EU, prispeva k vsebinskim zasnovam skupne evropske zunanje in varnostne politike, krepi pozitivni odnos do širitve EU z novimi članicami, ima aktiven odnos do vključevanja slovenskih državljanov v zaposlovalno politiko EU institucij, striktno zagotavlja slovenskim strokovnjakom zaposlovanje na najbolj odgovornih mestih v Evropski uniji. V razpravi o bodoči institucionalni organiziranosti Evropske unije bo Republika Slovenija aktivno sodelovala pod geslom Več Evropske unije, več Slovenije, saj je interes Slovenije takšna institucionalna organiziranost EU, ki bo ohranjala našo suverenost in zagotavljala Evropski uniji takšen gospodarski razvoj, ki bo integraciji in s tem tudi Sloveniji povrnil gospodarsko in monetarno stabilnost." Navedeni tekst, gospod minister, seveda iskreno pozdravljam, treba pa ga je čim prej in dosledno udejanjiti in permanentno udejanjati. Še posebej v temu času, ko ima Evropska unija težave in se v Sloveniji vse pogosteje, žal tudi med aktualnimi koalicijskimi politiki, pojavljajo izjave o mačehovski Evropi Krepi pa se jugonostalgija v funkciji vnašanja zlonamerne zmede med državljane, ki jim gotovo nikoli ne bo alternativa Evropski uniji, saj Jugoslavije ni več in Jugoslavije nikoli več ne bo. Gospod minister, glede na vašo izjemno cenjeno kilometrino v svetu ministrov gojim upanje do vas in zato vas sprašujem: Katere konkretne ukrepe nameravate predlagati slovenski vladi za krepitev evropske zavesti in evropskega duha v slovenskih institucijah in med državljani Republike Slovenije? Hvala za vaš prvi del odgovorov.
Hvala lepa. Izvolite, gospod minister, gospod Karl Erjavec.
Hvala lepa, gospa podpredsednica, hvala za vprašanje gospodu poslancu. Moram reči, da mene ne skrbi, kar se tiče Evropske unije pa Slovenije, ker tudi vse ankete Evrobarometra kažejo, da Slovenci podpiramo Evropsko unijo, da se čutimo Evropejci in da smo tudi zelo dobro obveščeni o najpomembnejših zadevah, ki se dogajajo v okviru Evropske unije. Razumem pa to skrbi zaradi splošne situacije, ki pa ni posledica članstva v Evropski uniji, ampak je bolj posledica položaja posamezne članice. Mislim, da težave, s katerimi se Slovenija v tem trenutku sooča, mislim zlasti na gospodarske, finančne težave, seveda tudi vplivajo na pogled v Evropsko unijo in s temi težavami se srečujejo tudi nekatere druge države, kot so Grčija, Italija, Španija, kjer nekateri tudi dvomijo v Evropsko unijo. Prepričan sem, da moramo opraviti svojo domačo nalogo, opraviti strukturne reforme, sanirati banke in bo tudi med Slovenci še več optimizma, kar se tiče Evropske unije. Tudi ne vidim neke bojazni glede nekdanje države. Sami veste, da tudi nekdanje republike, ki so sedaj samostojne države, težijo k temu, da bi postale polnopravne članice Evropske unije. Pred kratkim je postala Hrvaška, Srbija je začela oziroma bo začela januarja 2014 pogajanja, tako da ni nobene bojazni, zlasti za tiste, ki se bojijo, da se bo vrnila Jugoslavija oziroma da nekateri v Sloveniji želijo uvoziti čim več Jugoslavije. Jugoslavije pač ni več in po tem strahu tudi po mojem ni potrebe. Opozoril bi zlasti na to, da bo drugo leto 10 let našega članstva v Evropski uniji. Mislim, da je treba to obletnico tudi izkoristiti za to, da bomo še bolj ozaveščali naše državljanke in državljane, zlasti pa mladino, kaj prinaša Evropska unija. Drugo leto so tudi parlamentarne volitve v Evropski parlament v maju. Mislim, da je to tudi odlična priložnost, da tudi politika promovira evropsko idejo, ki je rezultat druge svetovne vojne in stalnih vojn na evropskem kontinentu. Mislim, da potem ko je bila vzpostavljena ta evropska integracija, ki se danes imenuje Evropska unija, da je to najdaljše obdobje, ko živimo v miru. Izjema so samo dogodki v devetdesetih letih na Zahodnem Balkanu in tudi na našem ozemlju. Letos tudi praznujemo evropsko leto državljana. Moram reči, da tukaj potekajo določene iniciative. Mi bomo v letošnjem letu in v naslednjem letu imeli 11 okroglih miz. Recimo, v jeseni prav za mlade blejski strateški forum, ki je namenjen mladim, bomo imeli razpravo o prihodnost mladih v Evropski uniji. To bo zelo zanimiv panel tudi z mednarodno udeležbo, ker se mi zdi, da je zlasti za mlade pomembno utrditi to zavest, kakšne prednosti prinaša Evropska unija. Tudi na spletni strani Ministrstva za zunanje zadeve stalno obveščamo, informiramo javnost o tem, kaj se pravzaprav dogaja. Spoštovani poslanec, upam, da mi boste dali še dodatno vprašanje, da bom lahko zaključil svojo misel.
Hvala lepa. Izvolite gospod Jožef Horvat. Dopolnitev odgovora.
Seveda, z veseljem, gospod minister. Ravno zaradi tega, ker sem povedal, da gojim neko upanje in verjamem, da ste v Vladi tisti minister, celo podpredsednik slovenske vlade, morda pričakujem še več, ki spodbuja celotno vlado in slovensko politiko k temu, da krepimo evropski duh na slovenskih tleh. Čeprav ste minister za zunanje zadeve in kot tak torej najbolje razumete poslanstvo Evropske unije in članstvo Republike Slovenije v Evropski uniji, me zanima, gospod minister: Katere ukrepe boste v smislu več Evrope na slovenskih tleh in več Slovenije v Evropi predlagali Vladi v zvezi z nujnimi dopolnitvami – pravim nujnimi dopolnitvami po mojem prepričanju – vzgojno-izobraževalnih programov v slovenskih osnovnih in srednjih šolah? Institucije Evropske unije sam razumem – verjamem, da tako tudi vi – kot dobronamerne; tiste, ki želijo Sloveniji dobro. Tako ne jemljem tako tragično včerajšnjih izjav komisarja Rehna, da so razmere v Sloveniji resne, da se čas izteka, da vodja evroskupine Dijsselbloem čaka rezultate oktobra in da finančno ministrico Mario Fekter osebno zanima, kako gre Sloveniji. Ampak to so opozorila, ki so dobronamerna, da nas na nek način tudi morajo spodbujati, da odločno potegnemo ukrepe, ki bodo za slovenske državljane boljši. Seveda pa, govoril sem o zmedah, ki jih nekateri tudi politiki vnašajo med slovenske državljan: tako iz Državnega zbora, ko se govori o Evropi mačehi, ko se govori o Angeli Merkel, ki stiska Evropo in tudi Slovenijo, in jaz ne bi bil rad v kozi gospe Alenke Bratušek, ko se bo v petek pogovarjala s kanclerko Angelo Merkel in upam, da se ne bosta pogovarjali tudi o prepevanju znane pesmi v Stožicah. Vi ste moder mož in vas tam ni bilo, zato vas prosim, naredite vse, kar je v vaši moči, za več Evrope v Sloveniji.
Hvala lepa. Izvolite, gospod minister.
Hvala. Če želimo več Evrope v Sloveniji, bomo tudi morali sami več narediti. Vemo, kako je s črpanjem evropskih sredstev. Mislim, da nam tukaj Evropa ni mačeha. V naslednji finančni perspektivi za leto 2014–2020 je nekako predvideno 4 milijarde dodatnih sredstev, ki jih lahko koristimo, zato da bomo imeli večje blagostanje. Prepričan sem, kar se tiče Evropske unije, da je to edina perspektiva za Slovenijo kot majhno državo, ki je pa lahko zelo uspešna glede na svoje resurse. Tukaj mislim na človeški potencial, na naravne vire in tudi na geostrateški položaj in večkrat ponavljam, da velikokrat dobim tudi znotraj Evropske unije od kolegov ministrov vprašanja, kako je mogoče, da se je Slovenija znašla v takšne težave glede na potencial, ki ga ima Slovenija. Vi veste, da smo v letu 2008 uspešno izvedli predsedovanje Evropskemu svetu, ki je bilo ocenjeno kot zelo uspešno. Mislim, da bo teh nekaj temnih oblakov pač treba premagati. Seveda nas pa Evropska unija tudi sili k večji urejenosti, k temu, da spoštujemo predpise, regulative in če bomo to počeli, potem sem prepričan, da se nam obetajo boljši časi. Kar se tiče izobraževanja. Tukaj moram povedati, da potekajo že na osnovnih šolah, tudi na srednjih šolah določeni programi. Recimo, imamo tudi poseben priročnik za učitelje v zvezi z Evropsko unijo, tako da to izobraževanje poteka v teh šolah in imamo Evropo v šolah. Seveda je pa to vse premalo, zato se mora tudi politika angažirati v tem smislu, da daje pozitivna sporočila in da tudi izpolni pričakovanja, ki jih imajo tudi druge članice Evropske unije do Slovenije. Drugo leto, kot rečeno, imamo evropske volitve. Prve so bile 2004, druge 2009, ampak žal smo videli, da je bila zelo nizka volilna udeležba, kar je tudi splošen evropski trend, zato tudi vzporedno teče razprava pri ministrih za zunanje zadeve o prihodnosti Evropske unije, kakšno hočemo. Ali jo hočemo bolj povezano, [[...]] [[znak za konec razprave]] Žal mi je, zmanjkalo je časa, ampak bo na Odboru za zunanjo politiko mogoče v okviru izhodišč za novo slovensko zunanjo strategijo se pogovoriti o teh stvareh.
Hvala lepa. Prehajamo k naslednjemu poslanskemu vprašanju. Gospod Branko Kurnjek bo postavil vprašanje ministru za kulturo, dr. Urošu Grilcu. Izvolite.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Prav lep pozdrav vsem skupaj. Spoštovani minister, dr. Grilc. Dejstvo je, da v Sloveniji še vedno nimamo urejenega sistema označevanja primernosti filmov za otroke v kinematografih, čeprav nas k temu posredno zavezuje Konvencija Sveta Evrope za zaščito otrok pred spolnimi zlorabami. Prav tako smo zavezani k spoštovanju Deklaracije Evropske komisije o zaščiti mladoletnikov. Zato me zanima: Ali ima ministrstvo za kulturo v načrtu zakonsko ureditev označevanja starostne primernosti filmov v kinematografih? S tem bi odpravili nezavidljiv položaj Slovenije, ki nas v odnosu do zaščite ter obveščenosti otrok, mladostnikov in njihovih skrbnikov uvršča med redke države v Evropi, ki so ureditev področja javno prikazovanih avdiovizualnih vsebin s tega stališča zanemarile. Želim poudariti, da cilj označevanja primernosti javno prikazovanih filmov oziroma širše javno dostopnih avdiovizualnih vsebin ni in ne bi smela biti kakršna koli oblika cenzure ali absolutna prepoved ogleda, temveč gre pri označevanju primernosti predvsem za vidik obveščenosti otrok in mladostnikov ter seveda napotek staršem in tudi njihovim skrbnikom. Gre v bistvu za pravico do obveščenosti. Le na podlagi obveščenosti se lahko nato ozaveščeni starši odločijo, ali svojemu otroku priporočijo ogled filma ali pa tega ne dovolijo. Ker sedaj te možnosti ni, to posledično pomeni, da se lahko tudi s samimi naslovi filmov s potencialnimi gledalci oziroma s starši ali skrbniki manipulira oziroma se jih lahko zavaja. Filme z neprimernimi vsebinami se sedaj lahko predvaja ob katerikoli uri, torej tudi ob popoldanskih urah, matinejah, kar omogoča samostojen ogled tudi mladostnikom in otrokom. Recimo, kot rešitev bi bilo morda smotrno razmisliti o sistemu označevanja, kot je že predpisan in uveljavljen za predvajanje vsebin na televiziji – ena od možnosti. Oznake o primernosti vsebin bi morale biti navedene ob vsakem pojavljanju naslova posameznega filma – najsi gre za oglase, sporede v kinematografih, napovedniki v tiskanih in elektronskih medijih, na nosilci avdio-vizualnih vsebin npr. DVD in podobno. Čeprav se sicer zavedam, da je namen posredovanja avdio-vizualnih vsebin v kinematografih, na televiziji, DVD in ostalih nosilcih zaslužek, pa bi z označevanjem filmskih vsebin lahko veliko naredili za otroke in njihov pravilen razvoj. Zato vas, gospod minister, še enkrat sprašujem: Ali lahko v doglednem času pričakujemo kakšen premik v smeri zaščite razvoja tistih, ki so prihodnost te družbe? Zdrave družbe brez zdravih posameznikov [[...]] [[znak za konec razprave]] [[...]]Hvala lepa.
Hvala lepa. Izvolite dr. Uroš Grilc. Gospod minister, imate besedo.
Spoštovani poslanci! Hvala lepa, pozdravljeni. Kot pravilno ugotavlja gospoda poslanec Branko Kurnjek, je javno prikazovanje avdio-vizualnih vsebin z vidika zaščite otrok in mladostnikov ustrezno rešeno v televizijskih programih in tudi drugih avdio-vizualnih medijskih storitvah na zahtevo, in sicer na podlagi Zakona o avdio-vizualnih medijskih storitvah. V okviru tega zakona je natančno razmejeno, katere vsebine ne smejo biti predvajanje in za katere vsebine je potrebno izbrati primeren čas predvajanja. V zakonu so še posebej opredeljeni ukrepi za dostop do avdio-vizualnih vsebin, ki bi lahko resno oškodovale telesnemu, duševnemu ali moralnemu razvoju otrok in mladoletnikov, in sicer v primerih, kadar je distribucija teh vsebin, torej tudi filmov, omogočena na način avdio-vizualnih medijskih storitev na zahtevo. Dejstvo je namreč, da so prav te medijske storitve na zahtevo poleg kinomatografske distribucije eden čedalje bolj priljubljenih načinov distribucije in ogleda filma oziroma programskih vsebin. S tega vidika menimo, da je ministrstvo v tem delu sprejelo ustrezne ukrepe za zaščito otrok in mladoletnikov pred javno predvajanimi vsebinami v televizijskih programih in avdio-vizualnih storitvah na zahtevo, ki niso primerne za določeno starostno stopnjo. To je še zlasti pomembno, ker so otroci, mladoletniki tem vsebinam izpostavljeni takoj, ko se usedejo pred televizijo oziroma ustrezno elektronsko napravo. V primeru kinematografsko prikazanih filmov pa je ta način drugačen, saj predpostavlja nakup vstopnice, ta pa spet namen, da si bo otrok v spremstvu starejše osebe ta ali oni film ogledal. Otroški in mladinski filmi v kinematografski distribuciji so v najavah prikazovalcev in distributerjev že opredeljeni tako vsebinsko kot žanrsko, v boljših kinematografih tudi glede na priporočljivo starostno stopnjo. Potencialni gledalci so tako do določene mere že seznanjeni s primernostjo filma za otroke in mladino, in sicer iz obvestil in najav distributerjev in prikazovalcev ter iz medijskih najav. Zelo pogost način distribucije in prikazovanja otroških in mladinskih filmov je tudi strukturiran program na način abonmajev v kinematografih in posebnih programskih sklopov, namenjenih otroškim in mladinskim filmom, ki predstavljajo eno izmed najbolj priljubljenih možnosti ogleda tovrstnih filmov, saj je velikokrat povezano s spremljevalnim pedagoškim programom. Tovrstne sklope poznajo številni prikazovalci, še zlasti prikazovalci v okviru Art kino mreže, ki združuje 25 kinematografov po demografsko zelo razvejanem območju Slovenije. Prav tako je mogoče tudi iz najav filmov v redni kinematografski distribuciji slediti povezavam na druge spletne strani, na katerih so znakovno označeni filmi glede na primerljivost za določena starostna obdobja že opredeljeni. V teh najavah je tako predstavljen žanr, denimo, grozljivka, akcijski film, drama, oznaka produkcije, za katero starostno stopnjo je film primeren, igralska zasedba in podobno. Sklepati o vsebini in primernosti filma le na podlagi naslova, je seveda premalo, kar velja za vsa filmska, pa tudi druga dela z različnih področij umetnosti. Vendar pa je vaše vprašanje zelo na mestu in ministrstvo se zaveda, da bo zaradi večje transparentnosti in nedvoumnosti ter glede na izkušnje nekaterih drugih držav treba uvesti sistem predhodne klasifikacije kinematografskih del, namenjene izključno zaščiti otrok kot posebej ranljive kategorije, in sicer kot priporočilo staršem oziroma starejšim pri izbiri filmov za otroke in mladostnike. V tem trenutku ministrstvo natančno proučuje različne sisteme označevanja in mogoče je dobro, če se na kratko dotaknem vsaj nekaterih ključnih. Eden izmed zanimivih je nedvomno ameriški sistem, kjer gre za obliko samoregulacije. Ne obstaja zakon, ki bi to določal, pač pa obstaja poseben organ, ki podeljuje oznake o primerni starostni stopnji gledalcev za posamezen film, sestavljajo ga predstavniki industrije, prikazovalci, starši, pedagogi in vsak film tudi ustrezno ovrednotijo. Na kinematografih je sicer odločitev, ali bodo nek film prikazovali ali ne. Skratka, ZDA ne poznajo nobenega zakona, ki bi to področje reguliral, pa vseeno večina kinematografov v predvajanje ne vzame filma, če ta ni bil ustrezno ocenjen oziroma označen po klasifikacijski lestvici. Ob tem pa je treba vedeti, da gre za neformalen sistem, ki je namenjen zaščiti otrok do 15. leta. Nekatere izmed evropskih držav imajo dosti bolj regulirane sisteme. Eden izmed njih, švedski, je poverjen posebnemu svetu [[...]] [[znak za konec razprave]] [[...]] Bom pa še nekaj dodal, če dobim dodatno vprašanje. Hvala lepa.
Izvolite, gospod Kurnjek.
Hvala za besedo. Hvala za pojasnjeno. Veselijo me vaši zadnji stavki, da se ministrstvo na to tematiko odziva. Pravilno ste ugotovili, določeni naslovi lahko zavajajo tako starše kot tudi otroke. Sicer tu ne bi želel javno delati reklame za kakšne takšne filme oziroma javno predstavljati naslovov, ampak, recimo, lahko imate kakšno grozljivko – nedolgo nazaj se je vrtelo v kinematografih, kjer je bil nek popolnoma generičen izraz in nikakor ne bi mogli sklepati na samo vsebino. Ali pa, recimo, podoben film tudi z generičnim naslovom, kjer je vsebina govorila o nasilju nad otroki. In če si predstavljamo vizualno pred seboj otroka, ki gleda takšen film, vemo, kakšne posledice lahko to pomeni za otrokov razvoj. Še enkrat ponavljam, da si ne predstavljam, da bi se delalo neko prepoved ogleda v smislu "ne smeš", temveč gre tu resnično za ozaveščenost. Morda samo označevanje z določenimi znaki, seveda v vseh pojavnih oblikah, torej, v medijih, vseh tiskanjih, ob napovednikih, sporedih in podobno, bi to moralo biti obvezno, vendar pa sama regulacija obiska kinematografov je pa najverjetneje praktično neizvedljiva. Resnično upam, da boste na ministrstvu čim prej predstavili predlog zakona, ki bo te stvari urejal. Hvala lepa.
Hvala lepa. Izvolite, gospod minister.
Hvala lepa za dodaten izziv. Dva primera bi še navedel, kako je to v sosednjih državah urejeno, v evropskih državah. V Avstriji filme klasificira komisija avstrijskega zveznega ministrstva za šolstvo, umetnost in kulturo, ki izda starostno priporočilo za vsak posamezen film, in sicer opredeli njegovo primernost za mlajše od 6 let, 10, 12, 14 in 16 let. V Franciji mora dovoljenje za predvajanje filma, tukaj pa se govori dejansko o dovoljenju, v kinematografu pred začetkom predvajanja pridobiti operater. Dovoljenje, licenco izda minister za kulturo in medije, in sicer na podlagi priporočila svojega posvetovalnega telesa. Naj takoj povem, da se nam v tem primeru takšna ureditev, kjer bi minister izdajal dovoljenja, ne zdi primerna. Predvsem, ker je tudi moj kolega gospod Virant z menoj, vemo, da bi takšen način potegnil za seboj tudi obsežen uradniški aparat in s tem tudi določene javnofinančne konsekvence, ki si jih ne moremo privoščiti. Zato ministrstvo skupaj s Slovenskim filmskim centrom, javno agencijo, in tudi skupaj z distributerji prikazovalci proučuje način, kako oblikovati sistem, ki bi bil učinkovit, ki bi prinesel transparentne in uporabne rešitve, zlasti za starše. To tematiko mislimo urediti v zakonu o Slovenskem filmskem centru, ki bo v poslanske klopi prišel jeseni. Zelo se strinjam, da iščemo rešitev v smeri pravice do obveščenosti, da iščemo način, ki bo uspel to pravico udejanjati v smeri promocije kakovostne filmske produkcije in ki bo seveda gradil v smer razvoja filmske kulture. Ta je namreč zelo zelo pomembna. Je seveda tudi ena od tistih, ki je zelo dostopna, zato se nam zdi to vprašanje toliko bolj pomembno in se vam zahvaljujem za vprašanje.
Hvala lepa. Naslednje poslansko vprašanje bo postavil gospod Jožef Jerovšek generalni sekretarki Vlade gospe Tanji Šarabon ter ministru za notranje zadeve in javno upravo dr. Gregorju Virantu.
Hvala lepa. Spoštovana gospa generalna sekretarka, ministra! Moje vprašanje bi generalno moralo biti naslovljeno na gospo predsednico Vlade, kajti ona je direktna predstojnica Sove, vendar upam, da bom dobil odgovore. Gre za očitno zlorabo Sove v politične namene in s hudimi političnimi implikacijami. V časopisu Delo je bil 1. 7. objavljen članek Osvežitve na Sovi izpod peresa novinarja Karbe, ki je pisan kot nekako povzemanje o zaprti seji in povzemanje obiskov Komisije za nadzor obveščevalnih in varnostnih služb na Sovi. Sedaj se ne spominjam, da bi bili kdaj, že davno, pa sem bil predsednik, tako zlorabljeni obiski, da bi se tajne seje zlorabljale. V teh navedbah, vse te navedbe so v opreki z dejstvi ali pa vsaj močno prirejene. Zato je jasno, da so to načrtno plasirane informacije iz obveščevalnih služb z namenom politične intrige in diskreditacije določene politične opcije. Seveda gre za politično zlorabo. V članku se poroča o nadzoru dr. Andreja Kurnika s strani prejšnjega direktorja, tako piše, kar je tudi laž. Tisti, ki smo bili v mandatu 2000–2004 člani Komisije za nadzor obveščevalnih in varnostnih služb, seveda vemo, da ima ta zadeva uporaba teh metod dolgo brado in da so povsem drugačna dejstva v zvezi s prisluhi. Zato sprašujem: Ali je Vlada s plasiranjem informacij preko Sove, ki so povsem obratne od resnice, poskušala nahujskati in razkačiti del vstajniškega gibanja, ki ga vodi gospod Kurnik, proti sedanji opoziciji ali pa mogoče še širše [[...]] [[znak za konec razprave]] [[...]]s tako imenovano vstajo? Zanima me: Kdo je odobril plasiranje insinuacij preko določenega novinarja? Ali Vlada podpira takšno zlorabo obveščevalnih služb oziroma uporabo udbovskih metod pri delu Sove? Dodatna vprašanja pa bom še potem postavil. Hvala lepa.
Hvala lepa, gospod Jerovšek. Na vaša vprašanja bo odgovoril minister za notranje zadeve in javno upravo dr. Gregor Virant.
Hvala lepa. Ko se razpravlja o obveščevalno-varnostni agenciji, nekako izhajam iz principa, manj je več. Mislim, da ni dobro, da se o teh zadevah govori javno, ampak je bolje, da se razpravlja na sejah Komisije za nadzor obeščevalnih in varnostnih služb, ki so zaprte za javnost in tako naprej. Sam kot minister za notranje zadeve lahko samo rečem, da podpiram zakonito delovanje Sove, torej delovanje v okviru zakona, ki ureja njeno delovanje, in da v principu časopisnih člankov ne komentiram, ker mislim, da to ne spada v poslanstvo politike.
Hvala lepa. Gospod Jerovšek, želite dopolnitev odgovora?
Ja. Prvič, protestiram zato, ker je predsednica Vlade predstojnica Sove in bi morala v tem primeru odgovarjati gospa generalna sekretarka. Vas, gospod minister, pa sem hotel vprašati, kajti te posebne metode se uporabljajo tudi na kriminalistični službi z odredbami: Ali je bila tudi kakšna inštrukcija ali kaj podobnega, da se tudi te službe zlorabijo v politične namene? Imam veliko izkušenj z nadzorom obveščevalnih služb, sem bil večkrat član, in kaj takšnega se ni zgodilo. Ta afera, ki je razkrita tu v časopisu – in ne nam očitati, da mi poskušamo in sprašujemo. Te zadeve, takšne zlorabe in takšne afere je treba začeti razčiščevati na javnem mestu. Kajti, ta zadeva, koga so službe uporabile za plasiranje teh dezinformacij, neresnic s političnimi nameni, pove marsikaj tudi o genezi afere Rode. Zanima me tudi, gospa generalna sekretarka: Kaj Vlada podpira tovrstne osvežitve v Sovi? Članek govori o osvežitvah v Sovi s ciljem uporabe udbovskih metod in tovrstne preobrazbe Sove. Zanima me tudi: Ali je Sova v skladu s peto točko 24. člena v članku omenjeno osebo obvestila o spremenjenem gradivu?
Hvala lepa. Izvolite, gospod minister.
Ker se je ta drugi del vprašanja nanašal na morebitne zlorabe policije v politične namene, potem lahko z vso odgovornostjo zagotovim, da v času mojega mandata tega ni in ne bo, ampak da ima policija zelo jasno usmeritev, da funkcionira v vseh segmentih, zlasti ali pa tudi kriminalističnem, izključno profesionalno in popolnoma politično nevtralno; ali z drugimi besedami, da ni nobenih svetih krav in da nobeno delovanje policije ne sme biti v korist ali pristransko v korist ali v škodo katere koli politične opcije, ampak mora biti striktno profesionalno in nevtralno. To je, kar se policije tiče. Kar se Sove tiče, ste pravilno ugotovili, da je njena predstojnica, torej predstojnik Sove je seveda direktor. Direktor je direktno odgovoren predsednici Vlade, zato tudi dvomim, da lahko generalna sekretarka Vlade kakor koli odgovarja na vprašanja v zvezi s Sovo. Če bi se v zvezi z medijskimi zapisi pojavil kakršen koli sum, kakršni koli znaki, ki bi utemeljevali sum storitve kaznivega dejanja, bi policija odreagirala sama. Ni nobene potrebe, da ji dajemo za to kakršne koli inštrukcije, da ji jaz dajem kakršne koli inštrukcije. Policija spremlja te stvari in odreagira takrat, kadar je treba. Še enkrat pa bom rekel, mislim, da komentiranje časopisnih člankov ni naloga politike. Tudi jaz včasih težko verjamem, da lahko kakšen medij kaj takega zapiše, kar zapiše. Tudi ko sem sam, recimo, prizadet s kakšnimi takimi zapisi, ampak poglejte, to je pač naša služba, to moramo vzeti v zakup in medijem prepustiti, da opravljajo svoje delo, mi pa opravljajmo svoje delo. Še enkrat bom pa rekel, če bi pa se pokazal v kakšnem medijskem zapisu kakršen koli znak, da je bilo storjeno kaznivo dejanje, recimo z odtekanjem zaupnih informacij in podobno, bo pa policija seveda odreagirala.
Hvala. Izvolite, gospod Jerovšek, imate proceduralni predlog.
Doslej sem bil prepričan, da imamo generalno sekretarko Vlade, ki lahko opravlja svoje delo. Dvakrat sem izrecno zahteval odgovore. Tega nisem dobil. In seveda je odvračanje od jedra afere, če pristojni niso pripravljeni odgovarjati. Tudi jaz se, gospod minister, z vami strinjam, da je zelo žalostno, da je tak članek s popolnoma izkrivljenimi dejstvi, z lažmi, z namenom politične diskreditacije določenih oseb določene politične opcije. Po mojem je ravno zato, da bi vstajniško gibanje naščuvali zoper sedanjo opozicijo, kajti omenjeni gospod je dolgoletni voditelj teh protestniških gibanj in zaradi tega je popolnoma nesprejemljivo, da tiščimo glavo v pesek. To, kar se je zgodilo, je tudi poskus diskreditacije Komisije za nadzor obveščevalnih in varnostnih služb. Bil sem štiri leta predsednik te komisije – ni prodrla ena novica s strani poslancev! V to sem tudi prepričan, kajti če že bi bilo, bi prej bila tista resnica, o čemer je tekla beseda na komisiji in na Sovi. Tukaj so pa popolnoma izkrivljena dejstva, podtaknjena komisiji na nek način. Toliko pa poznam zadeve in delovanje, da je to prišlo iz obveščevalnih služb, politična odgovornost je seveda na Vladi in to hudo afero moramo razčiščevati tudi v parlamentu. Lahko se izognemo vseh imen, lahko zapremo sejo, bom zahteval zaprtje seje, če bo treba, ampak seveda pa moramo to obravnavati v skladu z 246. členom Poslovnika in razčistiti, kajti to je hudo preveč, kar se je zgodilo. Na kakšen način so plasirane v javnost zlo pomembne informacije za državo, ki bi po mojem tudi morale ostati zaprte za javnost, vendar se je zavestno naredil konstrukt s povsem jasnimi političnimi implikacijami in nameni. Torej, o tem moramo razpravljati, če bo treba, bomo razpravljali tudi na zaprti seji. Hvala lepa.
Hvala lepa. O vašem predlogu bo Državni zbor odločal v okviru glasovanj na naslednji seji. Sedaj pa nadaljujemo z vprašanji. Mag. Štefan Tisel bo zastavil vprašanje ministru za infrastrukturo in prostor, gospodu Samu Omerzelu.
Vsem lep pozdrav! Spoštovana gospa podpredsednica, spoštovana ministrica, spoštovani ministri, generalna sekretarka, poslanke in poslanci! Približno 30 manjšim kamnolomom v Sloveniji grozi zaprtje s koncem leta 2013. Bil je vložen zakon oziroma novela Zakona o rudarstvu, ki pa je bila na prejšnji seji v juniju zavrnjena in je bil postopek ustavljen, ker je leta 2010 bil sprejet zakon, ki je manjšim kamnolomom oziroma vsem kamnolomom naložil nekako nove dolžnosti oziroma ponovno pridobitev koncesije za nadalje obratovanje in določen datum, julij 2012, ko se bodo zaprli kamnolomi, ki ne bodo imeli novih oziroma pogojev po novem. V lanskem letu je bil po nujnem postopku sprejeti zakon oziroma sprememba Zakona o rudarstvu, ki je ta datum podaljšala do konca leta 2013 in seveda smo zdaj spet blizu tega, kajti zakon, kot sem omenil, ki je to spremembo nekako predvideval, je bil zavrnjen. Tako gre za približno trideset kamnolomov, ki so v različnih okoljih v Sloveniji in so od njihove uporabe zelo odvisni krajani, tudi obrtniki, gradbinci in vsi; sicer se bo zadeva podražila, grozi tudi zaprtje dveh manjših kamnolomov in vloga monopola tudi na temu področju. Zato vas, gospod minister Samo Omerzel, minister za infrastrukturo in prostor, sprašujem: Kdaj nameravate vložiti spremembo Zakona o rudarstvu, od katerega je odvisno tudi nadaljnje delovanje številnih manjših kamnolomov? Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo.
Spoštovana predsedujoča, hvala za besedo. Spoštovani gospod poslanec, gospod Tisel, hvala za vprašanje. Res je, obstoječ zakon ima kar nekaj pomanjkljivosti in na Ministrstvu za infrastrukturo in prostor pripravljamo novelo zakona, ki bo odpravila ključne pomanjkljivosti, predvsem v temu segmentu, da bodo kamnolomi lahko nemoteno obratovali. Načrtovano je, da bo Vlada s predlagano obravnavo prišla v septembru. Hvala.
Želite dopolnitev odgovora? Izvolite.
Hvala lepa. Zahvaljujem se gospodu ministru za konstruktivni odgovor. Upam, da bo res tako in da bo do konca leta ta zakon sprejet, ker sicer bi pričakovali, da se to podaljšanje ponovi, kajti vemo, da gre za več segmentov, tako za prostorske načrte občin, nekateri so že pri kraju, drugi pa šele v startu in lahko traja več let, da bodo ti občinski prostorski načrti in podrobni prostorski načrti sprejeti, kar je pogoj spet za pridobitev koncesije. Vlada je leta 2009 tudi sprejela državni program gospodarjenja z mineralnimi snovmi, v katerem je predvidela, da se lahko izda koncesija za izkoriščanje mineralnih surovin samo v primeru, ko je na lokaciji zaloge najmanj za 30 tisoč kubičnih metrov proizvodnje na leto in najmanj surovine za petnajst let. Hkrati pa gre tudi za sanacijo starih kamnolomov, ki bi tudi ostali nekje na polovici sanacije, če ne bi tega prehodnega obdobja podaljšali. Še enkrat hvala za odgovor. Pričakujem, da če ne bo zakon v doglednemu času, se pravi do konca leta 2013, sprejet, da bi vsaj spet premostili to vsebino za nadaljnjih nekaj let, da bi lahko ti kamnolomi pridobili ustrezne pogoje za koncesijo. Hvala.
Hvala lepa, gospod Tisel. Ne želite, minister, dopolniti? V redu, potem bom kar nadaljevali. Gospod Borut Ambrožič je naslednji, ki bo zastavil vprašanje, in sicer ministrici za delo, družino in socialne zadeve in enake možnosti dr. Anji Kopač Mrak. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoča. Pozdravljeni vsi prisotni! Gospa ministrica, dovolite, da v zvezi z vprašanjem navedem najprej nekaj zgovornih podatkov, ki se navezujejo na samo vprašanje. Po podatkih Statističnega urada Republike Slovenije je v letu 2013 število brezposelnih najvišje po letu 1993. V prvem četrtletju tega leta je znašalo 111 tisoč, meseca maja pa celo 118 tisoč 576 registriranih brezposelnih. Žal je najvišja brezposelnost zavladala prav med mladimi oziroma med leti petnajst in štiriindvajset in je v prvem četrtletju leta 2013 znašala 23,3 %. Kisla tolažba, v ciničnem smislu seveda, je tudi dejstvo, da je stopnja brezposelnosti v Evropski uniji oziroma evrodržavah najvišja doslej in je tudi v teh državah brez dela že 19,38 milijona ljudi brezposelnih. Moje vprašanje se zato navezuje na obveznost delodajalca, ki je po Zakonu o delovanjih razmerjih v roku 8 dni dolžan po podpisu pogodbe z izbranim kandidatom ostale neizbrane kandidate obvestiti o tem, da niso bili izbrani. Pustimo ob strani, da kandidat, ki je posredoval potencialnemu delodajalcu svojo ponudbo o sodelovanju in v roku do enega meseca ni vabljen na razgovor, lahko sklepa, da iz te moke ne bo nobenega kruha, saj je bolj v nebo vpijoče dejstvo obup in občutek manjvrednosti vsakega posameznika, ki ga doživlja ta čakajoči na odgovor delodajalca, pa naj bo ta pozitiven ali negativen. Sam zakon določa, da sta stranki pogodbe o zaposlitvi tako delavec na eni strani kot delodajalec na drugi strani. Vprašati pa se moramo, ali se delodajalci zavedajo svoje močnejše vloge, ki jo imajo do delavcev. Izkušnje na terenu in tudi podatki zaposlenih na zavodih za zaposlovanje, ki se soočajo s takšnimi obupanimi delavci ali iščočimi delavci, kažejo na alarmantno situacijo. Slovenija že tako velja za deželo z visoko stopnjo depresije, samomorov in podobno. Ali ni sedaj na državi, da poskrbi za odpravo travm in psihičnih težav, s katerimi se soočajo številni iščoči dela in iščoči odgovorov na svoje vloge? Eno rešitev ponuja tudi ZDR, ki niti ne navaja načina obvestila o neizbranosti, kar pomeni, da bi lahko čakajoči dobil odgovor tudi po elektronski pošti. Zato ministrico sprašujem: Ali ministrstvo razmišlja o strategiji? Ali ima izdelano strategijo v zvezi s kršitvami delodajalcev, ki neizbranih kandidatov ne obvestijo o neizbranosti za določeno delovno mesto? Ali razmišlja o razrešitvi tega družbenega oziroma delovnopravnega problema? Hvala lepa za odgovor.
Hvala lepa, gospod Ambrožič. Dr. Anja Kopač Mrak, izvolite.
Hvala za besedo, gospa predsedujoča. Spoštovani poslanec, hvala za vprašanje. Tudi vsem ostalim prisotnim lep pozdrav z moje strani! To, da mladi ali kdor koli, ki se prijavlja na delovno mesto, ne dobi odgovora, je stresno. Že prejšnji Zakon o delovnih razmerjih je morda malce nejasno določal – namreč, določal je, da je v 8 dneh po zaključenem postopku izbire delodajalec dolžan pisno obvestiti neizbranega kandidata o tem, da ni bil izbran. Vendar je kasneje prišlo predvsem do vprašanja, ali je treba to interpretirati, da je po sklenitvi delovnega razmerja s tistim, ki je izbran, treba ta 8-dnevni rok upoštevati ali po zaključku postopka. To so bile dileme. Zdaj smo z novim sprejetim Zakonom o delovnih razmerjih to jasneje zapisali, predvsem smo pa želeli tudi prisluhniti delodajalcem, seveda, če imajo po 500, tisoč ali celo več vlog, kar se danes, na žalost, premnogokrat dogaja, da jim damo možnost, da s pomočjo informacijske tehnologije to svojo obveznost tudi izvedejo. Zato je zdaj predvideno, da morajo v 8 dneh obvestiti, lahko torej elektronsko, na naslov, za katerega je predhodno med iskalcem zaposlitve in morebitnim delodajalcem dogovorjeno. Če delodajalec neizbranega kandidata v 8 dneh po zaključenem postopku izbire ne obvesti o tem, da ni bil izbran, odgovarja za prekršek, za katerega inšpektor za delo izreče globo na podlagi 219. člena Zakona o delovnih razmerjih. Delodajalec se kaznuje z globo od 750 do 2 tisoč evrov, manjši delodajalec z globo od 200 do tisoč evrov, delodajalec posameznik z globo od 100 do 800 evrov in odgovorna oseba delodajalca, pravne osebe ter odgovorne osebe v državnem organu ali samostojni lokalni skupnosti z globo od 100 do 800 evrov. Verjamem, da so jasne tudi prekrškovne norme, hkrati pa res tudi ta manjša birokratska ovira, da se lahko v sodobni družbi v 21. stoletju to naredi tudi preko elektronskega naslova, da bo to omogočilo, da bodo delodajalci to spoštovali in s tem neizbrani kandidati dobili, čeprav nezaželen odgovor, vseeno odgovor na svojo vlogo.
Hvala lepa ministrici. Želite dopolnitev odgovora? Izvolite.
Samo zahvala ministrici za pričakovan odgovor. Ta institut postavljanja poslanskih vprašanj je pravzaprav namenjen tudi dodatnemu osveščanju javnosti, predvsem pa, lahko bi rekli zaposlitveni javnosti, da ne bo več prihajalo do tega diskriminatornega položaja, ki so ga, žal, tudi v teh dneh marsikateri dolžni. Sedaj vedo ali pa tudi v bodoče, če se bodo na nas obračali, da se lahko obrnejo oziroma izkoristijo to pravico, ki jim zakon postavlja. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. S tem smo zaključili prvi krog poslanskih vprašanj. Nadaljujemo oziroma prehajamo na drugi krog vprašanj poslank in poslancev. Začeli bomo z vprašanjem gospoda Dragutina Mateja, in sicer ministrici za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anji Kopač Mrak. Izvolite.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Spoštovana ministrica! V Sloveniji imamo jasno zakonodajo glede izpolnjevanja pogojev za upokojevanje. Jasno sta določena tako pogoj starosti kot tudi pogoj števila delovnih let oziroma delovne dobe. Z nekaterimi zakonskimi spremembami v lanskem letu smo na nekaterih področjih vpeljali zakonske določbe, kjer je obvezno upokojevanje tistih javnih uslužbencev, ki izpolnjujejo kumulativno oba pogoja, se prav starosti in število let delovne dobe. Zanima me: Na kakšen način pristojne službe pregledujejo in priznavajo delovno dobo osebam, ki so v času prejšnje države delale v drugih republikah te države ali v zveznih organih takratne države? V zvezi s tem me še posebej zanima: Ali je vaše ministrstvo oziroma ali so vaše pristojne službe dale kakršen koli odgovor ali prijelo kakršno koli vprašanje s strani ZPIZ, se pravi pristojne službe, kako naj obračunava to delovno dobo glede na dopise, ki jih ZPIZ pošilja na različna ministrstva? Hvala za odgovor.
Hvala lepa. Ministrica, izvolite.
Hvala za vprašanje. Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Če me sprašujete predvsem glede priznavanja delovne dobe tistih, ki so delali v preteklosti v drugih republikah skupne Socialistične federativne republike Jugoslavije, je treba tukaj poudariti, da je Slovenija s temi, zdaj skoraj z vsemi republikami, sklenila sporazume o socialnem zavarovanju. Tako je bil sporazum s Hrvaško sklenjen že leta 1997, z Makedonijo leta 2000, z Bosno in Hercegovino leto 2008, s Srbijo leta 2010 in Črno goro leta 2010. Sporazumi, ki smo jih sklenili, sledijo splošnim in v Evropi uveljavljenim pravilom koordinacije sistemov socialne varnosti, med drugim temu, da se zavarovalne dobe, dopolnjene v različnih državah, seštevajo in tako upoštevajo pri ugotavljanju, ali so izpolnjeni pogoji za pridobitev pravice. Na podlagi seštetih dob zavarovanja pa nato vsaka država odmeri sorazmerni del dobe, ki je bil dopolnjen po njenih predpisih, in za ta del dobe tudi plačuje sorazmerni del pokojnine. V praksi to pomeni, da se med pristojnimi nosilci zavarovanja, na primer pri nas je to Zavod za pokojninsko in invalidsko zavarovanje, da so izdelani posebni obrazci, na podlagi katerih si države med seboj sporočajo dopolnjene dobe zavarovanja oziroma vključitve v nacionalni sistem. Na podlagi pridobljenih podatkov nato vsak nosilec zavarovanja izračuna sorazmerni del pokojnine, ki ga izplačuje direktno upravičencu. Pravica do pokojnine se pridobi ob izpolnitvi pogojev v vsaki posamični državi, skladno z njenimi nacionalnimi predpisi. Prav tako pa je treba opozoriti, da je višina pokojnine odvisna od veljavnih pravil v državi, ki pokojnino v celoti ali v sorazmernem delu izplačuje. V zvezi s pokojninami nekdanjih zveznih uslužbencev, pa je treba pojasniti, da se njihove pokojnine izplačujejo skladno s sporazumom, sklenjenim s tisto državo bivše republike SFRJ, v kateri je bil posameznik zaposlen. Pri tem je treba opozoriti tudi na dejstvo, da so bivši zvezni uslužbenci podvrženi načelu enake obravnave kot vsi ostali zavarovanci. Kar zadeva vaše drugo vprašanje, pa lahko pojasnim, da so pri pogajanjih za sklenitev sporazuma o socialnem zavarovanju in pri oblikovanju vsebin poleg strokovnih služb ministrstva sodelovali tudi predstavniki Zavoda za pokojninsko in invalidsko zavarovanje. Konkretno, da naj bi bila kakršna koli navodila posebna ali kar koli, pa vsaj jaz nimam te informacije, samo to, kar so mi pač dali, in verjamem, da ti postopki potekajo tako, kot morajo. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Mate, želite dopolnitev? Izvolite.
Hvala lepa še enkrat. Želel bi dodatno zastaviti vprašanje, seveda imam v mislih zelo konkreten primer. Zelo sem vesel, da ste našteli vse sporazume, ki so sprejeti, da ste opisali, kako poteka to z organi, ki so delovali na zveznem nivoju v obdobju bivše države, in seveda vesel sem, da zagovarjate načelo enake obravnave – te besede ste uporabili. Tega sem vesel predvsem zaradi tega, ker smo z ustavnim zakonom ob osamosvojitvi prevzeli te obveznosti in zagotovili vsem tem ljudem enake pravice in tudi dolžnosti. Težava nastane takrat, ko imamo v Zunanjem ministrstvu Republike Slovenije zaposlene osebe, takšnih oseb je 10, ena od teh oseb je stara 72 let in ima 46 let delovne dobe, ZPIZ pa je poslal pred kratkim, pred slabim mesecem dni dopis, s katerim je ministrstvo uradno obvestil, da oseba vsaj do 31. 12. letošnjega leta ne izpolnjuje pogojev za upokojitev. Hkrati pa seveda za nekatere druge uslužbence veljajo neka druga pravila. Iz vprašanja, ki sem ga postavil prejšnji mesec ministru za zunanje zadeve, je bilo zelo jasno razvidno, da imajo na ministrstvu zaposlenih deset takšnih oseb. Vsi so v najvišjem rangu, njihove plače bruto znašajo na letnem nivoju med 50 in 60 tisoč evrov, letno to znaša okoli pol milijona oziroma okoli 600 tisoč evrov. To je v masi plač, ki jih ima zunanje ministrstvo in smo to lahko slišali na Odboru za zunanje zadeve pri rebalansu –, pri masi plač, ki jih ima zunanje ministrstvo na letnem nivoju nekaj malega čez 15 milijonov, to znese 4 % mase plač. Za deset oseb, ki bi jih morali upokojiti in za katere bi država imela bistveno nižji strošek. Kaj boste naredili? Na kakšen način boste reagirali in preverili, kako ZPIZ dejansko obračunava in obvešča pristojne institucije o izpolnjevanju pogojev za upokojevanje? Hvala.
Hvala lepa. Gospa ministrica.
Hvala. Konkretnih primerov seveda ne želim in ne morem tako komentirati, ker se moram prej pozanimati in pogledati. Pri nekaterih uslužbencih Ministrstva za zunanje zadeve nastopa problem, da dejansko tiste dobe, ki jim je bila priznana v Srbiji oziroma v tisti državi, ki so takrat delali, da ne vložijo vlogo za priznavanje te dobe. Namreč, to ni enako, ali je neprepoznavanje ali prepoznavanje te dobe. Torej, če so ti ljudje delali takrat v zvezni državi, ampak so bili plačani prispevki v srbsko blagajno, tukaj je razlika v tem, ali so bili napoteni in so tukaj nekatere različne interpretacije, na kakšen način bi država Slovenija morala poračunavati te obveznosti. Na podlagi sporazumov, ki so sklenjeni, so ti posamezniki obravnavani enako kot kdor koli drug. Tudi oni morajo imeti dano vlogo na srbski zavod, ker jim potem srbski zavod pošlje obvestilo o tem, koliko dobe imajo, da jo lahko naš zavod upošteva. Vsekakor bomo ta problem reševali. Če pravite, da je deset ljudi, da so velika sredstva, je treba najti rešitev. Morda lahko kasneje poročam tudi o reševanju, kako se bo rešilo. Vendar pa ne moremo pričakovati, da bo dejansko krila vsa ta sredstva blagajna ZPIZ. Če so izjeme, bo treba na nek način tudi vire za te izjeme zagotoviti.
Hvala lepa. Gospod Mate, proceduralen predlog.
V skladu z 246. členom Poslovnika bi predlagal, da opravimo o tem obširno razpravo. Ne nazadnje je tudi gospa ministrica na koncu dejala, da je treba razčistiti te zadeve, da je treba priti zadevi do dna. S tem se globoko strinjam. Je pa treba vedeti, za kaj pravzaprav gre. Gre za izigravanje predpisov in gre za postavljanje državljanov v neenak položaj. Nekateri uslužbenci, ki so večino svojega ali ves svoj delovni čas na Ministrstvu za zunanje zadeve delali v Republiki Sloveniji, izpolnjujejo oba pogoja in se jih avtomatično upokoji, ne glede na to, kje so [[...]] [[nerazumljivo]] Osebno s tem nimam nobene težave. Drugi uslužbenci hodijo pa v službo na kavo in dobivajo visoko plačo zgolj zato, ker se postavimo v nek uradniški položaj, in tega ne pričakujem od ministrov, da niso nečesa dali, vsi pa vedo, koliko let so tam delali. Še več! Večina teh ljudi je v zvezne organe – oziroma vsi, ki so šli delat na Ministrstvo za zunanje zadeve takratne države, so bili tja delegirani s strani takratne Republike Slovenije. Ni bilo neko konkuriranje za delovna mesta, tam je obstajal nek ključ in ve se, koliko let so tam delali. to ni neznanka. Problem je velik, zato ker gre za veliko število ljudi, gre za velika sredstva in predvsem gre za načelo neenakosti pred zakonom, za ljudi, ki so zaposleni v istem organu. Omenjal nisem nobenega imena, povedal sem samo primer, ki nam ga je Ministrstvo za zunanje zadeve na proračunski seji OZP povedalo. Ne trdim, da so ti podatki do meseca natančni, zato ker smo takšen podatek dobili od zunanjega ministrstva in oni imajo težave, ti ljudje pa nočejo v pokoj. Zelo preprosto, zakaj? Saj je prav, da ljudje vedo – preprosto državljani, ki gredo v pokoj pa dobijo tristo ali pa petsto evrov penzije. Zato ker bi, če se upokojijo pod temi pogoji in ne bi imeli toliko delovne dobe samo v Republiki Sloveniji, dobili malo nižjo penzijo, ne vem, za sto evrov ali pa za dvesto evrov nižjo na tistih tisoč 500, ki bodo dobili. Zato nočejo tega narediti in država nič ne naredi, da bi to stanje spremenilo. To stanje ni od včeraj, to stanje se vleče praktično leto dni. Res me zanima: Kako bomo pri tem ukrepali? Zato bi želel, da o tem razpravljamo, da se najde rešitev, ker če bomo o tem razpravljali, bomo rešitev našli hitreje. Zelo preprosto! Če ne, bo to samo še eno od vprašanj, ki se bo pozabilo, dalo pod preprogo in zato ga jaz vlečem, začel sem ga na prejšnji seji, nadaljeval sem ga na tej in bom nadaljeval tudi na naslednjih sejah z vprašanji. Seveda bodo vedno bolj konkretna. Predlagam, da opravimo to razpravo in da najdemo takšne rešitve, da ljudje ne bodo mogli na stransko uho izigravati zakone in si s tem skušali zagotoviti višje pokojnine.
Hvala lepa tudi vam. O vašem predlogu bo Državni zbor odločal v četrtek, v okviru glasovanj. Naslednje poslansko vprašanje pa bo zastavila gospa Sonja Ramšak, in sicer ministru za zdravje gospodu Tomažu Gantarju, ki je za današnjo sejo opravičen.
Hvala, spoštovana podpredsednica. Spoštovana ministrica, spoštovani minister! Moje vprašanje je namenjeno ministru za zdravje. Komisija za preprečevanje korupcije je 7. maja na svojem spletne portalu objavila ugotovitve v zadevi suma koruptivnega ravnanja odgovornih oseb Univerzitetnega kliničnega centra Ljubljana pri izvajanj pediatričnega kardiokirurškega programa, iz katerih izhaja, da sta tako mag. Darinka Miklavčič kot nekdanja generalna direktorica in s tem odgovorna oseba UKC Ljubljana in mag. Simon Vrhunec kot generalni direktor in s tem odgovorna oseba UKC Ljubljana pri sklepanju pogodb o operacijah otrok na srcu v ljubljanskem kliničnem centru kršila dolžna ravnanja v skladu z Zakonom o integriteti in preprečevanju korupcije. Oba preiskovanca naj bi po mnenju KPK izraelskemu kirurgu Mishalyju v štirih letih nezakonito omogočila en milijon 246 tisoč 114,44 evrov zaslužka za 150 operativnih dni oziroma opravljenih 358 operacij v obdobju od oktobra 2007 do decembra 2011 s sklenitvijo avtorske namesto podjemne pogodbe, ob vedenju, da navedeni kirurg dr. Mishaly nima ustrezne licence. Notranja revizijska preiskava, ki je bila v UKC odrejena na zahtevo gospoda Vrhunca, je opozorila, da mora imeti navedeni kirurg ustrezno licenco, zaradi česar so bili operativni posegi ustavljeni za dobo treh mesecev. V temu času je dr. Mishaly pridobil ustrezno licenco, opravljena so bila tudi pogajanja o vrednosti operativnega posega in po besedah gospoda Vrhunca sklenjena zakonita pogodba, ki naj ji ne bi mogel nihče oporekati. Kot je izhajalo iz pogodbenih obveznosti, pa naj bi bila usposobljena tudi dva domača kirurga za opravljanje zahtevnih operativnih posegov. Žal je eden od usposobljenih kirurgov odšel v tujino, drugi pa že izvaja velik del programa samostojno in tudi po oceni dr. Mishalyja korektno. Vsi si prizadevamo za zakonitost delovanja vseh institucij in predvsem za transparentno porabo davkoplačevalskega denarja, vendar se ob reševanju človeških življenj, še zlasti otroških, postavlja vprašanje, ali je človeško življenje, še zlasti otroško, na prvem mestu ali pa so na prvem mestu drugi interesi. Spoštovani minister, sprašujem vas: Ali drži, da obstaja razlika med ceno operativnih posegov, ki so se izvajali v okviru pediatričnega kardiokirurškega progama s strani Mishalyja v UKC Ljubljana, in med ceno oziroma stroški takšnih posegov v tujini, bistvena razlika v korist domačega programa? Oziroma: Kakšna je razlika v vrednosti oziroma ceni teh posegov, če so opravljeni doma oziroma v tujini? In še: Ali se je kdor koli ali katera koli odgovorna oseba okoristila na račun teh pogodb? Hvala.
Hvala lepa tudi vam za vprašanje. V skladu s poslovnikom boste dobili odgovor. Nadaljujemo z gospodom Andrejem Čušem, ki bo poslansko vprašanje zastavil ministru za infrastrukturo in prostor gospodu Samu Omerzelu. Izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovani gospod minister, ni verjetno prvič, da se že danes pogovarjamo o tej problematiki avtocestnega odseka Draženci–Gruškovje. Zakaj sem se sploh odločil, da postavim to vprašanje? V bistvu moram reči, da sem z vašimi zadnjimi odgovori bil zadovoljen. Dobil sem občutek, da se zavedate problematike in da jo razumete ter tudi podpirate reševanje v tej smeri. V bistvu ste mi tudi že predložili neko konkretno časovnico aktivnosti. Dobil sem občutek, da bo iz tega se nekaj zgodilo, da bo šlo to naprej. V končni fazi sem dobil tudi občutek, da se zavedate stanja slabe osnove infrastrukture v spodnjem Podravju. Sem pa s terena v zadnjih dneh dobil nekaj takih dvomov ali negativnih signalov. Namreč, vlečni konj vlade Alenke Bratušek, gospod Mišič, je napovedal pospešitev izgradnje predora Markovec ter povezav proti Hrvaški. S terena sem dobil več pobud, da postavim to poslansko vprašanje: Ali se bodo črpana sredstva za gradnjo avtocestnega odseka Draženci–Gruškovje namenila tudi za izgradnjo predora Markovec ter bližnjih cestnih povezav proti Hrvaški? Hvala.
Hvala lepa tudi vam. Izvolite, gospod minister.
Spoštovana predsedujoča, hvala za besedo. Spoštovani gospod Čuš, hvala za vprašanje. Moram reči, da ste mi izredno simpatični, kako skrbite za ta odsek in prav je tako. Lepo, da nekdo skrbi, da naši projekti tečejo, in točno nadzira, ali gredo v tisto smer, kot smo obljubili, ali ne. Moram reči, da smo pri načrtovanju rebalansa proračuna še posebno pozornost namenili slovenskim cestam. Ta segment tako pri vzdrževanju kot pri investicijah smo nekako ocenili kot enega od izredno občutljivih in zato smo sredstva, predvsem pri cestah – pa tu govorim predvsem pri državnih cestah – na nek način sredstva povečali. Pri konkretnem primeru odseka Draženci–Gruškovje še vedno ostajamo na stališču, ki je bilo že predstavljeno. Torej projekt nikakor ni ogrožen in ni v nikakršni povezavi s predorom Markovec. Predor Markovec je v fazi izgradnje in dejansko za ta del sredstva zagotavlja koncesionar. Pri samem odseku Draženci–Gruškovje pa gre za namenska sredstva, pri katerih v predlaganem rebalansu proračuna ni nikakršnih sprememb. Tako so skrbi odveč in prioriteta na tem odseku ostaja, tako kot je bilo predstavljeno, mislim, da dvakrat ali trikrat pri vaših vprašanjih v preteklosti.
Hvala lepa. Zdaj prehajamo na zadnje poslansko vprašanje danes, in sicer bo gospod Borut Ambrožič zastavil vprašanje ministrici za delo, družino in socialne zadeve in enake možnosti dr. Anji Kopač. Izvolite.
Hvala ponovno za besedo, predsedujoča. Lep pozdrav ponovno tudi ministrici in vsem prisotnim! Moje vprašanje je sledeče: Ali je Ministrstvo za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti pripravljeno za pripravo in sprejem Nacionalne strategije družbene odgovornosti v Sloveniji, kot to narekujejo številni evropski dokumenti? V preteklih letih, lahko govorimo že kar srednjeročno nazaj, natančneje 2005 je takratno resorno ministrstvo bilo določeno kot koordinator za vzpostavitev delovne pripravljalne skupine, ki bi to pomembno novo obliko poslovanja poskušalo skoordinirati oziroma implementirati, če želite, v družbeno ali državno stvarnost, saj nam trenutne posledice globalizacije in vsega, kar se dogaja v zvezi s finančnim in sploh gospodarsko krizo v svetu in posledično tudi v Sloveniji, kažejo, da je preobrazba slovenske in tudi podjetniške družbe nujna. Zatorej, da ne bom še enkrat ponavljal vprašanja: Ali so dejavnosti na ministrstvu v teku, da se zadeva, ki je nekako zaspala že v letu 2005, ponovno obudi in spravi v življenje? Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa ministrica, izvolite.
Hvala za besedo, gospa predsedujoča. Hvala za vprašanje, to je danes moje deseto [[...]]Zdaj pa na to konkretno vprašanje. Ministrstvo za delo, družino in socialne zadeve in zdaj tudi enake možnosti ni bilo nikoli zadolženo za pripravo nacionalne strategije, ker gre pri tem vsebinsko za dokument, ki presega delokrog vseh državnih organov in posega v delokrog vseh državnih organov in gospodarskih subjektov in tako vsekakor presega tudi pristojnosti našega ministrstva. Ministrstvo je bilo z vidika družbene odgovornosti kot orodja socialnega dialoga tisto ministrstvo, ki se je ob vstopu v Evropsko unijo udeleževalo sestankov delovne skupine pri Evropski komisiji za družbeno odgovornost podjetij. Delovna skupina je prav zaradi poudarka socialnega dialoga izvorno organizacijsko spadala pod Generalni direktorat za zaposlovanje, že nekaj let pa si zaradi močnejšega poudarka na podjetniških vsebinah organizacijske dolžnosti deli z Generalnim direktoratom za podjetništvo. Do prejšnjega mandata je na pobudo Ministrstva za delo, družino in socialne zadeve obstajala tudi medresorska delovna skupina za družbeno odgovornost podjetij, ta je od pričetka članstva v OECD in s tem obveznostjo, da pri MGRT, torej Ministrstvu za gospodarski razvoj in tehnologijo, deluje nacionalna kontaktna točka OECD za izvajanje smernic za mednacionalne družbe, izgubila na pomenu in dokončno prenehala obstajati ob pregledu in ukinitvi različnih delovnih teles vlade v prejšnjem mandatu. Tako imenovana nacionalna strategija, ki jo omenjate, ima podlage v poročilu Komisije z naslovom Obnovljena strategija EU 2011–2014 za družbeno odgovornost podjetij, ki je bila sprejeta oktobra 2011. Sporočilo pravno ni zavezujoče in tudi iz vsebine je razvidno, da Komisija države članice vabi, da oblikujejo ali prenovijo načrte ali nacionalne sezname prioritetnih aktivnosti za promocijo družbene odgovornosti, nikakor tako ne gre za pripravo nacionalnih strategij. Poleg tega se omenjeni dokument navezuje ne le na vsebino OECD smernic za večnacionalne družbe, pač pa tudi na smernice Združenih narodov. Za to področje je zadolženo Ministrstvo za zunanje zadeve in vključuje področje človekovih pravic v gospodarstvu v širšem pomenu in s katerim so bile pred kratkim nadgrajene tudi OECD smernice. Obstaja civilna pobuda pod okriljem Ekviliba, ki pripravlja osnutek prioritet, ki naj bi jih Slovenija izvajala za področje družbene odgovornosti. Verjamem, da je prav, da pri oblikovanju pobude pride od spodaj navzgor, torej, da s področja gospodarstva povedo, kakšne so njihove potrebe, kaj bi želeli od države, in da se na podlagi tega s strani civilne družbe in predvsem gospodarstva oblikujejo te pobude in potem se opredelimo različni resorji, ne samo ministrstvo za delo, do teh pobud. Vsekakor pa naše ministrstvo, ki je vodilno na področju socialnega podjetništva pri uvajanju te oblike v Sloveniji, zelo spodbuja to socialno podjetništvo in preko tega tudi na nek način družbeno odgovornost podjetij. Pri nas, torej z vidika pristojnosti Ministrstva za delo, gre predvsem v tem trenutku, da poudarjamo pomen socialnega podjetništva, možnosti inovativnih praks in predvsem bolj odgovornega ravnanja podjetij. Vsekakor se strinjam, da je družbeno odgovorno vedenje s strani gospodarskih subjektov več kot potrebno, dobrodošlo, vsekakor pa ne gre, da bi lahko z neko strategijo ali kakršno koli pobudo, sporočilom to dosegli. To je tudi stvar neke opredelitve vsakega posameznika, predvsem pa vodilnih v našem gospodarstvu in ne nazadnje tudi nas, potrošnikov, da sankcioniramo tam, kjer je mogoče, pač vedenje različnih gospodarskih subjektov, ki ne ravnajo v smeri družbeno odgovornega vedenja. Hvala.
Hvala lepa, gospa ministrica. Želite dopolnitev odgovora? Izvolite, gospod Ambrožič.
Hvala za odgovor, gospa ministrica. V bistvu ste delno definirali tudi sam pojem družbene odgovornosti, ki pomeni prostovoljni pristop vseh deležnikov k zavezi po etičnem, okoljskem in tudi, če želite, HRM delovanju vsake institucije, posledično lahko tudi rečemo državne in javne uprave. Veseli me, da je vse navedeno nekako v sferi spremljanja s strani resornega ministrstva. Strinjam se, da to področje vsekakor spada tudi v del okrog Ministrstva za gospodarstvo, lahko bi celo razširili na vsa ministrstva v Republiki Sloveniji. Kljub temu pa smatram, da bi ravno ta element prostovoljnosti, ki je nezavezujoč s strani evropskih dokumentov, ki tako obliko delovanja ali poslovanja reklamirajo ali priporočajo, nek impulz, ki ga lahko državna uprava sama na podlagi ugotovitev civilne družbe, kot ste sami povedali, tudi oblikuje v neki obliki resolucije ali pa nacionalne strategije. To bi še dodatno motiviralo tiste, ki v tako obliko delovanja, v katero spada tudi socialno podjetništvo ali pa tudi nekatere formalne oblike, ki so iz take oblike razmišljanja nastale, kot na primer zakon o zelenem javnem naročanju in podobno, prepriča, da je takšna oblika poslovanja in delovanja, ki ne verjame v zakon džungle kot neoliberalistični pristop kapitalizma, boljša kot do sedaj. Hvala lepa.
Hvala lepa. Izvolite, gospa ministrica.
Hvala za dodatno vprašanje. Na primer, na ministrstvu je bil razvit v okviru programa Progress že pred leti certifikat Družini prijazno podjetje, ki se je uveljavil predvsem med gospodarskimi subjekti, mi smo ga pa želeli prenesti tudi v širšo javno upravo. Tudi naše ministrstvo je pridobilo osnovni certifikat še v času Pahorjeve vlade, pa je vmes nekaj bilo narobe, tako da zdaj ponovno izpolnjujemo zaveze, ki smo jih takrat dali, zato ker verjamem, da je potrebno tudi v javni oziroma državni upravi biti zgled, da se da z družbeno odgovornimi praksami delati bolje, da so ljudje bolj zadovoljni, predvsem pa je to mogoče, če nas nič ne stane. Vaša pobuda z vidika, da bi pregledali, kaj vse bi bilo kot priporočilno vedenje tako za javno upravo kot za širši privatni sektor, vsekakor ni nepomembno. Je pa dejstvo, da je treba v današnjem času predvsem razmišljati, kako, s kakšnimi načini lahko dosežemo, da se bodo ti subjekti tako vedli, predvsem pa je treba primer dobrih praks v družbi izpostavljati. Zdi se mi, da če sprejmemo neko strategijo, k temu ne bomo toliko prispevali, kakor če izpostavimo dobre prakse in širimo to, da je mogoče tudi na družbeno odgovoren način peljati uspešno podjetje, da so dejansko to podjetja, kjer so tako delavci zadovoljni kot tudi kupci in pa tudi ustvarjajo dobiček. Torej tudi na ta način z družbeno odgovornim vedenjem je moč ustvarjati dobiček, ki pa je mantra v neoliberalnem pojmovanju sveta.
Hvala lepa. S tem smo zaključili današnja poslanska vprašanja. Hvala lepa ministrici, vsem, ki so vprašanja odgovarjali, vsem poslankam in poslancem želim prijeten dan še naprej. S tem tudi prekinjamo to točko dnevnega reda, nadaljevali pa jo bomo v četrtek, 11. julija, ko bo Državni zbor v okviru glasovanj odločal o predlaganih sklepih. Hvala. S tem prekinjam sejo.