Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Pričenjam 47. izredno sejo Državnega zbora, ki sem jo sklical na podlagi prvega odstavka 58. člena in drugega odstavka 60. člena Poslovnika Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne more udeležiti poslanka Polonca Komar. Na sejo sem vabil predstavnika Državnega sveta k predvidenima širitvama dnevnega reda, 17.a in 17.b točka, ter predstavnike Vlade k vsem točkam dnevnega reda. Vse prisotne še enkrat lepo pozdravljam! Prehajamo na določitev dnevnega reda 47. izredne seje Državnega zbora. Predlog dnevnega reda ste prejeli v torek, 5. novembra 2013, s sklicem seje. O predlogu dnevnega reda bomo odločali v skladu z drugim odstavkom 64. člena Poslovnika Državnega zbora. Prehajamo na obravnavo in odločanje o dveh predlogih za širitev dnevnega reda. Skupina 49 poslank in poslancev s prvopodpisanim Janijem Möderndorferjem je vložila zahtevo za sklic izredne seje Državnega zbora s točkama: Ponovno odločanje o Zakonu o spremembah in dopolnitvah Zakona o dohodnini, EPA 1385-VI , ter Ponovno odločanje o Zakonu o spremembah in dopolnitvah Zakona o bančništvu, EPA 1513-VI . Po dogovoru na 71. seji Kolegija predsednika Državnega zbora, 8. novembra 2013, Državnemu zboru predlagam, da dnevni red 47. izredne seje razširi z navedenima zadevama. Predlog za širitev pa ste prejeli v petek, 8. 11. 2013. Predlagam tudi, da o obeh predlogih za širitev razpravljamo skupaj, o vsakem predlogu pa bomo seveda glasovali posebej. Želi mogoče predstavnik Vlade kot predlagateljice predlogov zakonov besedo? Ugotavljam, da ne. Želijo besedo predstavniki poslanskih skupin? Ugotavljam, da ne. Zaključujem razpravo o predlogih za širitev in prehajamo na odločanje. Poslanke in poslance prosim, da preverite delovanje glasovalnih naprav. Vzemite si čas in preverite. Je v redu? Hvala. Prehajamo na odločanje, in sicer odločamo o predlogu za širitev dnevnega reda s ponovnim odločanjem o Zakonu spremembah in dopolnitvah Zakona o dohodnini, EPA 1385-VI . Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 81 poslank in poslancev, za je glasovalo 56, proti 1. [[Za je glasovalo 56.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je predlog za širitev sprejet. Državni zbor bo zadevo obravnaval kot 17.a točko dnevnega reda. Prehajamo še na odločanje o predlogu za širitev dnevnega reda s ponovnim odločanjem o Zakonu o spremembah in dopolnitvah Zakona o bančništvu, EPA 1513-VI . Lahko glasujemo? Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 81 poslank in poslancev, za je glasovalo 56, proti nihče. [[Za je glasovalo 56.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je predlog za širitev sprejet. Državni zbor bo zadevo obravnaval kot 17.b točko dnevnega reda. Prehajamo na glasovanje o določitvi dnevnega reda v celoti. Državnemu zboru predlagam, da za današnjo sejo določi dnevni red, kot ste ga prejeli s sklicem, s sprejetimi dopolnitvami. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 84 poslank in poslancev, za je glasovalo 56, proti 6. [[Za je glasovalo 56.]] [[Proti 6.]] Ugotavljam, da je dnevni red 47. izredne seje Državnega zbora določen. Po dogovoru na Kolegiju predsednika Državnega zboraprehajamo na 1. IN 2. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA SKUPNO UVODNO PREDSTAVITEV PREDLOGA SPREMEMB PRORAČUNA REPUBLIKE SLOVENIJE ZA LETO 2014 IN DOPOLNJENEGA PREDLOGA PRORAČUNA REPUBLIKE SLOVENIJE ZA LETO 2015. Predlog sprememb proračuna in dopolnjena predlog proračuna je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Preden preidemo na obravnavo, naj vas opozorim, da je predsednica Vlade mag. Alenka Bratušek na sprejetje Predloga sprememb proračuna Republike Slovenije za leto 2014 v celoti vezala vprašanje zaupnice Vladi Republike Slovenije, kot ji to omogoča predzadnji stavek prvega odstavka 117. člena Ustave Republike Slovenije. V skladu s prvim odstavkom 258. člena Poslovnika Državnega zbora je predsednica Vlade predlagala, da Državni zbor Predlog sprememb proračuna Republike Slovenije za leto 2014 v celoti sprejme. Besedo dajem predsednici Vlade mag. Alenki Bratušek za dopolnilno obrazložitev obeh predlogov aktov.
Spoštovane poslanke in poslanci, državljanke in državljani! Vlada prihaja danes pred vas s proračunoma za leti 2014 in 2015. Leto 2014 je prvo leto nove finančne perspektive. V Evropski uniji z njo načrtujemo naše skupne evropske poteze do leta 2020 – ja, za 7 let, daleč čez en mandat. Si lahko zamislite, kakšna bi bila Slovenija čez 7 let, če bi znali strniti svoje vrste in skupaj sprejeti težke odločitve. Ne jutri, ne prihodnjo pomlad, ampak čez 7 let! Ali znamo vsi delati za isti cilj? Ali bi ta cilj lahko bil uspešna, prijazna, pravična, socialna in solidarna Slovenija? Vsaka pot se začne s prvim korakom. Tudi vizija Slovenije čez 7 let se začne danes. Naša finančna perspektiva se začenja s tem proračunom. Življenja naših državljanov bodo v marsičem odvisna tudi od vaših odločitev ta teden. Ker se sama tega še kako zavedam, sem pripravljena na sprejetje tega proračuna vezati zaupnico naši vladi. Prav zaradi tega zavedanja verjamem v vaše zaupanje. Če bi se ne zavedali težavnosti položaja, bi si ne zaslužili vašega razumevanja. A šele s predlogi rešitev iz tega položaja si lahko zaslužimo tudi vaše zaupanje. Ko mi je Državni zbor zaupal vodenje Vlade, bi bile razmere v državi komajda lahko še težje. Gospodarska aktivnost je v prvih treh mesecih letošnjega leta padla za 4,5 %. Minus 4,5 % je bil padec gospodarske aktivnosti v prvih treh mesecih letošnjega leta! 122 tisoč 630 brezposelnih v marcu letošnjega leta. Država je vnovič zdrknila v recesijo. Proračun, ki nam ga je zapustila prejšnja vlada, je bil nerealen. Tuji mediji so začeli pisati o Sloveniji kot o naslednji državi, ki bo prisiljena prositi za mednarodno finančno pomoč. A vztrajali smo, da lahko svoje probleme rešimo sami – znamo jih, le čas potrebujemo. Nekaj časa smo si zares pridobili ter ga tudi dobro izkoristili. Danes predlagamo proračun, ki bo primanjkljaj znižal pod 3 %. Razvoja nismo žrtvovali dolgovom. Investicije niso upočasnjene. Pri prenosu slabih terjatev na slabo banko, ki bo razbremenila bančni sistem, čakamo le še na dokončanje stresnih testov. Pol milijarde evrov povratne finančne pomoči smo namenili malim in srednjim podjetjem za spodbujanje podjetništva in inovativnosti. Uzakonili smo spodbude za lažje zaposlovanje mladih, ki so tako rekoč ravnokar stopile v veljavo. S sindikati smo se brez nepotrebnega zaostrovanja in izsiljevanja dogovorili za znižanje plač v javnem sektorju. Zakonodaja potrebna za sistemsko razdolžitev podjetij je na vaših klopeh. Smo prva vlada, ki se je resno lotila boja proti sivi ekonomiji. In ne nazadnje razrešili smo kar nekaj nezakonitih ali celo protiustavnih odločitev prejšnjih vlad. V prvih sedmih mesecih smo naredili vse, kar je bilo v naših močeh in več kot so mnogi pričakovali od nas. Mediji vse manj špekulirajo o Sloveniji, Evropa vedno bolj zaupa, da bomo res zmogli sami. In kar je najbolj pomembno, pri tem nismo sami. Z nami so najuspešnejši izvozniki. Razumno se dogovarjamo s predstavniki zaposlenih. Mnogi mladi razvijajo uspešne podjetniške ideje. Tudi tisti, ki jim je najtežje, nas opogumljajo s svojo kritiko. Naj bom povsem jasna; brez zaupanja naših ljudi, državljanov in državljank, nobena zaupnica ne pomaga. To zaupanje pa se lahko gradi le z vrsto konkretnih ukrepov vsak dan. Naj jih nekaj naštejem. Gospodarsko aktivnost smo uspeli obrniti v pravo smer, seveda pa iz minus 4,5 ne moreš kar skočiti v pozitivno rast. Zaenkrat smo uspeli priti do, na žalost še vedno negativno, minus 1,7 padca gospodarske aktivnosti. Napovedi za naslednje obdobje so boljše. Ampak v enem tromesečju iz minus 4,5 na minus 1,7! Tudi število brezposelnih je, na žalost, še vedno previsoko. Še vedno pa za 4 tisoč nižje kot marca, ko sem prevzela vodenje Vlade. Število javnih uslužbencev se je v letošnjem letu do avgusta znižalo za tisoč 183 ali 0,8 %. Naš cilj je bil 1 % in to bomo tudi dosegli. Odločitve, ki jih moramo sprejemati v teh težkih časih, niso ne lahke ne enostavne – vedno se dotaknejo ljudi. Lahko pa mi verjamete, da vse te težke odločitve sprejemamo s premislekom in vedno se vprašamo, kaj bodo pomenile konkretnim ljudem. Ljudje so na prvem mestu, ko se odločamo, kaj je treba narediti. Prepričana sem, da proračun, ki je pred vami, v danih razmerah najmanj posega v socialni status ljudi. Seveda pa vsak poseg v pravice ali dvig davkov prizadene ljudi. Že nekajkrat sem poudarila, da se ta enačba nikoli ne izide le na eni strani. Zakaj pa je pravzaprav sploh treba pobirati davke in obremenjevati ljudi? Tudi od dr. Drnovška sem se naučila temeljne maksime davčne politike, ki pravi: "Obdavčitev prebivalstva je eden izmed bistvenih elementov socialne pravičnosti. Vsaka davčna sprememba bi morala predstavljati korak k bolj pravični porazdelitvi bremen javnih financ." Kaj naredi država s pobranimi davki? Pravično jih prerazporedi. Prerazporeditev je glavna in temeljna funkcija javnih financ. In prepričana sem, da s predlaganim proračunom delamo točno v tej, torej pravični smeri. S pobranimi davki omogočimo šolanje vsem, izplačamo vse pokojnine, omogočimo zdravstveno oskrbo, izplačamo otroške dodatke, plačamo 12-mesečno porodniško nadomestilo, zagotovimo nadomestilo za brezposelne, izplačamo štipendije. Z davki omogočamo, da se državljani počutijo varne v lastni državi, da jim ni treba hoditi iskati ne dela, ne znanja, ne zdravja na tuje, če tega sami nočejo. S pošteno prerazporejenimi davki pa dosegamo še nekaj; gradimo občutek, da skupaj zmoremo več, ne pa da drug drugemu jemljemo. Le skupaj lahko gradimo proge in ceste, moderniziramo zdravstvo, bogatimo kulturo in razvijamo jezik. Brez pobranih davkov država tega ne bi zmogla. Ko smo se morali odločati med brezplačnim šolanjem naših otrok, dodatkom za upokojence, 12-mesečnim porodniškim nadomestilom, nadomestilom za brezposelne in štipendijami na eni strani in na drugi strani davkom na nepremičnine, bojem proti sivi ekonomiji, bojem proti tistim, ki porabijo več, kot ustvarijo, smo se odloči za boj proti sivi ekonomiji, boj proti davčnemu razkoraku in za davek na nepremičnine. In ja, drži, tako kot vsak davek, bo tudi ta prizadel ljudi. Marsikdo bi rad prikazal, da bo bolj obremenil ljudi s podeželja. To seveda nikakor ne drži. Davek bo bistveno bolj pravično porazdeljen med vse, ki imajo v lasti nepremičnine. Doslej so nekateri plačevali veliko, nekateri nič – in to v isti državi. Višina davka bo vezana na vrednost nepremičnine. Nepremičnine v mestu so vrednotene več kot nepremičnine na podeželju. Verjamem, da je to jasno vsem in tudi jasno razvidno iz evidenc, ki so temelj za izračun tega davka. Da pa ne bomo govorili čisto na pamet, bom z nekaj podatki pokazala, koliko bo obremenjena povprečna nepremičnina v Sloveniji. Povprečna velikost stanovanjske nepremičnine v Sloveniji je nekaj več kot 68 kvadratnih metrov, povprečna vrednost nepremičnine je približno 78 tisoč evrov, kar pomeni, da bo povprečno plačilo davka na nepremičnine za stanovanjske objekte v letu 2014 tako znašalo 93,6 evrov letno ali 7,8 evrov mesečno. Nadomestilo za uporabo stavbnega zemljišča, ki ga občine pobirajo danes, povprečno znaša 57 evrov letno oziroma 4,8 evra mesečno, spet za stanovanjske objekte. Če to dvoje, se pravi, nov izračun davka in nadomestilo za uporabo stavbnega zemljišča, primerjamo, ugotovimo, da bo družina, ki ima v lasti povprečno veliko stanovanje, 68 kvadratnih metrov oziroma mislim, da je 68,7 natančen podatek, plačala 3 evre več na mesec kot do sedaj. Je to res prevelika cena za socialno državo in solidarno družbo? Krizni davek bi bil slaba alternativa. Če bi ta davek znašal 2 % za ljudi, ki prejemajo povprečno plačo, bi to pomenilo dodatnih 30 evrov mesečno, kar pomeni desetkrat več kot pri davku na nepremičnine. 3 evri proti 30 evrom – takšna je bilanca vladne odločitve za državljane. In še nekaj je zelo pomembno. Tisti, ki nimajo nepremičnine, davka ne bodo plačevali. Kdor nima nepremičnine, mu ne bo treba državi plačati nič. Kdor ima več, bo moral tudi plačati več, in kdor ima veliko, bo moral dati veliko. Zakaj? Zato, da bomo lahko zagotovili brezplačno šolanje vseh otrok, izplačali vse pokojnine in izplačali otroške dodatke, štipendije, nadomestila za brezposelne, porodniška nadomestila in še kaj. Proračun je najpomembnejši akt vsake vlade. Je izraz politike vlade na vseh področjih in ravno zato sem se odločila, da zaupnico, ki sem jo obljubila že na začetku mojega mandata, vežem na sprejetje proračuna. V sedanjih razmerah so morebitna alternativa sedanji stabilni vladi le predčasne volitve z vsemi posledicami, ki bi jih prinesle. V predvolilnem času in tudi še nekaj mesecev po volitvah Slovenija ne bi imela operativne vlade s polnimi pooblastili. Ni si težko predstavljati, kaj bi to pomenilo za državo v hudih javnofinančnih težavah, ki za normalno funkcioniranje še vedno potrebuje zadolževanje na tujih finančnih trgih. Preobrat, ki ga bomo izpeljali z lastnimi močmi in brez diktatov iz tujine, je mogoč le s politično trdno in kredibilno vlado. Nekdanja ameriška zunanja ministrica Hillary Clinton je nekoč dejala, da je najslabša stvar, ki se nam lahko zgodi v demokraciji, pa tudi v zasebnem življenju, da postanemo cinični glede naše prihodnosti in izgubimo upanje. Niti za trenutek nočem biti cinična, in verjemite, nikoli ne izgubim upanja. Kritična, da – obupana nikoli! In rada bi, da je takšna tudi Slovenija, moja, vaša, naša Slovenija. Kritična, a nikoli obupana. Enostavno je obupati in klicati pomoč iz tujine, ampak to delajo le tisti, ki ne vidijo skupnega cilja ali pa nimajo idej. Naša vlada ima jasno začrtan cilj: uspešno, socialno pravično in solidarno Slovenijo. A do cilja bomo prišli le, če si bomo upali v obraz povedati, kaj je prav in kaj narobe, in če si bomo zaupali. Tistim, ki kličete trojko in pomoč iz tujine, zato sporočam: trojke, s katero grozite, ne bo, ker znamo sami priti do cilja. Trojka je samo še vaša utvara, s katero prikrivate stare grehe in zmote. Tako Mednarodni denarni sklad kot Evropska komisija sta dala jasno vedeti, da smo na pravi poti. Zato teh ustanov danes ne vidimo kot grožnje, temveč partnerje; partnerje v skupnem premisleku in iskanju izhodov iz krize. Kar danes slišimo od naših evropskih kolegov, vključno s komisarjem Rehnom, so prav naše lastne besede: "Zmogli bomo!" Spoštovane poslanke in poslanci! Marca letos, pred dobrega pol leta, ste mi naklonili zadostno zaupanje, da sem lahko kot prva ženska v samostojni Sloveniji sestavila in prevzela vodenje slovenske vlade. Danes ponovno stojim pred vami, a ne sama, z mano so kolegi ministri in ministrice. Pred vami je proračun, za nami je naporen, a pozitiven, vikend Odbora za finance. A poglejmo raje, kaj je pred nami. Pred nami niso le meseci težkega dela in leta prihodnjega razvoja. Pred nami so predvsem številni državljani in državljanke, ki od vseh nas, ne glede na politične barve in prepričanja, pričakujejo razumne odločitve in odgovorna ravnanja. Pred vami, spoštovane poslanke in poslanci, pa je glasovanje o zaupnici meni in moji ekipi. Odločila sem se zanjo, da preverim, ali imam za izpolnjevanje naše skupne zaveze, zaveze za boljšo in uspešno Slovenijo, še zadostno podporo v Državnem zboru. Iskreno verjamem, da je tako, saj si Slovenija zasluži stabilno vlado, ki bo našo državo lahko vodila naprej. Večkrat smo že dokazali, da zmoremo enotni uresničiti velike cilje. Naj se politika, ki deli ljudi, dokončno umakne politiki povezovanja. Povezovanje, dialog in sodelovanje – to so bila moja vodila doslej, če bodo še naprej, je odvisno od vas. Mojo zavezo imate, reče se ji: Slovenija solidarnih državljank in državljanov, poštena država in pravična družba. Hvala.
Hvala tudi vam. Smo pri dodatni predstavitvi obeh predlogov proračunov in sprašujem, če želi mogoče minister za finance dr. Uroš Čufer dodatno predstaviti oba proračuna. Izvolite, imate besedo.
Lep pozdrav, spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Rad bi vam povedal nekaj besed ob sprejetju oziroma debati, ki jo boste imeli pri tem proračunu. Prvo, kar bi rad omenil, je sam kontekst, v katerem smo ta proračun pripravljali. Vemo, da se nahajamo v težkih časih, ko je ekonomsko okolje še posebej težko. In imeli smo dolga leta, ko so se pravzaprav problemi akumulirali, niso se pa kaj prida reševali. Zdaj sta potrebni tako hitrost kot odločenost, da se s temi problemi tudi soočamo, in to pomeni, da bo pred vami tudi marsikakšen ukrep, ki je neprijetne narave in bi rajši videli, da ga ne bi imeli. Toda če želimo, da se s problemi soočimo, pomeni, da se moramo soočiti tudi z neprijetnimi ukrepi. Za vzpostavitev normalnega stanja v ekonomiji, ki je predpogoj za vzdržno rast, ne samo en kvartal, ampak daljše časovno obdobje, mislim, da se je treba spopasti s tremi področji. To so tudi tri prioritete, ki jih imam tu, pri sebi. Prvo se nanaša na bančni sektor, na zadolženost podjetij. Pomembno je, da očistimo bančne bilance, da razdolžimo podjetja, in imamo kar nekaj aktivnosti na tem področju. Trenutno se opravljajo stresni testi, pri katerih smo želeli, da bi lahko najprej očistili bilance in jih potem pripravili, in imajo za posledico tudi to, da imamo nekaj zamika, za približno dva kvartala, ko moramo delati stresne teste, namesto da bi lahko že vzpostavljali normalno stanje v bančništvu – da lahko prenesemo slabe terjatve iz bank na slabo banko in dokapitaliziramo banke, da bodo lahko normalno posojale denar in normalno funkcionirale ter dostavljale ustrezno likvidnost in finančne vire podjetjem. Znotraj istega paketa aktivnosti je pomembno, da razdolžimo podjetja, pripravimo pravno strukturo in pred vami je tudi zakon o razdolževanju podjetij, ki pravzaprav skrbi za to, da bo bolj normalno razmerje med upniki in pa med lastniki podjetji, in tako prispevalo k temu, da bo pravna podlaga za bistveno hitrejšo prestrukturiranje podjetij. Upravljanje državnih podjetij in privatizacije so drugi steber, ki pomeni tudi nek korak k normalizaciji. Veste, da se trenutno pripravlja zakon o Slovenskem državnem holdingu, ki se dotika tega področja, da se pogovarjamo, kako bomo pripravili strategijo, in da so privatizacije prvih 15 podjetij že sprejete in v izvrševanju. In tretji steber, ki je potreben za normalno funkcioniranje, je fiskalna konsolidacija. Pred vami je proračun in zakon o davku na nepremičnine, ki je integralni del tega proračuna, ki pelje v to, da gremo na ustrezen, zmeren, ne prehiter in ne prepočasen način proti fiskalni konsolidaciji. Da lahko na vseh treh področjih sprejemamo odločitve tudi tiste neprijetne, je ključno, da so vse tri podprte s politično stabilnostjo. Če ni politične stabilnosti, pomeni, da naš proces odločanja ne funkcionira in da ne moremo sprejeti odločitev – ne samo neprijetnih, tudi tistih prijetnih se ne da sprejeti. Sposobnost sprejemanja odločitev v težkih časih je ključna za preživetje, da gremo lahko tudi naprej. Če pogledamo proračun oziroma cilje proračunov za leti 2014 in 2015, so takšni, kot so bili že določeni v programu stabilnosti, o katerem smo se pogovarjali že spomladi; usmerjenje v znižanje strukturnega primanjkljaja sektorja države pod 3 % do konca leta 2015 in cilj je, da lahko postopno dosežemo srednjeročni fiskalni cilj in uravnoteženost javnih financ do leta 2017. Proračuna za 2014 in 2015 temeljita na makroekonomskih izhodiščih, ki jih je pripravil Umar v svojih jesenskih napovedih, ki niso najbolj vesele, so pa kljub temu realne in dovolj težke ter naporne in so upoštevane. Izhodišče je tudi sprejetje proračuna za leto 2014. Narejeno je bilo kar nekaj korekcij, tako na prihodkovni, odhodkovni strani, in vključuje tudi davek na nepremičnine. Skupaj proračun pomeni primanjkljaj v višini 1 milijarde evrov, kar pomeni 2,9 % bruto družbenega proizvoda. Želim vam, da boste opravili razpravo o proračunu čim bolj kvalitetno in učinkovito in da predlagani proračun sprejmete. Najlepša hvala.
Hvala tudi vam. Predlog sprememb proračuna Republike Slovenije za leto 2014 in Dopolnjeni predlog proračuna Republike Slovenije za leto 2015 je obravnaval tudi Odbor za finance in monetarno politiko kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila dajem besedo predsedniku odbora, gospodu Bojanu Starmanu.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Lep pozdrav vsem skupaj! Odbor za finance in monetarno politiko je na svoji 71. nujni seji, 9. 11. 2013, kot matično delovno telo obravnaval Predlog sprememb proračuna Republike Slovenije za leto 2014, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo predložila Vlada. Dobili smo veliko mnenj, predlogov, tudi mnenje Državnega sveta, ki predloga sprememb proračuna ne podpira. Na sejo so bili vabljeni predstavniki Vlade, Ministrstva za finance ter Urada za makroekonomske analize in razvoj ter Sodnega sveta. Prejeli smo 20 amandmajev k Predlogu sprememb proračuna za leto 2014. Uvodno obrazložitev je podal minister, podobno kot smo ravnokar slišali, zato ne bi ponavljal. V razpravi so predvsem iz vrst opozicijskih vrst prihajala opozorila, da je Predlog sprememb proračuna za leto 2014 nerealen, da ni razvojno naravnan, da preveč temelji na uvajanju novih davkov na prihodkovni strani, da ni predvidenih sredstev za izbrisane, da ni predvidenega izplačila tretje četrtine plačnih nesorazmerij v javnem sektorju. Opozorili so, da smo dali evropskim institucijam zavezo, da bomo šli na odhodkovni strani z dvema tretjinama ukrepov bolj v smeri zmanjševanja javne porabe, z eno tretjino na prihodkovni strani, se pravi, v povečanje prihodkov državnega proračuna. Opozicija je tudi menila, da slabo črpamo evropska sredstva in postavljenih je bila cela vrsta vprašanj glede izvedbe stresnih testov ter sanacije bančnega sistema. Člani iz koalicijskih vrst pa so poudarili, da je proračun realen, stabilizacijski in da sledi temeljnemu cilju, in sicer da do leta 2017 zmanjšamo oziroma izničimo proračunski primanjkljaj. Tudi člani opozicije so se zavzeli za čim hitrejši prenos slabih terjatev na slabo banko. Ob koncu razprave so minister in ostali predstavniki Ministrstva za finance pojasnili večino postavljenih vprašanj v razpravi. Odbor se je po koncu razprave opredelil do vloženih amandmajev kvalificiranih predlagateljev, vloženih v skladu s 166. členom Poslovnika Državnega zbora, in podprl amandma koalicijskih poslanskih skupin k uporabniku 5410, Urad Vlade Republike Slovenije za narodnosti, ostalih amandmajev pa odbor ni podprl. Na koncu je Odbor za finance in monetarno politiko sprejel sklep, da podpira Predlog sprememb proračuna Republike Slovenije za leto 2014. Veliko je bilo tudi konstruktivnih predlogov v času razprave in obravnave, saj je bila seja kar precej dolga. Sprejet je bil še dodaten sklep, da Odbor za finance in monetarno politiko predlaga Vladi Republike Slovenije, da v okviru Ekonomsko-socialnega sveta obravnava predlagane ukrepe iz razprave 71. nujne seje odbora z dne, 9. 11. 2013. Mislim, da je prav in je tudi namen vseh teh razprav, da je čim manj medsebojnih obračunavanj, pač pa čim več konstruktivnih predlogov, in bi vplivali na izboljšanje situacije v državi. Sedaj sem govoril o proračunu za 2014, imamo pa tudi proračun za leto 2015, ki ga je Odbor za finance in monetarno politiko obravnaval na svoji 70. nujni seji, 8. 11. 2013, kot matično delovno telo in je obravnaval Dopolnjeni predlog proračuna Republike Slovenije za leto 2015, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo predložila Vlada. Iz Poslovnika izhaja nelogičnost, da smo, kot ste slišali, v petek, 8. 11., obravnavali najprej proračun za leto 2015, potem pa šele v soboto proračun za leto 2014, vendar nič zato. Odboru je bilo predloženih 15 amandmajev, ki sta jih v dopolnjenem predlogu proračuna v poslovniško določenem roku vložili Poslanski skupini SDS in Nova Slovenija. Na sejo so bili vabljeni predstavniki Vlade, Ministrstva za finance ter Urada za makroekonomske analize in razvoj. V razpravi, ki je bila spet precej dolga, so bila postavljena podobna vprašanja iz vrst opozicijskih poslanskih skupin. Povedali so, da dopolnjeni predlog proračuna nima razvojne naravnanosti, da se preveč obremenjuje gospodarstvo, v proračunu manjkajo nekatere postavke, kot so sredstva za izbrisane, uskladitev tretje četrtine plač v javnem sektorju in ni predvidenih prihodkov dohodka od privatizacije. Tako da dopolnjeni predlog proračuna, po njihovem mnenju, ne bo pripeljal Slovenije iz krize. Menili so tudi, da dopolnjeni predlog proračuna ni dovolj varčno naravnan in da so še rezerve. Prav tako so menili, da se Slovenija ne sme več zadolževati, vsaj po tako velikih obrestnih merah je to nevzdržno. Zanimalo jih je, ali je v dopolnjenem predlogu proračuna upoštevana trenutna bančna situacija, saj stresni testi bank še niso znani. Skratka, podobna vprašanja, kot so bila pri proračunu za leto 2014. Ker sem imel možnost obravnavati več proračunov v več letih – zelo podobna situacija, opozicija ni nikoli zelo množično podpirala proračunov koalicije. To ni nič novega. Pri koalicijskih poslanskih skupinah pa so ocenili nasprotno; da je glede na dano situacijo ta proračun optimalen, realen in izvedljiv. Ob koncu razprave je predstavnica Ministrstva za finance izčrpno odgovorila na vsa vprašanja, ki so bila postavljena v razpravi, in po zaključeni razpravi o Dopolnjenem predlogu proračuna za leto 2015 se je odbor opredelil do amandmajev Poslanskih skupin SDS in Nove Slovenije, vloženih v skladu s 160. členom Poslovnika Državnega zbora. V okviru opredelitve posameznih amandmajev odbor ni podprl nobenega izmed vloženih amandmajev k Dopolnjenemu predlogu proračuna za leto 2015. Po razpravi je bil sprejet sklep, da Odbor za finance in monetarno politiko podpira Dopolnjeni predlog proračuna Republike Slovenije za leto 2015, kar predlagamo tudi Državnemu zboru. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Preden preidemo na predstavitev stališč poslanskih skupin, ima postopkovni predlog gospod Jože Tanko.
Hvala lepa za besedo, spoštovani predsednik. Kolegi, predsednica Vlade, ministri! Slišali smo uvodni predstavitvi dveh najpomembnejših oseb, ki sta pripravljali in sprejemali proračun, to je predsednice Vlade in ministra za finance. V tem kratkem uvodu, še niti začeli nismo dobro, imamo že uro krajšo sejo, pravzaprav ni bilo pojasnjeno nič o politikah, o ciljih, o usmeritvah, ni bilo nobenega pojasnila o številkah, ki so v tem proračunu. Tako revne predstavitve proračuna v Državnem zboru še nismo doživeli. Spoštovani predsednik, predlagam, da nam nekdo resno predstavi proračun, kajti to, kar je bilo do sedaj povedano, so več ali manj samo parole, floskule, piarovski nastop, nič pa o vsebini proračuna in proračunskih politik. Ne vemo, v katero smer in kaj pomeni za proračun zniževanje investicijskih odhodkov. Ne vemo, kaj pomeni za proračun rezanje socialnih pravic. Recimo, neusklajevanje olajšav pri dohodnini – kakšne posledice ima to na prebivalstvo. Ne vemo, kakšne posledice bo imelo na proračun zniževanje določenih sredstev za posamezne politike, in tudi za nadaljnji razvoj države. Mislim, da bi tako predsednica Vlade kot minister za finance morala svoj nastop podrediti predvsem temu, kaj nam bo ta proračun prinesel. Ne pa tem parolam, ki smo jih slišali tukaj. Nič od tega ni bilo povedano. Mi se tudi sedaj soočamo z ocenami, tudi Evropske komisije, ki so pomembno drugačne od izhodišč, na katerih sloni proračun. Vemo, da v tem proračunu ni nekaterih pomembnih stroškov, ki jih je obljubil minister Virant za proračun 2014. Gre za plačilo plačnih nesorazmerij, gre za plačilo določenih pravic izbrisanim in tako naprej. Niste povedali, kakšen vpliv bo imel davek na nepremičnine v okviru proračuna na razvoj gospodarstva, drobnega gospodarstva, velikega gospodarstva, kmetijstva in drugih stvari. Predlagam, da to nekdo v imenu Vlade le naredi. Končno smo se za to zbrali na seji Državnega zbora, da bomo v tej uvodni predstavitvi slišali pomembne smeri razvoja Slovenije. Hvala lepa.
Hvala, gospod Tanko, za vaš proceduralni predlog. Pri tem moram opozoriti na dejstvo, da je v teh uvodnih nagovorih, tako s strani predsednice Vlade kot tudi ministra za finance, šlo za dopolnilno obrazložitev obeh predlogov aktov. Na sejo, kot lahko vidimo, so seveda bili vabljeni tako ministrice kot ministri, dejstvo pa je, da se bo razprava o proračunu nadaljevala potem še kot posamezni del proračuna o splošnem delu, o posebnem delu in o načrtu razvojnih programov. Takrat bo zagotovo bolj detajlno pojasnjeno, kaj je zapisano tudi v smeri ciljev, politik pri posameznih področjih. Seveda bo potem sledila še razprava o amandmajih, vendar zagotovo bo pri obravnavi splošnega dela, posebnega dela in načrta razvojnih programov dovolj možnosti, da bo Vlada bolj detajlno predstavila te dele proračunov, bodisi s strani predsednice, Ministrstva za finance ali pa ostalih resorjev, ki bodo sodelovali v razpravi. Tako da predlagamo, da nadaljujemo razpravo s stališči poslanskih skupin. Gospod Tanko, postopkovno.
Hvala lepa, gospod predsednik. Poglejte, tu imamo celotno Vlado Republike Slovenije. Vemo, da v proračunu niso zajeti vsi potrebni stroški, ki bi morali biti zajeti v proračunu. O nekaterih sem malo prej v uvodu k temu proceduralnemu predlogu povedal. Pomembne stvari so se izpogajale, pomembne stvari so se obljubile in podpisale, to gre glede dogovora s sindikati, glede izplačila plačnih nesorazmerij oziroma poplačila, gre za izjemno pozitiven benevolenten pristop ministra dr. Viranta, kar zadeva urejanje odškodnin za izbrisane [[...]]
Kakšen bo vaš postopkovni predlog?
[[...]]teh stvari ni v proračunu in žal nihče od Vlade, ker je pač tako zastavljen koncept obrazložitve oziroma teh parol, pri tem ni pojasnil glede pomanjkljivosti, ki so v tem proračunu.
Kakšen je vaš postopkovni predlog, gospod Tanko?
Ja, saj bom povedal, gospod. Počakajte, imam še dve minute skoraj, da dam procesni predlog. Sem ga že enkrat povedal, upam, da ste ga razumeli. Upam, da ga je vlada razumela, in ga bom še enkrat. Na vse te pomembne stvari, ki jih ni v proračunu, smo opozarjali. To ugotavlja med drugim tudi Evropska komisija v svojem sporočilu, v katerem je ocenila, da bo proračunski primanjkljaj ne 2,9 %, kot je izkazan za leto 2014, ampak 7,1 %. Nobenega komentarja ni bilo v tem smislu ne predsednice Vlade ne ministra za finance, pa najbrž so ta razhajanja pomembna. Nič ni vnesenega v proračun glede saniranja bančnega sistema, nič ni glede drugih stvari, na katere smo opozarjali in tako naprej. Skratka, pričakovali bi, da bi bila v teh dveh predstavitvah, ki sta jih naredila predsednica Vlade in minister za finance, obrazložitev teh zadev, ki jih v proračunu ni. Predlagam, da nek vsebinski komentar proračuna, obrazložitev proračuna napravi predsednica Vlade ali minister za finance ali kateri koli drugi od ministrov, ki so tu prisotni in lahko povedo nekaj o svojih politikah, ki so v proračunu zajete in ki so prizadete s tem proračunom. To je, mislim, da nek minimalni standard, ki ga poslanci Državnega zbora pričakujemo – vsebinsko obrazložitev proračuna. Tega do sedaj nismo slišali. Hvala lepa.
Hvala, gospod Tanko. Na vaš postopkovni predlog moram povedati, da ste ponovili to, kar ste predlagali v prvem postopkovnem predlogu, in lahko ugotovim samo to, da ste poskušali drugič enostavno zlorabiti poslovnik in še enkrat povedati to, kar sem vam obrazložil, da bo sledilo v nadaljnjih razpravah. Na razpolago pa imamo 8 ur in 25 minut samo pri proračunu za leto 2014. Postopkovno pa je želel, če sem prav zasledil, v nadaljevanju še gospod Möderndorfer in potem gospod Han.
Gospod Tanko ne da je skušal, predsednik Državnega zbora, ampak on ga je zlorabil. Mi smo v tem državnem zboru že v tem mandatu obravnavali tako rebalans ene vlade kot druge vlade in moram reči, da si, ko sem bil v opoziciji, ko je bil ta del v opoziciji, nikoli ni dovolil tako sramotnega postopanja in zlorabe postopka v samem začetku. Lepo vas prosim, gospod Tanko, niste bili ne na odborih, kjer se je to obravnavalo, in tam ste imeli vse možnosti in še jih boste imeli, tako kot celotna opozicija. Zato prosim, predsednik Državnega zbora, glede na to, da gre za eklatantno, evidentno kršenje poslovnika, da se v nasprotnem ne čaka več, da bo postopkovno zlorabljal tri minute, ampak naj enostavno pride na začetku s predlogom, kaj pravzaprav predlaga. Potem pa zaradi mene lahko tudi tri minute razlaga o samem postopku in obrazloži svoj predlog. V nasprotnem primeru predvidevam, da bo to zdaj konstantno, za vsakim tekstom, ki mu ne bo všeč za govorniškim pultom, bo on preprosto vstal in začel tri minute govoriti, da ni zadovoljen z obrazložitvijo. To je njegov problem in problem opozicije, če ne zna prebrati takšnega kupa gradiva in če ne razume teksta razpravljavcev. In to se mi zdi res nekaj najbolj abotnega, da ne spoštujemo niti osnovnega postopka v Državnem zboru. Gospod Tanko, ves čas se sklicujete na ta poslovnik, nehajte ga zlorabljati, začnite ga uporabljati!
Hvala. Naj samo še enkrat poudarim, da ko je podana zahteva za postopkovni predlog, sem jo dolžan omogočiti. Seveda pa je potem od posameznika odvisno, ali res spoštuje poslovnik, tako kot ne nazadnje zagotovo velika večina v Državnem zboru to pričakuje. Čas, ki je na razpolago, je seveda možno izkoriščati v to smer, vendar dejansko bi tudi sam podprl predlog gospoda Möderndorferja, da če se že prijavite k postopkovnemu predlogu, podajte najprej postopkovni predlog in potem obrazložitev tega razloga. To je bila tudi v veliki meri že uvedena praksa, pa se potem nanjo pozabi v Državnem zboru, ampak predlagam, da poskušamo ravnati po takšnem vrstnem redu, kot se oblikujejo postopkovni predlogi. Gospod Han, ste tudi vi želeli postopkovno?
Hvala lepa. Vaš odgovor mi zadostuje.
Postopkovno še gospod Bogovič, izvolite.
Predsednik, hvala za besedo. Lep pozdrav predsednici Vlade, ministrom, kolegicam in kolegom! Mislim, da bi bilo zelo v redu, če bi bila proračuna za leti 2014 in 2015, ki sta usodni leti za Slovenke in Slovence, kvalitetnejše predstavljena in da bi pri predstavitvi takšnih proračunov naredili podobno, kot smo imeli možnost v preteklosti ob sprejemanju proračunov, ki niso bili tako usodno pomembni, poslušati izza tega govorniškega odra tudi guvernerja Banke Slovenije. Včasih je gospod Arhar stopil pred ta mikrofon in ob obravnavi predloga proračuna zelo dobro pojasnil, kaj, katere politike se zasleduje, kam gre vlada z vidika pogleda Banke Slovenije. Naslednji, ki je stopil za to govornico, je bil dr. Janez Potočnik, takrat še kot direktor Umarja, ki je s svojega vidika kredibilno predstavil trende, ki jih Umar zaznava in na osnovi katerih je bil pripravljen proračun za določeno leto. Kot naslednji je stopil za ta govorniški oder v tistih časih predsednik Vlade dr. Drnovšek in ko si strnil še njegovo razpravo ter za njim tudi razpravo finančnega ministra, so Slovenke in Slovenci, pa tudi poslanke in poslanci, vedeli, kam gre Slovenija v naslednjih letih. Spoštovane kolegice in kolegi! Mislim, da ta nestrpnost in to, da niti postopkovnih predlogov ne znate več poslušati, govori o kulturi, ki se jo danes vodi v Sloveniji. Tudi v predstavitvi je bilo veliko govora o tem, kako se moramo slišati, kako se moramo poslušati. Sejo smo imeli do pol štirih zjutraj, zato ker je bilo proceduralno treba v petek začeti, ker se v soboto več ne da začeti s proračunom za leto 2014 in 2015 – potem naslednji dan. Ko skušajo ljudje povedati, da kaj ni v redu, se enostavno tega ne sliši. In če ta država ni vredna tega, da bi predsednica Vlade in finančni minister vsaj z dvema, tremi številkami operirala pred sprejetjem tako usodnih proračunov, potem res ne vem, kaj vsi skupaj tu počnemo. Proračun je usoden, grajen na kupu neznank, na katere nima nihče odgovora, in je treba to povedati. Če so imeli v preteklosti naši voditelji, državniki, to državniško držo, da so to naredili takrat, ko so bili drugi časi v svetu, pa tudi v Sloveniji, bi bilo zelo prav, da bi to naredila danes tudi Vlada Republike Slovenije. Sam postopkovni predlog gospoda Tanka zelo podpiram. Podpiram pa tudi to, da bi ob tako usodnih trenutkih, kot so tile, spregovorila tudi guverner Banke Slovenije in predstavnik Umarja, če že tega ni naredila Vlada.
Hvala. Gospod Bogovič, naj vas opomnim, da je mogoče res nekoč bila takšna praksa, kot ste tudi sami navedli, da sta guverner Banke Slovenije in direktor Zavoda za pokojninsko in invalidsko zavarovanje predstavila proračun, vendar razlaga 156. člena Poslovnika Državnega zbora in tretjega odstavka tega člena nalaga predstavitev proračuna predsedniku Vlade in ministru za finance. Tako vašega postopkovnega predloga ni mogoče upoštevati. Predlagam, da omogočimo, da pridemo do razprave in da dobite odgovore, na kar poskušate opozoriti v postopkovnih predlogih. Postopkovno ima besedo gospod Jože Tanko. Upam, da boste upoštevali opozorilo, da boste najprej predstavili postopkovni predlog in potem obrazložili.
Hvala lepa, gospod predsednik. Pristop bom izbral sam, ker mi to dopuščajo pravila. Pred sabo imam dogovor o sodelovanju Pozitivne Slovenije, Socialnih demokratov, Državljanske liste in Demokratične stranke upokojencev Slovenije v Vladi Republike Slovenije. Pod točko 1 imate napisane prednostne naloge. In v drugo alinejo ste zapisali "krepitev socialnega dialoga in dialoga s civilno družbo". Civilna družba je bila zgoraj, je poslušala in zbira podpise glede elementov ključnega zakona, ki je sestavni del proračunskega paketa. V tretji alineji ste zapisali "strokovno argumentiranje političnih odločitev". Točno na to sem opozoril! Proračun je politični akt, ne predsednica Vlade ne minister za finance pa ga nista strokovno argumentirala. Ga nista! In predlagam, da argumentacijo in obrazložitev proračuna naredita tako, kot je to pričakovano in običajno v skladu s stvarmi, ki so v proračunu zapisane, in ne v skladu s temi floskulami, ki jih rolate po sceni. Samo to predlagam. Pa še nekaj gospod Möderndorfer – predlagam, da si vseeno pogledate magnetogram petkove seje Odbora za finance in boste ugotovili, da sem tam bil. Celo razpravljal sem. Niso bili vsi zadovoljni, ampak sem. Predsednik, po moje je vaša dolžnost, da poskrbite in zagotovite, da stvari v Državnem zboru potekajo na neki primerni, dostojni ravni. Nismo na tržnici, ampak smo v Državnem zboru. Proračun je treba predstaviti z vsebinskim razlogom, to je mimogrede tudi zaveza vseh koalicijskih strank in ugotavljam, da tega v skladu z modelom, ki ste ga prodali Sloveniji kot koalicijski dogovor, ne delate. Tudi stvari, ki smo jih dobili vsi poslanci – dala jih je Zbornica –, govorijo o povsem drugačnih podatkih, o katerih je govorila predsednica Vlade, sicer omenila samo brezposelne, v svojem uvodnem nastopu. Zanima me, kako bo povrnila njena vlada 90 tisoč izgubljenih delovnih mest, s tem proračunom. Niti besede o tem! Mislim, da je treba opraviti razpravo na takšen način. Tudi besede o tem, zakaj smo prvi v Evropski monetarni uniji po obremenitvah dela in kaj lahko od tega pričakujemo na področju participacije, povečanja izvoza, konkurenčnosti in tako naprej, ni bilo. To so teme, na katere bi morala predsednica Vlade po našem mnenju podati primerne odgovore, tako pa od tega ni bilo nič. Predlagam, da to zagotovite.
Gospod Tanko, želim vas opozoriti, da ste že drugič kršili poslovnik. Smo namreč v tisti fazi obravnave proračuna, kjer razprava med Vlado in Državnim zborom sploh še ni mogoča, ker to onemogočate s svojimi postopkovnimi predlogi. Akt, v katerem je predstavljen proračun 2014 in 2015, je bil predložen Državnemu zboru z vsemi sestavinami. Zelo obsežen. Predsednica Vlade in minister za finance imata možnost po poslovniku dopolnilne obrazložitve tega akta – dopolnilne! V osnovi imate pa že vse predloženo in obrazloženo. Če pa želimo opraviti razpravo in dobiti odgovore na to, kar ste spraševali in postavljali v teh postopkovnih predlogih, je pa treba priti v to fazo najprej in ta hip s takšnimi postopkovnimi predlogi onemogočate razpravo v Državnem zboru, ki v ta namen, za leto 2014, predvideva 8 ur in 25 minut. Gospod Möderndorfer ste želeli postopkovno? Izvolite.
Ker je gospod Tanko zdaj že drugič nakazal pot, da bo pravzaprav onemogočal razpravo proračuna v Državnem zboru, ker je to pokazal tudi s svojimi akti in nosi sem koalicijske zaveze, da bo to počel venomer, kar naprej, predlagam, da ga prekinemo na ta način, da seveda upoštevate poslovnik. Vi kot predsedujoči lahko to naredite. Če ne predlaga predloga konkretnega, niti ne bomo o njem glasovali, skratka nič, on bi rad vstopal v bistvu na svojevrsten nov način v razpravo, še preden pride sploh do razprave, je pravzaprav potreben ukrep, in to lahko edino vi naredite. Verjamem pa, da ankete bolijo. Ko je Pozitivna Slovenija padla v anketah, ni zlorabljala poslovnika, vi to počnete od danes zjutraj naprej. Izgleda, da je bilo to tako hudo. Predlagam, da se temu primerno streznijo glave na opozicijski strani in začnejo tvorno kot opozicija znotraj poslovnika, znotraj razprave sodelovati in to bom spoštoval do konca razprave, do odločanja. Hvala.
Hvala, gospod Möderndorfer. Naj pojasnim, da po dveh opozorilih poslanki ali poslancu, da krši poslovnik, seveda lahko odvzamem besedo. Upam, da smo zasledili, da sem gospoda Tanka že dvakrat opozoril, da je kršil poslovnik in če bo v tretje poskušal kaj podobnega, mu bom besedo v skladu s poslovnikom tudi odvzel. Postopkovno ima gospod Jerovšek, izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovana predsednica Vlade in vsi drugi! Gospod predsednik, vam bom takoj povedal proceduralni predlog. Ker sam te možnosti v tem trenutku nimam, vas prosim, da predsednico Vlade, glede na to, na kakšen način naj bi bila opravljena predstavitev, ki ni bila predstavitev, ampak je bilo navajanje parol in je bilo sramotno poniževanje in žalitev Državnega zbora – ker sem z vami vred eden od poslancev, ki imajo najdaljši staž tu, in vem, da je nevarno, če ima predsednica Vlade takšen odnos do parlamentarne demokracije –, vprašate v našem imenu, ali je v njeni glavi ukinitev parlamentarne demokracije. Kajti, zgodovinske asociacije nas učijo, da so s parolami proračune predstavljali zgolj diktatorji. Na podlagi takšne predstavitve si zelo zasluži nezaupnico. In prosim – v tem trenutku žaljivo odhaja iz parlamenta –, da jo vprašate po uradni poti, kakšni so njeni nameni v zvezi z demokracijo. Hvala lepa.
Gospod Jerovšek, zagotovo ste sledili razpravam, ki smo jih opravili pri postopkovnih predlogih, in ste zasledil, da sem takšne postopkovne predloge ocenil za kršitve poslovnika. Tudi v vašem primeru je šlo za kršitev poslovnika. Predlagam, da nadaljujemo z razpravo. Besedo dajem za predstavitev stališča Poslanske skupine Socialnih demokratov gospodu Matjažu Hanu.
Hvala lepa, spoštovani predsednik. Spoštovani ministrski zbor, drage kolegice in kolegi! Smo v času, ko je pred nami odločanje o državnem proračunu. Ta čas smo po navadi sprejeli kot del vnaprej predvidenega in kot priložnost vlade, da začrtano politiko udejanji skozi proračunske dokumente. Če pogledamo nazaj v čas pred krizo, si posebno velikih političnih turbulenc ob sprejemanju proračunov nismo obetali. Ob poslušanju razprav smo imeli občutek, da so še najbolj na preizkušnji pogajalske zmožnosti posameznih političnih opcij, kako iz proračuna iztisniti največ za svoje strankarske vsebine. Tudi prioritete posameznikov, kako zagotoviti denar, da bodo zgrajene te ali one cest, potrebne kanalizacije, morda čistilne naprave, so bile takrat na tnalu. Spoštovani, to naj ne izzveni kot poenostavljanje, da smo takrat živeli v lahkotnih časih. Želim poudariti, da danes nismo več v položaju in v razmerah, ko je bil proračun polje bitk med politikami različnih koalicijskih strank ter med posamezniki in je vsaj na videz vse lepo teklo. Kriza je na mizo Evropske skupnosti in Slovenije postavila vprašanje, kako ponovno zagotoviti ustrezno socialno varnost, ustrezna delovna mesta, razvoj in prihodnost za mlade. Naredila pa je še nekaj. V evropsko družino je vnesla nemir in razkrojila poprej vsaj navidezno homogenost. Zdi se, da Evropa postaja skupnost, v kateri ni več moč zaznati toliko, da ne rečem, družinske naklonjenosti večjih in močnejših partneric. Te so prevzele novo vlogo, kako na nek način disciplinirati in na pravo pot spraviti vse tiste učenke, ki v zadostni meri ne kažejo napredka. V mednarodni javnosti se premalo govori, spoštovani, o tem, da je vsaka članica Evropske skupnosti zgodba zase in da Slovenija ni ne Ciper ne Grčija in ne Portugalska. Žal so te špekulacije posvojili tudi nekateri slovenski politiki, ki z odprtimi rokami kličejo trojko. Pred nami sta tako proračuna, ki morda predstavljata največji preizkus naše države glede zmožnosti ohranjanja finančne suverenosti. Sta tudi preizkus, ali smo pripravljeni pogledati čez kratkoročne interese, čez to, da bomo zavoljo neuresničenih želja le uvideli, da je pomemben gozd in ne vsako posamezno drevo, ali smo sposobni kljub negativnim gospodarskim trendom in v veliki luknji, ki je zazijala v javnih financah, državi zagotoviti njeno osnovno delovanje, to pa je ustavitev erozije socialne države, nastavitev pogojev za razvoj novih delovnih mest, ohranitev javnega šolstva, javnega zdravstva ter zagotovitev finančne suverenosti. S celostnimi odgovori na ta vprašanja bomo sprejeli odgovornost in pripravljenost, sprejeli bomo tudi usmeritve za pomoč tistih, ki Sloveniji želijo dobro. Na drugi strani pa bomo postavili trden ščit, in to je najpomembnejše, pred tistimi, ki v imenu kapitalskih interesov Slovenijo vidijo kot plen. Proračunska dokumenta za 2014 in 2015 sta sledila trem poglavitnim ciljem: postopna javnofinančna konsolidacija, razvojna naravnanost in socialna občutljivost. Proračuna za obe leti stopata na začrtano pot, ki smo si jo zastavili z nacionalnim reformnim programom ter programom stabilnosti. Z dokumentoma smo Bruslju postavili načrt reševanja javnih financ, s tem je bil resda morda zožen manevrski prostor pri oblikovanju proračuna, vendar pa smo si pridobili tudi nekaj prepotrebnega zaupanja, ki je bilo v mednarodnem okolju že načeto. Glede obeh dokumentov je koalicija našla skupni imenovalec o bistvenih ukrepih, čeprav znotraj njenih programov, verjemite, da ostajajo razlike. Te pa niso zameglile cilja, da je zavoljo postopne stabilizacije slovenskih javnih financ treba stopiti skupaj. Vrag je vzel šalo. In stabilnost političnega okolja je še kako potrebna, če si ne želimo več skozi težke učne ure nenadnih političnih kolapsov in političnega krča ter posledično nezmožnosti sprejemanja potrebnih reform. Socialni demokrati smo vseskozi v ospredje postavljali, ko je šlo za proračun za leto 2014 in 2015. Pri oblikovanju obeh dokumentov smo tehtali med tem, kako v luči zaostrenih finančnih pogojev porazdeliti nove obremenitve in na drugi strani z omejenimi sredstvi zaščititi temelje socialne države, javnega šolstva in javnega zdravstva – vseh tistih osnovnih graditeljev družbe, glede katerih Socialni demokrati ne moremo pristajati na nobene kompromise. Ko smo pripravljali predloge, smo imeli pred seboj ključno vprašanje, kako vzpostaviti takšno dinamiko med proračunskimi cilji, da uresničitev enega ne bi povzročila kolapsa drugega. In to se nam zdi zelo pomembno. Postopna konsolidacija se bo v letu 2014 realizirala preko zmanjšanja proračunskega primanjkljaja iz milijarde in pol evrov na milijardo 18 evrov. Sedanja koalicija je uvidela, da je zmanjševanje izdatkov države vsaj za obdobje naslednjih let več ali manj počrpano, ob tem pa je treba povedati, da je proračun na izdatkih za plače javnega sektorja najnižji po letu 2007, in to kljub plačni reformi iz istega leta. Proračuna pa bistveno krčita državno potrošnjo za blago in storitve na skoraj 574 milijonov evrov v letu 2014, v primerjavi z letom 2013, ko so ti znašali 644 milijonov evrov. Proračunski odhodki v letu 2014 naraščajo z 9 milijard 400 na 9 milijard 640 milijonov evrov v letu 2014, s čimer se namerava ublažiti zmanjšano gospodarsko aktivnost s strani podjetij ter trošenja gospodarstva. Najbrž bomo poslušali očitke, kako smo se ob polnjenju proračuna osredotočili zgolj na davke, čeprav je bil dvig davka na dodano vrednost kot opcija zapisan v Zakonu o uravnoteženju javnih financ. Dvig stopnje DDV je bil v tem letu v proračunski luknji, ki smo jo podedovali, prepotreben ukrep. Namenoma pa je bilo preslišano, da DDV nima vpliva na izvoz, ki je v sedanjih razmerah edini, ki kaže pozitivne trende. Socialni demokrati smo ob tem opozarjali na nujnost, da se denar iz naslova dviga DDV ne porabi zgolj za krpanje proračunske luknje, temveč ga je treba po investicijskih kanalih usmeriti v zagon oziroma pomoč gospodarstvu.Glede nepremičninskega davka, iz naslova katerega je v letu 2014 predvideno približno 180 milijonov sredstev, je danes slišati grobe, ostre kritike. Tega se zavedamo – zbirajo se podpisi proti davku, na okroglih mizah se poziva k nepokorščini, žal pa nihče od teh kritikov ne pove, da gre za ukrep, ki bo najmanj obremenil gospodarsko rast. Vlada je aktivno stopila tudi v boj proti sivi ekonomiji. Ta po ocenah pri nas obsega od 10 do 24 % bruto domačega proizvoda. Odvodi, s katerimi sredstva iz naslova sive ekonomije zaobidejo proračun, so izjemno kompleksni, zato tudi narava ukrepov vlade sega na več področij. Spremembe zakona o preprečevanju dela in zaposlovanja na črno, vključitev carinskih služb v nadzor ter uvedba vavčerskega sistema pri osebnem dopolnilnem delu – to je samo nekaj ukrepov, ki jih bomo sprejeli. Na očitke glede večjih prihodkov iz naslova evropskih sredstev pa lahko gledamo kot na slabo vest tistih, ki zavoljo nesposobnosti in nezmožnosti niso znali ali zmogli optimizirati črpanja evropskih sredstev. Proračuna sta povečala državno pomoč v gospodarstvu iz sredstev za gospodarski razvoj in tehnologijo, v primerjavi s 332 milijoni evrov iz leta 2012 in 372 milijoni evrov iz leta 2013 v letu 2014 ta pomoč znaša 433 milijonov, ampak tega nihče ne pove. Predvsem pa se nam zdi pomembno, da so sredstva usmerjena v znanost in informacijsko družbo, regionalni razvoj, podjetništvo in konkurenčnost. Socialni demokrati menimo, da je na teh področjih še posebej veliko neizkoriščenega potenciala. Ob tem smo izpostavili nujnost, da se v večji meri začnejo ustvarjati nova delovna mesta, predvsem z novo dodano vrednostjo. To je dolgoročno edina prava pot, če se ne želimo samo izviti iz prijema krize, temveč kompas naravnati tudi na razvoj. Temu v prid pričajo tudi naslednji podatki; sredstva za investicijske transferje in investicijske dohodke so skupaj, ne glede na delež bruto domačega proizvoda iz leta 2013, znašala 3,3 %. Leta 2014 pa je predvidenih sredstev za 3,7 % BDP. Navkljub dobri nameri, da proračun vzpostavi prepotrebne investicijske kanale, pa smo vse skozi poudarjali, da akutnega stanja velike brezposelnosti in nezavidljive socialne slike ne bo moč reševati samo z ukrepi za pomoč gospodarstvu. Zato smo skupaj z Ministrstvom za delo postavili zaščito socialno šibkim kot prioriteto pri sestavi obeh proračunov. Za aktivno politiko zaposlovanja je v letu 2014 zagotovljeno 456 milijonov evrov. Ta sredstva ministrstva pa obetajo multiplikativen učinek, ki morda ne bo viden čez noč, vendar je izjemnega pomena, če se želimo uspešno spopasti z brezposelnostjo in ustvarjanjem pogojev gospodarske rasti. Vsi napori ministrstva na tem področju že dajejo rezultate, saj je v letošnjem oktobru za 5,4 % manj prijavljenih prvih iskalcev zaposlitev kot v lanskem letu istega časa. Še spodbudnejše rezultate pa lahko pričakujemo naslednje leto, ko se bodo pričeli kazati učinki zakona o interventnih ukrepih na področju trga dela in starševskega varstva. Kriza je močno udarila tudi v javno izobraževanje. To so nekatere politične stranke izrabile tudi z načrtom tako imenovane podjetniške logike izobraževanja, češ da se lahko z nekaterimi prijemi zasebnega sektorja izobraževanje naredi bolj učinkovito, celo bolj dobičkonosno. Zmanjševanje kakovosti javnega izobraževanja na račun povečanje zasebnega deleža je nekaj, na kar Socialni demokrati in Vlada s proračunom niso pristali. Model, kako na račun spreminjanja standardov in normativov v šolstvu spodbujati elitiziranje zasebnih šol, je Ministrstvo za izobraževanje, znanost in šport uspešno zajezilo. S proračunoma za leti 2014 in 2015 se kljub omejenim sredstvom ohranja kakovost javnega izobraževanja v prepričanju, da izobraževanje ni strošek, ampak naložba. Spoštovani! Danes smo veliko poslušali in bomo poslušali o nerealnosti proračunov. Ocenjevali pa bodo zanimivo tisti, ki so sami pripravljali in vneto zagovarjali za 800 milijonov nerealno načrtovan proračun za letošnje leto. Vsem tem že sedaj predlagam, da dejanj ne presojajo po sebi. Na tem mestu ne želim natančno razpravljati o vseh postavkah proračunskih dokumentov. Proračunska matematika, kje bi bila sredstva vzeta, kje bi bila dodana in kaj bo to pomenilo za posamezno področje, je neproduktivna. Ravno ta logika razprav kaj hitro privede do lahkotnega manipuliranja z ocenami tam, kjer to potrebujemo za zagovor te ali one politike. To po večini služi zgolj temu, da si posamezna politika opere roke nad svojim neuspehom in enostavno ne prizna napak. Še več, razprava o proračunu izvzeta iz širšega konteksta relacij med posameznimi področji, ki so močno povezana z odnosi medsebojnega vplivanja brez pogleda na okoliščine, v katerem sta dokumenta nastala, bi lahko privedla do napačnih zaključkov. Prav zato bom poudaril, kako lahko skupaj uspešno sobivata, in to je zelo pomembno, socialna varnost ter pomoč gospodarstva, tisti področji, ki sta bili v preteklosti izpostavljeni kot največja sovražnika. Tako se je opravičevalo politiko strogega varčevanja tudi na račun socialne varnosti kot edino in edino pravo rešitev, ravno tako kot se je opravičevala logika podjetnosti in konkurenčnosti v sferah, kjer bi ti napravili več škode kot koristi. Še enkrat poudarjam, da v proračunih 2014 in 2015 vseh teh ciljev, postopne javnofinančne konsolidacije, razvojne naravnanosti in socialne občutljivosti, ni moč uresničevati drugače kot v sinergiji, skozi katero bodo ti cilji sploh lahko uresničeni. Vse razprave in očitki, kako dušimo z dodatnimi davki, ne da bi se povedalo, da na drugi strani pomagamo gospodarstvu ter ohranjamo socialno državo, so prvovrstno politikantstvo. Tudi razlaga v smeri, ki ne upošteva, da proračun ni nastal v hermetično zaprtem prostoru, ki ne upošteva napovedi gospodarskih kazalcev, spada v kategorijo taistega politikantstva. Recesija v Sloveniji še kar traja in po napovedih ji bomo priča še naslednje leto. Zaradi tega sta proračuna ustavila trend radikalnega rezanja v odhodkovno stran, ki se je izkazal za neučinkovitega in nas je potiskal še globlje v recesijsko spiralo. To leto je ključno tudi z vidika, ali bomo uspeli s sanacijo bančnega sistema, s postopno javnofinančno konsolidacijo ter strukturnimi reformami zajeziti to veliko luknjo, ki Slovenijo dobesedno duši v vsej tej recesiji. Socialni demokrati ne trdimo, da sta proračuna za prihodnji leti idealna, sta pa v danih razmerah, ki, ponavljam, niso osnovane na trenutnem političnem razpoloženju Vlade, temveč v širšem kontekstu gospodarskih razmer ter obetov, optimalna. Zavezo predsednice Vlade o zaupnici in njeno napoved, da jo veže prav na sprejetje proračuna za leto 2014, Socialni demokrati v okviru povedanega vidimo kot potezo, ki presega običajni političen kontekst. Ob napovedi nezaupnice s strani opozicije bomo spet poslušali in bodo spet prišli v ospredje politični interesi. Priložnost smo imeli slišati, da gre za discipliniranje koalicije, da gre za najlažji izhod iz morebitne politične zadrege politikov, kako si povečati politično moč. Če povzamem, kako si bo določena vlada v vnaprej dobljeni bitki podaljšala svoj obstoj in drugim, bolj sposobnim, onemogočila oblast. Vse to bi bilo mogoče verjeti, spoštovani moji, ko bi bili časi, v katerih se sprejemata proračuna, drugačni. Negotove gospodarske razmere, ki jih želijo nekateri spretno integrirati tudi v negotovo politično situacijo, pa kažejo, da ne gre več samo za zaupnico vladi Alenke Bratušek, v prvi vrsti gre za dejanje, ki presega ozek politični interes. Slednji v Sloveniji že nekaj časa, kot nam potrjuje tudi mednarodna javnost, ni uresničen sam po sebi, temveč je to, hočemo ali ne, vezano na vprašanje stabilnosti in zaupanja – ali je Slovenija sposobna preseči svoje težave sama ali pa res, kot kar kličejo nekateri, rabimo zunanjo pomoč. Resnost tega vprašanja in z njim povezane politične stabilnosti smo Socialni demokrati postavili v ospredje, ko gre za odločanje o tem, kaj je za nas prioriteta. Okrevanje, ki ne spodjeda socialne varnosti ter sposobnosti zediniti se v ključnih vprašanjih, smo videli kot najpomembnejšo materijo, ki je vtkana v proračunih za leti 2014 in 2015. Zaupnica, vezana na proračun za leto 2014, kaže, da je Vlada v danih okoliščinah pripravljena zagristi v kislo jabolko in preseči političnost zaradi same politike. Ta zaupnica zato tudi ni samo zaupnica Vladi, temveč izraz zaupanja celotni koaliciji, da lahko presežemo težave težke finančne in gospodarske situacije. Socialni demokrati bomo proračuna za leti 2014 in 2015 podprli in s tem tudi dali zaupnico predsednici Vlade Alenki Bratušek. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Gospod Bojan Starman bo predstavil stališče Poslanske skupine Državljanske liste.
Hvala lepa še enkrat za besedo. Kot sem že prej povedal, iz razprav, ki smo jih imeli pri sprejemanju teh proračunov, sprememb proračuna za leto 2014 in proračuna za leto 2015, je res premalo konstruktivne pripravljenosti oziroma predlogov, kako bi se v težki situaciji stvari v Sloveniji začele izboljševati. Preveč je medsebojnih obračunavanj, kritik in tako naprej. Vendar, na žalost je bilo to vedno tako in tudi zdaj ne bo drugače. Smo v težkih časih, leta 2008, 2009 se je začela velika recesija. Sprejemati proračune v teh časih, ko je treba zmanjševati vse oblike porabe, na silo povečevati prihodke, ni enostavno delo. Kakor koli se opredeliš, kamor koli posežeš, razburiš neko kategorijo. V glavnem posegati moraš na način, da poslabšuješ situacijo in standard kakršni koli kategoriji. Tega se moramo zavedati in biti pri sprejemanju teh proračunov, ki so na nek način tudi odraz teh politik, kot se da bolj strpni in konstruktivni. Če bi to, kar sem povedal, malo konkretiziral in poskušal ta porabniški del, kar ustvarimo, še malo razširiti, ker premalo govorimo tudi o drugih dogajanjih, problemih in sploh o porabi. Mi smo leta 2008 za primerjavo ustvarili 37 milijard 264 milijonov evrov BDP. V letu 2009 je padel kar na 35, za 7,9 % – na 35 milijard 420 milijonov evrov, za 7,9. Kaj se je na drugi strani zgodilo v letu 2009? Prihodki državnih bilanc so se zmanjšali za približno 900 milijonov evrov, smo pa povečali odhodke vseh državnih bilanc za skoraj milijardo evrov. Pri tem bi povedal, če govorimo o številki, da zaokrožim, 35 milijard evrov, kolikor je bil BDP leta 2013, smo od tega vsega skupaj porabili 16 milijard 150. Se pravi, v letu 2013 se je prvič začela situacija malo izboljševati. V letu 2009 sta začela strmo rasti državni in skupni javni primanjkljaj, leta 2008 smo imeli še plus v državnem proračunu, plus 65 milijonov evrov, že naslednje leto je bila posledica zmanjšanih prihodkov in povečanih odhodkov milijarda 800 primanjkljaja v državnem proračunu. Pri tem smo, kot sem že prej omenil, od 36 milijard porabili 16 milijard v vseh blagajnah – samo omenil bi, da moramo vedno upoštevati vse blagajne, ki jih imamo. Ena je proračunska. Mi smo v letu 2009, ali pa bom govoril o letu 2012, porabili 9,6 milijarde evrov v proračunu, porabili smo 4 milijarde 851 milijonov evrov v pokojninski blagajni, od tega je bilo v proračunu za pokojninsko blagajno približno milijardo in pol evrov v teh zadevah. Porabili smo 2 milijardi 0,80 v občinah, to so občinske blagajne, in seveda dva milijona 338 v zdravstvenih blagajnah. Naš problem je, ker praktično z raznimi ukrepi, z indeksacijami in vsemi temi zadevami nismo pripravljeni, da v času krize odreagiramo z zmanjšanjem porabe. Nismo zmožni in praktično imamo 95 odstotkov proračunskih, pokojninskih, občinskih stvari zacementiranih z vsemi možnimi zakoni in z vsemi stvarmi, ki tukaj vplivajo. Zato se je v letu 2009 pokazalo, da smo popolnoma nesposobni, celo povečali smo javno porabo v primerjavi z letom poprej, ko je bilo precej več BDP, nismo uspeli zagotoviti in s tem imamo velike težave. V lanskem letu, v letu 2012, smo se lotili, kako in na kakšen način zmanjšati porabo, ker očitno prihodkov ne bo dovolj. Naredili smo tako imenovane popravke vseh zakonov in varčevalni program in se je kar poznalo, kar približno 400 milijonov manjši je bil primanjkljaj v letu 2012 kot leto poprej. Vse skupaj je šlo z velikimi težavami in zelo počasi. Tudi sedaj smo v situaciji, ko praktično nismo v stanju; kjer koli se lotimo, se nam zatakne. Zelo težko zmanjšujemo porabo, kar se nam še kar kaže. Naš proračun je pač tudi za naslednje leto, za 2014, predvideval dodaten padec BDP za 0,8 %. Za proračun kot tak se pa za leto 2015 pojavlja ena vizija, opcija, ki je na žalost precej daleč, to je ponovno eno majhno povečanje BDP, da gremo v tej smeri. In proračuna za 2014 in 2015 zasledujeta neke stvari, za katere smo se po dolgih prerekanjih uspeli dogovoriti, da ne moremo trošiti več, kot ustvarjamo v naši državi. Sprejeli smo zlato fiskalno pravilo in ga na nek način zaščitili, da ne more vsak posegati na fiskalne stvari s spremembami zakona na referendumu. Stanje, kakršno je bilo prej, ni kazalo, da bi se naša poraba začela zmanjševati. Potem smo prišli zelo nizko na bonitetnih lestvicah, naš strošek za obresti je od leta 2009, ko je bil še 525 milijonov evrov, v štirih letih narasel na milijardo in treba je narediti za kar 500 milijonov dodatnih varčevalnih ukrepov, da povečaš stroške obresti. Naše bonitete so padle, strošek zadolževanja je blizu 7 % na letni ravni zaradi tega, ker nismo uspeli pravočasno odreagirati in znižati naše porabe. Imamo 2,9 – ena milijarda je pač zapisano v letu 2014 v proračunu, da bomo dosegli, to je z velikim naporom, z mogoče celo preveč iskanja dodatnih prihodkov z dodatnimi davki in mogoče s premalo, kot je bilo povedano, dodatnimi rezi v javni porabi. Verjetno je vedno težje zmanjševati stroške in porabo, ker potrebujemo določene resne posege, da se javna poraba zmanjša. Vendar, ta cilj je tukaj postavljen z velikimi težavami. Nekje pa smo na tisti poti in s proračunom za leto 2015 še nekoliko znižujemo, približno na 877 milijonov evrov, ta pričakovani primanjkljaj. Sam osebno bi rad videl, če bi bili bolj enotni, bolj jasni, bolj uspešni in hitreje zmanjšali ta primanjkljaj. Ko smo govorili o zlatem fiskalnem pravilu, sem rekel, da bi kar morali vztrajati, da do leta 2015 pridemo na izravnane prihodke in odhodke v proračunu. Vendar na žalost se ni dalo, to je pa stanje, ki je in na nek način mislim, da smo v toku. Proračun za leto 2014 – cel kup vprašanje je bilo na odboru. Prvič, kakšne so osnove, na katerih [[...]]Kateri koli proračun ali popravek proračuna je neka matematika, ki se več ali manj avtomatsko izvaja. Upoštevajo se makroekonomske napovedi Umarja, čim bolj sveže, upoštevajo se dosedanji statistični podatki, v to se upošteva čim več mesecev tekočega leta . Temu ustrezno se morajo posamezne kategorije prihodkov in odhodkov na nek način popraviti in uskladiti. Tudi vlada je dolžna predlagati spremembo proračuna, ki prihaja, da se vidi, da prihaja do prevelikih razlik, odstopanj od prihodkov ali nekaterih prihodkov. V proračunu za leto 2014, dejansko je bil to proračun prejšnje vlade, so tri kategorije, ki so se pokazale. V eni kategoriji smo enostavno planirali premalo sredstev za pokojnine za leto 2014, 188 milijonov je premalo. Če bo obdržali veljavni proračun za leto 2014, bi to pomenilo, da bi bila dotacija s strani države, državnega proračuna v pokojninsko blagajno v zadnjem mesecu, skoraj nič in bi pomenilo, da ne bi mogle biti izplačane pokojnine, tako kot predvideva zakon. Druga stvar. Vemo, da smo za leto 2014 planirali 230 milijonov premalo obresti in to so stvari, ki jih bo država morala plačati in moramo to popraviti v tem. Smo pa planirali nekaj več odhodkov na ustrezne prihodke in ne vplivajo toliko na izravnavanje teh položajev. Smo le planirali, da bomo bolj optimistično porabljali evropska sredstva in tukaj smo za 200 milijonov povečali proračun. Na koncu smo vseeno do 9 milijard 600 in je to, če povem, da je bilo leto 2009 - 9 milijonov 300 proračunske prišli porabe v celoti, da je bila ta številka kar nekje kljub zmanjševanju BDP enaka do zdaj, razen v lanskem letu, ko smo porabili 8 milijard 998 milijonov evrov. Se pravi, pod 9 milijard. Zdaj smo pa v letu 2014 na 9 milijard 600, seveda smo pa tudi nekje upoštevali v tem proračunu določene večje prihodke od nekaterih kategorij. Ta vprašanja, plan – daljši ko je načrt za 15 oziroma za 15, manj je natančen. To je dejstvo. Povedali, slišali smo tudi na odboru, da določene kategorije niso zapisane, kot so izbrisani, kot so četrto izplačilo nesorazmerij v plačah, niso vpisani, niso predvideni, ker še nimajo zakonske podlage in se bodo morali pokrivati naknadno, potem bo verjetno kakšen rebalans tudi tega proračuna, kot smo ga še vedno do sedaj imeli. Imamo pa res vsi skupaj eno veliko težavo, ker ne najdemo odgovora na eno od velikih vprašanj oziroma neznank tudi pri planiranju za naslednja leta, to je ta bančna luknja. Kaj in koliko bo potrebno dati? Imamo neka sredstva planirana za ta namen v B bilanci za leto 2014 in tudi za 2015 imamo v planu, vendar ne vemo še, kakšni bodo ti zneski, in upam, da ne bodo preveliki. To ostaja odprto. Seveda, ko bomo to ugotovili, bo potrebno korigirati, če bodo razlike prevelike, tudi proračun za leto 2014. Vendar to so procesi, ki so bili vedno taki in vedno se bodo tako in so se tako odvijali. Osebno mislim, da je škoda, da nismo že prej naredili. Tukaj smo padli v soglasje mednarodni skupnosti teh prenosov slabih terjatev na slabo banko in občutek imam, da preveč špekuliramo s temi številkami. V glavi imam tiste podatke, ki jih je dal minister Šušteršič, ko smo obravnavali zakon o slabi banki. Takrat je bilo povedano: tri do štiri milijarde bomo izdali garancij v zameno, da bomo prenesli te terjatve iz bank. Približno milijardo evrov je bilo pa že takrat namenjenih za eventualne dokapitalizacije, to se pravi, za pokrivanje razlik v ceni. Veliko je bilo odpisov. Upam tudi, da tukaj ne bo prišlo do tako drastičnih stvari, kot bi jih eni želeli napovedati. Mene samo zelo moti, ker poslušamo, gledamo – res je kriza. Poslušamo, težko je, posebno za tiste, ki nimajo kaj dati v peč ali v usta in res bo tudi naprej treba iskati načine, da se jim pomaga, pa tako naprej. Niso pa vsi v taki situaciji. Praktično mene najbolj moti ta stvar, ko nekako nimamo nobenega optimizma več. Nobeden ne reče glede izhoda iz krize, da imamo možnosti, prišli bomo iz krize in bo bolje za vse. Motijo me na primer mladi, ki odhajajo od nas. Moti me vrsta stvari in mislim, da je treba in naša naloga [[…]]Tudi če bomo te proračune sprejeli, ne moremo reči, da smo nekaj naredili. Za zagotavljanje realizacije teh, kot so takšni, bo treba narediti še veliko, da bo tako. Osebno pa mislim, da bomo morali vsi zelo zelo močno garati, da bomo našli še kakšne druge variante in še kakšne načine, da bomo hitreje izboljšali situacijo in hitreje obrnili krog v drugo smer; se pravi, da bomo začeli rasti ne pa padati, da bo naš BDP začel rasti. Tukaj pa je en osnoven problem, ki ga imamo, deloma sem ga že načel, je pa to, da premalo pozornosti posvečamo temu, kako se ustvarja nova vrednost, kakšne pogoje imajo naša podjetja, kakšna je naša konkurenčnost. Mislim, da se nekaj trudimo, vendar še vseeno poslabšujemo situacijo naše konkurenčnosti, vsako leto smo nižje na lestvici in morali se bomo vprašati, kaj narediti, da bo situacija boljša. Na primer, ko sem razmišljal in ko smo na odboru debatirali, sem navrgel nekaj stvari v tej smeri, kako bi izboljšali situacijo. Seveda bi zelo težko [[…]]Pričakujem en ukrep, ki bo trajno in dolgoročno omogočil zaposlovanje mladih, predvsem zelo izobraženih ljudi. Naredili smo veliko napako, ko smo zaradi nekaterih tako rekoč lumpov, ki so si izplačevali ne vem kako velike plače nekih direktorjev po nekih bankah, ki nikoli niso znali ustvarjati, ker so vedno trošili, smo si spet dvignili vrhnjo lestvico v dohodnini na 50, kar se mi zdi, da postavlja našo državo, če to upoštevamo, v popoln absurd. Na odboru smo slišali izračun, da bruto plača tisoč 300 evrov, ki jo plača avstrijski podjetnik, pomeni tisoč evrov neto prihodka za zaposlenega. Pri nas – sem na hitro sam poskušal izračunati – rabimo 2 tisoč 300 evrov izplačila, da dobimo tisoč evrov enakega dohodka. Se pravi, nekdo, ki je 8 let vložil v izobraževanje ali celo več, bo praktično pri nas delal samo za državo in davke. Ni šanse! Moram povedati to. Meni je – to je bilo leta 2005 – gospod Dragonja iz Leka, takrat še slovenskega, rekel: "Dajte za božjo voljo popraviti to lestvico, mi ne moremo normalno plačati ljudi, ne moremo postaviti razvojnega centra Leka tukaj, ker smo preveč dragi. Enostavno ne morejo biti naši ljudje plačani." Namenoma govorim o tem delu, ki je mogoče bolj skrit, vendar vidimo, kako ljudje odhajajo. Skratka, v svojem razmišljanju sem rekel, poiščimo si neke rezerve, vsaj 500 milijonov bi moralo to prinesti, da bi znižali davke na dohodnino za zaposlene. Samo, 50 % je dohodnina, 24,9 ali koliko so prispevki prvega ranga, na to plačo so 16,9 – pa izračunajte, kako je. Približno 25 % dobi človek takšnega ranga od tega, kar plača delodajalec. Se pravi, za 10 tisoč evrov stroškov podjetja dobi v roke 2 tisoč 300 evrov. Nikjer, nobena analiza, nobeni strokovnjaki tega pravilno ne izračunajo in povedo! Prav žal mi je. In tu je eden velikih takšnih naših problemov in težav. Skratka, imamo problem, izhaja iz časov, ki smo jih živeli prej, iz socializma, in potem naprej, naprej. Vsi ki smo tukaj, večina, se znamo zelo pokregati, določiti, kje je res potreba, znamo, zelo smo sposobni trošiti. Kako ustvariti novo vrednost, temu pa se posveča zelo malo pozornosti - v vseh organih, povsod. Ne znamo niti toliko, da bi prisluhnili gospodarstvu, ki noče nič; noče subvencij, noče nič. "Dajte nam enake pogoje, kot imajo pogoje podjetniki, ki delajo na trgih, kjer je naša konkurenca. Ne rabimo nič." To je tako težko slišati, da enostavno ne pride do tega in stalno govorimo, kakšne subvencije in kakšne podpore bodo prišle. Kot sem že rekel, ko sem razmišljal, sem poskušal malo ovrednotiti te stvari. In sem rekel, da bom tudi tu povedal, kaj bi morali narediti, da bi imeli več, da bi lahko več trošili, začeli vračati kredite oziroma dosegli to, da se bo stvar spremenila. Niti približno ne mislim, da je to tisto, da ni mogoče še veliko bolj pametnih stvari, pa da jih ni mogoče še več doseči. Vendar mislim, da je iz naših razprav premalo slišati raznih idej, raznih predlogov, kje kaj pridobiti, kje kaj izboljšati – ne glede na to, ali je to opozicija ali katera koli stran, vsi smo zainteresirani, da nam gre dobro oziroma moramo biti zainteresirani, da nam gre dobro. Že nekajkrat sem povedal: če hočemo več imeti, moramo več delati. Edina država na svetu smo, ki pravimo, da ko med malico sedimo in jemo, delamo. Nič nimam proti, da podjetnik malico plača, da ima vsak mir za pol ure, ampak da pa pravimo, da v tistem času delamo, to je pa odveč. Morali bi se dogovoriti, da dejansko delamo 8 ur, če delamo 8 ur, ali če delamo 7 ur, pa delamo 7 ur v tej državi. Te pol ure je 6,25 %, če izračunamo, koliko je 0,30 deljeno z 8. 6 % delovnega časa, če milijon ljudi v Sloveniji vsak dan nekje nekaj dela, je to 500 tisoč delovnih ur na dan! Boste rekli, saj nimamo dela, saj podjetja še za to nimajo dela. Če bo to, bo tako vplivalo na konkurenčnost, da bomo na lestvicah takoj šli za 10 mest više. Da bo marsikdo pogledal zopet Slovenijo in dal kakšno naložbo v Slovenijo in da se bo delo našlo in bomo lahko tudi več proizvajali. Ocenil sem, da je to na dolgi rok oziroma v zelo kratkem času, če bi se to uspeli dogovoriti v naši državi vsi skupaj - seveda, nobena stranka tega ne bo predlagala, sam, ki sem že v pokoju, si upam kaj takega reči. Na koncu koncev bi bilo to dobro za vse. Najmanj, kar je, bi to pomenilo eno milijardo za državo, za povečanje našega BDP, kar bi bilo dobro. Velikokrat sem že predlagal in govoril o tem, zakaj imamo tak cirkus okrog zaposlitev. Toliko imamo nekih čudnih zadev: študentsko delo, upokojenec lahko dela ne vem koliko, vsak do minimalne plače lahko zasluži, nadur lahko delamo samo 20 ur in kup nekih stvari, pa tako delo pa drugačno delo. Jaz pravim, da bi delo moralo biti delo, naj dela kdor koli, naj mu gre vse v kakršne koli osnove lahko spravi te stvari, za kar plačuje, vendar naj bo vse enako obdavčeno. Ne bo nelojalne konkurence na trgu dela, najmanj 400 milijonov evrov bi pa v blagajni več imeli denarja, če bi bilo tako. Kot sem že rekel, davke bi znižal, subvencije bi ukinil, javnih naročil ne znamo pobrati, vsaj tistih 10 % prihrankov, kar je ena sama špekulacija. Veliko, veliko je teh nepravilnosti, preveč kompliciran sistem. Kolikokrat sem rekel, da poenostavimo vso to zadevo, vso to birokracijo, ki jo imamo. Bistvo javnega naročila je, da je vsak, ki rabi javni denar, dolžan poiskati več konkurenčnih ponudb in izbrati tisto, ki se mu zdi ekonomsko najbolj upravičena. Mi imamo tudi cele službe, ki se s tem ukvarjajo, pa se v glavnem trudijo, kako bi zaobšle te zakone, na koncu pa vse dražje plačujemo. Seveda, če bi prihranili, pa če bi začeli vračati kredite, bi se nam rating dvignil in bi pri obrestih lahko veliko prihranili. V bankah nismo naredili ničesar. V bankah, kar se tiče racionalizacije poslovanja, se ne dogaja nič. Poglejmo plače direktorjev bank, ki so v izgubi in v državni lasti, če vse po vrsti pogledamo, število zaposlenih, njihove regrese in vse stvari, tu ob ogromnih izgubah nihče nič ne ukrepa. Tu bi morali od njih lastniki doseči 300 milijonov evrov, da pometejo pred svojim pragom in naredijo red. Pol preveč jih je za ta del, ki ga obsegajo, pol predragi so. Še eno stvar bi povedal; to, da naša telovadba z upravljanjem z javnim premoženjem, SDH, Slovenski državni holding, kaj se bomo še vse izmislili okoli tega, dejstvo je, da je to ena sama katastrofa. Če bi gospod Klemenčič uspel – ne vem, verjetno ni – spustiti program, revizorje tudi v ta državna ali pa delno državna podjetja, bi se hitro pokazalo, kam vse odteka naš denar iz teh podjetij. In tega ni malo. Škoda, da je tako – ni mogoče. Verjetno, v naše banke, v naše razne ustanove, ki dokaj dobro živijo in tukaj dokaj dobro trošijo. Mi smo veliko naredili, veliko se je ta stvar zmanjšala preko bank, preko raznih institucij in vse. Odliv denarja za storitve, ki niso bile opravljene oziroma so šle raznim opcijam – tistim, ki nas od zadaj sledijo in nam ukazujejo, tudi nam, kako naj delamo tukaj v parlamentu in kakšne zakone naj sprejemamo, da bodo imeli mir. Še vedno mislim, da se tega dogaja pred našimi očmi še na ravni 300 do 400 milijonov evrov. Samo to so stvari, o katerih bi bilo treba razmisliti. Skratka, hočem pa povedati in zaokrožiti v to zadevo: mi moramo biti v stanju odreagirati, ko začne BDP padati, ne smemo imeti vsega zacementiranega in mi moramo pokazati naši državi pot iz krize. Kot sem že rekel, mislim, da ta luknja v bankah le ni tako velika. Če je že tako velika, smo jo že približno 3 milijarde, sem slišal, že odpisali. Ne bo treba še enkrat, ker so banke toliko izgube imele zaradi tega. Za eno največjih bank sem slišal zadnji podatek, da je v devetih ali desetih mesecih pridelala 293 milijonov izgube. To je Ljubljanska banka in od teh 293 milijonov je 345 milijonov evrov odpisov – če ste slišali; več je bilo odpisov. Če bi banka ne imela teh terjatev, bi imela 51 milijonov plusa. In če bi že zdavnaj prenesli vse slabe terjatve v upravljanje slabi banki, bi seveda banke ne imele več razloga za kakršne koli izgube, to se bi upravljalo na enem mestu, se bi omogočalo gospodarjenje s tem [[...]] [[nerazumljivo]] [[...]]in res smo tukaj mogoče premalo odločni, pa malo preveč poslušamo tiste, ki se jih ne potrebuje [[…]]Mislim, da je tukaj zadevno preveč, kako bi rekel, tajno. To sem danes prebral, pa nekje mi res smrdi po tem, da se nekateri na vse načine branijo, da ne bi prišli v javnost ti podatki. Strinjam se, da bančni podatki ne morejo biti javni. Strinjam se pa tudi s tem, da tisti podatki, ki so jih banke že odpisale, tisti slabi, pa imena in priimki tistih, ki so take kredite sklenili [[...]] [[znak za konec razprave]] Državljanska lista predlog proračuna podpira. Upajmo, da ga bomo izvedli in upajmo, da bomo še bolj aktivno pristopili k celotni rešitvi iz krize in sprejemu ustreznih ukrepov za izboljšanje situacije v Sloveniji. Hvala.
Hvala. In gospod Franc Bogovič bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke, izvolite.
Lep dober dan. Spoštovane kolegice in kolegi, spoštovani predsednik, spoštovani finančni minister, ostali predstavniki Vlade! Redki ste že tukaj. Lepo pozdravljeni in dovolite, da predstavim tudi stališče Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke. Še enkrat več lahko rečem, da sem razočaran z uvodno predstavitvijo. To je bilo že rečeno, da je poleg proračuna Republike Slovenije, ki se sprejema na nekih predpostavkah, katerih tudi danes nismo dobili obrazloženih in tudi predstavniki teh institucij, se pravi Banke Slovenije in Umarja, niso bili prisotni. Bilo bi zelo pomembno, da bi danes spregovorili tudi o stanju zdravstvene blagajne, stanju pokojninske blagajne, kakšno je stanje po občinah. Tudi na samih sejah odbora nas je nekajkrat obiskal redkobesedni finančni minister, pa mislim, da ni nič slabega, če je finančni minister redkobeseden. Ampak ključno sporočilo na neko vprašanje je bilo, da vsi vemo, da nič ne vemo. To je bil odgovor na to, kakšen je javni dolg oziroma kakšno breme bo prišlo iz bank v proračun. Žal je tudi ta predstavitev šla bolj v tej smeri, tako da bi to lahko veljalo še za kaj drugega. Kaj me moti pri predstavitvi letošnjega proračuna in tudi sicer pri tako pomembnih dokumentih, kot sta proračuna za leto 2014 in 2015? Sam še vedno, in se že ponavljam, ampak še enkrat več rečem: mi ne želimo videti slike, ki jo vidimo v našem ogledalu, ne želimo pogledati resnici v oči. Dovolite mi zato, da to podkrepim samo z dvema podatkoma, ki sta alarmantna, na katera bi morali biti zelo pozorni vsi, ki smo tu prisotni, pa tudi državljanke in državljani, da bi se lažje razumeli, ko bi sprejemali različne ukrepe, s katerimi bi državo spremenili. Prvi je podatek o javnem dolgu. Če vidimo graf okoli javnega dolga, je zelo zgovoren. Ta graf kaže na to, kako se je javni dolg v Sloveniji povečeval v zadnjih letih, kako je bil javni dolg še leta 2001 na nivoju 5 milijard, kako se je s teh 5 milijard do 8 milijard rabilo vse do leta 2008, se pravi, da smo imeli v času konjukture stabilizirane javne finance. Zagotovo bi lahko v tem času mogoče tudi še ta dolg bolj zmanjšali, vendar smo ga zmanjšali v smislu deleža BDP na najnižjo stopnjo 22 %. Od leta 2008, ko je nastopila kriza, enostavno nismo odreagirali na to situacijo. Tako smo v treh letih Vlade, ki jo je vodil gospod Pahor, prišli z 8 milijard na 16 milijard javnega dolga. Letošnje leto bomo zaključili med 22 in 23 milijardami javnega dolga. Če upoštevamo še leto naprej, ne da bi špekulirali, koliko bo dote iz slovenskih bank, smo na 25 milijardah. Glede na doto lahko računamo, da se bo ta številka približala celo 30 milijardam. Ne bom špekuliral, 25 in naprej je zagotovo. To pomeni, da je javni dolg na Slovenca v vseh teh letih z nekje približno 4 tisoč evrov na Slovenca v letu 2008 prišel danes že na 11 tisoč evrov na Slovenca in da bo v naslednjem letu od 13 do 15 tisoč evrov dolga na Slovenca. Ko velikokrat govorimo, da naš javni dolg BDP še ni tako visok, pozabljamo, da bomo s takšnim skokom, kjer smo imeli leta 2008 22-odstotni javni dolg in smo uspeli do konca lanskega leta že priti preko 50 – do konca naslednjega leta, ko bosta bančna dota in javni primanjkljaj pridružena k temu, bo zagotovo ta javni dolg prebil tudi tistih famoznih 80 %. Lahko se povzpne tudi višje. Temu primerno v Sloveniji plačujemo tudi visoke obresti. Te obresti so bile leta 2008 330 milijonov, letošnje leto bodo na nivoju 840 milijonov in naslednje leto je planirano v proračunu že 940 milijonov. Ne upam si špekulirati, kam bodo šle stvari naprej. Več kot očitno pa je, da če smo leta 2008 plačevali še 160 evrov obresti na Slovenca na leto, letos plačujemo 420 evrov na Slovenca in da bomo naslednje leto 470 evrov na Slovenca, grozi pa nam, da bomo v letu 2015 plačevali že med 600 do 750 evrov na Slovenca. Pomeni, da bo vsaka družina plačevala 2 tisoč evrov za obresti na leto, če je družina tričlanska. 150 evrov na mesec za obresti, to so zastrašujoče številke. V tem kontekstu je ključen problem, ki ga imamo danes, nikakršna boniteta države Republike Slovenije, smo v rangu ekonomsko najslabših držav in zaradi tega plačujemo ekstremno visoke obresti, 6 do 7 % za obveznice, ki jih prodajamo. Kolegice in kolegi! Slovenci se po takšni obrestni meri ne smemo več zadolževati. Če bo minister prišel s te turneje, bodisi ameriške ali evropske, in oznanil, da smo dobili kredite zopet po 6 do 7 % obrestni meri, vedite, da je to takšna obrestna mera, da resnično ne vem več, kdo jih bo plačal, glede na te visoke obresti. Zato je tudi tisto, kar je bilo polemizirano tukaj okoli prihoda trojke, zelo relevantno vprašanje. Mimogrede, od poletja že imamo trojko v bankah, ker nam ne verjamejo več. In se bomo morali resnično resno vprašati, po kakšni obrestni meri bomo zadolževali Slovenijo v naslednjem letu, ko bo treba v tujini najeti od 5 do 10 milijard evrov kreditov, odvisno od tega, kakšen bo bančni dolg, in to je ključno vprašanje. Kar se tiče korakov za sanacijo države, so že nekaj časa znani. Tudi danes jih je predstavil finančni minister in se strinjam z njim, da so koraki slaba banka, upravljanje z državnim premoženjem, konsolidacija proračuna in reforme različnih podsistemov – da je to pot, po kateri moramo iti. Vendar, kolegice in kolegi, mi smo s slabo banko zamočili, ker je nismo sprejeli v državi in jo uvedli že leta 2009, ko so bili že prvi klici, da je to prava pot za sanacijo bank. Od takrat do danes je to breme v bankah nekajkrat večje, kot bi bilo sicer. Mnogi, tudi tisti, ki ste danes v koaliciji, ste še lansko leto prisegali na dokapitalizacijo bank, da se ne odkriva teh kreditov in da bodo že v bankah sami problem rešili. Letošnje leto imamo težave, da nam Evropska komisija več ne verjame in se pregled teh kreditov zavlačuje, in bomo v bistvu šele konec leta, ko bodo proračunski dokumenti očitno že pod streho, izvedeli, kakšen je ta dolg. Resnično se vprašajmo vsi skupaj, kaj smo počeli lansko leto, ko se je tudi z ustavnimi presojami in podobnimi zadevami zavlačevalo, da bi se stopilo v bančni sistem. Zanimive so tudi sedaj stvari, ko sprejemamo zakonodajo na področju bančništva, Zakon o bančništvu. Ko govorimo v parlamentu, da bo treba Slovenkam in Slovencem razložiti, da bomo v prihodnjih letih plačevali to, kar je v bistvu nastalo v bankah, posledično pa prej že tudi v gospodarstvu, da imamo zelo velike težave, kako narediti ta prenos transparenten in kako ob prenosu teh slabih kreditov, slabih terjatev izpostaviti odgovornost tistih, ki so podpisovali tako kreditne pogodbe na strani kreditojemalcev kot na strani kreditodajalcev – zagotovo je bančno tajnost treba spoštovati. Vendar, ko enkrat bančništvo in podjetništvo prideta tako daleč, da v parlamentu odločamo, kako bomo v tujini prosili za denar, da bomo pokrivali neumnosti in lumparije, ki so bile storjene, imajo državljanke in državljani pravico do tega, da bodo za tiste kredite, ki so prišli v breme slabih terjatev, tudi izvedeli povzročitelje in da bomo poklicali ljudi na odgovornost. Mnogo ljudi je bilo po svetu že poklicanih na odgovornost. Amerika, ki je bila tolikokrat omenjena, v 14 dneh so bili ljudje razlastninjeni. Mi se pa še po 5 letih sklicujemo na problem tajnosti podatkov, na bančne tajnosti in podobno. Tako da si bomo morali tudi v tem delu naliti čistega vina in predvsem zaupanje, ki ga bomo morali dobiti v tujini na področju finančnih trgov, vzpostaviti tudi v državi, kjer bo treba pridobiti voljo ljudi, da se to plačuje. Slovenski državni holding je drug primer, ki bo vlekel še eno leto naprej. Vse vlade in politike doslej so imele na tem področju očitno napačno pot in se je lansko leto širše spoznalo, da je to treba spremeniti, in je bilo zopet predmet oviranja. Imam občutek, da se na takšen način zopet zavlačuje, da se tako nadaljuje na področju upravljanja kot tudi na področju privatizacije. Pri tem je ključno, da enkrat preidemo na polje transparentnosti, da bomo v Državnem zboru videli predloge strategije različnih podjetij, skozi klasifikacijo podjetij tudi, kaj narediti s katerim podjetjem, kateri del premoženja je vredno prodati, katerega obvezno obdržati, kako bomo sanirali javni dolg in podobno. Zopet je leto mimo in se to prenaša v leto naprej. Ko poslušaš ljudi, je bilo stališče tako, da če se je v preteklosti poskušalo zaslužiti z lastninjenjem državnega premoženja, kar je nekaterim uspelo, nekateri so tudi pogoreli na tem področju, je danes ključni cilj zaslužiti pri prodajanju tega premoženja. Upam, da ni tako in da ne bodo provizije spet tiste, ki bodo ključno gonilo privatizacij v tem času, in da se to naredi na transparenten in javen način. Ključni problem v tej državi je bil že izpostavljen, to je problem pripravljenosti na spremembe, speljati reforme v okviru države. V Sloveniji se ne da nič očitno narediti. S sabo imam knjigo, ki sem jo imel kot čtivo na morju, to je knjiga "From reform to growth", se pravi Od reform k rasti – knjiga, ki jo je letošnje leto, aktualna knjiga, spisal Center evropskih študij. Knjiga je bila tudi fundirana iz Evropskega parlamenta, kjer je na poglobljen in hkrati zelo preprost način napisano, kako je 19 držav, 19 primerov je v tej knjigi, prešlo iz krize preko reform k rasti. Zanimivo, med temi 19 državami je 17 članic Evropske skupnosti, Slovenije pa ni med njimi. Očitno še nismo prišli tja oziroma nismo naredili še nič, da bi bili vredni v tej družbi. Je pa tudi Hrvaška kot nova članica, čeprav je bila knjiga izdana, tik preden je Hrvaška vstopila v Evropsko skupnost. Prav tako je bila zajeta Norveška kot primeren primer. Oprostite, v nobeni od teh držav ni šlo brez reform. Česa so se lotevali in na kakšen način? Vsi so takoj začeli v bančnem sistemu. Bančni sistem je bil tisti prvi, ki ga je bilo treba spraviti v red, od tam naprej pa se je šlo različno od države do države. Če se je pokazalo, da je še možnost zadolževanja, ker je bil javni dolg dosti nizek, so šli tudi s pospešeno aktivnostjo, javno porabo in povečanjem javnega dolga. Vendar oprostite, niti v eni od teh držav javni dolg ni šel tako, da bi v teh letih povečevali število zaposlenih v javnem sektorju, ampak je šlo za investicije v različna področja, s katerimi se je naredil zagon gospodarstva. Od tam naprej so od vsake države posebej pojasnjeni primeri, kaj so naredili na področju zdravstva, izobraževanja, na polju brezposelnosti in podobno. Dokler ne bomo sodili v to knjigo, toliko časa se bomo čudili, zakaj imata kar naenkrat od vseh evropskih držav samo še Slovenija in Ciper predvideno negativno rast. Zato ker nočemo sprememb, in to vsi; to nismo parlamentarci, koalicija, opozicija. Tukaj je zelo velik problem, da nekateri dajejo, dajete, velike obljube, ki jih je lažje zagovarjati v času, ko si v opoziciji, ko prideš pa na pozicijo, pa kar na enkrat sramežljivo priznaš, da je bilo mogoče kaj prejšnja leta tudi dobro narejenega in od tu naprej pa ni več koraka. In v tem delu nas čaka ogromno na področju javnega sektorja –.kaj smo mi uspeli narediti? Očitno bo vladni predstavnik, zadolžen za javni sektor, gospod Virant v tem tednu podpisal dogovor, po katerem bo uslužbencem zagotovil zamudne obresti za eno leto naprej. S tega mesta mu javno rečem, da tega ne sme narediti, in če to naredi, bo oškodoval državni proračun za 2 do 3 milijone ali 4 milijone, kolikor bi bile redne obresti nižje. Če smo tako na slabem, da se ne moremo več zadolžiti za 70, 80 milijonov, ta denar dati naprej in ga po 4 % plačevati, da obljubljamo obrestno mero 8 in 8,5 %, potem res ne vem več, kje smo oziroma drugače; mi lahko ta denar porabimo, vendar ne razumem ministra, ki to počne. V vseh ostalih sektorjih, od zdravstva, izobraževanja, socialnih transferov, lokalne samouprave, je treba iti na poti reform, se začeti pogovarjati in se tudi za te reformne programe dogovoriti, dogovoriti v sodelovanju z ljudmi. Že večkrat smo predlagali, se tudi aktivno vključili kot Slovenska ljudska stranka pri referendumski zakonodaji, pri fiskalnem pravilu. Oprostite, dvignili ste roko za fiskalno pravilo s takšnima proračunoma, kot sta za leti 2015 in 2017 – tisti ciljni korak si bomo morali prestaviti še za nekaj let naprej. 2017 več tega ni. Mislim pa, da očitno bo nekdo moral pogledati, ali gremo v pravo smer ali ne. Mislim, da gremo v napačno smer in da bo treba narediti tudi kaj več. Kar se tiče evropskih sredstev. Ja, v lanskem letu sem tudi kot minister za kmetijstvo in okolje skupaj s kolegom Žerjavom, ki je koordiniral na Ministrstvu za gospodarstvo, naredil premik na infrastrukturi, in ker je bil kolega Černač na zdravstvu, smo tedensko na koordinacijah poskušali iz tistega mrtvega teka stvari pripeljati naprej. Kolegi, v novembru smo. Imeli smo terminski plan, da bomo imeli do poletja zadeve jasno razčiščene, s tistimi, ki ne bodo mogli speljati že vnaprej pridobljenih pravic iz odobrenih investicij, se zadeve prekinejo, da se v septembru, najkasneje v oktobru, podpišejo vse pogodbe. Slišim, da je ekipa na Ministrstvu za gospodarstvo v totalnem razsulu. Tistih ljudi, ki so leta delali na tem, ni več in se zelo bojim, da bo tukaj moral nekdo prevzeti odgovornost za to, koliko bo teh pogodb realno podpisanih v letošnjem letu, kajti v letu 2014 lahko še koristimo, novih pogodb pa več ne bomo mogli podpisovati. In v tem delu imam zelo slab občutek, kaj se počne s temi projekti naprej. Predvsem pa imam zelo slab občutek, ko sistematično režete sredstva občinam, bodisi skozi 21. Člen, bodisi skozi sistem financiranja povprečnine, bodisi skozi predvidene davke, in jemljete tisti investicijski potencial občinam, ki so se v teh letih izkazale kot tiste, ki najbolje črpajo ta sredstva. Tam so projekti, tam so ljudje in operativne skupine, ki lahko naredijo. Mislim, da je tukaj na tem področju črpanje evropskih sredstev – upam, da se bodo te vaše številke izpolnile. To, kar pa počnete, kar še spremljam, kako stvari potekajo, mi pa daje veliko dvoma, da ekipa gospoda Stepišnika enostavno, ki bo ključna v tej zadevi, teh stvari ne bo izpeljala. Kajti, stara je bila razpuščena, nova se še ni sestala. Kar se tiče zagona gospodarstva. Od istega ministra, lani opozicijskega poslanca, smo v teh klopeh pri poslanskih vprašanjih res na vsaki seji poslušali, kaj smo naredili za zagon gospodarstva, pa smo imeli kaj povedati; zmanjšali smo davke, uvedli investicijske olajšave in podobne zadeve. Ne vem, s čim se lahko on danes pohvali. S tem, da imamo nove davke na vseh področjih, da ne slišimo obrtnikov, kako opozarjajo na to, da je tako nestabilno okolje, kot ga imajo danes, nemogoče za normalno delo? Da ljudje jasno in javno povedo, kot je povedal gospod Akrapovič, da je imel vse pripravljeno za investicijo in jo je ustavila napačna politika vlade? Da nam obrtniki, podjetniki glasno in jasno govorijo, da delamo v okolju, v katerem ne moreš prosperirati in da se odločajo o tem, da gredo ven? Obrtniki potrebujejo malce več časa, ker imajo tukaj premoženje, ker imajo poslovno okolje. Mladi, ki se hitro odzovejo, so svoje korake že naredili. V tem delu je politika novih davkov, politika slabšanja podjetniškega okolja iz leta v leto enostavno napačna politika. Nič ni narejenega na področju javnih investicij. Slišim kvečjemu, kdo še kaj ovira in te zadeve. Nič ni narejenega na področju poplavne varnosti. Ko govorimo o prehranski samooskrbi in prehranski varnosti, izvemo, da je drugo leto 30 milijonov novih davkov – kaj je na drugi strani, ne vem. To ne daje upanja, ne daje vere, kar Slovenke in Slovenci rabimo. In ko govorimo o tem, da je treba stopiti skupaj, iti v dialog z ljudmi, mislim, da je to v posmeh tistim, ki so ravno danes prinesli skoraj 58 tisoč glasov "ne" neki politiki, nekim odločitvam, ki niso bili toliko vredni, da bi jih vladni predstavniki prišli razložiti, niti takrat, ko je bilo 150 županov na kupu; da bi bil to član Vlade, ne nekdo, ki nima nobenega pooblastila, da lahko kaj govori; niso bili vredni obrtniki, da bi se pravočasno spregovorilo in podobno. To, da na deklaratorni ravni, ko se lepo sliši, ko cela zadeva prehaja skoraj že v fazo neke pravljice, govorimo o tem sodelovanju, bo treba z dejanji dokazati. V Slovenski ljudski stranki smo se pripravljeni pogovarjati, tudi prevzemati bremena krize, nikakor pa ne na takšen način, da bodo edina pot, ki jo vodimo, novi davki in novi davki. Če boste šli po tej poti naprej, boste marca ali aprila ugotovili, da je treba še za 400, 500 milijonov novih davkov. Tako ne bo šlo, bo treba biti bolj kreativen. Zato ne bomo podprli tega proračuna. Verjamem, da bo sprejet. Kar se tiče pa zaupnice predsednici Vlade Republike Slovenije, bi bil pa veliko bolj vesel, če bi tudi člani koalicije lahko o tej zaupnici glasovali eno leto po začetku mandata, se pravi marca, ko bo teh krutih resnic, ki sem jih povedal, v Sloveniji znanih še več.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališča Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije, gospa Marija Plevčak.
Hvala za besedo in lep pozdrav vsem zbranim! V Poslanski skupini DeSUS ocenjujemo, da sta tako Predlog sprememb proračuna Republike Slovenije za leto 2014 kot Dopolnjeni predlog proračuna Republike Slovenije za leto 2015, sprejeta na matičnem delovnem telesu, primerna. Proračun predstavlja temeljni akt za delovanje države. Ta dokument izkazuje razrez prihodkov in odhodkov po ekonomski, funkcionalni in institucionalni klasifikaciji. Torej, kolikšen del sredstev bo deležno posamezno področje oziroma institucija. Sta pa bila oba predloga že na matičnem delovnem telesu deležna dolgih razglabljanj, vse z namenom, da bi čim več iztržili za določeno področje. Osrednji cilj pripravljenih proračunskih dokumentov je stabilizacija davčnega okolja oziroma dvig davčne kulture, izravnava prihodkov in odhodkov vse tja do leta 2017 ter dolgoročna stabilizacija dolga države pod 55 % bruto domačega proizvoda. V programu stabilnosti so zapisani ključni parametri, in sicer znižanje strukturnega primanjkljaja pod 3 % do konca leta 2015. Na podlagi makroekonomskih izhodišč Umarja in že sprejetega proračuna za leto 2014 znaša popravek odhodkovne strani na 1 milijardo evrov primanjkljaja, kar pomeni 2,9 BDP. Pri obeh predlogih proračunov Republike Slovenije za leti 2014 in 2015 je nedvomno veliko prahu povzročil nov element na prihodkovni strani, to je davek na nepremičnine, ki pa smo ga z zavezniki starejše populacije omilili vsaj s prehodnim obdobjem ter s posebno obravnavo socialno najšibkejših ljudi, to se pravi tistih, ki so upravičeni do socialne pomoči, tistih, ki so upravičeni do varstvenega dodatka in invalidov. V obeh predlogih se izkazuje nadaljevanje zategovanja pasu na vseh področjih. Varčevanja smo bili, smo in bomo deležni vsi, tako aktivno prebivalstvo kot tudi upokojenci. Glede na to, da smo zagovorniki tudi starejših, njihovih socialnih in zdravstvenih pravic, smo zadovoljni tudi z obema predlogoma proračuna za prihodnji leti. V predlogu sprememb proračuna za leto 2014 se namreč obveznosti države do skupnosti pokojninsko-invalidskega zavarovanja načrtujejo v višini 1,46 milijard evrov, kar predstavlja 14,3 % povečanje glede na sprejeti proračun za leto 2014. V letu 2015 pa za 30 milijonov manj kot v letu 2014. Za usklajevanje pokojnin ostane zakonska obveza Kapitalske družbe v višini 50 milijonov evrov, pri čemer Demokratična stranka upokojencev ni in ne bo popuščala. Glede investicij za gradnjo novih domov za starejše in onemogle preprosto ugotavljamo, da jih ni, in niti drugih prilagoditev infrastrukture za starajočo se slovensko populacijo. V Poslanski skupini DeSUS ugotavljamo tudi, da se sredstva za zdravstveno varstvo znižujejo za okoli 10 milijonov v letu 2014 in 6 milijonov v letu 2015 glede na izhodišče leta 2014. Zmanjšanje sredstev gre na račun temeljitega klestenja investicij, predvsem je to urgenca UKC v Ljubljani, varstva nezavarovanih oseb, delovanja nujne medicinske pomoči, presaditve organov. Manj denarja je tudi za delovanje zdravstvenega inšpektorata in za javno zdravstvo. V Poslanski skupini DeSUS pričakujemo, da se to zniževanje ne bo odražalo na nivoju zdravstvene varnosti in zagotavljanju socialne pravičnosti in da bo ta manko tako rekoč kljub rezom ohranil učinkovit, uspešen, kakovosten sistem zdravstvenega varstva. Ali povečanje davčnega bremena pomeni glavnino polnjenja proračuna za prihodnje leto? Odgovor v naši poslanski skupini je pritrdilen. Država namreč namerava pobrati kar za 6,87 milijarde evrov davkov, kar je za 560 milijonov evrov več kot letos, h katerim večji del prispevajo dohodnina, davek od dohodkov pravnih oseb, davek na dodano vrednost, trošarine ter novi davek na nepremičnine. Zaradi doseganja javnofinančnih ciljev se bo med drugim varčevalo tudi na javnih uslužbencih in zniževanju investicijskih izdatkov. Kot je zapisano, naj bi se razmere na trgu dela stabilizirale v naslednjih dveh letih. Dejstvo je, da sta oba proračunska akta izjemno varčevalno naravnana. Ukrepi in učinki bodo tudi kmalu vidni in se bodo izkazovali takoj, ko se bo pričelo izvrševanje. Šele takrat bomo lahko z gotovostjo in povsem realno ocenili delo Vlade. Slovensko gospodarstvo se ob ukrepih za stabilnost javnih financ in sanacijo finančnega sistema sooča s postopno stabilizacijo. Okrevanje zavirata predvsem upad zasebne in investicijske potrošnje. Skratka, potrošnjo prebivalstva in države bosta zaznamovala tudi intenzivna sanacija bank in nadaljevanje konsolidacije javnih financ. Usklajenost fiskalne in monetarne politike se je zmanjšala in ni stimulativna za ponoven zagon rasti v zasebnem sektorju, saj se pogoji za financiranje še niso izboljšali, fiskalna politika pa je še dodatno omejujoča. Torej, ekonomsko-socialna slika velikega dela prebivalstva se je slabšala in z novimi varčevalni ukrepi se ta del socialnih transferov še zaostruje. V naši poslanski skupini budno spremljamo situacijo in jo bomo tudi v prihodnje, saj se na področju pokojninskega varstva spet obetajo spremembe, vendar si bomo zelo prizadevali, da bomo v tem kriznem obdobju ravnali premišljeno in ne bomo dovoljevali dodatnega obremenjevanja tako aktivnega kot tudi upokojenskega dela prebivalstva. Tudi na področju črpanja evropskih sredstev v Poslanski skupini Demokratične stranke upokojencev ocenjujemo, da je zaznati premike v pozitivno smer. Zato tudi pričakujemo, da bodo akterji na tem področju absolutno zmagovalci oziroma se približali najvišji možni meji doseganja učinkovitosti in uspešnosti pridobivanja teh že dodeljenih sredstev. Na področju davčnega in sodnega sistema pa vsekakor pozdravljamo uspeh, saj so nekateri rezultati že vidni. Nedvomno je treba za te namene nadgrajevati sisteme, da bodo s tem zagotovljene učinkovitejše storitve oziroma rešitve, ki jih imajo v pristojnosti Durs in sodišča. V strukturi proračunskih odhodkov največji delež predstavljajo izdatki za pokojninsko varstvo, izobraževanje in socialno varnost, sledijo izdatki za prometno infrastrukturo, kmetijstvo, politiko trga dela, državno politiko, obrambo in zaščito ter notranje zadeve in varnost. V naši poslanski skupini poudarjamo, da je treba poskrbeti za bolj racionalno načrtovanje odhodkov, da ne bomo še dodatno povečevali zadolževanja. S predlaganima proračunskima aktoma za leti 2014 in 2015 je Vlada Republike Slovenije nakazala strateško načrtovane poteze za izhod iz krize z namenom zagotavljanja medčloveške solidarnosti, socialne in zdravstvene varnosti ter ekonomsko in socialno uravnoteženje na vseh področjih. Čas pa bo tisti, ki bo pokazal, ali so odločitve Vlade pravilne. V Poslanski skupini Demokratične stranke upokojencev se zavedamo, da bi v primeru zavrnitve sprejema obeh proračunskih aktov nastala situacija, ki bi omogočila destabilizacijo dela v državi. Povzročili bi zastoj celotnega delovanja javnega sektorja. Ostali bi brez plač, pokojnin, socialnih transferjev, zdravstvenih storitev in tako naprej. Ravno zaradi tega imamo v Poslanski skupini Demokratične stranke upokojencev tako rekoč zavezane roke pri odločanju o obeh proračunih in pri odločanju o novem davku na nepremičnine. Od sprejetja teh aktov je tako odvisno delovanje te vlade in te odgovornosti stranka DeSUS, niti Poslanska skupina DeSUS, ne more prevzeti. Zato bomo oba predloga proračunov, za leti 2014 in 2015, podprli in s tem izkazali zaupanje Vladi Alenke Bratušek. Naša poslanska skupina pričakuje, da bo ta Vlada uspešno zaključila mandat, brez večjih pretresov za nas in za celotno prebivalstvo Slovenije.
Hvala lepa. Besedo ima Poslanska skupina Nove Slovenije, gospod Jožef Horvat.
Najlepša hvala za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, spoštovane predstavnice in predstavniki Vlade! Dovolite, da vas najprej vse skupaj prav lepo pozdravim v imenu Nove Slovenije - Krščanskih demokratov. Pred nami je, kolegice in kolegi, izredno zahteven, predvsem pa odgovoren teden, teden odločitev, ki bodo usodne za državljanke in državljane te države. Ni res, da je imela opozicija vedno povsem drugačno stališče kot koalicija, ko je šlo za obravnavo proračunskih dokumentov. Naj vas spomnim, v času prejšnje slovenske vlade, ki je bila slovenska – ni bila vaša in ne naša, ampak je bila slovenska –, smo skupaj sprejemali tudi kakšen proračunski dokument. In nas, Krščanskih demokratov, ne zanima zaupnica niti nezaupnica Vladi. Nas zanima Slovenija, zato gojimo upanje, da bomo vsi, poslanke in poslanci, ob glasovanju o teh dokumentih imeli pred seboj vse ljudi, ki jih po Ustavi Republike Slovenije tudi zastopamo. Še vedno gojim upanje, da bomo vsi skupaj glasovali po vesti, ne za lasten interes, ne za interes koalicije ali pa te Vlade, nam mora biti v interesu Slovenija. Ko predsednica Vlade, gospa Alenka Bratušek, govori o sodelovanju, o povezovanju in tako naprej – seveda, prvi smo za sodelovanje in povezovanje. Ampak, naj se vrnem na začetek obravnave proračunskih dokumentov, na 45. izredno sejo Državnega zbora, ki je bila 8. oktobra 2013, ko je gospa predsednica pri predstavitvi proračunskega memoranduma 2014 in 2015 med drugim dejala, citiram: "Zakaj je torej naš proračun drugačen od vašega? Zato, ker ne kliče trojke, ampak si prizadeva storiti vse, da bi naše domače težave doma tudi rešili. Zato, ker odplačujemo vaše dolgove. Med leti 2004 in 2008 se je bruto zunanji dolg Slovenije podvojil, z 20 na 40 milijard. Podvojil! To bodo davkoplačevalci plačali ob sanaciji bank. Prva Janševa vlada takrat na to ni reagirala in dolg, ki je bil predvsem dolg podjetij in bank, prebivalstvo je manj zadolženo v Evropi, bodo danes plačali davkoplačevalci." Konec citata. Ne želim nikogar, spoštovane gospe in gospodje, loviti na besedah, ampak ko govori predsednica Vlade, ima močno sporočilo vsaka beseda. Verjamem, da državljanke in državljani te države niso ovce in da jih ne more predsednica Vlade Alenka Bratušek voziti in zavajati z izjavami, da smo v mandatu 2004–2008 mi krivi, takratna koalicija, za povečanje bruto zunanjega dolga Slovenije, ker predsednica Vlade pa je toliko zvita, da ne pokaže tabele oziroma histograma, ki bi pokazal strukturo povečanja bruto zunanjega dolga. In ta struktura pokaže, da so se v letih, ki nam jih očita gospa predsednica, na zunanjem finančnem trgu najbolj zadolževale banke in podjetja, poslovne banke. Nič pa gospa predsednica ne pove, kaj bi mi takrat morali storiti. Ali bi morali zakonsko preprečiti zadolževanje zunaj podjetjem in slovenskim komercialnim bankam? Saj smo vendarle v svobodnem gospodarstvu. Ali pa je gospo predsednico zaneslo v kakšen prejšnji družbenopolitični sistem? In naš, vaš proračun. Očitno si gospa predsednica Alenka Bratušek nekako proračun Republike Slovenije privatizira. Torej, neverjetno, kakšno zavajanje in poniževanje državljank in državljanov Republike Slovenije. Ne morem razumeti teh njenih izjav in te večne mantre, da smo v mandatu 2004–2008 toliko zadolžili slovenske davkoplačevalce. Gospe in gospodje, pred leti sem preko televizijskih ekranov spremljal nastop gospoda Steva Ballmerja, to je izvršni direktor korporacije Microsoft, nekateri ga imajo za čudaka. Sklical je konferenco in nekaj tisoč razvijalcev softverske oziroma programske opreme je bilo v dvorani, ko je prišel na oder, in bom v njegovem stilu začel vpiti: "Developers, developers, developers, developers!" Preznojil je srajco, glasilke so mu že skoraj odpovedale in še vedno: "Developers, developers, developers!" Kaj je hotel s tem povedati? S tem je hotel povedati, da so najpomembnejši razvijalci softverske opreme. Žal nimam njegovih sposobnosti, ampak tukaj bi, kolegice in kolegi, danes najrajši pred vami vpil in kričal: gospodarstvo, gospodarstvo, gospodarstvo, gospodarstvo! In še enkrat: gospodarstvo, gospodarstvo, gospodarstvo, gospodarstvo! Morda bi se koga kaj prijelo. Če ne bomo gospodarstvu ustvarili ugodnega okolja, potem ne bo penzij, gospe in gospodje. Potem bomo sicer imeli brezplačno zdravstvo, zdravljenje bomo pa plačevali. Ampak o gospodarstvu danes ob predstavitvah nismo slišali nič, razen da bomo imeli pol milijarde evrov za spodbujanje gospodarstva. Kdo ga bo dobil? Ministra Stepišnika ni tukaj, da bi ga vprašal. Mi smo namreč prepričani, da je gospodarstvo ključno in da je gospodarstvo ključni proračunski vir. In kot sem že uvodoma povedal, mi smo za sodelovanje, mi smo šli tudi na predstavitev proračunskih dokumentov, ker nas je povabila gospa Alenka Bratušek. Ampak seveda takrat, ko so bili proračunski dokumenti že davno na Vladi sprejeti. Torej, lahko smo bili samo poslušalci. Mi, krščanski demokrati, imamo odgovore za prihodnost. Mi v Novi Sloveniji razumemo in gradimo ekonomsko politiko na socialnem in tržnem gospodarstvu, v katerem svoboda, konkurenca, odgovornost in solidarnost sestavljajo celoto. Gre za preizkušeno povezavo načel svobodnega tržnega gospodarstva in prizadevanj socialne politike za dosego pravične družbe. Krščanska demokracija je v Evropi dokazala, da je politika lahko tudi dobra in ne zgolj boj za oblast, da je politika lahko tudi za kristjane. Smo za nižje davke. Izhajamo iz spoznanja zdravega razuma, da je za pobiranje davkov treba ustvariti najmanj materialno blagostanje. Ugotavljamo, da je Slovenija žrtev socialističnih in socialdemokratskih konceptov prerazdeljevanja in izenačevanja dogodkov. To je ustvarilo pretirana pričakovanja in odvisnost od socialnih transferjev, ki zatirajo gospodarsko ustvarjalnost. Krščanski demokrati smo tudi za manjšo javno upravo. Javno upravo razumemo kot servis za zagotavljanje kvalitetnih storitev državljanom in podjetjem, javna uprava ni namenjena uničevanju potencialov državljanov, ampak njihovemu spodbujanju. Ker se javna uprava financira pretežno iz davkov, zahtevamo racionalno porabo javnih sredstev in vidne rezultate. Privoščimo si lahko zgolj tako obsežno javno upravo, kot jo lahko plačamo. Krščanski demokrati smo za umik politike iz gospodarstva. Gospodarska dejavnost je prvenstveno namenjena človeški osebi in družini, da odgovorno poskrbita za svoj gmotni položaj. Gospodarstvo naj usmerjajo načela svobode, uspešnosti, odgovornosti, konkurence in solidarnosti. Vsega tega pa ni mogoče dosegati brez odgovorne svobode, zasebne podjetniške pobude, dostopnosti in nedotakljivosti zasebne lastnine in svobodnega trga. Mi smo tudi za ustvarjalne, poštene in marljive državljane. To smo želeli povedati tudi predstavnikom Vlade, vendar k sodelovanju za prihodnost Slovenije, žal nismo bili povabljeni. Spoštovani! Proračuna za leti 2014 in 2015 sta po oceni Nove Slovenije slaba, nerazvojno naravnana in nepopolna in ju v Novi Sloveniji ne podpiramo. Vsebina obeh proračunov kaže, da očitno Vlada nima strategije razvoja Slovenije. Očitno je, da sta oba proračuna sestavljena le na način in z namenom, da je izkazani proračunski primanjkljaj pod zahtevano mejo 3 % bruto družbenega proizvoda. Zaradi zasledovanja tega cilja je iz proračunov izpuščena vrsta proračunskih odhodkov, pa tudi nekaterih prihodkov, za katere že obstaja ustrezna zakonska ali druga podlaga ali pa bo sprejeta še v letošnjem letu. Če se spomnimo zavez, ki jih je predsednica Vlade sama določila, to postopno uravnoteženje proračuna bo doseženo tako, da bo ena tretjina ukrepov predstavljala zvečanje prihodkov in dve tretjini zmanjšanje odhodkov odhodkovne strani. Vlada se teh lastnih zavez ne drži. To seveda pomeni močan padec kredibilnosti Vlade Alenke Bratušek. Zmanjšanje proračunskega primanjkljaja pod 3 % bruto družbenega proizvoda skuša Vlada doseči v pretežnem delu s povečanjem prihodkov, konkretneje s prekomernim obremenjevanjem gospodarstva in prebivalstva, z vedno večjimi davčnimi in drugimi obremenitvami. Spomnimo se, katere ukrepe je Vlada Alenke Bratušek že sprejela; dvignila je stopnje DDV, zvišala je sodne takse, uvedla nov davek od srečk, zamrznila je usklajevanje dohodninske lestvice in dohodninskih olajšav ter zvišala stopnjo davka od dohodkov pravnih oseb in tako dalje. Najbolj drastičen ukrep bo sprejet predvidoma, žal, še na tej izredni seji Državnega zbora, to je uvedba davka na nepremičnine, ki naj bi v državni proračun prinesla dodaten priliv preko 100 milijonov evrov. Obenem pa bo s tem davkom, če bo sprejet, zaprta še ena od zadnjih pipic za dovajanje kisika slovenskemu gospodarstvu. Veliko stvari bi še želel povedati. Pokazal bom samo še na eno zadevo, ki se mi ne zdi toliko problematična, je pa nehigienska. Kolegice in kolegi! Veste, da je z letošnjim majem začel veljati evropski zakonodajni paket, tako imenovani "two pack", dvojček, ki nalaga nacionalnim vladam, da proračune za naslednje leto pošljejo v mnenje Evropski komisiji. Vlada je to naredila. Mi, opozicijski poslanci, ne vemo, ali smo že dobili kakšen odgovor, torej mnenje Evropske komisije o proračunu za leto 2014, in če ne drugo, bi bilo vsaj higiensko, da bi danes tukaj predsednica Vlade o tem spregovorila vsaj eno besedo. Vedno zagovarjam in verjamem, da ne bomo nikoli Združene države Evrope in da bo Slovenija znotraj Evropske unije ostala suverena država in da bo tisto, kar bo sprejel Državni zbor, ostalo. Seveda bo pa ostala neka grenkoba, če bo Državni zbor oziroma ta koalicija, ki napoveduje sprejetje proračuna za leto 2014, če bo temu sledilo kakšno negativno mnenje Evropske komisije o proračunskih dokumentih. Zato se mi zdi, da se nekako v tem pogledu Vlada, milo rečeno, obnaša nehigiensko. Na tej točki zaključim, dovolite pa mi, da slovenski vladi izročim Kongresno resolucijo Nove Slovenije, ki je bila včeraj sprejeta. Kopiranje ni prepovedano, uporaba je zaželena. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Poslanska skupina italijanske in madžarske narodne skupnosti, dr. László Göncz.
Hvala lepa za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovani predstavniki Vlade, kolegice in kolegi! Priprava rebalansa proračuna za leto 2014 in predloga proračuna za leto 2015 se simbolično lahko primerja z načrtovanjem kmečkega gospodarstva v nekem virtualnem obdobju in okolju, ko je pridelek zdesetkala močna suša, nepridipravi so si pograbili vse zaloge, vihar in toča pravkar pustošita, kljub temu pa moramo predvideti, koliko krme bo potrebno za živino, semena za setev ter ali bo zaradi povzročene materialne škode treba obnoviti kmetijsko mehanizacijo. Tudi laiku je popolnoma jasno, da je takšna naloga, točno oceniti potrebna finančna sredstva in potek nadaljnjih aktivnosti, skorajda nemogoča. Če se zares iskreno soočimo z dejanskim stanjem v Sloveniji z vidika javnih financ, ko je položaj bank več kot težak in poln neznank, pokojninske, socialne, zdravstvene ter ostale blagajne nestabilne, trend gospodarskega gibanja pa žal še vedno negativen, si moramo priznati, da je v takšnih okoliščinah priprava stabilnega in vzdržnega proračuna zelo otežena. Da bi bilo to izvedljivo, bi morali potegniti črto pod vso problematiko, ki nas tako ali drugače bremeni in si postaviti bolj realen in optimalen sistem javnih financ, gospodarske dejavnosti, davčne politike in še česa. Vendar v praksi to ni mogoče, kot se tega vsi zavedamo, zato se moramo sprijazniti z dejstvom, da optimalnega proračuna trenutno v Sloveniji skorajda ni mogoče pripraviti. S tem spoznanjem so se srečavali praktično vse vlade v zadnjih letih, ne glede na to, kako so to v javnosti interpretirali. V danih okoliščinah lahko zgolj ocenjujemo, kar so v zadnjih tednih počeli praktično vsi politični dejavniki in interesne skupine, ali sta predlagana proračuna oziroma rebalans za 2014 in predlog za 2015 z vidika osnovnih pričakovanj še kljub vsemu do neke mere sprejemljiva. Enoznačne ocene objektivno ni. Te ne bi bilo niti, če bi bile razmere precej bolj ugodne. Tudi v sami koaliciji so bili nekateri dokaj kritični, verjetno imajo v marsičem prav tisti, ki trdijo, da je na prihodkovni strani preveč dodatnih obremenitev gospodarstva ter najbolj ogroženega dela prebivalstva. Po drugi strani pa je težko ne podpreti argumentov, da je vrednote socialne države treba kljub vsem težavam ohraniti vsaj do minimalno vzdržne mere. Po svoje sta si ti dve težnji, ki sta sicer podobni v slehernem proračunu, pa naj bo to v ZDA, Nemčiji ali kje drugje, že v osnovi nasprotujoči. Zato je najvažnejša naloga vsake vlade, sedanje še toliko bolj glede na okoliščine, da poskuša poiskati vzdržno ravnovesje. Ali je to iz predlaganih proračunov razvidno, v naši poslanski skupini ne moremo z gotovostjo trditi. Kljub temu ne moremo spregledati niti spoznanja, da se je poskusilo precej narediti, da se v skladu s sprejetim zlatim fiskalnim pravilom do konca 2015 ugodi kriteriju 3 % proračunskega primanjkljaja. Hkrati smo v naši poslanski skupini tudi mnenja, da določeni zakoni, ki so z vidika proračuna zelo pomembni, kot so na primer danes že večkrat omenjen nepremičninski davek, Zakon o dohodnini, izplačilo plačnih nesorazmerij, kljub temu da so s strani koalicije deležni podpore, puščajo odprtih veliko dilem in vprašanj. Naj poudarim, da se perečega finančno-gospodarskega stanja maksimalno zavedamo tudi v okviru narodnih skupnosti. Mimogrede naj omenim, da se prav zaradi težav, s katerimi se soočamo, v zadnjih letih vse od leta 2008 finančna sredstva na tako imenovani narodnostnih postavkah niso povečala. Nasprotno, na nekaterih področjih so se finančni okviri krepko znižali. Na primer, na področju kulture pred dvema letoma za nas težkih 8 %, pa tudi drugje, predvsem pri narodnostnih medijih. Naše organizacije in ustanove delujejo transparentno, vsa poročila in zaključne račune v skladu z zakonom pošiljajo pristojnim državnim organom. V okviru avtohtonih narodnih skupnosti ne prihaja do zlorab denarja. Potreba po prestrukturiranju nekaterih dejavnosti pa se kaže tudi na tem področju, kar je normalna posledica okoliščin in narave dela. To omenjam zgolj zato, ker žal v zadnjem obdobju, kar je verjetno delno tudi posledica vedno globlje socialne krize, nekateri neupravičeno, z nepravilno uporabo javnih podatkov, slabimi in vsebinsko nemogočimi primerjavami in brez utemeljenih argumentov obdolžujejo omenjene narodne skupnosti ter njihove predstavnike zaradi, po njihovem mnenju, zlorab javnega denarja. Ponavljam, da tendenciozni pritiski nimajo nikakršne realne osnove, kar so potrdile tudi določene preiskave v zadnjih mesecih. Seveda sleherno tovrstno neargumentirano in tendenciozno obtoževanje, katerega posledice v madžarski narodni skupnosti že močno občutimo, vnaša nestabilnost in konflikt v večnacionalno okolje, kar pa nikakor ni prav. Ne želim ob tej priliki poglabljati te problematike, omenil sem jo zgolj zato, da javno in jasno tudi v tem stališču poudarim upravičenost proračunskega denarja, ki se namenja za obstoj in razvoj avtohtonih in drugih narodnih skupnosti ter ostalih manjšin. Kljub splošnim dilemam in opazkam, ki sem jih omenil, moramo ponovno izraziti zadovoljstvo, da je podobno, kot je bilo to v preteklosti, tudi sedanja vlada že ob nastopu svoje funkcije poudarila in sprejela zavezo do ohranjanja ravni zaščite narodnih skupnosti, vključno, vsaj nominalno, z obsegom financiranja iz državnega proračuna na osnovi letošnje ravni. Skupaj smo namreč ocenili, torej skupaj z Vlado, da na tem področju praktično ni rezerv. Z morebitnim posegom na tej postavki privarčevani denar količinskega učinka pri stabiliziranju javnih financ ne bi imel, bi pa zaradi visoke stopnje ranljivosti omenjenih skupnosti lahko povzročil nepopravljivo škodo v njihovem delovanju, predvsem pa z vidika aktivnosti v prid ohranjanja in razvoja narodnih skupnosti. Ker je do omenjenega dogovora torej prišlo, smo bili v madžarski in italijanski narodni skupnosti prvotno zelo presenečeni, ko je bil v predlogu rebalansa, v prvotnem predlogu za 2014, v okviru postavke Urada za narodnosti znesek zmanjšan za naše razmere izredno visokih 7,5 %. V okviru predloga proračuna za leto 2015 pa je bilo zmanjšanje še višje, za dodatna 2 %. Na področju kulturne dejavnosti je bilo predlagano, da se bodo sredstva zmanjšala za 1 %, kar sicer glede na prej omenjeno 8 % znižanje v letu 2011 tudi ni zanemarljivo, vendar smo glede na poslabšanje javno finančne situacije države menili, da je to kljub vsemu sprejemljivo. Na Komisiji za narodni skupnosti smo obravnavali oba proračuna, kjer so predstavniki organizacij in ustanov narodnih skupnosti jasno poudarili, da bi bilo zmanjšanje določenih postavk v okviru kvote Urada za narodnosti katastrofalno z vidika obstoja in razvoja obeh skupnosti. K sreči pa v okviru stališča naše poslanske skupine lahko sedaj z zadovoljstvom poudarim, da je Vlada v precejšnji meri prisluhnila našim opozorilom. Tako je v Dopolnjenem predlogu proračuna Republike Slovenije za leto 2015 spodnja postavka Urada za narodnosti popravljena in je zmanjšanje glede na leto 2013 okoli 1,8 %. Zato bo predlog deležen tudi naše podpore. Kar se tiče leta 2014, je bil predlagani rebalans na tej postavki k sreči tudi spremenjen in je sedaj predvideno 2,4 % zmanjšanje glede na leto 2013. Sem zaokrožil decimalke. Naj bom jasen; ker so po seji matičnega odbora prvotno prišle v javnost napačne informacije, poudarjam, da je glede na tekoči proračun, torej za leto 2013, v novem predlogu zmanjšanje postavke Urada za narodnosti v višini 2,4 %. Torej, ne gre za povišanje sredstev, gre za povišanje zgolj v primerjavi s prvotnim predlogom rebalansa, ki bi obseg denarnih sredstev zmanjšal, kot sem že rekel, za drastičnih 7,5 %. Ugotavljamo, da so glede na zares izredno težko finančno stanje tudi organizacije in ustanove narodnih skupnosti tako prikrajšane nominalno za 2,4 oziroma za 1,8 %. To bo sicer pomenilo določeno redukcijo oziroma preoblikovanje delovanja, vendar upamo, da s tem ne bo bistveno ogrožena sistemska dejavnost avtohtonih narodnih skupnosti. Področje kulture in dejavnosti v okviru Urada za narodnosti sem na kratko omenil. Naj izrazim še naše pričakovanje, da bo tudi Ministrstvo za izobraževanje, znanost in šport zagotavljalo potrebna sredstva za nemoteno izvajanje vzgojno-izobraževalne dejavnosti v okviru ustanov italijanske narodne skupnosti ter dvojezičnega šolstva v primeru madžarske narodnosti. Žal pa ugotavljamo, da na področju izboljšanja sistema ustvarjanja gospodarske osnove avtohtonih narodnih skupnosti še vedno ni prišlo do bistvenih sprememb, čeprav se na to zmeraj opozarja. To sicer ni zgolj neposredna proračunska zadeva, je pa z vidika ohranjanja naših skupnosti in pa narodnostno mešanega območja izrednega pomena. Na koncu naj, kljub omenjenim težavam in dvomom v zvezi s predlaganim proračunom, še enkrat izrazim zadovoljstvo, da smo z Vlado uspeli na našem specifičnem področju najti skupen imenovalec pri premostitvi problematike financiranja narodne skupnosti, za kar se iskreno zahvaljujemo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Poslanska skupina Pozitivne Slovenije, gospod Alojzij Potočnik.
Hvala za besedo. Spoštovane državljanke in državljani, predsednica Vlade, podpredsednica Državnega zbora, minister, predstavniki Vlade, kolegice poslanke in kolegi poslanci! Najprej bi rad pojasnil, da bom stališča o Predlogu sprememb proračuna Republike Slovenije za leto 2014 in Dopolnjenega proračuna Republike Slovenije za leto 2015 podal združena. Se mi zdi smiselno, navsezadnje so podobo pot ubrale tudi komisije in odbori Državnega zbora. Povsem razumljivo je tudi, da bo večji del razprave še v prihodnjem, bližnjem letu. Še dveh okoliščin ne gre prezreti. Prvič, par mesecev nazaj smo razpravljali, in ga tudi sprejeli, o rebalansu proračuna za leto 2013. Opazne družbene in gospodarske spremembe se od tedaj niso zgodile, morda kakšen notranjepolitični pretres šibke jakosti, ki je že za nami. Druga posebna okoliščina pa je pred nami. V mislih imam sklepni del pregleda kakovosti sredstev aktive bank in zaključek tako imenovanih obremenitvenih testov ključnih slovenskih bank. Potem ko bomo izvedeli, po kakšnem izgubljenem desetletju, kaj se je dogajalo in kaj se je zgodilo v tem sektorju, bodo številke pokazale obseg škode in bržčas možne, potrebne in nujne ukrepe, ki jih država mora storiti. To bo brez optimizma in brez pesimizma konec neke zgodbe. Za večino, za veliko večino, ki to že ve, se bo potrdilo, da na točko, na točko tam okrog leta 2007, ni vrnitve. S točke, kjer smo nasedli pred krizo, ne bo mogoče ali ni mogoče nadaljevati. V tem smislu je proračun mogoče obravnavati zgolj v daljšem časovnem obdobju, nikakor ne zgolj za eno ali dve leti. In prav tako ga ni mogoče stisniti v podsistem, poenostavljam, družbenih dejavnosti, ne da bi ga soočili in povezali z gospodarstvom, finančnim svetom, delavstvom, intelektualci, z mladimi in upokojenci. Skratka, z bivajočo družbo odgovornih, ki bomo prej ali slej spisali novo družbeno pogodbo. O tem sem prepričan. Pri tej premisi, se razume, so koncepti različni. V nadaljevanju bom skušal pokazati na očitne razlike v nekaterih konceptih, nekaterih pogledih, predvsem ker o tem teče tudi razprava v zvezi s proračunom, in naj kar vnaprej povem, ne na razlike v rezultatih. O tem je prezgodaj soditi, pričakovanja so lahko nestrpna, razum ne. V pol leta ni mogoče žeti tistega, kar še klije. Koncept, ki ga je resno prakticirala prejšnja vlada, je temeljil na rezih v javno porabo in predpostavki, da je fiskalna politika brez rezerve najodgovornejša za stanje v tej državi. Pri tem se je trdilo, da zategnjen pas nima alternative. Kasneje, pa tudi že v času pred tem, je stroka v Sloveniji v središče postavila banke in gospodarstvo. V časih poplave denarja v prvih letih tega tisočletja je gospodarstvo rastlo razmeroma zelo hitro, a se pri tem tudi pospešeno zadolževalo do te mere, da je obrambni mehanizem pred morebitnimi krizami klecnil. Imunski sistem, kolegice in kolegi, enostavno ni vzdržal. Pojavil se je nov problem javnih financ, ki je bil do sedaj Sloveniji nepoznan. Podjetja in banke se ne morejo več zadolžiti, država, torej proračun, prične z dokapitalizacijami, posojili, državnimi pomočmi. Slednjič tudi država kot lastnik v skrajni sili opeša, obresti na finančnih trgih gredo v nebo, podjetja gredo pod zemljo. Da spirala nima zavore, postane več ali manj jasno pravzaprav vsem, tudi v Evropski uniji, tudi v Evropski centralni banki, v Mednarodnem monetarnem skladu morda še najprej. In besedi varčevanje se dodata dve novi; razumno in zmerno. V skladu s to presojo ravna tudi ta vlada in v programu stabilnosti to usmeritev predstavi v letošnjem letu Evropski uniji. Praktično to pomeni, da se v fiskalnem naporu v procesu konsolidacije javnih financ zaradi učinkov multiplikatorjev kombinirata oba ukrepa, zmanjšanje izdatkov in uvedba tistih davkov, ki imajo relativno manjše negativne učinke na gospodarsko rast. Opozicijski ugovori tej rešitvi so enostavni in temu primerni tudi med seboj v opreki. Prvič, država zna le obdavčevati. Prav zato je, drugič, ogrožena socialna država in tretjič, kar je slišano najpogosteje, proračun je nerealen, ker so davčni prihodki nerealno načrtovani. Najprej o zadnji trditvi, da je proračun nerealen. Napovedovanje proračunskih prihodkov je zelo resno strokovno delo. Oceno proračunskih prihodkov za določeno obdobje pripravi Ministrstvo za finance s pomočjo splošno priznanih modelov, ki se uporabljajo za napovedovanje ključnih kategorij prihodkov. Pri tem izhajajo iz različnih virov, iz različnih baz, od Ministrstva za finance, Davčne uprave Republike Slovenije, Carinske uprave, makroekonomske indikatorje izračuna Umarja – pa nisem naštel vseh, samo ključne. Načrtovanje, napovedovanje je tvegan posel. Kdor to ve, ga ne uvršča med nosilce teorije zarot. Dva primera: leta 2007 je gospodarstvo zraslo precej več, kot je bilo napovedano, in le dve leti kasneje, leta 2009, je padec za 8 % presenetil vse. Tolikšnega skrčenja gospodarske aktivnosti, posebej v evrskem območju, ni pravočasno napovedala nobena institucija, ne domača ne tuja. Kako se v kritičnih časih napovedi nehvaležen in nezanesljiv kazalec, pove izjava vodilnega analitika Wall Streeta, ki pravi, leta 2007, takole: "Ne vem, kaj se je zgodilo, pač spodrezalo nam je vse temelje." In tudi na seji Odbora za finance in monetarno politiko direktor Umarja pove, kar upam, da ni bilo preslišano. Pravi: "To je scenarij, ki se nam zdi najbolj verjeten, seveda pa obstaja velika nevarnost, da se gospodarske razmere spremenijo, da bodo nekoliko drugačne od tistih, ki jih pričakujemo." Torej, pravi: "Velika nevarnost." Naj povem še tole, povprečna napaka prvotno načrtovanih proračunskih prihodkov glede na realizacijo znaša 4,2 %, barva vlade pri tem ne igra nobene vloge, ni pomembna. In sedaj k prvemu vprašanju; kateri davki in drugi prihodki proračuna so tarča kritike? Najprej davek na dodano vrednost. Na splošno velja, da je odvisen od končne potrošnje. Ta v trendu pada in za to so vsaj trije razlogi; plačna politika, naj spomnim na ZUJF, pa tudi letošnja znižanja v javnem in deloma zasebnem sektorju, potem razmere na trgu dela, manj zaposlenih je, in tretjič, odlaganje nakupov dobrin trajne narave, avtomobilov, bele tehnike, pohištva, ključnih nakupov, kar imenujemo efekt previdnostnega varčevanja. Nekako se ocenjuje, da bo višja stopnja davka na dodano vrednost kompenzirala siceršnji padec potrošnje. Toda DDV ni, kljub pripravljenim grobarskim ekipam, pokopal gospodarstva in ne bo v nebo dvignil inflacije, kar se je govorilo. Davek na nepremičnine je davek, ki je vsaj 15 let ali pa vsaj 20 let veljal za najbolj zaželenega, dokler se ni pojavil. To je v resnici davščina z mnogimi neznankami, z veliko pripombami, a nihče v strokovnih krogih ga kot potrebnega ni zavrnil. Institucije bodo na hudi preizkušnji pri tem davku. Nesporno velja, da bomo davek morda lažje sprejeli, kot pa izvajali, kot bomo davke pobirali. Kot je nekdo zapisal: "Odslej smo država nepremičnikov." Tretjič – evropska sredstva. O njih samo bežno, čeprav so brez dvoma zaradi povezanosti z investicijskimi projekti sredstva prve kategorije, vsaj v tem proračunu, predvsem tudi za lokalne skupnosti. Nisem prepričan, da črpanje obvladujemo v celoti. Razkorak med zapisanimi obljubami in realizacijo mi ta dvom potrjuje. Ta trend tudi še v letošnjem letu traja in z njim relativno vzporedno padajo investicijski izdatki. Z malo cinizma, proračun se na tej točki uravnoteži avtomatično. Vladi zgolj namig; centralizirajte operativne funkcije na tem področju. Storite to, to bo dobro dejanje. Gledano v celoti, glede davčnih in drugih prihodkov proračuna. Ker nekateri parametri, ki pomagajo izračunati davčni donos, še drsijo, je možno za katero od vrst davčnih prihodkov, o katerih sem govoril, pa morda še za katero, reči, da dno še ni doseženo. Vendarle v preteklih mesecih je bilo uvedenih, narejenih in zagnanih nekaj politik, predvsem v okviru boja proti sivi ekonomiji. Naj omenim in prikličem v spomin davčne blagajne, davek od nenapovedanih dohodkov, tako imenovani davčni razkorak, sinergijo od pričakovane združitve Dursa in Cursa v finančno upravo in še bi lahko našteval. Tisti, ki znajo pobirati davke, bodo morali to narediti učinkovito, toda šteli bodo zgolj rezultati in te rezultate v prihodnjem letu pričakujemo. Nisem posebej skeptičen na tem področju, mnogo je prostora. Kaj je v središču pozornosti proračunskih razprav? Ukrepi za spodbujanje rasti. O tej temi je bilo v razpravah izrečenih največ besed, največ trditev, največ presoj, tudi zelo različnih po vsebini, pa vendar nekaj izhodiščnih predpostavk oziroma problemov v zvezi s tem najbrž ni spornih. Najprej gre za zelo zahtevno, zelo zapleteno, zelo kompleksno področje in struktura javnih izdatkov, gola in brez vseh dodatnih informacij, ne omogoča posplošenega sklepanja o gospodarski politiki. Domala vsak izdatek, ki ga opravimo, ima gospodarske posledice, še posebej v tranzicijah in še posebej v krizah – in v obeh živimo. Spremembe javnofinančnih izdatkov je treba tudi zato interpretirati še posebej previdno. Tretje vprašanje je seveda vrstni red korakov, ki jih moramo narediti, prioritet. Hkrati smo soočeni z odzivanjem na propadanje podjetij, pogosto zaradi prilagajanja na spremenjene težavne razmere, nato s socialnim problemom zaradi brezposelnih in s spodbujanjem izvoza in še bi lahko našteval. Soočeni smo, če sem z obema nogama v realnosti, z dilemo, ali na primer tekoči izdatki za izobraževanje in razvoj, gospodarski rasti prispevajo manj kot vlaganja v zidove ali obnove mestnih znamenitosti. Kaj hočem povedati? Sprehajanje samo po bilanci prihodkov in odhodkov proračuna ni zadosti. Ne samo podrobnosti, tudi ključni podatki so v bilanci B, v računu finančnih terjatev in naložb. Iz nje so vidni prvi koraki drugačne, spremenjene in, prepričan sem, boljše politike. Gre za dana posojila zasebnim podjetjem preko mehanizma SID banke, za sanacijo podjetij in spodbujanje tehnološko razvojnih projektov skozi finančni inženiring. Gre za zagotovitev povečanja sredstev za izvedbo plačil poroštvenih ter jamstvenih obveznosti in gre za povečanje kapitalskih deležev v gospodarskih družbah, torej za dovoljene državne pomoči. Spoštovane poslanke in poslanci! V Sloveniji imamo le slabo tretjino konkurenčnih podjetij in na teh temelji naš razvoj. Hitrega preobrata, potem ko je gospodarska kriza lani dobila še nove razsežnosti, ni pričakovati. Zato pa gospodarstvo pričakuje spodbudno politiko. Od države predvsem ureditev poslovnih pogojev, pa tudi, da država in predvsem njena politika ne izgublja priložnosti, ki so nam pred nosom. Mislim na posojilno-razvojne sklade, na kombiniranje proračunskih, bančnih in evropskih sredstev, slišimo in razpravljamo o ekoregijah, in mislim, da se vse to že deloma tudi dogaja. Poti za večji obseg kreditiranja je več. Torej, nekaj vemo. Vprašanje je, česa ne vemo. Na tem mestu, ko govorimo o gospodarstvu, je beseda racionalizacija stalnica, je način razmišljanja in je način dela. Česa podobnega, žal v večini organizacij javnega sektorja še ni. Vprašanj je veliko. Ali so res vse institucije nujne za zadovoljevanje državljanskih potreb? So katere same sebi namen, včasih ustanovljene in vzdrževane kar na zalogo? Je menedžment primerno usposobljen in motiviran? In ali so zainteresirani in motivirani zaposleni? In tako dalje in tako dalje. Mnogo dela za ministra, ki je napisal na tem področju knjigo vseh knjig, vsaj po branosti, Plačna reforma. In na koncu vendarle o temi, ki je poslance Pozitivne Slovenije na poseben način presenetila, o opazkah, o namigih, sem ter tja celo o izračunih precej počez, o tem, da je namesto socialne države vstopila beda. Zaradi izjemne občutljivosti moram vendarle navesti nekaj dejstev, ki so splošno priznana in ki se pogosto pri obravnavi te teme ignorirajo. Na prehodu v 20. stoletje industrijske države prve razvijejo druga mimo druge zelo podobne socialne programe. Naj jih nekaj naštejem, da boste presenečeni: zavarovanje pred nesrečami pri delu, pokojnine za invalide, vdove, boleznine, nadomestila za primer nezaposlenosti, podpora prizadetim družinam, vse to že pred prvo svetovno vojno. Naj pri tem poudarim, ideološki viri socialne države so zelo različni in ne pripadajo zgolj eni sami politični opciji, da me ne bi na tem mestu napak razumeli. Danes v večini družboslovne literature in raziskav obstaja soglasje, in to se mi zdi zelo pomembno poudariti, da je socialna država največja in hkrati ireverzibilna civilizacijska pridobitev 20. stoletja. Veste, na pragu 20. stoletja je polovica proračunov šla za vojaške izdatke, po drugi svetovni vojni in danes le še 10 % in manj. Socialna država seveda ni brez slabosti. Ena od teh je, da težko obvladuje obseg zahtev, problemi se večajo. Druga, da posebej v krizah izrazito krepi predvsem obseg denarnih pomoči, sem pa tja pa pozablja na dejstvo, da je največja investicija učinkovito financiranje šolstva, raziskav, zdravstva, in za tiste, ki se s tem ukvarjate, bi seveda našteval in bi zmeraj kaj izpustil. Friedmanovo naravno brezposelnost, kot jo imenuje tako imenovana neoliberalna opcija, je brez priziva zamenjala ugotovitev, da države z razvito in moderno socialno državo bistveno lažje in hitreje prebrodijo krizo. Teh dokazov v Evropi ne manjka. Za državljanke in državljane je zato dobro, da vedo, da razgradnja socialne države za to vlado ni niti skrajni možni ukrep. Kolegice in kolegi! Proračun, ki ga tokrat sprejemamo, je prelomen iz dveh različnih, a med seboj zelo tesno povezanih razlogov. Najprej je prelomen zato, ker pomeni obrat od proračunske logike prejšnje vlade, ki se je oklenila koncepta proračunskih rezov, ki je bil takrat tudi splošno na delu v Evropi. Te logike se dobro spomnimo predvsem zaradi političnih in družbenih konfliktov ob sprejemanju raznih predpisov ZUJF globoko v noč, še bolj globoko kot tokrat. Še bolj pa je prelomen, ker je tokrat predsednica Vlade na njegov sprejem vezala zaupnico Vladi. Glasovanje o zaupnici so do sedaj predlagali trije predsedniki Vlade, vendar pa je tokrat prvič zaupnica vezana na sprejem proračuna. Zakaj pravim, da sta ta dva razloga, s katerima utemeljujem prelomnost tega proračuna, med seboj povezana? Zato, ker bomo z izglasovanjem zaupnice – verjamem namreč, da bomo zaupnico izglasovali, o tem sem prepričan – potrdili tudi obrat vladne politike od rezanja proračunskih izdatkov k smiselnemu kombiniranju varčevalnih in davčnih ukrepov za konsolidacijo javnih financ, preprosto za izhod iz krize. Da je ta obrat v politiki potreben, dokazuje vsaj dvoje in oboje je na nek način v uvodnem govoru omenila že predsednica Vlade. Prvi dokaz je dejstvo, da slavne trojke tako rekoč ni več. Točneje, ni več politike pretiranega rezanja plač, pokojnin in socialnih transferov. Odkar sta dve ločeni analizi, v mislih imam tisto Mednarodnega monetarnega sklada izpred slabega leta in nedavno analizo ekonomske komisije, ugotovili, da hitro in sočasno zniževanje proračunskih izdatkov v vseh državah Evropske unije krizo le poglablja, da poglablja recesijo in je nesmiselno vztrajati pri reševanju krize zgolj z rezi na tem področju. Drugi razlog so pa rezultati. Kot je že povedala predsednica, je prevzela Vlado v času, ko je gospodarska rast v prvih treh mesecih letošnjega leta padla za 4,5 %. Število brezposelnih pa je zraslo na nekaj čez 122 tisoč. Skratka, poudarjam, tako strokovne analize Mednarodnega monetarnega fonda in Ekonomske komisije, ki sta ugledni instituciji in za katere so uglednost v preteklosti jamčile tudi sedanje opozicijske stranke, so rezultat spremenjene politike in nedvoumno kažejo na pravilne odločitve Vlade, da naredi resen obrat pri reševanju gospodarske krize in javnofinančnih težav. Čeprav obstajajo tudi drugi razlogi za premierkino zahtevo po glasovanju o zaupnici, domnevam, da bomo danes v tej zvezi še največ govorili o politični stabilnosti in posledicah izglasovane ali pa ne izglasovane zaupnice. Sam dajem prednost prav temu vidiku. Namreč dejstvu, da bomo z glasovanjem o zaupnici hkrati glasovali tudi o potrditvi tega drugačnega pristopa Vlade do reševanja kriznih gospodarskih razmer, ki je ključen. Naj ponovim, padec gospodarske rasti se je od marca do danes znižal. Enako brezposelnost. In res bo zvenelo nekoliko groteskno, če bodo nezaupnico zagovarjali tisti, ki so tej vladi predali slabše gospodarske rezultate, kot jih imamo danes. Za konec bi vas rad spomnil še na dvoje. Da sta se dve od treh glasovanj o zaupnici končali s padcem vlade in z novimi volitvami. Prvič se je to zgodilo dr. Drnovšku v času, ko je bila Slovenija še zgodba o uspehu in se je zdelo, da si lahko brez gospodarskih in socialnih posledic privošči nekaj političnih igric. Drugič se je to zgodilo Borutu Pahorju leta 2011, ko so mnogi verjeli in trdili, da lahko nove volitve prinesejo bistvene spremembe v politiki. Danes vemo, da nimamo več na razpolago udobne pozicije države, ki se je imenovala zgodba o uspehu, in vemo, da nove volitve niso nobena garancija za spremembe na bolje. Zato vas vse skupaj pozivam, da vključimo razum in podpremo zaupnico Vladi, pod katero so se gospodarski kazalci začeli obračati na bolje in kot je rekla predsednica Vlade, ne obračajo se spektakularno, vendar se obračajo na bolje. Hvala za pozornost.
Hvala lepa. Besedo ima Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke, mag. Andrej Šircelj.
Spoštovana predsednica Vlade, spoštovana podpredsednica Državnega zbora, spoštovani ministri, državni sekretarji in sekretarke! ¸ Proračun za leti 2014 in 2015 predstavlja ekonomsko, finančno in socialno politiko neke države. In na ta proračun ne moremo gledati kot na običajen proračun, kot na proračun, ki bi bil v nekih dobrih časih, ampak tudi kot na proračun, ki naj bi Slovenijo pripeljal iz krize. S političnimi floskulami nas Vlada ne more pripeljati iz krize, lahko pa nas pripelje, če že ne drugega, na podlagi argumentirane razprave, dokazov in ne nazadnje tudi predstavitve tega proračuna. In žal v predstavitvah gospe predsednice Vlade in ministra za finance ni bilo kakršnihkoli argumentov, da se bo to res zgodilo. Gospodarska aktivnost, kot je bilo rečeno, se spreminja na bolje, vendar gospe in gospodje, evropske institucije nam še vedno pravijo, da bo gospodarska aktivnost v naslednjem letu pešala in da bomo po bruto družbenem proizvodu ena izmed dveh držav, kjer bo bruto družbeni proizvod negativen. To seveda pomeni, da smer, v katero gremo, verjetno ni prava, ali pa da v tem proračunu ni dovolj ukrepov, ki bi nas pripeljali v gospodarsko rast. Omenjen je bil tudi dosežek te vlade, in sicer zmanjšanje brezposelnosti. Če strokovno primerjamo indekse, obdobje na obdobje, gospa predsednica Vlade, potem lahko ugotovimo, da se je nezaposlenost iz obdobja v obdobje povečala. Povečala se je za 7,1 %, če gledamo januar–oktober 2012 in januar–oktober 2013. Tukaj niso pomembni le odstotki, niso pomembne številke, pomemben je vsak brezposeln, vsak tisti, ki je dejansko v tem zadnjem času postal brezposeln. In na te bi morali biti še posebej pozorni, saj gre ta številka preko 119, 118 tisoč, bliža se 120 tisoč. To je signal, da nekaj ni v redu. Nihče si tudi ne dela utvar, da se bo s trojko prikrilo kakršne koli grehe, kot pravite, vaše grehe in vaše zmote. Ne! Treba se je zavedati, da danes nismo 50 ali 60 let nazaj in nas pač ne morete s političnimi floskulami prepričati, da smo na pravi poti. Mi smo danes del Evropske unije, smo del Evropske komisije, smo del monetarnega sistema in v okviru tega obstajajo določeni mehanizmi, ki ne pomenijo izgube samostojnosti. Izgubo samostojnosti pomeni verjetno kvečjemu prevelika zadolžitev in ta zadolžitev, govorim o zadolžitvi države, je bila največja v obdobju 2009–2011, takrat se je država zadolžila bistveno bolj. Politika te vlade je, da se bo z davčno politiko doseglo to, da bo imela država manjši primanjkljaj in da je davčna politika tudi temelj socialne politike. To je prav tako teza predsednice Vlade, in dovolite mi, da dam odgovore na njene teze ali na njene trditve. Ta teza, da je davčna politika temelj socialne politike, lahko drži samo v primeru, če se tiste ljudi, ki imajo več dohodkov, tudi bolj obdavči, glede na njihov dohodkovni položaj. Pa pojdimo po vrsti. Dvig davka na dodano vrednost ne pomeni tega, ker bodo največ davka plačali najrevnejši, glede na njihove relativne prihodke – zelo enostavno. Tisti, ki ima 500 evrov mesečnih dohodkov, jih mora potrošiti in 500 evrov bo plačan davek na dodano vrednost. Tisti, ki ima 5 tisoč evrov mesečnih dohodkov, ne bo vsega potrošil in od tistega, česar ne bo potrošil, ne bo plačal davka na dodano vrednost. Kar z drugimi besedami pomeni, ta davek je regresiven in kot regresiven velja v vsakem učbeniku. Zaradi tega ta davek ni socialen davek in ni element socialne politike. In prerazporeditev dejansko pomeni, da bodo tisti, ki so revnejši, plačali še več. Tudi ukinitev usklajevanja lestvice in usklajevanja olajšav pri dohodnini ni noben socialni ukrep, kajti zaradi tega bodo realno manj imeli vsi, tisti z najnižjimi dohodki in tisti z najvišjimi dohodki. Davek na nepremičnine, gospe in gospodje! Glede na to, da Vlada ni naredila analize o dohodkovnem položaju ljudi v Sloveniji v primerjavi z vrednostjo premoženja, ki ga imajo, ki je bilo zgrajeno s samoodrekanjem in samogradnjo v preteklih desetletjih, ne moremo govoriti, da je to kakršen koli socialni davek, zato ker se dohodkovni položaj ljudi bistveno razlikuje od premoženjskega stanja ljudi. Zaradi tega davčna politika ne more biti del socialne politike v teh konkretnih primerih. To pa dela vlada Alenke Bratušek in glede na to ne pomeni, da bodo revni ali tisti, ki imajo manj denarja, plačali manj, ampak pomeni, da bodo plačali glede na relativni položaj več. Zelo enostavno je to tudi izračunati. Enostavno je izračunati na ta način, da naj bi bila štiričlanska družina bolj obremenjena ali plačala za 1 tisoč evrov več davkov v letu 2014 ob predpostavki, da ima povprečne dohodke. Ne glede na to, da davčni prihodki ne bodo prinesli zaželenih rezultatov, moramo tudi ugotoviti, o čemer so predhodniki že govorili, da so nerealni. Z drugimi besedami, proračun je nerealen. Zakaj je nerealen? Zaradi tega, ker je Davčna uprava v prvih 9 mesecih pobrala oziroma je bilo pobranega za približno 6,5 % manj, kot je pobrala v letu 2012. Z drugimi besedami, davčni prihodki v državi padajo glede na predhodno leto in na enako obdobje, ne glede na to, da je Vlada Alenke Bratušek povečala stopnje davka na dodano vrednost. Zato je to nerealno in tudi zato, ker v tem proračunu ni vseh odhodkov, ki bodo dejansko morali biti izplačani, tako plače v javnem sektorju, tako glede izbrisanih in verjetno še kakšni drugi odhodki niso upoštevani v tem proračunu. In če govorimo o oceni stanja, na podlagi katerega bi moral biti ta proračun tudi pripravljen, potem lahko rečemo, da je ocena stanja napačna ali da je za tem proračunom še kaj drugega. Če upoštevamo vse napovedi, da bo rast bruto družbenega proizvoda v naslednjem letu negativna, da se bo zmanjšala potrošnja, tako zasebna kot državna, potem lahko ugotovimo, da je ta proračun nerealen in da ga bo verjetno treba spremeniti zelo hitro. Tukaj se lahko na deklarativni ravni strinjamo z ministrom za finance, ki govori približno tako, da je treba potrošiti toliko, kot ustvarimo, in da gremo v pravo pot. Navsezadnje smo na pobudo Slovenske demokratske stranke sprejeli fiskalno pravilo in ga imamo sedaj v ustavi. Vendar, gospe in gospodje, nimamo zakona o fiskalnem pravilu in zato ni možno tega fiskalnega pravila uresničevati. Tukaj gre za vprašanje, ali ta vlada dela s figo v žepu, če vemo, da tega zakona po rednem postopku ne bomo mogli sprejeti v letošnjem proračunu in ta zakon torej ne bo sopotnik tega proračuna. Naslednja pomembna zadeva, tukaj sta bili omenjena bilanci B in C, je privatizacija, je pridobljeni denar iz naslova prodaje državnih podjetij. Tega denarja ni in ga ne bo. Tako piše pač v proračunu in utvare, da bo na podlagi 15 podjetij, ki so bila sedaj imenovana oziroma izbrana, zato da naj bi se nekaj naredilo na področju privatizacije – v to lahko zelo dvomimo. V to lahko zelo dvomimo zato, ker temu izboru ne sledijo konkretna dejanja in na področju privatizacije je seveda preveč mnenj, preveč sugestij in interesov, da bi jo bila ta koalicija sposobna narediti. Navsezadnje lahko govorimo o tem, da ena stranka dejansko nasprotuje kakršni koli privatizaciji in iz tega zornega kota je verjetno tudi nekoliko zavajajoče, da govorimo o kakšnih prihodkih iz tega naslova, ki pa je nujen za to, da bo država prišla iz krize. Kajti, državna lastnina se je pokazala kot popolnoma neučinkovita in državna lastnina je najmanj učinkovita in zaradi tega ne pride do tega, da bi bili ustvarjeni transparentni pogoji za gospodarjenje. Gospodarstvo Slovenije temelji na monopolnem položaju državnih podjetij in na monopolnem položaju, preko katerih se lahko financirajo in se financirajo različni nameni. Proračun tudi ni realen zaradi tega, ker nimamo nobenih podatkov o stanju v bančnem sektorju, ali kot pravi minister za finance, da mi vsi vemo, da ne vemo, kakšni bodo učinki stresnih testov. V javnosti, na Umarju pa se pojavijo podatki, ki so javni in na podlagi katerih se seveda lahko ocenijo scenariji A, B, C in D glede tega, kakšna bo bančna luknja ali bančni krater – kakor želite. Na to bi morale biti seveda pripravljeni. Tako da vsi nič ne vemo, kot kaže. In kot lahko beremo v medijih, nekateri vedo najbrž nekoliko več, na Ministrstvu za finance pa, kot kaže, vedo nekoliko manj. In od vsega tega, od pravilne fiskalne politike, od sanacije bančnega sistema, od ustvarjanja pogojev za gospodarjenje, od vsega tega je odvisno, po kakšni obrestni meri se bo Slovenija zadolžila in niti tega ne vemo. Oktobra so bile obresti na 10-letne obveznice okoli 6 %. 6 % obrestna mera pri zadolžitvi Slovenije pomeni katastrofo in pomeni prelaganje dolga na prihodnje rodove. Ali se da narediti kaj drugega, kot je naredila vlada Alenke Bratušek? Vsekakor in navsezadnje je ta vlada tudi obljubila Evropski komisiji, da bo dve tretjini primanjkljaja dosegla na področju odhodkov in eno tretjino na področju prihodkov. Tega se Vlada ni držala. Na odhodkovni strani pač ni naredila domače naloge, ne glede na to, da je to obljubila Evropski komisiji in da bi se to dalo narediti. Ukrepi bi vsekakor morali biti tudi na prihodkovni strani veliko bolj selektivni, ne pa splošni. Če bi bili ukrepi na prihodkovni strani selektivni, ne bi prizadeli najrevnejših, ne bi prizadeli tistih, ki imajo danes dejansko najmanj, in ne bi povečevali nezaposlenosti, kajti moramo vedeti, da približno 606 tisoč ljudi v gospodarstvu skrbi za 750 tisoč ljudi, ki pridobivajo denar iz javnih sredstev. Gospe in gospodje, to razmerje ni več možno. Ni več možno zaradi tega, ker bo enostavno zmanjkalo denarja. Seveda mi lahko rečete, da tudi negospodarstvo prispeva k bruto družbenemu proizvodu. Prispeva 15 m%, vprašajte Umar in makroekonomske kazalce, ki to dejansko povedo. Vendar opozarjam, 606 tisoč zaposlenih v gospodarstvu dejansko financira 750 tisoč ljudi, ki dobivajo denar iz javnih sredstev, in to razmerje je eno izmed najbolj problematičnih, zato tudi opozorila Mednarodnega denarnega sklada o tem, da je treba nadaljevati reforme. Teh reform, strukturnih reform, pa ni. Vlada Alenke Bratušek teh reform – vsaj nam ni znano, da bi jih pripravljala in da bi se tukaj še kaj zgodilo. Če govorimo o davku na nepremičnine in tudi o tem, da je, kot je bilo tudi rečeno, pri davku na dodano vrednost izredno pomembno, kakšna je davčna osnova – citiram Alenko Bratušek: "Višina davka bo temeljila na vrednosti nepremičnine." Gospa predsednica Vlade, višina davka bo temeljila na posplošeni vrednosti nepremičnine, ki je neka umetna vrednost, izračunana na podlagi različnih meril. Dejansko je to modelski princip, ki bo povzročil številne nepravilnosti in številne nepravičnosti pri tej obdavčitvi. Ni res, razen če bo sprejet amandma, da se bo to vsaj delno omililo, da bo zaradi tega ta davek najbolj zveličaven, najboljši in bo obdavčil tiste, ki imajo največ, in ne tistih, ki imajo zelo malo dohodka, v preteklosti pa so si zagotovili vrednost, neko nepremičnino, s svojim delom. Ta vrednost je previsoka, ta modelska vrednost je previsoka tudi glede na ocene, ki bodo znane konec leta, ko bodo opravljene ocene jamstev za kredite. Takrat bo jasno, da bo padec na nepremičninskem področju verjetno precejšen. To pa bo pomenilo, da bo padla tudi cena nepremičnin. Vsekakor je treba povedati, da je izvoz tisti, na katerem bo temeljilo slovensko gospodarstvo in na katerem bo tudi temeljila slovenska družba oziroma na uspehih tega izvoza. Vendar z novimi davki, tudi z novimi birokratskimi ovirami se absorpcijska sposobnost izvoza in konkurenčnost izvoza zmanjšujeta. Zaradi tega bi bilo nujno potrebno, da se spremenijo pogoji gospodarjenja v smeri poenostavitve ter v smeri pridobivanja novega kapitala. Tukaj bi si zelo želel, da bi minister za gospodarstvo večkrat prišel iz tujine in nam povedal, da so možnosti za prihod kapitala in da so tudi s strani Slovencev možnosti, da bodo investirali. Žal temu ni tako. Žal vse prevečkrat delimo neka sredstva v proračunu, ne vemo pa, kakšni bodo dejanski učinki teh sredstev oziroma učinki teh delitev. Zato je stanje v gospodarstvu in na področju konkurenčnosti izredno zapleteno in težko. Menimo tudi, da s takšno gospodarsko politiko Slovenija vsekakor ne bo prišla iz krize. Če pogledamo izračune, ki jih je naredila Evropska komisija, potem lahko ugotovimo, da Evropska komisija predvideva primanjkljaj po ESA metodologiji v višini 7,1 %. Kot je bilo pojasnjeno na Odboru za finance in monetarno politiko Vlada po isti metodologiji predvideva primanjkljaj 6,4 %, kar pomeni, da gre za neko nesorazmerje. Po drugi strani pa Vlada predvideva primanjkljaj ožjega državnega sektorja v višini 2,9 % za leto 2014. Tukaj obstajajo določene razlike. Zelo bi si želel, da se te razlike razjasnijo, še posebej zato, ker bo Evropska komisija ta proračun ocenjevala tudi na podlagi teh napovedi in ker bo Evropska komisija, kot je rečeno, 15. novembra dala mnenje o tem proračunu, mi pa ga danes sprejemamo – brez tega mnenja, brez realne osnove, ne da bi vedeli, po kakšnih obrestnih merah se bomo zadolževali. Zadolžili pa naj bi se za skoraj 5 milijard v naslednjem letu, v letu 2014. Iskali bomo določene garancije in odobravali garancije tudi določenim bankam, tako da bomo lahko prišli do morda skoraj 10 milijard dodatne zadolžitve in jamstev, kar je seveda nesprejemljivo. Nesprejemljivo je, da ta generacija prelaga krizo na prihodnje rodove. Naslednje leto bomo plačali milijardo evrov obresti. In nesprejemljivo je, da načrtujemo ob tem, da ne vemo, kakšni so osnovni parametri za javno porabo, za zadolževanje, glede privatizacije, glede vloge države v gospodarstvu. Občutek imam, da ta vlada krize ne obvladuje. V tem proračunu ne daje niti možnosti kakršnega koli napredka. Ne daje niti možnosti za napredek, kaj šele da bi vodila ritem napredka, da bi vodila tempo napredka države. Tukaj je bilo tudi večkrat omenjeno oziroma na Odboru za finance, da je ta proračun stabilizacijski glede javnih financ, ki bodo ena izmed osnovnih izhodišč za nadaljnji razvoj. Vendar, ob stabilizaciji javnih financ je možno sprejemati takšne ekonomske in finančne politike na področju gospodarstva, ki bodo pomenile napredek in ki bodo pomenile tudi upanje. Tako pa je zaradi vseh neznank, ki jih danes imamo, ta proračun velika utvara. Takšna politika na ekonomskem, na socialnem področju, kjer se zmanjšuje to, da bi ljudje imeli večji realni dohodek, lahko pomeni politiko bede in ruševin, kot pravim in ni treba, da se vsi strinjate. Kajti tukaj ni upanja, ta proračun ne daje upanja, kot je navedla premierka v svojem govoru. Razmere se poslabšujejo in napovedi so, da se bodo v naslednjem letu še poslabšale na področju potrošnje, na področju nezaposlenosti, na področju socialne varnosti, vse več bo podjetij, ki bodo šla v insolventne postopke in stečaj. Zelo rad bi v tem proračunu videl tudi neke signale, ki bodo za Slovenijo pomenili napredek in neko prihodnost, tako pa bo na koncu izgledalo, kot da bo Slovenija imela samo preteklost, pa še o tej se ne moremo zediniti, kakšna je. Enostavno bo ostala brez prihodnosti. To nam daje ta proračun in v Slovenski demokratski stranki smo zelo zaskrbljeni glede tega. Zelo smo zaskrbljeni tudi glede tega, da ni vizije in strategije, ali da ta vizija oziroma strategija temelji izključno na zadolževanju, izključno na tem, da se dodatno obdavčuje ljudi, in to neselektivno, in da ni ukrepov, ki bi dejansko prispevali k temu, da bi se gospodarski položaj izboljšal. V Slovenski demokratski stranki takšnega proračuna ne moremo podpreti. Ne moremo ga podpreti – ne zaradi tega, ker ga je pripravila vlada Alenke Bratušek, ampak zato ker nam ne daje, državljanom in državljankam, poti iz krize, ne pomeni poti iz krize, kriza se kvečjemu lahko poglobi, in nam tudi ne daje tistih možnosti, tistega upanja, da država lahko preide v gospodarski razvoj. Navsezadnje niti ne vemo, ali smo že na dnu te krize. Zaradi tega ne moremo podpreti tega proračuna. Pri sami pripravi, razlagi in tako naprej, bi si želeli veliko več sodelovanja in manj izključevanja. Manj izključevanja s tem, da je tudi vsak dobronameren predlog predmet posmeha, predvsem pa negacije, in takšno sodelovanje je bilo prisotno v preteklih letih tudi v Sloveniji. Na primer, pri reformi davčnega sistema leta 2006 in 2007, ko je Partnerstvo za razvoj, v katerem so bili sedanji Socialni demokrati, enostavno tudi potrdili tisto reformo, ne glede na nadaljnje kritike. In bi si želeli, da bi bila na takšen način pripravljena in tudi sprejeta ekonomska, gospodarska, socialna in finančna politika v sedanjih razmerah. Razmere se izredno hitro spreminjajo in razmere za Slovenijo ob neznankah, da nimamo ugotovljene bančne luknje, da ne vemo, po kakšnih obrestnih merah se bomo morali zadolževati – vemo edino, da se bomo morali –, gredo v negativno smer. In če nam potem še glavni dokument ne prikaže smeri razvoja, kako se bo ta trend spremenil, da bomo šli navzgor, potem menimo, da bi morali ta proračun pravzaprav prenehati obravnavati in narediti nekaj boljšega. Mislimo in menimo, da si Slovenci in Slovenke želijo boljši dokument, da je Slovencem in Slovenkam treba pokazati tudi možnosti, ki bodo za njih pomenile večje blagostanje, ki bodo pomenile, da bo Slovenija šla iz krize. Žal s temi dokumenti tega ne bomo dosegli in tudi ne s politiko, ki jo vodi sedanja vlada. Hvala lepa.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin in skupno uvodno predstavitvijo k predlogu sprememb proračuna in k dopolnjenemu predlogu proračuna. Prehajamo na razpravo o vsakem od predlogov aktov posebej. Nadaljujemo s 1. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Predloga sprememb proračuna Republike Slovenije za leto 2014. Prehajamo na razpravo o predlogu sprememb proračuna. Razpravljali bomo o posameznih delih predloga sprememb proračuna in vloženih amandmajih. Kot posamezni del je štet splošni del, posebni del in načrt razvojnih programov. Prehajamo na obravnavo splošnega dela predloga sprememb proračuna. Želi kdo razpravljati? Odpiram prijavo s tem, da povem, da se je prva že prijavila k besedi predsednica Vlade Republike Slovenije, mag. Alenka Bratušek. Seveda pa odpiram prijavo na razpravo tudi vsem ostalim poslankam in poslancem. Prijava poteka. Prijavljenih je 8 poslank in poslancev. ¸ Prva ima besedo predsednica Vlade mag. Alenka Bratušek.
Najlepša hvala. Bom skušala v kratkem tudi skozi številke še enkrat predstaviti dokumente, ki so pred vami. Najprej se mi pa vseeno zdi, po tej zadnji predstavitvi, še enkrat povedati, da je stanje v državi v tem trenutku bistveno boljše, kot je bilo konec marca, ko sem prevzela vodenje Vlade. Bom še enkrat ponovila, v prvem tromesečju je bil padec gospodarske aktivnosti 4,5 %, minus 4,5 %. Drugi kvartal smo zaključili, še vedno na žalost negativno, ampak z 1,7. S 4,5 na 1,7! Upam in verjamem, da veste, da se ne da iz minus 4,5 v istem letu narediti plusa. In tudi število zaposlenih hočete ali nočete se je od marca do konec oktobra zmanjšalo za 4 tisoč ljudi. Se strinjam, še vedno premalo, moralo bo biti bolje, ampak to so številke. Izvoz se povečuje hitreje kot v ostalem delu Evrope, hitreje kot je evropsko povprečje. Vse to so kazalci, za katere si tudi sama želim, da bi bili boljši, ampak šest mesecev, sedem mesecev pravzaprav vodim Vlado in mislim, da je bilo v tem času narejenega ogromno, ogromno za tako kratek čas. In to kažejo tudi vsi podatki, s katerimi ste operirali. Kar se tiče ocen Evropske komisije. Verjamem, da se spomnite, da so tudi v lanskem letu, v predlanskem letu pa v predpredlanskem letu bila razhajanja, vendar lani vas to ni motilo, da ne bi sprejeli proračuna, letos pa vas moti. Vedno so neka določena razhajanja. S tem, da so za to obdobje, za katero zdaj pripravlja Evropska komisija, v bistvu zelo, zelo majhna razhajanja. Proračunski primanjkljaj se znižuje skladno z zavezami, ki so jih pred nami ali pa, če hočete, pred mano dale vlade in predsedniki vlad. Ta proračunski primanjkljaj bo v letu 2015 znašal 859 milijonov evrov ali 2,4 % bruto domačega proizvoda. Vse to izhaja iz številk v splošnem delu proračuna, na vrhu teh tabel. In vse te dokumente, spoštovane poslanke in poslanci, ste dobili in jih imate pred seboj. Nisem videla smisla, da vas z vsemi temi številkami še enkrat obremenjujem, ampak se bom zdaj posebej dotaknila davčnih prihodkov oziroma skupaj prihodkov, teh bo v letu 2014 za 8,6 milijarde. Če pogledamo davčne prihodke, bodo po predlogu sprememb proračuna – seveda so to ocene – znašali 6,8 milijona evrov. Ampak v tej isti tabeli vidite, da ste tudi vi, ko ste sprejemali proračun za leto 2014, načrtovali praktično enako višino davčnih prihodkov, celo za 28 milijonov in pol so naše ocene nižje. Ob tem, da smo slovenskim državljanom in državljankam pošteno povedali, katere davke je treba dvigniti, da do te številke pridemo. To je bistvena razlika. 450 milijonov evrov je bilo treba pridelati z novimi davki, da smo na koncu prišli na vaš plan, vi ste sprejemali proračun za leto 2014 – enaka številka, tabela, kjer na vrhu piše: "Splošni del proračuna za leto 2014." Toliko o realnosti napovedi. Se pa strinjam, to so napovedi in lahko so odstopanja in vsako leto so odstopanja pri teh številkah. Če se najprej dotaknem še enkrat nepremičninskega davka. V bistvu smo imeli tudi v koaliciji, v Vladi dileme, kaj in kako konsolidirati javne finance. Pa bom še enkrat povedala, zakaj smo se odločili za davek na nepremičnine. Prvič zato, ker bo pravično porazdeljen po celi državi, zato ker doslej nekateri niso plačevali nič, nekateri pa veliko za enakovredne nepremičnine in v isti državi, v Sloveniji. In zato, ker tega davka ne bodo plačevali tisti, ki ničesar nimajo, nimajo v lasti nepremičnin. Tisti, ki imajo v lasti majhno oziroma malo vredno nepremičnino, bodo plačevali nekoliko manj, tisti, ki imajo pa teh nepremičnin veliko in so veliko vredne, pa bodo plačevali več. Kot sem videla določene izračune, tudi nekateri politiki bodo tega davka plačali kar konkretno veliko – tisoč 200 evrov na leto. Ampak če veliko imajo, naj veliko plačajo. Povprečna velikost stanovanjske nepremičnine v Sloveniji je nekaj več kot 68 kvadratnih metrov. Povprečna vrednost nepremičnine je 78 tisoč evrov. Povprečno plačilo davka na nepremičnine bo tako v letu 2014 znašalo 93,6 evra letno oziroma 7,8 evrov mesečno. Še enkrat podatek, koliko se plačuje nadomestila za uporabo stavbnega zemljišča – približno 4,8 evrov na mesec. Se pravi, je 3 evre na mesec razlike pri povprečju. Tisti, ki imajo nepremičnino vredno veliko več, bodo pač plačevali veliko več, ampak upam, da se strinjamo, da je v neki solidarni družbi tako tudi prav. Druga stvar, kjer smo bili pri oceni prihodkov celo zelo konservativni, je boj proti sivi ekonomiji. Zelo nizko smo upoštevali, pa ne zato, ker ne bi mislili resno, ampak ker smo želeli biti pri oceni prihodkov na varni strani. In tudi z akcijami, ki jih pelje Davčna uprava – verjamem, da vidite, da z bojem proti sivi ekonomiji mislimo maksimalno resno. Enako resno mislimo tudi z bojem proti davčnemu razkoraku. Letos je bilo do septembra, se pravi pred spremembo zakona, zaključenih 32 postopkov, iz tega naslova je bilo pobranih 7,8 milijona evrov davkov. V tem trenutku je v postopku še 40 stvari, koliko pa bo iz tega plačanega davka, se pa ne da povedati, dokler zadeve niso zaključene. Lahko vam povem samo en primer, seveda brez imen, ker jih tudi sama ne vem, so mi pa povedali, da človek, lahko je tudi gospa, ki je prijavila za 30 tisoč evrov prihodkov, je na drugi strani naredila za 3 milijone evrov porabe. Hvala bogu, da se je, kot ste danes večkrat omenili, vlada Alenke Bratušek, sama pa bom rekla naša vlada, tega lotila na tak način. Kar se tiče odhodkov, socialni transferji se ne znižujejo dodatno, plače v javnem sektorju se znižujejo skladno s tem, kar smo se dogovorili. Investicije, pa ne boste verjeli, se povečujejo, in to za 80 %. 740 milijonov evrov je bila realizacija v vašem proračunskem letu 2012, milijardo 300 je sredstev, namenjenih za investicije v letu 2014. Ne vem, če si lahko kdo želi še več oziroma lahko si želimo in če bi bila situacija ugodna, verjemite, da bi bilo tega še več, ampak 80 %! 80 % več, kot ste realizirali vi v proračunu za leto 2012. In če za koga, bom rekla, da smo se morali odločati med brezplačnim šolanjem naših otrok, dodatkom za upokojence, 12-mesečnim porodniškim nadomestilom, otroškim dodatkom, nadomestilom za brezposelne in še kaj na eni strani, in na drugi strani davkom na nepremičnine, bojem proti sivi ekonomiji, bojem proti tistim, ki porabijo več, kot ustvarijo, potem ne vem, mogoče ne živimo v isti državi. To niso nobene politične floskule, ampak realnost, ki je razvidna iz tega proračuna. Mi smo se odločili za to drugo pot, ker mislimo, da je bolj pravična in bolj solidarna. Še primerjava, ki je bila edina ponujena na mizi – kaj bi naredili, če ne bi uvedli davka na nepremičnine, bil bi krizni davek. Ampak s tem, sem vam prej povedala, pa bom tukaj ponovila, bi človeka s povprečno plačo, če bi ta davek znašal 2 % – in ko smo poleti, ko smo pripravljali rebalans, delali izračune, se je ta stopnja za povprečno plačo gibala tam nekje okrog 2 % –, obremenili s 30 evri na mesec. Predlagali ste, da ljudi obremenimo s 30 evri, namesto s 3 evri, kot bo pri davku na nepremičnine. Mi smo se pač odločili za to pot, ki je manj boleča za ljudi. S kriznim davkom bi bilo dodatno obremenjeno delo, mislim pa, da se vsi strinjamo, da ni prav, da obremenitve še dodatno povečujemo. Strinjam se, lahko bi bil proračun boljši, lahko bi bil bolj razvojen, samo ne v tej gospodarski situaciji. Prepričana sem, da smo v tem kratkem času, v sedmih mesecih naredili največ, kar je bilo mogoče. Mislim, da tudi več, kot je kdor koli tudi v tej dvorani pričakoval od nas, in konec koncev to kažejo tudi ocene, ki jih dobivamo iz tujine, tako od Mednarodnega denarnega sklada, Evropske komisije, Evropske centralne banke in še koga. Tudi sama bi si želela, da bi gospodarsko okrevanje teklo hitreje, ampak na žalost, še enkrat, iz minus 4,5 se ne da skočiti v pozitivno gospodarsko rast. In tako kot sem tudi v svojem govoru na koncu povedala, lahko so za vas floskule, za mene so pa zelo zelo tehtne besede. Povezovanje, dialog in sodelovanje, to je edina prava pot za našo državo in mislim, da je prav, da poskrbimo, da je Slovenija država solidarnih državljanov in državljank, poštena, gospodarsko uspešna država in pravična družba. Ko teh vrednot ne bom mogla več zagovarjati oziroma delati v skladu z njimi, ne bom več stala pred vami kot predsednica Vlade.
Hvala lepa. Naslednji je prijavljen k razpravi gospod Aljoša Jerič.
Hvala lepa in lep pozdrav tudi z moje strani! Prekomerni oziroma preveliki rezi v socialne izdatke niso instrument, ki bi spodbujal okrevanje. Tega se nisem sam izmislil, to je ugotovitev med drugim tudi Mednarodnega denarnega sklada. Tako v svojih analizah ekonomisti Mednarodnega denarnega sklada jasno ugotavljajo, da je fiskalna konsolidacija v času recesije dvakrat bolj rizična kot v času gospodarske rasti, da postopne konsolidacije dajejo boljše učinke kot hitre šok terapije in da imajo drastične konsolidacije bolj negativen učinek na gospodarsko rast in da povečujejo javni dolg glede na BDP. Da slednje drži, je dokaz tudi katastrofalno stanje v Grčiji, kjer ga ni ekonomista, ki danes ne bi priznal, da je na primeru Grčije poskus hitre fiskalne konsolidacije v stilu šok terapije stanje v tej državi drastično poslabšalo. Poleg izgradnje socialne države je tako fiskalna politika v Grčiji nevarno povečala nacionalizem in ekstremistične politične skupine. Tak pojav povečanja ekstremizmov lahko žal zaznamo tudi v drugih evropskih državah, kar je samo dodaten alarm za resen premislek o restriktivni varčevalni politiki. Proračun, ki ga imamo pred seboj, je glede na vse do sedaj povedano, zelo uravnotežen, vsaj na postopen in družbeno-socialni, human način zmanjšuje primanjkljaj in s tem potrebo po zadolževanju. Istočasno pa z davkom na nepremičnine in z bojem proti sivi ekonomiji izpostavlja pravičnejšo razporeditev bremena pobiranja davkov na celoten teritorij Republike Slovenije in za vse državljane in gospodarske družbe registrirane v Republiki Sloveniji. V opoziciji lahko oporekate, da s tem proračunom ne mislimo resno, da tega nismo sposobni realizirati ali pa da je tak, kot ga imamo pred seboj, neizvedljiv, vendar druge poti za izhod iz krize ni in verjamem, da se tega zavedamo vsi v tej državi, predvsem pa vsi, ki imamo odgovornost na strani koalicije, in da bomo vsi podprli proračun, ki ga imamo pred seboj, in tudi potrdili zaupnico Vladi. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Alenka Pavlič.
Hvala lepa, podpredsednica. Za proračun za leto 2014 lahko rečemo, da je slab, ker je krizni. Vprašati pa se moramo, kdo nas je pripeljal do sem. Alenka Bratušek prav gotovo ne. Proračun je edini možni, ker nadaljuje, kar so nam pustile pretekle vlade. Je slab, ker moramo 10 % vseh sredstev nameniti za plačilo obresti za kredite, ki so jih najemali v preteklosti. Čeprav je slab, pa je razvojno naravnan, ker področju gospodarstva namenja več denarja za gospodarsko rast in nova delovna mesta. Proračun je dober, ker ohranja socialno državo. Je dober, ker ohranja samostojnost Slovenije. Je dober, ker zasleduje cilj finančne konsolidacije. Je dober, ker zasleduje cilj doseganja proračunskega primanjkljaja 3 % BDP za leto 2014 in 2,5 % za leto 2015. Je dober, ker Vlada ne posega v plače javnih uslužbencev, ki so bile znižane po spomladanskih pogajanjih. Pogoji sporazuma pa so v veljavi za leto 2014. Proračunski dokumenti so stabilizacijski, proračunski odhodki so načrtovani v višini 9,64 milijarde evrov. Proračun je dober, ker tako pravi predsednica Vlade Alenka Bratušek, ki je preteklih 10 let pripravljala proračun za vse vlade. In če kdo, potem je ona tista, ki lahko verodostojno komentira vsebino proračuna. Zato nimam razloga, da ji ne bi verjela in zaupala njeni strokovnosti. Na očitke, da ta proračun ne vključuje oziroma vključuje nesprejete zakone oziroma davke, se pravzaprav v tem delu ne razlikuje od proračuna, ki ga je pripravila vlada Janeza Janše. Ta je imela v svojem proračunu tri davke, ki so bili sprejeti naknadno, nekateri celo mnogo kasneje od pričetka veljave proračuna. To govorim, ker jih je morala sprejeti vlada Alenke Bratušek. Alenka Bratušek pravi: "Proračun je zahteven, varčen, ponekod tvegan, nikjer pa nevaren. Ne kliče trojke, je vzdržen in še vedno znosen." Uspešnost sestavljenega dokumenta merimo z dejstvom, da je Vladi uspelo proračunski primanjkljaj znižati pod 3 %, s čimer je izpolnjena ena izmed temeljnih zahtev za evropsko verodostojnost. Razvoj ne bo zastal zaradi dolgov, saj je izobraževanju, vlaganju v razvoj in raziskave namenjeno največ sredstev, kolikor je v obstoječih razmerah sploh mogoče. Investicije ne bodo upočasnjene, saj bodo kombinirane z evropskimi sredstvi in bodo bistveno bolj fokusirane. Poleg tega je proračun usklajen brez večjih rezov v socialne pravice in pokojnine in brez enostranskih posegov v plače. Na očitke opozicije, da je nerealen, nevzdržen, nerazvojno naravnan in kliče trojko, pa odgovarjamo: kaj pravzaprav pomeni beseda nerealen? Po slovarju slovenskega jezika nerealnost pomeni neresničnost, nestvarnost, realnost oziroma nerealnost pa lahko dojemamo in spoznavamo. Ravno v tem grmu pa tiči zajec. To je objektivna ocena. In lahko jo sprejemamo vsak zase. Lahko govorite, da je nerealen, mi lahko govorimo, da je realen. Če se še naprej pomudimo pri očitku, da je nerealen, bi vam lahko rekla, da imate po eni strani celo prav, saj se za leto 2014 pripravlja sprememba proračuna, ki izhaja iz tistega, ki ste ga pripravili vi. Že ob rebalansu za leto 2013, sredi tega leta, pa smo ugotovili točno to, da je nerealen. Torej, se moram z vami celo strinjati. Nerealen tudi zato, ker ta hip ne vemo točno, kaj pomeni bančna luknja za državni proračun. Vendar tega sedaj ni moč vedeti. Lahko samo predvidevamo oziroma ocenimo. Kako si predstavljate sestaviti proračun drugače, spoštovana opozicija, potem ko ste ob predaji vlade zamolčali višino proračunske luknje? In sicer, namesto 1 milijarde ste pustili še za 800 milijonov evrov večjo luknjo. Vprašanje, ki sledi: kako se izkopati iz tega stanja? Kako se to zakrpa brez posledic? Zelo težko, zato je ta hip vam v opoziciji bistveno lažje. Vedno je lažje hoditi za nekom, popravljati in kritizirati, s prstom kazati, ne ustvarjati, pač pa nadzirati. Opozicija je ta trenutek v boljšem položaju, kar bi jim pogojno lahko tudi prineslo boljši rezultat na morebitnih volitvah s poudarkom na pogojno. Kdor koli bi sedaj bil na vladi bi te stvari moral urediti, zato bi bil v očeh javnosti nezaželen. Moramo vedeti, da čistilka ni umazana, če odstranjuje umazanijo tistih, ki so jo ustvarili. Ukrepi na odhodkovni strani, ki sledijo, so znižanje plač v javnem sektorju, neusklajevanje pokojnin, neusklajevanje in nižanje socialnih transferjev, racionalnejša poraba tekočih izdatkov. Prispevek h konsolidaciji javnih financ na prihodkovni strani pa zajema dvig stopenj DDV, uvedbo davka na nepremičnine, davke na loterijske srečke, ustavitev znižanja stopenj pri davku od dohodka pravnih oseb, omejitev indeksacije davčnih olajšav in osnov pri dohodnini, ukrepe za učinkovitejše pobiranje davkov in boj proti sivi ekonomiji, spremembe drugih taks in nadomestil. Minister Čufer zagotavlja, da leta 2014 ne bo nobenih novih davčnih ukrepov. Predsednica Vlade pa je prepričana, da delamo za socialno pravičnost. Zavračamo obmetavanje te vlade z neoliberalno. Ne kličemo trojke, pač pa si prizadevamo naše težave rešiti sami doma. Citiram predsednico Vlade: "Skupni bruto dolg naše države je še vedno praktično na enaki ravni kot leta 2008, zato ker ne luknjamo proračuna. V prvih treh mesecih letošnjega leta, ko se je Janez Janša po ugotovitvah protikorupcijske komisije poslavljal od premierskega mesta, ste nam pustili 800 milijonov evrov proračunske luknje. Danes ta isti proračun na mesečni ravni že izkazuje presežek, zato ker znamo najti kompromis, kar smo dokazali tako pri fiskalnem pravilu kot referendumski zakonodaji." In je predsednica Vlade tudi glede tega dialoga s socialnimi partnerji optimistična. Zato, ker so iz omar padli okostnjaki, ustavne odločbe, pokojnine, regres javnih uslužbencev, izbrisani, plačna nesorazmerja, in zato, ker mi rečemo bobu bob in problemov in težav ne pometamo pod preprogo samo zato, da bi bilo videti lepo. Slovenija je še pod prejšnjo vlado prevzela zaveze iz fiskalnega pakta. Gre za mednarodni sporazum, ki smo ga dolžni spoštovati in ga tudi bomo. Spoštovana opozicija, ki tako kritizirate oba dokumenta, napake, ki ste jih v svojem delovanju ustvarjali, so merljive, in to v milijonih. Zavedamo se, da je treba zagotoviti spoštovanje ljudi, demokratičen razvoj Evrope in ohranitev lastne suverenosti. Na drugo trditev, da proračun ni razvojno naravnan, vam odgovarjam: na Ministrstvu za gospodarski razvoj in tehnologijo prav gotovo ne drži, ker dobiva več sredstev na področju razvoja in raziskav. Ravno to ministrstvo pa je tisto, ki naš voz lahko potegne iz blata. Na področju gospodarstva po dolgem času proračun zagotavlja negativno gospodarsko rast, ki prvič po letu dni ni presegla 3 %, kar še vedno ni zadovoljujoče, je pa vsaj spodbudno za naprej. In še zadnje. Na enem izmed spletnih portalov je bilo zapisano: "Ne kličite trojke, trojka je že tu." Če bo komu zaradi te izjave mogoče lažje, se lahko z njo tudi strinjam. Želim si drugačne, strpne, pravične in solidarne Slovenije. Predlagani proračun vodi po poti razvoja in napredka, torej boljših časov, zato ga bom podprla.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Romana Tomc.
Hvala lepa. Prav impresionirana sem. Imam občutek, da se je svet začel vrteti marca letos, ko je Vlado prevzela Alenka Bratušek. Vse, kar ona naredi, vse, kar ona reče, je suho zlato in čista resnica. Večkrat je bilo že na primerih dokazano, da temu vendarle ni tako in da moramo tudi te izjave ter vsa dejanja Vlade gledati z neko kritično distanco. Dobila sem mnogo odgovorov na svojo razpravo, ki jo bom šele imela, ki bo šla v smeri, da ta proračun ni ne realen ne razvojno naravnan. Bom pa skušala svoje besede podkrepiti tudi s primeri in z dokazi. In še preden začnem, tudi sama odgovarjam vsem, ki ste bili že pred menoj in ste trdili, da drugačnega izhoda iz krize ni – seveda, da je. Drugačen izhod iz krize je in recept, ki ga je imela naša vlada za izhod iz krize kakšno leto nazaj, je bil zelo drugačen in je v tem delu tudi dopuščal realno možnost, da davčni prihodki ostanejo na takšen nivoju, kot smo jih planirali, seveda pod pogojem, da se še naprej izvaja politika, ki smo jo zastavili. Samo na hitro vas bom spomnila, da smo se lansko leto ob približno takem času pogovarjali o delovnopravni reformi, o pokojninski reformi, o upravljanju državnega premoženja, o zakonu o slovenskem državnem holdingu, o sanaciji bančnega sistema, o vsem tem. To so tiste razvojne stvari in nujno potrebne stvari, ki so dale podlago, da lahko Slovenija izide iz krize. Mnogim ste oporekali, mnoge ste blokirali in vendarle ste morali na koncu tudi pod pritiski tujih institucij priznati, da tega ne bo mogoče kar tako preskočiti in da bo treba to zgodbo na nek način peljati naprej. Vendar bi se jo dalo peljati tudi na drugačen način. Da sedaj skušam utemeljiti, zakaj mislim, da je proračun nerealen. Nerealen je zaradi tega, ker predvideva približno za 550 milijonov evrov novih davkov. Kdo mislite, da bo plačal te davke? Te davke bodo plačali slovenski državljani in državljanke ter slovensko gospodarstvo in ob vsem tem zelo vehementno trdite, da ohranjamo socialno državo. Višji davki pomenijo manj razpoložljivega dohodka in nižji standard. To je dejstvo. Povišali ste DDV. To vpliva na standard ljudi. Povišali ste dohodnino. Tudi to vpliva na standard ljudi. Ukinili ste znižanje davkov od dohodka pravnih oseb. To vpliva na poslovanje podjetij. Vse to znižuje kupno moč, vse to povzroča, da bo zasebna potrošnja v Sloveniji še naprej padala. Če bo zasebna potrošnja še naprej padala, kako si lahko obetamo višje davke iz tega naslova? Višji DDV? Gospodarska rast? Ni je še na obzorju. Napovedi Umarja in evropskih institucij so bile pred dnevi še poslabšane že na tako slabe osnove. Kako si lahko obetamo, da bomo od tega, ko bo gospodarstvo čedalje več ustvarjalo, po vašem mnenju, dobili čedalje več davka iz njihovega naslova? Ne bo šlo, zato menimo, da so te številke nerealne. Odhodki – vsi vemo, to ni treba večkrat ponavljati – so nerealno ocenjeni zaradi tega, ker danes vemo, da bomo morali plačati zaostale plače javnim uslužbencem in izbrisanim. Kako lahko trdite, da so odhodki realno načrtovani? Niso. Po moji oceni je ta proračun rezultat kreativnega računovodstva. Imeli smo nek končni cilj, nek primanjkljaj, ki so ga nam od zunaj prepisali drugi, kakšen je lahko maksimalno, in mi smo spremenljivke, ki jih lahko, prilagodili tako, da sta se ta formula in enačba izšli. Na eni strani poslušam, da je ta proračun slab, ker je krizni. Na drugi strani poslušam, da je ta proračun razvojni. Zdaj se bo treba počasi odločiti, ali je to krizni, protikrizni, razvojni ali stabilizacijski proračun, ampak v končni fazi je pravzaprav čisto vseeno, kakšen je. Dejstvo je, da je nerealnen in da obdavčuje in obremenjuje ljudi in podjetja. Vseeno bom nekaj prebrala, čeprav nimam najraje citatov, ampak ena izjava predsednice Vlade mi je bila pa posebej všeč. Rekla je:" Moja vlada je začela mandat kot gasilska ekipa. Sprejeli smo potrebne reforme, da bi stabilizirali gospodarstvo in prvi znaki okrevanja so že tukaj." Večkrat sem vprašala: Katere vendarle so pa te reforme? Kaj je to ugotavljanje sive ekonomije? Je to reforma? To delajo vse vlade ves čas. Te politike, ki jih vi tukaj naštevate, pravzaprav niso nobene strateške politike. To so tekoči posli države, ki jih vsaka vlada opravlja v vsakem mandatu. In še enkrat, iz tega mesta ponovno sprašujem – verjetno predsednica Vlade ali pa finančni minister poslušata, da ne bom dobila takšnega odgovora, kot sem ga že večkrat, da so že tolikokrat povedali, katere reforme so to, da se ne bi ponavljali. Prosila bi vas, če se malce ponavljate, da bomo vsi razumeli, za katere reforme gre. Kje sta tista razvojni preboj in razvojna naravnanost proračuna? Če slučajno kdo misli, da je razvojni proračun zaradi tega, ker smo Ministrstvu za gospodarstvo dali več denarja, potem bi ga napotila na proučevanje kakšnih osnov ekonomije. Bi pa bilo bližje resnici to, da je nerazvojno, da z novimi davki obremenjujemo gospodarstvo, kajti s tem gospodarstvu jemljemo ta razvojni naboj. Mi bomo vzeli celotni skupini podjetij, ki še delujejo v tej Sloveniji, da bomo potem z nekimi prerazporeditvenimi instrumenti preko nekih ministrstev in skladov ta denar namenjali tistim izbranim, za katere mislimo, da so do tega denarja upravičeni. Napačen pristop! Treba je razbremeniti vse, da bodo vsi lažje zadihali, da bodo vsi polnili ta proračun. Še na eno malenkost, če lahko tako rečem, bom opozorila. Vlada je marca, aprila, maja – ne vem, kdaj – obljubljala, da bo napor pri konsolidaciji proračuna naredila na obeh straneh, na prihodkovni in na odhodkovni. To je napisala v program stabilnosti, ki ga je poslala v Bruselj. Napisala je, da bomo dve tretjini naredili na strani odhodkov, eno tretjino pa na strani prihodkov. Mi lahko kdo pove in dokaže s številkami, ki jih imamo danes pred seboj, kakšno je to razmerje? Pa da se ne bomo mučili, deloma je Vlado že sam popravil minister za finance, ki je prostodušno priznal, da ni šlo tako, kot so načrtovali, šlo je bolj "fifty-fifty". Torej, spoštovana kolegica, ki vas tukaj ni, ni vse, kar reče predsednica Vlade, suho zlato. Včasih se tudi zmoti. Zaključila bi s tem, da nam je predsednica Vlade na koncu le postregla z nekaj številkami bolj računovodskega značaja po posameznih postavkah. Mislim, da v tem hipu knjigovodske in računovodske informacije niso najpomembnejše. Bolj pomembne so tiste številke, ki govorijo o tem, in da bi to malce bolj razložila, da je v bilanci prihodkov in odhodkov enomilijardna luknja. Enomilijardni primanjkljaj! Da je v računu finančnih terjatev in naložb minusa za milijardo pa pol in da v tretji bilanci v računu financiranja predvidevamo, da se bomo na novo zadolžili za 4 milijarde 800. Iz teh krutih številk, ki imajo vse negativni predznak, bi bilo treba izhajati in pojasniti kakšne stvari nam tukaj v parlamentu, predvsem pa ljudem, državljanom in državljankam Slovenije, ki si zaslužijo vedeti, zakaj so te številke takšne, kot so. Da so te številke takšne, kot so, tudi zato, ker ne bomo, tako kot bi morali, posegali v javni sektor, ne samo z zmanjševanjem plač, ampak z reorganizacijo, racionalizacijo in vsem, kar je potrebno, ne samo na področju zaposlovanja, ampak tudi, recimo, javnih naročil. V Sloveniji imamo za 4 milijarde javnih naročil. 5 % prihranek pri javnih naročilih pokrije celoten izplen davka na nepremičnine, ki ga zdaj uvajamo v proračunu. 5 % prihranek! Kdo si upa trditi, da v tej Sloveniji ne zmoremo 5 % prihranka na javnih naročilih, pa ne bi potrebovali nobenega davka na nepremičnine. In še marsikaj drugega bi se našlo. Ampak na potezi ste vi, spoštovani koalicijski kolegi, in Vlada, da prinesete takšne rešitve. Naše rešitve, ko smo bili na Vladi, so šle v to smer. Tako da ni samo enega izhoda iz krize, izhodov je več, izhodi so drugačni in izhodi so boljši. Takšen, kot ga predlagate vi, vodi v novo spiralo omejevanja gospodarstva, rušenja socialne države na dolgi rok. To da smo za letos ohranili socialni mir, tako da smo se izpogajali s socialnimi partnerji, da posegov v plače javnih uslužbencev ne bo, ne pomeni ohranitve socialne države. To na dolgi rok pomeni škodo za socialno državo. Tako smo zelo skeptični do tega proračuna. Je daleč, daleč od tistega, kar bi pričakovali, in ga ne bomo mogli podpreti v nobenem primeru, takšnega, kot ste ga predstavili tukaj, žal ne.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Matevž Frangež.
Jasno je, da vsakoletni proračun države predstavlja okvir ekonomske politike, ki jo Vlada postavlja. Vnaprej se strinjam, da je znotraj tega možnih kar nekaj nians, različnih poti, ampak ne glede na vse, v temeljnih gabaritih moramo danes ugotoviti, da ta proračun zagotavlja in stopa na pot za uresničenje treh ključnih ciljev. Prvi je postopna javnofinančna konsolidacija, zato ker se vsi skupaj zavedamo, da je treba na srednji rok in postopoma uravnotežiti naše javne finance. To je ne nazadnje tudi del naših zavez Evropski komisiji v okviru postopka, v katerem Slovenija je, to je postopek zaradi čezmernega primanjkljaja. Kot vemo, je Vlada letos zagotovila z dogovorom z Evropsko komisijo, da je Slovenija pridobila nekaj več časa in s tem nekaj več zraka, kisika za to, da doseže izravnanost svojih javnih financ. To nam omogoča, da katerega izmed ukrepov naredimo na način, ki zagotavlja večjo vzdržnost, s tem pa se ohranja tisto, kar je drugi cilj te ekonomske politike, in to je neka socialna sprejemljivost, socialna občutljivost. Iz številk tega proračuna, ki jih bom navedel čez nekaj trenutkov, bo jasno razvidno, da se v Vladi in v tej koaliciji zavedamo, da smo že prešli tiste meje, ko bi bilo dopustno in mogoče zmanjševati obseg socialnih transferjev. In končno, ta ekonomska politika ima cilj tudi v razvojnem preobratu, za razvojno naravnanost tega proračuna, ki se kaže predvsem v dveh vidikih. Prvi vidik je obseg sredstev za investicije in investicijske transferje in drugi vidik je obseg sredstev za prestrukturiranje našega gospodarstva, v katerega je treba nujno všteti tudi obseg sredstev, namenjen za preseganje problema, ki ga imamo v bančnem sistemu. V vsem skupaj drži, da je za Slovenijo usodno in izjemno pomembno, da ohranja stabilnost in kontinuiteto. Stabilnost za to, ker v tem trenutku preprosto nimamo več tega luksuza, da bi odlašali s spreminjanjem naše stvarnosti na način, da odločno presekamo tiste probleme, ki jih Slovenija ima. Tudi zato je po mojem prepričanju v tem trenutku razmislek o zamenjavi vlade, padcu vlade, predčasnih volitvah in podobno nekaj, česar si Slovenija ne more več privoščiti. S proračunom za leto 2014 in podobnim dokumentom za leto 2015 ne moremo odlašati, ker bo država za financiranje potreb že čez nekaj mesecev morala na mednarodne finančne trge in tam mora okrepiti svojo kredibilnost, zato da vlagateljem, na začetku pa vsem mednarodnim institucijam, na čelu z Evropsko komisijo, na čelu z Evropsko centralno banko in Mednarodnim denarnim skladom, pokaže, da je sposobna rešiti svoje težave sama in seveda, to je v tem mednarodnem finančnem sistemu žal realnost, prepričati vlagatelja, da je sposobna svoje dolgove poravnati. Seveda na način, ki ne bo pomenil, da bomo povzročili absoluten socialni, razvojni in še kakšen zastoj v državi, ampak na način, ki obeta, da bomo s postopnim, ampak odločnim reagiranjem, okrepili naše fiskalne možnosti, na drugi strani presekali probleme v gospodarstvu, zato da se v doglednem času ponovno začne dvigovati. Prav sposobnost pridobivanja virov financiranja je pri tem ključna, zato ker moramo zagotoviti ugodnejši vir. Soglašam s tistimi, ki opozarjajo na to, da je obrestna mera na ravni 6 % nekaj, kar za našo ekonomijo in za našo državo preprosto ni vzdržno. Mi se žal gibamo v okvirih mednarodnega finančnega sistema, ki je v veliki meri tudi krivičen, in sem prvi za to, da Slovenija tudi s svojim zgledom in s svojimi diplomatskimi možnostmi trasira pot za to, da spremenimo ta mednarodni finančni sistem. Eden od najizrazitejših primerov, da je s tem mednarodnim finančnim sistemom nekaj narobe, je ravno denimo primerjava med Slovenijo in Združenimi državami. Medtem, ko so bile Združene države nekaj tednov na pragu bankrota, ko demokratom in republikancem ni uspelo dogovoriti okvira dodatnega zadolževanja za financiranje ameriške administracije in je bil nekaj tednov dobršen del ameriške administracije zaprt, so ostali ameriški ratingi nedotaknjeni. Nedotaknjeni in za slovenske razmere sanjski! Slovenija, ki ima nekajkrat manjši javni dolg kot Združene države Amerike, pa ima ratinge na ravni, ki zaradi pomanjkanja zaupanja v naše sposobnosti, zaradi pomanjkanja zaupanja v to, da sploh mislimo resno z realizacijo naših zavez, pomenijo seveda velike težave. In to nas na koncu stane. To na koncu oži manevrski prostor pametnega reagiranja in pametnega sestavljanja proračuna, enega konca z drugim. Ampak to seveda ne pomeni, da Slovenija ne bi v tem trenutku naredila tisto, kar mora narediti. Tudi zato, da seveda javnofinančni primanjkljaj in strukturni primanjkljaj spravi pod raven treh odstotkov bruto domačega proizvoda. Naj vendarle na tem mestu načnem tisto zgodbo, za katero se mi zdi, da je ključna razlika med vami in nami. Ne zato, da bi to delitev povečeval, poglabljal, ampak zato, da odpremo tisti del razprave v tej državi, ki jo moramo nujno opraviti in brez katere ni mogoče zgraditi takšnega ali drugačnega družbenega soglasja. In to je vprašanje o vlogi javnega sektorja. Javni sektor v tej državi skrbi za to, da so ljudje varni. Skrbi za to, da imamo vsaj izhodiščno vsi bolj ali manj enake možnosti preko sistema vzgoje in izobraževanja, znanosti, ki skrbi za to, da se sposobnosti naših ljudi lahko prelijejo tudi v višjo dodano vrednost naše ekonomije preko izrazitih razvojnih impulzov, ki jih zagotavlja ta proračun ali vsak proračun, da se v tej državi krepi pravičnost, ta temeljna človečnost, po kateri tistim ljudem v naši skupnosti, ki jim gre slabo, ki so šibki, družba in skupnost pomagata, da ne nazadnje zagotavljamo sredstva za to, da deluje država kot temeljna infrastruktura te skupnosti, da vzpostavljamo, vzdržujemo in gradimo neko infrastrukturo, ki nam jutri obeta razvoj in podobno. Vse to so danes tudi naloge javnega sektorja. Soglašam s tistimi, ki na javni sektor, pa ne da bi bil njegov izrazit branitelj, gledajo tudi kot na generatorja bruto domačega proizvoda. Mnoge pametne države, ki so ob začetku krize razumele, da morajo javni sektor, javno šolstvo in javno zdravstvo še posebej krepiti, danes težav s krizo nimajo več. To pa ne pomeni, da naj javni sektor ostane tak, kot je. Nasprotno! Če mene vprašate, je največja past za zaveznike javnega sektorja, tistega, ki jamči enakost možnosti v tej državi, to, da ga pustimo na miru in ne reformiramo. Zato je tudi tukaj po letih, ko je reforma javnega sektorja pomenila predvsem linearno zniževanje plač, nujno, da začnemo s pametnim preoblikovanjem javnega sektorja in tudi z vprašanjem o tem, kakšen naj bo plačni sistem. Mimogrede, res je, da del potrebnih izplačil še ni realiziran in da je to zdaj predmet pogajanj s socialnimi partnerji, ampak tukaj se soočamo že s posledicami desetletne politike, ki je izenačila dobrega in slabega delavca v javni upravi, dobrega in slabega učitelja, ali če hočete, poštenega ali skorumpiranega policista, državnega uradnika, politika in tako dalje. Moramo vgraditi v plačni sistem v javnem sektorju drugačne elemente, ki bodo omogočili nagrajevanje dobrega dela in sankcioniranje slabega. Če mene vprašate, tu govorim zares v osebnem imenu, sam sem odprt za odpuščanje v javnem sektorju, ampak želim si, da bi odpuščanja tistih, ki ne delajo v tem sektorju dobro, vsaj delno nadomestil impulz mladih ljudi z novimi znanji, novimi pristopi, ki jih je država za poklice, ki jih javni sektor potrebuje, tudi izobraževala. No, zdaj pa na številke. Opravičujem se svojim kolegom, ker sem že nekoliko dolg. Pregled ključnih postavk tega proračuna. Opozicija od nas terja, naj znižujemo javno porabo. To s tem proračunom delamo in na nekaterih postavkah se že postavlja vprašanje, ali nismo že na meji vzdržnega. Pri tem se spomnite na policijska vozila, ki vas bodo čez nekaj dni spraševala, kakšne gume imate na avtomobilih, ali ste zamenjali svoje letne pnevmatike v zimske pnevmatike. Medtem se vprašajmo, ali bodo vsa policijska vozila opremljena tako, kot to zahteva zakon. Že danes je jasno, da je odgovor ne. Plače v javnem sektorju so v proračunu za leto 2014, kot je danes pred nami, za 25 milijonov evrov nižje, kot je realizacija v letošnjem letu, ali kar za 80 milijonov nižje, kot to predvideva sedaj veljavni sprejeti proračun za leto 2014, ki ga je pred nas postavila Janševa vlada. Če k temu prištejem še prispevke za plače javnih uslužbencev, kar za 90 milijonov evrov nižje. Blago in storitve; 70 milijonov evrov nižje od realizacije v letu 2013. 110 milijonov evrov nižji plan sredstev, kot je bilo zastavljeno z osnovnim proračunom za leto 2014. To so podatki, ki kažejo na to, ali se v razmerju do javnega sektorja obnašamo racionalno ali ne. Kaj pa so tisti gabariti, ki nas po drugi strani bistveno omejujejo? Prvič, v tem proračunu je treba zagotoviti 188 milijonov evrov več sredstev, kot je planirano z osnovnim predlogom, zato da bomo realizirali pravice ljudi iz pokojninskega sistema. Milijardo in pol bomo v letu 2014 namenili dofinanciranju potreb pokojninske blagajne, kar je za 188 milijonov evrov več, kot je planirano v osnovnem proračunu. Dokapitalizacija bank; korak, ki se nujno mora zgoditi vzporedno s prenosom slabih terjatev, zato da problem bančnega krča in kreditiranja gospodarstva – to pa je ključni razlog, zaradi katerega Slovenija pada na lestvicah konkurenčnosti, dostopnost do virov financiranja je rak rana slovenskega gospodarstva – presežemo. Če bi imel več časa, bi lahko nekaj rekel tudi o spremenjenem konceptu sistemske razdolžitve, ki je nujno potrebna za to, da zmanjšamo prezadolženost slovenskega gospodarstva. No, kaj pa se na drugi strani dogaja z nekaterimi postavkami proračuna, ki pričajo o razvojni naravnanosti, vključno z milijardo in 200 milijonov evrov planirano dokapitalizacijo bank? Investicije in investicijski transferji se v tem proračunu za 200 milijonov evrov krepijo v razmerju z realizacijo letošnjega leta, glede na sprejeti proračun za 2014 pa so za kar 430 milijonov evrov višji. Podobno je tudi s socialnimi transferji, ki se večajo, žal še vedno ne na tisto raven, da bi lahko vsi skupaj zadovoljno dejali, da je v tej državi zagotovljena učinkovita pomoč vsakomur, ki se znajde v težavah, ker ni. V situaciji, ko smo Socialni demokrati morali žrtvovati prenekatero svojo odločitev, zato da smo ohranili raven sredstev za socialne transferje vsaj tu, kjer so danes, se moramo zavedati, da ta sredstva danes ne zadoščajo za to, da bi vsem tistim, ki v tej državi zaradi krize potrebujejo učinkovito pomoč države, to pomoč tudi zagotovili. Ne zadoščajo! Ali veste, kakšna je višina denarne socialne pomoči danes? Nujno je, da ta proračun sprejmemo. Sam s prenekaterim ukrepom, ki spremlja ta proračun, vključno z davkom na nepremičnine, nisem zadovoljen, zavedam pa se, da zmanjšanje prihodkov in povečane potrebe po javnih izdatkih na prenekateri izmed že naštetih postavk ožijo manevrski prostor. In da moramo tudi v kontekstu prerazporejanja družbenega bogastva uvajati nepriljubljene ukrepe, zato da zagotovimo manevrski prostor in sposobnost te države, da se izvleče iz krize. Tisto, kar pogrešam v tem proračunu, je to, da bi polje javnofinančne konsolidacije izkoristili tudi s pomočjo zmanjševanja okolju škodljivih subvencij – teh je po poročilu Umanotere za 500 milijonov evrov –, na postopen način, z možnostjo prejemnikov tovrstnih sredstev, da se na pameten način prilagodijo, kot tudi še nekaj drugih neizkoriščenih priložnosti. Ta vlada dela tisto, kar je treba delati, pri tem pa ni treba ne pretiravati ne skopariti s pohvalami na njen račun. Jaz sem zaenkrat realist, zavedam se, da ima ta država svojo prihodnost samo, če bomo v tej dvorani, če bo v slovenski politiki in družbi sploh prevladala zadostna racionalnost za to, da bomo razumeli, da smo v ključnih trenutkih zelo težkih časov, verjetno najtežjih v zadnjih 20 letih, in da je preprosto potrebno odstraniti ves balast, ki onemogoča danes sprejemanja odločitev za to, da v letu 2014 izplavamo. In ne pozabite, napovedi Umarja, napovedi Evropske centralne banke in drugih ocenjevalcev glede gospodarske rasti v letu 2014 so zaenkrat še vedno napovedi. Potrudimo se, odpravljajmo ovire, krepimo sposobno te države, zato da bo Slovenija leta 2014 tokrat prijetno presenečenje Evrope. Hvala.
Hvala lepa, gospod Frangež. Mag. Andrej Šircelj, izvolite.
Hvala lepa. Ko govorimo o proračunu, je treba poudariti še nekaj. Mi se ne moremo stalno primerjati z marcem tega leta. Mi ne moremo stalno govoriti, do takrat so bili prihodki taki, nezaposlenost taka, potem pa taka. Mi moramo govoriti o primerjavah, ki temeljijo, če ne drugega, na statistični stroki, obdobje na obdobje, in pač na žalost se je v tem obdobju januar–oktober 2012, januar–oktober 2013 nezaposlenost povečala za 7,1 %. In to so bistvene primerjave. Drugo. Ko govorimo o proračunu, o temeljnem aktu ekonomske, socialne in finančne politike, ne moremo stalno govoriti, da je proračun za leto 2014, ki ga je predlagala prejšnja vlada, temeljil na tem in tem in tudi mi nismo nič boljši, kot je bilo prej. Ne, vi morate dejansko na novih okoliščinah, ta vlada mora na novih okoliščinah načrtovati proračun, ne v primerjavi s prejšnjo vlado, ampak v primerjavi z realnimi podatki, ki danes so. In danes imamo pobranega davka na dohodek pravnih oseb 40 %, toliko bi ga morali pobrati. Vem, da lahko rečete, bilo je 110 milijonov vračil v mesecu aprilu 2013 oziroma v letu 2012, ampak oprostite, to je premalo; to je premalo zaradi tega, ker bo letos ravno tako treba davek nazaj plačati, imamo negospodarsko rast in imamo po zadnjih podatkih tudi to, da so dobički podjetij manjši, izgube pa večje, kar pomeni vračilo davka. Naslednje zadeve, pri davku na nepremičnine ne pozabiti na povečano centralizacijo, kar pomeni, da bodo občine manj samostojne, v slabšem položaju in tudi ljudje v svojih lokalnih skupnostih bodo zaradi tega imeli nižjo raven storitev, ki jih občine nudijo. Hvala.
Hvala lepa. Izvolite, gospa Novak.
Spoštovana podpredsednica, spoštovani kolegi, gospod minister, državni sekretarji! Proračun je res najpomembnejši dokument države v letošnjem letu. Zato mi je izredno žal, jaz sem sedaj šesta razpravljavka, potem ko so bila predstavljena stališča političnih strank, in tukaj je samo en minister, gospod Stepišnik to vam štejem v dobro, drugih ni več tukaj. Torej, ministri nas nekako ne poslušajo; da nas ne slišijo, to že dolgo vem. Proračun oziroma to sejo spremljajo tudi mediji, zato se mi ne zdi zadovoljiva razlaga, da predsednica Vlade reče, imate tam na mizi toliko gradiva, sedaj ga preštudirajte. To je treba na razumljiv način predstaviti tudi javnosti. In to sem pogrešala! Prav tako minister za finance, pravijo, da je strokovnjak z dvema doktoratoma, verjetno je, ampak žal je tudi skromen, preveč skromen v besedah, ko je treba predstaviti proračun. Bi pa pohvalila gospo državno sekretarko iz Ministrstva za finance, gospod Matejo Vraničar, ki je pa res tako na odborih kot tukaj v parlamentu vedno tukaj, govori razumljivo, jasno, kljub temu da je strokovnjakinja, jo razumemo, čeprav se vedno ne strinjamo z njo. In prevzela je večji del bremena finančnega ministrstva. Zato se njej zahvaljujem, kritiko imam pa na ostale, ki pa bi vendarle morali biti tukaj in poslušati tudi naše razprave. Podala bi nekaj komentarjev na izvajanje predsednice Vlade gospe Alenke Bratušek, čeprav ima v spoštovani poslanki gospe Alenki Pavlič izvrstno zagovornico, da ne rečem celo advokatko. Prej bi pričakovala, da bi predsednica Odbora za gospodarstvo bila zagovornica gospodarstva in ne govorila o mokrih sanjah gospodarstva. Predsednica Vlade je govorila o pravični prerazporeditvi davkov. Zakon o davku na nepremičnine zame ni pravičen in o njem bomo posebej govorili, ampak izpostavila bi samo to, da je to davek na pridnost in podlaga za novo nacionalizacijo kmetijskih gospodarstev. Kdor je gradil, da bo lahko bolje in več delal, tako v kmetijstvu kot gospodarstvu, bo za to kaznovan. Kdor je užival in skrbel, da je imel le za sproti, mu ne bo treba plačati visokih davkov. In s tem uresničujemo načelo, ki smo ga velikokrat slišali, kakšno leto nazaj, da je treba trošiti čim več trošiti, ker se varčevanje ne izplača. Gospa predsednica Vlade je rekla, da so izplačane vse pokojnine. Prav je tako. Pokojnine niso socialni transferi, to so zasluženi dohodki zaradi minulega dela. Prav je tako. Vendar, kaj pa tisti dodatki zaradi večjih ali manjših zaslug? Prav bi bilo, da bi tudi tukaj naredili odločne reze, linearne, ker je tako reklo Ustavno ali Upravno sodišče. Tukaj mislim, da imamo rezervo, pa se jih nismo dotaknili. Predsednica je rekla, da državljanom ni treba na tuje. Kaj pa mladi brezposelni? Vsak dan slišimo nove zgodbe. Sama sicer pravim, da je prav, da če je mogoče, gredo tudi za nekaj časa v tujino, si naberejo nova znanja, izkušnje, pridejo nazaj, jih bomo z veseljem sprejeli – žal tudi to ni tako. Ne razumem te politike, da uvažamo zdravnike z vseh koncev sveta, tukaj smo pa veliko vložili v medicince, zdravnike, ki so se že specializirali, pa morajo oditi v tujino. Te politike ne razumem. Potem imamo 118 tisoč 700 in nekaj brezposelnih, slišim pa vedno znova podjetnike, ki ne dobijo delavcev za nekatere poklice. Mislim, da je tudi tukaj skrita rezerva. Predsednica je rekla, da skupaj gradimo mostove in ceste. Da, skupaj! Tudi sama sem za to, da delamo marsikaj skupaj, da se slišimo, da se razumemo, da smo dobronamerni, dobrohotni; ampak žal, vedno znova ugotavljam, da že mnogo zakonov sem podprla, ki jih je predlagala koalicija, z nasprotne strani pa zelo amandmajem podprtih, četudi so argumenti na naši strani. Pred dnevi sem slišala zanimivo modrost. Mislim, da bi si jo morali napisati tukaj na vrh v parlamentu, da bi jo vsi gledali, vsakokratna koalicija in vsakokratna opozicija in to upoštevali in ta modrost pravi, da smo mrtvec in tepec ne spreminjata svojih stališč. Velikokrat imamo veliko argumentov in vedno vztrajamo pri svojih stališčih, zato bi bil ta napis za parlament izredno primeren. Davek na nepremičnine bo pravično porazdeljen za vse glede na vrednost premoženja. Tudi to je rekla predsednica Vlade. Ko pa slišimo, kako je vrednoteno to premoženje, pa kar ne morem verjeti. Nek kozolec v Ljubljani je ovrednoten na 300 tisoč evrov, neka vila v Prekmurju na 1000 evrov, nek hlev za deset glav živine na 120 tisoč evrov, pa še pritožiti se ne bomo mogli. Ne vem, če bo potem ravno pravičen davek na vrednost premoženja. Kdor ima veliko, bo moral dati veliko, pravi. Kdor je delal, je priden in je varčeval, bo torej kaznovan. Kdor je užival, bo to delal še naprej in to z dovoljenjem in celo z državno spodbudo. V Novi Sloveniji krščanski demokrati pravimo, kdor je brez dela bogatel, kdor je trgoval z zemljišči in pri tem pošteno zaslužil, kdor je ropal banke, ta naj vrne. In tukaj imamo še kar veliko rezerve. Predsednik Odbora za finance je predstavil kar nekaj očitkov opozicije glede neprikazanih prihodkov ali odhodkov. Torej odhodki za izbrisane, kjer bo Slovenija velikodušna – tako so menda rekli, da moramo biti velikodušni –, otem dodatna sredstva za javno upravo. Že nekdanji finančni minister je rekel, ko se gre gospod Virant pogajat s sindikati, bo treba spet mošnjiček odpreti in izgleda, da se ta praksa nadaljuje. Potem evropska sredstva ne bodo po črpana v taki meri, kot je načrtovano – velika škoda za Slovenijo. In kje so prihodki od privatizacije, odkupnine? Tudi tega ne vidimo prav. In zaradi vsega tega pač menim, da ta proračun ni ravno verodostojen, čeprav sem dobronamerna in dobrohotna in bi z veseljem verjela temu, kar pravi predsednica Vlade, kako bomo vse stvari sami rešili, kako nam gre na bolje, kako vsi kazalci to kažejo. Jaz bom prav vesela in bom čestitala nam vsem, če se bo to res zgodilo, čeprav imam dvome, ampak naslednjo pomlad verjetno bo ura resnice, samo takrat ne bo izgovorov, da je to naredila prejšnja vlada, ampak kot sem rekla, bom čestitala, bom vesela, če nam bo vsem šlo bolje. Mislim, da te naše probleme lahko samo tako rešimo, da spodbujamo gospodarsko rast – ne z višjimi davki, ampak z nižjimi davki, ker potrebujemo nova delovna mesta –, z zmanjševanjem javne uprave, celo nekateri koalicijski poslanci o tem govorijo, ampak na koncu tukaj nismo zmanjšali javne uprave, ni bolj učinkovita in tudi delo ni nagrajeno, ampak izobrazba. Pri nas je nagrajena izobrazba, ne pa delo, zato je naša javna uprava tudi neučinkovita. So pridni delavci, zagotovo so taki med njimi, so pa tudi taki, ki verjetno ne zaslužijo svoje plače. In z izstopom države iz gospodarstva, kar naj bi bil naslednji korak, je pa potrebno še bolj spodbujati naše državljane, ki imajo mnoge vrline, samo spodbujati jih je treba. Podjetnost, ustvarjalnost, samoiniciativnost, vse to so pri nas nekako potlačene vrline, ker se nam pač ne splača, ker se bolj splača, da trošimo in ne varčujemo. Da zapravljamo in ne delamo. Zato bom rekla, da ta proračun nima moje podpore, bom pa vesela, če se bo dejansko uresničeval. Pravim, da ta proračun je nezaupnica delovnim državljanom, čeprav bo predsednica Vlade stoprocentno dobila zaupnico. In čeprav tudi sem optimistična in pravim, da moramo biti optimistični, če že pomislim na to, kaj se je zgodilo na Filipinih, moramo biti res optimistični in veseli in zadovoljni, da živimo v takih normalnih razmerah, čeprav imamo toliko in toliko milijard lukenj, zato moramo biti optimistični, moramo delati naprej. Vendar škarje in platno je v pretežni meri v rokah koalicije. Mi ne nagajamo, samo upam, da je obleka primerno krojena. Vi ste jo krojili, vi ste jo zašili, samo upam, da ne bo že spomladi premajhna.
Hvala lepa. Mag. Katarina Hočevar, izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovani predstavniki Vlade, kolegice in kolegi, lep pozdrav z moje strani! V tretjem razredu osnovne šole sem se odločila, da začnem varčevati za kolo. Do takrat še nisem imela novega kolesa in sem si ga želela za kolesarski izpit. Pridno sem dajala takratne dinarje na kupček in ko se je meni zdelo, da je ta kupček dovolj velik, sem vprašala očeta, če bo to dovolj za novo kolo. Odgovoril mi je: "Ah kje pa! Tvoje kolo je požrla inflacija." Takrat nisem razumela, kaj to pomeni, spomnim se le, da sem bila zelo žalostna. To so bili tisti časi začetka konca jugoslovanske zgodbe, ki bi se lahko končala manj tragično, če bi bilo več medsebojnega sodelovanja, dialoga in strpnosti. Danes, po dveh desetletjih, ko tudi sama odločam o ključnih dokumentih države in se sprašujem, ali podreti ali glasovati za predlog proračuna za leto 2014, se mi zdi situacija neverjetno podobna moji zgodbi iz mladosti, le da težava ni več inflacija, temveč obresti. Tako kot je moje kolo vzela inflacija, danes obresti za kredite, ki nam omogočajo vzdrževanje nekaterih pridobljenih pravic, našim otrokom jemljejo pravico do lepše prihodnosti. Kar dobra desetina proračun za leto 2013 bo namreč namenjena servisiranju dolga, poplačilu dolgov iz preteklosti, ki smo jih najeli za zagotavljanje razvoja naše družbe, vendar imam sama pomisleke, kako so bila ta sredstva porabljena. Proračun, ki je pred nami, predvideva 8,6 milijarde prihodkov in 9,6 milijarde odhodkov. Milijardo evrov porabimo kljub vsemu več, kot ustvarimo, in manjka nam ravno tista milijarda, ki jo porabimo za obresti. Zato trdim, da obresti postajajo rakovo tkivo naših javnih financ, ki ga moramo pazljivo, a odločno izrezati in za vedno ozdraviti. Svetle strani predloga proračuna so, da je predvideni primanjkljaj ocenjen pod 3 % BDP, da se povečujejo sredstva za investicije in da so predvidena sredstva za zagon gospodarstva. Promociji turizma na primer je na voljo 56 milijonov evrov, kar 8 milijonov več kot letos, spodbude za rast in razvoj podjetij se povečujejo za 31 milijonov na 37 milijonov evrov, za regionalni razvoj bo namenjenih 63 milijonov evrov oziroma kar 35 milijonov več kot letos. Vse omenjene ukrepe podpirajo in so pohvalile tudi mednarodne organizacije. Temnejša stran pa so rezi, ki jih moramo že zaradi omenjenih obresti narediti tudi pri tistih, ki bi si prej zaslužili več sredstev kot manj. Ravno v teh dneh se po naši državi razlivajo vodotoki, sprožajo se plazovi in besnijo hudourniki in ponovno bodo v prvih vrstah predstavniki prostovoljnih gasilcev in Civilne zaščite. Na žalost tudi njim nimamo povedati nič spodbudnega. Država bo varčevala tudi pri njih in lahko se jim le zahvalimo za poslanstvo, ki ga opravljajo in jih prosimo za potrpljenje in razumevanje. S proračunom pa se daje tudi podpora premierki Alenki Bratušek in njeni vladi. Vendar ta podpora ne more biti brezpogojna. Pričakujemo njeno zavezo k strukturnim reformam v letu 2014, reforme, ki jih moramo sprejeti, ne smejo biti zgolj kozmetični popravki, za šminko in kreativo, površno krpanje lukenj – čas za to je minil. Treba se je resno lotiti reform, ki ne bodo zdržale samo nekaj mesecev, ampak več let. Pričakujem reformo šolstva in zdravstva, tudi reforma trga dela in pokojninska reforma nista bili dovolj koreniti. Medtem pa lahko z nekaj hitrimi ukrepi poenostavimo življenje za državljane. Zakaj potrebujemo nacionalno preverjanje znanja? Ali res potrebujemo kar 300 reguliranih poklicev? Mar ne zaupamo državljanom in se zato država v njihovo življenje vpleta na vsakem koraku? Država je še vedno lastnica več kot 500 podjetij, katerih upravljanje je žal bolj namenjeno parkiranju političnih kadrov kot pa resničnemu upravljanju. Prišel je čas, da se ta podjetja dokončno osvobodijo državnih verig in svobodno zadihajo na trgu. Obremenjevanje gospodarstva mora biti končano. Podjetništvo potrebuje stabilno davčno okolje, ki bo omogočilo dolgoročnejše načrtovanje, v danih razmerah pa gospodarstvo potrebuje tudi nekaj spodbude. Kot so se sami izrazili, potrebujejo kisik. Nekateri ukrepi v zadnjih mesecih so bili bolj dušik kot kisik, a z novim proračunom se obeta tako imenovana sanacija bančnega sistema in več sredstev za investicije, kar je dobrodošlo in pozitivno. Pred kratkim me je v središču Zagorja ogovorila mlada družina. Oče je potožil, da je že nekaj mesecev brez službe, doma. Njegov sinko ob njem pa se je ves ponosen pohvalil: "Ja, vsak dan me lahko v vrtcu dvigne že po kosilu." Prisrčna otroška izjava, ki obenem tudi kruto ponazarja slovensko realnost. Proračun jemlje na mnogih področjih in daje na redkih. Jasno je, da z njim nihče ni posebno zadovoljen. A trdim, da je realen, boleče realen. Proračun bom podprla zato, ker vem, da se je treba do konca boriti in si prizadevati, da ohranjamo upanje za naše otroke. Danes s tega mesta tudi javno sprašujem tako premierko kot tudi ministre: ali bomo zmogli reforme, ki bodo pomenile manj vpletanja države in več osebne svobode? Ali bomo zmogli reforme, ki bodo pripomogle k ustvarjanju novih kvalitetnih delovnih mest in izboljšale stanje naše družbe, preden bo prihodnost dečka zagorske ulice, njegovih vrstnikov širom Slovenije in njegovih staršev dokončno zapravljena? Upam, da bomo zmogli. Hvala.
Hvala lepa. Mag. Matej Tonin, izvolite.
Spoštovani kolegice in kolegi! V današnji razpravi je bilo že mnogokrat ponovljeno, da vsakršni proračun izkazuje politiko aktualne vlade. Morda je prav, da uvodoma orišem bistveno razliko med ekonomsko politiko sedanje vlade in med ekonomsko politiko tiste vlade, v kateri smo sodelovali tudi mi. Ta vlada se je očitno pri urejanju javnih financ odločila za zviševanje davkov. Naša se je odločila za rezanje odhodkov. Zato je naša glavna storitev ZUJF, vaša glavna storitev pa davek na dodano vrednost in davek na nepremičnine. To je bistvena konceptualna razlika med vašo in našo vlado. Tukaj se postavlja vprašanja, katera pot je bolj prava – tista, ki jo peljete vi, pot zviševanja davkov, ali tista, ki smo jo peljali mi, pot zniževanja javnih odhodkov. O teh dveh poteh so se razvile številne teorije in obsežne javne razprave. Nasprotniki varčevanja so vedno poudarjali – in tudi vi ste bili takrat med njimi, ko ste govorili, da varčevanje jemlje ljudem in da še zaostruje spiralo krize. Ampak na drugi strani tisti, ki smo nasprotniki višjih davkov, ki jih zdaj vi povišujete, prav tako pravimo, da tudi vaši davki jemljejo ljudem. Kje pa je bistvena razlika? Dvigovanje davkov pomeni jemanje vsem, medtem ko rezanje odhodkov države pomeni predvsem rezanje tistim, ki so povezani z javnim sektorjem. Na prvi pogled je razlika morda res majhna, realno pa zelo velika. Vi jemljete tistim, ki danes še edini ustvarjajo realno vrednost in prispevajo v ta proračun, iz katerega je plačan celoten javni sektor. Če obremenjujete še te, potem se vam lahko zelo kmalu zgodi, da ne bo nikogar več, ki bi v ta proračun vplačeval. Še enkrat bom postavil temeljno dilemo, katera pot je bolj prava – zniževanje javnih odhodkov ali poviševanje davkov? Dejstva, pa ne samo slovenska, ampak če pogledate čez mejo in se ozrete malo naokoli po Evropi, boste lahko ugotovili, da se do sedaj niti ena država iz primeža krize še ni rešila z zviševanjem davkov. Niti ena. Je pa že kar nekaj pozitivnih znakov in tudi nekaj držav, ki so okrevale, ker so zarezale v javne izdatke. Da ne bom govoril zgolj na pamet in da ne bo kdo rekel, da govorim na približno, vam bom predstavil konkreten primer Španije. Zakaj sem si izbral prav primer Španije? Zaradi tega, ker se mi zdi, da sta Slovenija in Španija relativno podobni državi v svojih problemih in da smo bili pred dvema letoma približno v istem zosu, v isti godlji. V čem smo si bili podobni? Vsi smo imeli velike probleme v bančnem sistemu, vsi smo imeli velik proračunski primanjkljaj in vsi smo imeli propadel gradbeni sektor. Relativno velika podobnost med Slovenijo in Španijo. Ampak temeljna razlika, če pogledate danes, pa je, da je Slovenija še vedno globoko v krizi, medtem ko se v Španiji že kažejo prvi znaki okrevanja. Ko sem bil nedavno v Madridu in sem imel priložnost vprašati španskega premierja Mariana Rajoya, kaj je tista čudežna paličica, s čimer so v Španiji rešili probleme in gredo sedaj na pot nekega okrevanja, je rekel naslednje. Da so v začetku krize tudi oni poskušali zadevo reševati zelo podobno kot Slovenija. Niso si upali zarezati v javne odhodke, ker so se bali javnosti. Poviševali so davke, pri čemer so na koncu ugotovili, da tudi če so dvignili DDV, niso pobrali več tega denarja. Konec koncev so ugotovili, da je treba strategijo, način dela spremeniti, in so začeli zmanjševati javne odhodke, zmanjšali so plače v javnem sektorju in aktivno začeli sanirati bančni sistem. Pri sanaciji bančnega sistema so na koncu priznali in so se nehali sprenevedati, da bodo težave rešili sami, ampak so zaprosili za evropsko pomoč. Zakaj? Zaradi tega, ker je bila ta evropska pomoč cenejša. Danes se v Španiji gospodarska rast dviguje, zmanjšuje se število brezposelnih, izvoz se povišuje. Kaj pa mi? Mi pa stagniramo približno na istem. Da bom še bolj nazoren, kaj smo počeli mi in kaj počnete sedaj vi. Vi oziroma sedanja vlada je izjemno podobna prvim ukrepom španske vlade, in tam je topla voda odkrita – te ukrepi oziroma takšen način reševanja krize ni dal rezultatov. Kaj smo počeli mi? Mi smo počeli tiste stvari, ki jih sedaj počne španska vlada in ki so dale rezultate. Rezali smo odhodke. Zaradi tega smo sprejeli izjemno nepopularen ZUJF. Zmanjšali smo plače v javnem sektorju, kar je bilo tudi zelo nepopularno. Postavili smo temelje za slabo banko, ki ste jih vi v tistem času poskušali zaustaviti in rušiti. Postavili smo tudi temelje za boljše upravljanje slovenskega državnega premoženja. Mislim, da je jasno, da smo mi poskušali to krizo in to situacijo reševati na podoben način, kot jo rešuje španska vlada in kot se kaže, da so neki konkretni rezultati. Ta pot je izjemno nepopularna. Bili smo in smo še vedno najverjetneje izjemno nepriljubljeni zaradi ZUJF in podobnih ukrepov. Tudi danes, če vprašate Špance, kaj si mislijo o Rajoyu, vam bodo povedali marsikatero slabo, tako kot so znali takrat ljudje in tudi vi povedati marsikatero krepko na naš račun. Ampak dejstvo je, da edino takšna politika –žal tako kažejo dejstva tudi po Evropi – daje rezultate. Kolegica pred menoj je govorila o tem, da nas obresti bremenijo. Seveda nas, ampak da nas ne bodo bremenile, je treba nekaj narediti. To pa pomeni, da je treba zmanjšati našo javno porabo in naše odhodke, da ne bomo mnogo več porabili, kot pa ustvarimo, in da bo potrebno mnogo manj za zadolžitev. To je predvsem odgovornost sedanje vladne koalicije. Prekomerno, brezmejno trošenje ne prinaša rezultatov. Tisti, ki zagovarjate, da država mora trošiti, da ne sme popolnoma nikjer varčevati, ne v javnem sektorju ne kjerkoli drugje, vas vprašam, zakaj takšni koncepti niso bili uspešni v Grčiji, zakaj takšen koncept danes ni uspešen v Franciji. Hollande je v času predsedniške kampanje tudi obljubljal, kako je vse to varčevanje oziroma zniževanje – varčevanje je napačen izraz –, rezanje, nižanje javnofinančnih odhodkov popolnoma brezzvezno in nepotrebno, ampak danes na nek način spoznava, da se je motil, in Francija je danes globoko v krizi. Dejstvo je, da nas trošenje preko naših meja uničuje, morda ne kratkoročno, ker lahko zadovoljite kakšne potrebe posameznih družbenih skupin, dolgoročno pa zagotovo, in to preko obresti, ki bodo iz leta v leto večje in, tako kot ste že številni rekli – tudi jaz se s tem strinjam –, zgolj prelagamo odgovornost oziroma to breme na prihodnje generacije. Kaj bo treba storiti oziroma kaj predlagamo mi, krščanski demokrati? Mi definitivno mislimo, da je treba zmanjšati davčno obremenitev. Na prvi pogled se to zdi morda nenavadno, ampak manjša davčna obremenitev bo pomenila kakšno delovno mesto več, in tisto delovno mesto več bo prihodek več v državni proračun. Upam, da vsi skupaj razumemo to poanto, da lahko z manjšo davčno obremenitvijo konec koncev tudi pripeljemo več denarja v državni proračun. Državo bo treba umakniti iz gospodarstva, da bo [[...]] [[opozorilni znak za konec razprave]] Mislim, da mi je potekel čas, tako da se vidimo naslednjič.
Hvala lepa, gospod Tonin. K besedi se je javila še državna sekretarka gospa Mateja Vraničar.
Hvala lepa za besedo. Lep pozdrav vsem! V zvezi z navedbami glede prihodkovne in odhodkovne strani proračuna za leto 2014 bi rada ponovila neke stvari, ki sem jih zagovarjala že v vsem dosedanjem postopku sprejemanja sprememb proračuna za leto 2014 in proračuna za leto 2015. Osredotočila bi se na vprašanje proračuna. Vprašanja, ki so povezana z davkom na nepremičnine, bom pustila ob strani v tem trenutku, ker bomo o tem lahko obširno razpravljali v okviru ene od naslednjih točk dnevnega reda sedanje seje. Očitano je bilo, da je proračun načrtovan nerealno tako na prihodkovni kot na odhodkovni strani. Vendar pa moramo povedati nekaj dejstev oziroma nekaj izhodišč, na katerih temeljijo številke, ki so predstavljene v predlogu proračuna, zaradi katerih trdimo, da je proračun načrtovan realno. Če pogledamo najprej prihodkovno stran proračuna in se v tem okviru osredotočimo na davčne prihodke. Realizacija v letu 2012 je bila 6 milijard in pol. Ocena realizacije za letošnje leto je 6 milijard 240 milijonov. Sprejeti proračun, ki je bil sprejet lani v približno istem času, je predvideval 6 milijard 890 milijonov davčnih prihodkov. Predlog sprememb proračuna predvideva 6 milijard 863 milijonov davčnih prihodkov za leto 2014. Za razliko od lanskoletnega proračuna, ki ga niso spremljali konkretni ukrepi za zvišanje davkov, ki so bili napovedani sicer v proračunskem memorandumu, vendar predlogi zakonov niso bili potrjeni ali niso bili niti predloženi Državnemu zboru v preučitev, je sedaj ta številka letošnjega proračuna, 6 milijard 863 milijonov, podprta s konkretnimi davčnimi ukrepi. Na prihodkovni strani načeloma ni mogoče zagotoviti dodatnih prihodkov, ne da bi Državni zbor o tem odločal. Zaradi tega je vsak dvig davčne stopnje, vsaka sprememba v davčnem sistemu zelo transparentno vidna, saj mora biti izpeljan ustrezen zakonodajni postopek. Na drugi strani je na odhodkovni strani možno izpeljati vrsto ukrepov, ki ne potrebujejo posredovanja Državnega zbora, pa se vseeno zgodijo. O odhodkovni strani proračuna nekoliko kasneje. Če se osredotočim na posamezne postavke davčnih prihodkov in ocene za prihodnje leto. Večkrat je bila izpostavljena nerealnost načrtovanja davka od dohodkov pravnih oseb. Poglejmo realizacijo v letu 2012. 576 milijonov je bilo tega davka realiziranega. Letošnja ocena realizacije je 264 milijonov in pol. Zakaj taka razlika? Zaradi obsežnih vračil previsokih akontacij, ki so jih podjetja plačevala v letu 2012 ob tem, da je bila v letu 2012 znižana davčna stopnja za dve odstotni točki in da so bile povečane davčne olajšave za investicije v raziskave in razvoj in splošna investicijska olajšava. Trdim, da so akontacije, ki so določene na podlagi letošnjih obračunov davka od dohodkov pravnih oseb, realnejše. Ker ne bo prišlo do dodatnega znižanja davčnih stopenj in ker je že lani bil uveden tudi ukrep, ki omejuje prenašanje izgub v naslednja davčna obdobja, ocenjujem, da je ocena prihodkov na ravni 421 milijonov 900 tisoč evrov iz naslova davka od dohodkov pravnih oseb realna. To me utrjuje tudi ob dejstvu, da če pogledamo številke z drugega zornega kota, številke z zornega kota vloženih obračunov davka od dohodkov pravnih oseb, potem se vrednost obračunanega davka v letih 2012 in 2013 ter ocena za leto 2014 vrti okrog približno enakega nivoja – nekje med 450 in 470 milijoni evrov. To je razlika med obračunskim pristopom k izkazovanju prihodkov in izkazovanjem prihodkov po denarnem toku, kjer je treba upoštevati že prej omenjena vračila. Če se na drugi strani osredotočim na domače davke na blago in storitve in predvsem na davek na dodano vrednost. Letošnja ocena realizacije je, da bomo v letošnjem letu pobrali za 2 milijardi 946 milijonov evrov prihodkov iz naslova davka na dodano vrednost, za prihodnje leto pa načrtujemo 3 milijarde 89 milijonov, kar je za približno 27 milijonov več, kot je bilo načrtovano v lani sprejetem proračunu. Res je, davek na dodano vrednost smo v letošnjem letu dvignili s splošno stopnjo za dve odstotni točki in nižjo stopnjo za eno odstotno točko. Nekaj učinkov tega dviga se je pokazalo že v letošnjem letu, druge dodatne učinke pa pričakujemo v prihodnjem letu. Spet se tu razlikujejo učinki, merjeni po obračunskem principu, ali pa učinki, merjeni po denarnem toku. Vseeno pa realizacija davka na dodano vrednost v prvih mesecih po dvigu stopenj kaže, da ocene, ki smo jih pripravili ob uveljavitvi zakona, s katerim so se stopnje povišale, kažejo na to, da bo vrednost oziroma višino teh dajatev mogoče doseči. Kljub vsemu v predlogu sprememb proračuna načrtujemo za skoraj 100 milijonov nižje prihodke, kot so bili načrtovani v sprejetem proračunu za letošnje leto. Pomembno odstopanje na prihodkovni strani proračuna za prihodnje leto je tudi na področju sredstev, ki jih bomo prejeli iz Evropske unije. Tu pričakujemo kar za 200 milijonov višje prihodke, kot je ocenjena letošnja realizacija oziroma kolikor je bilo načrtovano v sprejetem proračunu, in sicer na račun zamika nekaterih investicij v prihodnje leto in na račun ponovnega oziroma novega zagona nove finančne perspektive v letu 2014. Če se osredotočim še na odhodkovno stran, potem je nujno treba upoštevati varčevanje po posameznih postavkah odhodkov. Plače in prispevki za zaposlene v javnem sektorju so bili že omenjeni. V letošnjem letu so bili naknadno sprejeti ukrepi, s katerimi smo zagotovili, da se odhodki za plače zaposlenih v javnem sektorju niso zviševali oziroma da smo lahko vsaj približno zagotovili tisto, kar je bilo načrtovano v proračunu, ki je bil lani sprejet za letošnje leto. Na ta način smo v celotnem javnem sektorju za letošnje leto prihranili več kot 100 milijonov evrov. Za naslednje leto bo ta prihranek znašal 185 milijonov evrov v celotnem javnem sektorju. Tudi načrtovani izdatki za blago in storitve se pomembno znižujejo. Realizacija v letu 2012 je bila 682, skoraj 683 milijonov. V letošnjem letu je predvidena realizacija 644 milijonov, in v prihodnjem letu načrtujemo realizacijo v višini 573 milijonov, skoraj 574 milijonov. To krčenje izdatkov za blago in storitve ni samo posledica manjših nakupov oziroma manj obsežnih nakupov po posameznih proračunskih uporabnikih, ampak je tudi posledica prihrankov, ki jih lahko dosežemo s primernejšim načrtovanjem javnih naročil oziroma z večjim številom skupnih javnih naročil. To je del tistih prihrankov, ki so bili omenjeni tudi danes v razpravi. Ob vsem krčenju javnih izdatkov pa sta dve postavki, ki ju je nujno treba povečati, če želimo izpeljati proračun v letu 2014 v skladu s predvidevanji. To sta postavki, ki se nanašata na plačila obresti, ki so bile v sprejetem proračunu načrtovane popolnoma nerealno, in odhodki za transfer v pokojninsko blagajno, kjer se v letošnjem letu kažejo učinki pospešenega upokojevanja, v prihodnjem letu pa upamo, da se bo število novih upokojencev in oseb, ki na novo pridobijo pravico do starostne pokojnine, umirilo. Pa vendar je kljub vsemu treba zagotoviti dodatna sredstva za transferje v sklade socialnega zavarovanja. Ne glede na to pa se vsi ostali transferji prav tako znižujejo glede na realizacijo za leto 2012 oziroma oceno realizacije za leto 2013, z izjemo investicij in investicijskih transferjev, kjer se še vedno ohranja nivo tovrstnih odhodkov na ravni, če pogledamo vse postavke skupaj, približno milijarde 300 milijonov za leto 2014. Z vsemi temi podatki želim pokazati, da je ta proračun načrtovan skrbno in premišljeno, da je načrtovan tako, da v danih razmerah omogoča izvrševanje ne le najnujnejših stvari, ampak tudi v mejah možnega omogoča skrb za socialno varnost ljudi v Sloveniji in tudi za gospodarski razvoj. Ukrepi na področju gospodarskega razvoja se premikajo od ukrepov, ki zagotavljajo nepovratna sredstva, k ukrepom, ki zagotavljajo sredstva, ki so vsaj v načelu, lahko rečemo, vračljiva. Čeprav so vračljiva pogojno, ker pričakujemo, da bo za velik del teh sredstev treba v končni fazi poiskati drug način ukrepanja. Pa vendarle je to normalen mehanizem tako imenovanega finančnega inženiringa, kjer se združujejo javna in privatna sredstva in na ta način omogoča pool večjega obsega sredstev, ki naj bo namenjen razvoju in pomoči gospodarstva. Ko pogledamo vse te ukrepe, lahko ugotovimo, da je v tem trenutku, kot je rekel že minister, razmerje ukrepov, ki jih izvaja Vlada na prihodkovni in na odhodkovni strani, približno pol pol. Vendar, kot rečeno, ukrepi na odhodkovni ravni niso samo tisti ukrepi, o katerih razpravlja Državni zbor, ampak so tudi ukrepi, ki se jih da izvršiti z drugimi ukrepi, bodisi z operativnimi nalogami bodisi skozi drugačno izvajanje posameznih postopkov. Pričakujemo, da bodo ti ukrepi v naslednjem letu dali še dodatne rezultate. Ne nazadnje se bodo v prihodnjem letu tudi nadaljevala pogajanja s socialnimi partnerji glede obsega mase sredstev za plače v javnem sektorju za leto 2015 in naslednja leta. Kot že rečeno, za leti 2013 in 2014 so bili ti dogovori sklenjeni v maju letošnjega leta. Da sklenem. Ta proračun ni in ne more biti rezultat kreativnega računovodstva. Računovodstvo je veda, ki skrbi za to, da evidentira poslovne dogodke po tem, ko se že zgodijo. Mi pa govorimo o oceni prihodkov in govorimo o načrtu odhodkov. Trdim, in stojim za temi besedami, da je proračun tako na prihodkovni kot na odhodkovni strani načrtovan realno, kolikor je mogoče glede na okoliščine. Hvala lepa.
Hvala lepa državni sekretarki. Sprašujem, če želi še kdo razpravljati. Odpiram možnost za prijavo k razpravi. V tem krogu se je prijavilo 13 razpravljavcev. Prva je na vrsti gospa Alenka Jeraj.
Hvala lepa za besedo. Nekaj stvari bi tudi sama želela pokomentirati v zvezi s proračunom. Najprej bi povedala nekaj na uvodni del gospe premierke. Gradivo, ki smo ga dobili, v katerem zapiše, da so tuji mediji začeli pisati, ko je prevzela vodenje vlade, o Sloveniji kot o naslednji državi, ki bo prisiljena zaprositi za finančno pomoč – gospa premierka zelo dobro ve, da je Evropska komisija leta 2011, ko je ugotovila, da je naš javni dolg, dolg države narasel, se podvojil v samo treh letih, ustanovila posebno skupino, ki je opazovala Slovenijo, kaj počne oziroma kaj se dogaja, da smo tako zelo povečali svoj dolg. Ko je v lanskem letu delovala vlada Janeza Janše, ko sta se jeseni sprejeli pokojninska reforma in delovnopravna zakonodaja, ko sta bila pod streho tudi zakon o slabi banki in Zakon o Slovenskem državnem holdingu, je v začetku letošnjega leta, januarja 2013, to skupino razpustila in ugotovila, da je Slovenija naredila potrebne korake, potrebne reforme in da bo z njimi tudi nadaljevala. Ne boste verjeli, kdaj jo je ponovno obudila – takrat, ko je vlada Alenke Bratušek v Državnem zboru sprejela rebalans k letošnjemu proračunu in ponovno povečala primanjkljaj. Tako da toliko o tem in o trditvah, ki jih je povedala. Povedala je tudi, da je njena vlada prva, ki se je resno lotila boja proti sivi ekonomiji. To ni res, in to gospa zelo dobro ve. Leta 2006 se je sprejel nov Zakon o davčnem postopku, in s 1. 1. 2007 so nekatere stvari začele veljati. Takrat so se začeli postopki za ugotavljanje premoženja fizičnih oseb in tako naprej. Za te spremembe je bilo treba prej zamenjati nekaj ljudi – vodstvo na Dursu, tudi na Uradu za varstvo konkurence in na Uradu za preprečevanje pranja denarja, ker je do takrat bil občutek, da so tisti ljudje tam zato, da se kaj ne ugotovi, ne pa zato, da se ugotovi. Zdaj pa še nekaj o financah oziroma o napovedanih prihodkih v državnem proračunu. Državna sekretarka je sicer povedala nekaj stvari, vendar je dejstvo, da je v kriznih časih predvidevati, da bomo na račun davčnih prilivov dobili tretji največji davčni priliv v celotni zgodovini Slovenije, ob tem, da vsi vemo, v kakšni situaciji smo, da smo tak večji priliv imeli le v predkriznih letih, v letih 2007 in 2008, malce za lase privlečeno, in težko verjamem, da vam ljudje lahko verjamejo. Zagotavljate, v kako težki situaciji smo, in to je tudi opravičilo za to, da dvigujete davke, zraven si pa zapišete, da boste pobrali nekaj manj, kot smo pobrali v letih 2007 in 2008, ko je vse cvetelo. Tega vam ne verjamemo, in mislim, da vam ne verjamejo niti ljudje. Tisti ukrepi, ki jih ocenjujete kot pozitivne za gospodarstvo in tako naprej – samo zaradi dviga DDV se je povečala poraba vsepovsod. Na primer, zdravstvena zavarovalnica bo zaradi tega potrebovala 16 milijonov novega denarja, ob tem, da vemo, da v zdravstveni blagajni ni denarja, da je problem, da moramo sprejeti in smo sprejeli interventni zakon, s katerim bomo dobili 30 milijonov. Pol jih lahko gospod Fakin kar takoj da za dvig DDV. Če z eno roko daješ in z drugo tisto rušiš, je to Sizifovo delo, in od tega ne boste imeli nič. Zapisali ste, da boste v drugi polovici tega leta, od 1. 7. pobrali 125 milijonov DDV. Po vaši projekciji ste to že zmanjšali – da boste pobrali 51 milijonov več kot lani, kar je razlika za 74 milijonov evrov. Saj to je logično – ne moreš več pobrati, ker so ljudje začeli manj trošiti. Samo z junija na julij se je zasebna poraba zmanjšala za 3,4 %, in še vedno pada in bo padala, ker to, kar pravi gospa Bratušek, in ste nekateri citirali, da je proračun zahteven, varčen, ponekod tvegan, a nikjer nevaren, in da je to socialno pravično, ko je Vlada zvišala DDV – dvig davkov najbolj občutijo revni. Bogatejši se lahko odpovedo nekim dodatkom, frizerju, nadstandardu, nekdo, ki pa živi s povprečno plačo in ki približno vsak mesec enako zapravi v trgovini, se pa ne more veliko stvarem odpovedati, kar pomeni, da ga mnogo bolj udarimo kot nekoga drugega. Zato govoriti, da nismo prizadeli in da, ne vem, zaradi davkov celo bolj varno živimo – s katerega planeta pa je ta naša gospa Bratuškova, če se ji zdi, da ljudje bolj varno živijo zato, ker morajo več davkov plačati?! Ni logike! Pravite, da dajete več denarja za podjetja, za nova delovna mesta, vendar obenem, ko dvigujete davke in dodatno obremenjujete, mnoga podjetja uničujete in propadajo. Da propadajo, se kaže na vsakem koraku. Vsak dan imamo več brezposelnih. 120 tisoč je zadnja številka, in s tem, da nekaj nekomu daš, po drugi strani pa izgubiš delovno mesto, povečaš brezposelnost, zmanjšaš gospodarsko aktivnost, je to, kot sem že rekla, Sizifovo delo. Mogoče samo še to. V koalicijsko pogodbo, dogovor med koalicijskimi strankami, in tudi v program stabilnosti, ki ste ga poslali v Bruselj, ste zapisali, kako boste konsolidirali javne finance: z znižanjem proračunskega primanjkljaja s poudarkom na racionalizaciji javne porabe [[zniževanje mase za plače in racionalizacija]] , v skrajnem primeru z dvigom DDV. Ta skrajni primer se je pojavil že dva meseca po tistem, ko ste zasedli vlado oziroma še manj. Veste, da to ni realno. Niste želeli poseči v javno upravo, za katero vsi vemo, da je imamo preveč, in zato se na tistem koncu zadeve niste želeli lotiti. Ocenjujem, da s tem problem spet samo prelagamo v prihodnost, ker bomo to slej kot prej morali narediti. Vsak dan beremo o ljudeh v javni upravi, ki bi lahko bili že 10 in več let v pokoju – samo v zdravstvu je takšnih 250 –, medtem ko mladi čakajo. Vemo, da če bi šel nekdo v pokoj, bi to bila 4-krat manjša obremenitev za proračun, kot pa je, da ima nekdo pri teh letih solidno ali celo nadpovprečno plačo. Z vsemi dajatvami in prispevki to znese 4-krat več, kot bi imel kot upokojenec. Ampak to ni problem, naj starejši visijo v službi do ne vem kdaj, mladi pa naj bodo na zavodu za zaposlovanje, če nam ne bodo pobegnili v tujino. Politika je napačna. Z dvigom davkov ne boste pripeljali države iz krize, ker, kot rečeno, takrat, ko davek dvigneš, na drugi strani nekaj uničiš. To vam je povedal že gospod Egon Zakrajšek, ki je rekel: "Zvišanje davkov lahko v takšnih razmerah prinese prav nasprotno, še več sive ekonomije. Ocene o prihodkih so zelo optimistične. Dvomim, da so na Vladi znali izračunati, kakšni bodo dejansko." Tudi tu – Sizifovo delo. Zabili bomo spet tisoče in milijone evrov za preganjanje sive ekonomije, ki smo jo povzročili z nespametnim dvigom davkov.
Hvala lepa, gospa Jeraj. Na vrsti je gospod Jožef Kavtičnik.
Hvala lepa. Spoštovani! Danes smo slišali, da predsednica vlade Alenka Bratušek ni pripravljena odgovarjati na nekatera konkretna vprašanja. Kolikor mi je znano, se je predsednica Vlade najavila in je bila pripravljena priti v stranko SDS. Tam ni bilo posluha za to, da bi prišla in da bi lahko zadeve pojasnila. To da slutiti – ne samo slutiti, ampak da jasno sporočilo, da pri njih ni želje po tem, da bi dobili konkretne odgovore na konkretna vprašanja, ampak da tukaj pred javnostjo povedo, kako je predsednica in cela vlada arogantna do opozicije. Danes sem tudi slišal – mlad kolega iz poslanske skupine krščanskih demokratov je dejal, da je tista pot, ki jo oni zagovarjajo, edina prava. Veste, spoštovani mladi kolega, ne govoriti o edini pravi poti. Sem že precej časa na svetu, in vem, da edine in prave poti ni, da je lahko boljša in slabša pot, da je lahko pot, ki je kratkoročna, ki kratkoročno pripelje do cilja ali tista, ki dolgoročno pelje v razvoj in neko rešitev. Slišal sem tudi, da je pot, ki jo je izbrala prejšnja vlada z ZUJF, boljša kot ta, ki jo zagovarja ta vlada, ki zagovarja javno šolstvo, javno zdravstvo in socialo. Z ZUJF se je točno pokazalo, da je Ustavno sodišče imelo kar nekaj zadržkov na nekatere odločitve, ki jih mora ta vlada zdaj popravljati, in to je tudi poseg v javnofinančni dolg. Tako da, veste, so različne poti. Zagovarjam pot, ki jo je izbrala ta vlada, ki, še enkrat, zagotavlja javno šolstvo, javno zdravstvo in socialno varnost. Ta proračun ni tako dober, da bi bil vzhičen. Je še veliko rezerv. Predvsem so rezerve te, na katere so opozorili predsednica Vlade in predstavniki Ministrstva za finance, pa tudi mi sami v vseh teh razpravah, ki so bile na odborih. Rezerve so pri sanaciji, ker bo treba sanirati javni sektor in tudi državno upravo. Nujno bo treba to narediti, vendar ne z rezi, temveč z nekim načrtom prestrukturiranja, da se pregleda, da se postavijo čeprav tudi nove sistemizacije. Da se ugotovi, ali je, na primer, na Ministrstvu za obrambo potreben generalštab in poveljstvo Slovenske vojske, ali je potrebno dvoglavo vodstvo in tako naprej. Prepričan sem, da je treba narediti precej teh naporov, da se bo zadeva na odhodkovni strani dolgoročno uredila in konsolidirala. Sem pa vesel, da je na strani prihodkov proračun razvojno naravnan, da daje gospodarstvu več sredstev. Prepričan sem, da bo ministrstvo s svojo ekipo sposobno, da se bo na področju dodane vrednosti naredilo več, kajti pomembno je, da so prihodki večji od odhodkov, in takrat lahko izplavamo. Gospod minister, tega se vsi zavedamo, vendar je treba to narediti. Niste bili le enkrat minister, ampak večkrat, in se tega še kako dobro zavedate. Zato bom ta proračun podprl. Ker, poglejte, v enem letu, če dam samo primer, lanski oktober in letošnji oktober ter registracija novih osebnih vozil. Za čuda, za 23 % se je v Sloveniji povečala registracija novih osebnih vozil! Lanski oktober in letošnji oktober, naša vlada pa niti eno leto še ni na vladi. To pomeni, da se je nekaj naredilo, in to je dober znak. Zaradi tega, veste, se ne bi toliko zanašal na tuje, niti slučajno, kajti sam osebno se nisem nikoli zanašal na to, kaj mi lahko kdo naredi, pomaga ali svetuje, ampak sem se predvsem zanašal nase – to je tisti rek "uzdaj se u se i u svoje kljuse" –, na svojo sposobnost in na svojo prilagodljivost. To naj Slovenija nadaljuje, to naj Slovenija dela. Slovenci smo dokazali, da to lahko naredimo. Zato bom to vlado in ta proračun podprl, oba proračuna. Apeliram na vas, spoštovani, da če že nimate konkretnih priporočil, kaj se naj naredi, potem vsaj ljudi ne strašiti in ne govoriti, da predsednica Vlade ni bila pripravljena priti k vam in vam razložiti, kako je ta proračun nastal, kako ta proračun prinaša nove rešitve, da bo Slovenija izšla iz te krize. Hvala.
Gospod Vizjak, postopkovni predlog, izvolite.
Spoštovana podpredsednica, moram proceduralno protestirati. Namreč, gospod Jožef Kavtičnik je rekel, da je bila predsednica Vlade pripravljena k nam priti in nam določene stvari pojasniti. Ne poznam nikoli in nikdar te pripravljenosti, res pa je, da nas je povabila med sejo Državnega zbora na predstavitev proračuna. To je velika razlika, ali prideš pojasnit v neko poslansko skupino ali pa si tam na nekem gremiju vseh, ko jim želiš nekaj v eni uri predstaviti, in še to med tekočim delom parlamenta. Zato protestiram in vas prosim, da opomnite gospoda Kavtičnika, ker tu zavaja slovensko javnost. Nas poslancev ne, ker to poznamo, kar si je zdaj dovolil.
Želite, gospod Kavtičnik, dati postopkovni predlog? Gospod Kavtičnik, ne bi odgovarjali. Če imate postopkovni predlog [[...]]
Ja, postopkovni predlog imam, da je kolega Vizjak od mene zahteval nekaj, kar je že sam povedal – da je predsednica Vlade Alenka Bratušek bila pripravljena odgovoriti na njihovo vprašanje [[...]]
Gospod Kavtičnik [[...]]
Ali je prišla tja ali ni prišla, ali bo ona šla k njim ali pa jih je povabila, da pridete vi k njej – se opravičujem, če je temu tako. Bila pa je pripravljena, predsednica Vlade, pojasniti in povedati glede proračuna! Hvala.
Dobro. Gospod Kavtičnik se je očitno opravičil za napačne navedbe. Smo razčistili situacijo. Nadaljujemo z gospo Mirjam Bon Klanjšček.
Hvala lepa. Spoštovani predstavniki Vlade, kolegice in kolegi! Obravnava sprememb proračuna za leto 2014 zagotovo ni povezana z velikim zadovoljstvom oziroma navdušenjem. Občutek imam, kot da se nahajam na nogometni tekmi, ki ni najboljša in zagotovo ni taka, kot bi si jo vsi želeli, ker eni navijamo za, drugi pa proti, ko bi dejansko morali stopiti skupaj za čim boljše rezultate v prihodnje. Zaradi izjemne ekonomske negotovosti je ta proračun veliko bolj stabilizacijski kot razvojni in prinaša potrebno finančno konsolidacijo na način, da čim prej pridemo do gospodarske rasti. Menim, da je proračun primeren in vzdržen glede na trenutno stanje v državi. Pomembno je, da ohranjamo javno šolstvo, javno zdravstvo in status socialne države. Kljub temu, da govorimo o kriznem proračunu, kjer na eni strani tehtamo zahteve Evropske unije, na drugi strani pa socialne pravice in socialno državo, sem prepričana, da spremembe o predlaganem proračunu sledijo tako zahtevam Evropske unije kot ohranjanju socialne države. Vedite, ni nam lahko in ni nam vseeno za državljanke in državljane Republike Slovenije, še posebej za mlade, ki se jim danes vse premalo posvečamo. Mladi so tisti, ki danes ne smejo oziroma vsaj ne bi smeli občutiti, kako težke čase preživljajo starši v skrbi za preživetje družine. Mladi morajo imeti dostojne pogoje za šolanje. Izobrazba je tista, ki v življenju predstavlja svetlo luč. Vlada se zavzema, da v programih izobraževanja podpira izobraževanje na področju deficitarnih poklicev –tam, kjer so večje možnosti za zaposlitve. Zelo pomembno se mi zdi, da kljub varčevalnim ukrepom oziroma znižanjem odhodkov na področju šolstva ohranjamo kakovost izvajanja šolskih programov. Veseli me tudi, da se znanosti povečujejo sredstva, saj sem prepričana, da je vlaganje v znanost eden najboljših načinov za izhod Slovenije iz krize. Žal pa so investicije v šolstvu deležne precejšnjega znižanja in upam le, da se le-te ne bodo iz leta v leto zamikale. Veseli me tudi, da so v spremembah proračuna za leto 2014 namenjena dodatna sredstva za reševanje in prestrukturiranje zdravih jeder gospodarskih družb in da za leto 2014 ni predvidenih nobenih novih davčnih ukrepov. To pa pomeni, da bodo tudi podjetja vedela, kakšne bremenitve jih čakajo in da bodo lahko normalno planirala svoje investicije in svoje poslovanje ter vlagala v raziskave in razvoj. Oba proračuna ter Vlado z gospo mag. Alenko Bratušek na čelu bom podprla. Hvala.
Hvala lepa. Mag. Vizjak, izvolite.
Spoštovani! Ko govorimo o proračunu za leto 2014, je nekaj gotovo. Gotovo je, da je skoraj vse, kar se prihodkovne strani tiče, negotovo, ampak najprej bom začel pri odhodkovni strani proračuna za leto 2014. Vlada približno ohranja obstoječo porabo, kar se tiče plač javnih uslužbencev in zaposlenih. Ohranja torej neko tekočo potrošnjo za funkcioniranje države na enakem nivoju, kot je ocenjena realizacija za letošnje leto, če upoštevamo tudi obe tranši odprave plačnih nesorazmerij, ki bosta sledili v letih 2014 in 2015, kar je dogovorjeno. Na tem področju nič ne zmanjšujemo, kvečjemu nekaj povečujemo, ko govorimo o funkcioniranju, o plačah, o tekočih odhodkih. Zagotovo se povečujejo odhodki, kar se tiče obresti za najeta domača in tuja posojila, za približno 100 milijonov evrov. Dejstvo je tudi to, da se bodo povečevali odhodki za brezposelne in tudi za socialne transferje, kajti po vseh napovedih se nam bo stopnja brezposelnosti povečala oziroma se nam je že povečala glede na lansko leto. Zelo težko poslušam te argumente premierke, ko govori o stopnji brezposelnosti. Lahko vam samo povem, da je bilo oktobra 2011 brezposelnih približno 110 tisoč ljudi, da smo zadržali v letu 2012 to stopnjo na isti številki – tudi oktobra leta 2012 je bilo brez posla 110 tisoč ljudi, registrirano brezposelnih –, in da je letošnjega oktobra registrirano brezposelnih 118 tisoč ljudi, za 8 tisoč več. Gospe premierki bo enkrat treba res dopovedati, da se primerjajo meseci z meseci, ker so zelo močni sezonski vplivi. Namreč, vemo, da oktobra prihajajo mladi brezposelni, da je največ brezposelnih pozimi, da je najmanj brezposelnih poleti. Primerjati marec in oktober je nekorektno. Primerjajo se isti meseci različnih let, in tu ste pridelali 8 tisoč brezposelnih. Verjamem, da bo ta številka v prihodnje naraščala, kajti ne vem, zakaj ne bi. Namreč, gospodarsko nazadovanje in recesija sta napovedana s strani vseh tudi za prihodnje leto, in veliko tveganje ostaja, ali bo leto 2015 zelena luč oziroma nekaj pozitive, kajti to bo samo ob predpostavki, da bodo ukrepi za sanacijo bančnega sistema prijeli in da bo kreditni krč v drugi polovici prihodnjega leta odpravljen. Če odhodkovno stran povzamemo, vidimo, da nam bodo praktično vsi odhodki naraščali, vsi tekoči odhodki, in tudi Vlada se hvali, da ne bo manj investicij, temveč da bo pospešila črpanje evropskih sredstev. Odhodkov bo več. Na drugi strani pa imamo s prihodki problem. Zato ste, spoštovana Vlada, načrtovali nove davke in dvig obstoječih davkov. Rezultat tega je, da spremljajo te vaše namere po pokrivanju teh odhodkov s prihodki velika tveganja. Omenil bom samo tri po moji oceni ključna tveganja, ki bi jih morali upoštevati tudi z nekoliko konzervativnejšo politiko na odhodkovni strani. Prvo tveganje je, da nam bo glede na padec bruto domačega proizvoda tudi v prihodnjem letu upadel davek na dohodek pravnih oseb. Prej sem pazljivo poslušal državno sekretarko, ko je omenila, koliko je bilo davkov od dohodka pravnih oseb pobranega v letu 2012 in koliko v 2013, in verjetno bi veljalo, da je neka aritmetična sredina tisto, kar je bilo v obeh letih tega davka pobranega, kajti v letu 2013 je bilo nekaj vrnjenega za leto 2012. Verjetno je bilo tudi leta 2012 nekaj vrnjenega za leto 2011 in podobno. Vendar tu Vlada načrtuje, kot da ne bi bilo nenehnega padca gospodarske aktivnosti, še vedno podobno raven pobranega davka od dohodka pravnih oseb, kar je najmanj za približno 100 milijonov nerealno. Številke bodo pokazale med izvajanjem proračuna prihodnje leto. Drugo veliko tveganje je, kaj se bo zgodilo s sanacijo bančnega sistema in ne nazadnje z ugotovljeno bančno luknjo. V proračunu imamo 1,2 milijarde evrov za zdravljenje bank, za dokapitalizacijo bank, pri čemer ne vemo niti približno, ali bo ta denar zadoščal, koliko več tega denarja bo potrebnega. Tudi ta negotovost daje na ves proračun izjemno velik vprašaj. Tretja pomembna negotovost so učinki dviga davka DDV, kakor tudi uvedbe novega nepremičninskega davka. Veliko vprašanje je, koliko tega davka se bo dejansko steklo. Morebiti se bo že obračunal. Kaj bo z vsemi postopki, ki bodo sledili, pritožbami in neplačili, je pa veliko vprašanje. Na eni strani imamo kar precej tveganj glede prihodkovne strani in imamo relativno podcenjeno tudi odhodkovno stran. Prepričan sem, spoštovani, da bo žal izvajanje proračuna že kar kmalu v prihodnjem letu pokazalo, da se nam bo proračunski primanjkljaj povečeval v večjem obsegu, kot je predvideno. To, spoštovani, je pa najslabše za ohranitev socialne države oziroma za vse to, kar pravite, da ta proračun zagotavlja. Kajti če se bodo vsaj delno uresničile napovedi opozicije, da je prihodkovna stran preveč optimistično načrtovana in da je odhodkovna stran načrtovana nerealno, da bo odhodkov več – na primer, prepričan sem, da je odhodkovna stran podcenjena za nekaj deset milijonov, ko govorimo o nadomestilih za brezposelne. Če se bo to izšlo tako kot vsaj delno napovedujemo, bo primanjkljaj večji in bo za dosego teh zavez, ki jih imamo, treba poseči po drastičnih ukrepih, ki si jih nihče ne želi. Namesto, da bi pravočasno sprejemali tudi določene ukrepe za obvladovanje odhodkovne strani, smo na nek način sprejeli logiko, da verjamemo, da se bo zgodil čudež, da bodo vsi davki pobrani, in da bodo ljudje in podjetja kar naenkrat z veseljem oživeli in plačevali te davke ter da bo socialnih podpirancev in brezposelnih manj, kot jih napovedujejo tudi uradne inštitucije. Žal je temu nemogoče pritrditi. V te čudeže ne verjamem. Bojim se, da bo ta streznitev za našo Slovenijo prišla morebiti pol leta ali tri četrt leta prepozno. Takrat bodo žal problemi še bolj nakopičeni, kot so, in časa za reševanje še manj.
Hvala. Replika, gospod Kavtičnik.
Da ne bi prišlo do zavajanja. Oktobra in marca se ne da primerjati, lahko pa primerjam – kolega Vizjak, dejali ste, da se je v času vaše vlade brezposelnost zmanjšala. Če pogledamo po podatkih za marec leta 2012 in marec leta 2013, ko je bila vaša vlada, je bila brezposelnost za 10 % višja, takrat ko je bila vaša vlada. Tako da ne bi sedaj zavajali. Res je, da ni to oktober, ampak je marec–marec.
Hvala. Pojasnil je, verjetno se niste dobro razumeli pri razpravah. Temu je bila namenjena replika. Replike na repliko ni, boste imeli pa možnost proceduralno. Mag. Vizjak, izvolite.
Spoštovani predsednik Državnega zbora, to, kar je povedal gospod Jožef Kavtičnik, ni bila replika. Kajti niti v enem stavku se nisem skliceval nanj v svoji razpravi in ne vem, zakaj mi je repliciral. Govoril sem samo, da je bilo v oktobru leta 2011 110 tisoč brezposelnih in da smo ohranili to stopnjo tudi oktobra leta 2012. Če primerjamo, kaj je dosežek te vlade, če primerjamo oktober leta 2013, lahko ugotovimo, da je 8 tisoč teh več. Sploh ne vidim problema v tem. Sploh ne vidim, na kaj je gospod Kavtičnik repliciral, kajti ti podatki so uradni, so objavljeni na spletnih straneh Statističnega urada in tudi Zavoda za zaposlovanje in so točni. Na njih sem se skliceval. V tem primeru ni šlo za nobeno repliko, temveč je šlo za nek ugovor zoper mojo razpravo, in vi ste ga dopustili. Zahvaljujem se, da ste tudi mojo repliko njemu dopustili.
Hvala. Očitno je šlo za nerazumevanje v obeh primerih, tako da upam, da je zadeva sedaj pojasnjena. Bo pa možno še naprej v razpravah izmenjati stališča in tudi podatke. Naslednji razpravljavec je gospod Mihael Prevc, pripravi naj se gospod Samo Bevk.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Spoštovani minister, spoštovana državna sekretarka, sodelavci Vlade, spoštovani kolegice in kolegi! Če bi tak proračun, kot ga imamo na mizi, obravnavali v nekih normalnih časih, priznam, da bi bil lahko celo dober. Javnofinančni primanjkljaj je sicer še vedno zelo visok, vendar njegovi odhodki praktično ne odstopajo od lanskih. Takrat bi lahko rekel: hvala bogu, krotimo odhodke države in poskušamo čim več narediti na prihodkovni strani. Žal pa vsi vemo, da temu ni tako in da časi niso normalni. Zalomi se takrat, ko človek pogleda realizacijo za leto 2012 in ugotovi, da predvidevamo kar za 730 milijonov evrov večjo porabo. Leta 2012 nam je že uspelo nekoliko omejiti porabo pod 8 milijard, danes pa je spet 8,6 milijarde evrov. To zagotovo ni varčevalna naravnanost proračuna. Številke govorijo svoje, in številke zelo jasno nakazujejo žal zelo negativne trende: rast javnega dolga, rast brezposelnosti, vedno večje število upokojencev in vedno manj zaposlenih, nevzdržni obseg javnega sektorja in tako dalje. Bodimo iskreni, medtem ko večina drugih evropskih držav že zaznava gospodarsko rast, smo mi v krizo šele zapadli. Temu je krivo tudi zatiskanje oči takratne politike, predvsem politike v letih 2009–2012, kjer smo še nekako preživeli na krilih takrat še zelo poceni kreditov. Približno za 8 milijard evrov je bilo teh izposojenih sredstev, ki jih bomo še pridno vračali vsaj naslednjih 10 let. Tako danes samo za obresti in javni dolg namenjamo 10 % vsega, kar je v tem proračunu, vsega, kar beremo v tem proračunu, cca 940 milijonov evrov. Skorajda, kar je bilo danes že povedano, 500 evrov obresti na vsakega Slovenca plačuje država Republike Slovenije. Čeprav bi lahko sedaj zganjal demagogijo o socialni državi in razpredal, koliko bi lahko zgradili šol in bolnic, koliko bi lahko povišali otroških dodatkov, koliko je to pokojnin, štipendij in podobno, je mogoče le čas, da stopimo iz te politične kože in pogledamo, kam vse to pelje našo državo. Bistveni problem je, da si nihče ne upa javno priznati, kakšno je dejansko stanje. Res je, državljani bomo morali sanirati banke. To sedaj že vemo in to je neizogibno, toda kaj je bilo na tem mestu narejenega? Ste zaprli kakšnega bankirja? Ste zaprli kakšno odgovorno osebo? Ste zaprli kakšnega nadzornika? In kot prvo, zakaj je slaba banka danes v redu, eno leto nazaj pa ni bila? Ljudem govoriti, da niso krivi za to krizo, je zelo lepo in všečno, vendar to državljani že sedaj dobro vedo. Njih bolj zanima, ali bo kdo kazensko odgovarjal za stanje, v katerem smo, in zanima jih, kaj bomo storili v prihodnosti. Pri tolikšnih obrestih, pri tolikšni brezposelnosti, pri tolikšnih težavah v bančnem sistemu se zelo bojim, da si ta država izdatkov, ki jih navajate v tem proračunu, preprosto ne more privoščiti, če obstaja vsaj še trohica upanja, da kot država ostanemo finančno suvereni. Kaj najbolj pogrešam pri tej vladi? Najbolj pogrešam voljo po sistemskih izboljšavah, po spremembah, po reformah, po drugačni, učinkovitejši sistematizaciji. Zmanjšali ste materialna sredstva Policiji – samo primer. Prav, a kaj to pomeni? Da bodo policisti več časa sedeli v pisarnah in bili manj na terenu. Podobno je z inšpektorati, zdravstvenimi delavci in podobno. Ste se mogoče samo za odtenek lotili reorganizacije javne uprave? Ste si drznili vsaj s kotičkom očesa pogledati proti šolskemu sistemu, zdravstvenemu sistemu in predlagati učinkovitejše rešitve? Ne, v teh nekaj mesecih ste žal znali predvsem dvigniti marsikateri davek, saj gre za najenostavnejšo računsko operacijo, ki ne zahteva večjega truda. Res je, v segmentu gospodarstva in infrastrukture Vlada povečuje sredstva na številnih področjih. To je res. Res pa je tudi, da pljuvate v lastno skledo, saj finančne spodbude na eni strani izničujete z višjimi davčnimi obremenitvami, posredno tudi z dvigom davka na dodano vrednost, čeprav gre za potrošniški davek, pa potem še s kar nekaj parcialnimi davki in z največjim, nepremičninskim davkom. Vse to prizadene podjetja, in s tem so prizadeti tudi delavci v njih, vsi espeji, kmetijstvo, gozdarstvo. Prav vsi bodo ta davek občutili, in to celo dvakrat. Najprej ga bodo plačali za svojo stanovanjsko nepremičnino, potem ga bodo nekaj več plačali morebiti za kakšno poslopje, ki so si ga uspeli ustvariti ob svoji hiši, in kot tretje, prizadeti bodo dvojno ali celo trojno, ker bo prizadet tudi njihov delodajalec. Ta bo prisiljen to breme višjega davka na gospodarsko nepremičnino delno prevaliti tudi na njih. Kot prvo, kaj pomaga na eni strani spodbujati in na drugi strani ta napredek dušiti? S tem samo prekladate iz ene sklede v drugo, s to razliko, da v procesu ogromno denarja žal izgine v nič. Sprašujem se, na kateri podlagi in s kakšnimi argumenti si predstavljate, da bomo zagnali gospodarstvo in zaposlili naše ljudi, izplačali pokojnine našim upokojencem, če se duši naše podjetnike in njihove delavce, obrtnike, kmete, hkrati pa se zaradi želje po všečnosti pred državljani niste pripravljeni zapoditi niti v enega izmed sistemskih problemov te države. Medtem ko vas ti ljudje, ki ustvarjajo in plačujejo v proračunu, ne prosijo za nič drugega kot to, da jih pustite pri miru, da lahko v miru opravljajo svoj posel, brez naknadnih bremen. Žal samo z računskimi operacijami in prelaganji s konta na konto, z bilance na bilanco ne bo šlo. Me pa resnično zanima, če v to zgodbo resnično verjamete ali pa gre samo še za kupovanje časa in podaljševanje tega životarjenja. Ob tem proračunu se mi poraja precej vprašanj. Prvo vprašanje je: kaj, če bo davek na nepremičnine prinesel manj, kot načrtujete, ali pa se tega denarja zaradi različnih zapletov pri implementaciji tega davka sploh ne bo dalo pobrati? Zakaj takšno vprašanje? Poglejte, v proračunu se predvideva, da bo davek doprinesel v letu 2014 v proračun 183 milijonov in v letu 2015 202 milijona evrov. Po mojem mnenju ta ocena ni pravilna, in ko očitamo, da proračun ni realen, imam sam osebno v prvi vrsti prav to skrb. Zakaj? Predvsem zaradi tega, ker davčna osnova, ki je osnova za odmero višine nepremičninskega davka, bazira na posplošeni tržni vrednosti nepremičnin, kot vemo, ki ne ustreza dejanskemu stanju nepremičnine in izvira iz 5 let starega neažuriranega popisa nepremičnin, ki ga žal niso opravili strokovno usposobljeni popisovalci. Prepričan sem, da ko bodo zavezanci za plačilo davka dobili poskusne izračune in potem tudi sporočili pripombe, ki jih bo Durs moral upoštevati, da se bo lahko ta prihodek celo razpolovil. Poleg tega se bodo zavezanci za plačilo davka na nepremičnine prilagodili razmeram. Prepričan sem, da bo bistveno manj davka od nerezidenčnih objektov, kajti ljudje jih bodo poselili prej ali slej. To je moja skrb. Naslednje vprašanje, ki se mi poraja: kaj pa, če bodo ta davek in tudi vsi ostali povsem nevtralizirali vaše pomoči in spodbude podjetjem, ki jih vsi tako pogosto omenjate? Naslednje vprašanje: kaj, če izplen od davka na dodano vrednost ne bo tak, kot je načrtovano? Številni davki manjšajo razpoložljivi dohodek, kar pa pomeni tudi manjšo končno potrošnjo. Kaj, če načrpanih evropskih sredstev ne bo 1,2 milijarde? To je zelo resna skrb. Kaj, če višji davki pomenijo več propadlih podjetij in s tem več brezposelnih? Kaj takšno friziranje prihodkov pomeni za konkurenčnost Slovenije v svetu? Že 5 let strmo padamo po lestvici konkurenčnosti. Kako boste ustavili to padanje? S povišanjem in uvajanjem novih davkov? Hvala.
Hvala. Naslednji razpravljavec je gospod Samo Bevk, pripravi naj se gospod Zvonko Černač.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani zbor! "Moramo biti optimistični," je dejala prej kolegica poslanka Ljudmila Novak. Se popolnoma strinjam z njo, toda kako? Konec tega tedna mi je študentka prvega letnika ljubljanske univerze razlagala, da je po 14 dneh intenzivnega študija malo bolj pozorno prisluhnila televizijskim poročilom, medijem, in je rekla, da ni slišala niti ene pozitivne novice – še vremenska napoved je bila slaba. Kako naj ljudje potem v takem vzdušju, v splošni situaciji v državi razmišljajo optimistično? Kot da bi bili v tej državi vsi res lopovi in vsi res kradli. Ali nihče ne ustvarja neke nove dodane vrednosti in bi bilo o tem vredno poročati v medijih in ustvarjati v državi pozitivno klimo, tako kot je prej omenila kolegica Novak. To potrebujemo, predvsem več optimizma in več pozitivne naravnanosti v vseh porah našega življenja. Če poslušaš poročila in od desetih novic slišiš devet slabih, potem mislim, da je to izkrivljena podoba naše države. Na to poslanci žal nimamo vpliva, imamo pa vpliv, da sprejemamo dobre odločitve. Upam, da bomo sprejeli čim več dobrih odločitev v Državnem zboru v naslednjih mesecih, v naslednjih dneh, saj nas v naslednjih dveh tednih čakata kar dve seji, izredna in redna. Tu bi se rad najprej zahvalil ministru mag. Stanku Stepišniku, ministru, ki je pristojen tudi za problematiko idrijskega rudnika, da je prisluhnil argumentom in da smo skupaj ugotovili, da je treba zagotoviti v proračunu Državnega zbora za leto 2014 in za leto 2015 tudi sredstva za vzdrževanje nezalitega dela rudnika v Idriji, za monitoring in za odpravo rudarske škode. V prvem predlogu so bila tako sredstva za leto 2014 umaknjena iz proračuna. Sedaj smo za te naloge zagotovili 927 tisoč evrov, in upam, da bo to zadostovalo, da bomo stvari lahko v letu 2014 kolikor toliko solidno opravili, da ne bo prišlo do nevarnosti za okolje, za samo mesto, za varnost prebivalcev in njihovega premoženja. Gospod minister, hvala lepa še enkrat. Je pa v zvezi s tem še vrsta nalog, ki jih je treba opraviti, tudi to, da bomo Rudnik živega srebra Idrija v likvidaciji preoblikovali v javni zavod Center za upravljanje z dediščino živega srebra Idrija. Tukaj je, recimo, še en razvojni vidik. Ravnokar, prejšnji mesec je bila v Minamati na Japonskem sprejeta svetovna konvencija o živem srebru, to je Minamata konvencija o živem srebru, in spada pod okoljski program OZN UNEP. Ta program, ki bo finančni mehanizem za izvajanje Minamata konvencije, ima kar 4 milijarde 250 milijonov dolarjev vreden proračun za obdobje od leta 2010 do leta 2014. Če bi imeli v naši državi pripravljene projekte na to temo, bi lahko črpali tudi iz teh sredstev, kajti niso samo sredstva Evropske unije, niso samo krediti, so tudi drugi fondi na svetovni ravni, ki jih morda premalo izkoriščamo, in prav ta mehanizem za črpanje teh okoljskih projektov je vreden na ravni štirih let več kot 4 milijarde dolarjev. Tukaj je tudi priložnost za črpanje dodatnih sredstev za proračun in za projekte, ki jih imamo v državi. Nisem zadovoljen z vsemi stvarmi v tem proračunu. Želel bi si, da bi bilo za področje kulturne dediščine v letu 2014 več sredstev, kot jih je danes na razpolago. V proračunu je za to področje za leto 2014 na voljo nekaj manj kot 800 tisoč evrov, kar je komaj 30 % sredstev, ki so bili za obnovo in varstvo kulturne dediščine namenjeni, na primer, v proračunu za leto 1996 – velik padec za to področje. Vemo pa, da se naložbe v kulturno dediščino večkratno povrnejo, imajo multiplikativne učinke, in vsak evro v obnovo kulturne dediščine, kulturnega spomenika se 6-kratno povrne na drugih področjih. Zato apeliram na Državni zbor, da bi, tako kot je bilo sicer že v normativnem programu Vlade Republike Slovenije za leto 2004 in kot je bilo tudi v nacionalnem programu za kulturo za obdobje 2014–2017, sprejel Zakon o zagotavljanju sredstev za nekatere nujne programe Republike Slovenije v kulturi, tako kot je bilo to doslej, kajti zakon se izteče v letošnjem koledarskem letu. Ker se pa zavedamo problematike javnofinančne situacije, predlagamo, da bi ta zakon podaljšali za obdobje z začetkom od leta 2015 do 2019, in da bi tako za področje kulture na 5 programskih področjih, za obnovo kulturne dediščine, za investicije v javne zavode, za knjižničarstvo, za ljubiteljsko kulturo in za kulturniške mreže, zagotovili dodatna sredstva. Naj povem, da je v obdobju veljavnosti kulturnega tolarja oziroma evra od leta 1999 do leta 2013 bilo na voljo in zagotovljeno v vsakoletnih državnih proračunih skupaj 95 milijonov evrov. Za toliko bi lahko bila slovenska kultura siromašnejša, če ne bi imeli zakona o kulturnem tolarju oziroma evru, zato apeliram, da bi ta zakon sprejeli. Od prejšnjega petka je že v parlamentarni proceduri, in upam, da bo še do konca tega leta prišel na matični odbor za kulturo in potem na samo plenarno zasedanje Državnega zbora. Da bi videli, kako učinkovit je bil ta zakon v preteklosti, bi rad povedal nekaj uspešno izvedenih projektov. To so projekti UNESCO dediščine v Idriji, potem, recimo, Grad Jablje pri Mengšu, delavska kasarna na Jesenicah, cerkev v Olimjah, Cerkev Sv. Duha v Črnomlju, Ptujski grad, graščina Strmol, grad Turjak, Tonovcov grad, mestno jedro Piran in cerkev svetega Jurija, dominikanski samostan na Ptuju, Ptujska gora, sinagoga v Mariboru, trško jedro v Kropi, Štanjel, gradovi v Podsredi, Metliki in Ormožu, Baza 20 v Kočevskem rogu, spomenik v Dražgošah, bolnišnica Franja, osrednji spomenik v Mariboru, spominske hiše Trubarja, Gregorčiča, in Prežihovina. Več drugih deset objektov v obnovo kulturnih spomenikov bi lahko še naštel, kolikor jih je v tem programskem vsebinskem sklopu pod točko 1. Ali pa, recimo, večje investicije na področju kulture, javne kulturne infrastrukture. Naj jih nekaj naštejem, recimo, Narodna galerija, prizidek ljubljanske opere, Moderna galerija, Slovenski etnografski muzej, Restavratorski center, obnova Stare dvorane SNG Maribor, Lutkovno gledališče Maribor, Pokrajinska in študijska knjižnica Murska Sobota, Zgodovinski arhiv Celje, Filmski studio Viba film, prenova Slovenske filharmonije, izgradnja knjižnic v Velenju, Kranju ter na Ravnah in Muzej slovenskih filmskih igralcev v Divači. Od 41 projektov v javno infrastrukturo jih je bilo v tem programu financiranih 33. Samo 8 jih je še ostalo za podaljšanje zakona o kulturnem evru. Tako da bi apeliral na ministrstvo in na Državni zbor, da podprejo ta projekt. Velika problematika je tudi na področju prometne infrastrukture. Na odboru, ki je pristojen za to področje, na Odboru za infrastrukturo in prostor, smo v okviru obravnave proračuna o tem zelo temeljito razpravljali in sprejeli poseben sklep, kjer smo apelirali na Vlado, da zagotovi dodatna sredstva za državno cestno infrastrukturo, kajti razen projektov, ki so sofinancirani iz evropskih sredstev, v načrtu razvojnih programov ni več tistih projektov za leti 2014 in 2015, ki bi se financirali direktno iz državnega proračuna. Na srečo pa ostajajo evropski projekti, tako da bodo nekatere stvari, ki so se že začele, kot recimo prenova na četrti razvojni osi med Želinom in Mostom na Soči, nemoteno potekale naprej. Upam, da tudi obvoznica Gorenja vas in obvoznica Škofja Loka, če ne bo ponovno Državna revizijska komisija razveljavila javni razpis in bo šlo, po domače rečeno, v franže dodatnih 25 milijonov evrov iz evropskih skladov. To bi bila prava katastrofa v tej finančni suši, zato sem na odboru za finance predlagal, da bi odbor za finance in odbor za infrastrukturo obravnavala problematiko javnih razpisov, kajti nekaj je narobe, ali s tistimi, ki pripravijo te razpise, v tem konkretnem primeru z Direkcijo Republike Slovenije za ceste, ali je nekaj narobe z Državno revizijsko komisijo in njenim delovanjem ali pa je nekaj narobe z zakonodajo, ki ureja te javne razpise. Predlagam, da oba pristojna matična odbora Državnega zbora obravnavata problematiko javnih razpisov, kajti da bi z eno potezo izgubili 25 milijonov evrov za obnovo škofjeloške obvoznice, ki jo ljudje pričakujejo že skoraj pol stoletja, bi bila res lahko nacionalna katastrofa, in pozivam vse, ki so za to odgovorni, naj se ne igrajo z našim denarjem in naj odločajo odgovorno. Bi pa imel še eno vprašanje za državno sekretarko mag. Matejo Vraničar. Namreč, konec prejšnjega meseca smo bili priča pobudi predsednika Državnega zbora kolega Janka Vebra, da naj bi za prometno infrastrukturo lahko črpali sredstva in najeli ugodne kredite pri Evropski investicijski banki in bi tako lahko premostili te investicije, ki bodo v naslednjih letih izpadle s temi sredstvi. To so najbrž bistveno boljši pogoji najemanja denarja, kot se je naša država zadolževala doslej. Kolikor vem, naj bi bila predsednica Vlade naklonjena tej ideji in naj bi bil finančni minister naklonjen tej ideji. 30. oktobra smo brali na STA, da je tudi minister Omerzel, pristojen za infrastrukturne projekte, naklonjen najemu kredita pri Evropski investicijski banki za infrastrukturne projekte, da pa ne more napovedati, kdaj bi lahko to storili – vem, da se tega ne da storiti čez noč –, zato bi vprašal državno sekretarko mag. Vraničar povsem konkretno: kakšne so možnosti za najem kreditov pri Evropski investicijski banki za infrastrukturne projekte na področju železniške in cestne infrastrukture, ki bi v nadaljevanju razbremenile državne proračune, pod kakšnimi pogoji in v kakšnih časovnih okvirih bi se lahko o tem pogovarjali? Tako da bi poleg uspešnega črpanja evropskih sredstev lahko to bil drugi potencialni vir sredstev, kajti edini, ki ga ima ta država trenutno na razpolago, edini investicijski potencialni vir, so evropska sredstva. Upam, da bo Vlada naredila vse, da bo črpanje res uspešno, da bo, tako kot smo prej slišali državno sekretarko, v letu 2014 teh sredstev za 200 milijonov evrov več počrpanih, kot je to bilo planirano. Tako da bi prosil za ta konkreten odgovor glede sredstev Evropske investicijske banke. Na koncu bi rad omenil še eno področje. V rebalansu za leto 2013 smo uspeli zadržati sredstva za popotresno obnovo v Posočju po potresu julija 2004. Govorim za rebalans, kolega Krivec, za rebalans 2013, ne za 2014. V rebalansu proračuna za 2014 je bilo predvideno bistveno črpanje sredstev, pa smo ohranili vsaj 4,5 milijona evrov za nadaljevanje teh projektov, kar je 18,18 %, kot je bilo to predvideno s prvotnim proračunom, je pa radikalno črtanje teh sredstev za popotresno obnovo predvideno v letu 2014, in sicer s 5,5 milijona na 1,5 milijona evrov, kar znaša 72 % manj sredstev, kot je bilo to s prvotnim proračunom predvideno. Mislim, da je to nesorazmeren poseg v neko proračunsko postavko, če smo generalno te postavke nižali tam od 15 do 20 %, za popotresno obnovo, ki se vleče že 10 let, pa smo v letu 2014, ko bo 10. obletnica potresa v Posočju, znižali ta sredstva kar za 72 %. Mislim, da bi morali to stvar tudi sanirati. Razmislil bom. Mislim, da je v proceduri tudi amandma, ki povečuje ta sredstva znotraj prerazporeditve, znotraj istega ministrstva – ne jemljejo sredstev nekemu servisiranju javnih dolgov, ampak znotraj samega ministrstva. Mislim, da bi lahko podprli v Državnem zboru to, da se sredstva za popotresno obnovo v letu 2014 in tudi v letu 2015 povišajo vsaj v nekem razumnem okviru. Naj povem, da je, recimo, prenova po velikonočnem potresu leta 1998 trajala kar 11 let. Sedaj se nam obeta ne samo 11, ampak tudi 12, 13, 14 ali pa 15 let, da bomo sanirali posledice potresa, ki ga je doživelo Posočje v letu 2004. Kot rečeno, bom ta proračun tako za leto 2014 kot tudi za leto 2015 podprl. Podprl bom tudi predsednico Vlade. Mislim, da ima za to potezo glavno zaslugo minister mag. Stepišnik, ker smo rešili problem, o katerem sem govoril na začetku. Kajti to je bil moj pogoj za podporo teh dokumentov. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Besedo ima gospod Zvonko Černač, pripravi naj se mag. Marko Pogačnik.
Spoštovani! Poceni je bila ta podpora, moram reči. Ob tem, da je kolega Bevk predsednik odbora za infrastrukturo, bi pričakoval, da bi bil pogoj sprejetje amandmaja, o katerem smo govorili na odboru in ki je namenjal infrastrukturi dodatnih sto milijonov v letu 2014. Danes je bilo že večkrat rečeno, da proračun nekako izkazuje politiko aktualne vlade, vlade Alenke Bratušek. Kaj nam ta politika govori? Ali nam ta politika mogoče vliva kak optimizem? Nam vliva zaupanje? Smo lahko zaskrbljeni? Smo varni? To gotovo – če prav parafraziram premierko, njeno izjavo glede davkov, potem smo pod to vlado državljani zelo varni, celo pretirano varni. Kajti rdeča nit teh proračunskih dokumentov v letošnjem letu je dvigovanje davčnih bremen, tudi pretirano dvigovanje davčnih bremen na vseh segmentih, ne samo davčnih bremen, tudi vseh ostalih obremenitev tako prebivalstva kot gospodarstva. Daje ta sprememba proračuna za leto 2014 kakšno podporo gospodarstvu in prebivalstvu, da bo lažje poslovalo, da bo lažje funkcioniralo, da se bodo začela odpirati nova delovna mesta? Tu imamo neko vabilo gospodarske zbornice, kjer so napisali, da je trenutno 90 tisoč manj delovnih mest v gospodarstvu, kot jih je bilo konec leta 2008. Ali se zavedamo, kaj pomeni ta številka? Verjetno pomeni velikanski problem. Ta sprememba proračuna za leto 2014 je bodisi pot do rešitve tega problema bodisi ga bo dodatno zaostrovala. Če pogledamo številke in to, kar v tem dokumentu piše, potem nam mora biti vsem jasno, in verjamem, da si tudi premierka pred tem ne zakriva oči – zaradi tega je njena odgovornost še toliko večja –, da pomenita ta sprememba proračuna in proračun za leto 2015 dodaten problem za to državo. Dodaten problem z več vidikov. Prvič, zaradi tega, ker v okviru sprememb proračuna ni predvidene nobene resnejše reforme, na primer v javnem sektorju, kjer bi bilo treba sprejeti resno reformo in se resno lotiti omejevanja porabe na ta način, da bodo storitve kvalitetne, optimalne, da bodo ljudje dobili tisto, kar pričakujejo od javne sfere, in na drugi strani, da se bodo stroški za delovanje te javne sfere začeli zmanjševati. To, kar je sedaj v spremembi proračuna, je, oprostite, nek kozmetičen popravek, v njem pa niti ni zajeto vse, kar bi moralo biti zajeto. Ali vidimo kakšno resno reformo na področju zdravstva? Ne vidimo je. Ali vidimo kakšno resno reformo na področju pravosodja? Ne vidimo je. Pred dnevi ste prišli z nekim zakonom, s katerim naj bi tistim, ki ne znajo pojasniti izvora 70 % premoženja, le-tega zaplenili. Vse to že imamo v zakonodaji, samo izvaja se ne. Tisti, ki je dobil nekaj, kar je neupravičeno, kar je povezano s sumom storitve nekih kaznivih dejanj – obstajajo mehanizmi v sedanji zakonodaji, da se jim to vse zapleni. Zadnjič ste lahko slišali posameznike iz pravosodne sfere, ki so govorili, da to sicer počnejo, ampak zelo redko in zelo bojazljivo. Ne nazadnje bi ljudje pričakovali, da bi v tistem trenutku, ko je ta vlada zagotovila v tem proračunu, v katerem zmanjšujete sredstva za številne pomembne projekte, podporo dvema zasebnima bankama v višini preko 500 milijonov evrov, vsaj tem gospodom in gospem, ki so soodgovorni za te rabote, tisti trenutek, ko se je to zgodilo, 6. septembra, zamrznila vse premoženje, pa se to ni zgodilo. Kaj nam govori ta sprememba proračuna? Dodatno breme konec leta 2014, ki bo zadelo državljanke, državljane in gospodarstvo, bo večje za nekaj manj kot 5 milijard evrov. 4,8 milijarde se predvideva vlada Alenke Bratušek zadolžiti v prihodnjem letu. Kljub višjim davkom, kljub višjim prilivom, kljub dodatnemu zajemanju na nepremičnine, ki so si jih ljudje sami gradili, bo potrebna dodatna zadolžitev za 4,8 milijarde. Ali res samo za šolstvo, za pokojnine, za tiste, ki si ne morejo najti zaposlitve ali tudi za kaj drugega? Ali tudi za tajkunske zgodbe v teh bankah? Ali tudi za plačilo odškodnin tako imenovanim izbrisanim? Ali tudi za tiste, ki ne proizvajajo nič, pa dobijo vseeno plačano za to? Kako gre v ta kontekst neka subvencija nekemu zasebnemu podjetju, predstavniku ministrske ekipe, za katero ni nič treba storiti, pa ni sporna, na drugi strani pa bi bilo sporno, če bi taista oseba nekaj za to storila? Verjetno tak način delovanja ne vzbuja ravno zaupanja v izvršilno vejo oblasti, še posebej ne zaradi tega, ker na koncu bodo morali vse te stvari plačati ljudje preko višjih davkov, in to sporočilo nam žal daje sprememba proračuna za leto 2014. Zaradi tega je zelo težko biti optimističen, ker je treba pogledati, kaj se bo zgodilo po tem obdobju, ko bomo, kot pravi premierka, zmogli sami. Že, ampak za kakšno ceno in kdo jo bo plačal? Koliko bo stalo najetje teh dodatnih 5 milijard? Ali toliko, kot trenutno znaša obrestna mera, med 6 in 7 %, kot se je ta država zadolžila v času aktualne vlade meseca maja letos, ali bi lahko znašala ta zadolžitev bistveno manj, odstotek ali dva, kot je na voljo denar v okviru Evropske unije? Seveda je treba zanj izpolniti neke pogoje. Vsaka odgovorna vlada bi se soočila z resnico, pogledala v ogledalo, prišla pred Državni zbor in javnost ter priznala poraz, povedala, da ne gre in da je edina rešitev, da se ne bremeni s tem dodatnim zadolževanjem prihodnjih mladih generacij, to, da pridobimo sredstva iz cenejših virov in da s tem omogočimo lažjo zadolžitev, manjše obveznosti in neko pot na koncu tunela, da bomo nekoč sposobni vse te stvari tudi vrniti. Kajti naša zadolžitev konec leta 2014 bo očitno presegla 25 milijard evrov, pri čemer veste, da trenutno ne ustvarimo niti 35 milijard evrov v tej državi, ob tem, da je bila ta zadolžitev še konec leta 2008 8 milijard in da so bile obresti takrat 300 milijonov evrov letno, konec leta 2014 pa se bodo približale ali pa celo presegle milijardo evrov, obrestna mera pa je 6 do 7-odstotna. Tega, oprostite, po besedah premierke same z nekega sestanka, ko smo debatirali o tem, ali bo Pozitivna Slovenija spremenila svoje stališče o vnosu fiskalnega pravila v ustavo ali ne, ne zdrži nobena država. To so bile njene besede na tem sestanku. Zavaja javnost. Zakaj ne pove javnosti, da so te številke nerealne? Še več, na vso to zlaganost veže svojo zaupnico, in mislim, da je to zelo slaba popotnica ureditvi javnih financ in sprejetju vseh tistih ukrepov, ki bi jih bilo treba sprejeti zato, da se bo ta država resnično izvlekla iz razmer, v katerih je danes. Tako da je te spremembe proračuna nemogoče podpreti, in se čudim tistim koalicijskim poslancem, ki nekako veste, da je to napačna pot, da na tej poti vztrajate, da se ne soočite z resnico, in da enostavno javno ne poveste svojega mnenja, ki ga drugače poveste v zaodrju oziroma takrat, ko so reflektorji v tej dvorani izklopljeni.
Hvala. Besedo ima mag. Marko Pogačnik, pripravi naj se gospa Aleksandra Osterman.
Spoštovani predsednik, hvala za dano besedo. Spoštovani ministrski zbor, kolegice in kolegi! Danes obravnavamo najpomembnejši dokument za državo v letu 2014 in me res preseneča, da je od vladne ekipe prisoten samo en minister. Še bolj me pa preseneča to, da je premierka na ta dokument vezala zaupnico. Ali ima premierka sploh podporo v svoji ekipi ali je nima – glede na prazne klopi tega ne bi mogli reči. Za ta dokument, ki ga je Vlada pripravila, ocenjujem, da je že v osnovi pripravljen na napačnih napovedih. Pripravljen je na napovedih Umarja, da bo padec gospodarske rasti v Sloveniji 0,8 %. Mednarodni denarni sklad je napovedal padec 1,4 %, kar pomeni skoraj dvakratno razliko. Še bolj zaskrbljujoče je, da je danes EBRD napovedal padec za minus 2,5 %. Zato bi premierki zastavil vprašanje, kako gleda na to napoved. Mislim, da je že na tej osnovi proračun nerealen. Proračun je nerealen tudi na prihodkovni in odhodkovni strani. Proračun za leto 2014 ne vključuje sodne odločbe za plačna nesorazmerja in 170 milijonov plačila. Resda je državna sekretarka rekla, da gre tu za direktno obremenitev proračuna med 80 in 100 milijonov evrov, vendar bi kljub vsemu predsednici Vlade zastavil vprašanje, kako gleda na Virantovo matematiko, ki vehementno ponuja zakonite zamudne obresti, in da se bo ta zadeva raztegnila na naslednji dve leti. Zakonite zamudne obresti so v danem momentu skoraj 9 odstotnih točk, vemo pa, da Slovenija plačuje že za leto 2014 skoraj milijardo obresti. V tem proračunu niso vključene odškodnine za izbrisane, s katerega naslova se bodo te odškodnine izplačevale. Vemo pa, da se bodo te odškodnine že v letu 2014 začele izplačevati. Glavni polnilec tega proračuna je zakon o nepremičninah. Predsednico Vlade smo prej poslušali, da ta nepremičninski davek ne bo bremenil večjih gospodarskih družb, da se bo na stanovanje oziroma na prebivalca to poznalo približno za 3 evre. Zato predsednici Vlade zastavljam vprašanje, iz katerega naslova in kdo bo potem plačal 205 milijonov evrov, ki jih proračun predvideva kot dodatni davek na nepremičnine. Od kje? Če ne bodo plačevale velike gospodarske družbe, če bo to na prebivalca oziroma lastnika stanovanja samo 3 evre, ali bo potem to plačalo podeželje ter mala, mikro in srednje velika podjetja? Pričakujem, da mi bo predsednica Vlade na to odgovorila. Zelo neodgovorno in, bi rekel, po eni strani celo žaljivo se mi zdi, da koalicija razlaga, da je ta proračun socialno usmerjen. Kako lahko rečete, da je proračun socialno usmerjen, ko pa bo ta proračun bremenil gospodarstvo, državljanke in državljane Republike Slovenije v letu 2014 s 550 milijoni dodatnih davkov? S 550 milijoni dodatnih davkov, dodatnih bremenitev bo proračun bremenil gospodarstvo in prebivalce, vi pa razlagate, da je ta proračun socialno usmerjen. Ni! Ni socialno usmerjen, ni razvojno usmerjen! Zanima me, zakaj tu ni vključenih prihodkov iz naslova privatizacije. Ocenjujem, da bi privatizacija morala biti glavni generator teh zadev, vi pa ne pričakujete nič – ali s privatizacijo ne mislite resno ali pa imate kakšne druge računice. Velik del dodatnih prihodkov ta predlog proračuna predvideva iz naslova črpanja evropskih sredstev. Evropska sredstva Slovenija črpa izredno slabo, in Vlada do danes ni sprejela še niti enega ukrepa, ki bi bil lahko zagotovilo za črpanje dodatnih evropskih sredstev. To so bolj neke špekulacije na papirju. Enako je na področju sive ekonomije – niti enega konkretnega ukrepa niste naredili. Glede na povišanje davkov, ki jih je sprejela vlada Alenke Bratušek, mislim, da ta vlada prej sivo ekonomijo spodbuja, kot da bi jo zajezila. Takšne bremenitve niso dobre, in ocenjujem, da pot, ki si jo je zamislila vlada Alenke Bratušek, ni pravilna. Prepričan sem, da se Slovenija iz gospodarske, finančne krize ne bo izkopala. Problematična je tudi postavka B bilance, v kateri se predvideva za sanacijo bančnega sistema 1,2 milijarde evrov. Če to pogledamo, je dejansko primanjkljaj proračuna za leto 2014, bi rekel, izključno zaradi sanacij in dokapitalizacije bank. Treba pa se je vprašati, kdo nosi odgovornost, in mislim, da ima veliko odgovornost za to sedanja predsednica Vlade, ki je zaustavila sanacijo bank vsaj za približno 8 mesecev. Pozitivna Slovenija je dala referendumske podpise na zakon o tako imenovani slabi banki. S tem se je zadeva zaustavila za približno 4 mesece, potem je pa še premierka 2 do 3 mesece razlagala, kako bo sprejela nov zakon, kako bo banke reševala na drug način. Po treh mesecih je pa spoznala, da je edina varianta, da nadaljuje z zakonom, ki ga je sprejela oziroma predlagala vlada Janeza Janše. Mislim, da je v tem proračunu ogromno negotovosti. Negotovost je tudi sam nepremičninski zakon. Ne izključujem možnosti, da bo ta zakon romal na Ustavno sodišče, in ne izključujem možnosti tveganja, da bo Ustavno sodišče odločilo, da je ta zakon protiustaven. Kakšen je scenarij Vlade v tem primeru? Kakšen je scenarij Vlade v primeru, da bo za potrebe sanacije bančnega sistema potrebnih več kot 1,2 milijarde evrov? Fitch, priznana bonitetna hiša, je v petek izrazila dvom v to številko. Špekulira se za 4,6 milijarde evrov. Predsednik nadzornega sveta NLB je v petek dejal, da banke potrebujejo 5 milijard. Zanima me, kakšni ukrepi so pripravljeni, kje je scenarij B, kje je scenarij C. Kajti bolj, ko razpravljamo, ko gledamo v tem proračunu, vidimo, da je ta proračun nerealen. Narejen je že na napačnih napovedih. Številke prihodkovne in odhodkovne strani so napačne. Ob koncu bi samo zastavil še vprašanje, – mislim, da bo predsednica Vlade lahko na to odgovorila –, od kje iz naslova nepremičninskega davka 205 milijonov evrov prihodkov, če pravi, da bodo velike gospodarske družbe plačale enako in da bo na prebivalca oziroma na lastnika to 3 evre več. Zanima me komentar glede napovedi EBRD – padec BDP v Sloveniji za leto 2014 za 2,5 odstotne točke. Narejen je na 0,8 %. In seveda vprašanje za predsednico Vlade, kdaj pričakuje rebalans proračuna za 2014, ali bo to 15. januar ali bo to 1. februar. Tega proračuna ne morem podpreti, ker je nerealen. Sploh ne moremo govoriti, ali je proračun slab ali dober, ker je nerealen že v osnovi. Hvala.
Hvala. Replika, gospod Kavtičnik? Prosim?
Hvala lepa. Morda [[...]]
Ne, glejte, samo v pojasnilo, da ne bo težav pri replikah. Ni nujno, da koga omenite. Če je bila razprava napak razumljena, ima možnost za repliko, in gospod Kavtičnik predvidevam, da je [[...]]
Jaz sem govoril o socialnih transferjih, ki jih bi naj ta proračun zajel, in o zagotavljanju socialne varnosti. Ravno zaradi tega sem mislil, da me morda ni prav razumel. Ravno smo vezali sprejetje zakona o nepremičnini na to, da se ohranjajo socialni transferji. Ohranjanje socialnih transferjev, štipendij je zagotavljanje ohranjanja socialne države. Pri razvojni naravnanosti smo pa govorili o zagotavljanju sredstev za izobraževanje, in če vložek v izobraževanje, v znanost in v razvoj ni razvojna komponenta, potem ne vem, kaj bi naj bilo. Tudi sredstva, ki jih predvidevamo v proračunu za povečanje gospodarstva – mislim, da so vsa ta lahko tretirana kot razvojna sredstva. Hvala.
Hvala. Postopkovno ima mag. Marko Pogačnik.
Spoštovani predsednik Državnega zbora, res vas naprošam, da daste repliko tako, kakor piše tudi v poslovniku. Mislim, da je gospod Kavtičnik tukaj naredil razpravo. V nobeni stvari me ni negiral ali zanikal zadeve. Glede socialne politike in štipendij in vsega tega – treba je poudariti, da je ta vlada zmanjšala subvencije in da se bodo iz tega naslova mesečne vozovnice za dijake in študente mesečno povečale za 5 evrov, kar na letni osnovi za družino z dvema otrokoma pomeni 100 evrov dodatnih obremenitev. Da ne bomo zdaj šli še druge stvari razlagati. Predsednik, prosim, če spoštujete poslovnik in daste repliko za to, kar se predvideva po poslovniku ali da tistega potem opozorite, da je zlorabil poslovnik. Hvala.
Hvala. Glede gospoda Kavtičnika – zelo jasno je povedal, na kateri točki smatra, da ni bil pravilno razumljen, in to je podlaga za to, da je lahko repliciral v skladu s poslovnikom. Ni nujno potrebno, da omenite nekoga, če vam želi ta potem replicirati. To je samo eden od pogojev. Celo prednost ima vsebina razprave in morebitna napačna razumljenost razpravljavca za to, da ima možnost popraviti navedbe. Tako da je bila ta replika povsem v skladu s poslovnikom. Nadaljujemo razpravo, in sicer ima besedo gospa Aleksandra Osterman, pripravi pa naj se gospod Branko Ficko.
Hvala za besedo, predsedujoči. Spoštovani vsi prisotni! Za razliko od mojih dveh predhodnikov bom sama malce bolj optimistična in bom spremembi proračuna za leti 2014 in 2015 podprla, saj sledita ciljem javnofinančne konsolidacije. Sprememba je usmerjena v vzdržno finančno stabilnost države z rezi tako na odhodkovni strani kot tudi z ukrepi za spodbujanje gospodarske rasti in ohranjanje socialne države. Zato sem prepričana, da spremembi proračuna za leti 2014 in 2015 peljeta v pravo smer. S spremembo proračuna sledimo ciljem doseganja proračunskega primanjkljaja na ravni 3 % za leto 2014 in 2,5 % za leto 2015. V proračunu so zagotovljena sredstva za socialne transferje, pokojnine, zdravstvo, kakor tudi za investicije, in v danih razmerah poskuša tudi na tak način čim bolj zagnati gospodarsko rast. Slovenija mora tudi kot članica EU zaradi zahtev okrepljenega ekonomskega upravljanja in evroobmočja v spremembi proračuna za leti 2014 in 2015 voditi dolgoročno javnofinančno politiko in sprejemati ukrepe, ki bi vodili do znižanja strukturnega primanjkljaja. Zavedati se moramo, da moramo zaveze, ki smo jih dali Evropi, tudi izpolniti. Časi, ko smo lahko samo obljubljali in malo manj naredili, so dokončno minili. Nikakor ne moremo trditi, da so narejeni ukrepi le na prihodkovni strani. Tudi na odhodkovni strani je veliko narejenega. Večina rezultatov pa bo vidna po preteku določenega časa. Povsem jasno je tudi, da so vsi ukrepi, ki jih je storila ta vlada in ki jih še namerava storiti, doseženi v soglasju s socialnimi partnerji, saj socialni damping ni zaščitni znak Pozitivne Slovenije in tudi ne te vlade. Prav ta vlada je začela učinkovit in potreben boj proti sivi ekonomiji, ki ga podpira Evropska komisija. Sive ekonomije je v Sloveniji za približno 28 % BDP oziroma za približno 10 milijonov evrov na leto. Od 1. julija 2013 so v veljavi posebne davčne blagajne, ki imajo programe, ki preprečujejo brisanje računov. Od 1. julija poteka nadzor s pomočjo mobilnih enot, ki jih sestavljajo uslužbenci Dursa in Cursa, in če pričakovani rezultati ne bodo takšni, kot je pričakovati, se bo šlo v prave davčne blagajne po zgledu Hrvaške. Lahko se tudi strinjam, da danes spremembe niso najbolj všečne, toda tudi časi, v katerih živimo, niso najbolj všečni. Dana sprememba proračuna odraža realno sliko, v kateri se Slovenija nahaja. Zakaj smo tu, kjer smo, pa se lahko vsi strinjamo, da ni posledica te vlade, ampak posledica večletnih in večkratnih napačnih odločitev, ki pa so globalno gledano v slabih pogojih še multiplicirane v našem okolju. Sama bi bila najsrečnejša, če bi se že v letu 2014 pogovarjali o visoki gospodarski rasti, o realizaciji infrastrukturnih projektov, na primer 3. razvojne osi, ki bi spodbudila gospodarstvo od Koroške do Bele krajine, in 3a. razvojne osi. Gre za tako imenovano cesto smrti Kočevje–Ljubljana, kjer bi se lahko pogovarjali o razvoju gospodarstva tudi v tistih predelih Slovenije, kjer je gospodarstvo na najnižji možni točki razvoja in kjer imamo najvišjo stopnjo brezposelnosti. Sama prihajam iz Kočevja, ki ima najvišjo stopnjo brezposelnosti in kjer je gospodarstvo na najnižji možni točki razvoja. Ljudje tam, kot tudi drugod po Sloveniji, ne vidijo nobene perspektive več. Sama sem se takoj po nastopu mandata poslanske funkcije začela zavzemati za izgradnjo kočevske železnice, ki je dograjena le do Ribnice, in za izgradnjo do Kočevja potrebuje modernizacijo tirov ter ureditev signalizacije v vrednosti okoli 35 milijonov evrov. Tako bi Kočevsko, ki je strukturno popolnoma zaostalo, pridobilo varnejšo, cenejšo in hitrejšo infrastrukturno povezavo. Na tem mestu naj povem, da sem vesela in ponosna na vlado Alenke Bratušek, ki je prisluhnila mojim pobudam in se zavzela za modernizacijo kočevske železnice z dopolnitvijo proračuna za leto 2015 in temu namenila 8 milijonov evrov. Žalostno je dejstvo, da je bila 21. septembra 2013 120. obletnica železniške proge Ljubljana–Kočevje, in ta slovesnost žal ni bila v Kočevju, temveč v Ribnici. Žalosti me tudi dejstvo, da je bila ob odprtju pred 120 leti ta proga bolj urejena kot danes – stoletje in več kasneje. Danes je bilo dosti slišati tudi o Zakonu o davku na nepremičnine. Naj povem, da gre za enega najstarejših davkov v zgodovini človeštva. Zakon o davku na nepremičnine bo združeval že do sedaj vpeljane 4 davke, in sicer nadomestilo za uporabo stavbnega zemljišča, davek od premoženja, pristojbine za uporabo gozdnih cest in davek na nepremičnine večje vrednosti, ki je bil uveden v letu 2012. Na tem mestu naj povem, da bom spremembo proračuna za leti 2014 in 2015 podprla, kajti sprememba proračuna zagotavlja vzdržno finančno stabilnost, ob tem pa ohranja socialno državo. Hvala.
Hvala tudi vam. Besedo ima gospod Branko Ficko, pripravi naj se gospa Renata Brunskole.
Dober večer vsem skupaj, predvsem ministru in državni sekretarki ter ostalim sekretarjem, ki vztrajajo z nami! Tudi sam nisem zadovoljen s proračunom, predvsem na prihodkovni strani, saj bi si tudi sam želel normalnih prihodkov, tržnih, predvsem iz gospodarstva, ne pa z davki. Vprašanje je, če je Vlada sploh imela pri pripravi proračuna drugo možnost. Ni je imela, zlasti če je hotela zadržati primanjkljaj na eni milijardi proračunske razlike in zadržati socialno državo. Zaradi tega je tudi tak rezultat, da je nastal ene vrste krizni proračun. Proračun kaže na to, da moramo pred oživitvijo gospodarstva sedaj plačevati vse dubioze, ki so nastale pred 10 leti, tudi z enormnim kreditiranjem v letih 2007 in 2008, ki ni dalo rezultatov, s tajkunskimi krediti ter z vlaganjem v špekulativni nepremičninski balon. Če bi že takrat sprejemali nepremičninski davek, bi bilo tega manj. Takrat ste sedanji kritiki opravili samo vrednotenje – vprašljivo –, porabili denar, nepremičninskega davka niste sprejeli, očitno z drugimi interesi. Tudi glede nepremičninskega balona je v tistem obdobju izrazito rasla gradbena baronica Hilda, menedžerka, šolana s krščanskimi vrednotami. Njenih rezultatov ni treba pogrevati. Davki ne bi bili potrebni, če bi bil vrnjen denar, tudi recimo tista milijarda iz mariborske nadškofije iz Zvona Ena, Zvona Dva. Res pa je tudi to, da konec leta 2008 in predvsem 2009 ni bilo začeto reševanje bančnega sistema, kot so to začeli v drugih evropskih državah. Vse te napake sedaj plačujemo, in to je dejstvo. To ne pomeni, da ni rezerv na odhodkovni strani, v državni upravi, povezanih predvsem z birokracijo, racionalizacijo v zdravstvu, šolstvu. V preteklem času je tudi za te reforme že bilo zadosti časa, vendar zadeve niso bile urejene. Proračun je projekcija, okvir. Sam po sebi ničesar ne rešuje, predvsem ne dolgoročne gospodarske rasti. Prav tako ne bo dal rezultatov, prihodkov, če v smeri gospodarstva ne bo usmeritev v pozitivno smer, s sanacijo bančnega sistema in s tem z možnostjo servisiranja zadolženega gospodarstva, s sistemsko razdolžitvijo gospodarstva, tistega, ki je brez lastnega kapitala, in z možnostjo vstopa upnikov v aktivno lastništvo, z racionalnim koriščenjem evropskih sredstev za prave projekte, s hitrostjo pri pripravi projektov, s pospešenim investiranjem na področju infrastrukture, z ukrepi na področju sive ekonomije, tudi z boljšimi rezultati v kmetijskem gospodarstvu. Na tem gospodarskem delu ni vse odvisno samo od ministra Stepišnika. Ko poslušam kritike proračuna, se ne morem načuditi njihovemu sprenevedanju. V zadnjih 8 letih so bili ves čas zraven, 70 % vladanja, so sprejemali zakone, uredbe, bdeli nad bančnim sistemom. Njihov rezultat je danes na žalost viden. Ko sem poslušal novo paradigmo Nove Slovenije – krščanskih demokratov: manj davkov. Se strinjam, ampak kdo bo pa dal denar za proračun? Bog ali zvonovi? Ne vem. Ali pa največje zagovornike peticije glede kmečkega davka, kolege iz SLS – ali bi naj bil davek nič, da se uničuje podeželje in tako naprej? Kmetijska gospodarstva naj bi po tem novem predlogu prispevala cca 12 milijonov evrov. To višino je vedno treba primerjati z vsakoletnim vložkom v kmetijstvu, ki v povprečju znaša 400 milijonov evrov evropskih sredstev, zraven pa še slovenska udeležba cca 70 milijonov. Ta sredstva se v letu 2014 povečujejo skupaj na 482 milijonov evrov, v letu 2015 pa na 612 milijonov evrov. Teh 12 milijonov je cca 2 % od tega. S tem nočem povedati, da je treba zadevo obremeniti, ampak da kmetijstvo dobi svoj denar, bistveni pa so rezultati, ki iz tega izhajajo. Lahko bi predstavniki SLS govorili tudi o drugih dubiozah, o drugem denarju, o gospodarjenju z gozdovi, zagovarjanju posameznikov oziroma dobitnikov koncesij iz državnih gozdov, kjer imamo luknjo nasproti države cca 20 do 25 milijonov evrov ali pa, recimo, na račun pobiranja koncesnin in vodnih povračil v tako imenovani vodni sklad, kjer denar ne gre za namene po vodnem zakonu, ampak gre cca 32 milijonov evrov za energetiko na Savi, za urejanje okolice in tako dalje. Kolegi iz SDS so zmagovalci, saj so že mojstri pri kritiziranju proračuna. Ne bom rekel, da zaradi slabe vesti in napak, narejenih v obdobju 2004–2008 – zato plačujemo tako imenovani črni davek. Moram pa priznati, da je pri njih pozitivno to, da se ime Janez Janša več ne uporablja, ampak da se iz dneva v dan pojavlja ime Alenka Bratušek, in zato se jim zahvaljujem. Sam proračun naših problemov sicer ne rešuje. Z dopolnitvijo drugih ukrepov na področju gospodarstva, javne uprave, javnih naročil, birokratskih postopkov se lahko ta zadeva dopolni, vse v cilju razvoja in gospodarske rasti, in nam lahko da določeno usmeritev. Proračun bom podprl. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Besedo ima gospa Renata Brunskole, pripravi naj se gospod Jerko Čehovin.
Hvala lepa, spoštovani gospod predsednik. Spoštovani gospod minister, predstavniki Vlade, kolegice in kolegi, lepo pozdravljeni! Spremembo proračuna za leto 2014 bom podprla. Sprejetje proračuna za leto 2014 je bilo izvedeno že s sprejetjem proračuna v lanskem letu, v času prejšnje vlade, vendar sama s tem nimam nobenih težav. Gre za proračun in gre za kontinuiteto dela, in zagotovo vsaka vlada vidi svoje videnje, kako peljati zadevo naprej. Dejstvo je, da je predsednica Vlade skupaj z ministrsko ekipo ugotavljala, na kakšen način zadeve speljati, predvsem v smeri vzdržnosti in realnosti proračuna. Sprememba proračuna za leto 2014 zasleduje cilj doseganja proračunskega primanjkljaja okoli 3 % bruto družbenega proizvoda za leto 2014, kar je realna podlaga, da se bo v letu 2015 znižal na 2,5 %. Zaradi izjemne negotovosti sta sprememba proračuna za leto 2014 in tudi proračun za leto 2015 zagotovo veliko bolj stabilizacijska in nekoliko manj razvojna, vendar kljub vsemu to ne pomeni, da ta proračun ne bi bil realen. Proračun je ocenjen korektno, je realen in je izvedljiv. Želim se opreti na nekatere pozitivne točke kljub temu, da je danes bilo velikokrat slišati, kaj vse v tem proračunu ne bi bilo v redu. Bilo je tudi kar nekaj samokritičnosti v zvezi s proračunom, ko so ga kolegi pripravljali sami, vendar v vsem tem vidim pozitivna izhodišča. Ohranjamo socialno državo – kaj to pomeni? Da bodo upokojenci še naprej imeli pokojnine v takšni višini kot do sedaj, brezposelni socialno pomoč, velike družine, socialno najšibkejši ljudje, invalidi primerno pomoč in podporo. Ohranjamo javno šolstvo, javno zdravstvo, in znamo poskrbeti tudi na področju sociale, da imajo tisti, ki so pomoči potrebni, zagotovljeno socialno varstvo. Ta vlada je posegla tudi v plače javnega sektorja s socialnim dialogom. Ne strinjamo pa se z zmanjšanjem števila državnih uslužbencev za cca 40 tisoč, kot je bila predlagana ena izmed rešitev ene izmed opozicijskih strank. S tem bi za obstoj svoje zaposlitve skrbele medicinske sestre, vojaki, policisti, in tudi negovalke v domovih za starejše bi razmišljale o tem, ali je res ta javni sektor, državni sektor tisti, katerega bi neprestano rezali. Prepričana sem, da nihče ni pomislil v tej smeri, vendar slišati je bilo tako. S tem vsi skupaj ugotavljamo, da javni sektor še kako potrebujemo. V proračunu za leto 2014 se investicije povečujejo za 80 % – za investicije je namenjena milijarda 300 tisoč evrov. Predsednica Vlade je danes to ponovno poudarila. Velike investicije na področju infrastrukture so tiste prioritete te vlade, za katere se poslanke in poslanci s celotnega območja Republike Slovenije zavzemamo, še posebej tisti, ki živimo na dislociranih območjih, na območjih na obrobju Slovenije in imamo občutek, da smo zapostavljeni. Vlada razmišlja o teh velikih projektih, in ne samo, da razmišlja, ampak nadaljuje kontinuiteto dela več vlad, ki so te velike infrastrukturne projekte imele med svojimi strateškimi projekti, pa najsi je to 3. razvojna os na območju Kočevskega ali je to 3. os od Koroške do Bele krajine ali 4. os na idrijskem območju in tako naprej. Prav je, da se poskušajo vsi administrativni postopki pri tovrstnih projektih pospešiti, da se izvajajo odkupi zemljišč za tiste dele, kjer so bili sprejeti državni prostorski načrti. Tudi v času prejšnje vlade je bil sprejet eden takšnih. Zagotovo pa drugi tir železnice Divača–Koper, kjer je bilo v zadnjih tednih veliko govora o cenovnem prevrednotenju ocenjene vrednosti investicije – vemo, da je to projekt, ki ga je treba izvesti. Strateški položaj Luke Koper kot pomembnega evropskega pristanišča, logističnega centra je tisti, ki nas mora voditi tudi v povezavi z zagonom gospodarstva, v povezavi s pomembnostjo ohranitve statusa Luke Koper ter v povezavi z ostalimi strateškimi partnericami – v teh dneh, v petek in soboto na seji odbora za finance, smo večkrat govorili o Nemčiji. Tudi s strani Umarja je bilo predstavljeno, da na izvoznem področju že gremo v trende gospodarske rasti. Predvidevanja so, da države evroobmočja že imajo trend gospodarske rasti na ravni 1 %. Zagotovo bo šla zadeva navzgor. Naš interes je, da vse te komparativne prednosti, ki jih imamo, in geostrateške prednosti Republike Slovenije zadržimo, predvsem zato, da naše gospodarstvo, zagon gospodarstva, podjetništva, obrti, turizma, ki so mu tudi namenjena sredstva, kmetijstva in regionalnega razvoja peljemo v smeri, ki bo zagotavljala tudi željo podjetij po nadaljnjem razvoju, po namenjanju sredstev za raziskave in razvoj, in predvsem, da se trendi obrnejo v smeri gospodarske rasti. Danes so občine tiste, ki so generatorji regionalnega razvoja, tudi investicij, velikih investicij, infrastrukturnih investicij, kohezijskih, in dostikrat je to izvedljivo in izvedeno predvsem s koriščenjem sredstev iz evropskih skladov. Če pogledamo spremembo proračuna za leto 2014, ugotovimo, da bomo iz Evropske unije dobili za cca 210 milijonov evrov več, in v proračun Evropske unije bomo vplačali za 34 milijonov evrov manj, kot je bilo v lani sprejetem proračunu za leto 2014. Imamo cilj vzdržnosti proračuna, ohranjanja socialne države. Želimo si čim bolj uspešnega črpanja evropskih sredstev, vlaganja v raziskave in razvoj. Ta vlada ima odgovorne in pomembne naloge, ki se jih žal v času prejšnjih vlad ni uspelo izvesti: zagotovitev javnofinančne stabilnosti, sanacija bančnega sistema. Vse nas zelo zanima, kaj bodo pokazali bančni stresni testi. Fiskalna konsolidacija je tudi ena od pomembnih nalog, vendar ko govorimo o fiskalni konsolidaciji ali, po domače, o davkih, kar je bolj razumljivo ljudem, smo na odboru za finance imeli priložnost slišati naštevanje, koliko davkov je bilo uvedenih tudi v času prejšnje vlade. Po napovedih Umarja bodo pripravljeni ukrepi pripeljali do ponovne gospodarske rasti, kar je realno in možno v letu 2015. Gospod Vasle je uvrstil potek sanacije bančnega sistema in gibanja javnih financ med negativna tveganja, dogajanja v mednarodnem okolju pa med pozitivna tveganja. Ravno Nemčija kot pomembna poslovna partnerica Republike Slovenije je danes v trendu ponovne gospodarske rasti. Kljub temu, da že imajo vzpostavljen red na področju nepremičnin, že imajo uveden davek na nepremičnine, in ljudje v Nemčiji plačujejo davek na nepremičnine, tudi upokojujejo se starejši, vendar na gospodarskem delu je zaznati gospodarsko rast, in to je tudi pozitivna nota za Republiko Slovenijo in naše gospodarstvo, ki se veliko povezuje s članicami Evropske unije. Za zaključek, kot je danes predstavila predsednica Vlade, naj se politika, ki deli ljudi, dokončno umakne politiki povezovanja. To si želijo državljanke in državljani Republike Slovenije. Stremimo k Sloveniji solidarnih državljank in državljanov, k pošteni državi in pravični družbi. Predlog sprememb proračuna za leto 2014 bom podprla.
Hvala. Naslednji ima besedo gospod Jerko Čehovin.
Hvala lepa, gospod predsednik. Lep pozdrav vsem kolegicam in kolegom, ministru in obema državnima sekretarjema! Vsaka razprava o proračunu je lahko politična, lahko je strokovna, lahko je vsebinska ali je pa kombinacija enega in drugega. Še zlasti, kadar gre za tako imenovano spremembo proračuna, ko ne gre za oblikovanje novega proračuna, ampak za popravek tistega, kar je bilo že sprejeto in je treba popraviti zaradi tega, ker se je pokazalo, da nekatere stvari ne držijo oziroma da je treba tako pri gabaritih kot tudi pri temeljih nekatere stvari spremeniti. Da ne bo pomote, ne očitam, da popravljamo ta proračun, ki ga je pripravila prejšnja vlada in približno pred enim letom sprejel parlament oziroma takratna koalicija. Marsikatere stvari v njem so dobre, vendar pa nekatere enostavno ne držijo. Predvsem ne želim podleči neki evforiji napovedovanja "apokalipse zdaj", ki se bo zgodila hipoma in je že tukaj pred nami. Mislim, da temu ni tako. Kadar govorimo s tem političnim jezikom, ko opozicija pravi, da je vse zanič, koalicija pa, da je vse dobro, ne eni in ne drugi ne govorimo resnice. Verjetno je resnica nekje vmes, ampak kljub temu se moramo vsi zavedati, da je enostavno dokument, ki je sicer najpomembnejši dokument sleherne vlade v letu, treba pripraviti. Ta je pripravljen in, kot smo že slišali, da ne bom teh zadev ponavljal, ker sem tudi sam že malo utrujen od venomer ponavljajočih se tem, trditev, da je ta proračun nerealen in tako dalje. Dejstvo je, da če govorimo tako, potem je tudi nerealna osnova oziroma je lahko originalni proračun, ki je bil pripravljen, tudi nerealen. Lepo je to prej povedala državna sekretarka, ko nam je vsem dala vedeti, da so bili davčni prihodki v originalnem proračunu za 100 milijonov višji, kot so pa v sedanjem popravku proračuna, s to razliko, da v originalnem proračunu enostavno ni bilo sprejetih orodij za doseganje davčnih prihodkov. Mislim, da tudi tej vladi ni bilo nič kaj lepo, da je morala poseči, ko je to ugotovila, po nekaterih orodjih, da zadeva kolikor toliko stoji. Veliko je bilo prejšnje dni govora glede davka na dohodek pravnih oseb. To je tipičen primer, kako znamo stvari zaviti v zlat ali pa srebrn staniol, kot komu paše. V originalnem proračunu je bilo tega davka ob predvideni za 1 % nižji stopnji davka na dobiček planiranega v višini 488 milijonov. Po sedanjem popravku je to 421 milijonov. Kljub temu trdimo, da je zadeva nerealna, da ne stoji, da ne bo nikoli dosežena, in kljub temu, da je državna sekretarka mislim, da nam najmanj že desetkrat povedala, zakaj je temu tako, trdimo, da imamo prav, da ta davek ne bo dosežen in tako naprej. Saj nihče ne trdi, da bo dosežen, ampak prav zagotovo pa ne moremo trditi, da ni res, da kadar stopnja nekega davka pade s 23 % na 17 %, da je treba akontacije, ki so bile pobrane po višji stopnji, vračati. To je čisto osnovnošolska – niti ni matematika, to je navadna aritmetika. Trdimo nekaj, kar že vsak učenec v osnovni šoli ve in razume, za kaj gre. Politično nam pa to ne odgovarja in zaradi tega bomo rekli, da je proračun nerealen, da ne bo dosežen. Samo tega davka je toliko, ker govorite, da je novih davkov nabranih toliko in toliko. Pri novem davku je res, da je ta vlada dvignila davek na dodano vrednost, s to razliko, da ni bila nobena skrivnost, da je največja vladna stranka v svojem programu imela ta davek napovedan. Sicer ne v višini povečanja za 2 %, ampak v višini 1 %. Ko se je naredila inventura prevzema, bom rekel, proračunskih postavk prejšnje vlade, se je ugotovilo, da je treba nekoliko več dvigniti, in tukaj moram le popraviti, da temu ni tako, kot je prej gospod Tonin trdil, da nihče v Evropi tega davka ni dvignil. Ni res. Recimo, samo Italija ga je dvignila trikrat. Nazadnje ga je dvignila pred enim mesecem z 21 na 22 %. Po drugi strani pa je tudi res, da na gospodarstvo dvig tega davka, še zlasti, ker imamo pretežno izvozno gospodarstvo, nima takšnega učinka, kot ima učinek na končno potrošnjo, pri čemer moram le povedati, da je večina slovenskih trgovcev vsaj do sedaj ta davek obračunala v breme svojih prihodkov oziroma svojega dohodka in bistveno ni povečevala cen. Tukaj ni bilo bistveno dvignjenih cen. Po drugi strani pa izvoznemu gospodarstvu, kot rečeno, celo koristi, da ima višje stopnje davka, kar potem tudi več refundira oziroma poračunava z vstopnim davkom. Te stvari niso tako strahovito hude, kot se poskuša prikazati. Drugi davek, ki ga je ta vlada pripravila, je ta famozni davek na nepremičnine. O tem ne mislim danes veliko govoriti. Mislim, da nekateri ljudje tukaj dobro vedo, v čem je problem. Problem je enostavno, ker se je razširila osnova za pobiranje tega novega davka, kajti imeli smo vrsto sektorjev ali, če povem drugače, vrsto lokalnih skupnosti, ki nadomestila za uporabo stavbnega zemljišča sploh niso uvedle, ga niso imele ali pa je bil tako majhen, da je bil zanemarljiv. Kaj to pomeni? Pomeni, da so odgovorni ljudje za lokalno samoupravo v teh občinah od županov občinskih svetov pogruntali, ob velikem sufliranju tudi določenih političnih struktur, političnih strank, da nima smisla uvajati nadomestil za uporabo stavbnega zemljišča, ker bodo tako ali tako dobili izravnavo iz državnega proračuna. Zakaj bi se župan zameril svojim ljudem, svojim volivcem, če lahko pričakuje od države, da mu bo primaknila razliko? Ko govorimo o pravičnosti, moramo povedati, da ni bilo pravično to, da smo nekateri, ki smo imeli relativno visoke stopnje davka oziroma nadomestila za stavbno zemljišče, plačevali ne samo svoja nadomestila, ampak smo posredno plačevali preko državnega proračuna tudi finančno izravnavo tistim lokalnim skupnostim, ki nadomestila za uporabo stavbnega zemljišča niso uvedle ali pa so ga uvedle manj, kot bi ga lahko. Vem, da bom dobil kontra odgovor, da so s tem privabljale investitorje. Sedaj je obratno. Tiste občine, kjer bodo sedaj plačevali manj davka, kot so prej plačevali nadomestila za stavbno zemljišče, bodo pozitivno konkurenčne in bodo rekle: pridite k nam, ker pri nas je davek nižji. V tem je »catch« vsega tega nesporazuma in te velike vihre, čeprav vam je primerka prej povedala, da bo tam, kjer je bilo nadomestilo uvedeno, sedaj razlika samo 3 evre v povprečju za eno povprečno stanovanje. Še enkrat govorim, to je statistika, da ne bo kaj narobe. Tu je ta razlika v višini tistih 200 milijonov, kar se bo nabralo v proračunu. Moram reči, da sam, priznam, nisem navdušen nad to rešitvijo. To je rešitev v sili zato, da se javne finance pokrpa, kajti veste, da v koaliciji ni bilo sporazuma oziroma ni bilo konsenza o tem, da bi uvedli tako imenovan krizni davek, ki bi prizadel predvsem tako imenovano aktivno prebivalstvo in družine, ki so aktivne, ki so tudi v tisti najpomembnejši, najboljši življenjski dobi z majhnimi otroci in sta oba starša zaposlena. Druga stvar je, kako nekateri gledamo na te zadeve, ampak rad bi rekel, da osebno smatram, da bi moral ta davek biti približno tako, kot je ZUJF, za določeno časovno obdobje, in potem bi se moral dejansko opredeliti tako, kot je sicer navada v Evropi, da je to predvsem davek lokalnih skupnosti. Vendar, kot rečeno, ta proračun želi biti ravno tisto, kar v opoziciji trdite, da ni. Želi biti bolj realen in hoče imeti tudi neke vire, iz katerih se bo ta proračun napolnil. Specifika slovenske krize je v tem, da je ta bolj, čeprav se marsikdo z menoj ne bo strinjal, kriza zasebnega sektorja kot pa zgolj proračuna. Zakaj to trdim? Trdim zato, ker je bilo v letih 2004–2008 vrženo v gospodarstvo 25 milijard evrov svežega denarja, predvsem v sektor gradbeništva in tudi v nekatere druge sektorje. Zlasti, kar pa je najbolj problematično, je bil preko bank ta denar porabljen za tako imenovano lastniško konsolidacijo, kar je slovenska različica "prihvatizacije", balkanske prihvatizacije. Ni bil namenjen za produktivne namene in zato je tudi ta velik problem, ker smo prešli v to krizo z zastarelo produktivno bazo, in kdorkoli bi vladal, bi imel te probleme. To so strukturni problemi slovenskega gospodarstva. Z redkimi izjemami imamo zastarelo produktivno bazo z malo dodane vrednosti, in posledično je to stanje povzročilo, da imajo banke danes takšno luknjo, kot jo imajo. To je bilo možno samo ob spregi politike, bančništva in gospodarstva. Če te sprege ne bi bilo, če bi imeli normalno delujoče gospodarstvo, verjetno do tega pojava ne bi prišlo oziroma bi prišlo v majhni meri. Kar iz tega izhaja, je to, da je poleg sanacije bančnega sistema treba razdolžiti tudi gospodarstvo, vsaj nekatere najpomembnejše panoge oziroma podjetja. Brez sistematske razdolžitve gospodarstva se bo ta spirala samo nadaljevala. Nič ne bomo dosegli, če bomo imeli najbolj dokapitalizirane banke v Evropi in najbolj zadolženo gospodarstvo v Evropi. To stvar bomo morali razrešiti, in na to morda proračun ne daje odgovora, daje pa odgovore tisto, kar se mora še zgoditi. To je dejansko prenos upravljanja državnih podjetij pod eno kapo in profesionalizacija upravljanja teh podjetij. Za razliko od tistih, ki smatrate, da samo čista privatizacija reši ta problem, menim, da sama oblika lastnine ni toliko pomembna, ampak je bolj pomembna profesionalnost, apolitičnost in predvsem poštenost. V Sloveniji bi morali vsi skupaj začeti na glas razmišljati, da je vrlina to, da se ne krade. To bi morala biti prva maksima, ki bi jo morali dejansko, ne glede na politično barvo, na očitke ene in druge – ne sme se krasti. Ne more biti vrlina, da nekoga hvalimo, da se znajde, da je maher, da je mojster, in to honoriramo. To enostavno ne sme več biti vrlina v Sloveniji. Zato morajo pa tudi vsi narediti svoje domače naloge: gospodarstvo, gospodarska zbornica, pravosodje, predvsem pa – danes smo tukaj v parlamentu – politika. Poštena politika. Mislim, da bi to moralo biti izhodišče tega in ne to, da si med seboj očitamo, kdo je v katerem obdobju kaj naredil narobe, kdo je kaj mislil takrat, ko je to delal, zakaj je to naredil, ampak predvsem, da skupaj najdemo pot za izhod iz tega labirinta. Tukaj se mi zdi, da bi morali dati tudi zelo jasno sporočilo našim državljanom, našim ljudem, ki od nas ne pričakujejo samo medsebojnih obtoževanj, in ne samo, da govorimo, kdo je v kakšnem trenutku kaj vzel, čigav je bil kateri tajkun, kdo se s kom pozna, kdo se je s kom pogovarjal, kdo je komu segel v roko, ampak predvsem to, da spremenimo, in to iskreno spremenimo svoje obnašanje in svoje vedenje. Druga stvar, ki mora temu slediti, so pa tako imenovane reforme, o katerih je bilo danes že dosti govora. Osebno mislim, da je zelo pomembna ali pa celo ena najpomembnejših zdravstvena reforma. Prej ali slej nas bo čakal tudi popravek. Se opravičujem nekdanjemu ministru pokojninske reformice, ker mislim, da bo ta v kratkem morala doživeti nekatere spremembe. Nato so še reforme trga dela in še marsikaj drugega. Kako bomo do tega prišli, je vprašanje, ki ima polno neznank, ampak bolj kot neznanke mene pri nas in pri teh procesih, ki jih pri nas vodimo, moti to, da se vsaka družbena skupina, čim se čuti ogroženo ali prizadeto zaradi reform, takoj postavi na zadnje noge kot mačka s kremplji naprej, mi pa ne. To naj delajo drugi. Samo nas vidite. S tem ne bomo nič rešili. Tudi če bomo povsod imeli tak izrazit odklon oziroma averzijo proti vsem spremembam, bomo pristali na vzdrževanje sedanjega stanja, kar pa zagotovo ni dobro in ne bo dobro. Dragi kolegi in kolegice, malo več optimizma, malo več volje in energije v dejanske spremembe in malo oziroma dosti manj medsebojnega obtoževanja. Mislim, da stvari v Sloveniji niso še tako daleč, da se ne bi ob dobri in veliki politični volji ter pripravljenosti in sodelovanju razrešile. Proračun za leto 2014 oziroma bolje rečeno popravek proračuna, kakršenkoli je, bom podprl, ravno tako pa mislim podpreti tudi predsednico Vlade.
Hvala. S tem so besedo dobili vsi, ki so bili prijavljeni v tem krogu za razpravo. Razpravljamo o splošnem delu predloga sprememb proračuna. Besedo želi najprej predstavnica Vlade mag. Mateja Vraničar.
Hvala lepa. V tem krogu razprave mi je bilo zastavljeno eno konkretno vprašanje in bi rada nanj odgovorila – v zvezi s črpanjem sredstev za infrastrukturne projekte pri Evropski investicijski banki. Slovenija že ima odprto kreditno linijo oziroma dogovorjeno pogodbo za kredit z Evropsko investicijsko banko v višini 500 milijonov evrov, in sredstva iz tega kredita je mogoče porabiti za plačilo slovenske udeležbe v okviru tistih infrastrukturnih projektov, ki se sicer financirajo iz evropskih sredstev. Mogoče je dogovoriti pomoč oziroma kredit EIB tudi za druge infrastrukturne projekte, vendar pa Evropska investicijska banka ne sofinancira majhnih projektov. Zaradi tega mora biti vsak projekt, ki želi konkurirati za te namene, vsaj v vrednosti 25 milijonov evrov, podrobnosti oziroma posamezni elementi kreditne pogodbe pa se potem dogovorijo v odvisnosti od tega, za kakšen projekt gre, kakšni so časovni okviri črpanja teh kreditov. Lahko gredo vse tam do 20 let. Zaradi tega je kaj bolj konkretnega v zvezi s tem težko povedati. V drugih razpravah je bilo postavljeno nekaj konkretnih vprašanj oziroma trditev in bi rada na nekatere odgovorila oziroma vsaj postregla z nekaterimi podatki, čeprav so bila posamezna vprašanja naslovljena na predsednico Vlade. Verjamem, da bo v nadaljevanju lahko tudi s svojega vidika odgovore dopolnila oziroma jih nadgradila. Prva zadeva: očitek, da predlog proračuna temelji na napačnih makroekonomskih napovedih. Ta proračun temelji na jesenskih makroekonomskih napovedih, ki jih pripravlja Urad za makroekonomske analize in razvoj, tako kot vsako leto. Urad za makroekonomske analize in razvoj je tista institucija v Republiki Sloveniji, ki pripravlja makroekonomska izhodišča, na podlagi katerih se vsako leto potem pripravijo proračunske projekcije. Če druge institucije, bodisi slovenske bodisi tuje, pripravijo v nekoliko kasnejšem ali približno istem obdobju nekoliko drugačne ocene in svoje napovedi makroekonomskih okoliščin v Sloveniji, se nikdar do zdaj ni trdilo, da so napovedi urada napačne. So ene in druge in tretje napovedi, in se vse do določene mere razlikujejo potem, ko gledamo nazaj, kaj je bilo dejansko realizirano. Napovedi EBRD, Evropske komisije, IMF, Banke Slovenije in tudi napovedi Umarja se niso nikoli stoodstotno uresničile. Odstopanja so v mejah tega, kar je v stroki, ki se ukvarja z napovedovanjem ekonomskih tokov oziroma okvirov, normalno oziroma običajno. Postavljeno je bilo vprašanje, zakaj v proračun na odhodkovni strani ni vključen znesek odprave plačnih nesorazmerij, kakor je bila sprejeta oziroma postala pravnomočna sodba Upravnega sodišča, ki zahteva poplačilo te razlike v plači za obdobje od oktobra 2010 do maja 2012, in zakaj v proračunu niso predvidena sredstva za plačilo odškodnin za izbrisane za leto 2014. Zakon o poplačilu odškodnine izbrisanim v Državnem zboru še ni bil sprejet. Kakšna bo višina odškodnine, je v tem trenutku še neznanka. Upravni ali pa sodni postopki, na podlagi katerih bodo odškodnine dosojene, se bodo začeli tekom prihodnjega leta, in glede na vse neznanke, ki obstajajo v zvezi z višino teh odškodnin, je Vlada ocenila, da bo zagotovila sredstva v letu 2014 v okviru predvidenih globalnih odhodkov z instrumenti, ki jih ima na razpolago po zakonu o izvrševanju proračunov oziroma Zakonu o javnih financah – z notranjimi prerazporeditvami in racionalizacijami. Tudi sodba sodišča, ki je zaposlenim v javnem sektorju omogočila oziroma dodelila pravico, da dobijo poplačilo neizplačane razlike v plačah v zvezi z odpravo plačnih nesorazmerij je bila sprejeta, tik preden je bil predlog proračuna posredovan v Državni zbor, in v vmesnem času od 1. oktobra do danes so tekli pogovori s sindikati, na kakšen način bo to izplačilo udejanjeno. Tudi kar se tega tiče, se je Vlada odločila, da se poplačilo ne bo izvršilo na podlagi individualnih izvršb, ampak bo organizirano na podlagi zakonske ureditve načina poplačila, in sicer v dveh obrokih. Prvi obrok naj bi bil poplačan najkasneje v februarju 2014 in drugi obrok najkasneje v januarju 2015. Sredstva za poplačilo bo moral zagotoviti vsak proračunski uporabnik oziroma vsak delodajalec, pri katerem je javni uslužbenec bil v tem obdobju, na katerega se nanaša poplačilo, zaposlen. Kot je bilo danes že omenjeno, to za državni proračun znese v skupnem znesku obeh obrokov med 80 in 100 milijoni evrov. 40 do 50 milijonov evrov letno bo zagotovljeno z ukrepi, ki nam jih daje na razpolago Zakon o izvrševanju proračunov Republike Slovenije za leti 2014 in 2015, ne predvidevamo pa, da bi zaradi poplačila tretje četrtine oziroma te razlike morali povečevati v globalni številki odhodke, kot jih predlagamo s tem proračunom. Prihodki iz naslova privatizacije. Tukaj bi bilo možno načrtovati na različne načine. Eden od načinov je, da teh prihodkov izrecno ne načrtujemo, vendar postopki od prodaje državnega premoženja tečejo, so v teku in v različnih fazah. Prihodki bodo pritekali v državni proračun v odvisnosti od tega, kdaj in na kakšen način bodo postopki prodaje dokončani. Uvajanje kakršnekoli številke med prihodke B bilance iz tega naslova bi lahko pomenilo pritisk na hitro zaključevanje prodajnih postopkov in s tem tudi na zniževanje cene, za katero je mogoče posamezno državno premoženje prodati, zato se je Vlada odločila, da teh prihodkov med načrtovanimi prihodki B bilance ne bo evidentirala, ampak bo sproti spremljala, na kakšen način se bodo postopki prodaje realizirali. Dejstvo je, da postopki prodaje tečejo nemoteno oziroma s tempom, kakršnega je ne nazadnje zastavil tudi Državni zbor, ko je potrdil seznam 15 podjetij, ki so šla v prodajo. Ko bodo realizirani prihodki iz tega naslova in se bodo lahko porabili za namene, kot jih predvideva Zakon o javnih financah oziroma zakon o izvrševanju proračunov, bo tudi zadolževanje v prihodnje lahko na ta račun nižje. Sredstva, zagotovljena v B bilanci za sanacijo bank – kakršnokoli spreminjanje številk glede na to, kar smo predvideli že v rebalansu letošnjega proračuna, bi bila v tem trenutku špekulacija. Že v razpravah je bilo omenjeno nekaj številk, kolikšna bi lahko bila tako imenovana bančna lunja, katero od teh številk naj upoštevamo pri pripravi predloga proračuna. Po našem mnenju je primerneje, da teh špekulacij v proračunske dokumente ne vnašamo, ampak strpno počakamo, da bodo stresni testi končani, da bo končana ocena vrednosti tako imenovanih slabih terjatev, in potem ukrepamo. Predlogi rešitev so pripravljeni, vendar je treba z njimi počakati, dokler ne bomo točno vedeli, kakšen je ta razkorak, kakšna je ta luknja, in potem tudi brez razmišljanja, ali gre za 4 milijarde, 5 milijard, 3 milijarde ali za 1,2 milijarde, nastalo situacijo s konkretnimi ukrepi razrešiti oziroma predstaviti predlog rešitve. Siva ekonomija in očitek, da ni konkretnih ukrepov. Konkretni ukrepi se dogajajo na različnih področjih. Gotovo je najbolj viden in konkreten ukrep zapiranje posameznih lokalov, povečana kontrola na terenu. Prvi rezultati so vidni in bodo do konca tega meseca tudi analizirani in predstavljeni. Pri teh ukrepih, ki jih vidimo in jih lahko tudi medijsko spremljamo, gre samo za enega od segmentov boja proti sivi ekonomij. Ta je očem najbolj viden. V delu je cela vrsta drugih ukrepov, ki jih izvajata davčna in carinska uprava, pa niso obešeni na veliki zvon, ker morajo biti natančno proučeni številni dokumenti, pridobljene številne informacije, pa naj gre za tako imenovani davčni razkorak ali pa ugotavljanje, koliko sredstev je posamezna oseba prenesla iz slovenskega prostora na račune v tako imenovane davčne oaze, pri čemer od tega niso bili plačani davki. Zato se izvajajo postopki, da se ugotovi, kolikšen je dejansko ta del neprijavljenih dohodkov, in se od teh dohodkov tudi odmerijo dodatni davki. Ne nazadnje v ta okvir sodijo tudi ukrepi, ki pomenijo pospešitev postopkov izvršbe v davčnih postopkih, saj vemo, da se s hitrostjo izvršbe povečuje tudi verjetnost, da bodo davčni dolgovi dejansko poplačani. Gre za eno tistih področij, ki sem jih omenila že v svoji prejšnji intervenciji, da ne zahtevajo posega oziroma razprave v Državnem zboru, ampak zahtevajo ukrepanje na terenu. Teh ukrepov je veliko. Osredotočila sem se na tiste, za katere sta pristojna davčna oziroma carinska uprava. Lahko bi nadaljevala še z ukrepi, ki jih izvajajo druge inšpekcijske službe in tudi že dajejo prve rezultate. Upala sem, da se bom lahko izognila razpravi o davku na nepremičnine, dokler ne pridemo do te točke dnevnega reda, ampak očitno to ne bo mogoče. Že danes se pobere 192 milijonov evrov nadomestila za uporabo stavbnega zemljišča. Vendar pa v okviru te obdavčitve niso zajete določene nepremičnine zaradi sistemske narave nadomestila za uporabo stavbnega zemljišča, ki se nanaša samo na del nepremičnega premoženja, ne pa na vse nepremičnine. Nadalje niso zajeti vsi objekti in vsa zemljišča zaradi tega, ker so evidence, na podlagi katerih občine obračunavajo nadomestilo za uporabo stavbnega zemljišča, nepopolne. Z vzpostavitvijo registra nepremičnin, ki zajema vse nepremičnine, se fundus nepremičnin, ki bodo z Zakonom o davku na nepremičnine postale predmet obdavčitve, povečuje. To je del tega dodatnega prihodka, ki ga načrtujemo, ne samo povišanje stopnje krat dva, ampak tudi razširitev osnove, od katere se davek obračunava. Drugi segment, zaradi katerega lahko trdimo, da bo prišlo do povečanja prihodkov, je način določanja davčne osnove. Davčno osnovo so danes občine določale zelo različno. Niso vedno upoštevale tržne ali posplošene tržne vrednosti nepremičnin. Zdaj bo osnova za vse določena na enak način. Prihaja tudi do določenega povečanja stopenj glede na povprečne stopnje, kot jih poznamo v današnjem sistemu, vendar pa ne gre na vseh področjih za dvakratno obdavčitev. Razmere so zelo različne, odvisno od tega, katere nepremičnine med seboj primerjamo in po katerih občinah, ker so razlike v obremenitvah v tem trenutku tako velike. Dejstvo je, da se bo v nekaterih okoljih plačalo več davka kot doslej, ker so bile do zdaj obremenitve zelo nizke ali pa jih ni bilo. V drugih okoljih oziroma za druge segmente nepremičnin bo prišlo do razbremenitve, ker so bile sedanje obremenitve zelo visoke. Toliko v tem trenutku samo na splošno o davku na nepremičnine. Mogoče samo še to opozorilo. Veliko kritik smo v dosedanjih razpravah v zvezi z davkom na nepremičnine slišali na račun določanja posplošene vrednosti nepremičnin. Tukaj gre za dve okoliščini, ki jih je treba nujno med seboj ločiti. Ena je ustreznost modelov vrednotenja, za katere sta odgovorni Vlada in Geodetska uprava. Druga je pa, ali so pri popisu bili zagotovljeni ustrezni podatki, na podlagi katerih so bili modeli množičnega vrednotenja uporabljeni. Za te podatke so odgovorni lastniki in ne, kot je bilo omenjeno v eni od razprav, nestrokovni ocenjevalci. Lastniki so tisti, ki morajo zagotoviti, da so v registru nepremičnin zagotovljeni točni in popolni podatki vsake nepremičnine. Hvala lepa.
Hvala lepa. Ker je bila še izražena želja za razpravo k splošnemu delu, odpiram prijavo na razpravo. Prijavljeni so štirje razpravljavci. Prvi ima besedo gospod Matjaž Zanoškar.
Hvala, spoštovana predsedujoča. Spoštovani državne sekretarke in državni sekretarji, kolegice in kolegi! Sestava proračuna in rebalansa je kar del umetnine. Je umetnost, ki pride do izraza v taki situaciji, v kakršni se država nahaja. Načrtovalcem bi lahko rekel samo izraze hvaležnosti in čestitk, da so spravili ta dokument do take mere, ki izraža vzdržnost za leto 2014 in leto 2015, v teh težkih pogojih pa ravno tako izraža tudi neko zadovoljstvo pri zmanjševanju tega primanjkljaja na 3 oziroma 2,5 %. Ob vsem tem in celotni situaciji pa lahko potrdimo še to, da ohranja socialno plat slovenske države. Danes je bilo veliko govora, veliko pripomb, veliko atak, ki smo jih slišali s strani opozicije, in veliko kritik na ta proračun, vendar ne moremo in ne smemo mimo tega, da skupaj ugotovimo, da se nekateri pomembni parametri naše države, gospodarstva in ekonomskega sistema izboljšujejo. To izboljševanje samo po sebi ima že razlog za optimizem za naprej. Če bi slikovito ocenil našo državo pred več kot pol leta, ko jo je vodila neka druga politična opcija oziroma druga vlada, potem bi lahko primerjal to z ladjo Concordia, ki je nasedla. Po tem je celotna posadka poskakala z ladje, s kapitanom vred. Sedaj sedi na obrežju in nagaja tem, ki hočejo Concordio postaviti zopet na svoje mesto in zapluti z njo naprej. Ob tej razpravi proračuna mi je popolnoma odveč vtikanje vseh količkov v kolesja tistih, ki načrtujejo v dobri veri, da bodo načrtovali tako, da bo naša država imela neko prihodnost in v prihodnosti izplula iz teh vod, v katerih se nahaja. Mnogokrat sem bil prisoten, ko se je obravnaval proračun, in mnogokrat sem tudi pritisnil na gumb za sprejetje ali nesprejetje proračuna. Vsak proračun in vsak rebalans mi je ustvarjal upanje, da potrjujem dokument, ki bo pomemben in bo prinesel neko prihodnost za našo državo. Vendar me je v tem obdobju še vsak tak dokument razočaral. Te dokumente so sestavljale drugačne vlade in druge vlade. Dokument, ki je danes na mizi, za leti 2014 in 2015 je sestavljala absolutno drugačna vlada, druga vlada, in zaenkrat nimam razlogov, da ji ne bi zaupal. Zaenkrat me je prepričala v to, da ji je vredno zaupati. Vsaj to, kar je v teh dobrih pol leta naredila, je vredno pohvale in daje upanje za naprej in za našo prihodnost. Proračun bi lahko bil boljši. Danes ga nihče ni izrazito pohvalil, vendar je to realna možnost, ki jo lahko neka vlada postavi na plan in na dan in da v razpravo in v potrjevanje. To so naše realne možnosti. Dobro bi bilo, da ne bi uvajali davkov, da bi delili denar za tisto, kar se mora, kar je potrebno, in tisto, kar ni potrebno, vendar davek na nepremičnine ni najbolj krut. Največji davek, ki ga plačujemo in ki ga tudi vkomponiramo v ta rebalans in proračun, je davek naše preteklosti – to, kar so predhodne vlade naredile, to, kar se je skrilo oziroma odteklo in pronicalo v celotnem bančnem sistemu. Davek, ki ga plačujemo za vse tiste okostnjake, ki so popadali iz omar takrat, ko je nastopila vlada Alenke Bratušek. Vsak tak okostnjak ima svoje ime, in vsak tak okostnjak je vreden nekaj milijonov. Za vsakega tega okostnjaka se ve tudi lastništvo, tudi za lastnike vemo. Vendar sem prepričan, da je danes prav, da bolj optimistično razpravljamo o tem, čeprav ne moremo mimo tega, da so ti okostnjaki veliko breme, ki zavira še bolj dinamično in bolj racionalno oblikovanje proračuna in rebalansa. Moti me mogoče ena stvar. Zaključujemo finančno perspektivo za obdobje 2007–2013. Imeli smo na razpolago denar Evropske unije. Ta denar smo slabo črpali in smo ga slabo počrpali, ampak tudi vlada v tem pol leta ni mogla narediti nekih čudežev in počrpati še več, kot je, čeprav se trendi tudi tu kažejo v pozitivni luči. Kar je bilo, je bilo. Država ni uspela implementirati tega denarja v tiste sfere, kjer bi ga oplajali in dali nazaj rezultate z neko dodano vrednostjo, vendar je priložnost – od leta 2014 naprej se začne nova finančna perspektiva. Prepričan sem, da bo Vlada s takim načrtovanjem in tudi z zelo smotrnim spremljanjem vseh teh stvari, priložnosti in možnosti naredila vse, da bo tudi v tem obdobju počrpala čim več denarja, ga usmerila v tiste sfere, ki bodo dajale nazaj bodisi v obliki delovnih mest bodisi v kakšnih drugih bonitetah, ki jih je naša država potrebna. Nekatere razprave so bile na robu kulturnega nivoja, nekatere razprave so temeljile na neuspehih prejšnjih vlad, tako kot na primer razpravlja ljudska stranka o tem, da gospodarska rast ni dobra, da ni v redu. Seveda ni v redu! Vendar smo v času ministra Žerjava velikokrat ravno v naši stranki, Pozitivni Sloveniji, spodbujali k razširjenim razpravam o tem, kaj se na področju gospodarstva dogaja. Takrat je minister govoril o 200 ukrepih za gospodarstvo, od katerih pa na žalost noben ni prijel. Vendar danes taista stranka, iz katere je prihajal minister za gospodarstvo, zna podariti toliko nasvetov, toliko receptov, toliko napotkov za našega ministra, da je to nepopisno. Ne vem, ali je imel res tako nesrečno roko ali je bilo teh 200 ukrepov samo na papirju – papir pa vemo, da vse prenese. Distanciram se od vseh teh razprav, pri čemer pa moramo ugotoviti, da ima tudi opozicija kakšno dobro stvar, ima kak dober predlog, ki zanesljivo naleti na poslušnost oziroma odobravanje, in sem prepričan, da ga bodo načrtovalci s pridom izkoristili in uporabili. Vse dobro na pot nadaljnje obravnave obeh dokumentov za leti 2014 in 2015. Seveda jih bom potrdil. To ni treba posebej poudarjati, ker je to moja vlada, ker je to naša vlada, ker je v tej situaciji našla najboljše rešitve, ki se jih je sploh najti dalo, in prepričan sem, da bo v prihodnje ta dokument dal neke rezultate, ne tako kot dosedanji, ki so puščali neke vrzeli, ki so puščali neke posledice, za katere bomo plačevali mi in še naši zanamci. Tako da upam, da bo ta dokument tudi v taki luči dosegel neko soglasje, ki bo potrebno za implementacijo za naprej. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Marko Pavlišič.
Hvala za potrpljenje in hvala za besedo. Preko javnega sektorja, preko javne porabe v veliki meri izvajamo to, kar imamo v ustavi zapisano: »Slovenija je pravna in socialna država.« Vendar se je ob tem treba vprašati, kaj pomeni, da je država socialna, kaj pomeni, da nudimo državljanom socialno varnost. Ali je to tista varnostna mreža, ki nas ujame, ko se spotaknemo, ko zbolimo, ko ostanemo brez službe, ko nas prizadenejo poplave ali potres? Takrat je prav, da ta varnostna mreža obstaja. Vendar moramo ob tem paziti, da ne zaidemo v neko drugo socialno oziroma bolje rečeno socialistično državo, kjer ni varnostne mreže, ampak pokrovka, ki skrbi za to, da vsi ostanemo v istem kotlu, kjer državljani niso stimulirani dobro delati, ker jih tisti, ki pogleda čez rob kotla, dobi po glavi in ga ostali potegnejo nazaj dol, kjer je vrednota biti enak, pa čeprav lačen, gol in bos, kjer uspešne tlačimo nazaj, predvsem z visoko obdavčitvijo dela. Bodimo realni. Gre za prehodni proračun. Prehodni do česa, je pa vprašanje, na katerega ne vem odgovora. Morda le do zaključka stres testov bank, morda do novega zadolževanja v začetku naslednjega leta, morda do naslednje ocene Evropske komisije. Nič radikalnega ni v tem proračunu, da bi ga lahko označili drugače kot prehodnega. Prihodki in odhodki ostajajo več ali manj na enaki ravni. Marsikdo bi v tem proračunu želel videti še marsikaj, če ne že umetnega otoka, pa vsaj lunapark. Tega notri ni, in prav je tako. Lepo se slišijo keynesianske ideje o tem, da država s svojim trošenjem lahko prežene recesijo, tako kot kurentovanje prežene zimo. Če bi bilo tako enostavno, potem na svetu ne bi bilo recesij. Ob prvih znakih bi država odprla svoje pipice, in recesija bi bila rešena, vendar temu ni tako. Višje trošenje države v primeru Slovenije pomeni predvsem višje zadolževanje. Zadolževanje, ki nam pobere že cca 10 % celotnega proračuna. Pot iz recesije preko državnega trošenja žal spominja na Lažnivega Kljukca, ki je sam sebe za lase potegnil ven iz močvirja, pa naj bo vir za to trošenje bodisi zadolževanje bodisi višji davki. Naša vlada je veliko naredila na odhodkih – tista prejšnja, prva naša vlada. Druga naša vlada je več naredila na davkih, čeprav smo tudi v prejšnji marsikaterega dvignili. Me pa veseli, da smo s tem nehvaležnim delom sedaj zaključili. Davčna stabilizacija je točka, o kateri se več ne pogajamo, niti pogovarjamo ne. Je dejstvo in obljuba, na katero vežem svojo zaupnico Vladi. Ob tem, ko se pogovarjamo, kaj je naredila ena vlada in kaj je naredila druga vlada, je zelo malo besed o tem, kaj je naredila tista vlada, ki bi prva morala ustrezno odreagirati na svetovno finančno krizo. Zelo malo besed, ker je zelo malo naredila, pa še tisto, kar je naredila, je naredila v popolnoma napačno smer. Že prejšnja vlada je plačevala ceno tistega nedela in tudi ta ga mora. Ob tem pa vseeno ne morem spregledati dejstva, da vsaka menjava vlade zahteva svoj davek. Le-ta je malce nižji, če se za novo vlado, morda tehnično, zmenimo brez volitev, in precej višji, če se zmenimo z volitvami. Ta proračun je plan A. Na seji odbora je bilo omenjeno, da potrebujemo tudi plan B, in strinjam se. Lepo bi bilo, če bi Vlada pripravila tudi plan B, kaj bomo naredili, kako bomo reagirali, če se zadeve navkljub vsemu naporu ne bodo gibale v pričakovano smer. Plan B potrebujemo tudi zato, da se bomo vsi koalicijski partnerji zavedali, kaj pomeni odstopanje od začrtane poti, kaj pomeni zavlačevanje in metanje polen pod noge pri privatizaciji, iskanje všečnosti in kratkoročnih koristi namesto resnih reform, ki edine dolgoročno lahko normalizirajo našo državo. Obljuba davčne stabilizacije meni osebno zadošča, da počakam do konca obdobja, ki smo si ga v tej koaliciji zastavili, da realiziramo koalicijski dogovor. Po enem letu Vlade, čez par mesecev, bomo znova imeli prijeten razgovor s predsednico Vlade in znova glasovali o tem, ali ji še zaupamo. Želim si, da bi takrat lahko še z večjim zaupanjem, če ne celo z veseljem, to potrdil. Pa ne zaradi nje ali njene oziroma naše vlade, ampak predvsem zaradi državljank in državljanov, ki si zaslužijo stabilno in spodbudno okolje za svoje življenje in razvoj. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Jože Tanko.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani kolegice in kolegi, predstavniki Vlade! Danes je bilo že v uvodni obrazložitvi povedano in potem še velikokrat ponovljeno, da Vlada s tem proračunom povišuje zneske za investicije za 80 %. Če pogledam sprejeti proračun in rebalans proračuna, je razlike v seštevku investicij in investicijskih transferjev samo 18 milijonov evrov oziroma 1,5 % glede na sprejeti proračun, ki ga je pripravila prejšnja vlada, pa pravite, da je nerealen. Če primerjate neprimerljivo, domnevo o realizaciji letošnjega proračuna s popravki, potem bo morda dejansko ta številka, vendar ko govorimo o rebalansu, ko govorimo o tem, koliko je kakšna vlada čemu namenila, potem je prav, da primerjamo primerljive zadeve – sprejeti proračun, načrt za 2014 in popravljen načrt za 2014. Če pa je problem v tekoči realizaciji proračuna, potem ste pa že 7 mesecev na vladi in upravljate s proračunom, načrtujete, realizirate in tako naprej. Ne morem verjeti, da bi Vlada povečala investicijske izdatke za 80 %, če vidimo, da se kapitalne investicije, transferji za ceste in železnice, znižujejo za 100 milijonov evrov. 100 milijonov evrov je teh zadev v tem, kar ste predlagali, manj, in predlagamo sedaj amandmaje, da bi te postavke dali na raven sprejetega proračuna oziroma proračuna, ki ga je pripravila ena izmed prejšnjih vlad. Tako da se mi zdi to zelo poceni in neodgovorno, da ste tisti, ki ste predstavljali proračun in spremembe, zadevo zlorabili, in niste na pravi način in primeren način te zadeve razložili. Druga stvar – problem se mi zdi v tem, da imamo tudi za ta proračun kakšne amandmaje, ki so povezani z realizacijo podpisanih pogodb. To se pravi, da če investicijski del proračuna letošnjega leta ne bo realiziran v predvidenih višinah, je problem tudi v tem, da se zmanjšujejo oziroma zavira črpanje podpisanih pogodb na osnovi, ne vem, evropskih sredstev in še česa. Naslednja stvar, kar se mi zdi po svoje tudi problem, in tu bi prosil za pojasnilo ministra, so ti dodatni vložki v gospodarske družbe. Tukaj je povečanje kapitalskih deležev v javnih podjetjih in družbah, ki so v lasti države in občin, za skoraj 200 milijonov evrov. Iz skoraj nič na 200 milijonov evrov. Zanima me, katera so ta pomembna povečanja kapitalskih deležev, čemu so namenjena in tako naprej. Pričakujem tudi pojasnilo glede tega prvega dela – ali je to povečanje investicijskih zadev res 80-odstotno ali je samo 1,5-odstotno, če primerjamo primerljive stvari, načrt na načrt, ali je pa, bi rekel, podrejeno tudi pri sprejetju tega proračuna vse čisti manipulaciji.
Hvala lepa. Bi želel še kdo razpravljati? Vidim, da ja, zato odpiram prijavo za razpravo. Še vedno smo pri splošnem delu predloga sprememb proračuna za leto 2014. Prijavljeni so štirje razpravljavci. Prvi ima besedo gospod Franc Jurša.
Hvala lepa za besedo, gospa podpredsednica. Lep pozdrav obema ministroma, državni sekretarki in državnemu sekretarju ter vsem poslankam in poslancem! Na samem začetku bom povedal, da bom spremembo proračuna, rebalans proračuna za leto 2014 in proračun za leto 2015 podprl. Pa ne zaradi tega, ker je dober, ampak zaradi tega, ker je to kompromis možnega. Vsi tisti, ki smo v preteklosti sodelovali pri nastajanju proračunov na državni in lokalni ravni, vemo, da to ni enostavno. Še posebej pa ni enostavno v teh težkih razmerah, v situaciji, v kakršni smo, ker je v državi že nekaj časa recesija in povezano s tem tudi gospodarska kriza. Prihodkovna stran proračuna je tista, pri kateri opozicija opozarja, da je preveč davkov, in našteva vse tiste davke, ki jih je ta koalicija na čelu z Vlado sprejela. Mislim in prepričan sem, da bistvenih razlik ne bi bilo. Ker je prej kolega Marko govoril o prvi in drugi vladi, tega ne bom ponavljal. Verjetno tudi sedanja opozicija, če bi bila v vladi, ne bi imela večjih manevrskih možnosti in bi prihodkovno stran proračuna polnila s tako obliko, kot to počenja ta vlada oziroma ta koalicija, mogoče z nekaterimi manjšimi niansami. Tukaj mislim predvsem na dohodnino, davek od prihodkov pravnih oseb, DDV, trošarine ter davek na nepremičnine, o katerem pa danes ne bi želel posebej govoriti – nekateri ste to počeli –, kajti to točko dnevnega reda imamo kot posebno točko v prihodnjih dneh in bomo imeli še ogromno možnosti, da povemo, kaj dobrega in slabega prinaša ta novi davek, ki pa ni čisto nov, saj dobro vemo, da imajo razen ene občine z Goričkega vse ostale občine neke vrste davek na nepremičnine – to je nadomestilo za uporabo stavbnega zemljišča. Varčevati moramo in bomo tudi na javnih uslužbencih. Zmanjšali se bodo tudi investicijski izdatki. Žal so marsikdaj ti investicijski izdatki tisti, katere zmanjšujemo, in s tem ne naredimo tistega prepotrebnega gospodarskega zagona, predvsem za tiste, ki so vezani na gradbeništvo, kajti gradbeništvo je na nek način motor zagona gospodarstva na vseh ravneh. Izdatki ostajajo na isti ravni, raste pa strošek za obresti, o katerem smo danes že ogromno slišali. To pa je žal takrat, ko si pod vsakim pogojem prisiljen pridobiti si kredite za nemoteno delovanje države in sistema države kot takega. Poudariti pa moram vseeno eno zadevo, ki jo na nek način sami v Poslanski skupini Demokratične stranke upokojencev Slovenije največkrat omenjamo – to so pokojnine in regresi upokojencev ter istočasno tudi socialni transferji. Pokojnine se v zadnjih obdobjih res niso usklajevale. Tudi lansko leto smo jih uskladili za minimum oziroma bolje rečeno tega ne bi smeli omenjati, saj so nas upokojenci na nek način karali, da je šlo za en, dva evra na celoletni ravni. Kot sem že omenil, pokojnine ostajajo na isti ravni. Regres dobijo upokojenci na isti ravni kot v lanskem letu, in ta prispevek si štejemo tudi na nek način v naši poslanski skupini, saj smo na to najbolj opozarjali in tudi upravičeno opozarjali, saj ima veliko število upokojencev, 276 tisoč upokojencev nižjo pokojnino od 500 evrov, in če bi na tem segmentu zmanjševali, bi si naredili še večje število obubožanih državljanov in državljank. Osebno mislim, da bi v bližnji prihodnosti morali na nek način sistemsko zarezati na različna področja javnega sektorja. Veste, vsaka vlada poskuša na tem segmentu nekaj storiti. A žal so vlade tudi v preteklosti premalo naredile. Če ne bomo sistemsko začeli urejati nekaterih zadev, enostavno ne bomo mogli reči, da imamo dober namen reševati državo pred situacijo, v kakršni je. Veste, nekateri kriteriji na področju javnega sektorja so dejansko neprimerni za čas, pogoje in trenutek, v katerem smo. Ne moremo si privoščiti nekaterih standardov, ki nas ogromno stanejo, situacija in kondicija države pa sta žal na takšni ravni, kot sta. Ko bomo to uredili, potem lahko čakamo tudi boljšo prihodnost. Velika neznanka in veliko brezno za proračun za naslednje leto je brezno, ki so ga povzročile banke v preteklosti. Za to ni krivo samo vodstvo bank, ampak so krivi tudi tisti, ki so najemali kredit, v vsakem primeru tudi tisti, ki so ga odobrili. Krivi so tudi tisti, ki tega niso raziskovali, tisti, ki niso dali ovadb in tudi tisti, ki niso sodili pravočasno. Vse tiste, ki so naredili v tem procesu napake, je treba enostavno in preprosto pripeljati pred roko pravice. Dokler tega ne bomo storili, državljani in državljanke ne bodo imeli občutka, da skrbimo za njih kot predstavniki tega ljudstva. Veste, če bi imel čarobno palico in možnost, da spreminjam ta proračun po lastni volji in presoji, verjemite, da bi v mnogih primerih postavke bistveno povišal, na drugi strani pa s težjim srcem znižal. Ampak tega manevrskega prostora enostavno in preprosto nimam, zato bom podprl, še enkrat povem, spremembo proračuna za leto 2014 in proračun za leto 2015. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Majda Potrata.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovana gospoda ministra, državna sekretarka in državni sekretar, poslanke in poslanci! Uvodoma izrekam podporo predlogu proračuna za leto 2014 in hkrati dodajam, da so osnovne konture tega proračuna nastale v neki drugi vladi, ki jo je eden od poslanskih kolegov imenoval, da je to njegova vlada. Moram reči, da tiste vlade nisem ravno štela za skrbno izvajalko javnega interesa, vsaj kar zadeva šolstvo in kar zadeva znanost ter kulturo. Zato je bila moja razprava ob sprejetju proračuna zelo kritična, je pa tedanja opozicija zmogla to, da je menda prvič podprla proračun v zgodovini neodvisne Slovenije, da je podprla proračun zaradi tega, ker je bil pri obravnavi sprejet amandma, ki je visokemu šolstvu prinesel 16 milijonov, tako da bi visoko šolstvo s tem lahko preživelo študijsko leto kolikor toliko neokrnjeno. Ravno s tega zornega kota spremljam tudi popravek proračuna oziroma ta spremenjeni proračun, kot ga imamo pred seboj v obliki dopolnjenega predloga proračuna za leto 2014. Danes je bilo izrečenih veliko očitkov na račun dopolnilne predstavitve proračuna. To me je utrdilo v prepričanju, da nekateri pričakujejo, da morajo slišati tisto, kar sami mislijo. Nikjer v poslovniku ni zapisno, kakšna mora biti vsebina dopolnilne obrazložitve. Zaradi tega je po mojem nedopustno s poslovniškimi predlogi posegati v obliko in vsebino dopolnilne obrazložitve. Vsakomur je prepuščeno, da v imenu predlagateljev stori, kot se je odločil. Če kdo iz predloga proračuna ne razbere usmeritve te vlade, potem mi je žal, da je ali preslišal ali zamudil razprave na delovnih telesih, kjer so zainteresirana delovna telesa obravnavala posamezna področja, posamezne dela proračuna. Če se spomnim vsaj teh – na štirih sem bila sama, tudi kot razpravljavka –, ni moj namen sedaj v celoti ponavljati že izrečeno, čeprav se je ta manira ponavljanja že izrečenega kar utrdila v Državnem zboru. Naj pa vendarle rečem, da je neke osnovne konture politike te vlade iz teh razprav in iz proračuna mogoče hitro spoznati, denimo to, kam ta vlada umešča izobraževanje v celotni vertikali. Umešča ga kot svojo prioritetno usmeritev, če gledam na to, koliko sredstev je namenjenih za izobraževanje, za znanost in za šport glede na druge segmente proračuna. Seveda bo kdo pogrešal izdatnejše investicije v športno infrastrukturo. Ampak če slovensko športno infrastrukturo primerjamo z evropsko športno infrastrukturo, športne površine glede na število prebivalcev, potem se nam utegne v naslednji finančni perspektivi zgoditi, da ne bomo mogli pridobivati, da ne bomo črpati finančnih sredstev zato, ker je standard, ki ga dosegamo s športno infrastrukturo, tako visok. Gre za investicije v javno športno infrastrukturo, ne v zasebno športno infrastrukturo. Čisto drugačna zgodba je pri telekomunikacijski infrastrukturi. Tu bo treba veliko storiti v prihodnje, če bomo hoteli stopiti v korak z Evropo, ker že zaostajamo na nekaterih področjih. Ampak kar zadeva javno šolstvo, se zadeve vendarle izboljšujejo. Vprašanje je, kakšni učinki bodo tistega znamenitega zakona, ki se mu reče ZUJF in za katerega so nekateri menili, da je pripravil tako dobro osnovo, ker je take velike prihranke prinesel. Treba bi bilo samo natančno preračunati, kaj je obetal, česa vsega ni prinesel in kaj vse je bilo treba poravnati zaradi tega, ker so bile z ustavno odločbo oziroma z odločitvijo Ustavnega sodišča nekatere stvari zadržane ali spoznane kot neustrezne rešitve. Druga stvar, ki je v zvezi z izobraževanjem, znanostjo in športom vredna omembe, je ta, da nekateri načrti v zvezi s spremembo zakonodaje vendarle omenjajo tudi zvišanje sredstev za to področje. Resda je pri tem treba računati tudi na večji delež sredstev za raziskovalno dejavnost iz zasebnih sredstev. Naslednje področje, ki se mi zdi, da nakazuje politiko te vlade, je področje sociale. Naj bo to skupno ime za marsikaj, kar sodi v področje socialne politike. Ne trdim, da so se socialni transferji pokazali v proračunu kot tisti, katerih višina bo rasla, ampak je vsaj zaustavljeno padanje sredstev za socialne transferje. S spremembo zakonodaje, ki je tudi že bila obravnavana na matičnem delovnem telesu, se tudi s prerazporeditvijo vendarle popravljajo nekatere zakonske določbe, ki niso bile dobre po prejšnjem Zakonu o uveljavljanju pravic iz javnih sredstev. Samo z dvema primeroma sem skušala pokazati, kako je tudi ob zelo neugodnih finančnih razmerah z usmerjanjem sredstev in pregledovanjem, kam se sredstva usmerjajo, mogoče razbrati, kakšna je politika Vlade. Izpustila sem – ne namenoma, ampak sem to pustila za konec – še neko področje, ki je bilo v prejšnji vladi zelo zanemarjeno. To je področje kulture. Ne morem reči, da bi bil trend padanja sredstev za kulturo popolnoma ustavljen, je pa vendarle na nekatera področja nekaj sredstev razporejenih tako, da so s prerazporeditvijo rešene najbolj kritične vrzeli v financiranju kulture. Tisto, s čimer ne morem biti zadovoljna, je, recimo, to, da je v strateških dokumentih za kulturo, za kakršnega štejem, recimo, Resolucijo o nacionalnem programu za jezikovno politiko ali pa Resolucijo o nacionalnem programu za kulturo, marsikaj brez konkretnih finančnih učinkov, ali bodo šele realizacije v posameznih letih iz proračuna pokazale, koliko bodo te strateške usmeritve dejansko uresničene. Tu se pri jezikovni politiki kaže moja zaskrbljenost, ali bomo lahko uresničili vse tiste dobre cilje in ukrepe, ki jih resolucijski dokument prinaša, če ne bomo hkrati s proračunom zagotovili ustreznih sredstev za uresničevanje, recimo, ukrepov za jezikovno opremljenost – tu mislim na financiranje slovaropisja v ožjem pomenu –, če vemo, kako nizki zneski so v proračunu namenjeni za promocijo slovenščine, kako bi bilo, če hočemo uveljaviti slovenščino kot učni jezik v visokem šolstvu, financirati slovenščino v izdatni meri, ker je treba zagotavljati tudi sredstva za prevode, lektorate in tako naprej. Ne bi šla v vse detajle, ampak če tega ne bomo zagotavljali ali podpirali s finančnimi sredstvi, bo vsakršno načelno zavzemanje za slovenščino kot uradni jezik in kot izobraževalni jezik tudi v visokem šolstvu, zgolj mrtva črka na papirju oziroma nek visokoleteč cilj, ki pa ne bo imel stvarne uresničitve. Ne trdim, da je vse v tem proračunu tako, da navdaja človeka z zadovoljstvom, je pa zame to vendarle stvaren proračun, ki bo pomagal po mojem tudi k streznitvi. Ko govorim o streznitvi, bi še na eno anomalijo rada opozorila. Marsikdaj je slišati kot nek nauk ali poduk, da je mogoče porabiti samo toliko, kolikor smo ustvarili, in da se ne smemo zadolževati. Zanimivo je, da se najglasnejši zagovorniki tega nauka hkrati upirajo vsakršnemu ukrepu, ki bi onemogočil zagotavljanje povečevanja sredstev za posamezne programe ali pa se upirajo temu, da se neki transferi, neki prihodki ne usklajujejo. Mislim, da gre marsikdaj za veliko sprenevedanje, razumem pa, da mora biti opozicija napadalna. Prav bi bilo, da bi bila še stvarna. Hvala.
Hvala lepa. Naslednja ima besedo gospa Maša Kociper.
Hvala lepa. Kot smo danes že večkrat slišali, je proračun eden najpomembnejših aktov vsakokratne vlade, in normalno je, da se vsakič ob sprejemanju opravi temeljita in tudi dolga razprava. Za nas, ki v parlamentu še nismo dolgo, je vedno znova presenečenje, ko poslušamo argumente, ki se v takšni razpravi pojavljajo s strani opozicije. Opozicija, tudi to je bilo že večkrat rečeno, mora biti kritična, mora opozarjati na napake, mora bdeti nad vsakokratno pozicijo, želeli pa bi si, da je vsaj malo bolj konstruktivna in da vsaj malo bolj vzame v račun situacijo, v kateri se sprejema ta konkretni proračun. Konkretni proračun, kot je bilo v zadnjih dneh na zelo dolgih razpravah na odboru v petek in soboto in tudi danes že večkrat poudarjeno, je umetnost možnega. V dani situaciji si prizadevamo za neko javnofinančno konsolidacijo, neko vzdržno finančno stabilnost države, po drugi strani pa želimo in spodbujamo ukrepe za gospodarsko rast ter ob vsem tem želimo še ohranjati socialno, pravično in tudi pravno državo. Najlažje je posamezne ukrepe trgati iz konteksta, jih kritizirati, si želeti več tega ali onega ali pa se postaviti samo na stališče ene interesne skupine in si prizadevati za njene interese. Velika umetnost pa je vse te interese združiti in sestaviti v neko logično celoto, in to v situaciji, če povem še bolj poenostavljeno, ko je proračunska blagajna prazna in ko zadolževanje praktično ni več mogoče. Če v to proračunsko blagajno ne bomo pripeljali novih sredstev, čez en mesec ne bo več pokojnin, socialnih transferjev, plač za javne uslužbence, otroških dodatkov in vsega ostalega. Če se bomo želeli zato, da bi to blagajno napolnili, zadolževati, bo to v tem trenutku praktično nemogoče ali pa se bomo zadolževali po obrestni meri, ki je praktično ni mogoče pokriti. Za to realnost ni in ne moreta biti krivi ta vlada in Pozitivna Slovenija. To poudarjam vedno znova in bom vedno znova poudarjala. Ne moremo in ne želimo po 6 mesecih vladanja prvič v zgodovini prevzeti odgovornost, da je ta država tam, kjer je. Enostavno ne želimo prevzeti odgovornosti. 6 mesecev delamo vse, kar je v naši moči, za to, da bi ta barka splavala, da bi se obdržali nad vodo ali, kot je rekel minister za finance, da bi se to letalo dvignilo iz strmega padca. Pri tem si ne želimo pomoči, bog ne daj, opozicije – čim manj nam pomagajte, prosim, če so ti ukrepi, ki so bili do sedaj, pomoč –, ampak vsaj korektnosti pri nekaterih navedbah. Nekatere navedbe v tej vaši razpravi res niso korektne. V situaciji, v kateri smo, smo tudi zaradi ravnanja vaše in prejšnjih vlad. Začeli smo z rebalansom prejšnjega proračuna ob 800-milijonski luknji in nadaljevali ob številnih kadavrih, pravi naš poslanec Jerko Čehovin, ki padajo iz omare – ne okostnjakih, ampak kadavrih. Očitno se bo ta vlada srečevala s prav vsemi problemi, ki so se nakopičili v zadnjih letih slabega upravljanja države. Ne samo, da bomo očitno mi tisti, ki bomo zagrizli v oreh izbrisanih, ta trdi oreh, ki se vlači po naših predalih in kuloarjih že skoraj 20 let, ampak tudi marsikaj drugega. Tukaj sem stala in poln kufer ste me že imeli, ko sem opozarjala na tri protiustavnosti v tako imenovanem ZUJF, s katerim ste posegli v nekatere pridobljene pravice, in tudi to je nekaj, s čimer se mora – s konkretnimi odškodninskimi zahtevki – v že tako slabi situaciji ukvarjati ta vlada. Dalje, plačna nesorazmerja oziroma uravnavanje plačnega sistema in plačnih sorazmerij. Tudi to nas je doletelo, pa tega nismo pričakovali. Še nekaj je takih ukrepov, ki jih mora sprejeti ta vlada, ker do sedaj enostavno še nihče ni izbral moči, politične volje ali poguma, da bi to naredil. Ne bom govorila o Zakonu o davku na nepremičnine, ampak kot vsi vemo, se o tem davku govori že 20 let. Ampak vsakič, ko bi naj prišlo do njegove uveljavitve, je vsakokratna politična garnitura očitno ugotovila, da je to kislo jabolko, ki se politično ne izplača. Posledice takih kislih jabolk – bilo jih je več – so danes tukaj, in ta vlada mora v vsa ta kisla jabolka ugrizniti. Ko je treba napolniti proračun, drugega argumenta kot tega, da je tak zakon še najmanj slab, da najmanj vpliva na gospodarsko rast, da ureja področje nepremičnin, tudi področje trga nepremičnin, področje najemnih razmerij, uravnava na enotnem področju plačevanje ljudi za nepremičnine, ki jih posedujejo po načelu pravičnosti – vse to so argumenti, ki prepričajo. To so tudi neke vrste tako imenovane strukturne reforme, na katere ves čas opozarjajo Evropa in ostali, da jih ta država končno mora sprejeti. Ko se jih končno neka vlada loti, je nasprotovanje zopet enormno. Tako kot je bilo nasprotovanje pokojninski reformi, tako kot je bilo nasprotovanje davku o delu na črno in še bi lahko naštevali, in mnogi od tistih, ki ste te strukturne reforme v preteklosti preprečili, zdaj kritizirate tiste, ki hočejo še rešiti, kar se rešiti da. To ni korektno. Pri tem navajate še neke neresnične informacije. Ne vem kolikokrat smo že tukaj na tej strani slišali, da je prejšnja opozicija, sedanja koalicija, tudi Pozitivna Slovenija, recimo, zaustavila projekt slabe banke z zbiranjem podpisov. To ni res. Prav za ta drugi referendum je naša poslanska skupina, kot veste, v časovni stiski predložila fotokopije poslancev, ki jih je takoj v začetni fazi takratni predsednik Državnega zbora zaustavil kot neprimerne, in teh neprimernih podpisov ne morete kriviti, da so zaustavili postopek slabe banke, ker ga niso, ker se referendumski postopek v tem primeru niti ni začel. Tako da nekatere stvari enostavno niso resnične. Prav tako ta koalicija, bivša opozicija, nikoli ni s postopkovnimi in drugimi predlogi ovirala bivšo vlado pri tem, da sprejme dokumente, ki jih po zakonu in poslovniku mora, kot se to tukaj dogaja s predlogi za preložitev seje, s predlogi za umik točke, s predlogi za neka dodatna pojasnila. Zdaj bi moral priti še guverner Banke Slovenije, in ti iz Umarja bi morali priti, pa tudi če bi prišli, tako ali tako ne bi dali pravih podatkov in tako naprej. Prosim, dovolite nam, da sedaj mi, ki smo na vrsti, opravimo svoje delo. Imeli ste priložnost, mogoče jo boste še imeli, zdaj pa smo na vrsti mi. Ko govorimo o proračunu, je res, da nihče z njim ne more biti preveč zadovoljen. To poudarjajo tudi poslanci koalicije. Predstavlja umetnost možnega, vendar nakazuje možne smeri razvoja. Naši ukrepi, ki bi jih sprejemala ta stran ali druga stran, niso tako zelo drugačni. Drugačen pa je način, na katerega smo se lotili teh ukrepov. Zavzemamo se za socialni dialog, za dialog z vsemi socialnimi partnerji, za pravično prerazporeditev, ker so neki argumenti, zaradi katerih se odločamo za ukrepe, realni, ne pa za selektivno poseganje v pravice teh ali onih. Ves čas iščemo ravnovesje med posegom v pravice in med novimi, recimo, davčnimi obveznostmi. Prav tako ni res, kar moramo vedno znova poudarjati, da smo ne vem koliko davkov že sprejeli na tej strani. Dajmo biti realistični! Ta koalicija je sprejela davek na dodano vrednost, ki ga je naša stranka napovedovala že v predvolilnem času, in za katerega vsi vemo, da je bil nujen in da je povzročil minimalno škodo oziroma se ugotavlja, da škode sploh ni. Potem je dvignila davek na igre na srečo. Ceno srečke je potem Loterija Slovenije nekaj dni zatem še bistveno bolj dvignila, in zdaj smo pri tem kislem jabolku, o katerem bo še veliko govora pri davku na nepremičnine. Davek na nepremičnine bo uredil področje, ki bi moralo biti že davno urejeno. Samo še nekaj besed o ostalih ukrepih. Proračun predstavlja samo neko jedro. Okoli tega pa so številni zakoni, ki pa jasno kažejo, v katero smer gre ta vlada. Omenila bi jih samo nekaj. Boj proti sivi ekonomiji. Najprej o davčnih blagajnah. Še enkrat povem na vaše navedbe naše navedbe. Davčne blagajne, kot so uvedene sedaj, so bile tiste vrste blagajn, ki jih je lahko ta vlada najhitreje uvedla, ker so bile pripravljene. Po 3 mesecih delovanja te vlade je bila možna uvedba teh davčnih blagajn. Če se bo izkazalo, da te davčne blagajne ne prinašajo učinkov, ki bi si jih želeli, učinkov, do katerih so prišli v sosednji Hrvaški, bo ta država po 6 mesecih to preučila in se odločila za drugo rešitev. Mislim, da je to veliko boljša rešitev, kot to, da bi se čakalo z davčnimi blagajnami ne vem koliko časa do trenutka, ko bi izumili optimalne blagajne oziroma jih potisnili skozi zakonski postopek. Tako da iščemo rešitve, ki so najhitrejše in najhitreje dajejo rezultate. Enako na področju boja proti sivi ekonomiji. Kolega Pogačnik je že dvignil roko in povedal, da to pa res ni boj s sivo ekonomijo, ampak da je to pospeševanje sive ekonomije. Se ne strinjam. Zakon o davčnem postopku prinaša nekatere izjemno pomembne rešitve, kot so recimo to, da se izjemno zaostrujejo kazni, s tisoč 200 evrov na 15 tisoč evrov, za tiste, ki utajujejo davke. Prav tako se podaljšuje čas zastaranja. Širi se število oseb, ki bodo morale odgovarjati za davčni dolg. In kar je najpomembnejše – izrecno prinaša obrnjeno dokazno breme glede tako imenovanega davčnega razkoraka v primeru, ko prijavljeni dohodki neke osebe in njen življenjski stil, nepremičnine, premičnine, draga potovanja in ostalo, kažejo na nekaj čudnega, na neko sestrično v ozadju, bo imela davčna uprava možnost, da to osebo vpraša, kako je prišla do teh prihodkov, in ta oseba bo to morala pojasniti. Če bo to nezadovoljivo pojasnila, bo to na novo odkrito premoženje obdavčeno s 70 %. Nekateri gospodje ste čisto vse zamešali, gospod Pogačnik. To nima nobene veze z nezakonito pridobljenim premoženjem, ki ga ureja ZOPNI. Zakon o nezakonito pridobljenem premoženju ureja drug zakon. Ta zakon, kot je ugotovila tudi vaša stran in naša stran, velja že 6 mesecev. Sprejela ga je neka druga vlada, ampak je neoperativen. Zato je naša vlada že v 6 mesecih prišla – je že v usklajevanju med koalicijskimi partnerji – s predlogom spremembe tega zakona, ki bo naredil ta zakon operativen. Spet iščemo hitre možne rešitve. Gremo dalje – kaj še zahtevajo ljudje? Da obdavčimo tiste, ki ne znajo povedati, od kod jim premoženje. Evo. Zahtevajo, da nekaj naredimo na področju bank – Zakon o bančništvu. Če rešitev, ki jo zahteva Evropska unija, da škodo, ki je povzročena na bankah, pred davkoplačevalci plačajo lastniki bank, ni pravična, potem pa tudi ne vem. Točno to prinaša Zakon o bančništvu. Lastniki lastniških vrednostnih papirjev, ki so tvegali, bodo nosili tveganje uspeha banke. Tako kot je možno, da se tveganje na gospodarskem področju ne izide, se lahko tudi na bančnem področju ne izide. To je zelo pomembna rešitev, ki jo ta vlada uveljavlja. Tisti, ki so mislili, da bodo z bančnimi papirji zaslužili, morajo nositi škodo, če banka propade, pri čemer tukaj obstaja še varovalka, da samo škode do vrednosti, ki bi jo bili deležni, če bi šla banka v stečaj. V istem zakonu 4-krat podaljšujemo zastaranje za kazniva dejanja na področju bančništva. V zakonu o slabi banki, kot veste, je izrecno zapisana obveznost, da morajo tisti, ki pregledujejo terjatve za nazaj, če ugotovijo nepravilnosti, poročati organom pregona. Še glede pravne države. Tudi tukaj se veliko dogaja. Zaveza s pravosodjem je bila sprejeta, in na področju sodstva se opazno kaže hitrejše reševanje postopkov. Isti ukrepi v to smer so bili z Zakonom o sodiščih in Zakonom o sodniški službi predstavljeni. Sedaj gremo dalje – treba je pospešiti tudi kazenske postopke, pripravlja se novela ZKP. Še in še bi lahko govorila, ampak samo nekaj odgovorov na to, kako vlada ne ve, kam gre, ne ve, v katero smer gre, ne ve, kaj dela, ne ve, kako je sestavila proračun, kako je proračun nerealen in tako naprej – točno vemo, kam gremo, je pa dejstvo, da rešitve za takšno slabo situacijo in za vse, kar je bilo narobe narejeno v preteklosti, ne morejo priti v 6 mesecih, in tudi ne bodo prišle v enem letu. Če nas več ne bo, ko bodo te rešitve dale rezultate, nič hudega. Glavno je, da bo to boljše za našo državo. Hvala.
Hvala lepa. Za repliko je prosil mag. Marko Pogačnik.
Spoštovana predsedujoča, hvala za dano besedo. Glede na vse, kar je bilo povedano s strani kolegice Kociper, 3 minute za mojo repliko ni dosti, ampak mislim, da ji bom poskušal vsaj neke ključne zadeve odgovoriti, ostalo pa mogoče še potem pri razpravi glede proračuna za leto 2015. Nihče vaši vladi ne očita, da ste odgovorni za sodbo sodišča v zvezi s plačami – 170 milijonov. Očitamo pa vam, da teh 170 milijonov niste vključili v proračun za leti 2014 in 2015. Očitamo vam Virantovo matematiko, da ponuja 9-odstotno obrestno mero za to. Ne očitamo vam, da ste odgovorni za odškodnine za izbrisane, očitamo vam pa, da teh odškodnin niste vključili v proračun za leti 2014 in 2015. Ne vem, kje ste našli davčne blagajne. Ne vem, da v Sloveniji davčne blagajne imamo. Imamo ministra za finance, imamo neko posebno zadevo, imamo program, nimamo pa davčnih blagajn, kot jih poznajo na Hrvaškem. Druga zadeva, ki ste jo omenili. Vi ste odgovorni za teh 8 mesecev za vse davčne obremenitve, ki ste jih naredili. To so glavni ukrepi te vlade. Jih vam bom naštel: davek na dodano vrednost, davek na nepremičnine bo sprejet, ker drugače več vaše vlade ne bo, novela Zakona o dohodnini. To je skriti davek, ki obremeni 4-člansko družino za 330 evrov letno. Vinjete – podražili ste jih. Letne dajatve za uporabo cest, RTV naročnina, vozovnice za dijake in študente. Povišali ste sodne takse. To so ukrepi, po katerih se vas spominjamo. Ne govoriti, da opozicija temu nasprotuje. Povejte, za kateri zakon smo vam dajali, bi rekli, palico med šprikle – niti za enega – ali pa, da ga umaknete. Pri davku na nepremičnine smo zgolj zahtevali, da bi bilo smiselno imeti javno obravnavo glede na pomembnost zakona in na toliko različnih zadev. SDS je stranka načelnosti. Podprli smo fiskalno pravilo, podprli smo referendum kljub temu, da smo v opoziciji. Ne zavajati ljudi in ne govoriti takšnih stvari. Toliko.
Hvala lepa. Minister za gospodarski razvoj in tehnologijo mag. Stanko Stepišnik je želel odgovoriti na nekaj zadev.
Gospa podpredsednica, hvala za besedo. Spoštovani in spoštovane! Dolžan sem odgovor gospodu Tanku. Vlada ima za leto 2013 oziroma 2014 glede na dana posojila in povečanje kapitalskih deležev tri smeri za vnovčitev državnih poroštev. Recimo, po zakonu o jamstveni shemi, zakonu o jamstveni shemi za fizične osebe, po zakonu o poroštvih in tako naprej je bilo v letu 2011 porabljenih 20 milijonov sredstev, in je v letu 2014 načrtovano 31 milijonov. V okviru finančnega načrta ministrstva za gospodarstvo so tudi predvidena sredstva za sanacijo podjetij in gospodarstva, za pomoč podjetjem v težavah ter sredstva za spodbujanje tehnoloških razvojnih projektov in projektov skozi finančni inženiring v okviru programov SID banke. Druga postavka je povečanje kapitalskih deležev naložb. V letu 2013 je bilo za povečanje kapitalskih naložb v gospodarskih družbah porabljenih 3 milijone 600 tisoč, in se do konca leta ne načrtuje več porabe. Za povečanje kapitalskih deležev in naložb finančne inštitucije je bilo porabljenih 2 milijona 765 tisoč 282 evrov, in se ocenjuje, da bo poraba sredstev do konca leta še nekaj višja. V letu 2014 se ocenjuje, da bo prišlo do povečanja kapitalskih deležev in naložb v gospodarske družbe v višini 200 milijonov evrov. Sredstva so namenjena predvsem pomoči podjetjem v težavah v obliki kapitalskih naložb. Verjetno gre za tisto kapitalsko neustreznost. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Jožef Kavtičnik.
Hvala lepa. Danes govorimo o spremembah proračuna za leti 2014 in 2015. Ta proračun je v osnovi načrtovala neka druga vlada, vlada Janeza Janše, in ker ni načrtovala in ker prihodki niso bili realni, moramo narediti spremembo tega proračuna. Vesel sem, da ta vlada skupaj z vsemi poslanskimi skupinami in z vsemi ministri, ki tvorijo to vlado, sledi temu, da je znanje tisto, ki nas bo pripeljalo iz krize. Velikokrat smo govorili, da Slovenija sloni na družbi, ki temelji na znanju. Če temu sledimo, potem sledimo tudi temu, da dajemo človeku tisto, kar mu pripada. Veste, danes sem že slišal o nekih novih usmeritvah, ki naj bi jim naša država ali naša družba sledila. Samo tako za intermezzo vam povem, da imajo v Franciji ženske, ki gredo na bolniško zaradi otrok, samo tri dni bolniške na leto. Imajo bistveno manj porodniškega staža, kot ga imamo mi. Ali želimo iti po tej poti, ali želimo slediti temu, kar se je naša družba odločila in kar od nas terjajo naše državljanke in državljani, včasih mirno, pri zadnjem sprejetju proračuna – kar spomnimo se, leta nazaj – pa glasno in silovito? Vesel sem, da je Vlada našla ta dialog tako med političnimi strankami, ki tvorijo to vlado, kot med socialnimi partnerji in tudi med ostalimi akterji, ki pričakujejo nekaj od tega proračuna, če vemo, da je to najpomembnejši akt v Sloveniji v letu. To je najpomembnejši akt. Za temi številkami, ki so tukaj – velikokrat smo že o tem govorili tudi na samih odborih –, so številni projekti, številne aktivnosti in ogromno ljudi, ki so odvisni od tega, življenjsko odvisni. Zato je zelo pomembno, kako ta proračun nastaja, še bolj pomembno pa, kako se potem izvaja. V Državnem zboru smo letos sprejeli kar nekaj resolucij. Ena od teh je resolucija za mlade 2014–2022, v kateri so navedene številne aktivnosti, ki jih bo država oziroma vlada morala izpeljati. Določeni izvedbeni načrti, in za temi izvedbenimi načrti stojijo konkretne številke. Če ta proračun ne bi sledil temu, potem ne bi mogli mladim, ne bi mogli starejšim zagotavljati tistega, kar od nas pričakujejo. Kot sem že v prvi razpravi dejal, proračun niti slučajno ni tak, da bi lahko bil vzhičen, vendar ni ta vlada kriva in tudi ne prejšnja vlada, ampak so vse vlade od leta 1990 do zdaj sokrive, da imamo takšno stanje, kot ga imamo. Govorimo o preveliki birokraciji. Poslušajte, kdo pa je zaposloval, kdo je naredil to organizacijsko strukturo, tako v posameznih ministrstvih kot tudi v javni upravi? Tukaj bo treba narediti določene korake, spremembe, vendar ne čez noč, ampak tako kot sem že dejal, premišljeno in v sodelovanju z vsemi. Zato sem vesel, da kljub temu, da smo v takšni težki situaciji, proračun sledi temu, kar smo v Pozitivni Sloveniji napisali, da sledi in podpira na znanju temelječo družbo, da podpira javno šolstvo, javno zdravstvo in skrbi za tiste socialno ogrožene skupine, ki si same ne morejo pomagati.
Hvala lepa. Proceduralno, izvolite, gospod Tanko.
Hvala lepa za besedo. Prej sem postavil eno vprašanje glede tega, na kateri osnovi je bila izražena trditev predsednice Vlade in številnih poslancev, da je v tem proračunu, v tem rebalansu namenjenih 80 % več za investicije, kot v tistem, kar je planirala, recimo, Janševa vlada. Ko sem naredil primerjavo primerljivih stvari, sprejetega proračuna za leto 2014, za katerega pravite, da je nerealen, in tega, kar vi predlagate, na postavkah investicije in investicijski transferji, je razlike samo 18 milijonov oziroma 1,5 %. Rad bi komentar gospoda ministra oziroma obrazložitev, na katerih postavkah temelji trditev, da je za investicije 80 % več, kot je v sprejetem proračunu. Kot drugo bi tudi prosil gospoda ministra, ki se je potrudil z obrazložitvijo, da našteje nekaj tistih družb, v katere boste naložili tistih 200 milijonov. To se mi zdi kar pomembna zadeva glede na to, da ste bili tako skrivnostni pri svoji obrazložitvi in ste povedali tri četrtine tistega, česar vas nisem vprašal, in samo malenkost tistega, kar sem vas vprašal. Prosil bi kar za imena in priimke tistih družb. Vas pa, gospod minister, prosim za obrazložitev tega enormnega povečanja za investicije v višini 80 %. Hvala lepa.
Hvala lepa za vprašanje. Moram reči, da nisem "šlogar" in tudi na našem ministrstvu nimamo nečesa, da bi vnaprej predvideli, katera podjetja bodo v težavah. Tako je to predvideno za tista podjetja, ki bodo imela težave. Katera bodo v letu 2014, je pa danes težko reči. Hvala lepa. [[oglašanje iz dvorane]]
Samo malo. Vsi razpravljavci, ki ste to želeli, ste dobili besedo. [[oglašanje iz dvorane]] Samo malo, slišim. Odprla bom prijavo k razpravi. Glede na postopkovno vprašanje gospoda Tanka ne morem reči, da je bilo to ravno postopkovno vprašanje, ampak je bila lahko tudi razprava v zvezi z vašim vprašanjem. Poslušala sem vašo razpravo in vas razumem, kaj ste želeli. Predstavniki Vlade bodo ocenili, ko se bodo odločili, da verjetno na vse skupaj odgovorijo. Gospod Zvonko Černač je želel podati postopkovni predlog.
Hvala lepa. Odgovor ministra na proceduralno vprašanje, ki je bilo po mojem dokaj korektno zastavljeno, je bil malo posmehljiv. Mislim, da se ni za posmehovati. Gre za 200 milijonov evrov. Gre za ministra, ki je dobil sredstva za lastno podjetje na diskriminatoren način očitno, in se postavlja utemeljeno vprašanje, ali se bo tudi [[...]]
Ali je to postopkovni predlog ali je zloraba postopkovnega predloga?
[[...]]ali se bo tudi delček od teh 200 milijonov evrov za pomoč podjetjem v težavah ali pa pretežni del teh 200 milijonov evrov znašel na računih Vladi prijaznih podjetij. To je bilo vprašanje – kje, na kakšen način bodo kriteriji, in od kje je bila vzeta številka 200 milijonov. Kajti če minister ne ve, koliko podjetij bo v težavah, od kje je potem iznašel številko 200 milijonov? Zakaj potem ni ta številka 500 milijonov ali pa milijarda ali pa mogoče celo samo 20 milijonov evrov?
Kakšen je vaš postopkovni predlog?
Vprašanje zahteva resen odgovor, predvsem pa zahteva odgovor v tej smeri: ali ta vlada s svojimi ministri kreira pravila igre tako, da imajo do sredstev, do katerih bi morala imeti pravico do dostopa vsa podjetja v tej državi, ki so resnično v težavah, dostop samo nekateri na diskriminatoren način ali imajo ta dostop tudi drugi? Še posebej se to vprašanje postavlja v luči 4 milijard 800 milijonov evrov zadolžitve, ki nas bo zadela na podlagi odločitev te vlade in te koalicije v prihodnjem letu. Mislim, da je bilo zdaj najbolj bogato leto zadolžitev v Pahorjevi vladi, kjer je bila zadolžitev na letni ravni okrog 3 milijarde 200 milijonov evrov. 4 milijarde 800 milijonov evrov, 6 do 7-odstotna obrestna mera, in poslušamo: "Zmogli bomo sami." Da, vendar kdo bo plačal, spoštovana vladna ekipa, to obrestno mero in to zadolžitev [[…]]
Gospod Černač, postopkovni predlog zlorabljate za razpravo!
Mislim, da je bilo vprašanje postavljeno zelo korektno, in proceduralno, v skladu z določbami poslovnika pričakujem od vas, predsedujoča, da bi ministra le pozvali, da na korektno zastavljeno vprašanje, ki je bilo postavljeno v skladu s proceduro, da zelo jasen, nedvoumen in ne posmehljiv odgovor, tako kot ga poslušamo že z nastopom te vlade in tudi z odzivi večine te ministrske ekipe.
Hvala lepa. Mag. Stepišnik, boste še enkrat odgovorili? Izvolite.
Seveda moram. Hvala lepa za tako prijazne besede, res. Še enkrat se vam zahvaljujem, da ste lepo naučeni. Tudi, da advokaturo dobro opravljate, ker midva sva imela razgovore, zato sem šel prej tako široko, da se je videlo, od kod 200 milijonov planirati za leto 2014. Nisem suhoparno samo povedal, da za leto 2014 potrebujemo 200 milijonov za pomoč podjetjem, ki bodo v težavah, ki bodo imela kapitalsko neustreznost. Sem šel malo širše, da se iz tega vidi – vi pa slučajno niste bili takrat v dvorani, ste bili zunaj, ker ste pozneje prišli noter, ampak nič narobe. Glejte, ko dostikrat omenjate sredstva, subvencije za podjetja in tako naprej. Poglejte, vsi smo lastniki nekih papirjev ali nove finančne družbe ali pa ima kdo kakšne delnice od kakšne banke, če je hotel kdaj pomagati, recimo, mariborski banki. Ko je bilo po 27 evrov, smo takrat kupili, sem tudi jaz kupil – danes to ni vredno nič. Vseh tistih podjetij, katerih solastnik si – tista podjetja ne bi smela dobivati pomoči od države ali pa subvencij. Veste, kako je to široko? Če imaš od nove finančne družbe delnice, si solastnik 100 podjetij v Sloveniji, in zdaj je treba preveriti, da nobeno od teh ne sme dobiti pomoči ali pa subvencije, ker sem jaz minister ali kaj? Korektno delamo, korektno smo naredili tudi tukaj, vse po zakonu in res pošteno. Drugič morate postopek najprej preštudirati, zakone preštudirati, potem pa takšne izjave dati in diskreditirati človeka v javnosti. Ni mi všeč zaradi tega, ker to ni z argumenti, ampak je z neko močjo, ki jo izvajate.
Gospod Černač, bi želeli razpravljati? Proceduralno vam na takšno razpravo, kot ste prej proceduralno razpravljali o vsebini, oprostite, po poslovniku ne morem dati besede, če boste razpravljali na takšen način kot prej. Razen če boste dali res pravi predlog.
Tudi prej sem dal pravi predlog, spoštovana predsedujoča. Moram ministra demantirati – nisem ga nič žalil, ampak sem dejstva ugotavljal. Moram pa reči, da mi žal ni odgovoril, ne meni ne kolegu Tanku. Nobenega odgovora nismo dobili, popolnoma nobenega. Številke, ki jih je navajal, ko je govoril o letu 2013 in o pomoči podjetjem v letu 2013, so bistveno nižje. Te številke so bistveno nižje od tistega, kar se [[...]]
Gospod Černač, predlagam, da se prijavite k razpravi in razpravljate o vsebini.
Če dovolite, da zaključim. Pričakoval bi, če se je minister že priglasil, da odgovarja na postavljeno vprašanje, da poda tudi korekten odgovor na postavljena vprašanja. Žal teh odgovorov še vedno nimamo. Kam, na kakšen način bo šlo teh 200 milijonov evrov, v katera podjetja? Na kakšni osnovi se je Vlada odločila, da je ta številka 200 milijonov evrov pravilna, zakaj ta številka ni 150 ali 300 milijonov? Kaj so bili temelji za [[...]]
Gospod Černač, drugič vas opozarjam.
Tega odgovora nismo dobili in ga pričakujemo, ker bi bila tudi zadolžitev lahko nižja in s tem tudi obveznosti za državljane v končni posledici.
Gospod Jani Möderndorfer, imate postopkovni predlog. Prosim vse, ki se prijavljate postopkovno, da se držite poslovnika, vljudno prosim.
Predsedujoča, obljubim vam, da bom govoril samo o postopku. Ne bom si dovolil tega izleta, kot si ga je dovolil gospod Černač in pred tem še gospod Tanko, ki sta govorila o vsebini. Postopkovno vprašanje govori o postopkih. Zdaj vam bom prikazal, kje ste to zlorabili in ukradli čas Državnemu zboru. Govorili ste [[…]] [[oglašanje iz dvorane]] Govorim o postopku. Oba sta zlorabila postopkovno vprašanje za to, da vama je ura tekla, medtem ko ste ministru vzeli čas za to, da je koristil čas Vlade. Oprostite, predsedujoča, v takem primeru ne čakati več tri minute, ampak je treba takoj prekiniti in jih navaditi. V skladu s poslovnikom naj koristijo čas, ki ga imajo, kot so si ga sami rezervirali. So imeli možnost in to so tudi storili, in so si rezervirali čas za razpravo. V okviru te razprave lahko vprašanja postavljate od tu do večnosti. To, ali boste z njimi zadovoljni, je pa samo vaš problem. Ves čas imam občutek, da karkoli vam je povedano in karkoli vam je rečeno, da na koncu tako ali tako ne boste zadovoljni, in zato v skladu s poslovnikom prosim, če se spoštuje ta red.
V skladu s Poslovnikom Državnega zbora še enkrat opozarjam vse poslanke in poslance, da se držijo poslovnika in pri postopkovnem predlogu obrazložijo svoj postopkovni predlog, ne govorijo in razpravljajo pa o vsebini. Za vsebino ima vsaka poslanska skupina dovolj časa za razpravo. Gospod Tanko, imate postopkovni predlog? Izvolite.
Hvala lepa za besedo, spoštovana predsedujoča. Vlada je v dokumentu, ki ga je poslala v Državni zbor, napisala, da bodo Vlado pri obravnavi proračuna zastopali predsednica Vlade in vsi ministri. Spraševal sem ministra za finance dr. Uroša Čuferja, ali in na kateri osnovi je napisana in izjavljena trditev, da je v rebalansu proračuna za leto 2014 80 % več sredstev za investicije kot v sprejetem proračunu, ki ga je sprejela prejšnja vlada, Janševa vlada. Če primerjam podatke, če seštejem podatke investicij in investicijskih transferjev, je pri 1,312 milijarde razlike zgolj za 18 milijonov. To je približno odstotek in pol. To, kar je predsednica Vlade tukaj izjavila, so ponavljali številni poslanci koalicije, in zdaj prosim ministra, da mi obrazloži, na kateri predpostavki je to 80-odstotno povišanje sredstev za investicije izvedeno. To sprašujem sedaj tretjič. Če ne more noben od ministrov, ki sta tukaj, obeh ministrov, niti kdo drug obrazložiti – zdajle že uro in pol to traja –, potem je nekaj narobe s tem proračunom. Prav tako je nekaj narobe s tem, da si je nekdo rezerviral 200 milijonov v proračunu, ne da bi vedel za koga,. Ne da bi vedel za koga, ker namen ni definiran. Letos je bilo 3 milijone evrov in je bilo to porabljeno, zdaj bo 200 milijonov. Za koga, komu? Takih slepih postavk v proračunu je verjetno še več, in take postavke omogočajo, da Vlada z zakonom o izvrševanju proračuna in Zakonom o javnih financah prosto prerazporeja sredstva za namene, ki se njej zdijo potrebni, ne pa za tisto, kar je zapisano v proračunu. Samo za to gre. S pooblastili, ki si jih boste uzakonili, boste prerazporejali sredstva z gluhih, slepih postavk na neke druge namene. Zelo rad bi odgovor, ker če ne, bom naslednjič vprašal postopkovno. S tem, da nekdo ne odgovori, to, da vlada ne odgovori, da vlada ne komentira, da ne more noben minister pokriti izjave predsednice Vlade, je nekaj hudo narobe. Če vam realizacija investicij ne funkcionira, ste pa že 7 mesecev na oblasti. Prej se je pohvalila predsednica Vlade, kaj vse ste storili v teh 7 mesecih. Zelo prosim, gospod minister, da to komentirate oziroma pojasnite. Hvala lepa.
Sedaj lahko ugotovim, da ste v SDS za postopkovne predloge porabili 12 minut in Pozitivna Slovenija 3 minute. Vlada da odgovor, ko se odloči. Vlada se bo sama odločila, kdaj da odgovor na postopkovne predloge. Za sedaj še poteka razprava. Nekdo je dvignil roko – imate željo za razpravo? Spoštovani poslanke in poslanci, odpiram prijavo na razpravo. Vlada se ima možnost prijaviti za odgovore takrat, ko se za to odloči. Prijava poteka. Prijavljena sta dva poslanca. Prva ima besedo dr. Ljubica Jelušič.
Najlepša hvala za besedo, spoštovana podpredsednica. Lep pozdrav vsem skupaj! Uvodoma naj povem, da bom podprla Predlog sprememb proračuna Republike Slovenije za leto 2014 in tudi Dopolnjen predlog proračuna Republike Slovenije za leto 2015. Danes smo precej govorili o tem, ali je ta proračun realen ali ne. Za oba to velja. Običajno je tako, da vsi dosedanji proračuni nastajajo v okoliščinah, ko so vlade prepričane, da delajo realne proračune, opozicije pa so prepričane, da so ti proračuni nerealni. To diskusijo, ki jo poslušamo danes, smo imeli priložnost poslušati že zelo veliko let, vsakič pri vsakem novem proračunu in tudi pri vsakem rebalansu. Imela sem priložnost spremljati proračune, ki so nastajali v treh različnih tako imenovanih kriznih vladah, od konca leta 2008 do sedaj, in lahko rečem, da se je teza o realnosti in kritikah realnosti pojavljala v vseh teh letih. V tem času smo imeli tri tako imenovane krizne vlade, in vsaka od teh kriznih vlad se je poskušala soočiti z vprašanji krize na svoj specifičen način, in tisto področje, za katerega je mislila, da ga lahko obvladuje in da najbolj prispeva k odpravi krize, je zelo poudarjala. Pahorjeva vlada je, na primer, zmanjševala investicije in materialne stroške, in je to zelo poudarjala. Janševa vlada je zmanjševala izdatke javnega sektorja, in je to zelo poudarjala. Tudi še danes nekateri zelo veliko govorijo o tem. Sedanja vlada Alenke Bratušek bolj poudarja povečevanje prihodkov na račun davkov, hkrati pa tudi nadaljuje z ukrepi, ki sta jih že prejšnji krizni vladi uveljavili, razen s tistimi, ki so bili ustavno sporni. Mislim, da je vendarle vsem trem vladam mogoče reči, da so se poskušale spopasti s krizo na svoj specifičen način, da so bile pri tem tudi relativno uspešne. Za vse tri moramo reči, da so tudi soodgovorne, pa četudi gre samo za 6 ali 7 mesecev vladanja, za stanje, kakršno danes v Sloveniji je. Realnost proračuna se vedno vidi tudi v tem, da ga je treba rebalansirati v prihodnjih letih oziroma takrat, ko se izvaja. Vedno pride do rebalansa, zato se ni treba čuditi in govoriti dramatično o tem, da bodo potrebni rebalansi zaradi tega, ker niso bili upoštevani nekateri odhodki, ker se to vedno zgodi. Evropski proračun za leto 2013 je v tem trenutku v pogajanjih za 9. rebalans, pa se nihče temu prav pretirano ne čudi. Rekla bi, da je bilo tem trem vladam, ki jih omenjam, skupno tudi to, da so nesorazmerno globoko posegle v zmanjševanje stroškov za obrambni sektor oziroma za vse državotvorne resorje. Obrambni sektor omenjam zaradi tega, ker nam večina na Odboru za obrambo ni dovolila, da bi se seznanili s proračunom za obrambni sektor, in moramo o tej tematiki govoriti danes. Opozorila bi na to, da bo treba počasi zmanjšati apetite po zmanjševanju obrambnega proračuna, in to zato, ker ne bi bilo dobro, da bi prihodnjo vojno ali pa prihodnjo naravno nesrečo pričakali kot vnaprejšnji poraženci oziroma vnaprejšnji ponesrečenci. To govorim tudi zato, ker je danes 11. november in je bil pred 95 leti 11. novembra ob 11. uri podpisan mirovni sporazum, ki je končal prvo svetovno vojno. Zato je mogoče zelo pomembno, da prav danes govorimo o tem našem proračunu, ki na žalost zelo posega tudi v obrambne izdatke in tudi v tiste izdatke, ki zadevajo vprašanje zaščite in reševanja. Najlepša hvala.
Hvala lepa. Gospod Mirko Brulc ima besedo.
Hvala lepa. Sprejetje proračuna bi moral biti praznik parlamenta in vlade, ampak v naši hiši to ni mogoče. Danes se ukvarjamo z zgodovino proračunov, z vlado Janeza Janše, ki je passé in me ne zanima več. Moram povedati, da s proračunom nikoli nihče ni v celoti zadovoljen. Sestavil sem 8 občinskih proračunov, to je 6. državni proračun. Vedno isto – tudi v času debelih krav, ko je bilo denarja dovolj, nikoli ni bilo tega dovolj. Danes se srečujemo z neizpeto pesmijo: varčevanje, davki, trojka. Ste povedali ljudem, kaj pomeni trojka? Da to ni nekdo, ki bo prinesel red v državo, ampak je to znižanje pokojnin, višanje davkov, zmanjševanje socialnih pravic, plačevanje zdravstva in tako dalje. To je trojka. In še več nezaposlenih! Poglejmo Grčijo, Portugalsko, Španijo in tako dalje. Veleekonomisti Evrope še niso našli recepta, kako iz krize, žal. Problem javnega sektorja. Velikokrat je bilo danes slišati, da javni sektor še nič ni prispeval k reševanju krize. Lepo vas prosim, realni sektor je prispeval. Primorje, SCT, MIP, Prevent in tako dalje so prispevali. Kdo sedi v zaporu? Tajkuni s katerega področja? Tudi mi smo javni sektor. Povejmo, kakšne so naše plače, kakšne so bile pred 10 leti, kaj še dobivamo poleg plače in tako dalje. Vsi prispevamo k temu. Nižanje javnega sektorja, štartanje izključno na to, pomeni slabši servis države državljanom in državljankam. Brez tega ne gre. Vesel sem, da je naša ministrica gospa Kopač Mrak ohranila socialne transferje. Celo več denarja je zagotovila v tem kriznem obdobju, kar je prav, zato ker je več revežev, ker je več nezaposlenih, ker je treba pomagati tistim, ki pomoč rabijo. Zato bom tudi ta proračun sprejel s stisnjenimi zobmi, ker vsaj dve milijardi, če bi še imel minister za finance – potem bi nam vsem bilo lažje. Ampak danes je tako, kot je – plačujemo dolgove iz ne vem katerega obdobja, tudi napake, in moramo skupaj stopiti in rešiti probleme. Tukaj ni SDS, SD, Pozitivna Slovenija, tu smo mi, in mi moramo zagotoviti brez zafrkancije, brez nagajanja Vladi in tako dalje, da potegnemo voz iz tega blata. Samo še to. Ko kolega Tanko hodi po dvorani in se smeje, takrat vem, da je hudič vzel šalo. To se kaže. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo je želel minister za finance dr. Uroš Čufer.
Najlepša hvala. Moram reči, da sem bil danes nekoliko presenečen, da me poslanci sprašujete o proceduralnih vprašanjih, ker sem mislil, da se na proceduro sami spoznate bolje kot jaz, ki nisem iz Državnega zbora.
Hvala lepa. Gospod Tanko, bi želeli razpravljati? Postopkovno, samo prosim ne o vsebini, temveč o postopku – v skladu s poslovnikom.
Hvala lepa za besedo. Če Vlada Republike Slovenije napiše, kdo bo sodeloval pri vsebinski razpravi o proračunu, in to sprašujemo med drugim, potem bi od tistih, ki so še ostali tukaj, in prvi med temi je minister za finance, pričakoval, da podajo vsebinske odgovore. Teh ni. Rebalans proračuna se dela na sprejeti proračun. Razlika na investicijskih postavkah je 18 milijonov, gospod minister. Predsednica Vlade je dejala, da je 80 % več namenjenega denarja za investicije. Vprašal sem za vsebinsko pojasnilo. Ali drži, da je to res? 18 milijonov namreč predstavlja na teh postavkah samo 1,5 %. Lahko vam prinesem računalnik. Vi ste doktor in najbrž to izračunate mnogo hitreje kot jaz, in to na pamet. Glede na to, da je to top tema danes glede teh sprememb, da so mnogi vaši poslanci to ponavljali, bi prosil samo za razlago ministra za finance, ali imamo mi prav, ki dvomimo v ta podatek, ali ima prav predsednica Vlade, ki je to prodala slovenski javnosti. Ker mi rebalansiramo sprejeti proračun 2014. Nič drugega ne delamo danes tukaj. Zanima me, ali je izjava, trditev prava ali je blef. Minister za finance bi, glede na to, da ste koordinirali pripravo proračuna, to najbrž moral znati pojasniti. Pričakujemo pojasnilo. Če govorite na tak način o proračunu, kot je govoril minister Stepišnik, ali vi, ko ne odgovarjate, potem pa se postavlja resen dvom v ta proračun. Če gre že koalicija slepo za Vlado in sprejema ta proračun, vsaj v naši stranki čutimo toliko odgovornosti, da tega ne bomo podprli na slepo in želimo konkretna pojasnila. Upam, da so tu odgovorni in kompetentni ljudje, odgovorni in kompetentni ministri, da bodo te odgovore dali. Po mojem niso zahtevni. Treba je samo odgovoriti, kdo ima prav – predsednica Vlade, ki je to trdila, ali mi, ki na osnovi podatkov iz dokumentov ugotovimo, da je te razlike samo za 1,5 %. Pričakujemo odgovor.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Vidim, da ni želje po razpravi pri splošnem delu. Gospod minister dr. Uroš Čufer, izvolite, imate besedo.
Še vedno mislim, da nas sprašujete postopkovne zadeve, pa kljub temu mislim, da so to bolj vsebinske. Da se ne bomo ob takšnih detajlih zaplezali, vam mogoče kljub temu lahko odgovorim. Če pogledate realizacijo za leto 2012 na postavkah nakup in gradnja osnovnih sredstev, investicijski transferji pravnim in fizičnim osebam, ki niso proračunski uporabniki, in investicijski transferji proračunskih uporabnikov, skupaj znašajo približno 740 milijonov. Predlog sprememb proračuna za leto 2014 pa predvideva milijardo 300. Upam, da vam bo to pomagalo pri vašem odgovoru in razumevanju odgovora.
Hvala lepa. Izvolite, resnično postopkovno.
Vedno doslej je bilo postopkovno, spoštovana predsedujoča, in tudi tokrat bo. Z vaše strani bi poslanci pričakovali, da boste ministra opomnili na njegovo nedostojno in arogantno obnašanje v Državnem zboru, na njegov nedostojen odnos. On ne razporeja sredstev lastnega proračuna. Tukaj je pred predstavniki ljudstva, in temu ljudstvu govori, ali je ta vlada dober ali slab gospodar. To ljudstvo želi slišati od pristojnega ministra, kako in na kakšen način bo prihodnje leto to ljudstvo zadolžil še za dodatnih 5 milijard evrov, in od kje bo to ljudstvo moralo te njegove dolgove v prihodnjem letu pokriti. Ravno tako je želelo to ljudstvo slišati odgovor na vprašanje, kako je mogoče, da bo treba za pomoč podjetjem v težavah v letu 2014 nameniti 200 milijonov evrov, če je sam minister dejal, da so letos počrpali mislim, da niti ne 10 milijonov evrov, niti ne 5 milijonov evrov. Pričakovalo bi se [[...]]
Gospod Černač, zopet zlorabljate postopkovni predlog [[...]]
[[...]]da bi oba ministra, predvsem pa finančnega ministra, opozorili na osnovna pravila obnašanja, ki veljajo ne samo v Državnem zboru, ampak v družbi, predvsem zato, ker ne govori o tem, kako razporeja svoja osebna sredstva, pač pa govori tukaj nam vsem, kako razporeja naša skupna sredstva in kako bo ta sredstva razporedil v primerjavi s tistim, kar je bilo načrtovano v proračunu za leto 2014. Nismo govorili o realizaciji za leto 2014 – rebalans na realizacijo 2012 –, pač pa smo ga spraševali o realizaciji spremembe za leto 2014 na tisto, kar je bilo načrtovano v letu 2014. Zaradi tega pričakujem, da ga boste opomnili in opozorili, da je le v Državnem zboru in da se od njega pričakuje neko dostojno obnašanje, predvsem pa se pričakuje, predstavniki ljudstva to pričakujejo, da temu ljudstvu pove, zakaj ga bo obremenil z dodatnimi davki, tako on kot njegova vlada, za pokrivanje proračunske luknje v prihodnjem letu, in zakaj bo treba zadolžitev, ki je bila realizirana v letošnjem letu v višini 3 milijarde 200 milijonov evrov, prihodnje leto povečati celo na 5 milijard evrov.
Izvolite, mag. Stanko Stepišnik.
Hvala lepa še enkrat za tako čudovit nastop. Zdaj bom pa prebral, ker si veliko zapišem. Gospa predsednica Vlade Alenka Bratušek je izjavila, da je bilo v letu 2012 – lahko pogledate magnetogram – 740 milijonov namenjenih za investicije, v letu 2014 pa milijon 300 in še nekaj. To je 80 % več. Izračunajte, če to drži. Jaz sem pa povedal, poleg tistega uvoda, še odgovor na tistih 200 milijonov. Še enkrat bom prebral, in lahko magnetogram dobite in si preberete. V letu 2014 se ocenjuje, da bo prišlo do povečanja kapitalskih deležev in naložb gospodarskih družb v višini 200 milijonov evrov. Sredstva so namenjena pomoči podjetjem v težavah v obliki kapitalskih naložb. Ugotovljeno je, ko smo pregledali 3 tisoč 500 podjetij v Sloveniji, da so podjetja prezadolžena v Sloveniji za 30 % in da manjka približno 30 % dobrim podjetjem okrog 5 milijard kapitala. Tako da 200 milijonov ni veliko. Kdo bo pa to dobil, se pa ne ve, ker se bo to izbiralo po nekem postopku ali po kriterijih, tako kot se vedno dela – komisija se ustanovi in tako naprej. To ni delitev meni, tebi, našim, vašim in tako naprej, to se ne dela tako. Tudi ko so podjetja zaprosila za pomoč za prestrukturiranje in pomoč pri našem ministrstvu, je komisija, in komisija določi, koliko denarja lahko dobi podjetje glede na njeno finančno moč in preživetje s finančno strukturo za 6 mesecev, da se prestrukturira, da preživi in da lahko potem nadaljuje svoje poslovanje. Tudi vsi javni razpisi, ki so, so na osnovi javnih razpisov, kjer se prijavijo, se točkujejo in najboljši zmagajo. Običajno so kriteriji tako narejeni, da dobijo denar tisti, ki vlečejo v tej Sloveniji, ne pa tisti, ki ga porabijo, recimo, za osebne dohodke ali pa za kaj drugega. Običajno dobijo ta sredstva podjetja, ki so izvozno naravnana, ki imajo ustrezno kadrovsko strukturo, ki imajo ustrezno razvojno-raziskovalno strukturo in tista, ki imajo kupno moč, ki imajo trge, ki dvigujejo svojo konkurenčno sposobnost, zaposlujejo ljudi, ohranjajo delovna mesta ali pa povečujejo dodano vrednost. V tej smeri se to dela, in včasih imam občutek, da bi posebej vi kot poslanci morali vedeti, kako se na teh javnih razpisih prijavljajo podjetja in kako se točkuje, in da nihče ne more dobiti mimo te vrste. Tisti, ki je boljši, zmaga. Tisti, ki se prijavijo, so na začetku črte, na cilj pride pa določeno manjše število ljudi. Jasno se potem podjetja pritožujejo, ker ne izpolnjujejo pogojev, se obračajo tudi na vas poslance. Tudi jaz dobim kak telefon, zakaj nismo pa mi prišli na vrsto, zakaj smo mi izločeni. Včasih se celo meja postavi, recimo, 65 točk, pa ima 64 točk – za eno točko mu zmanjka. Je hudo, ampak ni 65. Postavi se, recimo, meja na 85 točk, odvisno, koliko je sredstev na razpolago, in se razdeli najboljšim. Se nič ne izbira prvi, tretji, četrti. Mislim, da to verjetno poznate, in včasih je res dobro, da ne sprašujete, če se po domače dela. Za naslednje leto je 200 milijonov planirano. Po mojem je to dosti premalo, kdo bo dobil, pa noben ne ve. To se bo pokazalo. Tisti, ki je v težavah, in glede na kriterije, ki bodo postavljeni, bodo podjetja izbrana. Če ste pa včasih tako delali, da ste se zagnali in so vaši dobili – mi tako ne delamo na žalost, vsaj jaz ne bom.
Hvala lepa, minister Stepišnik. Samo odgovorim na postopkovni predlog gospoda Černača. 235. člen Poslovnika Državnega zbora govori o sodelovanju vlade pri delu Državnega zbora. Ravno tako 66. člen Poslovnika Državnega zbora v prvi točki navaja, da na začetku obravnave vsake točke dnevnega reda lahko poda predlagatelj oziroma njegov predstavnik dopolnilno obrazložitev. Nikjer ne zavezuje, da mora v primeru, če je predlagatelj vlada, vedno znova razlagati. Minister bo odgovoril, ko bo ocenil, da je to potrebno. Imate postopkovni predlog – samo, da bo res.
Spoštovana predsedujoča! V tem odgovoru je minister Stepišnik pomešal vse ukrepe, s katerimi razpolaga. To, kar je govoril, spada v druge postavke, v druge transferje, v druge oblike. Vprašali smo ga o konkretni postavki, ki se ji reče pomoč podjetjem oziroma povečanje kapitalskih deležev.
Prosim postopkovno, ne o vsebini!
Ne pa programsko financiranje in podobne stvari. Drugo, kar je – gospod minister Čufer, zakaj ne daste primerjave, recimo, z letom 2006 ali pa 2001, in izračunate odstotke povečanja [[...]]
Prosim, ne o vsebini pri postopkovnem predlogu. Pri razpravi pa lahko.
Saj sem ga vprašal, zakaj ne da primerjave, recimo, s takim letom. Še enkrat povem, imamo sprejeti proračun in rebalansiramo sprejeti proračun. Kriteriji se obravnavajo verjetno na osnovi dveh kolon – tisto, kar je bilo predloženo za leto 2014, in tisto, kar se rebalansira, popravlja s predlogom te vlade v letu 2014, in tukaj je odstotek, razlika [[...]]
Gospod Tanko, oprostite, postopkovni predlog je zlorabljen, ker govorite o vsebini proračunov!
Ne govorim o vsebini, ne razumete, jaz sprašujem [[...]]
Vsebina je tudi višina proračuna ali posameznih postavk!
Govorim o tem, zakaj se ne primerja primerljivo s primerljivim. To je vprašanje [[...]]
Polemizirate z gospodom ministrom! To ni postopkovni predlog, veste.
Gospa Brunskole, bodite potrpežljivi in poslušajte. Vprašal sem, zakaj in kako so izračunali razliko 80 % na dveh postavkah, ki sta tukaj napisani, in pri eni piše sprejeti proračun, pri drugi pa piše rebalans proračuna. Razlike je 1,5 %.
To ni postopkovni predlog, ampak vsebina proračuna!
Gospa, ste pa čudni vi. Sprašujem, kako mora nekdo izračunati tako razliko pri teh zadevah. To je nemogoče izračunati. Če pa primerjaš leto 1999, je pa lahko razlika 300 %. Govorimo pa o sprejetem proračunu za leto 2014, ki ga je pripravila ena vlada, in o rebalansu postavk v tem sprejetem proračunu. To je pa to, kar ste vi pripravili. Razlika je pa 1,5 %.
Temu se reče vsebina.
Temu se reče vprašanje. In želim obrazložitev. Nič drugega.
Mag. Majda Potrata ima postopkovni predlog in bo tudi dobila sedaj besedo. Ta postopkovni predlog, ki je bil nazadnje, je govoril o vsebini, in več ne bom dovolila. Izvolite, mag. Potrata.
Hvala, gospa podpredsednica. Da bo jasno, zakaj sem se javila. 69. člen poslovnika pravi: »Poslancu, ki želi govoriti o uporabi poslovnika [[postopkovno vprašanje]] , da predsedujoči besedo takoj, ko jo zahteva. Govor tega poslanca ne sme trajati več kot tri minute. O uporabi poslovnika odloči predsedujoči.« Vljudno naprošam, da bi mi vsi ti, ki so zdaj že po trikrat ali ne vem kolikokrat zastavljali postopkovno vprašanje, povedali, na kateri člen poslovnika se sklicujejo, ko trdijo, da je bil poslovnik napak uporabljen. To je namreč postopkovno vprašanje, o uporabi poslovnika. Po katerem členu poslovnika je mogoče odgovoriti na vprašanja in razprave gospoda Tanka tako, da bo s temi odgovori zadovoljen in ne bo terjal večno novih postopkovnih vprašanj. Za to gre. Postopkovno vprašanje se nanaša zgolj na uporabo poslovnika. Zadnjič je bilo govora o tem, da 4. člen Poslovnika govori, da je slovenščina uradni jezik. Nikjer ne piše, da se v javnosti uporablja zborni jezik, ampak to je že vsebina. Uporaba tega člena je pa bila na neki komisiji zlorabljena, ko smo imeli neuporabljeno slovenščino v prispevku, ki smo si ga ogledali na neki komisiji v angleščini. Torej, samo o uporabi poslovnika. Zanima me, tretjič povem, na kateri člen poslovnika se vprašanja gospoda Tanka in gospoda Černača nanašajo. Hvala.
18 minut smo porabili za postopkovne predloge. Glede na to, da sem prej opozorila in da je bilo toliko zlorab pri postopkovnih predlogih, spoštovani prisotni poslanci in poslanke, vas obveščam, da se lahko prijavite k razpravi in razpravljate, sicer prehajamo na obravnavo posebnega dela predloga sprememb proračuna. Bi želel prej še kdo razpravljati? [[oglašanje iz dvorane]] Proceduralno vam ne morem dati besede glede na to, da ste do sedaj zlorabili proceduralne predloge. [[oglašanje iz dvorane]] Mag. Potrata ni govorila o vsebini, pač pa je obrazložila, kaj pomeni zloraba postopkovnega predloga.
Spoštovana predsedujoča, odgovor na vprašanje mag. Potrata bi bil lažji, če bi dobili razlago, na podlagi česa je ona zdaj govorila skoraj tri minute.
Hvala lepa. Vidim, da bi gospod Krivec želel razpravljati. Želi še kdo? [[Ne.]] Gospod Danijel Krivec bo razpravljal o splošnem delu.
Hvala. Saj bom kratek, pa gremo potem na posebni del. Glede na to, da imamo vsi proračun pred seboj in sedaj razpravljamo o teh procentih in primerjavah. Vendar vsi znamo brati, in piše: "Ocena realizacije, realizacija, sprejeti proračun." Primerjava, ki je narejena s predlogom proračuna, je označena s kolonami, in piše: "Sprememba, štiri je enako pet minus tri." To pomeni: predlog sprememb proračuna v primerjavi s sprejetim proračunom. To imamo vsi v gradivih. Za posamezne postavke ne more nekdo delati primerjave, tako kot se mu zljubi, kajti v tem primeru bi tudi gospod Stepišnik lahko govoril o, ne vem, dvatisočodstotnem povečanju kapitalskih naložb, če bi primerjal neprimerljivo – realizacijo za leto 2012, ki je bila nič, in 200 milijonov, ki jih imamo zdaj. Zato vseeno vsebinsko sprašujem, zakaj ne dobimo odgovora korektno. Kajti vsi beremo in vsi imamo gradivo na mizi, govorimo o sprejetem proračunu – ministrstvo je pripravilo predlog sprememb, ki je v naslednji koloni – in o predlogu sprememb. Samo toliko, da bo jasno vsem, ki nas poslušajo.
Hvala lepa. Prehajamo na obravnavo posebnega dela predloga sprememb proračuna. Želi kdo razpravljati? Ker ne želi, zaključujem razpravo pri posebnem delu predloga sprememb proračuna. Prehajamo na razpravo o vloženih amandmajih, ki jo bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 9. novembra 2013. Prehajamo na proračunskega uporabnika 1540 – Urad Vlade Republike Slovenije za narodnosti ter na razpravo o dveh vloženih amandmajih pri tem proračunskem uporabniku. V razpravo dajem podprogram Podpora manjšinam ter amandma Komisije za narodni skupnosti in amandma poslanskih skupin PS, SD, DL in DeSUS. Želi kdo razpravljati? Ker ne želi nihče razpravljati, zaključujem razpravo. Prehajamo na proračunskega uporabnika 1711 – Ministrstvo za notranje zadeve ter na razpravo o vloženem amandmaju pri tem proračunskem uporabniku. V razpravo dajem podprogram Podpora lokalni samoupravi ter koordinacija državne in lokalne ravni ter amandma Poslanske skupine Nove Slovenije. Želi kdo razpravljati? Ker ne želi nihče razpravljati, zaključujem razpravo. Prehajamo na proračunskega uporabnika 1714 – Policija ter na razpravo o vloženih amandmajih k dvema podprogramoma. Pri tem proračunskem uporabniku najprej dajem v razpravo podprogram Javni red in splošna varnost ljudi in premoženja ter amandma Poslanske skupine SLS. Želi kdo razpravljati? Besedo ima gospa Jasmina Opec.
Hvala lepa. Pred kratkim smo na odboru za notranje zadeve obravnavali poročilo o delu policije za leto 2012 in pri tem poročilu ugotavljali, da se povečujejo predvsem kazniva dejanja zoper premoženje. Ta trend se bo po našem prepričanju še nadaljeval, kar ni presenetljivo. Namreč, z dvigovanjem davkov in prispevkov ob nespremenjenem prihodku, pokojninah in plačah se bo zmanjševal razpoložljivi dohodek prebivalstva. Ljudje na to dejstvo reagiramo različno. Večina od nas zmanjša tisti del svojega osebnega proračuna, ki se imenuje odhodki, nekateri pa želijo imeti ta svoj razpoložljivi dohodek na enaki višini, kar poskušajo nadomestiti tudi z nelegalnimi posli. Že sedaj so razmere v Policiji alarmantne. Če greste na teren, vidite, da ni sredstev, s katerimi bi Policija že sedaj opravila te naloge, ki jih mora opravljati na nek normalen način. Videli boste, da so ponekod ukinili določene patrulje, da, recimo, ne morejo dati v uporabo vozil, ker nimajo sredstev za vzdrževanje tega voznega parka. Varnost ljudi, življenje ne sme biti nikoli predmet varčevanja. Kdo bo nosil odgovornost takrat, ko bodo ogrožena človeška življenja in Policija ne bo prišla na mesto pravočasno, ker ne bo imela natankanih avtomobilov oziroma ker ne bo imela urejenih avtomobilov, ker ne bo imela osnovnih sredstev, s katerimi bi prišla na kraj dogodka? Varnost in življenje sta tista segmenta, kjer nikakor ne smemo varčevati, in zato smo v Slovenski ljudski stranki tudi predlagali ta amandma.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. V razpravo dajem še podprogram Kriminalistična dejavnost ter amandma Poslanske skupine SDS in amandma Poslanske skupine SLS. Želi kdo razpravljati? Dr. Vinko Gorenak ima besedo, potem pa gospa Sonja Ramšak.
Hvala lepa. Prvič se oglašam, vendar se mi zdi pomembno, da pri tem amandmaju rečemo naslednje. Kakorkoli govorimo o varčevanju pri kateremkoli proračunskem uporabniku, bomo verjetno povsod naleteli na težave in povsod bomo našli tudi obrazložitve, da bi komu še kaj več dali. Ampak vendarle je treba povedati naslednjo zadevo. Kar se tiče Policije – to verjetno tudi državna sekretarka natančno ve –, obratuje z 80 % vseh sredstev, kar je namenjeno stroškom dela, in Policija razpolaga z izjemno majhnim delom sredstev za materialne stroške in še manjšim delom za investicije. Predlagamo, da na tem podprogramu povečamo sredstva za nekaj več kot dva milijona evrov. Situacija je relativno jasna. Mislim, da bi lahko kmalu prišli do tega, da bo velika večina voznega parka, ki ga Policija ima, to je nekaj nad 2 tisoč vozil – ta vozila so bila lani v povprečju stara 7 let, iz odgovora ministra za notranje zadeve, mojega naslednika, predzadnji ponedeljek na poslanskih vprašanjih pa je bilo jasno razbrati, da so sedaj vozila stara že 8 let in da v letošnjem letu ni bilo nobenih nabav, čeprav smo načrtovali, vsaj v času, ko sem sam vodil ministrstvo, da bomo nabavili okoli 400 vozil. Ta vozila imajo v povprečju nad 200 tisoč kilometrov. To pomeni, da je na tej postavki nujno potrebno, da skušamo Policiji oziroma kriminalistični policiji, tudi znotraj nje, pomagati in ji vendarle ne odvzeti toliko, kot ji je vzela vladajoča koalicija s predlogom proračuna. Hvala lepa.
Hvala lepa. V skladu s časovnim potekom seje Državnega zbora danes zaključujem sejo Državnega zbora. Prekinjam sejo in jo nadaljujemo jutri ob 10. uri. Lepo pozdravljeni!