Uvaženi gospodine predsjedniče Šeks, kolgice i kolege zastupnici, klub HSPa je razmatrao u širem kontekstu događanja oko imenovanja povjeernstva za sprečavanje sukoba interesa. I pojave triju prijedloga i općeg ozračja koje se zadnjih dana i tjedana stvorilo u Hrvatskoj oko mogućnosti pravnog reguliranja tematike sukoba interesa. Situaciju i sklon je povući iz saborske procesure vlastiti zakonski prijedlog. Zbog toga što je u pravu predsjednica Hrvatske narodne stranke Vesna Pusić koja tvrdi javno jučer u intrvju da će povjerenstvo dokazati da RAdimir Čačić nije bio u sukobu interes. Naime u sva tri zaknska prijedlog je napravljen jedan zakon koji ima u krajnoj konzekvenci i svhu da legalizira mogućnost sukobljavanja najatežih oblika interesnih sukoba između interesa državnih dužnosnika i političara i privatnih interesa tih istih ljudi. I u tom smislu ja ću kazati da teorsijski govoreći postoji svega osam tipova sukoba interesa, prvi i najteži oblilk sukoba interes je ono što se naziva samo poslovajem. Znači to je situacija kada državni dužnosnici sklapaju poslove sa svojim vlastiti tvrkama, i u sva tri sadašnja zakonska prijedloga taj institut ili taj najteži oblik sukoba interesa na krivi je način reguliran i to mora biti svjesno ta svijest o tome mora biti razvijene među zastupnicima u ovom Domu, a još uvijek među hrvatskim građanima. Naime, to je sada riješeno prema potsojećem zakonu tako da državni dužnosnik vrlo jednostavno i elegantko može riješiti taj problem da vlastite tvrtke u vlasništvu kojih je iznad 20% odnonso prema novim prijedlozima i saborske većin ei kluba zastupnika HSPa upravljačka prava prebaci na neki odvjetničku tvrku na nekoga daljnjeg srodnika i on normalno može sklapati poslove sa takvim tvrkama. to je svugdje u svijetu zabranjeno. Prema tome to se treba apsolutno na drugačiji način regulirati. Drugi institut je korištenje beneficija, to su različiti tipovi blagodati koristi i privilegija koji se mogu ostvariti po osnovi vlastitoga položaja. U Hrvatskoj moramo razvijati svijest da male uštede su vrlo važne uštede. Naime i stara politička elita i nova politička elilta kada dođe napravi manje više iste stvari. Podjeli činovništvu mobitele, kupi nove automobile i omogućava primjerice neograničeno korištenje privatnih telefonskih poziva iz državnih institutcija. U razvijenim zemljama se to rješava na vrlo jednostavan način da kod ispisa telefona državni činovnik bez obzira dali se radi o predsjedniku države ministru ili pomoćniku ministra, ili državnom tajniku na tom ispisu zaokruži privane tefonske račune plati iz vlastitog đepa a ono što je bilo u okviru korištenja javnog položaja će platiti naravno država. Na tom području se treba razvijati svijest o ogromnim mogućnostima ušteda. Treći oblik je prodaja utjecaja i to utjecaj i izvlačenje koristi iz prodaje toga utjecaja. Zawtim korištenje različitih tipova državne imovine u privatne svrhe od besplatnog korištenja benzina i nafte do različitih drugih oblika korištenja državne imovine. Zatim korištenje povjerljivih informacija, dodatno zapošljavanje ili fuš o tome ću kazati nešto kada je u pitanju sadašnja regulativa. U ovom Saboru i u hrvatskoj javno upravi najviše bi stradali intelektualci, znanstvenici, nastavnici, književnici i pjesnici. Naime jedino je njima iako je načeno dopušten neograničeni rad recimo književnički istraživački znanstvenički, ako imate nekoga književnika u sAboru ili u nekom ministarstvu, on neće biti u prigodi da mu Ministarstvu kulture otkupi 5 knjiga jer će se naći u teškom sukobu interesea. Imati ćete jednu apsurdnu situaciju koju sam ja preventivno riješio ako ste imali bilo kakvu nakanu da pišete neku kolumnu i uredništvo vam napiše kao što je slučaj kod uvaženog saborskog zastupnika dr Tončija Tadića, sabornik godine. I za to on dobije 350 kn, to će biti tretirano kao opačina kao veliki sukob interesa. S druge strane čovjek može dobivati kao državni činovnik po recimo, čovjek može biti trener rukometne reprezentacije naš genijalni Lino Červar on neće imati takvih problema. Znači a ljudi s druge strane ne shvaćaju kakvu je on nečuvenu genijalnu stvar ostvario za Hrvatski sport i hrvatski narod pobjedivši na Svjetskom prvenstvu. Dakle postoji mnošto takvih situacija, koje treba regulirait. Zatim naknadno zapošljavnje i poslovanje osobno poštovanje i za posebice za klub zastupnika HSPa, najteži oblik sprečavanja sukoba interesa je ono što se naziva zarobljavanjem države. I to se teorijski naziva state capter. Znači to je situacija kada državni činovnik počne tretirati državu neku vrstu priležnice. Ili krave muzare. I u tom smislu postoje nekoliko tipova zarobljavanja države. Prvo je prodaja parlamenarnih glasova za zakone koji služe privatnim interesima neke tvrke. Znači ako lobiraju neke banke da mi donesemo neki zakon koji će pogodovati toj konkretnoj banci ili stranim bankama u Hrvatskoj, to je vrlo opaki sukob interesa koji uz to ugrožava nacionalne interese. Zatim prodaja predsjedničkih uredbi i dekreta koje služe privatnim interesima tvrtki. Usmjeravanje fondova, središnjih fondova i banaka. Prodaja sudskih odluka u kaznenim sporovima, prodaja sudskih odluka u privrednim sporovima i nelegalni prilozi plaćeni političkim strankama i izbornim kampanjama. I u tom smislu mi mislimo da bi trebalo naprosto u novim okolnostima koristeći povoljnu klimu i razvoj svijesti među hrvatskim glasačima, kako je sukob interesa, kako je zarobljavanje države i kako je korupcija ozbiljan društveni problem da se zakonski prijedlog novi napravi na temelju ovih triju inicijativa koje bi tu tematiku regulirao u prilog općeg dobra i u prilog dobrog glasa svih ljudi koji se bave javnim poslovima. Hvala vam lijepo.
Zahvaljujem. Molim državnog tajnika Antona Palarića da obrazloži Vladin prijedlog.
Gospodine predsjedniče, gospođe i gospodo zastupnici. Vlada je razmišljala o Zakonu o sprječavanju sukoba interesa u obnašanju javnih dužnosti, nije zadovoljna sa nekim njegovim rješenjima stoga je predložila da se preispitaju pojedine odredbe kako bi se ovaj zakon uredio, podigao na višu razinu, a po mogućnosti postigao i nacionalni koncenzus u pogledu pojedinih ključnih odredbi. Vlada predlaže svojim prijedlogom da se proširi krug dužnosnika koji nisu državni dužnosnici, ali bave se javnim poslovima i na koje se ovaj zakon odnosi tak oda bi u taj krug ušli župani i gradonačelnik Grada Zagreba te njegovi zamjenici, gradonačelnici i općinski načelnici te predsjednici općinskih vijeća u malim općinama koje obnašaju izvršne dužnosti na razini lokalne samouprave. Ključna odredba ovog zakona je Vladina namjera da svatko tko ima dionice u trgovačkim društvima i udjele da mora prenijeti na drugu osobu. Ne možemo prihvatiti da netko se istovremeno bavi javnom dužnošću i istovremeno ostvaruje svoja vlasnička prava pa time i upravljačka prava u trgovačkim društvima, a naročito inzistiramo na izmjeni stavka 3. članka 11. koji govori o sklapanju poslova sa državom ili jedinicama lokalne samouprave ili trgovačkim društvima u vlasništvu Republike Hrvatske ili jedinice lokalne samouprave. Mi želimo da se o takvim poslovima izvijesti povjerenstvo koje je ovaj Sabor izabrao bez obzira na visinu udjela koje ima onaj tko sklapa poslove ako je riječ o imovini koja je u vlasništvu državnog dužnosnika. Želimo i podići razinu odgovornosti kod ispunjavanja podataka o imovini državnog dužnosnika, predlažemo da se kazne koje su sada simboličke u minimalnom iznosu od tisuću kuna podigne na minimalno tri tisuća kuna do pet tisuća kuna. Vjerujemo da je ispunjavanje imovinskih kartica već postaje jedan standard, da ljudi prijavljuju sve ono što imaju, ali u slučaju da se otkrije nekakva manjkavost predlažemo da se to sankcionira ozbiljno ili znatno ozbiljnije nego što je to ovim zakonom predviđeno. U preostalom dijelu zakona Vlada predlaže nove rokove za donošenje podzakonskih akata. Mi intenzivno radimo na uredbi koja će propisati evidentiranje, pohranjivanje darova koje državni dužnosnik prima. To je vrlo osjetljivo pitanje jer se često radi o darovima koje donose predstavnici stranih država stoga ćemo o toj uredbi, treba nam malo vremena da bi je izradili. Protekla Vlada je nije uspijela napraviti, mi intenzivno na njoj radimo i molimo da nam se odredi rok. No Vlada ne želi da se o ovom zakonu temeljito raspravi zato ga i ne šalje u hitni postupak već u redovnu proceduru. Želimo pažljivo saslušati mišljenja zastupnika i u najvećoj mogućoj mjeri ćemo ih ugraditi u konačni prijedlog zakona ukoliko će ta mišljenja biti na tragu sprječavanja sukoba javnog i privatnog interesa. Hvala lijepo gospodine predsjedniče.
Zahvaljujem. Imamo predlagatelja trećega zakona. U ime klubova zastupnika HNS-a, PGS-a, LIBRE i IDS-a poštovani zastupnik Dragutin Lesar. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Prvo bih želio objasniti zašto smo naša tri kluba predložili hitni postupak ovog zakona koji jučer na žalost nije prihvaćen. Naime ako dobro čitamo i računamo kalendarske dane jučer je bio prvi dan primjene članaka 7., 8., 10. i 11. ovoga zakona jer je u prijelaznim odredbama bilo rečeno da se te odredbe počinju primjenjivati istekom četiri mjeseca nakon stupanja na snagu ovog zakona i dakle sve ove odredbe koje se odnose na sukob interesa pojedinaca jučer su stupile na snagu i počele se primjenjivati. To je bio jedini razlog zašto smo predlagali hitni postupak smatrajući, a mogućnost donošenja zakona je bila danas, da on bude u cjelini izglasan i donijet kako bi uz ove promjene koje i Vlada sama predlaže istog dana ili istih dana se počeo primjenjivati. Dakle to je bio jedini razlog prijedloga za hitni postupak. Ono što je zajedničko i prijedlogu izmjena i dopuna ovog zakona što je dala Vlada i što su ponudila naša tri kluba je u tome da smo zajednički predložili da u popis dužnosnika se uvrste župani i njihovi zamjenici, općinski načelnici i gradonačelnici, odnosno i predsjednici općinskih vijeća kada obnašaju dužnost načelnika, jer prema Zakonu o lokalnoj i područnoj samoupravi tamo gdje se ne biraju poglavarstva niti načelnici, predsjednici općinskih vijeća imaju sva prava i obaveze općinskih načelnika. Suglasni smo i istovjetni u svojem prijedlogu da se u članku 11. briše onih famoznih 25% i više dionica, jer smatramo da i svaka dionica i svaki udjel mora biti obuhvaćen ovim zakonom. Međutim ono što Vlada nije u svojem prijedlogu uvrstila, a u našem prijedlogu je predviđeno odnosi se na članak 11. stavak 3. koji je regulirao obavezu da prilikom sklapanja svakog poslovnog odnosa tvrtke koja je u vlasništvu ili u suvlasništvu dužnosnika, a prenijeta su upravljačka prava na povjerenika da taj poslovni odnos ako se sklapa sa tijelima državne vlasti ili lokalne samouprave mora prijaviti povjerenstvo. Naime u postojećem zakonu upotrijebljen je izraz tijela državne i lokalne samouprave, državne vlasti i lokalne samouprave, a ispuštena je regionalna samouprava pa bi ispalo da treba prijavljivati poslove i sklapanje ugovora bez obzira kako je do njih došlo sa općinama i gradovima i državom, ali ne i sa županijama jer je izostavljen pojam termin regionalna samouprava, a po našem zakonodavstvu županije su tijela regionalne a ne lokalne samouprave. S obzirom da toga u vladinom prijedlogu ja sam podnio amandman popravke tog i vladnog prijedloga je smatram da kada već i raspravljamo ovo da moramo to onda uvrstiti unutra da nam se ne desi da i nakon druge ili treće izmjene opet nemamo cjelinu toga. I na kraju ne želeći duljiti, kolega Letica je djelomično u pravu kada sumnja u mogućnost rada ovoga povjerenstva ali ne zbog nečijih javnih izjava nego zbog pozamašne opstrukcije ili pokušavaj opstrukcije u radu ovoga Povjerenstva i to su dva dokaza postoje. Svi oni koji su po zakonu koji je na snazi trebali donijeti bilo koje akte, odluke proglašenja da bi oni mogli raditi, nisu donijeli ni jednu takvu odluku ni akt, i sama činjenica da se ove nužne popravke po vladinom prijedlogu ne žele napraviti po hitnom postupku ukazuje a uz sve ove manjkavosti i produženje rokova da zaista ne postoji politička volja da se od jučer ovaj Zakon u cjelini primjenjuje već u onim odredbama koje postoje bez ovih predloženih izmjena. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Sada idemo na raspravu po klubovima. Prvi je na redu u ime Kluba IDS-a poštovani zastupnik Damir Kajin. Izvolite kolega. Ispričavam se, kolega, radna tijela. Predsjednik Odbora za Ustav, Poslovnik i politički sustav Dražen Bošnjaković izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Prvo ćemo o Prijedlogu zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sprečavanju sukoba interesa o obnašanju javnih dužnosti, znači kojeg je predlagatelj Klub zastupnika HSP-a. Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav Hrvatskog sabora na 5. sjednici održanoj 24. veljače 2004. godine raspravio je Prijedlog ovog zakona, i narečeni zakon smo raspravili na temelju svoje nadležnosti iz članka 57. Poslovnika Hrvatskog sabora kao matično radno tijelo. Vlada Republike Hrvatske na Prijedlog ovog zakona dostavila je mišljenje u kojem je navela da ne podržava Prijedlog zakona glede dužnosnika na koje se Prijedlog zakona odnosi i načina izmjene prijelaznih i završnih odredba važećeg Zakona. Nakon rasprave Odbor je većinom glasova 7 za i 3 glasa protiv predložio da se ovaj Zakon ne prihvati. Drugo izvješće o Prijedlogu zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sprečavanju sukoba interesa u obnašanju javnih dužnosti koji je znači prijedlog Vlade. Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav Hrvatskog sabora na 5. sjednici održanoj 24. veljače 2004. godine raspravio je prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sprečavanju sukoba interesa u obnašanju javnih dužnosti koji je predsjedniku Hrvatskog sabora podnijela Vlada Republike Hrvatske 18. veljače 2004. godine. Odbor je rečeni Zakon raspravio na temelju svoje nadležnosti iz članka 57. Poslovnika Hrvatskoga sabora kao matično radno tijelo. Odbor je u raspravi podržao rješenja za prijedlog zakona, nakon rasprave većinom glasova 8 za i 1 protiv i 1 glas uzdržan predložili smo da Sabor prihvati Prijedlog ovog Zakona. I treće izvješće s rasprave o Prijedlogu zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sprečavanju sukoba interesa u obnašanju javnih dužnosti s Konačnim prijedlogom zakona. Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav Hrvatskog sabora na 5. sjednici održanoj 24. veljače raspravio je prijedlog ovog Zakona temeljem svoje nadležnosti iz članka 57. Poslovnika Hrvatskog sabora kao matično radno tijelo. Vlada Republike Hrvatske nije dostavila mišljenje na ovaj Prijedlog zakona ali obzirom da Prijedlog zakona uređuje isto pitanje kao i Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sprečavanju sukoba interesa u obnašanju javnih dužnosti koji je podnijela Vlada Republike Hrvatske, Odbor je u raspravi podržao rješenja iz Prijedloga zakona koji je podnijela Vlada Republike Hrvatske. Nakon rasprave većinom glasova 7 glasova za, 2 glasa protiv i 1 uzdržani. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Želi li izvjestitelj Odbora za zakonodavstvo dodatno obrazložiti? Ne želi. Otvaram raspravu. Poštovani kolega Kajin izvolite.
Cijenjeni gospodine predsjedniče, poštovani članovi ili predstavnici Vlade, uvažena gospodo zastupnici. IDS je da se ova materija jednom za svagda regulira, da se striktno regulira, za smo apsolutno i bezuvjetno i kao što rekoh jednom za svagda. Međutim, sa ovim permanentnim izmjenama jednog sigurno neodređenog zakona, Zakona s nedovoljno preciznim normama, ne samo da se degradira pozicija Hrvatskih dužnosnika već se kroz takvu jednu formu degradiraju hrvatske institucije i to je po mom sudu tragedija. U tom kontekstu imam dojam da najveći udar doživljava upravo Sabor Republike Hrvatske i onda se postavlja pitanje od koga. Pa jasno od izvršne vlasti. Što to onda to govori? DA je izvršna vlast "subordinirana" predstavničkoj umjesto da bude obrnuto. Konačno što je predstavnička vlast, slabija, a ona je u Hrvatskoj zasigurno slaba, to je moć izvršne vlasti jača i to je po nama u Klubu IDS-a sukob interesa par excellance. Stoga po našem mišljenju vrijeme je da se Hrvatski sabor izbori za pravi parlamentarizam u Republici Hrvatskoj. A kako to postići? Tako što nećemo dopustiti izvršnoj vlasti da nastavi omalovažavati ovaj Dom, a što najbolje dolazi do izražaja u ovogodišnjem proračunu gdje su sredstva za Sabor smanjena za 25%, dobro netko će reći i zbog netom održanih izbora a Vladi s druge strane odnosno Predsjedniku Republike ta sredstva povećana su u odnosu na prošlu godinu za 25%. Kao minimum trebamo tražiti da svi dužnosnici budu u poziciji zastupnika. Izuzetak po meni nešto je o tome govorio Letica, gospodin Letica, pardon, mogu biti predsjednik države, predsjednik Vlade, ministri, znači svi ostali moraju ostati bez telefona, pa onda kompjutera, mobitela, auta, hiljade i jedne druge beneficije, te svedene na poziciju zastupnika Hrvatskog sabora koji zasigurno jedinstvena u Europi. MI smo vjerojatno jedini Parlament gdje zastupnici nemaju niti radni stol, gdje nemaju niti stolicu, a o mobitelu, reprezentaciji i slično što ima svaki pročelnik u bilo kojoj malo većoj općini da jednom rječju ne govorimo. Konačno postavlja se pitanje zašto bi Vlada Republike Hrvatske morala predlagati ovaj Zakon, umjesto da mi njima uzvratimo prijedlogom tko to uopće u ovoj zemlji može biti dužnosnikom. Po mom sudu dužnosnici mogu biti samo oni koji imaju neposredno izabran legitimitet. Nikakvi tajnici Vlade Republike Hrvatske, tajnici Ustavnog suda, Vrhovnog suda, zamjenik tajnika Vlade Republike Hrvatske, državni tajnici, pravobranitelj za djecu, zamjenici državnih tajnika u središnjim državnim uredima, nikakvi ravnatelji, zamjenici, pomoćnici ravnatelja državnih upravnih organizacija, nikakav predsjednik i zamjenik predsjednika Hrvatskog fonda za privatizaciju, nikakav ravnatelj i pomoćnik ravnatelja Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje, nikakvi direktori, zamjenici direktora, pomoćnici direktora Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje, nikakvi glavni državni rizničari, predstojnici ureda, ravnatelji agencija, direkcija Vlade Republike Hrvatske te ravnatelji zavoda koje imenuje Vlada Republike Hrvatske, nikakvi dužnosnici, uredi Predsjednika Republike koje imenuje Predsjednik Republike Hrvatske i tako dalje i tako dalje. Znači oni koji sa izbornim legitimitetom zastupnika idu u državne tajnike ili idu na mjesto pomoćnika ministra, oni neka jasno zadrže taj status dužnosnika. Ostali ne. Jasno je da položaj sudaca, pravosudnih djelatnika, jasno je da položaj guvernera Hrvatske narodne banke, to treba zaštititi, to treba regulirati posebnim zakonima. Zašto bi recimo pomoćnici ministra u Vladi Republike Hrvatske bili dužnosnici? Njih konačno ima daleko više i od samih zastupnika. Zašto bi predstavnik Hrvatskog fonda za privatizaciju bio dužnosnik? Zašto bi predstojnici predsjednikova ureda bili dužnosnici? Neka gospoda lijepo idu u izbore, neka osjete sve čari izbora, neka osjete kako to otprilike izgleda i neka nakon toga jasno ponesu status dužnosnika. I konačno dosta je da izvršna vlast permanentno nameće, ne znam, neka svoja rješenja ovome domu. Ako se ne možemo izboriti za dignitet doma onda ne znam, možda bi trebalo formirati sindikat i braniti se od izvršne vlasti jer kao što rekoh to je po Klubu IDS-a sukob interesa par exellance u Republiku, u Republici Hrvatskoj. Ali šalu sad na stranu. Problem broj jedan u ovoj državi je u tome što izvršna vlast sama sebi jasno nameće pravila, a Sabor ih kao disciplinirani glasački stroj uglavnom izglasava. Dakako ovdje nisam spomenuo članove javnih poduzeća koji su svi listom deset puta u boljoj poziciji, ma ne samo od zastupnika nego vjerojatno i od ministra. Tko je za tu poziciju Sabora kriv? Pa možda i oni koji izjavljuju ili kao što smo jučer počeli o tome otvarati raspravu kako je Sabor brbljaonica ne, zaboravljajući da je prvi parlament brbljaonicom nazvao ovaj Gebels. Jasno ja ne povlačim nikakve paralele s tim nacistom samo položaj treba Sabora već jedanput izdignuti iznad položaja izvršne vlasti. S druge strane isto tako građanima treba reći: “Draga gospodo ovaj dom ne odlučuje o Bog zna čemu. Stvarne odluke se donašaju sa druge strane Markova trga.” To jasno ne znači da nam Sabor nije potreban. Dapače. A kada bi se to sve stupkom promijenilo u političkom životu Republike Hrvatske? Pa kada bi se organizirali neposredni izbori za svako mjesto u ovom Parlamentu. Tek onda bi vidjeli, kako bi rekao narod čija majka crno runo prede. Ovako 80% zastupnika se skriva iza nekoga i to očigledno nije dobro. Mi tražimo na primjer da se načelnici u gradovima, općinama, gradonačelnici i tako dalje biraju neposredno, ali ni na kraj pameti nam ne pada da se neposredno biraju i zastupnici u ovaj dom što je po meni lakrdija. Što se tiče neprimanja plaća, ako netko jednu godinu ne obnaša dužnost neka to bude uvedene, ali tko ima pravo dirati u ustavna načela i uvoditi retroaktivnost u taj zakonski tekst. Ma jasno je da će zbog Čačije to biti pozdravljeno, ali mi zbog jednoga primjera, ja bih rekao silujemo Ustav. Konačno Ustav je tu precizan i on kaže da zakon i drugi propisi ne mogu imati povratno odnosno ovo retroaktivno djelovanje iako se u stavku iza toga dodaje da samo iz posebno opravdanih razloga, samo pojedine odredbe zakona mogu imati povratno ili to retroaktivno djelovanje. Međutim gdje je poštovana gospodo problem? Mi ovaj zakonski tekst ovako kako nam je predložila Vlada pišemo točno, ja ih neću imenovati za osobu A, za osobu B i za osobu C. To se jednostavno ne radi. Ja sam svjestan da će to načelo glede tih slučajeva biti dobro prihvačeno u hrvatskoj javnosti. Ali takva praksa gdje će se zakon pisati za jednu, dvije ili tri osobe mislim da je opasna praksa jer pitanje da li ćemo se samo na tome zaustaviti. Sve u svemu što više ovakvih zakona to će i ubuduće pozicija Sabora biti slabija i to će se ubuduće građani još više zabavljati pozicijom zastupnika. Što je pozicija s druge strane Sabora slabija to je jasno moć izvrsne, izvršne vlasti veća. Umjesto da Sabor bude taj koji će nadzirati Vladu mi imamo obrnutu situaciju koja po mom sudu nije perspektivna za Republiku Hrvatsku. Konačno ono što bi trebalo, kao što rekoh napraviti, da pokušamo smanjiti broj dužnosnika u Republici Hrvatskoj. Sada vidimo da i općinski načelnici i gradonačelnici, predsjednik Vijeća kako je malo prije državni tajnik nam rekao, trebaju ne znam biti tretirani kao državni dužnosnici pa ajmo gospodo onda to lijepo fino protegnuti na sve koji rade u javnoj službi na nekih 200 tisuća ljudi koji su na ovaj ili na onaj način angažirani u tim institucijama. I još jedanput apsolutno je IDS za reguliranje prava dužnosnika. Tu nema nikakvog spora. Još više da se regulira u kojim to situacijama može biti sukob interesa iako će to biti teško uvijek precizno naznačiti. I samo molim da se za svaki konkretan slučaj ne mijenja zakon i ne uvodi to načelo retroaktivnosti. Jesmo poglavito za ono o čemu je govorio gospodin Letica, ovo reguliranje poduzetničkih aktivnosti dužnosnika. To je pogotovo bitno ako smo uvjereni, barem ja jesam, da je kapital bio presudan i na ovim izborima za dolazak nekih političkih opcija u poziciju vlasti. Ubuduće će taj kapital biti još prisutniji kada je vlast posrijedi u Republici Hrvatskoj, a to je loše jer ćemo i taj zastupnički, ne znam, politički život isključivo podređivati njemu, a ne interesima građana Republike Hrvatske. Hvala.
Zahvaljujem kolegi Kajinu. Dužan sam kao predsjednik Sabora i po Poslovniku predlagatelj Proračuna, Prijedloga proračuna za troškove Sabora iznijeti sljedeće. Koncem prošle godine su predviđena i planirana sredstva za Hrvatski sabor u dodatnom iznosu od 90 milijuna kuna jer se pošlo od pretpostavke koncem prošle godine da će izbori biti održani za Hrvatski sabor 2004. godine. Kao što je poznato izbori su održani 2003. godine, 23. studenoga tako da su jednostavno otpali oni troškovi državnih izbornih povjerenstava i provedbe izbora koji su bili planirani pod pretpostavkom da će izbori biti održani 2004. godine. Zato nema nikakvih umanjenja u Prijedlogu proračuna sredstava za Hrvatski sabor jer ta pozicija je bila predviđena za izbore, a izbori su bili održani u 2003. godini. Stoga molim vas kolege i kolegice nemojte baratati sa podatkom i s činjenicom da su izbori, da je Hrvatskom saboru umanjeno za 25% u Prijedlogu proračuna za ovu godinu, za 90 milijuna jer to jednostavno ne stoji. I konačno kolega Kajin vi ponovo iznosite da neki nazivaju ovaj Sabor brbljaonicom. Ja ne znam na koga aludirate. Nitko to nije nazvao, nitko. Pa vaša aluzija na Gebelsa, neka ostane samo vaša aluzija. Idemo na ispravak netočnih navoda. Prva je kolegica poštovana Ingrid Antičević-Marinović.
Hvala gospodine predsjedniče. Ispravila bih netočan navod koji je istakao kolega Kajin kada je rekao, da je izvor sukoba interesa tako nekako ustvari možda ili sukob ne znam točnu riječ koju je naveo između izvršne i zakonodavne vlasti primjer sukoba interesa par exellence. Radi se o sasvim drugačijim stvarima. Radi se o međusobnoj odvojenosti, o međusobnoj kontroli te triju vlasti koja nama itekako potrebita, ali to je pitanje jačanja parlamentarizma koji smo se svi već pomalo i ovdje složili da je pomalo i ugrožen. Međutim, kažem, netočno je da parlamentarci ne mogu biti u jednako, ako ne još i u većoj pogibelji, opasnosti da se nađu u sukobu interesa, a za njihovu radost vjerojatno ako to čine u sukobu interesa jednako kao i predstavnici izvršne vlasti. Pa, već se u svijetu smatra da je lobiranje i to jedan krajnji oblik lobiranja može se pojaviti kao jedan najbezočnija korupcija.
Hvala lijepa. Ispravak netočnog navoda. Poštovani zastupnik Ivo Josipović.
Gospodine predsjedniče, kolegice i kolege zastupnici. Možda ću povrijediti Poslovnik, oprostite. Naime, ..
Nemojte, pa vi ste profesor..
Naime, osobno sam vrlo ponosan na to da sam iz familije koja je puno uložila u antifašističku borbu i upravo zato bi zamolio kolegu Kajina da ne koristi, čak ni daleke aluzije koje se odnose na možda čelnika našeg Parlamenta ili druge zastupnike koje bi ovaj Sabor na bilo koji način povezivale sa tradicijom koja nam je nemila. A bez obzira na to da li se slagali sa navodima izjavama predsjednika Sabora ili bilo koga drugoga. Hvala.
Hvala lijepa. Državni tajnik Antun Palarić. Izvolite.
Ma, ja sam gospodine predsjedniče htio reći da je gospodin zastupnik govorio o retroaktivnosti zakona, govorio je o zakonu koji se odnosi na nekoliko državnih dužnosnika. Međutim, to je riječ o krivom zakonu. Mi smo sada raspravljali o Zakonu o spriječavanju sukoba interesa, a Zakon o dopunama Zakona o državnim dužnosnicima ćemo raspravljati kasnije. Evo, ukoliko je htio reagirati.
Zahvaljujem. Poštovana zastupnica potpredsjednica doma, Đurđa Adlešić u ime Kluba zastupnika HSLS-a i DC-. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, poštovane kolegice i kolege. Pred nama se danas nalaze dva važna zakona za koje se nadam da ćemo uspjeti danas raspraviti, to je Zakon o spriječavanju sukoba interesa, kojih imamo nekoliko u proceduri, i o pravima i obvezama državnih dužnosnika. Zašto su ti zakoni važni? Ja držim doista da jesu važni, jer oni mogu vratiti ono što je ovaj dom, a izgleda i politika izgubila, a to je dignitet, ili je bar pokušati vratiti. Isto tako i politici kao poslu. Stvara se inače dojam u javnosti, to je rizik i današnje rasprave, da mi političari i saborski zastupnici minimum na početku svakog mandata prvo raspravljamo danima sami o sebi. Da raspravljamo o svojim pravima, da raspravljamo o svojim plaćama, a da uglavnom ne raspravljamo o svojim obavezama. Ja sam se sjetila i rasprave s kojom smo započeli onaj prošli mandat, to je bila rasprava o saborskim plaćama. S namjerom da se plaće smanje. Mi smo kao političari bili uvjereni da je to dobar posao smanjivati naše plaće. Međutim, smanjiti nešto što je ionako veliko za Hrvatski prosijek, za nekakav sitni postotak, zapravo je samo izazvalo još veću ljutnju, gotovo opravdanu ljutnju javnosti. Danas ćemo opet raspravljati čini mi se u onom drugom dijelu o našim plaćama koje nisu male, o našim obvezama za koje prosječni gledatelj televizije može zaključiti da ih gotovo ni nemamo, jer mogu vidjeti često i prazne dvorane, pa i bez sankcija osim što može svatko od nas tvrditi na samim izborima koji su u pravilu nakon 4 godine. Ono što bi trebalo riješiti zakonima o kojima sada raspravljamo, to je zapravo onemogućiti sukob interesa, ili da budemo iskreni svesti ih na najmanju moguću mjeru. U nekim statistikama koje su nam bile dostupne, primjetili smo na što su građani posebn osjetljivi. Posebno su osjetljivost pokazali na trgovanje vlastitih tvrtki državnih dužnosnika sa državom. Na tzv. slučajno dobivanje poslova na natječajima bez obzira da li se radilo o izvoditeljima radova ili o nadzoru. A onda iza toga sa izjavama sve je po zakonu. Pa onda kad smo još dobivali i rečenice, unaprijed znamo da će se dokazati da je po zakonu, onda se doista sticao i stiče prema izjavama koje možemo i danas pročitati da smo nedodirivi. Mi podupiremo u Klubu HSLS-a i DC-a, a takav je bio i naš program ukidanje članka koji u javnosti poznat kao famozni amandman od 25%, koji je potpuno degradirao zakon koji je donesen na kraju mandata. Zato što je ostalo propisano da ne smijete na primjer primite malo skuplji parfem, ali zato možete trgovati sa državom. To je dakle ukidanje članka 11. stavka 1. iz Vladinog prijedloga. Međutim, ono što smo predlagali na kraju prošlog mandata, a ja držim da je vrijedno u ovoj raspravi spomenuti da bismo trebali na kraju mandata doista znati i kako su napredovali članovi naših obitelji. Pa je zanimljivo potsjećam vas u prošlom mandtu da su i bračni drugovi, da su i neka brača, doduše u pravilu iz vladajuće stranke svi bili jednako uspješni i stvarali zavidne karijere. Nismo mi zbog toga, nismo mi za zabranu da netko ostvaruje svoje poslovne ambicije, ali onda bismo doista o tom trebali govoriti potpuno otvoreno i takav podatak pokazati javnosti bar na kraju našeg mandata. Mi podržavamo i prijedlog da se ovaj zakon proširi n župane, dožupane, naravno i na gradonačelnike i dogradonačelnike, ali bi htjela skrenuti pozornost i na temu koja bi i ovih dana mogla biti posebno zanimljiva. Otvorena je jučer na nekim sastancima, a isto tako i na razgovorima u pravilu izvan sabornice. A to je članstvo u trgovačkim društvima, upravama, nadzornim odborima trgovačkih društava. Pa tako članak 11. kaže, dužnosnici ne mogu biti članovi uprava ili nadzornih odbora trgovačkih društava. Međutim, stavak 6. kaže, iznimno dužnosnici mogu biti članovi nadzornih odbora u trgovačkim društvima koje su u državnom vlasništvu ili u kojima država ima većinski udjel, a od posebng su državng interesa, ali bez prava na ikakvu naknadu ili primanje dara. To je vrlo bitno i mora biti jasno. Osim prava na naknadu putnih i drugih troškova, ovo drugih bi naravno trebalo precizirati, jer smo mi vrlo maštovit narod, i ovo drugih se može pretvoriti u nešto što ja vjerujem mi ovdje ne bismo ovog trena znali ni prebrojiti nitu ubrojiti, ali postoje maštovitiji od nas koji bi ovaj dio mogli pojasniti. Hrvatski sabor utvrđuje popis trgovačkih društava od posebnog državnog interesa, na prijedlog Vlade Republike Hrvatske. Mi držimo da je bitno da dansa pri kraju ove rasprave donesemo ili odredimo termin u kojem će Vlada sa ovim prijedlogom popisa trgovačkih društava od posebnog državnog interesa izaći pred Sabor kako ne bismo imali različita tumačenja onoga što se događa. Na razgovorima koje sam vodila maloprije sa državnim tajnikom mislim da bismo mogli predložiti da to bude rok od 15 dana da zadužimo Vladu da u ovom roku od 15 dana ili na sljedećoj sjednici pokuša dostaviti ili utvrditi popis trgovačkih društava od posebnog državnog interesa. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Šime Lučin. Izvolite!
Hvala lijepo, gospodine predsjedniče. Kolegica Adlešić kazala je da je prošla Vlada na početku odnosno Sabor na prijedlog Vlade na prošlom mandatu nebitno i neznatno smanjio plaće hrvatskih dužnosnika. Upozorio bih ipak da smanjenje plaće od preko 40% nije simbolično niti demagoško nego da je ipak to znatno smanjenje plaća. Hvala lijepa.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Marin Jurjević.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege! Potpredsjednica Sabora gospođa Adlešić je rekla i upozoravam na isti ispravak koji je moj kolega Lučin spomenuo. Dakle, citiram, da se za sitni postotak su se smanjile plaće i da u tome smislu smisao je bio njezine diskusije, to nije bilo bitno itd. nebitna stvar tada. Moram kazati da se zaista može smanjiti više od 40% ali da se nije radilo o sitnom postotku a predlažem kolegici Adlešić kao članici, sada kao dijelu vladajuće koalicije da ona predloži da se sada smanji za 70% ili koliko god hoće. Uvjeren sam da će se vrlo rado to prihvatiti i u Saboru i u javnosti.
U ime Kluba HSS-a poštovani zastupnik Ante Markov. Izvolite!
Nema teksta
Molim ljepo poštovani kolega Markov. Na redu je poštovani kolega Miroslav Rožić u ime Kluba zastupnika HSP-a. Izvolite kolega.
Hvala lijepo gospodine predsjedavajući. Gospođe i gospodo zastupnici sigurno nisam ništa rekao novoga niti vama niti hrvatskoj javnosti ako vas podsjetim da je Hrvatska stranka prava odnosno klub HSP-a u Hrvatskom saboru zapravo bio prije gotovo tri godine pokretač inicijator donošenja ovog zakona i zapravo autor prvog prijedloga ovog zakona koji je onda ušao u saborsku proceduru pa je onda tri godine zapravo mijenjan, dopunjavan rekao bih uravnoteživan sa razno raznim interesima, mišljenjima i gledanjima na ovaj problem o kojem govorimo, a to je sukob interesa. Sve to skupa završilo je na taj način da je oformljena jedna radna skupina, da je bio Vladin prijedlog, da je taj Vladin prijedlog se kiselio dvije godine na sjednicama Vlade, da je onda ta radna skupina spajala naš prijedlog i Vladin prijedlog, da su postignuti razno-razni kompromisi i da je zapravo jednom riječju taj zakon iz jedne dobre namjere, iz jednog dobrog zakona koji je trebao riješiti neka principijelna pitanja, postaviti neka pravila igre u odnosu poduzetništvo politika, odnosno visoka politika u Hrvatskoj zapravo izmasakriran do te mjere da je postao neprepoznatljiv. Hrvatska stranka prava i klub je dao za ovu sjednicu svoj prijedlog izmjena i dopuna tog zakona. Međutim kao što vam je poznato povukli smo taj svoj prijedlog sada i to upravo iz ovog razloga jer smo zapravo shvatili da je sam smisao, namjena i svrha ovoga zakona i ovoga prijedloga zapravo potpuno poništena i potpuno skrenula u jednu birokratsku raspravu na razini toga tko će sve biti obuhvaćen i hoće li prvi članak sa popisom dužnosnika imati 74 alineje ili 63 alineje. Hoće li kao što predlaže Vlada u ovoj izmjeni o kojoj sada raspravljamo tu unutra biti umiješani između ostaloga i tajnici Ustavnog suda i tajnici Vrhovnog suda koji naravno nisu bili dužnosnici do prije mjesec dana, odnosno bolje rečeno do prije 15 dana kada su zapravo izmjenom Zakona o državnim dužnosnicima postali državni dužnosnici pa je onda postalo pitanje da li uopće u Zakonu o državnim dužnosnicima trebaju stajati svi ti dužnosnici koji su tamo nabrojeni pa je onda postalo pitanje da li se prema njima svima treba odnositi pa onda na koncu se postavilo i ovo pitanje kojeg je iznio kolega Markov u ime Kluba HSS-a da li mi zapravo stavljajući pod prizmu tog zakona ili pod lupu tog zakona ministra, da li mi time zapravo omogućavamo da on obavlja sve svoje da tako kažem, da svoj sukob interesa preko vlastitog tajnika uređuje itd., itd. Dakle, otvorio se čitav niz pitanja. I sada zapravo, šta imamo? Imamo zapravo jedan zakon koji i sa ovim izmjenama i bez ovih izmjena, i sa još tri, pet, deset ili ne znam koliko izmjena će sasvim sigurno u slijedećih godinu ili dvije doživjeti. Mi ćemo zapravo imati jedan zakon koji je posve neprovediv. On je neprovediv zato jer već sada po različitim tumačenjima ovog zakona u sukobu interesa može biti svatko i u sukobu interesa može biti nitko. Sve ovisi o tome kako će to interpretirati povjerenstvo a i to povjerenstvo nažalost po onome što u zakonu piše niti se može bilo čega u tom zakonu čvrsto uhvatiti. Dakle, opet je prepušteno nekom njihovom diskrecionom pravu da zapravo tumače određene probleme na način kako hoće, da donose pravilnike koji će uređivati stvari koje bi trebao uređivati zakon itd., itd. Ja ću vam samo spomenuti nekoliko apsurdnih stvari koje su ovim različitim izmjenama i dopunama zapravo unešene u ovaj zakon. Prije svega, recimo u zakonu piše da predsjednik povjerenstva ne može biti iz stranke koja obnaša vlast, ali ne piše na kojoj razini obnaša vlast. Obzirom da su izmjenama i dopunama tog zakona ušli kao oni koji bi dolazili pod udar tog zakona, i načelnici i gradonačelnici, dakle načelnici općina onda se može naravno posve apsurdno tumačiti da zapravo predsjednik tog povjerenstva ne smije biti iz stranke koja obnaša vlast recimo na razini neke općine ili nekoga grada jer ne piše na kojoj razini obnaša vlast, samo piše ne smije biti iz stranke koja obnaša vlast. Obzirom da su u zakonu i načelnici općina to bi moglo se vrlo jednostavno tumačiti da ako neka stranka ima negdje nekog načelnika općine da ta stranka iz te stranke ne bi smio biti predsjednik povjerenstva. Naravno da je to posve apsurdno ali i to će vjerojatno trebati mijenjati itd. Drugim riječima, može zapravo se to tumačiti i tako da predsjednik povjerenstva ne bi mogao biti iz stranke koja recimo obnaša vlast u nekom mjesnom odboru ili gradskoj četvrti, zaseoku, općini ili bilo kako drugo. Nadalje, mi ovdje imamo druga razina problema ovog zakona je povjerenstvo kojim smo se ovdje već doista do iznemoglosti bavili, ali to povjerenstvo još uvijek se sastoji od 6 članova a ne od 7 kao što to piše u zakonu ili po tumačenju ovdje parlamentarne većine, to je povjerenstvo koje je posve regularno i koje je posve u redu. Međutim, ista ta parlamentarna većina tumači da kada je Vijeće HRT-a u pitanju gdje ima 10 članova Vijeća HRT-a umjesto 11 kao što stoji u Zakonu onda kažu da je to Vijeće HRT-a nelegalno. Međutim, ako imate ovo Povjerenstvo koje se sastoji od 6 članova a piše u zakonu od 7 onda je to legalno. No, bez obzira je li legalno ili nije u svakom slučaju takvo, ovo povjerenstvo nije niti neovisno jer ga se želi pretvoriti u saborsko radno tijelo. Primjerice već su navodno dodjeljene i prostorije u Saboru. Trebale bi imati svoju stručnu službu koju bi omogućavao Sabor, trebali bi imati svoju arhivu, svoje sefove, svoje opslužitelje. I po zahtjevima nekih članova tog Povjerenstva trebali bi čak imati i plaće i to ni manje ni više barem kao zastpničke. Dakle, druga stvar, Povjerenstvo se već počelo baviti posve efermernim temama. Odredba recimo o postupanju sa darovima, umjesto utvrđivanja sukoba interesa. Nadalje ovim zakonom predsjednik države nije obuhvaćen jer je kasnije izbačen priliko donošenja tog zakona. Dakle, po tom principu predsjednik Države može biti vlasnik firme koja recimo trguje sa naftom i prodaje je recimo državnoj kompaniji, uzmimo INI primjerice jer ovim zakonom mu je to dopušteno. Nadalje, Povjerenstvo je trebalo utvrđivati je li se npr. neki ministar nalazi u sukobu interesa ako njegova firma posluje sa državom, naravno u kojoj je on ministar a ne se baviti time gdje će se pohranjivati darovi. Nadalje, zadatak Povjerenstva je bio postati meritum za određivanje sukoba interesa. Dakele netko tko će dati meritorno mišljenje, nalazi li se u sukobu interesa recimo ministar ili predsjednikov savjetnik za obranu ako njegova supruga recimo posjeduje tvornicu koja proizvodi čarape za vojsku itd., itd., itd. To je bio zadatak Povjerenstva. Povjerenstvo nije trebalo biti saborska inkvizicija koja će imati ogromni arhiv, stručne službe koje će se baviti isljeđivanjem prostorije, sefove u koje će pohranjivati imovinske kartice, primjerice načelnika općina, slivno, ravno i slično nego se trebalo baviti problemima sukoba interesa na najvišoj razini ministara itd. Kakve veze uopće imaju imovinske kartice sa sukobom interesa? Pa nisu valjda svi oni koji su bogati u sukobu interesa. Čovjek se može dobiti i na lotu i da nije u sukobu interesa naravno, a osim ako nije predsjednik Nadzornog odbora Hrvatske lutrije primjerice. Dakle, to Povjerenstvo nije trebalo biti nikakvo parlelno državno odvjetništvo, nikakav svojevrsni uskok specijaliziran za državne dužnosnike od predsjednika Vlade do predsjednika mjesnog odbora. Povjerenstvo je trebalo biti neovisno tijelo koje će imati ovlasti da provjeri navode neke eventualne prijave o sukobu interesa visokih državnih dužnosnika. Te da o toj prijavljenoj sumnji da svoje mišljenje i javno objavi to svoje mišljenje da svi znaju kako taj i taj ministar ili taj i taj političar ne brani javni interes za šta su ga birači izabrali nego da brani svoj osobni interes i to na štetu onih koji su ga izabrali. Za to nije trebalo nikakvo Povjerenstvo inkvizicija, nisu nam trebali profesori Kaznenog prava koji će za sebe zahtjevati plaću saborskih zastupnika za taj posao, koji će zamjenjivati državne odvjetnike, policiju, sud, suce itd. Trebao nam je samo sud javnosti. Trebala nam je jasna pravila igre i netko tko će objektivno prosuđivati poštuju li igrači ta pravila igre ili ne. To je bila svrha zakona, to je bio smisao ovoga Povjerenstva. A za takvo nešto potrebna je samo prije svega politička volja koje očito nema dovoljno pa ćemo mi iz HSP-a zato pričekati neka buduća vremena kada će biti dovoljno volje da se političari bave politikom a poduzetnici poduzetništvom a ne obrnuto. I zato smo povukli naš prijedlog iz procedure izmjena i dopuna ovog zakona. Čekati ćemo vremena kada će sud javnosti biti podvrgnuti ministri i župani a ne predsjednici općina sa proračunom manjim nego što vrijedni recimo aneks ugovora za izgradnju jednog tunela pa makar se na kraju tog tunela i nadziralo svjetlo. Pravi Zakon o sukobu interesa čemo onda podnjeti opet ovom Hrvatskom saboru, a do tada onda naravno povlaćimo se i iz rasprave i iz sudjelovanja u ovoj farsi u koju se pretvorio u nadi da si Hrvatska iako smo pokušali sa ovim izmjenama i doupnama zakona braniti zapravo nešto što je neobranjivo u nadi naravno da si hrvatska politika opet ne zabije autogol. Nismo u tome uspjeli i to je jedini naš problem i jedini problem zapravo cijelog ovog zakona i možemo se sada pa nadalje sljedeće 2, 3 godine baviti izmjenama i dopunama ali sve skupa postala je jedan veliki ogromni politički apsurd i nažalost zabili smo si opet autogol. Hvala vam lijepa.
Hvala vama poštovani kolega Rožić. Prije nego što nastavnimo sa raspravom jedna obavjest, obavještavaju se svi članovi Odbora za zakonodavstvo da će se nastavak 5. sjednice Odbora održati danas 26. veljače u 11 sati u dvorani 84. Za sjednicu je predložen dnevni red, Prijedlog zakona o potupku primopredaje vlasti, P.Z. br. 30. Na redu je poštovani kolega Jozo Radoš u ime Kluba zastupnika LIBRE, izvolite kolega Radoš.
Hvala lijepa poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Ja bih najprije malo mirnije i suprotno onome kako je ovaj Zakon dočekan u hrvatskoj javnosti iskazao zadovoljstvo da ovaj Zakon ipak postoji. Put od ideje, odnosno od prvoga zakonskoga teksta pa do dobroga reguliranja ovog problema je vrlo dug. Da bi to pokazao ja ću samo navesti evo, primjer Velike Britanije da samo u nekoliko detalja vidimo kako je taj put u Velikoj Britaniji izgledao. Pa da onda vidimo da su naši razlozi, naše priče, naša javna pozornost vrlo površna a da je put do stvarnoga mehanizma učinkovitog, mehanizma sprječavanja interesa vrlo, vrlo dugačak. I naravno ako pozornost dajemo površnim, nevažnim stvarima, onda će taj put biti još duži. Tako je 1695. godine prije dakle više od 300 godina Britanski parlament donio Deklaraciju, odnosno Rezoluciju o tome da je štetno odnosno zabranjeno uzimati ... [[Govornik se ne razumije.]] od strane parlamentarnih zastupnika i od tada se više manje 300 godina ništa nije događalo. Jer se smatralo da to područje treba funkcionirati temeljem povjerenja, temeljem gentlemenskog odnosa, temeljem gospodstva. Međutim, nakon niza skandala koji su se pojavili 70.-ih godina prošloga stoljeća donosi se prvi, prava pravila ponašanja parlamentarnih zastupnika ali naravno ta prva pravila kao i većina prvih pravila u tako delikatnom području ne traju dugo tako da se 95. godine, 96. godine otvara nova faza rasprave o tome, donose se novi puno detaljniji propisi o tome kako se zastupnici trebaju ponašati ali ni to ne traje dugo. Prošle godine 2003. godine Britanski parlament otvara raspravu o tome dali je taj kod of contakt, odnosno, pravila postupanja državnih dužnosnika odnosno parlamentarnih zastupnika u ovom slučaju, dali je on dobar, očito nije dobar kada se otvara rasprava da se on dakle treći puta u 30 godina cijelovito revidira. Nakon više od 300 godinapostojanja takovih propisa. A mi smo cijelu našu priču cijelu raspravu sveli na to, dali se treba ili ne treba registirati 25% dionica, odnonso, predati na upravljanje povjereniku kao da se time sve apsolutno rješava. Jedna jedina tema koja je bila prisutna u hrvatskoj javnosti, bilo j eto dali se tih famoznih 25% dali se to daj epovjereniku na upravljanje ili ne. A jasno je naravno da sama činjenica da ste predali na upravljanje dionice još apsoluto ništa ne znači u pogledu vašega sukoba interesa. Ako na tako površan načn budemo pristupali ovako deliktnom pitanju kao št oje sukob interesa koj ije vrlo teško uhvatiti i u zemljama sa puno dužom tradicijom demokracije onda će naš put biti i duži od britanski 300 godina. U našemu zakonu piše u članku 11. pod točkom H čini mi se da je dužnosniku zabranjeno koristii povlaštene informacije o djelovanju državnih tijela radi osobnoh probitka ili probitka povezane osobe. Pa kako dame i gospodo mi mkože o očekivati ako o tome nismo ni govorili kako to realizirati da ćeom provesti u djelo tu odredbu. Pa postoji tisuću načina na koji netko tko je zainteresiran tko je prenio svoje udjele ili ih nije prenio apsolutno je nevažno, može utjecati na to da koristi povlaštene inforamcije do kojih je došao u obnašanju javnih dužnonosti. Mi u provedbi ovoga zakona ni riječi nismo rekli o tome kako se eventualno može ta vrlo teška vrlo komplicirana odredba ovoga Zakona uopće primjeniti. Jer nama je bilo samo važno dali je netko registirao svojih 25% kod povjerenika ili ne. Ja nemam nikakovih dionica, nemam ni političkog ni osobnog interesa braniti bilo koga tko ima dionice ali ni ovim odredbama zakona makar ih trebanmo donjeti radi ove klime koja je stvorena mi nećemo napraviti veliki korak naprijed. Jedan jedini korak smo snapravili upravo samo time što smo donjeli zakon i zato je štetno što se taj zakon nije doni tri godine ranije. Jer u tako delikatnim pitanjima na žalost važnije j epočeti nego pokušati da zakon bude idealan. A naravno kao što se to i kolega prije mene rekli da niti ovaj zakon ne samo da nije idealan nego vjerojatno nije niti dobar. Dakle ostaje jedan jedini koraj jedna jedina pozitivna činjenica a to je da taj zakon uopće donešen. Ili kaže se da u članku 11. stavak 4. da dužniosnik ne smije davati obavijesti upute naloge, ili na drugi način biti u vezi s tom osobom naime sa povjernikom. Pa na koji način mkožete provjeriti da zastupnik odnosno državni dužnosnik, odnosno osoba u sukobu interesa ja mislim da ju bezveze ograničavamo samo na dužnosnike, svako je potencijalno u sukkobu interesa. Onaj koji ima velike javne ovlasti bio on dužnosnik ili ne također je u sukobu interesa i treba biti u ovom zakonu. Kako ćet nadzirati to da se on ni na koji način nije u vezi sa tom osobom, osim što je jdan puta godišnje ima pravo dobiti izvješće o stanju svojih poslova,. Pa to je krajnje neprovediva odredba neusporedivo važnija od toga dali je netko registirao onih 25%. Jedna jedina tema koja je b ila prisutna ovdje u parlamentarnoj raspravi oko koje su se govorile teške kvalifikacije i o kojoj se samo o tome temi zapravo gotovo pola godine bruji hrvatska javnost. Kao da je nekom u interesu da pitanje fokusira u krovome smjeru. Da bi se zaprav oizbjeglo rješavanje pravih problema a ovo dvije odredbe zakona koje sam citirao apsolutno ne provedive i vrlo delikatne i važne, su apsolutne važnije od ovoga što jebio glavni fokus naših parlamentarnih rasprava, i na žalost i naših javnih refleksija o tim raspravama. Ja naravno u ime kluba LIBRE i kao predlagatelj podržavam ove izmjene i dopune one će sigurno doprinnjeti ali za zrnce tome da ovaj Zakon bude bolji. Treba naravno uskladiti rokove, treba kompletirati i popis dužnosnika, ali ostaje i tu niz pitanja. Govori se samo o dužnosnicima, slični zakoni u svijetu sadrže odredbe koje govore o visokim državnim službenicima. SVako onaj koji upravlja velikim javnim državnim sredstvima je u potencijalnom sukobu interesa. I apsolutno je nevažno dali on u izbornoj funkciji ili u nekoj drugoj ta osoba dolazi u sukob interesa i mora biti regulirana. Ovo je dio klime stvaranja negativne klime, o politici i političarima kao prokletom zanimanju i apsoluton osuđejem sve one koji u time te klime povlađujući toj klimi pljuju po sebi samima jer je politilki posao težak i odgovoran posao ako se odgovorno i pošteno obnaša. Ovo je dio klime po kojoj smo svi a to sigurno ne može biti tako, unaprijed spremni zlorabiti svoje ovlasti i unaprijed spremni koristiti sredstva državnog proračuna radi privatnih probitaka. I zapravo ništa ne raditi a to nije istina. Postoje ljudi u ovoj državi koji se bave politikom, koji pošteno odgovorno vrlo naporno i predano obnašaju svoje dužnosti. I trebamo stvarati klimu u kojoj će javnost takove honorirait i takove birati Tako je primjerice u ovom našem zakonu se ne spominju spominje se samo imovina. Nema nikavkvih drugih sukoba interes, dok primjerice u Biranskom zakonu odnosno tom cod of condakt, se kao jedno vrlo važna mogućnost sukoba interesa se spominju tzv. gostoprimstva. Bilo je dame i gospodo naših zastupnika dužnosnika, predsjednika koje kakvih uprava i tako dalje, koji su e naglo naslikali na našim ekranima u Japanu, u Španjolskoj u Sloveniji. To se mora prijavljivati. U Velikoj Britaniji zastupnik prijavljuje kada je dva bio kao gost na pecanju u Škotskoj jer to može biti vrlo važan sukob interesa, i s toga se konktaka ako je naravno poklonjen može i te kako postaviti pitanje zlouporabe dužnosti toga dužnosnika odnosno toga zastupnika. Kod nas to uopće se ne spominje. Vi možete slobodno se pojaviti i slikati se po ekranima u Japanu ili Americi, sa finim lijepim našim nacionalnim dresovima, a nitko vas ne pita kako ste vi tako došli, i tko vam je to platio. Takove stvari također moraju biti u ovome zakonu,. I inače mislim da bi se sve to trebalo puno puno detaljnije raditi, ovo su doista tehničke promjene u tom smislu kažem da nisu loše. Ali ja predlažem da mi pustimo da ovaj naš model koji je i krivo krenuo u jednom segmentu počne funkcionirati, pa da onda vidimo nakon dvije godine kada on pokaže svoje slabosti, da vidimo kako ga treba mijenjati. MI svakako ne trebamo čekati 20 godina niti 5 godina, ali nisu ni dobri niti instant prijedlozi kojima se zapravo ponovno samo na površinu dižu i najčešće i na žalost nevažne stvari, a ovako važna pitanja ostaju u pozadini. Mi smo primjerice prekršili Zakon, odnosno Vlada je prekršila zakon ako je poslije 16. veljače imenovala bilo kojega člana nadzornog odbora a koji je dužnosnik. Po tome, po našem zakonu piše koji je donesen odnosno stupio na snagu 16. listopada da Hrvatski sabor utvrđuje popis trgovačkih društava od posebnog državnog interesa na prijedlog Vlade Republike Hrvatske i u takovim trgovačkim društvima dužnosnici mogu biti članovi nadzornog odbora. Ako su imenovani dužnosnici, ministri i pomoćnici ministra itd, a ta odluka stupa na snagu četiri mjeseca nakon stupanja na snagu Zakona, dakle 16. veljače onda je prekršen Zakon, Sabor nije donio odluku a ti su dužnosnici imenovani u nadzorne odbore a da zapravo nije poštivana ova odredba da Sabor prije toga odredi koja su to trgovačka društva u koje ti zastupnici trebaju biti imenovani. I još jedan paradoks našega Zakona, ovdje nema direktora javnog poduzeća, spominju se direktori, predstojnici, zamjenici, državnih upravnih organizacija čiji budžet je 500 tisuća kuna ili možda jedan milijun kuna, a direktori javnih poduzeća koji upravljaju sa milijardama kuna nisu ovdje u ovom Zakonu. Pa se spominju načelnici malih općina koji imaju jedva budžet od 200 tisuća kuna ili 300 tisuća kuna, a ne spominju se primjerice direktori komunalnih poduzeća većih jedinica lokalne samouprave koji raspolažu možda sa desetcima ili stotinama milijuna kuna. To je apsolutno štetno i krivo je da još jedamput kažem o podjeli između dužnosnika i drugih. Ne samo da se u suvremenim demokracijama, dijelom zahvaljujući međunarodnoj zajednici najčešće u tranzicijskim zemljama jer u tom smislu one nemaju svoju tradiciju reguliraju prava dužnosnika nego kao što sam rekao i prava visokih državnih službenika. Jer su i jedni i drugi u potencijalnom sukobu interesa i to što ste vi izborna dužnost ne znači da ste a priori skloniji sukobu interesa nego netko tko je na tu dužnost došao pogotovo ako znamo da se kod nas imenovanja i danas dalje rade ne po stručnoj nego na žalost još uvijek dominantno po političkoj vezanosti pa prema tome nije važno da li ste izabrani nego je važno sa kojim državnim odnosno javnim sredstvima raspolažete i kolika je opasnost da uđete u ozbiljan sukob interesa. To su dakle stvari koje svakako treba regulirati i više od toga u suvremenim demokracijama se regulira i ponašanje državnih službenika. Svih. Svaki državni službenik može biti u sukobu interesa i ne samo u sukobu interesa, može biti u sukobu interesa u pogledu lošega obnašanja svoje dužnosti i lošega servisa građanima, pa se onda donose posebni zakoni o tome kakav je status, dakle nisu samo obveze nego i prava dakle status državnih činovnika. A naravno da u takovim zakonima postoje odredbe koje su njihove obveze u pogledu mogućeg sukoba interesa, primanja poklona, mita itd. I to je ono što nas također u ovome čeka, prema tome to puno dublje, puno kompliciranije pitanje nego smo ga mi obrađivali do sada, ali kažem mislim da to što smo učinili da je to dobro, podržavam naravno i jedan i drugi prijedlog, očekujem da će oni biti prihvaćeni. Ja ću naravno u ime Kluba LIBRE izići sa nekim amandmanima u ovom smislu u kojem sam ovdje govorio ukoliko se ne pojave adekvatni prijedlozi Vlade Republike Hrvatske. I predlažem da pričekamo jedno vrijeme, dvije godine dok ne vidimo kako će ovaj naš model funkcionirati i da nakon toga sa tim iskustvima a vjerojatno i sa ponekim teoretskim uvidom, dublje nego što smo to učinili sada sa puno više stvarnoga sadržaja sa puno manje politike uđemo nakon 2 godine u jednu temeljitu konstrukciju cijeloga ovoga kompleksa mogućeg sukoba interesa.
Hvala lijepa kolega Radoš. Obavještavam vas kolegice i kolege da je sukladno Poslovniku isteklo vrijeme za prijavu u pojedinačnoj raspravi. Nastavljamo sa raspravom. Na redu je u ime Kluba HDZ-a poštovani kolega Dražen Bošnjaković izvolite.
Dopredsjedniče, kolegice i kolege. Ja sam u prošlom mandatu kada je ovaj Zakon donijet bio van ovoga Sabora, nisam bio saborski zastupnik tako da sam pratio u javnosti zapravo kakvo je zanimanje bilo. Zanimanje za ovaj Zakon je na neki način bio test i ispit savjesnosti i odgovornosti i Sabora i Vlade da zapravo ljudi su željeli vidjeti da li su Sabor i Vlada spremni na ovakav jedan Zakon kojim će se normirati njihovo ponašanje kojim će se u svakom slučaju pokušati utjecati da ono bude što je moguće savjesnije i odgovornije. I steko se dojam da se netko tu nečega boji, da se izbjegava donošenje toga Zakona da to nekome ne odgovara i da ga je trebalo daleko prije donijeti. I zato je jako doro da je Zakon donijet, da je Zakon na snazi i zato je jako dobro da smo mi ušli u jedan proces da taj Zakon pojašnjavamo kroz ovaj Zakon o izmjenama i dopunama kojim ga pokušavamo precizirati. Međutim, ono što sasvim sigurno je točno da koliko god mi taj Zakon i danas dopunili i na nekim sljedećim saborskim zasjedanjima bit će vrlo teško propisati pravnim normama sve moguće životne situacije i sva moguća ponašanja koja mogu nastati i gdje može doći do sukova interesa, gdje može doći do sukoba osobnog nad javnim insteresom. Tako da po mom mišljenju puno je bitnije i puno je važnije da institucije države, da državna tijela znači funkcioniraju stručno, savjesno, profesionalno i da ih zaštitimo od utjecaja politike. To znači ako se provode javni natječaji da ta povjerenstva zaista rade na temelju Zakona, da nitko ne može izvršiti utjecaj na te ljude tako da odluke koje će donesti budu apsolutno utemeljene na zakonu. I zato ćemo mi iz Kluba HDZ-a podržati donošenje ovog Zakona, s tim da smatramo da i ovo što je kolega Radoš govorio da članak 11. vezano za dionice i za udjele u trgovačkim društvima je doista norma koju treba pojasniti i precizirati, jer sama činjenica da se prenose upravljačka prava na dioničkim i trgovačkim društvima ne znači sama po sebi puno jer dionica je jedan vrijednosni papir koji daje cijelu jednu paletu, jedan spektar prava, između ostalog i na isplatu dividende i na sudjelovanje u radu skupštine, i na informiranost, i na to da dioničar bude biran u određena tijela dionička društva, i ona sama po sebi ne daje čak ni ono orginarno pravo na upravljanje u društvu tako da u svakom slučaju taj članak Zakona mislim da mora doživjeti promjenu i da se mora precizirati kako bi bio što jasniji. Mi ćemo podržati zakon jer smatramo da je jako dobro i da je bitno da ovaj Zakon postoji i već sama, sama njegova opstojnost na neki način je, daje do znanja da smo svi dužnosnici zapravo suglasni da se naše ponašanje podvede pod ove norme i ja mislim da je i ovaj Zakon i ova dopuna zapravo jedan početak i da će on u budućnosti kako se neke životne situacije budu događale da ćemo ih morati ili predvidjeti ili nakon toga zapravo ugrađivati. To je jedan vrlo specifičan zakon koji zapravo će se morati kroz vrijeme i razvijati. Evo, hvala lijepa.
Hvala lijepa vama kolega Bošnjaković. U ime Kluba zastupnika Socijaldemokratske partije poštovani kolega Ivo Josipović. Izvolite. Prije toga ispravak netočnog navoda kolega Lesar. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Naime želim ispraviti navod predstavnika Kluba HDZ-a da nitko ne sprečava provedbu ovoga Zakona. Ponavljam, a što sam i prije rekao da je na djelu niz opstrukcija provedbe ovog Zakona i od strane same Vlade jer u zakonu predviđenom roku niti je ona donijela bilo koju odluku za njegovu provedbu, Saboru nije predložila nijednu odluku koja je dužna i unatoč toga imenovala je članove nadzornih odbora, državnih poduzeća prije no što je Sabor utvrdio u kojim se poduzećima radi. Vlada je u sukobu interesa po ovom Zakonu.
Hvala lijepa. ... [[Govornik se ne razumije]] ispravak u netočnog navoda nego iznošenje mišljenja. Kolega Josipović izvolite.
Gospodine predsjedavajući, kolegice i kolege, mislim da ne treba biti posebno mudar da se vidi da odnos javnosti prema političarima nije dobar. Zbog stvarnih, ali vrlo često izmišljenih afera ugled političara je na vrlo niskoj razini. Podsjetiti ću na jednu dosta, čini mi se, mudru tezu koja se istina odnosila na suce, ali mi se čini da je primjenjiva na političare da političar ne samo da zaista mora biti pošten nego mora i izgledati pošten jer ako tako ne izgleda onda javnost nema povjerenja u njegovo djelovanje. Način kako je donesen ovaj Zakon kada je donošen i način kako je birano povjerenstvo sasvim sigurno Vladu, javnost nije uvjerio u dobar izgled politike i političara. To je bio čini mi se povod da se brojni problemi, ozbiljni problemi stave sa strane i da se javnost zabavlja načinom izbora povjerenstva, da se zabavlja time da li netko ima dvosobni ili trosobni stan ili nekim drugim zapravo nebitnim detaljima, a da se zapravo pojam sukoba interesa i u široj javnosti ali čini mi se, vidi se ovdje iz pojedinih rasprava ni u ovom domu ne promatra u svojoj suštini. Isto tako to nepovjerenje je toliko da čuo sam malo možda i duhovito, ali zločestu primjedbu kada se, vidjele su se neke od ovih prijava koje smo svi mi podnijeli da bi umjesto onog nekadašnjeg Fonda gladno dijete trebalo osnovati Fond gladni političar. Zašto? Očito da smo svi skupa podlegli javnosti i da i sami radimo na tome da se formira mišljenje kako je samo siromašan političar dobar političar. To je nešto što ne doprinosi dignitetu niti pojedinaca, a niti onoga što se zove politika kao struka. Upravo zato ovaj Zakon kad ga gledamo, koji je očito bio jedan korak, iskorak u vrijeme kada je donošen bez obzira na sve kompromise koji su se dešavali pa ni ove izmjene i dopune koje se donose ne rješavaju taj važni problem. Zakon i ovi svi zakoni iako kažem su, jesu određene popravke zapravo krpaju neke nedostatke, a nomotehničke i suštinske slabosti Zakona ostaju. Glavni nedostatak cijelog koncepta jest to da je i u politici i u javnosti povjerenstvo smatralo i prihvačeno kao svojevrsni uskok za političare. Nadalje ne distingvira se pojam korupcije od problema sukoba interesa. Korupcijom se bave policija, USKOK, Državno odvjetništvo i druge nadležne službe, a povjerenstvo se mora baviti nečim što je javni odnos jednog morala, javnog morala prema obnašanju dužnosti. Od ostalih problema treba istaći da je krug osoba koje se u smislu ovog Zakona smatraju dužnosnicima s jedne strane preuzak jer zaista je točno ono što se već istaklo kako se možda o sukobu interesa vrlo nisko rangiranih dužnosnika koji barataju sa malim iznosima novaca jako brinemo, a da s druge strane neki koji nisu možda dužnosnici već su direktori javnih poduzeća ili nekih drugih tijela zapravo i barataju ogromnim iznosima novaca, nisu pod lupom javnosti. Nadalje krug je možda i preširok pa čak i pitanje ustavnosti da se u krug dužnosnika uvrštavaju barem u smislu ovog Zakona rektori, prorektori sveučilišta posebice zato što je moguće da su i sveučilišta privatna. S kojim pravom mi u zakon stavljamo da rektori, prorektori privatnih, a čini mi se i javnih sveučilišta polaze istu, istu proceduru kao i dužnosnici. Nadalje isto tako nije dobro riješeno ni pitanje sankcija. Sankcije moraju u prvom redu biti političke, a i pitanje da li u onom slučaju kada te sankcije nisu političke naravi, to je pitanje one novčane kazne da li je primjereno da ne postoji nikakav pravni lijek protiv odluke. Zakon ne distingvira razliku između pojedinih vrsta dužnosnika. Sigurno i sami znate i razumijete da mogući sukobi interesa nekoga tko je član Vlade ili je član Parlamenta ili je član mjesne, ne znam čega, ne može biti na istoj razini. Isto tako, isto tako je nedistingvirana odgovornost, a odgovornost za, za mogući sukob interesa i s obzirom na kvantitet materijalnog interesa koji se tu može pojaviti. Mi jednako tretiramo nekoga tko bi po prilici recimo bio suvlasnik primjerice ću reći INA-e u 25% kao i nekoga tko ima slastičarnu u Vrbovcu naprimjer. To ne može biti tako. Zakon bi, ako ne zakon ono praksa koja bi se izgradila na primjereno profiliranom zakonu mora biti takva da te stvari distingvira i da se mehanizam kontrole mogućeg sukoba interesa ne iscrpljuje u beznačajnim i bespotrebnim stvarima. Upravo zato što ovaj zakon kakav je nije do sada čini mi se izdržao test javnosti ni u svojoj primjeni, a ni u nekim rješenjima, normativnim rješenjima. Bilo bi dobro da se pristupi izradi novog zakona i to upravo zato što je riječ o specifičnom zakonu kojim se i politika kao struka prezentira javnosti bilo bi dobro da se taj zakon koncipira možda ne kao vladin prijedlog nego da i bude rezultat određenog konsenzusa svih stranaka i ne samo stranaka nego i javnosti u liku naravno onih specijaliziranih nevladinih organizacija koje se bave tom problematikom. Takav novi pristup, ako ima prostora izmjenama i dopunama, možda se neka od ovih načela mogu i sada ugraditi, ali u to sumnjam, trebao bih polaziti od sljedećih načela: prvo, morala bi postojati puna transparentnost ekonomske pozicije svakog dužnosnika, a lista tih dužnosnika bi se morala bolje i primjerenije profilirati. Nadalje trebalo bi primjeniti načelo što više rangirani političar veće restrikcije. Nadalje što operativnija funkcija veći nadzor i veće restrikcije. Što bliže vlasti, govorim na one koji možda nisu dio formalne vlasti, to dalje od poslovanja. Profesionalizacija funkcije i restriktivan pristup drugim aktivnostima su svakako obavezna načela, ali ne tako da ugase one aktivnosti zbog kojih možda zastupnici i drugi dužnosnici jesu postigli svoju afirmaciju i zapravo dobili izbore i uključili se u ono što se zove obnašanje vlasti. Nadalje, važno načelo bi bilo i načelo srazmjernosti. Nadzor i restrikcije moraju biti sukladno potencijalnom ekonomskom interesu. Upravo zato to ono o čemu sam govorio, ne može se jednako tretirati netko tko je suvlasnik koncerna i netko tko ima mali obrt ili malo svoje poljoprivredno imanje ili se bavi nekom drugom sitnom ekonomskom aktivnošću, kod koje zapravo niti teoretski sukoba interesa ne može doći. Nadalje, treba jasno afirmirati načelo da nije grijeh niti sramota imati imovinu, niti je steći sukladno zakonu. Ali jest sramota krasti ili za stjecanje imovine koristiti dužnosničku položaj. Cijeli sustav nadalje mora biti postavljen tako da je rad povjerenstva i cijela ta procedura javna, ali da i štiti osobni dignitet svakog od dužnosnika koji jesu podvrgnuti režimu nadzora. Isto tako, vrlo važno je načelo bez kojeg nema dobrog sustava, načelo fleksibilnosti, dakle, s obzirom da je riječ prvenstveno o etičkoj procijeni, da se shvati da se ne mogu normirati sukobi interesa tako da ništa ne ostane izvan i da je sve unaprijed definirano, riječ je o etičkoj i moralnoj procijeni, pa se zato svaki pojedini slučaj mora cijeniti sukladno okolnostima svakog pojedinog dužnosnika i postoje li odnosa o kojemu se radi. i na kraju, u svakom slučaju dominantnu ulogu u cijelom tom postupku kontrole sukoba interesa mora imati civilno društvo. Osobno mislim i većina kolega iz Kluba su suglasni da bi zapravo iz tog povjerenstva trebalo maknuti sve političare i da bi civilno društvo moralo biti to koje bi kontroliralo na primjeren i moralni i etički način mogući sukob interesa. Upravo zato što iz zakona i sve ove izmjene i dopune ne riješavaju ove bitne probleme sukoba interesa, Klub SDP-a predlaže da se pristupi izradi novog zakona na onaj način kako sam to iznio, a u pogledu ovog zakona i ovih zakona koji se predlažu će ostati suzdržan. Zahvaljujem.
Hvala vama poštovani kolega. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prvo na redu je poštovana kolegica Ivana Sučec-Trakoštanec. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, ja sam se javila sa skromnim doprinosom oko jedne točke, a to je članak 2., gdje nisam sigurna da bismo baš trebali ići od nule sa dionicama. Jer ako se sjetimo onog prvog procesa pretvorbe, kad su svi zaposleni u poduzećima imali pravo kupiti povlaštene dionice u vrijednosti od 20 tisuća maraka onda, i to je po prilici u svakom poduzeću bila i nominalna vrijednost tog trena i da su se u međuvremenu tih 14-tak godina desile različite promjene, tako da su neke dionice ostale u vlasništvu pojedinih radnika, ali su totalno obezvrijeđene, dakle nemaju nikakovu niti nominalnu, niti tržišnu vrijednost, i da bi u slučaju da idemo sa tvrdim pristupom ovom problemu dakle, došli u situaciju da bi trošak prijenosa dionica, a pitanje da li bi se i kome imalo prenijeti, i da li bi tko htio uzeti te dionice koje ništa ne vrijede, taj trošak bi bio puno, puno veći, nego vrijednost dionica, a ja ću ga potkrijepiti svojim osobnim primjerom, tako da slika bude jasnija, da ne idem dalje od sebe. Dakle, ja sam kupila u PIK-u Vrbovec, onda smo mogli svatko kupiti 19 tisuća i 300 kuna, odnosno 300 maraka dionica u toj vrijednosti. U međuvremenu se desilo da je, da je nominacijom kapitala dionica od 100 maraka nominalne vrijednosti došlo na 38 lipa nominalne vrijednosti, dakle one sad vrijede 70 kuna i ne znam tko bi htio te moje dionice budući da sam ja dužnosnica. Jer ako se sjetimo da samo ovjera potpisa kod javnog bilježnika košta 50 kuna, znači to je tehnički nemoguće izvesti, ja bih došla po ovom striktnom članku 2. ako bi se kao takav usvojio, dakle u sukob interesa, a u biti bih i jesam u gubitku. Dakle, ja predlažem, temeljem toga, budući da je ovo prvo čitanje, da se ta suma, znači 20 tisuća maraka što je svaki čovjek i svaki radnik koji je imao prava u Hrvatskoj državi temeljem radnog odnosa, dakle onog prvog Zakona o pretvorbi bio vlasnik, onda se to izuzme iz ovog paketa da to bude jedna gornja granica, dakle protuvrijednost od tih 20 tisuća maraka, i da se o tome razmišlja. Hvala lijepa.
Hvala vama poštovana kolegice. Na redu je poštovani kolega Stazić. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Najprije nešto o redoslijedu upućivanja tri zakonska prijedloga u saborsku proceduru. Klub HSP-a svoj je prijedlog uputio 23. siječnja. A Vlada svoj 18. veljače. Dan kasnije 19. veljače i klubovi HNS-a, PGS-a, LIBRE i IDS-a. Znači, to je jedna situacija na koju se polako navikavamo, da Vlada prepisuje oporbene zakonske prijedloge i upućuje ih u proceduru. To nije izdvojen slučaj, jer da je to jedini primjer, ja ga ne bih ni spominjao. Ali već na ovom današnjem dnevnom redu, dnevnom redu za ovu sjednicu, to je slučaj i sa Zakonom o prijenosu vlasti, koji je također HSP-e uputio prije Vlade. Zakon o pravima državnih dužnsnika, koji je SDP-e uputio prije Vlade, a Vlada ga onda prepisuje, pa upućuje kao svoj. A imamo i zanimljiv slučaj sa alimentacijskim fondom, koji smo predstavili, a jučer na aktualnom satu čujemo od potpredsjednice i ministrice obitelj, da i Vlada takvo nešto izdvoji, da je izdvojila već sredstva, a naš se Zakon o alimentacijskom fondu nije čak našao ni na dnevnom redu ove sjednice, iako je upućen prije mnogih zakonskih prijedloga, koji su uvršteni u dnevni red. Očito se dakle, i ovdje čeka da Vlada prepiše naš zakon i da ga takav uputi u proceduru. Pomalo razumijem ovu situaciju. Ministri vjerojatno ne stignu pripremati zakonske prijedloge, zauzeti su obilježavanjem 14. godišnjice osnutka HDZ-a. Bojimo se da će iduće godine ta zakonodavna aktivnost Vlade biti još slabija, jer će biti 15. godišnjica, mali jubilej i prema tome, morat ćemo se kao opozicija potruditi da ispunimo dnevni red saborskih sjednica. Toliko dakle o redoslijedu podnošenja zakonskih prijedloga. Sam zakon, koja je svrha ovoga zakona? Pa svrha zakona je ta dakako da spriječi taj sukob interesa. A ona je navedena i u članku 1. stavku 2. samoga zakona. Gdje se kaže, da je dužnosnik u sukobu interesa, dakle da je sukob interesa situacija u kojoj su privatni interesi dužnosnika u suprotnosti s javnim interesom ili kad privatni interes utječe ili podvlačim, može utjecati na nepristranost dužnosnika u obavljanju javne dužnosti. Znači, kad privatni interes ne samo da utječe da se može faktično utvrditi da utječe, nego da i može utjecati, jer se naprosto dužnosnik nalazi u takvoj situaciji. To je osnovna svrha zakona. Kakve su to situacije? Uzmimo za primjer ministra, bilo kojega, evo za primjer uzmimo na primjer da je to ministar zdravstva. Pa ministar zdravstva još ima udjela ili samo radi u jednoj privatnoj tvrtci koja se bavi recimo radiološkim pretragama. Pa onda ministar zdravstva koristeći svoju funkciju ministra obustavi nabavku svih radioloških aparata u svim bolnicama u Hrvatskoj. A onda pacijenti koji moraju obaviti radiološke pretrage, moraju ići gdje? Tamo gdje ministar ima svoje udjele ili gdje radi u privatnoj ordinaciji. Ministar ovdje djeluje kao "feral", onaj feral, onaj svića kako to Dalmatinci zovu koja prikuplja ribu. On se oglasi u dnevnom tisku, svojim imenom i prezimenom se oglasi da bi prikupio pacijente koji jadnici ne mogu svoju pretragu obaviti u drugim bolnicama jer je ministar zabranio nabavku te radiološke opreme. Ovakvim hipotetskim situacijama o kojima govorim trebalo bi se baviti povjerenstvo. I koji je smisao toga povjerenstva? Ono bi moralo imati prije svega povjerenje javnosti a ja se pitam da li povjerenstvo koje mi ovdje imamo danas u Hrvatskoj ima to povjerenje javnosti. To povjerenstvo je dakako priča za sebe i način izbora njegovih članova i to što je još uvijek krnje, i to što vjerojatnije neće ni moći se popuniti sa sedmim članom jer bi se trebao popuniti iz redova opozicije a opozicija neće u toj farsi očito sudjelovati. I to povjerenstvo će ostati krnje, i to povjerenstvo će djelovati bez povjerenja javnosti i to povjerenstvo zapravo teško će biti nazvati povjerenstvom za kontrolu sukoba interesa, za spriječavanje sukoba interesa. Primjereniji bi mu bio naziv povjerenstvo za prikrivanje sukoba interesa. Poznata je stvar da kod imenovanja toga povjerenstva na primjer inicijator donošenja ovoga zakona gospodin Tadić nije mogao naći mjesto u tome povjerenstvu voljom parlamentarne većine ovoga Sabora. Svi mogu samo Tadić ne može. A zašto Tadić ne može? Pa zato što se pokazao sve ove godine bezkompromisan borac protiv sukoba interesa protiv korupcije i to je jedini razlog zbog čega gospodinu Tadiću voljom saborske većine nije bilo omogućeno da uđe u to povjerenstvo i da to povjerenstvo tada zadobije i povjerenje javnosti. Razumijem stoga Klub zastupnika HSP-a. U potpunosti ga razumijem što je povukao prijedlog zakona svoj, jer vidi da je to jedan potpuno besmisleni posao. To je uzaludan posao truditi se oko ispravljanja zakona kada će se povjerenstvo po ovom zakonu sastavljati kako se sastavljalo i kad će ono djelovati kako se može očekivati da će djelovati. Vlada upućuje svoj prijedlog zakona. Pazite, Vlada to radi u momentu kad sama ne poštuje zakon koji predlaže mijenjati. Vlada imenuje članove Vlade u ove nadzorne odbore kršeći zakon koji nam upravo šalje u proceduru. Stvar pomalo nečuvena. Ne znam da li je zabilježena do sada u parlamentarnoj praksi. A šta Vlada svojim prijedlogom još predlaže? Proširiti krug onih na koje se zakon odnosi i to na općinske načelnike molim vas lijepo. Pa o tome smo raspravljali kod donošenja prvog zakona i zaključili smo ovdje. To je razvodnjavanje zakona. Pa tih općinskih načelnika je na stotine. Pa ajmo povjerenstvo zatrpati sa stotinama slučajeva. Zašto? Pa da se ne stigne baviti ni s kime. I to je svrha i nakana ovog Vladinog prijedloga promjene zakona, učiniti ga još neefikasnijim, potpuno ga razvodniti, učiniti ga potpuno besmislenim. Ukoliko Vlada ne povuče ovaj svoj prijedlog da to proširi na općinske načelnike onda ovaj zakon, sve što mi oko njega radimo, sve promjene, sve izmjene nemaju apsolutno nikakvoga smisla. Podržavam stoga ono što je rekao Klub HSP-a i ono što predlaže moj klub da se izradi jedan novi zakon, da u to povjerenstvo ne uđu političari jer političare treba kontrolirati a način kako se oni biraju ovdje u to povjerenstvo očito ne daje jamstvo da će ta kontrola biti i efikasna i poštena. Hvala.
Molim lijepo. Sada imamo prvo povredu Poslovnika, kolega Matušić
Gospodine potpredsjedniče, povreda Poslovnika se odnosi na članak 210. i zatim na 214. Članak 210. "Govornik može govoriti samo o temi o kojoj se raspravlja prema utvrđenom dnevnom redu.". Gospodin Stazić je govorio i o nekim obljetnicama HDZ-a. Naravno da mu mi možemo poslati pozive da dođe na te obljetnice ako ga baš toliko interesiraju ali oni nisu ovdje danas tema dnevnog reda. A vi ste također gospodine potpredsjedniče propustili zastupniku izreći opomenu prema članku 214. ukoliko se u svom govoru ne drži teme o kojoj se raspravlja.
Hvala lijepa, kolega, na upozorenju. Međutim, kolega Stazić u tom pogledu nije povrijedio Poslovnik. On je govorio o razlozima zbog kojih po njegovom mišljenju su prisutni a da se zapravo dogodilo da je Vlada preuzela zakonske prijedloge od opozicije. Kolegica Babić-Petričević ima također povredu Poslovnika.
Gospodine dopredsjedniče, iako je kolega Matušić već poziva se na članak 210. i 214. Poslovnika Hrvatskoga sabora ja ću se pozvati na članak 214. stavak 5. i 6. Gospodin kolega Stazić, stavak 6. glasi: "omalovažava ili vrijeđa predsjedatelja ili druge zastupnike" i sami ste rekli da to nije povreda Poslovnika jer je to njegovo mišljenje. Pa ja ću govoriti gospodinu Staziću, imam i ja pravo na mišljenje a to je da Hrvatska demokratska zajednica obilježava 14 godina svoga postojanja. To je povijesna hrvatska stranka u hrvatskom narodu i ostat će povijesna za razliku od njegove stranke koja je trajala 72 godine a povijest njegove stranke nama je svima dobro poznata.
Niste u pravu, povijest njegove stranke traje 110 godina.
72 godine posijedila hrvatski narod.
Hvala lijepo, kolegice Babić-Petričević. 110 godina ove godine se slavi.
Molim lijepo.
Sada prelazimo na čitavu lavinu ispravaka netočnih navoda. Prvi na redu je opet kolega Matušić. Izvolite!
Gospodine predsjedniče, ograničit ću se samo na nekoliko jer mi vrijeme to ne dopušta da proširim dalje. Naime, potpuno je netočno da je Vlada prepisala zakon od Kluba SDP-a jer svatko onaj tko zna čitati je jasno da su ti prijedlozi različiti. To je sasvim jasno. Ovi drugi navodi, doista ih je bilo toliko netočnih da ih doista nema smisla više ispravljati.
Kolega Stazić nije govorio o prepisivanju zakona Kluba SDP-a nego Kluba HSP-a.
Točno je govorio o prepisivanju.
Kod SDP-a je govorio o drugom zakonu ali ne ovaj zakon. Kolega Glavaš ima ispravak netočnog navoda.
Ispravak navoda kada je gospodin Stazić objašnjavao zašto Tadiš ne može. To jednostavno nije točno. Gospoin Tadić nije bio izabran u Povjerenstvo iz razloga što se oporba nije dogovorila o zajedničkim kandidatima za povjerenstvo. SDP i HSP je predlagao gospođu Opačić i gospodina Tadića. Ucjenjivali ste ako ne bude izabran gospodin Tadić, gospođa Opačić neće biti unutra. Zanemarivali ste pravo Hrvatske narodne stranke da i ona kandidira svoga kandidata. Prema tome, to nije točno, točno je da ste pokušali ucjenama izboriti sastav povjerenstva po vašim mjerilima i kriterijima i ne možete nametati vladajućoj većini vašu volju. Podsjećam vas da ste izbore izgubili u studenom prošle godine i s time se morate pomiriti i poštovati volju, prijedloge i odluke saborske većine. Hvala.
Hvala vama. Na redu je ispravak netočnog navoda kolegica Šolić.
Ispravljam zastupnika Stazića. Gospodine Staziću vi ste u svom izlaganju iznjeli niz neistina, niste se držali ni teme, točke a na kraju ste iznjeli i niz uvreda i to tedicioznih uvreda Vladi.
Ovdje se ne radi o ispravku nego o iznošenju mišljenja pa vas molim kolegice drugi put se prijavite za raspravu.
Nije važno, nije ni on se držao.
Na redu je za ispravak netočnog navoda poštovana kolegica Sučec-Trakoštanec. Izvolite.
Ispravljam netočan navod gospodina Stazića u svezi Povjerenstva za spriječavanje sukoba interesa jer on je rekao da javnost nema povjerenje u to Povjerenstvo, on to ne zna. Javnost ima povjerenja u one koje su predložili i izglasovali Povjerenstvo a to je dokazano zadnjim rezultatima ispitivanja javnog mijenja u pogledu reitinga Vlade, dužnosnika i predsjednika Vlade, vladajuće stranke. Dakle, ne krši zakon niti Vlada kada imenuje članove nadzornog odbora jer ih imenuje u poduzeća od javnog državnog interesa i bez naknade a to dopušta članak 11. stavak 6. Zakona o spriječavanju sukoba interesa. I samo dragi kolega Staziću ispravljam i navod da slavimo 14.-tu godišnjicu. Već smo u puno općina i gradova proslavili 15.-tu godišnjicu, dakle, slavimo ih navečer, imamo vremena i za posao. I drago nam je što smo već i u 15.-tu, 16.-tu zakoračili. Hvala.
Hvala vama. Na redu je ispraviti navod poštovani kolega Prgomet.
Poštovani gospodine dopredsjedniče, želio bih samo ispraviti krivi navod u onome što je gospodin Stazić rekao da je Vlada ukrala prijedloge jer ne smatram da je datum upućivanja dovoljan argument da se okarakterizira jedna postupak nego sam sadržaj prijedloga. Hvala.
Hvala lijepa kolega. Na redu je ispraviti netočan navod kolega Bačić.
Ja bih ispravio kolegu Stazića što je iznio neistinu vezanu na ministra zdravstva koji je već nekoliko puta demantirao ovu tezu o radiološkoj opremi vlasništvu i suvlasništvu i mislim da je to nekorektno što je danas ponovio ponovo laž.
Kolega Stazić nije govorio o aktualnom ministru zdravstva, nego hipotetski kada bi bilo itd. Na redu je ispraviti netočni navod kolegica Bajt.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Naime, kolega Stazić je iznio cijeli niz netočnih navoda. Ja ću se osvrnuti samo na navod da u prijedlogu zakona se unose načelnici kako bi se razvodnila cijela priča. Kolega Stazić nije u pravu jer u zakonu koji je dugo bio u proceduri pa ga voljom većine donešen u prošlom sazivu Sabora tek na kraju mandata od 7. listopada 2003. o spriječavanju sukoba interesa u obnašanju javnih dužnosti navedeni su načelnici i gradonačelnici. A da ne bi bilo razvodnjavanje, 7. listopada 1999. godine kada je Hrvatska demokratska zajednica svojom većinom donjela Zakon o izmjenama i obvezama zakona i pravima državnih dužnosnika načelnici i gradonačelnici nisu bili. Ali u ovom prijedlogu zakona su ispušteni župani. Pa sada se uvodi to da se župani vrate a načelnici i gradonačelnici su uvedeni. Međutim, ja bih rekla da je politika moralan posao ako ga rade moralni ljudi, pa oprostite na ovoj krajnjoj dopuni. Hvala.
Hvala lijepa. Na redu je za daljnju raspravu poštovana kolegica Milanka Opačić. Izvolite. Pardon, kolega Leko, je li tako? Ali vi ste bili na Odboru pa ste se mijenjali sa kolegicom. Ispričavam se, ja imam iza kolegice Opačić. Kolegica Opačić, izvolite imate riječ. Sve smo kolegice raščistili, bez brige. Izvolite kolegice Opačić.
Hvala vam lijepa gospodine potpredsjedniče, naime, nakon gotovo 13 godina višestranačkog sustava i puno pokušaja da se u ovom Saboru donesu, donese Zakon dakle o sprječavanju sukoba interesa, evo po prvi puta je prošle godine taj zakon donesen prvenstveno zbog toga što je puno lakše bilo u ovom Domu propisivati pravila igre za druge, dakle za naše građanje a puno teže je bilo propisati pravila igre samima sebi. Slažem se i sa onima koji su ovdje govorili prije mene da je ovakav zakon bilo potrebno donjeti puno prije zbog toga da se skine jedna vrlo ružna dakle, kvalifikacija političara kao djelatnosti koja se u javnosti karakterizira kao posao koji je nemoralan, nepošten, u kojem se ljudi mogu preko noći obogatiti. Naime, oni koji su to učinili imaju svoje ime i prezime. I doista kako je rekao kolega Radoš ovdje u ovom Domu svih ovih 13 godina je prošlo puno ljudi koji su vrlo pošteno i časno odradili svoj posao isključivo za plaće koje su ovdje dobivali dakle, bez dodatnih prihoda i bez bogaćenja. Ovaj zakon je mogao biti donesen u prošlom mandatu samo uz suglasnost svih članova tada vladajuće koalicije. Posljedica toga je i amandman kojim se naknadno uvrstilo u zaknon da nisu u sukobu interesa oni koji imaju 25% udjela u dioničkom društvu. Što je dosljednost i principjelnost u politici govore i današnje izmjene zakona koje to brišu upravo od onih koji su tada to predlagali. Mi smo tada u ime Kluba SDP-a išli kontra amandmana Vlade sa svojim amandmanom koji je regulirao stvari onako kako ga to reguliraju i u Velikoj Britaniji i u mnogim zapadno europskim zemljama koje se godina bave dakle, rješavanju sukoba interesa a to je da se naravno nitko ne odriče ljudi koji su dobri gospodarstvenici u redovima Vlade. Ali da bez obzira na prenošenje upravljačkih prava, dakle, iz svojih udjela na nekoga drugoga, to poduzeće ne može sudjelovati na natječajima za poslove koji se financiraju iz državnog proračuna. Nažalost taj amandman Kluba SDP-a tada nije dobio potporu u ovome Domu. To je dakle, nešto što je jedini način da se spriječi sukob interesa. Dakle, ne tako da se prenose upravljačka prava na drugoga nego tako da to poduzeće ne može sudjelovati na natječajima koji se financiraju iz državnog proračuna. Što znači onaj tko se odluči ući u politiku mora snositi dio cijene za to a to znači da ostaje samo na tržištu. Isto tako treba reći da u ovom Zakonu postoje dakle, mnoge sankcije za one koji se nađu u sukobu interesa, međutim u svim zapadno europskim zemljama dakle, koje se godinama, imaju iskustvo u tom području treba reći da nema efikasnih sankcija u smislu novčanih sankcija prema političarima. Jedina efikasna sankcija je ustvari osuda javnosti. Osuda javnosti znači da ćete vrlo teško proći na sljedećim izborima, osuda javnosti ustvari u mnogim zemljama znači kraj vaše političke karijere. U Hrvatskoj to znači da jedan dio takvih ljudi koji su od strane medija prokazani da su bili u sukobu interesa nisu više u aktivnoj politici dakle to ih je stajalo političke karijere, međutim još uvijek ima vrlo vrlo živih političara koji su bili i još uvijek jesu u sukobu interesa. Bila je dobra prilika da ovaj Sabor negdje vrati povjerneje politici kao poslu nama političarima i da vrati dignitet Hrvatskom saboru ne rtako što će se zaustavljati projekti oporbenih stranaak i davati prilika za raspravu o ključnim točkama pa i o političkimr aspravama u ovom Domu. Nego na taj način što se povjerenstvo za sprečavanje sukoba interesa moglo izabrati na jedno potpuno drugačiji način nego štoje izabrano i dakle izabrati jedno povjerenstvo koje ne bi bilo krnje povjerenstvo nego bi bilo povjerenstvo u svom punom sastavu. Dakle, na taj način je ovaj Sabor imao priliku dakle prekinuti sa ovimk načinom radom do sadai hrvatskoj javnosti vratiti negdje povjernje i dignitet ovoga Hrvatkog sabora dakle povjerenje u politiku i političare. Zakon o sukobu interesa je svojevrsni katalog katalog onoga što predstavlja dobro ponašanje političara, kata.log koji pomaže političaru da zna što je sukob interesa, do kud snije ići do kud dakle su njegove granice kada ne ulazi u sukob intresa. Katalog koji je dobar za hrvatsku javnost koji isto tako hravatskoj javnosti na jedan vrlo jasan način mora pokazati što znači sukob interesa i kada se političar nalazi u sukobu intrersa. I dakle, jedan katalog gdje bi kompletna hrvatska javnost uz političare znača štpo je to prihvatljvo a što neprihvatljivo ponašanje političara. Ono št oje cijeloj priči možda vrlo dobro a to je što je u hrvatskoj javnosti su ipak mediji dosegli određenu razinu pa neovisno o ovom povjerenstvu kako reče moj kolega Stazić koje bi prije možda moglo biti povjerenstvo za skrivanje sukoba intersa, zahvaljujući hrvatskoj javnosti zahvaljujući hrvatskim novinaraima i njihovom radu niti jedan sukob interesa neće ostati sakriven svi će ugledati svjetlo dana, u hrvatskim medijima. I javnost će o njima biti, ako ništadrugo ono na taj način informirana. I na kraju ja ću iskoristiti ovu svoju raspravi da još nešto kažem bzog toga što nije postojala mogućnost da odgovoriom kolegi Glavašu on nas već drugi iil treći puta opomonje da smo mi izgubili glas 23. studenoga. Kolega Glavaš dobiti vlast znači rješavati probleme građana a ne provoditi političku silu.
Ispravak netočnog navoda zastupnik Branimir Glavaš. Izvolite.
Političku silu Hrvatska demokratska zajednica ne provodi. To smo dokazali i u jučerašnjem prijedlogu izbora vanjskih članova Odbora. Poput prvoga Odbora za Ustav, Poslovnik i politički sustav. GDje od 6 članova Hrvatska demokratska zajednica je predložila 2. jednoga je predložio SDPa, jednoga je predložio HSS, jednoga je predložilo HSPe, i jednoga je predložio Pravni fakultet. To nije politička sila. To je maksimalno razumijevanje i uvažavanje prijedloga različitih političkih opcija. A političku silu ste provodili vi, u prošle 4 godine šikaniranjima prognonima i onemogućavanju Hrvatske demokratske zajednice za sudjeluju uopće u radu kao oporba.
Dame i gospodo molim vas za trenutak posebne pozornosti. Hina je potvrdila da je makedonski predsjednik Boris Trajkovisti poginuo u padu njegova zrakoplova jutros. Da se u četvrtak dakle danas, srušio kod mjesta Stolac u istočnoj Hercegovini. Da su spasilačke ekipe pronašle ostatke zrakoplova makedonske vlade, te da nitko nije preživio nesreću. Prema nepotvrđenim inforamcijama uz predsjednika Trajkovskog u zrakoplovu je bila njegova savjetnica Ginka Ivkova Bošković uz još tri člana njegova ureda. I pretpostalja da je zrakoplov zbog lošega vremena udario u planinu Hrgut koja se nalazi između Stoca i LJubinja izgubio vezu sa zračnom kontrlom nešto poslije 8 sati. Kolegice i kolege zastupnici molim vas da minutom šutnje odamo sućut i obitelji predsjednika Trajkovskoga, makednskom narodu i Republici Makedoniji. [[Minuta šutnje]] Poštovani zastupnik Josip Leko izvolite.
Gospdoine predsjedniče, kolegice i kolege zastupnici. Dozvolite mi da iznesem svoje mišljenje o prijedlogu izmejna i dopuna zakona o sprečavanju interesa koji je na dnevnom redu i rasprava u ovom Parlamentu. Želim odmah u uvodu jasno i glasno reči da zakon smatram alibijem zakon smatram alibijem. Zašto? zato što pokušava reći da će od danas sve biti jasno šta je sukob interesa a što nije. Zato što će biti imenovano povjerentsvo za ocjenu sukoba interesa koje nije niti će biti nezavisno. Dakle, šaljemo građanima iluziju još jednu iluziju daod danas Hrvatski sabor ima podlogu da vrlo precizno utvrd išta je to sukob intresa. A o čemu i o što rješava ovaj prijedlog zakona. Ništa ne rješava. Baš ništa ne rješava. On pokušava utvrditi što je to eks lege po zakonu o sukobu interesa. Pa to je ljudi moji najlakše utvrditi pa to nije sporno bilo ni do sada. Ali šta je zadaća povjerenstva. Da zavisno od okolnosti utvrdi kada je državni dužnosnik zanemario opći interes i radio u korist pojedinačnog privatnog ili grupnog privatnog interesa mimo zakona ili mimo morala. zašto je iluzija, pa zato što smo mi završili ili pri kraju doveli pretvorbu na hrvatski način, i sada utvrđujemo dali netko tko ima 30% dionoca može obavljati dužnost a nikada nismo utvrdili kako su postali vlasniti 100 miliona kuna dionica. Pa koju mi to iluziju šaljemo građanima. Pa u Hrvatskoj su preko noći postali vlasnici bogatiji nego u zapadnim zemljama koji su radili stvarali, po 100 godina. Pa to svi znamo, pa to građani znaju. Pa hoće li i tome progovoriti sukob interesa. Pa raspored moći je izršen. I sada još ne imenujemo nezavisno povjerenstvo. Nego dirigiramo od većine a radi se upravo da se kontorlira vlast. Pa nije moguće da to građani ne prepoznaju. Zašto nije bilo 12 godina zakona o sukobu interesa tek je prošla koalicijska Vlada uz ogromne kompromise kao što je sama koalicija uspjela donijeti i predložiti donošenje Zakona o sukobu interesa. Naravno da on ne zadovoljava potrebe, jer sukob interesa ex lege po zakonu nije bio sporan ni prije niti će biti sporan ubuduće, ali ako smo propustili promatrati privatizaciju na hrvatski način kroz sukob interesa nemojmo propustiti promatrati izgradnju Republike Hrvatske ili kako HDZ kaže pokrenutu Hrvatsku promatrati kako se realizira sukob interesa ili kako se ne sprječava sukob interesa. Moram istaći da je suština problema sukoba interesa zaista na ljudskoj aktivnosti, na povjerenstvu. Povjerenstvo zavisno od okolnosti svakog slučaja mora utvrđivati naravno da li je opći zajednički interes i zakon povrijeđen. Ako smo u startu kod imenovanja članova povjerenstva ušli u fazu kada pozicija oni koji su na vlasti određuju tko će biti u tom povjerenstvu onda ja neću sumnjati, ali moram reći da građani hoće sumnjati je li to povjerenstvo u stanju ocjenjivati, je li ono nezavisno, hoće li dobiti sve podatke, činjenice na raspolaganje kako bi moglo utvrditi da li netko od članova ili netko od državnih dužnosnika zaista poštuje opći zajednički interes ili je u pitanju favoriziranje privatnog i pojedinačnog interesa. Moj prijedlog, moja molba bi bila da se odustane od donošenja zakona bez konsenzusa. Nećemo riješiti problem, a građani očekuju da se riješi taj problem. To ne ide u prilog ni jednom političaru, ni jednoj vlasti, ni jednoj Vladi ako zakon ne bude donesen konsenzusom. Poslat ćemo jednu veliku iluziju građanima i bojim se da će na sljedećim izborima biti teško pokazivati čije su ruke čiste i kakva je kartica nepotrebno će biti pokazivati. Još jedanput želim istaći. Dvanaest godina Hrvatske samostalne države nije postojalo Zakona o suzbijanju sukoba interesa. Sve privatizacije i sve pretvorbe su izvršene, raspored je završen i još sada nemamo nezavisno povjerenstvo da kontrolira kako će taj kapital raspoređeni uticati na državne dužnosnike i na Vladu i na ministre i na ministarstva i na Sabor. Sukob interesa naravno nije lako otkriti, nije lako ni procijeniti, tim je važnije dati povjerenje onim koji nisu vezani ni za jednu političku opciju ni za jednu vladu ni za jednu vlast. Ovako kako smo mi krenuli da samo pozicija odredi članove povjerenstva neće donijeti koristi ni Vladi ni vlasti, ali ni građanima Republike Hrvatske, zato sam ja protiv ovakvog zakona i ovakvog odlučivanja. Hvala lijepo.
Ispravak netočnog navoda poštovana zastupnica Marija Bajt.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Gospodin Leko je rekao da samo pozicija određuje članove povjerenstva što nije točno jer i cijeli Hrvatski sabor bira povjerenstvo, a dva mandata su ostavljena u povjerenstvu za oporbu ako se dogovori. Hvala.
Poštovani zastupnik Šime Lučin.
Gospodine predsjedniče hvala lijepo. Kolege i kolegice možda na prvi pogled ovaj zakon, odnosno izmjene ovog zakona i dopune o kojem danas raspravljamo ne izgleda toliko važan. Mislim da bi prije svega nama zastupnicima u Hrvatskom saboru kao i svim ostalim državnim dužnosnicima od presudnog interesa bilo da dobijemo dobar zakon koji će jasno i transparentno zapravo i sprječavati sukobe interesa, ali i na određeni način pripomoći da se u javnosti popravi slika o političarima. Ja sam zastupnik teze obzirom da mi donosimo zakone, obzirom da se mi ponašamo tako kako se ponašamo, da smo zapravo mi sami najviše krivi zbog toga na koji način nas percipira hrvatska javnost. Ja mislim da uz malo napora i malo volje zapravo mogli bi doprinijeti da se ta percepcija u javnosti promijeni. To isto recimo kada ovdje u Saboru slušam kukanje nekih zastupnika kako je zakonodavna vlast, odnosno ovaj Dom marginaliziran u odnosu na izvršnu vlast, kako smo dobili manje novca ili više novca uopće nije bitno. Pri tome se zapravo zaboravlja da smo mi ovdje u ovim klupama oni koji donosimo odluke i koji imamo konačnu riječ. Dakle mi kao zastupnici se nemamo pravo recimo žaliti na tu stvar. Ista je stvar kaže gospodin Glavaš, jer i to zapravo doprinosi našoj slici, da je HDZ dobio izbore. Pa nitko to ne spori. Nitko ne spori da je HDZ zajedno sa svojim koalicijskim partnerima dobio vlast i informirao Vladu, ali reagira kad se kaže da se provodi parlamentarno nasilje. Provodi se, jer znate zašto. Dobiti vlast na izborima ne znači kršiti zakone i ne znači kršiti Poslovnik. Jer da je tome tako, onda bi mi sinoć iz kluba SDP-a dobili informaciju zašto je dana stanka da se čekaju koalicijski partneri da bi se mogli izglasati vanjski članovi povjerenstva i krši se Poslovnik kada predstavnik kluba, odnosno moja malenkost zapravo traži pauzu. To se zove parlamentarno nasilje. I stoga i u ovom dijelu i u dijelu ovoga zakona jako je bitno zapravo da stvar postavimo na pravi način i možda bi čak bilo bolje da s ovim zakonom ne brzamo i mislim da je on konceptualno krivo postavljen. Mislim da bi bilo dovoljno da mi za početak barem ovdje u ovoj sabornici kažemo sljedeće. Damo stručnim službama nalog da se sve naše imovinske kartice objave na Internetu i da su saborski zastupnici odgovorni za ažuriranje tih kartica. To bi bilo najtransparentnije. 80% posla i problema koji rješava ovaj zakon bi riješili. Pa stvarno je nemoguće kolege su govorile, umjesto da težimo smanjenju broja dužnosnika mi smo ih ovim zakonom povećali i sad ćete kazati da je u istoj poziciji ministar recimo koji raspoređuje i odlučuje kako će ići 3 milijarde kuna ili nekakav općinski načelnik koji ima 400-450 tisuća kuna. To je zapravo suludo i tu mislim da je ovaj zakon koncepcijski krivo postavljen. Mislim da bi se morali založiti za sljedeće. Otprilike da ovaj zakon bi se mogao uz malo napora doraditi i napraviti drugačije, ali bi morao ići novi zakon. Pitanje tog samog povjerenstva, dosta je o tome bilo riječi. Mi smo zapravo od tog povjerenstva napravili sljedeće. Napravili smo nekakvu policijsku ekipu, jer tamo njima kaže da će oni i istraživati. Što bi 4-5 zastupnika i 3-4 vanjska člana uglednika trebali vršiti istrage da li sam ja platio automobil toliko, ili sam zato što sam bio ministar dobio 10% ili 20% popusta, to je suludo. Po meni bi ovaj Zakon prije svega trebao imati ulogu, ulogu zapravo da prema javnosti transparentno prikaže da li smo mi u sukobu interesa, da li se ponašamo onako kako se ne bi trebali ponašati, normalno prema propozicijama koji ovaj Zakon propisuje. Recimo tu sam isto tako vidio da vi možete imati kaznenu prijavu za zlouporabu položaja, ona ne mora u konačnici ništa značiti može biti odbačena ali recimo tu ne stoji da treba prijaviti, ali istovremeno povjerenstvo ima ulogu da vrši istrage. Stvar pameti bi bila da se to Povjerenstvo prepusti civilnom društvu, nevladinim udrugama, na kraju krajeva i to samo povjerenstvo može biti u sukobu interesa, ja sam gospodinu predsjedniku Sabora pisao o tome, recimo ja ne mogu zamisliti da Povjerenstvo igrom slučaja isljeđuje nekog iz ministarstva pravosuđa jer na žalost ili na sreću dva vrhunska stručnjaka iz kaznenog prava rade za Ministarstvo pravosuđa a istovremeno sjede u povjerenstvu. Čak su i oni dva po meni u sukobu interesa jer je jedan drugome šef, prema tome to nisu dva glasa nego jedan glas. Ali ne bih dalje od toga. Dakle, plediram da se koncepcijski pristupi drugačije zakonu i ukoliko to ne bude tako bar ćemo se potruditi zbog sebe samih barem mi iz SDP-a a vjerujem i dobar dio drugih kolega da barem onda amadnmanima pokušamo ovaj Zakonk učiniti što bolji. Ja znam da će to biti jako teško ali morat ćemo poslušati. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Poštovani zastupnik Antun Kapraljević. Ispričavam se, kolega ima dva ispravka netočnog navoda. Zastupnik Branimir Glavaš.
Odustajem o parlamentarnom nasilju SDP-a drugi put i parlamentarnoj nekulturi drugi put.
Poštovani zastupnik Dražen Bošnjaković. Molim? Samo trenutak. Povreda Poslovnika ima prednost, izvolite kolega Lučin.
Pa zapravo ja ne razumijem što je sada ovo bilo, koji članak, što sam krivo rekao, ništa nisam razumio.
Nije ispravljen vaš netočni navod. Sada vi ste se digli da kažete da to ne razumijete, za to ne postoji pločica.
Kolega Glavaš nije ispravio netočni navod.
Poštovani zastupnik Dražen Bošnjaković ispravak netočnog navoda.
Kolega je rekao da se ovdje krši Poslovnik i da su neke odluke donijete zapravo kršenjem Poslovnika. Ja bih rekao da to nije točno i činjenica je da su neke odluke donijete na način koji nema konsenzus međutim, one su donijete potrebanom većinom po Poslovniku ovog Sabora i one su potpuno poslovnički u redu. Toliko.
Kolega Kapraljević izvolite.
Zahvaljujem. Gospodine predsjedniče, štovane kolegice i kolege. Nalazi se u dosta teškoj situaciji jer predstavljam kao obnašatelj dužnosti predsjednika Povjerenstva pa mi je prilično teško govoriti a da ne govorim nepristrano. Naročito mi je teško slušati ove optužbe koje idu na račun povjerenstva koje ni jednog trenutka, i ničim ne smatram utemeljenima, jer Povjerenstvo je do sada sve svoje obveze koje je trebalo izvršilo. MI smo u roku 30 dana ukoliko smo trebali donijeli Poslovnik, mi smo jučer usvojili Poslovnik o radu ili Pravilnik o unutarnjem ustroju i postupku tako da prvu stepenicu smo mi napravili. Ono što je išlo direktno na mene kao osobu i smatram da je prilično uvredljivo, to je bilo da neki kolege su ovdje moralni a onda ispada da ja koji sam izabran nisam moralan. Ja to želim dokazati svojim radom u Povjerenstvu. A tek tad kada ne budem dobro radio u Povjerenstvu dozvoljavam svima da me prozovu i da kažu da nisam nemoralan. Toliko o moralnosti povjerenstva. Vratio bih se na moj izbor i ponovio sada i više nikad, HNS kao treća stranka u parlamentu i kao druga stranka u oporbi je smatrao da ima pravo na jednog člana i mi smo ga i dobili. E sada da se vratim na ono što smo mi kao Povjerenstvo već ukazivali Vladi i danas se pokazalo ovdje da je došlo do kršenja Zakona. Je. Vlada je nama trebala, mi smo na 2. sjednici donijeli odluku da upozorimo sve one koji su obuhvaćeni Zakonom da nam dostave određene stvari koje su bile propisane zakonom. Tako je isto Vlada trebala donijeti odluku o tome koja su trgovačka društva od posebnog državnog interesa i to je trebalo pustiti u proceduru u Sabor. Također je Vlada trebala donijeti uredbu o raspolaganju darovima, mi smo to nazvali darovima inače je taj naziv prilično dugačak, isto Vlada nije donijela. Međutim, ja pošto znam na koji način smo imenovani, kada smo počeli sa radom i koliko kasnimo u cijeloj toj proceduri ne želim uopće to smatrati kao opstrukciju nego vjerujem da to ovim Zakonom koji je sada u proceduri, jedino mi je žao što ne ide u hitni postupak jer bi nam daleko više ubrzalo sve ono što mi trebamo poduzeti, Vlada vjerujem da može i ovom promjenom Zakona i to ispraviti. A puno je stvari koje smo mi kao povjerenstvo već u svom radu i pri izradi Poslovnika uočili kao nedostatke u Zakonu. To je, ja bih postavio pitanje sportske djelatnosti jer Zakonom je u članku 10. obuhvaćena znanstvena, nastavna, kulturna djelatnost, nema sportske djelatnosti pa tako recimo gospodin Mirko Filipović, tako recimo gospodin Lino Červar ne bi imali pravo na nikakvu naknadu za ono što rade i čime se bave, znači gospodin Filipović bi se tukao u Japanu džabe ali ja mu to neću reći, bojim se. Zatim, postavlja se pitanje i to je dobro rekao gospodin Lučin, postavlja se sukoba interesa naših vanjskih članova ali isto tako ako se postavlja pitanje sukoba interesa naših vanjskih članova tada se postavlja i pitanje sukoba njihovog imuniteta. Jer oni svojim glasovanjem na tim sjednicama mogu recimo za svoje glasovanje i za svoje činjenje koje rade na Povjerenstvu mogu biti optuženi za klevetu. Znači potavlja se pitanje i njihovog imuniteta. Što se tiče ovih drugih stavaka u potpunosti se slažem da bi ih trebalo mijenjati, jedino ja se iskreno bojim jer znam koliki veliki broj prijava smo do sada dobili, ne prijava nekoga da je u sukobu interesa, nego prijava ljudi koji žele predati svoje imovinske kartice a nemaju kome, a ne mogu ni nama dok Poslovnik ne stupi na snagu a stupit će na snagu 8 dana nakon objave u Narodnim novinama i tada će biti dostupni obrasci po kojima će oni to moći prijavljivati. Ja se bojim zbog te ogromne količine materijala koji će nama doći da nam se ne desi tzv. Bugarski sindrom kada su oni primjenom tog Zakona bili zatrpani ogromnim brojem prijava. Mi na svu sreću još uvijek nemamo prijava ali imamo zahtjeva određenih dužnosnika da se ispita i da se da mišljenje o tome da li su oni u sukobu interesa. Što se tiče samog vjerovanja javnosti nama po nekim istraživanjima 10% ljudi vjeruje da će povjerenstvo početi sa radom. 90% ljudi povjerenstvu ne vjeruje. Želim reći da ja, a i ostai članovi koliko sam ja to vidio u povjerenstvu želimo da to povjerenstvo zaživi i ja vjerujem da ćemo u tom smjeru imati i razumijevanje Vlade, a i za razumijevanje Sabora. I nadam se da će za naš rad prema članku 17., stavku 7. sredstva za rad biti osigurana u Proračunu za 2004. godinu.
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Miroslav Korenika.
Hvala ... [[Govornik je naknadno uključen]] donose ili ne donose zakone koji su najbolji i koji najbolje odgovaraju potrebama jedne države i jednoga društva. Mi u Klubu SDP-a smatramo da bi trebalo donijeti potpuno novi zakon, ali ja osobno nisam u zabludi i ne živim u iluzijama da taj Zakon neće biti izrađen novi nego će voljom parlamentarne većine očito biti donešen Zakon po prijedlogu Vlade. Ja ću nastojati u nekoliko rečenica možda ukazati na neke stvari koje bi se, kojima bi se eventualno mogao poboljšati zakonski tekst do drugoga čitanja. Neosporna je činjenica da, ja bih volio dobiti od predstavnika predlagatelja ovdje, državnoga tajnika da nam objasni koji su razlozi osim eventualno političkih i nekih žurnih da Vlada do sada nije donijela u skladu sa zakonskim odredbama popis trgovačkih društava koja su od posebnog interesa za Republiku Hrvatsku ili je cilj bio samo da se nabrzinu stekne kontrola nad takvim trgovačkim društvima i eventualno promijene uprave u njima. Čini mi se da bi bilo puno kvalitetnije i bolje da se u skladu sa zakonom dalo na prijedlog Saboru i na usvajanje naravno koja su to poduzeća. To nije sporno i mislim da nema niti jednog jedinoga razloga da se to u Ministarstvu gospodarstva nije napravilo i predložilo prema nama. Želio bih potaknuti u ovoj raspravi i osobno smatram da je u redu da su i predstavnici regionalne samouprave ovdje, na ovom popisu jer je sasvim sigurno ukoliko su gradonačelnici i načelnici da onda župani i njihovi zamjenici isto tako mogu biti u sukobu interesa. Ja bih sugerirao da se ne bi išlo na način prema povjerenstvu da kao što postoji opravdana bojazan da bude zatrpano prevelikim brojem zahtjeva ne bi li se moglo zakonski obvezati jedince regionalne i lokalne samouprave da i oni određene pravilnike, poslovnike, zaključke ili neka druga pravila ponašanja utvrde za svoje lokalne razine. Nemojmo zaboraviti osim na državnoj razini sasvim sigurno do sukoba interesa dolazi i u lokalnim razinama htjeli mi to priznati ili ne. Ovdje ne govorimo ništa i to su već prethodnici ukazali i na uprave javnih poduzeća u državnom vlasništvu međutim sasvim sigurno do velikog sukoba interesa potencijalno može doći i u javnim poduzećima, u gradovima i općinama, pa i u županijama koje takva poduzeća imaju. Čini mi se da svjesno ili nesvjesno zaobilazimo takav problem i da bismo ga isto tako trebali dodatno regulirati. Zamoljen sam i kao i ostali zastupnici s područja Varaždinske županije upućen je, upućeno je jedno pismo prema povjerenstvu za odlučivanje o sukobu interesa ali meni se čini da to više spada pod raspravu o izmjenama i dopunama ovoga Zakona pa u izvornom tumačenju ovoga Zakona da dobijemo određena tumačenja evo ja ću biti slobodan pa ću pročitati o čemu se radi. U prijelaznim i završnim odredbama postojećeg Zakona o čijim sad dopunama raspravljamo u članku 21., stavku 3. govori da će se niz zakonskih odredaba na odgovarajući način primjenjivati na sve osobe koje obnašaju javne dužnosti. Mislim da bi bilo itekako značajno da dobijemo ovdje do kraja jasno i precizno tumačenje koje su to ostale osobe koje obnašaju javne dužnosti. Ovdje smo sad dobili ... [[Govornik se ne razumije]] koje su po samome Zakonu međutim čini mi se da je to širi krug nego što se ovdje govori i na koji način će se naravno zakon na njih primjenjivati. Načelnici i gradonačelnici su isto tako imali i zakonsku obveznicu, obvezu kao i ostali dužnosnici iz članka 2. postojećeg Zakona podnijeti izvješće o svojim, svojoj imovini i svemu ostalome što je propisano člankom 7. Zakona. Evo sad je kolega Kapraljević rekao da su donijeli poslovnik odnosno pravilnik prema kojem bi oni to trebali dati međutim sad je pitanje za gradonačelnike i načelnike koji su izabrani na izborima u svibnju 2001. godine. Oni sasvim sigurno ne mogu zadovoljiti formu da je to 30 dana od stupanja na dužnost i sasvim jasno da treba donijeti jasne i precizne upute o tome. Posebno naglašavam da i pitanje odredbi zakona na zastupnike u Hrvatskom saboru koji su istovremeno ili načelnici ili gradonačelnici. Na koji način se, ja bih molio precizno tumačanje ovdje kada nam se bude obraćao predsjednik predlagatelja, na koji način će se primjenjivati odredbe članka 9. i članka 10. stavka 1.? Naime unatoč tome što su načelnici i gradonačelnici eventualno i zastupnici oni, to je propisano zakonom, ali drugim zakonima imaju pravo ili mogućnost primanja naknade za obavljanje načelničke ili gradonačelničke dužnosti. Neosporna je činjenica da zakon, Zakonom o pravima državnih dužnosnika oni to ne bi imali međutim to je šarena situacija. Evo mi imamo primjer u Varaždinskoj županiji da varaždinski gradonačelnik koji je istovremeno i zastupnik u Hrvatskome saboru uredno tu naknadu prima. Mislim da bi trebalo jasno reći tu se ne radi samo o sukobu interesa nego sasvim sigurno da se radi i o nepoštivanju određenih zakonskih normi i mislim da bi trebalo dati zbog šire hrvatske javnosti precizna tumačenja o čemu se radi. Upravo i na kraju ja bih molio, pročitao sam pa da možda dobijem i jedno tumačenje da se radi vjerojatno o jednoj vrsti dara, pročitah u jednim dnevnim novinama u ponedjeljak da se neki, neki državni, jedan državni dužnosnik da budem precizniji i neki lokalni dužnosnici sa područja varaždinske županije spremaju na put u Kanadu. I sve bi to bilo lijepo i krasno da ta gospoda ne idu na račun poduzeća ili trgovačkog društva iz inozemstva koji ih prima ali zauzvrat već znamo da bi zbog otvaranja novih radnih mjesta i svega ostaloga oni traže od jedinica lokalne samouprave da im se da besplatno određeno zemljište da bi otvorili radna mjesta da im se da besplatna infrastruktura. Ja bih volio čuti ovdje od predstavnika predlagatelja je li to i na koji način sukob interesa? Hvala lijepa.
Poštovani zastupnik Marin Jurjević.
Poštovani gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Dosta puta smo govorili ovdje u Saboru o političarima i državnim dužnostima, dužnosnicima i mislim da je danas ustvari trebamo poslati poruku javnosti da smo upravo mi ti koji moramo govoriti o nama pa i na kritički način pa i onda kad nas se možda nepravedno optužuje za neke stvari, ali ima razloga da normirano dio onoga što je vezano za našu djelatnost, a šta dovodi neke građane u sumnju da i kod nas ima nečasnih, nemoralnih i ne znam sve kakvih radnji. Ja bih se dobrim dijelom složio sa prvim dijelom diskusije moga kolege Joze Leke koji je spomenuo i pretvorbu i nakon pretvorbe koja je prošla kako je prošla, koja je po meni bila velikim dijelom u sukobu s interesima građana, s interesima naroda teško je sada govoriti i da tako kažem ovim parcijalnim sukobima interesa kad se desila jedna, jedan takav krupan sraz s interesima najvećeg dijela građana Hrvatske. Mislim da tu onda zaista se može govoriti i o jednoj količini onda i licemjera politike i tome slično. Ima jedna film poznatog Mađarskog režisera, Mikloša Janča koji se zove "Vrline javne, poroci tajni". Mislim da bi upravo mi trebali doneseći zakon, a slažem se sa svima onima koji misle da ga treba donijeti konsenzusom, dovesti do toga da nema te sumnje da postoje vrline javne, dakle "vrline", a poroci tajni. Da se ukine ta diskrepancija između javne i privatne sfere kod onih koji jesu javni djelatnici, i zbog toga mislim da i naša privatnost mora biti izložena u puno većem dijelu uvid u javnosti, nego što je to kod drugih tzv. običnih građana. i zbog toga jesam za to da sve bude bijelodano, očito kako se to kaže transparentno. Mislim da se ta dihotomija morala ako postoji treba dokinuti. i da mi trebamo biti ti koji ćemo inicirati da se ne samo to dokine, nego da ako postoji da se onda raskrinka da postane javno i da ti ljudi koji se bave časnim poslom kakav bi trebala biti politika ili časnim poslom koje bi trebale obavljati državni dužnosnici imaju rekao bih manje prava na određene vrste grešaka, nego što to imaju oni koji se bave nekim drugim poslovima ma koliko oni bili važni i također časni. Zbog toga mislim da upravo Hrvatski sabor treba senzibilizirati javnost za to. Ali isto tako treba braniti i našu poziciju onda kada se ponekad bez ikakvog razloga napadamo, a bilo je puno priča upravo o tome da vam ne pričam o nama koji ne živimo u Zagrebu, a moramo putovati u Zagreb. Pa tone su papira ispisane i ne znam šta sve nije govoreno o tome koliko mi trošimo putujući, pa čak i spavamo i to čak u krevetima, pa je to bilo u hotelima, sad je ne znam nekim garsonijerama, nije bitno. Ali moramo se složiti s time da i politika košta, da demokracija košta i onda kad nije u sukobu s moralom, niti sa zakonima da onda i ne treba biti upitna. Još bih nešto rekao sam da je najveći poraz nas političara bez obzira na političke opcije, bez obzira na to kojoj političkoj stranci pripadamo, onda kad nas narod kažnjava ne izlazeći na izbore. Mislim da moramo pokazati da mi nismo neka onostrana vlast, svi mi zajedno ovdje i kao zakonodavna vlast, da mi nismo nešto št je drugo i odvojeno od tog naroda, od građana Hrvatske i da upravo ovdje predstavljamo njihove interese, a ne svoje sebične parcijalne ili usko stranačke interese. Ukoliko oni to prepoznaju oni će izlazeći, oni će izlaziti na izbore misleći da rade koristan posao glasujući za nekoga od nas ili za neku od političkih opcija. Ukoliko ne izađu na izbore, oni će nam jasno poručiti da ne vjeruju da zastupamo opće ili narodne interese, nego da zastupamo svoje sebične interese. Utoliko mislim da smo ovdje svi zajedno na istom zadatku, da obranimo dignitet politike, a tako i našeg zanimanja. Hvala.
Poštovani zastupnik Frano Matušić.
Gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, kolegice i kolege zastupnici. Evo dopustite da sa nekim svojim razmišljanjima doprinesem ovoj raspravi, raspravi o prijedlogu Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o spriječavanju sukoba interesa. Pa mi dopustite odmah na početku da kažem da mi se čini kako nažalost, danas u ovom Saboru izgleda vlada jedna vrsta zaborava kad se govori o ovom zakonu. Jer naime, ovdje je riječ samo o izmjenama i dopunama Zakona, kojeg je bivša vlast donijela, bivši saziv Sabora u listopadu prošle godine. Pa mi se tako čini doista čudnim da iz redova SDP-a koji je predložio ovaj zakon, danas stižu sasvim suprotne kvalifikacije i ocijene o člancima ovog zakona. Pa smo tako mogli čuti od zastupnice Opačić kako je, kako se slaže da je trebalo donijeti znatno prije ovaj zakon. A doista interesantno bi bilo čuti, tko im je spriječio, tko je spriječavao da taj zakon donesu na početku njihovog vladanja, odnosno odmah nakon 3. siječnja 2000.? Također bi bilo interesantno čuti od gospodina Stazića, što ga je spriječavalo da se u svojim redovima, u redovima svoje stranke izbori za to da načelnici ne budu u prijedlogu zakona kojeg su oni donijeli. Isto tako, nije mi jasno kako se gospodin Lučin koji je bio istaknuti dužnosnik SDP-a nije izborio da ne bude kako je on to rekao, ne pametan sastav povjerenstva, nego da bude po njemu valjda pametan sastav povjerenstva. Također, ovo su sve dakle, momenti koji ukazuju na to da u dijelu našega Sabora vlada itekako zaborav, i da se zaboravlja da su upravo oni koji to govore i predložili zakon, osnovni tekst zakona i mi danas imamo pred nama nešto drugo, imamo prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama, i taj prijedlog zakona jasno ukazuje da postoji dobra volja Vlade Republike Hrvatske na čelu sa novim predsjednikom doktorom Sanaderom, da koliko je moguće poboljša ovaj zakon i uskladi ga sa stvarnim životom. Naravno, da je vrlo teško donijeti jedan ovakav zakon i da on sigurno neće moći u konačniti obuhvatiti sve pojave sukoba interesa koje su moguće u realnom životu, a nisam siguran koliko može obuhvatiti pojavu sukoba interesa kao što je na primjer bio, evo dat ću jedan čisti primjer, kao što je na primjer bio po mom uvjerenju, a i po onom što smo mogli iščitati iz medija, i sukob interesa u slučaju Viktora Lenac. Naime, u medijima smo mogli pročitati kako isključivo zahvaljujući prijateljstvu čelnog čovjeka Viktora Lenca, gospodina vrhovnika sa tadašnjim predsjednikom Vlade, gospodinom Račanom, jedan veliki iznos u milijunima dolara bio dat toj istoj tvrtci, a da istovremeno, dakle ta tvrtka koja je bila u privatnom vlasništvu njoj se pomoglo sa doista velikim milijunskim dolarskim iznosima, a da se istovremeno recimo brodogradnja na Korčuli bacila u stečaj. Jer da se samo sa 10% iznosa koji se dao Viktoru Lencu pomoglo brodogradiištima na Korčuli, danas bi ta brodogradilišta itekako bila živa, itekako aktivna, itekako bi bila konkurentna i da ne govorim sve dalje koliko bi značajna bila samo jedan mali dijelić te pomoći koji je upućen Viktoru Lencu, a bez u konačnici nije bilo dobrog rezultata nažalost, jer svi znamo kako je, kako se to završilo. To je isparilo kao kapljica vode na vručoj ploči ta milijunska pomoć, nažalost, i još smo da ne ulazimo dalje u one priče o tome kako je u tom trenutku, u toj privatiziranoj tvrtki predsjednik Uprave gospodin vrhovnik imao plaću od sto i nešto tisuća kuna pa je jadnik smanjio nakon te državne pomoći nakon pritiska javnosti, pa je jadnik smanjio negdje na iznose kakve otprilike danas primaju saborski zastupnici. Drugi također očigledan primjer sukoba interesa koji ne znam da li će biti obuhvaćen ovim zakonom ali bih volio da bude je recimo kad je bio prodan Hotel "Excelsior" pa je onda samo zahvaljujući prijateljstvu novog vlasnika, sadašnjeg vlasnika gospodina Štroka sa potpredsjednikom Vlade tadašnjim gospodinom Linićem taj hotel prodan suprotno stavu matičnog ministarstva, dakle Ministarstva turizma i njenoj tadašnjoj ministrici gospođi Župan-Rusković da se ne radi o najboljoj ponudi za taj hotel. Naravno da bi bilo teško očekivati da će tadašnji saziv Sabor u kojem je vladao SDP se odlučiti i zato da se osnuje istražno povjerenstvo u tom slučaju ali naravno to je sve bilo bespotreno ali da se takvi slučajevi ne bi ponavljali, da se ta praksa doista ne bi ponavljala doista je na svim ovim dužnosnicima koji su ovdje u ovom prijedlogu zakona nabrojani da oni sami inauguriraju drugu praksu, drugo ponašanje pa nam onda možda i neće biti potreban ovakav zakon jer doista on danas ide od pretpostavke da se na svim ovim razinama događa barem djelom sukob interesa što mislim da nije dobro i da s razlogom se postavlja pitanje kakvo je povjerenje hrvatske javnosti u one koji obnašaju ove dužnosti. Dopustite mi sada kratko da predložim i da iznesem svoju primjedbu vezanu uz 34. alineju 2. članka stavka 1. a koja se odnosi na načelnike i gradonačelnike i mislim da nema nikakvog razloga ako su oni već tu i ako i ostaju tu da ne budu i tu i zamjenici gradonačelnika, posebice oni koji profesionalno obavljaju svoju dužnost jer nema nikakvog razloga da oni koji zapravo obavljaju istu vrstu dužnosti ne budu također prisutni tu. Evo, što se tiče župana i zamjenika župana očito je zakon bio jako na brzinu pripreman pa su oni pretpostavljam ispušteni što ne govori baš o dobroj pripremi tog zakona koji je donešen kao što sam rekao u prošlom sazivu jer doista je nezamislivo da taj nivo dužnosnika nije bio obuhvaćen a da su stavljeni bili načelnici i gradonačelnici. Dakle, evo ja bi molio predlagatelja da razmisli o ovoj primjedbi vezano uz zamjenika i gradonačelnika ako oni ... [[Ne razumije se.]] ostaju u ovom prijedlogu, načelnici i gradonačelnici. Zahvaljujem.
Hvala lijepa. Ispravak netočnog navoda, zastupnica Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite!
Hvala, gospodine predsjedniče. Poštovani zastupnik iznio je netočnost da je SDP predložio ovaj zakon. Istina je, kolega zastupniče da je SDP bio inicijator donošenja ovakvog zakona kada nije bilo puno sluka pa ni u koalicijskog vlasti a ponajmanje u oporbi i da je najviše zahvaljujući SDP-u donesen ovaj zakon ali on je ipak rezultat kompromisa u koalicijskoj Vladi i to treba otvoreno reći. A da ste davali iz HDZ-a amandmane mi bi vas u tome svesrdno bili podržali. Prema tome, nije točno da u redovima SDP-a vlada zaborav nego kod vas vlada neinformiranost ili zluradost ali u svakom slučaju ignorancija.
Poštovani zastupnik Zvonimir Mršić. Izvolite!
Hvala lijepo. Evo, ja ću iskoristiti uvodni dio da repliciram djelom kolegi prije pa neću koristiti institut replike. Želio bih reći da nismo donijeli zakon na početku mandata ali smo ga ipak donijeli ali HDZ u deset godina vlasti nije donio takav zakon, nije mu padalo na pamet da donese takav zakon jer je politika HDZ-a bila da upravo sukobom interesa se u Hrvatskoj obogate 200 familija pa smo imali tako i primjer da se obogatila jedna familija sa čak 200 poduzeća što je jedna slučajna koincidencija. A sada bih prešao na diskusiju o samom zakonu. Dakle, nijedan zakon o spriječavanju sukoba interesa niti u jednoj zemlji neće ispuniti ulogu da iskorijeni sukob interesa niti korupciju u društvu. Toga smo svjedoci i danas u zemljama Europske unije jer se upravo vode sudski postupci oko sukoba interesa jednog gradonačelnika i parlamentarnog zastupnika jednog velikog grada jedne velike europske zemlje. On je krivično gonjen i oko njega se vodi sudski postupak. Što je cilj zakona? Cilj je zakona da ako netko zloupotrijebi svoju ovlast ili položaj bude za to kažnjen prekršajno ili krivično, on će biti kažnjen prema sasvim nekim drugim zakonima jer ako netko zloupotrijebi svoju ovlast ili položaj da bi sebi priskrbio protupravnu korist onda on mora biti gonjen prekršajno ili krivično. Prema tome, to nije smisao ovog zakona. Ovim zakonom se ustvari želi nanijeti politička šteta obnašateljima javnih dužnosti, onima koji zloupotrebljavaju svoju dužnost, koji se njome koriste radi osobnih probitaka a ne radi zadovoljavanja potreba građana i rješavanja njihovih problema. Stoga ovaj zakon smatram svakako potrebnim. Dobro je da je donesen bez obzira u kojem trenutku ali dakle imamo ga. Smatram da ga treba dorađivati i vjerujem da ovo nije posljednja promjena nego da ćemo kao što se sazrijevati parlamentarna demokracija ali prije svega kao što će sazrijevati javnost u Hrvatskoj još više dorađivati ovaj zakon. Ovaj zakon promatram više kao svojevrsni etički kodeks časnog obnašanja javnih funkcija u Hrvatskoj. Stoga se zalažem da njime što jasnije definiramo uvjete pod kojima se te javne funkcije u Hrvatskoj mogu obnašati i zbog toga što je struka političara ozbiljno narušena. Političarima se najviše ne vjeruje u ovoj državi. Ovaj zakon i definiranje ovim zakonom uvjeta pod kojim se netko može baviti politikom i obnašati javnu dužnost mogla bi doprinjeti tome da se ugled naše profesije djelom podigne ali jednako tako ovim zakonom nećemo riješiti ono što jest njegov smisao a to je da onaj tko se nečasno bavi obavljanjem javnih dužnosti da mu bude nanesena takva politička šteta da nikava više ne može dobiti povjerenje građana, ne zato što je on to doista učinio nego zato što će građani biti toliko svjesni da neće za njega više na budućim izborima glasati. Kada to postignemo onda nam ovaj zakon polako neće više biti potreban. Dakle, ovim zakonom bi trebali utjecati na to da pojačamo i da podignemo zrelost hrvatske javnosti. Ono što bih želio uputiti poruku predlagateljima to je da svakako iz ovog zakona izbace lokalne dužnosnike odnosno čelnike jedinica lokalne, regionalne i područne samouprave. Ovaj zakon je pisan za državne dužnosnike pa je onda netko greškom pretpostavljam i ishitrenošću kada je bio donošen amandmanom ubacio u njih gradonačelnike i općinske načelnike. To se vidi da je bila greška zato što su bili zaboravljeni župani i zato što su zaboravljeni oni koji su birani na isti način kao što su birani gradonačelnici i načelnici, dakle njihovi zamjenici. On je neprovediv za gradonačelnike, župane i općinske načelnike a ja ću pokušati nekoliko argumenata zbog toga spomenuti. Pri čemu se zalažem da se donese zakon ili pravila obnašanja dužnosti na lokalnom i regionalnom područnom nivou. Ali taj Zakon mora biti takav da on bude primjenjiv i provediv. Ovaj zakon je neprimjenjiv i neprovediv za načelnike, gradonačelnike i župane, odnosno njihove zamjenike. Jedan od mogućnosti, od ne mogućnosti provođenja je taj da ti dužnosnici u ovom trenutku ne bi smjeli primati više nikakve, primanja iz svojih općinskih, gradskih i županijskih proračuna jer nisu svoje katice dostavili povjerenstvu. Dakle, u ovom trenutku, oni sasvim sigurno u ovom trenutku krše zakon i to po dva osnova. Jedan jer nisu dostavili kartice povjerenstvu i drugo zato što im se isplaćuju naknade a nisu ostvarili ovaj prethodni uvjet po kojem je. I što će se dogoditi sa povjerenstvom kada im 1500 načelnika, gradonačelnika, zamjenika, župana, zamjenika, dostavi imovinske kartice? Da li je to samo da se odloži, arhivira u neki registrator ili doista se želi provjeriti točnost tih podataka. Što će se dogoditi kada će povjerenstvo biti zatrpano mogućim lažnim prijavama za provjeru sukoba interesa u svim tim silnim jedinicama lokalne samouprave koje imamo u Hrvatskoj? Drugo, ovaj zakon je doista ... [[Govornik se ne razumije.]] za ono što smo nekad zvali državni dužnosnici i ne može se primjenjivati na lokalne dužnosnike u cijelom dijelu svoga teksta. Kao što je pitanje primanja plaće i definiranja primanja plaće za obavljanje te dužnosti. Jer mi promatramo državnog dužnosnika kroz premijera, predsjednika Sabora, saborskog zastupnika. Ali mi doista imamo i načelnika čije malene općinice imaju nekoliko desetaka ili stotina tisuća, ili stotinu tisuća kuna općinski budžet. Taj čovjek po ovome zakonu ne može zarađivati za život. Jer se on ničim ne može baviti, on nigdje ne može biti osim se baviti politikom defacto i biti općinski načelnik. Mi moramo omogućiti tako dugo dok ne dođe do preustroja države da općnski načelnici se mogu nečim baviti. Uostalom postavlja se pitanje da li je gore imati 25% udjela u poduzeću čiji temeljni kapital 20 tisuća kuna ili 1000 hektara zemlje. To ovaj zakon ne rješava. Ovaj zakon ne riješava pitanje cijelog kompleksa, dakle, onog velikog broja ljudi koji su na dužnostima u jedinicama lokalne samouprave. Jer ovaj broj se multiplicira ogromnim brojem jedinica, jedinica lokalne samouprave. Nadalje, člankom 10. definira pomalo inkopatibilnost obnašanja nekih dužnosti jer se postavlja pitanje da li Općinsko vijeće mora dati suglasnost da njegov načelnik sjedi u ovom Saboru. Po ovom zakonu to bi ispalo tako. A time je u velikoj mjeri prekršeno nešto što se zove autonomija lokalne samouprave. I mislim da definiranjem pozicije čelnika lokalne i regionalne područne samouprave ovim zakonom ustvari ozbiljno narušavamo autonomiju jedinica lokalne samouprave. Članak 11. definira gdje dužnosnici ne mogu biti. Pa oni ne mogu biti članovi uprava ili nadzornih odbora, trgovačkih društava. Odnosno mogu biti samo onih koji su u državnom vlasništvu. Ja napominjem da niti jedno komunalno poduzeće, srećom, nije u državnom vlasništvu, ali to znači da je onemogućeno da bilo koji načelnik i njegov zamjenik bude u nadzornom odboru tog poduzeća. Pa se postavlja pitanje kako neki ministar bi mogao pod ovim uvjetima mogao biti u nadzornom odboru neke državne tvrtke ili skupštinu a gradonačelniku bi to bilo apsolutno onemogućeno. Nadalje, ovaj zakon ne razlikuje različite oblike trgovačkih društava kao što su dioničko društvo i društvo ograničene odgovornosti. Jer u društvo ograničene odgovornosti nadzornog odbora osim ako su formirani po posebnom zakonu nema. Što znači da gradonačelnik može biti član skupštine, imenovati direktora, odnosno upravu, donositi planove i razrješavati upravu, jer može bit skupština društvo ograničene odgovornosti po ovom zakonu. I postavlja se pitanje hoće li doista Vlada definirati i svu silinu poduzeća u jedinicama lokalne samouprave gdje će omogućiti da općinski načelnici i gradonačelnici imaju status kao što imaju ostali državni dužnosnici koji će moći sjediti u nadzornim odborima i upravama poduzeća definiranim po ovom zakonu. I primjerice stav da dužnosnik ostvaruje prihod koji je manji od plaće za dužnost koju obavlja ima pravo na razliku. Dakle, to se sve definira nešto za državne dužnosnike što je apsolutno inkopatibilno sa onim statusom koji imaju čelnici jedinica lokalne samouprave [[Upadica: Kolega zaključite.]] Još jednu rečenicu ako mogu. U konačnici sankcije za kršenje odredba postavlja se pitanje kako će se jednom gradonačelniku, načelniku ili načelniku koji obavlja volonterski svoju dužnost, kazniti ga novčano prema stavku 5. članku 19. ovog zakona.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda. Poštovana zastupnica Marija Bajt.
Hvala lijepa gospodine predsjdniče, poštovani kolega je iznio niz netočnosti, pa evo samo u ispravku 10. srpnja 1998. godine Hrvatski sabor je donio Zakon o pravima i obvezama državnih dužnosnika gdje je popis dužnosnika sprječavanje i otklanjanje sukoba javnog i osobnog interesa, savjesno i odgovorno obnašanje dužnosti, predaja imovinske kartice, ne smiju biti članovi upravnih, nadzornih odbora, trgovačkih društava i savjetnici iznimno smiju u znanstvenim, školskim, kulturnim, športskim i humanitarnim vijećima bez naknade. Trebalo je biti osnovano etičko povjerenstvo međutim, nije postignut konsenzus i do toga nije došlo. A o tome zašto nije zakon donešen u prošlom sazivu i na koji način je donešen 2001. godine je pokrenuta inicijativa od HSP-a da se donese zakon Udruga hrvatskih poslodavaca je 2002. godine podnjela svoj nacrt Ministarstvu pravosuđa pa nije donešeno, tek 5. ožujka 2003. godine je HSP i hrvatska Vlada tada pokrenula u proceduru zakon da bi 5. rujna 2003. bio donešen zakon. O tome koliko je netko htio donjeti zakon ili ne ali zakon je postojao i da ga se je držalo od 10. srpnja 1998. godine. Hvala.
Kolega Mršić, povreda poslovnika.
Pa, ja ne znam što je kolegica Bajt ispravljala, dakle definitivno zakon nije bio donesen, donesen je tek na kraju mandata prošle Vlade. Vi ste donjeli jedan drugačiji zakon, drugi zakon koji u konačnici niste niti primjenjivali.
Kolega, ne radi se povredi Poslovnika, to je jasno. Kolegica Bajt je ispravljala vaše netočne navode a onda vi nemate pravo to tretirati kao povredu Poslovnika. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Frane Matušić.
Skoro da je suvišno, ali samo treba reći da je potpuno netočan navod da je HDZ vodio politiku sukoba interesa, to je potpuno netočno ali ... [[Govornik se ne razumije.]] suvišno je uopće kolegu na taj način ispravljati jer to je.
Ispravak netočnog navoda poštovani zastupnik Velimir Pleša.
Pa potpuno je netočna konstatacija gospodina zastupnika koji je rekao da HDZ nije htio donjeti takav zakon jer je samo štitio 200 bogatih obitelji. Upravo suprotno. U prošlom mandatu, u prošlom sazivu Sabora na inicijativu HDZ-a je pokrenuto da se konačno utvrdi tih famoznih 200 bogatih obitelji, ali od Vlade od koje je to bilo zatraženo nikada nismo mogli dobiti taj popis jer su razno razni razlozi bili razlog toga da se to nije objavilo, a pravi razlozi su bili da u tih 200 bogatih obitelji je više bilo onih koji su danas u oporbi a u to vrijeme bili na vlasti nego ono što ste vi htjeli reći da je to bilo 200 bogatih HDZ-ovih obitelji. To je točno. Netočan navod vaš.
Sjednica Odbora za obitelj, mladež i šport zakazana je za 13,30 sati u klubu zastupnika. Poštovani zastupnik Željko Pecek. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Poštovane kolegice i kolege. Ja naprosto sam začuđen raspravom o kojoj mi govorimo o ovom zakonu, govorimo zapravo o ispravkama netočnih navoda, govorimo o polemikama. Vjerojatno je konačno vrijeme da mi utvrdimo jedanput pravila igre. Deklarativno se svi kunemo i zauzimamo kako ovaj zakon želimo konačno donijeti. Međutim i iz rasprave gdje ulazimo u neko razdoblje prije nekoliko godina očito ne proizlazi da ne želimo postići konsenzus oko toga, ja mislim da je on neophodan. Također se previše koncentriramo na poduzetništvo. ja ću reći da je ovo diskriminacija poduzetnika naročito što se tiče ovih odredbi o vlasništvu, diskriminacija vlasnika. 25,01% je prije bilo ograničenje u postupanju sa vlasništvom ovaj puta se briše, a to zapravo znači da ćemo mi i sa 0,1% vlasništva u nekom trgovačkom društvu ili društvu sa ograničenom odgovornošću morati postupati sukladno ovomu zakonu i istovremeno gušiti povjerenstvo, a istovremeno da neznam kojeg će to efekta dati jer je opće poznato kako netko sa tako malom količinom vlasništva ne može ništa napraviti. Imamo također i apsurda da načelnici i gradonačelnici eventualno koji obavljaju poljoprivrednu djelatnost ili koji su obrtnici će morati predati odvjetniku na upravljanje svoje gazdinstvo pa će vjerojatno odvjetnik umjesto njih orati i upravljati tim gazdinstvom, a da istovremeno prihodi koji se tu ostvaruju su jako mali. Međutim radi se o diskriminaciji za poduzetnike, ali istovremeno imamo pogodovanje za neke kategorije. Ja ću te kategorije pobrojiti u članku 10. To su prije svega oni dužnosnici koji mogu obavljati znanstvene, nastavne i kulturne djelatnosti. Ja bih ovdje želio postaviti pitanje sebi, a i vama. Može li dužnosnik imati osim materijalnih i neke druge koristi? Ja duboko vjerujem da ukoliko predajem na fakultetu ili nekoj drugoj ustanovi da imam političku korist, jer se obraćam studentima. Nekoliko stotina studenata sluša ono što im ja govorim, a poznato je da 90% dužnosnika je u nekim političkim strankama. Također da li je politička korist obnašati dužnost gradonačelnika i načelnika. Da li je to uopće spojivo jedno i drugo? Ja predlažem da u zakonu kažemo da je to nespojivo, a da se ne koncentriramo da li on prima naknadu ili ne, jer također obavljajući jedan i drugi posao ima nedvojbeno političku korist jer u ime stranke i u svoje osobno ime kada je na čelu grada, županijske skupštine ili eventualno općine. Također diskriminaciju imamo i u točki 2. članka 10. gdje kažemo da se mogu stjecati prihodi po osnovi patenata, industrijskog vlasništva što je nedvojbeno, ali također i autorskih prava. Ja vas pitam što su autorska prava? To su zapravo honorari. Imali smo bezbroj puta do sada primjera kako su političari pisali knjige, kako ih je čak država financirala, kako na osnovu toga smo stjecali, kako su stjecana autorska prava i vjerojatno ne bi bilo dobro da takove odredbe imamo i dalje u ovome zakonu. Tako da ja predlažem da osim patenta i prava koja su na neki način naslovljena na industrijsko vlasništvo isključimo autorska prava. Mi ukoliko omogućimo dužnosnicima da tako rade, da predaju na fakultetima, da istovremeno obnašaju dužnost gradonačelnika djelujemo i na lošu politiku zapošljavanja naprosto jer oni blokiraju svojim aktivnostima radna mjesta, onemogućavaju mlade da se zapošljavaju jer su oni komodupleks u nekim situacijama i imamo običnih i neobičnih dužnosnika. Zbog toga ja predlažem da u potpunosti definiramo ta pravila igre. Vjerojatno još uvijek možemo oko toga ostvariti konsenzus, pa ja i pozivam da do drugog čitanja uvažimo ovo o čemu je govoreno naravno ne u polemikama nego kreativnim i konkretnim prijedlozima i pokušamo sami sebi a i drugima dati pravila igre u kojima će javnost prosuditi da li smo prije svega donijeli dobar zakon, a nakon toga da li se ponašamo sukladno zakonu, odnosno dobrim običajima. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Poštovana zastupnica Ingrid Antičević-Marinović.
Hvala gospodine predsjedniče. Smisao zakona koji je donesen pa i svih ovih izmjena trebao bi biti upravo u interesu građana, ali i u interesu politike prije svega i u političara. Često tvrdimo da je politika bitno važna, da se o njoj ne vodi ipak dovoljno računa i upravo je stoga jako važno da se definiraju jedni transparentni odnosi jer politika zadire u svakidašnji život i u sudbinu čovjeka na svim razinama, a slika koja se o njoj stvara našem društvu zaista zahtijeva da bude ponovno preispitana. I stoga i ovaj način da jedna zainteresiranost za opće dobro mora biti predmetom našeg neumornog nastojanja da se stvari unaprijede. Zato se ne bih složila sa gospođom potpredsjednicom Đurđom Adlešić koja kaže da se mi opet bavimo sobom. Ovo su bitna pitanja građana, ali bitna pitanja politike ako je želimo zaista unaprijediti i shvatiti da je ona angažiranost za opće dobro. Zaista postoje ljudi u politici kao i svim drugim profesijama koji čitav svoj angažman, sve svoje umne pa i fizičke snage stavljaju upravo u to u jednu angažiranost unapređenje i zainteresiranosti za javni interes, za javno dobro. Istina je da mnogobrojne afere koje su povezane sa nekim osobama pa i ponekad s nekim uglednim osobama ili strankama izazivaju optužbe, izazivaju sumnje, izazivaju predrasude i poopćavanja, ali upravo ukazivanje na takve stvari nije remećenje i negacija ili omalovažavanje politike već upravo jedan pravilan način da se stvari u tome unaprijede. Prema tome mi ovdje zaista moramo zajedničkim snagama, pustimo sada tko je bio čak i predlagač kako je došlo do toga, ali ako želimo ljudima pokazati zaista da nam je do toga stalo onda moramo postići konsenzus oko toga da takvo ponašanje koje se želi ovdje izmjenama zakona regulirati bude transparentno. Ponekad često građani ne razumiju pa i ponekad mi ne razumijemo o čemu se ponekad radi pa čak ponekad služimo se ili se može dogoditi da se netko služi političkim diskvalifikacijama da se netko nalazi u sukobu interesa. Zato ovaj prijedlog zakona mora biti unaprijeđen a on o tome ne govori čini mi se pa niti jedan prijedlog o tome koja su ponašanja dozvoljena, a koja nisu. Dakle jedino transparetnost od toga može dovesto do toga da nije sve sukob interesa, jer kada je sve sukob interesa ona nema sukoba interesa. Možda je tome nekome do toga i te kako stalo. Prema tome, transpretnost odrediti stvarno koja su to ponašanja. SDPe se zalagao nije uspio u koaliciji upravo da se takva ponašanja zakonski reguliraju. I to ono što j enajbitnije apsolutna profesiionalizacija. Ovdje je bilo pitanja, pa ne želimo nekakvo siromaštvo, međutim, moramo shvatiti da politika nije privilegija. Politika počesto za neke imućne ne bi više biti trebala služiti niti za održavanje takvog statusa. Ona ponekad za o ne, za takve osobe mora značiti i žrtvu. Ali onda se moraju oprijedjeliti, ili biznis ili politika. Ne može jedno i drugo. Prema tome, mi se zalažemo za apsolutnu profesionalizaciju. Kako na državnom nivou tako možda će biti potrebi i za druge službenike i namjštenike jer to sve uzemlje imaju. Ne samo za državne dužnosnike nego i za službenike i namjštenike da imaju svoj etički kodeks ponašanja. Pa ni ovaj zakon počesto nije samo i zakon nogo on govori i o timnekim vrijednodstima koje možda nema u drugim zakonima. Pa ga tako i treba shvatiti da je on etički kodeks ponašanja. Također ono što je jako važno, to je, zato se SDPe zalagao i zalagati će se. I to je ako želimo onda stvoriti sliku ne samo da političari ne upadaju u situacije i državni dužnosnici u situacije u kojima oni neće b iti sukobu intersa nego ne smiju dovesti se u situaciju u kojem će izgledati da su u poziciji sukoba interesa. Pa čak i onda kada nisu. Jer t a percepcija javnosti je jako važna. Prema tome zalažemo se za to da državni dužnosnici ni u kom slučaju ne budu članovi upravnih i nadzornih odbora, nigdje. Niti u poduzećima koji su u većinskom ili apsolutnom vlasništvu države. Upravo je to primarsni interes odnosno, ako želimo vratiti povjerenje građana. Ponekad se često pa nije čak i bitno jesu li plaćeni ili nisu plaćeni, to je mislim važno. Zbog toga opravdavati naime suprotno mišljenje ili post zadržvati čak postojeće situaciju objašnjenjem daipak državni dužnosnici država je vlasnik pa državni dužnosnici su tu zaintereisirani odnosno da to poduzeće dobro radi i tako. Tu trebaju raditi profesionalci, koji su uza to plaćeni i koji su za to odgovorni. Jer teško je objasniti građanima da državni dužnosnik sjedi u jednom upravnom i nadzorom odboru pa bez obzira imao plaću ili ne da on tu nekakav u tjecaj i nema. I makaer nema. Ali kažem, bit zakona je ne samo da spriječava sukob interesa nego da ne dozvoli političaru da dođe u situaciju u kojoj će uopće on izgledati da je u sukobu interesa. I ako tako shvatimo mislim zakon da ćemo ga onda i unaprijediti. Jako je važno ova izmjena koja se predlaže u članku gotovo svijh ovih zakonskih prijedloga da zaista niti jedan državni dužnosnik ne bude ovako vlasnik dakle, dozvoljeno ograničenje od 25%. Misilm da je to dobar korak ali nije dovoljan. Dakle, treba stvar unaprijediti u tom smislu. Važno je napomenuti da ovaj zakon i ne smije mu se dozvoliti da se tu umanji, da ne bude komplementaran sa ostalim kazneno pravnim propisima kao instrument u borbi protiv korupcije a na određeni način dakle i tu on mora predstavljati ne samo etički kodeks nego upućivati onda i na kazneno pravne norme. Zato se SDPe zalagao i na žalost evo prošlo je dugo vremena Vlada ne izlazi sa snovim prijedlogom novele kaznenog zakona koja nam je toliko potrebita ne samo u usuglašavanju nekih normi, zaštićenih međunarodnim pravom nego jednako tako ono što smo htjeli postići a to je da se produlje rokovi zastare. Da ne sankcionirani gospodarski kriminalitet da se nesankcioniranje gospodarskog kriminaliteta omoogući produljenjem. Ne samo zastarnih rokova nego i boljim inkriminacijama. Dakle evo i sada mogu objaviti evo Vlada izgleda s obzirom da je formirala samo skupinu koja će raditi na nekoj tzv. ponovno se mini kaznenoj reformi, nama treba maksi kaznena reforma. I u tom smislu upravo je i Europska zajednica dala bila visokoe ocjene Hrvatskoj tada kada se još uvijek mislilo da će taj novela kaznenog zakona opstati. Predlažem stoga da predlagač i te kako razmisli o ovim stvarima, o kojima mi na kojima mi iz SDPa inzistiramo. Jer ovo je jedna također nedovoljna izmjena. Bilo je ovdje i prijedloga da se objavi na Internetu sve ono što državni dužnosnici imaju. To je potrebno to bi bilo dobro. Ali to nije dovoljno. Jer postoji opasnost skrivanja imovine na kraju krajeva mi još uvijek nemamo uređene evidnecije pa niti imovine, mogućnosti su prenosa ne samo ovdje zatavoreni krug odnosno zainteresiranih osoba. Nego sasvim na neke treće osboe, to je našoj javnosti i tekako poznato. Zato intencija ovoga Zakona jeste da se učine transparetna ponašanja, da se točno javno zna koja su ponašanja dozvoljena a koja nisu. Jer kažem, jedna fluidnost i netransparetnost stvara kažem kod građana situaciju da je sve sukob interesa a onda dan ije ništa. I zato mislim jedna transparetnost u definiciji koja su ponašanja dozvljena, onda ćemo lako vidjeti koja ponašanja nisu dozvoljena. Mislim da oko toga trebamo oko toga treba postići konsenzus i ond aće ta jedna uspješnost zakona a i afirmacija politike odnosno rehabilitacija politike biti ipak uspostavljena. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Ispravak negočnog navoda poštovana zastupnica potpredsjednika ĐUrđa Adlešić.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, kolegica Ingrid Antičević Marinović vjerojatno me nije dobro čula, slušala ili nije bila u dvorani. Ja naime nisam rekla da se mi bavimo samo sa sobom, nego sam rekla da ovakvim cijelodnevnim raspravama o ova dva zakona se stiče dojam da raspravljamo samo o plaćama i pravima a ne i o obvezama što je prilično veliak razlika u odnosu na interpretaciju kolegice Ingrid. Ali mi je drago da smo se složili u onom dijelu da dužnosnici ne bi smjeli biti članovi nadzornih odbora. Jedino mi je žao da se toga ranije sjetili na primjer u Linića i slično.
Replika poštovana zastupnica Marija Bajt.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Moram reći da se u velikom dijelu rasprave sa kolegicom Antičević Marinović sam složila. I da se slažem u tom dijelu i smatram da je korupcija raširena u Hrvatskoj ali ne znamo koliko. da ona smeta poslovanju i da dojam o njenoj raširenosti ide u prema općoj eroziji morala u Hrvatskom društvu. DA odbija strane ulagače i tako dalje. I da mislim da tu trebamo krenuti upravo od dužnosnika. I suzbiti spregu politike i poduzetništva da to u svakom slučaju nam je i zadatak. Međutim ono što je interesatno i što eto radi transparetnosti kako kolegica Antičević kaže, voljela bih znati kao član vlade u prošlom sazivu da nam objasni kako je došlo do promjene mišljenja kod kolegice sada, jer znamo, i voljela bih čuti to od nje, ukoliko nadzornih i upravnih odbora su bili gospoda ministri tada Linić, Crkvenac, Čačić, Goran Granić i tako dalje. Kažem u jednom dijelu se slažem a još bih rekla da za mene hrvatsvo nije samo nacionalna kategorija nego i moralna. I da je nedopustivo da hrvatski dužnosnici se ponašaju neomoralno prema svom vlastitom narodu, i da upravo u smjeru toga podupirem zakon koji je donošen. I slažem se u velikom dijelu s kolegicom. Hvala.
Odgovor na repliku poštovana zastupnica Ingrid Antičević Marinović.
Replika će biti dosta blaga jer se gospođa Bajt uglavnom sa mnom složila, i to je dobro pogotovo oko ove p rofesionalizacije. Kako je SDPe, vi ste rekli omogućio odnosno dozvoljavao da gospodine potpredsjednik Linić bude član nadzornih odbora, prije svega veliki je bio napredak ali slažem se s tim da nije dovoljno da bude bez ikakave naknade. Osim toga mnogi zakoni koji dan danas se donose obvezuju pojedine ministre da sjede u upravnim i nadzornim odborima, to je ono što trebamo mijenjati a to sam već objasnila. Prema tome tako je do toga došlo. A već sam i prvotno bila odgovarajući na ispravak netočnog navoda kolege zastupnika iz vaših redova rekla da je upravo to bio kompromis koji je morao SDP sjedeći u koalicijskoj vladi učiniti ali SDP se od početka zalagao da upravo bez obzira je li se radilo o državnom vlasništvu ili pretežitom ili apsolutnom vlasništvu države upravo iz ovih razloga o kojima sam ranije i govorila ne budu upravo državni dužnosnici i na tom moramo napraviti dodatni napor jer koristi će biti veće od eventualne štete ako u njemu sjede čak i nesposobniji od nekog državnog dužnosnika za kojeg počesto smatramo da su nezamjenjivi.
Hvala lijepa. U ime Kluba HSLS-a DC-a poštovani zastupnik Ivan Čehok.
Gospodine predsjedniče, gospođe i gospodo. HSLS sada s DC-om se u prošlom sazivu zalagao za donošenje Zakona, premda smo kada smo donosili Zakon u prošlome sazivu najavljivali da će ga trebati mijenjati i da Zakon koji smo donijeli u prošlom sazivu nije kvalitetan Zakon, da to nije dovršen zakon, ne trebam podsjećati da svi zakoni koji su nedovršeni, nesavršeni kao da i nisu Zakoni. Oni su teško primjenjivi i teško su provedivi ja se bojim, govorim sada osobno da će i ovaj Zakon s našim današnjim izmjenama i dopunama biti teško primjenjiv i teško provediv Zakon i rekao bih premda još jednom ističem da mi podržavamo donošenje ovih izmjene i dopuna da će to praktički biti zakon koji će nepotrebno stvoriti stanje moralne panike i svojevrsnog totalitarizma prema javnim osobama u društvu s time da je riječ o Zakonu koji će stvoriti mrežu, neka mi bude dopušteno da se tako izrazim koja će hvatiti sitne ribice koje će se koprcati a velike ribe će ostati mimo te mreže i takva gusto isprepletena mreža uopće velike ribe neće zahvatiti. Nama će se dogoditi samo da našoj javnosti objasnim, koja nas sluša, da će praktično stvarno onemogućeno o ćemu je mislim dobro govorio kolega Mršić da u nekakvoj općini ili u malom mjestu se ljudi neće moći baviti svojim temeljnim poslom, ako se žele baviti, ako žele biti što je često i časna dužnost u manjim mjestima načelnik općine ili nešto slično ali da će istodobno doista biti moguće ono što se događalo na žalost i u bivšem sazivu da netko postavi svoju suprugu za veleposlanicu a da za to nema uvjete. To će i dalje biti moguće, i dalje će biti moguće nepotističko zapošljavanje i dalje će biti moguće zapošljavanje po podobnosti i dalje će moguće biti napredovanje bez ikakvih kriterija ali s druge strane ćemo mi stvoriti jednu antipoduzetničku klimu o čemu je dobro govorio kolega Pecek i nama će se dogoditi da svi oni koji su poduzetnici neće moći se baviti politkom i da svi oni koji su u politici neće moći na bilo koji način pokazati da su bili dobri poduzetnici. Mislim da to nije dobro, mislim da ovim Zakonom stvaramo jednu antipoduzetničku klimu koja inače se stalno negdje pojavljuje u hrvatskome društvu, u javnosti, i da praktično će velike ribe isplivati iz te mreže a mnoštvo malih ribica će se koprcati zbog kojih nećemo mi u moralnom smislu i u socijalnom smislu apsolutno ništa bitno promijeniti u hrvatskom društvu. I stoga bih vas želio podsjetiti da apsolutno nitko danas ne govori o postojećim mehanizmima, gospođe i gospodo, u cijelom svijetu u cijeloj Europi postoji jedan jedinstveni i najbolji mehanizam na koji je moguće provjeriti što rade javne osobe. To je mehanizam porezne kartice na kraju godine, to je mehanizam imovinske kartice i to je provjera od strane porezne uprave koliko prijavljuješ i koliko stječeš. To je mehanizam koji funkcionira u Austriji, Sloveniji, u Njemačkoj to je mehanizam koji treba funkcionirati u Hrvatskoj. Kada će porezna uprava dobiti naše kartice, i kada će poreznik i inspektor moći provjeriti što unutra stoji a koliko smo u međuvremenu stoji to će biti jedini učinkoviti mehanizam nadzora javnih osoba. I dajmo ovlasti poreznoj upravi, dajmo više ovlasti ohrabrimo naše inspekcije, kada oni krenu na teren i kada vide postoji li jaz i postoji li ozbiljno odstupanje od onoga što prijavljujemo i onoga što stječemo tada ćemo moći javne osobe izložiti javnosti, sve ostalo je zapravo, još jedamput ponavljam pletenje mreže koje neće imati velikoga smisla.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda poštovani zastupnik Miroslav Korenika, izvolite.
Gospodin Čehok netočno tvrdi da se HSLS 2001. godine ili tih godina zalagao za donošenje ovakvoga Zakona jer upravo zbog njihovog neslaganja u koalicijskoj vlasti taj Zakon nije donesen i povučen je iz procedure. Hvala lijepo.
Povreda Poslovnika, zastupnik Ivan Čehok.
Gospodin Korenika je povrijedio članak 209. jer nije ispravio nikakav moj krivi navod, nije točno da HSLS je opstruirao, gospodin Korenika se inače malo češće služi izmišljotinama pa mu stoga i to...
Poštovani zastupnik Dragutin Lesar u ime Kluba HNS LS PGS.
Hvala gospodine predsjedniče, kolegice i kolege nisam se mislio na kraju javiti ali s obzirom na tijek rasprave moram izraziti jednu stvar koja me dosta zbunila. Naime, najveći dio u raspravi i kritike na ovaj Prijedlog izmjena i dopuna Zakona nije bio na predložene izmjene i dopune nego na Zakon koji je ako se ne varam donijet prije negdje oko 5 mjeseci tadašnjom parlamentarnom većinom. I s obzirom na to kritike koje idu na postojeći tekst zakona a koje ni Vlada ni mi nismo predlagali mijenjati su me donekle iznenadile i sada se pitam da li imamo želju da donesemo Zakon koji će sprečavati sukob interesa u obnašanju javnih dužnosti, kao što se Zakon zove ili samo za državne dužnosnike. Naime, zahtjevanjem izuzeća a istovremeno govoriti o političarima ali zaustaviti nivo ili granicu političara samo na državnom nivou i tražiti izuzeća za sve ono što je na regionalnom i lokalnom nivou onda znači da zapravo je većina danas u ovoj raspravi tražila isključivo sukob interesa državnih dužnosnika a ne u obnašanju javnih dužnosti. Ja teško mogu prihvatiti da župani ne mogu biti u sukobu, da gradonačelnici ne mogu biti u sukobu, prema tome moramo se odlučiti, da li ćemo ovo područje regulirati Zakonom o državnim dužnosnicima i onda se zaista ne može odnositi na lokalni i regionalni nivo ili ćemo i dalje govoriti o sprečavanju sukoba interesa u obnašanju javnih dužnosti a ne samo državnog nivoa. Neću u drugom Prijedlogu zakona ići s time da idemo na izuzeća jer kada krene se jednom u izuzeća u Konačnom prijedlogu zakona nakon treće izmjene u tom Zakonu više neće biti nikoga. Jedino je problem koji je uočen dobro i kojega ćemo morati razrješiti je zaista kod onih načelnika općina koji volonterski obnašaju svoju dužnost, ne primaju za to plaću i tu situaciju će trebati u pravnom smislu potpuno drugačije riješiti do drugog čitanja. Hvala.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda poštovani zastupnik Velimir Pleša.
Pa ispravit ću gospodina Lesara samo kratko. On je rekao da misli da je nemoguće da gradonačelnici budu u sukobu interesa ili ne budu u sukobu interesa. Vidjeli smo prije desetak minuta da je to moguće jer koprivnički gradonačelnik to svakako nije.
Hvala i završni osvrt državni tajnik Antun Palarić. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospođe i gospodo zastupnici obavljanje državne i javne dužnosti je časna i odgovorna djelatnost i velika većina hrvatskih državnih dužnosnika i dužnosnika na lokalnoj razini tu svoju dužnost obavlja baš onako kako treba. Međutim volja je hrvatske Vlade da se podigne dignitet državnih i lokalnih dužnosnika pa čak instrumentima koje predviđa ovaj Zakon o sprečavanju sukoba interesa u obnašanju javnih dužnosti. Vlada je očekivala veliki interes Parlamenta za izmjene ovog Zakona i zbog toga je uputila Zakon u prvo čitanje, u redovnu proceduru kako bi pri izradi Konačnog prijedloga zakona u tekst mogla ugraditi veliku većinu primjedbi koje joj se čine prihvatljivim. Meni je osobno drago da smo ovoliko dugo raspravljali. Mi smo svakako prešli obuhvat izmjena ovim Zakonom i očito je da ćemo u Konačnom prijedlogu zakona morati intervenirati u brojne članke zakona koje su sada na snazi. Ne bih otvarao polemiku sa diskusijama. Mi ćemo pažljivo proučiti fonogram i ono šta budemo prihvatili to ćemo ugraditi u tekst, što je prihvatimo obrazložiti ćemo sa razlozima zašto ne prihvačamo međutim moram odgovoriti i na neke navode da je Vlada prepisivala Zakon. Jasno da Vlada je imala svoju viziju kako urediti ovo pitanje i nije potrebno prepisivati zakon. Ne možemo prihvatiti tezu da bi gradonačelnici i općinski načelnici, župani i podžupani bili izuzeti iz ovog Zakona jer, i da bi se on odnosio samo na državne dužnosnike. Vi u hijerarhiji državnih dužnosnika imate ljudi koji su po svom položaju dužnosnici, ali oni nemaju nikakvog dodira sa troškom javnih sredstava niti mogu bilo kome šta pogodovati. Recimo ovaj Zakon bi se primjenjivao na zamjenika državnog tajnika u Središnjem uredu za I Hrvatsku, a cijeli taj ured ima proračun od 2 milijuna kuna, a po prijedlogu koji su se danas čuli ne bi se primjenjivao na gradonačelnika Zagreba, a Proračun Zagreba je ogroman. Proračuni županije su također veliki i svih velikih gradova. No nešto je izuzetno važno naglasiti i moram reći sada je stav Vlade. Vlada je raspravljala o jednom pitanju primjene ovog Zakona jer se pokušala, pokušalo iznijeti tumačenje da bi protekom roka od 4 mjeseca od stupanja na snagu ovog Zakona prestala mogućnost da se imenuju članovi nadzornih odbora ili upravnih odbora tamo u trgovačkim društvima gdje država ima većinu. To je vrlo neobično tumačenje tim više što su i sada tamo gdje izmjena nije izvršena državni dužnosnici koji su nekad bili ministri sada su saborski zastupnici i pitanje je kad bi se tako tumačio zakon šta bi se dogodilo. Da li bi uprave tih javnih poduzeća gdje su javna poduzeća ili trgovačka društva u državnom vlasništvu zapravo da li bi ta društva ostala bez nadzora. Naravno da Vlada ne tumači tako zakon. Vlada ga tumači onako kako piše. U prijelaznim odredbama kaže da se odredbe članka pa ih nabraja između ostalog i članka 11. ovog Zakona početi će se primjenjivati po proteku roka od 4 mjeseca od dana stupanja na snagu ovoga Zakona, a to znači da tek po proteku roka od 4 mjeseca će Hrvatski sabor na prijedlog Vlade utvrditi poduzeća koja su od interesa za Republiku Hrvatsku. Vlada priprema popis, ona će ga dostaviti. Ja vjerujem da je bivša Vlada na ovaj način tumačila ove odredbe jer inače bi bila uputila u proceduru u mandatu 2 mjeseca od stupanja na snagu Zakona taj popis. To je vrlo jednostavno napraviti, to je dvadesetak, trideset tvrtki za koje mi zapravo i svi znamo da su od interesa za Republiku Hrvatsku. Dakle mi ne možemo prihvatiti tezu da imenovanja nisu moguće ili da su protuzakonita. Tvrdimo da su ona utemeljena na Zakonu i da zapravo pažljivim iščitavanjem prijelaznih odredbi Sabor nije ni mogao utvrditi koja su to poduzeća od državnog interesa. Evo predlažem da se podrži donošenje ovog Zakona što, u što i ne sumnjam jer je ogromna većina zastupnika za to i da se zaduži predlagatelj da do sljedećeg čitanja razmotri primjedbe i prijedloge koji su rečene o ovom Zakonu. Nećemo se protiviti ukoliko nas zadužite da do sljedećeg zasjedanja Sabora dostavimo popis ovih tvrtki. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem. Zaključujem raspravu. Popodnevnim, nakon stanke koja bi sada bila bi išli sa predloženim i utvrđenim redoslijedom iz dnevnoga reda. Dakle to bi bili Zakoni o prijenosu vlasti, o pravima i obvezama državnih dužnosnika i ukoliko je Odbor završio oko onoga memoranduma između Hrvatske i SAD-a o intelektualnom vlasništvu. Popodne bih također uvrstio u dnevni red po hitnom postupku 5, zapravo jedan set zakona koji su došli iz Vlade, koji su danas, koji se upravo distribuiraju u pretince, koje još niste dobili ali ćete u međuvremenu za vrijeme ove stanke, koji će doći u pretince koji su vezani za Proračun, Izmjene i dopune Zakona o željeznici, Izmjene zakona o porezu na dohodak, Izmjene i dopune zakona o mirovinskom osiguranju, Prijedlog zakona o izmjenama Zakona o oslobađanju od plaćanja dijela troškova zdravstvene zaštite, Konačni prijedlog zakona o izmjenama Zakona o zdravstvenom osiguranju i Konačni prijedlog zakona o izmjeni i dopuni Zakona o radu, Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o porodnom dopustu majki koje obavljaju samostalnu djelatnost i nezaposlenih majki i Prijedlog odluke o održavanju vojnih vježbi pripadnika oružanih snaga Republike Hrvatske, oružanih snaga Sjedinjenih Američkih Država tijekom 2004. godine. Molim vas da te u pretincima podignete ove prijedloge zakona kako bi mogli u popodnevnom dijelu ih uvrstiti u dnevni red. Još bih rekao samo jednu stvar. Ja sam se po članku 32. Poslovnika Hrvatskog sabora dužan brinuti o ispunjavanju prava i obveza zastupnika u Hrvatskom saboru. Među inim to spada i za prijave za “Aktualno prijepodne”. Danas u Vjesniku je objavljen članak prema kojem stoji da sam ja osobno oko 17.00 sati u petak ispred ulaza u Veliku vijećnicu osobno odnio jedan popis zastupnika koji su se prijavljivali za “Aktualno prijepodne”, da sam ga ja osobno odnio prema riječima zastupnika Miroslava Rožića. Niti sam bio u sabornici u to vrijeme, niti sam osobno odnio, niti sam imao bilo kakvoga udjela. Pa, molim takve, ja sam dužan reći to, jer to spada u dio jednog stalnoga postupka koji se želi dezavuirati i obezvrijediti i uloga i Hrvatskog sabora i mene kao predsjednika Sabora. Hvala lijepa. Nastavljamo sa sjednicom u 15,00 sati. STANKA U 13,22 SATA Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sprječavanju sukoba interesa u obnašanju javnih dužnosti. To je bilo prvo čitanje, P.Z. broj 14. Predlagatelj zakona je Klub zastupnika HSP-a. Povukao je Prijedlog iz procedure.
Hvala lijepo, gospodine predsjedniče! Gospođe i gospodo zastupnici! Prijedlog Zakona o prijenosu vlasti također je jedan od projekata Hrvatske stranke prava odnosno Kluba HSP-a u Hrvatskom saboru koji ima svoju povijest i nije baš star kao ovaj prethodni o kojem smo govorili tri godine, ovaj je nešto mlađi. Dakle, tek je negdje u dobu kada se recimo može sa manje straha prohodati, dakle negdje oko dvije godine je ovog časa star odnosno nešto malo više od dvije godine. No, eto došao je u proceduru konačno iako se nalazio već u dva navrata na dnevnom redu Sabora u onom prošlom sazivu, evo ga opet i konačno o njemu možemo i raspravljati. Naravno, ovaj prijedlog zakona Klub HSP-a podnio je još prije prošle sjednice, no naravno u poslovničkom roku stigao je na dnevni red tek sada i to u međuvremenu je i Vlada od prošle sjednice do ove napravila prijedlog svog zakona koji je zapravo mogao bih reći u 90% sadržaja posve identičan prijedlogu, našem prijedlogu. Ima nekoliko stvari koje smo mi napisali doduše u obrazloženju i ne kao članci ali se moglo bez ikakvih problema naš prijedlog zakona praktički svesti u ovaj kojeg je predložila Vlada samo sa jednim amandmanom koji bi sadržavao ono što je Vlada u svom prijedlogu napisala u člancima 4. i 5. mislim, ne u člancima 3. i 4. Dakle, uz jedan Vladin amandman ovaj zakon je već mogao biti raspravljan, ali eto mi smo čekali da Vlada praktički da svoj prijedlog kažem koji je u 90% gotovo identičan pa ću ja dati obrazloženje onakvo kakvo se nadam Vlada neće ponavljati nakon mene. Dakle, zakonska regulacija prijenosa vlasti jednako je važna za razvoj demokracije u Hrvatskoj kao i zakonska regulacija demokratske smjene vlasti kroz paket zakona u svezi sa izborom zastupnika u Hrvatski sabor i to je bio povod zbog čega smo mi zapravo predložili ovaj zakon. Prijenos vlasti u Republici Hrvatskoj je na državnoj razini bilo nakon provedenih izbora za Hrvatski sabor, bilo nakon formiranja nove parlamentarne većine u Hrvatskom saboru nije do ovog časa reguliran nikakvim zakonom pa smo bili svjedoci prije dvije sjednice odnosno na samoj konstituirajućoj sjednici ovdje činjenice da se morao mijenjati i Zakon o Vladi jer su aktualni ministri zapravo bili još uvijek ministri, nisu mogli biti zastupnici itd. pa smo željeli na određeni način regulirati to i ovim zakonom. Hrvatska javnost je nakon izbora 3. siječnja 2000. bila upravo iz razloga što ovo područje nije regulirano nikakvim zakonom zasuta raznim kontradiktornim optužbama sa jednog i sa drugog kraja političke scene, dakle i od strane onih koji su na vlasti nakon izbora došli i onih koji su sa vlasti sišli. Govorilo se o političkim čistkama, o revanšizmu. S druge strane se govorilo o potrebi smjenjivanja kadrova gdje na pozicije treba doći pravi stručni ljudi. Govorilo se o smjenama koje nisu zbog stručnosti nego zbog političke podobnosti, govorilo se o nepotizmu i svemu i svačemu i Klub HSP-a je iz tog razloga podnio prijedlog Zakona o prijenosu vlasti ili izradio Prijedlog Zakona o prijenosu vlasti kako bi se na izvjestan način da tako kažem razradila odnosno utvrdila pravila igre, bolje rečeno da bi se utvrdila pravila po kojim se smjena vlasti odvija. Ono što se jednostavnim rječnikom može reći treba postojati zakonska osnova po kojoj bi svaki državni dužnosnik koji je imenovan ili izabran na tu dužnost ili imenovan ili izabran u nadzorne odbore državnih tvrtki ili na slična mjesta zapravo morao znati i svatko od državnih službenika bi morao znati da li su oni ljudi koji nakon izbora trebaju pakirati kofere, spremati slike svoje obitelji sa pisaćih stolova u kartonske kutije i nositi to ili su to ljudi koji mogu zapravo ostati na svojim radnim mjestima, čekati da dođe nova uprava, državna uprava i za to vrijeme osiguravati nesmetan rad državne uprave koja naravno ne smije biti narušena ni na koji način. Ovaj zakon ima zapravo nekoliko dimenzija. On nema samo svoju političku nego on ima i upravnu, i kadrovsku pa i vremensku dimenziju. Dakle, uz političku sasvim sigurno je najvažnija ili jedna od važnijih upravna dimenzija koja zapravo radi se o tome da prijenos vlasti treba s jedne strane zadovoljiti potrebu za efikasnim i nesmetanim funkcioniranjem sustava državne uprave tijekom te promjene vlasti. Što bi značilo zapravo da se tu traži ili očekuje ili pokušava napraviti tako da postoje minimalne kadrovske promjene prilikom prijenosa vlasti. A s druge strane taj prijenos vlasti trebao bi omogućiti dakako novoj parlamentarnoj većini izbor i nadzor svih segmenata izvršne vlasti koju oni smatraju odlučujućim, što uvjetuje dakle, ili što bi zahtjevalo maksimalne moguće kadrovske promjene. Pomiriti ta dva međusobno suprostavljena stava je pokušaj ovog zakonskog prijedloga. Zato je po nama, po našem sudu nužno konsenzusom parlamentarnih stranaka odrediti do koje razine se u sustavu državne uprave trebaju provoditi razrješenja i imenovanja pri promjeni vlasti. Ovaj prijedlog koji je podnjela Vlada zapravo pokazuje da, ha, neću reći pokazuje ali eto, izaziva sumnju da taj konsenzus niti ovaj puta nažalost nećemo postići. Iz toga razloga što je ono, onu razinu koju smo mi zahvatili svojim prijedlogom zakona tim kadrovskim provjerama je otprilike ona razina koju imaju moderne europske države. Ja ću samo reći da smo se motivirali praksom kakvu ima Njemačka, Velika Britanija, Irska, Kanada, Australija, Belgija i SAD. I pokušali smo iz tih praksi zapravo dati jedan prijedlog koji bi bio najsličniji onom modelu kojega ima nama susjedna država Slovenija koja primjerice, reći ću vam, da je našim prijedlogom zakona, da budem posve konkretan, obuhvaćeno negdje oko 270 državnih dužnosnika i državnih službenika. A da primjerice u Sloveniji koja je prilično kao što vam je poznato i manja država i ima manji broj stanovnika zapravo i drugačije organizirana državna uprava sa puno manje dužnosnika u Sloveniji je to ovakvim zakonom obuhvaćeno negdje oko 3 stotine državnih dužnisnika i8 dražavnih službenika. Prema tome, ovaj obuhvat koji smo mi napravili u svakom slučaju ne stoji bilo kakva primjedba da bi on bio prevelik, preširok ili predubok. Je primjerice, usporedbe radi, u Njemačkoj koja je doduše puno veća država taj obuhvat je negdje između 600 i 700 državnih dužnosnika i državnih službenika ali tu se radi samo o saveznom državnom aparatu i saveznoj državnoj upravi ne kao što znadete Njemačka je drugačije teritorijalno i politički organizirana državna od Hrvatske. No, u svakom slučaju ne postoji nekakva korelacija između broja stanovnika, veličine države i obuhvata državnih dužnosnika ili službenika koji bi bili zahvaćeni tim zakonom. Pa mi držimo da smo u svom prijedlogu dali jedan optimum i širine i dubine prilikom promjene vlasti, prilikom prijenosa vlasti. No, dakako sve je to podložno ovakvim ili onakvim, ovakvim ili onakvim ocjenama. U svakom slučaju čini nam se da bi bez obzira na podložnost različitim ocjenama koliko je to dobro ili loše zahvaćeno, bez obzira na sve to skupa ponavljam trebali postići određeni konsenzus svih političkih stranaka jer inače je bez obzira što ćemo donjeti takav zakon ako bude se recimo dogodilo što je, zašto postoji velika, veliki postotak vjerojatnosti da ovaj naš prijedlog bude mrtvo hladno odbačen u ovom Parlamentu. A da bude prihvaćen prijedlog Vlade. Mi ćemo se opet naći u poziciji da ćemo imati Zakon o prijenosu vlasti ali ćemo i dalje imati sumnjičenje o revanšizmu, o nepotizmu, o političkoj podobnosti i o svemu ostalom. Samo ako postignemo doista jedan politički konsenzus svih parlamentarnih političkih stranaka oko ovog pitanja onda možemo suzbiti bilo kakve prigovore i bilo kakva natezanja o tome radi li se o revanšizmu ili radi li se o normalnom prijenosu vlasti u kojem se prije svega osigurava normalan rad državne uprave u prijelaznom periodu. Još je jedan segment, dakle, ja sam već rekao o ovoj upravnoj dimenziji, političkoj dimenziji je također dosta rečeno i napisano, već i dosta diskutirano u, ako ne sa, u ovoj sabornici ali sigurno po hodnicima, dakle, neslužbeno u ovome Domu. Isto tako i o samoj kadrovskoj dimenziji govori ova činjenica o kojoj sam pričao a to je zapravo pokušaj da se razgraniči što su to političke dužnosti u sustavu državne uprave a što su stručne odnosno javnoslužbeničke dužnosti. Ta nejasna granica između političkih i javnoslužbeničkih dužnosti nikada i nigdje ne može zajamčiti niti stručnost niti efikasnost državne uprave, već ta nejasna granica jedino što može jamčiti je politički volontarizam, i podobnost po izboru kadrova na svim razinama državne uprave. To je posve sigurno i nedvosmisleno. Drugim riječima mi držimo da je potrebno razgraničiti političke dužnosnike koji daju svoje mandate na raspolaganje, tj. napuštaju svoje dužnosti prilikom promjene vlasti od javnih službenika koje se na svoje dužnosti biraju putem javnog natječaja te bi trebali ostati na dužnosti neovisno o promjeni vlasti. Nije zanemariva u cijeloj ovoj priči oko prijenosa vlasti nego čak štoviše vrlo je i bitna ako se podsjetimo smjene ili prijenosa vlasti nakon 3. siječnja 2000. godine i tzv. vremenska dimenzija ovog cijelog problema. Naime, prijenos vlasti ne smije trajati neograničeno dugo, on mora biti vremenski ograničen, prijenos vlasti ne smije imati za posljedicu funkcioniranje, da funkcioniranje državne uprave dovede u pitanje. Građani i državni službenici ne smiju osjetiti a kamoli snositi posljedice prijenosa vlasti, ne smije doći u pitanje ni svakodnevna zadaća državne uprave, ni kratkoročni ili srednjoročni projekti. Istodobno jasne zakonske odredbe i jasni rokovi prijenosa vlasti znači kako se svaka koalicija ili stranka koja kani preuzeti vlast u zemlji mora pravodobno za to pripremiti i to programski i kadrovski. Prijenos vlasti mora biti brz, sveobuhvatan u okvirima zakona, odnosno u onim okvirima u kojima zakon obuhvaća taj prijenos vlasti, odnosno mora biti usklađen sa primopredajom dužnosti na svim zakonski predviđenim razinama. Za to je po našem sudu trebao skrbiti posebni prijelazni odbor unutar, koji bi se formirao po ovom zakonu. Taj prijelazni odbor kao što piše u članku 7. našeg prijedloga trebao bi imenovati Hrvatski sabor na svojoj konstituirajućoj sjednici, odnosno pri formiranju nove parlamentarne većine, morao bi se sastojati od više članova i mora bi biti sastavljen paritetno od predstavnika nove i bivše parlamentarne većine. Kako bi se taj prijnos vlasti odvijao što je moguće bolje bez i bez, bez problema i bez zastoja. Pa čak i bez određenih sumnjičenja prilikom prijenosa vlasti. Isto tako prilikom samog prijenosa vlasti, isto tako prilikom samog prijenosa vlasti trebao bi, trebala bi pojedina ministarstva i to je ovim našim prijedlogom zakona također regulirano podositi izvješća o stanju u svom resoru da se ne bi dogodilo ono što se događalo recimo prilikom ove primkopredaje vlasti. Kada je zapravo nova vlada odnosno, novi mandatar i nvoi premijer kada su zapravo da tako kažem dobivali izvješća po pojedinim resorima posve proizvoljno. Ako bi neka ministarstva pripremila izvješća o stanju resora onda bi ih ono dobili, ako neka ministarstva ne bi onda ih ne bi dobili. Ili u svakom slučaju ta izvješća ne bi bila jednoobrazna ne bi bila napravljena na način da po određenoj proceduri i po određenim obrascu kako bi se mogla lako iščitavati i kako bi se moglo lako u njima snaći. Pa ste tako imali primjere toga da smo nekoliko dana zapravo slušali prepucavanja između novoga ministra zdravstva, s jedne strane koji je tvrdio da stanje u njegovu resoru nije oanko kako je tvrdio bivši ministar. Odnosno, predsjednik HZZOa odnosno ravnatelj HZZOa je tvrdio da njegova izvjeća sadrže neke brojke novi ministr je tvrdio da ne sadrže i tako dalje i tako dalje. Kada bi bilo zakonski riješno kako trebaju izgledati ta izvješća o stanju resora što mi predlažemo u svom prijedlogu zakona onda do takvih nesuglasica ne bi trebalo i ne bi moglo zapravo doći. Prema tome za ovaj uvodni dio ja ću vas doista zamoliti iako j ebila priličan promet oko ove govornice dok sam ja iznosio stavove nas kao predlagača oko ovoga zakona. I imao sam lagani osjećaj da su sve kolege već zapravo jako dobro upućene u ovaj zakon. Jedino mi to pada na pamet, ili misle da je to posve nevažno ja vas molim doista još za kraj još jednom. Upozoravam na činjenicu da je doista ovakav zakon bitan za funkcioniranje države i državne uprave, da je vrlo bitan da je vrlo bitno da zadovolji sve ove dimenzije koje sam spomenuo. A to znači ne samo političku nego i upravnu nego i kadrovskku pa i ovu vremensku koja je jednako važna kao i ove prethodne. Dakle da se smjena vlasti odigra unutar nekakvih uobičajenih sto dana odnosno tri mjeseca nove vlasti. A ne dase formiraju kao što je to bilo slučajeva da s formiraju razno razni više stranački ili jednostranački politički komiteti koji će od općine pa do Vlade zapravo i državnih službenika smanjivati načelnika ili zamjenike načelnika u pojedinim upravama. I u pojednim ministarstvima. I raspoređivati kvote unutar političkih stranka tko treba doći i na koje mjesto zapravo treba doći. Nego da ta stavr bude posve jasna. A da bi ona bila posve jasna da bi sve zadovoljavala i one koji odlaze i one koji dolaze da bismo postali doista normalna uljuđena demokracija i prilikom prijenosa vlasti, zato je potreb naglašavam još jednom konsenus svih političkih stranka u Hrvatskom saboru, jer ako toga konsenzusa neće biti sumnjičenja oko revanšizma i oko kriterija prilikom prijenosa vlasti biti će i nadalje ako neće b iti i veći. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem. Molim državnog tajnika gospodina Antuna Palarića da obrazloži prijedlog Vlade.
Gospodine predsjedniče, gospođe i gospodo zastupnici. Vlada je uputila SAboru prijedlog zakona o postupku primopredaje vlasti. Koji se u velikoj mjeri rekao bih u 80% razlikuje od prijedloga zakona koji je predstavljao predstavnik kluba HSPa. I to u pogledu sadržaja je Vlada ovim zakonom želi ograničiti ovlasti Vlade u onom dijelu trenutku političkog života kada Vlada nema političku kontorlu. Dakle kada je istekao mandat SAbora ili kada je Sabor raspušten. Nadalje, Vlada s ene bavi samo onim dužnosnicima koji će biti razrješeni dužnosti već im i nudi alternativu ukoliko ne budu ponovno izabrani odnosno imenovani na dužnosti koje su obnašali ili neku drugu dužnpost. Međutim valja naglasitai da je hrvatska praksa već stabilizirala neke položaje, neka rješenja i da smo mi u tom dijelu daleko daleko odmakli od revanšizma i da se ne može optuživati vladu za bilo kakav revanšizam. Kod nas se već stvorio određeni sloj profesionalaca koji su kao životni poziv izabrali rad u državnoj upravi, neki su napredovanjem kroz strukture administarcije došli i do nižih dužnosničkih mjesta. A mnogi od njih su radili i u bivšoj Matešinoj vladi i prethodnoj vladi koju je vodio premijer Račan i sada su nastavili obnašati ist ili druge dužnosti. DAkle jedan krug profesionalaca je u Hrvatkoj stvoren prepoznat i oni nastavljaju raditi svoj posao. Ovim Zakonom Vlada je htjela spriječiti sklapanje ugovora u investicijama u cilju predizborne promidžbe i imenovanja na dužnost koja su se dogodila u pojedinim ministarsvima nakon provedbe izbora ili u periodu od raspisivanja izbora do okončanja do formiranaj novoga saziva sabora. Za to mi predlažemo, da u principu Vlada ne može donositi imenovanja an dužnosti od dana raspisivanja izbora. Ako je to neophodno zbog toga što je pojedino tjelo državne uprave ostalo b ez čelnika ili nema zamjenika koji bi ga mogao zamjeniti u periodu do konstituiranja novoga Sabora, izbora nove Vlade onda ovlašćujemo Vladu da imenujje vršitelja dužnosti. Nije dobro da se imenovanje na pojedine dužnosti stvara nova vlada u nelagodu da preispituje kvalitete tih novoimenovanih dužnosnika. A bilo ih je nekoliko primjera takvih imenovanja. Posebno je važna odredba po nama koja bi zabranila Vladi da od dana raspisivanja izbora sklapa ugovore o kapitalnim ulaganjima od značajnije vrijednosti. Ima treutaka kada je nužno zaključiti nekakav ugovor onda bi to bilo moguće zaključiti pod uvjetom da poslovi završavaju do dana izbora, ili pak ako su treba i nakn izbora između izbora i formiranja nove vlada zaključiit nekakav ugovor o kapitalnim ulaganjima, predlažemo da predsjednik Vlade obavi konzultacije sa mandatarom za sastav nove Vlade. U pogledu dužnosnika koji bi trebali staviti na svoje mandate na raspolaganje Vlada je znatno znatno restriktivnija od prijedloga koji smo ranije čuli. DApače Vlada smatra da ne bi se uopće trebalo razmišljati ot ome da bi bilo koji državni službenik ili namještenik morao staviti mandat na raspolaganje. Na njih se primjenjuju zakon o službenicima, zna se kako dolaze na posao, kako se primaju u državnu službu zna se kakav je sustav napredovanja. Kakav je imenovanja na položaje i kakav je postupak razrješenja ukoliko nisu udovoljili svojim zadacima. Stoga želi profesionalizirati državnu upravu gdje bi kao profesionalne sve državne službenike i namještenike pa čak i niže državne dužnosnike. Naime mi želimo propisati da mandat na raspolaganje stave tajnik Vlade, zamjenik tajnika Vlade, državni tajnici, tajnici ministarstava, pomoćnici ministara, ravnatelji državnih upravnih organizacija, ravnatelji agencija Vlade i predstojnici ureda Vlade i u tom dijelu u upravnoj strukturi tu bi bio kraj. Postoje još zamjenici ravnatelja upravnih organizacija, zamjenici ravnatelja agencija Vlade, pomoćnici ravnatelja državnih upravnih organizacija. Smatramo da ti niži dužnosnici ne bi bili dužni stavljati svoje mandate na raspolaganje. Ovim zakonom predlažemo i vrlo kratak rok u kojem Vlada mora preispitati njihov dosadašnji rad i odlučiti o njihovoj radnoj sudbini na način da li će im vratiti i ponovno im povjeriti mandate, ponovno ih izabrati ili će ih razriješiti dužnosti. Mi želimo i da mandate na raspolaganje Vlade stave što je osobito važno i važnije od nižih državnih dužnosnika, to su predsjednici i članovi nadzornih odbora u trgovačkim društvima u vlasništvu Republike Hrvatske te da o tim pitanjima Vlada vrlo brzo odluči u roku od 60 dana. Međutim mi smo svi svjesni činjenice da je Hrvatska mala zemlja i da Hrvatska ne može sebi priuštit situaciju u kojoj će svake četiri ili tri godine jednu čitavu garnituru ljudi koja se već formirala kao stručnjaka koji su naučili raditi svoj posao baciti na ulicu već predlažemo dva modela rješavanja prava dužnosnika koji ne budu ponovo izabrani. Jedan od tih je čini nam se jako korisnim za državu, da državnom dužnosniku koji ne bude ponovno raspoređen, ponovno imenovan da mu se ponudi u državnoj službi radno mjesto koje odgovara njegovoj stručnoj spremi, znanju i radnom iskustvu. Drugi je model ono što je nekada bila odredba Zakona o radu ali je izbrisana i upućena da se to pitanje riješi posebnim zakonom, mislimo da je ovo zgodan zakon da se to riješi, a to je pitanje prava dužnosnika na povratak u radnu sredinu iz koje je došao kada je imenovan na dužnost. Mi propisujemo obvezu za poslodavca da ga ponovno primi na rad, ovaj članak će se za drugo čitanje vjerojatno doraditi, precizirat ćemo nakon koliko godina bi ta obaveza bila da nije logično prisiljavati ni poslodavca da se strpi 15 godina koliko netko obnaša dužnost da bi ponovno primio dužnosnika na rad. Sve u svemu mišljenje je Vlade da će ovaj zakon unijeti reda u postupak primopredaje vlasti i da će istovremeno zaštititi državne službenike od straha koje im svaka promjena vlasti donosi, a da će jasno dati do znanja državnim dužnosnicima nabrojenim ovdje da moraju položiti računa o svom radu nakon okončanja mandata Vlade. Predlažemo da se o ovom zakonu temeljito raspravi i nakon rasprave jasno da ćemo mi pripremiti konačan prijedlog sa uvažavanjem svih prijedloga koji se budu ovdje čuli. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. Dame i gospodo molim vas za dopuštenje da na čas zastanemo sa ovom raspravom radi dopune dnevnog reda, jer jedan dio zastupnika treba ići, ima neke druge obveze, putovanja, izaslanstva pa da na kratko samo idemo na … Sukladno članku 204. stavak 2. Poslovnika, predlažem dopunu dnevnoga reda točkama koje sam i najavio, sad ću ih jasno u cijelosti pročitati: 1. Prijedlog zakona o izmjenama Zakona o željeznici, hitni postupak, 2. Prijedlog zakona o izmjeni Zakona o porezu na dohodak, s Konačnim prijedlogom zakona, hitni postupak, 3. Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o mirovinskom osiguranju, hitni postupak, 4. Prijedlog zakona o izmjenama Zakona o oslobađanju od plaćanja dijela troškova zdravstvene zaštite, s Konačnim prijedlogom zakona, hitni postupak, 5. Konačni prijedlog zakona o izmjenama Zakona o zdravstvenom osiguranju, 6. Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o radu, 7. Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o porodnom dopustu majki koje obavljaju samostalnu djelatnost i nezaposlenih majki i 8. Prijedlog odluke o održavanju vojnih vježbi pripadnika Oružanih snaga Republike Hrvatske i Oružanih snaga Sjedinjenih Američkih Država tijekom 2004. godine. Članak 205. Poslovnika određuje da se najprije odlučuje o prijedlogu da se pojedini zakon donese po hitnom postupku. Po hitnom postupku predlažu se četiri zakona: Zakon o izmjeni Zakona o željeznici, P.Z. br. 49; o izmjeni Zakona o porezu na dohodak, P.Z. br. 48; Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o mirovinskom osiguranju, P.Z. br. 46. i Prijedlog zakona o izmjenama Zakona o oslobađanju od plaćanja dijela troškova zdravstvene zaštite, P.Z. br. 47. Jel' ima netko od zastupnika primjedbu na donošenje nekih od ovih zakona po hitnom postupku? Tko je za primjenu hitnog postupka kod donošenja Zakona o izmjenama Zakona o željeznici? Hvala. Protiv? Utvrđujem da je sa 84 glasa za, 21 protiv uvršten u dnevni red po hitnom postupku Zakon o izmjeni Zakona o željeznici. Tko je za primjenu hitnog postupka kod donošenja Zakona o izmjeni Zakona o porezu na dohodak? Hvala. Protiv? Utvrđujem da je sa 87 glasova za, 18 protiv uvršten po hitnom postupku Zakon o izmjeni Zakona o porezu na dohodak. Tko je za primjenu hitnog postupka kod donošenja Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o mirovinskom osiguranju? Hvala. Protiv? Utvrđujem da je sa 82 glasa za, 23 protiv uvršten u dnevni red ove sjednice po o hitnom postupku Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o mirovinskom osiguranju. Tko je za primjenu hitnog postupka kod donošenja Zakona o izmjenama Zakona o oslobađanju od plaćanja dijela troškova zdravstvene zaštite? Tko je za molim? Hvala. Protiv? Utvrđujem da je sa 87 glasova za, 18 protiv uvršten u dnevni red ove sjednice po hitnom postupku Konačni prijedlog zakona o izmjenama Zakona o oslobađanju od plaćanja dijela zdravstvene zaštite. Ima li tko od zastupnika primjedbi na uvrštenje nekih od preostalih točaka u dnevni red? Nema. Gospođe i gospodo zastupnici dopuna dnevnog reda je utvrđena, ja molim predsjednike radnih tijela da ponedjeljak, utorak idućega tjedna stave i ove prijedloge zakona u dnevni red, da sazovu odbore i da ih stave u dnevni red odbora kako bi mogli idućeg tjedna biti i raspravljeni. Sada nastavljamo sa raspravom za koju smo zastali. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ kod Zakona o prijenosu vlasti, Zakona o primopredaji vlasti? Izvolite gospodine Bošnjaković, predsjednik Odbora za Ustav, Poslovnik i politički sustav Dražen Bošnjaković.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, kolegice i kolege, najprije ćemo o Prijedlogu zakona o prenosu vlasti koji je predložio Klub zastupnika HSP-a. Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav Hrvatskog sabora na 5. sjednici održanoj 24. veljače raspravio je Prijedlog zakona o prijenosu vlasti koji je predsjedniku Sabora podnio Klub HSP-a 23. siječnja 2004. godine. Rečeni zakon raspravili smo na temelju nadležnosti iz članka 57. Poslovnika Hrvatskog sabora, kao matično radno tijelo. Vlada Republike Hrvatske na prijedlog zakona dostavila je mišljenje u kojem je navela da ne podržava Prijedlog zakona zbog nesuglasja njegovih odredaba sa odredbama Zakona o državnim službenicima i namještenicima i Zakonu o sustavu državne uprave. Nakon rasprave Odbor je većinom glasova 7 glasova za, 2 glasa protiv i 1 uzdržan predložio da se ne prihvati ovaj Prijedlog zakona. Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav na 5. sjednici od 24. veljače 2004. godine raspravio je Prijedlog zakona o postupku primopredaje vlasti koju je predsjedniku Hrvatskog sabora podnijela Vlada Republike Hrvatske 18. veljače 2004. godine. Rečeni Zakon također smo raspravili kao matični Odbor temeljem članka 57. Poslovnika Hrvatskog sabora. Odbor je u raspravi podržao rješenja iz Prijedloga zakona ali izraženo je mišljenje da bi sadržaju zakona i hrvatskom jeziku ipak bio primjereniji izraz "prijenos" od "primopredaje" vlasti. Nakon rasprave Odbor je većinom glasova 9 za i 1 uzdržanim predložio Hrvatskom saboru da prihvati ovaj Prijedlog zakona. Hvala.
Hvala lijepa gospodinu predsjedniku Odbora. Da li još netko od radnih tijela? Ne. Radna tijela. Prelazimo na raspravu po klubovima. Riječ ima u ime Kluba IDS-a gospodin Damir Kajin.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, cijenjeni predstavniče Vlade, uvažena gospodo zastupnici. DA počnemo najprije od sebe, znači u slučaju promjena vlasti nakon provedenih parlamentarnih izbora sudbina zastupnika je jasna, zastupnici odlaze jasno ako ne potvrde novi mandat i tu nema nikakve dileme. Tako je u Republici Hrvatskoj tako je i u svijetu osim možda još uvijek u dvije ili tri zemlje koje ne provode izbore. Teško je zamislivo da bi neki ministar u novoj Vladi mogao sudjelovati ukoliko njegova politička opcija izgubi izbore međutim, takva jedna solucija ne mora biti isključena. Međutim, postavlja se ono temeljno pitanje, kako znači organizirati jednu civiliziranu promjenu vlasti a da svaka promjena vlasti nakon sprovedenih izbora ne bude doživljavana revanšizmom, čistkom, traženjem neke nove političke podobnosti, sječom, represijom i tome slično. Malo prije ako se ne varam gospodin Rožić je rekao da je 3 siječanjska vlast smjenila oko 300 osoba u raznim strukturama vlasti ne računajući naravno saborske zastupnike i ministre u Vladi Republike Hrvatske. Spomenuo je to da je 3 siječanjska vlast razrješila ako se ne varam, ako ću ga dobro citirati 272 ili 3 članove upravnih vijeća u raznim bolnicama. Ono što je isto tako poznato 3 siječanjska vlast povukla je 25 ambasadora i 13 konzula defakto odmah po dolasku na vlast itd. Postavlja se pitanje da li je ona na to imala pravo. Je. DA li nova vlast koja je preuzela vlast 22. ako se ne varam 11. isto tako ima pravo promijeniti dio kadra? Ima. Gospodin Rožić je prije spomenuo da u Sloveniji nakon promjene vlasti isto tako odlazi nekih 300 dužnosnika, spomenuo je slučaj Njemačke u kojoj nakon promjene vlasti tu sudbinu slijedi 600 do 700 dužnosnika. Ja sebi postavljam pitanje kako će bilo koja vlast izvršiti promjenu politike sa starim kadrom, znači dužnosnicima i to mi jednostavno nije jasno i zato po meni dileme, jedan dio ljudi mora otići jer mi idemo u izbore da bi prije svega promijenili sastav Sabora, potom jasno Vlade i valjda sve ne ostane isto, odnosno da se promjeni politika u zemlji koja je dobila parlamentarnu većinu. Jasno je da tu promjenu vlasti treba izvršiti civilizirano, treba izvršiti po unaprijed poznatim pravilima, pravilima koja će daleko prije izbora biti svima poznata i gdje će se znati tko odlazi tko ostaje. Ja ponovno postavljam kao ujutro pitanje zašto bi naprimjer pomoćnici ministara nadživjeli sve Vlade. Ako su dužnosnici onda neka gospoda recimo dijele sudbinu vlasti u odlasku. Ako nisu dužnosnici tu je jasno druga priča onda neka ostane. NI na koji način ovo upravno, administrativno osoblje ne smije snositi nikakve posljedice političkih promjena koje će se doživjeti u zemlji. Kada bi se to tako radilo to bi bio zločin i prema zemlji i prema tim ljudima. Jasno isto tako da ti ljudi ni na koji način neće stavljati svoje mandate na raspolaganje jer oni jednostavno nisu dužnosnici. Što je po meni najelegantnije rješenje, da svi dužnosnici, ali doslovce svi dužnosnici, ovdje jasno ne mislim na suce, ne mislim na guvernera Hrvatske narodne banke jer se ti odnosi reguliraju posebnim zakonima moraju svoje mandate staviti novoj vladi na raspolaganje. A ta nova vlada može im se zahvaliti na povjerenju, može ponuditi im neki drugi posao može ih zadržati na postojećem radnom mjestu. To bi po meni dužnosnici trebali učiniti i u slučaju formiranja neke nove parlamentarne većine u tijeku jednog tog izbornog ciklusa, jednom rječju da svoje mandate stave na raspolaganje. Ako dužnosnik a to znamo ne može dobiti plaću prije podnošenja recimo imovinske kartice isto tako temeljem Zakona treba biti razriješen po slovu tog Zakona ako u svoj mandat ne stavi, ne znam, na raspolaganje Predsjedniku Vlade u roku od nekih petnaestak dana od formiranja nove Vlade. Znači imaš prava, ali jasno moraš imati i određene obveze. Imaš privilegije ali s druge strane i najveći mogući rizik da ostaneš promjenom vlasti bez posla, a možda i bez egzistencija. Ništa se, jasno, ne smije dešavati na silu. Ništa na temelju diskrecione volje, ne znam gospodina Sanadera, Hebranga, Račana, Kajina, Bebića ili nekoga petoga. Sve temeljem zakona, sve temeljem jasnih političkih ili zakonskih kriterija. Razumljivo je to da ponuđeni mandat predsjednik Vlade može ili ne mora prihvatiti. Ako u roku od 15 dana predsjednik Vlade recimo ne očita se o ponudi dužnosnika onda bi ovaj trebao ostati u tom statusu i nakon promjene vlasti. Jasno je, razumljivo je, mora postojati i mehanizam smjene, kako bih rekao razrješenja, unapređenja i tijekom nečijeg obavljanja dužnosti, ali bit je da se svaku promjenu vlasti ne doživljava više kao početak neke velike čistke. Koliko daleko u svemu tome može se ići? Jasno je čak da i određena kategorija državnih službenika, po mom sudu, morala bi, pod navodnicima otići to jest svoj mandat staviti, ali sada na raspolaganje reći ću novome ministru. A kako bi sve sada nova vlast mogla provoditi svoju politiku. Ja držim da bi to trebali učiniti recimo glasnogovornici u pojedinim ministarstvima, osobni tajnici. Možda će netko reći da je to preradikalno, ali i sekretarice. Poznato vam je da je gospodin Čačić svoju sekretaricu iz Ministarstva doveo u Sabor i tako dalje, a sve kako bi nova vlast mogla početi provoditi svoju politiku. Ništa o čemu govorim nije neuobičajeno, ništa o čemu govorim nije, a da se ne primjenjuje u nama susjednim zemljama za koje volimo reći da su stare parlamentarne demokracije. Razumljivo je isto tako da shodno Zakonu o trgovačkim društvima svoje mandate trebaju ponuditi ovdje nadzornim tijelima odnosno skupštinama u primjerenom roku njihovi direktori, članovi nadzornih odbora. I konačno vrijeme da izbjegnemo priče da na primjer, ne znam, direktor Hrvatskog fonda za privatizaciju ili Hrvatskih šuma na taj posao dolazi zato jer je najbolji od najboljih u Republici Hrvatskoj. Ti ljudi su i prije 3. siječnja i nakon 3. siječnja, a to je slučaj zasigurno i sada dolazili na te funkcije jer su bili stranački izabrani, jasno poštujući kriterije izbora i tome slično. I jednostavno oko tih pitanja mislim da barem mi koji sjedimo u ovome domu ne trebamo se farbati. Isto vrijedi za Hrvatske ceste, za Hrvatsku vodu, za INA-u, ne znam Jadroliniju, Hrvatsku elektroprivredu i tako dalje. I na lokalnoj razini po mom sudu trebala bi vladati slična pravila. IDS je 1993. preuzeo upravu u Istru, nije razriješio niti jednu osobu, ali su svi oni pred izbore 2000. godine počeli voditi svoju politiku protiv onih recimo koji su ih zaštitili. Ja kažem da je to legitimno, ali princip stavljanja mandata na raspolaganje treba postati “conditio sine quanom” kako na državnoj tako na regionalnoj odnosno gradskoj ili općinskoj razini. Drugo što želim reći. Prijenos vlasti po sudu IDS-a ne može tangirati samo stavljanje mandata na raspolaganje. Prijenos vlasti mora regulirati i ono o čemu ovaj Zakon predviđa, o čemu je govorio i državni tajnik, a to je koje financijske obveze od proglašenja izbornih rezultata do preuzimanja vlasti od neke nove vlade može obavljati stara vlada, stara uprava, ne znam u Hrvatskim šumama, Jadroliniji i tako dalje. I ne samo to već i koje to obveze jedna vlast može prebaciti na novu vladu, a sve da bi se izbjegle ove priče kolika je bila nelikvidnost i koliko se je sredstva moralo izdvojiti 2000. godine da bi se riješile financijske dubioze bivše Vlade odnosno koliko su tu dugovi bili skriveni sada nakon preuzimanja Vlade od strane HDZ-a i gospodina Sanadera. Stoga ovaj Zakon po mom sudu je potreban, potreban da bi se uredilo znači funkcioniranje vlasti od saznanja izbornih rezultata do formiranja nove vlade. Drugo, kako se imaju voditi državne financije točno i koliko je obveza na neki način moguće prebaciti na novu vlast. Nije korektno da se jedna zemlja zaduži radeći ne znam reći ću nebodere u Zagrebu, a da druga vlast mora sve te obveze samo otplaćivati i konačno nova politika držim ne može se voditi sa starim ljudima. Minimum, minimum znači pristojnosti trebao bi nalagati da dužnosnici jedne vlasti svoje mandate stave na raspolaganje, a da li će tu ponudu prihvatiti, ne znam vlada ili premijer, e to je sada njihov osobni izbor. Na tim ljudima u vladi, na premijeru prije svega je ogromna odgovornost za vođenje politike za koju je dobio mandat od strane Sabora, a saborski zastupnici od građana, ali i spram sudbine ljudi kojima bi se mogao na neki način zahvaliti na povjerenju jer ti ljudi na neki način rekoh mogu ostati i bez egzistencije. Međutim taj čovjek koji će obnašati vlast, ministar, vlada, nije bitno premijer, mora biti oslobođen temeljem zakona one hipoteke revanšizma, treba biti oslobođen optužbi da je egzekutor, ne znam, narod bi rekao ubica nasmješenog lica. Što prije takav jedan zakon napravimo, što prije sami sebi zadamo pravila po kojima će svatko koji dolazi na neku dužničku funkciju znati se ponašati to će zemlja prolaziti kroz manje trauma. I jasno je to valjda da ako netko učini pogrešku nju će platiti na narednim izborima, ali dio slobode u kadroviranju mora imati svaka vlast koja preuzima odgovornost za vođenje zemlje, za vođenje županije, nekoga grada ili ne znam, općine. Jasno je, još jedanput ću naglasiti ni u kom slučaju ne može se takvom jednom politikom zadirati u upravno administrativno osoblje. Sve zemlje, svjesni smo toga imaju ovakve zakone, pogotovo takve zakone trebaju zemljama u tranziciji i to bi valjda na kraju ili na koncu konca trebala prihvatiti i Republika Hrvatska. Hrvatska je, svi znamo mala zemlja. Ja sam uvjeren da niti jedna vlast neće se poigravati i iživljavati nad kadrovima međutim želim reći da ovaj vladin prijedlog je tipičan prijedlog kojeg viši birokrati u Vladi prilagođavaju najprije sebi, a potom državi. Oni isključivo imam dojam kako su predložili zakonske kondicije brinu o sebi, a ja im savjetujem da dijele sudbinu opcije kojoj su predano u vrijeme jednoga mandata pripadali odnosno služili. I to bi bilo časno i od tih ljudi. Ako dijelim ono što mi paše e onda moram preuzeti zbog tog statusa i sudbinu vlade koje odlazi.
Hvala lijepa. U ime Kluba SDP-a gospođa Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite.
Hvala vam gospodine potpredsjedniče, poštovani predstavnici Vlade, kolegice i kolege. Klub SDP-a podupire prijedlog Zakona o prijenosu vlasti koji je podnio Hrvatskom saboru Klub zastupnika HSP-a, a teško da može poduprijeti prijedlog zakona o postupku primopredaje vlasti, koji zaista smatramo da je nešto, da je podosta loša kopija ovo znatno boljeg originala kojeg je, kao što sam istakla prvotno predao Klub zastupnika HSP-a. Naime, prije svega bolji je i sam naziv prijedloga zakona, Prijedlog Zakona o prijenosu vlasti, puno bolje ocrtava, a i više je u duhu našeg jezika, nego prijedlog Zakona o postupku primopredaje vlasti. Jer ne radi se samo o postupku, nego se radi o sadržaju, bar čini mi se da je Vlada imala takvu intenciju. Međutim, nešto želimo uvodno reći, da je zaista potrebno da imamo regulirano ovu materiju, značajnu problematiku. Zašto je tomu tako? Svi, baš svi ovdje znamo, jer to moramo znati, jer smo predstavnici građana, za nas su glasovali građani. i strah i trepet nastupi kod mnogih građana, da ne govorimo samo o službenicima i namještenicima unutar naše administracije, naše uprave, ali i ne samo državne uprave. Zašto je tomu tako? Zato što su ne sam državni dužnosnici što je ovdje bilo i normalno koji odlaze, o tome ću nešto kasnije reći, nego i obični službenici i namještenici u to vrijeme osjećali se nesigurno, poučeni vrlo negativnim iskustvom, da ne govorimo od 1990. godine. Sada se broje i nabrajaju smjene koje je 3. siječanjska vlast izvršila. Mi smo dobrim dijelom izgubili vlast, jer nam je narod prigovorio građani prvenstveno cijelini, prigovor je osnovni bio da nismo bili odriješiti u tome. Međutim, mi smo eto dijelom se i branili od toga da postupamo po zakonu, i sve smjene koje su se dogodile, nisu se dogodile u punoći zakonskih ovlaštenja, to je istina i zato se građanima zaista treba ispričati. Međutim, ono što se dogodilo isključivo u granicama zakonskih ovlaštenja. Ono što se dogodilo, ovo ne govorim samo zbog izazivanja prošlosti, nego zaista da se situacija ustabili i da se to više ne događa. Ono što se dogodilo 90-te čistke koje su zahvatile našu državnu administraciju, ali kažem ne i samo administraciju, nego i pravosuđe posljedice su takve da ih dan danas osjećamo, i da ćemo ih još dugo, dugo vremena osjećati. Naime, ne samo državni službenici i namještenici, da su otišli sa svojih mjesta koje su profesionalno, časno obavljali svoj posao, tako da smo mi, ovdje je bilo istaknuto da mi ne obilujemo, jer nismo velika niti mnogoljudna zemlja, dapače sve nas je manje kvalitetnim kadrom, školovanim kadrovima i naša je administracija, naša je uprava ostala bez vrlo sposobnih kadrova, koji više niti kasnije kad su imali eventualno mogućnost se vratiti više nisu imali ni želje, ni volje da to i učine, jer su ili se umirovili ili su našli puno, puno bolje plaćeni i unosniji posao od onih spretnih i vlasnika tvrtki, koji su znali u njima prepoznati profesionalnost. Prema tome, mislim da je mudrost jedne politike da prepoznate te ljude, jer upravo oni pomažu njima u afirmaciji njihove vlastite politike, naravno sve sa svoga aspekta profesionalnosti. Prema tome, zašto je ovo važno. Važno je prije svega kao što se i u obrazloženju, pa i evo Vladinog prijedloga kaže, i to je zaista tako da se postigne jedan prihvatljivi stupanj sigurnosti i kontinuiteta u obavljanju poslova državne uprave, samo što mi u Klubu SDP-a ne smatramo da će se to na ovaj, ovakav način kako to Vlada predlaže i postići. Ali jako je važno da oni koji ostaju nakon smjene vlasti koji znaju da će ostati, da će ostati to radi svog profesionalizma, a ne zbog toga što su eventualno počudni ili s njima vlast upravo računa zbog počudnosti. Dakle, jako je važno da se kod njih razvija samosvijest, jer ne može se do kraja razviti ni profesionalizam ukoliko oni nisu svjesni, dakle pa jedne prestižne uloge koju obavljaju svugdje u svijetu raditi u državnoj upravi je i izvjesna čast. Naravno da donošenje ovog zakona mora pratiti svakako i izmjena Zakona o državnim službenicima i namještenicima, da i transparentna njihova odgovornost i da njihova odgovornost potpada samo sa aspekta transparentnosti i odgovornosti profesiji i etičkom ponašanju. Zato je nama jako važno donijeti i zakon o, ili etički kodeks, sad je to sada pitanje i u kojoj formi ili obliku koji bi važio za službenika i namještenika. Jer inače je rašireno mjesto, odnosno percepcija javnosti vrlo kritički raspoložena prema dakle ne samo vrhu državne uprave, nego jednako tako i onih koji se nalaze u dnu te piramide državne uprave. Samo za napomenuti je, da je ranije, u ranijoj vlasti jedan ministar pokrenuo postupak pred službeničkim sudom, za to treba itekako učiniti transparentniji i odgovornost pred tim službeničkim sudom, da ne bude neki sud koji će služiti za micanje nepočudnih, ali jednako tako da će se valorizirati i rad onih koji ne rade u državnoj administraciji i upravi. Dakle, pokrenuo je postupak pred službeničkim sudom, protiv jednog referenta koji je napravio dva spisa je riješio u dvije godine. i dobio je opomenu. Dakle, to je ono što ljude iritira, i to je ono što mora biti jako povezano i sa ovim zakonom. Dakle, da se točno znaju kriteriji odgovornosti svojoj profesiji, a onda da ovaj zakon zaštiti upravo te profesionalce. A ovaj drugi zakon kaže, Zakon o državnim službenicima i namještenicima koji će omogućiti upravo, odnosno onemogućiti ljude koji ne rade, koji nisu profesionalci ili na kraju krajeva koji su došli jednom u državnu službu da to nisu za vijeke vijekova, ali da sigurno neće potpadati pod političkim kriterijima, nego po kriterijima svoje struke i efikasnosti. Bilo je rečeno i to je točno, samo pitanje je da i ove zadnje situacije koje se događaju, da li to demantiraju. i zaista je napredak učinjen u 2000. godine, da je Hrvatska praksa ipak odmakla u tome, naročito zadnje dvije godine. Pa zato su i u medijima kada su se pojavile smjene, pa čak i one koje po zakonu i moguće učiniti, ali kako je javnost te ljude percipirala kao profesionalce onda je naravno bila i začuđena zašto ti ljudi odlaze. I zato mi se čini da je vrlo prihvatljiviji ovaj prijedlog HSP-a koji govori o osobama koje trebaju otići kada se promjeni vlast. To su u svakom slučaju ministri, državni tajnici, i onda ovi pročelnici, odnosno ravnatelji, zamjenici pročelnika, što je mislim sasvim u redu, ali ne spominje zamjenike ministara. i mislim da je to sasvim prihvatljivo, odnosno pomoćnike ministara. Pomoćnici ministara moraju biti profesionalci, a mislim da se prošla vlast u tom smislu počela upravo na takav način i ponašati da dođe do ljudi koji nisu stranački pripadnici, odnosno koji će zaista biti profesionalci, iza toga aspekta zaista pomagati da se nađu vodeći, naravno da i takvi moraju biti lojalni aktualnoj politici i vlasti, ali koji će razmatrati stvar sa aspekta profesionalnosti. Naravno, da do takvih promjena ne smije dolaziti, ali kažem tek nakon donošenja zakona. Bilo bi vrlo opasno da se promjeni po političkoj podobnosti, a onda donosimo zakon kako ćemo to sve cementirati. Postupak treba biti obrnut. Imali smo poznatu situaciju u pravosuđu i na nju se ne treba sada i osvrtati ali u svakom slučaju upravo to je pravilan način postupanja kada se radi o ovim stvarima. Mislim, evo, ovo je prigoda da upozorim na nešto ovdje u ocjeni stanja, to se ovako od strane Vlade ne bi trebalo događati. Evo, kada se radi o ocjeni stanja pod točkom 2. u prijedlogu zakona pa da se onda ovdje u obrazloženju navodi na koje se osobe zakon ima primjeniti. Osoba imenovanih na decidirano određene dužnosti. Dakle, na, jer decidiran znači određen, znači prijevod bi bio na određeno, određene dužnosti. Pa u tom smislu dakle, vidi se jedna brzopletnost i brže bolje idemo kopirati nešto što je oproba učinila. To ne treba tako raditi nego treba ako je nešto dobro podržati pa makar dolazilo i od oporbe. To pokazuje snagu jedne vlasti koja je sigurna u sebe. Ovako se stječe jedan drugačiji dojam. Ali u svakom slučaju ima bolje i ovako dakle, da se ipak osluškuje što radi oporba i da su to neki dobri prijedlozi pa malo ili na ovakav jedan nespretan način a li i to je jedan pomak i to je također za pozdraviti. Mislim da se ovdje u Vladinom prijedlogu nalazi jedna zamka. Zamka je u članku 7. Ona naizgled izgleda kao sigurnos ali ne službenika i namještenika koju apsolutno mora imati i on potpada pod moram da kažem, nužnost nam je promijeniti taj zakon da se učini transparentnim njegova odgovornost. Ali državni dužnosnik dolazi u politiku na vlastiti rizik. Ne može on dakle, opskrbiti se onda kada nije državni više dužnosnik da se onda pretvori u državnog službenika i namještenika, imali smo takvih, odnosno takvih situacija do 2000. godine, ne znam da li se i kasnije kroz koji zakon takva mogućnost provukla. Nikako državni dužnosnik više, dakle, koji je stavio svoj mandat na raspolaganje kako to predviđa odredba članka 7. i ne bude imenovan na dužnost koju je obnašao ili na neku drugu dužnost da ga čelnik tijela u tom slučaju mora raspodjeliti na službeničko mjesto. Možete zamisliti, u slučaju nešto učestalije promjene vlasti koliko bi onda to neko tijelo moglo imati službenika i namještenika dakle, i preko prijeke potrebe nego što to potrebe tog tijela ili neke uprave ili organizacije potrebuju. Da li je to u skladu također sa vizijom barem najavljenom i smanjenja državnih službenika i namještenika. To nikako nije za prihvatiti, a pogotovo nije za prihvatiti kada je izmjenom zakona ustrojstvu ministarstava nastupila jedna neslučena mogućnost za Vladu da umjesto kada su ukinuti zamjenici ministra i kada je osnovana jedna parlalelna vlast u ministarstvima, zavisno kako za koje ministarstvo, negdje ga zaista podupire i pomaže mistru, a negdje zaista da eventualno i vlastitog ministra kontrolira jer to je posve razvidno kod paralelne odgovornost, dakle, on ne odgovora primarnom ministru nego direktno Vladi. Pa prema tome upitan je taj zaista položaj ali to ostavimo tu stvar možda za jednu drugu raspravu. Ali dakle nije u zakonu tada određeno koliko uopće državnih tajnika može imati jedno ministarstvo. Uopće nije određen. Što znači da ih može biti na desetke i na desetke a onda kada se promijeni vlast e onda oni svi smještaju u to tijelo. Da li to može naša, naše gospodarstvo, naši porezni obeveznici održati, na kraju krajeva da li je to uopće pravedno. Prema tome, mislim da je ovo, zaista da se radi o jednoj zamci i da nikako, da je to jedna od najlošijih odredbi ovdje u ovom prijedlogu zakona, da je treba brisati. Takav državni dužnosnik neka se vrati na mjesto odakle je i došao ukoliko je ranije radio. Dakle, ne možemo od državnog dužnosnika raditi dakle, na ovaj posredan način odnosno njemu osigurati uhljebljenje. Ni po koju cijenu. Dapače ono što trebamo zagarantirati ovom promjenom to je profesionalizaciju naše administracije jer to je jedini način da ona postaje u većoj mjeri odgovorna, profesionalna a jedino kao takva može biti odgovorna do te mjere da služi, odnosno da bude pokazatelj ogledala, državni službenik da bude ogledalo jedne države, po kojoj se na kraju krajeva i svaka administracija, odnosno svaki državni službenik i namještenik i cijeni. Prema tome, predlažemo da predlagatelj zaista razmotri ovo što je ukazano. Da u većoj mjeri razmotri ono kao iz prijedloga kako je to učinio Klub HSP-a ali u svakom slučaju nama treba izmjena zakona o državnim službenicima i namještenicima. Jer ne možemo zacementirati jedno stanje ako nismo ovdje učinili transparentnu odgovornost službenika, namještetnika i onih osoba kojih više ne bi potpadali pod izmjenu, odnosno kako je rekao kolega Kajin koji ne bi normalno pakirali svoje kufere kada dođe do promjene vlasti. Hvala.
Hvala lijepa. Ima jedan ispravak netočnog navoda gospođa Zdenka Babić-Petričević.
Gospodine dopredsjedniče, da jedan ispravak. Kada bi imala vremena onda bi ih bilo i više a ne bih se kolegici Antičević možda ja ni javila da nisam imala sreću biti zastupnica u prošlom sazivu ovoga Sabora. Pa ne znam, da ja ne znam slučajno šta je se događalo od 3. siječnja 2000. godine onda bi ja prihvatila sve ono što ste vi danas rekli među posljednjim rečenicama profesionalizam, stručnost u administraciji, ali gospođo kolegice zašto tako niste govorili 3. siječnja 2000. godine kada ste u ime straha i trepeta o kojem danas govorite, a zašto ga tada niste spominjali onda ne bi učinili sljedeće. Smjenili ste u roku od 6 tjedana 35 generalnih konzula i veleposlanika na pojedina mjesta u europskim zemljama i prekooceanskim zemaljama, preko godinu dana ostala su prazna mjesta veleposlanička, kao što je to bilo vrlo važno za pojedine zemlje od Berlina, da ne nabrajam dalje. Smetale su vam zahvale u prostorijama generalnih konzulata gdje su pisala imena i prezimena ljudi koji su izgrađivali ili koji su kupovali tu zgradu [[Upadica: Hvala isteklo je vrijeme.]] I samo još nešto. Imam jedan, pitajte vašu kolegicu koju ste poslali molim vas u Norvešku šta ste učinili gospodinu, gospodine molim vas [[Upadica: Isteklo je vrijeme.]] Evo, izgubio je dozvolu boravka, vratio se u Hrvatsku.
Ne možete, ne možete dalje gospođo govoriti, sjedite, molim vas lijepo. Ne možete.
U redu, onda budite takovi prema svima.
Hvala lijepa. A povreda Poslovnika, izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, pa ja mislim da je evidentno da je poštovana zastupnica povrijedila Poslovnik odredbu članka 209. jer nije ispravila nikakav netočni navod. Nego je iznosila svoje mišljenje, replicirala itd.
Hvala. Ispravak netočnog, povreda Poslovnika gospođa Zdenka Babić-Petričević.
Gospodine dopredsjedniče, pozivam se na Poslovnik članak 209. stavak 2. kolegica Antičević je povrijedila Poslovnik kada je rekla da ja nisam iznosila točnosti vezano za njenu desetominutni govor, koji je bio upravo partijski, sve ono što sam rekla i kada bi imala vremena nabrojila bi stvarnosti ono što su oni učinili od 3. siječnja 2000. godine.
Hvala lijepa. Nemojte ulaziti u raspravu nego samo upozoriti na povredu. Hvala lijepa. Nema Jer ovo drugo nije ispravak. Ovaj povreda Poslovnika. Sada zahvaljujem. Ima riječ u ime KLuba HSSa gospodine Božidar Pankretić.
Gospodine potpredsjedniče, dame ig ospodo zastupnici, gospdine državni tajniče. Pa dozvllite nekoliko riječi tj. o dva zakona koji su ovdje pred nama. U prvom redu želim jasno naglasiti da je dobro d adanas ovdje imamo ova dva zakona. I mislim da nema niti jednoga ovdje zastupnika zasatupnice pardon, koji se sa time neće složiit. Prema tome, mi možemo danas ovdje govoriti zasigurno da takav zakon je nužno potreban u Hrvatskoj. Bez njega na žalost događale su se htjeli mi ili ne htkjeli priznati određeni problemi određne nedoumuce ja ću pokušati o njima nešto više ovdje reći. S time da dakako dužnost mi je reći u ime kluba HSSa prijedlog HSPa u svakom slučaju je prijedlog koji po nama ima svoju kompletnost ali dakako mora i ovdje reći, da ga je potrebno nadpuniti sa pojedinim odredbama članaka koji stoje uprijedlogu Vlade. Mislim da možda je na početku ovdje potrebno reći da ovako važni zakoni zasigurno nisu zakoni u kojima koji će se donositi određenim preglasavanjem ili nadglasavanjem nego su zakoni koji bi se trebalo donositi određenim koncezusom. Mislim nikome neće niti pasti kruna sa glave ako mu netko i oduzme neki prioritet, ili bilo što u pogledu predlaganja ili nečega drugoga, ali mislim da jebitno da se ovakav zakon donese i to u što kvalitetnijem obliku. Mislim da je ovdje posebno za analizu ovdje smo i čuli do sada od uvaženih kolega , pojam profesionalca u državnoj upravi. Mislim da i oni koji nisu bili a i oni koji su se sreli sa izvršenom vlašću, znaju što znači pojam profesionalca. I mislim da je to pojam o kojemu možda je ovdje bitno govoriti. Ponekad mislim da se mi svi zajedno precjenjujemo i mislimo da u Hrvatskoj imamo jako puno profesionalaca a ond ana žalost zbog te krive procjene nam se događaju ponekad određene greške. Bilo je to na najvišoj državnojr azii pa htjeli ili ne htjeli priznati ponekad i na onim nižim razinama pa sve do onih općinskih ili gradskih. Zato meni je ovdje zasigurno najvažnija činjenica dokoje razine u ovom prijenosu vlasti treba ići. Vidimo da se Vlada odlučila sa prijedlogom koji dakako ide u jednom dijlu dublje pa ide sve do pomoćnika ministara. dok u određenom dijelu prijedlog HSPa ide sve do glasnogovornika Vlade. Mislim da imamo različitih primjera i u svijetu i u zemljama no međutim mislim da trebaom sami ocjeniti zajedno koji je prijedlog najbolji. Dali je moguće uvijek nakon svakih izbora pronaći dovoljna broj stvarnih profesionalaca kojima neće trebati 6, 7 8 ili godinu dana uhodavanja, nego će odmah istoga trenutka krenuti sa poslom koji definitivno u izvršnoj vlasti je nužno potreban. Mislim da smo svi svjesni da nam se događaju kod izbora i to gotovo 3, 4 mjeseca prije izbora a onda i tri, četri mjeseca nakon izbora gotovo blokada kompletnog sustava. Državna administracija iz određenih razlgoa gotovo se zaustavlja sa radom dok s ona ponovno uhoda prolazi vrijeme. A naročito moram reći da u našoj teškokj gospodarskoj situaciji je to nedopustivo i nanosi ukupno štete. Veliki broj naših službenika i namještenika, morammo to reći živi u strahu, neizvjesnosti, ne zna što će se dogoditi sa njima do kuda će promjene ići. Što će one obuhvatiti, dali će pojedini načelnici, pomoćnici ili drugi državni djelatnici ostati u ovom dijelu. Mislim da što se tiče prijenosa vlasti nije upitno za one istaknute državne dužnosnike kao što su ministri, i članovi Vlade, zamjenici ministara pa dakako za parlament ne treba dovoditi uopće u pitanje. No međutim sve ispod toga je nešto u čemu se treba razgovarati. Ono što nama nedostaje stavranj eja bih rekao profesionalaca u pojedinim ekipama koje bi sljedile u tom dijelu pa bi se točno znalo da u jednom kabinetu predsjednika Vlade znaju se točno koji ljudi obavljaju određeni profesionalni dio, a koji su dakako oni koji su došli i sa tim premijerom i sa tim ministrom i koji dakako sa njima nakon mandata odlaze. U svakom slučaju zbog ove neizvjesnoti ostalih ljudi mislim da je potrebna njihova zaštita i zato mogu reći da je sve pohvale ovom dijelu ovom prijedlogu ukupnome oko samoga zakona. NO međutim ovdje je nemoguće reći da možemo zaboraviti jednu pojavu koja je kod nas na žalost pomalo možda zaboravljena ali mislim da je ovdje potrebno reći. A to je problem administracije i birokracije jer mislim da nam se može dogoditi nakon i ovoga jedan kontraefekt. Mi ćemo imati ljude koji se budu definitivno mijenjali a u pojedinim tijelima znači ostajati će profesionalci ja se slažem da bi to tako trebalo biti. NO međutim moglo bi se dogoditi da će mnogi a ja ću vam reći iz onih primjera iz vlastitog iskustva, da se veći i sada znalo događati a možda će to primjeniti kolege, neću navoditi ministarsav i neću govorioti o pojedinačnim slučajevima, ali mnogo iz naših administarcija vrlo jasno govore mijenjaju se, prelaze ministri pomoćnici. Ali oni ostaju. Ni to nije dobro u tom pgoledu jer se mogu iz toga izvući potrešni zaključci, ili ja bih rekao vrlo problematičan ili blokiran rad. Zato u svakom slučaju da je uz ovakve promjene je bitno ući u promjene i zakona o državnim službenicima i namještenicima, o čemu je govorila i kolegica Ingrid. I mislim da na taj način je potrebno učiniti taj dodatni iskorak. Ono što je problem ukupne državne uprave je dakako problem što po mojim informacijama na žalost mi nemamo visokih ustanova koje su baš određene uj ovom dijelu što se tiče uprave što se tiče toga dijela znači visoko školskog studiranja. Mislim da u tom dijelu je potrebno i nešto na našim sveučilištima učiniti, jer mislim da i takvoga profesionalnoga kadra nedostaje. Evo i na kraju možda da kažem u svakom slučaju vjerujem da će i nakon ovoga prvoga čitanja podrškom našom u ovom dijelu zakona kojeg je predložila Hrvatska stranka prava, ali dakako nadopunjena u onom dijelu koji se odnosi na članak 3. i 4. gdje se govori o određenim ugovorima i tako dalje. Jer mislimo da je to rješenje dobro. Ali i apel u kojem dijelu dakako da ćemo na sljedećem vjerujem brzom koliko sam uspio ovdje zaključiti čitanju konačnog zakona imati pred sobom i konačno rješenje. Hvala lijepa.
Hvala lijepa gospodine zastupniče. U ime predlagača riječ ima gospodin zastupnik … … [[Upadica se ne čuje.]] Ali vi ste tražili u ime predlagača. Ništa. Dobro. Onda klub HNS-a PGS-a gospodin zastupnik Dragutin Lesar.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Smatram da je izuzetno dobro da je u hrvatskom parlamentu otvorena rasprava o ovoj ozbiljnoj temi i posebice zahvaljujem kolegama iz HSP-a koji su svojim prijedlogom izazvali ovu raspravu, ali na neki način i Vladu prisilili da dođe sa svojim kontra prijedlogom. U ove dvije primopredaje vlasti u Hrvatskoj je bilo proliveno izuzetno puno žuči i polemika o proceduri, načinu, kadrovskim rješenjima, revanšizmu i da smo imali ovo područje regulirano i ranije vjerojatno bi hrvatsku javnost, birače i građane i sami sebe poštedjeli svih onih sukoba koji nam nisu bili potrebni, koji su bili posljedica pomanjkanja zakonske regulative s jedne strane, ali i s druge strane uvrijeđenog načina ponašanja da je svaka vlast kad je preuzela ili preuzimala vlast smatrala da demokracija i ustroj državne uprave počinje samo od njih. Nadam se da ćemo uskoro na zakonodavan način to područje riješiti i da više nikada prilikom predaje, primopredaje neće biti potrebe voditi nikakvu polemiku i da to bude normalno kao što je normalno da se Sabor na prvoj sjednici konstituira. Što pak se tiče samog teksta prijedloga Vlade, dozvolite tri ili četiri zapažanja ili molbe predlagatelju da do drugog čitanja dobro razmisli o nekim od ponuđenih formulacija kako opet nakon donošenja zakona kao što je to bilo sa Zakonom o sukobu interesa nakon pet mjeseci ne bi ustanovili da ga se ne može primijeniti ili da ga nitko ne razumije. U članku 2. regulira se početak procesa primopredaje vlasti pa između ostaloga veli da on počinje kao i po formiranju nove izvršne vlasti. Formiranje nove izvršne vlasti može biti izbor Vlade, može biti deset drugih tumačenja tog pojma, pa prema tome ovo formiranje nove izvršne vlasti bi trebalo ako se mislilo na Vladu zamijeniti riječima: «Vlada» i drugo što bi bilo potrebno reći ako smo rekli kada započinje onda moramo i reći do kojeg roka najkasnije mora i završiti. Da primopredaja ne može trajati 12 mjeseci, 6, 8 nego eventualno 3 od dana konstituiranja novog saziva Sabora. Druga moja ozbiljna primjedba je na članak 4. stavak 1. koja propisuje da od dana raspisivanja izbora Vlada ne smije sklapati ugovore o kapitalnim ulaganjima od značajnije vrijednosti. Što znači značajnija vrijednost? Koji je to iznos? Tko prosuđuje da li je nešto značajnija vrijednost ili nije da bi se to moglo potpisati ili ne? Dakle pojam značajnija vrijednost je stvar osobnog shvaćanja interpretacije pa i ovdje treba ili ići sa normom koja će biti jasna ili po iznosu ili u odnosu na veličinu razreda u državnom proračunu kako bi izbjegli moguća sporenja u samoj primjeni zakona. Treće, uspoređujući prijedlog Vlade i kolege iz HSP-a očito je da će uvijek tako biti da će vlast kada Vlada predlaže ovakva zakonodavna rješenja nastojati da u obavezi stavljanja mandata na raspolaganje uvijek bude što manje onih koji bi to trebali napraviti, a da u oporbenim prijedlozima bude toga uvijek daleko više ili što više jer uvijek se nadaju jedni u slučaju gubitka izbora da si osiguraju opstanak, a drugi u očekivanju dobivanja izbora da mogu što više toga mijenjati. I zaista bi bilo dobro da u konačnim verzijama zakona taj članak 5. ili logikom ili da se on odnosi na političke dužnosnike ne dirajući u službeničke dužnosti jer u protivnom nikad nećemo doći van toga. Članak 8. stavak 1. uvodi jednu novinu u ovakvu vrst zakonodavstva i on predviđa pravo dužnosnika da po prestanku dužnosti se ima pravo vratiti na rad kod poslodavca kod kojeg je radio i prije izbora ili imenovanja. Zašto je ova formulacija došla u ovaj zakon? Do prije negdje godinu dana ovo je bilo područje regulative Zakona o radu i Zakon o radu je predviđao pravo izabranih dužnosnika da se nakon proteka mandata imaju pravo vratiti na rad kod poslodavca od kojega su otišli. Prilikom prošlih promjena Zakona o radu ta odredba je izostavljena, a razgovarao sam neki dan s ljudima koji su u ime predlagača to tumačili uz obrazloženje da je to regulirano drugim zakonskim propisima što tad to nije bilo točno, a sada se vidi da to nije točno pa očito treba tu odredbu vratiti. Međutim smatram da ona ovakva ne smije ostati, nikako ne smije ostati jer kad je i bila u radnom zakonodavstvu onda je otprilike bilo rješenje da to pravo povratka na rad kod istog poslodavca ide na mandat od četiri godine, odnosno najviše do pet godina jer netko može biti na dužnosti ne samo godinu, dvije, tri, četiri nego ako je dva mandata to je osam godina, tri mandata dvanaest godina, negdje su mandati i duži. Prema tome može se desiti da bi netko tražio ovo pravo provedbe i ostvarenje ovog prava nakon dvadeset godina provedenih na dužnosničkoj poziciji da se vraća kod istog poslodavca. Zbog toga kao već se ide s ovim prijedlogom da to bude predmet ovog zakona, da se vratimo rješenju bivšeg Zakona o radu i da to pravo ne može trajati duže od pet godina. To je moj prijedlog. I završno. Nisam siguran da je potrebno donošenje posebnog zakona, a da bi uredili ovo područje. Naime, što se tiče dužnosnika koji su u izvršnoj vlasti to se može urediti Zakonom o Vladi. Što se tiče Sabora, nadam se da ćemo u ovoj godini još donijeti zakon u Hrvatskom saboru kojega nemamo niti smo ikad ako se ne varam, do sada imali. I treće, pitam, a podsjećam na raspravu o ovomu Zakonu prethodnom o sukobu interesa, nismo li zaboravili još jedno bitno područje regulative gdje su problemi isti, uzroci isti, traume iste, samo nisu toliko medijski eksploatirane jer nisu na nacionalnom nivou. Isti razlozi, isti problemi i iste nejasnoće mogu se javljati i javljaju se prilikom preuzimanja vlasti na regionalnim i lokalnim nivoima. Nešto doduše manjih problema, nešto manje javne vike i galame, ali ovaj zakon rješava samo pitanje nacionalnog državnog nivoa. Prema tome ili i ovom u ovom propisu to područje regulirati ili prihvatiti pristup da za nivo države to reguliramo Zakonom o Vladi i Zakonom o saboru, a za lokalni nivo ovo isto područje regulirati Zakonom o lokalnoj i regionalnoj samoupravi da i tamo budu poznata pravila igre. I činjenica je da je u nekim lokalnim i regionalnim samoupravama nije trebao zakon i da se primopredaja provodi na izrazito civilizirani način i bez ikakvih trauma. Pa podsjećam da 1997. godine nakon lokalnih izbora u Međimurskoj županiji nitko nije bio razrješen ni jedne dužnosti i funkcije bilo da se radi o upravnim tijelima županija, poduzeća ili ustanovama u vlasništvu županije. Nitko. A čini mi se da jedina osoba koja je i to vlastitom željom otišla bio je tajnik županije sadašnji kolega Pleša ako se ne varam. Dakle bez potrebe zakonodavnog rješenja bez ikakvih problema i trzavica još 97. godine je to bilo riješeno i napravljeno. I zbog toga apeliram na Vladu da ne zaboravi da i pitanje lokalne i regionalne samouprave također mora biti riješeno ali ja se zalažem da to bude područje Zakona o lokalnoj samoupravi kao što se zalažem da ovo bude područje Zakona o Vladi. Hvala lijepa.
Zahvaljujem gospodinu Lesaru. U ime Kluba HDZ-a gospodin Florijan Boras.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, predstavniče Vlade, poštovani kolegice i kolege. Ja ću u ime Kluba Hrvatske demokratske zajednice pošto je ovo prvo čitanje ova dva Zakona nastojat se u svojoj raspravi držati se u okvirima načelne rasprave. Naime, moji prethodnici manje više iz svih klubova složili su se da uistinu postoji potreba donošenja ovakvoga Zakona. Naravno da mi iz Kluba Hrvatske demokratske zajednice dijelimo takvo mišljenje, i ne samo da dijelimo ovo je prvi put da se kao predlagatelj ovakvoga Zakona pojavljuje Vlada. Istina inicijativa od 2001. u ovom Saboru i u ovoj formi prijedloga postoji od Kluba zastupnika HSP-a ali ja bih rekao upravo vladin prijedlog predstavlja jednu ozbiljnost i zapravo daje garanciju da će Hrvatska konačno dobiti Zakon koji će urediti pitanje primopredaje vlasti. NO, razmišljajući o ovome kao pravnik teško mi se bilo složiti u eksplicitnu ili naglašenu konstataciju da uistinu postoji velika potreba za donošenje ovoga Zakona. Zašto? Naime, kao pravnici već kao studenti u predmetu Osnove države i prava zapravo učili smo kakva je osnovna razlika između demokratskih i totalitarnih režima, između demokratskih i totalitarnih država, između pravno uređenih i totalitarnih država. Osnovna razlika kako su nas profesori podučavali po pitanju ljudskih prava jeste sljedeća, u demokratskim sistemima čovjek se bavi politikom a u totalitarnim obrnuto, znači politika čovjekom. Što se tiče drugih osnovnih razlika u demokratskim državama i režimima vlast se bira na određeno vrijeme i podložna je promjenama i prije isteka vremena na koje je izabrana. U našem slučaju mandat je Sabora 4 godine, Vlade isto toliko, predsjednika 5 godina, nekih drugih ustavnih faktora drugo vrijeme. U totalitarnim režimima na vlasti se u pravilu ostaje doživotno, tu vlast prekida smrt, najčešće nasilna. Onda se postavlja pitanje kako smo mi to u nizu dosadašnjih izbora na jedan uljuđen i na jedan politički uljuđen način, na jedan politički kulturan način bez velikih dvojbi, bez velikih sukoba u nizu navrata imali uspješnu primopredaju vlasti i s jedne stranke na drugu, iz iste političke grupacije ili pak različitih političkih polova. I naravno i HDZ je preuzimao 90. vlast ona je obilježena na jedan drugi način u ratu koji je slijedio, i HDZ je 2000. predavao vlast i dogodila se 2003. i mi sada odjedamput konstatiramo mi bez ovoga Zakona ne možemo dalje. Jer upravo u ime Kluba HDZ-a slažem se s tom konstatacijom, želim odgovoriti na pitanja zašto mi ne možemo dalje i po meni predlagatelj Vlada Republike Hrvatske mislim da uspješno i daje odgovore na ta pitanja. PO meni su dvije skupine osnovnih problema koje je većina mojih prethodnika ovdje izrekla a koje ću ja isto tako načelno apostrofirati. Prva skupina problema je što je s državnim dužnosnicima što je s političarima koji moraju napustiti dužnosti. Za jedne je politička smjera politički revanšizam, političke čistke, za druge je pak to normalna politička smjena, jedni dolaze drugi odlaze. Takvih pitanja velikih i problema nije bilo čak 2000. kada su uistinu napravljene čistke, sada kada Hrvatska vlada nije ispunila ni mandat onih 100 koliko joj u demokratskom svijetu i po demokratskim uzusima pripada, uvjetno rečeno stanovita nedodirljivost ona se proziva za čistke, smjene itd, a svjedoci smo da još uvijek ima bivših ministara koji obnašaju dužnosti u nekim nadzornim odborima. Dakle, stvorila se jedna klima, političkih čistki, progona itd, i to je razlog da predlagatelj izlazi s ovim prijedlogom da bi jasno naznačio što je krug političkih dužnosti, što pak spada u sferu uprave ili onog profesionalnog i mislim da predlagatelj na ta pitanja, utvrđujući krug tih osoba u člancima ako se ne varam 5. i 6. uspješno odgovara na ta pitanja, naravno ima ovdje stanovitih zamjerki ali kako je ovo prvo čitanje, mi iz Kluba HDZ-a nastojat ćemo taj tekst i te norme popraviti. Druga skupina pitanja je sljedeća, sami čin primopredaje vlasti odigravao se uvijek bez ikakvih normi, Ustav ništa o tome ne govori, drugi propisi ne govore, uljuđeno i bez problema. Ali dogodila se 2003. i čut ćemo sutra prilikom usvajanja proračuna što je ona donijela. Ja bih rekao da su pojedinci koji su obnašali najviše državne dužnosti zaboravili osnovne postulate demokracije, zaboravili su da su dobili mandat na određeno vrijeme. DA je to tako čut ćemo sutra a ja ću ... primjera koje ovdje imam iznijeti samo dva. Prvi je, Ministarstvo za obrt, malo i srednje poduzetništvo 29. svibnja 2003. godine donosi ambiciozni program razvoja malog gospodarstva od 2003. do 2006. 29. svibnja neposredno pred nadolazeće izbore. Ovo je prvi put da se ovako nešto u modernoj Hrvatskoj državi dogodilo, a nije mi poznat ni jedan dokument iz prakse europskih demokracija da se na ovakav način postupilo. Začudo on nije izazvao veliku pozornost hrvatske javnosti posebno nije izazvao nikakvu pozornost hrvatskih medija. Drugi slučaj koji sam za sebe govori dovoljno i da je samo on u pitanju dovoljan je razlog za alarmiranje hrvatske, ja bih rekao i političke i znanstvene i svekolike javnosti. Naime gospodin Račan, predsjednik tada u ostavci ili u odlasku hrvatske Vlade obnašao je dužnost tehničke Vlade. Ta Vlada je 4. prosinca 2003. godine donijela Plan i program obnove i razvoja grada Vukovara za period od 1. siječnja 2004. do 31. prosinca 2008. Narodne novine broj 198 od 19. prosinca 2003. godine. Isto tako na konferenciji dajući izjavu novinarima u Vukovaru 7. prosinca Račan je izjavio, citiram. Pardon, ne mogu tekst naći ali ću ukratko reći. Dakle on je otprilike izjavio: “U iduće 4 godine Vlada će u obnovu Vukovara uložiti više od milijardu i po američkih dolara. Takvu izjavu su 8. prosinca prenjele sve dnevne novine u Republici Hrvatskoj. Dakle Račan je u vrijeme dok je obnašao predsjednike Vlade u odlasku, dakle čak u vrijeme kad je novi mandatar bio imenovan dakle tri dana prije nego što se konstituirao novi Sabor objavljen je dokument, program koji je težak milijardu i po kuna. Ja se samo pitam ovdje da se krivo ne protumači na koju to vladu i na koga je mislio kad je rekao da će Vlada u naredne 4 godine uložiti milijardu i po kuna. Ako je mislio na HDZ-ovu Vladu, na Vladu doktora Sanadera onda je bio u pravu. I na kraju ovaj razlog je dovoljan da mi ovaj Zakon o prijenosu vlasti donesemo. O ostalim pojedinostima ne bih govorio osim što se nadam da ćemo ipak oko ovoga postići konsenzus, a što se tiče Prijedloga zakona koji regulira istu ovu problematiku od strane HSP-a smatram da je ipak vladin prijedlog bolji, cjelovitiji i u tom smislu da bi ga možda uz nekakve dorade do 2. čitanja mogli konsenzusom prihvatiti. Hvala lijepa.
Hvala lijepa gospodine Boras. Imamo dva ispravka netočnog navoda. Gospodin Željko Pecek.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Gospodin Boras je ničim izazvan izjavio kako mu nije poznato što u zemljama Europske unije nisu donijeti ovakovi slični programi razvoja. Meni je žao što to njemu nije poznato, ali mu želim reći da je program razvoja malog gospodarstva donijet na osnovu zakona koji je ovaj Sabor usvojio, da je potpuno normalno da se on odnosi na razdoblje od 4 godine i potpuno je normalno zato što je on bio donijet u svibnju prošle godine, a također je poznato da su izbori mogli biti u svibnju iduće godine. Što to znači? Da smo trebali čekati izbore pa mandat novoj Vladi, i mandat nove Vlade kako bi se donio jedan kvalitetan program. Također je netočno da taj program nije izazvao pozornost javnosti. Da, izazvao je pozornost javnosti jer na sreću zahvaljujući prethodnom programu koji se dobro realizirao otvoreno je 49 tisuća novih radnih mjesta. Kreirali smo 184 zone za malo poduzetništvo, oko 7 milijardi kuna kredita je podijeljeno obrtnicima, malim i srednjim poduzetnicima i slično. Daj Bože da u Hrvata ima ovakovih programa pa makar se donosili i u krivo vrijeme.
Hvala lijepa. Gospodin zastupnik Šime Lučin ispravak netočnog navoda.
Hvala gospodine predsjedavajući potpredsjedniče. Pa bilo je tu više krivih navoda. Evo samo ću se zadržati na dva. Oko nadzornih odbora i bivših ministara u nadzornim odborima moramo razbiti jednom tu famu. Neki su ministri u nadzornim odborima gospodine zastupniče iz jednostavnog razloga jer je Vlada još nije našla vremena da ih smijeni. Svi ministri koji su u nadzornim odborima su po imenovanju Vlade. Ako jednom već hoćemo razgovarati otvoreno o nadzornim odborima onda treba jasno i glasno reći: do 1998. godine nije bilo zastupnika Hrvatske demokratske zajednice i ministra koji nije sjedio barem u 3 nadzorna odbora i koji za to nije primao masne naknade. Ovi ministri koji su protekle 4 godine sjedili u nadzornim odborima, ja sam sjedio u jednom. Nisam ni kavu popio na račun tvrtke u kojoj sam sjedio. Drugi krivi navod oko toga šta je bivša Vlada radila zadnjih mjesec dana? Molim vas da uzmete zapisnik hrvatske Vlade pa ćete pročitati. Svi zaključci oko finacijskih obveza koji su donašani imali su i jednu klauzulu: ukoliko ih potvrdi buduća Vlada. Pitajte svog Premijera, on će vam to potvrditi. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Gospođa Antunović je tražila repliku, ali nažalost replike nema na osnovno izlaganje. Za riječ se javio predstavnik predlagatelja iz Kluba HSP-a, gospodin Slaven Letica. Izvolite.
Veseli me da je predlagatelj Klub koji nikad nije bio na vlasti pa ne može ići, šta ste vi radili 3. siječnja, šta ste vi radili 1990. godine komforna pozicija. Dakle što se tiče same ideje da se postigne konsenzus ona je idealna, ali se ne može metodološki postići na način kako je to uvaženi zastupnik Boras govorio: “Naš prijedlog je bolji od onoga prijedloga”. Znači konsenzus može biti postignut na kompromisu. To se ne radi samo o prijedlogu saborske većine i saborske manjine nego se radi o načelu prijedloga dvaju ogranaka vlasti; izvršne vlasti koja predlaže ovom visokom domu i prijedlogu koji dolazi iz samoga visokoga doma. Pitanje je samo institucionalne lojanosti da bi ovaj visoki dom očitao lekciju izvršnoj vlasti da nešto inicijativa prepusti nama. Bilo bi dobro da se napravi kompromis na sljedeći način da možda od ova dva prijedloga i na temelju današnje rasprave matični Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav napravi jedno kompromisno rješenje jer se zapravo o tome radi. Ima puno više dodirnih točaka nego se čini. Prije svega postoji politička volja da se uredi ovo područje. To je vrlo važna činjenica. Ja sam 1986. godine bio u Ukrajini sa jednom delegacijom hrvatskih znanstvenika i pitao sam tamošnje ljude kako se, kako kod vas kruže elite? Kako se smjenjuju, ne, zapravo pitao sam kako kruže elite? Oni kažu: “Ne razumijemo”. Ja kažem: “Kako ne razumijete? “ Ja kažem: “Kako se smjenjuje vlast?” “A” kaže “kod nas ovi koji, koji nisu na vlasti pobiju ove koji su na vlasti pa zauzmu vlast”. Znači puno gora situacija, nego je kod nas kad je u pitanju čišćenje ljudi. Što se tiče ozbiljnijih stvari, stanje Hrvatske javne uprave katastrofalno. Nema instituta za javnu upravu, nema specijaliziranog ni čak ni pravničkog obrazovanja za javnu upravu, nema specijaliziranog ekonomističkog … u Hrvatskoj ima 12 ljudi koji se bave javnim financijama, 9 je iz, su članovi HDZ-a ili simpatizeri, 7 sam ih konzultirao, nitko od njih nije ozbiljnije konzultirao u procesu donošenja prijedloga državnog proračuna. Znači, ono što je vrlo važno je, da počnemo ozbiljno raditi na državnoj upravi, a da se to može napraviti treba stvarati kulturu institucionalne lojalnosti i graditi stabilnost institucija. Ono što je važnije u supstanacionalnom smislu, da oba prijedloga su išla preduboko u definiranju razlika o kojima je to u dva navrata iz različitih perspektiva zanimljivo govorio Damir Kajin. U ime predlagatelja moramo se zahvaliti Klubovima SDP-a i HSS-a koji su dali prednost našemu, Šime nemoj se smijati. Jer jučer o tome ćemo još razgovarati. Znači, koji su dali podršku. Naime, radi se o sljedećem. 1992. godine u okviru onog starog phar programa svijesni konfuzije ovih situacija ubojstava političkih elita, OEC je zajedno sa phar programom napravio jedan program koji se zove Sigma. Sigma je bio program, uređenja odnosa ovo što se zove primopredaja vlasti po starom komunističkom vokabularu, to je bio kao … [[govornik se ne razumije]] itd. znači radi se o procesu prijenosa vlasti. i ono su kazali sljedeće. Da bi trebalo zajamčiti institucionalnu i vodstvenu autonomiju institucija javne uprave. To su u našoj novoj terminologiji, to su sve agencije zavodi državni, zavodi središnji državni zavodi. Kakve veze sa smjenama vlasti ima ravnatelj Hrvatskog zavoda za javno zdravstvo? Kakve veze sa smjenom vlasti ima ravnatelj Hrvatskog državnog zavoda za statitiku? Kakve veze sa smjenama vlasti ima moj dekan ili ravnatelj Rebra? Znači, pogreška je manja napravljena 90-te godine, pokojni predsjednik i ja smo se sjeli i rekli smo, nećemo nikoga zatvoriti, ako nekoga zatvorimo svi ti dolaze kasnije na vlast. i zbog toga, možda nismo, možda smo na par sati nekoga zatvorili, možda bi se mnogi problemi riješili. Onda je došla ova klijentalistička vlast, bilo ih je puno. i oni su bili su nervozni i predaleko su išli u smjenama 2000. godine. U pravu je kolegica Petričević, kaže, smijenili toliko veleposlanika, poslali tamo ljude ne znaju strane jezike, ne znaju braniti naše interese, nikad nisu bili u Parizu, nisu nikad bili u kockarnici, dolaze tamo, plaše se, dođe kući onda plaše vlastiti narod, kao oni muškarci koji su ponižavani na poslu, dođe kuću pa prebiju djecu i žene. Znači, u tom smislu, mislim da se definiranje odnosa profesionalne autonmije, javne uprave i države u užem smislu, moram napraviti na razini ozbiljnog posla. Jer svaka postojeća vlast govoreći na način kako je to govorio gospodin Boras, koji je meni drag čovjek, stava, pretpostavke za čistke do tri, četiri godine. Mi moramo zaštititi, jer je apsurd i time završavam, da su u Hrvatskoj zaštićene samo one institucije koje štiti međunarodna zajednica. Guverner Hrvatske Narodne banke, zato to iza njega stoji međunarodni monetarni fond ravnatelj Hrvatske televizije u načelu, zato što iza njega stoji ne znam Vijeće Europe ili tko god hoćete. Ali ovi nesretnici nemaju, nitko pametan neće danas biti ravnatelj jedne bolnice, neće biti nitko pametan u Hrvatskoj danas na čelu športskih saveza. Jer svaka nova politička elita misli da ima, mora imati svog predsjednika Hrvatskog Olimpijskog odbora. Ovog sam ja postavio na neki način i razočara se. Ali šta možemo, takva je sudbina. Hvala vam lijepo.
Zahvaljujem se uvaženom zastupniku Slavenu Letici. Za ispravak netočnog navoda, je li? Zdenka Babić-Petričević.
Gospodin Letica dragi moj kolega, stvarno dragi moj kolega. Bivše veleposlanike i generalne konzule nisu vraćali zato što su oni bili kao što ste vi rekli "nepismeni" pod navodne znakove, nisu poznavali, nego su ih vraćali, pazite, nego su vraćali ih zbog pripadnosti Hrvatske demokratske zajednice, te stranke, ma ne ja kažem pod navodne znakove, to je bilo jedno. A oni su ostavljali svoje jugodiplomate, tako da gospodin kolega Picula koji sada ovdje sjedi u našim zastupničkim klupama, mislim da nosi na svojoj duši nekoliko takvih sudbina koje nisu baš tako jednostavne i lake.
Zahvaljujem. Na redu je u ime Kluba LIBRE, uvaženi zastupnik Vilim Herman. Ja se ispričavam, prije jedna obavijest da je sukladno članku 207. stavak 2. Poslovnika isteklo vrijeme za prijavu za raspravu u trajanju od 10 minuta. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, zapravo predsjedavajući, kolegice i kolege. Ja mislim da raspravljamo o dva zakona koja ne samo da su dobrodošla, nego bi morala bitno utjecati na društvenu atmosferu, na političku atmosferu, na zapravo odnose doslovce tako između ljudi popraviti te odnose između ljudi, jer se doista u Hrvatskoj izbori doživljavaju poput elementarnih nepogoda, osobito za one koji su izgubili i tada nastaje puno toga što se zapravo u ljudskim dušama osjeća najednostavnije kazano, kao doslovce strah. i ako se ne bi ovo ovako jasno izgovorilo, ja mislim da se zapravo ne bi govorilo o temi i ova dva zakona, odnosno njihovoj materiji, niti pošteno niti dovoljno otvoreno. Događa se doista da se čuje sintagma. Pa evo sada su naši dobili i imamo pravu priliku. Što znači zapravo ta prava prilika i što će biti zapravo onda i realizacije te prave prilike? Riječ je o notornom pitanju, onom koje se zove pravna sigurnost s jedne strane institucija, njihovog autoriteta koji je toliko nedostaju, ali i o pravnoj sigurnsti pojedinca, sve do doista osobnoga integriteta. Pa ako je točno ono što sam prvo rekao, da postoji ta jeza, ta neizvjesnost, što zapravo rezultat izbora donosi, onda je, a i samo kao dojam da je to točno, prevažno ući zapravo u, ne samo ozbiljnu raspravu, nego i u pokušaj stvaranja, ja bih to nazvao jedne vrste društvenga ugovora, koji će omogućiti da se ova materija regulira, ne kao nadmetanje različitih zakona, što nije naravno loše, nego zapravo kao doista jedna vrsta društvenoga ugovora koji riješava pitanja društvene atmosfere, koja riješava pitanja autoriteta institucija države, i naravno koji riješava ništa manje važno pitanje dostojanstva osobe. Zato mislim da su potrebni politički dogovori. Mislim da su oni potrebni na jedan širok način, i da neće biti dovoljno da se držimo samo onoga što je pitanje procedure u ovom Saboru, prvo čitanje, pa drugo čitanje, naravno ta procedura je neminovna, nego je potrebno jednako tako dogovoriti u političkim dogovorima na širok način što zapravo može biti nešto potput društvenoga ugovora ili konvencije o postupanjima kod prijenosa ili primopredaje vlasti. Evo, čak i u nazivu ova dva zakona pokušava se stvoriti odnos rivalstva pri čemu predlagatelj HSP ni najmanje ne odgovara za ... [[Govornik se ne razumije.]] rivalstvo jer se ovaj kasniji prijedlog želi razlikovati čak i po naslovu. Zbog čega? Nema nikakvoga ozbiljnog zakona da se ovaj zakon zove evo jednog mudrog prijedloga, zakon o prijenosu i primopredaji vlasti. Da li bi se bilo koji od predlagatelja osjećao zbog toga povrijeđenim. Ali naravno ova sličica tek zbog toga da se pokaže da se u odnosima suradnje bez dakle nepotrebnog rivaliteta ova prevažna materija mora rješavati. No, ponekad se čini a to je pokušaj odgovora na pitanje kako to da smo u jedno relativno zrelo doba kako je to patetično rečeno hrvatske demokracije pokušava donjeti ovaj zakon. I ovdje ako smo iskreni, dosljedni treba reći da je na ovaj ili onaj način političkim elitama naprosto odgovaralo da ovo područje ne bude posve definirano a još manje pravno regulirano. Jer svaka pravna reguliranost stvara pravnu sigurnost, definiciju, pravila igre i što je moguću veću izvjesnost. Područje neizvjesnosti izgleda da je odgovaralo političkim elitama jer sljedeći korak koji dopušta kada se događa nedorečenost određenoga područja je da politička elita naprosto arbitrira. Svaki potužaj arbitriranja naravno ugrožava još jednom ću to reći i autoritet institucija, jednako tako pravnu sigurnost sve do onoga što vrijeđa ili šteti osobnome dostojanstvu i integritetu. Dopustite da kažem i nekoliko primjedbi, prijenos vlasti nakon parlamentarnih izbora, odnosno formiranja nove parlamentarne većine nije bio predmetom zakonodavne regulative. I tranzicijsko razdoblje, ovo naše zbog toga trpi kritike koje se nisu previše željele čuti i od javnosti i od nevladinih organizacija a i međunarodnih krugova. U cilju daljnjeg razvoja i osnaživanja demokracije, vladavine prava ali i političke odgovornosti snaga koje napuštaju pozicije i onih koji na njih sukcesivno stupaju kao i sigurnosti osoba zaposlenih u sustavu državne uprave potrebno je ovo područje dakle, jasno i nedvojbeno urediti. Naravno da su najvažnija pitanja i dileme usmjerene na upravnu, političku, kadrovsku i vremensku dimenziju prijenosa vlasti. Neprijeporno je kako prijenos vlasti treba predstavljati odraz efikasnog i nesmetanog funkcioniranja sustava državne uprave u prijelaznom razdoblju, djelovanje Vlade u ... [[Govornik se ne razumije.]] u skladu sa sintagmom tehnička Vlada i jasno razgraničenje političkih i javnoslužbeničkih odnosno stručnih dužnosti i bez posljedica na funkcioniranje državne uprave u rečenome razdoblju. Dakle, vrlo jednostavno, prijenos vlasti treba biti brz, efikasan, sveobuhvatan, javno transparentan i usklađen sa primopredajom dužnosti na svim zakonski predviđenim razinama. I naravno tu nastaje drama. Dakle, rečeni prijedlozi zakona, možda konkretan prijedlog o prijenosu vlasti sadržajno su jasni i nomotehnički su uređeni no imaju, ima razloga i za određene zamjerke. Evo, samo zbog primjera. Promatrajući poredbena rješenja držim kako bi trebalo u ovom zakonu jednom i drugom sadržavati smjernosti u nužnosti izgradnje karijarne diplomatske mreže u Hrvatskoj. O tome je malo prije bilo riječi. Nisam siguran da je bilo riječi na pravi način. A onda slijedom toga jasno preciziranje kvota koje su moguće i dopustive u kontekstu smjena u diplomatskoj mreži npr. u Velikoj Britaniji, Irskoj ili Australiji čak 95% diplomata su profesionalni diplomati. Republika Hrvatska kao zemlja ograničenih financijskih mogućnosti nužno mora djelovati u smjeru izgradnje profesionalne, odnosno karijerne diplomatske mreže neovisno o političkim promjenama i naravno smjenama. Propisivanjem kvota koje su dopustive u kontekstu promjena i prijenosa vlasti izbjegla bi se nesigurnost u vršenju diplomatske službe i uštedjela značajna materijalna sredstva usmjerena na sustavnu edukaciju profesionalnih diplomata a ne kratkoročni skupe i nedovoljno učinkovite, pod navodnicima "ubrzane" tečajeve namjenjene tzv. ugovornim diplomatama. Dilema koja se pokazala u izlaganju nekoliko kolega i posve sam suglasan da to jeste dilema jest priča o profesionalcima u državnoj upravi ali mislim da je poza razgovarati o profesionalcima u državnoj upravi pa i o razini smjena sve dok se ne provede dosljedno i sveobuhvatno reforma državne uprave koja je najavljena. Bilo je prijedloga da se cjeloviti prijedlog u ovoj sabornici pojavi, to se još uvijek nije dogodilo. Dogodilo se jedino da se tu i tamo sa reduciranjem ministarstava a zapravo povećanim brojem uposlenih događa nešto što nije ni nalik na reforme, reformu državne uprave. Dakle, pitanje profesionalaca u državnoj upravi i rješavanje njihovoga statusa ili smjene u ovome zakonu nije zapravo moguće, nije moguće iskreno i odgovorno ukoliko se prethodno ne provodi reforma državne uprave. Ovo će biti samo poza, načelno pravno rješenje bez zapravo mogućnosti da se postignu željeni učinci. Također je s pravom i suglasni smo sa time istaknuto pitanje a što je sa onim razinama koje pripadaju županijama ili više bih volio čuti i reći regionalnim razinama dapače i lokalnim razinama koji su danas područje potpune pravne nedorečenosti. Može se govoriti o primjerima koji sjajno ilustriraju gentlemenske odnose u ovom ili onom području ali bi se isto takvim pojedinačnim primjerima moglo dokazivati i nešto posve suprotno. Upravo tamo gdje nije bilo tog gentlemenstva ili gdje su se određeni vitezi ponašali kako su se ponašali. Mi slavonci volimo ovo vitez pročitati kao šerif. Riječ je dakle, o tomu da i to područje treba također regulirati da li u ovoj materiji ili u materiji Zakona o lokalnoj i regionalnoj samoupravi posve je svejedno ali je i na tom području potrebno učiniti sve u pogledu pravne sigurnosti. Rečeno je u jednom momentu da je ako se ne varam predlagatelj u ime Kluba HSP-a da je 90% materije zapravo identično predloženoga zakona onomu kojega predlaže Vlada. To je negirano od strane predlagatelja, strane Vlade, i sada bi vjerojatno trebala pasti neka lagana konsultacija i vidjeti koji je zapravo statistički podatak točan. Ali očigledno je da se u nekom statističkom podatu radi. Jeli to 90% ili je 50% ne znamo točno. Ali zanimljivo je da predlagatelj odnosno vlada nije imala potrebu da ispita taj stitisčki podatak taj postotak. I da onda zapravo krene t ragom uprao onoga što se KLub LIBRE pokušava zalagati. A to je da se dogodi neka vrsta društvenoga ugovora dapače kao prvi kotak konvencije ovdje suglasnosti o temeljnim pitanjima u našme Saboru. A da se onda korak dalje mkožda učini i javna rasprava i tako stvore dvije nužne okolnosti. Prvo, da se uključi doista javnost koja treba sudovati o ovoj materiji, a onda da se doista na kraju postigne i drugi učitak. A to je da dobijemo dosta ono što tvrglavo to ponavljam treći puta, nešto što ne samo da podsjeća nego doista jeste društvenim ugovorom. MOže li se u Hrvatskoj krenuti tim putem i da se na taj način radi i nešto što će podsjetiti na pravu pedagogiju. Ako toliko kukamo da nema pravne države ne bili iz ovih kluba i sa ovoga mjesta iz ove brbljaonice trebala otići o ovakva poruka. Da je dakle veoma važno da se događa pravnost a zadaća nas ovdje bi uz ostalo trebalo biti dakle i ta pravna pedagogija. Evo uz jer u redu, sa sugovornikom. Hvala vam lijepa. KLub LIBRE će podržati prijedlog HSPa, podržati će prijedlog HSPa sa zahtjevom sa zatjevom naravno on nema nikakvih drugih učinaka osim što djeluje simpatično da se oba predlagatelja usuglase a eventualno imaju u vidu i neke druge prijedloge koji su sa moje strane neskromno došli. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem se uvaženom zastupniku Hermanu. U ime KLuba HSPa riječ ima uvaženi zastupnik Pero Kovačević, izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine državni t ajniče dame i gospodo. U ime kluba ću se prije svega osvrnuti na vladnim prijedlog zakona o postupku primopredaje vlasti. I daleko mi je lakše govoriti o tome u smislu kako je to loš prijedlog nego što je bilo gospodinu Borasu koji je taj prijedlogmorao u ime HDZa braniti. Ili što je tu gospodinu Palariću koji to isto mora po službenoj dužnosti raditi. Naime, što se tu dešava vidimo u ovih niz zakonskih prijedloga kad oporba dolazi sa svojim prijedlogom onda Vlada brže bolje hoće odgovoriti na takav prijedlog. I sama sebi napravi zamku u koju upadne iz kokje se ne može izvući. Predlažem Vladi da se drži svoga programa rada koji nam je ovdje obećala a prijedlozi koji dolaze iz oporbe može iskritizirati, reći da će ona preuzeti u drugom čitanju. A ne da dovodi sebe u situaciju da se u biti blamira na način da daje propise prijedloge zakokna koji su u biti tako loše napravljeni da je riječ zbubano blaga riječ. Zašto ću to kazati. Prvi što je dobro u ovome. Dobra je ova ustavna osnova, dobra je ocjena stanja, ali donekle i idemo kod osnovnih pitanja. Veli, osnovna pitanja koja se predlažu urediti ovim Zakonom I sada kaže se tijek postupka prijenosa vlasti, o okolnostima u kojima postupak i dalje dalje. A šta je zaboravljeno, zaboravljen je jedan bitan dio ako hoće to napraviti stručno i kvalitetno kako se to radi i simulirano. Razdoblje od raspisivanja izbora, to je dosta važno razdoblje koje se ovim zakonom mora riješiti zašto Radi uredbi za zakonskom snagama i drugim stvarima koje Vlada koja nastavlja obnašati dužnost ima ovlasti. Na način da bi se demokratski sve dogovorili šta i u kome obliku i kako ona može postupati u tome razdoblju. Dali može uredbom sa zakonskom snagom ulaziti na način da promjeni suštinu i bit zakona, ili samo one nekakve najnužnije stvari. I normalno to je Vlada lijepo kazala u tom dijelu osnvona pitanja. I sada dolazimo na sam prijedlog zakona. I kaže zakon normlano da bi bio drukčiji zakon od našega pazite, ako bi oni, Vlada dala isti nije onda to to. Mora se u i tome razlikovati. I sada pametni ljudi to uzmu i kaže u vladi mislim, prijedlog zakona o postupku primopredaje vlasti. I sada uzmimo bilo koga jezičara, bilo koga čovjeka sa ceste pa ga pitajte dali je pojam prijenosa vlasti sve obuhvatniji od samoga postupka primopredaje vlasti. I svako će reći je, jer je ovo je samo dio. I normalno da je samo dio jedan onaj neposredni dio ja tebi ti meni. Ono predajom potpisujemo zapisnike, i takva je situacija. Zašto sam rekao da mi je drago i da se divim gospodinu Borasu što ima snage u ime kluba HDZa braniti vladin prijedlog zakona, zbog toga što je on kao predsjednik Odbora za zakonodavstvo normlano kao pravnik i ozbiljan čovjke morao potpisati p rimjedbe u ime Odbora za zakonodavstvo a vidljivo je da je sam odbor za zakonodavstvo iako je to blago napravljeno, može se grubo reći da ono da to ne valja. DA su dali primjedbe odbor na od 10 članaka, normalno deseti je kada zakon stupa na snagu, na osam članaka. Onda je, prema tome već vidljivo kako je jačini i kakvome zakonu riječ. Naime zamislite kada se na prvi članak ima primjedba jer nije definiran koji jeto krug osoba Ako ćemo bukvalno to ispalo bi odnosno vidljivo je da se ne bi odnosilo na ministre. Ako ćemo bukvalno prevoditi iščitavati ovaj članak prvi. I sada što se dešava dalje, idemo do članka drugoga. I on je isto tako nekako na brzinu napravljen pa se kaže primopredaja vlasti nastupa nakon konstituiranja Hrvatskog sabora, po provedbi parlamentarnih izbora kao i po formuliranju nove izvršne vlasti. I sada se pitam kada nastupa. Jeli to trebate znati dvije situacije različite. MOže se Sabor biti konstituiran, ali izvršna vlast nova nije imenovana. Postoji mandatar sabor se konstituira, mandatar ne uspije sastaviti vladu, šta predsjednik države radi daje drugom mandatru. Jeli tako, i sada kada počinje prema ovom prijedlogu zakona taj dio ako počinje jedan dio sigurno počinje čim se Sabor konstituirao, treba se reći u kom opsegu počinje. Znači što je bitnije, najbitnije po nama pravašima mi smo tu i najodogovorniji prema hrvatskome narodu da Hrvatski sabor kada donosi propise dajmo i simulirajmo što koja odredba će značiti u praksi i provedbi. Jel ovo je vidljivo da je stvarno zbubano. I sada idemo dalje situacije ima veli, mandat se stavlja na raspolaganje. E sada ne piše kako se stavlja na raspologanja. Dali se ako ćemo regulirati, dali se stavlja pismenim putem jeli tako to je logika stvari bila pismenim putem, e što ako netko neće staviti mandat na raspolaganje. Ništa nije predviđeno za tu situaciju. Jeli pazite može biti varijanta netko u javnom poduzeću ili netko od ovih dužnosnika neće staviti mandat na raspolaganje. Moguća je pravna situacija jeli tako. Šta onda znači na njega se ne biodnosio zakon. Jer on neće staviti mandat na raspolaganje. Jel kaže se u onom dijelu kada se netko stavio mandat na raspolaganje onda Vlada u roku 30 dana mora reći može ga čak i zadržati, a može reći da se razrješava. A šta u ovoj situaciji to niste predvidjeli. Znači to su te pravne situacije koje su takve i šta, imamo sad drugi varijantu. Veli, vlada koja radi mandatar je imenovan, konstituiran je SAbor, i sada se ona u onome razdoblju oko svih tih kapitalnih i krupnih odluka mora dogovarati sa tim mandatarom. E šta sada ako taj mandatar ne uspije sastaviti Vladu pa ih je krivo savjetovao, pa dođe neki drugi mandatar. Tko će sada odgovarati za sve te situacije koje su nastale. Prma tome vidljivo je da je ovaj pokušaj tako loše ispao jel sve jedna odredba je manjkava nedorečena i onda se stvar pokušala spasiti čime, člankom 9. i kaže, sve odredbe ovoga Zakona imaju se tumačiti u korist postizanja i o državanja redovnog i nesmetanog djelovanja državnih tijela i obavljanja državnih i drugih dužnosti. To bi vojno se reklo, to direktiva. Znači to bi bila neka direktiva kakva to do sada još nisam vidio u propisima u Republici Hrvatskoj ali očito se uvode i tu nekakve nove pravne novine. Prema tome, vidljivo je iz svega ovoga dijela da je naš zakon kluba HSP-a daleko cjelovitiji i mislim da bi Vlada po načelu moralnosti i to predlažem da povuče svoj prijedlog zakona, da naš prođe prvo čitanje i Vlada preuzme obvezu da napravi pravi zakon, jer ovako da Vlada istupa mislim da ne doliči imenu Vlade Republike Hrvatske. Hvala vam lijepo.
Zahvaljujem se uvaženom zastupniku Kovačeviću. S ovim smo iscrpili rasprave po klubovima i prelazimo na pojedinačnu raspravu u trajanju od deset minuta. Na redu je uvažena zastupnica Dragica Zgrebec.
Gospodine potpredsjedniče kolegice i kolege. Naime dobro je da smo otvorili raspravu o ova dva prijedloga zakona koji zapravo pokušavaju riješiti postupak primopredaje vlasti kao što naziv je zakona koji predlaže Vlada, odnosno prijenos vlasti koji predlaže klub HSP-a. Mislim da je to dobro stoga što smo sada na početku mandata i imamo dovoljno vremena da do nekih eventualnih izbora bili oni izvanredni ili redovni možemo dobro raspraviti ovu materiju i donijeti najbolje rješenje. Stoga mislim da bez obzira što Vlada i HSP predlaže ovaj zakon u prvom čitanju da bi možda dobro bilo da se o tome provede prethodna rasprava pa da onda na temelju i rasprave i ova dva prijedloga pokušamo doći do takvog prijedloga zakona koji će zaista riješiti ove probleme. Naime problem primopredaje vlasti vezan je uvijek nakon izbora i to onda ako dolazi nova politička opcija na vlasat. To smo imali prvi puta 1990. godine pa tada tek nakon 10 godina 2000. i sada 2004. godine. Kad nemamo zakonski riješena ova pitanja onda uvijek u javnosti može svaka eventualna promjena u državnoj upravi ili u drugim državnim institucijama otvoriti raspravu o eventualnom revanšizmu ili o tome da politička opcija koja je na vlasti želi zapravo dovesti ljude svoje političke orijentacije. Mislim da bi zapravo u sklopu reforme državne uprave bilo potrebno utvrditi sistematizaciju poslova i popunjavanja javnim natječajem. Time bismo zapravo došli u situaciju da se u onim najstručnijim poslovima i u državnoj upravi i u državnim institucijama eventualne promjene dolaze tek po isteku mandata ili pri ocjeni o neadekvatnom ili lošem obavljanju stručnih poslova. Trebalo bi riješiti što je to politička razina obavljanja dužnosti i to su onda oni poslovi ili oni dužnosnici koji kod promjene vlasti, odnosno nakon izbora njihove pozicije podliježu političkoj ocjeni. Stoga mislim da i što se tiče članka 5. zakona koji predlaže Vlada upravo bismo tada mogli razgraničiti što su to stručni poslovi koji bi se popunjavali putem javnih natječaja s adekvatnim stručnim znanjem koji bi propisivali adekvatna stručna znanja i adekvatna radna iskustva, a što su to političke funkcije koje bi se utvrđivale i mijenjale nakon izbora. Dakle vrlo kratko da zaključim. Mislim da nismo zreli da u ovom trenutku na temelju ovakvog prijedloga kakvog je dala Vlada, možemo prihvatiti prijedlog zakona u prvom čitanju. Mislim da bi trebalo koristiti i ovu raspravu i oba prijedloga jer kolege iz HSP-a nešto šire reguliraju ovu materiju i tek onda da dođemo do prijedloga zakona, odnosno zakona koji bismo ponovo raspravili u prvom čitanju. Hvala.
Zahvaljujem uvaženoj zastupnici Zgrebec. Na redu je uvaženi zastupnik Stazić. Nema ga u dvorani, gubi pravo na raspravu. Na redu je uvaženi zastupnik gospodin Leko.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa neću dugo govoriti o ovom prijedlogu zakona, ali moram na izvjestan način reći da sam iznenađen raspravom kluba HDZ-a o prijedlogu ovog zakona. Žao mi je ako sam pogrešno razumio raspravu, ali je moj dojam da je ta rasprava išla ovim putem. Mi smo dobili pravo na upravljanje državom bez obzira šta je bilo prije pa je predstavnik HDZ-a se čudio kako je to prethodna Vlada donijela program da će ulagati u Vukovar kao da je prekid diskontinuitet državno pravni, a nije sporno da je koalicija i zato trpila kritike građana možda i izgubila vlast na ovim izborima što je sve pravne akte poštivala i provodila koja je hrvatska Vlada, HDZ-ova Vlada donijela deset godina i nije joj palo na pamet mada je bilo razloga da se ponište neki akti, da govori to je donijela HDZ-ova Vlada. To je bila državna Vlada i državno pravni akti su valjani za svaku vladu inače nema smisla govoriti o vladavini prava i pravnoj državi ako tako stvari ne postavimo. Još jednu tezu. Primopredaja vlasti nije kadrovsko pitanje mada ono sada izgleda vrlo značajno. Ono jeste bitno za one koji moraju napustiti pojedini položaj ili oni koji moraju doći na pojedini položaj, ali za građane, za državu, za pravo, za vladavinu prava, za obveze to je manje važno i prijenos vlasti mora podrazumijevati upravo prijenos obveza kontinuitet, kontinuitet mora podrazumijevati a promjena ljudi je neko drugo pitanje i tu naravno trebamo o tome raspravljati, ali prijenos vlasti je nešto malo šira problematika nego promjena samih ljudi. Ja naravno mislim da je vrlo važna pravna izvjesnost pa se ja i zalažem da se donesu zakoni i propisi koji će urediti pitanje i kadrovsku promjenu, kadrovsku dimenziju promjene vlasti, ali ako to svedemo samo na to nećemo riješiti problem. Drugim riječima valjalo bi se potruditi i utvrditi kad se to radi o periodu kad se ne donose neki akti, koji je to period, šta to znači prijelazni period, šta to znači tehnička Vlada što se ja ne slažem sa kvalifikacijom kluba HDZ-a da je bila tehnička Vlada, jer je riječ o mandatu i pravu i obvezi Vlade da rješava pitanja koja su na dnevnom redu. Još nešto. Prijenos vlasti se naravno ne događa samo na državnoj razini mada je on najatraktivniji. Prijenos vlasti se događa na svim razinama, lokalnoj, regionalnoj i na državnoj razini i naravno da bi principe o prijenosu vlasti valjalo ugraditi za sve razine, za sve razine i kadrovsku dimenziju primopredaje vlasti također za sve razine. Ako bi nastavili ovim načinom rasprave, mislim da bi zamaglili problem što bi moglo štetiti ugledu Republike Hrvatske jer bi se moglo shvatiti da svaka sljedeća vlada nema obvezu provoditi odluke i akte prethodne vlade. Nadam se da to nitko u Saboru ne misli zato bih molio kada se govori o prijenosu vlasti da se ima u obzir i međunarodni položaj, odnosno međunarodni položaj Hrvatske vlade i da će one biti poštovane u punom iznosu koje su preuzete bez obzira koja je to Vlada potpisala, mi smo se tako ponašali i odnosili prema obvezama države, molim bih da se i tako dalje odnosimo. Hvala lijepa.
Zahvaljujem se uvaženom zastupniku Leki. Na redu je uvaženi zastupnik Anton Peruško.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine predstavnik Vlade, gospođe i gospodo zastupnici. Inicijativu za donošenje Zakona o prijenosu vlasti nakon što se u Republici Hrvatskoj održe izbori valja podržati bez obzira sa koje strane ta inicijativa dolazila. Hrvatska je mala zemlja s nešto manje od 4 i pol milijuna stanovnika. Uza sve nedovoljno valorizirane prirodne datosti te komparativne prednosti koje kao zemlja posjedujemo nedvojbeno naše najveće bogatstvo su upravo naši ljudi. Mi po meni jednostavno moramo voditi računa o kadrovskom potencijalu kojega posjedujemo, jer samo koristeći ukupnu pamet koju posjedujemo možemo stvoriti pretpostavke za izgradnju društva, što bi u konačnici trebalo osigurati bolji život za sve naše građane. NI jednog čovjeka kao jedinku ne smijemo odbaciti. Kadrovi koji nakon promjene vlasti nužno odlaze sa funkcija ne smije se smatrati kao odbačene ili diskriminirane. Njihova pamet, znanje i iskustvo mora biti u funkciji. Da bi se to desilo a da se izbjegnu optužbe i negativni antagonizmi koji ponekad gotovo da dovode ne samo do suprostavljanja već gotovo i do mržnje među bivšim prijateljima potrebno je pravilima igre definirati zaista sve, ili uglavnom sve funkcije na koje se dolazi temeljem rezultata izbora. Pojedinac u tom slučaju jasno i svjesno prati određenu političku opciju, dolaskom te političke opcije na vlast provodi njen politički program koji je dobio većinsku potporu biračkog tijela, te silaskom te opcije sa vlasti napušta i funkciju. To su pravila, koja su unaprijed dogovorena, prijenos vlasti vrši se bez trauma i trzavica, nestaju optužbe o revanšizmu i šikaniranju kadrova kojih je na žalost u našem društvu nedovoljnih demokratskih tradicija bilo. Sječa kadrova izvršena je u cijelom razdoblju od 1990. do 2000. godine. Zalažući se za donošnje pravila igre, u nedostatku tih pravila moje je pravo da mislim i da tu svoju misao izrazim ovdje u ovom Hrvatskom saboru da je možda bilo pojedinačnih grešaka poslije 3. siječnja ali sam isto tako uvjeren da promjene nakon 3. siječnja nisu bile ni dovoljno brze, ni sveobuhvatne i da je upravo zahvaljujući demokratičnosti i toleranciji Ivice Račana, da mnogi kadrovi koji su trebali biti smjenjeni i napustiti funkcije i mjesta koja su držali nisu ta mjesta napustili i išli su svjestan sam toga đonom tamo gdje je 3 siječanjska vlast morala postavljati leđa. U sadašnjoj situaciji kada opet nemamo utvrđenih pravila igre moje također dmokratsko pravo da mislim da se na žalost ta negativna praksa i danas nastavljam. Ja nemam apsolutno ništa protiv da stručne poslove obavljaju, kao što je rečeno kadrovi koji će provoditi politiku HDZ-a ali sam uvjeren da je za zajednicu štetno članove naprimjer upravnih vijeća u 8. izbornoj jedinici u Riječkom kliničkom bolničkom centru mijenjati zbog političke pripadnosti a pogotovo u situaciji kada se tu radi naprimjer o gradonačelniku i županu. Dapače, slobodan sam pozvati se na članak 134. stavak 2. Ustava Hrvatske koji citiram navodi: "Obaveza je i pravo regionalne samouprave da među ostalim obavlja poslove koji se odnose na zdravstvo". Zdravstvo je djelatnost koja je od prioritetnog značaja za naše građane i treba omogućiti jedinicama regionalne samouprave ostvarivanje tog prava, dapače ja sam uvjeren da i obveze država mora nametnuti, nametnuti im brigu o zdravstvu, pa i kroz učešće župana i gradonačelnika u upravnim vijećima kliničkih, naprimjer Kliničkog bolničkog centra, jer mislim da upravo na tom mjestu moraju dati svoj obol razvitku zdravstva a ne da u ovom nedostatku pravila igre da budu smjenjivani i možda da ne govorim ne mogu tu ocjenu dati možda postavljeni nekompetentni kadrovi. Pored sječe kadrova koja se bez pravila igre provodi na državnom nivou, još naglašenija je ta sječa kadrova na lokalnom i regionalnom nivou gdje se nakon promjene vlasti razni lokalni šerifi naprosto iživljavaju. Naime, moj je prijedlog da se nakon donošenja Zakona o promjeni vlasti na državnoj razini donesu određena pravila igre i na lokalnoj i regionalnoj razini gdje je također neophodno znati tko odlazi a tko ostaje promjenom vlasti. Na kraju kolegice i kolege, sa ciljem da se uvedu pravila igre i omogući demokratska promjena vlasti nakon izbora ili nakon formiranja većina, a da se istovremeno sačuvaju naši kadrovski potencijali potrebno je donijeti ovaj Zakon. Saglasan sam sa ocjenom gospodina zastupnika Rožića da se amandmanom Vlade zaista moglo intervenirati u prijedlog kluba zastupnika Hrvatske stranke prava i postići da se ovaj Zakon u ovom Časnom domu donese konsenzusom. Uvjeren sam i apeliram da se do drugo čitanja iznađe način da se do drugog čitanja postigne to što sam u svojoj kratkoj raspravi koja je u nekoliko identična sa raspravom drugih kolega neovisno o stranačkoj pripadnosti da se i donese. I u tom smislu i očekujući da će tako i biti da se odmah, mislim da je vjerojatno došlo do tiskarske greške u prijedlogu kojega je Hrvatska stranka prava podnijela u članku 4. i 5. došlo je do inverzije navođenjem točaka 3. i 4. iz članka 1. toga Prijedloga zakona, pa ukoliko bude o njemu raspravljano i bude u poziciji da ga donesemo da se odmah to ispravi. Hvala.
Zahvaljujem se uvajženom zastupniku. Riječ ima uvaženi zastupnik Slaven Letica. Gubi pravo na raspravu. Riječ ima uvaženi zastupnik Emil Tomljanović.
Štovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Stvarno ne bih puno duljio nakon ovih iscrpnih rasprava međutim dopustite mi s obzirom da se radi o prvo čitanju da iznesem, a vjerujem da smo se svi oko toga složili da ovaj propis zapravo treba donijeti i koji su to razlozi zbog kojega treba usudio bih se reći što prije ili u zakonskoj proceduri donijeti. Prvi razlozi su dakako pravne prirode jer ovakvog propisa do sada naravno nismo imali. Dakle popunjava se jedna pravna praznina. Reguliraju se odnosi koji se do sada nisu, koji do sada nisu bili normirani. Uklanja se jedna pravna nesigurnost čak i egzistencijalna neizvjesnost i tome slično. Drugi razlog po meni je dakako političko sociološke naravi a izražen je u činjenici da primopredaja vlasti nije nikakav obračun jedne političke opcije sa drugom dakle nekakav revanšizam ili čistka već demokratski čin smjene vlasti. I treće i ne manje bitno u smislu potrebe donošenja ovog Zakona, a to je dosezanja u ovoj oblasti onakvih odnosa u društvu koji su na razini zemalja dugogodišnje demokratske tradicije. Što se tiče samog prijedloga ili teksta zakona, prijedloga zakona koje nam je dala ili podastrijela Vlada Republike Hrvatske dosta smo toga danas čuli međutim ja u njemu prepoznajem i određenu normativnu kvalitetu dakako, doduše koja možda još u onim finesama treba izvjesnu doradu, ali sam prijedlog tog Zakona nesumnjivo točno definira kada nastupa primopredaja vlasti odnosno tu vremensku dimenziju pa mi dopustite zapravo da, da kažem da pod tim odredbama tog Prijedloga zakona to se dešava dakle konstituiranjem Hrvatskog sabora i formiranjem nove izvršne vlasti dakako Vlade, ali još jedan tu pojam ili element po meni bitan gdje se određuje ili određuje se dan raspisivanja izbora kao početak primopredajnog razdoblja gdje imamo zapravo reguliranje aktivnosti Vlade sa dvije načelne zabrane. Dakle zabrane donošenja odluka o imenovanjima koja Vlada vrši. To je kao načelna zabrana. Imamo iznimke naravno i u toj, toj sferi. Imamo dakako i zabranu donošenja odluka odnosno sklapanja ugovora o ulaganjima značajnije vrijednosti. Dakle to su ti elementi po meni te vremenske dimenzije same primopredaje vlasti, ali ima tu dakle i onih odredbi koji točno razrađuju koji državni dužnosnici stavljaju mandat na raspolaganje i u kojim rokovima što je i po meni isto tako bitno, regulira se i radno-pravni status državnih dužnosnika koji je stavio svoj mandat na raspolaganje. Da li je on na pravi način s obzirom na i ove druge propise koji reguliraju ovu oblast riješen? Prepuštamo to stručnim službama Vlade da vidi s obzirom da se radi o prvom čitanju, ali mislim da ni ovo zakonsko rješenje ili prijedlog i nije toliko loše ili loše razrađeno. I nesumnjivo da se razdvaja samom primjenom Zakona sama politička funkcija od stručnih odnosno profesionalnih. Bez ovakvog Zakona ili primjene ovoga Zakona mi jednostavno no možda smo i u situaciji da to razlučimo ali ovo razlučivanje će sada biti ili odvajanje temeljem samog propisa i tu nekakvih dvojbi ne bi smjelo biti iako se slažem sa svim onim koji su raspravljali u smislu da li je dosegnuta prava razina zadiranja u, u, što se tiče u ustroj samih, samih upravnih pogotovo kad se radi o upravnim organizacijama da li to može biti jednu stepenicu više ili manje, s obzirom da se radi o prvom čitanju pretpostavljam da će stručne službe Vlade i o tome zauzeti konačno ili možda i neko drugo stanovište. I na kraju da zaključim sa, s tim da u smislu primopredaje vlasti ili primjene ovoga propisa uvijek treba naravno sagledavati nužnost funkcioniranja sustava uprave u kontinuitetu. Nešto su o tome naši predgovornici ili dosta njih govorilo. Treba svakako imati na umu da se i primopredajom vlasti ne smije pogotovo u sferi državne uprave dešavati nekakav diskontinuitet ili nekakav prekid određenih djelatnosti. Naprotiv da primjenom ovog propisa život što se tiče same uprave ne smije stati ni u, ni u kojoj sferi. Mislim da nije nitko napomenuo da se zapravo ovdje radi i o organskom zakonu. Dakle to je jedna ustavna kategorija što podrazumijeva naravno ne jedan sam po sebi oblik konsenzusa, ali jednu širu raspravu. Ovo je tek prvo čitanje i moja je želja i ja se osobno nadam da će u jednoj takvoj raspravi, u jednoj takvoj atmosferi zakonodavac iznači najoptimalnije rješenje. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Velimir Pleša.
predsjedniče Vlade pa mislim da je potrebno reći kako u Hrvatskoj je smjenjivost vlasti više nitko ni u primisli ne dovodi u pitanje, mislim onu demokratsku smjenu vlasti. Isto tako uvjeren sam da taj demokratski napredak u Hrvatskoj o kojem smo prije 4 godine unazad mogli čuti priča kako će HDZ onemogućiti prijenos vlasti, neće dozvoliti normalan, miran prijenos vlasti sada treba ... [[Govorni se ne razumije]] jedan nastavak koji se očituje upravo u ovoj materiji koja ova dva prijedloga zakona nam nude. Naime raspuštanjem Sabora i raspisivanjem izbora u Hrvatskoj zbog stanja još uvijek u političkoj areni i pomanjkanja političke kulture Hrvatska uvijek ulazi u neko razdoblje jedne ozbiljne političke nestabilnosti. Dodatni razlog nestabilnosti svakako je i visoka politiziranost i niska razina stručnosti hrvatske javne uprave. Upravo taj dio je vrlo značajan kad govorimo o donošenju ovog Zakona kojih 2 prijedloga danas jesu na raspravi. Mi želimo kao stabilna demokratska država u svakom slučaju poštivati načela na kojima će funkcionirati javna uprava. Prije svega načela njene kompetencije i političke neutralnosti jer će tako samo se omogučiti da javna uprava funkcionira kao element stabilnosti političkog sustava. U Hrvatskoj nažalost nemamo ili imamo vrlo malo političke neutralne javne uprave, a u promociji javnih službenika načelo kompetencije rijetko se poštuje. Dio javne uprave je jednim dobrim dijelom još od prije 1990. godine, ne volim se vraćati na ta razdoblja, ali mislim da ga je potrebno spomenuti jer je on bio cijelo vrijeme neprijateljski raspoložen prema aktualnoj tada administraciji, a kraj njena mandata samo je zaoštrio opstrukciju koju takva administracija nije znala ograničiti. Dio pak javnih službenika kroz ovih 14 godina demokracije u Hrvatskoj je svoju promociju unutar sustava dugovao i duguje aktualnoj administraciji, aktualnim ministrima i osjeća se vezanima uz nju što je dovelo do političkog podaništva. Te su veze vrlo često bile osobne, personalne jer se zahvalnost dugovala ili duguje konkretnom ministru ili frakciji unutar neke od stranaka ili političara koji su u tom trenutku na vlasti. I dodatni razlog u svakom slučaju takve nestabilnosti i nesigurnosti proizlazi iz činjenice da Hrvatska nema reguliran proces prijenosa vlasti i da nema običajnih normi, a niti regulirano točno do kraja što sve smije raditi tehnička Vlada, a što ne smije raditi. Zbog toga, mislim da je nužno potrebno ovaj zakon u drugom čitanju usuglasiti i sa strane prijedloga Vlade i sa strane prijedloga predlagatelja Hrvatske stranke prava. A kad bi zaista bilo točno ono što smo danas mogli čuti i s opozicijskih klupa kako je bolji prijedlog HSP-ov. Postavljam si pitanje, zašto onda prije 2 godine kad se taj prijedlog našo u zakonskoj proceduri, i kad je dat kao prijedlog da se nađe na dnevnom redu Sabora, ondašnja vlast, a današnja oporba nije na isti način reagirala, već znači prije dvije godine donijela ovakav zakon. i za kraj samo još jedna sugestija predstavnicima središnjeg Ureda za državnu upravu. Molim da, čim prije pronađete ljude, jer vidim da opterećenje kojim ste izloženi silnim zakonima koje morate pisati, dovodi do toga da osobno novih 10 članaka zakona ima strašno puno primjedbi nomotehničke prirode, a mislim da je to samo razlog toga, jer jednostavno neke stvari vam pobjegnu, pa dajte u drugom čitanju predložite zakon u nomotehničkom smislu onakav kakav ga očekujemo kao saborski zastupnici. Hvala lijepa.
Hvala. Više nema prijavljenih zastupnika. Želi li predstavnik predlagatelja? Državni tajnik, Antun Palarić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Zahvaljujem svima koji su diskusijom i korisnim prijedlozima podržali potrebu za donošenjem zakona kojim se uređuje postupak primopredaji vlasti, neovisno o tome kako će se zakon u konačnici zvati. Mi se nećemo upuštati u ocijeni vrijednosnu drugog Zakona, zakona zastupnika Hrvatske stranke prava. Malo smo začuđeni razinom diskusije kojom je ocijenjen ovaj prijedlog zakona. Pravila nomotehnike nigdje nisu propisana, ovo je prošlo i Ured za zakonodavstvo Vlade, svako o tome može imati svoje mišljenje. No, mi ćemo u drugom čitanju nastojati sve primjedbe ugraditi, razraditi, razmisliti. Ali želimo naglasiti da je naš zakon sveobuhvatniji, da samo pitanje pobrajanja funkcija koje moraju ljudi koji moraju napustiti svoje funkcije, da to već praksa riješila, i da to ne može biti težište zakona, nego upravo stvaranje obaveza budućoj Vladi, imenovanje u vrijeme kada se nema političke kontrole i ostala pitanja koja predlaže urediti ovaj zakon su zapravo za Vladu ključna, a ne pobrajanje samih funkcija. To je pitanje konvencija, mislim da je već praksa dovoljno uredila stvar da revanšizma u Hrvatskoj nema. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. Želi još predstavnik predlagatelja drugog prijedloga zakona? Hvala lijepa. Zaključujem raspravu.
Zahvaljujem, kolega Nenadić. Prelazimo dalje na raspravu. Sljedeći ste na redu upravo vi, dakle, riječ ima gospodin Željko Nenadić. Gospodin Nenadić, vi ste na redu za raspravu.
Prijedlog zakona o prijenosu vlasti, prvo čitanje, P.Z. broj 13. Predlagatelj zakona je Klub zastupnika HSP-a. Rasprava je zaključena. Sukladno prijedlogu radnih tijela i Vlade Republike Hrvatske dajem na glasovanje slijedeći zaključak. Ne prihvaća se Prijedlog zakona o prijenosu vlasti koji je predložio Klub zastupnika HSP-a zbog razloga navedenog u izvješćima radnih tijela i mišljenju Vlade Republike Hrvatske. Tko je za ovaj zaključak? Hvala. Protiv? Hvala. Suzdržan? Utvrđujem da je sa 77 glasova za i 24 protiv prihvaćen donesen zaključak o predloženom tekstu. Kolegice i kolege, nastavljamo sa radom! Kao što smo iznijeli i dogovorili se idemo prema dnevnom redu. Imamo ova dva prijedloga zakona: Prijedlog Zakona o prijenosu vlasti - Predlagatelj: Klub zastupnika HSP-a, prvo čitanje, P.Z. br. 13 Prijedlog Zakona o postupku primopredaje vlasti, prvo čitanje, P.Z. br. 30. Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Predlažem sukladno članku 223. Poslovnika kao što je bilo i kod ova ranija tri zakona da se provede objedinjena rasprava o ova prijedloga zakona jer tretiraju istu materiju, s tim da predstavnici klubova imaju produženih 5 minuta za raspravu u odnosu na Poslovnik radi objedinjene rasprave. Ako se Sabor s time suglašava mogli bi prijeći onda na raspravu objedinjenu o ova dva zakona. Vidim da nema drugih prijedloga. Prelazimo na objedinjenu raspravu. - Prijedlog Zakona o prijenosu vlasti - Predlagatelj: Klub zastupnika HSP-a, prvo čitanje, P.Z. br. 13 - Prijedlog Zakona o postupku primopredaje vlasti, prvo čitanje, P.Z. br. 30 Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Molim predstavnika Kluba zastupnika HSP-a da uzme riječ. Poštovani zastupnik Miroslav Rožić. Izvolite!
Hvala lijepo, gospodine predsjedniče! Gospođe i gospodo zastupnici! Prijedlog Zakona o prijenosu vlasti također je jedan od projekata Hrvatske stranke prava odnosno Kluba HSP-a u Hrvatskom saboru koji ima svoju povijest i nije baš star kao ovaj prethodni o kojem smo govorili tri godine, ovaj je nešto mlađi. Dakle, tek je negdje u dobu kada se recimo može sa manje straha prohodati, dakle negdje oko dvije godine je ovog časa star odnosno nešto malo više od dvije godine. No, eto došao je u proceduru konačno iako se nalazio već u dva navrata na dnevnom redu Sabora u onom prošlom sazivu, evo ga opet i konačno o njemu možemo i raspravljati. Naravno, ovaj prijedlog zakona Klub HSP-a podnio je još prije prošle sjednice, no naravno u poslovničkom roku stigao je na dnevni red tek sada i to u međuvremenu je i Vlada od prošle sjednice do ove napravila prijedlog svog zakona koji je zapravo mogao bih reći u 90% sadržaja posve identičan prijedlogu, našem prijedlogu. Ima nekoliko stvari koje smo mi napisali doduše u obrazloženju i ne kao članci ali se moglo bez ikakvih problema naš prijedlog zakona praktički svesti u ovaj kojeg je predložila Vlada samo sa jednim amandmanom koji bi sadržavao ono što je Vlada u svom prijedlogu napisala u člancima 4. i 5. mislim, ne u člancima 3. i 4. Dakle, uz jedan Vladin amandman ovaj zakon je već mogao biti raspravljan, ali eto mi smo čekali da Vlada praktički da svoj prijedlog kažem koji je u 90% gotovo identičan pa ću ja dati obrazloženje onakvo kakvo se nadam Vlada neće ponavljati nakon mene. Dakle, zakonska regulacija prijenosa vlasti jednako je važna za razvoj demokracije u Hrvatskoj kao i zakonska regulacija demokratske smjene vlasti kroz paket zakona u svezi sa izborom zastupnika u Hrvatski sabor i to je bio povod zbog čega smo mi zapravo predložili ovaj zakon. Prijenos vlasti u Republici Hrvatskoj je na državnoj razini bilo nakon provedenih izbora za Hrvatski sabor, bilo nakon formiranja nove parlamentarne većine u Hrvatskom saboru nije do ovog časa reguliran nikakvim zakonom pa smo bili svjedoci prije dvije sjednice odnosno na samoj konstituirajućoj sjednici ovdje činjenice da se morao mijenjati i Zakon o Vladi jer su aktualni ministri zapravo bili još uvijek ministri, nisu mogli biti zastupnici itd. pa smo željeli na određeni način regulirati to i ovim zakonom. Hrvatska javnost je nakon izbora 3. siječnja 2000. bila upravo iz razloga što ovo područje nije regulirano nikakvim zakonom zasuta raznim kontradiktornim optužbama sa jednog i sa drugog kraja političke scene, dakle i od strane onih koji su na vlasti nakon izbora došli i onih koji su sa vlasti sišli. Govorilo se o političkim čistkama, o revanšizmu. S druge strane se govorilo o potrebi smjenjivanja kadrova gdje na pozicije treba doći pravi stručni ljudi. Govorilo se o smjenama koje nisu zbog stručnosti nego zbog političke podobnosti, govorilo se o nepotizmu i svemu i svačemu i Klub HSP-a je iz tog razloga podnio prijedlog Zakona o prijenosu vlasti ili izradio Prijedlog Zakona o prijenosu vlasti kako bi se na izvjestan način da tako kažem razradila odnosno utvrdila pravila igre, bolje rečeno da bi se utvrdila pravila po kojim se smjena vlasti odvija. Ono što se jednostavnim rječnikom može reći treba postojati zakonska osnova po kojoj bi svaki državni dužnosnik koji je imenovan ili izabran na tu dužnost ili imenovan ili izabran u nadzorne odbore državnih tvrtki ili na slična mjesta zapravo morao znati i svatko od državnih službenika bi morao znati da li su oni ljudi koji nakon izbora trebaju pakirati kofere, spremati slike svoje obitelji sa pisaćih stolova u kartonske kutije i nositi to ili su to ljudi koji mogu zapravo ostati na svojim radnim mjestima, čekati da dođe nova uprava, državna uprava i za to vrijeme osiguravati nesmetan rad državne uprave koja naravno ne smije biti narušena ni na koji način. Ovaj zakon ima zapravo nekoliko dimenzija. On nema samo svoju političku nego on ima i upravnu, i kadrovsku pa i vremensku dimenziju. Dakle, uz političku sasvim sigurno je najvažnija ili jedna od važnijih upravna dimenzija koja zapravo radi se o tome da prijenos vlasti treba s jedne strane zadovoljiti potrebu za efikasnim i nesmetanim funkcioniranjem sustava državne uprave tijekom te promjene vlasti. Što bi značilo zapravo da se tu traži ili očekuje ili pokušava napraviti tako da postoje minimalne kadrovske promjene prilikom prijenosa vlasti. A s druge strane taj prijenos vlasti trebao bi omogućiti dakako novoj parlamentarnoj većini izbor i nadzor svih segmenata izvršne vlasti koju oni smatraju odlučujućim, što uvjetuje dakle, ili što bi zahtjevalo maksimalne moguće kadrovske promjene. Pomiriti ta dva međusobno suprostavljena stava je pokušaj ovog zakonskog prijedloga. Zato je po nama, po našem sudu nužno konsenzusom parlamentarnih stranaka odrediti do koje razine se u sustavu državne uprave trebaju provoditi razrješenja i imenovanja pri promjeni vlasti. Ovaj prijedlog koji je podnjela Vlada zapravo pokazuje da, ha, neću reći pokazuje ali eto, izaziva sumnju da taj konsenzus niti ovaj puta nažalost nećemo postići. Iz toga razloga što je ono, onu razinu koju smo mi zahvatili svojim prijedlogom zakona tim kadrovskim provjerama je otprilike ona razina koju imaju moderne europske države. Ja ću samo reći da smo se motivirali praksom kakvu ima Njemačka, Velika Britanija, Irska, Kanada, Australija, Belgija i SAD. I pokušali smo iz tih praksi zapravo dati jedan prijedlog koji bi bio najsličniji onom modelu kojega ima nama susjedna država Slovenija koja primjerice, reći ću vam, da je našim prijedlogom zakona, da budem posve konkretan, obuhvaćeno negdje oko 270 državnih dužnosnika i državnih službenika. A da primjerice u Sloveniji koja je prilično kao što vam je poznato i manja država i ima manji broj stanovnika zapravo i drugačije organizirana državna uprava sa puno manje dužnosnika u Sloveniji je to ovakvim zakonom obuhvaćeno negdje oko 3 stotine državnih dužnisnika i8 dražavnih službenika. Prema tome, ovaj obuhvat koji smo mi napravili u svakom slučaju ne stoji bilo kakva primjedba da bi on bio prevelik, preširok ili predubok. Je primjerice, usporedbe radi, u Njemačkoj koja je doduše puno veća država taj obuhvat je negdje između 600 i 700 državnih dužnosnika i državnih službenika ali tu se radi samo o saveznom državnom aparatu i saveznoj državnoj upravi ne kao što znadete Njemačka je drugačije teritorijalno i politički organizirana državna od Hrvatske. No, u svakom slučaju ne postoji nekakva korelacija između broja stanovnika, veličine države i obuhvata državnih dužnosnika ili službenika koji bi bili zahvaćeni tim zakonom. Pa mi držimo da smo u svom prijedlogu dali jedan optimum i širine i dubine prilikom promjene vlasti, prilikom prijenosa vlasti. No, dakako sve je to podložno ovakvim ili onakvim, ovakvim ili onakvim ocjenama. U svakom slučaju čini nam se da bi bez obzira na podložnost različitim ocjenama koliko je to dobro ili loše zahvaćeno, bez obzira na sve to skupa ponavljam trebali postići određeni konsenzus svih političkih stranaka jer inače je bez obzira što ćemo donjeti takav zakon ako bude se recimo dogodilo što je, zašto postoji velika, veliki postotak vjerojatnosti da ovaj naš prijedlog bude mrtvo hladno odbačen u ovom Parlamentu. A da bude prihvaćen prijedlog Vlade. Mi ćemo se opet naći u poziciji da ćemo imati Zakon o prijenosu vlasti ali ćemo i dalje imati sumnjičenje o revanšizmu, o nepotizmu, o političkoj podobnosti i o svemu ostalom. Samo ako postignemo doista jedan politički konsenzus svih parlamentarnih političkih stranaka oko ovog pitanja onda možemo suzbiti bilo kakve prigovore i bilo kakva natezanja o tome radi li se o revanšizmu ili radi li se o normalnom prijenosu vlasti u kojem se prije svega osigurava normalan rad državne uprave u prijelaznom periodu. Još je jedan segment, dakle, ja sam već rekao o ovoj upravnoj dimenziji, političkoj dimenziji je također dosta rečeno i napisano, već i dosta diskutirano u, ako ne sa, u ovoj sabornici ali sigurno po hodnicima, dakle, neslužbeno u ovome Domu. Isto tako i o samoj kadrovskoj dimenziji govori ova činjenica o kojoj sam pričao a to je zapravo pokušaj da se razgraniči što su to političke dužnosti u sustavu državne uprave a što su stručne odnosno javnoslužbeničke dužnosti. Ta nejasna granica između političkih i javnoslužbeničkih dužnosti nikada i nigdje ne može zajamčiti niti stručnost niti efikasnost državne uprave, već ta nejasna granica jedino što može jamčiti je politički volontarizam, i podobnost po izboru kadrova na svim razinama državne uprave. To je posve sigurno i nedvosmisleno. Drugim riječima mi držimo da je potrebno razgraničiti političke dužnosnike koji daju svoje mandate na raspolaganje, tj. napuštaju svoje dužnosti prilikom promjene vlasti od javnih službenika koje se na svoje dužnosti biraju putem javnog natječaja te bi trebali ostati na dužnosti neovisno o promjeni vlasti. Nije zanemariva u cijeloj ovoj priči oko prijenosa vlasti nego čak štoviše vrlo je i bitna ako se podsjetimo smjene ili prijenosa vlasti nakon 3. siječnja 2000. godine i tzv. vremenska dimenzija ovog cijelog problema. Naime, prijenos vlasti ne smije trajati neograničeno dugo, on mora biti vremenski ograničen, prijenos vlasti ne smije imati za posljedicu funkcioniranje, da funkcioniranje državne uprave dovede u pitanje. Građani i državni službenici ne smiju osjetiti a kamoli snositi posljedice prijenosa vlasti, ne smije doći u pitanje ni svakodnevna zadaća državne uprave, ni kratkoročni ili srednjoročni projekti. Istodobno jasne zakonske odredbe i jasni rokovi prijenosa vlasti znači kako se svaka koalicija ili stranka koja kani preuzeti vlast u zemlji mora pravodobno za to pripremiti i to programski i kadrovski. Prijenos vlasti mora biti brz, sveobuhvatan u okvirima zakona, odnosno u onim okvirima u kojima zakon obuhvaća taj prijenos vlasti, odnosno mora biti usklađen sa primopredajom dužnosti na svim zakonski predviđenim razinama. Za to je po našem sudu trebao skrbiti posebni prijelazni odbor unutar, koji bi se formirao po ovom zakonu. Taj prijelazni odbor kao što piše u članku 7. našeg prijedloga trebao bi imenovati Hrvatski sabor na svojoj konstituirajućoj sjednici, odnosno pri formiranju nove parlamentarne većine, morao bi se sastojati od više članova i mora bi biti sastavljen paritetno od predstavnika nove i bivše parlamentarne većine. Kako bi se taj prijnos vlasti odvijao što je moguće bolje bez i bez, bez problema i bez zastoja. Pa čak i bez određenih sumnjičenja prilikom prijenosa vlasti. Isto tako prilikom samog prijenosa vlasti, isto tako prilikom samog prijenosa vlasti trebao bi, trebala bi pojedina ministarstva i to je ovim našim prijedlogom zakona također regulirano podositi izvješća o stanju u svom resoru da se ne bi dogodilo ono što se događalo recimo prilikom ove primkopredaje vlasti. Kada je zapravo nova vlada odnosno, novi mandatar i nvoi premijer kada su zapravo da tako kažem dobivali izvješća po pojedinim resorima posve proizvoljno. Ako bi neka ministarstva pripremila izvješća o stanju resora onda bi ih ono dobili, ako neka ministarstva ne bi onda ih ne bi dobili. Ili u svakom slučaju ta izvješća ne bi bila jednoobrazna ne bi bila napravljena na način da po određenoj proceduri i po određenim obrascu kako bi se mogla lako iščitavati i kako bi se moglo lako u njima snaći. Pa ste tako imali primjere toga da smo nekoliko dana zapravo slušali prepucavanja između novoga ministra zdravstva, s jedne strane koji je tvrdio da stanje u njegovu resoru nije oanko kako je tvrdio bivši ministar. Odnosno, predsjednik HZZOa odnosno ravnatelj HZZOa je tvrdio da njegova izvjeća sadrže neke brojke novi ministr je tvrdio da ne sadrže i tako dalje i tako dalje. Kada bi bilo zakonski riješno kako trebaju izgledati ta izvješća o stanju resora što mi predlažemo u svom prijedlogu zakona onda do takvih nesuglasica ne bi trebalo i ne bi moglo zapravo doći. Prema tome za ovaj uvodni dio ja ću vas doista zamoliti iako j ebila priličan promet oko ove govornice dok sam ja iznosio stavove nas kao predlagača oko ovoga zakona. I imao sam lagani osjećaj da su sve kolege već zapravo jako dobro upućene u ovaj zakon. Jedino mi to pada na pamet, ili misle da je to posve nevažno ja vas molim doista još za kraj još jednom. Upozoravam na činjenicu da je doista ovakav zakon bitan za funkcioniranje države i državne uprave, da je vrlo bitan da je vrlo bitno da zadovolji sve ove dimenzije koje sam spomenuo. A to znači ne samo političku nego i upravnu nego i kadrovskku pa i ovu vremensku koja je jednako važna kao i ove prethodne. Dakle da se smjena vlasti odigra unutar nekakvih uobičajenih sto dana odnosno tri mjeseca nove vlasti. A ne dase formiraju kao što je to bilo slučajeva da s formiraju razno razni više stranački ili jednostranački politički komiteti koji će od općine pa do Vlade zapravo i državnih službenika smanjivati načelnika ili zamjenike načelnika u pojedinim upravama. I u pojednim ministarstvima. I raspoređivati kvote unutar političkih stranka tko treba doći i na koje mjesto zapravo treba doći. Nego da ta stavr bude posve jasna. A da bi ona bila posve jasna da bi sve zadovoljavala i one koji odlaze i one koji dolaze da bismo postali doista normalna uljuđena demokracija i prilikom prijenosa vlasti, zato je potreb naglašavam još jednom konsenus svih političkih stranka u Hrvatskom saboru, jer ako toga konsenzusa neće biti sumnjičenja oko revanšizma i oko kriterija prilikom prijenosa vlasti biti će i nadalje ako neće b iti i veći. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem. Molim državnog tajnika gospodina Antuna Palarića da obrazloži prijedlog Vlade.
Gospodine predsjedniče, gospođe i gospodo zastupnici. Vlada je uputila SAboru prijedlog zakona o postupku primopredaje vlasti. Koji se u velikoj mjeri rekao bih u 80% razlikuje od prijedloga zakona koji je predstavljao predstavnik kluba HSPa. I to u pogledu sadržaja je Vlada ovim zakonom želi ograničiti ovlasti Vlade u onom dijelu trenutku političkog života kada Vlada nema političku kontorlu. Dakle kada je istekao mandat SAbora ili kada je Sabor raspušten. Nadalje, Vlada s ene bavi samo onim dužnosnicima koji će biti razrješeni dužnosti već im i nudi alternativu ukoliko ne budu ponovno izabrani odnosno imenovani na dužnosti koje su obnašali ili neku drugu dužnpost. Međutim valja naglasitai da je hrvatska praksa već stabilizirala neke položaje, neka rješenja i da smo mi u tom dijelu daleko daleko odmakli od revanšizma i da se ne može optuživati vladu za bilo kakav revanšizam. Kod nas se već stvorio određeni sloj profesionalaca koji su kao životni poziv izabrali rad u državnoj upravi, neki su napredovanjem kroz strukture administarcije došli i do nižih dužnosničkih mjesta. A mnogi od njih su radili i u bivšoj Matešinoj vladi i prethodnoj vladi koju je vodio premijer Račan i sada su nastavili obnašati ist ili druge dužnosti. DAkle jedan krug profesionalaca je u Hrvatkoj stvoren prepoznat i oni nastavljaju raditi svoj posao. Ovim Zakonom Vlada je htjela spriječiti sklapanje ugovora u investicijama u cilju predizborne promidžbe i imenovanja na dužnost koja su se dogodila u pojedinim ministarsvima nakon provedbe izbora ili u periodu od raspisivanja izbora do okončanja do formiranaj novoga saziva sabora. Za to mi predlažemo, da u principu Vlada ne može donositi imenovanja an dužnosti od dana raspisivanja izbora. Ako je to neophodno zbog toga što je pojedino tjelo državne uprave ostalo b ez čelnika ili nema zamjenika koji bi ga mogao zamjeniti u periodu do konstituiranja novoga Sabora, izbora nove Vlade onda ovlašćujemo Vladu da imenujje vršitelja dužnosti. Nije dobro da se imenovanje na pojedine dužnosti stvara nova vlada u nelagodu da preispituje kvalitete tih novoimenovanih dužnosnika. A bilo ih je nekoliko primjera takvih imenovanja. Posebno je važna odredba po nama koja bi zabranila Vladi da od dana raspisivanja izbora sklapa ugovore o kapitalnim ulaganjima od značajnije vrijednosti. Ima treutaka kada je nužno zaključiti nekakav ugovor onda bi to bilo moguće zaključiti pod uvjetom da poslovi završavaju do dana izbora, ili pak ako su treba i nakn izbora između izbora i formiranja nove vlada zaključiit nekakav ugovor o kapitalnim ulaganjima, predlažemo da predsjednik Vlade obavi konzultacije sa mandatarom za sastav nove Vlade. U pogledu dužnosnika koji bi trebali staviti na svoje mandate na raspolaganje Vlada je znatno znatno restriktivnija od prijedloga koji smo ranije čuli. DApače Vlada smatra da ne bi se uopće trebalo razmišljati ot ome da bi bilo koji državni službenik ili namještenik morao staviti mandat na raspolaganje. Na njih se primjenjuju zakon o službenicima, zna se kako dolaze na posao, kako se primaju u državnu službu zna se kakav je sustav napredovanja. Kakav je imenovanja na položaje i kakav je postupak razrješenja ukoliko nisu udovoljili svojim zadacima. Stoga želi profesionalizirati državnu upravu gdje bi kao profesionalne sve državne službenike i namještenike pa čak i niže državne dužnosnike. Naime mi želimo propisati da mandat na raspolaganje stave tajnik Vlade, zamjenik tajnika Vlade, državni tajnici, tajnici ministarstava, pomoćnici ministara, ravnatelji državnih upravnih organizacija, ravnatelji agencija Vlade i predstojnici ureda Vlade i u tom dijelu u upravnoj strukturi tu bi bio kraj. Postoje još zamjenici ravnatelja upravnih organizacija, zamjenici ravnatelja agencija Vlade, pomoćnici ravnatelja državnih upravnih organizacija. Smatramo da ti niži dužnosnici ne bi bili dužni stavljati svoje mandate na raspolaganje. Ovim zakonom predlažemo i vrlo kratak rok u kojem Vlada mora preispitati njihov dosadašnji rad i odlučiti o njihovoj radnoj sudbini na način da li će im vratiti i ponovno im povjeriti mandate, ponovno ih izabrati ili će ih razriješiti dužnosti. Mi želimo i da mandate na raspolaganje Vlade stave što je osobito važno i važnije od nižih državnih dužnosnika, to su predsjednici i članovi nadzornih odbora u trgovačkim društvima u vlasništvu Republike Hrvatske te da o tim pitanjima Vlada vrlo brzo odluči u roku od 60 dana. Međutim mi smo svi svjesni činjenice da je Hrvatska mala zemlja i da Hrvatska ne može sebi priuštit situaciju u kojoj će svake četiri ili tri godine jednu čitavu garnituru ljudi koja se već formirala kao stručnjaka koji su naučili raditi svoj posao baciti na ulicu već predlažemo dva modela rješavanja prava dužnosnika koji ne budu ponovo izabrani. Jedan od tih je čini nam se jako korisnim za državu, da državnom dužnosniku koji ne bude ponovno raspoređen, ponovno imenovan da mu se ponudi u državnoj službi radno mjesto koje odgovara njegovoj stručnoj spremi, znanju i radnom iskustvu. Drugi je model ono što je nekada bila odredba Zakona o radu ali je izbrisana i upućena da se to pitanje riješi posebnim zakonom, mislimo da je ovo zgodan zakon da se to riješi, a to je pitanje prava dužnosnika na povratak u radnu sredinu iz koje je došao kada je imenovan na dužnost. Mi propisujemo obvezu za poslodavca da ga ponovno primi na rad, ovaj članak će se za drugo čitanje vjerojatno doraditi, precizirat ćemo nakon koliko godina bi ta obaveza bila da nije logično prisiljavati ni poslodavca da se strpi 15 godina koliko netko obnaša dužnost da bi ponovno primio dužnosnika na rad. Sve u svemu mišljenje je Vlade da će ovaj zakon unijeti reda u postupak primopredaje vlasti i da će istovremeno zaštititi državne službenike od straha koje im svaka promjena vlasti donosi, a da će jasno dati do znanja državnim dužnosnicima nabrojenim ovdje da moraju položiti računa o svom radu nakon okončanja mandata Vlade. Predlažemo da se o ovom zakonu temeljito raspravi i nakon rasprave jasno da ćemo mi pripremiti konačan prijedlog sa uvažavanjem svih prijedloga koji se budu ovdje čuli. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. Dame i gospodo molim vas za dopuštenje da na čas zastanemo sa ovom raspravom radi dopune dnevnog reda, jer jedan dio zastupnika treba ići, ima neke druge obveze, putovanja, izaslanstva pa da na kratko samo idemo na … Sukladno članku 204. stavak 2. Poslovnika, predlažem dopunu dnevnoga reda točkama koje sam i najavio, sad ću ih jasno u cijelosti pročitati: 1. Prijedlog zakona o izmjenama Zakona o željeznici, hitni postupak, 2. Prijedlog zakona o izmjeni Zakona o porezu na dohodak, s Konačnim prijedlogom zakona, hitni postupak, 3. Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o mirovinskom osiguranju, hitni postupak, 4. Prijedlog zakona o izmjenama Zakona o oslobađanju od plaćanja dijela troškova zdravstvene zaštite, s Konačnim prijedlogom zakona, hitni postupak, 5. Konačni prijedlog zakona o izmjenama Zakona o zdravstvenom osiguranju, 6. Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o radu, 7. Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o porodnom dopustu majki koje obavljaju samostalnu djelatnost i nezaposlenih majki i 8. Prijedlog odluke o održavanju vojnih vježbi pripadnika Oružanih snaga Republike Hrvatske i Oružanih snaga Sjedinjenih Američkih Država tijekom 2004. godine. Članak 205. Poslovnika određuje da se najprije odlučuje o prijedlogu da se pojedini zakon donese po hitnom postupku. Po hitnom postupku predlažu se četiri zakona: Zakon o izmjeni Zakona o željeznici, P.Z. br. 49; o izmjeni Zakona o porezu na dohodak, P.Z. br. 48; Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o mirovinskom osiguranju, P.Z. br. 46. i Prijedlog zakona o izmjenama Zakona o oslobađanju od plaćanja dijela troškova zdravstvene zaštite, P.Z. br. 47. Jel' ima netko od zastupnika primjedbu na donošenje nekih od ovih zakona po hitnom postupku? Tko je za primjenu hitnog postupka kod donošenja Zakona o izmjenama Zakona o željeznici? Hvala. Protiv? Utvrđujem da je sa 84 glasa za, 21 protiv uvršten u dnevni red po hitnom postupku Zakon o izmjeni Zakona o željeznici. Tko je za primjenu hitnog postupka kod donošenja Zakona o izmjeni Zakona o porezu na dohodak? Hvala. Protiv? Utvrđujem da je sa 87 glasova za, 18 protiv uvršten po hitnom postupku Zakon o izmjeni Zakona o porezu na dohodak. Tko je za primjenu hitnog postupka kod donošenja Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o mirovinskom osiguranju? Hvala. Protiv? Utvrđujem da je sa 82 glasa za, 23 protiv uvršten u dnevni red ove sjednice po o hitnom postupku Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o mirovinskom osiguranju. Tko je za primjenu hitnog postupka kod donošenja Zakona o izmjenama Zakona o oslobađanju od plaćanja dijela troškova zdravstvene zaštite? Tko je za molim? Hvala. Protiv? Utvrđujem da je sa 87 glasova za, 18 protiv uvršten u dnevni red ove sjednice po hitnom postupku Konačni prijedlog zakona o izmjenama Zakona o oslobađanju od plaćanja dijela zdravstvene zaštite. Ima li tko od zastupnika primjedbi na uvrštenje nekih od preostalih točaka u dnevni red? Nema. Gospođe i gospodo zastupnici dopuna dnevnog reda je utvrđena, ja molim predsjednike radnih tijela da ponedjeljak, utorak idućega tjedna stave i ove prijedloge zakona u dnevni red, da sazovu odbore i da ih stave u dnevni red odbora kako bi mogli idućeg tjedna biti i raspravljeni. Sada nastavljamo sa raspravom za koju smo zastali. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ kod Zakona o prijenosu vlasti, Zakona o primopredaji vlasti? Izvolite gospodine Bošnjaković, predsjednik Odbora za Ustav, Poslovnik i politički sustav Dražen Bošnjaković.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, kolegice i kolege, najprije ćemo o Prijedlogu zakona o prenosu vlasti koji je predložio Klub zastupnika HSP-a. Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav Hrvatskog sabora na 5. sjednici održanoj 24. veljače raspravio je Prijedlog zakona o prijenosu vlasti koji je predsjedniku Sabora podnio Klub HSP-a 23. siječnja 2004. godine. Rečeni zakon raspravili smo na temelju nadležnosti iz članka 57. Poslovnika Hrvatskog sabora, kao matično radno tijelo. Vlada Republike Hrvatske na prijedlog zakona dostavila je mišljenje u kojem je navela da ne podržava Prijedlog zakona zbog nesuglasja njegovih odredaba sa odredbama Zakona o državnim službenicima i namještenicima i Zakonu o sustavu državne uprave. Nakon rasprave Odbor je većinom glasova 7 glasova za, 2 glasa protiv i 1 uzdržan predložio da se ne prihvati ovaj Prijedlog zakona. Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav na 5. sjednici od 24. veljače 2004. godine raspravio je Prijedlog zakona o postupku primopredaje vlasti koju je predsjedniku Hrvatskog sabora podnijela Vlada Republike Hrvatske 18. veljače 2004. godine. Rečeni Zakon također smo raspravili kao matični Odbor temeljem članka 57. Poslovnika Hrvatskog sabora. Odbor je u raspravi podržao rješenja iz Prijedloga zakona ali izraženo je mišljenje da bi sadržaju zakona i hrvatskom jeziku ipak bio primjereniji izraz "prijenos" od "primopredaje" vlasti. Nakon rasprave Odbor je većinom glasova 9 za i 1 uzdržanim predložio Hrvatskom saboru da prihvati ovaj Prijedlog zakona. Hvala.
Hvala lijepa gospodinu predsjedniku Odbora. Da li još netko od radnih tijela? Ne. Radna tijela. Prelazimo na raspravu po klubovima. Riječ ima u ime Kluba IDS-a gospodin Damir Kajin.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, cijenjeni predstavniče Vlade, uvažena gospodo zastupnici. DA počnemo najprije od sebe, znači u slučaju promjena vlasti nakon provedenih parlamentarnih izbora sudbina zastupnika je jasna, zastupnici odlaze jasno ako ne potvrde novi mandat i tu nema nikakve dileme. Tako je u Republici Hrvatskoj tako je i u svijetu osim možda još uvijek u dvije ili tri zemlje koje ne provode izbore. Teško je zamislivo da bi neki ministar u novoj Vladi mogao sudjelovati ukoliko njegova politička opcija izgubi izbore međutim, takva jedna solucija ne mora biti isključena. Međutim, postavlja se ono temeljno pitanje, kako znači organizirati jednu civiliziranu promjenu vlasti a da svaka promjena vlasti nakon sprovedenih izbora ne bude doživljavana revanšizmom, čistkom, traženjem neke nove političke podobnosti, sječom, represijom i tome slično. Malo prije ako se ne varam gospodin Rožić je rekao da je 3 siječanjska vlast smjenila oko 300 osoba u raznim strukturama vlasti ne računajući naravno saborske zastupnike i ministre u Vladi Republike Hrvatske. Spomenuo je to da je 3 siječanjska vlast razrješila ako se ne varam, ako ću ga dobro citirati 272 ili 3 članove upravnih vijeća u raznim bolnicama. Ono što je isto tako poznato 3 siječanjska vlast povukla je 25 ambasadora i 13 konzula defakto odmah po dolasku na vlast itd. Postavlja se pitanje da li je ona na to imala pravo. Je. DA li nova vlast koja je preuzela vlast 22. ako se ne varam 11. isto tako ima pravo promijeniti dio kadra? Ima. Gospodin Rožić je prije spomenuo da u Sloveniji nakon promjene vlasti isto tako odlazi nekih 300 dužnosnika, spomenuo je slučaj Njemačke u kojoj nakon promjene vlasti tu sudbinu slijedi 600 do 700 dužnosnika. Ja sebi postavljam pitanje kako će bilo koja vlast izvršiti promjenu politike sa starim kadrom, znači dužnosnicima i to mi jednostavno nije jasno i zato po meni dileme, jedan dio ljudi mora otići jer mi idemo u izbore da bi prije svega promijenili sastav Sabora, potom jasno Vlade i valjda sve ne ostane isto, odnosno da se promjeni politika u zemlji koja je dobila parlamentarnu većinu. Jasno je da tu promjenu vlasti treba izvršiti civilizirano, treba izvršiti po unaprijed poznatim pravilima, pravilima koja će daleko prije izbora biti svima poznata i gdje će se znati tko odlazi tko ostaje. Ja ponovno postavljam kao ujutro pitanje zašto bi naprimjer pomoćnici ministara nadživjeli sve Vlade. Ako su dužnosnici onda neka gospoda recimo dijele sudbinu vlasti u odlasku. Ako nisu dužnosnici tu je jasno druga priča onda neka ostane. NI na koji način ovo upravno, administrativno osoblje ne smije snositi nikakve posljedice političkih promjena koje će se doživjeti u zemlji. Kada bi se to tako radilo to bi bio zločin i prema zemlji i prema tim ljudima. Jasno isto tako da ti ljudi ni na koji način neće stavljati svoje mandate na raspolaganje jer oni jednostavno nisu dužnosnici. Što je po meni najelegantnije rješenje, da svi dužnosnici, ali doslovce svi dužnosnici, ovdje jasno ne mislim na suce, ne mislim na guvernera Hrvatske narodne banke jer se ti odnosi reguliraju posebnim zakonima moraju svoje mandate staviti novoj vladi na raspolaganje. A ta nova vlada može im se zahvaliti na povjerenju, može ponuditi im neki drugi posao može ih zadržati na postojećem radnom mjestu. To bi po meni dužnosnici trebali učiniti i u slučaju formiranja neke nove parlamentarne većine u tijeku jednog tog izbornog ciklusa, jednom rječju da svoje mandate stave na raspolaganje. Ako dužnosnik a to znamo ne može dobiti plaću prije podnošenja recimo imovinske kartice isto tako temeljem Zakona treba biti razriješen po slovu tog Zakona ako u svoj mandat ne stavi, ne znam, na raspolaganje Predsjedniku Vlade u roku od nekih petnaestak dana od formiranja nove Vlade. Znači imaš prava, ali jasno moraš imati i određene obveze. Imaš privilegije ali s druge strane i najveći mogući rizik da ostaneš promjenom vlasti bez posla, a možda i bez egzistencija. Ništa se, jasno, ne smije dešavati na silu. Ništa na temelju diskrecione volje, ne znam gospodina Sanadera, Hebranga, Račana, Kajina, Bebića ili nekoga petoga. Sve temeljem zakona, sve temeljem jasnih političkih ili zakonskih kriterija. Razumljivo je to da ponuđeni mandat predsjednik Vlade može ili ne mora prihvatiti. Ako u roku od 15 dana predsjednik Vlade recimo ne očita se o ponudi dužnosnika onda bi ovaj trebao ostati u tom statusu i nakon promjene vlasti. Jasno je, razumljivo je, mora postojati i mehanizam smjene, kako bih rekao razrješenja, unapređenja i tijekom nečijeg obavljanja dužnosti, ali bit je da se svaku promjenu vlasti ne doživljava više kao početak neke velike čistke. Koliko daleko u svemu tome može se ići? Jasno je čak da i određena kategorija državnih službenika, po mom sudu, morala bi, pod navodnicima otići to jest svoj mandat staviti, ali sada na raspolaganje reći ću novome ministru. A kako bi sve sada nova vlast mogla provoditi svoju politiku. Ja držim da bi to trebali učiniti recimo glasnogovornici u pojedinim ministarstvima, osobni tajnici. Možda će netko reći da je to preradikalno, ali i sekretarice. Poznato vam je da je gospodin Čačić svoju sekretaricu iz Ministarstva doveo u Sabor i tako dalje, a sve kako bi nova vlast mogla početi provoditi svoju politiku. Ništa o čemu govorim nije neuobičajeno, ništa o čemu govorim nije, a da se ne primjenjuje u nama susjednim zemljama za koje volimo reći da su stare parlamentarne demokracije. Razumljivo je isto tako da shodno Zakonu o trgovačkim društvima svoje mandate trebaju ponuditi ovdje nadzornim tijelima odnosno skupštinama u primjerenom roku njihovi direktori, članovi nadzornih odbora. I konačno vrijeme da izbjegnemo priče da na primjer, ne znam, direktor Hrvatskog fonda za privatizaciju ili Hrvatskih šuma na taj posao dolazi zato jer je najbolji od najboljih u Republici Hrvatskoj. Ti ljudi su i prije 3. siječnja i nakon 3. siječnja, a to je slučaj zasigurno i sada dolazili na te funkcije jer su bili stranački izabrani, jasno poštujući kriterije izbora i tome slično. I jednostavno oko tih pitanja mislim da barem mi koji sjedimo u ovome domu ne trebamo se farbati. Isto vrijedi za Hrvatske ceste, za Hrvatsku vodu, za INA-u, ne znam Jadroliniju, Hrvatsku elektroprivredu i tako dalje. I na lokalnoj razini po mom sudu trebala bi vladati slična pravila. IDS je 1993. preuzeo upravu u Istru, nije razriješio niti jednu osobu, ali su svi oni pred izbore 2000. godine počeli voditi svoju politiku protiv onih recimo koji su ih zaštitili. Ja kažem da je to legitimno, ali princip stavljanja mandata na raspolaganje treba postati “conditio sine quanom” kako na državnoj tako na regionalnoj odnosno gradskoj ili općinskoj razini. Drugo što želim reći. Prijenos vlasti po sudu IDS-a ne može tangirati samo stavljanje mandata na raspolaganje. Prijenos vlasti mora regulirati i ono o čemu ovaj Zakon predviđa, o čemu je govorio i državni tajnik, a to je koje financijske obveze od proglašenja izbornih rezultata do preuzimanja vlasti od neke nove vlade može obavljati stara vlada, stara uprava, ne znam u Hrvatskim šumama, Jadroliniji i tako dalje. I ne samo to već i koje to obveze jedna vlast može prebaciti na novu vladu, a sve da bi se izbjegle ove priče kolika je bila nelikvidnost i koliko se je sredstva moralo izdvojiti 2000. godine da bi se riješile financijske dubioze bivše Vlade odnosno koliko su tu dugovi bili skriveni sada nakon preuzimanja Vlade od strane HDZ-a i gospodina Sanadera. Stoga ovaj Zakon po mom sudu je potreban, potreban da bi se uredilo znači funkcioniranje vlasti od saznanja izbornih rezultata do formiranja nove vlade. Drugo, kako se imaju voditi državne financije točno i koliko je obveza na neki način moguće prebaciti na novu vlast. Nije korektno da se jedna zemlja zaduži radeći ne znam reći ću nebodere u Zagrebu, a da druga vlast mora sve te obveze samo otplaćivati i konačno nova politika držim ne može se voditi sa starim ljudima. Minimum, minimum znači pristojnosti trebao bi nalagati da dužnosnici jedne vlasti svoje mandate stave na raspolaganje, a da li će tu ponudu prihvatiti, ne znam vlada ili premijer, e to je sada njihov osobni izbor. Na tim ljudima u vladi, na premijeru prije svega je ogromna odgovornost za vođenje politike za koju je dobio mandat od strane Sabora, a saborski zastupnici od građana, ali i spram sudbine ljudi kojima bi se mogao na neki način zahvaliti na povjerenju jer ti ljudi na neki način rekoh mogu ostati i bez egzistencije. Međutim taj čovjek koji će obnašati vlast, ministar, vlada, nije bitno premijer, mora biti oslobođen temeljem zakona one hipoteke revanšizma, treba biti oslobođen optužbi da je egzekutor, ne znam, narod bi rekao ubica nasmješenog lica. Što prije takav jedan zakon napravimo, što prije sami sebi zadamo pravila po kojima će svatko koji dolazi na neku dužničku funkciju znati se ponašati to će zemlja prolaziti kroz manje trauma. I jasno je to valjda da ako netko učini pogrešku nju će platiti na narednim izborima, ali dio slobode u kadroviranju mora imati svaka vlast koja preuzima odgovornost za vođenje zemlje, za vođenje županije, nekoga grada ili ne znam, općine. Jasno je, još jedanput ću naglasiti ni u kom slučaju ne može se takvom jednom politikom zadirati u upravno administrativno osoblje. Sve zemlje, svjesni smo toga imaju ovakve zakone, pogotovo takve zakone trebaju zemljama u tranziciji i to bi valjda na kraju ili na koncu konca trebala prihvatiti i Republika Hrvatska. Hrvatska je, svi znamo mala zemlja. Ja sam uvjeren da niti jedna vlast neće se poigravati i iživljavati nad kadrovima međutim želim reći da ovaj vladin prijedlog je tipičan prijedlog kojeg viši birokrati u Vladi prilagođavaju najprije sebi, a potom državi. Oni isključivo imam dojam kako su predložili zakonske kondicije brinu o sebi, a ja im savjetujem da dijele sudbinu opcije kojoj su predano u vrijeme jednoga mandata pripadali odnosno služili. I to bi bilo časno i od tih ljudi. Ako dijelim ono što mi paše e onda moram preuzeti zbog tog statusa i sudbinu vlade koje odlazi.
Hvala lijepa. U ime Kluba SDP-a gospođa Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite.
Hvala vam gospodine potpredsjedniče, poštovani predstavnici Vlade, kolegice i kolege. Klub SDP-a podupire prijedlog Zakona o prijenosu vlasti koji je podnio Hrvatskom saboru Klub zastupnika HSP-a, a teško da može poduprijeti prijedlog zakona o postupku primopredaje vlasti, koji zaista smatramo da je nešto, da je podosta loša kopija ovo znatno boljeg originala kojeg je, kao što sam istakla prvotno predao Klub zastupnika HSP-a. Naime, prije svega bolji je i sam naziv prijedloga zakona, Prijedlog Zakona o prijenosu vlasti, puno bolje ocrtava, a i više je u duhu našeg jezika, nego prijedlog Zakona o postupku primopredaje vlasti. Jer ne radi se samo o postupku, nego se radi o sadržaju, bar čini mi se da je Vlada imala takvu intenciju. Međutim, nešto želimo uvodno reći, da je zaista potrebno da imamo regulirano ovu materiju, značajnu problematiku. Zašto je tomu tako? Svi, baš svi ovdje znamo, jer to moramo znati, jer smo predstavnici građana, za nas su glasovali građani. i strah i trepet nastupi kod mnogih građana, da ne govorimo samo o službenicima i namještenicima unutar naše administracije, naše uprave, ali i ne samo državne uprave. Zašto je tomu tako? Zato što su ne sam državni dužnosnici što je ovdje bilo i normalno koji odlaze, o tome ću nešto kasnije reći, nego i obični službenici i namještenici u to vrijeme osjećali se nesigurno, poučeni vrlo negativnim iskustvom, da ne govorimo od 1990. godine. Sada se broje i nabrajaju smjene koje je 3. siječanjska vlast izvršila. Mi smo dobrim dijelom izgubili vlast, jer nam je narod prigovorio građani prvenstveno cijelini, prigovor je osnovni bio da nismo bili odriješiti u tome. Međutim, mi smo eto dijelom se i branili od toga da postupamo po zakonu, i sve smjene koje su se dogodile, nisu se dogodile u punoći zakonskih ovlaštenja, to je istina i zato se građanima zaista treba ispričati. Međutim, ono što se dogodilo isključivo u granicama zakonskih ovlaštenja. Ono što se dogodilo, ovo ne govorim samo zbog izazivanja prošlosti, nego zaista da se situacija ustabili i da se to više ne događa. Ono što se dogodilo 90-te čistke koje su zahvatile našu državnu administraciju, ali kažem ne i samo administraciju, nego i pravosuđe posljedice su takve da ih dan danas osjećamo, i da ćemo ih još dugo, dugo vremena osjećati. Naime, ne samo državni službenici i namještenici, da su otišli sa svojih mjesta koje su profesionalno, časno obavljali svoj posao, tako da smo mi, ovdje je bilo istaknuto da mi ne obilujemo, jer nismo velika niti mnogoljudna zemlja, dapače sve nas je manje kvalitetnim kadrom, školovanim kadrovima i naša je administracija, naša je uprava ostala bez vrlo sposobnih kadrova, koji više niti kasnije kad su imali eventualno mogućnost se vratiti više nisu imali ni želje, ni volje da to i učine, jer su ili se umirovili ili su našli puno, puno bolje plaćeni i unosniji posao od onih spretnih i vlasnika tvrtki, koji su znali u njima prepoznati profesionalnost. Prema tome, mislim da je mudrost jedne politike da prepoznate te ljude, jer upravo oni pomažu njima u afirmaciji njihove vlastite politike, naravno sve sa svoga aspekta profesionalnosti. Prema tome, zašto je ovo važno. Važno je prije svega kao što se i u obrazloženju, pa i evo Vladinog prijedloga kaže, i to je zaista tako da se postigne jedan prihvatljivi stupanj sigurnosti i kontinuiteta u obavljanju poslova državne uprave, samo što mi u Klubu SDP-a ne smatramo da će se to na ovaj, ovakav način kako to Vlada predlaže i postići. Ali jako je važno da oni koji ostaju nakon smjene vlasti koji znaju da će ostati, da će ostati to radi svog profesionalizma, a ne zbog toga što su eventualno počudni ili s njima vlast upravo računa zbog počudnosti. Dakle, jako je važno da se kod njih razvija samosvijest, jer ne može se do kraja razviti ni profesionalizam ukoliko oni nisu svjesni, dakle pa jedne prestižne uloge koju obavljaju svugdje u svijetu raditi u državnoj upravi je i izvjesna čast. Naravno da donošenje ovog zakona mora pratiti svakako i izmjena Zakona o državnim službenicima i namještenicima, da i transparentna njihova odgovornost i da njihova odgovornost potpada samo sa aspekta transparentnosti i odgovornosti profesiji i etičkom ponašanju. Zato je nama jako važno donijeti i zakon o, ili etički kodeks, sad je to sada pitanje i u kojoj formi ili obliku koji bi važio za službenika i namještenika. Jer inače je rašireno mjesto, odnosno percepcija javnosti vrlo kritički raspoložena prema dakle ne samo vrhu državne uprave, nego jednako tako i onih koji se nalaze u dnu te piramide državne uprave. Samo za napomenuti je, da je ranije, u ranijoj vlasti jedan ministar pokrenuo postupak pred službeničkim sudom, za to treba itekako učiniti transparentniji i odgovornost pred tim službeničkim sudom, da ne bude neki sud koji će služiti za micanje nepočudnih, ali jednako tako da će se valorizirati i rad onih koji ne rade u državnoj administraciji i upravi. Dakle, pokrenuo je postupak pred službeničkim sudom, protiv jednog referenta koji je napravio dva spisa je riješio u dvije godine. i dobio je opomenu. Dakle, to je ono što ljude iritira, i to je ono što mora biti jako povezano i sa ovim zakonom. Dakle, da se točno znaju kriteriji odgovornosti svojoj profesiji, a onda da ovaj zakon zaštiti upravo te profesionalce. A ovaj drugi zakon kaže, Zakon o državnim službenicima i namještenicima koji će omogućiti upravo, odnosno onemogućiti ljude koji ne rade, koji nisu profesionalci ili na kraju krajeva koji su došli jednom u državnu službu da to nisu za vijeke vijekova, ali da sigurno neće potpadati pod političkim kriterijima, nego po kriterijima svoje struke i efikasnosti. Bilo je rečeno i to je točno, samo pitanje je da i ove zadnje situacije koje se događaju, da li to demantiraju. i zaista je napredak učinjen u 2000. godine, da je Hrvatska praksa ipak odmakla u tome, naročito zadnje dvije godine. Pa zato su i u medijima kada su se pojavile smjene, pa čak i one koje po zakonu i moguće učiniti, ali kako je javnost te ljude percipirala kao profesionalce onda je naravno bila i začuđena zašto ti ljudi odlaze. I zato mi se čini da je vrlo prihvatljiviji ovaj prijedlog HSP-a koji govori o osobama koje trebaju otići kada se promjeni vlast. To su u svakom slučaju ministri, državni tajnici, i onda ovi pročelnici, odnosno ravnatelji, zamjenici pročelnika, što je mislim sasvim u redu, ali ne spominje zamjenike ministara. i mislim da je to sasvim prihvatljivo, odnosno pomoćnike ministara. Pomoćnici ministara moraju biti profesionalci, a mislim da se prošla vlast u tom smislu počela upravo na takav način i ponašati da dođe do ljudi koji nisu stranački pripadnici, odnosno koji će zaista biti profesionalci, iza toga aspekta zaista pomagati da se nađu vodeći, naravno da i takvi moraju biti lojalni aktualnoj politici i vlasti, ali koji će razmatrati stvar sa aspekta profesionalnosti. Naravno, da do takvih promjena ne smije dolaziti, ali kažem tek nakon donošenja zakona. Bilo bi vrlo opasno da se promjeni po političkoj podobnosti, a onda donosimo zakon kako ćemo to sve cementirati. Postupak treba biti obrnut. Imali smo poznatu situaciju u pravosuđu i na nju se ne treba sada i osvrtati ali u svakom slučaju upravo to je pravilan način postupanja kada se radi o ovim stvarima. Mislim, evo, ovo je prigoda da upozorim na nešto ovdje u ocjeni stanja, to se ovako od strane Vlade ne bi trebalo događati. Evo, kada se radi o ocjeni stanja pod točkom 2. u prijedlogu zakona pa da se onda ovdje u obrazloženju navodi na koje se osobe zakon ima primjeniti. Osoba imenovanih na decidirano određene dužnosti. Dakle, na, jer decidiran znači određen, znači prijevod bi bio na određeno, određene dužnosti. Pa u tom smislu dakle, vidi se jedna brzopletnost i brže bolje idemo kopirati nešto što je oproba učinila. To ne treba tako raditi nego treba ako je nešto dobro podržati pa makar dolazilo i od oporbe. To pokazuje snagu jedne vlasti koja je sigurna u sebe. Ovako se stječe jedan drugačiji dojam. Ali u svakom slučaju ima bolje i ovako dakle, da se ipak osluškuje što radi oporba i da su to neki dobri prijedlozi pa malo ili na ovakav jedan nespretan način a li i to je jedan pomak i to je također za pozdraviti. Mislim da se ovdje u Vladinom prijedlogu nalazi jedna zamka. Zamka je u članku 7. Ona naizgled izgleda kao sigurnos ali ne službenika i namještenika koju apsolutno mora imati i on potpada pod moram da kažem, nužnost nam je promijeniti taj zakon da se učini transparentnim njegova odgovornost. Ali državni dužnosnik dolazi u politiku na vlastiti rizik. Ne može on dakle, opskrbiti se onda kada nije državni više dužnosnik da se onda pretvori u državnog službenika i namještenika, imali smo takvih, odnosno takvih situacija do 2000. godine, ne znam da li se i kasnije kroz koji zakon takva mogućnost provukla. Nikako državni dužnosnik više, dakle, koji je stavio svoj mandat na raspolaganje kako to predviđa odredba članka 7. i ne bude imenovan na dužnost koju je obnašao ili na neku drugu dužnost da ga čelnik tijela u tom slučaju mora raspodjeliti na službeničko mjesto. Možete zamisliti, u slučaju nešto učestalije promjene vlasti koliko bi onda to neko tijelo moglo imati službenika i namještenika dakle, i preko prijeke potrebe nego što to potrebe tog tijela ili neke uprave ili organizacije potrebuju. Da li je to u skladu također sa vizijom barem najavljenom i smanjenja državnih službenika i namještenika. To nikako nije za prihvatiti, a pogotovo nije za prihvatiti kada je izmjenom zakona ustrojstvu ministarstava nastupila jedna neslučena mogućnost za Vladu da umjesto kada su ukinuti zamjenici ministra i kada je osnovana jedna parlalelna vlast u ministarstvima, zavisno kako za koje ministarstvo, negdje ga zaista podupire i pomaže mistru, a negdje zaista da eventualno i vlastitog ministra kontrolira jer to je posve razvidno kod paralelne odgovornost, dakle, on ne odgovora primarnom ministru nego direktno Vladi. Pa prema tome upitan je taj zaista položaj ali to ostavimo tu stvar možda za jednu drugu raspravu. Ali dakle nije u zakonu tada određeno koliko uopće državnih tajnika može imati jedno ministarstvo. Uopće nije određen. Što znači da ih može biti na desetke i na desetke a onda kada se promijeni vlast e onda oni svi smještaju u to tijelo. Da li to može naša, naše gospodarstvo, naši porezni obeveznici održati, na kraju krajeva da li je to uopće pravedno. Prema tome, mislim da je ovo, zaista da se radi o jednoj zamci i da nikako, da je to jedna od najlošijih odredbi ovdje u ovom prijedlogu zakona, da je treba brisati. Takav državni dužnosnik neka se vrati na mjesto odakle je i došao ukoliko je ranije radio. Dakle, ne možemo od državnog dužnosnika raditi dakle, na ovaj posredan način odnosno njemu osigurati uhljebljenje. Ni po koju cijenu. Dapače ono što trebamo zagarantirati ovom promjenom to je profesionalizaciju naše administracije jer to je jedini način da ona postaje u većoj mjeri odgovorna, profesionalna a jedino kao takva može biti odgovorna do te mjere da služi, odnosno da bude pokazatelj ogledala, državni službenik da bude ogledalo jedne države, po kojoj se na kraju krajeva i svaka administracija, odnosno svaki državni službenik i namještenik i cijeni. Prema tome, predlažemo da predlagatelj zaista razmotri ovo što je ukazano. Da u većoj mjeri razmotri ono kao iz prijedloga kako je to učinio Klub HSP-a ali u svakom slučaju nama treba izmjena zakona o državnim službenicima i namještenicima. Jer ne možemo zacementirati jedno stanje ako nismo ovdje učinili transparentnu odgovornost službenika, namještetnika i onih osoba kojih više ne bi potpadali pod izmjenu, odnosno kako je rekao kolega Kajin koji ne bi normalno pakirali svoje kufere kada dođe do promjene vlasti. Hvala.
Hvala lijepa. Ima jedan ispravak netočnog navoda gospođa Zdenka Babić-Petričević.
Gospodine dopredsjedniče, da jedan ispravak. Kada bi imala vremena onda bi ih bilo i više a ne bih se kolegici Antičević možda ja ni javila da nisam imala sreću biti zastupnica u prošlom sazivu ovoga Sabora. Pa ne znam, da ja ne znam slučajno šta je se događalo od 3. siječnja 2000. godine onda bi ja prihvatila sve ono što ste vi danas rekli među posljednjim rečenicama profesionalizam, stručnost u administraciji, ali gospođo kolegice zašto tako niste govorili 3. siječnja 2000. godine kada ste u ime straha i trepeta o kojem danas govorite, a zašto ga tada niste spominjali onda ne bi učinili sljedeće. Smjenili ste u roku od 6 tjedana 35 generalnih konzula i veleposlanika na pojedina mjesta u europskim zemljama i prekooceanskim zemaljama, preko godinu dana ostala su prazna mjesta veleposlanička, kao što je to bilo vrlo važno za pojedine zemlje od Berlina, da ne nabrajam dalje. Smetale su vam zahvale u prostorijama generalnih konzulata gdje su pisala imena i prezimena ljudi koji su izgrađivali ili koji su kupovali tu zgradu [[Upadica: Hvala isteklo je vrijeme.]] I samo još nešto. Imam jedan, pitajte vašu kolegicu koju ste poslali molim vas u Norvešku šta ste učinili gospodinu, gospodine molim vas [[Upadica: Isteklo je vrijeme.]] Evo, izgubio je dozvolu boravka, vratio se u Hrvatsku.
Ne možete, ne možete dalje gospođo govoriti, sjedite, molim vas lijepo. Ne možete.
U redu, onda budite takovi prema svima.
Hvala lijepa. A povreda Poslovnika, izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, pa ja mislim da je evidentno da je poštovana zastupnica povrijedila Poslovnik odredbu članka 209. jer nije ispravila nikakav netočni navod. Nego je iznosila svoje mišljenje, replicirala itd.
Hvala. Ispravak netočnog, povreda Poslovnika gospođa Zdenka Babić-Petričević.
Gospodine dopredsjedniče, pozivam se na Poslovnik članak 209. stavak 2. kolegica Antičević je povrijedila Poslovnik kada je rekla da ja nisam iznosila točnosti vezano za njenu desetominutni govor, koji je bio upravo partijski, sve ono što sam rekla i kada bi imala vremena nabrojila bi stvarnosti ono što su oni učinili od 3. siječnja 2000. godine.
Hvala lijepa. Nemojte ulaziti u raspravu nego samo upozoriti na povredu. Hvala lijepa. Nema Jer ovo drugo nije ispravak. Ovaj povreda Poslovnika. Sada zahvaljujem. Ima riječ u ime KLuba HSSa gospodine Božidar Pankretić.
Gospodine potpredsjedniče, dame ig ospodo zastupnici, gospdine državni tajniče. Pa dozvllite nekoliko riječi tj. o dva zakona koji su ovdje pred nama. U prvom redu želim jasno naglasiti da je dobro d adanas ovdje imamo ova dva zakona. I mislim da nema niti jednoga ovdje zastupnika zasatupnice pardon, koji se sa time neće složiit. Prema tome, mi možemo danas ovdje govoriti zasigurno da takav zakon je nužno potreban u Hrvatskoj. Bez njega na žalost događale su se htjeli mi ili ne htkjeli priznati određeni problemi određne nedoumuce ja ću pokušati o njima nešto više ovdje reći. S time da dakako dužnost mi je reći u ime kluba HSSa prijedlog HSPa u svakom slučaju je prijedlog koji po nama ima svoju kompletnost ali dakako mora i ovdje reći, da ga je potrebno nadpuniti sa pojedinim odredbama članaka koji stoje uprijedlogu Vlade. Mislim da možda je na početku ovdje potrebno reći da ovako važni zakoni zasigurno nisu zakoni u kojima koji će se donositi određenim preglasavanjem ili nadglasavanjem nego su zakoni koji bi se trebalo donositi određenim koncezusom. Mislim nikome neće niti pasti kruna sa glave ako mu netko i oduzme neki prioritet, ili bilo što u pogledu predlaganja ili nečega drugoga, ali mislim da jebitno da se ovakav zakon donese i to u što kvalitetnijem obliku. Mislim da je ovdje posebno za analizu ovdje smo i čuli do sada od uvaženih kolega , pojam profesionalca u državnoj upravi. Mislim da i oni koji nisu bili a i oni koji su se sreli sa izvršenom vlašću, znaju što znači pojam profesionalca. I mislim da je to pojam o kojemu možda je ovdje bitno govoriti. Ponekad mislim da se mi svi zajedno precjenjujemo i mislimo da u Hrvatskoj imamo jako puno profesionalaca a ond ana žalost zbog te krive procjene nam se događaju ponekad određene greške. Bilo je to na najvišoj državnojr azii pa htjeli ili ne htjeli priznati ponekad i na onim nižim razinama pa sve do onih općinskih ili gradskih. Zato meni je ovdje zasigurno najvažnija činjenica dokoje razine u ovom prijenosu vlasti treba ići. Vidimo da se Vlada odlučila sa prijedlogom koji dakako ide u jednom dijlu dublje pa ide sve do pomoćnika ministara. dok u određenom dijelu prijedlog HSPa ide sve do glasnogovornika Vlade. Mislim da imamo različitih primjera i u svijetu i u zemljama no međutim mislim da trebaom sami ocjeniti zajedno koji je prijedlog najbolji. Dali je moguće uvijek nakon svakih izbora pronaći dovoljna broj stvarnih profesionalaca kojima neće trebati 6, 7 8 ili godinu dana uhodavanja, nego će odmah istoga trenutka krenuti sa poslom koji definitivno u izvršnoj vlasti je nužno potreban. Mislim da smo svi svjesni da nam se događaju kod izbora i to gotovo 3, 4 mjeseca prije izbora a onda i tri, četri mjeseca nakon izbora gotovo blokada kompletnog sustava. Državna administracija iz određenih razlgoa gotovo se zaustavlja sa radom dok s ona ponovno uhoda prolazi vrijeme. A naročito moram reći da u našoj teškokj gospodarskoj situaciji je to nedopustivo i nanosi ukupno štete. Veliki broj naših službenika i namještenika, morammo to reći živi u strahu, neizvjesnosti, ne zna što će se dogoditi sa njima do kuda će promjene ići. Što će one obuhvatiti, dali će pojedini načelnici, pomoćnici ili drugi državni djelatnici ostati u ovom dijelu. Mislim da što se tiče prijenosa vlasti nije upitno za one istaknute državne dužnosnike kao što su ministri, i članovi Vlade, zamjenici ministara pa dakako za parlament ne treba dovoditi uopće u pitanje. No međutim sve ispod toga je nešto u čemu se treba razgovarati. Ono što nama nedostaje stavranj eja bih rekao profesionalaca u pojedinim ekipama koje bi sljedile u tom dijelu pa bi se točno znalo da u jednom kabinetu predsjednika Vlade znaju se točno koji ljudi obavljaju određeni profesionalni dio, a koji su dakako oni koji su došli i sa tim premijerom i sa tim ministrom i koji dakako sa njima nakon mandata odlaze. U svakom slučaju zbog ove neizvjesnoti ostalih ljudi mislim da je potrebna njihova zaštita i zato mogu reći da je sve pohvale ovom dijelu ovom prijedlogu ukupnome oko samoga zakona. NO međutim ovdje je nemoguće reći da možemo zaboraviti jednu pojavu koja je kod nas na žalost pomalo možda zaboravljena ali mislim da je ovdje potrebno reći. A to je problem administracije i birokracije jer mislim da nam se može dogoditi nakon i ovoga jedan kontraefekt. Mi ćemo imati ljude koji se budu definitivno mijenjali a u pojedinim tijelima znači ostajati će profesionalci ja se slažem da bi to tako trebalo biti. NO međutim moglo bi se dogoditi da će mnogi a ja ću vam reći iz onih primjera iz vlastitog iskustva, da se veći i sada znalo događati a možda će to primjeniti kolege, neću navoditi ministarsav i neću govorioti o pojedinačnim slučajevima, ali mnogo iz naših administarcija vrlo jasno govore mijenjaju se, prelaze ministri pomoćnici. Ali oni ostaju. Ni to nije dobro u tom pgoledu jer se mogu iz toga izvući potrešni zaključci, ili ja bih rekao vrlo problematičan ili blokiran rad. Zato u svakom slučaju da je uz ovakve promjene je bitno ući u promjene i zakona o državnim službenicima i namještenicima, o čemu je govorila i kolegica Ingrid. I mislim da na taj način je potrebno učiniti taj dodatni iskorak. Ono što je problem ukupne državne uprave je dakako problem što po mojim informacijama na žalost mi nemamo visokih ustanova koje su baš određene uj ovom dijelu što se tiče uprave što se tiče toga dijela znači visoko školskog studiranja. Mislim da u tom dijelu je potrebno i nešto na našim sveučilištima učiniti, jer mislim da i takvoga profesionalnoga kadra nedostaje. Evo i na kraju možda da kažem u svakom slučaju vjerujem da će i nakon ovoga prvoga čitanja podrškom našom u ovom dijelu zakona kojeg je predložila Hrvatska stranka prava, ali dakako nadopunjena u onom dijelu koji se odnosi na članak 3. i 4. gdje se govori o određenim ugovorima i tako dalje. Jer mislimo da je to rješenje dobro. Ali i apel u kojem dijelu dakako da ćemo na sljedećem vjerujem brzom koliko sam uspio ovdje zaključiti čitanju konačnog zakona imati pred sobom i konačno rješenje. Hvala lijepa.
Hvala lijepa gospodine zastupniče. U ime predlagača riječ ima gospodin zastupnik … … [[Upadica se ne čuje.]] Ali vi ste tražili u ime predlagača. Ništa. Dobro. Onda klub HNS-a PGS-a gospodin zastupnik Dragutin Lesar.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Smatram da je izuzetno dobro da je u hrvatskom parlamentu otvorena rasprava o ovoj ozbiljnoj temi i posebice zahvaljujem kolegama iz HSP-a koji su svojim prijedlogom izazvali ovu raspravu, ali na neki način i Vladu prisilili da dođe sa svojim kontra prijedlogom. U ove dvije primopredaje vlasti u Hrvatskoj je bilo proliveno izuzetno puno žuči i polemika o proceduri, načinu, kadrovskim rješenjima, revanšizmu i da smo imali ovo područje regulirano i ranije vjerojatno bi hrvatsku javnost, birače i građane i sami sebe poštedjeli svih onih sukoba koji nam nisu bili potrebni, koji su bili posljedica pomanjkanja zakonske regulative s jedne strane, ali i s druge strane uvrijeđenog načina ponašanja da je svaka vlast kad je preuzela ili preuzimala vlast smatrala da demokracija i ustroj državne uprave počinje samo od njih. Nadam se da ćemo uskoro na zakonodavan način to područje riješiti i da više nikada prilikom predaje, primopredaje neće biti potrebe voditi nikakvu polemiku i da to bude normalno kao što je normalno da se Sabor na prvoj sjednici konstituira. Što pak se tiče samog teksta prijedloga Vlade, dozvolite tri ili četiri zapažanja ili molbe predlagatelju da do drugog čitanja dobro razmisli o nekim od ponuđenih formulacija kako opet nakon donošenja zakona kao što je to bilo sa Zakonom o sukobu interesa nakon pet mjeseci ne bi ustanovili da ga se ne može primijeniti ili da ga nitko ne razumije. U članku 2. regulira se početak procesa primopredaje vlasti pa između ostaloga veli da on počinje kao i po formiranju nove izvršne vlasti. Formiranje nove izvršne vlasti može biti izbor Vlade, može biti deset drugih tumačenja tog pojma, pa prema tome ovo formiranje nove izvršne vlasti bi trebalo ako se mislilo na Vladu zamijeniti riječima: «Vlada» i drugo što bi bilo potrebno reći ako smo rekli kada započinje onda moramo i reći do kojeg roka najkasnije mora i završiti. Da primopredaja ne može trajati 12 mjeseci, 6, 8 nego eventualno 3 od dana konstituiranja novog saziva Sabora. Druga moja ozbiljna primjedba je na članak 4. stavak 1. koja propisuje da od dana raspisivanja izbora Vlada ne smije sklapati ugovore o kapitalnim ulaganjima od značajnije vrijednosti. Što znači značajnija vrijednost? Koji je to iznos? Tko prosuđuje da li je nešto značajnija vrijednost ili nije da bi se to moglo potpisati ili ne? Dakle pojam značajnija vrijednost je stvar osobnog shvaćanja interpretacije pa i ovdje treba ili ići sa normom koja će biti jasna ili po iznosu ili u odnosu na veličinu razreda u državnom proračunu kako bi izbjegli moguća sporenja u samoj primjeni zakona. Treće, uspoređujući prijedlog Vlade i kolege iz HSP-a očito je da će uvijek tako biti da će vlast kada Vlada predlaže ovakva zakonodavna rješenja nastojati da u obavezi stavljanja mandata na raspolaganje uvijek bude što manje onih koji bi to trebali napraviti, a da u oporbenim prijedlozima bude toga uvijek daleko više ili što više jer uvijek se nadaju jedni u slučaju gubitka izbora da si osiguraju opstanak, a drugi u očekivanju dobivanja izbora da mogu što više toga mijenjati. I zaista bi bilo dobro da u konačnim verzijama zakona taj članak 5. ili logikom ili da se on odnosi na političke dužnosnike ne dirajući u službeničke dužnosti jer u protivnom nikad nećemo doći van toga. Članak 8. stavak 1. uvodi jednu novinu u ovakvu vrst zakonodavstva i on predviđa pravo dužnosnika da po prestanku dužnosti se ima pravo vratiti na rad kod poslodavca kod kojeg je radio i prije izbora ili imenovanja. Zašto je ova formulacija došla u ovaj zakon? Do prije negdje godinu dana ovo je bilo područje regulative Zakona o radu i Zakon o radu je predviđao pravo izabranih dužnosnika da se nakon proteka mandata imaju pravo vratiti na rad kod poslodavca od kojega su otišli. Prilikom prošlih promjena Zakona o radu ta odredba je izostavljena, a razgovarao sam neki dan s ljudima koji su u ime predlagača to tumačili uz obrazloženje da je to regulirano drugim zakonskim propisima što tad to nije bilo točno, a sada se vidi da to nije točno pa očito treba tu odredbu vratiti. Međutim smatram da ona ovakva ne smije ostati, nikako ne smije ostati jer kad je i bila u radnom zakonodavstvu onda je otprilike bilo rješenje da to pravo povratka na rad kod istog poslodavca ide na mandat od četiri godine, odnosno najviše do pet godina jer netko može biti na dužnosti ne samo godinu, dvije, tri, četiri nego ako je dva mandata to je osam godina, tri mandata dvanaest godina, negdje su mandati i duži. Prema tome može se desiti da bi netko tražio ovo pravo provedbe i ostvarenje ovog prava nakon dvadeset godina provedenih na dužnosničkoj poziciji da se vraća kod istog poslodavca. Zbog toga kao već se ide s ovim prijedlogom da to bude predmet ovog zakona, da se vratimo rješenju bivšeg Zakona o radu i da to pravo ne može trajati duže od pet godina. To je moj prijedlog. I završno. Nisam siguran da je potrebno donošenje posebnog zakona, a da bi uredili ovo područje. Naime, što se tiče dužnosnika koji su u izvršnoj vlasti to se može urediti Zakonom o Vladi. Što se tiče Sabora, nadam se da ćemo u ovoj godini još donijeti zakon u Hrvatskom saboru kojega nemamo niti smo ikad ako se ne varam, do sada imali. I treće, pitam, a podsjećam na raspravu o ovomu Zakonu prethodnom o sukobu interesa, nismo li zaboravili još jedno bitno područje regulative gdje su problemi isti, uzroci isti, traume iste, samo nisu toliko medijski eksploatirane jer nisu na nacionalnom nivou. Isti razlozi, isti problemi i iste nejasnoće mogu se javljati i javljaju se prilikom preuzimanja vlasti na regionalnim i lokalnim nivoima. Nešto doduše manjih problema, nešto manje javne vike i galame, ali ovaj zakon rješava samo pitanje nacionalnog državnog nivoa. Prema tome ili i ovom u ovom propisu to područje regulirati ili prihvatiti pristup da za nivo države to reguliramo Zakonom o Vladi i Zakonom o saboru, a za lokalni nivo ovo isto područje regulirati Zakonom o lokalnoj i regionalnoj samoupravi da i tamo budu poznata pravila igre. I činjenica je da je u nekim lokalnim i regionalnim samoupravama nije trebao zakon i da se primopredaja provodi na izrazito civilizirani način i bez ikakvih trauma. Pa podsjećam da 1997. godine nakon lokalnih izbora u Međimurskoj županiji nitko nije bio razrješen ni jedne dužnosti i funkcije bilo da se radi o upravnim tijelima županija, poduzeća ili ustanovama u vlasništvu županije. Nitko. A čini mi se da jedina osoba koja je i to vlastitom željom otišla bio je tajnik županije sadašnji kolega Pleša ako se ne varam. Dakle bez potrebe zakonodavnog rješenja bez ikakvih problema i trzavica još 97. godine je to bilo riješeno i napravljeno. I zbog toga apeliram na Vladu da ne zaboravi da i pitanje lokalne i regionalne samouprave također mora biti riješeno ali ja se zalažem da to bude područje Zakona o lokalnoj samoupravi kao što se zalažem da ovo bude područje Zakona o Vladi. Hvala lijepa.
Zahvaljujem gospodinu Lesaru. U ime Kluba HDZ-a gospodin Florijan Boras.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, predstavniče Vlade, poštovani kolegice i kolege. Ja ću u ime Kluba Hrvatske demokratske zajednice pošto je ovo prvo čitanje ova dva Zakona nastojat se u svojoj raspravi držati se u okvirima načelne rasprave. Naime, moji prethodnici manje više iz svih klubova složili su se da uistinu postoji potreba donošenja ovakvoga Zakona. Naravno da mi iz Kluba Hrvatske demokratske zajednice dijelimo takvo mišljenje, i ne samo da dijelimo ovo je prvi put da se kao predlagatelj ovakvoga Zakona pojavljuje Vlada. Istina inicijativa od 2001. u ovom Saboru i u ovoj formi prijedloga postoji od Kluba zastupnika HSP-a ali ja bih rekao upravo vladin prijedlog predstavlja jednu ozbiljnost i zapravo daje garanciju da će Hrvatska konačno dobiti Zakon koji će urediti pitanje primopredaje vlasti. NO, razmišljajući o ovome kao pravnik teško mi se bilo složiti u eksplicitnu ili naglašenu konstataciju da uistinu postoji velika potreba za donošenje ovoga Zakona. Zašto? Naime, kao pravnici već kao studenti u predmetu Osnove države i prava zapravo učili smo kakva je osnovna razlika između demokratskih i totalitarnih režima, između demokratskih i totalitarnih država, između pravno uređenih i totalitarnih država. Osnovna razlika kako su nas profesori podučavali po pitanju ljudskih prava jeste sljedeća, u demokratskim sistemima čovjek se bavi politikom a u totalitarnim obrnuto, znači politika čovjekom. Što se tiče drugih osnovnih razlika u demokratskim državama i režimima vlast se bira na određeno vrijeme i podložna je promjenama i prije isteka vremena na koje je izabrana. U našem slučaju mandat je Sabora 4 godine, Vlade isto toliko, predsjednika 5 godina, nekih drugih ustavnih faktora drugo vrijeme. U totalitarnim režimima na vlasti se u pravilu ostaje doživotno, tu vlast prekida smrt, najčešće nasilna. Onda se postavlja pitanje kako smo mi to u nizu dosadašnjih izbora na jedan uljuđen i na jedan politički uljuđen način, na jedan politički kulturan način bez velikih dvojbi, bez velikih sukoba u nizu navrata imali uspješnu primopredaju vlasti i s jedne stranke na drugu, iz iste političke grupacije ili pak različitih političkih polova. I naravno i HDZ je preuzimao 90. vlast ona je obilježena na jedan drugi način u ratu koji je slijedio, i HDZ je 2000. predavao vlast i dogodila se 2003. i mi sada odjedamput konstatiramo mi bez ovoga Zakona ne možemo dalje. Jer upravo u ime Kluba HDZ-a slažem se s tom konstatacijom, želim odgovoriti na pitanja zašto mi ne možemo dalje i po meni predlagatelj Vlada Republike Hrvatske mislim da uspješno i daje odgovore na ta pitanja. PO meni su dvije skupine osnovnih problema koje je većina mojih prethodnika ovdje izrekla a koje ću ja isto tako načelno apostrofirati. Prva skupina problema je što je s državnim dužnosnicima što je s političarima koji moraju napustiti dužnosti. Za jedne je politička smjera politički revanšizam, političke čistke, za druge je pak to normalna politička smjena, jedni dolaze drugi odlaze. Takvih pitanja velikih i problema nije bilo čak 2000. kada su uistinu napravljene čistke, sada kada Hrvatska vlada nije ispunila ni mandat onih 100 koliko joj u demokratskom svijetu i po demokratskim uzusima pripada, uvjetno rečeno stanovita nedodirljivost ona se proziva za čistke, smjene itd, a svjedoci smo da još uvijek ima bivših ministara koji obnašaju dužnosti u nekim nadzornim odborima. Dakle, stvorila se jedna klima, političkih čistki, progona itd, i to je razlog da predlagatelj izlazi s ovim prijedlogom da bi jasno naznačio što je krug političkih dužnosti, što pak spada u sferu uprave ili onog profesionalnog i mislim da predlagatelj na ta pitanja, utvrđujući krug tih osoba u člancima ako se ne varam 5. i 6. uspješno odgovara na ta pitanja, naravno ima ovdje stanovitih zamjerki ali kako je ovo prvo čitanje, mi iz Kluba HDZ-a nastojat ćemo taj tekst i te norme popraviti. Druga skupina pitanja je sljedeća, sami čin primopredaje vlasti odigravao se uvijek bez ikakvih normi, Ustav ništa o tome ne govori, drugi propisi ne govore, uljuđeno i bez problema. Ali dogodila se 2003. i čut ćemo sutra prilikom usvajanja proračuna što je ona donijela. Ja bih rekao da su pojedinci koji su obnašali najviše državne dužnosti zaboravili osnovne postulate demokracije, zaboravili su da su dobili mandat na određeno vrijeme. DA je to tako čut ćemo sutra a ja ću ... primjera koje ovdje imam iznijeti samo dva. Prvi je, Ministarstvo za obrt, malo i srednje poduzetništvo 29. svibnja 2003. godine donosi ambiciozni program razvoja malog gospodarstva od 2003. do 2006. 29. svibnja neposredno pred nadolazeće izbore. Ovo je prvi put da se ovako nešto u modernoj Hrvatskoj državi dogodilo, a nije mi poznat ni jedan dokument iz prakse europskih demokracija da se na ovakav način postupilo. Začudo on nije izazvao veliku pozornost hrvatske javnosti posebno nije izazvao nikakvu pozornost hrvatskih medija. Drugi slučaj koji sam za sebe govori dovoljno i da je samo on u pitanju dovoljan je razlog za alarmiranje hrvatske, ja bih rekao i političke i znanstvene i svekolike javnosti. Naime gospodin Račan, predsjednik tada u ostavci ili u odlasku hrvatske Vlade obnašao je dužnost tehničke Vlade. Ta Vlada je 4. prosinca 2003. godine donijela Plan i program obnove i razvoja grada Vukovara za period od 1. siječnja 2004. do 31. prosinca 2008. Narodne novine broj 198 od 19. prosinca 2003. godine. Isto tako na konferenciji dajući izjavu novinarima u Vukovaru 7. prosinca Račan je izjavio, citiram. Pardon, ne mogu tekst naći ali ću ukratko reći. Dakle on je otprilike izjavio: “U iduće 4 godine Vlada će u obnovu Vukovara uložiti više od milijardu i po američkih dolara. Takvu izjavu su 8. prosinca prenjele sve dnevne novine u Republici Hrvatskoj. Dakle Račan je u vrijeme dok je obnašao predsjednike Vlade u odlasku, dakle čak u vrijeme kad je novi mandatar bio imenovan dakle tri dana prije nego što se konstituirao novi Sabor objavljen je dokument, program koji je težak milijardu i po kuna. Ja se samo pitam ovdje da se krivo ne protumači na koju to vladu i na koga je mislio kad je rekao da će Vlada u naredne 4 godine uložiti milijardu i po kuna. Ako je mislio na HDZ-ovu Vladu, na Vladu doktora Sanadera onda je bio u pravu. I na kraju ovaj razlog je dovoljan da mi ovaj Zakon o prijenosu vlasti donesemo. O ostalim pojedinostima ne bih govorio osim što se nadam da ćemo ipak oko ovoga postići konsenzus, a što se tiče Prijedloga zakona koji regulira istu ovu problematiku od strane HSP-a smatram da je ipak vladin prijedlog bolji, cjelovitiji i u tom smislu da bi ga možda uz nekakve dorade do 2. čitanja mogli konsenzusom prihvatiti. Hvala lijepa.
Hvala lijepa gospodine Boras. Imamo dva ispravka netočnog navoda. Gospodin Željko Pecek.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Gospodin Boras je ničim izazvan izjavio kako mu nije poznato što u zemljama Europske unije nisu donijeti ovakovi slični programi razvoja. Meni je žao što to njemu nije poznato, ali mu želim reći da je program razvoja malog gospodarstva donijet na osnovu zakona koji je ovaj Sabor usvojio, da je potpuno normalno da se on odnosi na razdoblje od 4 godine i potpuno je normalno zato što je on bio donijet u svibnju prošle godine, a također je poznato da su izbori mogli biti u svibnju iduće godine. Što to znači? Da smo trebali čekati izbore pa mandat novoj Vladi, i mandat nove Vlade kako bi se donio jedan kvalitetan program. Također je netočno da taj program nije izazvao pozornost javnosti. Da, izazvao je pozornost javnosti jer na sreću zahvaljujući prethodnom programu koji se dobro realizirao otvoreno je 49 tisuća novih radnih mjesta. Kreirali smo 184 zone za malo poduzetništvo, oko 7 milijardi kuna kredita je podijeljeno obrtnicima, malim i srednjim poduzetnicima i slično. Daj Bože da u Hrvata ima ovakovih programa pa makar se donosili i u krivo vrijeme.
Hvala lijepa. Gospodin zastupnik Šime Lučin ispravak netočnog navoda.
Hvala gospodine predsjedavajući potpredsjedniče. Pa bilo je tu više krivih navoda. Evo samo ću se zadržati na dva. Oko nadzornih odbora i bivših ministara u nadzornim odborima moramo razbiti jednom tu famu. Neki su ministri u nadzornim odborima gospodine zastupniče iz jednostavnog razloga jer je Vlada još nije našla vremena da ih smijeni. Svi ministri koji su u nadzornim odborima su po imenovanju Vlade. Ako jednom već hoćemo razgovarati otvoreno o nadzornim odborima onda treba jasno i glasno reći: do 1998. godine nije bilo zastupnika Hrvatske demokratske zajednice i ministra koji nije sjedio barem u 3 nadzorna odbora i koji za to nije primao masne naknade. Ovi ministri koji su protekle 4 godine sjedili u nadzornim odborima, ja sam sjedio u jednom. Nisam ni kavu popio na račun tvrtke u kojoj sam sjedio. Drugi krivi navod oko toga šta je bivša Vlada radila zadnjih mjesec dana? Molim vas da uzmete zapisnik hrvatske Vlade pa ćete pročitati. Svi zaključci oko finacijskih obveza koji su donašani imali su i jednu klauzulu: ukoliko ih potvrdi buduća Vlada. Pitajte svog Premijera, on će vam to potvrditi. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Gospođa Antunović je tražila repliku, ali nažalost replike nema na osnovno izlaganje. Za riječ se javio predstavnik predlagatelja iz Kluba HSP-a, gospodin Slaven Letica. Izvolite.
Veseli me da je predlagatelj Klub koji nikad nije bio na vlasti pa ne može ići, šta ste vi radili 3. siječnja, šta ste vi radili 1990. godine komforna pozicija. Dakle što se tiče same ideje da se postigne konsenzus ona je idealna, ali se ne može metodološki postići na način kako je to uvaženi zastupnik Boras govorio: “Naš prijedlog je bolji od onoga prijedloga”. Znači konsenzus može biti postignut na kompromisu. To se ne radi samo o prijedlogu saborske većine i saborske manjine nego se radi o načelu prijedloga dvaju ogranaka vlasti; izvršne vlasti koja predlaže ovom visokom domu i prijedlogu koji dolazi iz samoga visokoga doma. Pitanje je samo institucionalne lojanosti da bi ovaj visoki dom očitao lekciju izvršnoj vlasti da nešto inicijativa prepusti nama. Bilo bi dobro da se napravi kompromis na sljedeći način da možda od ova dva prijedloga i na temelju današnje rasprave matični Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav napravi jedno kompromisno rješenje jer se zapravo o tome radi. Ima puno više dodirnih točaka nego se čini. Prije svega postoji politička volja da se uredi ovo područje. To je vrlo važna činjenica. Ja sam 1986. godine bio u Ukrajini sa jednom delegacijom hrvatskih znanstvenika i pitao sam tamošnje ljude kako se, kako kod vas kruže elite? Kako se smjenjuju, ne, zapravo pitao sam kako kruže elite? Oni kažu: “Ne razumijemo”. Ja kažem: “Kako ne razumijete? “ Ja kažem: “Kako se smjenjuje vlast?” “A” kaže “kod nas ovi koji, koji nisu na vlasti pobiju ove koji su na vlasti pa zauzmu vlast”. Znači puno gora situacija, nego je kod nas kad je u pitanju čišćenje ljudi. Što se tiče ozbiljnijih stvari, stanje Hrvatske javne uprave katastrofalno. Nema instituta za javnu upravu, nema specijaliziranog ni čak ni pravničkog obrazovanja za javnu upravu, nema specijaliziranog ekonomističkog … u Hrvatskoj ima 12 ljudi koji se bave javnim financijama, 9 je iz, su članovi HDZ-a ili simpatizeri, 7 sam ih konzultirao, nitko od njih nije ozbiljnije konzultirao u procesu donošenja prijedloga državnog proračuna. Znači, ono što je vrlo važno je, da počnemo ozbiljno raditi na državnoj upravi, a da se to može napraviti treba stvarati kulturu institucionalne lojalnosti i graditi stabilnost institucija. Ono što je važnije u supstanacionalnom smislu, da oba prijedloga su išla preduboko u definiranju razlika o kojima je to u dva navrata iz različitih perspektiva zanimljivo govorio Damir Kajin. U ime predlagatelja moramo se zahvaliti Klubovima SDP-a i HSS-a koji su dali prednost našemu, Šime nemoj se smijati. Jer jučer o tome ćemo još razgovarati. Znači, koji su dali podršku. Naime, radi se o sljedećem. 1992. godine u okviru onog starog phar programa svijesni konfuzije ovih situacija ubojstava političkih elita, OEC je zajedno sa phar programom napravio jedan program koji se zove Sigma. Sigma je bio program, uređenja odnosa ovo što se zove primopredaja vlasti po starom komunističkom vokabularu, to je bio kao … [[govornik se ne razumije]] itd. znači radi se o procesu prijenosa vlasti. i ono su kazali sljedeće. Da bi trebalo zajamčiti institucionalnu i vodstvenu autonomiju institucija javne uprave. To su u našoj novoj terminologiji, to su sve agencije zavodi državni, zavodi središnji državni zavodi. Kakve veze sa smjenama vlasti ima ravnatelj Hrvatskog zavoda za javno zdravstvo? Kakve veze sa smjenom vlasti ima ravnatelj Hrvatskog državnog zavoda za statitiku? Kakve veze sa smjenama vlasti ima moj dekan ili ravnatelj Rebra? Znači, pogreška je manja napravljena 90-te godine, pokojni predsjednik i ja smo se sjeli i rekli smo, nećemo nikoga zatvoriti, ako nekoga zatvorimo svi ti dolaze kasnije na vlast. i zbog toga, možda nismo, možda smo na par sati nekoga zatvorili, možda bi se mnogi problemi riješili. Onda je došla ova klijentalistička vlast, bilo ih je puno. i oni su bili su nervozni i predaleko su išli u smjenama 2000. godine. U pravu je kolegica Petričević, kaže, smijenili toliko veleposlanika, poslali tamo ljude ne znaju strane jezike, ne znaju braniti naše interese, nikad nisu bili u Parizu, nisu nikad bili u kockarnici, dolaze tamo, plaše se, dođe kući onda plaše vlastiti narod, kao oni muškarci koji su ponižavani na poslu, dođe kuću pa prebiju djecu i žene. Znači, u tom smislu, mislim da se definiranje odnosa profesionalne autonmije, javne uprave i države u užem smislu, moram napraviti na razini ozbiljnog posla. Jer svaka postojeća vlast govoreći na način kako je to govorio gospodin Boras, koji je meni drag čovjek, stava, pretpostavke za čistke do tri, četiri godine. Mi moramo zaštititi, jer je apsurd i time završavam, da su u Hrvatskoj zaštićene samo one institucije koje štiti međunarodna zajednica. Guverner Hrvatske Narodne banke, zato to iza njega stoji međunarodni monetarni fond ravnatelj Hrvatske televizije u načelu, zato što iza njega stoji ne znam Vijeće Europe ili tko god hoćete. Ali ovi nesretnici nemaju, nitko pametan neće danas biti ravnatelj jedne bolnice, neće biti nitko pametan u Hrvatskoj danas na čelu športskih saveza. Jer svaka nova politička elita misli da ima, mora imati svog predsjednika Hrvatskog Olimpijskog odbora. Ovog sam ja postavio na neki način i razočara se. Ali šta možemo, takva je sudbina. Hvala vam lijepo.
Zahvaljujem se uvaženom zastupniku Slavenu Letici. Za ispravak netočnog navoda, je li? Zdenka Babić-Petričević.
Gospodin Letica dragi moj kolega, stvarno dragi moj kolega. Bivše veleposlanike i generalne konzule nisu vraćali zato što su oni bili kao što ste vi rekli "nepismeni" pod navodne znakove, nisu poznavali, nego su ih vraćali, pazite, nego su vraćali ih zbog pripadnosti Hrvatske demokratske zajednice, te stranke, ma ne ja kažem pod navodne znakove, to je bilo jedno. A oni su ostavljali svoje jugodiplomate, tako da gospodin kolega Picula koji sada ovdje sjedi u našim zastupničkim klupama, mislim da nosi na svojoj duši nekoliko takvih sudbina koje nisu baš tako jednostavne i lake.
Zahvaljujem. Na redu je u ime Kluba LIBRE, uvaženi zastupnik Vilim Herman. Ja se ispričavam, prije jedna obavijest da je sukladno članku 207. stavak 2. Poslovnika isteklo vrijeme za prijavu za raspravu u trajanju od 10 minuta. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, zapravo predsjedavajući, kolegice i kolege. Ja mislim da raspravljamo o dva zakona koja ne samo da su dobrodošla, nego bi morala bitno utjecati na društvenu atmosferu, na političku atmosferu, na zapravo odnose doslovce tako između ljudi popraviti te odnose između ljudi, jer se doista u Hrvatskoj izbori doživljavaju poput elementarnih nepogoda, osobito za one koji su izgubili i tada nastaje puno toga što se zapravo u ljudskim dušama osjeća najednostavnije kazano, kao doslovce strah. i ako se ne bi ovo ovako jasno izgovorilo, ja mislim da se zapravo ne bi govorilo o temi i ova dva zakona, odnosno njihovoj materiji, niti pošteno niti dovoljno otvoreno. Događa se doista da se čuje sintagma. Pa evo sada su naši dobili i imamo pravu priliku. Što znači zapravo ta prava prilika i što će biti zapravo onda i realizacije te prave prilike? Riječ je o notornom pitanju, onom koje se zove pravna sigurnost s jedne strane institucija, njihovog autoriteta koji je toliko nedostaju, ali i o pravnoj sigurnsti pojedinca, sve do doista osobnoga integriteta. Pa ako je točno ono što sam prvo rekao, da postoji ta jeza, ta neizvjesnost, što zapravo rezultat izbora donosi, onda je, a i samo kao dojam da je to točno, prevažno ući zapravo u, ne samo ozbiljnu raspravu, nego i u pokušaj stvaranja, ja bih to nazvao jedne vrste društvenga ugovora, koji će omogućiti da se ova materija regulira, ne kao nadmetanje različitih zakona, što nije naravno loše, nego zapravo kao doista jedna vrsta društvenoga ugovora koji riješava pitanja društvene atmosfere, koja riješava pitanja autoriteta institucija države, i naravno koji riješava ništa manje važno pitanje dostojanstva osobe. Zato mislim da su potrebni politički dogovori. Mislim da su oni potrebni na jedan širok način, i da neće biti dovoljno da se držimo samo onoga što je pitanje procedure u ovom Saboru, prvo čitanje, pa drugo čitanje, naravno ta procedura je neminovna, nego je potrebno jednako tako dogovoriti u političkim dogovorima na širok način što zapravo može biti nešto potput društvenoga ugovora ili konvencije o postupanjima kod prijenosa ili primopredaje vlasti. Evo, čak i u nazivu ova dva zakona pokušava se stvoriti odnos rivalstva pri čemu predlagatelj HSP ni najmanje ne odgovara za ... [[Govornik se ne razumije.]] rivalstvo jer se ovaj kasniji prijedlog želi razlikovati čak i po naslovu. Zbog čega? Nema nikakvoga ozbiljnog zakona da se ovaj zakon zove evo jednog mudrog prijedloga, zakon o prijenosu i primopredaji vlasti. Da li bi se bilo koji od predlagatelja osjećao zbog toga povrijeđenim. Ali naravno ova sličica tek zbog toga da se pokaže da se u odnosima suradnje bez dakle nepotrebnog rivaliteta ova prevažna materija mora rješavati. No, ponekad se čini a to je pokušaj odgovora na pitanje kako to da smo u jedno relativno zrelo doba kako je to patetično rečeno hrvatske demokracije pokušava donjeti ovaj zakon. I ovdje ako smo iskreni, dosljedni treba reći da je na ovaj ili onaj način političkim elitama naprosto odgovaralo da ovo područje ne bude posve definirano a još manje pravno regulirano. Jer svaka pravna reguliranost stvara pravnu sigurnost, definiciju, pravila igre i što je moguću veću izvjesnost. Područje neizvjesnosti izgleda da je odgovaralo političkim elitama jer sljedeći korak koji dopušta kada se događa nedorečenost određenoga područja je da politička elita naprosto arbitrira. Svaki potužaj arbitriranja naravno ugrožava još jednom ću to reći i autoritet institucija, jednako tako pravnu sigurnost sve do onoga što vrijeđa ili šteti osobnome dostojanstvu i integritetu. Dopustite da kažem i nekoliko primjedbi, prijenos vlasti nakon parlamentarnih izbora, odnosno formiranja nove parlamentarne većine nije bio predmetom zakonodavne regulative. I tranzicijsko razdoblje, ovo naše zbog toga trpi kritike koje se nisu previše željele čuti i od javnosti i od nevladinih organizacija a i međunarodnih krugova. U cilju daljnjeg razvoja i osnaživanja demokracije, vladavine prava ali i političke odgovornosti snaga koje napuštaju pozicije i onih koji na njih sukcesivno stupaju kao i sigurnosti osoba zaposlenih u sustavu državne uprave potrebno je ovo područje dakle, jasno i nedvojbeno urediti. Naravno da su najvažnija pitanja i dileme usmjerene na upravnu, političku, kadrovsku i vremensku dimenziju prijenosa vlasti. Neprijeporno je kako prijenos vlasti treba predstavljati odraz efikasnog i nesmetanog funkcioniranja sustava državne uprave u prijelaznom razdoblju, djelovanje Vlade u ... [[Govornik se ne razumije.]] u skladu sa sintagmom tehnička Vlada i jasno razgraničenje političkih i javnoslužbeničkih odnosno stručnih dužnosti i bez posljedica na funkcioniranje državne uprave u rečenome razdoblju. Dakle, vrlo jednostavno, prijenos vlasti treba biti brz, efikasan, sveobuhvatan, javno transparentan i usklađen sa primopredajom dužnosti na svim zakonski predviđenim razinama. I naravno tu nastaje drama. Dakle, rečeni prijedlozi zakona, možda konkretan prijedlog o prijenosu vlasti sadržajno su jasni i nomotehnički su uređeni no imaju, ima razloga i za određene zamjerke. Evo, samo zbog primjera. Promatrajući poredbena rješenja držim kako bi trebalo u ovom zakonu jednom i drugom sadržavati smjernosti u nužnosti izgradnje karijarne diplomatske mreže u Hrvatskoj. O tome je malo prije bilo riječi. Nisam siguran da je bilo riječi na pravi način. A onda slijedom toga jasno preciziranje kvota koje su moguće i dopustive u kontekstu smjena u diplomatskoj mreži npr. u Velikoj Britaniji, Irskoj ili Australiji čak 95% diplomata su profesionalni diplomati. Republika Hrvatska kao zemlja ograničenih financijskih mogućnosti nužno mora djelovati u smjeru izgradnje profesionalne, odnosno karijerne diplomatske mreže neovisno o političkim promjenama i naravno smjenama. Propisivanjem kvota koje su dopustive u kontekstu promjena i prijenosa vlasti izbjegla bi se nesigurnost u vršenju diplomatske službe i uštedjela značajna materijalna sredstva usmjerena na sustavnu edukaciju profesionalnih diplomata a ne kratkoročni skupe i nedovoljno učinkovite, pod navodnicima "ubrzane" tečajeve namjenjene tzv. ugovornim diplomatama. Dilema koja se pokazala u izlaganju nekoliko kolega i posve sam suglasan da to jeste dilema jest priča o profesionalcima u državnoj upravi ali mislim da je poza razgovarati o profesionalcima u državnoj upravi pa i o razini smjena sve dok se ne provede dosljedno i sveobuhvatno reforma državne uprave koja je najavljena. Bilo je prijedloga da se cjeloviti prijedlog u ovoj sabornici pojavi, to se još uvijek nije dogodilo. Dogodilo se jedino da se tu i tamo sa reduciranjem ministarstava a zapravo povećanim brojem uposlenih događa nešto što nije ni nalik na reforme, reformu državne uprave. Dakle, pitanje profesionalaca u državnoj upravi i rješavanje njihovoga statusa ili smjene u ovome zakonu nije zapravo moguće, nije moguće iskreno i odgovorno ukoliko se prethodno ne provodi reforma državne uprave. Ovo će biti samo poza, načelno pravno rješenje bez zapravo mogućnosti da se postignu željeni učinci. Također je s pravom i suglasni smo sa time istaknuto pitanje a što je sa onim razinama koje pripadaju županijama ili više bih volio čuti i reći regionalnim razinama dapače i lokalnim razinama koji su danas područje potpune pravne nedorečenosti. Može se govoriti o primjerima koji sjajno ilustriraju gentlemenske odnose u ovom ili onom području ali bi se isto takvim pojedinačnim primjerima moglo dokazivati i nešto posve suprotno. Upravo tamo gdje nije bilo tog gentlemenstva ili gdje su se određeni vitezi ponašali kako su se ponašali. Mi slavonci volimo ovo vitez pročitati kao šerif. Riječ je dakle, o tomu da i to područje treba također regulirati da li u ovoj materiji ili u materiji Zakona o lokalnoj i regionalnoj samoupravi posve je svejedno ali je i na tom području potrebno učiniti sve u pogledu pravne sigurnosti. Rečeno je u jednom momentu da je ako se ne varam predlagatelj u ime Kluba HSP-a da je 90% materije zapravo identično predloženoga zakona onomu kojega predlaže Vlada. To je negirano od strane predlagatelja, strane Vlade, i sada bi vjerojatno trebala pasti neka lagana konsultacija i vidjeti koji je zapravo statistički podatak točan. Ali očigledno je da se u nekom statističkom podatu radi. Jeli to 90% ili je 50% ne znamo točno. Ali zanimljivo je da predlagatelj odnosno vlada nije imala potrebu da ispita taj stitisčki podatak taj postotak. I da onda zapravo krene t ragom uprao onoga što se KLub LIBRE pokušava zalagati. A to je da se dogodi neka vrsta društvenoga ugovora dapače kao prvi kotak konvencije ovdje suglasnosti o temeljnim pitanjima u našme Saboru. A da se onda korak dalje mkožda učini i javna rasprava i tako stvore dvije nužne okolnosti. Prvo, da se uključi doista javnost koja treba sudovati o ovoj materiji, a onda da se doista na kraju postigne i drugi učitak. A to je da dobijemo dosta ono što tvrglavo to ponavljam treći puta, nešto što ne samo da podsjeća nego doista jeste društvenim ugovorom. MOže li se u Hrvatskoj krenuti tim putem i da se na taj način radi i nešto što će podsjetiti na pravu pedagogiju. Ako toliko kukamo da nema pravne države ne bili iz ovih kluba i sa ovoga mjesta iz ove brbljaonice trebala otići o ovakva poruka. Da je dakle veoma važno da se događa pravnost a zadaća nas ovdje bi uz ostalo trebalo biti dakle i ta pravna pedagogija. Evo uz jer u redu, sa sugovornikom. Hvala vam lijepa. KLub LIBRE će podržati prijedlog HSPa, podržati će prijedlog HSPa sa zahtjevom sa zatjevom naravno on nema nikakvih drugih učinaka osim što djeluje simpatično da se oba predlagatelja usuglase a eventualno imaju u vidu i neke druge prijedloge koji su sa moje strane neskromno došli. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem se uvaženom zastupniku Hermanu. U ime KLuba HSPa riječ ima uvaženi zastupnik Pero Kovačević, izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine državni t ajniče dame i gospodo. U ime kluba ću se prije svega osvrnuti na vladnim prijedlog zakona o postupku primopredaje vlasti. I daleko mi je lakše govoriti o tome u smislu kako je to loš prijedlog nego što je bilo gospodinu Borasu koji je taj prijedlogmorao u ime HDZa braniti. Ili što je tu gospodinu Palariću koji to isto mora po službenoj dužnosti raditi. Naime, što se tu dešava vidimo u ovih niz zakonskih prijedloga kad oporba dolazi sa svojim prijedlogom onda Vlada brže bolje hoće odgovoriti na takav prijedlog. I sama sebi napravi zamku u koju upadne iz kokje se ne može izvući. Predlažem Vladi da se drži svoga programa rada koji nam je ovdje obećala a prijedlozi koji dolaze iz oporbe može iskritizirati, reći da će ona preuzeti u drugom čitanju. A ne da dovodi sebe u situaciju da se u biti blamira na način da daje propise prijedloge zakokna koji su u biti tako loše napravljeni da je riječ zbubano blaga riječ. Zašto ću to kazati. Prvi što je dobro u ovome. Dobra je ova ustavna osnova, dobra je ocjena stanja, ali donekle i idemo kod osnovnih pitanja. Veli, osnovna pitanja koja se predlažu urediti ovim Zakonom I sada kaže se tijek postupka prijenosa vlasti, o okolnostima u kojima postupak i dalje dalje. A šta je zaboravljeno, zaboravljen je jedan bitan dio ako hoće to napraviti stručno i kvalitetno kako se to radi i simulirano. Razdoblje od raspisivanja izbora, to je dosta važno razdoblje koje se ovim zakonom mora riješiti zašto Radi uredbi za zakonskom snagama i drugim stvarima koje Vlada koja nastavlja obnašati dužnost ima ovlasti. Na način da bi se demokratski sve dogovorili šta i u kome obliku i kako ona može postupati u tome razdoblju. Dali može uredbom sa zakonskom snagom ulaziti na način da promjeni suštinu i bit zakona, ili samo one nekakve najnužnije stvari. I normalno to je Vlada lijepo kazala u tom dijelu osnvona pitanja. I sada dolazimo na sam prijedlog zakona. I kaže zakon normlano da bi bio drukčiji zakon od našega pazite, ako bi oni, Vlada dala isti nije onda to to. Mora se u i tome razlikovati. I sada pametni ljudi to uzmu i kaže u vladi mislim, prijedlog zakona o postupku primopredaje vlasti. I sada uzmimo bilo koga jezičara, bilo koga čovjeka sa ceste pa ga pitajte dali je pojam prijenosa vlasti sve obuhvatniji od samoga postupka primopredaje vlasti. I svako će reći je, jer je ovo je samo dio. I normalno da je samo dio jedan onaj neposredni dio ja tebi ti meni. Ono predajom potpisujemo zapisnike, i takva je situacija. Zašto sam rekao da mi je drago i da se divim gospodinu Borasu što ima snage u ime kluba HDZa braniti vladin prijedlog zakona, zbog toga što je on kao predsjednik Odbora za zakonodavstvo normlano kao pravnik i ozbiljan čovjke morao potpisati p rimjedbe u ime Odbora za zakonodavstvo a vidljivo je da je sam odbor za zakonodavstvo iako je to blago napravljeno, može se grubo reći da ono da to ne valja. DA su dali primjedbe odbor na od 10 članaka, normalno deseti je kada zakon stupa na snagu, na osam članaka. Onda je, prema tome već vidljivo kako je jačini i kakvome zakonu riječ. Naime zamislite kada se na prvi članak ima primjedba jer nije definiran koji jeto krug osoba Ako ćemo bukvalno to ispalo bi odnosno vidljivo je da se ne bi odnosilo na ministre. Ako ćemo bukvalno prevoditi iščitavati ovaj članak prvi. I sada što se dešava dalje, idemo do članka drugoga. I on je isto tako nekako na brzinu napravljen pa se kaže primopredaja vlasti nastupa nakon konstituiranja Hrvatskog sabora, po provedbi parlamentarnih izbora kao i po formuliranju nove izvršne vlasti. I sada se pitam kada nastupa. Jeli to trebate znati dvije situacije različite. MOže se Sabor biti konstituiran, ali izvršna vlast nova nije imenovana. Postoji mandatar sabor se konstituira, mandatar ne uspije sastaviti vladu, šta predsjednik države radi daje drugom mandatru. Jeli tako, i sada kada počinje prema ovom prijedlogu zakona taj dio ako počinje jedan dio sigurno počinje čim se Sabor konstituirao, treba se reći u kom opsegu počinje. Znači što je bitnije, najbitnije po nama pravašima mi smo tu i najodogovorniji prema hrvatskome narodu da Hrvatski sabor kada donosi propise dajmo i simulirajmo što koja odredba će značiti u praksi i provedbi. Jel ovo je vidljivo da je stvarno zbubano. I sada idemo dalje situacije ima veli, mandat se stavlja na raspolaganje. E sada ne piše kako se stavlja na raspologanja. Dali se ako ćemo regulirati, dali se stavlja pismenim putem jeli tako to je logika stvari bila pismenim putem, e što ako netko neće staviti mandat na raspolaganje. Ništa nije predviđeno za tu situaciju. Jeli pazite može biti varijanta netko u javnom poduzeću ili netko od ovih dužnosnika neće staviti mandat na raspolaganje. Moguća je pravna situacija jeli tako. Šta onda znači na njega se ne biodnosio zakon. Jer on neće staviti mandat na raspolaganje. Jel kaže se u onom dijelu kada se netko stavio mandat na raspolaganje onda Vlada u roku 30 dana mora reći može ga čak i zadržati, a može reći da se razrješava. A šta u ovoj situaciji to niste predvidjeli. Znači to su te pravne situacije koje su takve i šta, imamo sad drugi varijantu. Veli, vlada koja radi mandatar je imenovan, konstituiran je SAbor, i sada se ona u onome razdoblju oko svih tih kapitalnih i krupnih odluka mora dogovarati sa tim mandatarom. E šta sada ako taj mandatar ne uspije sastaviti Vladu pa ih je krivo savjetovao, pa dođe neki drugi mandatar. Tko će sada odgovarati za sve te situacije koje su nastale. Prma tome vidljivo je da je ovaj pokušaj tako loše ispao jel sve jedna odredba je manjkava nedorečena i onda se stvar pokušala spasiti čime, člankom 9. i kaže, sve odredbe ovoga Zakona imaju se tumačiti u korist postizanja i o državanja redovnog i nesmetanog djelovanja državnih tijela i obavljanja državnih i drugih dužnosti. To bi vojno se reklo, to direktiva. Znači to bi bila neka direktiva kakva to do sada još nisam vidio u propisima u Republici Hrvatskoj ali očito se uvode i tu nekakve nove pravne novine. Prema tome, vidljivo je iz svega ovoga dijela da je naš zakon kluba HSP-a daleko cjelovitiji i mislim da bi Vlada po načelu moralnosti i to predlažem da povuče svoj prijedlog zakona, da naš prođe prvo čitanje i Vlada preuzme obvezu da napravi pravi zakon, jer ovako da Vlada istupa mislim da ne doliči imenu Vlade Republike Hrvatske. Hvala vam lijepo.
Zahvaljujem se uvaženom zastupniku Kovačeviću. S ovim smo iscrpili rasprave po klubovima i prelazimo na pojedinačnu raspravu u trajanju od deset minuta. Na redu je uvažena zastupnica Dragica Zgrebec.
Gospodine potpredsjedniče kolegice i kolege. Naime dobro je da smo otvorili raspravu o ova dva prijedloga zakona koji zapravo pokušavaju riješiti postupak primopredaje vlasti kao što naziv je zakona koji predlaže Vlada, odnosno prijenos vlasti koji predlaže klub HSP-a. Mislim da je to dobro stoga što smo sada na početku mandata i imamo dovoljno vremena da do nekih eventualnih izbora bili oni izvanredni ili redovni možemo dobro raspraviti ovu materiju i donijeti najbolje rješenje. Stoga mislim da bez obzira što Vlada i HSP predlaže ovaj zakon u prvom čitanju da bi možda dobro bilo da se o tome provede prethodna rasprava pa da onda na temelju i rasprave i ova dva prijedloga pokušamo doći do takvog prijedloga zakona koji će zaista riješiti ove probleme. Naime problem primopredaje vlasti vezan je uvijek nakon izbora i to onda ako dolazi nova politička opcija na vlasat. To smo imali prvi puta 1990. godine pa tada tek nakon 10 godina 2000. i sada 2004. godine. Kad nemamo zakonski riješena ova pitanja onda uvijek u javnosti može svaka eventualna promjena u državnoj upravi ili u drugim državnim institucijama otvoriti raspravu o eventualnom revanšizmu ili o tome da politička opcija koja je na vlasti želi zapravo dovesti ljude svoje političke orijentacije. Mislim da bi zapravo u sklopu reforme državne uprave bilo potrebno utvrditi sistematizaciju poslova i popunjavanja javnim natječajem. Time bismo zapravo došli u situaciju da se u onim najstručnijim poslovima i u državnoj upravi i u državnim institucijama eventualne promjene dolaze tek po isteku mandata ili pri ocjeni o neadekvatnom ili lošem obavljanju stručnih poslova. Trebalo bi riješiti što je to politička razina obavljanja dužnosti i to su onda oni poslovi ili oni dužnosnici koji kod promjene vlasti, odnosno nakon izbora njihove pozicije podliježu političkoj ocjeni. Stoga mislim da i što se tiče članka 5. zakona koji predlaže Vlada upravo bismo tada mogli razgraničiti što su to stručni poslovi koji bi se popunjavali putem javnih natječaja s adekvatnim stručnim znanjem koji bi propisivali adekvatna stručna znanja i adekvatna radna iskustva, a što su to političke funkcije koje bi se utvrđivale i mijenjale nakon izbora. Dakle vrlo kratko da zaključim. Mislim da nismo zreli da u ovom trenutku na temelju ovakvog prijedloga kakvog je dala Vlada, možemo prihvatiti prijedlog zakona u prvom čitanju. Mislim da bi trebalo koristiti i ovu raspravu i oba prijedloga jer kolege iz HSP-a nešto šire reguliraju ovu materiju i tek onda da dođemo do prijedloga zakona, odnosno zakona koji bismo ponovo raspravili u prvom čitanju. Hvala.
Zahvaljujem uvaženoj zastupnici Zgrebec. Na redu je uvaženi zastupnik Stazić. Nema ga u dvorani, gubi pravo na raspravu. Na redu je uvaženi zastupnik gospodin Leko.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa neću dugo govoriti o ovom prijedlogu zakona, ali moram na izvjestan način reći da sam iznenađen raspravom kluba HDZ-a o prijedlogu ovog zakona. Žao mi je ako sam pogrešno razumio raspravu, ali je moj dojam da je ta rasprava išla ovim putem. Mi smo dobili pravo na upravljanje državom bez obzira šta je bilo prije pa je predstavnik HDZ-a se čudio kako je to prethodna Vlada donijela program da će ulagati u Vukovar kao da je prekid diskontinuitet državno pravni, a nije sporno da je koalicija i zato trpila kritike građana možda i izgubila vlast na ovim izborima što je sve pravne akte poštivala i provodila koja je hrvatska Vlada, HDZ-ova Vlada donijela deset godina i nije joj palo na pamet mada je bilo razloga da se ponište neki akti, da govori to je donijela HDZ-ova Vlada. To je bila državna Vlada i državno pravni akti su valjani za svaku vladu inače nema smisla govoriti o vladavini prava i pravnoj državi ako tako stvari ne postavimo. Još jednu tezu. Primopredaja vlasti nije kadrovsko pitanje mada ono sada izgleda vrlo značajno. Ono jeste bitno za one koji moraju napustiti pojedini položaj ili oni koji moraju doći na pojedini položaj, ali za građane, za državu, za pravo, za vladavinu prava, za obveze to je manje važno i prijenos vlasti mora podrazumijevati upravo prijenos obveza kontinuitet, kontinuitet mora podrazumijevati a promjena ljudi je neko drugo pitanje i tu naravno trebamo o tome raspravljati, ali prijenos vlasti je nešto malo šira problematika nego promjena samih ljudi. Ja naravno mislim da je vrlo važna pravna izvjesnost pa se ja i zalažem da se donesu zakoni i propisi koji će urediti pitanje i kadrovsku promjenu, kadrovsku dimenziju promjene vlasti, ali ako to svedemo samo na to nećemo riješiti problem. Drugim riječima valjalo bi se potruditi i utvrditi kad se to radi o periodu kad se ne donose neki akti, koji je to period, šta to znači prijelazni period, šta to znači tehnička Vlada što se ja ne slažem sa kvalifikacijom kluba HDZ-a da je bila tehnička Vlada, jer je riječ o mandatu i pravu i obvezi Vlade da rješava pitanja koja su na dnevnom redu. Još nešto. Prijenos vlasti se naravno ne događa samo na državnoj razini mada je on najatraktivniji. Prijenos vlasti se događa na svim razinama, lokalnoj, regionalnoj i na državnoj razini i naravno da bi principe o prijenosu vlasti valjalo ugraditi za sve razine, za sve razine i kadrovsku dimenziju primopredaje vlasti također za sve razine. Ako bi nastavili ovim načinom rasprave, mislim da bi zamaglili problem što bi moglo štetiti ugledu Republike Hrvatske jer bi se moglo shvatiti da svaka sljedeća vlada nema obvezu provoditi odluke i akte prethodne vlade. Nadam se da to nitko u Saboru ne misli zato bih molio kada se govori o prijenosu vlasti da se ima u obzir i međunarodni položaj, odnosno međunarodni položaj Hrvatske vlade i da će one biti poštovane u punom iznosu koje su preuzete bez obzira koja je to Vlada potpisala, mi smo se tako ponašali i odnosili prema obvezama države, molim bih da se i tako dalje odnosimo. Hvala lijepa.
Zahvaljujem se uvaženom zastupniku Leki. Na redu je uvaženi zastupnik Anton Peruško.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine predstavnik Vlade, gospođe i gospodo zastupnici. Inicijativu za donošenje Zakona o prijenosu vlasti nakon što se u Republici Hrvatskoj održe izbori valja podržati bez obzira sa koje strane ta inicijativa dolazila. Hrvatska je mala zemlja s nešto manje od 4 i pol milijuna stanovnika. Uza sve nedovoljno valorizirane prirodne datosti te komparativne prednosti koje kao zemlja posjedujemo nedvojbeno naše najveće bogatstvo su upravo naši ljudi. Mi po meni jednostavno moramo voditi računa o kadrovskom potencijalu kojega posjedujemo, jer samo koristeći ukupnu pamet koju posjedujemo možemo stvoriti pretpostavke za izgradnju društva, što bi u konačnici trebalo osigurati bolji život za sve naše građane. NI jednog čovjeka kao jedinku ne smijemo odbaciti. Kadrovi koji nakon promjene vlasti nužno odlaze sa funkcija ne smije se smatrati kao odbačene ili diskriminirane. Njihova pamet, znanje i iskustvo mora biti u funkciji. Da bi se to desilo a da se izbjegnu optužbe i negativni antagonizmi koji ponekad gotovo da dovode ne samo do suprostavljanja već gotovo i do mržnje među bivšim prijateljima potrebno je pravilima igre definirati zaista sve, ili uglavnom sve funkcije na koje se dolazi temeljem rezultata izbora. Pojedinac u tom slučaju jasno i svjesno prati određenu političku opciju, dolaskom te političke opcije na vlast provodi njen politički program koji je dobio većinsku potporu biračkog tijela, te silaskom te opcije sa vlasti napušta i funkciju. To su pravila, koja su unaprijed dogovorena, prijenos vlasti vrši se bez trauma i trzavica, nestaju optužbe o revanšizmu i šikaniranju kadrova kojih je na žalost u našem društvu nedovoljnih demokratskih tradicija bilo. Sječa kadrova izvršena je u cijelom razdoblju od 1990. do 2000. godine. Zalažući se za donošnje pravila igre, u nedostatku tih pravila moje je pravo da mislim i da tu svoju misao izrazim ovdje u ovom Hrvatskom saboru da je možda bilo pojedinačnih grešaka poslije 3. siječnja ali sam isto tako uvjeren da promjene nakon 3. siječnja nisu bile ni dovoljno brze, ni sveobuhvatne i da je upravo zahvaljujući demokratičnosti i toleranciji Ivice Račana, da mnogi kadrovi koji su trebali biti smjenjeni i napustiti funkcije i mjesta koja su držali nisu ta mjesta napustili i išli su svjestan sam toga đonom tamo gdje je 3 siječanjska vlast morala postavljati leđa. U sadašnjoj situaciji kada opet nemamo utvrđenih pravila igre moje također dmokratsko pravo da mislim da se na žalost ta negativna praksa i danas nastavljam. Ja nemam apsolutno ništa protiv da stručne poslove obavljaju, kao što je rečeno kadrovi koji će provoditi politiku HDZ-a ali sam uvjeren da je za zajednicu štetno članove naprimjer upravnih vijeća u 8. izbornoj jedinici u Riječkom kliničkom bolničkom centru mijenjati zbog političke pripadnosti a pogotovo u situaciji kada se tu radi naprimjer o gradonačelniku i županu. Dapače, slobodan sam pozvati se na članak 134. stavak 2. Ustava Hrvatske koji citiram navodi: "Obaveza je i pravo regionalne samouprave da među ostalim obavlja poslove koji se odnose na zdravstvo". Zdravstvo je djelatnost koja je od prioritetnog značaja za naše građane i treba omogućiti jedinicama regionalne samouprave ostvarivanje tog prava, dapače ja sam uvjeren da i obveze država mora nametnuti, nametnuti im brigu o zdravstvu, pa i kroz učešće župana i gradonačelnika u upravnim vijećima kliničkih, naprimjer Kliničkog bolničkog centra, jer mislim da upravo na tom mjestu moraju dati svoj obol razvitku zdravstva a ne da u ovom nedostatku pravila igre da budu smjenjivani i možda da ne govorim ne mogu tu ocjenu dati možda postavljeni nekompetentni kadrovi. Pored sječe kadrova koja se bez pravila igre provodi na državnom nivou, još naglašenija je ta sječa kadrova na lokalnom i regionalnom nivou gdje se nakon promjene vlasti razni lokalni šerifi naprosto iživljavaju. Naime, moj je prijedlog da se nakon donošenja Zakona o promjeni vlasti na državnoj razini donesu određena pravila igre i na lokalnoj i regionalnoj razini gdje je također neophodno znati tko odlazi a tko ostaje promjenom vlasti. Na kraju kolegice i kolege, sa ciljem da se uvedu pravila igre i omogući demokratska promjena vlasti nakon izbora ili nakon formiranja većina, a da se istovremeno sačuvaju naši kadrovski potencijali potrebno je donijeti ovaj Zakon. Saglasan sam sa ocjenom gospodina zastupnika Rožića da se amandmanom Vlade zaista moglo intervenirati u prijedlog kluba zastupnika Hrvatske stranke prava i postići da se ovaj Zakon u ovom Časnom domu donese konsenzusom. Uvjeren sam i apeliram da se do drugo čitanja iznađe način da se do drugog čitanja postigne to što sam u svojoj kratkoj raspravi koja je u nekoliko identična sa raspravom drugih kolega neovisno o stranačkoj pripadnosti da se i donese. I u tom smislu i očekujući da će tako i biti da se odmah, mislim da je vjerojatno došlo do tiskarske greške u prijedlogu kojega je Hrvatska stranka prava podnijela u članku 4. i 5. došlo je do inverzije navođenjem točaka 3. i 4. iz članka 1. toga Prijedloga zakona, pa ukoliko bude o njemu raspravljano i bude u poziciji da ga donesemo da se odmah to ispravi. Hvala.
Zahvaljujem se uvajženom zastupniku. Riječ ima uvaženi zastupnik Slaven Letica. Gubi pravo na raspravu. Riječ ima uvaženi zastupnik Emil Tomljanović.
Štovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Stvarno ne bih puno duljio nakon ovih iscrpnih rasprava međutim dopustite mi s obzirom da se radi o prvo čitanju da iznesem, a vjerujem da smo se svi oko toga složili da ovaj propis zapravo treba donijeti i koji su to razlozi zbog kojega treba usudio bih se reći što prije ili u zakonskoj proceduri donijeti. Prvi razlozi su dakako pravne prirode jer ovakvog propisa do sada naravno nismo imali. Dakle popunjava se jedna pravna praznina. Reguliraju se odnosi koji se do sada nisu, koji do sada nisu bili normirani. Uklanja se jedna pravna nesigurnost čak i egzistencijalna neizvjesnost i tome slično. Drugi razlog po meni je dakako političko sociološke naravi a izražen je u činjenici da primopredaja vlasti nije nikakav obračun jedne političke opcije sa drugom dakle nekakav revanšizam ili čistka već demokratski čin smjene vlasti. I treće i ne manje bitno u smislu potrebe donošenja ovog Zakona, a to je dosezanja u ovoj oblasti onakvih odnosa u društvu koji su na razini zemalja dugogodišnje demokratske tradicije. Što se tiče samog prijedloga ili teksta zakona, prijedloga zakona koje nam je dala ili podastrijela Vlada Republike Hrvatske dosta smo toga danas čuli međutim ja u njemu prepoznajem i određenu normativnu kvalitetu dakako, doduše koja možda još u onim finesama treba izvjesnu doradu, ali sam prijedlog tog Zakona nesumnjivo točno definira kada nastupa primopredaja vlasti odnosno tu vremensku dimenziju pa mi dopustite zapravo da, da kažem da pod tim odredbama tog Prijedloga zakona to se dešava dakle konstituiranjem Hrvatskog sabora i formiranjem nove izvršne vlasti dakako Vlade, ali još jedan tu pojam ili element po meni bitan gdje se određuje ili određuje se dan raspisivanja izbora kao početak primopredajnog razdoblja gdje imamo zapravo reguliranje aktivnosti Vlade sa dvije načelne zabrane. Dakle zabrane donošenja odluka o imenovanjima koja Vlada vrši. To je kao načelna zabrana. Imamo iznimke naravno i u toj, toj sferi. Imamo dakako i zabranu donošenja odluka odnosno sklapanja ugovora o ulaganjima značajnije vrijednosti. Dakle to su ti elementi po meni te vremenske dimenzije same primopredaje vlasti, ali ima tu dakle i onih odredbi koji točno razrađuju koji državni dužnosnici stavljaju mandat na raspolaganje i u kojim rokovima što je i po meni isto tako bitno, regulira se i radno-pravni status državnih dužnosnika koji je stavio svoj mandat na raspolaganje. Da li je on na pravi način s obzirom na i ove druge propise koji reguliraju ovu oblast riješen? Prepuštamo to stručnim službama Vlade da vidi s obzirom da se radi o prvom čitanju, ali mislim da ni ovo zakonsko rješenje ili prijedlog i nije toliko loše ili loše razrađeno. I nesumnjivo da se razdvaja samom primjenom Zakona sama politička funkcija od stručnih odnosno profesionalnih. Bez ovakvog Zakona ili primjene ovoga Zakona mi jednostavno no možda smo i u situaciji da to razlučimo ali ovo razlučivanje će sada biti ili odvajanje temeljem samog propisa i tu nekakvih dvojbi ne bi smjelo biti iako se slažem sa svim onim koji su raspravljali u smislu da li je dosegnuta prava razina zadiranja u, u, što se tiče u ustroj samih, samih upravnih pogotovo kad se radi o upravnim organizacijama da li to može biti jednu stepenicu više ili manje, s obzirom da se radi o prvom čitanju pretpostavljam da će stručne službe Vlade i o tome zauzeti konačno ili možda i neko drugo stanovište. I na kraju da zaključim sa, s tim da u smislu primopredaje vlasti ili primjene ovoga propisa uvijek treba naravno sagledavati nužnost funkcioniranja sustava uprave u kontinuitetu. Nešto su o tome naši predgovornici ili dosta njih govorilo. Treba svakako imati na umu da se i primopredajom vlasti ne smije pogotovo u sferi državne uprave dešavati nekakav diskontinuitet ili nekakav prekid određenih djelatnosti. Naprotiv da primjenom ovog propisa život što se tiče same uprave ne smije stati ni u, ni u kojoj sferi. Mislim da nije nitko napomenuo da se zapravo ovdje radi i o organskom zakonu. Dakle to je jedna ustavna kategorija što podrazumijeva naravno ne jedan sam po sebi oblik konsenzusa, ali jednu širu raspravu. Ovo je tek prvo čitanje i moja je želja i ja se osobno nadam da će u jednoj takvoj raspravi, u jednoj takvoj atmosferi zakonodavac iznači najoptimalnije rješenje. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Velimir Pleša.
predsjedniče Vlade pa mislim da je potrebno reći kako u Hrvatskoj je smjenjivost vlasti više nitko ni u primisli ne dovodi u pitanje, mislim onu demokratsku smjenu vlasti. Isto tako uvjeren sam da taj demokratski napredak u Hrvatskoj o kojem smo prije 4 godine unazad mogli čuti priča kako će HDZ onemogućiti prijenos vlasti, neće dozvoliti normalan, miran prijenos vlasti sada treba ... [[Govorni se ne razumije]] jedan nastavak koji se očituje upravo u ovoj materiji koja ova dva prijedloga zakona nam nude. Naime raspuštanjem Sabora i raspisivanjem izbora u Hrvatskoj zbog stanja još uvijek u političkoj areni i pomanjkanja političke kulture Hrvatska uvijek ulazi u neko razdoblje jedne ozbiljne političke nestabilnosti. Dodatni razlog nestabilnosti svakako je i visoka politiziranost i niska razina stručnosti hrvatske javne uprave. Upravo taj dio je vrlo značajan kad govorimo o donošenju ovog Zakona kojih 2 prijedloga danas jesu na raspravi. Mi želimo kao stabilna demokratska država u svakom slučaju poštivati načela na kojima će funkcionirati javna uprava. Prije svega načela njene kompetencije i političke neutralnosti jer će tako samo se omogučiti da javna uprava funkcionira kao element stabilnosti političkog sustava. U Hrvatskoj nažalost nemamo ili imamo vrlo malo političke neutralne javne uprave, a u promociji javnih službenika načelo kompetencije rijetko se poštuje. Dio javne uprave je jednim dobrim dijelom još od prije 1990. godine, ne volim se vraćati na ta razdoblja, ali mislim da ga je potrebno spomenuti jer je on bio cijelo vrijeme neprijateljski raspoložen prema aktualnoj tada administraciji, a kraj njena mandata samo je zaoštrio opstrukciju koju takva administracija nije znala ograničiti. Dio pak javnih službenika kroz ovih 14 godina demokracije u Hrvatskoj je svoju promociju unutar sustava dugovao i duguje aktualnoj administraciji, aktualnim ministrima i osjeća se vezanima uz nju što je dovelo do političkog podaništva. Te su veze vrlo često bile osobne, personalne jer se zahvalnost dugovala ili duguje konkretnom ministru ili frakciji unutar neke od stranaka ili političara koji su u tom trenutku na vlasti. I dodatni razlog u svakom slučaju takve nestabilnosti i nesigurnosti proizlazi iz činjenice da Hrvatska nema reguliran proces prijenosa vlasti i da nema običajnih normi, a niti regulirano točno do kraja što sve smije raditi tehnička Vlada, a što ne smije raditi. Zbog toga, mislim da je nužno potrebno ovaj zakon u drugom čitanju usuglasiti i sa strane prijedloga Vlade i sa strane prijedloga predlagatelja Hrvatske stranke prava. A kad bi zaista bilo točno ono što smo danas mogli čuti i s opozicijskih klupa kako je bolji prijedlog HSP-ov. Postavljam si pitanje, zašto onda prije 2 godine kad se taj prijedlog našo u zakonskoj proceduri, i kad je dat kao prijedlog da se nađe na dnevnom redu Sabora, ondašnja vlast, a današnja oporba nije na isti način reagirala, već znači prije dvije godine donijela ovakav zakon. i za kraj samo još jedna sugestija predstavnicima središnjeg Ureda za državnu upravu. Molim da, čim prije pronađete ljude, jer vidim da opterećenje kojim ste izloženi silnim zakonima koje morate pisati, dovodi do toga da osobno novih 10 članaka zakona ima strašno puno primjedbi nomotehničke prirode, a mislim da je to samo razlog toga, jer jednostavno neke stvari vam pobjegnu, pa dajte u drugom čitanju predložite zakon u nomotehničkom smislu onakav kakav ga očekujemo kao saborski zastupnici. Hvala lijepa.
Hvala. Više nema prijavljenih zastupnika. Želi li predstavnik predlagatelja? Državni tajnik, Antun Palarić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Zahvaljujem svima koji su diskusijom i korisnim prijedlozima podržali potrebu za donošenjem zakona kojim se uređuje postupak primopredaji vlasti, neovisno o tome kako će se zakon u konačnici zvati. Mi se nećemo upuštati u ocijeni vrijednosnu drugog Zakona, zakona zastupnika Hrvatske stranke prava. Malo smo začuđeni razinom diskusije kojom je ocijenjen ovaj prijedlog zakona. Pravila nomotehnike nigdje nisu propisana, ovo je prošlo i Ured za zakonodavstvo Vlade, svako o tome može imati svoje mišljenje. No, mi ćemo u drugom čitanju nastojati sve primjedbe ugraditi, razraditi, razmisliti. Ali želimo naglasiti da je naš zakon sveobuhvatniji, da samo pitanje pobrajanja funkcija koje moraju ljudi koji moraju napustiti svoje funkcije, da to već praksa riješila, i da to ne može biti težište zakona, nego upravo stvaranje obaveza budućoj Vladi, imenovanje u vrijeme kada se nema političke kontrole i ostala pitanja koja predlaže urediti ovaj zakon su zapravo za Vladu ključna, a ne pobrajanje samih funkcija. To je pitanje konvencija, mislim da je već praksa dovoljno uredila stvar da revanšizma u Hrvatskoj nema. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. Želi još predstavnik predlagatelja drugog prijedloga zakona? Hvala lijepa. Zaključujem raspravu.
Zahvaljujem, kolega Nenadić. Prelazimo dalje na raspravu. Sljedeći ste na redu upravo vi, dakle, riječ ima gospodin Željko Nenadić. Gospodin Nenadić, vi ste na redu za raspravu.
Prijedlog zakona o prijenosu vlasti, prvo čitanje, P.Z. broj 13. Predlagatelj zakona je Klub zastupnika HSP-a. Rasprava je zaključena. Sukladno prijedlogu radnih tijela i Vlade Republike Hrvatske dajem na glasovanje slijedeći zaključak. Ne prihvaća se Prijedlog zakona o prijenosu vlasti koji je predložio Klub zastupnika HSP-a zbog razloga navedenog u izvješćima radnih tijela i mišljenju Vlade Republike Hrvatske. Tko je za ovaj zaključak? Hvala. Protiv? Hvala. Suzdržan? Utvrđujem da je sa 77 glasova za i 24 protiv prihvaćen donesen zaključak o predloženom tekstu. Sad imamo _ Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o obvezama i pravima državnih dužnosnika, s Konačnim prijedlogom zakona – Predlagatelj Klub zastupnika SDP-a, hitni postupak, prvo i drugo čitanje P.Z. br. 23. - Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o obvezama i pravima državnih dužnosnika, s Konačnim prijedlogom zakona, hitni postupak, prvo i drugo čitanje P.Z. br. 31. Kojeg Zakona je predlagatelj Vlada. A kod utvrđivanja dnevnog reda prihvatili smo primjenu hitnog postupka kod donošenja ovog zakona. Predlažem također objedinjenu raspravu kod ova dva prijedloga zakona. Ako je Sabor suglasan da se provede objedinjena rasprava? Dobro. Molim onda, predstavnika predlagatelja zakona br. 23. Kluba SDP-a, žele li iznijeti, obrazložiti dodatno prijedlog zakona? Poštovani zastupnik Nenad Stazić u ime Kluba zastupnika SDP-a. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. S ovim zakonom kao Klub nemamo sreće. Kada smo na prošloj sjednici Sabora željeli kao Klub raspravljati o ovome zakonu, predsjednik Sabora oduzeo nam je riječ. Riskirajući sada da prođemo jednako i da nam predsjednik opet oduzme riječ, ovaj puta kao predlagatelju usudit ćemo se ipak izreći nekoliko svojih misli o predloženim zakonskim promjenama. Ali najprije nešto o objedinjenoj raspravi. Danas evo, već po treći put vodimo objedinjenu raspravu o zakonskom prijedlozima istoga naziva. Zašto? Iz jednostavnog razloga, što na svaki kvalitetan zakonski prijedlog koji dođe iz oporbenih redova, a svi su redom kvaliteti, Vlada reagira tako da na brzinu prepiše taj prijedlog, ponešto u njemu izmjeni ili ne izmjeni, i onda kao svoj pošalje u Sabor. A za onaj oporbeni koji ju je inspirirao na zakonodavnu djelatnost u mišljenju dostavljenom Saboru kaže da joj nije prihvatljiv. Ta praksa kao što vidimo pomalo postaje pravilo, a ne izuzetak, jer samo danas, dakle tokom samo jednog jedinog radnog saborskog dana slučaj se ponovio evo već treći put. Ovo je dakle samo danas treći zakonski prijedlog na kojemu Vlada demonstrira svoju potpunu nemaštovitost i neshvatljivu neaktivnost. Naime, 6. veljače Klub SDP-a uputio je svoj prijedlog Zakona o pravima dužnosnika, a 12. veljače reagira i Vlada i šalje vlastiti prijedlog istog zakona. No, to nije jedina neobičnost koja karakterizira ovaj prijedlog zakona. Naime, ovaj zakon koji smo mijenjali i na prošloj sjednici Sabora, a sad ga evo mijenjamo ponovno. Pa je to opet ne jedini zakon, koji se izgleda barem što se Vlade tiče nalazi u fazi permanentnih promjena. Tako smo i sinoć raspravljali o Zakonu o ustrojstvu i dijelokrugu ministarstava, iako smo i taj zakon već jedanput mijenjali na prošloj sjednici. Ali što možemo, takva je valjda sudbina Vladinih zakonskih prijedloga, da dolaze ovamo nedomišljeni i nedorečeni, pa se jedan te isti zakon mijenja iz sjednice u sjednicu, i tako se stvara privid kakve takve Vladine aktivnosti. Potsjetimo ipak kako je došlo do toga da se ovaj zakon mijenja dva puta u tako malo vremena, i da li je bilo ikakve potrebe da do toga dođe. Svi znaju što se dogodilo toga petka, jer je to bio jedan od onih događaja koji će se teško, ako će se ikada zaboraviti. Taj nemili događaj bacio neizbrisivu mrlju na dostojanstvo ovog visokog doma, a aktualnoga predsjednika Sabora obilježio pečatom koji će nositi trajno dok živi. On će sasvim sigurno ući u anale Hrvatskoga sabora kao presedan, jer se od uspostave Hrvatske države još nije dogodilo da je bilo koji predsjednik Sabora, bilo kojem parlamentarnu klubu zabranio da iznese svoje mišljenje o nekom zakonskom prijedlogu. A čime smo to zaslužili? Ničim. Imali smo tada skromnu namjeru pozvati Vladu da kad već mijenja zakon promjeni u njemu i članak 15. Znači ovaj isti članak koji ona sada predlaže mijenjati. Samo to, i ništa više. No, u toj smo dobroj namjeri bili nažalost grubo spriječeni. Predsjednik Sabora nije naime uopće dopustio Klubu SDP-a da iznese svoj prijedlog, i time je dao svoj osebujan i prepoznatljiv prilog razvoju parlamentarizma u Hrvatskoj. Već sam uvodno rekao da je ovaj naš prijedloga zakona potaknuo Vladu da uputi svoj. Ali što je nas potaknulo da predložimo zakonsku promjenu? I to je dobro poznato. Bila su to ona skandalozna imenovanja kada je u Ministarstvu obitelji za pomoćnicu ministrice imenovana gospođa Štefanija Bortek-Neštaurek a za državnog tajnika tog ministarstva njezin kolega u svakovrsnim poslovima Marijan Križić. Drugi smo razlog našli u imenovanju boležljivoga Čačije na mjesto pomočnika ministra unutarnjih poslova. To je samo da podsjetim one koji to još ne znaju iako sumnjam da takvih ima puno onaj isti Čačija koji je kršio Zakon o službi u Oružanim snagama i kao aktivno vojno lice za MORH bolesno ali inače očito potpuno zdravo i u savršenoj kondiciji bio šef osiguranja HDZ-ove predizborne kampanje i koji je za to nagrađen visokim državnim položajem. I predložili smo izmjenu kako i takvi biseri ne bi stekli pravo da svoju dužnosničku plaću primaju još godinu dana nakon isteka svoga, po svemu sumnjivoga mandata. Predvidjeli smo da na dužnosti moraju ostati barem 6 mjeseci. Vlada kopirajući našu ideju nastoji biti stroža i predlaže rok od godine dana. Mi mislimo da je posve i relevantno za koji se rok odlučimo. Možda je čak ovaj od 6 mjeseci primjereniji jer ipak pođimo od optimistične pretpostavke da neće baš svi dužnosnici koje imenuje HDZ-ova vlada vući za sobom Čačijske repove. Za sve one koji su kvalitetni i pošteni dovoljan je taj svojevrsni rok kušnje od 6 mjeseci. Jedino ako Vlada ima nama nekih nepoznatih sudnji da su grijesi njihovih državnih dužnosnika tako duboko zakopani, da će bit potrebna i cijela godina da ih se otkrije. Mi ipak nismo toliko sumnjičavi. Nas zapravo više brine onaj članak 15. a u Vladinu prijedlogu koji kaže da dužnosnik ne može ostvariti prava na plaću nakon isteka dužnosti ako je razrješen zbog ranijeg postojanja činjenica koje su mu bile poznate ili su mu morale biti poznate u vrijeme njegova imenovanja na dužnost a nije ih predočio predlagatelju, no za koje je mogao pretpostaviti da bi bile objektivna zapreka njegovu imenovanju na dužnost. Nastranu rogobatnost izričaja. No, ova je odredba potpuno promašena s obzirom na razloge zbog kojih se zakon mijenja. Naime nisu gospođa ... [[Govornik se ne razumije.]] i gospodin Križić ništa zatajili, o njihovom načinu trošenja proračunskog novca za vrijeme prve HDZ-ove administracije zna se sve. To je bio predmet revizorskog izvješća Šime Krasić koji je raspravljen ovdje u saboru a zastupnici su tada bili i gospođa Kosor i gospodin Sanader. Oni su dakle znali šta je to sve ovo dvoje radilo ali su ih ipak kao prokušane kadrove iz razdoblja prve administracije imenovali na dužnosti. I tko je tu sada više kriv? Ono dvoje za čije se nečasne radnje znalo ili oni koji su ih unatoč tome što se za to znalo imenovali? S Čačijom stvari stoje još gore. Gospodin Sanader ne samo da je znao kako Čačija krši Zakon o službi u Oružanim snagama nego ga je na to izravno poticao što ga je angažirao u HDZ-ovoj kampanji. Iako je znao da je aktivno vojno lice. I tko je sada tu više kriv? Čačija koji je pristao prekršiti zakon za obećanje unosnog položaja ili čovjek koji jednog vojnika tjera na kršenje zakona a sprema se postati hrvatski premijer. Za mene, ali vjerujem i za javnost nema dvojbi. I zato je ovaj članak koji kažnjava imenovane a ne one koji su ih imenovali, a koji su ih prije toga još i poticali ne samo na nemoralne nego i na zakonite radnje posve promašen. Bilo bi zaista više nego naivno nadati se da će Vlada nekim svojim amandmanom promijeniti odredbe ovoga članka i uvesti odgovornost za svoja prva imena. Ali zato SDP upučuje amandman po kojem dužnosnik ne bi imao pravo na plaću nakon isteka dužnosti ako je dužnosti razrješen zbog nezakonitog ili očitog ne savjesnog obnašanja dužnosti, teškog narušavanja propisa o sprječavanju sukoba interesa ili drugog nečasnog ponašanja kojega čini nedostojnim za obnašanje dužnosti. U tom je slučaju posve svejedno koliko je on vremena proveo obnašajući dužnost, 6 mjeseci, godinu dana, 3 godine amandman smo podnjeli dakako na Vladin prijedlog zakona jer nemamo nikakvih iluzija o tome koji će od ova dva zakonska prijedloga dobiti podršku većine. Hvala lijepa.
Dame i gospodo zastupnici. Gospodin zastupnik Stazić koristi saborsku govornicu i svoj nastup govoreći u ime Kluba SDP-a da si dopušta takve tvrdnje da je mene kao aktualnog predsjednika Sabora trajnim pečatom obilježio ni manje nego više postupak kada sam ja njemu oduzeo riječ. Kolega Stazić, vi ste se kada se toga, kako vi to nazivate posebnog petka, valjda nije bio veliki petak ili crni petak za mene ili za vas odmah nakon prijelaza sa dvije rečenice na aktualni prijedlog zakona koji je bio u proceduri osvrnuli i višestruko pokušavali govoriti o djelu zakona koji nije bio prijedlog rasprave. Ja sam vam u skladu sa člankom 210. vas nekoliko puta opomenuo da se držite dnevnog reda i teme. To što vi danas ponovo to potencirate i dajete neko veliko značenje kao da je to neki posebni presedan. U prošlom sazivu Sabora ja sam na prvoj konstituirajućoj sjednici Sabora samo zbog toga što sam kao predsjednik i kluba i vršitelj dužnosti predsjednika stranke, ne da sam bio, ne da mi je bila oduzeta riječ nego mi je bilo zaprječeno i izrečena mi je opomena jer da sam se drznio tražiti odgodu i stanku za sjednicu kluba. Vi ste to podupirali. Nikakav to nije presedan prema bilo kome, toga se je zbivalo u skladu sa Poslovnikom i bez Poslovnika u prošlom sazivu Sabora da se i predsjedniku stranke što je bilo u nekoliko navrata Ivi Sanaderu kao predsjedniku stranke da mu je oduzimana riječ itekako pa to nije nikakav presedan. A vi ovdje ovu govornicu saborsku ponovo koristite i onda ćete označiti moju intervenciju da je to sprječavanje slobode govora u Hrvatskom saboru. Kada vi predsjednika Vlade optužujete javno pred govornicom da je znao da Čačija vrši zakona, da ga je čak i poticao na kršenje zakona, da ga je poticao na nemoralne i nezakonite radnje to je za vas sloboda govora a nije sloboda govora i sloboda mišljenja kada vam se uzvrati da bez ikakvih dokaza i argumenata sa vrlo teškim kvalifikacijama i optužbama, i ne samo optužbama nego i presudama optužujete i osuđujete predsjednika Vlade na poticanje, na nemoralne i nezakonite radnje, na kaznena djela. Kada mene optužujete neprekidno ovdje, kada optužujete cijeli Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice, kada osuđujete Klub zastupnika Demokratske zajednice tada trebate znati da to nije nikakva uskrata kada vam se i odgovori argumentirano slobode govora i slobode mišljenja.Da interesantno kada najjedna objekcija koju ja iznsem kada sam apostrofiran upravo malo prije od zastupnika Stazića koji me otpužuje i osuđuje da sam ja učinio neki veliki krimen tada bi ja trebao šutjeti. To se nije događalo u ovoj sabornici da je predsjednika Sabora da se na ovakav način da ga se na ovakav način kao što ste vi to učinili, ja na to u skladu sa Poslovnikom i svojim ovlastima i odgovaram. Tko je tražio povredu Poslovnika. Prebrzi ste. Tko traži, gospodine Leko. Gospodin Leko izvolite.
Gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora rado bi čuo vašu raspravu ali molim vas spustite se na razinu saborskog zastupnika napustite stolicu predsjednika Hrvatskog sabora priđite za govornicu pa raspravljajte a ne služite se stolicom predsjednika Hrvatskog sabora da biste svoje neslaganje sa raspravom jednog zastupnika ma koliko vas. Dakle nigdje u članku o pravima i obvezama predsjednika Sabora ne stoji da može jednoga zastaupnika ma koliko se to njemu sviđalo ili ne sviđalo. Ja vas lijepo molim spustite se na razinu zastupnika, siđite za govornicu pa iznesite svoje stavove u svoje ime i u ime svoje stranke. Bit ću vam zahvalan. Hvala lijepa.
Zahvaljujem vam na ovoj poduci. Ja znam svoja poslovnička prava znam i članak 223. stavak 2. znam ga jako dobro, znam i ostale članke Poslovnika. Prema tome, a znam da i vi vjerojatno znate da trebate navesti neku odredbu Poslovnika za koju držite da sam povijedio što ja otklanjam. Kolega STazić izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče Sabora, budite tako ljubazni pa mi navedite po kojem članku Poslovnika vi meni držite predavanje. Po članku. Po članku 32. koji propisuje ovlasti predsjednika SAbora. Vi ste ovlašteni pa i dužni davati objašnjenja i tumačenja ali ja od vas nikakvo objašenje zahtjevao nisam.
Niste dobro slušali
A nisam čuo ni da je bilo tko drugi u SAboru zatražio objašnjenje vaše i tumačenje moga govor u ime predlagatelja. Što se pak tiče vašega načina vođenja sjednice, pa i to kada ste oduzeli riječ u ime kluba, vi jako dobro znate da sam ja govorio o predmetnom zakonu. Koji se vodio, a rasprava se vodila po hitnom postupku koji je objedinjuje prvo i drugo čitanje. Da seu pravom čitanju rasprava vodi o pojedinostima ali o cijelini. Pa kad smo raspravljali prije toga o produljenju rodiljnih dopusta tada su svi govorili i o demografiji u Hrvatskoj općenito. NIkome niste .../Govornik se isključio/ ..
Hvala lijepa. Državni tajnik Antun Palarić izvolite obrazložit prijedlog. Imali ste ispravak netočnog navoda. Dobro. Izvolite zastupnik Ivan Jarnjak. /Govornici govore u glas/
Ja bi vas zamolio digao sam pločicu i javio sam se /Govornik se isključio/ ... ...doći do riječi. /Govornik se isključio/ ...Šime ne gasi. Netočan je navod gospodine dragi da je premijer poticao nekoga na protuzakonitu radnju. Ako je to istina i tvrdite je ovdje onda ste dužni kao građani Republike Hrvatske da to prijavite. To nije govor koji treba biti ovdje u ovoj sabornici, to je kolega dragi govor mržnje. NIje to dobro. Ne vodi to ničemu. A ponajmanje zavrijeđuje to ovaj Dom ovaj Parlament. Jer sste prije samo tri mjeseca sasvim drugačije diskutirali. Vratite senatrag u ta tri mjeseca pa ćet ebiti zaista demokrat. Hvala lijepa.
Gospodine Palarić izvolite.
Gospodine predsjedniče gospođe i gospodo zastupnici, Vlada Republike Hrvatske predložila je Zakon o dopunama zakona o obvezama i pravima državnih dužnosnika s konačnim prijedlogom zakona. Vlad aje ovaj Zakonski prijedlog uputila 12. veljače 2004. godine i moram odgovorno reći da nikome nismo ukrali ideju niti smo tražili povooda ovo je naša izvorna volja. Tko imalo zna tehnologiju rada vlade poznato mu je da iz tijela koje izradi zakon do sjednice Vlade kada ga tijelo uputi dok bude donesen na sjednicu Vlade protekne najmanje osam dana. Zakonski prijedlozi se šalju srijedom i četvrtkom da bi se raspravili kod vladine radne skupine, kroz koordinacije da bi se onda našla na sjednici Vlade. Prema tome poslali smo ga 8 dana prije 12. veljače pa neka se zna ko je prvi predložio da se u ovaj zakonski članak intervenira. Mi smo čak htjeli i amandmanom riješiti dok je bio u čitanju ovaj Zakon o pravima dužnosnika koji je bilo nužno donjeti odmah da bi se novoj kategoriji državnih dužnosnika mogle orediti plaće. Ali Poslovnik SAbora to nije dopuštao pa smo odlučili dodatnom izmjenom odnosno dopunom članka 15. Zakona. Načelno držimko da pravo određeno člankom 15. mora postojati. Da državni dužnosnici moraju imati instrumente sigurnosit kao što nešto slično imaju državni službenici pa imaju radnici zaposleni kod privatnih poslodavaca svatko ima pravo po prestanku rada prestanku dužnosti pa je dobro i da ovaj naš zakon to uredi. Međutim, mi želimo nizom mjera jedna je od tih zakon o sprečavanju sukoba interesa između privatnih i javnih dužnosti o kojem smo raspravljali. Pa Zakon o postupku i prijenosu vlasti i ovaj Zakon učiniti neatraktivnim primjenu članka 15. i postrožiti disciplinu ponašanja državnih dužnosnika osobito u izvršnoj vlasti. Ova dopuna se po svojoj prirodi odnosi na one državne dužnosnike koji su po prijedlogu Vlade imenovani ili izabrani nakon 15. siječnja 2004. godine, a to su svi dužnosnici u izvršnoj vlasti osim Vlade koja ima svoju političku odgovornost i koja je izabrana prije. Mi želimo ovim zakonom doista spriječiti mogućnost da netko bude izabran za državnog dužnosnika, a da zataji bilo koje podatke o sebi koji su mogle biti odlučne o njegovom moralnom liku, njegovom ranijem ponašanju. Mi ne tjeramo kao što se to čulo u raspravi na odborima građane da sami sebe prijavljuju, da svjedoče protiv samih sebe to dakako da ne, ali želimo da kada netko je kandidat za državnu dužnost da o sebi kaže sve ono što se pretpostavlja da može biti odlučno za njegovo imenovanje. Nadalje mi želimo pravo ograničiti onim državnim dužnosnicima koji se u obavljanju službe, ali i neovisno o obavljanju službe, ali za vrijeme njezinog trajanja ponašaju tako da budu osuđeni za kazneno djelo i to bez obzira na koje kazneno djelo ako je osuđen na kaznu zatvora bezuvjetnu, a za neka kaznena djela bi izgubili ovo pravo pa čak i ako su osuđene na uvjetnu osudu ili im je izrečena novčana kazna kad god je to moguće primjenom uvjeta o ublažavanju kazne. To su kaznena djela protiv slobode prava čovjeka i građanina, protiv Republike Hrvatske i vrijednosti zaštićene međunarodnim pravom. Za ta kaznena djela ako bude državni dužnosnik osuđen bit će razriješen i izgubit će ovo pravo neovisno o tome kakva će mu kazna biti izrečena. Moguće je da netko prihvati obnašanje državne dužnosti i da iz bilo kojih razloga odustane bilo da mu se ponudi mogućnost vođenja privatnog biznisa, bilo da mu se jednostavno ne da više nositi taj teret jer u najvećem broju slučajeva državna dužnost je velika odgovornost i moguće je da netko poklekne i zatraži razrješenje dužnosti. Mi ćemo prihvatiti razrješenje, Vlada će prihvatiti razrješenje, ali odredit će mu pravo na naknadu jedino ako je odradio na toj dužnosti ili nekoj drugoj dužnosti najmanje godinu dana uz prijedlog da se odredbe članka 15.a i 15.c odnose na sve imenovane dužnosnike od strane ove Vlade tako da ti članci imaju povratno djelovanje što je sukladno Ustavu moguće. Predlažem da se ovaj zakon donese po hitnom postupku. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Dražen Bošnjaković, predsjednik Odbora za Ustav, Poslovnik i politički sustav. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav Hrvatskoga sabora na 5. sjednici održanoj 24. veljače 2004. godine raspravio je Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o obvezama i pravima državnih dužnosnika, s Konačnim prijedlogom zakona koji je predsjedniku Hrvatskoga sabora podnio Klub zastupnika SDP-a aktom od 6. veljače 2004. godine te ispravljeni tekst Konačnog prijedloga zakona od 19. veljače 2004. godine. Ovaj zakon raspravili smo na temelju ovlasti iz članka 57. Poslovnika Hrvatskoga sabora kao matično radno tijelo. Vlada Republike Hrvatske nije dostavila mišljenje na narečeni prijedlog zakona. Obzirom da prijedlog zakona uređuje isto pitanje kao i Prijedlog zakona o dopuni Zakona o obvezama i pravima državnih dužnosnika koji je podnijela Vlada Republike Hrvatske, odbor je u raspravi podržao rješenja iz prijedloga zakona koji je podnijela Vlada Republike Hrvatske i nakon rasprave odbor je većinom glasova, 7 glasova za, 4 glasa protiv i 2 uzdržana predložio Hrvatskom saboru da ne prihvati prijedlog ovog zakona. Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav Hrvatskoga sabora na 5. sjednici održanoj 24. veljače 2004. godine raspravio je Prijedlog zakona o dopuni Zakona o obvezama i pravima državnih dužnosnika, s Konačnim prijedlogom zakona koji je predsjedniku Hrvatskoga sabora podnijela Vlada Republike Hrvatske 12. veljače 2004. godine. Odbor je rečeni zakon također raspravio na temelju svoje ovlasti iz članka 57. Poslovnika kao matično radno tijelo. U raspravi je podržao prijedlog predlagatelja da se zakon donese po hitnom postupku. Odbor je u raspravi podržao rješenje iz prijedloga zakona. U raspravi su podržani razlozi za povratno djelovanje zakona i to odredbi 15.a i 15.c. Izraženo je mišljenje da bi o provedbi zakona moglo doći do poteškoća u objektiviziranju činjenica koje bi bile zapreka imenovanju na dužnost. Nakon rasprave odbor je većinom glasova, 7 za i 6 uzdržanih predložio Hrvatskom saboru da donese predloženi zakon. Hvala.
Zahvaljujem. Želi li još koji predsjednik ili izvjestitelj odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. Prvi je na redu poštovani zastupnik Damir Kajin u ime kluba IDS-a. Nema ga. Gubi pravo na riječ. U ime Kluba zastupnika SDP-a poštovani zastupnik, potpredsjednik Doma Mato Arlović. Izvolite kolega.
Gospodine predsjedniče, poštovane kolegice i kolege. Dozvolite mi da izrazim u ime našeg kluba jedno negodovanje započetom praksom koja se nama čini malo zadire i u Ustav i to suprotno Ustavu, a sasvim sigurno i suprotno parlamentarizmu i parlamentarnoj demokraciji koju mi imamo Ustavom propisanu u Republici Hrvatskoj. Naime po našem Ustavu u članku 80. stavku 1. podstavku 10. se kaže da između ostalih poslova Sabor citiram: "nadzire rad Vlade Republike Hrvatske i drugih nositelja javnih dužnosti odgovornih Hrvatskome saboru u skladu s Ustavom i zakonom". Naravno predlagatelji zakona mogu biti saborski zastupnici, radna tijela Sabora, Vlada Republike Hrvatske, klubovi zastupnika, ali ipak čini nam se da Vlada preuzima ulogu i nadzorne funkcije nad Parlamentom kad ona prekriva prijedloge zakona koji dolaze iz redova zastupnika bilo da se radilo o pojedinačnim prijedlozima zastupnika, bilo klubova zastupnika ili radnih tijela Sabora iz jednostavnog razloga jer Vlada time izražava da pod svaku cijenu želi da zakoni dolaze iz njenih redova kao prijedlozi zakona na što je ona ovlaštena, ali nije ovlaštena suzbijati zakonodavnu inicijativu u okviru zakonodavne politike koju je imanentno u nadležnosti ovog Parlamenta i u takvoj situaciji nije dobra praksa da Vlada Republike Hrvatske zapravo preuzima zakone od zastupnika i klubova bez obzira da li se radilo o punom sadržaju ili čak o ideji. Drugi razlog koji treba načelno upozoriti na ovo pitanje jeste činjenica da se time suzbija inicijativnost i rad zastupnika u startu, jer nemojmo zaboraviti veliki broj, najveći broj naših zastupnika nema ni ureda ni stolice a kamoli stručni aparat koji bi ga mogao opsluživat u pripremi i izradi prijedloga zakona. Vlada ima kompletno aparat, ona je kompletno ekipirana i naravno da može puno više i treba puno više zakona tako izraditi i pripremiti kao prijedloge pa nema potrebe da ovaj mali dio zakonskih prijedloga i inicijativa koji dolaze iz reda zastupnika zapravo Vlada prekriva i preuzima. I iz tog razloga ja osobno smatram da u cilju spašavanja i borbe za prarlamentarizam u Hrvatskoj ovakvoj praksi treba stati u kraj i da bi parlament najbolje mogao odovoriti na takvu praksu i takvu ideju upravo na način da prijedloge zakona koje daju zastupnici propuste u drugo čitanje odnosno da ih donese sa eventualnim amandmanima Vlade, a ne da preuzima, i zapravo sam sebe negira ako Vladine prijedloge zakona prihvati i preuzme. Sam Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav što sad kaže i predsjednik podnoseći izvješće kaže da u konkretnom slučaju isto pitanje uređuju oba dva prijedloga zakona, možda jeste isto pitanje ali ne u istom sadržaju i na isti način. I dopustite da nekoliko stvari prije kažem o prijedlozima zakona. Nama iz SDP-a je čast što se zapravo dogodilo po prvi puta i druga činjenica iz Vlade Republike Hrvatske koja koliko je meni znano nije bilo od 90. u praksi da se dogodila kao u ovom našem konkretom Prijedlogu zakona. Naime, na Prijedlog zakona SDP-a o izmjenama i dopunama Zakona o pravima državnih dužnosnika s Konačnim prijedlogom zakona, Vlada Republike Hrvatske je poslala čak dva potpuno istovjetna mišljenja, jedno je potpisao predsjednik Vlade a drugo je potpisala potpredsjednica Vlade. Očigledno je bilo jako važno da se ne dogodi da Prijedlog kluba zastupnika SDP-a prođe a da se Vlada na njega ne osvrne sa ciljem da kaže da ne podržava taj Prijedlog iako u cjelosti poštuje namjeru predlagatelja drugim riječima zapravo ideju i ono što je predlagatelj predložio ona se s tim ne slaže ali ne može prihvatiti te prijedloge zakona zato što se opredijelila da ona istu materiju kako kaže predsjednik Odbora za Ustav, isto pitanje uredi svojim prijedlogom zakona. Ja moram reći da u toj brzini kojom je Vlada radila naravno da se dogode i propusti, pa prvu stvar na koju želim upozoriti jeste činjenica da Vlada Republike Hrvatske nomotehnički svoj Prijedlog zakona o dopuni zakona, dakle koji nije u izmjenama i dopunama nego samo u dopuni Zakona nije uskladila sa pravnim sustavom Republike Hrvatske. Naime, u Republici Hrvatskoj kod nas, kao što znate postoji Zakon o sprečavanju sukoba interesa, i Zakon o sprečavanju sukoba interesa u obnašanju javnih dužnosti, ukinute su odredbe koje govore o dužnostima državnih dužnosnika. Jer su zapravo one riješene Zakonom o sukobu interesa. I sada ovaj Zakon u svom naslovu ima i dužnosti državnih dužnosnika i sasvim sigurno ako se već mijenja treba ga i dopuniti, izmijeniti i naslov tog Zakona što je predlagatelj Klub zastupnika SDP-a pripremio a što Vlada nije pripremila. NO, to je manji problem. Daleko je ozbiljniji problem nešto što je teško shvatiti a to je članak 15.a. U članku 15.a se govori između ostaloga da pravo iz članka 15. Zakona ne može ostvariti državni dužnosnik razrješen dužnosti zbog ranije postojanja činjenica koje su mu bile poznate ili su mu morale biti poznate u vrijeme njegova imenovanja na dužnost a nije ih predočio predlagatelju no za koje je mogao pretpostaviti da bi bila objektivna zapreka njegovom imenovanju na dužnost. Što to znači da bi bila objektivna zapreka njegovom imenovanju na dužnost? To znači da su to činjenice koje su izvan subjektivne procjene i da zapravo kao takve moraju biti taksativno, ili po principu numeracije navedene u Zakonu i da se zapravo na osnovu zakona samo objektivno može razrješiti podnositelj takve činjenice. U izmjenama, u ovim dopunama Zakona koje Vlada predlaže to se numeracijski, odnosno taksativno nije navelo i nije naznačilo. Drugu veliku primjedbu imamo na članak 15.b kada se govori o tome da će biti razrješen dužnosti zbog pravomoćne presude, radi počinjenja kaznenog djela protiv slobode prava čovjeka i građanina i s tim se slažem, protiv Republike Hrvatske i vrijednosti zaštićenim međunarodnim pravom također se slažemo. Ako je pravomoćno osuđen na bezuvjetnu kaznu zatvora, e sada tu nastaje problem. Da li sužnosnik koji će biti osuđen na novčanu kaznu za kaznena djela kao što su naprimjer oštećenje tuđe stvari, krađa, utaja, oduzimanje tuđe pokretne stvari itd, da li taj dužnosnik neće biti razrješen dužnosti jer on nije bezuvjetno osuđen na zatvor nego je osuđen na uvjetnu kaznu zatvora i novčanu kaznu mora platiti. Postavlja se pitanje što se krije zapravo iz ovog Prijedloga? Jedna opća brzina kojom se pod svaku cijenu htjelo spriječiti da Klub zastupnika SDP-a, ne samo predloži Zakon nego eventualno da Sabor izglasa prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona koji je pripremio Klub zastupnika SDP-a i da na taj način praktički da se spriječi da Klub SDP-a primjerice uspije možda uspije da taj Zakon prođe jer je i vladajućoj većini jasno da članak 15. kako je sada stipuliran u važećem Zakonu i s obzirom na događaje koje smo imali u konkretnoj političkoj praksi u posljednjih 2 mjeseca dana, da jednostavno više takav kao takav ne može opstati jer ga treba izmijeniti... Ja nemam potrebe da dalje navodim probleme koji proizlaze iz ovoga Prijedloga zakona kao što su čak i u članku 15.c. Kada se govori o osobnom zahtjevu, jer iz prostog razloga jer mislim da i ove dvije velike primjedbe koje smo prethodno iskazao su takve naravi da bi zapravo bilo štetno donijeti ovaj Zakon o dopuni Zakona kojeg Vlada Republike Hrvatske predlaže i da bi u najmanju ruku trebalo ili bitno amandmanski ga popraviti prije izglasavanja po hitnom postupku, ili pretvoriti raspravu o ovom Zakonu u prvo čitanje kao što je pretvorena rasprava kod prijedloga zastupnika SDP-a u prvo čitanje, pa do drugog čitanja pripremiti kvalitetno prijedlog zakona, a ne ovakvim prijedlozima zakona koji mogu dovesti do takve situacije da na dužnostima ostanu i oni dužnosnici koji bi učinili manja kaznena djela kao što su krađa, utaja, a koja su sa moralnog aspekta, naravno moralno osuđujuća djela u narodu, i u građanima, i kod građana, da takva djela propišemo. Prema tome, ja predlažem u ime našeg Kluba zastupnika da predlagatelj preispita svoj Prijedlog i da još jedamputa predloži Saboru da ovo pretvori u prvo čitanje a do drugog čitanja temeljem ovih primjedbi pripremi prijedlog izmjena i amandmanski popravi u Konačnom prijedlogu ovaj Zakon, ako ne do Konačnog prijedloga zakona, barem do izglasavanja da amandmanski popravi ovih par članaka jer zapravo svaki članak treba doraditi jer ovo je nedovršen uradak koji je došao iz Vlade. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. U ime Kluba zastupnika HSP-a poštovani zastupnik Pero Kovačević izvolite.
Gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Nastojat ću vrlo kratko kazati najvažnije stajalište Kluba HSP-a. Prvo što moram primjetiti kada se usija atmosfera u Hrvatskom saboru između HDZ-a i SDP-a dobro je što smo mi pravaši tu na sredini pa uvijek možemo reagirati pravovremeno. Prvo što ću reći jednu bitnu stvar, a u datom trenutku možemo biti tampon zona. Dobro je, mi smo kralježnica u Saboru i to je vidljivo kada se sjedi. Ne, ne ali atmosfera je bila usijana. OK. Vratiti ću se na temu. Znači namjera i jednog i drugog prijedloga zakona je dobra. I mi pozdravljamo namjeru jednom, drugom prijedlogu zakona sa stajališta je li normalno kad je riječ o bilo kakvom pravu, ostvarivanje bilo kakve naknade, a pogotovo dužnosničke naknade onda u propisima mora biti točno i precizno sve razno razne situacije regulirane i očito je da se ni prije kod donošenja ovakvih zakona nije i simuliralo. Što to znači u praksi kad se zakon donosio, sve odredbe, kako i na koji način će se provoditi i sve što se može desiti. To je ona stara varijanta da bi netko bio dobar šahist mora predvidjeti bar 3 do 4 poteza svoga protivnika. Toga načela se treba pridržavati i kad se radi zakon. To znači govorim o zakonu, obvezama i pravima dužnosnika, onome temeljnom koji se sad mijenja. Kod jednoga drugoga prijedloga prije svega moramo naglasiti jednu stvar što je dosta opasna pravno, a to je pitanje povratnog djelovanja odnosno retroaktivnog djelovanja zakona i u Ustavu imamo odredbu znači za tima, za povratnim djelovanjem u pravilu uvijek treba izbjegavati jer na taj način dolazi i u pitanje i pravne sigurnosti u državi i u pravnome poretku. U ovome slučaju znamo u kom, zbog čega je došlo do ovoga Zakona, jednoga i drugoga. Situacija je bila jasna. Predsjednik Vlade je to i jučer lijepo rekao. Greške su napravljene u tri slučaja. Onaj tko radi može i griješiti i to je OK i nastoji se to ispraviti i također je legitimno i da je SDP nastojao tu grešku poentirati, išao je sa svojim prijedlogom zakona. Vlada sad odgovara sa svojim prijedlogom zakona. Znači osim toga prvoga dijela što jednima i drugima zamjeramo kod povratnoga djelovanja jer da je zakon i ranije bio napravljen na način da je sve bilo obuhvačeno ovo danas ne bi trebalo ni doći. Oko ovih dijelova nomotehničkih i ovih drugih gospodin Arlović je rekao pa se ne bi puno ponovno ponavljao te iste stvari nego samo moram konstatirati sljedeću stvar: recimo da se prema članku 15.a namjerava recimo riješiti problem nekoga razriješenoga dužnosnika. I sad idem simulirati što bi to značilo. Prvo što se treba reći kod dužnosnika je predviđena i sigurnosna provjera. To je bitna činjenica za primjenu recimo članka 15.a. I uzmimo primjer da se slučaj Čačije riješava po članku 15.a. Glasnogovornik Vlade je jasno rekao da Vlada u slučaju nije vršila sigurnosnu provjeru jer nije imala povjerenja u sigurnosne službe i zbog tih i nekih drugih stvari Klub HSP-a je zatražio da se održi jedna cjelovita rasprava o stanju u sigurnosnim službama. I sad uzmimo tu varijantu da gospodin recimo Čačija, razriješeni po članku 15.a, on podnosi zahtjev recimo primjerice, to kažem govorim primjerice podnosi zahtjev za ostvarivanje naknade iz članka 15. i sad dolazimo do, do varijante znači da se ovo pitanje u biti utvrđuje iz stipulacije iz članka 15.a u tome postupku kad on podnese zahtjev da ostvaruje pravo na naknadu. U rješenju koju potpisuje predsjednik Vlade, a priprema administrativno kadrovska komisija Vlade kako se zove, ona znači mora obrazložiti pravno što to je zbog čega on odbija ga sa zahtjevom, znači on ne ostvaruje pravo recimo primjerice na naknadu. I sad pravni lijek je taj, znači riječ je o upravnom rješenju, upravnom aktu pravna zaštita je, što? Upravni sud Hrvatske. I ne znam da li bi se, lako bi se moglo desiti u tome slučaju da zbog te činjenice što u predmetnom slučaju nije vršena sigurnosna provjera što je javno rečeno, znači trebamo biti svjesni da je u ova tri imenovanja objektivno suodgovorna i Vlada, a pogotovo u ovom slučaju kad se traži i sigurnosna provjera. I zbog toga mislim da bi bilo pametnije da se stipulacija Vlada sama popravi članka 15.a da to bude jasno kazano jer naime ovdje se isto, ovo je dikcija kaznenog ili prekršajnog djela znači utvrđuje se, postoje činjenice, on te činjenice nije rekao. Znači po tome bi postojala, trebalo pročitati proceduru znači očito da u životopisu mora sve stajati točno koje stvari čovjek mora navesti da bi se to moglo utvrditi. Ali to kažem bi bilo kad bi bila jedna redovna procedura. Zbog toga predlažem Vladi da ako, jer normalno da će ovaj, vjerojatno će ovaj Zakon biti izglasan da stvarno razmisli što se mislilo u okviru toga članka 15.a riješiti jer pravno gledano lako bi se moglo desiti ako je recimo jedan slučaj bio taj da bi Upravni sud bi realno presudio kao recimo da sam sudac u tome predmetu traži se sigurnosna provjera, nije ona napravljena. Vidljiva je znači ta crta suodgovornosti Vlade. I zbog toga kažem potrebno je neka Vlada sama svojim amandmanom to preispita. I sad što je u svemu tome bitno reći, bitno je reći ta, taj dio recimo u slučaju Čačije cijela se priča digla vezano za njegovog sina. Nije dobivao alimentaciju, ali prema ovim svim sadašnjim stanjima on i dalje neće dobivati alimentaciju. U tome predmetu moram i konstatirati jednu stvar da pravno mi je stvarno čudna odluka predsjednika vrhovnog zapovjednika o poništavanju onoga dijela o, Odluke o umirovljenju jer koliko sam vidio iz medija, a mi u Klubu smo malo o tome komentirali kaže da se poništava ono umirovljenje zbog činjenice što nisu doneseni kriteriji. A ako tih, šta, da li to sad znači da li će predsjednik i sve druge mirovine koje je donio za recimo tajnicu generala Stipetića, pomoćnika generala Stipetića i niz tih drugih ljudi da li će isto tako napraviti? Znači dolazimo u dosta čudne pravne situacije, kažem desi se, ljudski je griješiti. Premijer je fino priznao, ali sad znači čisto pravno i konstruktivno upozoravam na ovaj dio da se pokuša ovaj članak 15.a doraditi a po nama bi najprimjerenije bilo kad bi u tome Zakonu bio da se na taj način može razriješiti i dužnosnik koji se ogriješi u sukobu interesa. Evo hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. U ime Kluba HNS-PGS-a poštovani zastupnik Dragutin Lesar.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, kolegice i kolege samo četiri bitne napomene. Naime jasno nam je zbog čega treba donijeti izmjene ovog Zakona i to po hitnom postupku i vjerujem ili želim vjerovati da Hrvatska nikad neće biti u situaciji da zbog tri osobe ili tri slučaja moramo intervenirati u državni propis kako bi sankcionirali nešto što se i nije trebalo desiti. No kad je već i Prijedlog zakona po hitnom postupku, a u želji da se to područje regulira dozvolite tri konkretna prijedloga koja su i data i putem amandmana. Prvo, članak 1. izmjena i dopuna odnosno članak 15.b naprosto smatram da u prvom dijelu rečenice iza riječi “kaznenog djela” treba staviti točku, a sve ostalo dalje izbrisati jer smartram da ni jedan državni dužnosnik koji je razriješen zbog počinjenja bilo kojeg kaznenog djela nema prava na primanje nikakvih, ostvarenje nikakvih beneficija. Uvjeti za razrješenje je predmet drugog propisa. Ovaj propis regulira situaciju kada ostvaruje pravo na određene povlastice. Ako državni dužnosnik učini kazneno djelo i onaj koji ga je izabrao ili imenovao odluči na razrješenje onda svako počinjenje kaznenog djela mora biti razlogom gubitka tih prava koje je zakon predvidio. Bilo da se radi o kaznenom djelu krađe, pronevjere, utaje, organiziranje šverca ljudi preko granice, prostitucije, šverca drogom ili bilo čime drugom. Ne možemo i ne mogu prihvatiti situaciju da državni dužnosnik bude razriješen dužnosti zbog kaznenog dijela, ali da mu ostaju određene beneficije utvrđene zakonom. Mislim da bi to bila zaista apsurdna situacija. Ako je dakle već razriješen zbog kaznenog dijela, ne možemo samo dio razloga, samo dio kaznenih dijela ostaviti u zakonu da ta prava ostvaruje. A najlakše je dakle, stvarno ići s tim da radi osude bilo počinjenja bilo kojeg kaznenog dijela gubi te beneficije. Drugo, Zakon predviđa retroaktivnu primjenu. Mi smo dali amandman da se članak 2. prijedloga briše. Jer smatramo, da jedno nespretnu stvar i situaciju u kojoj smo bili ne smijemo popravljati ili dovodit u zakonske okvire novom nepravdom. Naime, ukidati zakonom retroaktivnom primjenom određena prava koja su u datom trenutku postojala, i koja, čije kršenje nije bilo sankcioniranje, samo u ovom slučaju, zbog ova tri čovjeka smatramo i protuustavnim i nedopustivim. Ma koliko god je žalosna činjenica, da bi ostvarivanje tog njihovog prava išlo na teret poreznih obaveznika i koliko osobno smatram da nemaju pravo da ostvare na te naknade i beneficije. Zaista mislim da na to nemaju pravo. Mislim da nije dobro da retroaktivnu primjenu zakona u tom slučaju to napravimo, jer sutra može biti neki drugi primjer ili situacija, prekosutra treći i bit ćemo u klopci određene, a jučer je bilo često spominjano nekakve dobre ili parlamentarne prakse, pa ćemo malo, malo retroaktivnim primjenom propisa mijenjati ili oduzimati određena prava koja su u datom trenutku postojala. I mislim da postoji način da se ovaj problem riješi. Da zakon nema retroaktivnu primjenu, a da tri bivša državna dužnosnika koji su razriješeni ne ostvare to pravo. Naime, vjerujem da je to moguće postići da se naprosto oni koji su s njima razgovarali, koji su ih zamolili ili nagovorili da se dužnosti prihvate, koji su s njima dogovorili da se povuku, isti takav dogovor s njima naprave, da se oni sami odreknu tih beneficija i prava zbog dan, dva ili tri dužnosti na kojoj su bili. Mislim da bi to zapravo bilo izuzetno ljudski veliki iskorak na taj način riješit ovaj problem, a ne retroaktivnom primjenom. I zaista pozivam i njih zaista ih pozivam da se sami odreknu korištenje beneficija koje im je dato u trenutku zakon dao, jer će na taj način na najčišći način dati poruku i za budućnost svima onima koji bi mogli doći u takav problem. I na kraju, ako sam dobro izbrojio do sada je bilo 9 izmjena i dopuna ovog zakona, ovo je 10. U međuvremenu ni jedanput nije objavljen pročišćeni tekst zakona. A vi znate kad imate 10 ili 9 dopuna, izmjena zakona, da bi pročitali njegov sadržaj, ako niste majstor nad majstorima samo tog posla, da je to gotovo i nemoguće. Zato i predlažemo i amandman da Odbor za zakonodavstvo objavi pročišćeni tekst u proteku 15 dana nakon njegovog usvajanja. i mislio sam u početku da Odbor za zakonodavstvo direktno primjenjuje odredbu člank 59. alineje 1., 2., 3., 4., 5., 6. i da to radi automatski, ali očito to nije tako. I bilo bi zaista dobro, da svim pravnicima kojima je posao poštivanje zakona i građanima, svim ljudima koji prate zakonodavstvo omogućimo da prate taj sustav, a imat ćemo veliki broj promjena zakona u ovoj godini, da nakon svake treće promjene zaista objavljujemo pročišćene tekstove zakona. U korist poštivanja, u korist poznavanja zakona od strane građana Hrvatske i od strane onih koji ih moraju provoditi. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Ispravak netočnog navoda, poštovana zastupnica Ingrid Antičević-Marinović.
Hvala poštovani gospodine predsjedniče. Nije točno što je gospodin zastupnik rekao, da bi bilo kršenje ustavnosti i zakonitosti ukoliko bi zakon, prijedlog zakona bio izglasan, te se omogućilo povratno djelovanje ove odredbe osnovnog zakona koji se sada mijenja. Naime, na to upućuje i odredba Ustava, koja govori da iz posebno opravdanih razloga pojedine odredbe zakona mogu imati povratno djelovanje. A koji su to posebno opravdani razlozi, mislim da je to jedan najveći razlog koji je na kraju krajeva dati i u obrazloženju, to je upravo taj osjećaj pravde i pravednosti, kojima upravo ovo što se dogodilo ili se može dogoditi slijedi upravo to osobno načelo. Jer upravo te mogućnosti i privilegije koje se dadu, pa kad su narušene sa takvim jednim činom, odnosno nepravdom koja se izaziva upravo je to bio smisao promjena koje se zakonom, prijedlogom zakona žele i postići.
Hvala lijepa. U ime Kluba zastupnika HDZ-a, poštovani zastupnik Dražen Bošnjaković. Kolega Lesar vi ćete na kraju, uzmite si pet minuta da se javite za ono što ste željeli. Jer nisu vam te pločice bile, vi već znate. Ne bi bilo povreda Poslovnika, jer nije bilo, vi ste htjeli dati očito objašnjenje, zato ste i digli ispravak netočnog navoda, pa repliku. Uzmite si onih na kraju ime kluba, pa. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Ja ću se koncentrirati zapravo na tekst koji je ovdje predložen, jer zakon je doista kratak ima ovih nekoliko članaka. Trenutna regulativa i sadašnja regulativa članka 15. važećeg zakona, doista vidimo da nije dobra i ona omogućava onoga kome predstane dužnost, ona mu omogućava pravo na naknadu plaće u punom iznosu u trajanju od šest mjeseci i daljnjih 50% te naknade u daljnjem roku od 6 mjeseci, i još ima pravilo vezano za mirovinu, ako mu do mirovine treba znači još godinu dana da tada može iznimno znači do te godine dana biti i u punom iznosu. Doista, evo život je pokazao da može doći u praksi do velikog nesrazmjera da netko tko obnaša dužnost i jedan ili nekoliko dana da može ostvariti to pravo. i zato ovaj zakon gledam isključivo u svijetlu da se želi ovim odredbama takvu situaciju regulirati, to znači da se uvede ovim člancima, da se uvede uvjet kada se taj članak primjenjuje, a taj uvjet čini zapravo određeni vremenski rok kroz koji se dužnost mora obnašati. i tu mislim da je i predlagatelj jedan i predlagatelj drugi dobro pogodio, jedino što Vlada evo predlaže s čime se Klub HDZ-a slaže, da taj rok treba biti godinu dana, a Klub SDP-a predlaže 6 mjeseci. Vlada u svom prijedlogu također predlaže i normira određene situacije kada dolazi do isključenja od primjene ovog članka 15. koje su navedene u člancima 15a. i 15b. Moguće i točno je zapravo, mislim da je i Odbor za zakonodavstvo također uputio određene primjedbe nomotehničke naravi i mislim da ima dovoljno vremena do izglasavanja ovog zakona, da se amandmanima nomotehnički taj tekst i poboljša, jer svakako nema smisla da u prijedlogu zakona i u zakonu stoji osuda, iako je termin presuda. Tako da neke takve stvari sasvim sigurno da treba regulirati. Mi se zalažemo upravo radi ovih visokih vrijednosti koje se ovim zakonom žele zaštititi. Mi se slažemo da on treba imati povratno djelovanje, znači od 1. siječnja 2004. godine. I obzirom da je i zakon kratak, ja neću imati dugo obrazloženje. Mi ćemo podržati prijedlog Vlade jer smatramo da je situacija na način kako je sadašnjim člankom 15. i sadašnjim zakonom to regulirano, regulirano je loše. I zato predlažemo i podržati ćemo ovaj prijedlog Vlade.
Zahvaljujem idemo na pojedinačnu raspravu. Poštovana zastupnica Ingrid Antičević-Marinović, izvolite.
Hvala poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Kao što je već evo, ne znam po koji put ali imati ćem o izgleda na dnevnom redu još ovakvih situacija jer mi upravo pa onda već pripremamo Vladu, mi ćemo također ići sa nekoliko novih zakonskih prijedloga. Pa prema tome, eto, mislim da će Vlada čuti pa da se onda pripremi i za dodatne prijedloge kojima će pratiti naše zakonske prijedloge. U tome ne bi bilo čak i ništa kažem lošeg da se to ne čini na način da se pogoršavaju osnovni odnosno prvobitni prijedlozi. I evo, zaista na prvi pogled može se činiti da je Vlada vidite čak detaljnije išla u razradu onih dopuna, odnosno izmjena koje predlaže Klub SDP-a. Međutim, u članku 15.a. Vladinog prijedloga i u članku 15.b., ako bi se primjenjivali na konkretan slučaj, ja ga sada neću ni spominjati onda ne bi moglo uopće doći do sankcioniranja. Dakle, što to znači? Da Vlada zaista ili nema želje iskrene, ili nema mogućnosti i sposobnosti da riješi konkretni problem, ali zaista pošto poto želi se svidjeti ljudima. I mogu reći da joj je to do sada dosta dobro i polazilo za rukom. Naime, nakon pobjedonosnog hoda vladajućih ipak ovaj nemili slučaj skinuo je aureolu. I sada se pošto poto želi spasiti i popraviti ono što se izgleda spastiti neda. Međutim, da je u tome iskrenosti i želje jer riješiti, griješiti je zaista ljudski ali na greškama ne treba ustrajati. Međutim, ovim Vladinim prijedlogom ne želi se postići ništa. Zašto? Dobrim dijelom o tome je govorio kolega Arlović u ime Kluba SDP-a kada je govorio da pravo iz tog članka 15. famoznog neće se, neće pripasti onom dužnosniku koji nije naveo činjenice koje su mu bile poznate ili su morale biti poznate a koje je on mogao pretpostaviti da bi bile objektivna zapreka njegovog imenovanja. Dakle, kao prvo treba znati da ne postoje nikakvi objektivni kriteriji za imenovanja. Pa prema tome onda, nitko i ne može potpasti pod ovo. Koje su to subjektivne, na kraju krajeva činjenice koje mora iznjeti taj državni dužnosnik potencijalni koji reflektira na neko mjesto? Da li su to činjenice iz nečije osobne intime, iz privatnog života, spolnog opredjeljenja? Što je to? Dakle, o tome nema ni riječi. Dakle, praktički kada može sve podpast pod jednu normu ova je čisto ... [[Govornik se ne razumije.]] norma, ne može potpasti ništa. Pa onda niti bilo koji događaj koji se dogodio ni eventualno koji bi se mogao dogoditi. Odredba članka 15.b. toliko je restriktivna da uopće nije primjenjiva na ove situacije o kojima mi govorimo odnosno koje želimo sankcionirati odnosno spriječiti da se ne dogode. Naime, govori se o tome da to pravo neće ostvariti dužnosnik koji je pravomoćno osuđen za kaznena dijela vrijednosti zaštitćenih međunarodnim pravom, vrijednosti zaštićenim međunarodnim pravom su svi ratni zločini. Genocid. Pa zar je moguće uopće da bi do toga moglo doći? Dakle, to je jedna apsurdns situacija. Zatim protiv slobode i prava čovjeka i građanina također sve teška kaznena djela za koje su zaprječene izrijekom visoke kazne, i dakle, gdje je nemoguće uopće izreći uvjetnu osudu. E, ali nema tu onih kaznenih dijela iz glave protiv braka, porodice i zaštite mladeži. Protiv spolnog čudoređa, protiv spolne slobode, takvih djela tu nema. A jedino pravedno i pošteno bi bilo jer sve ono što je obuhvaćeno kaznenim zakonodavstvom čine posebno opasna djela. Jer to je bitno obilježje. Jer da nije tako da to nisu opasna ponašanja ne bi onda ni potpala pod kazneno zakonodavstvo. Prema tome ukoliko zaista se željela postići jedna čistoča elimentarna onda je to trebalo zapriječiti da se to u svakom slučaju odnosi na svakog onog koji je bio pravomoćno osuđen, za bilo koje kazneno djelo. Pa privatni poslodavac neće da primi nekog tko je pravomočno osuđen i uopće ga ne pita za koje kazneno djelo. Ali eto, za prijem u državnu službu, za biti državni dužnosnik to izgleda nije nikakva zapreka osim ako se ne radi o tim vrijednostima zaštićenim međunarodnim pravom, ili dakle o teškim kaznenim djelima gdje uopće, gdje taj čovjek bi bio osuđen na tešku robiju, na zatvor pa ne bi ni mogao biti prisutan da obnaša državnu dužnost. Prema tome, dakle, ne radi se o ničemu nego o jednoj zamci. Gdje se kažem, ne želi riješiti i odgovoriti na pravi način, na takve situacije. Zato mislim da je puno bolji, puno kvalitetniji ovaj prijedlog koji je potekao iz Kluba SDP-a. Posebno želim istaknuti, u ovom Vladinom prijedlogu ne radi se kažem, samo o brzini, bilo je ovdje dakle i dobronamjernih da bi se radilo o toj brzini, jer je on čak razrađeniji ovako tekstualno, on tako dakle, na prvi pogled izgleda da se radi o minecoznijem radu nego što je to izašlo iz Kluba SDP-a. Ali zaista ne radi se o stvarnoj namjeri. I mislim da ubuduće ne bi trebalo ako Vlada zaista se osjeća tako sigurnom kao što javno i nastupa, u biti na neki način ovdje krije jednu vlastitu nesigurnost, nesigurnost u vlastite snage, u vlastite mogućnosti. I bilo bi odraz političke zrelosti, političke mudrosti pa i vlasti koja je sigurna u sebe da podrži jedan prijedlog koji dolazi ... [[Govornik se ne razumije.]] pogotovo kada je naročito, naročito kada je on daleko, daleko bolji. Ne bi imali ništa protiv da je ovaj, da je naš prijedlog bio samo poticaj, pa da je Vlada napravila daljni korak, čak i zaoštrila situacije, taksativno ih nabrojila. Međutim, ovim zakonskim prijedlogom ne kažem samo da se pogoršava ono što je predloženo od strane SDP-a nego se ne riješava niti se može riješiti ništa. Zato što je kažem, sa obadvije norme preširoko postavljena stvar, ovdje preusko tako da ona zbivanja koja su se dogodila ne bi uopće bilo moguće sankcionirati a kamoli ona koja bi se eventualno mogla dogoditi. Zato mislim da bi trebalo podržati, neka Vlada dobro razmisli i u ovom smislu onda ukoliko želi biti zaista oštra u tom smislu da u članku 15.b. obuhvati sva počinjenja kaznenih djela, dakle, za pravomoćno osuđene osobe. Jer to je elementarno jer od takvih dužnosnika se očekuje ne samo da nije kažnjeno gonjen, odnosno osuđen nego puno, puno više. Ili jednostavno da prihvati i da se prikloni prijedlogu SDP-a što bi bilo daleko mudrije a i štedilo bi njezine snage da se priprema na odgovor na one zakone koji će uskoro iz, proisteći iz Kluba SDP-a. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. U ime KLuba HDZa u završnoj raspravi od pet minuta potpredsjednik zastupnik gospodine Luka Bebić. Izvolite.
Štovani gospodine predsjedniče, dame i gospodo zastupnici, osvrnuti ću se i početi ću od ove završnog apela gospođe Ingrid Antičević Marinović koja pledira da kada je kvalitetna zakon ili prijedlog iz oporbe da ga treba prihvatiti. I treba ga prihvatiti. Kada je kvalitetan dobro obrazlpožen bez obzira na to tko ga je predložio. Takvih primjer do sada nismo gledali za ove četri godine ali to ne znači d ane trebamo početi, i put oko svijeta počinje prvim korakom pa je takva praksa u Hrvatskom saboru bi trebala zaživjeti započeti. Pri tome se prisjećam jednoga prijedloga zastupnika Krpine iz prošloga saziva Saboar, koji je odbijen. DA bi se par dana nakon toga isti taj prijedlog pojavio iz redova zastupnika vladajuće koalicije sadašnje. Tto ne znači da mi tako trebamo raditi. ja se u načelu slažem sa prijedlogom gospođe Antičević Marinović, trebalo bi početi. Ali trebalo bi početi sa umjernostima u izričaju sa umjerenostima u izricanju kritičkih opsservacija. Sa rabljenjem manje teških kvalifikacaija i riječi, jer te iste argumenti izrečeni na blag prihavtlji i da tako kažem umjereniji način bolje dolazi do uha onih koji to dakle, onda akceptiraju pa tome i podupru. Ali mi smo cijeli dan svjedoci neumjerenosti u kvalifikacijama, upotrebnom riječi koje ne mogu i ne znače ono o čemu se verablno pledira. Evo navesti ću primjer kako ova Vlada uči. Uči iz pogrešaka. Pa ih ispravlja. Ispravlja ih pa premda mogu vjerovati da oni koji su odlučivali o onom učinjenom propustu nisu znali za pojedine stvari zato i danas smo ovdje zajedno. Dakle, treba učiti treba prihvaćati dobre argumente. ali smo ovdje gledali u prošlom sazviu Saboru i čuli 20 ili 30 puta našega uvaženog zastupnika Ivu Lonačara koji je pozivao vladu i upozoravao da u pomoćnik ministra u jednom ministarstvu nije važno ni kako se zove, je pravomoćno osuđen. Kao da nije to govorio. To se odbijalo na tako tvrdokoran ja bih rekao gotovo bahat način ignorirajući pa i gotovo s prezirom prema navodima gospodina Lončara. to je loš primjer, kako je taj čovjek dočekao kraj mandaat a da nitko reagirao nije i za divno čudi ni mediji nisu bili skloni da o tome pišu. Za razliku od ova tri slučaja kojih smo ovih dana imali. Dakle medije nije zanimalo jeli netko pravomoćno osuđen pa je pomoćnik ministra, ali ako protiv nekoga se vodi postupak e to treba onda onako učiniti kako su to mediji učinili. Što hoću reći, hoću reći da treba biti umjeren, spustiti se na zemlju, sagledati svoje političke pozicije mogućnost donošenja odluka, broj glasova, argumente i slično. Sve to treab uzeti u obzir a posebno treba uzeti u obzir umjerenost u izričaju kritika koje su poželjne i koje svaka pametna i odgovorna vlada uvažava. Mi se nadamo da će nakon današnjeg dana gdje to baš nije naročito pokazano, naprotiv, krenuti u ovom Saboru drugačije, prihvatljivije, umjerenije, ne rabeći ekstremne kvalifikacije i ...Sa željom da tako bude zahvaljujem.
Hvala lijepa. Poštovana zastupnica Ruža Tomić ispraavk negočnog navoda.
Gospodine predsjedniče, ispravak netočnog navoda, gospodine Bebić je rekao da bi oni prihvatili zakon da nije bilo boljega zakona od njihovoga. Ja mislim da je dokazano da je od Hrvatske stranke prava zakon o prijedlog zakona o postupku primopredaje vlasti bio bolji. Tu vam je da se dokažete u demokraciji. Hvala lijepa.
I poštovani državni tajnik Antun Palarić izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospođe i gospodo zastupnici. Meni je drago da je krenula incijativa s više strana da se auredi ovo pitanje. I ova Vlada je spremna kada pogriješi priznati grešku i mislim da je tu njezina veličina. Međutim mi nismo radili zakon radi jednoga ili dva slučaja nego smo željeli uvesti nove principe u pogledu ostvarivanja prava dužnosnika. Mi nismo moglil prihavtiti zakonski prijedlog SDPa, iz jednostavnog razloga što u najboljoj namjeri i nije obuhvatio sve mogućnosti koje se mogu pojaviti kod imenovanja razrješenja. Kada bi se taj zakon prihvatio ovako kao je predložen moglo bi se dogoditi da danas netko postane masovni ubojica ali je proveo sedam osam mjeseci na dužnosti i ostvari pravo na godinu dana. Mislimo da je ovaj naš zakon dovoljno precizan za onoga tko ga želi kao takvoga čitati, da on predviđa situacije koje se mogu dogoditi, da je vrlo strg sroži nego št oje ostvarivanje prava radnika na otpreminu nego što je ostvariavnje prava službenika na otpreminu i na pravo na raspolaganje. DA smo ovim zakonskim prijedlogom znatno suzili vrlo nepopularno pravo koje naši, koje imaju dužnosnici a koje naši građani doživljavaju kao jednu privilegiju. I stoga predlaežmo da se ovaj Zakon ovako kako ga je Vlada predložila prihvati. O amandmanima ćemo se oprijedijeliti kada bude glasovanje. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem državnom tajnikku Palariću. Zaključujem raspravu. Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o obvezama i pravima državnih dužnosnika, prvo čitanje, P.Z. broj 23. Predlagatelj zakona je Klub zastupnika SDP-a. Rasprava je zaključena. Sukladno prijedlogu radnih tijela i Vlada Republike Hrvatske dajem na glasovanje sljedeći zaključak. Ne prihvaća se Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o obvezama i pravima državnih dužnosnika koji je predložio Klub zastupnika SDP-a zbog razloga navedenog u izvješćima radnih tijela i mišljenju Vlade Republike Hrvatske. Tko je za Prijedlog ovog zaključka? Hvala. Protiv? Hvala. Suzdržan? Utvrđujem da je sa 77 glasova za, 7 protiv, 17 protiv i 7 suzdržanih donesen zaključak u predloženom tekstu.
Hvala vam lijepa gospodine predsjedniče. Štovane dame i gospodo zastupnici pred vama je Prijedlog zakona o potvrđivanju Memoranduma o razumijevanju između Vlade Republike Hrvatske i Vlade Sjedinjenih Američkih Država o zaštiti prava intelektualnog vlasništva. Radi se o Memorandumu koji je potpisan još 1998. godine i kroz sve ove godine vodila se o njemu rasprava i nije stavljen na dnevni red Hrvatskoga sabora zbog usklađivanja različitih zakonskih propisa u državi. Ovaj Memorandum podrazumijeva prava intelektualnog vlasništva koji su inače uređeni "trip" sporazumom, a koji je preduvjet za puno članstvo u WTO, dakle Svjetskoj trgovinskoj organizaciji i tekst Memoranduma je isti onakav kakav su prihvatile sve zemlje članice Europske unije. Dakle radi se o jednoj obavezi Hrvatske države da na tragu naših želja za europskim integracijama prihvatimo ovaj sporazum koji omogućava puno bolje trgovačke odnose i sa Sjedinjenim Američkim Državama i unutar europskih zemalja. Pojedine odrednice koje ću ovdje reći, mogu na prvi pogled činiti i poteškoće hrvatskom gospodarstvu, ali odmah moram reći da ovaj sporazum koji bi trebalo ovdje temeljem ovog zakona prihvatiti, stupa na snagu tek onda kad se usklade zakonodavstva svih zemalja potpisnica ovog sporazuma. Prema tome mi imamo vremena u sljedećih nekoliko tjedana ili mjeseci na temelju takvog sporazuma promijeniti naše zakona i olakšati eventualno neke nepovoljne gospodarske posljedice ovakvoga zakona. Dakle u ovom zakonu se određuje nekoliko važnih strateških odrednica. Jedna je pipe line patent protection to je dakle priznavanje patentne zaštite nad farmaceutskim i agrokemijskim proizvodima koji se prema Zakonu o industrijskom vlasništvu bivše SFRJ preuzimaju u svoj pravni sustav i primjenjivale se do 1. siječnja 2000. godine. Ovaj zakon vrijedi i retrogradno. Međutim takav patent u Republici Hrvatskoj priznaje se samo za ono preostalo vrijeme njegova trajanja, a ne i za nove proizvode. Druga odrednica pod nazivom data exclusivity u članku 8. ovog Memoranduma određuje nemogućnost registracije u Republici Hrvatskoj generičkog proizvoda, farmaceutskog proizvoda ili agrokemijskog proizvoda u određenom razdoblju od datuma registracije originalnog proizvoda. Takav data exclusivity prema članku 8. trajao bi pet godina, a primjenjivao bi se samo na one originalne farmaceutske agrokemijske proizvode koji se registriraju nakon stupanja na snagu ovog Memoranduma. Dakle imamo vremena uskladiti s njim svoje propise. Napominjem ponovo da ovaj institut postoji u svim državama članicama Europske unije tzv. smjernice vijeća 65 Europske unije i izmijenjene smjernice 87 Europske unije i u Europskoj uniji imaju različite rokove trajanja negdje šest, negdje deset godina. Ono što je još regulirano ovim Memorandumom to je zaštita autorskih prava, zaštita prava na različite proizvode, zaštita kompjuterskih programa, zaštita prava na zvučne snimke, zaštita enkriptiranih signala za prijenos signala. Dakle imamo čitav niz zaštite pravnih normi koje moramo uskladiti sa međunarodnim propisima. Ono što je pozitivno ovdje to je da bi Hrvatska na taj način zadovoljila zahtjeve međunarodne zajednice i imala mogućnost usklađenja svojih zahtjeva prema takvim novim pravilima i da bi Hrvatska u suprotnom slučaju ostala na popisu onih zemalja koji nisu prihvatile ovakav memorandum što bi naravno bilo nepovoljno za ulagače inozemnih zemalja, stranih zemalja u ovom slučaju prvenstveno Sjedinjenih Američkih Država. Dakle, evo naš je prijedlog da nakon toliko godina prihvatimo ovaj Memorandum i da krenemo u izradu onih zakonskih propisa koji će na temelju toga ublažiti ovo djelovanje, ali u okvirima potpisanog Memoranduma. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Da. Dr. Petar Selem predsjednik Odbora za obrazovanje, znanost i kulturu. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, kolege zastupnice i zastupnici. Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu Hrvatskoga sabora razmotrio je u nastavku svoje 2. sjednice 26. veljače 2004. godine Prijedlog zakona o potvrđivanju Memoranduma o razumijevanju između Vlade Republike Hrvatske i Vlade Sjedinjenih Američkih Država o zaštiti prava intelektualnog vlasništva, s Konačnim prijedlogom zakona, hitni postupak, prvo i drugo čitanje. Članovi odbora utvrdili su da se pitanje odnosi na djelokrug odbora budući da je prema članu 23. stavka 2. Zakona o ustrojstvu i djelokrugu ministarstava i državnih upravnih organizacija, Ministarstvo znanosti, obrazovanja i športa nadležno za poslove Zavoda za intelektualno vlasništvo, normizaciju i mjeriteljstvo te posebno iz razloga člana 85. Poslovnika Hrvatskoga sabora koji određuje da su djelokrug ovog odbora pitanja međunarodne, znanstvene i tehničke suradnje. Ovaj odbor međutim drži da su u pitanju P.Z. br. 22 za raspravu i odlučivanje na razini Hrvatskoga sabora bitna, a moguće i presudna stajališta i drugih odbora kao što su Odbor za informiranje, informatizaciju i medije, zatim Odbor za europske integracije i konačno posebice obzirom na očekivane gospodarske učinke Odbor za gospodarstvo, razvoj i obnovu. U izdvojenom mišljenju članovi odbora koji su se izjasnili protiv potvrđivanja Memoranduma, dr.sc. Vesna Pusić, Marija Lugarić dipl. učitelj i dr.sc. Antun Vujić istakli su da rasprava o pitanju na dnevnom redu nije u dovoljnoj mjeri pružila dokaze da donošenje ovog zakona neće nanijeti ozbiljne štete nekim hrvatskim gospodarskim subjektima te posebno da su neopravdane i nedovoljno objašnjenje tvrdnje predlagatelja kako će ne donošenje ovog zakona dovesti do ukidanja preferencijalnog statusa za hrvatske proizvode. Također smatraju da je u svakom slučaju prijedlog parcijalan budući da nije usklađen s donošenjem odgovarajućih izmjena Zakonu o patentima i Zakonu o lijekovima i medicinskim proizvodima. Nakon rasprave u kojoj su sudjelovali članovi odbora predstavnici predlagatelja i drugi pozvani sudionici donesen je većinom glasova sljedeći zaključak. Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu predlaže Hrvatskom saboru da donese Zakon o potvrđivanju Memoranduma o razumijevanju između Vlade Republike Hrvatske i Vlade Sjedinjenih Američkih Država o zaštiti prava intelektualnog vlasništva u obliku predloženom od strane predlagatelja. Odbor je mišljenja da u što kraćem roku treba također donijeti one izmjene i dopune u Zakonu o patentu te u Zakonu o lijekovima i medicinskim proizvodima koji će normativno i realno uskladiti odgovarajuća pitanja u ovom području kao i otkloniti eventualne štete koje bi mogle nastati po neki od subjekata hrvatskog gospodarstva. Hvala gospodine predsjedniče.
Zahvaljujem. Da li žele izvjestitelji preostala dva odbora koji su proveli raspravu podnijeti usmeno izvješće? Ne žele. Otvaram raspravu. U ime Kluba HSS-a poštovani zastupnik Zdenko Haramija. Izvolite kolega.
štovani gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, štovani gospodine zamjeniče predsjednika Vlade, štovane kolegice i kolege zastupnici. Uz poziv za ovu sjednicu Hrvatskog sabora pirmili smo prijedlog dnevnoga reda u koji su pored Prijedloga zakona o potvrđivanju memoranduma o razumijevanju između Vlade Republike Hrvatske i Vlade Sjedinjenih Američkih Država o zaštiti prava intelektualnog vlasništva bili uvršteni prijedlozi zakona o izmjenama i dopunama Zakona o lijekovima i medicinskim proizvodima te Zakona o dopuni Zakona o patentu. U Konačnom prijedlogu dnevnog reda koji je jučer i usvojen našao se samo Prijedlog zakona o potvrđivanju memoranduma o razumijevanju između Vlade Republike Hrvatske i Vlade SAD o zaštiti prava intelektualnog vlasništva dok su preostala dva zakona izostavljena. Međutim, ne može se govoriti o Prijedlogu zakona o potvrđivanju memoranduma o razumijevanju između Vlade Republike Hrvatske i Vlade SAD-a o zaštiti prava intelektualnog vlasništva a da se ne dotakne ova druga dva prijedloga zakona koji su skinuti sa dnevnog reda budući se ovaj prvi prijedlog zakona pokazuje kao prethodno pitanje za dva izostavljena prijedloga zakona. Memorandum o razumijevanju između Vlade Republike Hrvatske i Vlade Sjedinjenih Američkih Država o zaštiti prava intelektualnoj vlasništva potpisan je još 26. svibnja 98. godine. Dok na potvrđivanje dolaze tek sada skoro 6 godina nakon potpisivanja postavlja se pitanje zašto je to tako. Odgovor na to pitanje jednostavan a to je da se potvrđivanje tog memoranduma u Hrvatsko zakonodavstvo unose novine koje reguliraju vrlo osjetljivo područje retroaktivnog priznavanja patenta, uvođenjem instituta pipe line patent protection te instituta data exclusivity. Prema tome, ukoliko Hrvatski sabor usvoji Zakon o potvrđivanju memoranduma a za što je potrebna dvotrećinska većina zastupnika, morati će usvojiti i Zakon o dopuni zakona o patentima, i Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o lijekovima i medicinskim proizvodima a za što je potrebna obična većina. Valja reći da je data exclusivity patenti predstavljaju dva različita područja budući je data exclusivity pravo sui generis koji je Sjedinjenim Američkim Državama te u zemljama Europske unije pravno regulirano propisima registracije lijekova te to pravo ne spada u okvir prava intelektualnog vlasništva u koji spadaju patenti robne marke, tj. žigovi, modeli, tj. autorska i srodna prava. Taj isti institut sa patentima tj. izumima nema baš nikakve veze. Uredi za intelektualno vlasništvo ne bave se problematikom vezanom za data exclusivity takvom problematikom bave se agencije za lijekove. Stoga bih prije nego što se olako odlučimo za potvrđivanje Memoranduma isti valjalo detaljno proučiti te sačiniti studiju kojom će se ocjeniti efekti primjene navedenih instituta na zdravstveni i gospodarski sustav u Republici Hrvatskoj. Nedvojbeno je da su zemlje članice Europske unije u svojim zakonodavstima obuhavtila data exclusivity te da će to morati učiniti Republika Hrvatska prije ili kasnije ukoliko želi biti članica Europske unije ali ni jedna od zemalja koje ulaze u Europsku uniju u ovoj godini nije u svoje zakonodavstvo unijela odredbu da se ti noviteti imaju primjenjivati osmog dana od objave u službenom glasilu države, već se primjenom memoranduma i tih instituta prolongirale do trenutka ulaska svake od tih zemalja u Europsku uniju. Na taj način daje se mogućnost gospodarstvu svake od tih zemalja na prilagodbu novonastaloj situaciji. Kod nas međutim, u prijedlozima zakona koje sam ranije naveo takva mogućnost nije predivđena. Uvođenjem instituta pipe line patent protection uvodi se mogućnost retroaktivnog priznanja patenta što omogućuje retroaktivna dobivanja zaštite proizvoda, dok se uvođenjem instituta data exclusivity uvodi mogućnost sprečavanja ulaska konkurencije na tržište svake države koja prihvati taj institut, te elminirranje eventualne domaće konkurencije budući za mnoge lijekove koje proizvodi domaća farmaceutska industrija nije moguće dobiti odobrenje za stavljanje u promet po skraćenom postupku na temelju ispitivanja bilo ekvivalencije u razdoblju koje je označeno kao data exclusivity a to je u Hrvatskom slučaju 6 godina. Drugim riječima to znači da institut data exclusivity zabranjuje registraciju generičkog lijeka u skraćenom postupku. kako je priprema potpune dokumentacije od strane drugog, trećeg itd podnositelja zahtjeva za prizanje patenta te nakon toga stavljanja proizvoda u promet potpuno nerealna u tako kratkom vremenskom razdoblju, u tom razdoblju bez obzira na patentnu situaciju na tržištu može biti samo izvorni proizvod. Pojednostavljeno rečeno uvođenje tog instituta znači 6-godišnje isključenje bilo kakve konkurencije pa tako i domaće sa Hrvatskog tržišta, a data exclusivity produljuje monopol originarnog proizvoda na tržištu i nakon isteka patentne zaštite te isključuje jeftiniju generičku konkurenciju. Notorno je da su cijene generičkih lijekova niže od proizvoda izvornog proizvođača i to iz razloga što za generičke lijekove nije potrebno provoditi izuzetno skupa klinička ispitivanja lijeka, a pored toga izvorni lijek nema niti monopol na tržištu što stvara konkurenciju, a rezultat je u konačnici jeftiniji lijek te jeftiniji sustav zdravstvene zaštite. Zbog svega rečenog Klub zastupnika HSS-a neće podržati predloženi Zakon i glasovat će protiv njega. Najljepša hvala.
Zahvaljujem zastupniku Haramiji. Za Klub SDP-a zastupnik gospodin Tonino Picula.
Gospodine potpredsjedniče Sabora, gospodine potpredsjedniče Vlade. Dozvolite da na samom početku kažem da predložena ratifikacija Sporazuma o razumijevanju između Sjedinjenih Američkih Država i Hrvatske o zaštiti intelektualnog vlasništva već duže vrijeme izaziva dileme u hrvatskoj javnosti. Kao što smo čuli jednog od uvodničara, gospodina Selema te dileme su se mogle naći u radu saborskih odbora. Dozvolite da iznesem ovdje stajalište zašto Klub SDP-a sugerira neke proceduralne dopune kako bismo doista u cjelini mogli sagledati što ovaj memorandum ustvari znači. Doista točno on je potpisan 1998. godine ali u potpuno drugačijem političkom, međunarodno pravnom i gospodarskom okružju. Republika Hrvatska 98. godine nije bila članica Svjetske trgovačke organizacije i bila je potpuno izvan procesa eurointegriranja što je vjerojatno utjecalo na kvalitetu njezine pregovaračke pozicije prije nego što je potpisala ovaj Sporazum. Naravno da je bilo dosta prilike u proteklih nekoliko godina da se ovaj Memorandum ratificira i u drugom sazivu Hrvatskog sabora međutim, prethodna Vlada to nije napravila, iako je cijelo vrijeme u bilateralnim razgovorima sa Sjedinjenim Američkim Državama Američka strana izričito inzistirala da se taj sporazum ratificira. Zašto to nismo napravili? Prije svega ocijenili smo da direktna primjena ovog Memoranduma doista izaziva velike potrese na hrvatskom farmaceutskom tržištu i to je bio jedan od razloga zašto smo u stalnom dijalogu sa Sjedinjenim Američkim Državama zagovarali da se odgodi ratifikacija tog sporazuma. Drugi razlog je bio i pritisak domaće farmaceutske industrije. On je na momente čak bio i jači no što je to bio pritisak Sjedinjenih Američkih Država. Zato sam očekivao kada je već Vlada odlučila da na samog početku svog mandata pošalje ovaj dokument na ratifikaciju u Sabor očekivao sam u dokumentima procjenu, simulaciju financijskih efekata primjene Memoranduma na farmaceutsku industriju u Hrvatskoj. Mislim da bez tih podataka zaista ne možemo na pravi način govoriti o efektima ratifikacije. Osim toga postavlja se pitanje čemu hitni postupak ako nema ni prateće izmijenjene zakonske regulative što je jedna od obveza. I dopustite samo da citiram članak 4. jednog od Zakona koje je Vlada poslala u proceduru u Saboru, riječ je o Prijedlogu zakona o izmjeni i dopunama Zakona o lijekovima i medicinskim proizvodima i Prijedlog zakona o dopuni zakona o patentu, ali oni su povučeni. Međutim u članku 4. Zakona o lijekovima stoji doslovce ovako da je memorandumom o razumijevanju između Vlade Republike Hrvatske i Vlade Sjedinjenih Američkih Država o zaštiti prava intelektualnog vlasništva propisano da će prije potvrđivanja memoranduma ugovorna strana uskladiti sve propise koji su potrebni za potpuno ispunjavanje obaveza iz memoranduma. Ova dva zakona koja su neophodna za izmjenu kako bi se pristupilo ratifikaciji su povučeni iz saborske ratifikacije. Prema tome već sama ta činjenica govori o invalidnosti ovog postupka. Drugi razlog je naravno i simulacija financijskih efekata i trebala bi vjerojatno razmisliti o odgovarajućim mehanizmima zaštite domaće farmaceutske industrije nakon možebitne ratifikacije ovog sporazuma. Uostalom ja bih sad samo da se suočimo s nekim od najvažnijih argumenata o potrebi odgode ratificiranja memoranduma po hitnom postupku. Riječ je o analizi koja dolazi od eminentnih predstavnika farmaceutske industrije u Hrvatskoj i koja kaže nešto o posljedicama primjene memoranduma. Točno je kao što je rekao u uvodu potpredsjednik Vlade. Ovim memorandumom je Hrvatska preuzela obveze kojima se osigurava zaštita prava intelektualnog vlasništva u cijelosti u skladu sa zaštitom i priznatom i obuhvaćenom Sporazumom o trgovinskim aspektima prava intelektualnog vlasništva tzv. trips. No osim ovih obveza Hrvatska se memorandumom obvezala u svoj pravni sistem uvesti i neke institute koji bi nadilazili standarde definirane “trips” čime bi se prvenstveno pravnim subjektima iz Sjedinjenih Država a posredno i svim ostalim članicama WTO-a omogučio stupanj zaštite intelektualnog vlasništva mnogo viši od međunarodnih standarda utvrđenih “trips”. Konkretnije člankom 8. i stavcima 5. i 6. memoranduma Hrvatska se obvezala na uvođenje instituta tržišne isključenosti “Date exclusivity” koji po svom sadržaju predstavlja zabranu registracije generičkog lijeka u skračenom postupku kroz određeno vremensko razdoblje od dana registracije originalnog proizvoda. Ovaj institut zapravo osigurava vlasniku originalnog proizvoda da kroz određeno razdoblje ima ekskluzivno pravo stavljanja u promet lijeka sa određenom aktivnom supstancom potpuno nezavisno od patentne zaštite tog lijeka čime se stvara neka vrsta isključivih prava različita od patenta i potpuno nepoznata u sustava prava intelektualnog vlasništva. Posljedica toga je nemogućnost registracije generičkog proizvoda za vrijeme trajanja tržišne isključivosti čime bi se produžio monopol skupog originalnog proizvoda na hrvatskom tržištu. S obzirom na činjenicu da “Date exclusivity” onemogučava skraćenu registraciju generika svrha tog instituta je uz obrazloženje da se time štite interesi proizvođača koji je registrirao lijek provođenjem cjelovitog puno skupljeg i kompliciranijeg postupka upravo sprečavanje brzog izlaska generičkih lijekova na tržište i time omogučavanja tržišnog ekskluziviteta u originalnom proizvodu kroz dodatno vrijeme. Posljedica su skupi lijekovi što ujedno znači skuplji sustav zdravstvene zaštite. Naime cijene generičkih lijekova su znatno niže od cijene proizvoda originalnog proizvođača. Povrh toga izlaskom na tržište generičkih lijekova dolazi do konkurencije između originalnog i generičkog lijeka pa samim time počinju djelovati i osnovni mehanizmi zakonitosti tržišta tako da krajnji potrošač dobiva isprobane i provjerene lijekove po znatno nižim cijenama. Tako se protekom godine dana od isteka patenta izlaskom generičkih lijekova na tržište cijena tog lijeka snizi otprilike 20 do 30% ovisno naravno od zemlje, a što predstavlja znatnu uštedu zdravstvenim fondovima odnosno zavodima u otprilike istom postotku. Također je procijenjeno da produljenje tržišnog ekskluziviteta za neki vodeći lijek za samo jednu godinu u samo jednoj državi članici Europske unije stvara trošak od 100 milijuna EUR-a za zdravstvenu zaštitu te zemlje. Upravo su ove uštede na zdravstvenoj zaštiti kao želja da se svojim građanima omogući što prije izbor između više lijekova istih terapeutskih svojstava navele neke zemlje kao naprimjer Poljsku i Mađarsku da odgode uvođenje instituta “Date exclusivity” do trenutka punopravnog prijema u Europsku uniju. Članak 6. stavak 2. memoranduma k tome predviđa uvođenje instituta poznatog pod nazivom retroaktivni učinak patenta “Payplan patet protection” odnosno dodjelu patentne zaštite za farmaceutski ili agrokemijski proizvod ukoliko takva zaštita nije bila dostupna prema pravnom poretku Hrvatske prije stupanja na snagu memoranduma. Tim institutom omogućilo bi se davanje patentne zaštite farmaceutskim proizvodima koji u Hrvatskoj nisu imali zaštitu supstance već samo postupka ali proizvodima za koje patentna prijava u Hrvatskoj nikad nije bila niti podnesena i još nisu stavljeni na hrvatsko tržište. Uvođenjem instituta “Payplan patet protection” u Hrvatsku unijela bi se velika doza pravne nesigurnosti po riječima struke jer je u ovom trenutku nemoguće utvrditi na koje bi se sve proizvode takva zaštita odnosila niti koliko dugo bi trajala isključiva korist takve odredbe. Ona bi svakako išla u prilog američke farmaceutske industrije kojoj bi se omogućila patentna zaštita za proizvode koji nigdje u svijetu više ne zadovoljavaju kriterije patentibilnosti. Nadam se da dan početka pregovora o punopravnom članstvu Republike Hrvatske u Europsku uniju nije daleko i da treba razmisliti o redoslijedu poteza i usklađivanju propisa s pravnom baštinom Europske unije. Utoliko bi bilo vrijedno pogledati kakva je praksa Europske unije koja i, pogotovo legislativa koja regulira ovu materiju. Doista Europska unija poznaje ove zakone. Dapače predviđa se da nadležna tijela ne mogu, ne mogu procjenjivati generičke proizvode u razdoblju ne kraćem od 6 godina. Čak u slučaju visoko tehnološki medicinskih razvijenih proizvoda i centraliziranog postupka taj je rok i 10 godina. Nadalje države članice mogu produžiti rok na 10 godina za sve medicinske proizvode plasirane na svom teritoriju kada smatraju da je to nužno u interesu zaštite i javnog zdravlja. Države članice imaju slobodu ne primjeniti navedeni rok od 6 godina nakon isteka patenta kojim se štiti originalni medicinski proizvod. U svakom slučaju vidi se da su ova pitanja na razini Europske unije regulirana, strogo i sa predviđenim dugim rokovima. Što se Hrvatske tiče prema odredbi članka 69. Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju Hrvatska se doista obvezala postupno usklađivati svoje zakonodavstvo sa pravnom stečevinom zajednice koja se odnosi na unutarnje tržište i druga područja vezana uz trgovinu. Hrvatska je u obvezi poduzeti nužne mjere kako bi se najkasnije u roku od 3 godine od stupanja na snagu Sporazuma odnosno privremenog sporazuma, to će biti 1. ožujka iduće godine, zajamčila razin zaštite industrijskog, intelektualnog i trgovačkog vlasništva koja je slična zaštiti koja postoji u zajednici uključujući i učinkovita sredstva za njegovu provedbu. Iz svega ovoga proizlazi da Republici Hrvatskoj predstoji tek usklađivanje relevantnih propisa sa “Acqui-om” iz ovog područja u dogledno vrijeme. Međutim usklađivanje zakonodavstva mora se provoditi postupno pa tako usklađivanje zakonodavstva u području lijekova i medicinskih proizvoda sa navedenim “Acqui-om” nije bilo predviđeno Nacionalnim programom za 2003. godinu. Praksa koja je primjenjena u susjednoj Republici Sloveniji govori da je Slovenija u sklopu pregovora o pridruživanju s Europskom unijom unutar poglavlja koje se odnosi na slobodno kretanje roba, a za primjenu “Acqui-a” koji se odnosi na farmaceutske proizvode za ljudsku upotrebu, tražila i dobila prijelazni period od 5 godina od dana stupanja u punopravno članstvo. I pri samom završetku dopustite da kažem da sam svjestan i kao bivši ministar vanjskih poslova, pritisaka koji dolaze iz Sjedinjenih Američkih država, koje su zainteresirane da Hrvatska ratificira ovaj memorandum, jer je procijena po Američkim izvorima da ukoliko se to ne dogodi da bi Američka farmaceutska industrija godišnju Hrvatskoj gubile između 30 i 35 milijuna američkih dolara. Što je možda za jednu Ameriku ne veliki novac, ali očito za Hrvatsku ukoliko bi se izvršila ratifikacija bez predviđenih simulacija sigurno znači veliki novac. Jer po podacima kojima ja raspolažem, otprilike 98% proizvodnje u Hrvatskoj odnosi se na generičke lijekove, čija bi proizvodnja i plasman nakon ratificiranja ovoga memoranduma u znatnoj mjeri bili ugroženi. Također treba razmišljati o radnim mjestima, jer negdje Pliva ovoga trenutka ima oko 4 tisuće zaposlenih. Ali Pliva nije jedini, mada je najveći proizvođač lijekova i farmaceutika u Hrvatskoj, tu je i Belupo sa svojih 900 zaposlenih, a sigurno da moramo voditi računa i o nekim manjim proizvođačima. i na samom koncu, dopustite da predložim odgodu same ratifikacije do kompletiranja ovoga prijedloga zakona, simulacijom posljedica njegove primjene i upućivanjem u saborsku proceduru promijenjene prateće pravne infrastrukture kao dijela obveze koji idu uz ovu ratifikaciju. Hvala lijepa.
Hvala lijepa zastupniku gospodinu Piculi. U ime Kluba HSP-a, gospodin zastupnik Tonči Tadić.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, dame i gospodo zastupnici, poštovani gospodine ministre. Ovaj memorandum je jedan doista ozbiljan korak, i držimo da je Sabor pri njegovoj raspravi morao imati ovdje nazočne i ostale članove Vlade, na koje se odnosi primjena ovog memoranduma, obzirom da on u mnogome zadire u gospodarstvo i gospodarski rast Republike Hrvatske. Sa stanovišta njegovih efekata, ako se ne poduzmu potrebne mjere, ovo će biti jedan od najkrupnijih gospodarskih promašaja ove Hrvatske vlade. i doista nevjerojatno da se promašaj koji je učinjen pri potpisivanju ovog sporazuma kao što je rekao moj prethodnik u potpuno drugim političkim okolnostima, sada uporno nastavlja. Ne vodeći računa o svim negativnim posljedicama potpisivanja i ratifikacije ovakvog sporazuma. Ovaj sporazum, ovaj memoranduma je bio inače i predmet spora između SAD i Europske unije, ali budimo realni, daleko je lakše boriti se sa ovakvim memorandumima pod kišobranom Europske unije, nego li kad čovjek ulazi u taj sustav izvan njega. Hrvatska međutim, stremi Europskoj uniji. Mi želimo ući u Europsku uniju, mi se želimo prilagoditi regulativi Europske unije, i doista nevjerojatno da se u tom vremenu, u tom procesu mi istodobno uporno želimo bilateralno vezati sa SAD-om i to učiniti pošto-poto. Ja bih ovdje potsjetio na činjenicu, da su Poljaci također ratificirali ovakav memorandum, ali sa stupanjem na snagu tek na ulasku u Europsku uniju, tako da imaju bolji kišobran koji bi ih štitio u eventualnim sporovima sa SAD-om koji će definitivno proizaći iz stroge striktne primjene ovakvog sporazuma. Ono što je za nas u Klubu HSP-a posebno uvredljivo je ovaj dio na strani 4. koji nije nota bene dio samo memoranduma, nego ga je pisala Vlada, a koja je svojevrsna prijetnja Hrvatskom saboru, strašan je sa trgovinskim sankcijama ako Sabor slučajno odbije ratifikaciju. Pa molit ću lijepo. Što se to Hrvatskoj strahovitog dogodilo od 98. do danas, dok taj memorandum nije bio ratificiran? Apsolutno ništa. Pogotovo ništa dobroga sa strane SAD-a. Ali zato mi je tim čudnije, kada se upravo to uzima kao argument da se mora pristupiti ratifikaciji svom brzinom. Ovaj sporazum je dakle na tragu svih onih sporazuma svih onih međunarodnih ugovora, memoranduma, konvencije i tome slično koje su Vlade ova, bivša, pretprošla potpisivale, a nakon toga se pojavljivale u Hrvatskom saboru sa izlikom, pa ljudi moji moramo to ratificirati, u pitanju je ugled Hrvatske. Takav argument ne stoji, jer je Sabor taj koji određuje što su to nacionalni interesi, a ne Hrvatska vlada po svom nahođenju. Ovaj sporazum dame i gospodo ostaje na snazi 10 godina. i tek nakon desetgodišnjeg razdoblja ga eventualno možemo raskinuti, a koje će biti posljedice po domaću farmaceutsku industriju, bolje i ne pomišljati. To je izravni udar na Plivu, jer se do sada Pliva mogla poslužiti minimalnim izmjenama pojedinog lijeka i prodavati ga u trećim zemljama. Međutim, striktnom primjenom ovakvog sporazuma to će biti apsolutno nemoguće. Dakle, nemoguće je usavršavanje proizvoda i prodaja tog usavršenog proizvoda pod firmom Hrvatskog proizvoda u trećim zemljama. Dakle, nema nikakvog razloga da će to po Hrvatsku imati štete. i zato držimo da nema nikakvog razloga ići iznad standarda Europske unije i zemalja tranzicije. Ono što je najzanimljivije pri tome, što doista nema razloga da će samo biti oštećene SAD. Pazite, sva Hrvatska znanstvena i stručna produkcija čini možda jedan promil svih zdravstvenih dostignuća SAD-a, ja doista ne vidim na koji način ćemo mi to njih silno oštetiti, ako ne prihvatimo ovakav sporazum? Dakle, ja doista nemam nikakvog razloga podržavati ovaj memorandum, videći koje su štete po Republiku Hrvatsku. Osim ako nije posrijedi nešto doista strašno, a to je, da ova Vlada zapravo ne radi u cilju zaštite Hrvatskih gospodarskih interesa, nego Američkih gospodarskih interesa. Ali tu smo onda već u jednoj doista delikatnoj situaciji, što bi možda iziskivalo i posebnu saborsku raspravu. Dakle, ovaj memorandum čak nema ni prijelaznog roka za Hrvatsku unutar kojeg bi se ona prilagodila tom stanju, nema u našem dnevnom redu niti popratnih dokumenata koja bi olakšali stanje za domaću farmaceutsku industriju i uveli makar i fiktivno takav prijelazni rok. Ne, naprosto se odmah ide u srž problema i odmah nastupaju doista stvarni gospodarski problemi za Hrvatsku industriju, posebice industriju lijekova. Iz svih tih razloga, dame i gospodo, HSP-e ne može pristati na ratifikaciju ovog memoranduma. i doista nam je čudno gospodine potpredsjedniče i gospodine ministre, što ste inzistirali da se ratifikacija provede po hitnom postupku. Kod ovako ozbiljnih memoranduma nema razloga da se ne pristupi tome u dva čitanja, odnosno da Sabor čak i odbije ratificirati takav dokument. Mi smo dame i gospodo dom koji štiti Hrvatske interese. i to je primarno o čemu moramo voditi računa kad raspravljamo o ovakvim dokumentima. A oni su sa ovakvim memorandumom definitivno narušeni. Hvala.
Hvala lijepa zastupniku Tadiću. Za riječ se javio predstavnik Vlade, potpredsjednik gospodin Andrija Hebrang.
Gospodine predsjedniče, štovane dame i gospodo zastupnici. Sve što je izrečeno ovdje je točno. No, ima jedan veliki "ali". Naravno ova Vlada nije donijela ovaj prijedlog pred vas preko noći, nego smo zaista probdjeli dane i noći nad ovim tekstom, i utvrdili da postoji jedan izlaz koji zaista u interesu Republike Hrvatske. Mi se ovdje nalazimo između međunarodnih obveza i moguće štete na domaće gospodarstvo, prvenstveno na naše farmaceutske proizvođače. Nešto što nas je natjeralo da se požurimo je ipak jedna odluka koja je donesena u međuvremenu o kojem govorimo a to je da je vlada Sjedinjenih Američkih Država 1. svibnja 2003. godine Republiku Hrvatsku uvrstila na posbenu watching list, posebnu listu promatranja, dakle, zemalja koje su pod posebnim promatranjem zbog toga, na toj listi je 36 zemalja jer se smatra da nedovoljno čine u zaštiti intelektualnog vlasništva. Dakle, mi smo prije nepunih godinu dana stavljeni na tu listu. I to nas je natjeralo da razmislimo ima li jedan potez koji bi koristio Hrvatskoj državi u njezinom pristupu europskim integracijama. U ovom trenutku to bi bilo jako važno da učinimo jer bi bio jedan pozitivni znak a da istovremeno ne škodimo farmaceutskoj industriji. I stupili smo odmah u pregovore sa farmaceutskom industrijom i sa njom u suradnji smo izradili prijedloge zakona. Međutim, onda smo dobili tumačenje međunarodnih pravnih stručnjaka koji nam omogući da ovaj zakon usvojimo a da ne stupi memorandum na snagu odmah nego kako kaže članak 19. stavak 2. tog memoranduma. Članci ovog ugovora, dakle, članak 19. stavak 2, kaže ovako: "Članci ovog ugovora stupiti će na snagu...", ne danom donošenja nego:"...danom primitka pisanja obavjesti diplomatskim putem kojim se stranke međusobno obavješćuju o stupanju na snagu svih propisa potrebnih za cjelovito izvršenje obveza ovog Ugovora.". Dakle, Zakon o memorandumu stupa na snagu ali tekst memoranduma ne stupa. Dakle, dobili smo s jedne strane za Hrvatsku državu jedan pozitivan znak i istup prema međunarodnim integracijama a s druge strane osigurali smo si prostor potreban da donesemo pozitivne zakone koji će ublažiti negativni gospodarski učinak. Jer članak 19. koji sam citirao, stavak 2. izrjekom kaže da čitav tekst ugovora stupi snagom tek, na snagu tek onda kada se međunarodnom diplomatskim putem i jedna i druga strana obavjeste da su donjele sve propise koji na temelju ovoga proizlaze. Dakle, da zaključim. U intenzivnim smo pregovorima i sa PLIVOM i sa Belupom i sa drugim proizvođačima i izrađujemo te zakonske propise. Zašto ih nismo odmah dali paralelno sa ovim Zakonom? Zbog toga što je tek agencija za lijekove tek u Hrvatskoj profunkcionirala, zapravo još nije stala na noge jer je novog datuma. Zbog toga jer se donose u Europskoj uniji, zemljama Europske unije mnogi propisi iz oblasti lijekova i procjenili smo da nam članak 19. daje zapravo jedan lijepi vremenski period, jedno lijepo vremensko razdoblje u kojem možemo temeljitije izmjeniti naše postojeće zakone o lijekovima, Zakon o patentima i ako treba kao što je bilo rečeno i u području drugih gospodarskih zakona. Znači da zaključim. Zakon stupa na snagu i daje znak dobre volje međunarodnoj zajednici ali tekst sporazuma ne stupa na snagu dok se stranke međusobno ne obavjeste da su donjele sve potrebne propise iz ovog teksta. Tako da mislim da možemo jednim ovakvim kompromisom dobiti i korist za pristupanje međunarodnim integracijama a isto tako si ostaviti dovoljno prostora za izradu svih onih propisa o kojima je ovdje bilo riječi. Hvala lijepo.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Sada prelazimo na pojedinačnu raspravu od 10 minuta. Uvaženi zastupnik gospodin Josip Leko. Nema ga. Gubi pravo. Zastupnik Stazić. Također gubi pravo. Gospodin zastupnik Josipović.
Gospodine predsjedniče, kolege zastupnici. Činjenica da su se evo izredali društvenjaci, pravnici, politolozi, pa evo sada i ja sa zadaćom da raspravljaju o generičkim lijekovima i ne znam čim jasno govori o tome da sasvim sigurno to nije neko naše novostečeno znanje nego da je očito da smo istruirani od onih ljudi koji jesu iz farmaceutske struke i koji se jako boje što će se desiti kada dođe do ratifikacije. Ja se zato neću upuštati u te termine koje malo razumije, moram priznati nego ću pokušati par kratkih rečenica, možda malo pravnog pogleda o čemu je riječ. Kao prvo bi primjetio da ovaj zakon zapravo ima skrivenu retroaktivnost. Sam zakon o ratifikaciji nije retroaktivan ali su njegove posljedice retroaktivne jer je ono što se ratificira uvodi u naš pravni sustav retroaktivnost pa bih konstatirao da je zapravo obrada ovog zakona nije primjerena toj činjenici. Drugo ta retroaktivnost sama po sebi uvodi određene ekonomske probleme koje ja moram priznati ne mogu ... [[Govornik se ne razumije.]] ali oni očito nisu, nisu beznačajni i mislim da i potpredsjednik Vlade gospodin Hebrang to potvrdio. Nadalje, mislim da je dosta zanimljiva teza da zapravo imamo vremena. Ako imamo vremena možda je zaista pitanje zbog čega hitni postupak i da li su se možda mogle kvantificirati stvari, racionalizirati, pogledati da li je onaj strah koji stoji iza ovih naših diskusija opravdan ili nije opravdan. Zanimljivo je isto tako da ovaj ugovor, ovaj memorandum sam po sebi moram reći da bih apsolutno podržao bez ikakve rezerve iz razloga jer zaista mislim da je intelektual, zaštita intelektualnog vlasništva nešto što svaka civilizirana država mora imati. I mislim da je Republika Hrvatska podsjetit ću u pogledu autorskog i srodnih prava ne tako davno uz suglasnost praktično svih zastupnika i tadašnje opozicije i tadašnje vladajuće pozicije donjela jedan zakon koji jako jača zaštitu autorskih prava i svrstava Republiku Hrvatsku među one zemlje koje imaju primjereno uređenu zašitu. Čak bih napomenuo, i to se u memorandumu i spominje da je Hrvatska tu u nekim aspektima ispred Sjedinjenih Država. Naime, Sjedinjene Države nisu ratificirale Rimsku konvenciju a to je njihova obveza prema ovom memorandumu i vidjeti ću da li ćemo mi imati neke mehanizme pritiska da ih uvjerimo da to učine sukladno obvezi koju su preuzeli. Moram priznati da u to sumnjam ali dobro. Dakle u načelu isto tako ne bih imao nikakvu primjedbu na to da se sva moguća zaštita industrijskog vlasništva, patenta, žiga uspostavi pro futuro. Jer to ne utječe na stečajne pozicije. Ne utječe na prava koja su subjekt na gospodarskoj sceni stekle u legalnom poslovanju. A svakako bih bio protiv da se nastavi praksa svojevrsnog piratstva koje ja mislim da Republiku Hrvatsku nikako ne bi legitimirala pa makar ona nešto i koštala. Za mene je najveći problem retroaktivnost a problem su mi i neke odredbe kod kojih bi, bio bih možda i grub po molo se vidi i neka kolonijalna narav ovog memoranduma jer smo kada se kompariraju rješenja koje su druge države napravile mi jedne od rijetkih koja trajanje patentne zaštite prilagođavanju trajanju ne po našem pravu nego po pravu Sjedinjenih Američkih Država. A isto je po pogledu produljenja tu smo potpuno jedinstveni po onim informacijama koje imam da u trajanje patentne zaštite ne uzimamo vrijeme registracije. To je nešto što kažem malo mi ostavlja gorak ukus u ustima u pogledu pozicije Hrvatske u cijeloj toj priči. Pa to vidim i kako nekakav problem, čak bih rekao i digniteta ovog Sporazuma. Neću ići u ove detalje, već su tu spomenuli prethodni govornici da je zapravo memorandumom predviđena i drugčija procedura da se najprije donesu propisi pa da se onda ide u ratifikaciju možda to i nije najbitnija stvar ja osobno ne bih na tome inzistirao. Ali bih se pridružio naravno onima koji apelirao da se možda satne na loptu da se vidi kakvi su efekti i da se bez dovođenja u sumnju obveze Hrvatske da osigura najviše standarde i autorsko praavne zaštite i patetno pravne zaštite razmisli o ovoj retroaktivnoj komponenti. Ja znam ono što je potpiosano to je take it or leave it. Dakle tu nema puno prostora. Ali baš zato možda bi trebaloa vidjeti neke analize i vidjeti dali se išta možda tu može učiniti. Zahvaljujem.
Zahvaljujem zastupniku. Riječ ima gospodin zastupnik Slavko Linić.
Gospodine predsjedavajući, potpredsjedniče. Ja bih skrenuo pažnju na dvije stvari. Ovdje govorimo prije svega o zaštiti domaće farmaceutske industrije. A misilm da trebamo govoriti o onome to je bolna rana i hrvatskog prorač.una i javne potrošnje a to je je trošak za ljekove to je zdravstvo. Evidentno je da ogromnog negativnog utjecja će primjena ovoga međunarodnog memoranduma imati na troškove lijekova, i na povećanje izdatke za zdravstvo. I to je ono što nas također mora podsjetiti da bi trebalo biti oprezno vezano za prihvaćanje ovoga memoranduma. Ali ja bih se vratio na dvije činjenice oko ovoga memoranduma. Jedno je ono što su europski standardi što nas neminovno čeka, i što je evidentno da za dvije tri godine moramo pr imjenivati. A drugo je normu ili institut koji ćemo prihvatiti a to je taj plan pantent protecion. KOji govori o posebnim pogodnostima američkoj farmaceustskoj industriji. Posebnim pogodnostima. To je nešto što Europa nije prihvatila, i što će nama pružiti mogućnost da pok okriljem sporazuma s Europom takkođer pokušamo osporavati. I treće. Kada govrimo o retroaktivnom djelovanju ovoga zakona onda se moramo zabrintui s obzirom da svjesno ulazimo u aktivnost, da prihvaćanjem memoranduma zadovoljimo međunarodnu formu, a ne donošenje zakona d apokušamo odgoditi primjenu koja je u vrlo kratkom roku. Svjesno ulazimo u to a zakon će imat iretroaktivno djelvoanje. Što znači da ćemo i te kako imati pr oblema sa nemolosrdnošću onih koji će pokušati ostvariti svoja prava u tom retrogradnom djelovanju. U ovom trenutku ni nemamo tih procjena koje nam govore što to znači. I upravo su to razlozi zbog kojih bi možda trebalo samo još jednom provjeriti što znači i ovaigra sa pravnim rješenjima. Što znači dali može imati negativnih posljedica i koliko s obzirom da vrlo jasnih podataka o tome nema. Osobno moram reći da me malo i razočarava šutnja farmaceutske industrije koja je uvijek bila vrl oaktvina. Jer polazim i da oni imaju odgovornots za budućnost svojih tvrtki i zaposlenih ali i razvoja. I sigurno da bi i s njihove strane činjenica da možda s ovakvim postupcima neće biti šteta za njih bi svima nama bilo lakše odlučivati. Jer su to preuzete obveze. 98. neovisno tko je bio i zašto je potpisao evidentno je da je stvorena obveza. Ali sada je teret odlučivanja na nama saborskim zastupnicima. U tom teretu lakše ga je podjeliti kada bi imali ipak pisane činjenice malo drukčije nego smo ih imali do jučer. Jer je farmaceutska industrija ostvarila pisane činjenice vezane za primjenu ovoga memoranduma. I s obzirom da ulazimo u vrlo rizično pravno ja bih rekao prolongiranje primjene ovoga memoranduma mislim da bi i te kako značilo razmišljanje i neki dokumenti od farmaceutske industrije svima nama kod ovoga odlučivanja. Nije to jedini sporazum, sjetite se i luka Ploče koje su također zbog teških uvjeta teških uvjeta ja bih rekao potpisane a onda smo i te kako raspravljali u Hrvatskom saboru o posljedicama dali ćemo ga ili ga nećemo prihvatiti. I to je bio razlog da je Vlada pokrenula postupke promjene i pokušaja da izmjeni određene uvjete. Evidentno je da i to jedan od mogućnosti da zbog nedoumice u parlamentu pokrenemo postupke. Jer ono što nama treba u ovome slučaju vezano za memorandum to je samo prijelazno razdoblje to je samo rasprava o retrogradnosti primjene nekih od ovih instituta. I to je razlog da bi možda zaista obziljno trebalo razmisliti koji je pravi put da ako je moguće nešto promjenimo da ne bi sutra platili visoku cijenu zbog ovakvoga rješenja koje je pred nas večeras iznesen. Jer večeras smo doznali tu činjenicu da ćemo probati pravnim putem odgoditi primjenu. Ali nitko od nas ne zna što je cijena toga. I nitko ne može pretpostaviti dali to može koštait puno. I upravo iz toga razloga mislim da prihvaćanje ovoga memoranduma bilo dobro. Orvorili smo raspravu odgoditi dok zaista ne dobijemo kvalitetne procjene. Jer u ovom trenutku zaista ih nemamo da bi mogli podržati ovakav dokument. Hvala.
Hvala lijepo zastupniku. Zastupnik gospodin Krešo Čosić.
Štovani gospodine potpredsjedniče, dozvolite da se uključim čini mi se u ovu vrlo zanimljivu raspravu. Svakako trebamo biti krajnje osjetljivi i odgovorni prema hrvatskim nacionalnim interesima u cijelini posebno glede gospodarskih interesa s obzirom na situaciju u kojoj se danas nalazi hrvatsko gospodarstvo. I svakako nikome ne pada na pamet da učini nešto posebno u Hrvatskom saboru što bi bilo suprotno hrvatskim gospodarskim interesima. ali mi smo prisiljeni uvažavait određene standarde, određene činjenice koje pokazuju da postoji značajna razlika u količini znanja kada se integriramo u razvijeno svijet. Priznavanje intelektualnog vlasništva značit će za Republiku Hrvatsku na žalosts jedno veliko razočaranje. Priznavanje tuđega znanja priznavanje tuđih proizvoda, priznaavnje novo stvorene vrijednosti koja se stvar u društvima koje investiraju u znanje, koja komercijaliziraju znanje i to je činjenica. I kad abudemo se suočili sa takvim sporazumima koji su nužnost onda ćemo konstatirati da na žalost mi ćemo morati htjeli ili ne htjeli izgubiti ono s čim ne raspolažemo, a ne raspolažemo na žalost sa tolikim znanjem da bi mogli kompenzirati sve ono što se u sferi priznavanja ovakvih sporazuma dešava. Prema tome nikakva odgoda ovakvih sporazuma neće našu situaciju ni u kojoj mjeri poboljšati. To su činjenice i to je realnost i to je stvarnost. Posebno htio bih reći sljedeće. Ovaj sporazum je potpisan pred šest godina. Danas nakon šest godina tražimo simulacije. Simulacije koje bi trebale značiti kvalitetnu analitiku, analizu koje su trebale provesti farmaceutske kuće u Republici Hrvatskoj. Pa to je zaista smiješno pa šta smo radili ovih proteklih šest godina? Mi danas u Hrvatskom saboru trebamo donijeti odluku, a elemenata kvalitetne analitike koje bi danas trebale dostaviti prilikom donošenja ove odluke farmaceutske kuće nema. Prema tome, zaista činjenice upozoravaju da nema nikakvih razloga danas nakon šest godina pokrenuti jedan novi proces izrade analitičkih prosudbi koje bi trajale opet nekoliko godina. Pitanje je da li smo mi za tako nešto spremni ili nismo. Vrijeme pokazuje da naš nerad, nedostatak kvalitetnih informacija kada se donose ključne strateške odluke ne možemo kompenzirati odugovlačenjima to je jedna stvar, a druga stvar morati ćemo se sukobiti sa činjenicama i stvarnošću kao što sam rekao na početku, oni koji znaju više, oni koji stvaraju više zato inzistiraju na tim standardima koji komercijalizirani za njih znače zaradu i to je stvarnost i zbog toga mislim da nema nikakvog razloga u nedogled još nekoliko godina odugovlačiti sa ratifikacijom ovog važnog sporazuma, jer ništa neće promijeniti suštinu i stvarnost o kojoj sam govorio. Hvala lijepa.
Zahvaljujem zastupniku gospodinu Ćosiću. Za ispravak netočnog navoda se javio zastupnik gospodin Slavko Linić.
Ispravljam netočni navod koji je izrekao moj kolega, a odnosi se na to da nema dovoljno patenata i da je problem u našem neradu jer patentima ne stvaramo. Upravo u ovom području imamo ogroman broj patenata, imamo najjače institute i kada govorimo o "Plivi" vjerojatno 90% primijenjene znanstvenog rada je u "Plivi". Imamo previše patenata. Ovim zakonom nećemo ih moći iskoristiti. To je ono što želim ispraviti. Ovaj zakon te patente neće omogućiti.
Hvala zastupniku gospodinu Liniću. Da li želi potpredsjednik Vlade zaključnu? Potpredsjednik Vlade i ministar gospodin dr. Andrija Hebrang.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Štovane dame i gospodo zastupnici. Sve što ste izrekli je apsolutno točno, tu nema ni jedne riječi se dodati i što su rekli štovani zastupnici gospodin Josipović, gospodin Slavko Linić i ovo što je rekao gospodin zastupnik Krešo Ćosić to su neoborive činjenice. Međutim moramo uzeti u obzir da nam istječe vrijeme usklađivanja naših propisa koji su neophodni za međunarodne integracije. Ovaj propis koji se evo vuče već toliko godina i koji je Hrvatsku donio kao što sam rekao na jednu nezavidnu listu 36 zemalja koje zapravo ne znaju što bi same sa sobom. Prihvaćanjem ovog Memoranduma mi dajemo pozitivan znak međunarodnoj zajednici da smo spremni ući u usklađivanje naših propisa sa europskima pa evo i američkima, ali se ne obvezujemo da taj propis vrijedi od dana donošenja. Jer kao što sam rekao da nema ovog članka 19. stavka 2. mi zaista ne bi našli drugo rješenje nego paralelno donijeli sve potrebne zakone. Ali članak 19. stavak 2. kao što sam rekao i sada ponavljam, on definitivno odgađa tekst Memoranduma do dana donošenja svih potrebnih propisa za njegovu primjenu. Mi smo u intenzivnim kontaktima i sa "Plivom" i sa "Belupom" i sa još nekoliko proizvođača koji bi bili s ovim tekstom pogođeni kad bi on stupio odmah na snagu. Dakle kažem zakon stupa na snagu i daje pozitivan znak međunarodnoj zajednici ali tekst ne stupa na snagu. Mi smo s njima u intenzivnim pregovorima, razgovorima. Evo samo da vam kažem da sam imao dva razgovora 15 minuta prije stavljanja ove točke na dnevni red, toliko su ti razgovori intenzivni i oni su definitivno se složili budući da im je ovaj članak 19. garancija da se šteta neće dogoditi i da imamo vremena do primjene uskladiti naše propise i to je razlog zašto kao što je rekao gospodin Linić, šuti farmaceutska industrija. Zato jer su u ovom tumačenju ovog zakona dobili garanciju da se neće ništa negativno dogoditi. Analitika je zapravo izrađena, mi ju sada provjeravamo. Naša je procjena da bi kad bi trenutno stupio na snagu ovaj Memorandum šteta bila negdje oko 200 milijuna dolara godišnje, to je procjena. Možda i nešto veća iznad toga. Međutim isto tako imamo prijedloge od farmaceutske industrije kako tu štetu ne anulirati, to nećemo moći nego ju maksimalno umanjiti kroz sljedećih nekoliko mjeseci kada se obvezujemo da bi donijeli i ove dodatne zakone, dakle prije svega izmjene Zakona o lijekovima i medicinskim proizvodima i izmjenu Zakona o patentima. Znači evo još jednom da zaključim. Sve što ste rekli je točno, ali članak 19. zapravo nam daje mogućnost da sve ispravimo do stupanja na snagu ovog teksta, a da s tim tekstom damo znak međunarodnoj zajednici da upravo sada kada smo na pragu ajde da kažemo odluke o hrvatskoj sudbini da damo još jedan argument s kojim kažemo je Hrvatska je u stanju uhvatit se koštac sa svim onim što nas čeka. Ulazak u sve međunarodne integracije za malu zemlju je bolan. Ovu bol možemo trenutno okupirati evo sa člankom 19. i glavobolju odgoditi za nekoliko mjeseci. Hvala lijepo.
Zahvaljujem potpredsjedniku i ministru gospodinu Andriji Hebrangu. S time smo iscrpili raspravu i prijavljene govornike. Zaključujem sjednicu, zaključujem točku dnevnog reda. Zaključujem današnju sjednicu. Sutra u 9,30 sati nastavljamo sa proračunom. Hvala lijepo.
Četvrto. Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju memoranduma o razumijevanju između Vlade Republike Hrvatske i Vlade Sjedinjenih Američkih DRžava o zaštiti prava intelektualnog vlasništva, hitni postupak, prvoi drugo čitanje, rasprava o tekstu zakona je završena. Amandman je podnio Odbor za zakonodavstvo. Molim predstavnika Vlade da se očituje o amandmanu Odbora za zakonodavstvo. Potpredsjednica Vlade ministrica gospođa Jadranka Kosor izvolite. Ministar zdravstva i socijalne skrbi gospodine Andrija Hebrang. Izvolite.
Amandman se prihvaća.
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Tko je za? Hvala. Tko je protiv? Suzdržani? Utvrđujem da je sa 77 glasova za 23 protiv i 1 suzdržanim donesen Zakon o potvrđivanju momoradnuma o razumijevanju između Vlade Republike Hrvatske i Vlade Sjedinjenih Američkih Država o zaštiti prava intelektualnog vlasništva u tekstu kako ga je predložio predlagatelj zajedno sa prihvaćenim amandmanom. Gospođe i gospodo zastupnici, nastavljamo s radom. Pozravljam predsjednika Vlade, podpredsjednike Vlade i ministre. Prelazimo na prijedlog Državnog proračuna Republike Hrvatske za 2004. godinu Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da, dr. Ivo Sanader predsjednik Vlada RH