Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Druge sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2009. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 100 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 88 narodnih poslanika, odnosno da je prisutno više od jedne trećine narodnih poslanika i postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici:Velimir Ilić, Jelena Travar-Miljević, Zoran Bortić i Nikola Novaković. Saglasno članu 88. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da sam pozvala da sednici prisustvuje Aniko Muškinja-Hajnrih, državni sekretar u Ministarstvu za ljudska i manjinska prava. Pozdravljam ministra i gospođu državnog sekretara. Prelazimo na 1. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O ZABRANI DISKRIMINACIJE (nastavak u pojedinostima) Na člana 3. amandman je podneo poslanik Goran Mihajlović. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Vitomir Plužarević. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Gospodine Plužareviću, imate reč.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneli smo amandman na član 3. stav 2: reč "samo" se briše. Stranac u Republici Srbiji, u skladu sa međunarodnim ugovorima, ima sva prava zajamčena Ustavom i zakonom, izuzev prava koja po Ustavu i zakonu imaju samo građani Republike Srbije. Predlažemo da se ova reč "samo" briše i time bi ovaj član 3, to su zaštićena prava lica, mogao da ima kvalitetniji komentar, mada smo mi kao SRS u dosadašnjem izlaganju mnogo toga prokomentarisali. Samo da ponovim, podneli smo 463 amandmana i time smo želeli da ovaj zakon o diskriminaciji poboljšamo, ne bi li to uradili, a verovatno ćete na kraju vi svojim pritiskom na određeno dugme prihvatiti ovaj zakon, protiv kojeg je uglavnom većina građana u Srbiji. Samo ću da prokomentarišem, postoje zemlje gde po bilo kom osnovu ova oblast se neguje, to mi u Srbiji znamo i vidimo, ali se to nas ne tiče. Nas samo zabrinjava da naša Vlada ovu oblast smatra normalnom.
Zahvaljujem. Da li još neko želi po ovom amandmanu? (Ne.) Na člana 3. amandman je podneo poslanik Ljubomir Kragović. Gospodin Kragović nije tu, tako da nije u prilici da obrazloži amandman. Na člana 3. amandman je podneo narodni poslanik Srboljub Živanović. Takođe nije u sali. Na člana 3. amandman je podneo narodni poslanik Tomislav Nikolić, koji nije u sali. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu prihvatili su amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na člana 3. amandman je podneo poslanik Sreto Perić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li gospodin Perić želi da obrazloži amandman? (Da.) Gospodo poslanici, molim vas da budete tiši, da pratimo izlaganje gospodina Perića, koji želi da obrazlaže svoj amandman.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo predsedniče, gospođa Nada Kolundžija se odvažila da kaže da su poslanici SRS apriori protiv ovakvog zakona. Pokušali smo određenim brojem amandmana da popravimo tekst zakona, međutim ni ovaj broj amandmana ne može učiniti kvalitetnim nešto što u osnovi nema razloga za to. Član 3. predviđa da svako ima pravo da ga nadležni sudovi i drugi organi javne vlasti Republike Srbije efikasno štite od svih oblika diskriminacije. Setite se u članu 1. Predloga ovog zakona uveden je novi institut poverenika za zaštitu ravnopravnosti. Verovatno je to urađeno iz razloga da se određen broj ljudi, članova DS, zaposli i neko je od poslanika SRS u obrazlaganju amandmana kazao da Vlada nije razmatrala posledice ekonomske krize, a ovakav zakon jeste na dnevnom redu. Posledica ekonomske krize Vlada nije razmatrala ozbiljno iz razloga što je određen broj ministara u Vladi, potpredsednika Vlade i sam predsednik rekli da bi nama ekonomska kriza mogla da donese korist. Predložio sam da se u članu 3. stav 3. briše i da glasi: Nije dozvoljeno vršenje prava utvrđenih ovim zakonom protiv cilja u kojem su priznata, ili sa namerom da se uskrate, povrede ili ograniče prava i slobode drugih zajamčenih Ustavom, zakonom i drugim međunarodnim ugovorima i aktima. Ovo je efikasan amandman, potpuno precizan i mislim da bi ga trebalo prihvatiti, jer nama, poslanicima SRS, magluština poput EU nije pomutila vidike i umemo da prepoznamo šta je u interesu građana Srbije.
Zahvaljujem, gospodine Periću. Da li još neko želi po ovom amandmanu? Gospođa Kolundžija, izvolite.
Poštovana predsednice, uvaženo predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, želim samo da pojasnim građanima šta je suština ovog amandmana. U tekstu zakona predloženo je da je zabranjeno vršenje prava utvrđenih – i onda se nabraja. Amandman glasi: nije dozvoljeno vršenje prava. To je suština ovog amandmana, pa bih zaista morala da kažem, s obzirom na to da se radi o zakonu kojim se zabranjuje diskriminacija, reč "zabranjeno" jeste adekvatnija. Hvala.
Zahvaljujem. (Dragan Todorović, sa mesta: Replika. Vezano je za poslaničku grupu.) Nije bilo ničeg uvredljivog. (Dragan Todorović, sa mesta: Vi tumačite da li je za nas bilo uvredljivo ili ne.) Molim vas, nije bilo nijedne jedine rečenice, ni uvredljive reči. Nije vas dobro razumela? Izvolite. (Zoran Krasić, sa mesta: Mogu li ja da vam objasnim.) Ne možete i vi i gospodin Todorović, jedan od vas dvojice.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovo što je rekla gospođa Nada Kolundžija ima za cilj da obmane građane Srbije. Vi ste svedoci, posebno građani Beograda, kako to radi žuto preduzeće i kako to radi DS. Zašto mi želimo da budemo precizni? Zato da nam ne bi posle 10 godina stizali računi, navodno za neplaćene kamate, neplaćene komunalije, neke račune koje niko živ danas više ne može da dokaže. U kakvoj mi to državi živimo, u kojoj je zakonom određeno da posle godinu dana ti dugovi zastarevaju, a nama danas Dragan Đilas šalje račune i to nema porodice koja nije dobila, navodne račune i dugove iz 99, 2000, 2001. godine itd. Kakvu sigurnost kao građani Srbije možemo da očekujemo od vas? Apsolutno nikakvu i zato pokušavamo, baš u ovom zakonu o diskriminaciji, da se izborimo za prava naših građana, da ne budu diskriminisani i da na ovako grub način zloupotrebljavate zakon i da pljačkate građane Srbije, zato što se budžet ne puni vašom krivicom, jer ste prihvatili SSP. Nemate para. Tačno, pojeli i popili. Sada pljačkate građane Srbije, navodno tražeći im za neke neisplaćene dugove. A gde su dokazi? U kojoj to državi neko može nekome da ispostavi račun, a da nema dokaza? Jednostavno traži i kaže – ako platite ovaj iznos, nećemo vam naplatiti kamatu. Kakva je ovo država? Pljačkate nemilosrdno na svaki mogući način građane Srbije i to polako pokazuje da vam se bliži kraj, i to kraj, kako onaj naš narod kaže, koji je sličan vašoj boji, ali sa motkama. Hvala vam.
Gospođo Kolundžija, po amandmanu, u okviru vremena ZES-a, poslaničke grupe.
Poštovana predsedavajuća, osim što je gospodin Todorović zloupotrebio pravo i nije govorio o amandmanu, on je tvrdio istovremeno da sam obmanula, jer čitam ono što piše. Dakle, u osnovnom tekstu zakona piše da je zabranjeno vršenje prava utvrđenih ovim zakonom protivno cilju u kome su priznata ili sa namerom da se uskrate, povrede ili ograniče prava i slobode drugih zajamčenih Ustavom međunarodnih prava. Amandman glasi – umesto "zabranjeno", "nije dozvoljeno" vršenje prava utvrđenih ovim zakonom, protivno cilju. Hoću da kažem da obmana prosto nije nešto što stoji. Čitala sam i tekst osnovnog zakona, i tekst amandmana, i rekla zašto smatram da je reč "zabrana" bolja reč od "nije dozvoljeno", preciznija. I to apsolutno nije davalo za pravo nikome da replicira ili da smatra da sam pogrešno nešto protumačila. Ništa nisam tumačila. Pročitala sam ono što je napisano. Hvala.
Zahvaljujem. Gospodin Vladan Batić ima reč. Izvolite. Nema osnova za repliku.
Gospođo predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, ne bih želeo da se upuštam u polemiku koju je započeo gospodin Todorović, ali bih pitao da li je diskriminacija, odnosno da li je zabranjeno ili nije dozvoljeno ono što se događa sa više od 100.000 rezervista? Dakle, da li je diskriminacija kada se za 10.000 rezervista Topličkog okruga isplati 25 miliona evra, odnosno dve milijarde, a svi ostali mesecima moraju da se potucaju od nemila do nedraga, da ih lažu i obmanjuju advokati i da ne mogu da ostvare princip ravnopravnosti i jednakosti svih građana pred Ustavom? To je suština diskriminacije. Hvala.
Zahvaljujem. Nema osnova za repliku. Gospodin Batić je rekao da ne nastavlja sa nečim što ste vi započeli. Na član 3. amandman je podneo poslanik Vlada Milojković. Da li gospodin Milojković želi da obrazloži amandman? (Da.) Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Izvolite, gospodine Milojkoviću.
Dame i gospodo narodni poslanici, na osnovu člana 147. Poslovnika podneo sam amandman na član 3. stav 3. Član 21. Ustava Republike Srbije o zabrani diskriminacije glasi: Pred Ustavom su svi jednaki. Svako ima prava na jednaku zakonsku zaštitu, bez diskriminacije. Zabranjena je svaka diskriminacija, posredna ili neposredna, po bilo kom osnovu, a naročito po osnovu rase, pola, nacionalne pripadnosti, društvenog porekla, rođenja, veroispovesti, političkog ili drugog uverenja, kulture, jezika, starosti, psihičkog ili fizičkog invaliditeta. Vlada, predlažući ovakav zakon, nije vodila računa o običajima koji postoje u jednoj sredini i moralnim shvatanjima jednog naroda. Da je Vlada iskreno htela da se bori sa bilo kojim vidom diskriminacije, trebalo je da propiše kao krivično delo, da predvidi adekvatnu krivičnu sankciju i da se pitanjem diskriminacije kao krivičnim delom bavi nadležni sud u krivičnom postupku. Dakle, krivičnopravna zaštita je najbolje rešenje za zaštitu srpskog društva od diskriminacije. Evropska unija vama nameće zakone, a ona sama krši ljudska prava po bilo kom osnovu. Primer za to je Haški tribunal i dr Vojislav Šešelj, kome su uskraćena sva prava koja mu pripadaju.
Zahvaljujem. Povredu Poslovnika reklamirao je ko: gospodin Todorović ili gospodin Krasić? Obojica. Izvolite, gospodine Krasiću. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo Čomić, moram da priznam da na neki način osećam potrebu da vi preuzmete predsedavanje Skupštinom, jer bi vi znali kako se primenjuje Poslovnik kada su bar neke stvari u pitanju. Znate da šef poslaničke grupe ima prednost u odnosu na ostale poslanike i molio bih da upozorite predsednika Skupštine da ne krši Poslovnik. Javljam se po članu 101. stav 1, gospođo predsedavajuća, prekršili ste Poslovnik koji je vrlo precizan, i ovakav kakav je daje ipak pravo poslanicima da se jave ukoliko se Poslovnik krši. Stav 1. kaže da ukoliko se narodni poslanik u svom izlaganju na sednici Narodne skupštine uvredljivo izrazi, ovo nije slučaj, o narodnom poslaniku iz druge poslaničke grupe, pa sad kaže – navodeći njegovo ime i prezime ili funkciju, odnosno pogrešno protumači njegovo izlaganje. Javljam se na osnovu ovog dela prvog stava Poslovnika Skupštine Republike Srbije, jer u prethodnom izlaganju poslanika gospodina Vladana Batića pomenuo je imenom i prezimenom – Dragan Todorović koji je započeo prethodnu raspravu, što je pogrešno protumačeno, gospođo predsedavajuća. Uopšte nisam počeo raspravu, raspravu je počela gospođa Nada Kolundžija, a ja sam se javio da repliciram Nadi Kolundžiji, zato što je pogrešno tumačila amandman koji je podnela SRS i ono što smo mi želeli amandmanom da ispravimo na član zakona i što ukazujemo na sve ove probleme kada je u pitanju vladavina DS, odnosno diktatura… [[Isključen mikrofon.]]
Zahvaljujem, dva minuta je prošlo. Gospodine Todoroviću, u skladu sa članom 101, pre svega htela sam da kažem da gospodin Batić nije pogrešno tumačio ništa. On je potpuno logično zaključivao i to je izneo. Drugo, u poslednjem stavu člana 101. kaže se – odluku u slučajevima iz ovog člana donosi predsednik Narodne skupštine. Prema tome, predsedavajući je taj koji ocenjuje da li ima uslova za repliku. Replika ne može da traje duže od tri minuta. Dobro, to i niste uradili. Upozoravam vas da ste ovaj put zloupotrebili Poslovnik i da će ubuduće biti izricane mere. Nema osnova za povredu Poslovnika, odnosno vaše obrazloženje nije u skladu sa povredom Poslovnika, niti ima povrede Poslovnika. Gospodine Krasiću, izvolite, imate reč.
Gospođo Đukić-Dejanović, vi kada kršite Poslovnik, vi to radite tako majstorski da ne kršite samo odredbu jednog člana, nego čitavog niza članova. Sada koristim priliku da se pozovem na član 103. stav 1. i da vam samo skrenem pažnju u čemu se to ogleda. Vi ste dali reč gospođi Nadi Kolundžiji, koja je dezavuisala pre svega javnost. Molim vas, amandman gospodina Srete Perića se odnosi na član 3. stav 3, i u onome što je predložila Vlada, zabranjuje se vršenje prava utvrđenih ovih zakonom. Prava utvrđeno ovim zakonom je pravo oštećenog lica, diskriminisanog da traži zaštitu, a ne radi se o pravu, kako ga ona tumači, zabrane diskriminacije. Pravo je jednakost i ravnopravnosti. Pre nekoliko dana sam vam dokazao da ona nije ni čitala zakon, niti amandmane. Mnogo je bolja formulacija ''nije dozvoljeno'', jer ako ide formulacija ''zabranjeno'', onda mora da ide i sankcija. Vi u odredbama o kaznama u ovom zakonu nemate nijednu sankciju za povredu člana 3. stav 3. Šta vredi, to je Demokratska stranka, „žutica“, „kupus gleda, meso vadi“, jedno priča, drugo radi. To je Demokratska stranka. Dragi građani, ne remetim vaše pravo da učestvujete na izborima i da glasate, ali snosite i vi odgovornost kada zaokružite ovo žuto. Kada zaokružite ovo žuto, dobijate ovakve zakone.
Gospodine Krasiću, nema povrede člana 103. Poslovnika. Govornik može da govori samo o pitanju koje je na dnevnom redu, tako se gospođa Kolundžija i ponašala, ona je zapravo govorila u okviru vremena koje stoji na raspolaganju poslaničkoj grupi ZES. Izričem vam opomenu jer ste zloupotrebili Poslovnik. Upozoravam vas da ne dobacujete sa mesta, gospodine Krasiću. Na član 3. amandman je podneo poslanik Zoran Popović. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li gospodin Popović želi da obrazloži amandman? (Da.) Izvolite. Gospodine Krasiću, izreći ću vam i drugu opomenu.
Ispred poslaničke grupe SRS podneo sam amandman na član 3. stav 3. Predloga zakona o zabrani diskriminacije, tako što sam predložio da se ovaj stav promeni i da glasi: ''Nije dozvoljeno vršenje prava utvrđenih ovim zakonom protivno cilju u kojem su priznate ili sa namerom da se uskrate, povrede, ograniče ili ukinu prava i slobode drugih zajamčenih Ustavom i međunarodnim ugovorima''. Ovaj amandman ima pravno-tehničku redakciju i to u pogledu predloga da se reč ''zabranjeno'' zameni rečju ''nije dozvoljeno'', jer je očigledno da kada ste prepisivali tekst ovog predloga zakona od neke zemlje članice EU niste vodili računa o terminološkoj korekciji dispozitiva ove pravne norme, što samo pokazuje da je režim Borisa Tadića nepismen i da mu se žuri da štancuje zakone kao cigle, bez obzira na njihov tehnički i suštinski kvalitet. Kada ovo kažem mislim pre svega na manjinske grupe drugačijeg polnog opredeljenja, koje moraju prihvatiti činjenicu da postoji i većina nas i da time što se ovim zakonom priznaje njihovo pravo ipak ne mogu uzurpirati naše pravo na slobodno mišljenje. To slobodno mišljenje nas većine se najbolje može ilustrovati kroz rečenicu - da je bog hteo drugačije da uredi svet, on ne bi prvo stvorio Adama i Evu, nego bi stvorio Adama i Stevu. Tadićev režim radi kontra, tako što Evu menja za Stevu.
Da li još neko želi po ovom amandmanu? (Ne) Na član 3. amandman je podnela poslanik Gordana Pop-Lazić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li gospođa Pop-Lazić želi da obrazloži amandman? (Da.) Gospođo Pop-Lazić, imate reč, izvolite.
Kako nije dozvoljeno vršenje prava utvrđenih ovim zakonom, suprotno cilju u kojem su priznata u nameri da se uskrate ili ograniče prava i slobode drugih, zajamčena Ustavom i međunarodnim ugovorima, pitam vas da li je zajamčeno pravo na rad? Jeste. Da li je zajamčeno pravo na štrajk? Jeste. Šta se onda desilo sa radnicima „Komgrapa“, koji su juče imali svoj štrajk upozorenja i koji su danas svi ne papirom suspendovani, ali nije im dozvoljeno da priđu svojim radnim mestima kako bi im se dao otkaz, jer nisu došli da rade. Znate ko je kupio „Komgrap“ i znate za koje pare, za četiri miliona i 300 hiljada evra, iako je vrednost negde oko 120 miliona samo nekretnine „Komgrapa“ vrede, zatim uplata zarada se vrši selektivno, dakle, ne dobijaju platu svi koji rade, nego oni koji se sviđaju direktoru. Ne može 40 ljudi da ode u penziju zbog toga što se ne uplaćuju doprinosi. Šta će ti ljudi da rade? Kome će oni po ovom zakonu da se obrate? Hoćemo li ovaj zakon, što vi kažete, da svedemo samo na pedere i na lezbijke ili ćemo da pričamo o ovim krucijalnim stvarima koje drmaju Srbiju, ili se plašite da o tome progovorite? Hoće li ovaj poverenik da rešava ova pitanja, kada ih ni sud godinama ne rešava u postupku poništaja ovakve pljačkaške privatizacije, iza koje stoji neki Slobodan Stanković, a iza koga stoji neki Dodik, a iza koga stoji neki Tadić. To su naši problemi, gospodo, o kojima mi danas treba da pričamo i uopšte treba da govorimo, jer će nam se dešavati takve stvari neprestano na ulicama (Predsednik: Zahvaljujem. Morate da završite.), sem ako svesno ne idete na izazivanje građanskog rata. Zahvaljujem.
Da li još neko želi po ovom amandmanu? (Ne) Da li neko želi reč? Gospođa Jorgovanka Tabaković, izvolite.
Koristim pravo iz člana 143. stav 2.
Gospodo poslanici iz poslaničke grupe SRS, upozoravam vas da ću izricati mere zbog toga što ometate gospođu Tabaković da se obrati parlamentu.
Poštovane kolege, poštovani građani Srbije, hoću da u sklopu rasprave o temi prava zajamčenih Ustavom, kažem da Ustavu u članu 43. stav. 4. kaže da se sloboda ispoljavanja vere ili uverenja može ograničiti zakonom, samo ako je to neophodno u demokratskom društvu radi zaštite života i zdravlja ljudi, morala demokratskog društva, slobode i prava zajamčenih Ustavom, javne bezbednosti itd. Postavljam pitanje – ko je definisao šta je moral demokratskog društva, da bi on bio drugačije propisivan zakonom o zabrani diskriminacije, pogotovo zato što je u mnogim od obrazloženja na podnete amandmane koje je podneo poslanički klub Napred Srbijo, u odgovorima pri odbijanju amandmana, definisano da je moral mnogo široka kategorija i da on ne može biti obuhvaćen ovim zakonom. Da li postoji određenje šta je moral demokratskog društva, jer je za mene, kao Srpkinju i pripadnika verske zajednice koja se zove pravoslavna crkva, moral crkveni jednak moralu demokratskog društva. U tom smislu postavljam pitanje da li je taj moral isti? Za mene jeste? Da li je to za vas kao demokratsko društvo i da li vam zakon o zabrani diskriminacije omogućava da vi ustavno pravo, definisano članom 43, sužavate, a da niste definisali iz kojih razloga i interesa građana to činite. Hvala. (Tokom ovog govora poslanici SRS lupali o klupe.)
Na član 3. amandman je podnela narodni poslanik Nataša Jovanović, koja nije u sali. (Aleksandar Martinović: Želim da govorim po Poslovniku.) Po Poslovniku – nije bilo povrede Poslovnika. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, skandal je sam po sebi, gospođo Đukić-Dejanović, da vi kada se neko javi po Poslovniku, a da čovek uopšte nije imao priliku da obrazloži zašto smatra da je došlo do povrede Poslovnika, paušalno kažete – nije bilo povrede Poslovnika. Povredili ste član 104, kada je reč o dostojanstvu Narodne skupštine. Ovde se ne čuje buka narodnih poslanika SRS, ovde se čuje odjek nezadovoljnog naroda, kojeg ste prevarili na izborima. Tom narodu ste obećali ...
Narodni poslaniče, nema povrede Poslovnika, izričem vam opomenu. Udaljite se sa govornice, molim vas. [[Glasan aplauz poslanika SRS.]] Udaljite se sa govornice, izrekla sam vam opomenu. Zloupotrebili ste, izvolite na mesto, preduzeću naredne mere, molim vas udaljite se sa govornice. Na član 3. amandman je podneo poslanik Dragan Živkov. Da li gospodin Živković želi da obrazloži amandman? (Da.) Izvolite, gospodine Živkov.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na član 3. ovog zakona, zaštićena prava i lica u članu 3, koji obuhvataju treći stav. Moj amandman glasi: da se u članu 3. stav 3. ovog zakona, koji glasi: "Zabranjeno je vršenje prava utvrđenih ovim zakonom protivno cilju u kome su priznata ili sa namerom da se uskrate, povrede ili ograniče prava drugih..." briše. U odgovoru Vlade koji sam dobio da se amandman ne prihvata, u obrazloženju piše da se amandman ne prihvata iz razloga što amandman nije u skladu sa svrhom zakona i nepotrebno ograničava zaštitu od diskriminacije. Dame i gospodo, SRS i poslanici koji su ispred SRS podneli amandmane su mnogo amandmana iz razloga što su želeli da se ovaj zakon, prvo, povuče iz procedure, a drugo, da poprave zakon, s obzirom da zakon moralne stvari, koje regulišu odnose u jednom društvu, apsolutno urušava. Gospodine ministre, i prošli put sam vas pitao da li se osećate iole, imalo odgovornim – kasnije, kada se u mnogim gradovima budu vršili skupovi i protesti, tj. izražavanje opredeljenja iz člana 21. ovog zakona, gde se seksualno opredeljenje bude regulisalo ovim zakonom i gde će moći apsolutno ljudi koji su drugog seksualnog opredeljenja da se javno deklarišu, ako vas slučajno budu pozvali na te skupove na svojstven način da vam se zahvale, da li ćete im se pojaviti na tom skupu? Hvala.
Zahvaljujem, gospodine Živkov. Gospodin Milan Avramović, reklamira povredu Poslovnika. Izvolite.
Gospođo Đukić-Dejanović, prekršili ste član Poslovnika 27, a odnosi se na član 100. Sada vas pitam kao predsedavajućeg – po kom članu vi imate pravo da prekinete narodnog poslanika koji iznosi povredu Poslovnika? Ukoliko on nije ispunio bonus od dva minuta, po kom osnovu ... (Dragan Todorović, upadica sa mesta: Gospođo Gordana, nemojte da šapućete.) (Negodovanje poslanika SRS.) (Paja Momčilov, sa mesta: Nemojte da dobacujete, gospođo Gordana.) Nemojte da me ometate, gospođo Čomić. [[Žagor.]] Dakle, gospođo Đukić-Dejanović, prosto je pitanje – po kom članu Poslovnika vi narodnom poslaniku koji je ovde izašao da reklamira povredu u roku od dva minuta, imate pravo da prekinete njegovo izlaganje na prvom minutu i da mu oduzmete reč? Dakle, ovo je situacija koja je česta, što znači da je to zloupotreba ovog poslovnika. Vi nama ne date pravo na repliku zato što kažete da je to vaša lična ocena, iako smo prozvani imenom i prezimenom, iako je pogrešno protumačeno izlaganje, iako je uvređena poslanička grupa – ne date nam pravo na repliku, ne date nam pravo diskusije, dva minuta nam ograničavate, i na ta dva minuta, jedan minut nam kradete svesno. Dakle, povredili ste Poslovnik, član 27, a o dostojanstvu pojedinih poslanika sa ove govornice, koji se izjašnjavaju posebno vezano za crkvu, neću da govorim, ali vas molim da ovu praksu ukinete, jer je to najgori vid diskriminacije poslanika SRS, jer mi ne možemo kvalitetno da raspravljamo o ovom zakonu, jer nam vi to vašim demokratskim principima ne dozvoljavate.
Gospodine poslaniče, nema povrede Poslovnika, što proističe iz stava 2. člana na koji ste se pozvali. U tom stavu kaže – niko ne može prekidati govornika niti ga opominjati, osim predsednika Narodne skupštine, u slučajevima predviđenim ovim Poslovnikom. Taj slučaj je udaljavanje od dnevnog reda. Prema tome, u skladu sa stavom 2. člana 103. prekinula sam gospodina poslanika koji je govorio. Na član 3. amandman je podnela poslanik Nataša Jovanović. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Gospođa Jovanović nije tu. Na član 3. amandman je podneo poslanik Dobrislav Prelić. Da li gospodin Prelić želi reč? (Da.) Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Imate reč, gospodine Preliću.
Dame i gospodo poslanici, pre nego što pređem na obrazloženje amandmana, gospođo Đukić-Dejanović, u najboljoj nameri da vam prenesem, ne samo na ovaj sramni Poslovnik koji ste učinili, ali vaše ponašanje me stvarno zabrinjava, jer jednostavno ne mogu da verujem da su ovi iz žutog preduzeća mogli, na ovakav način, da utiču na vas da se tako ponašate. Ovo je toliko osiono da je to prosto neverovatno. Vi nama ne dozvoljavate bukvalno da progovorimo ovde. Gospođo Đukić-Dejanović, mi smo narodni poslanici. Naša obaveza je da štitimo interese građana i svako, na neki način, iz svoje sredine iz koje dolazi, a vi nam jednostavno to ne dozvoljavate. Prosto je neverovatno, nije mi jasno šta su vam ubrizgali da se tako ponašate. Podneo sam amandman na član 3. stav 3, u kome sam predložio da se promeni na način kako piše u amandmanu, jer je ovaj stav loše prepisan iz nekog tuđeg zakona i dosta je nerazuman, a sa promenom samo par reči koje sam predložio, a koje koristi najveći deo građana na koje se odnosi ovaj predlog zakona, i ako ministar pažljivo sasluša predloženu izmenu stava 3. u članu 3, sam će uvideti koliko je sada ovaj stav jasniji i lakši za tumačenje svih građanima, a ne samo stručnim licima, a to je – zabranjeno je vršenje prava utvrđenih ovim zakonom protivno cilju u kome su priznata. Zar nije logičnije "suprotno cilju", kao što sam ja predložio. Dalje ste vi predložili "ili sa namerom da se uskrate, povrede ili ograniče prava i slobode drugih", a amandmanom sam predložio "u nameri da se onemoguće ili ograniče prava i slobode drugih zajemčene Ustavom i međunarodnim ugovorima". To je mnogo jasnije i konkretnije, a što je najbitnije ...
Zahvaljujem. Da li još neko želi po ovom amandmanu? (Ne.) Na član 3. amandman je podnela narodni poslanik Lidija Dimitrijević. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Gospođa Dimitrijević ima reč. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, podnela sam amandman na član 3. i predložila da se u članu 3. stav 3. menja i glasi: "Prava i slobode drugih zajemčena Ustavom ne mogu se ograničavati i uskraćivati vršenjem prava utvrđenih ovim zakonom." Predlagač ovog predlog zakona je među razlozima za donošenje zakona naveo i poštovanje međunarodnih standarda preuzetih ratifikacijom međunarodnih ugovora. Tu su navedeni dokumenti Ujedinjenih nacija i Saveta Evrope. U nekima od njih, kao na primer u Paktu o građanskim i političkim pravima, piše da će zakon zabraniti svaku diskriminaciju i zajemčiti svim licima podjednaku i efikasnu zaštitu protiv svake diskriminacije, naročito na osnovu rase, boje, pola, jezika, veroispovesti, političkog i bilo kog drugog mišljenja itd. Nešto slično kaže i Univerzalna Deklaracija o ljudskim pravima i Pakt o ekonomskim, socijalnim i kulturnim pravima. Međutim, u Srbiji smo svedoci velike diskriminacije na osnovu političkog opredeljenja i mišljenja. Naime, nakon održanih izbora u maju 2008. godine, na osnovu postignutih rezultata, formirana je vlast u svim opštinama i gradovima u Srbiji. Međutim, koalicija koja je formirala vlast na republičkom nivou odlučila je da svuda na lokalnom nivou vlast mora vršiti koalicija u istom sastavu kao i na republičkom nivou, tj. da se vlast preslika. Polako u jednom po jednom gradu, u jednoj po jednoj opštini, uz ogroman pritisak na odbornike, počinje preslikavanje vlasti. Kud ćete bolji primer diskriminacije na osnovu političkih svojstava?
Da li još neko želi po ovom amandmanu? Gospodin Pelević, izvolite.
Gospođo predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani gospodine ministre, ovaj amandman glasi ''da se prava i slobode drugih zajemčene Ustavom ne mogu ograničavati i uskraćivati vršenjem prava utvrđenih ovim zakonom''. Upravo o tome se i radi, jer naš Ustav kao najviši pravni akt upravo ne govori o ovim pravima, a ja ću navesti jedno od tih prava. To je Evropska konvencija o zaštiti ljudskih prava i osnovnih sloboda, u članu 12 -pravo na sklapanje braka, predviđa da ''od trenutka kada postanu sposobni za brak, muškarac i žena imaju pravo da stupe u brak i zasnuju porodicu prema nacionalnim zakonima kojima se reguliše ostvarivanje ovog prava.''
Upozoravam kolege iz SRS-a da ne ometaju gospodina Pelevića dok govori. Molim šefa poslaničke grupe i zamenika šefa poslaničke grupe da imaju kontrolu vezanu za ometanje govornika. Gospodine Todoroviću, molim vas da se uključite. Nastavite, gospodine Peleviću.
Gospođo predsedniče, što se mene tiče ne morate opominjati moje drage kolege iz SRS-a, jer njihovo lupanje me apsolutno ne dekoncentriše, naprotiv, stimuliše me. Prema tome, što se mene tiče ne morate prekidati moje izlaganje. Gospodine ministre, svestan sam da se u ovom zakonu ne govori o sklapanju homoseksualnih brakova između muškaraca i između žena, ali mi se nekako čini da ovaj zakon predstavlja jedan uvod u neki sledeći zakon koji bi upravo to regulisao. Zato se pozivam na Evropsku konvenciju o zaštitu ljudskih prava, s obzirom da u našim propisima, odnosno u našem Ustavu nije predviđeno ništa što se pominje u ovom amandmanu. Prema tome, veoma rado bih da čujem od vas da li će se pojaviti ubrzo neki novi zakon koji će možda govoriti i o sklapanju homoseksualnih brakova, a sve u cilju kako bi se približili evropskim integracijama? Hvala.
Zahvaljujem, gospodine Peleviću. Reč ima gospodin Nikola Lazić.
Zahvaljujem, gospođo predsednice. Dame i gospodo narodni poslanici, koristiću nekoliko minuta koji su na raspolaganju poslaničkoj grupi DSS kako bih rekao par reči vezanih za ovaj amandman i generalno za odgovore koje je Vlada davala u odnosu na amandmane koje su podnosili svi narodni poslanici. Odgovori su prilično šturi, dosta birokratski i većina njih se ogleda u jednoj kratkoj rečenici koja otprilike kaže da predloženi amandman nije u skladu sa Predlogom zakona ili u duhu zakona. Mislim da upravo tu leži problem. Ili Vlada nije želela ozbiljno da se bavi onim što su predloženi amandmani, a zaista ima kvalitetnih, ili je prosto, s druge strane, Vlada imala nameru da odbije sve te amandmane i pošalje poruku da je ovaj predlog zakona sam po sebi najbolji mogući i da ga nije potrebno menjati. Mislim da se time čini jedna stvar koja zaista nije potrebna ovom društvu, a to je da ova vlada umesto da bude medijator predstavlja jednu vrstu faktora podele u ovom društvu. Naime, s obzirom da zadatak ovakvog zakona treba da bude harmonizacija sveukupnih odnosa u društvu i otklanjanje određene vrste neravnopravnosti, to implicira da je u formulaciji ovakvog zakona trebalo da je bio uključen najširi krug svih društvenih činilaca. Dakle, to podrazumeva političke partije, kulturne i naučne institucije, crkvene organizacije, nevladine organizacije itd. Čini mi se da je Vlada igrala dosta pasivnu ulogu kada je u pitanju organizovanje javnih rasprava i da je na jedan selektivan način dostavljala prednacrt i nacrt zakona na javnu raspravu. Zbog toga čini mi se da je bitno sa ove govornice reći da niko ne može imati monopol na zaštitu ljudskih prava, već je to civilizacijsko pravo svih društvenih segmenata. Ovako površan pristup i jeste uslovio očigledne nedostatke u ovom predlogu zakona. Naime, neke odredbe su zaista nedovoljno usaglašene sa ustavnim odredbama, kao i sa određenim zakonima koji štite i jemče slobode građana. U pojedinim delovima zakon je restriktivan i sužava slobode garantovane Ustavom i međunarodnim konvencijama, kao što su sloboda govora, sloboda misli, sloboda savesti. S druge strane, neke odredbe su na sumnjiv način postavljene i u odnosu na načelo veroispovesti, kao i na pojedine odredbe Zakona o crkvama i verskim zajednicama. Bojim se da pisac ovog zakona nije uspeo da razluči jednu veoma bitnu stvar, a to je razlika između zaštite od diskriminacije i promovisanje određenih oblika ponašanja, odnosno postavljanje takvih oblika ponašanja kao socijalno poželjnih. Dakle, favorizuju se određene slobode koje imaju diskutabilno uporište u kulturi, tradiciji i socijalnoj sferi. Sve to je uzrok zašto je zakon izazvao nedoumice i nerazumevanja. Zakon prilikom promocije određenih novih vrednosti ne može i ne sme da ruši neke stare vrednosti, kao da one ne postoje i da nikad nisu postojale u našem društvu. Ne treba zbog toga ni da čudi reakcija crkava i verskih zajednica. Na zahtev crkava i verskih zajednica da se ovaj zakon povuče iz procedure i da bude izmenjen i dorađen Vlada je reagovala prilično nervozno, sa nerazumevanjem, čak od strane pojedinih ministara i sa blagim žigosanjem crkve. Dakle, retorika je ličila na stare predrasude iz vremena kada je crkva bila u potpunosti isključena iz društva. Samo da podsetim da Zakon o crkvama i verskim zajednicama upravo kaže da će država sarađivati sa crkvama kada su na dnevnom redu pitanja od opšteg dobra. Na kraju bih želeo da se osvrnem na pitanje uvođenja poverenika za zaštitu od diskriminacije. To zaista usložnjava i poskupljuje administraciju, iako je ministar govorio o tome da će biti neke preraspodele u okviru postojeće državne administracije, ali postoji još jedan problematičan segment, a to je da se predviđa da poverenik počne da radi tek 2010. godine. S obzirom da ova vlada kaže da kao država pretendujemo da dođemo na belu šengensku listu 2009. godine, a u isto vreme da je ovaj zakon uslov za dolazak na belu šengensku listu, postavlja se pitanje da li zapravo taj zakon i njegova primena jeste uslov za ukidanje viza ili nije, i da li će se to desiti tokom 2009. godine? DSS je i u ovom smislu ponudila amandman i predlaže da taj posao obavlja Zaštitnik građana, koji ima i kapacitet i infrastrukturu da preuzme ovaj posao, a on bi to mogao da učini odmah, pošto već postoji ta institucija. Čini mi se da ovako postavljene nadležnosti poverenika mogu da zaliče na komesara za političku korektnost, a mislim da to nama u ovom društvu nije potrebno, jer nam dalje podele nisu neophodne već jedna vrsta jedinstva, posebno kada su u pitanju ovakvih zakoni koji treba da harmonizuju odnose u celom društvu. Hvala.
Zahvaljujem. Da li još neko želi reč po ovom amandmanu? (Ne.) Na član 3. amandman je podneo poslanik Sulejman Spaho. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima gospodin Sulejman Spaho.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, gospođo Slavice, da li ste se čuli sinoć ili u toku dana sa visokim komesarom Olijem Renom? Znate zbog čega? Sinoć sam razgovarao s njim u vezi mog amandmana. Objasnio sam mu da za dva minuta ne mogu ništa da kažem, da dokažem da moj amandman treba da se prihvati da bi s mojim amandmanom mogli da uđete u Evropu. Rekao je da će vas zvati. Čovek se oduševio mojim amandmanom i rekao je – narediću im da prihvate, Spaho, vaš amandman da bi ušli u Evropu. Sa ovim amandmanom, gospodin Ren je rekao, da ćete već sutra, ne za 10 godina, ako ga prihvatite ući u Evropu. Amandman je strašan moj, verujte, samo ga niste gledali, niste ga pogledali. Verujte, oduševio se kada sam mu reko. Ako prihvatite, gospodine ministre, ovaj amandman, ući ćete u Evropu, ali bez pedera i lezbejki.
Zahvaljujem. Da li još neko želi reč po ovom amandmanu? Naravno, ovde nije bilo obrazlaganja amandmana. Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima gospodin Petar Jojić.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo predsedniče, zamolio bih gospođu Nadu Kolundžiju da pročita sledeće zakone kada je u pitanju diskriminacija i da više kao nepravnik ne obmanjuje građane Srbije. Gospođo Kolundžija, vi obmanjujete javnost. Pre svega, Ustavom Republike Srbije od člana 18. do člana 81. zagarantovana su prava građana i nacionalnih manjina, zagarantovana su sva ona politička i građanska prava. Osim ovog zakona koji predlažete, koji nema blage veze, besmislica je ovo, postoje Krivični zakonik u čl. 128, 129. i 384, zatim u Zakonu o radu, Zakonu o zdravstvenom osiguranju i zaštiti, Zakonu o visokom obrazovanju, Zakonu o javnom informisanju, Zakonu o radio-difuziji, Zakonu o slobodnom pristupu ... Gospođo Kolundžija, slušajte ovo, trebaće vam ovo jer niste pravnik kada tumačite zakon. Neka izađu vaši pravnici, imate stručne ljude, neka izađu i neka tumače ovde. Nije tačno da u našim propisima nema zagarantovane zabrane diskriminacije. Sledeći zakoni: Zakon o sprečavanju nasilja i nedoličnog ponašanja na sportskim priredbama, Zakon o zabrani diskriminacije, Zakon o obligacionim odnosima, Zakon o nasleđivanju, Zakon o porodičnim odnosima, Zakon o parničnom postupku. Šta hoćete, da prepisujete iz nekih pravilnika kojekakvih džudža sa zapada i kriminalaca, da nam pište vi ovde određene zakone, a imate 20 zakona? Nemojte ovo, bre. Građani Srbije nisu više dužni da trpe ovakvu diktaturu. Ovo je laž, ovo je obmana. Imate pravnike, neka izađu ovde.
Zahvaljujem, isteklo je dva minuta. Molim vas, hoćete se udaljiti sa govornice, isteklo je dva minuta, da vam ne bih izrekla opomenu. Na član 3. amandman je podneo poslanik Dragan Aćimović. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima gospodin Aćimović.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na Predlog zakona o zabrani diskriminacije ispred poslaničke grupe SRS. U članu 3. stav 3. reči "zabranjeno" zamenjuju se rečima "nije dozvoljeno". Ustavna odredba iz člana 21. Ustava Republike Srbije o zabrani diskriminacije glasi: "Ne smatraju se diskriminacijom posebne mere koje Republika Srbija može uvesti radi postizanja pune ravnopravnosti lica ili grupa lica koja su suštinski u nejednakom položaju sa ostalim građanima". Ovim mojim amandmanom, kao i svim amandmanima SRS, ima se cilj da se ovaj zakonski projekat poboljša, mada generalno ovaj zakon nije trebalo ni pisati, jer ga nemaju ni stare evropske civilizacije, pre svega Nemačka, Austrija, Francuska, Grčka itd. Pošto je ovo u Holandiji zaživelo, da li je bio cilj da se dodvorite Holandiji i Briselu, kako bi Holanđani promenili svoje stavove i dozvolili ulazak u EU? Jasno nam je da se u Evropu žuri, ali nikako da se stigne. Ako ste već želeli da se solidarišete sa nekim evropskim zemljama, nije trebalo preko ovih nenormalnih zakona. Ovim zakonskim projektom stvorićete veliku rupu koju će bolesni umovi svakodnevno zloupotrebljivo prikazivati na ulicama, trgovima, u parkovima, u školama i svim drugim javnim mestima. Hvala.
Zahvaljujem. Gospodo poslanici, ometate govornike da se čuju. Molim gospodina Krasića da ne komentariše sa mesta, jer to remeti mogućnost slušanja. Na član 3. amandman je podneo poslanik Slobodan Vuković. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima gospodin Slobodan Vuković. Gospodine Krasiću, upozoravam vas da ću morati da izreknem meru jer sve vreme komentarišete.
Dame i gospodo narodni poslanici, na osnovu člana 147. podneo sam amandman na član 3. ovog već u narodnu poznatog predloga zakona kao pederskog zakona. Zašto pederskog? Upravo zbog toga što je sada svima jasno da će samo ta klasa, izdvojena iz ostalog korpusa srpskog naroda, doživeti procvat ovakvom sadržinom zakona. Na druge odredbe ukazujem, a to je da se amandmanom predlaže izmena navedenog člana Predloga zakona kako bi se osnažila ustavna odredba iz člana 21. Ustava Republike Srbije o zabrani diskriminacije, koja glasi: "Pred Ustavom i zakonom su svi jednaki". Pa su nabrojani u toj odredbi svi oni drugi principi koje mi treba danas da branimo ovim predlogom zakona. Sada vas pitam: ako je to tačno, zašto postoji politička diskriminacija na opštini Palilula u odnosu na SRS, gde već pet puta pokušavamo da vratimo naše mandate? Imamo sve uredne papire. Opština Palilula to ignoriše, a podržava je DS, aktuelni ministar za lokalnu samoupravu, čija je to matična opština. Gde je tu onda diskriminacija po pitanju imovnog stanja u odnosu na građane koji sad treba da plate račune za 10 godina unazad i da li je to ono vaše obećanje od 2000. godine o pristizanju šest milijardi dolara ili evra, šta je već bilo, za dobrobit ovog naroda? Gde je tu onda zaštita onog segmenta o imovnom stanju, takođe, gde je javna tajna da imovno boljestojeći građani ...
Zahvaljujem. Da li još neko želi o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 3. amandman je podneo poslanik Bojan Mladenović. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Gospodine Mladenoviću, imate reč. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, građani Srbije, podneo sam amandman na član 3. stav 3. da glasi: "Zabranjeno je vršenje prava utvrđenim ovim zakonom suprotno cilju u kojem su priznata". Nakon usvajanja ovog zakona o diskriminaciji, doći će do još šire propagande homoseksualnosti, a broj homoseksualaca i lezbijki biće u konstantnom porastu. Dolaziće do pada nataliteta, do novih nenormalnih i neprirodnih veza, brakova, koji mogu samo negativno uticati na naše društvo. Šta je sledeći korak? Sledeći korak je verovatno i omogućavanje usvajanja dece takvim brakovima. Šta će ih naučiti – da je normalan brak između dva muškarca, da je normalan brak između dve žene. Ne daj bože da nam se ovakve stvari dešavaju u našoj Srbiji. Zamislite slučaj da deca ostanu bez roditelja zbog njihove prerane smrti, zbog neke, ne daj bože, saobraćajne nesreće ili slično, deca koja su rođena u normalnom braku, bili su plod rođenja ljubavi između muškarca i žene, imali su ljubav majke, imali su ljubav oca. Šta će biti sa tom decom, ako nema nekoga od bližih rođaka da ih usvoji? Otići će u dom. Šta dalje može da se desi? Može da se desi da iz doma oni budu ustupljeni homoseksualnim brakovima. Šta će se desiti sa tom decom? Roditelji te dece će se prevrtati u grobovima, da će tu decu vaspitavati dva muškarca ili dve žene. To je ono što preti našoj Srbiji i što preti ovim novim zakonom. Deca se moraju vaspitavati u duhu pravoslavlja, deca moraju da imaju i oca i majku, a nikako dve majke ili dva oca. Na roditeljske sastanke, ako ovako nastavite, dolaziće po dva oca ili dve majke. To je neprirodna pojava u današnje vreme, a nadam se da nećemo dozvoliti da se ona pojavi u budućnosti. Da li je normalno da deca odrastaju u takvom ambijentu, u takvoj sredini i takvim brakovima? Dete koje će imati dve majke neće imati stričeva, to će izgleda biti nova pojava u Srbiji.
Vreme, zahvaljujem. Na član 3. amandman je podneo poslanik Ognjen Mihajlović. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Gospodine Mihajloviću, imate reč. Izvolite.
Nama je kroz navodnu raspravu o ovom zakonu o diskriminaciji nametnuta priča o jednoj apsolutno marginalnoj nastranoj grupi, čisto da se zamaže vidik javnosti, da se vidi ko je, u stvari, u ovoj Srbiji diskriminisan. Diskriminisana je cela radnička klasa, diskriminisana je kroz izjavu Nebojše Ćirića, čoveka koji je najobičnija lutka Mlađana Dinkića, koji je svojim dopisom dezavuisao Ministarstvo pravde, kompletnu sudsku strukturu. Diskriminisana je SRS. Juče smo imali najubedljiviji primer. Povodom 10 godina NATO agresije na našu zemlju sve smo videli, videli smo Šutanovca kako polaže vence na spomenik pilotima, videli smo čak i onog Kamerona Mantera, američkog ambasadora, koji kao hulja u ranu zoru dolazi da postavi nekakvo cveće, neke vence na spomenik deci koju je upravo on pobio. Kakav bezobrazluk. U šest sati ujutru, kada nema ni mlekadžija, kada nema više ni čistača na beogradskim ulicama, on dolazi i postavlja taj svoj sramni venac i niko ne reaguje. Videli smo i izvesnu gospođu Hrustanović, koja je došla na Batajničko groblje i postavila venac na grob male Milice Rakić. Sve smo videli, ali nismo videli da su na taj isti grob male Milice, ubijene u NATO bombardovanju, postavili vence i poslanici SRS. Ali zato odmah jutros smo čuli da je na mitingu koji je održan na Trgu Republike bila i jedna radikalska zastava. Zar to nije dovoljno da se, zaista odgovorno tvrdim, sa puno pravih argumenata, vrši diskriminacija protiv SRS? Toliko, jer ne želim da me prekinete.
Na član 3. amandman je podneo poslanik Branimir Đokić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Gospodin Đokić nije u sali. Da li neko drugi želi reč? (Ne.) Na član 3. amandman je podneo poslanik Ljubiša Petković. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 3. amandman je podnela poslanik Vesna Marić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Gospođa Marić želi reč. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, na osnovu člana 147. Poslovnika Narodne skupštine, podnosim sam amandman na Predlog zakona o zabrani diskriminacije. U članu 3. stav 3. reč "uskrate" zamenjuje se rečju "onemoguće". Amandmanom se predlaže izmena navedenog člana Predloga zakona, kako bi se osnažila ustavna odredba iz člana 21. Ustava Republike Srbije o zabrani diskriminacije. Neke društvene grupacije su u naletu traženja svojih prava počele da ugrožavaju prava drugih građana. Zbog toga je potrebno, ne da se njihova prava uskrate, već da se onemogući njihovo prekoračenje prava i sloboda garantovanih Ustavom i zakonima. Namera ovog amandmana je da se uskrati svaka mogućnost da se zakonom ozvaniče prava koja će biti u funkcijipromocije onih kategorija i modela ponašanja koji nisu u skladu sa verskim i naučnim principima kojima se uređuje život. Znači, mi nismo protiv uskraćivanja prava, već za ograničavanje prekoračenja nečijih sloboda. Dame i gospodo, ovim amandmanom sam predložila da se reč "uskrate" zameni rečju "onemoguće". Mišljenja sam da je reč "onemoguće" potpunija i da će obezbediti bolju i sveobuhvatniju zaštitu od diskriminacije.
Na naslov iznad člana 4. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Martinović.. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Gospodine Martinoviću, izvolite.
Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, poštovani ministri, evo možete sami da vidite, i pre nego što je donet zakon o zabrani diskriminacije drastično se krše prava narodnih poslanika SRS. Kao dobar poznavalac ustavnog prava, mislim da ćete se složiti sa mnom, u Srbiji se ponavlja situacija koja je bila u Turskoj, odnosno u vreme Otomanske imperije krajem 19. veka, kada je u Turskoj uveden ćut-parlamentarizam. Čim poslanik kaže nešto što ne odgovara predsedniku Skupštine, a to znači Borisu Tadiću, isključuje se mikrofon. Nekada je predsednik turskog parlamenta govorio - suz, što znači - ćut, sad se ne kaže baš ćut, ali se isključuju mikrofoni i poslanici dobijaju opomene. U ovoj skupštini, gospodine ministre, pokradeni su mandati SRS. SRS je faktički stavljena van zakona. Ustav se ne primenjuje kada je u pitanju SRS, zakoni se ne primenjuju kada je u pitanju SRS, međunarodne konvencije, sva demokratska načela koja važe u svim civilizovanim državama, ovde ne važe ako su u pitanju poslanici SRS. Ovde zaštitu uživaju ljudi koji su na sednici Izvršnog odbora SRS, koja je održana 13. juna 2008. godine, rekli sledeće - dr Šešelj je zvao i Acu Vučića i Dragana Todorovića i zahtevao da budem poslanik. Pristao sam i zadnjega dana, Todorović mi je svedok, predao sam dokumentaciju, protiv moje želje, protiv moje volje, ali sam prihvatio zato što ne mogu da odbije Vojislava Šešelja, zbog situacije u kojoj se nalazi. Ono što mogu da vam kažem je da zaista držim svoju reč...(Predsednik: Zahvaljujem.)… da nikada nikog nisam izdao.
Inače ne obrazlažete amandman. Vreme je isteklo. Zahvaljujem. Na člana 4. amandman je podneo poslanik Sreto Perić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Sreto Perić.
Kolega Raduloviću, vi ćete preneti našim narodnim poslanicima, odnosno poslanicima DSS: u malopređašnjem obraćanju nisam mislio na DSS. Sinonim za sve loše, za tužno, za jadno, opljačkano, oteto jeste DS, tako da možete to da im kažete. Podneo sam amandman na član 4. stav 1. Gospodine ministre, poslušajte malo ovo - svi su jednaki i uživaju jednak položaj, kaže se u Predlogu zakona, a ja predlažem svi građani Republike Srbije, to su reči koje se menjaju. Vlada kaže - ne prihvata se amandman iz razloga što je pojam ''građanin'' uži. Za poslanike SRS i za javnost u Srbiji i pederi su građani Srbije, nemamo ništa protiv tih ljudi, nemamo ništa ni protiv alkoholičara, ali ih treba lečiti. Ovdetreba povući neke paralele, pa vi razmislite šta, kako i na koji način da se uradi. Dve stvari ste želeli da postignete ovim zakonom. Prva stvar, da uvedete poverenika, da zaposlite nove ljude. To što ste vi izjavljivali da će biti preraspodela, znači da je do sada u tim službama, u tim ministarstvima bilo viška, pa ćete vi sad da raspodelite. Kao, neće se primati neki novi. Drugi razlog je da izvršite manipulaciju verskih zajednica, pre svega Srpske pravoslavne crkve. To je bila osnovna tema nekoliko dana o kojoj se pričalo, a sada se pokazuje da se uopšte niste pripremali za raspravu po amandmanima. Videli ste malopre, gospođa predsedavajuća me sve više podseća na Natašu Mićić iz svojih sjajnih vremena, gleda u Zorana Krasića, proziva Dragana Todorovića, vi povremeno nešto pratite, nešto tu gledate. Vama ovaj zakon ima cilj da odvrati pažnju građana Srbije od svega što nas je snašlo, kako je ova vlada propasti došla na čelo Republike Srbije i da usmere pažnju na ovo. Inače kolokvijalno, to nisu izmislili poslanici SRS, građani Srbije ovaj zakon nazivaju zakon o pederima ili pederski zakon. Nadam se da on nije duga veka. Ukoliko bi sagledali malo šta su interesi građana Srbije, ni poslanici DS... (Predsednik: Vreme)... i drugi ne bi glasali...
Zahvaljujem. Na člana 4. amandman je podneo poslanik Mirko Munjić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Izvolite, gospodine Munjiću.
Dame i gospodo, ovaj amandman bi trebalo da predstavlja jedan univerzalni princip koji bi trebalo, bez razlike, svi da poštuju i da se tako ponašaju. Međutim, sa vama na vlasti postoji jedan drugi univerzalni princip, a to je da najviše dobijaju oni koji sami uzimaju, zatim oni koji najviše traže, pa tek ono što ostane onima koji zaslužuju. To je princip koji važi kod vas. U ovoj zemlji najviše važi onaj princip koji je skopčan sa mitom i korupcijom, sa socijalnom nepravdom, sa besomučnom pljačkom stanovništva, a u ovom zakonu je veličanje i promovisanje svega onoga što je protiv tradicionalnih shvatanja i vrednosti koje vekovima prihvata srpski narod. Međutim, ono što je osnovno jeste da je u osnovi svega ovoga novac. Novac je kod vas osnovno merilo svih ljudskih vrednosti i u takvom poimanju ''jednakosti'', jednakosti kažem pod znakom koji ne znači jednakost, kod vas je svetinja između časti i novca, prvi je drugi. Građani Srbije polako sve ovo shvataju, zbog bede i siromaštva negoduju, protestuju protiv nepravde i zaista svi oni koji ćute na ovaj zakon, koji nemo podnose sve ovo što se radi u vezi ovog zakona, podsećaju me na onu izreku koja kaže - ako želiš da ti kokoška nosi jaja, onda moraš trpeti njeno kokodakanje. Do kada će to biti, videćemo.
Zahvaljujem. Na člana 4. amandman je podnela poslanik Radica Jocić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Gospođo Jocić, da li želite da obrazlažete? Izvolite, imate reč.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani, u ime poslaničke grupe SRS podnela sam amandman na član 4. stav 1. Predloga zakona o zabrani diskriminacije, kojim se predlaže da se u članu 4. stav 1. promeni i glasi: Nadležni državni organi su dužni da svima obezbede istovetnu zaštitu prava i sloboda, bez obzira na različita lična svojstva. Dame i gospodo, radi se o tome da građani ne mogu da uživaju jednak položaj i jednaku pravnu zaštitu, kako stoji u prvom stavu člana 4. Predloga zakona o zabrani diskriminacije, ako im njihova država i nadležni državni organi to ne obezbede, što se precizira ovim amandmanom. Kada biste stvarno želeli tačne i precizne zakone, vi biste prihvatili ovakve amandmane SRS, a ne bi ih unapred odbacivali. Naprotiv, želite zakone koji imaju dovoljno prostora između redova, da možete selektivno da ih primenjujete, kako i kada i na koju grupu građana vama odgovara. Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani, danas dok deca u osnovnim školama u Beogradu pišu za domaći zadatak pisma Tadiću ili ga crtaju takođe za domaći zadatak, koji im inače zadaje direktor škole, ne znam kad mu je rođendan, izgleda da će početi uskoro i štafetu da mu nose, u mnogim školama u Srbiji deca svakog dana strepe da li će im plafon u učionici pasti na glavu, da li će učionica biti zagrejana, voze ih u centralnu školu da samo vide kako kompjuter izgleda. Dok u nekim školama nastavnici uče decu odmalena kako se poltronski ponašaju prema vlasti...
Zahvaljujem. Isteklo je vreme. Na člana 4. amandman je podneo poslanik Zoran Popović. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li želite reč? Izvolite, gospodine Popoviću.
Ispred poslaničke grupe SRS podneo sam amandman na član 4. Predloga zakona o zabrani diskriminacije, tako što sam predložio da stav 1. ovog člana – Svi su jednaki i uživaju jednak položaj i jednaku pravnu zaštitu, bez obzira na lična svojstva – promeni tako da glasi – Organi javne vlasti su dužni da svima obezbede jednaku pravnu zaštitu, bez obzira na razlike u ličnim svojstvima. Mi srpski radikali ovim amandmanom ne dovodimo u pitanje činjenicu da su svi jednaki i da kao takvi uživaju jednak položaj i jednaku pravnu zaštitu pred institucijama Republike Srbije, i to bez obzira na bilo koje lično svojstvo koje ih karakteriše. Ovim amandmanom preciziramo ko je dužan da građanima obezbedi jednaku pravnu zaštitu, bez obzira na razlike, jer je činjenica da to u pogledu odredbi ovog zakona ne može biti fond Nataše Kandić, niti bilo ko drugi osim zvaničnih nadležnih državnih organa i institucija koje su u Srbiji ustanovljene Ustavom i zakonom. Zbog toga, kroz ovaj amandman, izmenom stava 1, kažemo da je to isključivo obaveza organa javne vlasti. Šta je to organ javne vlasti, sami autori ovog zakona su to definisali u članu 2. Predloga zakona, koji navodi da se kroz izraz „organ javne vlasti“ označava državni organ, organ autonomne pokrajine, organ jedinice lokalne samouprave, javno preduzeće, ustanova, javna agencija i druga organizacija kojoj je povereno vršenje javnih ovlašćenja, kao i pravno lice koje osniva ili finansira u celini, odnosno u pretežnom delu Republika, AP ili lokalna samouprava. Prihvatanjem ovog amandmana država će preuzeti na sebe obavezu i brigu koju je do sada imala po Ustavu, a koju u njeno ime konstantno vrši... [[Isključen mikrofon.]]
Zahvaljujem. Prošlo je dva minuta. Da li još neko želi po ovom amandmanu? (Da.)
Poštovani narodni poslanici, poštovani građani Srbije, poštovani ministre, sve češće se susrećemo sa pojavom diskriminacije starih lica i zato SNS smatra da bi način ostvarivanja i zaštita prava starih lica trebalo da se uređuje posebnim zakonom. Radi efikasne borbe protiv diskriminacije donosi se ovaj zakon kojim se uređuju opšti uslovi, mere i instrumenti za zaštitu građana od svake vrste diskriminacije, utvrđujući kategorije lica i određene slučajeve prema kojima se diskriminacija vrši. Jedna od diskriminacija koja se najčešće i najgrublje vrši jeste diskriminacija na osnovu starosnog doba. Ova vrsta diskriminacije je veoma rasprostranjena u Republici Srbiji, a nijednim drugim aktom se do sada nije izričito i sveobuhvatno sankcionisala. Starija lica se ne prihvataju. Prema njima postoje ukorenjene predrasude i kao društvena pojava se lako i brzo šire. Prodire u sve sfere društvene stvarnosti i veoma je zastupljena kod nas. U Republici Srbiji je sve više starih lica. Prema njima se vrši kontinuirana, neskrivena i skrivena diskriminacija u slučajevima uključivanja starijih lica u radno aktivne procese zapošljavanja, i pored toga što ista poseduju ogromna i dragocena iskustva. Ekonomski položaj starih lica je veoma loš, kako u kategoriji radno-aktivnih, a i u kategorijama koji su okončali svoj radni vek. Imajući u vidu da ova kategorija nije zaštićena na odgovarajući i sveobuhvatni način, potrebno je specijalnim zakonom utvrditi vrste, slučajeve, oblike diskriminacije, predvideti poseban organ, postupak i odgovornost radi zaštite od vršenja diskriminacije u budućem razvoju ujednačenog sistema zabrane ove vrste diskriminacije. Hvala. (Tokom ovog govora poslanici SRS lupali o klupe.)
Zahvaljujem, gospođo Miladinović. Na član 4. amandman je podneo poslanik Dobrislav Prelić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Izvolite, gospodine Preliću.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo Đukić-Dejanović, jako je malo vremena za obrazlaganje amandmana. Stvarno sam se trudio da obrazložim amandman, ali jednostavno nemam vremena u dva minuta. Sve ovo što sam pripremio ostaviću ministru, pošto ne mogu u dva minuta da se uklopim. Neka pokuša da pogleda i ako ima argumenata da eventualno, mada čisto sumnjam, prihvati i neki amandman poslanika SRS. Najvećoj diskriminaciji, najgrubljoj su, pre svega, izloženi poslanici SRS. Gospođo Đukić-Dejanović, broj glasova koje smo dobili na izborima je pre svega obaveza da iznesemo sve ono čime nismo zadovoljni kako radi ova vlada i skupštinska većina, a pre svega da iznesemo probleme građana Srbije. Nama je to jednostavno onemogućeno. Pre svega, primenom ovog diktatorskog poslovnika, gde ste kolektivno, u par navrata, uspevali da kompletno sve poslanike SRS koji su trenutno u sali kaznite. Zatim ste kažnjavali predsednika poslaničke grupe, zamenika predsednika poslaničke grupe. Ne znam da li kao primer, ali jednostavno ne znam od kada postoji kolektivna odgovornost, da vam daje za pravo da tako nešto činite, ali očigledno da možete sve, a s obzirom da vreme ističe, počeću bar, pa ću ostaviti ministru da vidi šta sam hteo ovim amandmanom. Nažalost, verovatno, gospođo predsedavajuća, nemam vremena. Hvala.
Zahvaljujem, iako niste govorili, naravno, o amandmanu. Na član 4. amandman je podnela poslanik Dušanka Plećević. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć.Gospođo Plećević, imate reč, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, podnela sam amandman na član 4. stav 1. Taj stav glasi: Svi su jednaki i uživaju jednak položaj i jednaku pravnu zaštitu, bez obzira na lična svojstva. Mojim amandmanom stav 1. ovog člana se menja i glasi: Pravni subjekti imaju ravnopravan položaj u pravnom sistemu Republike Srbije, bez obzira na lična svojstva. Ovim izmenama se jasnije određuje pojam - svi, kojim počinje ovaj član. Umesto pojma - svi, stavlja se pojam - pravni subjekti. Pravni subjekat je po definiciji lice koje ima pravnu sposobnost, koja se sastoji u mogućnosti da bude nosilac prava i obaveza, pa su pravni subjekti i fizička lica, tj. ljudi, i pravna lica, tj. organizacije sa pravnom sposobnošću. Prema tome, pravni subjekt je sveobuhvatniji pojam i primeren načelu jednakosti. Pored toga, u ovom članu se govori o jednakoj pravnoj zaštiti bez obzira na lična svojstva. Predlogom zakona nije jasno definisan pojam - lično svojstvo, već se nabrajaju osobine, karakteristike, specifičnosti pojavnih oblika, način udruživanja i organizovanja, kao i ciljeva. Mislim da ima prostora da se i ovaj pojam preciznije odredi, kako pravni subjekti ne bi bili u zabludi da svako postupanje u skladu sa ličnim svojstvom nije u suprotnosti sa članom 3. stav 3. Predloga zakona. Drugim rečima, svako postupanje sa ličnim svojstvom ne znači da je i antidiskriminatorsko postupanje. Hvala.
Zahvaljujem. Gospodin Gojko Radić.
Kada govorimo o zakonu o diskriminaciji, gospodine ministre, onda ste bar morali toliko sluha imati i da ugradite jedan član koji bi se bavio borcima, invalidima i veteranima rata od 1991. i 1999. godine. Ako znamo da su ovi ratovi iza nas bili maltene građanski ratovi i da puno boraca ima na području Republike Srbije koji su klasično diskriminisani, navešću vam samo par primera koji veoma treba da zabrinu i javnost, ako ne javnost, onda bar Vladu Republike Srbije. Šta se dešava? Imali smo Zakon o državljanstvu i mi smo tada upozoravali tadašnjeg ministra o Zakonu o državljanstvu, da će lica iz Republike Srpske Krajine i Republike Srpske biti u nazadnom položaju, tj. biće ograničenja u dobijanju državljanstva, da se taj zakon radi samo za državljane Crne Gore, tada je tadašnji ministar veoma bučno reagovao, izašao i bunio se, i rekao da to nije tako i nije tačno. Evo jedan klasični primer. Kada je potpisan Erdutski sporazum, tada smo mi imali u Belom Manastiru određena lica koja su odgovarala za svoja djela koja su počinila u zatvoru, ta lica su iz Belog Manastira premještena u zatvore Sremsku Mitrovicu, Sombor, Suboticu i na druga mjesta. Radi se o 73 lica. Šta se dešava? Lica su odslužila svoje kazne i postali su punopravni građani, odslužili su ono za šta su bili kažnjeni. Ta lica ne mogu da dobiju državljanstvo. Kada podnesu svu dokumentaciju, kada sve završe, predaju, onda državna bezbjednost naknadnom proverom dostavi odeljenju za državljanstva, stop, stoji u ladici i lica i dan-danas nemaju pravo na državljanstvo i potpuno su obespravljena, nemaju nijednu dokumentaciju, ne mogu na ulici da se legitimišu. Ako se to tako dešava, ako ta lica nisu naši državljani, ako ne mogu da dobiju naše državljanstvo, onda su tadašnje službe kidnapovale ta lica, strane državljane iz Belog Manastira. Kako se i dan-danas ta lica nalaze u Srbiji? Zašto ta lica ne mogu da dobiju državljanstvo. Voleo bih, gospodine ministre, da ovaj zakon i to uzme u razmatranje i da se ova klasična diskriminacija lica uzme u obzir, da jednom konačno postanu punopravni građani Republike Srbije i da mogu da ostvare, ako ništa drugo, bar da imaju dokumentaciju.
Zahvaljujem. Na član 4. amandman je podneo poslanik Vladan Jeremić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li gospodin Jeremić želi da obrazloži amandman? Izvolite, gospodine Jeremiću.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Srbije, i ovaj amandman koji sam u ime poslaničke grupe SRS podneo je jedan od tih 456 kojima smo pokušali da ukažemo na apsurdnost ovog predloga zakona koji je u skupštinskoj proceduri. Ono što je najveći problem je to da se ovakav zakon neće moći sprovesti u praksi i da je najveći problem taj što u velikoj meri vređa i tradicionalna moralna shvatanja, ne samo srpskog naroda, nego i građana Srbije, kao i pripadnika tradicionalnih crkava i verskih zajednica. Ono što ću iskoristiti ovom prilikom da kažem jeste da su postojali drugačiji uslovi da se iskreno borite protiv diskriminacije, a ovakvim predloženim zakonom ne samo da se neće smanjivati diskriminacija, već će se i podstaći. Jedan od najtežih oblika diskriminacije je možda i odluka gradske vlasti o načinu izmirivanja dugovanja građana za Infostan. Svi treba da znate, dakle, javnosti je to i poznato, da nije SRS kriva što je jednom nerazumnom odlukom Vlada Republike Srbije o jednostranoj primeni SSP prouzrokovala manjak u kasi od oko 300 miliona evra i sada na svaki mogući način, a to ide po leđima građana Srbije, pokušava da nadoknadi taj manjak koji je sama svojom odlukom i proizvela. To su oblici diskriminacije koji se ne sadrže u ovakvom predlogu zakona, a na koji mi ukazujemo i zbog toga smatramo da celokupan predlog zakona nije dobar i da je sramno što se uopšte i našao u skupštinskoj proceduri. Hvala.
Reč ima gospođa Jorgovanka Tabaković.
Koristim vreme iz člana 143. stav 2. Govorim o amandmanu koji ima cilj da reguliše jednako pravo na zaštitu svih, odnosno od svih oblika diskriminacije. Zadržaću se na ovom pravu svih da imaju jednaka prava, za koje kažete da je osnovna svrha zakona nešto drugo i da su u stvari svi građani jednaki pred zakonom. Postavljam pitanje – da li su raseljena lica sa Kosova i Metohije jednaka pred zakonom, kao i sva ostala lica u svakom pogledima? Tvrdim da postoji njihova diskriminacija, i to: i od državnih organa, i od dela građana koji ih u svojim sredinama nazivaju Šiptarima, žive u kampovima koji su pre logori nego kampovi, u kojima dobijaju lošu hranu, imaju teškoće prilikom zapošljavanja, rešavanja stambenog pitanja, zdravstvenih, socijalnih i drugih potreba. Zaista mislim da bi, u cilju obezbeđivanja njihove jednake zaštite pred zakonom, tu kategoriju nesrećnika, koji ničim nisu doprineli da se nađu u toj situaciji, bilo potrebno zaštititi. Na ovom mestu hoću da pitam – da li je tačno da je potpredsednik Krkobabić Komesarijatu za izbeglice poslao dopis u kome traži da se ograniče prava raseljenih lica na zdravstvenu zaštitu? Zahvaljujem se svima i molim vas da povedete računa o kategoriji lica koja su zaista ugrožena i kojima se ovakvim zakonom ne pruža zaštita. (Tokom ovog izlaganja poslanici SRS lupali o klupe.)
Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Živkov. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor ga smatra pravno mogućim. Da li želi neko reč? Izvolite, gospodin Živkov. Gospodo poslanici, imam informaciju da gospoda Sulejman Spaho i Slobodan Vuković poseduju zvučna sredstva koja ometaju rad. Molim vas da vodimo svi zajednički računa o dostojanstvu Skupštine. Izvolite.
Dame i gospodo, podneo sam amandman na član 4. ovog zakona, da se stav 1. menja i glasi: "Pravni subjekti su jednaki i ravnopravni pred nadležnim državnim organima, bez obzira na razlike u ličnim svojstvima". Ovakav amandmanu su kolege poslanici SRS već obrazlagali na način čije je obrazloženje identično mom i ne bih se zadržavao na tom obrazlaganju. (Predsednik: Gospodine Sulejmane, molim vas, Spaho, da ne ometate govornika. Opomenu ću vam izreći ako budete nastavili. Izvolite.) Vlada je dala obrazloženje da se amandman ne usvaja iz razloga što amandman nije u skladu sa svrhom zakona i nepotrebno ograničava zaštitu od diskriminacije, vezujući je samo za organe javne vlasti. S obzirom da Vlada nema nameru da prihvati nijedan amandman SRS, zamolio bih skupštinsku većinu u danu za glasanje da, uz naše obrazloženje i uz obrazloženje svih ostalih amandmana koje je podnela SRS, na neki način prihvati amandmane, kako bi se zakon mogao popraviti na neki način, što regulišu amandmani u članovima 4. stava 1, kao što je i moj amandman. Gospodine ministre, evo već po ko zna koji put SRS pokušava da vas ubedi, kao i u raspravi u načelu, da se ovaj zakon povuče iz procedure, s obzirom da su i SPC, katolička crkva i sve verske zajednice digle glas protiv ovog zakona i smatramo da bi zakon trebalo da se povuče iz procedure. Pošto vi nemate nameru da to uradite, ostaćete zapamćen ministar u istoriji srpskog parlamentarizma i u Vladi da ste doneli jedan zakon ...
Zahvaljujem, prošlo je dva minuta. Gospođa Radeta reklamira Poslovnik, a zatim gospodin Sulejman Spaho.
Gospođo Đukić Dejanović, javljam se na osnovu člana 27, a u vezi sa članom 104. Poslovnika Narodne skupštine. Vi ste narodni poslanik i dužni ste, kao i svi ostali narodni poslanici, da se ostalim kolegama poslanicima obraćate sa uvažavanjem, a posebno težinu ima činjenica da ste predsednik Narodne skupštine. Vi ste malopre narodnom poslaniku gospodinu Sulejmanu Spahi, sa tog mesta rekli: "Gospodine Sulejmane". Vi ne možete na taj način da se ophodite prema narodnim poslanicima. Javila sam se da intervenišem zato što to nije prvi put. Pre neki dan se gospodin Milan Avramović javio da govori po Poslovniku, zato što je jedan poslanik iz G17 plus obavestio građane Srbije da ovaj zakon koji je danas na dnevnom redu su usvojili svi, čak rekla je "i Skupština Kosova". Naravno da se čovek javljao da interveniše, jer vi niste, a trebalo je. Vi ste mu rekli: "Gospodine Milane, gospodine Milane, čekajte Milane". Znam da gospodinu Milanu Avramoviću niste ni lični prijatelj, ni tetka i da ne možete tako da se ponašate, a čak i da jeste, sa tog mesta morate da ga uvažavate. Kada je gospodin Dragoljub Mićunović govorio, a obraćao se isključivo magistru Aleksandru Martinoviću, vi ste vrlo snishodljivo: "Izvolite profesore, hvala profesore". Kada je u pitanju gospodin Dragoljub Mićunović, a kada se gospodin magistar Martinović javio da replicira, vi ste ustanovili da nema mesta replici. Sa mesta ste rekli: "Čekajte Aleksandre, čekajte Aleksandre". Nije vam palo na pamet...
Zahvaljujem, prošlo je dva minuta. Nema povrede Poslovnika. Jesam u jednom momentu rekla "gospodine Sulejmane, gospodine Spaho", dakle, rekla sam " gospodine Spaho". Izvolite, gospodine Sulejman Spaho. Nema povrede Poslovnika.
Član 104. Najverovatnije, gospođo Slavice, da se ne zovem Spaho Sulejman, odnosno da se zovem Dragan, ne bih dobijao ovoliko kazni – eto to je diskriminacija ovde u ovoj skupštini. Vama je neki politički idiot došao ovde i rekao vama da imam nešta u džepu. Kako možete da verujete nekome ko je izdao sve svoje? Dolazi ovde i samo što vam ne ljubi skute. Vi jednom čoveku verujete i mene ovde, gospođo Slavice, imam porodicu i svaki put kada me opomenete pita me neko u porodici zbog čega. Hajde jednom shvatite, šta sam to toliko uradio, da vi mene kažnjavate bezveze? Obratio sam se juče gospođi da bih joj pomogao, gospođa Gordana dala mi je opomenu. Možete vi mene da opominjete koliko god hoćete, nećete mi ništa sa tim uraditi. Znam ko sam i šta sam i koga sledim. Neću slediti ove izdajnike. Došao ovde da vam se žali, pa kako? Šta mislite, kakav je taj čovek? Hajde, objasnite mi kakav je. Upoređujete sada mene i njega. Jedva čekate da dođe jedan izdajnik da vam kaže ovde. Da vam nešto kažem, uvek ćete imati više poverenja, gospođo Slavice i gospođo Gordana, ne u mene, nego u tog što je došao kod vas. Nikad neću doći da vam se žalim. Molim vas, pustite me i nemojte me više maltretirati ovde, bre. Pustite me jednom. Nemam tu spravu, imam neku drugu, pokazaću vam, svetleću spravu, evo pokazaću vam šta imam – plavo, Srpska radikalna stranka (pokazuje svetleću bateriju), evo ga, gle.
Naravno da nema povrede Poslovnika. [[Aplauz.]] Molim vas, nemojte narušavati dostojanstvo Skupštine. Po Poslovniku želi reč gospodin Nikola Savić.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo predsedavajuća, u skladu sa članom 100. poslovnika o radu Narodne skupštine, a u vezi člana 105, reklamiram povredu Poslovnika. Podsetiću vas da se član 105. ovog poslovnika odnosi na održavanje reda na Skupštini. Naime, to održavanje reda ne podrazumeva samo to kakve će pokrete i poglede imati poslanici SRS, nego održavanje reda pre svega podrazumeva da se rasprava vodi po redu. Vi ste bili dužni još juče, odnosno prekjuče da dostavite svim poslanicima, a pogotovo poslanicima SRS, redosled po kojem će poslanici izlaziti za amandmane. Mi ni danas, ni do ovog trenutka, nismo dobili taj redosled i jednostavno niko od poslanika SRS ne zna ko će, kada se javiti po amandmanu, a to je onaj osnovni red koji vi ovde držite. Smatram da ste izvršili grub prekršaj, odnosno grubu povredu Poslovnika i tražim od vas da u najskorijem roku dostavite svim poslanicima, i SRS i ostalim poslanicima, redosled po kojem ćemo izlaziti za govornicu, kako se ne bi dešavalo da neko izađe zbog nekih ličnih potreba izvan ove sale, a njegov amandman prođe i nije u prilici, naravno, da ga brani. Hvala.
Nema povrede Poslovnika. S obzirom da su juče svi šefovi poslaničkih grupa dobili redosled amandmana, prema tome niste govorili istinu ili niste informisani od svoga šefa poslaničke grupe. Molim vas, dakle svi šefovi poslaničkih grupa su juče dobili redosled amandmana. Prema tome, nema povrede – izričem vam opomenu. [[Jak aplauz poslanika SRS.]] Gospodin Slobodan Vuković ima reč po Poslovniku.
Dame i gospodo, gospođo predsednice, morao sam da se javim na osnovu povrede Poslovnika. Vi ste moje ime ovde pomenuli i rekli ste da imam nešto. Uopšte nisam razumeo šta. Svašta imam, ali to što ste vi pomenuli, verovatno da nemam. Svinje sam čuo ovde više puta danas, ali to nema veze sa mnom. Čuo sam da se tu javljaju neki zvuci. Čuju se neki zvuci i mene interesuje, na osnovu čega ste vi rekli ovde, pred celom Skupštinom, pred celom javnošću – da nešto imam. Recite mi kako ste to ustanovili, to me vrlo interesuje. (Iz sale dovikuju: BIA.) Ako je BIA, neka je BIA. [[Govorniku je isključen mikrofon.]]
Obzirom da niste rekli koji je član Poslovnika povređen, izričem vam opomenu. [[Aplauz.]] Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Milovan Radovanović. Molim vas, dozvolite da radimo. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Izvolite, gospodine Radovanoviću.
Gospođo predsedavajuća, teško je u ovoj atmosferi, za koju ste i krivi i odgovorni, raditi u korist građana i poboljšanja teksta Predloga zakona. U ime poslaničke grupe SRS podneo sam amandman na stav 1. člana 4. Predloga zakona o zabrani diskriminacije. Taj stav Predloga zakona glasi: "Svi su jednaki i uživaju jednak položaj i jednaku pravnu zaštitu, bez obzira na lična svojstva". Tekst amandmana koji sam podneo u ime poslaničke grupe SRS glasi: "Član 4. stav 1. menja se i glasi – pravni subjekti su jednaki, bez obzira na razlike u ličnim svojstvima". Ako pođemo od toga da su pravni subjekti pravna i fizička lica, mojim amandmanom se kvalitativno i terminološki poboljšava tekst zakona, osim što je možda trebalo u amandmanu dodati reči "u ličnim i drugim svojstvima", jer valjda fizičko lice ima lična svojstva, a nikako pravna lica kao pravni subjekti. Pravna lica mogu imati druga svojstva, ali ne i lična. Znači, ako se radi samo o fizičkim licima mogu da stoje reči "lična svojstva", a ako se radi o pravnim subjektima i pravnim licima, onda se može govoriti i o drugim svojstvima. Od svakog oblika diskriminacije najefikasnija pravna zaštita je krivično-pravna zaštita. Ovde su poslanici SRS često pominjali ovu potrebu za zakonom, međutim, bez obzira na Predlog zakona koji stoji, predstavnik predlagača nije uvažio te naše kritike.
Prošlo je vreme. Zahvaljujem. Gospodin Pelević želi reč po ovom amandmanu. Izvolite.
Gospođo predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Srbije, amandman je, što se mene tiče, prihvatljiv. Ali, ovde su dve stvari koje se mogu tumačiti različito. Lična svojstva su jedan veoma širok pojam i nisu svi pravni subjekti, nažalost, jednaki, kako piše u ovom amandmanu. Govoriću nešto o ratnim vojnim invalidima i veteranima rata, i to od 1991. do 1999. godine. Nažalost, mi imamo nekoliko udruženja ratnih vojnih invalida i veterana u Srbiji. Ni tu nemamo samo jedno udruženje. Međutim, jedno udruženje se zove Udruženje ratnih mirnodopskih vojnih invalida Srbije. Ono broji oko 100 opštinskih odbora širom Srbije i 35.000 ratnih vojnih invalida. Lično mislim da ti ljudi zaista nisu ravnopravni ni u kom pogledu. Oni jesu u mnogim stvarima ravnopravni sa invalidima drugih svojstava, ali postoje tu neke specifičnosti koje su vrlo bitne. Jedna od njih je ta što oni žele i nacionalno priznanje, ali i naknadu štete. S obzirom da su mnogi sportski radnici, kulturni i javni radnici, naravno potpuno zasluženo, dobili nacionalne penzije, zar ne bi moglo u ovom zakonu da se precizira da i ratni vojni invalidi imaju pravo na zaštitu od diskriminacije, odnosno na dodelu nacionalnih priznanja i naknadu štete? Mi već imamo zakon koji govori o zaštiti invalida, međutim, u njemu nema ni jedne jedine rečenice o zaštiti ratnih vojnih invalida. Takođe, i u ovom zakonu jedan član govori o zaštiti invalida, lica sa invaliditetom, ali ni tu nema nijednog stava, ni jedne jedine rečenice o ratnim vojnim invalidima. Zato kažem da bi trebalo to uzeti u obzir, jer ratni vojni invalidi traže samo da im se prizna njihova borba, učešće u odbrani Srbije, srpskog naroda i srpskih teritorija, a naročito to žele i traže deca palih ratnika za slobodu srpskih teritorija. Hvala.
Zahvaljujem.
Zašto ste mi odmah uključili, nisam ni stigao do govornice? Pokloniću vam tih par sekundi, ali nemojte molim vas, poštujte dostojanstvo Skupštine. (Predsednik: Ne treba, samo izvolite.) Reklamiram povredu člana 195, koji govori o predstavljanju Vlade u Narodnoj skupštini. Nemojte mi računati ovo vreme dok citiram. Kaže: Pravo i dužnost predstavljanja Vlade u Narodnoj skupštini prilikom razmatranja svih pitanja iz njene nadležnosti ima predsednik Vlade. Stav 2: Vlada određuje članove Vlade koji je predstavljaju po pojedinom pitanju koje je na dnevnom redu sednice Narodne skupštine, odnosno na sednici njenog odbora. Nema boljeg primera od ovog slučaja, da mi danas razmatramo ovaj zakon o diskriminaciji u pojedinostima, da ministar za ljudska i manjinska prava koji je do pre desetak minuta sedeo ovde, računao sam, bili smo korektni, da je trenutno izašao, što bi rekao naš narod, poradi sebe i da će da se vrati, međutim, očito da to nije slučaj i on na ovaj način ponižava Skupštinu, ponižava poslanike koji izlaze da diskutuju po amandmanima. Jer njegova uloga je, između ostalog, da u vreme kada poslanici obrazlažu svoje amandmane da eventualno prihvati te amandmane. Ovaj postupak aktuelnog ministra govori o tome da on ne samo da ne ceni poslanike SRS, da ne ceni uopšte Skupštinu, da jednostavno ne ceni uopšte ni parlamentarizam ni demokratiju tog tipa. I to čovek koji se zalagao svojevremeno da se poslanicima uzima mandat. To je neverovatno. Bivši sudija Ustavnog suda zalaže se da se krši Ustav na najgori mogući način. To govori o žutom teroru, to govori o vama, to govori o vama koji pljačkate građane.
Prošla su dva minuta, gospodine Todoroviću. Zahvaljujem. Nema povrede Poslovnika. Gospodin ministar je nakratko izašao. Gospođa državni sekretar je tu da mu prenese sve sadržaje koji su eventualno u međuvremenu izneti ovde. Nema povrede Poslovnika. Inače, citiranje ulazi u vreme, po izmenama i dopunama Poslovnika, dakle, ulazi u vreme koje se uzima u obzir, tako da ste vi u dva minuta i govorili. Na član 4. amandman je podneo poslanik Jadranko Vuković. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima gospodin Vuković. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ispred SRS podneo sam amandman na član 4. stav 1. Predlagač ovog zakona u članu 4. stav 1. kaže da su svi jednaki i uživaju jednak položaj i jednaku pravnu zaštitu, bez obzira na lična svojstva. U amandmanu koji sam podneo u članu 4. stav 1. predlažem da se to menja i da umesto "svi su jednaki" stoji "građani su jednaki i uživaju jednak položaj i jednaku pravnu zaštitu, bez obzira na lična svojstva". Obrazloženje amandmana – amandmanom se predlaže izmena navedenog člana Predloga zakona kako bi se osnažila ustavna odredba iz člana 21. Republike Srbije o zabrani diskriminacije, koja glasi: "Pred Ustavom i zakonom su svi jednaki. Svako ima pravo na jednaku zakonsku zaštitu, bez diskriminacije. Zabranjena je svaka diskriminacija neposredna ili posredna, po bilo kom osnovu, a naročito po osnovu rase, pola, nacionalne pripadnosti, društvenog porekla, rođenja, veroispovesti, političkog ili drugog uverenja, imovnog stanja, kulture, jezika, starosti, psihičkog ili fizičkog invaliditeta.
Da li još neko želi reč? Gospođa Jasmina Milošević. Izvolite.
Poštovana predsednice, predsedništvo, poštovani ministre, predstavnici Ministarstva, kolege narodni poslanici, nas troje poslanika iz JS nećemo glasati za ovaj zakon i da ljudi koji bi zaista trebalo da budu zaštićeni ovim zakonom, oni to oće pojedinim članovima, ne bežim od toga, to su ljudi koji zaista zaslužuju zaštitu, mislim na žene, decu, ljude sa invaliditetom, na ljude različite po veri i boji kože. Želim da objasnim šta je to u ovom zakonu što nas, da kažem, blago rečeno iritira i zbog čega smatramo da neke stavke nisu primerene i nije im mesto u ovom zakonu. Već u članu 13. ovog zakona pod teškim oblicima diskriminacije nabrojane su stavke šta sve to podrazumeva i među njima je i seksualno opredeljenje. Prosto postavljam pitanje zašto bi iko bez pitanja isticao svoje seksualno opredeljenje? Da li postoji neka društvena ili kulturološka potreba za tako nečim ili je to definitivno stvar intime pojedinca? Da li je to nešto što se ipak odnosi na ambijent koji nije javan? Ne znam, možda sam u zabludi, ali cela ta priča biti gej, LBG, kako god, danas nije opredeljenje već je postalo zanimanje. Smatram da je potpuno nepotrebno konstantno isticanje sopstvene seksualnosti, a pri tom bez pitanja, čime samo želi da se izazove neka reakcija. Nažalost, na sreću, kako god, danas to može samo da bude animozitet. Pitanja svih stavki koje se tiču diskriminacije u ovom članu zaista se odnose na prostor koga definiše javno mesto, a pri tom sopstvena seksualnost nije nešto gde je mesto njemu na javnim prostorima. Nemojte tražiti od nas da se možemo diviti stavovima koji su u potpunoj suprotnosti od naših moralnih nagona, pod jedan, jer i suština tog našeg stava i viđenje našeg morala možda nije na visini vremena u kome živimo. To ne znam, ali prosto naša kritika nije uperena protiv nečijih drugačijih moralnih stavova, samo kritikujemo jer vidimo mogućnost da su oni definitivno u suprotnosti možda i sa našimhrišćanskim pogledima na svet, koji je ipak opšti koren svima nama, ako ne grešim. Što se tiče jedne rasprave u načelu, imali smo prilike da čujemo da li sve kontroverze treba kazniti. Postavljam pitanje da li svaku kontroverzu treba staviti u zakon? Koliko njih ima? Da li za svaku treba poseban zakon? Da li ovim što štitimo članom 21. jednu kontroverzu, pakujemo je u zakon, šta se sa nama dešava kao sa društvom? Doživljavamo katarzu, postajemo "in". To je deo koji mi nije jasan jer ne možete raditi zakon sa ovakvim članom kada morate shvatiti i da uzmete u obzir i mentalni sklop našeg društva. Neću da kažem da smo mentalno još uvek u feudalizmu, ali je sigurno da nismo ni ispred Evrope po nekim njihovim shvatanjima, da kažem liberalnim shvatanjima što se tiče morala. Često se dešava da i sami sebe pogrešno tumačimo i da shvatamo, međutim, kada su u pitanju ozbiljne stvari, kao što je ovaj zakon, potrebna nam je pravičnost, ali ta pravičnost mora da bude takva da ne bude protiv unutrašnjeg glasa našeg ukusa, koji i čini našu savest. Ne moramo direktno da povezujemo moral i savest, a i možemo, zavisi s koje strane gledate. Zašto bi danas uopšte i robovali modernim idejama, zašto bi robovali trendovima, ako su oni upravo protivnici naše moralnosti, i našeg ukusa i naše savesti. Prosto priroda i prirodni procesi jesu nama bukvar iz koga učimo život, ali doslovce, i sada mi recite kako ću u potpuno istu ravan staviti nešto što po prirodi stvari, prirodno, suštinski, nije prirodno sa nečim što je po prirodi stvari prirodno. Prosto iritira taj momenat nametanja nečeg što suštinski nije prirodno i stavljanje u istu ravan sa nečimšto jeste prirodno. To svakako nije "jing" i "jang", nije jedinstvo suprotnosti koje je priroda definisala. Nesporno je pravo svakog građanina na privatnost i na seksualnu orijentaciju, to je apsolutno nesporno. Međutim, mogu ovaj 21. član da tumačim i na sledeći način. Otkud znam, kad ovde to ne vidim, da možda ovim članom zakona nisu zaštićene i neke devijantne vrste i devijantni oblici seksualnog opredeljenja. To ne mogu da znam. Znamo da postoje takve vrste koje su zakonom kažnjive. Šta to znači? Koja je razlika u ovom momentu između gej parade ili parade pedofila, nekrofila i zoofila? Oni ne rade ništa, ne čine delo, izražavaju svoju seksualnu opredeljenost, svoj stav prema nečemu. Tu je tanka linija da li ljudi i sa devijantnim seksualnim ponašanjem i opredeljenjem se možda mogu na neki način u jednom momentu podvući pod ovaj član 21. da budu zaštićeni. Ako kažete da se tu radi samo o ljudima koji imaju drugačije seksualno opredeljenje u redu, međutim, hoću da kažem kako se ljudi drugačijeg seksualnog opredeljenja ponašaju kada neko nema isti stav kao oni. To vidimo na sajtu "Kvirije" ovih dana. Vidimo kako su oni izrazili svoj stav prema nekome ko ne misli isto kao oni. Da li su to ljudi, njih čini četvoro, čak ih nema ni petoro da bi gramatički bili ljudi, zanima me da li novac koji se njima opredeljuje iz budžeta, 350.000 sa njima daje da oni osmisle svoj sajt. Da li to njima služi za obračun ili diskriminisanje klasično sa ljudima koji ne misle isto kao oni? Zar nije možda bilo bolje da smo taj novac koji smo opredelili njima, na njihovu kampanju po medijima i na osmišljavanje njihovog sajta, ipak usmerili ka ljudima kojima je to neophodno, ka osobama sa invaliditetom, detetu nekog palog borca, nekoj ženi, nekoj slobodnoj kući, potpuno je nebitno? Na samom kraju, da ne bismo shvatili da smo mi iz JS potpuno homofobični, mi jesmo ovaj zakon dobro pogledali i postoje drugi članovi zakona u kojima postoje izvesni termini s kojima ne možemo da se složimo, a to je konkretno u članu 18. u stavu 1. ovog zakona dozvolili ste da se reč "uverenje" preširoko može tumačiti. Ta formulacija može da se odnosi na dosta toga. Dosta toga može da se podvuče pod reč uverenje, na primer i stvaranje nekih sekti, ne moram da pričam kolika je njihova pogubnost. Postavljam jedno pitanje – šta se dešava kada to lično uverenje, koje imamo pravo da tumačimo tako u ovom članu, može biti u sukobu sa nekim opštim interesima, a to opet možemo da podvedemo pod neko uverenje koje nije javno, odnosno, ako uverenje po definiciji ima subjektivan karakter, a ima, da li u datom momentu po odobrenju šire javnosti može postati i opšte i priznato, mi to ne znamo. Šta se dešava ukoliko neko uverenje definiše nesklad sa opšteprihvaćenim i priznatim i ličnim te osobe.Doći ćemo u situaciju da razni oblici organizacija koje recimo imitiraju veru, eksploatišući slobodan prostor koje im daje reč "uverenje", opet omoguće da stvore neke štetne procese u društvu i oni će biti propovedani kao ispovedanje vere iz uverenja. Osim toga, to ne mora uvek da bude pitanje lažne vere. Prosto, može se odnositi na formiranje nekih organizacija iz uverenja. Na primer, mogu da uzmem fašizam kao primer jer je to organizacija nastala iz uverenja. Zašto da ne? Ubedite me dane mogu tako da tumačim uverenje koje mi je dato. To je organizacija iz uverenja. Postoji druga stvar. Danas postoje grupe ljudi koje mogu biti zasnovana na animozitetu prema Romima, prema bilo kojoj drugoj manjinskoj grupi, ali isto tako mogu da imaju svoju organizaciju iz ličnog uverenja. Stoga smatramo da ste dozvolili da se preširoko ovim članom i stavom 1. tumači reč "uverenje", jer omogućava stvaranje organizacija čije udruživanje iz pogrešnih ličnih uverenja može da nas diskredituje kao društvo, a zapravo moramo sprečiti kapitalizovanje istih. Za kraj sam htela još jednom da ponovim da mi iz JS znamo, smatramo, činjenica je, nam je neophodan zakon o antidiskriminaciji, ali prosto zbog ovih stavki koje postoje ovde, koje se kose sa našim moralnim i verskim, kojim god hoćete stavovima, nećemo to učiniti. Mogu samo da se izvinim ljudima jer smatram da ljudi koji su zaista diskriminisani, a to su ljudi sa invaliditetom, to su deca, to su stara lica, oni zaslužuju ovaj zakon, ali pojedini članovi zakona ne rade u tom smislu da bi štitili njih, nego neke druge grupe. Hvala.
Zahvaljujem, gospođo Milošević. Na član 4. amandman je podneo poslanik Filip Stojanović. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Gospodine Stojanoviću, imate reč. Izvolite.
Poštovani narodni poslanici, dame i gospodo, poštovani ministre, podneo sam amandman na član 4. stav 1. Predloga zakona o zabrani diskriminacije. Predložio sam da se on menja i glasi: "Građani Republike Srbije su jednaki i uživaju jednak položaj i jednaku pravnu zaštitu, bez obzira na lična svojstva". Vaš predlog, po kojem su svi jednaki i uživaju jednak položaj, nedovoljno je precizan. Predlagač u članu 2. stav 1. tačka 2) objašnjava pojmove "lice" i "svako". Zbog čega sada koristite reč "svi"? Da li to znači da su i Hašim Tači i Ramuš Haradinaj, sa sve Naserom Orićem, ionako teški zločinci, izopačenici, ravnopravni sa građanima Srbije? Da li to znači da mi Ramuša Haradinaja, koji je skandaloznom odlukom Tribunala u Hagu oslobođen, ne smemo da javno nazovemo ubicom, teroristom, zločincem i psihopatom, iako on to jeste? Da li to sve znači da homoseksualac obučen u odoru monahinje SPC ima ista prava kao i sveštenik SPC? Da li decu u parkovima treba da izložimo morbidnim igrama transvestita i perverznih osoba, čija je jedina želja da blate i ponižavaju simbole naše tradicije? Mi smatramo da to ne treba dozvoliti. Zato vas pozivam da prihvatite moj amandman.
Ima reč gospodin Aligrudić. Izvolite. Kao ovlašćeni predstavnik imate još deset minuta, a 18 cela poslanička grupa.
Javljam se u svojstvu šefa poslaničke grupe. Kod ovakvih amandmana ne može da se razgovara, a da se ne progovori nešto o načinu na koji je Vlada obrazložila odbijanje ovakvih amandmana. Kako su amandmani kratki, što je prirodno, jer menjaju pojedine delove teksta, što ne zahteva veliku intervenciju, tako imate kratka i glupa obrazloženja Vlade. Jedan dobar deo ovih obrazloženja kod ovih amandmana, naročito na član 4. i 5, kaže u jednoj rečenici zašto se odbija, da je ponuđeni tekst sasvim nepotreban, a da je predloženi tekst zakona u skladu sa pravilima nomotehnike. Za one koji ne znaju, nomotehnika je nauka koja proučava način pisanja propisa, samu tehniku izrade pravnog akta. Verovatno je predlagač zakona hteo da nas fascinira takvim izrazima u obrazloženju odgovora na amandmane, što je smatram, kada je reč o pravilima našeg ophođenja i upotrebi srpskog jezika, izlišno i krajnje nepotrebno. Što se tiče drugih obrazloženja, a govorim sve vreme i o obrazloženju ovog člana zakona, recimo, imate fenomenalnih obrazloženja za član 20. ovog zakona ili za član 13, gde je bilo traženo da se izbriše "rodni identitet" kao reč iz teksta Predloga zakona, prosto zbog toga, podsetiću vas, što je Vlada sama brisala "rodni identitet" u članu 20. U prethodnom Predlogu zakona, pre nego što je povučen iz procedure, pisalo je "rodni identitet", a onda se to izbrisalo, a zatim je u članu 13. ostalo i objašnjava se šta su teški oblici diskriminacije, pored onog čuvenog aparthejda, genocida i ostalih stvari, ostao je i "rodni identitet". Problem je što rodni identitet nije pojam koji je objašnjen u našem zakonodavstvu. Mi ne znamo šta to znači. Znate, i ljudski rod je rod. Šta ako, recimo, hoću da budem krava i ako to kažem da sam, ili kakva druga životinja, ili možda neka biljka ili drvo, da li to znači da ovaj zakon mene štiti od prava da se nazovem kako god želim da budem? O kakvom rodnom identitetu govorite? Znači, nije u pitanju polni identitet, u pitanju je rodni identitet. Znači, vi niste definisali taj pojam. Prepisivati se može iz raznih konvencija, zakonodavstava drugih zemalja, ali se mora voditi računa o duhu srpskog jezika, o duhu srpskog pravnog jezika. To ne znači ništa. Mi tražimo brisanje, a vi u obrazloženju odbijanja tog amandmana kažete sledeće: "Amandman se ne prihvata. Amandman je protivan svrsi zakona i u suprotnosti je sa pozitivnim zakonodavstvom Republike Srbije". S kakvim pozitivnim zakonodavstvom Republike Srbije je ovaj amandman je u suprotnosti, gospodine Čipliću? Šta vi pričate? Kako je brisanje termina "rodni identitet" u suprotnosti sa pozitivnim pravom Republike Srbije?Kako je brisanje termina "rodni identitet", koji niste objasnili u ovom zakonu, protivan svrsi zakona? Gde vi u ovom zakonu branite na posebnom mestu, ističući posebne slučajeve diskriminacije, pitanje rodnog identiteta i kako? Nigde. Znači, vi ovim nipodaštavate narodne poslanike, one koji su podneli amandmane. Prosto se postavlja pitanje: kako je moguće da imate takav odnos? Ako ste imali šta više da kažete o ovome, bilo je lepo da ste to i napisali, a to niste učinili. Da ste to napisali, možda bi i mogli da polemišemo oko toga. Ista stvar važi za član 20, gde smo mi bili predložili da se promeni čitava stvar, da se i pitanje promene pola ubaci kao osnov diskriminacije, a da se, zatim, pojedine kategorije građana, koje nisu zaštićene, po nama, odredbama člana 3. stava 3, koja je opšta norma o tome da niko ne može koristiti pravo iz ovog zakona, a da oštećuje tuđa prava garantovana Ustavom i zakonom. Vi ste to odbacili i rekli ste da je taj naš predlog suprotan svrsi zakona. Dakle, to je način na koji ste se vi odnosili prema našim amandmanima. Nije vam palo na pamet u onom danu pauze da izađete na nadležni odbor i da kao Vlada inicirate podnošenje amandmana da se uključi zaštita dece i maloletnika zaraženih HIV infekcijom. O tome smo ovde govorili. To nisam samo ja govorio, govorili su i ljudi iz drugih poslaničkih grupa. To vam nije palo na pamet, ali zato vam je palo na pamet da prihvatite drugi amandman koji eksplicitno stimuliše onu populaciju koja se štiti ovim zakonom o zabrani diskriminacije posebno, koja je izazvala najviše polemike u javnosti, a reč je o onim ljudima koji imaju posebnu seksualnu orijentaciju ili opredeljenje, jer vi, po pravilima nomotehnike, ne umete da se opredelite između toga da li je reč o orijentaciji ili opredeljenju. Eto vam vaša pravila nomotehnike. Načinom na koji pišete član zakona, zapravo, vi poručujete društvu sledeće: da je nešto što je, ponavljam, devijantno, a ako je devijantno ne znači da te ljude koji imaju tu devijaciju treba diskriminisati, vrlo vodim računa o tome šta pričam i u tom smislu se s vama slažem, vi hoćete to da proglasite, na nečiji zahtev, normalnom pojavom, ravnopravnom pojavom. Ravnopravni su muškarac i žena u svojim odnosima i s time se slažemo, ali ovde ne može biti esencijalne neravnopravnosti, samo ne sme biti povređivanja ljudskih prava. To je ono što je suština. To šte ste vi ovde pisali u ovom zakonu i bavili se prepisivanjem, to ste uradili na jako loš način. Ponavljam, imali ste dva načina da ovo pitanje rešite: normiranjem zabrane diskriminacije u različitim sektorima i oblastima života, kao što je to do sada učinjeno kada je reč o seksualnom opredeljenju u četiri zakona ove države, koji su doneti za vreme vlade Vojislava Koštunice. To samo znači da mi protiv toga nemamo ništa, a to znači nešto drugo – da je ovo što ste vi ovde napisali vanredna glupost, jer da nije, ne bi izazvalo sve ove reakcije koje je izazvalo u javnosti. Prosto se čovek pita šta vama uopšte pada na pamet, ako vam išta pada?
Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Tomislav Ljubenović. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Izvolite, gospodine Ljubenoviću.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, na član 4. Predloga zakona o zabrani diskriminacije, koji se odnosi na načelo jednakosti, na njegov prvi stav sam podneo amandman kojim sam predložio izmenu ovog prvog stava. Član 4. stav 1. glasi: Svi su jednaki, uživaju jednak položaj i jednaku pravnu zaštitu, bez obzira na lična svojstva. Amandmanom koji sam podneo u članu 4. stav 1. menja se i glasi: Građani i pravna lica su jednaki, bez obzira na razlike u ličnim svojstvima. Jedno od ličnih svojstava jeste političko opredeljenje ili članstvo u političkim organizacijama. Povreda načela jednakosti na osnovu ovog ličnog svojstva učinjena je građanima Leskovca nedavno, dolaskom DS na vlast. Povreda se ogleda u tome što je došlo do prekrajanja izborne volje građana grada Leskovca, koji su najvećim brojem svojih glasova poverenje za vršenje vlasti ukazali SRS koja ima najveći broj odbornika u gradskoj skupštini. DS učinila je sve kako bi došla na vlast u Leskovcu, jer njihova je namera bila da, pošto su na vlasti na republičkom nivou, moraju po svaku cenu da budu i svuda na lokalnom nivou vlasti. Sredstva nisu birali. SRS, na čelu sa gradonačelnikom Goranom Cvetanovićem, započela je veliki broj projekata i uspešno radila na njihovoj realizaciji. Vlast, nakon samo dva dana, sve postignute rezultate pripisuje sebi. Kakva genijalnost. Zajedno saDraganom Đilasom, novi gradonačelnik Leskovca opet obmanjuje građane, ovog puta po veličini petog grada u Srbiji, da bi Leskovac za nekoliko godina mogao da liči na Beograd, da građani u Leskovcu mogu imati životni standard kao da žive u Beogradu. Opet...
Vreme, hvala. Na član 4. amandman je podneo poslanik Momčilo Duvnjak. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li želite reč? Izvolite, gospodine Duvnjak.
Dame i gospodo narodni poslanici, na osnovu člana 147. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije podnosim amandman na Predlog zakona o zabrani diskriminacije. U članu 4. stav 1. menja se i glasi: Institucije Republike Srbije su dužne da se jednako i ravnopravno odnose prema svima, bez obzira na razlike u ličnim svojstvima. Dame i gospodo narodni poslanici, umesto danas da donosimo i menjamo zakone o privatizaciji, radu, zakon o penzijama, zakon o zdravstvu, mi danas pričamo o homoseksualcima. Izneću vam jedan primer lične diskriminacije u našoj opštini Kruševac, gde je na sednici Vlade 2006. godine, održanoj 17. juna, obećano od ministra za NIP Mlađana Dinkića da će opština Kruševac dobiti 4,5 miliona evra za proširenje fabrike vode Majdevo u Ćelijama. Ta voda je bila potrebna za građane opština Ćićevac, Varvarin i Brus. Proširenje fabrike vode nije bilo potrebno građanima Kruševca, jer građani Kruševca imaju kapacitet tog jezera 650 litara u sekundi, a kapacitet cevovoda 1.100 litara u sekundi. Proširenje fabrike vode je trebalo da bude sa 650 litara na 1.000 litara u sekundi. Znači, diskriminacija je bila prema građanima opština Ćićevac, Brus, Varvarin i Aleksandrovac. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima gospodin Poskurica.
Naročito teški oblici diskriminacije se odnose i na postupanja ili nepostupanje organa državne vlasti u propagiranju ili vršenju diskriminacije. To najbolje govori, uz prinovu tačke 6) po istom članu, da se uprkos intervenciji koju smo imali govoreći u načelu, studenti Raniluga nisu prijavili nenormalnosti koje traju čitav jedan semestar, evo ušli su i u letnji semestar i dalje im se dekan Maliković ne obraća, niko im ne daje nikakvu informaciju u vezi sa tim kada će početi nastava u letnjem semestru za studente treće i četvrte godine. Sastanak sa ministrom prosvete je održan 20. marta, posle niza pisanih uputstava koje je prosledio dekanu, dekan nije odgovorio jer navodno nije dobio konkretno uputstvo.Dekan Maliković, sa profesorom Obradovićem, zajedno i sa njegovim partijskim drugom Šuvakovićem, održao je sastanak dosta konspirativno, u prisustvu nekoga ko se trebalo smatrati predstavnikom studenata. Mislim da bi trebalo da se malo utišaju. Ovo je zajednička tema i za njih, ali dobro. (Predsednik: Gospodo poslanici, upozoravam vas da ometate govornika. Molim vas, nemojte ometati gospodina Poskuricu. Izvolite.) Valjda ih stanje na Kosovu i očigledna ponavljana, prolongirana, produžena diskriminacija kao višestruka i naročito opasna zanima, kao i čitavu javnost Srbije. Ovo je način na koji može da se sazna nebriga aktuelnog ministarstva za stanje obrazovnog sistema Kosova. Ni predstavnik studenata koji je tamo bio nije preneo nikakvu informaciju grupi studenata treće i četvrte godine, kojih ima više od 80, koji nemaju pravo da upišu godinu, ne mogu da nastave studije, te su u krajnje nepovoljnim uslovima zato što ne mogu da dobiju ostala prava koja im po tom osnovu pripadaju. Očigledan primer gde ni poverenik ni evropske institucije ne mogu njima biti od pomoći. Buka je bila veoma očigledna i niste preduzeli ništa, što i nije neobično kada je prilika u kojoj vi predsedavate, uprkos restriktivnom Poslovniku. Hvala. (Tokom ovog govora poslanici SRS lupali o klupe.)
Zahvaljujem, gospodine Poskurica. Na član 4. amandman je podnela narodni poslanik Lidija Dimitrijević. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima gospođa Lidija Dimitrijević.
Dame i gospodo narodni poslanici, amandmanom koji sam podnela na član 4. predloženo je da se član 1. menja i glasi: Građani i pravna lica su jednaki i uživaju jednak položaj i jednaku pravnu zaštitu, bez obzira na lična svojstva. (Predsednik: Gospodine Avramoviću, ometate, ne možemo da čujemo gospođu.) Obrazložiću svoj prethodni amandman koji sam podnela na član 3. Govorila sam o diskriminaciji na osnovu političkog mišljenja i opredeljenja, koja je postala svakodnevna pojava u Srbiji. Objasniću to na osnovu nekoliko praktičnih primera. Uz ogroman pritisak na odbornike u Skupštini grada Leskovca, DS je došla na vlast i iz njenih redova na mesto gradonačelnika Leskovca izabrano je lice koje je istovremeno i načelnik Jablaničkog upravnog okruga. Po zakonu, najpre je trebalo da bude razrešen dužnosti načelnika okruga, potom da to bude objavljeno u Službenom glasniku Republike Srbije, pa da tek onda bude biran na mesto gradonačelnika. Međutim, DS ne pada na pamet da poštuje zakon. I pored toga što na ovakav način postavlja gradonačelnika, na mesta direktora postavlja i lica bez odgovarajuće školske sprema. Na mesto direktora kulturnog centra postavljena je osoba koja je filolog, a ne diplomirani filolog, znači lice koje ne ispunjava zakonom propisane uslove, jer nema završen fakultet. Na mesto direktora Regionalnog garancijskog fonda postavljeno je lice sa ukupnim radnim stažom od svega 18 dana. DS smatra da je to dovoljno za vršenje funkcije direktora fonda, za koje je inače sadašnji gradonačelnik, do pre samo nekoliko dana, govorio...
Zahvaljujem, prošlo je dva minuta. Na član 4. amandman je podneo poslanik Milorad Krstin. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Izvolite, nisam videla. Niste se na uobičajen način javili, podizanjem ruke.
Znate da imam simpatije prema vama, pa računam da je normalno da se ovako javljam. Izvinjavam se svojoj supruzi, ali šta ću, imam simpatije. Imam pravo da imam simpatije.
Molim vas, ponašajte se pristojno za govornicom, gospodine Krstin. Izreći ću vam opomenu.
Uzeli ste mi već 24 sekunde. Kratko ću, s obzirom da imam tih dva minuta, sada još minut i 30 sekundi, da kažem da je Nada Kolundžija u svom ranijem izlasku rekla da je ovo jedan u poslednjih pet godina najbitniji zakon koji se našao pred ovim parlamentom, ali gospođo Kolundžija, zamolio bih vas, da li je ovaj zakon toliko bitniji od Zakona o zakupu državnog poljoprivrednog zemljišta, gde ste izgubili ogromne milijarde dinara, zato što vam tajkuni i moćnici nisu plaćali u 2008. godini? Pored one silne dokumentacije koju sam donosio i iznosio činjenice, da li vam je bitniji ovaj zakon? Nisu vam bitne izmene i dopune Zakona o zadrugarstvu, o zadrugama, izvinjavam se što ne znate šta su zadruge, ali je to još jedan od zakona koji će pomoći da se više ne dešavaju stvari koje se dešavaju oko zakupa državnog poljoprivrednog zemljišta, gde su baš iz "žutog" preduzeća imali prioritet oko kupovine tj. zakupa državnog poljoprivrednog zemljišta. Na hiljade hektara, nije uplaćeno u kase, opštinske, na poseban račun, što je posle išlo, znajući da 40% ide opštini, a 30% pokrajini, 30% Republici Srbiji? To su bitni zakoni, a ne ovaj zakon.
Zahvaljujem. Gospodin Todorović, po Poslovniku. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, reklamiram član 104, gde se kaže da su narodni poslanici dužni da poštuju dostojanstvo Narodne skupštine. Narodni poslanici dužni su da se jedni drugima obraćaju sa uvažavanjem. Gospođo Dejanović, opomenuli ste gospodina Milorada Krstina zato što je rekao da prema vama uživa određene simpatije. Nekoliko puta sam, takođe, izrazio da prema gospođi Gordani Čomić gajim određene simpatije i ne samo da nisam naišao na opomenu, nego čini mi se da su te simpatije obostrane. Molim vas, meni se čini. Ne mora da sam u pravu. I dalje ostajem pri svojim tvrdnjama. Razumem, gospođo Dejanović, da je eventualno neko, pošto zakon još nije donet, pripadnica istog pola izrazila neko svoje zapažanje, pa da se vi eventualno pre donošenja zakona nađete povređenom, pa da izreknete opomenu, ali posle donošenja ovog zakona vi ni to nećete imati pravo. Neće imati pravo matičar da odbije da venča dvoje muških ili dvoje ženskih, kasnije da usvoje dečicu itd. To je ovaj zakon, gospođo Dejanović, i ne možete da imate dvostruke aršine. Kada je u pitanju Evropa i kada su u pitanju "žuti", onda vi sve možete da tolerišete. Kada su u pitanju radikali, ne možete čak ni pojedinačne simpatije. Nemojte molim vas, gospođo Dejanović. Uopšte ne gajimo simpatije prema načinu kako vodite ovu skupštinu, kakav teror sprovodite nad poslanicima SRS, ali to je vaša politička odluka i moraćete zbog toga... [[Isključen mikrofon.]]
Pošto nema povrede Poslovnika, izričem vam opomenu. Na član 4. amandman je podnela poslanica Gordana Pop-Lazić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Po Poslovniku, gospodin Nikolić.
Gospođo Dejanović, povredili ste član 104. Poslovnika Narodne skupštine, kada ste dozvolili da se ovde pogrešno tumači pravo na sklapanje braka i kada niste upozorili prethodnika da treba da pročita bar neki akt, a posebno najviši državni akt kojim se to reguliše. Dakle, član 62. stav 2. Ustava kaže: Brak se zaključuje na osnovu slobodno datog pristanka muškarca i žene pred državnim organom. Možda bi neko od vas voleo da mogu muškarci sa muškarcima da sklapaju brak i žene sa ženama, neko i u vrhu stranke, ali Ustav Republike Srbije pod brakom podrazumeva bračnu zajednicu isključivo muškarca i žene.
Nema povrede Poslovnika. Upozoravam vas da ste zloupotrebili javljanje po povredi. Dakle, upozoravam vas. Na člana 4. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Pop-Lazić. Želite reč? Sve sam već pročitala, pogledajte stenogram. Niste čuli? Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li želite da obrazložite amandman? Izvolite, gospođo Pop-Lazić.
Poštovani poslanici, podsetiću vas na reči francuskog generala Galoa... jeste li me uključili, jeste, dobro. Krajem sedamdesetih godina u blizini Minhena predstavnici Španije, Francuske, Velike Britanije i Vatikana ocenili su da posle Tita Jugoslavija ne treba da postoji. Kao argument, između ostalog, iskorišćene su jezičke barijere između srpskog, hrvatskog, slovenačkog, makedonskog, albanskog, mađarskog jezika. Iznad svega, međutim, kako je smatrao kancelar Kol, razbijanje Jugoslavije bila bi velika pobeda za Nemačku. Srbi, koji bi bili razjureni sa njihovih zemalja, bombardovani, proterani sa Kosova, pazite sada, potenciram i na ovome, ostavljeni bez njihove civilizacije, što znači onih tradicionalnih društvenih vrednosti, kao osnove njihove budućnosti, trebalo bi na taj način kazniti, po mišljenju Nemačke, zbog njihovog doprinosa i borbe rame uz rame sa saveznicima. Razmontiranje Jugoslavije omogućilo bi Nemačkoj da se oduži Hrvatima i muslimanima iz Bosne kao svojim saveznicima u Drugom svetskom ratu. Ovo što su oni započeli, vidite, sedamdesetih godina, to danas vi dovršavate ovim zakonom koji usvajate. I ne samo ovim zakonom, nego i mnogim drugim zakonskim rešenjima koja nam nudite ovde, da bi se navodno pridružili EU, da bismo dobili šengen listu, a u stvari da bismo uništili sve što je srpsko, što je tradicionalno. Dakle, ne smete da kažete patriota, ne smete da kažete Srbin, ali da kažete peder možete. Neki sebi dozvoljavaju čak i da nazovu neke ljude ovde pederima... [[Isključen mikrofon.]]
Zahvaljujem, gospođo Pop-Lazić. Na člana 4. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Gospodine Jojiću, izvolite.
Gospođo predsedniče, gospodine ministre, krajnje je vreme, posle više dana, kada raspravljamo o ovom "pederskom" zakonu da nam protumačite ovu odredbu koja se odnosi na seksualnu orijentaciju. U javnosti je to apsolutno nejasno. Šta to znači? Molim vas, izađite, objasnite stručnoj javnosti. Bili ste sudija Ustavnog suda. Znate, trenutno pri ruci mi je Krivični zakonik, Ustav Republike Srbije, Zakon o porodičnim odnosima. On predviđa normu. Ovde nije jasno šta je radnja izvršenja delikta. Molim vas da poslanicima i Srbiji objasnite. Gospođo predsedavajuća, ako mi dozvolite samo nekoliko reči, to morate, to mi dugujete. Kao poslanik imam, u ime mojih birača, pravo jer me pitaju birači - zašto vi ćutite kada se donosi pederski zakon? Drugo, srpska kultura je 500 godina iznad zapadne kulture. Ne trčite prema zapadnoj kulturi. Prva kultura i civilizacija nastala je u Kini, druga u Grčkoj, treća u Arabiji, u Vavilonu, nastala je u Rimu, nastala je u Francuskoj za vreme tzv. Roma, prema tome, civilizacija ruska, civilizacija srpska, a germanska civilizacija je kasnila 500 godina. Nemojte usvajati nazadne vrednosti, kršiti moral i uništavati Srbiju i njenu porodicu.
Zahvaljujem. Na član 4. amandman je podneo poslanik Ljubiša Petković. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Gospodin Petković, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, u ime SRS podneo sam amandman na član 4. stav 1. i predložio da se tekst, koji je predložila Vlada Srbije: "Svi su jednaki i uživaju jednak položaj i jednaku pravnu zaštitu, bez obzira na lična svojstva" menja i glasi: "Ravnopravnost u Republici Srbiji je svima zagarantovana, bez obzira na lična svojstva". Predloženi tekst u ovom amandmanu je razumljiviji od teksta koji je predložila Vlada Republike Srbije. Dame i gospodo, pod ravnopravnošću podrazumevam sve oblike ravnopravnosti koje se nalaze u Ustavu RS. Spreman sam da prihvatim činjenicu da u seksualnoj orijentaciji ne moramo biti svi isti, nezavisno od toga da li je u pitanju bolest ili nešto drugo. Međutim, pitam sve poslanike, ministre i vas gospođo predsedavajuća - da ste kojim slučajem direktor osnovne ili srednje škole, ili upravnik dečijeg obdaništa, da li biste bili spremni da za učitelja, vaspitača, nastavnika ili profesora primite u radni odnos osobu koja se izjasnila da ima različite oblike seksualne devijacije? Još gore od toga, da li biste vi u neku od tih ustanova, u kojoj bi bila zaposlena osoba sa takvom seksualnom devijacijom, uputili vaše dete ili vašeg bližeg rođaka na školovanje? Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Na član 4. amandman je podneo poslanik Slobodan Vuković. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Izvolite. Molim vas da se javite ako želite reč.
Nisam još ništa rekao, isključite mi vreme. Ne može? Skratiću proceduru. Na osnovu člana 147. podnosim amandman na član 4. da se stav 1. menja i glasi: "Pravni subjekti su jednaki i ravnopravni pred institucijama Republike Srbije, bez obzira na razlike u ličnim svojstvima". Pitam vas – kakva je onda ta jednakost, ako dozvolimo jednom homoseksualcu profesoru ili učitelju da istakne svoje sklonosti, te koje vi sada smatrate normalnim, pred decom, gde je tu ravnopravnost roditelja koji ne sme, ako se usvoji ovaj zakon, da mu replicira ili da mu se suprotstavi? Gde je ta ravnopravnost, recite mi? Gde će biti ravnopravnost u političkom smislu danas u 14.00 časova kada SO Palilula ponovo po peti put diskriminacijom odbije zahtev SRS za povraćaj 12 mandata od 19, koje je SRS osvojila na ovim izborima prethodnim? Je l' tu postoji diskriminacija izborne volje građana na Paliluli? Postoji. Zbog toga je sve ovo što je drugo ovde, osim ovog predloga da profitiraju pederi, samo šarena laža i farsa. Pod ovim zakonom vi protežirate samo homoseksualce.
Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Paja Momčilov. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Doktore Momčilov, izvolite, imate reč.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana predsedavajuća, poslanici SRS uporno pokušavaju da jedan dekadentan zakon da poprave. Vi mislite da je u pitanju nešto drugo, međutim nije. Da je zakon dekadentan, pitajte samo građane, pa neka se oni izjasne ili, ne daj bože, da je slučajno raspisan referendum, vi biste videli šta bi vam građani Srbije rekli. U članu 4. stav 1. glasi: "Svi su jednaki i uživaju jednak položaj i jednaku pravnu zaštitu, bez obzira na lična svojstva". Mi smo smatrali, podneli smo čitav niz drugih rešenja kako bi trebalo da glasi ovaj 1. stav i bio sam slobodan da ispred srpskih radikala ponudim ovakvu formulaciju: "Građani su jednaki pred Ustavom i zakonom, bez obzira na lična svojstva". Ovo što ste vi napisali, da su svi jednaki i uživaju jednak položaj, to je jedna egalitaristička besmislica i razumem, sada ste vi sa socijalistima u koaliciji, pa egalitarizam je tamo na snazi kao osnovni vodeći princip i onda je to moguće i da se primeni. Ako mi govorimo o jednakosti, sigurno je da je to načelo jednake raspodele, a ne podrazumeva istovetnost. Kako ste vi ovde napisali, može se smatrati da se radi o istovetnosti. Ako se radi o formalnoj jednakosti, ona je pred zakonom i ona uključuje politička prava koja se obezbeđuju, a mi smo upravo ovim iskazom to i definisali jasno. Naravno, postoji i jednakost šansi i postoji jednakost rezultata za koje se zalažu komunisti i njihovi sateliti. Šta ste vi meni odgovorili? Vi ste lepo nama odgovorili, čitam i vaše odgovore, vi ne čitate uopšte naše amandmane, vi dajete besmislene odgovore, kazali ste lepo ovako… Vidite, ova farsa ne može ni da se obrazloži.
Zahvaljujem, prošlo je dva minuta. Na član 4. amandman je podneo poslanik Nikola Žutić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Gospodin Žutić želi reč. Izvolite. Nemojte sprečavati kolegu da nam se obrati.
Poštovani narodni poslanici, Vlada je u obrazloženju obrazložila da se amandman ne prihvata jer nije u skladu sa svrhom zakona i nepotrebno ograničava zaštitu od diskriminacije, vezujući je samo za sudove i organe javne vlasti. Predlagač upravo ovim zakonom uvodi haos u naš pravni sistem, jer ne mogu svi na efikasan način da se bave zaštitom od diskriminacije. Ko to, pored sudova, može da zaštiti građane i pravna lica od diskriminacije? U načelnoj raspravi istakao sam da uticajni pojedinci srpskog i nesrpskog porekla, svojim agresivnim vokabularom u medijima upravo izazivaju, vređaju pripadnika većinskog naroda, ponižavajući njegovu istoriju, državne institucije, državne simbole, tradiciju i kulturu. Sudovi ne procesuiraju pojedince, koji javno diskriminišu državu. Bili smo svedoci izjava Čanka, koji javno promoviše republiku, koji traži ustav. Diskriminaciji se, na primer, izlaže i srpska zastava, jer se pored nje pri javnim državnim proslavama, na državnim zgradama Vojvodine, izlaže i nekakva vojvođanska zastava. Diskriminiše se i srpska tradicionalna himna „Bože pravde“. Ponižava se njen tekst omalovažavanjem i vređanjem svih onih koji govore o zapadnim srpskim zemljama, o srpskom rodu. Zaboravlja se da dijelovi himne pominju zaštitu srpskih zemalja i srpskog roda. Diskriminaciju provode mediji, na primer „Politika“ u broju od 17. marta, u tekstu „Radikalska reanimacija velike Srbije“ - Bože spasi, bože brani srpske zemlje i srpski rod. Svi oni koji kritikuju ideju sjedinjenja srpskih zemalja, vređaju navedeni tekst državne himne. Diskriminišu se veliki dijelovi srpskog naroda zbog odobrene posete Ive Sanadera, koji je reprezentant hrvatske nacifašističke emigracije. Dalje, diskriminišu se srpski jezik i književnost, prisvajanjem i otimanjem od strane novih nacija - Hrvata, Bošnjaka, Crnogoraca. Kako je krenulo, možda ćemo imati i novi vojvođanski jezik. Diskriminacija se dešava i ovih dana. Ova neovlašćena skupina koja je primila...
Zahvaljujem, prošlo je dva minuta. Na član 4. amandman je podneo poslanik Milan Avramović. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, Zakonodavni odbor ga smatra pravno mogućim. Izvolite, gospodine Avramoviću.
Amandman na član 4. Predložio sam izmenu, ne mogu da čitam postojeći tekst, ide mi vreme, sa predlogom koji kaže - da se pravnim subjektima garantuje ravnopravan položaj u pravnom sistemu Republike Srbije, bez obzira na lična svojstva. Dakle, pravni subjekti mogu da budu - pravno lice, čovek, firma, institucija, fabrika. Njima svima treba garantovati jednaka prava pred pravnim sistemom Republike Srbije. Da to nije baš tako, zato sam i pisao ovaj amandman, prvo, sudstvo je, ako uzmemo u obzir činjenicu samo da je 90% okružnih sudova vratilo mandate SRS, a samo ovih 5, 6, 7% u Beogradu nisu, jer ima dva sudska veća sastavljena od opštepoznatih sudija žute boje. Kada uzmemo tu paralelu, vidimo da sudstvo ne radi jednako prema svim zakonima, onako kako bi trebalo da rade i ovi sudovi u Srbiji. Druga stvar, čovek, hoće li ovim zakonom čovek biti nediskriminisan, recimo, u Štrpcu, ako vidi na srpskoj crkvi šiptarsku zastavu, ako vidi na srpskom sudu albansku zastavu, hoće li ovaj zakon izreći opomenu nekom šiptarskom teroristi da on to više ne radi? Hoće li ovaj zakon poboljšati situaciju da budu jednaki svi oni koji bi, recimo, trebalo da se zaposle, a u kuponu napišu da su oženjeni, odnosno u kuponu prijavljuju gazdi, recimo, da su u drugom stanju i hoće li isti gazda rešavati ovo pitanje na iste načine? Hoćete li vi dati jedno kratko obrazloženje, opomenu, ne možete dati otkaz - hoće li taj gazda to poslušati? Neće. Nemam vremena više, samo sam hteo da stavimo u isti položaj sve ljude pred sudijama, kako to ne bi bila praksa kao što je praksa o dodeli mandata SRS.
Zahvaljujem, gospodine Avramoviću. Na član 4. amandman je podneo poslanik Dragan Todorović. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Gospodine Todoroviću, imate reč.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na član 4. Pre svega da pročitam: ''Svi su jednaki i uživaju jednak položaj i jednaku pravnu zaštitu, bez obzira na lična svojstva''. Moj amandman glasi: ''Jednakost i ravnopravnost u Republici Srbiji su svima zagarantovani, bez obzira na razlike u ličnim svojstvima''. Ono što je interesantno to je odgovor Vlade Republike Srbije, gde kaže: ''Amandman se ne prihvata. Amandman nije u skladu sa svrhom zakona i nepotrebno ograničava zaštitu od diskriminacije, vezujući je samo za organe javne vlasti''. Molio bih ministra, gospodina Čiplića, koji je nesumnjivo dao ogroman doprinos i našoj pravnoj nauci i pravnoj praksi, i pre nego što je postao sudija Ustavnog suda, što je opštepoznato našoj javnosti, a tek kao sudija Ustavnog suda, o tome teško i da mogu da pričam, to će tomovi da budu napisani, da objasni - kada imamo organe javne vlasti, koji su to tajni organi vlasti, samo tu sitnicu? Znam da postoje i tajni organi vlasti - to su tajkuni, to su ambasadori, to su oni koji vas pritiskaju iz Vašingtona i Brisela, i tu nema nikakve dileme. Svestan sam činjenice da će ovaj zakon biti usvojen i da vi neminovno idete u Evropu. Spremio sam se da dam skroman doprinos tom putu u Evropu, jer znam šta vas tamo čeka, odnosno za razliku od nekih koji su u ovoj skupštini skidali hulahopke, gospodine ministre, da vam poklonim jedan deo odeće koji će vam biti potreban za Evropu. (Pokazuje i daje ministru hulahopke roze boje.)
Zahvaljujem, prošlo je dva minuta. Molim vas završite. Na član 4. amandman je podnela poslanik Marina Toman. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Izvolite, gospođa Toman.
Dame i gospodo poslanici, ministre, ovim amandmanom predlažemo da se član 4. stav 1. promeni i umesto predloženog rešenja da nova formulacija glasi: ''Građani su jednaki i uživaju jednaku zaštitu pred sudovima, bez obzira na lična svojstva''. Znači, SRS predlaže da se umesto reči ''svi'' koristi reč ''građani''. Međutim, Vlada je odbila amandman, uz obrazloženje da nije u skladu sa svrhom zakona, jer građanin je, kako stoji u obrazloženju, uža kategorija od one ponuđene Predlogom zakona. Malo je diskutabilno, kako bi pravno lice izrazilo svoju seksualnu orijentaciju, etničku pripadnost ili pak veroispovest, a da ne nabrajam dalje. Znači, amandman je odbijen, iako je građanin politički subjekt. Ovaj zakon, ako se ne odnosi na građane, sigurno ne može da se odnosi na pravna lica. Da se zakon odnosi na građane potvrđuju i članovi zakona, pa tako član 5. kao oblik diskriminacije navodi - udruživanje radi vršenja itd. Znači, na koga se to odnosi, ako ne na građane? U članu 6. pak stoji - da neposredna diskriminacija postoji ako se lica ili grupe lica stavljaju u nepovoljan položaj. Na koga se to odnosi, ako ne na građane? S druge strane, moram da ukažem i na činjenicu da predlagač zakona u obrazloženju osnovnih pravnih instituta i pojedinačnih rešenja navodi - da je osnov zabrane diskriminacije načelo jednakosti, jer diskriminacija postoji kada su, obratite pažnju, građani, a ne svi, kako stoji u ovom članu, stavljeni u nejednak položaj usled nekog ličnog svojstva. Znači, zaista je neverovatno obrazloženje - da je amandman neprihvatljiv, jer nije u skladu sa svrhom zakona, ako smo sada utvrdili da i predlagač tvrdi ''da diskriminacija postoji onda kada su građani stavljeni u nejednak položaj''.
Zahvaljujem. Na član 4. amandman je podneo poslanik Marko Milenković. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima gospodin Marko Milenković.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman da se u članu 4. stav 1. menja i glasi: "Građani su jednaki i uživaju jednaku zaštitu pred sudovima i drugim nadležnim organima, bez obzira na lična svojstva". A ne kao što je to Vlada predložila da su svi jednaki, jer ovaj član zakona u stvari direktno proističe iz člana 21. Ustava Republike Srbije, da su pred Ustavom i zakonom svi građani jednaki i da je zabranjena svaka diskriminacija po svim osnovama. Broj podnetih amandmana SRS od 436 jasno svedoči o tome kakav je naš stav o ovakvom predlogu zakona. Kada je reč o jednakim pravima naših građana, nadležni državni organi hitno treba da spreče diskriminaciju građana Donje Stražave kod Prokuplja, gde je izvesni privatnik Boban Radovanović, kao podizvođač radova, doveo 30 batinaša, ne bi li silom počeli izgradnju regionalne deponije, iako je ta utrina Donje Stražave tek kilometar i po udaljena od Prokuplja, a blizu gradskog doma zdravlja, blizu prvih seoskih kuća i bunara sa vodom. Osim toga, i vetrovi koji duvaju idu iz smera Donje Stražave prema Prokuplju, što je pogubna činjenica po ceo grad. Narodu, koji je zajedno sa svojom decom izašao u znak protesta, isti ti batinaši su pretili, vadili noževe u prisustvu policije, ali radovi na izgradnji deponije, kojoj ovde svakako nije mesto, uprkos tome nisu otpočeli. Međutim, sutradan je deo batinaša koji su prespavali u sportskoj hali "Zoran Đinđić" u Prokuplju, što svedoči o umešanosti gradske lokalne vlasti u ceo slučaj, upali na auto-otpad koji...
Zahvaljujem. Prošlo je dva minuta. Na član 4. amandman je podneo poslanik Momir Marković. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima gospodin Marković.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman u ime SRS na član 4. Prvi stav glasi: "Svi su jednaki i uživaju jednak položaj i jednaku pravnu zaštitu, bez obzira na lična svojstva". Ovde u ovom prvom članu ne piše ko je taj koji je obavezan da svima omogući da budu jednaki i da uživaju jednak položaj i jednaku pravnu zaštitu, bez obzira na lična svojstva. Moj amandman je glasio: "Organi javne vlasti su dužni da svima obezbede jednaku pravnu zaštitu, bez obzira na različita lična svojstva". Odgovor Vlade, pretpostavljam da ovo nije ministar pisao, pisali su neki tamo u kabinetu, jer sigurno on ne bi ovakvu glupost napisao– amandman se ne prihvata, jer nije u skladu sa svrhom zakona. Šta je svrha zakona? Da obezbedi jednakost, da zaustavi diskriminaciju. Zašto amandman koji sam podneo, citiraću ga ponovo: "organi javne vlasti su dužni da svima obezbede jednaku pravnu zaštitu", nepotrebno ograničava zaštitu od diskriminacije, vezujući samo za organe javne vlasti? Ko to treba građanima Srbije da obezbedi jednakost, kad u Ustavu piše – pred zakonom su svi jednaki? Kad smo već kod Ustava, jeste član 62. reguliše pitanje braka, pa u stavu 2. kaže – brak se zaključuje na osnovu slobodno datog pristanka muškarca i žene itd. u odnosu na maločas nedorečeno ili šućmurasto rečeno. Vraćam se na član 18. Ako ste sveštenicima omogućili...
Zahvaljujem. Na član 4. amandman je podnela poslanik Lidija Vukićević. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima gospođa Vukićević.
Dragi građani, da ne bih citirala, kratko je vreme, sve ovo smo čuli, ove rečenice, kao floskule - pred Ustavom, pred zakonom svi su jednaki, jednaka zakonska zaštita, bez diskriminacije itd. Mislim da je ovo jedna apsolutno prazna priča. Hoćete da mi kažete čiju zaštitu imaju maloletnici u zemlji Srbiji? Juče je silovana devojčica od 15 godina od trojice, da ih tako nazovem, huligana. Dakle, nismo zaštitili maloletnike. Na fejsbuku ste mogli da pročitate, opet grupica huligana, koju inače finansira Ministarstvo kulture, "Vazelin za Uroša". Prema tome, o čemu mi govorimo, o kakvoj zaštiti? O čemu mi pričamo? Danas i ovih dana raspravljamo o tome kako bi trebalo legalizovati brak između dva muškarca i dve žene. Pitam se da li će Vlada Republike Srbije menjati Zakonik o krivičnom postupku u delu koji se odnosi na krivična dela propisana u glavi 18, i to kao krivična dela protiv polne slobode, konkretno član 178 – silovanje, jer ovo što se radi u zemlji Srbiji je nedopustivo, apsolutno. Pogotovo ako je lice maloletno i ako je silovano na svirep i ponižavajući način. Molim vas, ako je Srbija pravna država, a trebalo bi da jeste, Vlada bi morala da da konkretan odgovor na ovo što se dešava. Prema tome, molila bih vas da malo skratimo raspravu o pravima osoba istog pola i da povedemo računa šta nam se dešava sa omladinom. Kako je zlostavljana devojčica od 15 godina i kako je njoj i njenoj porodici juče uništen život, tako bismo isto trebalo da razmislimo o mladićima koji su to učinili.
Zahvaljujem. Gospodin Maksimović Saša ima reč. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo predsednik, gospodine ministre, poslanici poslaničke grupe Napred Srbijo – Tomislav Nikolić su podneli veći broj amandmana na zakon o zabrani diskriminacije. Konkretno, ono što se odnosi na član 4, moram ga pročitati jer je vezan sa članom 7, odnosno u suprotnosti je sa članom 7. ovog zakona: "Svi jednaki i uživaju jednak položaj i jednaku pravnu zaštitu, bez obzira na lična svojstva. Svako je dužan da poštuje načelo jednakosti, odnosno zabranu diskriminacije". Što se tiče člana 4, tu se u potpunosti slažem. Međutim, već član 7, koji govori o definiciji i obliku posredne diskriminacije, dozvoljava diskriminaciju, kako u članu 7. piše: ''Posredna diskriminacija postoji ako se lice ili grupa lica, zbog njegovog odnosno njihovog ličnog svojstva, stavlja u nepovoljniji položaj aktom, radnjom ili propuštanjem koje je prividno zasnovano na načelu jednakosti i zabrane diskriminacije (e sad ono bitno), osim ako je to opravdano zakonitim ciljem, a sredstva za postizanje tog cilja su primerena i nužna.'' U daljem tekstu zakona nijednim članom i nijednom rečju nije definisano kada je to dozvoljena diskriminacija. Veliku manjkavost ovog zakona, dame i gospodo narodni poslanici, ne može da opravda ni uslov za belu šengen listu, pogotovo što i pojedine države EU nemaju ovaj zakon, odnosno nemaju ga barem u ovakvom obliku. Po meni, u članu 7. ako je u vezi sa članom 5. ostavili ste mala vrata za diskriminaciju, i to npr. invalida. Recimo, ako invalidi konkurišu za neko radno mesto i poslodavcu se ne sviđaju iako ispunjavaju uslove, na ovaj način, čini mi se, ovim članom 7. ste dozvolili praktično diskriminaciju tih invalida. Da biste popravili ovaj zakon, iskreno se nadam da će vladajuća većina usvojiti amandmane SNS odnosno poslaničke grupe Napred Srbijo-Tomislava Nikolića. Hvala. (Tokom ovog govora poslanici SRS lupali o klupe.)
Gospodin Predrag Mijatović se javio. Izvolite, imate reč.
Poštovana predsednice, poštovani narodni poslanici, dame i gospodo, javio sam se povodom amandmana 4. iako nemam amandman na ovo, ali hteo bih jedno pitanje da postavim ministru u vezi sa ovim amandmanom. Stav 2. kaže da je svako dužan da poštuje načelo jednakosti odnosno zabranu diskriminacije. Ono što mene brine u ovom celom zakonu, slažem se da smo svi jednaki u tome da smo jednaki pred zakonom, jednaki smo u polu, jednaki smo u bolesti, jednaki smo po svim drugim pravima, ali ne bih se složio sa tim da smo jednaki po seksualnoj orijentaciji. O čemu se radi? Mislim da ste član 21. potpuno nepotrebno u ovoj situaciji uveli kao kukavičje jaje u ovaj zakon. Zašto? Intencija je da se u školama uvede seksualno obrazovanje. U pojedinim školama, i u jednom trenutku predavao sam seksualno obrazovanje, kakvu orijentaciju seksualnu treba da ima čovek koji će predavati seksualno obrazovanje? Da li će roditelji prihvatiti, bez obzira na zakonsku formulaciju da smo jednaki, da seksualno obrazovanje predaje čovek koji ima druge seksualne sklonosti tj. lezbijske ili homoseksualne sklonosti? Da li smatrate da će to izazvati popriličan odijum roditelja i šta u takvoj situaciji uraditi? Ako se taj profesor prozove za zakonsku odredbu, normalno ne može biti diskriminisan, pošto će verovatno ovaj zakon skupštinska većina izglasati, znači može da se pozove na taj zakon. Ali, ne mogu se složiti, niti mislim da će se veliki broj roditelja složiti sa tim, da u školi predaje seksualno obrazovanje neko ko ima lezbijske ili homoseksualne sklonosti. Zato vas pitam zašto je bilo potrebno da se u ovaj zakon uvede i član 21, sada u ovom trenutku, kao kukavičje jaje da ga izglasamo sa svim ostalim zakonima o ravnopravnosti? Hvala lepo. (Tokom ovog govora poslanici SRS lupali o klupe.)
Zahvaljujem. Na član 4. amandman je podneo poslanik Dragan Stevanović. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima gospodin Stevanović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, podneo sam amandman na član 4. i u svom obrazloženju što ste odbili amandman napisali ste da on ne narušava suštinu predloženog člana. Neka elementarna logika nalaže da bi to možda moglo da bude obrazloženje da prihvatite, ali svakako ne da odbijete moj amandman. Naravno, to je samo potvrda onoga o čemu smo govorili da je zakon apsolutno besmislen i bespotreban. Ono što svakako može da se nazove licemerjem jeste i činjenica da ste, obrazlažući član 4. ovoga zakona, rekli da se ovde princip jednakosti definiše kao imperativ. Vidite, o principu jednakosti govorite danas vi koji predstavljate izvršnu vlast, vi koji ste napravili jednu potpuno diskriminatorsku atmosferu u ovom parlamentu, atmosferu u kojoj su svi principi nejednakosti promovisani i sve se to preslikalo na sve državne institucije danas u Srbiji. Za SRS problem sa percepcijom jednakosti danas imate vi koji činite vlast, a svakako ne oni koje ćete obavezivati odredbama ovog zakona. Ovaj zakon je za SRS neprihvatljiv apsolutno, i sa verskog, i sa biološkog, i sa moralnog i sa svakog drugog aspekta, i jedino sa čime se ovaj zakon može dovesti u vezu, odnosno jedino sa čime je ovaj zakon kompatibilan danas jesu politički principi nemorala i razvrata koje promoviše skupštinska većina odnosno DS. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Na član 4. amandman je podneo poslanik Milan Škrbić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima gospodin Škrbić. Izvolite.
Pošto vreme teče, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Srbije, pre svega, moj amandman se odnosi na deo koji govori o načelu jednakosti. U stavu 1. člana 4.ovog zakona stoji: Svi su jednaki i uživaju jednak položaj i jednaku pravnu zaštitu, bez obzira na lična svojstva. Hteo sam da preciziram nešto i u ovom amandmanu kažem da su pravni subjekti jednaki i ravnopravni pred sudovima i organima državne uprave, bez obzira na razlike u ličnim svojstvima. Amandmanom se nešto precizira u članu 4. stav 1. i ne menja suštinu, ali očigledno da ni to ne valja samo zato što dolazi iz redova poslaničke grupe SRS, a građani Srbije moraju da znaju da se amandmanom predlaže izmena navedenog člana Predloga zakona kako bi se osnažila ustavna odredba iz člana 21. To smo ponavljali skoro svi poslanici koji su imali amandmane. Međutim, želim da obavestim, pre svega vas, građane Srbije, koji ćete ipak na kraju biti ti koji će da sude svima, pa i onima koji će glasati za ovaj zakon. Da podsetim, ovaj predlog zakona protiv diskriminacije upućen je u skupštinsku proceduru bez suštinskih izmena i prihvaćene su samo primedbe koje su se odnosile na preciziranje termina i otklanjanje nejasnoća. Primedbe verskih zajednica, poštovani građani Srbije, zbog kojih je ovaj zakon prošle nedelje bio povučen iz skupštinske procedure, koji bi promenio suštinski zakon, nisu prihvaćene. Pošto malo vremena ima, mislim da je bitno da kažem zbog vas,građani, sporne odredbe o seksualnoj orijentaciji je nešto što je međunarodni standard, rekao je ministar Rasim Ljajić. Sve vam je jasno, međunarodni standardi i ucene su jači i vredniji od srpskog naroda...
Zahvaljujem, prošlo je dva minuta. Na član 4. amandman je podnela narodni poslanik Elena Božić-Talijan. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima gospođa Talijan. Izvolite.
Dame i gospodo, pitanje za ministra: Kako će država, kada se usvoji ovaj zakon, da reši problem diskriminacije kojoj su izloženi Srbi, Romi i pripadnici drugih nacionalnosti i etničkih grupa, koji su radili u preduzećima na Kosovu i Metohiji, a koji nisu ostvarili nikakvo pravo, ni pravo na socijalni program, jer su sva prava predviđena samo za albanske radnike? Ovakvo stanje je posledica apsolutne neodgovornosti i nezainteresovanosti aktuelne Vlade, ali i svih prethodnih od 2000. godine naovamo, da učine bilo šta kada je u pitanju nelegalna privatizacija koja se u južnoj srpskoj pokrajini sprovodi već godinama. Dakle, potpuno je neiskorišćena mogućnost i pravo Vlade Srbije da ubira sredstva od privatizacije na prostoru Kosova i Metohije, a u pitanju je više od 500 preduzeća, od kojih je do sada prodato oko 320. Kao vrhunac, danas mediji objavljuju sledeću informaciju – da će glavni učesnici u privatizaciji na Kosovu biti bivši vođa OVK Ramuš Haradinaj, nekadašnji zamenik šefa Unmika Stiven Šuk i bivši šef Posmatračke misije OEBS Vilijem Voker. To je isti onaj koji je inscenirao slučaj "Račak". Dakle, zločinci se vraćaju na mesto zločina, a Srbi se diskriminišu na svaki mogući način.
Na član 4. amandman je podnela narodni poslanik Marina Raguš. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li gospođa Raguš želi da obrazloži amandman? (Da.) Izvolite, imate reč.
Gospođo Đukić-Dejanović, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, obrazloženje za ovaj amandman ste dobili. Amandman, naravno, ne prihvatate. SRS se trudi da poboljša zakon, za koji smatra da je neophodan, ali svakako ne u formi u kojoj je predložen Narodnoj skupštini i građanima države Srbije. Mi danima pokušavamo samo da zapravo konkretnim primerima pokažemo da je u Srbiji na delu diskriminacija po svim mogućim osnovama, u smislu da se ta čuvena odredba Ustava države Srbije, član 21, apsolutno ne poštuje. Nadam se da mi nećete zameriti, kao i kolege iz vladajuće većine, što ću ovog momenta da pokrenem temu za koju smatram da je neophodna da se otvori diskurs u okviru srpskog društva posle 5. oktobra, a to je stanje kulture, odnosno stanje kada su institucije nacionalne kulture u pitanju. Gospodine ministre, mi smo poslednje dve nedelje, zapravo, imali ostavke tri čelna funkcionera nacionalnih institucija kulture u Srbiji. Čini mi se da će gospođa Svetlana Bojković uskoro da podnese, takođe, ostavku. Ono što dolazi iz redova umetnika koji su zaista obeležili srpsko društvo, jeste konstatacija da su diskriminisani, odnosno institucije kulture, upravo po političkoj, odnosno partijskoj pripadnosti. Građani Srbije bi trebalo da znaju, a SRS ima i određene najave da će uvažena imena srpske kulture...
Zahvaljujem. Na član 4. amandman je podneo poslanik Dejan Mirović. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Izvolite, imate reč, gospodine Miroviću.
Dame i gospodo, amandman je podnet na član 4. stav 1. i njegova svrha je da ukaže na potrebu obezbeđivanja jednakih prava za sve. Dakle, smisao ovog zakona ne treba da bude zaštita ili favorizovanje jedne marginalne grupe, ma koliko ona bila agresivna ili zastupljena u medijima. Takođe, našim amandmanima se ukazuje i koliko je Predlog zakona neadekvatan i neprimeren ovom trenutku, kada svi znamo da ekonomska kriza nastupa u našoj zemlji. U tom kontekstu, potpuno je neadekvatno da se povećava državna administracija, a to se upravo predviđa, jer se uvodi poverenik za zaštitu ravnopravnosti. Ovome treba dodati i podatak iz obrazloženja zakona, po kome će se iz budžeta Republike Srbije za 2010. godinu izdvojiti oko 40 miliona dinara za ove namene, što je, prema zvaničnom kursu NBS od 20. marta, oko 423 hiljade evra. Dakle, u trenutku kada se zbog lihvarskih uslova MMF najavljuju čak i porezi na penzije i plate, što je ne samo štetno, već i besmisleno u ovom trenutku, Vlada troši pare na jedan predlog zakona koji, u suštini, iritira ne samo crkve, već i veliku većinu građana, i to upravo zbog ovog favorizovanja ove jedne marginalne i agresivne grupe. To je prosto neshvatljivo i jedino se može objasniti na sledeći način: doslovnom primenom probriselske dogme, koja je odavno izgubila svaki dodir sa realnim životom i sa našim građanima.
Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Krasić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Pre vas, gospodine Krasiću, javio se gospodin Zoran Babić po prethodnom amandmanu. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, vi ste ovim predlogom zakona predvideli i neustavnu formu poverenika za zaštitu ravnopravnosti, kome ste dali i pravo da ima i svoju stručnu službu i tri pomoćnika. Matematika je egzaktna nauka. Probaću da vam izvedem jednu jednačinu sa dve nepoznate. Naime, poverenik ima pravo na platu jednaku plati sudije Vrhovnog kasacionog suda, što iznosi, bez doprinosa, oko 100 hiljada dinara mesečno, plus tri pomoćnika sa platama od po 80 hiljada dinara mesečno neto iznosa, plus stručne službe, plus ostali troškovi. Dolazimo da cena funkcionisanja te službe poverenika i njegovih pratećih službi neće biti manja od tri miliona dinara mesečno. U celoj ovog priči prva nepoznata je: kojim novim nametom na građane Republike Srbije ćete obezbediti ovaj novac? Druga nepoznata je: koliko porodica, izgnanih, raseljenih i stvarno diskriminisanih ljudi bi od ovog novca obezbedilo osnovne uslove za život? Jednačina sa dve nepoznate u matematici je nemoguća. Prema tome, ili prihvatite amandmane SNS, odnosno poslaničkog kluba "Napred Srbijo"-Tomislav Nikolić ili povucite ovaj predlog zakona. Hvala.
Gospodine Krasiću, imate reč. Izvolite.
Ako nekada, kada smo mogli 15 minuta da obrazlažemo amandmane, nismo mogli predstavnika Vlade da ubedimo, onda sa dva minuta imamo 7,5 puta manje šanse da ono što je svima jasno učinimo jasnim i da uđe u glavu ovima iz Vlade. Međutim, ovim amandmanom na član 4. pokušali smo da skrenemo pažnju na pitanje političke jednakosti i ravnopravnosti, jer jedno bez drugog ne može. Džabe mi trošimo vreme, pošto predsednik gradskog odbora DS 2000. godine, pošto je završeno uspešno paljenje Narodne skupštine, naprasno je postao sudija Ustavnog suda i ko zna šta. Mora javnost da zna. Imamo ovde jednu poslaničku grupu koja nekritički, po svaku cenu srlja i u evroatlantske integracije i tamo jeste uslov da se gologuzo uđe. Naravno da sad postoji samo jedna podela u Republici Srbiji, taj proevropski blok – gologuzi blok, i onaj deo koji je normalna Srbija, koja se bori za normalan život dostojan čoveka. Apelujem na građane da, ukoliko imaju prilike da sretnu porodice poslanika DS, da oni, majke, žene, ćerke, izvrše uticaj na ove poslanike koje je Boris Tadić obavezao da glasaju za ovakav gologuzi zakon. Ovde su pali svi mogući argumenti. Ovde jedino žene mogu da spasu Srbiju, majke, ćerke ovih poslanika i svi drugi građani, da ih zamole da ne glasaju za ovaj zakon koji uništava Srbiju, zbog toga što jedna mala grupa po svaku cenu želi da ide u EU. Ako žele da idu gologuzi, zašto mora cela Srbija da bude gologuza. To je problem. Gologuzonje su na vlasti.
Gospodine Dragane Čoliću, imate reč. Najpre gospodin Nikolić, po Poslovniku.
Zaista vas ne razumem, gospođo predsednice, da li je moguće da čovek izgovori ovoliko reči grubih, bezobraznih za govornicom, da ga vi uopšte ne upozorite? Da li vama smeta rečnik prethodnika ili ne smeta? Da li je on primeren Narodnoj skupštini ili nije? Ako vi mislite da je to primereno Narodnoj skupštini, onda vi od ove Narodne skupštine pravite mesto u koje će građani gledati s prezirom. Ovakve reči se ne izgovaraju ovde, gospođo Đukić-Dejanović, barem ne da prođu bez vaše opomene. Kad pozivate da se glasa protiv ovog zakona, pozovite generalnog sekretara SRS, kad ima amandman na ovaj zakon, neka govori o tome šta ona misli o gej populaciji, a ne o tome šta misli o ljudima sa KiM koji sad nisu tema ovog zakona. Kad prozivate, prozovite svoje članove, one koji propagiraju da je gej OK, i nemojte da vičete i nemojte da vređate ljude u ovoj Narodnoj skupštini. Svako od nas ima svoj ponos i svoje pravo. Ako je vaša terminologija takva, kakvu ste sad iznosili, gospodine Krasiću, vama nije mesto u ovoj Narodnoj skupštini. Ovakvim rečima zaslužujete da budete isključeni sa sednice Narodne skupštine.
Gospodine Nikoliću, vokabular, odnosno sadržaj kojim se pojedini poslanici obraćaju i ovde u Skupštini i građanima Srbije je podložan sudu javnosti, poslanika i građana Srbije. Ako bih analizirala način obraćanja, onda bih mnogo vremena uzela i to bi nas blokiralo u radu. Možemo polemisati o tome da li su termini koje koriste i način kako to pojedini poslanici ovde izražavaju svoja uverenja, vezana za ovu materiju koja je na dnevnom redu, adekvatni ili nisu. Možda bih mogla s vama da se složim da sam mogla da reagujem, ali veliki je broj poslanika koji bi iziskivali reakciju, komentare i mislim da bi bilo krajnje neefikasno da to uvek činim. Povremeno to činim. (Tomislav Nikolić, sa mesta: Nisam zadovoljan.) Ako niste zadovoljni, u danu za glasanje ćemo se izjasniti. Molim vas, sačekajte, odgovaram poslaniku na primedbu koju je imao i zbog koje se opravdano javio. Ako niste zadovoljni mojim odgovorom, molim da se u danu za glasanje Skupština izjasni. Zahvaljujem. Molim vas, termin nije prikladan koji ste vi naveli i koji ste primetili i opservirali, slažem se s vama, ali se u narodu koristi za siromašne, jadne ljude, one koji su materijalno i statusno ispod određenog nivoa materijalnog statusa i u krajnjem slučaju se može i tako shvatiti. Zahvaljujem. Mislim da ste bili dobronamerni, ali morate razumeti da bi ovo bilo krajnje neekonomično kada bih o tome govorila. Gospodine Krasiću, vi reklamirate povredu Poslovnika. Prvo ide povreda poslovnika, gospođo Talijan. Izvolite, gospodine Krasiću.
Gospođo Đukić-Dejanović, pozivam se na član 104. Poslovnika Narodne skupštine, vi vređate moje dostojanstvo činjenicom da ste se upustili da komentarišete ono što sam rekao. Ako ste hteli da komentarišete, da imate drugačiji stav, mogli ste da prepustite predsedavanje nekom drugom, pa da izađete ovde, da mi suočimo stavove. Moram radi vas, da biste vi shvatili dubinu tog posrtaja koji ste malopre uradili, da vam skrenem pažnju na jednu stvar. Umesto danas da se priča da li su penzije 70% od plate, šta je sa KiM, šta je sa Vojvodinom, šta je sa ekonomskom situacijom, šta je sa socijalnim položajem naših građana, naš predsednik Srbije beži, ne sme da ide na KiM, ovde se ubacuju zakoni koji su ispod svakog dostojanstva, kao da bez ovog zakona nema evropske integracije. Naravno, traže ovakav zakon, ne žele bogate Srbe. Opljačkana Srbija, prodata preduzeća, vi kažete da nema para od privatizacije, gde su vaše pare od privatizacije? Životne teme vi ne želite ovde, nego ste dezavuisali Narodnu skupštinu. Ovde nam drži predavanje neko ko nam je pokrao mandate, zakleo se u crkvi na vernost, bogu, založio čast svoje porodice itd. Ne dozvoljavam da vređate moje dostojanstvo. Ako imate suprotno mišljenje izvolite ovde, a sa tog mesta ne možete da komentarišete moje mišljenje.
Gospodine poslaniče, dužna sam da odgovorim poslaniku koji je reklamirao Poslovnik i u tom smislu da koristim sve argumente za koje držim da su u skladu [[Glasovi iz klupe: Sad mu je rekao da će da mu jebe mater.]] Izričem vam opomenu. Molim vas, ne možete vikati i ne možete ovako narušavati red u Skupštini. Gospodine Vukoviću, izričem vam opomenu. Gospodine Krasiću, u obavezi sam da odgovorim poslaniku koji reklamira Poslovnik i samo sam to činila. Dakle, nema povrede Poslovnika. Gospođa Talijan, replika.
Dame i gospodo narodni poslanici, Tomislav Nikolić je poslanicima u Skupštini delio tekst skinut sa sajta, koji je objavljen u novinama koje su se ugasile, "Gazeta", najprljavijim novinama koje su postojale samo dok je Tomislav Nikolić, zajedno sa Vučićem, pripremao puč u SRS. Citiraću svoj stav koji je citiran ovde, kada je u pitanju ovo što je pomenuo gospodin Nikolić: "Moj lični stav, ali i stav SRS, jeste da ne treba da postoji bilo kakva diskriminacija ..." – kategorična je Talijan. Ona ističe da o gejšemama nema ni pozitivno ni negativno mišljenje i da samo smatra da ljudi koji su takvih opredeljenja ne smeju biti šikanirani." Ovaj moj stav važi i danas. Ovo što je ispred citata napisano, to je tendenciozno plasirano, izmanipulisano, zato što su tamo radili ljudi bliski Tomislavu Nikoliću, zato što je ovaj tekst pisala ljubavnica Tomislava Nikolića. Toliko.
Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Goran Mihajlović. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Gospodine Mihajloviću, izvolite.
Narodni poslaniče, amandman je podneo narodni poslanik Goran Mihajlović. Zbog ometanja pri slušanju predsedavajuće, odnosno predsednice Narodne skupštine došlo je do zabune, tako da nemate pravo, pošto je poslanička grupa SRS iskoristila vreme koje joj je na raspolaganju. Zahvaljujem. Da li neko drugi želi reč? Dragan Čolić, vreme na raspolaganju poslaničke grupe Napred Srbije je četiri minuta.
Dame i gospodo narodni poslanici, aktuelan je član 4. na Predlog zakona o zabrani diskriminacije, ali situacija koja u Srbiji vlada još je aktuelnija i građanima predstavnici Vlade Republike Srbije svakog dana poručuju da je kriza, da će kriza tek da naiđe i javlja se strah među građanima Srbije od svakog sutrašnjeg dana. Danas dolazeći u Skupštinu, na putu od Smedereva do Beograda, negde na ulazu u Beograd primetio sam da su već otvorene prodavnice za sirotinju, za građane slabijeg socijalnog stanja i daj bože da to može tim ljudima kojima imaju te potrebe da pomogne, ali jako je ružno izgleda na ulici videti onako obeležene ljudi koji se staraju o tome. Ako treba građani da štede građani Srbije, onda treba da štede i predstavnici Vlade. U današnjim medijima "Večernjim novostima" ima razmišljanja o smanjenju broja ministarskih resora, što možda nije ni loše. Ali, ako se štedi treba da dođe do smanjenja državnog aparata. Od člana 28, znam da je aktuelan član 4, uvođenje poverenika košta 40 miliona dinara u 2010. godini. Koliko bi prodavnica moglo da bude otvoreno da se pomogne sirotinji? Koliko hleba? Koliko životnih namirnica? Ne može se tako, na jednoj strani da se govori narodu i građanima Srbije da stežu kaiš, pitanje je da li mogu i dokle, a ne dolazi do smanjenja i racionalizacije državnog aparata. Ovde 40 miliona, 40 miliona ovde, gospodine Čipliću, moglo bi da se uštedi. Mislim da nije racionalno ovo što sada radite. (Tokom ovog izlaganja poslanici SRS lupali o klupe.)
Reč ima narodni poslanik Stefan Zankov, vreme na raspolaganju poslaničke grupe je dva minuta.
Dame i gospodo narodni poslanici, SNS smatra, a to je i u skladu sa Opštom preporukom Evropske komisije za rasizam i netoleranciju članicama Saveta Evrope, da ono što ste predvideli kao nadležnost poverenika za zaštitu ravnopravnosti treba da obavlja zaštitnik građana. Za takav stav postoji, rekao bih, više razloga. Prvo, principijelno formiranjem još jedne institucije nastavljamo sa lošom i skupom praksom svih DOS-ovih vlada, da se svaki zakonom koji Skupština usvaja formira neka nova komisija, agencija ili nešto slično i uvodi vladavina birokratije, a da se nijedan problem, praktično, ne rešava. U uslovima velike ekonomske i socijalne krize ovo, da bude jasnije, nije u pitanju jedno lice, radi se o 30, 40 ljudi koji bi radili u toj administraciji, veliki luksuz, u situaciji kada postoji institucija – zaštitnika građana. Dakle, sve se pretvara samo u vladavinu birokratije. Sa druge strane, čini mi se, i utoliko bitnije je da prihvatite naš koncept kojim predlažemo da se ovim poslom bavi zaštitnik građana, da vi ovde već prilagođavate čak i zakonske uslove koje treba neko da ispuni da bi mogao da bude na ovom mestu, kroz amandmane vladajuće partije ZES, kao i uvođenje čak, na taj način, zamenika poverenika za zaštitu ravnopravnosti. U situaciji kada najavljujete da neće biti primanja radnika u državnu administraciju ovo je bezobrazluk, da želite da nečije apetite na ovaj način zadovoljite. Država i lokalne samouprave treba da štede i da stežu kaiš, a ne građani Republike Srbije. Na kraju, još 10 sekundi, u svakom slučaju prihvatanjem našeg koncepta imaće više koristi država, a ni na koji način prava ugroženih, odnosno diskriminisanih kategorija stanovništva i pojedinaca neće ostati nezaštićena. Hvala vam. (Tokom ovog izlaganja poslanici SRS lupali o klupe.)
Da li još neko želi reč? Na član 4. amandman je podneo poslanik Ognjen Mihajlović. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Ognjen Mihajlović.
Poštovani gledatelji Tijanićeve televizije, SRS je dala sve od sebe da zaustavi ovaj zakon, ali teror žute većine nedvosmisleno, po dosadašnjoj praksi, ukazuje da će zakon biti usvojen. Šta će da nam se desi, pokušaću na jednom praktičnom primeru, posle usvajanja ovog zakona, da objasnim. Imam kuma. Živi u Holandiji, dobro situiran, stan, kuća, dva sina, Marko i Luka, obojicu sam krstio, inženjer, odlična plata, žena mu je naravno Srpkinja, Branka. Kaže on meni, negde oko Nove godine, kada su ga pustili za te njihove olandske praznike – kume, vraćam ti se u Srbiju. Što, bre, kume, pa fino ti je tamo, taman si sve sredio, dobio si čak i njihove papire? Kume, bre, ne mogu, kada izađem na ovu njihovu ulicu, da objasnim sinovima zašto je čika uhvatio drugog čiku za opomenu, za ono bezobrazno. Ne mogu, bre, ni da se svađam sa Holanđanima po tom pitanju. Ovo je njihova zemlja. Ovde sam stranac. Neka rade šta god hoće. Brate, vraćam se u onu našu normalnu zemlju Srbiju, da živimo ko ljudi, da ne mislimo o tim glupostima. Kume moj, ne vraćaj se. Znam da ti ponekad puste ovu jadnu Tijanićevu televiziju i ovu još jadniju Skupštinu. Čućeš me. Ne vraćaj se. Ostani tamo gde si. Tamo si već izgradio neki način preživljavanja. Mi ovde tek treba da pazimo kuda i kako ćemo da se krećemo, da odredimo unapred sebi smernice, uza zid, pa polako dokle stignemo. Toliko. [[Aplauz.]]
Da li još neko želi reč? Na član 4. amandman je podnela poslanik Vesna Marić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodna poslanica Vesna Marić.
Dame i gospodo narodni poslanici, podnela sam amandman na Predlog zakona o zabrani diskriminacije, kojim se u članu 4. stav 1. menja i glasi: Građani su jednaki, bez obzira na razlike u ličnim svojstvima. Amandmanom se predlaže izmena navedenog člana Predloga zakona, kako bi se osnažila ustavna odredba iz člana 21. Ustava Republike Srbije o zabrani diskriminacije. Najpre bih želela da vas podsetim da predlagač zakona nije u članu 2 – Pojmovi, dao obrazloženje za pojam "svi". Objasnio je reči "lice" i "svako". Kada ste već počeli sa pomodarstvom, morali ste da objasnite i pojam koji najčešće koristite u zakonu. Ljudska prava su ustavna kategorija, te stoga na njih moramo da obratimo dužnu pažnju, tu nema proizvoljnosti. Jednakost je danas u svim oblastima dovedena u pitanje. Jesu li u bolnicama i pred pravom na zdravstvenu zaštitu jednaki svi i da li će ovim zakonom to da se promeni? Danas je svima opštepoznata činjenica da onaj ko ima para može sebi da obezbedi za lečenje krevet u bolnici i adekvatnu lekarsku uslugu. Gospodine ministre, znate li da ljudi sa dijabetesom nemaju ista prava i da zbog činjenice da imaju dijabetes ne mogu da ostvare pravo na rad jer poslodavac smatra da su takvim osobama ugrožene radne sposobnosti. Vaš predlog da su svi jednaki i uživaju jednak položaj nedovoljno je precizan.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 4. amandman je podneo poslanik Bojan Mladenović. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima gospodin Bojan Mladenović.
Dame i gospodo narodni poslanici, građani Srbije, podneo sam amandman na član 4. da se stav 1. menja i glasi: "Jednakost u Republici Srbiji je svima zagarantovana, bez obzira na lična svojstva". Dame i gospodo, ovaj zakon je uvod za kasnije donošenje zakona i mogućnosti braka homoseksualnih parova, a kasnije i mogućnosti usvajanja dece. O tome sam malopre govorio pa sam bio prekinut, pa bih nastavio, da dete koje će biti usvojeno, dete koje će imati dve majke, neće imati stričeva. To je neka nova, nenormalna pojava koja će zadesiti zemlju Srbiju. Dete koje će imati dva oca, neće imati ujake. Da li je to opet neka nenormalna pojava koju odobrava Vlada Srbije, koju odobrava vladajuća većina. Ovaj zakon favorizuje ne samo homoseksualizam, već i pedofiliju, nekrofiliju, sodomiju. Sve ove pojave su neprirodne, nakaradne, koje apsolutno ništa pozitivno ne mogu doneti našem društvu i našoj državi. One koji podržavaju ovakve pojave treba lečiti, treba ih izvesti na pravi put, treba im posvetiti dosta pažnje i pomoći, treba ih okrenuti crkvi, pravoslavlju, učiti ih i pripovedati im o srpskoj istoriji, o hrišćanstvu, o normalnim pojavama, vratiti ih u normalne tokove života, treba ih pravilno seksualno orijentisati na odnos između muškarca i žena, a ne na odnose između dva muškarca ili dve žene, ili na odnos između čoveka i životinje, čoveka i leša, čoveka i starih i nemoćnih lica ili čoveka sa decom. Treba se boriti protiv svih ovih pojava, treba ih iskoreniti. SPC, katolička crkva, islamska zajednica, jevrejska zajednica imaju po ovom pitanju isti stav koji je izuzetno čvrst i jasan, koji ovakve stvari ne odobrava i bori se protiv njih. Svi vernici u Srbiji podržavaju ovakav stav.
Dva minuta, zahvaljujem. Da li još neko želi reč? Ako ne, određujem pauzu i raspravu u pojedinostima nastavljamo u 15.00 časova raspravom o amandmanu na član 4. koji je podneo narodni poslanik Boris Aleksić. Hvala vam. [[Posle pauze – 15.00]] Nastavljamo popodnevni rad Skupštine. Na člana 4. amandman je podneo poslanik Boris Aleksić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Boris Aleksić.
Zahvaljujem, gospođo Čomić. Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Republike Srbije, najpre žao mi je što ministar nije ovde, iako je počela sednica, iako je to njegova obaveza. Nastaviću vezano za amandman na član 4. stav 1. Predložio sam da se on promeni i glasi: "Organi javne vlasti su dužni da svima obezbede istovetnu zaštitu prava, bez obzira na različita lična svojstva". Najpre bih želeo da vam skrenem pažnju na jednu polemiku koja se ovde pojavila. Više ljudi koji su izašli da brane ovaj zakon je istaklo da Ustav ne dozvoljava homoseksualne brakove. Međutim, sama definicija u Ustavu da je brak zajednica muškarca i žene postojala je, na primer, i u zakonodavstvu i Ustavu samih SAD. Pogledajte šta se desilo u njihovoj pravnoj praksi. Gej lobiji, koji imaju izuzetno velike finansije, finansirali su duge sudske postupke, u kojima su dokazivali da je ta definicija zastarela i da podrazumeva osobe koje se po rodu drugačije izjašnjavaju. Tako su sudovi u Americi počeli da zaključuju, u određenim državama, homoseksualne brakove. Iz tog razloga su građani tri države u SAD, Arizone, Kalifornije i Floride, izglasali ustavne amandmane u kojima precizno definišu brak. Dakle, sam argument da naš Ustav zabranjuje homoseksualne brakove možda nije dovoljno jak i snažan, jer će se postaviti pitanje upravo uvođenjem ovog zakona, a na osnovu prakse koju su doživeli ljudi u SAD, počev od 1970. godine i čuvenog izjašnjavanja američkog udruženja psihijatara, pa do danas. Dakle, pozivam vas da još jednom razmotrite ovaj zakon i prihvatite ovaj amandman. Hvala.
Dame i gospodo narodni poslanici, pre nego što pitam da li još neko želi reč, obaveštavam vas, na osnovu člana 85. stav 5, da ćemo raditi nakon 18.00 časova, a raspravom o tački koja u tom trenutku bude na dnevnom redu. Takođe, obaveštenje RT Srbije, koji su gospodina sekretara Odalovića obavestili, da danas, u sredu, 25. marta 2009. godine, zbog ranije preuzetih obaveza RTS neće biti u mogućnosti da od 18.25 časova prati zasedanje Skupštine Srbije u direktnom prenosu, te će vreme koje budemo radili nakon 18.25 biti u odloženom prenosu. Narodna poslanica Vjerica Radeta? (Ne.) Da li još neko drugi želi reč? (Ne.) Na člana 4. amandman je podneo narodni poslanik Vitomir Plužarević. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Vitomir Plužarević.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneli smo amandman na član 4. i ovim amandmanom mi predlažemo da se u članu 4. stav 1. menja i glasi: "Građani su jednaki i uživaju jednaku zaštitu pred organima javne vlasti, bez obzira na lična svojstva". Vezano za ovu oblast, odnosno opštu zabranu i oblike diskriminacije, koji tretiraju načela jednakosti i član 4. vezano za ovaj zakon, želeo bih da podsetim građane Srbije, da ih vratim malo u eru pre deset godina, kada su ovi NATO bombarderi i tih 18 zemalja bombardovali Srbiju i tada su, a sve je to povezano sa diskriminacijom, znači u to vreme, načinili su štetu građanima Srbije u visini od 120 milijardi dolara. Juče je bilo deset godine, u stvari prošlo je deset godina od kada su nas bombardovali i za vreme od tih deset godina svi ti koji su izvršili bombardovanje dužni su Srbiji i svakom građaninu Srbije 195 milijardi dolara. Znači, svi ti koje vi primate i koje ugošćavate ovde u Srbiji na raznorazne načine su dužni nama oko 195 milijardidolara, a vi se radujete ovih dana, kada je MMF bio ovde na nekim razgovorima i pregovorima, u nadi da će vam oni udeliti neke tri milijarde dolara...
Vreme je isteklo. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na člana 4. amandman je podneo poslanik Ljubomir Kragović. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Ljubomir Kragović.
Dame i gospodo narodni poslanici, na Predlog zakona o zabrani diskriminacije podneo sam amandman u ime SRS da se u članu 4. stav 1. menja i glasi: "Građani su jednaki i uživaju jednaku zaštitu pred institucijama Republike Srbije, bez obzira na lična svojstva". Amandman sam predložio kako bi Predlog zakon osnažio ustavnu odredbu člana 21. Ustava Republike Srbije o zabrani diskriminacije. Hteo bih da istaknem upravo da je ovaj predlog zakona nakaradan, sraman, degutantan, devijantan, nemoralan. Međutim, kako je sam predlog zakona takav, još gore stvari koje su iznete od strane poslanika vladajuće većine koji su branili ovaj zakon, pa ću iskoristiti vreme da kažem i da ukažem na jednu priliku - kako je ovaj zakon koji je usvojen u zemljama sa visokom demokratijom, pa čak navode da je i usvojen u Skupštini Kosova još 2004. godine. S obzirom na činjenicu da predsednik Skupštine svakodnevno izriče ponajmanje desetak opomena poslanicima SRS-a, prosto me zabrinjava činjenica zašto u tom trenutku nije bar upozoren taj poslanik koji je iznosio činjenicu da je ovakav zakon usvojen još u Skupštini Kosova davne 2004. godine, jer onda apsolutno vladajuća većina ne da priznaje ovu kvazidržavu Kosovo i njihovu nezavisnost koja je proglašena 2008. godine, nego priznaju i institucije Kosova koje su bile još 2004. godine. To je jedna od najvećih diskriminacija prema preostalom srpskom narodu koji je ostao da živi na prostoru Kosova i Metohije. Upozoravam da se ubuduće ovakvi istupi sankcionišu i strogo zabrane da se izgovaraju jer su u suprotnosti sa Ustavom.
Zahvaljujem. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 4. amandman je podneo poslanik Srboljub Živanović. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 4. amandman je podneo poslanik Radiša Ilić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Radiša Ilić.
Amandmanom koji sam podneo na član 4. menja se stav 2, koji treba da glasi: "Građani su dužni da poštuju jednakost i ravnopravnost drugih građana i pravnih lica, odnosno zabranu diskriminacije". U Predlogu zakona, član 4. stav 2, stoji jedna, rekao bih, neodređena zbirna imenica koja apsolutno ne priliči ni zakonu, niti nekom ozbiljnijem pravnom aktu. U stavu 1. se pominje reč "svi", u stavu 2. reč "svako". To je toliko, pre svega, širok pojam koji može da obuhvati i strance i naše građane, Indijance, Eskime, bilo koga na kugli zemaljskoj. Na jednom primeru pokazaću vam kako se diskriminatorski ponašaju upravo oni koji cvile kako su im ugrožena ljudska prava što ne mogu da paradiraju našminkani ulicama srpskih gradova. To vam je i primer kako i koliko pravedno reaguju državni organi kada je u pitanju delovanje momaka na štiklicama u Srbiji. Grupa građana koja se predstavlja kao neka gej alijansa hajdučki je nedavno upala u salu Sava centra, prekinula projekciju filma na proteklom festu, izmaltretirala publiku i nikom ništa. Da je državnih organa koji treba da rade svoj posao, ta grupacija bi ekspresno, kako predlagač zakona kaže u članu 3 – efikasno, zaglavila u zatvoru i platila odgovarajuću kaznu. Umesto toga, bili smo svedoci srceparajućih tirada, kuknjave i žalopojki učesnika ovog skandala. Da je to uradio obični građanin ili neko patriotsko udruženje, u pitanju bi bili sati za koje bi se oni našli u Padinskoj Skeli. Ko koga ovde u stvari diskriminiše?
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 4. amandman je podneo poslanik Vlada Milojković. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 4. amandman je podneo poslanik Nikola Savić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 4. amandman je podnela poslanica Nataša Jovanović. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 4. amandman je podnela narodna poslanica Gordana Paunović-Milosavljević. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodna poslanica Gordana Paunović-Milosavljević.
U ime SRS podnela sam amandman na Predlog zakona o zabrani diskriminacije, na član 4. stav 2. U Predlogu zakona stav 2, koji se odnosi na načelo jednakosti, glasi: "Svako je dužan da poštuje načelo jednakosti, odnosno zabranu diskriminacije". U ime SRS sam predložila da se u članu 4. stav 2. menja i glasi: "Građanin ne sme da povređuje jednakost drugih građana i pravnih lica, odnosno zabranu diskriminacije". Ovaj amandman je precizniji, jasniji i konkretniji od predloženog zakona, jer reč "svako" zamenjuje se rečju "građanin" i time se na adekvatniji i efikasniji način uređuje načelo jednakosti. Takođe sam htela da kažem da se SRS bori protiv diskriminacije žena u oblasti rada i zapošljavanja. Žene u Srbiji zarađuju 16% manje od muškaraca i nisu jednako zastupljene na rukovodećim pozicijama. Kod Nacionalne službe za zapošljavanje u prošloj godini je bilo 736.000 nezaposlenih ljudi. Od toga su 395.237 žena na evidenciji koje nemaju posla, mnoge od njih imaju oko 50 godina i mnogo teže se zapošljavaju. Savremeni i sve češći vid diskriminacije žena, koji se pojavio posle 2000. godine u Srbiji, jeste da neke firme imaju ugovore koji žene obavezuju da neće ostati u drugom stanju i do…
Zahvaljujem. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 4. amandman je podnela poslanik Jovan Damjanović. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Jovan Damjanović.
Poštovane dame i gospodo, poštovana predsedavajuća, gospodine ministre, osvrnuću se, pošto već imate napisano moj amandman, na neke stvari koje su od značaja za romsku zajednicu. Skoro sam bio u obilasku romskih naselja u Bavaništu i Deliblatu. Verujte mi da je to stvarno zabrinjavajuće. Da li je to diskriminacija ili nije, neću da kažem, ali ne sme tako da se dešava. Oni su bez vode, bez kanalizacije, bez trotoara, bez asfalta, bez telefonske govornice, bez elektrifikacije. Molim institucije države i lokalne samouprave da učine nešto za poboljšanje života romske zajednice u ovim mestima. Neću govoriti pošto se nema vremena o drugim mestima, ali slična su ili u goroj situaciji, ili ovakvoj, ne samo u drugim mestima nego širom Srbije. Verujem u institucije države Republike Srbije i u Dekadu Roma da će se napraviti pomaci upravo u ovakvim sredinama gde je infrastruktura nula. Radi boljeg života romske populacije i njihove dece i omladine mora nešto da se uradi konkretno. Smatram da u Dekadi Roma ne treba da budu okrugli stolovi, ne treba da budu studijska poslovanja, ne treba da mapiramo neke stvari koje nećemo uraditi. Treba se mapirati i ustanoviti u onim mestima gde je potrebno za bolji život romske zajednice, i neroma i neromske zajednice u onim sredinama, i učiniti ono što je potrebno, osobito romskoj zajednici u dekadi koja je u našoj državi i kojoj je naša država i predsedavajuća. Hvala.
Da li još neko želi reč? Ako ne, na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Sulejman Spaho. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Reč ima gospodin Spaho.
Gospođo Čomić, evo šta ste mi uradili, da mi noge drhte kada dolazim ovde, pa čak mi se i pertla odvezala, zbog vas. Zadali ste mi toliki strah da već ne znam kako ću sad da iznesem ovaj moj amandman. Gospodine ministre, posle ove farse od zakona, tražim od vas i vašeg ministarstva, i Vlade, da obezbedi moja verska prava koja mi dozvoljavaju kao Srbin muslimanske veroispovesti da imam dve ili više žena, četiri najmanje. Ovim zakonom vi me diskriminišete. Dozvoljavate građanima koji su faktički nastrani da mogu da stvaraju porodice, da mogu da žive u zajednici. Verujte hitno morate i da promenite i Porodični zakon, porodično pravo, u kome ćete na neki način moći da ubacite i ovaj segment o kojem sam govorio. Verujte, kada biste ga izglasali, ne bih mogao da ga upražnjavam zato što teško izlazim i sa jednom ženom zbog ove materijalne situacije, a bogami i u godinama sam. Ovo kome može da odgovara, to može samo da odgovara gospodinu Tadiću. On već ima politički neprirodni brak sa Čankom, Ljajićem, Dačićem, ponekad uskoči i Čedomir Jovanović, ponekad uskoči i Tomislav Nikolić. Taj brak već jednom mora da ne postoji na srpskoj sceni.
Da li još neko želi po ovom amandmanu? (Ne) Na član 4. amandman je podneo poslanik Milan M. Nikolić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Reč ima gospodin Milan M. Nikolić.
Poštovani narodni poslanici, u ime SRS podneo sam amandman na predloženi zakon, tako da se članu 2. stav 2. menja i glasi: Građanin ne sme da povređuje jednakost i ravnopravnost drugih građana i pravnih lica, odnosno zabranu diskriminacije“. Ovaj amandman treba da osnaži Ustav Republike Srbije, član 21, koji glasi: „Pred Ustavom i zakonom svi su jednaki“. Kao razlog za donošenje zakona navodi se izveštaj Evropske komisije za 2008. godinu, u delu koji se tiče ekonomskih i socijalnih prava, i navodi se da Ustav Republike Srbije zabranjuje svaki oblik diskriminacije, ali da još uvek postoji široko rasprostranjena diskriminacija protiv nacionalnih manjina, romske populacije, žena, kao i osoba sa posebnim seksualnim orijentacijama. Takođe se navode i razlozi poštovanja međunarodnih standarda i obaveza preuzetih ratifikacijom međunarodnih ugovora, pre svega onih koji se odnose na garancije ljudskih prava i sloboda. Po meni bi se pre moglo reći da je to nalog kreatora svetske politike, svetskih moćnika, koji su takođe poremećajno seksualno orijentisani i time žele da promovišu svoju seksualnu orijentaciju i svoje partnere. SRS iskreno je protiv bilo kakvog vida i oblika diskriminacije. Ovaj zakon je protivustavan, besmislen i nepraktičan. Protiv ovog zakona su sve tradicionalne verske zajednice, mnoge istaknute ličnosti, kao i nevladine organizacije. Ovde se radi o jednoj vrlo prljavoj kampanji koja se vodi protiv tradicionalnih verskih zajednica.
Da li još neko želi reč? (Ne) Na član 4. amandman je podneo poslanik Slađan Mijaljević. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Reč ima poslanik Slađan Mijaljević.
Poštovano predsedništvo, kolege, podneo sam još jedan amandman u nizu amandmana na ovaj kontraverzni i kontradiktorni zakon. Radi se o jednom zaista zanimljivom tumačenju ili više tumačenja jedne reči. Amandmanom tražim da se u članu 4. stav 2. menja i glasi: Građanin ne sme da povređuje jednakost i ravnopravnost drugih pravnih subjekata, odnosno zabranu diskriminacije. Obrazloženje Vlade je bilo da ne prihvata amandman jer amandman nije u skladu sa svrhom zakona. Građanin je uža kategorija od one ponuđene Predlogom zakona, a u članu 2, u stavovima 1. i 2. reč ''svako'' se objašnjava - svako neopravdano pravljenje razlike ili nejednako postupanje, znači radi se o radnjama, ponovo reč ''svako'' ili ''svaka''. Zatim, u članu 2. drugi stav kaže ''svako'' -označavaju onog ko boravi na teritoriji Republike Srbije ili na teritoriji pod njenom jurisdikcijom. Ovo u 2. stavu treba da bude ''strani državljanin''. ''Svako'' u ovom prethodnom stavu opet označava određenu radnju. Možda bi bilo bolje da ste stavili ''svako' i svašta'', onda bi se to odnosilo na sve moguće žive vrste koje postoje na planeti zemlji, pa onda ovim zakonom mogu da se bave i ljudi ili ljudska vrsta, a to sam stavio pod ''građanin'', a pod ovo ''svako i svašta'' može da bude i neka životinjska, pa i neka biljna vrsta. Toliko o ovom kontroverznom i kontradiktornom zakonu.
Da li još neko želi reč? Ako ne, na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Buha. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Reč ima poslanik Milorad Buha.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam u ime SRS amandman na član 4. stav 1. Amandman je odbijen, ali je bitno naglasiti šta je suština ovog amandmana. To ću reći sa aspekta određene populacione grupe o kojoj sam govorio juče, a to je izbeglička populacija koja je genocidnom politikom hrvatske države proterana sa prostora Republike Srpske Krajine na prostore Republike Srbije. Srpski državni organi ne preduzimaju ništa da se diskriminatorski postupci hrvatske vlasti otklone, da se oni internacionalizuju i da se ukaže na osnovne probleme populacije koja je izbegla na ove prostore, kojoj je oduzeta sva imovina i sva imovinska prava. Ukazaću na dva aktuelna zakona koja su hrvatski državni organi doneli u toku prošle godine. Radi se o Zakonu o posebnoj društvenoj zaštiti, koji tretira posebna pitanja na prostoru Republike Srpske Krajine, i Zakonu o poljoprivrednom zemljištu. Naime, prvim zakonom o posebnoj državnoj zaštiti hrvatski državni organi definitivno oduzimaju sva prava na državne stanove odnosno na stanove na kojima su Srbi imali stanarska prava. Oni ih dodeljuju, vidite čuda, hrvatskim pripadnicima oružanih snaga, prvoborcima njihovog rata i predstavnicima populacije iz BiH koji trenutno žive u Republici Hrvatskoj, bez obzira što su te kategorije već ostvarile pravo, ovi u BiH, a ovi su već to pravo ostvarili prema prethodnim zakonskim propisima...
Dva minuta. Zahvaljujem. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 4. amandman je podneo poslanik Branimir Đokić. Narodni poslanik Riza Halimi ima reč. Vreme na raspolaganju Poslaničke grupe manjina je 8,24 minuta.
Gospođo predsedavajuća, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, koristeći vreme predviđeno za raspravu u pojedinostima koje pripada našoj poslaničkoj grupi, u okviru ovog amandman na član 4. iznosim da ću, zajedno sa ostalim poslanicima naše poslaničke grupe, podržati ovaj zakon, jer je ne samo formalno, nego i suštinski neophodan za podizanje nivoa ostvarivanja ravnopravnosti i sprečavanja prisutne diskriminacije u našem društvu. Naravno, kao pripadnik nacionalne manjine, ne potcenjujući druge oblasti koje su obuhvaćene ovim zakonom, ističem ogroman značaj ovog zakona u pravcu sprečavanja dalje diskriminacije po nacionalnom osnovu i obezbeđivanju pune ravnopravnosti u daljem periodu. Zato smatram veoma važnim odredbe zakona kojima se uvodi poverenik za zaštitu ravnopravnosti, kao i odredbu kojom se predviđaju posebne mere radi postizanja pune ravnopravnosti grupe lica koja se nalaze u nejednakom položaju. I do sada sam ukazivao na veoma osetljive životne probleme sa kojima se suočavaju stanovnici opština Preševo, Bujanovac i Medveđa zbog drastične ekonomske nerazvijenosti, a posebno pripadnici albanske nacionalne manjine ovog područja, koji su veoma dugo bili diskriminisani. Međutim, veoma je uznemiravajuće da se u određenim vidovima diskriminacija i dalje nastavlja. Pre tri nedelje sam postavio pismeno poslaničko pitanje o tome kako će se sprečiti diskriminacija preko javne aukcije, kojom u drugom krugu treba privatizovati Trgovinske preduzeće "Bratstvo", koje ima prodavnice u glavnim ulicama Preševa. Ovo preduzeće bi se privatizovalo još u prvom krugu da nije postavljen diskriminatorni i monopolistički uslov od strane Agencije za privatizaciju, da kandidati koji se prijavljuju na aukciju moraju da imaju ostvaren prihod u prošloj godine od najmanje dva miliona evra i, što je još čudnije, moraju da imaju hotel sa četiri zvezdice. U najnerazvijenijoj opštini u državi, gde nema uopšte hotela, preduzeće je trgovinsko, nije ugostiteljsko, mora taj kandidat koji će da kupi to preduzeće, da ima hotel sa četiri zvezdice. Znači, prvo, snižava se cena veštački. Već 31 milion dinara je cena za petnaestak lokala ili uopšte prodavnica poslovnog prostora. Samo za jedan od tih poslovnih prostora, prvi stepen i drugi u Vranju, okružni sud, o tome sam već pričao ovde, doneli su bili odluke, nezakonite, ali one su još važeće, da opština mora da nadoknadi negde u visini od najmanje 300.000 evra samo za jedan lokal, koji je u neko vreme bio od Islamske zajednice nacionalizovan i u nekom nameštenom postupku treba sad to opština da plati. Gde ima sad logike: 15 lokala koji se sada daju u prodaju, zna se, samo što nije tačno rečeno ko će da kupi. Time se unapred odbacuju oni koji su se do sada bavili trgovinom u ovoj opštini. Znači, njima se unapred uskraćuje ta mogućnost, jer oni nemaju hotel sa četiri zvezdice. To mora da bude neko od Niša, pa dalje do Beograda. Mislim da se ovde radi o klasičnoj diskriminaciji, kao što je, takođe, diskriminacija napravljena od strane ministra poljoprivrede, koji je uredbom, mislim početkom prošle godine, da je to "Službeni glasnik" broj 8 od 2008. godine, objavljena Uredba o premiji za duvan u listu za 2008. godinu. Zamislite, tamo su predviđena sva tri tipa duvana: virdžinija, orijental i berlej, ali je ostvarena samo za virdžiniju, a ne i za ove druge vrste, a orijental se gaji samo na jugu, pogotovo u Bujanovcu i Preševu. I, šta sad? Dok virdžiniju mogu da obrađuju imućniji ljudi, koji mogu da dođu i do sušare, i onda se njima ova trenuta premija od 32.000 po ha isplati, a neće da se isplati nikako onom siromašnom obrađivaču ili uopšte poljoprivredniku koji je do sada živeo od duvana i angažovao je celu porodicu, jer orijental se suši u kućnim uslovima, angažuju se svi članovi porodice i onda u otkupu ide suv duvan. Onda je jasno da se 32.000 po hektaru isplati krupnijoj virdžiniji, gde oko 20-25.000 struka po ha ide, a ne može se isplatiti ovome koji se bavio orijentalom, gde treba 200.000 strukova po hektaru. Znači, negde oko osam do devet puta su otežaniji uslovi, neisplativiji uslovi pod ovim kako ministarstvo sad primenjuje, i to do 2012. godine. Zamislite, opet monopol. Jedino preduzeće koje se bavi otkupom duvana, kada je opet dato u drugom krugu, može da kupi samo neko ko se bavi duvanom, a sprečavaju se druge vrste poljoprivrede i druga preduzeća koja bi mogla u tom području nešto da rade. Proći će drugi krug, treći krug i za ovo trgovinsko preduzeće i, u ovom slučaju, preduzeće za otkup duvana, i kupiće ih monopolisti. Kod duvana ima tri-četiri firme, nema više, koje mogu da ispune uslove da ih otkupe. Oni se sada ne prijavljuju, očekuju najjeftiniju cenu, da bi za bagatelu otkupili, jer se unapred postavljaju monopolistički diskriminatorni uslovi. Siguran sam da će Albanci da dođu do izražaja, da kupe poslovni prostor od ovog trgovinskog preduzeća, ali po deset puta skupljoj ceni nego što će neko iz Beograda ili Niša kupiti to trgovinsko preduzeća. Kada ovome dodam i situaciju sa Koridorom 10 i sa zapošljavanjem u državnim organima, gospodo kažem vam da je na delu nastavljanje debele diskriminacije, oko koje očekujem i novo ministarstvo za zaštitu nacionalnih manjina, ali i ovaj zakon sa poverenikom da se ozbiljnije pozabave ovom problematikom.
Narodni poslaniče, vreme na raspolaganju vašoj poslaničkoj grupi je iskorišćeno. Da li još neko želi reč? Na član 4. amandman je podneo poslanik Branimir Đokić. Vlada i odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 4. amandman je podneo poslanik Milan Veselinović. Vlada i odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Milan Veselinović.
Dame i gospodo narodni poslanici, da ovaj zakon nije smeo da se nađe u skupštinskoj proceduri, najbolje je danas objasnio moj kolega i partijski brat Petar Jojić, jedan vrsni pravnik i advokat, koji je ovde u više navrata javnosti objasnio šta je to i đe je ova materija sve obuhvaćena, počev od Ustava, pa redom drugim zakonskim odredbama i projektima. Naime, ovaj zakon gde se vrši diskriminacija manjine nad većinom, potkrepiću nekim činjenicama koje su bitne da čuju, pa i predstavnici nacionalnih manjina, posebno Mađarske, i onih koji podržavaju LDP i ova cela grupa koja čini vlast. Siguran sam da u toj grupaciji postoji veliki broj ljudi koji su ovde nazor i teška srca će se opredeliti da glasaju za ovaj zakon. Statistički podaci iz 2005. godine o priraštaju stanovništva u Srbiji, koji govore da trend priraštaja mađarske nacionalne manjine je minus deset, a kod Srba minus tri, dok je nasuprot tome kod Albanaca plus 24,5. Zar ovo nisu podaci koji su zabrinjavajući, pre svega za državu Srbiju i Srbe i one druge kojima je trend priraštaja u opadanju i ovakav jedan zakon će doprineti da se i dalje taj trend negativan povećava. Popis stanovništva iz 2002. godine govori da se oko 95% stanovništva izjasnilo da pripadatradicionalnim verskim zajednicama. Od toga samo 5% pripada ateistima i nekim verskim sektama. Zar to nisu podaci koji govore...
Dva minuta, zahvaljujem. Da li još neko želi reč? Na član 4. amandman je podneo poslanik Dušan Marić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Dušan Marić.
Dame i gospodo, predložio sam da se tekst – svako je dužan da poštuje načelo jednakosti – zameni tekstom – građani su dužni da poštuju pravo na jednakost. Termin – građanin je precizniji od termina – svako, a stanovništvo ove zemlje ne čine neko i svako, nego građani Srbije. Ponovo ukazujem na činjenicu da smo mi već 20 godina izloženi diskriminaciji od strane Amerike, NATO pakta i EU. Umesto da svaki dan protestujemo, vrištimo zbog nepravde, zbog diskriminacije kojoj smo izloženi, Srbija pod vlašću DS ne prestaje da se udvara onima koji su nas bombardovali. I jučerašnji dan je protekao u udvaranju NATO paktu. Navešću samo jedan primer, sinoćni dnevnik RTS, urednica ili voditeljka čita – iako je NATO tvrdio da je to bio humanitarni rat, ''mnogi se slažu da je u pitanju zločin protiv čovečnosti''. Poruka je jasna. Možda je bio zločin, možda nije bio zločin, a možda je bio i humanitarni rat, možda je NATO pakt u pravu. Podsećam, na Srbiju je bačeno 20.000 tona bombi, ubijeno je 2.500 ljudi, među njima 89 dece, srušeno je 8.500 kuća, srušeno 300 škola, desetine fabrika, načinjena je materijalna šteta preko 30 milijardi evra, a za urednike RTS to možda jeste zločin, a možda i nije. Smatram da je ovo dno dna i ne bi me iznenadilo da dođemo u situaciju da za pet godina 24. marta Srbija NATO paktu i EU šalje telegram sledeće sadržine, telegram koji bi počinjao riječima – izvinite što ste nam ubijali decu.
Da li još neko želi reč? Na član 4. amandman je podneo poslanik Dragan Aćimović. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Dragan Aćimović.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na član 4. stav 2. Predloga zakona o zabrani diskriminacije ispred poslaničke grupe SRS, a koji glasi – građanin je dužan da poštuje načelo jednakosti, odnosno zabranu diskriminacije. Ustavna odredba iz člana 21. Ustava Republike Srbije o zabrani diskriminacije: Pred Ustavom i zakonom su svi jednaki. Svako ima pravo na jednaku zakonsku zaštitu, bez diskriminacije. Gospodine ministre, da li će ovaj zakonski projekat imati svoju snagu na KiM, kada su u pitanju Srbi i drugi nealbanski narodi? Da li ste namerno ili slučajno odabrali raspravu po ovom zakonu 17. i 18. marta, kada se desila velika diskriminacija Srba na Kosovu? Zašto onda niste našli za shodno da u ovom zakonu i svakom drugom zaštitite genocidno prognane Srbe sa svojim ognjišta širom bivše Jugoslavije? Da li se brinete o diskriminaciji Srba u Hagu koji su časno branili svoju zemlju, kao dr Vojislav Šešelj, Slobodan Milošević i svi oni Srbi koji su sada i nekada bili u ovom antisrpskom sudu, a sada nemaju mogućnost ni da se brane sopstvenom stručnošću, znanjem, dokazujući samo istinu o Srbiji i srpskom narodu. Danas su u Hagu žrtve diskriminacije onih koje zastupaju Hašim Tači, Ramuš Haradinaj i ostali zločinci koji imaju podršku i zaštitu Amerike i NATO. To je još jedan pokazatelj koliko je Haški sud pravedan, koliko se poštuju ljudska prava i kakvu diskriminaciju u njemu doživljavaju...
Dva minuta, zahvaljujem. Da li još neko želi reč? Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Sreto Perić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Sreto Perić.
Dame i gospodo narodni poslanici, nakon većeg broja amandmana koje su podneli poslanici SRS, nedvosmisleno se da zaključiti da se radi o zakonu koji favorizuje pozitivnu diskriminaciju. Sećamo se da je ministar, obrazlažući ovaj predlog zakona, rekao da su razlozi za njegovo donošenje pravne i političke prirode, i to je tačno, ali radi se o ministru koji je razmišljao u avgustu prošle godine kako i na koji način može da se otme mandat narodnim poslanicima. Kada su postojali pravno valjani razlozi za to, ministar kao ministar u Ministarstvu koje on vodi nije pokušao da interveniše, nije ga to apsolutno nije zanimalo. Dalje ste rekli da je ovaj zakon dug sadašnje Vlade prema građanima Srbije i navodili razloge. Jedan od razloga zbog kojih treba doneti ovaj zakon jeste i briga Vlade Srbije prema invalidima. Odgovorno tvrdim da ovaj zakon ništa manje, odnosno više ne vodi računa o invalidima nego i bez ovog zakona. Naprotiv, od velikog broja zaposlenih stvorićete invalide, jer čovek koji nema obezbeđen stalni posao ništa drugo nije nego potencijalni invalid. Zaštita dece i omladine; samo da vas podsetim da u nekim mestima postoje deca koja idu u školu čije rušenje od strane stručnjaka se nagoveštava, idu deca u školu gde je samo jedan učenik. Da li je to diskriminacija. U kakvim uslovima ti učenici rade i kako prosvetni radnici izvode nastavu? Zaštita od diskriminacije žena apsolutno ne stoji po ovom zakonu, ali se zato ...
Dva minuta, zahvaljujem. Da li još neko želi reč? Na član 5. amandman je podneo poslanik Mirko Munjić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Mirko Munjić.
Dame i gospodo, ovde se govori o pojavni oblicima diskriminacije koji su upodobljeni ustavnoj odredbi iz člana 21. Ustava Srbije. Međutim, sigurno je da vama koji predlažete ovaj zakon, kao uostalom i u većini ostalih zakona, apsolutno na prvom mestu nije načelo jednakih prava, sloboda i dužnosti. Ovakvom politikom kao da hoćete nešto drugo. Gospodine ministre, znate verovatno da je u nauku ušla jedna metafora pod nazivom "leptirov efekat". Znate da leptir samo jednim zamahom svojih krila u pravom trenutku i na pravom mestu može da izazove uragan. Ovakvim predlogom zakona, kao uostalom i nekim drugim zakonskim predlozima koje smo ovde videli, vi kao da želite ovaj "leptirov efekat". Sveobuhvatnim merama koje vi sprovodite, a u koje spada i Predlog ovog zakona, u situaciji kada su protiv ovog zakona SPC, kao i ostale tradicionalne verske zajednice, kada su protiv ovog zakona mnoge političke organizacije, mnoge patriotske nevladine organizacije, tvrdoglavo se držite onoga što vam je neko dao kao zadatak da uradite i kao zadatak da donesete u ovoj Narodnoj skupštini. Verovatno zaboravljate na jednu prostu, jasnu, ali zaista pravu izreku, koja glasi – neka onaj koji kaže da je dobro biti magarac ode da mu stave ular. Hvala lepo.
Da li još neko želi reč? Na član 5. amandman je podnela poslanica Radica Jocić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Radica Jocić.
Dame i gospodo narodni poslanici, u ime poslaničke grupe SRS podnela sam amandman na član 5. Predloga zakona o zabrani diskriminacije tako da se menja i glasi: "Diskriminacija se u društvenom životu manifestuje u obliku posredne i neposredne diskriminacije, povrede ustavnog načela jednakih prava, sloboda i obaveza, pozivanja na odgovornost, udruživanja radi diskriminisanja drugih pravnih subjekata, govora mržnje i uznemiravanja i ponižavajućeg postupanja. Dok Skupština Srbije raspravlja o ovom zakonu koji ima cilj samo rušenje tradicija i morala srpskog naroda u svim sferama društva, kao i to da se legalizuje ponašanje koje na našu decu u obdaništima i školama i na naše potomstvo može veoma pogubno da deluje u svakom pogledu, u našoj stvarnosti i dalje su nezaštićeni maloletnici na ulici, bolesni, nezbrinuti i svi nejaki kojima je država dužna da obezbedi po svim zakonima sva prava. Hvala.
Da li još neko želi reč? Na član 5. amandman je podneo poslanik Zoran Popović. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Zoran Popović.
Ispred poslaničke grupe SRS podneo sam amandman na član 5. Predloga zakona o zabrani diskriminacije, tako što sam predložio da se ovaj član koji glasi – "Oblici diskriminacije su neposredna i posredna diskriminacija, kao i povreda načela jednakih prava i obaveza, pozivanje na odgovornost, udruživanje radi vršenja diskriminacije, govor mržnje i uznemiravanje i ponižavajuće postupanje" – promeni i da posle promene glasi: "Diskriminacija se javlja u obliku posredne i neposredne diskriminacije, povrede načela jednakih prava, sloboda i obaveza, pozivanje na odgovornost, organizovanje radi diskriminacije drugih građana i pravnih lica, ponižavajućeg postupanja i uznemiravanja". Kao što se iz ovog amandmana može zaključiti, izvršena je nova formulacija pravne norme na sistematičan način, jer su to propustili da urade autori ovog predloga zakona, ali mi u SRS to ne zameramo, jer smo svesni činjenice da se u prepisivanju od drugih uvek pogreši i da onda takve greške pravnu normu prilikom tumačenja čine besmislenom, jezički i gramatički neispravnom i pravno nepovezanom. Svakako da osnovna promena u ovoj novoj formulaciji člana 5, koju predlažem ovim amandmanom jeste da se diskriminacija javlja i prilikom organizovanja radi diskriminisanja drugih građana i pravnih lica. Kada kažem pravnih lica, mislim, pre svega, na političke stranke i udruženja građana, koja svakako upisom u registar kod nadležnog ministarstva stiču svojstvo pravnog lica. Žao mi je što nemam dovoljno vremena da ovde tekstualno nabrojim niz primera u kojima su mnogi pojedinci, odnosno izdajnici, uključujući i nevladine organizacije, sprovodili diskriminatorske akcije i hajke na SRS i na našeg predsednika, dr Vojislava Šešelja, samo zbog toga što slobodno izražavamo svoje političke stavove, zastupamo ideologiju srpskog nacionalizma. [[Isključen mikrofon.]]
Dva minuta. Da li još neko želi reč? Na član 5. amandman je podneo poslanik Radiša Ilić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Radiša Ilić.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na član 5. Predloga zakona o zabrani diskriminacije koji se odnosi na diskriminaciju u društvenom životu i ponižavajuće postupanje. Ovde ima elemenata da možemo da utvrdimo diskriminaciju prema građanima Srbije, pogotovo prema srpskom narodu od strane najviših državnih funkcionera. Pokazaću vam na jednom primeru kako izgleda kada se pojavi oblik diskriminacije u društvenom životu u vidu ponižavajućeg postupanja. Juče nam je to odlično demonstrirao ministar odbrane Dragan Šutanovac, uspevši da za samo pet minuta uvredi mrtve heroje, da ponizi njihove porodice, da udari šamar građanima Srbije koji su preživljavali teške trenutke 99. godine, za koje je zaslužan njihov "Milosrdni anđeo". Šta se dogodilo? Ministar Šutanovac je juče položio venac u ime Ministarstva, u ime Vojske na spomen obeležje pilotima, junacima koji su hrabro poginuli u neravnopravnoj borbi sa avijacijom NATO-a i posle odavanja počasti ministar se udaljio nekoliko koraka od spomen obeležja i pred kamerama nam držao lekcije o ulasku Srbije u NATO pakt, o tome kako postoje snage koje se suprotstavljaju tome, ali da to sada nema potrebe da rade, jer zamislite, nismo još zvanično ni pozvani da pristupimo NATO-u. Sećamo se da je sa ove govornice upravo ministar odbrane Dragan Šutanovac javno uzviknuo da on želi Srbiju u NATO paktu i onda ima obraza da odaje poštu, da polaže vence onima koje je NATO pakt pobio. Na grobu junaka, pilota, žrtava ministar drži hvalospev ubicama, drži hvalospev NATO paktu. [[Isključen mikrofon.]]
Dva minuta. Da li još neko želi reč? Na član 5. amandman je podneo poslanik Vlada Milojković. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 5. amandman je podnela poslanica Gordana Pop-Lazić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodna poslanica Gordana Pop-Lazić.
Pošto se ovaj amandman i sam član zakona odnosi na ponižavajuće postupanje, odličan je to šlagvort da kažemo da su svi građani Srbije diskriminisani ovakvim ponašanjem predsedavajućih u Narodnoj skupštini, koji narodnim poslanicima, odnosno glasnogovornicima naroda ne omogućavaju da progovore ništa što bi narod hteo da čuje, ali šta da radimo. Na taj način ste uveli diktaturu u Srbiju ... [[Isključen mikrofon.]]
Molim vas, narodna poslanice, da ne iznosite neistine za govornicom Narodne skupštine, kada je u pitanju tok sednice i rad po Poslovniku Narodne skupštine. Od danas u 10.00 časova i sve vreme toka sednice i predsednika Narodne skupštine i ja primenjujemo Poslovnik. Odredbe Poslovnika su vrlo jasne i obavezuju i predsednicu i predsedavajućeg da taj poslovnik primenjuje. Svaki narodni poslanik je slobodan da komentariše da li mu se sviđa ili ne sviđa pojedina odredba, ali o pravilima nema pregovora, pravila važe jednako za sve u ovoj Narodnoj skupštini, pa vas molim da povedete računa kada iznosite netačne kvalifikacije za vreme izlaganja, a vezano za raspravu o amandmanu na član 5. Izvolite.
Slažem se. Pravila govore sama za sebe. Dva minuta, koliko je poslanička većina odlučila da poslanicima omogući da obrazlože nešto što je veoma važno, zamislite kada bude došao zakon o budžetu na dnevni red, pa u dva minuta treba da obrazložite amandman i da govorite o zakonu, to će biti zaista interesantno. Ali, ne možete da mi osporite političku tvrdnju da smatram da nas na ovaj način uvodite u diktaturu, a da je ono sledeće što možemo da očekujemo revolt, eventualno građanski rat, a onda posle toga neki namesnik koji će vladati Srbijom. Dakle, obzirom da je juče obeleženo 10 godina od NATO agresije, umesto vojnim, dalje se protiv Srbije koriste upravo ovakve, političke, medijske i druge metode, a posledice su jednake, možda čak i teže i štetnije nego razaranje infrastrukture, industrije, poljoprivrede, trovanja prirodne okoline osiromašenim uranijumom. Znate da je nekoliko puta uvećan broj obolelih od karcinoma upravo zahvaljujući ovome. Pre svega, pred nama se odigrava sveopšta desrbizacija naroda. Zapad manipuliše srpskim auditorijumom, tvrdeći da je upravo Srbija ta koja je zgrešila što je NATO bacao svoje bombe. Ekonomski smo zavisni, konstantno smo u kriznoj situaciji, otvaramo sada ove prodavnice za siromašne, opet neku diskriminaciju pravimo. Šta će oni da kupe u tim prodavnicama? Valjda onu pokvarenu robu ili onu robu kojoj je istekao rok? Ne razumem o čemu se radi. Šaljete nam neke račune 10 godina stare, 60.000 sam lično jutros dobila. Imam svaki račun uredno plaćen. Koja budala danas čuva račune 10 godina, molim vas, kada znate da morate da ih čuvate godinu-dve dana da biste dokazali neko potraživanje. Fale pare u budžetu grada Beograda, hajde sada ovo ako prođe-prođe, da uzmemo pare narodu,ko je lud da plati.
Dva minuta, zahvaljujem. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 5. amandman je podnela poslanica Dušanka Plećević. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodna poslanica Dušanka Plećević.
Dame i gospodo narodni poslanici, podnela sam amandman na član 5. koji se menja i glasi: "Diskriminacija se javlja u obliku posredne i neposredne diskriminacije, povrede ustavnog načela jednakih prava i obaveza, pozivanja na odgovornost, organizovanja radi diskriminacije drugih građana i pravnih lica i ponižavajućeg postupanja". U odnosu na predloženi član izbacuju se pojmovi udruživanja, govor mržnje i uznemiravanje iz sledećih razloga. Udruživanje je uži pojam od pojma organizovanje. Organizovanje je daleko ozbiljnije i opasnije od udruživanja jer podrazumeva organizaciju sa svojim programima, organima i izvorom finansiranja. Udruživanje može biti privremeno, ad hok, sa jednokratnim ciljem, dok je organizacija ozbiljan oblik udruživanja i trajnijeg je karaktera. Organizacija ima osmišljenu i kontinuiranu podršku. Primer su mnogobrojne tzv. nevladine organizacije sa formalnim ciljevima, a suštinski u najvećem broju otvorenog političkog delovanja, protivustavnog, protivzakonitog i veoma destruktivnog po nacionalne interese Srbije. Donošenje ovog zakona ovakve organizacije shvataju kao favorizovanje svog ponašanja, bar prema njihovim istupima u medijima, umesto da se takvo postupanje prvo nađe na udaru ovakvog zakona. Drugo, govor mržnje se takođe izbacuje ovim amandmanom, jer taj izraz znači sve i ništa. Ta famozna kovanica, prepisana floskula, nema jasnu definiciju i može biti samo predmet ličnog doživljaja nečijeg postupanja, pa samim tim i najpogodnija za zloupotrebu. Ovaj novousvojeni izraz je nekada postojao u našem zakonu pod imenom "verbalni delikt". Mnogi se sećaju vremena kada je ova omražena kvalifikacija slala ljude u logor Goli otok, lišavala ih svih ljudskih atributa, glasno izgovoreno mišljenje, gest, vic, pa čak ispričan san bili su pogubni po čitave porodice. Da li se preko usvajanja ovog člana vraća to vreme. Ko procenjuje šta je govor mržnje i na osnovu kojih kriterijuma? Da li će svako nepoželjno mišljenje biti proglašeno za govor mržnje? Hvala.
Zahvaljujem, dva minuta. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 5. amandman je podneo poslanikNikola Savić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 5. amandman je podneo poslanikVladan Jeremić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 5. amandman je podnela poslanicaNataša Jovanović. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 5. amandman je podneo narodni poslanikMilovan Radovanović.. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 5. amandman je podneo poslanikDragan Živkov. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Dragan Živkov.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na član 5. Predloga zakona o zabrani diskriminacije koji glasi: "Diskriminacija se u društvenom životu Republike Srbije manifestuje u obliku direktne i indirektne diskriminacije, povrede ustavnog načela jednakih prava, sloboda i obaveza, pozivanja na odgovornost, udruživanja radi vršenja diskriminacije, govora mržnje i uznemiravanja i ponižavajućeg postupanja". U odgovoru Vlade, amandman se ne prihvata iz razloga što ne menja suštinu i sadržinu odredbe. S obzirom da ne menja suštinu u sadržaj odredbe, mislim da ste mogli i prihvatiti amandman, ali s obzirom da imate praksu da nijedan amandman SRS ne prihvatate, tako da uzalud se poslanici SRS iz amandmana u amandman trude da dokažu i ubede ministra da prihvati neki amandman. S obzirom da se u ovom članu 5. spominje govor mržnje, najbolji primer diskriminacije je Ševeningen, gde se naš dr Vojislav Šešelj, predsednik stranke, borio za svoja prava, štrajkujući glađu, ubijajući se 28 dana u pritvorskoj jedinici. S obzirom da se niko od Vlade i od ministara nije oglasio tada, to po vama nije diskriminacija i od takvih država prepisujete zakon i želite da sprovodite takve zakone u Republici. Na mnogim primerima je SRS ukazivala na diskriminaciju: što se tiče privatizacije, što se tiče Pravoslavne crkve, što se tiče Katoličke crkve i svih verskih zajednica, političkih partija koje su digle glas protiv ovog zakona, ali ostajete nemi pored svega ovoga što želimo da popravimo, da vas ubedimo da će ovaj zakon naneti još veće štete što se tiče diskriminacije u Republici Srbiji i u našoj državi.
Dva minuta, zahvaljujem. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 5. amandman je podneo poslanikJadranko Vuković. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Jadranko Vuković.
Uvažena gospođo Čomić, dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam ispred SRS amandman na član 5. sa predlogom da se menja. Kao što je moj prethodnik pročitao šta stoji u članu 5. predlagača, reći ću vam šta mi predlažemo da se menja. Predlažemo da se kompletan član menja i da glasi: "Diskriminacija se u društvenom životu Republike Srbije manifestuje u obliku neposredne i posredne diskriminacije, povrede načela jednakih prava i obaveza, pozivanja na odgovornost, udruživanja radi vršenja diskriminacije, govora mržnje i uznemiravanja i ponižavajućeg postupanja". Dame i gospodo narodni poslanici, kao što je malopre gospođa Pop-Lazić pričala o najnovijem slučaju diskriminacije građana Srbije, upravo sam dobio informaciju da su dva penzionera na Novom Beogradu, gde se nalazi Infostan i gde je kilometarska, bukvalno jedan kilometar, da ne kažem više, kolona građana koji traže u Infostanu dokaze da su uredne platiše. Međutim, čekaju tamo, niko da im se obrati da im kažu da idu kući, ako su nadležni pogrešili. Oni čekaju tamo, niko im se ne obraća. Mislim da je ovo, po meni, neposredni oblik diskriminacije. Za dva penzionera došla je Hitna pomoć i odvezli su ih. Pali su čekajući.
Dva minuta.
Hvala, gospođo Čomić.
Da li još neko želi reč? Na član 5. amandman je podneo poslanik Tomislav Ljubenović. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Tomislav Ljubenović.
Dame i gospodo narodni poslanici, amandmanom koji sam podneo član 5. se menja i glasi: "Diskriminacija se javlja u obliku posredne i neposredne diskriminacije, povrede ustavnog principa jednakih prava, sloboda i obaveza, pozivanja na odgovornost, organizovanja radi diskriminisanja drugih pravnih subjekata, govora mržnje, onespokojavanja i ponižavajućeg postupanja". Svi oblici diskriminatorskog ponašanja prisutni su trenutno u Leskovcu, gde je odnedavno na vlasti DS. Naime, DS, preko svoje medijske ispostave TV Leskovac, uskraćuje pravo građanima grada Leskovca na dostupnost informacijama. SRS je TV Leskovac uputila saopštenje koje ova televizija nije želela da emituje, a u saopštenju je bila napisana istina o krađi u Kolting kompaniji. Naime, u vreme predizborne kampanje nekadašnja leskovačka fabrika "Inkom", izuzetno je uspešna, u procesu privatizacije postala je Kolting, vlasništvo kiparskog državljanina. Pošto je predizborna kampanja bila u toku, otvaranju je prisustvovao lično Boris Tadić, obećavajući zajedno sa leskovačkim demokratama, 3.000 radnih mesta, u to vreme naučna fantastika za ceo Jablanički region. U fabrici je bilo zaposleno svega 268 radnika, koji su se sada, kada su demokrate došle na vlast, našli na ulici, jer je vlasnik sa Kipra preko noći mašine preneo u Rumuniju. Zajedno sa mašinama preneo je, čak, zamislite, i vodokotliće. Pošto je u Srbiji kampanja završena i pošto su sada u Leskovcu demokrate došle na vlast ostaje nam da se pitamo – da li se sada u Rumuniji spremaju izbori, pa te mašine, zajedno sa vodo...
Da li još neko želi reč? Ako ne, na član 5. amandman je podnela narodni poslanik Lidija Dimitrijević. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodna poslanica Lidija Dimitrijević.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovim amandmanom koji sam podnela na član 5. predloženo je da se član 5. izmeni tako da glasi: "Diskriminacija se u društvenom životu Republike Srbije manifestuje u obliku neposredne i posredne diskriminacije, povrede principa jednakih prava, sloboda i dužnosti, pozivanja na odgovornost, udruživanja radi vršenja diskriminacije, govora mržnje i uznemiravanja i ponižavajućeg postupanja." Ovako definisan član 5. preciznije objašnjava u kojim se oblicima diskriminacija manifestuje u društvenom životu Republike Srbije. Govoriću o tome kako je kod jedne velike društvene grupe lica, zbog jednog ličnog svojstva, političkog opredeljenja, došlo do povrede principa jednakih prava, sloboda i dužnosti. Kako u čitavoj Srbiji, tako i u Leskovcu, odbornici gradske skupštine trpeli su neviđeni pritisak, a sve s ciljem da se SRS oduzme odgovornost za vršenje vlasti, a da sa DS na vlasti zavlada anarhija. Dragan Đilas, gradonačelnik Beograda, prvi je došao u zvaničnu posetu Leskovcu, pa je iskoristio blizinu da skokne do Kosovske Kamenice. Odličan marketinški postupak, samo se u jednome prevario – on više nije zvaničnik Srbije. On je gradonačelnik Beograda, i ne može, kada mu se prohte, pa makar bio i u blizini granice sa Kosovom, da ode tamo i pokaže kako misli na kosovske Srbe. Da je mislio na njih, zajedno sa svojim stranačkim kolegama, verovatno bi sada kosovski Srbi živeli u Pokrajini u sastavu Srbije i ne bi bili opkoljeni Euleksom.
Da li još neko želi reč? Na član 5. amandman je podneo poslanik Dobrislav Prelić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Dobrislav Prelić.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, kao i obično trudio sam se da dam adekvatno obrazloženje. Ne znam da li ću se uklopiti u ova dva minuta da vas ubedim da treba da prihvatite ovaj amandman. Naime, to je: "Diskriminacija se javlja u obliku posredne i neposredne diskriminacije, povrede načela jednakih prava, sloboda i obaveza, pozivanja na odgovornost, organizovanja radi diskriminisanja drugih građana, ponižavajućeg postupanja i uznemiravanja". Smatram da je ovakav predlog izmene konkretniji i jasniji od ponuđenog. Građani će u ovom obliku moći lakše da prepoznaju cilj ovog člana 5. i na osnovu njega zatraže svoju zaštitu, koja im je zagarantovana Ustavom, članom 21. koji glasi: Svi su pred Ustavom i zakonom jednaki. Svako ima pravo na jednaku zakonsku zaštitu, bez diskriminacije. Namerno sam izbacio reč "govor mržnje" ne da bih opravdao takvu izjavu ili pojavu, već toj pojavi nema mesta u ovom članu iz razloga što je to i suviše teška kvalifikacija, a mnogo se lako koristi u političkim obračunima i ne treba da bude osnov za zloupotrebu ovog zakona od strane poverenika, zarad političkih poena njegovoj stranci u obračunu sa nekom drugom. Uostalom, već sam imao amandman sa tom temom, a odnosi se na član 1. Predloga ovog zakona. Ovaj moj amandman govori da ste olako prišli sastavljanju ovog zakona, da je pun gramatički neuređenih rečenica, koje će samo da zbunjuju one kojima će biti potreban da zaštite svoja prava, a onima koji sprovode ovaj zakon dajete mogućnost da koriste termine, pojmove i sve ostalo što vam je palo na pamet dok ste pisali ovaj zakon, ne razmišljajući da se zakon ne piše da traje dok ste vi žuto-crveni na vlasti, nego za malo duži period. Hvala.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 5. amandman je podneo poslanik Filip Stojanović. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Filip Stojanović.
Poštovani narodni poslanici, dame i gospodo, poštovani ministre, podneo sam amandman na član 5. Predloga zakona o zabrani diskriminacije, a predložio sam da se menja tako da glasi: "Diskriminacija u Republici Srbiji javlja se u vidu direktne i indirektne diskriminacije, povrede načela jednakih prava i obaveza, pozivanja na odgovornost, organizovanja radi diskriminisanja, ponižavajućeg postupanja i onespokojavanja." Dame i gospodo, predlagač u član 5. uvrstio je i tzv. govor mržnje. Ovaj pojam nije precizno definisan, dok naš Ustav zabranjuje širenje i propagiranje rasne, verske i nacionalne mržnje i netrpeljivosti. Isto to čini i Krivični zakonik kojim su predviđene i odgovarajuće kazne. Zarad pomodarstva vi uvodite pojam "govor mržnje", koji potom proizvoljno koristite i kao etiketu lepite svojim političkim protivnicima. Slične stvari su se dešavale i u srednjem veku na zapadu, kada su protivnike vlasti optuživali da su đavoli. Vi istu stvar radite, radite to u rukavicama. Tako je radila i inkvizicija. Njihova maksima bila je da tokom ispitivanja žrtava kap krvi ne sme da padne na zemlju. Vi iz režima ste, dakle, moderna inkvizicija i umesto egzorcizma vi lustrirate prvo sudije, pa onda ostale. Ipak, pozivam vas da se dozovete pameti i prihvatite moj amandman. Hvala.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 5. amandman je podneo poslanik Momčilo Duvnjak. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Momčilo Duvnjak.
Dame i gospodo narodni poslanici, na osnovu člana 147. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije podnosim amandman na Predlog zakona o zabrani diskriminacije. Član 5. menja se i glasi: "Diskriminacija u društvenom životu Republike Srbije manifestuje se u obliku neposredne i posredne diskriminacije, povrede ustavnog principa jednakih prava, sloboda i dužnosti, pozivanja na odgovornost, udruživanja radi vršenja diskriminacije, govora mržnje i uznemiravanja i ponižavajućeg postupanja." Gospodo poslanici, evo još jednog primera diskriminacije prema građanima Kruševca. Vojvodina ima naftnu industriju, Srbijagas i to je bogatstvo, a mi u Kruševcu imamo Moravu i kamene agregate, odnosno pesak i šljunak i to je bogatstvo. Svake godine građevinske firme u Kruševcu daju projekat kolko će da iskopaju u toku godine kubika šljunka ili peska. Za ovih osam godina te građevinske firme su po kubiku peska uplaćivale državi Srbiji po 70 dinara. Za osam godina grad Kruševac nijedan dinar nije dobio od države za taj pesak. Ovo je najveći vid diskriminacije prema jednom gradu ili opštini u Srbiji. Hvala vam.
Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Jovan Damjanović. Vlada i Odbor za pravosuđe nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Jovan Damjanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, i ovoga puta neću govoriti pošto sam dao pismeno amandman, zato iz časa u čas, iz kraćeg vremena javljaju se neke neprilike povodom kojih moram da apelujem i da iznesem ovde u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Unazad nekih mesec dana sam govorio da je dobijeno rešenje da se ruši kuća Savić Miloradu u Nišu, koja je stara negde preko 40 do 50 godina. Čovek živi sa svojom porodicom. Zvao sam predsednika opštine, glavnog inspektora, načelnika za građevinske poslove i rekli su da će se postići neki dogovor. Čak je trebalo da otputujem i da se susretnem sa njima, međutim, do tog sastanka nije došlo. Još jednom apelujem na lokalnu samoupravu grada Niša, na predstavnike lokalne samouprave grada Niša da ne ruše kuću Savić Miloradu, pošto je to kuća stara između 40 i 50 godina. On živi sa svojom porodicom. Mislim da postoje i druga rešenja koja se mogu pronaći i rešiti taj problem, a ne da se ruši kuća. Tu je i ministar za ljudska i manjinska prava, s kojim ću sutra imati razgovor u vezi svetskog dana Roma, da vidimo da se reši to pitanje na drugi način. Svi znamo da su Romi u vrlo teškoj ekonomskoj, socijalnoj i stambenoj situaciji. Ako im još rušimo kuće, neću da kažem koji bi to vid bio, jer mi svi živimo u ovoj državi, mi Romi drugu državu nemamo, ali zato molim i apelujem da se nađe tolerancija, izlazak bez rušenja romskih kuća. Hvala lepo.
Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Krstin. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Milorad Krstin.
Dame i gospodo narodni poslanici, stvarno ne mogu da verujem da pored ovih 400 amandmana, koje je podnela poslanička grupa SRS, vi jednostavno ne želite da povučete ovaj zakon, kome stvarno nije niti mesto niti vreme. Već peti amandman podnosim i kažem da imamo potrebnijih izmena i dopuna zakona, a odnosi se na izmena i dopune Zakona o zakupu državnog poljoprivrednog zemljišta, o izmeni i dopuni zakona o zemljoradničkim zadrugama, međutim, to vama izgleda iz vladajuće većine ništa ne govori. Mene je zvalo par ljudi koji rade po opštinama, konkretno se radi o službenicima koji će uredbom koju ste vi doneli, a to je jedna vrsta diskriminacije, dobiti kao budući tehnološki viškovi od pet do 30 godina novčanu naknadu od 550 hiljada dinara. Šta je sa onima koji su proveli po tim opštinama 31, 32, 33, 34, 35, 36, 37, 38 ili 39 godina? Zar ti ljudi nisu zavredeli da budu uvršteni u taj iznos od 550 hiljada dinara, nego će ostati bez posla? Ovo je tipičan primer jedne diskriminacije prema onima koji su proveli radni vek i ostaće bez posla, a neće dobiti ni dinara.
Dva minuta. Na član 5. amandman je podneo poslanik Sulejman Spaho. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Sulejman Spaho.
Dame i gospodo narodni poslanici, povodom ovog mog amandmana stvarno nisam razgovarao sa gospodinom Renom, ali sad ću vam obrazložiti pa da vidite, gospodine ministre. Trebalo bi da ga usvojite, jer i sa ovim amandmanom ćete ući u Evropu. Garantujem, već sutra neću biti poslanik ako prihvatite, a ne uđete u Evropu sutra. Dajem časnu reč. U vašem članu ovog zakona piše: "Oblici diskriminacije su neposredna i posredna diskriminacija, kao i povreda načela jednakih prava i obaveza, pozivanje na odgovornost, udruživanje radi vršenja diskriminacije, govor mržnje, uznemiravanje i ponižavajuća postupanja." Mojim amandmanom član 5. menja se i glasi: "Diskriminacija se u Republici Srbiji javlja u vidu posredne i neposredne diskriminacije, povrede načela jednakih prava, sloboda i obaveza, pozivanja na odgovornost, organizovanja radi diskriminisanja, ponižavajućeg postupanja i onespokojavanja". Verujte mi da je ovim zakonomneko hteo, možda ne vi direktno, gospodine ministre, da u srpskom narodu, ali i kod drugih građana Republike Srbije potpuno razbije moralni sklop, da se više ne zna šta je normalno, šta nije normalno, šta je dozvoljeno, šta nije dozvoljeno, čega čovek treba da se stidi i čime treba da se ponosi. Neko je hteo da uništi moralni sklop ovog naroda, ali verujte kada se desi onda je gotovo i sa vama, ministre, i sa nama i celim srpskim narodom. Kada u jednom narodu ubijete moralni sklop, ondaje taj narod, verujte, mrtav. Vi ste ovim zakonom hteli baš to da učinite, gospodine ministre.
Na člana 5. amandman je podneo narodni poslanik Milan M. Nikolić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Milan M. Nikolić.
Poštovani narodni poslanici, u ime SRS podneo sam amandman na predloženi zakon. Amandmanom se član 5. menja i glasi: Diskriminacija se javlja u obliku posredne i neposredne diskriminacije, povrede ustavnog načela jednakih prava, sloboda i dužnosti, pozivanje na odgovornost, udruživanje radi diskriminisanja drugih građana i pravnih lica, govora mržnje i ponižavajućeg postupanja". Ovaj amandman treba da osnaži ustavne odredbe, naročito član 21. Ustava Republike Srbije, gde se u potpunosti definišu prava građana pred Ustavom i zakonom, gde su svi jednaki. Član 5. se nadovezuje na član 4. i radi se o jednoj deklaraciji. Ona je paravan za ono što se želelo, a što nije saopšteno. To je glavni problem, što se formuliše i ono što čini njegovu glavnu sadržinu po pravilu nemaju nikakve posebne, a ponekad čak i nikakve posredne veze. To je glavni problem u tumačenju zakona i razumevanja njegove suštine, odnosno duha i ciljeva, a imajući u vidu da je pre svega Srbija diskriminisana u odnosu na EU i organizacija UN, pa o kakvim oblicima diskriminacije sada između sebe diskutujemo. Zato je danas potrebna velika hrabrost da se ovo pitanje otvara na ovakav način, pogotovo član 21. ovog zakona, da se na ovakav način obrađuje i prezentuje, odnosno provocira moralna vrednost srpskog naroda. Hvala.
Na člana 5. amandman je podneo narodni poslanik Slađan Mijaljević. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Slađan Mijaljević.
Predsedništvo, kolege, podneo sam amandman 275. po redu na ovaj kontradiktorni i konfuzni zakon. Moj amandman na član 5. glasi: "Diskriminacija se javlja u vidu posredne i neposredne diskriminacije, gaženja ustavnog načela jednakih prava i obaveza, pozivanja na odgovornost, organizovanja radi diskriminisanja drugih građana, govora mržnje i onespokojavanja i ponižavajućeg postupanja". Obrazloženje Vlade da ne prihvati amandman glasi: "Amandman ne menja suštinu i sadržinu odredbe. Postojeća odredba nije suprotna pravilima nomotehnike". Pa, naravno, bilo bi glupo kada bi neko napravio baš toliku grešku da suprotno pravilima nomotehnike da neki član, ali mi smo ovde uneli gaženje ustavnog načela, znači jedan pojam gde unosimo i Ustav, dok u predlogu Vlade stoji samo povreda načela jednakih prava i obaveza. Ta načela se smatraju mnogo široka, s jedne strane. S druge strane, opet ovde imamo i govor mržnje i razne druge pojmove, tako da mi se čini da pomalo ovaj zakon i jeste napisan zbog tog govora mržnje, a niko da objasni šta je to govor mržnje. Govor može da bude kulturan i nekulturan, može da bude vulgaran, može da bude normalan, a šta je mržnja? Mržnja je neka emocija. Ukoliko vam neko ne kaže da vas mrzi ili vam to ne pokaže ne možete da zaključite da vas neko mrzi, može da vas vređa i da bude nekulturan u svom govoru, ali ne i da vas mrzi. Zaista ne razumem zašto u nekoliko članova pominjete govor mržnje. Čini mi se da hoćete da uvedete novi verbalni delikt, kao što je bilo u Brozovo vreme, kad neko ispriča vic ili kaže nešto protiv režima, on odgovara po verbalnom deliktu, a sad ćemo izgleda odgovarati po govoru mržnje.
Dva minuta. Zahvaljujem. Na člana 5. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Petar Jojić. Istovremeno obaveštavam Narodnu skupštinu da je amandman čiji je podnosilac narodni poslanik Petar Jojić 250. po redu, po scenariju koji imaju i predstavnici odnosno ovlašćeni predstavnici poslaničkih grupa i da je u ovom trenutku na raspolaganju podnosiocima amandmana, dakle po poslovničkom vremenu od dva minuta po jednom amandmanu, ukupno četiri časa i četiri minuta, uključujući i vreme koje je na raspolaganju narodnom poslaniku Petru Jojiću. Od ukupnog vremena rasprave, vreme na raspolaganju imaju još poslanička grupa Za evropsku Srbiju, poslanička grupa G17 plus, poslanička grupa DSS, poslanička grupa SPS-JS, poslanička grupa LDP, poslanička grupa NS i Partija ujedinjenih penzionera, a od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa vreme na raspolaganju imaju predsednici odnosno ovlašćeni predstavnici poslaničke grupe Za evropsku Srbiju osam minuta, poslaničke grupe G17 plus 15, minuta, poslanička grupa DSS osam minuta, poslanička grupa Napred Srbijo 13 minuta, poslanička grupa SPS-JS 15 minuta, poslanička grupa LDP 15 minuta iposlanička grupa Partija ujedinjenih penzionera 15 minuta. Saopštenje odnosno obaveštenje delim, tako da svi možemo da znamo koliko je ukupno vreme koje je poslovnički namenjeno do kraja rasprave ove sednice. Narodni poslanici dobacuju da se ništa ne brinemo. Da li vam izgledamo kao da brinemo? Dajem informaciju zbog toga da bi podnosioci amandmana i svi drugi narodni poslanici umeli da procene koliko je ukupno vremena na raspolaganju, a po odredbama Poslovnika Narodne skupštine. Reč ima narodni poslanik Petar Jojić.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo predsedavajuća, što se tiče diskriminacije, na delu je prava diskriminacija od strane Vlade Republike Srbije, koja je izvršila genocid i najveću diskriminaciju prema individualnim poljoprivrednim proizvođačima. Za ovo se bori SRS. Tu je diskriminacija kada građanima Republike Srbije individualnim poljoprivrednim proizvođačima nije omogućeno da pod jednakim uslovima učestvuju na licitacijama ogromnih površina poljoprivrednog zemljišta, najkvalitetnijeg u Srbiji. Šta je Vlada Srbije učinila, posebno ministar bivši za poljoprivredu, Slobodan Milosavljević? Zaključio je štetne ugovore, onemogućio seljacima da i oni učestvuju u otkupu kombinata. Najbolje govori sledeći primer, pre svega kako je profiterima Vlada omogućila da uđu u posed, ne zaključe ugovore i ne plaćaju zakup poljoprivrednog zemljišta države Srbije i njenog naroda, i to DPP "Dolovo" 242 ha, DPP "Dolovo" u drugom potezu 286 ha, DPP "Dolovo" 234 ha, AD "Zlatar" Mramorak 492 ha. Vidite li gde je diskriminacija? PIK Bečej, da ne nabrajam, u Bačkoj i u ostalim mestima, PIK "Tamiš" Pančevo, sve je to oteto, sve je to opljačkano, rastureno, a lopovi se bogate. Kako je moguće da Vlada zaključuje takve štetne ugovore i da ne plaćaju zakup za 2007. i 2008. godinu. Blizu pedeset milijardi dinara je država oštećena.
Dva minuta. Zahvaljujem. Da li još neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Miloš Aligrudić, predsednik poslaničke grupe DSS. Vreme na raspolaganju je osam minuta.
I kod ovog amandmana se pokazuje koliko Vlada ne vodi računa o tome kakvi se amandmani podnose i kako se obrazlaže razlog odbijanja amandmana. Amandman Petra Jojića, ne ulazeći u to da li ga podržavam ili ne, glasi ovako:U članu 5, koji govori o oblicima diskriminacije, a tamo se navodi da je jedan od oblika diskriminacije govor mržnje, pa se to kasnije u članu 11. javlja kao taj poseban osnov, on traži da se u članu 5. reči "govor mržnje" brišu, uz obrazloženje koje je priložio. Vlada obrazlaže odbijanje ovog amandmana na sledeći način, molim vas, čujte ove dve rečenice. Prva rečenica glasi ovako: "Amandman se ne prihvata". U redu, to je stav Vlade. Obrazloženje glasi ovako: "Amandman nije u skladu sa svrhom zakona", što je inače često obrazloženje. Nema amandmana ispod koga nije napisano da nije u skladu sa svrhom zakona. Tako svako može da obrazloži odbijanje amandmana. Uvek kažete da nije u skladu sa intencijom odnosno sa svrhom zakonodavca, onoga ko je predlagao zakon i tako odbijete amandman. Kaže: "Nepotrebno ograničava zaštitu diskriminacije, vezujući je samo za institucije Republike Srbije". Mogu da razumem da nije u skladu sa svrhom zakona, mogu da razumem da se time ograničava zabrana diskriminacije, jer se verovatno jedan osnov te zabrane izbacuje iz zakona. Verovatno to nije tako jednostavno, jer da ste malo bolje razmotrili, videli biste o čemu se radi, ali kakve to veze ima? Ko je ovde vezivao diskriminaciju samo za institucije Republike Srbije u konkretnom amandmanu? Dakle, tako ste obrazlagali i sve druge amandmane, pa ste tako, recimo, u amandmanu na član 20, koji sam podneo, gde smo mi rekli da je zabranjeno uskraćivanje prava ili prikriveno priznavanje pogodnosti u odnosu na pol ili zbog promene pola. To je naš amandman. "Zabranjeno je fizičko i drugo nasilje, eksploatacija izražavanja mržnje, omalovažavanje, ucenjivanje i uznemiravanje obzirom na pol ili zbog promene pola", to vi niste naveli u vašem predlogu zakona, "i javno zagovaranje ili podržavanje ovakvih postupaka". Pa smo onda naveli da se posle stava 2. doda novi stav koji glasi: "Zabranjeno je svako postupanje, profesionalnom, ekonomskom ili političkom životu, u skladu sa predrasudama, običajima i drugim društvenim obrascima ponašanja koji su zasnovani na ideji podređenosti i nadređenosti polova, odnosno stereotipnih uloga polova". Podržavajući ideju o podršci ravnopravnosti polova u društvu, a navođenjem oblasti u kojima eksplicitno to mora biti zabranjeno. Šta ćete sa privatnim životom? Ne možete ovim zakonom regulisati privatni život, jer ako vi želite zakonom da sprečite napad na jednu populaciju, tvrdeći u ovom zakonu da se ponaša normalno, a reč je o devijantnom ponašanju, kada je reč, recimo, o ljudima koji imaju seksualno opredeljenje sklono homoseksualnosti, onda ne možete maltretirati druge koji predstavljaju očiglednu većinu, tražeći da se oni upodobe tzv. pseudonormalnom ponašanju manjine koja treba da diktira njima uslove ponašanja, razmišljanja ili eventualnog govora. Onda kažete da je to regulisano nekim drugim zakonima, da je to regulisano ili stipulisano odredbom člana 3. Nije tačno. Onda smo predložili da se ne smatra diskriminacijom izražavanje mišljenja o karakteru tradicionalnih običaja, društvenih obrazaca sadržanih u tradicionalnim kulturnim modelima, kao i postupanje crkava i verskih zajednica itd, da bi nešto rekli o pravu na slobodno mišljenje. Dao sam vam primer da ako neko izađe na televiziju, u bilo kom svojstvu, i kaže da je njegovo mišljenje, što ne mora biti tačno, da je žena nastala tako što je Bog stvorio od Adamovog rebra. Taj stereotip, neko veruje u njega, podstiče ideju neravnopravnosti polova. Tako vi to tumačite. To znači da bi takva osoba potpala pod udar ovog zakona i morala da plati kaznu. To nije fer, to nije normalno. Ovo što smo mi napisali i rekli vam kako treba da se napiše jedna pametna norma zakona, vi ste to odbili, a u obrazloženju ste rekli:"Amandman se ne prihvata, jer je suprotan svrsi zakona". Gde je ovde udarena svrha zakona? U sledećem amandmanu na član 21, gde smo govorili o seksualnoj slobodi koja govori o pravu na seksualno opredeljenje, što je srpska reč, a ne "orijentacija", toliko o vašem načinu pisanja propisa, vi ste onda rekli da se ne prihvata, jer je amandman protivan "suštini zakona". U našem pravnom sistemu postoji zabrana diskriminacije po osnovu seksualnog opredeljenja. Ona je poznata i postoji u nizu zakona koji su ranije doneti u ovoj državi. Nije taj momenat sporan. Sporno je to što pišete zakon na takav način da prosto pozivate građane i one koji osećaju da su diskriminisani zbog neke svoje seksualne orijentacije, da ne samo mogu da dobiju zaštitu zbog diskriminacije, što nije sporno, nego da mogu da promovišu ideju kojom se oni rukovode u životu kao dominantnu ili kao ravnopravnu ideju sa svim drugim idejama ponašanja. Ako je to tačno, onda znači da i oni drugi koji mogu da izraze svoju seksualnu orijentaciju, recimo, ljudi koji se ponašaju tako, koje mi možemo medicinski ili psihološki da označimo kao pedofile, znači da bi i oni, po vama, takođe morali da uživaju zaštitu po ovom zakonu. Jedino što njih ograničava, ograničavaju ih neke druge norme koje kažu da se maloletnici ne smeju dirati. Ustav to zabranjuje i zabranjuju neki drugi zakoni. Znate šta, kako ste vi napisali ovaj zakon, to ne valja ništa. Mi vam dajemo dobre amandmane, napišemo vam nešto što je u skladu sa intencijom zakona, što treba da posluži do kraja svrsi ovog zakona, koji, već kad smo ga opredelili da ga donesemo kao krovni zakon, treba da bude pedantno i lepo napisan, a vi onda napišete svašta, izazovete buru gneva, lavine amandmana s kojima ne možete da se snađete, pa onda pišete gluposti za obrazloženja za amandmane koje odbijate, pri čemu nije bilo potrebno ni odbiti ih. Dakle, to što ste vi ovde uradili nema nikakve veze i zato ste i došli u situaciju da čoveku koji kaže, ima on pravo da napiše šta hoće u amandmanu, da se izbaci govor mržnje kao osnov, to ne bih izbacio, ali vi onda njemu u obrazloženju amandmana kažete, ne samo da je suprotan svrsi, nego kažete "ograničava zaštitu samo u odnosu prema javnim institucijama Republike Srbije". Gde to piše? Gde ste vi to pročitali? Sve vreme vam govorim o tome da ne možete komunicirati sa nama kao da ne postojimo. Morate nas uvažavati. Ako nije dobar amandman, napišite zbog čega nije dobar, a ne da na ovaj način, pokušavajući da govorite o diskriminaciji, izigravate ili pravite jednu lažnu scenu u Srbiji. Ovde se, bože moj, trudite da sprečite diskriminaciju, a državni sekretari vaših ministarstava, u ime svojih sekretara pišu sudovima da ne sprovode svoje postupke u zaštiti građana u radnim sporovima. Kako vas nije sramota? Gde ćemo tu da štitimo građane od diskriminacije?
Hvala. Za repliku se javio gospodin Jojić.
Hvala, gospodine potpredsedniče. Zadovoljan sam jer konstatujem da vodite sednicu baš u onom pravcu u kome treba po Poslovniku. Bio sam pogrešno protumačen, vi ste to dobro primetili i na kraju konstatovali. Kolega me je pogrešno protumačio jer nisam uspeo da neke stvari detaljnije obrazložim. Naime, moram da kažem, kada je u pitanju diskriminacija, da u opštini Kovin i u celoj Vojvodini, imam zapisnik opštinske komisije koja je zaključivala štetne ugovore, odnosno ministarstvo je zaključivalo štetne ugovore i tu se radi o nelegalnom korišćenju državnog poljoprivrednog zemljišta. Kolega Mikoviću, ako ne verujete, izađite, pročitajte šta piše u ovom zapisniku komisije. Opštinska komisija je konstatovala da sledeći građani koriste nelegalno poljoprivredno zemljište, pored DPP ''Dolova'' i AD „Zlatara“ u Mramorku, i sledeći: u naseljenom mestu Skorenovac, opština Kovin, tu se vrši jedna diskriminacija građana, ne uživaju podjednako ista prava. Koji su to koji su uzurpirali, prema zapisniku opštinske komisije? Gabor Đuiš, Ferenc Ereš, Laslo Sekelj, Slađana Fako, David Boldižar, Sebešćan Andraš... (Predsedavajući: Izvinjavam se, vaš amandman je uperen na brisanje termina „govor mržnje“, pa vas molim da povežete.) ... Hoću, ovo je u vezi sa govorom mržnje, u pravu ste gospodine potpredsedniče. Ko je još ovde kada je u pitanju i govor mržnje i diskriminacija - Sebešćan Andraš iz Skorenovca, Stojanov Gašpar iz Skorenovca, Popović Branko iz Skorenovca, Sebešćan Jožef iz Skorenovca, Penol Ivan iz Skorenovca i Trajković Radovan iz Skorenovca. Sve je njih pozvala opštinska komisija, ali oni izbegavaju da zaključe ugovor o zakupu poljoprivrednog zemljišta. Nelegalno koriste državno poljoprivredno zemljište. Zbog toga molim novog ministra, trenutno aktuelnog za poljoprivredu, gospodina Dragina, da ispita sve slučajeve davanja u zakup državnog poljoprivrednog zemljišta u opštini Kovin. Uveriće se da se radi o velikom kriminalu, da su ljudi samo došli na licitaciju i ušli u posed, a žutu banku godinama ne plaćaju u budžet Republike Srbije. To je i govor mržnje, i mržnja prema građanima i tu je diskriminacija, ovde je sadržano. Šta će se desiti sada, gospodine potpredsedniče? Sada će doći do određenih sukoba građana.
Zahvaljujem. Na član 5. amandman je podneo poslanik Ljubiša Petković. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, građani Srbije, u ime SRS sam podneo amandman na član 5. Predloga zakona o zabrani diskriminacije i predložio da se član 5. menja i glasi: ''Diskriminacija se javlja u obliku posredne i neposredne diskriminacije, povrede ustavnog načela jednakih prava, sloboda i obaveza, pozivanja na odgovornost, organizovanja radi diskriminisanja drugih građana i pravnih lica i ponižavajućeg postupanja.'' Predloženi amandman je u skladu sa članom 21. stav 1. Ustava Republike Srbije, koji glasi: Pred Ustavom i zakonom svi su jednaki. Svako ima pravo na jednaku zakonsku zaštitu, bez diskriminacije. Predloženi amandman Zakonodavni odbor nije prihvatio, ne očekujem da će prihvatiti ni skupštinska većina, jer vi kao vladajuća koalicija ne poštujete, niti sprovodite u delo ni najviši pravni akt, kao što je Ustav Republike Srbije. Ako u članu 21. Ustava Republike Srbije piše da su pred Ustavom i zakonom svi jednaki, zašto dozvoljavate da se u Haškom tribunalu vrši diskriminacija nad pritvorenicima srpske nacionalnosti, posebno prema predsedniku SRS, dr Vojislavu Šešelju? Da li je ova vlada ikada zvanično uputila prigovor Haškom tribunalu na kršenje osnovnih prava koja mu pripadaju, ili se samo povremeno i to stidljivo oglašava u sredstvima javnog informisanja? Imam utisak da su Haški tribunal i sadašnji vlastodršci u Srbiji uključeni u zajednički udruženi diskriminatorski postupak protiv dr Vojislava Šešelja, predsednika SRS. Zahvaljujem.
Da li još neko želi po ovom amandmanu? (Ne) Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Martinović. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Gospodin Aleksandar Martinović. Izvolite, imate reč.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani gospodine ministre, pokušao sam jutros da objasnim, na jedan vrlo kulturan način, da predsednik Narodne skupštine nije u pravu kada opominje narodne poslanike SRS da izazivaju buku. Pokušao sam da joj skrenem pažnju na činjenicu da ona čuje buku, to je tačno, ali ne sa ove strane gde sede poslanici SRS, nego da čuje buku građana Srbije, koji su očigledno nezadovoljni situacijom u kojoj se nalaze, a koji su, pre svega, nezadovoljni prevarom od strane Vlade koja je formirana prošle godine. Građanima je obećano da će živeti u državi socijalne pravde, da će se ubrzano kretati ka EU, da će biti novih stotine hiljada radnih mesta, da neće više biti siromašnih itd. Vidimo ovih dana, hiljade ljudi ostaje bez posla. Do kraja 2009. godine, kaže, ostaće 300 hiljada građana Srbije bez posla i taj huk sa ulica Srbije prenosi se ovde u Narodnu skupštinu. To čuje gospođa Slavica Đukić-Dejanović, to čuje gospođa Gordana Čomić, ne buku koju izazivaju poslanici SRS. Kad to pokušamo na jedan civilizovan način da objasnimo predsedniku, odnosno predsedavajućem, dobijamo opomenu. To vam je najbolji primer kako se diskriminišu narodni poslanici u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Nesporno je da se čuje buka, ali to je buka siromašnog i prevarenog sveta, to je buka građana Srbije koji su grubo obmanuti da će živeti bolje, a u stvari će živeti mnogo gore nego što su živeli u 2008. godini. Imam jednu zanimljivu priču, ali zbog nedostatka vremena, nastaviću kasnije.
Zahvaljujem. Na član 5. amandman je podneo poslanik Milorad Buha. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li, gospodine Buha, želite da obrazložite amandman? Izvolite, imate reč.
Dame i gospodo narodni poslanici, Vlada Republike Srpske Krajine u progonstvu je uputila na stotine protestnih nota raznim međunarodnim humanitarnim organizacijama, misijama EU, organizaciji UN i drugim institucijama, kao i državnim organima Republike Srbije i ukazala na razne oblike diskriminacije koji se provode nad Srbima u Republici Srbiji, u Republici Hrvatskoj, a brojni su oblici diskriminacije nad srpskom populacijom i u Hrvatskoj i u Srbiji. Ovde ću nabrojati samo neke oblike diskriminacije. Od onih najtežih, to je genocidna politika hrvatske države, etničko čišćenje, ubistva koja su prisutna i posle 95. godine, prisutna su i danas, razni oblici nanošenja teških i lakših telesnih povreda, zatim drugi diskriminatorski postupci kao što su šikaniranje, maltretiranje na nacionalnoj i verskoj osnovi, razni oblici hapšenja, privođenja, saslušavanja Srba koji se vraćaju u Republiku Hrvatsku. Zatim razni oblici diskriminacije koji se vrše pred pravosudnim i administrativnim organima, opštinskim organima i višim državnim organima Republike Hrvatske, kao i drugi oblici diskriminacije u oblasti kulture i jezika srpske nacionalne manjine u Republici Hrvatskoj. Ono što treba da zabrine je neodgovornost i neprincipijelnost srpskih državnih organa, koji ne preduzimaju ništa da se ovi diskriminatorski postupci hrvatske vlasti, pre svega, ovde obznane, da se internacionalizuje pitanje srpske populacije i da se pomogne srpskoj populaciji u smislu povratka svih onih izgubljenih i oduzetih prava. [[Isključen mikrofon.]]
Zahvaljujem. Na član 5. amandman je podneo poslanik Slobodan Vuković. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li želite reč? Izvolite, imate reč.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani, a prvenstveno poštovani građani, kao što vidite danima ovde pričamo o zakonu o diskriminaciji. Po članu 147. podneo sam amandman na član 5. Član 5. menja se i glasi: "Diskriminacija se u društvenom životu Republike Srbije manifestuje u obliku neposredne i posredne diskriminacije, povrede načela jednakih prava, sloboda i obaveza, pozivanja na odgovornost, udruživanja radi vršenja diskriminacije, govora mržnje i uznemiravanja i ponižavajućeg postupanja". Samo ću da skrenem pažnju na nekoliko iskustava naroda u čitavoj Srbiji. Prvi primer, da li je diskriminacija ako svi znamo da u Beogradu pod demokratskom vlašću žele da romsku populaciju svrstaju u nekonaselje? Zar to nije getoizacija i diskriminacija? To je prvi primer. Drugi primer, javna je tajna da u školama roditelji koji su boljestojeći svojoj deci omogućavaju, uz znanje zakona i one organizacije u kojoj se to dešava, parketi, stolice bolje itd? Da li je tačno da se formiraju obdaništa za romsku decu? Jeste. Da li je tačno da se u ovoj državi na mnoge načine krše prava penzionera, radnika? Šta ste obećavali ovih osam godina? To je sve diskriminacija. Ovaj srpski narod je diskriminisan u celini. Ministar Čiplić dva dana ovde čeka, sluša i pretpostavljam da će u vrlo kratkom periodu, za jedno pet minuta, dati objašnjenje na sve ove bolne tačke srpskog naroda. Hvala. Ističe mi vreme.
Zahvaljujem. Na član 5. amandman je podneo poslanik Dragan Aćimović. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na Predlog zakona o zabrani diskriminacije. Član 5. menja se i glasi: "Pojavni vidovi diskriminacije su neposredna i posredna diskriminacija, povrede načela jednakih prava i obaveza, pozivanje na odgovornost, udruživanje radi vršenja diskriminacije, govor mržnje i uznemiravanje i ponižavajuće postupanje". Smatram da ovako velikom zaštitom i brigom o homoseksualcima i verskim sektama vi građanima Srbije dajete otvoren poziv da se uključe u ove grupacije. Nije ovo zaštita samo njihovih prava, već i podstrek za njihovu pandemiju. Smatram da svako ima pravo na svoju seksualnu pripadnost, ali neka je ostavi u četiri zida. Ovaj zakon stvara još jedan korak koji će omogućiti da se dva muškarca ili dve žene javno venčaju, zatim usvoje decu, koja će postati žrtve bolesnih umova. Iako medicina za homoseksualnost od pre nekoliko godina nagađa da nije bolest i tvrdi da je to neki vid hormonskog poremećaja, ipak to je bolest i ne treba je javno promovisati. Ovaj zakonski projekat pogazio je sedam tradicionalnih verskih zajednica i 95% građana Srbije, samo zbog nekih koji su nalogodavci i koji nas svakodnevno ucenjuju nekim zakonima, a oni ih ne primenjuju u svojim zemljama. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 5. amandman je podneo poslanik Paja Momčilov. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li želite reč? Izvolite, gospodine Momčilov.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana predsednice, vodimo dugu, apsurdnu, raspravu gluvih. Ukazujemo na neka rešenja za koja smatramo da su bolja. Odgovora nema. Mislim da se ne treba više truditi da se nešto ukaže ozbiljno predlagaču, pošto on neće odgovarati na naše primedbe. Za obrazlaganje amandmana dva minuta, Evropejci nađite mi u kom evropskom parlamentu to još postoji, u kojoj drugoj civilizovanoj zemlji ima, pa da vam čestitamo. Već se vidi da postoji apsolutna diskriminacija prema opoziciji. Još gora stvar je što se sada već sasvim jasno vidi da se ovde krše ljudska prava, sloboda govora. Cenzurisani smo. Nama se izriču kazne. Ko se kažnjava? Onaj ko jedino raspravlja. Oni koji ćute, oni su dobri i oni su bogom dani ovoj skupštini. No, da se samo letimično osvrnem na član 5, gde smo dodali povreda ustavnog načela jednakosti da predstavlja oblik diskriminacije. Vidite šta ste odgovorili – amandman se ne prihvata, ne menja se suština i sadržinska odredba i kaže da postojeća odredba nije suprotna pravilima nomotehnike. Ko vam je rekao da je suprotno ono što ste stavili sa pravilima nomotehnike? Što izmišljate? Što pišete gluposti? Vaš zakon je dekadentan. Vaša obrazloženja su glupa i to je vređanje dostojanstva ovog parlamenta. Gospodine ministre, ako nisam u pravu izvolite, pobijte me. Hvala.
Na član 5. amandman je podneo poslanik Nikola Žutić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li želite reč? (Ne.) Na član 5. amandman je podneo poslanik Milan Avramović. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Gospodine Avramoviću, da li želite reč? Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sama amandman na član 5, u kome tražim da se u postojećem tekstu brišu reči – ''kao i''. Čisto da ne bi bilo zloupotrebe, kao i - to znači da može i ne mora. Tražio sam da se te reči brišu. Međutim, Vlada je odbila ovaj amandman sa obrazloženjem da tekst ne menja suštinu i da ne menja formu zakona, što je apsolutno jasno, samo nije precizno. Usvajanjem ovog zakona postajemo svesni da je diskriminacija u Skupštini Srbije legalizovana, da je diskriminacija u opštem stanju našeg društva legalizovana, da je prebijanje sinoć one omladine i dece koji su pevali srpske pesme legalizovano. Diskriminacija je faktički legalizovana kako ovde u zakonodavnom telu, tako i u ovom izvršnom telu. Da li je diskriminacija podeljena na posrednu i neposrednu? Možemo doneti zaključak. Kada zaseda predsedavajuća Skupštine Slavica Đukić-Dejanović to je posredna diskriminacija, a kada zaseda gospođa Čomić to je neposredna diskriminacija. Da li diskriminacija ima teži ili lakši oblik? Ovde ima predstavljen samo teži. Šta je lakši oblik diskriminacije? Da li su to lažna obećanja? Da li je priča o "Fijatu" diskriminacija, o besplatnim akcijama, o vizama, o jeftinijem softveru, o životu koji ne može da čeka? Da li su masovni otkazi diskriminacija? Da li su besplatne akcije diskriminacija? Da li je pljačkaška privatizacija diskriminacija? Da li je reketiranje građana Beograda diskriminacija? Da li je čuvanje posla motkama diskriminacija? Kada budete dali odgovore na ova pitanja, onda možemo uopšte i da raspravljamo o ovom zakonu, do tada je sve besmisleno. Hvala.
Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Todorović. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Gospodin Todorović.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na član 5. i mislim da je moj predlog mnogo jasniji i konkretniji nego predlog Vlade. Nažalost, Vlada nije prihvatila, kao što nije prihvatila skoro nijedan amandman, ali hteo bih baš da ukažem na ovaj amandman i probleme koji se javljaju u našoj državi, posebno kada se radi o povredi načela jednakih prava i obaveza. Postavljam pitanje - ko u ovoj državi ima prava, a ko ima obaveze? Da li i država i građani imaju prava i obaveze ili samo jedni imaju prava, a drugi imaju obaveze? Najdrastičniji primer je primer vezan za račune koji su stigli iz Infostana od strane Dragana Đilasa, koji na besprimeran način zavodi teror DS i pokušava da napuni ispražnjeni budžet grada Beograda. Iako je, gospodine Čipliću, vi ste bili sudija Ustavnog suda, vi morate da stanete u zaštitu prava građana Srbije, Četvrti sud se oglasio i rekao da sve ove opomene i ovi računi koji su stigli nisu procesuirani, sve odluke koje su donete stigle su i građani Srbije ne treba da plaćaju ove račune. Ovo je pljačka građana Beograda i pozivam vas – nemojte da plaćate ove račune, nemojte da plaćate DS i Draganu Đilasu zato što su doveli i državu i grad Beograd u ovu situaciju! Vas, ministre, ne samo vas, nego pozivam i Vladu da reaguje na ovakav drastičan primer kršenja prava građana Beograda... (Predsednik: Zahvaljujem.) da učinite nešto i da ne dozvolite da se građani Beograda pljačkaju.
Gospođa Milica Vojić-Marković želi po ovom amandmanu. Izvolite. Imate još 13 minuta.
Gospodine ministre, dame i gospodo poslanici, princip jednakosti, načelo da svi ljudi imaju ista prava i iste slobode nije samo pravni standard, to je moralni imperativ i mora da bude očigledno moralni imperativ i nama danas ovde. Uputiću vas da pogledate Ustav koji je donela Vlada Vojislava Koštunice, pa kada ga malo pročitate, onda će vam biti mnogo jasnije o čemu vam pričam. Da vas podsetim na još jednu stvar.U aprilu 2006. Vlada Vojislava Koštunice je predložila, a ova skupština usvojila, prvi pravi antidiskriminacioni zakon koji i dan-danas važi, a to je Zakon o sprečavanju diskriminacije osoba sa invaliditetom. Kako je tada donet taj zakon? Na jedan demokratski način, kako su se donosili svi zakoni u to vreme dok je premijer bio Vojislav Koštunica. Dogovaralo se sa udruženjima osoba sa invaliditetom, pregovaralo se sa poslaničkim grupama, dogovaralo se toliko dugo dok taj zakon ovde nije donet jednoglasno, za njega glasala i pozicija i opozicija. Uporedite to što danas pričam sa onim kako je ovaj zakon došao na dnevni red. Bio je na dnevnom redu, noć uoči sednice taj zakon je povučen sa dnevnog reda. Naime, pričalo se o tome da treba da se usaglasi nanovo saverskim zajednicama i tradicionalnim crkvama. A onda se sutradan oglasio ministar Ljajić, koji je sve vreme važio za onog ko predlaže ovaj zakon, iako mi imamo Ministarstvo za ljudska i manjinska prava, a DSS se i te kako zalagala da se to ministarstvo formira kada je bio Zakon o Vladi ovde pred poslanicima, dakle, i tada je ministar Ljajić rekao – ne, mi se dogovarati nećemo, sve je to ispregovarano, zakon će se u istom obliku vratiti na dnevni red u Skupštinu. Dakle, to je jedan kompletan ciklus. Ajmo sada da se vratimo na onaj odijum u javnosti koji ste napravili ovim zakon. Ispalo je da po onoj buri, po onom gnevu koji se među običnim ljudima može čuti kada se krećete među tim običnim ljudima, a vi se očigledno ne krećete, ispalo je da ste vi predlog ovog zakona doneli samo zbog jedne stvari – da se zaštiti samo i isključivo seksualna orijentacija pojedinca, kao da se ne radi o potpuno privatnoj stvari i čak među amandmanima koje ste usvoji se nalazi i onaj koji kaže da je seksualna orijentacija privatna stvar pojedinca, što je pronalazak potpuno u ravni rupe na saksiji ili tople vode. Izvinite, molim vas, takav amandman ste prihvatili. Ovde je bilo toliko vrhunski dobrih amandmana, toliko amandmana koji i te kako popravljaju suštinu ovog zakona, vi iz vladajuće koalicije ste prihvatili taj. Moram da vas podsetim, očigledno vam nisu poznata istraživanja koja se sprovode u ovoj zemlji, a ta istraživanja sprovode, koliko znam, i nevladine organizacije, a verujem da ih pratite, mislim ne nevladine organizacije, nego istraživanja. Prema tim istraživanjima, u Srbiji su najviše diskriminisane sledeće kategorije stanovništva: prvo - osobe sa invaliditetom, drugo - Romi, treće - žene. Kada govorimo o ovoj prvoj kategoriji, o osobama sa invaliditetom, to je najugroženija manjina, ne samo u ovoj zemlji, nego na svetu. Među 20% onih ekstremno siromašnih, najveći broj je upravo osoba sa invaliditetom. U zemljama u razvoju 98% dece sa invaliditetom ne pohađa školu. Imate li vi podatke, gospodine ministre, kakvo je stanje u našoj zemlji? Od 100% dece koja žive na ulici, 30% je onih koji imaju neki oblik invaliditeta. Stopa pismenosti odraslih osoba sa invaliditetom je tek oko 3%. Dakle, gospodo, vi ste svojom trapavošću i svojom bahatošću, koju svakom prilikom pokazujete, osobe sa invaliditetom jednostavno isključili, one su nevidljivi deo ovog stanovništva, gospodine ministre. Vi ste na ovaj način, ovako praveći cirkus od zakona, oduzeli pravo na obrazovanje, oduzeli pravo da se leče, oduzeli pravo na rad, oduzeli pravo na slobodu kretanja, oduzeli pravo na verska izražavanja, oduzeli pravo na političko izražavanje. Dakle, da li smatrate da ste napravili magareću i medveđu uslugu ovoj populaciji koja to nije zaslužila. Sledeća kategorija stanovništva su Romi. U ovoj zemlji ih ima između 500.000 i milion, jer nemaju dokumenta; 250.000 populacije Roma živi u nehigijenskim naseljima; 44% naselja Roma nemaju nikakvu infrastrukturu. Kada govorimo o obrazovanju Roma, 61% nema završenu osnovnu školu, 8% samo ima završenu srednju školu. Gde su prava i slobode Roma, gospodine ministre? Valjda je ovaj zakon pravljen i treba da bude pravljen da zaštitimo prava kategorije Roma. Vi ste odgovorni što se o njima u ovom zakonu uopšte ne govori. Sledeća kategorija su vam žene. Minimalno 52% stanovništva Srbije su žene. Rade na manje plaćenim radnim mestima. Kada su u pitanju njihova prava na rad, čuveno je pitanje, koje je pitanje izvan svih diskriminacija – da li ste možda trudni ili ćete uskoro ostati trudni. Ima li veće diskriminacije, gospodine ministre? Žene su žrtve tranzicije. Vi nemate pojma o tome ili vas to ne interesuje, ćutite ceo dan i danas, i pretprošli dan, ništa ne govorite o tome. Znate kako kažu šta je nesreća u Srbiji – kada ste osoba sa invaliditetom, a istovremeno i žena, onda ste, što se diskriminacije tiče, na nivou, ne mogu ni da poredim, to bi bilo zaista ružno i vulgarno. Ono što je sramota, sramota je i vas, kao ministra za ljudska i manjinska prava, ali je bogami i sramota ovu vladu, koja ovu zemlju unižava da strašnije ne može biti. Vi ćete do kraja godine dovesti zemlju u bankrot, vi ćete zemlju dovesti da se o ovakvom zakonu, o kome zaista treba da postoji jedan potpuni kontinuitet, mora da postoji saglasnost u ovoj skupštini među svim građanima Srbije, jer ne verujem da u Srbiji imate 2% građana koji će reći da zakon koji sprečava diskriminaciju ne treba da bude na dnevnom redu Skupštine. Dakle, vi ste jedna nesposobna i bahata Vlada, koja treba da ode iz ove zemlje da bi ovakvi zakoni i te kako važili u Srbiji, jer vi ih prvi ne poštujete.
Na član 5. amandman je podnela narodni poslanik Marina Toman. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Gospođo Toman, imate reč, izvolite.
Dame i gospodo, amandmanom predlažemo da se član 5, koji određuje oblike diskriminacije, promeni i glasi: "Diskriminacija se u Republici Srbiji javlja u vidu direktne i indirektne diskriminacije, povreda ustavnog načela jednakih prava i obaveza, pozivanja na odgovornost, organizovanja radi vršenja diskriminacije, ponižavajućeg postupanja i onespokojavanja". Vlada je odbila amandman uz obrazloženje – da on ne menja suštinu i sadržinu odredbe, kao i da postojeća odredba nije suprotna pravilima nomotehnike, iako se amandmanom predlaže izmena kako bi se osnažila ustavna odredba iz člana 21. Ustava. Znači, već postoje ustavne garancije za zaštitu od diskriminacije i zbog toga Vladi nikako ne bi trebalo da smeta rešenje koje smo predložili, pogotovo zbog tvrdnji predlagača da ne vide u čemu je problem, jer zakon ne donosi ništa što je u suprotnosti sa onim što je navedeno u Ustavu. U suprotnom, ovo je samo još jedan politički zakon, koji nikako ne odslikava spremnost države da se upusti u borbu protiv diskriminacije. Nažalost, desiće se da na tom svom evropskom putu Vlada zaboravi da se zakon ne donosi samo radi zakona, već njegove primene u praksi ili se to možda već dogodilo. Vlada ovim svojim stavom, da odbija preciznije definicije i tumačenja pojedinih odredbi i barem donekle ispravi mnoge nelogičnosti koje ovaj zakon donosi, neutrališe i poslednji argument kojim se branila – da usvajanjem ovog zakona mora dase isprave mnogobrojni nedostaci, kojih naša pravna regulativa u ovoj oblasti ima. Znači, predlažem vam da prihvatite ovaj amandman.
Zahvaljujem. Na član 5. amandman je podneo poslanik Marko Milenković. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Izvolite, gospodine Milenkoviću.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovaj amandman je u stvari logičan sled prethodnih amandmana, podnetih u želji da se ojača ustavna odredba iz člana 21. Ustava Republike Srbije o zabrani diskriminacije, a tekst zakona više prilagodi logičnijoj pravnoj terminologiji. Prihvatanjem ovog amandmana preciznije bi se definisali oblici diskriminacije. Kada je u pitanju diskriminacija građana Donje Stražave kod Prokuplja, batinaši dovedeni od strane podizvođača radova su upali na Autootpad, koji drži jedan od građana Donje Stražave, Nebojša Ivanović, rekli mu da će ga ubiti jer sprečava izgradnju deponije, da će mu izvaditi mozak, prosuti lobanju, kao što se to radilo u Jasenovcu. Dok je jedan od njih držao uperen pištolj, drugi ga je ubo šrafcigerom nekoliko puta u nogu, a zatim su ga tukli čime god su stigli, pretili da će mu baciti bombu i ubiti porodicu. Evo, možete svi, dame i gospodo narodni poslanici, da vidite kako izgleda Nebojša Ivanović i da sami prosudite, da li je to diskriminacija od strane lokalne vlasti i njenih izvođača radova. (Poslanik pokazuje sliku iz novina.) Prokupačko Opštinsko veće je navodno reagovalo, donelo odluku da se traži nova lokacija za izgradnju regionalne deponije, istovremeno oformivši komisiju, koju su posle sprečavali u radu. Sada, bez obzira na odluku Opštinskog veća, lokalna vlast i izvođači radova ne odustaju od izgradnje deponije, jer je ukupna vrednost njene izgradnje negde oko 10 miliona evra, pa shodno tome, vidite da je reč o većinskoj demokratiji i o tome kako je zabranjena diskriminacija.
Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Momir Marković. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Gospodine Markoviću, izvolite, imate reč.
Mislio sam, gospodine ministre, da ćete vi kao intelektualac, kao bivši sudija Ustavnog suda, primetiti razliku između predloga koji sam dao u amandmanu i teksta člana 5. i da ćete se odlučiti za bolje rešenje. Očekujem da posle, kada završim, izađete i da kažete da prihvatate ovaj amandman, jer ovo što piše ovde - ovo je lep pismeni zadatak nekog srednjoškolca, literarni rad. On piše šta su oblici diskriminacije i kaže: "Oblici diskriminacije su neposredna i posredna diskriminacija, kao i povreda načela javnih prava i obaveza itd." To je opis šta su oblici diskriminacije. A kada se reaguje zakonom na oblike diskriminacije koji se jave u društvu, jer oblik kao oblik ne mora da se pojavi u nekom društvu. Očekujem da kada žuta vlast ode, kad siđe sa srpske grbače, da sigurno mnoge diskriminacije sa tom žutom vlašću odlaze. Tekst za član 5. zakona predlažem: "Diskriminacija se javlja u vidu posredne i neposredne diskriminacije, gaženja ustavnog načela jednakih prava, sloboda i obaveza, pozivanja na odgovornost, organizovanja radi diskriminisanja drugih pravnih subjekata, govora mržnje i onespokojavanja i ponižavajućeg postupanja." Dakle, vi ovde u tekstu imate opisno šta je diskriminacija. Zakonske norme moraju da budu kratke i jasne, koncizne i primenjive. Sa ovim članom 5. ovaj zakon vam je neprimenjiv. Da završim onu priču vezanu za član 18, gde ste se grubo ogrešili o činovnike u lokalnoj samoupravi.
Zahvaljujem. Na član 5. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Paunović-Milosavljević. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Izvolite, gospođo Paunović-Milosavljević.
U ime poslaničke grupe SRS podnela sam amandman na član 5. Predloga zakona o zabrani diskriminacije. Član 5. se odnosi na oblike diskriminacije: "Oblici diskriminacije su neposredna i posredna diskriminacija, kao i povreda načela jednakih prava i obaveza, pozivanja na odgovornost, udruživanje radi vršenja diskriminacije, govor mržnje, uznemiravanje i ponižavajuće postupanje". Ovaj član 5. menja se i glasi: "Diskriminacija se javlja u obliku posredne i neposredne diskriminacije, povrede ustavnog načela jednakih prava, sloboda i dužnosti, pozivanje na odgovornost, udruživanje radi diskriminisanja drugih građana i pravnih lica i ponižavajućeg postupanja." U obrazloženju Vlade amandman se ne prihvata jer se ne menja suština i sadržina odredbe. Obrazloženje koje sam navela je da ovaj amandman osnažuje ustavnu odredbu iz člana 21. Znači, u ovom amandmanu se ne pominje termin "govor mržnje". "Govor mržnje" je po SRS, odnosno SRS smatra da govor mržnje ne može da bude u ovom i ni u jednom zakonu, jer to nije pravni pojam nigde u svetu, pa ni u jednom zakonodavstvom ne postoji kao krivično delo. To je izmišljeni pojam i jedino...
Zahvaljujem. Prošlo je dva minuta. Na član 5. amandman je podneo poslanik Branimir Đokić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 5. amandman je podnela poslanik Lidija Vukićević. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima gospođa Vukićević. Izvolite.
Poštovani građani, SRS je podnela skoro 260 amandmana, a od toga je prihvaćen jedan amandman. Da ne bih to sad razlagala i govorila o tome, procenite i prosudite sami o čemu se radi. Međutim, u prilog ovome što je bezbroj puta danas ponovljeno za ovom govornicom, što smo mogli da čujemo, a to je da smo pred Ustavom i zakonom svi jednaki, evo dragi građani vidite koliko smo jednaki, pogledajte šta je naša realnost, šta je Srbija i kako mi živimo. Ovo je naslovna strana jednog dnevnog časopisa, dnevnog lista, gde piše "Armija gladnih, milion bez posla". Dakle, ni to neću da komentarišem, dovoljno je ova naslovna strana. To je Srbija danas. Što se tiče diskriminacije, u prilog tome da diskriminacije ne sme i ne bi trebalo biti ni u kakvom obliku, samoću vam navesti jedan događaj koji se odigrao juče u Novom Sadu. Dakle, nekoliko nevladinih organizacija protestovalo je na proteklom jučerašnjem Salonu knjiga u Novom Sadu zato što se na tom salonu pojavila, kako je nevladina organizacija zove, klerofašistička organizacija "Obraz". Procenite sami da li je to diskriminacija ili ne. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 5. amandman je podneo poslanik Dragan Stevanović. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima gospodin Stevanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, podneo sam amandman i na član 5. Vi ste ga odbili uz isto obrazloženje kao i malopre – zato što ne menja suštinu predloženog člana. Član 5. Predloga ovog zakona se bavi oblicima diskriminacije. Kad su oblici diskriminacije u pitanju, pozvao bih se na diskusiju jednog od poslanika skupštinske većine koji je malopre bio za govornicom i koji je gotovo 10 ili 15 minuta govorio o jednoj vrsti ili jednom obliku diskriminacije. Čini mi se da ste mu ostali dužni neke odgovore, pa bih vas sad podsetio na to što je on govorio, pa ako nađete za shodno ne bi bilo loše da nam kažete neku reč o tome. Naime, o tome je govorio predstavnik manjine, ali u svem svom vremenu koje je posvetio priči nijedan tren nije posvetio niti rasnoj, niti verskoj, političkoj ili nacionalnoj diskriminaciji. Govorio je o jednom obliku diskriminacije, nazvao bih ga ekonomski oblik diskriminacije, koji ne poznaje ni rasu, ni pol, ni naciju, niti političku pripadnost, a vlast u Srbiji, pre svega DS, brutalno ga sprovodi već osam godina. Pitam vas sada da li ekonomska diskriminacija, o kojoj je poslanik malopregovorio, podrazumeva, odnosno da li ste je sagledali kroz ovaj zakon, da li je ona definisana kao jedan od oblika diskriminacije, da li će se u budućnosti i kako će se Vlada ponašati, ophoditi prema ovoj činjenici, na koji način će Vlada Republike Srbije, izvršna vlast koju dominantno čini DS izgraditi mehanizme kojima ćemo se suprotstaviti ekonomskoj diskriminaciji koju brutalno sprovodite nad građanima Srbije, bez obzira na sve njihove različitosti koje su u Srbiji prisutne?
Reč ima gospodin Dragan Šormaz. Vašoj poslaničkoj grupi je ostalo još sedam minuta.
I ovaj amandman, kao i amandmani koje je podnela DSS, a zbog ovog neustavnog Poslovnika, postavlja se pitanje da li ćemo uopšte i moći, jer recimo, prvi naš naredni amandman je tek od člana 13, i da raspravljamo i da govorimo o amandmanima koje smo podneli, ne da bismo ovde pričali, nego da bismo popravili jedan veoma loš Predlog zakona, ako je to uopšte i moguće učiniti. Čitav ovaj predlog zakona u stvari i njegovo donošenje je obesmislila ova nesposobna Vlada Republike Srbije samim onim prvo podnošenjem, pa povlačenjem, pa nekom vrstom javne prepirke i rasprave. Malopre smo čuli od koleginice Milice Vojić-Marković, umesto da se primenjuje Zakon o zaštiti od diskriminacije osoba sa invaliditetom, mi sad donosimo jedan novi zakon koji je navodno potrebno doneti zbog šengen liste. U suštini čitava rasprava koju vidimo i u javnosti, iako poslanici pokušavaju da je ne predstave tako, barem poslanici koji govore, a to su poslanici opozicije, a ne vladajuće većine, svela se u stvari na javno izražavanje jedne male grupe, inače nekadašnji rok bend Familija je to zvao mala grupa pedera, jednog dela populacije koji sebe nazivaju homoseksualcima. Ali, samo jedan mali deo njih u stvari se zalaže i sve se svodi na to da prvo gurnu nogu u vrata što su uspeli ovim zakonom, da otvore to neko svoje zalaganje, a posle će doći na red, čim im se malo odškrinu vrata, i predlozi da mogu da stupaju u brak, da usvajaju decu itd. Sve se svodi u stvari na njihovu želju da se u Srbiju organizuju, barem u Beogradu i Novom Sadu, gej parade, a da policija ima obavezu da ih štiti, a i da oni koji iznesu svoje mišljenje protiv toga budu upozoreni da je to diskriminacija i da ne bi trebalo tako da rade. Zamislite da pravimo strejt parade po Srbiji, zamislite da pravimo parade onih koji su normalni. Naravno da se to neće dogoditi, jer normalni ljudi to neće da rade, to rade oni koji su poremećeni. Je l' tako, doktore? Tačno je, Svetska zdravstvena organizacija je rekla da nije bolest, ali je rekla da je i poremećaj. Zamislite sad da se pravi strejt parada, na šta bi to ličilo? To ruši sve moralne norme u Srbiji. To ruši ono što je tradicija srpskog naroda, ono što je srpska država. Vi to radite iovako ionako na svakom koraku. Zbog toga moramo što pre i da vas srušimo sa vlasti, jer vi bukvalno zemlju vodite u bankrot, razarate je u svim segmentima društva i, što je najgore, razarate ono što je tradicija, istorija, kultura, moralne vrednosti srpskog naroda ovakvim predlozima. Zašto bismo pristali svi, ogromna većina ovog naroda koji je normalan na takvo javno predstavljanje skaradnosti, gadosti, ružnoće, nemorala, poremećaja? Neka to rade u privatnosti u svojim domovima, niko nema ništa protiv. Ni na koji način neće biti diskriminisani, ali zašto predstavljanje u javnosti? Već je ovde rečeno, više su u Srbiji ugrožena prava invalida, više su u Srbiji ugrožena prava žena, Roma, žena, ponavljam. Protiv toga, već duže vreme govorimo, bori se Odbor za ravnopravnost polova. Ništa se ne menja. Pogledate medije. Vi ih kontrolišete. Pogledajte štampane medije. Pogledajte dnevnu štampu. Pogledajte žutu štampu. Pogledajte nedeljnike. U svakom ćete naći, ako ne svakog dana, barem jednom nedeljno vic o plavušama. Šta treba, da se napravi udruženje plavuša da bi se zaštitile? Zar nisu diskriminisane na taj način? Niko na to ne reaguje. Nikada nije izašao niko od vas da se pobuni za to. Pogledajte sledeći slučaj. Pisala nam je žena koja se zove Marija Milatović. Ona je inače profesionalni pilot. Javno preduzeće JAT Ervejz već duže vreme neće da je primi na posao. Direktor je, koliko znam, iz SPO, savremena evropska desnica, nisu u IPP-u. Žena ne može nikako da se zaposli, a sposobna, hrabra žena. Žena koja je završila ovo zanimanje, koje nije jednostavno završiti, nema šanse da se zaposli. A postoji, ako niste znali, i Udruženje žena letača Srbije. Znači, pokušavaju žene, bore se, govore, ali nikako da dođu na red. Zašto ovaj zakon mora da se usvoji? Kipar ga nema, a u EU je. Kakvi su to aršini? Imam jedan predlog. Evo, svi zakoni koji su potrebni da uđemo u vizni režim, dajte ih na jednoj sednici, i da brzo prođu, ali prvo da dođe Boris Tadić ovde i da se zakune da neće potpisati sporazum o viznom režimu ako ne važi za celu državu Srbiju, ako ne važi i za one poslanike koji su sa Kosova, ako ne važi za mog prijatelja Marka Jakšića, ako ne važi za 120.000 Srba koji žive na KiM, ako ne važi za sve građane Srbije, pa i Albance, pripadnike albanske nacionalne manjine koji žive u Srbiji, tj. na teritoriji južne pokrajine KiM. Evo, nijedan amandman neću podneti. Ako je to obaveza, izvolite, dajte sve te zakone da ih izglasamo, da ne pričamo o njima, ali gospodin Tadić da se zakune da neće potpisati ako ne važi... [[isključen mikrofon]]
Zahvaljujem, prošlo je sedam minuta. Gospodin Delić. Izvolite.
Uvaženo predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, kada čitam ovaj zakon vidimo da je njegov nacrt urađen još 2007. godine. U Srbiji su se mnoge stvari promenile od 2007. godine. Naše insistiranje, kada je bila rasprava u načelu, da razmislite o preporukama Evropske komisije za rasizam i netoleranciju iz 97. godine, gde su dali više mogućnosti kako ovaj specijalizovani organ u Srbiji treba da izgleda, pa između ostalog da to može biti i neka komisija, da to može biti ombudsman, zamenik ombudsmana ili neki parlamentarni odbor i, svakako, ovo što ste predvideli, poverenik za zaštitu od diskriminacije. Međutim, svakako ste morali da imate u vidu u kakvoj se situaciji danas nalazi Srbija. Svaki ministar kada ovde dođe svojim zakonom predviđa agenciju, poverenika, zaštitnika. Posle vas, doći će neko drugi kada budemo govorili o pravima deteta, pa će predložiti, što svakako treba usvojiti, da imamo i zaštitnika prava deteta. Kada na sledećoj sednici budemo raspravljali o ekološkim zakonima, ministar ekologije će predložiti agenciju za hemikalije, što svakako treba da postoji u Srbiji, ali to sve znači dalje umnožavanje administracije, dalji pritisak na budžet. A mi kao narodni poslanici ovde u Skupštini kada čitamo jedan zakon prvo gledamo kakvo je to opterećenje za budžet i kada vidimo da nema opterećenja za građane Srbije i za budžet, onda nam je lakše i jednostavnije da takav zakon usvojimo. Ovde smo videli da će već od sledeće godine sprovođenje ovog zakona koštati 40 miliona dinara. Zbog toga je apsolutno naše insistiranje bilo da razmislite i da prihvatite inicijative da neki od organa koji već postoje, kao što je zaštitnik građana koji ima četiri svoja zamenika, obavlja poslove koji su predviđeni ovim zakonom. Podneo sam amandman na član 24. koji govori da je zabranjena diskriminacija etničke grupe Vlaha administrativnim nametanjem rumunskog jezika i pisma kao njihovog maternjeg u školama u kojima se školuju. Objašnjenje, gospodine ministre, da je to rešeno drugim zakonima je u redu, ali Vlahe ne diskriminišu pojedinci, na ovaj način Vlahe diskriminiše država, jer država vrši rumunizacija Vlaha. Već na jesen ćemo imati proteste u celoj istočnoj Srbiji zbog ovakvog rešenja. Znam da ne treba izdvajati nijednu etničku grupu i nijednu nacionalnu manjinu u zakonu. Zato bih prihvatio vaše objašnjenje, ali samo pod uslovom da država Srbija o ovome ubuduće vodi računa. Na član 21, gospodine ministre, dobio sam odgovor da je moj predlog u suprotnosti sa samom suštinom zakona, a razlika između amandmana koji ste prihvatili i amandmana koji sam predložio je samo u tome što u amandmanu koji ste prihvatili sve stoji u jednoj rečenici, u jednom stavu, a u amandmanu koji sam dao stoji to isto, ali u dva stava. Ocena da je nešto suprotno sa samom suštinom zakona apsolutno ne stoji ili ja ne mogu da ocenim šta je to suština. Gospodine ministre, iz toga zaključujem da je neko bio vrlo neozbiljan, neko ko je čitao ovih 450 ili 470 amandmana, a narodni poslanici su možda više nego i u jednom drugom zakonu potrudili se da daju amandmane koji su gotovo svi smisleni, tako da su i odgovori na naše amandmane, bez obzira što nisu prihvaćeni, trebalo ipak da budu smisleni. Ovim se ne zalažem da moj amandman bude prihvaćen jer je prihvaćena suština moga amandmana, ali svakako ne mogu da prihvatim vaše objašnjenje, jer je ono upravo suprotno suštini tog zakona. Još nešto, gospodine ministre, kada ste objašnjavali ili pokušali da objasnite zbog čega ne prihvatate inicijativu da neki drugi organ radi ovaj posao, neki drugi organ koji već postoji u Srbiji, a predložili smo da to bude zaštitnik građana ili neko od njegovih zamenika, vi ste se onda pozvali opet na ove stavove komisije, na njihove preporuke, pa ste takođe rekli da je sličnu preporuku iznela i Evropska komisija, pa eto da vas je pohvalila i Venecijanska komisija Saveta Evrope. Gospodine ministre, mnogo je važnije da vas pohvale narodni poslanici ili da vas pohvale građani Srbije. Oni vas neće pohvaliti ako vi ovim zakonom uvodite novih 30 ili 40 ljudi. To znači da tu treba 10 ili 15 novih kancelarija, to znači da treba nekoliko automobila, to znači da trebaju telefoni, a mi i danas ovde u hodniku slušamo kako iz vladajuće većine govore da Vlada ozbiljno razmišlja da smanji broj ministarstava. Sve ovo što radimo je upravo suprotno tome. Kada su u pitanju ove preporuke, ipak treba shvatiti da su to samo preporuke i da one samo pokazuju put kojim, praktično, treba da ide Vlada Srbije kada piše ove zakone. Od prethodnika smo takođe čuli da postoje i određene zemlje, članice EU, koje nisu regulisale ova pitanja. Mnoga od pitanja koja su data u ovom zakonu regulisana su i u drugim zakonima. Prihvatam objašnjenje da Srbiji treba jedan krovni zakon koji bi, praktično, obuhvatio i ono što je dato u nekim drugim zakonima, ali kada se pišu zakoni opet insistiram na tome da preporuke treba uvažavati, da svaku pomoć koja je dobronamerna treba prihvatiti, ali ipak treba osluškivati građane Srbije. Kako bilo kome objasniti da kada ljudi gube poslove, kada je najoptimalnija varijanta da svakog meseca tri hiljade ljudi ostaje bez posla, mi razmišljamo da broj ljudi u državnoj administraciji, koji se već primakao oko 30 hiljada, povećavamo ponovo, a znamo da ćemo negde to morati? U ovom slučaju, po mojoj i slobodnoj proceni, nismo morali. Kada dođu zakoni gospodina Dulića o ekologiji, znam da ćemo morati da razmišljamo o toj agenciji za hemikalije ili kada dođe taj zakon o zaštiti dece, kada budu predložili zaštitnika deteta, svakako ću biti u toj grupi koja će podržati taj predlog. Ali zato ne treba svaki ministar kada dođe ovde da razmišlja samo o sebi i svom ministarstvu. Valjda Vlada treba da bude jedinstvena i valjda svako od nas, kako poslanik, tako i ministar, i njegovi državni sekretari i pomoćnici, moraju da vode računa i o racionalnosti i o tome šta je dobro za građane Srbije. Još jednom, gospodine ministre, ponavljam, vaše obrazloženje na član 21. za mene je apsolutno neprihvatljivo.
Zahvaljujem, gospodine Deliću. Na član 5. amandman je podneo poslanik Milan Škrbić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Gospodine Škrbiću, izvolite.
Poštovani građani Srbije, mislim da je najbolje da s vama razgovaramo, jer očigledno da od toliko amandmana koje je poslala poslanička grupa SRS prihvaćen je samo jedan. Radi vas treba reći mnoge stvari koje do sada nisu rečene, jer vi ćete biti ti koji ćete suditi na kraju, bez obzira što će poslanička većina verovatno da usvoji ovaj zakon. Podneo sam amandman na član 5, koga neću da čitam, kako bih uštedeo vreme, ali ponoviću, kao i mnogi poslanici do sada, da se amandmanom predlaže izmena navedenog člana Predloga zakona, kako bi se osnažila ustavna odredba iz člana 21. Ustava Republike Srbije o zabrani diskriminacije, koja glasi: "Pred Ustavom i zakonom svi su jednaki" itd. Sudeći barem po dosadašnjim izjavama većeg dela opozicije, ali i pojedinih članova vlasti, kao npr. člana vaše koalicije gospodina Dragana Markovića Palme, lidera Jedinstvene Srbije, poslanika i gradonačelnika Jagodine, s kojim su se složili mnogi građani, a koji je rekao: "Ako homoseksualci treba da vode Srbiju u Evropu, onda je bolje da ostanemo i čuvamo ovce u Srbiji i na selu". Videćemo da li ćete imati sutra većinu za glasanje, imajući u vidu da je Ministarstvo vera dalo negativno mišljenje na Predlog zakona, a apsurd je da na toj sednici Vlade ministar vera Bogoljub Šijaković nije bio prisutan. Toliko je bio zainteresovan. To je istina koju niko do sada nije rekao, ali činjenice su takve. Imamo i Centar za unapređenje pravnih studija, jedan od autora ovog zakona gospodin Saša Gajin, koji je rekao, između ostalog: "Smisao zakona upravo jeste u tome da zaštiti sve one koji su diskriminisani, sve one koji predstavljaju marginu u ovom društvu". Šta se radilo do sada? Ustav je bio taj...
Zahvaljujem, prošlo je dva minuta. Na član 5. amandman je podnela poslanik Vesna Marić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Gospođo Marić, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, podnela sam amandman na član 5. Predloga zakona o zabrani diskriminacije, a na osnovu člana 147. Poslovnika Narodne skupštine. Amandmanom se predlaže izmena navedenog člana Predloga zakona, kako bi se osnažila ustavna odredba iz člana 21. Ustava Republike Srbije o zabrani diskriminacije. Član 5. pomenutog predloga zakona menja se i glasi: "Diskriminacija se javlja u vidu posredne i neposredne diskriminacije, povrede ustavnog principa jednakih prava, sloboda i obaveza, pozivanja na odgovornost, organizovanja radi diskriminisanja drugih pravnih subjekata, govora mržnje i onespokojavanja i ponižavajućeg postupanja". Smatram da je ovaj amandman potpuniji i jasniji od ponuđenog rešenja iz člana 5. Pre svega, mi iz SRS insistiramo na ustavnom načelu, ali vi ne. Podsećam vas da je Ustav Srbije, kao najviši pravni akt, garant ljudskih prava i sloboda. Zbog toga i sam Ustav zabranjuje diskriminaciju. Stoga je neophodno i u članu 5. istaći važnost ovog ustavnog načela.
Na član 5. amandman je podnela narodni poslanik Elena Božić-Talijan. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Gospođa Talijan nije tu. Na član 5. amandman je podnela poslanik Marina Raguš. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Gospođo Raguš, izvolite.
Dame i gospodo, gospođo Đukić-Dejanović, ministre, ono što se nameće kao logično pitanje: čemu ovaj zakon o borbi protiv diskriminacije u Srbiji, koja poslednjih devet godina svedoči samo o primerima diskriminacije po bilo kom osnovu? Ono što je poslaničku grupu SRS frapiralo, a čekali smo da se privede kraju rasprava u pojedinostima o ovom predlogu zakona, jeste i skorašnji primer zaista vrlo brutalnog događaja i brutalne političke diskriminacije, a reč je o predsedniku LDP gospodinu Čedomiru Jovanoviću. LDP je zaista ljuti politički protivnik SRS. Čini se da se mi nikada nećemo susresti što se tiče političkih stavova. Reč je o principu. Reč je o onome na šta smo mi upozoravali početkom ove godine, od sredine prošle godine, a tiče se medijskog linča političkih neistomišljenika. Mi smo ovde, lično sam za ovom govornicom izrazila bojazan i strah da danas-sutra Čedomiru Jovanoviću, porodici dr Vojislava Šešelja, bilo kome može da se desi da na ulici naleti na nekoga i pretrpi možda čak i najgnusniji mogući ishod, da mu neko oduzme život zato što se stvorila takva klima ili takva atmosfera. Ono što je za nas potpuno neprihvatljivo, da se niko od vas, dojučerašnjih kolega, saboraca gospodina Jovanovića, nije setio da stane u zaštitu principa da smo svi jednaki i da niko u ovom društvu i na ovoj planeti nema prava da bilo koga po bilo kom osnovu diskriminiše. Tužno je što o tome priča SRS, kojoj ste medijskom kampanjom prilepili etiketu pristalice totalitarnog režima.
Zahvaljujem, prošlo je dva minuta. Gospođa Judita Popović ima reč. Izvolite.
Gospođo predsednice, poštovano predsedništvo, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici i poslanice, slušajući diskusije u toku proteklih nekoliko dana, mislim da bismo mogli od celokupne te diskusije da izvučemo tri konkretna i bitna pitanja na koja bi trebalo da se osvrnemo, i to u vezi značaja ovog zakona. Kao prvo pitanje bih označila činjenicu da se radi o jednom okvirnom zakonu. Radi se o zakonu koji stvara pravni ambijent u kojem se država obavezuje da bude jednaka, odnosno njeni organi da jednako postupaju prema svima. Kada mislim - prema svima, to znači baš prema svima, dakle i prema onima koji su drugačiji, prema onima koji su često u manjini. Drugo, htela bih posebno da podvučem činjenicu da se ovim zakonom u stvari pojavljuje nova institucija, a to je poverenik, i ujedno se predviđaju i ozbiljne sankcije u slučaju da se izvrši neka diskriminacija. Prvi put mi zaista možemo da primenjujemo i zakon koji, pored toga što zabranjuje netoleranciju, zabranjuje diskriminaciju, ujedno predviđa i konkretne posledice ukoliko se postupi protivno toj zabrani. Treće pitanje koje bih htela da istaknem, radi se o potpuno pogrešnom tumačenju jednog segmenta ovog zakona. Često smo čuli za ovom govornicom prilično ksenofobične izjave. Čuli smo nešto o brakovima ljudi istoga pola, navodno ovaj zakon promoviše homoseksualne brakove. Odgovorno mogu da vam istaknem za ovom govornicom, kao i svi do sada, da iako sam čitala zakon od prvog do poslednjeg člana, nisam videla nijednu odredbu koja predviđa nešto u tom smislu. Kao što vrlo dobro znate, vi koji sedite ovde, poslanici, u Ustavu je zakon tačno definisan što se braka tiče. Ustav predviđa da je brak zaključen između muškarca i žene. Porodični zakon takođe predviđa tu činjenicu da brak zaključuju, zvanično zaključuju, muškarac i žena pred državnim organom, dakle pred matičarem. Ovaj zakon ne uvodi homoseksualne brakove i to bi bilo dobro da razumeju svi ljudi koji slušaju diskusiju o zakonu o zabrani diskriminacije. Zašto je nama potreban ovaj zakon? Zato što na taj način mi stvaramo društvenu klimu za toleranciju. Tolerancija je ovoj državi potrebna upravo iz tog razloga, jer u proteklih 20 godina imali smo prilike za jako puno ksenofobija, jako puno straha od drugačijeg, a sada je potrebno da se stvori društvena klima koja će da promeni taj odnos prema manjinama. Snaga jednog društva se iskazuje upravo u njegovom odnosu prema manjinama. Dakle, treba da većina poštuje tu manjinu, da je ne ugrožava, da bude tolerantna. Mi smo, nažalost, jedno ekonomski, politički i moralno propalo društvo. Prema tome, vreme je da krenemo ispočetka, vreme je da krenemo da gradimo neku toleranciju. Gledajući ovako sve vas što tu sedite, mogu vam reći da svako od vas, a i ja takođe, u jednom trenutku naših života, možemo postati žrtva diskriminacije. Možete da birate koji ćete razlog za diskriminaciju eventualno da istrpite možda jednog dana, ali u svakom slučaju, svako od vas može biti žrtva diskriminacije. Ne samo vi, nego svaki građanin naše države, zato što svako u jednom trenutku može postati manjina i može nekome da zasmeta, većini da zasmeta, zato što je manjina, da li zato što mu je nos duži, da li zato što je stariji, da li zato što je bolesniji, da li zato što ima neka druga lična svojstva koja mogu na neki način da izazovu netolerantnu reakciju. Prema tome, predlažem vam da vi u danu za glasanje budete sebični, ako ništa drugo, pa iz tih sebičnih razloga da glasate za ovaj zakon za borbu protiv diskriminacije. Što se naših amandmana tiče, dva amandmana LDP su prihvaćena. Na taj način je ovaj zakon dobio na kvalitetu. Međutim, dva amandmana LDP nisu prihvaćena. Jedan se odnosi na pružanje garancije od strane države za nepristrasnost države prema verskim zajednicama. To je ono što je predviđeno članom 18, koji je ad hok i na brzinu i promenjen, nakon što je povučen iz procedure prvobitni zakonski predlog. Tim amandmanom smo hteli da poboljšamo taj član kako on sada glasi, da omogućimo neku vrstu garancije da će država, što se verskih zajednica tiče, biti u potpunosti nepristrasna, jer član, ovako kako je označen i kreiran, baš tu nepristrasnost ne garantuje. Drugi naš amandman odnosi se na član 27, s tim da smo mi predložili da se, što se zabrane zdravstvene diskriminacije tiče, ujedno istakne i činjenica da se zabranjuje diskriminacije posebno hiv pozitivnih lica i članova njihove porodice, a to iz razloga jer u Srbiji danas živi najmanje 20.000 ljudi koji boluju od te opake bolesti i potrebno je da se ta bolest istakne u prvi plan, i nije loše da se jednim zakonom, kao što je ovaj o zabrani diskriminacije, i hiv pozitivni ljudi i članovi njihove porodice na neki način zaštite. Nije dovoljno da se zaštite samo po osnovu zabrane diskriminacije po osnovu zdravlja, nego i da se ta sida, kao bolest, kao jedna opšte raširena bolest, koja je u svetu prilično ozbiljno tretirana, istakne u pravi plan. Prema tome, ponovo ističem da ne sme da se dogodi to da se ovaj zakon fokusira isključivo na jedan segment diskriminacije, a taj jedan segment nažalost u javnosti je poprilično zloupotrebljen, a to je diskriminacija po osnovu seksualne orijentacije. Istaknuto je da se radi o zakonu koji propagira i koji predviđa brakove homoseksualnih parova. Još jednom kažem, ne radi se o tome. Radi se o zakonu koji je samo okvirno predvideo sve moguće diskriminacije koje mogu nastati. Prema tome, dobro je da imamo jedan zakon koji predstavlja osnovu za izgradnju tolerantnog društva. Još jednom ponavljam, budite sebični, pa ako ništa drugo, radi sebe glasajte za ovaj zakon.
Zahvaljujem. Gospodin Vladan Batić. Imate još tri minuta. Kasnije? Na član 5. amandman je podneo poslanik Dejan Mirović. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Gospodine Miroviću, izvolite.
Dame i gospodo, amandman je podnet na član 5. Predloga zakona i njegova svrha je da ukaže na važnost tačnog definisanja pravnih pojmova koji se koriste u zakonima. To je posebno važno jer se u članu 5. pominje pojam govora mržnje. Govor mržnje mora biti definisan na način kako je to urađeno u osnovnom međunarodnom izvoru za ovu oblast, a to je Preporuka Komiteta ministara SE iz 1997. godine. U toj preporuci SE se ističe da svako narušavanje slobode izražavanja mora da bude u skladu sa članom 10. Evropske konvencije o ljudskim pravima i da ''mora usko da se tumači i da bude regulisano zakonom i formulisano jasnim i preciznim izrazima'' i, naravno, višedecenijskom praksom Evropskog suda za ljudska prava. Nažalost, dame i gospodo, nijedan od ovih kriterijuma ministar nadležan za ljudska prava nije imao u vidu kada je osmog oktobra 2008. godine, u izjavi za jedan naš dnevni list, izjavio da poslanici vladajuće većine treba da oduzimaju mandate drugim poslanicima, i to po apstraktnim ili političkim kriterijumima, kao da je Skupština pravosudni organ, a ne zakonodavno telo. Dakle, ta izjava je u suštini bila zalaganje za ukidanje slobode izražavanja i u potpunoj je suprotnosti upravo sa ovim duhom zakona koji danas razmatramo i sa brojnim međunarodnim konvencijama. Međutim, dame i gospodo, to su već dvostruki standardi koje propagira Brisel i u praksi ih sprovodi upravo u Srbiji. Zahvaljujem.
Zahvaljujem, gospodine Miroviću. Na član 5. amandman je podneo poslanik Ognjen Mihajlović. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Izvolite, gospodine Mihajloviću, imate reč.
Odmah da razjasnimo jednu stvar, mi srpski radikali nismo ni blesavi, a nismo ni nepismeni i nismo ni u jednom trenutku pomislili da ovaj zakon ozakonjuje homoseksualne, hajde da upotrebim taj vaš dragi izraz, brakove. Najmanje se od nas može očekivati da mi širimo ksenofobiju. Ne instruišemo svoje članove, članove SRS da mrze nekoga zato što pripada nekoj drugoj stranci. To je rezervisano za žuto preduzeće, koje ulazi u opštinu Zemun samo pod jednom firmom – ubij, istrebi, izbaci. To nama nije svojstveno. Poznato je kada je dr Vojislav Šešelj izabran za predsednika opštine Zemun da je u tu opštinu ušlo ukupno devet radikala i da niko nije otpušten. Tako je bilo i u doba dok je Gordana Pop-Lazić predsedavala SO Zemun, dok je bila gradonačelnik, a i za ovo kratko vreme dok je to bio Slavko Jerković. Dakle, što se tiče tih homoseksualnih brakova, znamo da su oni tek u trećoj fazi. Prva faza je bila dezavuisanje ili bolje rečeno diskreditacija SPC. To smo videli kroz protest episkopu Pahomiju, koji je završio tako što se čovek odbranio, a onda se digla kuka i motika, sve moguće nevladine organizacije koje su skočile na srpsko sudstvo. Niko im nije bio u redu. Trebalo je da ga se strelja, maltene odmah po izlasku iz sudnice. Takve stvari su se dešavale u Americi. Tamo su neke druge crkve i neki njihovi velikodostojnici suđeni po dve-tri godine, oslobođeni, ali posle toga je usledilo uvođenje ovakvih zakona i ubrzo posle tog i legalizacija tih takvih brakova. Što bi rekao jedan moj drug – Adama i Steve. Sve što se radi protiv Srbije, radi se u fazama, ne radi se odmah i na juriš. Postepeno, tako vam je bilo i sa jučerašnjim danom. Pre deset godina prvo je bio Rambuje, Račak, pa bombardovanje. Tako vam je i sada. Prvo napadni i uništi srpski moral, kroz njegov najvažniji stub SPC, zatim izmanipuliši Skupštinu... [[Isključen mikrofon.]]
Zahvaljujem. Na član 5. amandman je podneo poslanik Zoran Krasić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Gospodine Krasiću, imate reč, izvolite.
Otkada je DS na vlasti u Srbiji možete da budete homoseksualac, možete slobodno da koristite drogu, ali je zabranjeno pušenje. Ono najviše ugrožava zdravlje u Srbiji i nikoga ne treba da iznenadi ovo što punom parom, otvorenom dušom DS želi evroatlantske integracije i pošto želi takve integracije, naravno, ovo je uslov. Ali, šta da radimo ako većina građana Republike Srbije ne želi pod ovakvim uslovima da ulazi u evroatlantske integracije? Naravno, okrenuo sam diskusiju povodom ovog mog amandmana, jer nemam s kim da pričam, iz prostog razloga što ovaj član 5. Predloga zakona je u suprotnosti sa članom 21. stav 3. Ustava RS i moram da vam kažem da u članu 2. Predloga zakon, u stavu 1, gde se kaže šta je diskriminacija i diskriminatorno ponašanje, izbacili ste sve druge oblike, svrstali ste samo oblik po osnovu nekog ličnog svojstva. Tu ste pokazali svoju nameru. Vas ne interesuju invalidi, žene, Romi, drugi ljudi. Vas interesuje samo ona marginalna grupa koja zveči, dreči, galami, ponaša se po sistemu – ubice dečijeg lica. To vam je ona situacija – kupus gleda, meso vadi. Ko može da veruje DS? Kada su oni pravi? Oni glasaju iz Bodruma, Soluna, hapse, uvode privremene mere. Ne interesuje ih KiM, Vojvodina. Šta njih interesuje? Što gore, to bolje. Da rasture Srbiju. Naravno da neću da glasam za ovaj zakon.
Gospođa Kolundžija ima reč, izvolite.
Poštovana predsednice, iako se radi o amandmanima na član 5, što se iz obrazloženja koja ovde čujemo ne može zaključiti, želim samo da kažem da je na član br. 5. podneto preko 50 amandmana i da suština tih izmena ili, da tako kažem, predloga sastoji se samo u tome da se svaka reč koja je predložena u ovom zakonu menja nekim sinonimom. Dakle, umesto kako u zakonu stoji „neposredna i posredna“, predlaže se „direktna i indirektna“, pošto je verovatno direktno srpskije od neposredno. Reč „udruživanje“ menja se u reč „organizovanje“, itd. Što se nas tiče, pošto smo mi pažljivo pratili i pažljivo analizirali svaki od ovih amandmana, naravno da svi odgovori zbog kojih je nemoguće ili nepotrebno prihvatiti ove amandmane jesu zato što se amandmani suštinski ne odnose na materiju koja je regulisana ovim članom. Dakle, amandmani jesu sredstvo da se sa što više amandmana koji zapravo variraju sinonime, iako se ne može onemogućiti da se ovaj zakon donese, pokuša da se ovim brojem amandmana zapravo, prvo, pokaže kako ovaj zakon navodno nije dobar, drugo, da se pokaže kako se ovaj zakon navodno bavi nečim čime se u stvari ne bavi i da se, s druge strane, prikrije čime se zapravo ovaj zakon bavi, a ovaj zakon se suštinski bavi zabranom svakog oblika diskriminacije svake osetljive manjinske grupe u ovom društvu. Hvala vam.
Zahvaljujem, gospođo Kolundžija. Za reč se javio gospodin Vladan Batić. Izvolite, imate još tri minuta.
Gospođo predsednice, dame i gospodo narodni poslanici... (Predsednik: Gospodine Krasiću, molim vas, nemojte dobacivati sa mesta, ometate govornika. Izvolite, gospodine Batiću.) Različiti su oblici diskriminacije i to je problem jednog društva koje počiva na sistemu poremećenih vrednosti. Pomenuću jedan primer koji na neki način ima veze sa mnom. Jedna porodica koja živi u predgrađu Kraljeva, izbeglice sa Kosova... ako možete da se smirite malo, molio bih vas, nema smisla, stvarno. (Predsednik: Molim vas da ne ometate gospodina Batića. Zaista bih vas zamolila da ga čujemo.) Nemam nameru da se nadvikujem. Ako hoćete da čujete, hoćete, ako nećete, ne mogu vam pomoći. Dakle, jedna porodica iz okoline Kraljeva, izbeglice sa Kosova i Metohije, četvoro dece, mešoviti brak, žena Albanka, muž Srbin, zabranjena ljubav, otac ne radi, majka ne radi, četvoro dece, jedno dete rahitično, nadomak Žiče. Ganut tom teškom životnom pričom, lično sam želeo da pomognem toj porodici, neću pominjati imena, izdvajajući jedan deo poslaničke plate kao neki vid pomoći, bez pominjanja ikakve političke stranke, politike i bilo čega, kao neko ko je otac troje dece. Sada je to greh, sada je to postao balast za tu porodicu. Otišla je majka u školu u koju ide to dete koje je obolelo od rahitisa, jer se sad već moraju tražiti knjige za narednu godinu - neka ti to plati tvoj sponzor, neka ti to plati tvoj donator. To je primer diskriminacije. Ne znam kakvo smo to društvo i dokle smo došli, jer u svesti nekih ljudi oboje su stavljeni na stub srama. Zašto bi živeli u braku i rađali decu jedna Albanka i jedan Srbin? To je greh i to je diskriminacija. Drugo pitanje, drugi vid diskriminacije. Da li je diskriminacija kada četiri i po hiljade ljudi sa Tare, sa Mokre Gore, iz Kremana ne može da raspolaže svojom imovinom, sa šest i po hiljada hektara zemlje, jer je ona poverena na raspolaganje „Parku prirode“, a vi svi znate da iza toga u stvari stoji jedan čovek. Da li je to ograničenje njihovih prava? Da li je to diskriminacija tih ljudi i nemogućnost da realizuju ono što privatna imovina treba da predstavlja? Pri tome se ne upuštam u to što je taj isti čovek simpatizer i zaljubljenik u neke ratne zločince. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 5. amandman je podneo poslanik Goran Mihajlović. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 5. amandman je podneo poslanik Milan Veselinović. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 5. amandman je podneo poslanik Bojan Mladenović. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Gospodin Mladenović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, građani Srbije, ovaj zakon favorizuje neprirodne pojave, izjednačava seksualna opredeljenja i može biti uzrok povećanja pojava kao što su nekrofilija, homoseksualizam, sodomija, pedofilija, gerontofilija itd. Gerontofilija je seksualni čin sa starim i nemoćnim osobama. Sodomija je seksualna perverzija koja se sastoji u seksualnom odnosu između čoveka i životinje. Ovaj način opštenja sreće se kod mentalno zaostalih osoba ili onih sa različitim poremećajima. Nekrofilija, koja je sve više rasprostranjena i kod nas, predstavlja uživanje u posmatranju leševa ili njihovih delova, sve do seksualnih odnosa sa njima. Smatra se da je traumatskog porekla, klasifikuje se kao težak klinički oblik perverzije i poremećaja. Nekrofilija ne mora imati uvek seksualne motive kao glavne, već preuzimanje totalne kontrole, osećaj moći nad smrti i smrtnosti. Postoje tri tipa nekrofilije: nekrofilija ubistvo - podrazumeva ubistvo i korišćenje mrtvog tela radi seksualnog uživanja; primarna nekrofilija - već mrtvo telo se koristi u svrhu seksualnog zadovoljavanja i nekrofilija fantazija - fantazija i kontakt sa mrtvim telom bez seksualnog akta. Nekrofilija se obično javlja u sklopu drugih najtežih duševnih bolesti, poput šizofrenije, i za nju nema leka. Nažalost, u Srbiji se nekrofilija ne tretira kao krivično delo, već kao teška bolest, tako da nekrofili ne podležu zakonskim sankcijama. Pedofilija, rasprostranjena je u celom svetu, a zadnjih godina nažalost i kod nas. Apelujem na poslanike vladajuće većine da ne glasaju za ovakav zakon koji može biti uzrok povećanja svih ovih oblika i pojava koje ne mogu doneti ništa dobro građanima Srbije. SRS, kao i većina građana Srbije, protiv je ovih pojava i iste najoštrije osuđujemo i želimo da se ovi oblici smanje.
Zahvaljujem. Na član 5. amandman je podneo poslanik Dušan Marić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Izvolite, gospodine Mariću.
Dame i gospodo, suštinski nema razlike između predloga ovog člana zakona i mog amandmana. Razlika je samo u tome što smatram da je moj predlog jezički jasniji i zato predlažem gospodinu ministru da ga prihvati. Iskoristiću ovu priliku da podsetim na jedan slučaj organizovane državne diskriminacije građanina Vojislava Šešelja. Vi svi znate da se građanin Srbije Vojislav Šešelj već šest godina nalazi utamničen u Haškom tribunalu, na osnovu lažne optužnice koju je protiv njega naručio režim u Beogradu, konkretno predsednik Vlade Srbije. Podsećam na izjavu Karle del Ponte - Zoran Đinđić mi je rekao: „Vodite Šešelja u Hag i ne vraćajte ga u Srbiju“. Srbija je tako postala prva država u novoj istoriji civilizacije koja je naručila međunarodnu optužnicu protiv svog državljanina. Podsećam da je prije toga Srbija postala prva država u novijoj istoriji civilizacije koja je svog legalno izabranog predsednika izručila nekom međunarodnom sudu. Takođe podsećam da za šest godina država Srbija nije obezbedila apsolutno nikakvu pravnu i finansijsku pomoć svom državljaninu Vojislavu Šešelju. Naprotiv, primorala je nekoliko državljana, svojih građana, da idu u Hag i lažno svedoče protiv njenog građanina Vojislava Šešelja. Na kraju, podsećam da Srbija apsolutno nije na adekvatan način reagovala na činjenicu da je Vojislav Šešelj proveo pet godina u tamnici Haškog tribunala lažno optužen, a da mu nije počelo suđenje. Država Srbija takođe ne reaguje na činjenicu da je protiv Vojislava Šešelja nedavno pokrenut postupak zbog nepoštovanja suda, iako je svakome jasno da bi se po istom principu mogao pokrenuti postupak protiv većine građana Srbije. Hvala vam.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 5. amandman je podneo poslanik Boris Aleksić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Gospodine Aleksiću, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Republike Srbije, podneo sam amandman na član 5, simboličan amandman. Predložio sam da se on menja i glasi: "Vrste diskriminacije su neposredna i posredna diskriminacija, povreda načela jednakih prava i obaveza, pozivanje na odgovornost, udruživanje radi vršenja diskriminacije itd..." Prvo bih želeo da istaknem da je ovaj amandman simboličan i da istaknem prednost člana 21. Ustava Republike Srbije koji je znatno potpuniji. Citiraću ga kada budem izlazio po sledećem amandmanu, da sada ne bih trošio vreme. Takođe bih želeo da se osvrnem na jednu pojavu predstavnika vladajuće koalicije, koji su ovde izlazili i pozivali se na uzore na zapadu u vezi donošenja ovog zakona. Pogledajte sledeće činjenice. U Americi je 2009. donet zakon koji promoviše ksenofobiju. Oni su doneli zakon kojim se otežava zapošljavanje imigranata u preduzećima sa većinskim državnim vlasništvom. To je doneo Barak Obama i Demokratska stranka SAD. Dakle, to je taj uzor na zapadu. Druga odluka koju su doneli, da se produže represivne mere u vojnom logoru Gvantanamo, gde se zatvorenici ispituju na jedan krajnje užasavajući način primenom represivnih mera. Povrh svega, izjavio je čovek – da je Amerika država koja je izmislila automobil, iako su to uradili Nemci 1885. godine, 1886. godine. Dakle, nemate pravi uzor na zapadu, vezano za donošenje ovog akta. Na zapadu se trenutno preko antiterorističkog zakonodavstva, ukidaju se ljudska prava ograničavaju se ljudska prava i videli ste da se promoviše čak i ksenofobija, konkretno u SAD, a naveo sam kojim zakonom. Hvala.
Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Vitomir Plužarević. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Izvolite, gospodine Plužareviću.
Dame i gospodo narodni poslanici, moje kolege i ja, svi smo podneli amandman na član 5. i uglavnom on izgleda ovako: "Diskriminacija se javlja u obliku posredne i neposredne diskriminacije, povrede ustavnog načela jednakih prava i obaveza, pozivanja na odgovornost, organizovanja radi diskriminisanja drugih građana i pravnih lica, ponižavajućeg postupanja i uznemiravanja". Mi smo svi dali neke svoje komentare i želimo da ovaj zakon popravimo, ali od toga nema ništa. SRS skreće pažnju građanima da Vlada Srbije na perverzan način hoće da uništi sve srpske tradicionalne vrednosti. Mi ne dozvoljavamo da nam bilo ko vređa naše dostojanstvo, naš ponos, niti da nam briše i ukida ove, za Srbiju veoma važne tekovine. Sve ove vrednosti je srpski narod negovao i održavao i očuvao punih osam vekova. Mi smo protiv bilo koje diskriminacije. Naš lider dr Vojislav Šešelj se borio i danas se bori protiv svih oblika diskriminacije. To je video ceo svet. On se bolji za ljudska prava i slobode. Ovaj predlog zakona je protivustavan. Moralne države u svetu ne dozvoljavaju donošenje zakona koji bi tu državu okarakterisali kao pedersku državu. Građani Srbije, bez obzira na nacionalnu i versku pripadnost, ne prihvataju i ne odobravaju donošenje predloženog zakona. Mediji se prosto takmiče u Srbiji ko će više dati i kome značaj, da li gej ili lezbo lobijima, kako bi ovaj zakon bio samo početni korak do njihovog krajnjeg cilja. Ukazujem novim dahijama u Srbiji da ne uništavaju najvažnije naše tekovine morala, običaja i pisanog prava zarad bele šengen vize. Mnogo štošta građanima Srbije treba obezbediti, kao pre ...
Zahvaljujem. Prošlo je dva minuta. Na član 5. amandman je podneo poslanik Ljubomir Kragović. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Ima reč gospodin Kragović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, na Predlog zakona o zabrani diskriminacije, na član 5, predložio sam amandman kojim se menja član 5. i treba da glasi: "Diskriminacija se u društvenom životu manifestuje u obliku posredne i neposredne diskriminacije, povrede ustavnog načela jednakih prava, sloboda i obaveza, pozivanja na odgovornost, udruživanja radi diskriminisanja drugih pravnih subjekata, govora mržnje i onespokojavanja i ponižavajućeg postupanja." Ovo je jedna samo pravna formulacija koja treba da stoji u ovom predlogu zakona, koja će da poboljša Predlog zakona. Međutim, ono što sam još hteo da istaknem, to je diskriminacija prema Srbima na KiM, naročito prema studentima na KiM. Naime, pre jedno mesec dana ovde sam gospodina ministra prosvete upitao – da li će se održavati nastava na Filozofskom fakultetu na odeljenju u Ranilugu? On mi je čvrsto obećao, sa ove govornice, da će nastava biti. Do dana današnjeg nastave nema u Ranilugu. Gospodine ministre, kome još da se obratimo, ako ministar za prosvetu nije ispunio svoje obećanje? Koja je sada ta viša instanca koja će pomoći da ti studenti ipak imaju svoju nastavu, kako bi mogli da privedu kraju studije, to su studenti treće i četvrte godine Filozofskog fakulteta. S druge strane, treba li da vas podsetim da je već četvrta nedelja kako su stanovnici mnogih sela na KiM bez struje. Mnogo toga je urađeno. Upravo sam dobio više poziva od njih da ni dana današnjeg nemaju struju. Tu su pretežno ugrožena naročito sela kao što su Šilovo u Kosovskom Pomoravlju, Gornje Kusce, zatim sela Plemetina, Prilužje, Grace, Babin Most u centralnom Kosovu, kao i selo Suvi Lukavac, ispred Osojana u opštini Istok. To su sela koja su jako ugrožena.
Zahvaljujem. (Govornik nastavlja sa isključenim mikrofonom: To su sela koja su jako ugrožena i kojima nema pomoći. Na mnogo načina se pokušavalo na KiM da im se pomogne.) Na član 5. amandman je podneo poslanik Srboljub Živanović. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na naslov iznad člana 6. i na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Boris Aleksić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Izvolite, gospodine Aleksiću.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na naslov iznad člana 6. i član 6. Predložio sam da se oni brišu. O čemu se radi? Ovde je u Predlogu zakona navedeno sledeće: Oblici neposredne diskriminacije. Neposredna diskriminacija postoji ako se lice ili grupe lica zbog njegovog, odnosno njihovog ličnog svojstva u istoj ili sličnoj situaciji, bilo kojim aktom, radnjom ili propuštanjem, stavljaju ili su stavljeni u nepovoljni položaj, ili bi mogli biti stavljeni u nepovoljniji položaj. Ovo "ili bi mogli biti stavljeni u nepovoljni položaj" nije dovoljno obrazloženo. Drugo, vi ovde isključivo insistirate na ličnom svojstvu. Pogledajte sada koliko je potpuniji Ustav Republike Srbije, koliko to lepše zvuči. Član 21. Ustava Republike Srbije: Pred Ustavom i zakonom svi su jednaki. Svako ima pravo na jednaku zakonsku zaštitu, bez diskriminacije. Zabranjena je svaka diskriminacija, neposredna ili posredna, po bilo kom osnovu, a naročito po osnovu rase, pola, nacionalne pripadnosti, društvenog porekla, rođenja, veroispovesti, političkog ili drugog uverenja, imovnog stanja, kulture, jezika, starosti, psihičkog ili fizičkog invaliditeta. Dakle, neuporedivo je potpunija i bolja odredba Ustava. Mogli ste barem da je prepišete, ako niste znali šta ćete. Pogledajte dalje šta se radi, kakva je vaša praksa. Vlada Srbije maltene je izdala nalog sudstvu, onoj grani vlasti koja se konstituiše po profesionalnim kriterijumima i funkcioniše po profesionalnim kriterijumima, kako Monteskje kaže – neutralna politička vlast, nalog o tome da se prekinu radni sporovi protiv poslodavaca. Na ovaj način vi diskriminišete radnike. Vi uzimate od siromašnih da biste dali bogatima. To je ona priča iz Alana Forda o Superhiku, on uzima siromašnima da bi dao bogatima. Upravo to vi radite. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 6. amandman je podneo poslanik Jovan Damjanović. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 6. amandman je podneo poslanik Milan Veselinović. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na naslov iznad člana 6. amandman je podneo narodni poslanik Milan Avramović. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Dragan Todorović, sa mesta: Znači, i time se služite?) Zalepljeni su bili listovi, upozorila me je gospođa Čomić, ona to budno prati i primetila je. Izvolite, gospodine Avramoviću.
Podneo sam amandman na naslov člana 6. koji kaže – neposredna diskriminacija. Šta je neposredna diskriminacija? Ovde u obrazloženju Vlade jeste činjenica da se amandman odbija zato što ne menja suštinu, sadržinu odredbe; postojeća odredba nije suprotna pravilima nomotehnike. Dakle, nomotehnika nema veze sa neposrednom diskriminacijom, jer je ona nedefinisana. O neposrednoj diskriminaciji najbolje govori primer pljačkanje građana grada Beograda. Dostavili vam lepo kući račune, ne znate za koji mesec ste dužni, za koju godinu ste dužni, imate obračunatu kamatu, a ne znate za šta je kamata. Znate da ste redovno plaćali, znate da izmirujete svoje obaveze, znate da vam se đubre ne nosi kako bi trebalo da se nosi, znate da voda nema pritisak koji treba da ima, znate da je kanalizacija zapušena kako je zapušena, ali je Infostan stigao, dimničarske usluge i sve ono ostalo što treba. Da ne pričam o ostalim pljačkama, kablovska, duplo plaćanje TV pretplate itd. Pljačkanje Beograda za neplaćanje računa devedesetih godina, za neplaćanje kamata devedesetih godina koje nisu ni postojale, računi koji nisu postojali, dugovi koji nisu evidentirani građanima pre pet do šest godina stiglo je sada da plate. Da li mi živimo u glavnom gradu jedne zemlje? Ako je ovakav odnos prema građanima glavnog grada jedne zemlje, kakav odnos da očekujemo vas iz žutog preduzeća u nekim drugim regijama ove zemlje, gde nisu plaćani troškovi, gde komunalne usluge ne postoje itd? Dakle, pljačka koju sprovodite da bi napunili budžet, da bi održavali administraciju i aparate kao što je ovaj je neminovna, zato građani Srbije birajte sledeći put šta ćete zaokružiti.
Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Milan Veselinović. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 6. amandman je podneo poslanik Jadranko Vuković. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Izvolite, gospodine Vukoviću.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na član 6, sa predlogom da se u članu 6. reči "bilo kojim aktom, radnjom ili propuštanjem'' brišu. Obrazloženje. Amandmanom se predlaže izmena navedenog člana Predloga zakona kako bi se osnažila ustavna odredba iz člana 21. Ustava Republike Srbije o zabrani diskriminacije, koji glasi: Pred Ustavom i zakonom svi su jednaki. Svako ima pravo na jednaku zakonsku zaštitu bez diskriminacije. Zabranjena je svaka diskriminacija, neposredna ili posredna, po bilo kom osnovu, a naročito po osnovu rase, pola, nacionalne pripadnosti, društvenog porekla, rođenja, veroispovesti, političkog ili drugog uverenja, imovnog stanja, kulture, jezika, starosti i psihičkog ili fizičkog invaliditeta. Ne smatraju se diskriminacijom posebne mere koje Republika Srbija može uvesti radi postizanja pune ravnopravnosti lica ili grupe lica koja su suštinski u nejednakom položaju sa ostalim građanima. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Na član 6. amandman je podneo poslanik Milorad Buha. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 6. amandman je podneo poslanik Slobodan Vuković. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima gospodin Vuković.
Dame i gospodo narodni poslanici, na osnovu člana 147. Poslovnika Narodne skupštine, predlažem amandman na član 6. i predlažem tim amandmanom da se posle reči "nepovoljniji položaj" zapeta zamenjuje tačkom, a ostali deo teksta se briše. Obrazloženje. Amandmanom se predlaže izmena navedenog člana Predloga zakona kako bi se osnažila ustavna odredba iz člana 21, koja glasi: Pred Ustavom i zakonom su svi jednaki. Ovde očigledno treba da se izbriše onaj nastavak "ili bi mogli biti stavljeni u nepovoljniji položaj". Podsećam ministra Čiplića da sam ga juče zamolio da mi objasni ono svoje prvo izlaganje kada je u prvoj rečenici rekao da se mi navodno plašimo nečega čega nema i što je hipotetički, a ovde se stavljaju u Predlog zakona upravo te reči "ili bi mogli biti stavljeni u nepovoljni položaj". Evo, sad sam pokazao primerom, pre dva sata sam rekao, diskriminacijom na delu u opštini Palilula. Ponovo, po peti put, iako SRS ima uredno sve papire, diskriminisana je grupa SRS. Jednostavno opština Palilula po peti put neće da donese odluku u odnosu na naš zahtev da nam se vrate mandati. Pljačka je na svakom deliću Palilule, u svim segmentima. SRS svojim predstavnicima, svojim odbornicima u Skupštini Palilule ne može da brani narod na opštini Palilula. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 6. amandman je podneo poslanik Dragan Aćimović. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Izvolite, gospodine Aćimoviću.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na Predlog zakona o zabrani diskriminacije ispred poslaničke grupe SRS. U članu 6. reč "postoji" zamenjuje se rečju "egzistira". Član 21. Ustava Republike Srbije o zabrani diskriminacije glasi: "Ne smatraju se diskriminacijom posebne mere koje Republika Srbija može uvesti radi postizanja pune ravnopravnosti lica ili grupe lica koja su suštinski u nejednakom položaju sa ostalim građanima". Ovim zakonom vi ste diskriminisali sedam tradicionalnih verskih zajednica, jer ne slušajući njih vi ste legalizovali sve verske sekte i ostale nečasne organizacije, pa vas pitamo, gospodo iz Vlade, kakvu budućnost da očekujemo? Da li će prioritet ovog društva biti grupacije brkatih ljudi, u štiklama i seksi vešu? Kako će se osećati ljudi koji vode svoju decu za ruke i kako će im objasniti zašto se ljube dve žene ili dva muškarca, i da li smeju izraziti bilo kakav revolt ako su ovim zakonom legalizovani homoseksualci, verske sekte i sva druga nemoralna ponašanja koje će zastupati vaš neki poverenik za zaštitu ravnopravnosti?
Na član 6. amandman je podnela narodni poslanik Lidija Vukićević. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima gospođa Vukićević.
Poštovani građani, danas ceo dan govorimo o diskriminaciji. Jedan vid diskriminacije je i ovo što se radi proteklih dana, a to je da Dragan Đilas, gradonačelnik grada, hoće pošto-poto da prikupi novac od naroda, vrši određen vid pljačke, pozivajući ljude da plate neke zaostale račune Infostana, struje ili čega već. SRS vas poziva da se ne odazovete tome, da ne treba da plaćate račune, jer to direktno ide u njihovu kasu, pošto je očigledno da su im svi budžeti ispražnjeni. Da li se sećate samo da je za vreme gospodina Miloševića pozivao Živković, tadašnji gradonačelnik, da se svi računi stavljaju u bure, da se niko ne odazove i da niko ne plaća te račune? Prema tome, zašto bismo mi sada, zašto biste vi, ionako nemate od čega da živite, još da odvajate od svojih malih ličnih dohodaka, da plaćate neke tobož zaostale račune? Nemojte da plaćate račune. Sud nije doneo odluku, tako da ne možete da odgovarate ni pred sudom. Ostalo mi je još minut i da nešto da kažem o članu 6, koji govori o tome da se štite lica koja su, recimo, drugačijeg seksualnog opredeljenja. Dakle, sutra lica koja su seksualno drugačijeg opredeljenja ispod našeg prozora mogu da manifestuju svoje eventualne seksualne tendencije na bilo koji način, nas zakon ne štiti da možemo da reagujemo u tom smislu.
Na član 6. amandman je podnela narodni poslanik Elena Božić-Talijan. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na naslov iznad člana 7. i na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Momčilo Duvnjak. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima gospodin Duvnjak.
Dame i gospodo narodni poslanici, na osnovu člana 147. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije podnosim amandman na Predlog zakona o zabrani diskriminacije. Naslov iznad člana 7. i član 7. brišu se. Neću da govorim mnogo o ovom amandmanu, govoriću o diskriminaciji prema građanima Kruševca. Grad Kruševac, sa 164.000 stanovnika i nekada najjači industrijski grad, sa 60.000 zaposlenih, a posle 5. oktobra ima manje od 20.000 zaposlenih, da nema svoju carinu to je diskriminacija, nego ima predstavništvo i to u firmi "Metalpromet", koju je kupio Amza Kaplani, hapšen za vreme "Sablje", a njemu se dnevno plaća i do 180.000 dinara, i to je diskriminacija. Imamo i mesto i uslove za carinu. To je "Župa", odnosno Hemijska industrija "Kruševac". Ima i parking, ima i zgradu i prateće objekte, a država i dan-danas ćuti. Sa carinom u "Župi", "Župa" bi se spasla stečaja, a Kruševac dobio najsavremeniju carinu. Zaposlilo bi se 150 ljudi. "Župa" bi počela da proizvodi plavi kamen, bez kojeg mnoge industrijske grane ne mogu, kao ni poljoprivreda. Hvala.
Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Buha. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na naslov iznad člana 7. amandman je podnela narodni poslanik Lidija Dimitrijević. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Gospođo Dimitrijević, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, član 7. Predloga zakona o zabrani diskriminacije odnosi se na posrednu diskriminaciju i glasi: "Posredna diskriminacija postoji ako se lice ili grupa lica zbog njegovog, odnosno njihovog ličnog svojstva, stavlja u nepovoljniji položaj aktom, radnjom ili propuštanjem, koje je prividno zasnovano na načelu jednakosti i zabrane diskriminacije, osim ako je to opravdano zakonitim ciljem, a sredstva za postizanje tog cilja su primerena i nužna". Amandmanom koji sam podnela predložila sam brisanje naslova iznad člana 7 – Posredna diskriminacija. Vlada je odlučila da ovaj amandman ne prihvati. Imamo jedan primer diskriminatorskog ponašanja u odnosu na grupu lica, a to su učesnici rata 1999. godine na Kosovu i Metohiji, pripadnici nekadašnje Treće armijske oblasti. Juče se navršilo 10 godina od početka NATO agresije. Bivši borci iz Jablaničkog okruga i dan-danas nisu uspeli da ostvare svoje pravo na iznos ratne dnevnice koji je isplaćen drugim borcima. Nakon mnogih neuspešnih pregovora sa predstavnicima Vlade i štrajkova, i u sedištu Jablaničkog okruga, i ovde u Beogradu, borci su bili prinuđeni da tužbama sudu ostvaruju pravo na isplatu dnevnica. Ono o čemu ova država nije razmišljala jeste to šta će biti ako nekadašnji pripadnici Treće armijske oblasti tuže Republiku Srbiju za diskriminatorsko postupanje u odnosu na njih, koliko će to Srbiju koštati? Hvala.
Zahvaljujem. Na član 7. amandman je podneo poslanik Radiša Ilić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Gospodine Iliću, imate reč.
Amandman koji sam podneo na član 7. Predloga zakona o zabrani diskriminacije glasi: "U članu 7. posle reči ''zakonitim ciljem'' stavlja se tačka i ostatak teksta se briše". U ovom članu 7. mogu da vidim odgovor koji sam pre dva dana tražio od ministra, ali ministar nije odgovorio. Pitao sam da li postoji i opravdano pravljenje razlike i nejednako postupanje u odnosu na lica ili grupe o kojima je ovde bilo govora. Upravo u ovom članu 7. govori se o vidu diskriminacije za čije sprovođenje predlagač traži zakonsku sigurnost, a sve to opravdava zakonitim ciljem, kako je doslovce napisano u stavu 1. ovog člana. Tako kada ova država odluči da otima fabrike, da otpušta radnike, da zakida penzionerima, da evo sada Đilas pljačka milion građana Beograda i tako ih diskriminiše, uvek to može da odbrani opravdanim zakonitim ciljem. Mogu i radnici, proizvođači duvana, mleka i maline, rudari i radnici u tekstilnoj industriji itd. da traže svoja prava, ali oni su opravdano diskriminisani zbog navodnog interesa države Srbije, a to je put u Evropu zbog ovog nakaradnog zakona koji ćemo, nažalost, usvojiti. Svoja prava će tražiti na sudu, a kada ihdobiju, biće to za koju deceniju, neki neće ni biti u životu, imovina će tada biti rasturena, opljačkana i razdeljena. Nadležni organi će, poštovanjem prava prividno zasnovanog na načelu jednakosti i zabrane diskriminacije, prepustiti vremenu da se diskriminatorski obračuna sa obespravljenima. Pogledajmo samo koliko se dugo godina radnici iz pojedinih preduzeća u Srbiji bore da povrate svoju imovinu.
Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Nikola Žutić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 7. amandman je podneo poslanik Vladan Jeremić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 7. amandman je podnela poslanik Nataša Jovanović. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 7. amandman je podneo poslanik Dragan Živkov. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Izvolite, gospodine Živkov.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na član 7. koji glasi – reč "ličnog" briše se. Obzirom da smo dobili isto obrazloženje i za ovaj amandman, kao i prethodni, da ne menja suštinu, da je u suprotnosti sa suštinom zakona koju sada treba da analiziramo, šta je Vlada mislila da je suština zakona, obzirom da je zakon u širokom delu, sada možemo razmatrati koliko je suština zakona interesantna po određenim članovima tog zakona. Obzirom da je jedan ugledni karikaturista, koji je predstavio zemlje EU svojim karikaturama, pa je naše susedne zemlje, kao što su Rumunija i Bugarska, koje pripadaju EU, predstavio kao septičku jamu, tj. WC, mi iz Srbije možemo samo zamisliti, ako uđemo u EU, kakva bi mi oznaka tog karikaturiste bili, a EU i razmišlja o tome. Suština ovog zakona je da se sistematski uništi porodica, što može da se iz ovih članova zakona vidi, s obzirom da su i mediji u Srbiji uključeni u kompletno sistematsko uništavanje porodice, jednog bića koje je veoma bitna ćelija jednog društva, pa možemo da se podsetimo, verovatno gledate sada "Trenutak istine", "Velikog brata", "48 sati svadba", "Plesom do snova", to su sve medijske kampanje uništavanja porodice i države, jednog bića, ćelije društva,koje je veoma bitno, a to je porodica.
Zahvaljujem. Prošlo je dva minuta. Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Gospodine Jojiću, izvolite.
Gospodine ministre, bilo bi jako korisno i bilo bi od prioriteta da se donose novi zakoni, i to zakoni koji su od interesa za naše građane. Od momenta kada su poslanici SRS pokrenuli, pre svega postavljali pitanja vezana za agrar i mafiju u agraru, dobio sam, mogu vam reći, a u kancelariji mi ostalo još, preko 100 pisama. Ovo su životni problemi što interesuju građane, što znači da se građani interesuju za one dobre zakone, pre svega zakon o poljoprivredi, oduzimanje zemljišta od profitera i lopova. Pre svega, šta je potrebno? Potrebno je u prvom redu da se donese poseban novi zakon o državnom poljoprivrednom zemljištu, da se raskinu ugovori sa mafijašima i da se zemljište isparceliše i da seljacima da mogu da koriste koliko ko može – 10, 20, 30, 40 ili 50 hektara. Samo u opštini Kovin imate na hiljade hektara koje su mafijaši zauzeli, ali ne plaćaju državi ni žutu banku. Moram da ponovim, imam gore na stotine pisama, gde se u poslednjih mesec-dva građani javljaju. Ovo je od interesa za naše građane. Obratite pažnju na ovo, nemojte na onaj zakon koji se odnosi na pedere. Nemojte, to je nazadno.Nemojte to, brukate se.
Zahvaljujem. Prošlo je dva minuta. Na član 7. amandman je podneo poslanik Branimir Đokić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 7. amandman je podneo poslanik Ljubomir Kragović. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Gospodine Kragoviću, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, na Predlog zakona o zabrani diskriminacije podneo sam amandman ispred SRS tako da u članu 7. reči "aktom, radnjom ili propuštanjem, koje je prividno zasnovano na načelu jednakosti i zabrane diskriminacije" brišu se, tako da bi član 7. u predloženom zakonu trebalo da glasi: "Posredna diskriminacija postoji ako se lice ili grupa lica zbog njegovog ličnog svojstva stavlja u nepovoljniji položaj, osim ako je to opravdano zakonitim ciljem, a sredstva za postizanje tog cilja su primerena i nužna". Ova posredna diskriminacija je, kroz Predlog zakona o budžetu, primenjena upravo na Srbe, na onu najugroženiju populaciju koja je u državi Srbiji, a to su Srbi sa KiM i poljoprivrednici ili naši seljaci, tako što ste budžetska sredstva za KiM smanjili za jednu trećinu, isto kao što ste i sredstva za poljoprivredu smanjili za jednu trećinu i mislili ste da ste tako završili posao, da onima kojima najviše treba i najviše ukinete. Međutim, ovo "žuto preduzeće", ova vlast koja nije sposobna da realizuje budžet i da napuni budžetsku kasu, sada kreće, normalno, ne samo po onima koji su, jadnici, ostali na KiM i našem seljaku da zakidaju, nego počinju da traže sredstva upravo od ovih koji su na asfaltu tj. u Beogradu i počinje reketiranje dva miliona građana u Beogradu, a verovatno će taj primer uslediti i u ostalim opštinama, jer prazna kasa mora da se napuni i moraju oni kabineti, koji su tri ili četiri puta i više uvećani u odnosu na prethodnu godinu, kroz budžetska sredstva da se napune ...
Zahvaljujem. Prošlo je dva minuta. Na član 7. amandman je podneo poslanik Srboljub Živanović. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 7. amandman je podnela poslanik Radica Jocić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Gospođo Jocić, izvolite.
Podnela sam amandman na član 7. Predloga zakona o zabrani diskriminacije kojim tražim da se u navedenom članu reči – zabrane diskriminacije – brišu. Ako već Ustavom imamo zagarantovanu jednakost o kojoj se i u samom članu 7. ovog predloga zakona govori, zašto onda ponovo isticati zabranu diskriminacije? Zašto imate potrebu da je stalno pominjete? Koja to diskriminacija može biti opravdana zakonitim ciljem i koja sredstva za postizanje takvih ciljeva mogu biti primerena i nužna? Da li, gospodine ministre, ovom igrom reči u članu 7. Predloga zakona u stvari samo pokušavate da zabašurite sopstvenu nespremnost i nespremnost čitavog državnog aparata, da se uhvati u koštac sa široko rasprostranjenim različitim oblicima diskriminacije u Srbiji. Dame i gospodo, svakodnevno smo svi svedoci da je u Srbiji sve više nezaposlenih, sve više onih koji ni za hleb ne mogu da sastave od prvog do prvog, a kamoli da plaćaju račune od pre deset godina, koji ne mogu da školuju svoju decu, koji ne mogu da se leče. Svakodnevno na naslovnim stranama dnevnih listova čitamo o starima koji su umrli od gladi, od zime, od samoće. Svakodnevno imamo primer silovanja, višestrukih monstruoznih ubistava i maltretiranja. U šta se ovo narod Srbije, gospodo, pretvara pod vlašću DS? O čemu oni vode računa? Ako u najskorije vreme ne odu sa vlasti žuti, Srbiju mogu odvesti samo u propast.
Na naslov iznad člana 8. i na član 8. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Krasić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Gospodine Krasiću, izvolite.
Gospodine ministre, povodom ovog predloga zakona garantujem vam monografiju u kojoj će da se izvrši analiza svih ovih članova, posle koje ćete verovatno morati da izbegavate naučne skupove i sve skupove pravnika i onih koji se bave zaštitom ljudskih prava. Vidite kolika je moć zloupotrebe ovlašćenja, pozicije kada je neko na vlasti. Sad ne ulazim u to što ih neko stiska iz inostranstva. Pitanje je da li ih neko stiska ili oni sami hrle ovome. Međutim, u rečima – jednakost, ravnopravnost – nalazi se i zabrana diskriminacije. U članu 8. oni kažu – povreda načela jednakosti, prava i obaveza, nešto što teško ko može da shvati šta je pisac hteo da kaže. Moram da vam skrenem pažnju da je član 21. stav 3. propisao opštu zabranu diskriminacije, a vi ste u članu 2. stav 1. suzili zabranu diskriminacije i sveli je samo po jednom osnovu, lična svojstva, bez obzira kako izgledaju lična svojstva. Član 21. govori – po bilo kom osnovu. Tu pada u vodu ono što je gospođa Judita pričala i oni drugi što su pričali o nekom krovnom zakonu. Još jedna stvar, vrlo važna, s obzirom da se u ovom i u prethodnim članovima priča nešto što su oblici diskriminacije, pošto je diskriminacija kažnjiva, drugim propisima su regulisane radnje sa gledišta elemenata bića kažnjivog dela, ako je u pitanju krivično delo, ako je u pitanju prekršaj ili bilo šta drugo. Jednostavno, ovde se radi o nečemu da se ovim maše, da bi se izbegla priča o temama – ekonomska situacija, socijalni položaj...
Vreme, zahvaljujem. Na naslov iznad člana 8. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Krstin. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Gospodine Krstin, da li želite reč? Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, član 8. u naslovu kaže – povreda načela jednakih prava i obaveza. Na osnovu uredbe koju ste doneli zbog viška administracije po opštinama i opštinskim upravama, ostaće radnici bez posla od pet do trideset godina radnog staža. Ti radnici od pet do trideset godina radnog staža, kada ostanu bez svojih radnih mesta, dobiće od države 550.000 dinara. Jeste li vi upoznati, gospodine ministre, sa tom uredbom? Šta ćete uraditi sa onim radnicima koji imaju 31 godinu radnog staža, a ostanu bez posla? Šta ćete uraditi sa onim radnicima sa 32 godine radnog staža, sa 33 godine radnog staža, a ne ulaze u onu kvotu od 550.000 dinara zato što će ostati bez posla i neće moći više da izdržavaju svoju porodicu. To su povrede načela jednakih prava i obaveza. Nisam spomenuo ni one sa 34 godine, sa 35, 36, 37, 38, 39 godina radnog staža. Gde su te povrede načela jednakih prava i obaveza? Posebno u ovom članu 8, ako samo pročitam samo zadnju rečenicu – kao i ako ne postoji srazmera između preduzetih mera i cilja koji se ovim merama ostvaruje. To je ta rečenica koja opovrgava sve ovo što ste želeli ovim zakonom, a ispaštaće ti ljudi koji su višak u administraciji po opštinama. Gospodine ministre i gospođo predsedavajuća, ovaj zakon ovakav ne bi smeo da prođe i neće proći pored nas, članova SRS.
Na naslov iznad člana 8. amandman je podneo narodni poslanik Tomislav Ljubenović. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Izvolite, gospodine Ljubenoviću.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na član 8. Predloga zakona. Amandman glasi: U naslovu iznad člana 8. reč "jednakih" briše se. Naslov iznad člana 8. definiše povredu načela jednakih prava i obaveza, a član 8. glasi: ''Povreda načela jednakih prava i obaveza postoji ako se licu ili grupi lica, zbog njegovog ili njihovog ličnog svojstva, neopravdano uskraćuju prava i slobode ili nameću obaveze koje se u istoj ili sličnoj situaciji ne uskraćuju ili ne nameću drugom licu ili grupi lica, akosu cilj ili posledica preduzetih mera neopravdani, kao i ako ne postoji srazmera između preduzetih mera i cilja koji se ovim merama ostvaruje.'' U toku prethodne nedelje došlo je do najgrubljih povređivanja načela jednakih prava i obaveza u Leskovcu, jer je DS oduzela prava građanima da u njihovom gradu vlast vrše oni za koje je najveći broj Leskovčana glasao. Prvo što su po dolasku na vlast učinili, i to kao neovlašćena lica, jer je gradonačelnik postavljen mimo zakona. Počeli su sa ucenama načelnika gradskih uprava iz redova SRS – ili da podnesu ostavke na ta mesta, ili će dobiti otkaze, a zakon jasno kaže da se načelnici konkursom biraju na vremenski period od pet godina. Međutim, ovde dolazi do povreda njihovih zagarantovanih prava na rad, a sve zbog pripadnosti jednoj političkoj opciji. Hvala.
Zahvaljujem. Na naslov iznad člana 8. amandman je podnela narodni poslanik Vesna Marić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li gospođa Marić želi reč? Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, podnela sam amandman na Predlog zakona o zabrani diskriminacije kojim se u naslovu iznad člana 8. reči – ''prava i'' – brišu. Smatram da je pravilnije da se govori o povredi načela jednakih prava, jednakih obaveza i zloupotrebi prava, jer svako pravo može da bude zloupotrebljeno. Ceo dan vodi se rasprava o diskriminaciji, a diskriminacija se vrši nad građanima Srbije non-stop. Sada nas primoravate da plaćamo neke fantomske račune za Infostan, koji datiraju još iz 1999. godine. Oko 800 hiljada domaćinstava u Beogradu dobilo je pomenute račune i to je jedna vrsta pljačke jer sud nije doneo nikakvu odluku. Pošto je budžet ispražnjen, dosetili su se kako da dođu do novca, a to je najlakše uraditi udarajući po leđima poštenih i čestitih građana, građana koji su najredovnije platiše. Odakle ljudi da plate, kada u ovo vreme demokratske tranzicije mnogi ostaju bez posla, a samim tim i bez sredstava za život? Zoran Živković, kada je bio opozicija, pozivao je građane Niša da ne plaćaju račune, pa ćemo to isto učiniti i mi, pozivajući vas da ne plaćate račune koji nisu validni. Hvala.
Na naslov iznad člana 8. amandman je podneo narodni poslanik Dušan Marić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima gospodin Dušan Marić.
Dame i gospodo, naslov iznad člana 8. ovog zakona glasi – Povreda načela jednakih prava i obaveza. Smatram da su riječi "i obaveza" suvišne. Inače, skrećem pažnju da smo prije pola sata bili svedoci jednog teškog oblika diskriminacije. Jedan od narodnih poslanika, neću mu pominjati ime, po profesiji pravnik, očigledno je govoreći o Ratku Mladiću upotrebio izraz – ratni zločinac. Radi se ne samo o teškom obliku diskriminacije, već o teškom krivičnom djelu. Ovde se odomaćila praksa da se haški optuženici, iako svi znamo da je protiv većine njih podignuta lažna politička optužnica, nazivaju ratnim zločincima, posebno kada su u pitanju bivši predsednik Republike Srpske i načelnik glavnog štaba general Ratko Mladić. Upozoravam da protiv Ratka Mladića ne postoji nijedna pravosnažna sudska presuda, kojom je on proglašen za ratnog zločinca. Takođe, ne postoji nijedna pravosnažna sudska presuda da je Radovan Karadžić ratni zločinac. Postavljam pitanje - ako ih Haški tribunal osudi, a sigurno će ih osuditi, da li ima ikog normalnog ko prati rad Haškog tribunala, ko drži imalo do prava, ko će samo na osnovu presude Haškog tribunala zaista poverovati u njihovu krivicu? Poređenja radi da bih dokazao kakva je diskriminacija u pitanju, podsećam vas da postoje pravosnažne sudske presude srpskih sudova protiv Tonija Blera, Žaka Širaka, Havijera Solana, Veslija Klarka, Bila Klintona i sličnih zločinaca, pravosnažne sudske presude kojim su oni proglašeni za ratne zločince, a ovde ih niko ne naziva ratnim zločincima.
Na član 8. amandman je podneo narodni poslanik Vlada Milojković. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Gospodin Avramović, po Poslovniku. Izvolite.
Gospođo Đukić-Dejanović, molim vas da iskoristite svoje pravo iz člana 27. poslovnika o radu, vezano za član 60. Ustava Republike Srbije, koji kaže: Svako ima pravo na poštovanje dostojanstva svoje ličnosti na radu, bezbedne i zdrave uslove rada, potrebnu zaštitu na radu, ograničeno radno vreme, dnevni i nedeljni odmor itd. Podsećam vas da imate pravo, shodno sa članom 98. stav 3, da predsednik Narodne skupštine prekida rad Narodne skupštine i u drugim slučajevima. Ovde smo, gospođo Đukić-Dejanović, jutros od 10.00 sati, sada je faktički 19.25, što znači da smo devet i po sati u sali. Planirate da radimo do 21.00 čas. To je 11 sati rada. Mislim da je to jedan vid čiste diskriminacije prema ljudima koji treba da obrazlažu kvalitetno svoje amandmane. Molim vas da iskoristite svoje pravo, da napravite pauzu i da sutra pre podne, vedri, sveži, odmorni kvalitetno razmatramo, jer i ministar je već zaspao, narodni poslanici su se umorili izlazeći non-stop za govornicu. Jednostavno, vid koncentracije je pao i ne možemo kvalitetno obrazlagati sve amandmane. Zato vas molim, iskoristite ovo pravo. Nisam rekao da je ovo povreda, nego vaša mogućnost, a vi kako god hoćete, ja sam se umorio. Hvala.
Gospodine Avramoviću, nema povrede Poslovnika. Na vreme ste bili obavešteni da ćemo produžiti do završetka tačke dnevnog reda, a odnosi se na period kada smo u 18.00 časova bili na određenoj tački dnevnog reda. Pravo na nedeljni i dnevni odmor garantuje Ustav. Međutim, mi smo se obavezali da donosimo zakone i da radimo. Na član 8. amandman je podneo poslanik Vlada Milojković. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 8. amandman je podneo poslanik Slađan Mijaljević. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li gospodin Mijaljević želi reč? Izvolite. Inače, mogli bismo malo dinamičnije da idemo ka govornici, ako želite da ranije završimo.
Poštovana predsednice, ako bude trebalo i ako bude propisano Poslovnikom da trčimo na 100 metara ili kraće, važi, nema problema, ali trenutno samo izlazimo za govornicu. Tako da ne bih da šprintam od petog reda do govornice. Već 29 sekundi sam potrošio na ovo. Podneo sam amandman na član 8. gde se traži brisanje reči ''obaveza'', a dobio sam odgovor, amandmanne menja suštinu i sadržinu odredbe. Postojeća odredba nije suprotna pravilima nomotehnike. To smo već imali u prethodnom članu. Kao što sam rekao, bilo bi smešno kada bih rekao pohvalno je ono što je neko napisao član po pravilima nomotehnike. Valjda treba da se napiše svaki član po pravilima nomotehnike. Što se tiče određenog primera, ovaj član s jedne strane ukoliko se bude pravilno primenjivao prema nekim prepoznatim i definisanim grupama i licima može da bude pozitivno iskorišćen. Međutim, ukoliko se bude zlonamerno i tendenciozno primenjivao, dobićemo upravo ono čega se poslanici opozicije i plaše i govore sa govornice kroz bezbroj primera svih ovih dana. Ako imamo dve grupe koje demonstriraju, jedna grupa demonstrira zbog nekih političkih ubeđenja, a druga grupa demonstrira zbog svojih ličnih sredstava, odnosno seksualno drugačiji, kako sebe vole da nazivaju, ta takozvana ''LGB'' (el dži bi) populacija, oni će tražiti da budu tretirani i da se prema njima primenjuju ista ona prava kao i prema ovima koji imaju političku demonstraciju, odnosno prema nekom političkom problemu. Ukoliko neki građanin koji vređa njihovo javno demonstriranje i njihovo lično svojstvo, priđe i nešto im kaže, policija će morati da te građane udalji... [[Isključen mikrofon.]]
Dva minuta. Zahvaljujem. Da li neko drugi želi reč? Iskoristili ste vreme koje imate na raspolaganju kao podnosilac amandmana. Zahvaljujem. Na član 8. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Martinović. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Aleksandar Martinović. Narodni poslanici dobacuju da je narodni poslanik Slađan Mijaljević uskraćen. Sa malo više pažnje i koncentracije ako pratimo sednicu videćete da je, u trenutku kada je na časovniku bilo dva minuta i 20 sekundi, narodni poslanik obavešten da je prošlo dva minuta i da je iskoristio vreme. Tako da pre nego što počnete da stavljate primedbe, molim vas da sa malo više pažnje pratimo rad. Izvolite. Narodni poslanik Aleksandar Martinović ima reč. Narodni poslanici i dalje dobacuju i podsećam vas na član 104. koji zabranjuje takvo ponašanje i ophođenje jednih prema drugima na sednici Narodne skupštine. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, obećao sam gospodinu ministru da ću nastaviti sa pričom o diskriminaciji invalida. Ovim zakonom, gospodine ministre, kažete da hoćete da zaštitite invalide. Sada hoću da vas upoznam sa jednom posebnom kategorijom građana koji su malo invalidi, a malo nisu. Radi se o aktuelnom zameniku gradonačelnika Beograda Milanu Krkobabiću. On je svojevremeno otišao u invalidsku penziju zato što je navodno nesposoban za rad. Godine 2008. postao je zamenik gradonačelnika Beograda. U čemu je problem? Po Zakonu o lokalnoj samoupravi, gradonačelnik i zamenik gradonačelnika su na stalnom radu u gradu, to znači da su u radnom odnosu i gradonačelnik i zamenik gradonačelnika. Sada se, gospodine ministre, ovde postavlja pitanje - kako je moguće da je neko invalid kada treba da radi u preduzeću, a kada treba da bude zamenikgradonačelnika, onda nije invalid, onda je sposoban da bude u radnom odnosu? Dakle, vidite, gospodine ministre, kolika je to hipokrizija. Kada treba pošteno da se radi kao što rade hiljade građana u Srbiji, onda sam nesposoban za rad, a kada treba da budem zamenik gradonačelnika Beograda, da o trošku Beograđana, šaljući im uplatnice za Infostan jedem krempite i pijem viski, onda sam i te kako sposoban, onda mogu da budem zamenik gradonačelnika. Hoće li ovim zakonom ta vrsta diskriminacije biti ukinuta? Neće. Šta mogu da urade pravi invalidi kojima ova država nije obezbedila nikakvu zaštitu? Mogu da se žale povereniku tom vašem za zaštitu od diskriminacije, pa taj koji ih diskriminiše biće opomenut, pa ako ne postupi po opomeni, opomena će biti javno objavljena. Kakva je vrsta zaštite? Nikakva. Oni koji kradu, krašće i dalje, i građanima Srbije biće sve teže i teže.
Dva minuta, zahvaljujem. Na člana 8. amandman je podneo poslanik Marko Milenković. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Marko Milenković.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman da se u članu 8, koji definiše načelo jednakih prava i obaveza, reči "grupi lica" brišu jer su suvišne, ako imamo u vidu da je već sve dovoljno definisano kroz uskraćivanje prava i sloboda jednom licu, pa nam je zato množina u tekstu zakona nepotrebna jer se nužno podrazumeva. S tim u vezi, zamislite situaciju u Kuršumliji, gde se vlasnik privatne firme sa 12 radnika, Radivoje Deljanin, bavi proizvodnjom poljomehanizacije za izvoz, i šireći proizvodnju traži saglasnost od Elektrodistribucije da novosagrađenu halu priključi na mrežu. Iako redovno isplaćuje poreze, plate, samodoprinose, uspešno posluje, samovoljom nekog osionog direktora Žarka Mandića, Deljanin dobija negativni odgovor, uz obrazloženje da nema dovoljno struje. Posao sa inostranstvom je naravno izgubljen, nadležni i opštinska vlast ne reaguju, iako se diskriminacija vrši samo zbog toga što Deljanin nema pravog prijatelja, koji bi posredovao sa tim nesrećnim Mandićem, koji je u proteklom periodu i građane Žitorađe hteo da ostavi bez vode. Na stranu to što u Kuršumliji fabrike ne rade i što bi država morala učiniti gotovo sve da obezbedi razvoj malih preduzeća, koja mogu biti glavni faktor u razvoju posrnule privrede. U traganju za razlozima donošenja ovog zakona, svi mi bi trebalo da razumemo želju Vlade Republike Srbije za stabilizaciju i pridruživanje EU, pa makar to bilo i jednostrano, ali ne možemo uzimati njihove zakone, prevoditi ih doslovno ili nekad neadekvatno i stavljati ih u tekst predloga zakona. Hvala lepo.
Zahvaljujem. Na člana 8. amandman je podneo poslanik Momir Marković. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Momir Marković.
Dame i gospodo narodni poslanici, osamdesetih godina otprilike u Beogradu je postojao jedan način zaluđivanja i pljačkanja radoznalih građana. Stanu dva mangupa pored solitera, gledaju gore, nešto dobacuju, radoznali građani se skupe, a čitava ekipa okolo džepari. Ovaj zakon ima za cilj da nam pokaže da gledamo gore, a Đilas i razni Đilasi zavukli ruke građanima Beograda do lakata, s jedne strane Đilas, s druge Dinkić u Beogradu, uskoro će i u Kragujevcu i u Novom Sadu, jer razlika između tih gradonačelnika je samo što se ne zovu svi Đilas. Upravo je danas, ovog trenutka, neverovatna pljačka građana Srbije, budžet prazan, 40 milijardi svakog dana nedostaje u trezoru, treba to napuniti i našli ljudi način. Obećali su kada su dolazili da ćemo svi živeti bolje. Kaže - ako nam date vlast, svi ćemo da živimo bolje i svi žive bolje, verujte. Da se vratim, pošto tri puta pokušavam i nikako da uspem da kažem ono vezano za član 18, vi ste sveštena lica oslobodili odgovornosti,u prvom zakonu je nije bilo, ovde ste stavili, kada mu dođu dva pedera da ne mora da ih venča i da ne mora da odgovara zbog toga. Šta je sa matičarem? To što piše u Ustavu, da je brak zajednica između muškarca i žene, pa i ovde je za sveštenika takođe u Ustavu bilo. Šta je sa matičarima? Matičar će izgubiti posao kada mu dva homoseksualca dođu i traže da ih venča. Gospodine ministre, ispravite ovaj deo zakona, zaštite radnike u lokalnim samoupravama. Inače, podneo sam amandman na član 8. koji glasi...
Zahvaljujem, dva minuta. Na člana 8. amandman je podneo poslanik Dejan Mirović. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na člana 8. amandman je podneo poslanik Ognjen Mihajlović. Molim vas da pratite tok sednice. Pitala sam sasvim jasno da li neko želi reč, niko se nije javio i rekla sam - ne. Narodni poslaniče Dragane Todoroviću, bez dobacivanja. Uvidom u tok vremena, za vreme sednice dok sam čitala amandman na član 8, vidi se da sam to radila kao i za svaki drugi amandman. To što vi ne želite da učestvujete aktivno u toku sednice je problem koji je vaš, a ne toka sednice. Uz kršenje Poslovnika, vraćamo se na pročitani amandman, na koji se niko nije javio da želi reč i dajem reč narodnom poslaniku Dejanu Miroviću.
Zahvaljujem. Dame i gospodo, amandman je podnet na član 8. i ponovo se, kao i u drugim amandmanima SRS, insistira na preciznoj i jasnoj definiciji. U amandmanu podnetom na član 5. smo ukazali koliko je važno da se govor mržnje tačno i jasno definiše. Ukazali smo i koliko je važno da se u tom smislu koriste relevantni međunarodni izvori, kao što je Preporuka Komiteta ministara Saveta Evrope o govoru mržnje iz 1977. godine i takođe smo ukazali koliko je važno da se garantuje i sloboda izražavanja, kao osnovno ljudsko pravo koje štite upravo konvencije koje se pominju u obrazloženju Predloga zakona. Na primer, član 19. Pakta o građanskim i političkim pravima iz 1966. godine u stavu 1. propisuje da niko ne može biti uznemiravan zbog svog mišljenja. U stavu 2. istog člana se propisuje da svako ima pravo na slobodu izražavanja. Dame i gospodo, to su osnovna ljudska prava i blago rečeno je neozbiljno kada ministar, koji je upravo nadležan za ljudska prava, predlaže u izjavi za Novosti od 8. oktobra 2008. godine da poslanici vladajuće većine, a ne sud, treba da odlučuju šta je govor mržnje i usput ne pominje osnovno ljudsko pravo, pravo na slobodu izražavanja. Dakle, ovo su veoma ozbiljne stvari ili oblast za koju postoje brojni međunarodni izvori i zato čak ni probriselska dogma ni ideologija ne može da opravda niti sakriti činjenicu da se radi o neozbiljnim i političkim, a ne pravnim tumačenjima. Zato ovaj zakon treba povući iz procedure, jer je jasno da se neće tumačiti kako treba i okrenuti se ka važnim temama, kao što su – ekonomska kriza ili slepo ispunjavanje uslova MMF, koji između ostalog dovode do ovog skandala sa računima Infostana. Zahvaljujem.
Na član 8. amandman je podneo narodni poslanik Ognjen Mihajlović. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Reč ima poslanik Ognjen Mihajlović.
Poštovani građani Srbije, braćo Srbi i sestre Srpkinje, videli ste da je SRS upregla sve svoje snage, sve svoje moći da se odupre ovom zakonu koji, eto, uvodi srpske pedere u zajednicu evropskih pedera. Dakle, prvo je tu došlo do ujedinjenja. Dali smo sve od sebe, ali zakon većine ipak na kraju doneće svoje tirjanske zakone. Braćo Srbi i sestre Srpkinje, u borbi za odbranu tradicionalnih srpskih vrednosti mi smo objasnili da sve što se radi u Srbiji radi se u nekoliko faza. Objasnili smo da je prva faza bila diskreditacija SPC, da je druga faza donošenja ovog zakona, treća faza ti njihovi brakovi. Naravno, ovde su visokoumne kolege s moje leve strane to branile na raznorazne načine. Čak smo čuli i to da su ti brakovi normalni i da tu nema nikakvih problema. Naravno, to je klasična demagogija. Koriste se samo onim činjenicama koje njima odgovaraju, a ono što im ne ide u prilog neće izreći. O čemu se radi? Čak i ti Amerikanci, koji su prvi u svojoj Kaliforniji dozvolili takve brakove, danas potpuno drugačije razmišljaju o toj stvari. Naime, izvršeni su konkretni naučni dokazi su izvedeni, da u tim brakovima deca, koja su naravno usvojena, ne mogu da funkcionišu. Ta deca postaju apatična, depresivna, jednom rečju potpuno asocijalna i neupotrebljiva u savremenom društvu. To su okrutne činjenice, ali to je samo jedan deo tih činjenica. Naravno ove ostale ne mogu da iznesem, jer uskoro će da istekne mojih dozvoljenih dva minuta.
Na član 8. amandman je podneo narodni poslanik Goran Mihajlović. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 8. amandman je podneo poslanik Bojan Mladenović. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na naslov iznad člana 9. i na član 9. amandman je podneo narodni poslanik Paja Momčilov. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Paja Momčilov. Narodni poslaniče, da li želite reč ili ne? Želite, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici.
Narodni poslanici, upozoravam vas da je dobacivanje zabranjeno članom 104. Poslovnika Narodne skupštine. Narodni poslanik Paja Momčilov je imao vrlo očitih teškoća da dođe do govornice i moram da ga pitam da li ostaje pri želji da dobije reč na koju ima pravo. Upozoravam vas da prestanete sa dobacivanjem, jer je to osnov po članu 106. za izricanje opomena. Izvolite, poslaniče. Izvinite što ste čekali, ali vaše kolege poslanici prosto krše Poslovnik i moram da se staram o tome da se to ne dešava za vreme kada vi govorite. Izvolite.
Gospođo predsedavajuća, uvidom u salu mogli ste da vidite jasno moju podignutu ruku. Prema tome, imam želju da govorim. Ne znam otkud vam sad ideja da odjedanput ne želim. Morao sam da se izvinim koleginici koju sam očepio. Vi razumete da sam jedan gospodin u godinama, koji mora da upražnjava i lepe manire i da se izvinim koleginici. To je čitava priča, je l' tako? Hajde da se ipak vratimo amandmanu. Mi smo predložili da se briše član 9. Naslov i sadržina člana 9. smatramo da su ovde apsolutno nepotrebni. Vidite šta smo dobili kao odgovor – amandman, kaže, u suprotnosti je sa svrhom zakona i ograničava zabranu diskriminacije. Kako nešto što ne postoji, znači mi brišemo sadržinu i ništa ne postoji – kako to može biti nula u suprotnosti ili bilo za nešto? Evo mi dobijamo takve besmislene odgovore. To je nastavak besmisla i logičke, stvarno košmarne situacije u kojoj se mi nalazimo kada čitamo vaše odgovore. No, dobro, započela je bezobzirna i besomučna pljačka u Beogradu. Vidite šta se događa sa Infostanom, pogledajte parkinge i Parking servis kako intenzivno radi. Kod Kliničkog centra ljudi ne mogu da se parkiraju, jer nema dovoljno mesta. Država to nije obezbedila. Bolesnici moraju da dođu, dižu im se kola i država to naplaćuje, a najavljeno je naravno da ćemo imati i poreze na plate. Građani Srbije, neko je ovde rekao šta je suština naših amandmana i šta je suština zakona. Suština ovog zakona je licemerje, jer gospodo, globalizacija, a vi ste pobornici, Evropejci, globalizacije, donela je sa sobom podelu – na one bogate i one siromašne.
Dva minuta, zahvaljujem. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na naslov iznad člana 9. amandman je podneo narodni poslanik Mirko Munjić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Mirko Munjić.
Dame i gospodo, smatram da je naslov iznad člana 9. Predloga zakona suvišan, te da član 9. predstavlja logičan nastavak principa povrede načela jednakih prava i obaveza, koji se reguliše članom 8. Predloga ovog zakona. Međutim, jedan od osnovnih problema kod skoro svih zakona koji se donose u ovoj skupštini, u Skupštini Srbije, jeste što se ovi zakoni u praksi ili ne primenjuju ili se selektivno primenjuju. To će biti sudbina sigurno i ovog zakona kada bude donet. Građani Srbije treba da znaju nešto drugo. Ne brine ove iz vladajuće većine neprimenjivanje ili selektivna primena ovih zakona. Građani Srbije, znajte – njih brine kako će dodatno da vas oporezuju, dakle, kako će da vas oporezuju da bi napunili budžet koji je skoro prazan, da ne bi doživeli bankrot države. Građani znajte, za njih to oporezivanje predstavlja jednu svojevrsnu umetnost – umetnost da se guska očerupa, sa što manje gakanja, a sa što više perja. Oni to hoće da urade i ovde u Beogradu, ovom naplatom za Infostan, naplatama od pre nekih 10 godina. Međutim, gospodo iz vlasti znajte – sve će manje biti perja, a sve više biti gakanja. Zato znajte da je nemaština najveće ljudsko iskušenje. Treba da se pazite kada nekog terate da previše steže kaiš, može da se desi da mu popuste živci. Zato ne igrajte se sa naplatom za Infostan.
Na član 9. amandman je podneo narodni poslanik Sreto Perić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Sreto Perić.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na član 9. koji glasi: „Diskriminacija postoji ako se prema licu ili grupi lica neopravdano postupa lošije nego što se postupa ili bi se postupalo.“ Predložio sam da se ove reči „ili bi se postupalo“ brišu. Da li postoji diskriminacija u Srbiji? Postoji. Ko su diskriminisana lica? Svi, i mladi i stariji, i žene i muškarci, i invalidi i zdravi, i praktično nema nediskriminisane grupe u Srbiji. Ko vrši diskriminaciju u Srbiji, ko zapravo pospešuje i najumešnije to radi? To je DS sa svojim pomagačima. Šta je meni rečeno u obrazloženju neprihvatanja ovog amandmana? Amandman je u suprotnosti sa svrhom zakona. Ponosan sam što je moj amandman u suprotnosti sa svrhom zakona, jer gde bi narodni poslanici SRS podržali jedan ovako nakazan zakon? Nemamo mi ništa protiv i baš mene i moje kolege briga kakve seksualne orijentacije su pojedinci u Vladi, i kakve seksualne orijentacije je gospodin Đilas, ali ono za šta se mi zalažemo, protiv čega se mi borimo, to je pljačkanje građana Srbije. To najbolje pokušava sad Dragan Đilas da uradi, ali će on za nekoliko dana da kaže - mi ćemo vama da otpišemo kamatu. Meni to liči na već viđeno, ono što je Boris Tadić radio prilikom nestašice gasa. Onda će posle možda i da kaže - nećemo vam ništa uzeti, a onda će pokušati lažno da se predstavi građanima Beograda kako on vodi računa o njima.
Na član 9. amandman je podneo narodni poslanik Milan M. Nikolić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Reč ima poslanik Milan M. Nikolić.
Poštovani narodni poslanici, poštovani građani, podneo sam amandman na član 9. predloženog zakona. Član 9. glasi ovako: „Diskriminacija postoji ako se prema licu ili grupi lica neopravdano postupa lošije nego što se postupa ili bi se postupalo prema drugim, isključivo ili uglavnom zbog toga što su tražili, odnosno nameravali da traže zaštitu od diskriminacije itd.“. Moj amandman se sastoji u tome da se briše „ili grupa lica“. Ovaj amandman ima za svrhu da poboljša i osnaži ustavnu odredbu, naročito član 21, koji definiše da su svi jednaki i imaju ista prava pred Ustavom. Vlada nije prihvatila ovaj amandman sa obrazloženjem da je u suprotnosti sa svrhom zakona. Iz dosadašnje ove diskusije i iz ovih amandmana, koliko je podneto, vidimo da ovaj zakon stvarno nema svrhu i ne može moj amandman biti nesvrsishodan. To je diskriminacija amandmana. Da Vlada iskreno želi da se bori protiv diskriminacije, trebalo je da propiše krivična dela, da predvidi adekvatnu krivičnu sankciju i da se kao krivičnim delom bavi nadležan sud u krivičnom postupku. Krivično-pravna zaštita je najbolje rešenje za zaštitu građana od diskriminacije. Ovo što ste vi predvideli neće smanjiti diskriminaciju u Srbiji nego će je povećati. Biće više primera diskriminacije kad usvojite ovakav zakon nego do sada. Ovaj član je uopštenog karaktera, a čim je neka pojava uopštena, ona je široka za mnoge zloupotrebe. Po etničkom kriterijumu, za razliku od prirodnih zakona...
Prošla su dva minuta. Zahvaljujem. Na član 9. amandman je podnela poslanik Dušanka Plećević. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Reč ima poslanica Dušanka Plećević.
Dame i gospodo narodni poslanici, moj amandman se odnosi na član 9, u kome tražim da se reči „ili nameravaju da ponude“ brišu. U ovom članu predloženog zakona postoje jezičke nepravilnosti, kao što je reč „lošije“ kao komparacija prideva loš. Jezički ispravna komparacija je loš - gori - najgori. Dakle, umesto reči „lošije“ treba da stoji reč „gore“. U daljem tekstu stoji „zbog toga što su ponudili ili nameravaju da ponude dokaze“ treba izbrisati reči „ili nameravaju da ponude“, jer su nepotrebne. Predloženi član obiluje pretpostavljenim radnjama, kao što su - ili bi se postupalo, nameravaju da traže, nameravaju da ponude i slične, dok se ne navode inkriminišuće radnje koje su predmet ovog zakona. Sve se objašnjava izrazom postupanje. Lice ili grupa lica koje traže ili nameravaju da traže zaštitu od diskriminacije u svakom slučaju ponudiće dokaze o diskriminatorskom postupku, tako da ceo član 9. predloženog zakona treba da glasi: „Diskriminacija postoji ako se prema licu ili grupi lica neopravdano postupa gore nego što se postupa ili bi se postupalo prema drugima, isključivo ili uglavnom zbog toga što su tražili, odnosno nameravali da traže zaštitu od diskriminacije ili zbog toga što su ponudili dokaze o diskriminatorskom postupku.“ Ovim izmenama se dobija na pravnoj i jezičkoj jasnoći i preciznosti sadržaja člana 9. predloženog zakona.
Na član 9. amandman je podneo narodni poslanik Vitomir Plužarević. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Reč ima poslanik Vitomir Plužarević.
Nisam ni počeo, a vi ste mi već uključili vreme. Molim vas, nemojte krasti.
Narodni poslaniče, dobili ste reč, prišli ste govornici i onog trenutka kad narodni poslanik stane za govornicu, u tom trenutku počinje vreme.
Moram da se pripremim, ne mogu bez naočara da radim.
Narodni poslaniče, organizujte svoje aktivnosti za izlaganje do trenutka dok dobijete reč i priđete govornici.
Zabrana pozivanja na odgovornost u članu 9, znači, tražimo da se reči „su ponudili ili“ brišu. Da ne bih sada čitao ceo ovaj član 9, uglavnom mi svi želimo da se svi članovi poprave u tom smislu da ovaj zakon ne bude prihvaćen ovako kako ste vi to želeli. Sa belom šengen vizom, bez para, mi ne možemo nigde u beli svet iz kruga „beogradske dvojke“. Ako nemate para, neće ta Evropa ni da razgovara sa našim građanima. Valjda znate da holandska ambasada prvo traži ekonomski bonitet naših ljudi koji treba da otputuju u Holandiju, a ako oni to nemaju, nema ni puta u tu vama obećanu evropsku zemlju. U članu 15. Ustava Republike Srbije zajamčena je ravnopravnost žena i muškaraca. Ova odredba Ustava je iznad svakog drugog propisa i zakona. I odredba člana 21. Ustava Republike Srbije dovoljno je zagarantovala zabranu diskriminacije. Ni ova odredba Ustava ne predviđa seksualnu orijentaciju. Znamo mi da će vladajuća grupa ovaj zakon prihvatiti. Njima ništa nije sveto, interesuju ih samo takve poruke i novac koji im dolazi iz njima znanih fondova, a ti fondovi su zacrtali sebi za cilj da unište sve što je srpsko i da srpska država postane nakaza na balkanskom prostoru. Tu smo mi srpski radikali, koji ćemo se boriti, zajedno sa časnim i čestitim narodom i građanima Srbije, da sačuvamo državu i sve njene vekovne vrednosti.
Na član 9. amandman je podneo narodni poslanik Ljubiša Petković. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Reč ima poslanik Ljubiša Petković.
Dame i gospodo narodni poslanici, građani Srbije, u ime SRS podneo sam amandman na član 9. Predloga zakona o zabrani diskriminacije i predložio sam da se brišu reči "isključivo ili uglavnom". Nisam pročitao mnogo zakona, možda nekih dvadesetak unazad, od kako sam izašao iz Haškog tribunala, ali do sada u praksi nijednom nisam našao da sam u bilo kom zakonu mogao da pročitam isključivo ili uglavnom može ili ne može, levo ili desno, prihvatljivo ili neprihvatljivo. Poznata mi je činjenica iz dosadašnje prakse da se uglavnom u bilo kom zakonu tačno prezentira na šta se odnosi, da bi građanima bilo sve sasvim jasnije. Na primer, u članu 9. diskriminacija postoji ako se prema licu, u ovom slučaju licu gospodina Vojislava Šešelja, predsednik SRS u Haškom tribunalu, vrši diskriminacija ili grupi lica, neopravdano postupa lošije nego što se postupa ili bi se postupalo prema drugima. Ovde imamo jednu najjaču političku stranku u Srbiji, koja je diskriminisana na taj način što je najčešće opominjana, što ima najviše kazni. Može to i da se proveri u svim spisima. Želeo bih da naglasim takođe da se vrši izvesna diskriminacija i prema drugim građanima Srbije. Dao bih primer da se diskriminacija vrši nad 973 lica građanina Republike Srbije, koji su ostali sticajem okolnosti bez državljanstva iz perioda SRJ, koji su svesno ili nesvesno napravili možda jedan propust i grešku ... [[Isključen mikrofon.]]
Dva minuta je vreme koje je na raspolaganju. Molim vas i druge da svoje izlaganje završite u roku od dva minuta. Pravila važe jednako za sve. Na član 9. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Paunović-Milosavljević. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč?
U ime poslaničke grupe SRS podnela sam amandman na član 9. Predloga zakona o zabrani diskriminacije, koji glasi reč ''neopravdano'' briše se. Mislim da je necelishodno da obrazlažem ovaj amandman zato što skoro nijedan amandman koji je SRS podnela Vlada nije usvojila, pa ni ovaj. Prema tome, mislim da je celishodnije da se obratim građanima Srbije i da kažem da SRS u ime građana Srbije poziva JKP "Infostan" na odgovornost. JKP "Infostan" ima monopol i baš zbog toga što ima monopol misli da može da radi šta hoće, misli da može da ponižava građane Srbije, misli da može da vređa dostojanstvo građana Srbije, misli da može da krši zakone, misli da može da diskriminiše građane Srbije. JKP "Infostan" je prekršilo zakon o obligacionom pravu time što je jednim svojim članom propisalo da samo godinu dana mogu da se čuvaju priznanice. Pogazilo je ljudska prava time što ljudi moraju da čekaju u redovima i što su dobili priznanice, račun bez pokrića. Ne zna se zbog čega su ih dobili. Najverovatnije su dobili zbog toga zato što je gradski budžet u minusu i zbog toga što mora na neki način da se popuni. Zato SRS smatra da JKP "Infostan" ... [[Isključen mikrofon.]]
Dva minuta je isteklo. Na naslov iznad člana 10. i na član 10. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Pop-Lazić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Narodni poslanik Tomislav Nikolić želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Gospođo Čomić, povredili ste Poslovnik, član 103. stav 1 – govornik može da govori samo o pitanju koje je na dnevnom redu, a na osnovu člana 106. stav 4. trebalo je da izreknete opomenu prethodnom govorniku. Sada ću da vam to obrazložim. Naime, ovde smo taoci uzurpacije prava jedne poslaničke grupe koja je iskoristila Poslovnik, protiv koga je potpuno, da besmislenim amandmanima na prve članove zakona spreči poslanike ostalih poslaničkih grupa opozicionih stranaka da govore o zakonu, a da pri tom, zloupotrebljavajući amandmane, govore o celini zakona ili čak o aktuelnim političkim i bilo koje druge vrste zbivanjima. Vi se ponašate baš kao da se ništa ne dešava, kao da mi ostali nismo diskriminisani, u želji da bar u okviru tih deset sati svaka poslanička grupa dobije onoliko vremena koliko joj pripada prema njenoj snazi. Molim vas da o tome vodite računa. Svi smo mi toga svesni u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Oni što viču "držte lopova" ponašaju se veoma nepošteno prema ostalim poslanicima. U prvih osam članova otišla je rasprava o amandmanima na zakon koji je tek od 18. člana u stvari povod za različite sukobe u Republici Srbiji oko toga može li ovakav zakon da uđe u pravni sistem Republike Srbije ili ne. Vi to, izgleda mi, znate, ali ne preduzimate ništa, mislite proći će ovaj dan. U ponedeljak imamo 42 zakona, ova poslanička grupa će to isto uraditi na tim zakonima, zato što ne razmišljaju o tome šta je bitno, nego šta je besmisleno. Dakle, besmisleno je pričati o naslovu iznad jednog člana i da za to 20 poslanika podnese amandman. Nije besmisleno ako vas pusti predsedavajući, ali ako vam ne dozvoli da poštujete Poslovnik, onda je to besmisleno. Podneću predlog za izmenu Poslovnika kojim će ovo da se eliminiše... [[Isključen mikrofon.]] (Tokom ovog govora poslanici SRS lupali o klupe.)
Dva minuta je isteklo. Vrlo pažljivo slušam narodne poslanike dok obrazlažu u svom vremenu od dva minuta na koja imaju prava po ovom poslovniku i teškoća sa upozorenjem na primenu člana 103. je što moram da slušam vrlo pažljivo, da vidim da li će u bilo kojoj rečenici narodni poslanik ili narodna poslanica dovesti svoje izlaganje u vezu sa sopstvenim amandmanom. U većini slučajeva, a možete pogledati u stenogram, to poštovanje člana 103. je ili na nivou jedne rečenice ili na nivou dve rečenice, a ostalo vreme narodni poslanici koriste za svoje izlaganje kako oni smatraju. Prvi narodni poslanik ili narodna poslanica koji apsolutno ne dovedu u vezu svoje izlaganje sa amandmanom koji su podneli biće upozoren, pa opomenut zbog kršenja člana 103. To je obaveza predsedavajućeg i možete uvidom u stenogram videti da govorim istinu. Narodna poslanica Gordana Pop-Lazić, kao podnosilac amandmana. Nemate pravo na repliku. Nemate vreme kao ovlašćeni predstavnik. Iskoristili ste svoje vreme. (Aleksandar Martinović, sa mesta: Poslanička grupa je pomenuta u krajnje negativnom kontekstu.) Molim vas da ne raspravljamo o pravu na repliku. Pravo na repliku, po stavu člana 101, jeste ocena predsedavajućeg, a narodni poslanik nije ni uvredljivo govorio, niti se izrazio poimence i nema prava na repliku. Izvolite, vi ste podnosilac amandmana.
Nadam se, gospođo Čomić, da sam najkraćim putem došla do govornice, mada sam dugo čekala da mi date reč, pa bi sada sami sebi trebalo da izreknete opomenu. Znate šta, kada se neko posle tri dana seti da nije podneo dovoljan broj amandmana da bi za ovom govornicom mogao da iznese svoj stav o nekom zakonu, to je problem te poslaničke grupe. Mi se zaista trudimo da na najtransparentniji način pokažemo koji je stav SRS po pitanju svih onih ugroženih grupa koje tretira ovaj zakon. Često nam se kao društvu nameće to da smo ksenofobični, a ksenofobija se, naprotiv, širi unutar briselske familije. Dakle, vezano za moj amandman, daću vam primer iz današnje "Politike", koja je preuzela jedan deo članka iz lista "Ovaj dan" iz Lagosa, gde se kaže: "U košmaru globalne krize, Evropa i razvijeni svet zatvaraju se kao tvrđave. U talasima masovnih otpuštanja, gastarbajteri su prvi na udaru. Ksenofobija i recesioni rasizam tamo su u porastu. Stranci koji stižu na privremeni rad u zemlje trećeg sveta, za velike pare uglavnom otimaju poslove domaćoj radnoj snazi. Nigerija (o njoj se radi) treba da razmisli o motivima navale stranih gastarbajtera". Dakle, naše društvo nije, kao što vidite, niti izvor niti sklono ksenofobiji, nego se upravo ona u toj EU, kojoj vi toliko težite, rađa i razvija. Zbog čega? Zbog globalizacije. To je nešto što je očigledno neprirodno, neodrživo, podjednako opasno kao rasizam, kao fašizam i sve ostale ideologije, eto i nacizam, ako baš hoćete. Hvala vam što mi niste dali pravo na repliku gospodinu Nikoliću.
Na naslov iznad člana 10. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Popović. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Reč ima poslanik Zoran Popović.
Ispred poslaničke grupe SRS podneo sam amandman na član 10. Predloga zakona o zabrani diskriminacije, tako što sam predložio da se naslov iznad člana 10. briše. Naslov iznad člana 10. glasi "Udruživanje radi vršenja diskriminacije", dok član 10. glasi: "Zabranjeno je udruživanje radi vršenja diskriminacije, odnosno delovanje organizacija ili grupa koje je usmereno na kršenje Ustavom, pravilima međunarodnog prava i zakonom zajamčenih sloboda i prava ili na izazivanje nacionalne, verske i druge mržnje, razdora ili netrpeljivosti". Iz citata člana 10. jasno je da je pravna norma u ovom članu, koja propisuje da je zabranjeno udruživanje radi vršenja diskriminacije, svakako u suprotnosti sa naslovom iznad istog člana koji, ponavljam, glasi: "Udruživanje radi vršenja diskriminacije". Očigledno da je zakonodavac u konkretnom slučaju bio kontradiktoran formulisanjem naslova koji protivureči samoj pravnoj normi koja posle tog naslova sledi, pa je takav naslov suvišan. Što se tiče samog člana 10, koji kaže da je zabranjeno udruživanje radi vršenja diskriminacije, odnosno delovanje organizacija ili grupa koje je usmereno na izazivanje mržnje, razdora ili netrpeljivosti, baš me interesuje kako će se ovaj zakon ubuduće primenjivati na izborno delovanje i rad vaše koalicije "Za evropsku Srbiju" ili skraćeno ZES. Pošto nemam vremena da vas, s tim u vezi, podsećam na sve vaše aktivnosti, podsetiću vas samo da je glumica Mira Banjac na jednoj od vaših konvencija podelila građane Srbije na građane prvog i građane drugog reda, a to je bio samo jedan od dokaza da je Boris Tadić udružio novi DOS radi širenja mržnje, razdora i netrpeljivosti prema glasačima koji odslikavaju snagu SRS. Prema tome, predlažem da se ovaj amandman u danu za glasanje prihvati, jer je jasno da je nedopustivo udruživanje radi vršenja diskriminacije.
Na član 10. amandman je podneo narodni poslanik Nikola Savić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 10. amandman je podneo narodni poslanik Milovan Radovanović. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 10. amandman je podneo poslanik Dobrislav Prelić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da amandman nije u skladu sa članom 76. stav 2. Ustava Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Dobrislav Prelić.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovaj zakon o zabrani diskriminacije ima za cilj samo jedno: da što više uruši moral i ovo malo nacionalnog dostojanstva koje je ostalo srpskom narodu, da nas, navodno, približi beloj šengen listi, a u stvari da ponizi građane Srbije još više. Ovaj zakon vređa normalan um svakog našeg čoveka, a diskriminacija građana Srbije je na svakom koraku. Sada ću vam reći kako je diskriminisano 38.000 građana opštine Odžaci. Bojan Pajtić i Dušan Bajatović su rekli da za opštinu Odžaci nema ni dinara investicija dok su na vlasti srpski radikali. Ako sruše SRS sa vlasti u Odžacima, za tri meseca će opština Odžaci dobiti pet miliona evra. Laž do laži. Tako su nastupili i u kampanji na izborima. Šta su srpski radikali uradili za prethodnih pet godina? Narod koji je bio diskriminisan, pre svega nacionalne manjine, u naseljenom mestu Deronje, gde žive Romi, za ovih pet godina su dobili put, vodu i struju. U Deronjama, takođe. Svako dete ide u školu, svakom detetu je plaćena užina. Tako srpski računi vode računa o nacionalnim manjinama, a vi na svaki mogući način želite da diskriminišete građane opštine Odžaci. Laž do laži u kampanji. Samo nastavite tako, gospodine Bojane Pajtiću i Dušane Bajatoviću. Vi lažite, a mi ćemo da pobeđujemo i na sledećim izborima.
Na član 10. amandman je podnela narodni poslanica Marina Raguš. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra daamandman nije u skladu sa članom 21. stav 3. Ustava Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodna poslanica Marina Raguš.
Gospođo predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, predstavnici Ministarstva, ono što je SRS pokušavala sve ovo vreme jeste da primerima oslika tranziciono društvo u Srbiji, društvo koje je zaista prepuno primerima diskriminacije po raznim osnovama. Pokušali smo da ukažemo na potrebu da ovaj predlog zakona bude što bolji, konkretniji i jasniji, u smislu makar rukovođenja ka boljem i pravednijem srpskom društvu. Mi izražavamo sumnju da, nažalost, to neće biti ostvarivo u skorije vreme. Gledamo situaciju, mislimo da će sve teža ekonomska i socijalna situacija da nas zadesi u ovim danima koji su pred nama, da će sve veći broj ljudi ostajati bez posla, da će sve veći broj ljudi biti diskriminisan pri apliciranju za ostvarivanje radnih prava, da će Srbija utonuti u jednu krizu iz koje će se teškom mukom izvući, ukoliko je suditi po ovoj političkoj volji. Vi ste odabrali put. EU i put ka Evropi nemaju alternativu, to je vaše legitimno pravo, poštujemo sve one koji su glasali za taj put. Mi imamo drugi put. Za nas Srbija nema alternativu. Ono što mi razumevamo kroz sve ove predloge zakona jeste kako da uredimo i osposobimo srpsko društvo za teška i turobna vremena koja ga čekaju, a da pri tom u ovoj Srbiji svako pronađe svoje mesto, bez obzira na bilo koje svojstvo koje ga razlikuje, a posebno političko ubeđenje. SRS je u tom smislu podnela ovoliki broj amandmana, želeći samo da implicira na jednu činjenicu: postoji član 21. najvišeg zakonodavnog akta države Srbije, a to je Ustav, koji vrlo jasno i decidno kaže da ... (Predsedavajuća: Dva minuta.) Izvinjavam se, samo da završim misao, ukoliko mi dopustite...
Dva minuta je na raspolaganju svakom od narodnih poslanika i molim vas da, u skladu sa tom odredbom, spremite svoje izlaganje kada tražite i dobijete reč da obrazložite amandman koji ste podneli. Narodna poslanica Vjerica Radeta želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo Čomić, u pitanju je član 195. Poslovnika, koji u stavu 2. kaže da Vlada određuje članove Vlade koji je predstavljaju po pojedinim pitanjima koja su na dnevnom redu sednice Narodne skupštine, a stav 4. ovog člana kaže da predstavnici Vlade učestvuju u radu Narodne skupštine u skladu sa ovlašćenjima utvrđenim zakonom. Dakle, gospodin Čiplić, kao ovlašćeni predstavnik Vlade Republike Srbije, u obavezi je da sedi ovde i da komunicira sa narodnim poslanicima, odnosno da učestvuje u radu u skladu sa ovim poslovnikom. Dobar deo dana je sedeo, ali očigledno da se čovek umorio i mi to možemo da razumemo, jer već ste imali primedbe koliko sati radimo bez prestanka, ali nemamo razumevanja, iako vi iz vladajuće koalicije, počev od vas koji predsedavate, do narodnih poslanika vladajuće većine kojih nema više od 10 u sali, odete, odmorite se, vratite se, ministar očigledno nije obezbedio zamenu, pa je morao da ode da se odmori. Evo, gospodin ministar stiže. Ministre, odmarali ste se više od pola sata i zaista nemojte više. Ako ne možete da izdržite, onda nam to lepo kažite, pa da prekinemo ovaj rad, jer mi u vašem odsustvu ne možemo da radimo, prvo, to nam ne dozvoljava Poslovnik, vama ne dozvoljava, a drugo, besmisleno je da obrazlažemo amandmane ako niste prisutni, jer dokle god ste tu, ima šanse da shvatite koliko su dobri amandmani SRS, pa da bar neki ...
Dva minuta, zahvaljujem. Narodna poslanice, zloupotrebili ste pravo na dobijanje reči citiranjem člana o prisutnosti predstavnika Vlade. Predstavnik Vlade je prisutan, sve vreme je u sali, dok vi govorite bila je prisutna državni sekretar, odnosno pozvana i predstavnica Vlade. Upozoravam vas da će zloupotreba člana 100. po dužnosti iz člana 100. biti kažnjavana opomenom. (Vjerica Radeta, sa mesta: Ovo je zloupotreba?) Narodna poslanica Vjerica Radeta dobacuje – ovo je zloupotreba. Jeste, ovo je zloupotreba, zato što i vi, kao i svi drugi narodni poslanici, znate da je ministar prisutan u zgradi i da pravi povremene pauze, a da je druga pozvana predstavnica Vlade u sali i da ni u kom slučaju ne može biti prekršaja člana 195. Drugo, ta povreda je već izrečena jednom u toku dana i to nije dozvoljeno, pogotovo što pouzdano znamo da ministar prati ovu raspravu i da će je pratiti i učestvovati do njenog završetka. Upozoravam narodnu poslanicu da ne dobacuje iz klupe, to je drugi osnov za izricanje opomene na osnovu člana 106. (Vjerica Radeta, sa mesta: Ajde više.) Izričem vam prvu opomenu. Molim vas da poštujete odredbe Poslovnika. Svi smo dužni da ih poštujemo. Na član 10. amandman je podneo poslanik Milan Avramović. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da amandman nije u skladu sa članom 21. stav 3. Ustava Republike Srbije. Da li neko želi reč? Reč ima poslanik Milan Avramović.
Amandman na član 10. Taj član glasi: Zabranjeno je udruživanje radi vršenja diskriminacije, odnosno delovanje organizacija ili grupa koje je usmereno na kršenje ustavom, pravilima međunarodnog prava i zakonom zajamčenih sloboda i prava ili na izazivanje nacionalne, rasne, verske i druge mržnje, razdora ili netrpeljivosti. Pitam vas, gospodine ministre, kako ćete vi izreći i kako ćete delovati, kako ste zamislili delovanje ovog zakona, recimo, na paravojnu formaciju na KiM. Kako ocenjujete paravojnu formaciju "Rosa", koja deluje na KiM, a koja ustavom i ovim zakonom ne može da funkcioniše, jer ne može da postoji. Ko će regulisati tu nadležnost? Da neće možda zaštitnik? Da neće možda Ustavni sud? Ko će ovo da definiše i ovaj problem da reši? Dođe jedna paravojna formacija, izvrši etničko čišćenje i dođe onda Zaštitnik i izrekne paravojnoj formaciji opomenu. Dakle, to su stvari koje su nelogične. Imam jedan predlog, pošto je diskriminacija na svakom koraku vidljiva i u ovoj sali, a to je Skupština Srbije ima Fond za solidarnost u koji se sliva novac od novčanih kazni koje izriče isključivo predsednik ili zamenik predsednika Skupštine, Gordana Čomić.
Narodni poslaniče, upozoravam vas da ne smete da iznosite neistine za govornicom Narodne skupštine. Molim vas da vodite računa o istinitosti javne reči koju iznosite. Nastavite.
Dobro. Dakle, Fond solidarnosti postoji u republičkom parlamentu, ali ne postoji u Vladi. To je diskriminacija republičkog parlamenta prema Vladi. Hajde lepo neka Vlada otvori fond solidarnosti, neka po svakoj aferi jednog ministra odrekne od jedne plate, a neka po svakoj izrečenoj neistini, tačnije izrečenoj laži, skine po jednu dnevnicu i tim fondom ćemo moći da ispunimo kompletan minus u budžetu i kompletne rupe da zakrpimo koje ste vi napravili. I za ove stranke koje kažu – srazmerno našoj snazi, kada budete izašli na izbore i izmerili svoju snagu, onda i demonstrirajte.
Na član 11. amandman je podneo narodni poslanik Mirko Munjić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Reč ima poslanik Mirko Munjić.
Dame i gospodo, član 11, čije se brisanje traži ovim amandmanom, tretira famozni govor mržnje. Član 11. glasi: Zabranjeno je izražavanje ideja, informacija i mišljenja kojima se podstiče diskriminacija, mržnja ili nasilje protiv lica ili grupe lica zbog njihovog svojstva itd. Naslov iznad ovog člana koji glasi – govor mržnje, kao i sam član 11, boluju od jednog sindroma koji se može nazvati haški sindrom. Da bi utisak bio kompletan, trebalo je samo da predvidite da je govor mržnje ispoljen u okviru udruženog zločinačkog poduhvata i onda bi to zaista neodoljivo podsećalo na neke elemente iz haške optužnice i zaista bi to podsećalo na ono jadno i smešno haško tužilaštvo, koje je prof. dr Šešelj u svojoj briljantnoj odbrani uspeo da razbije, da razbuca, kako je on to sam rekao. Takva paralela bi bila zaista idealna, samo da ste ovo predvideli. Gospodine ministre, ako niste znali, dr Vojislav Šešelj u Haškom tribunalu je razbio ovu optužnicu i u ovom delu koji se tiče govora mržnje. Očigledno je da to niste gledali. Preporučujem vam da to pogledate i onda ćete sami izbrisati ovaj član. Hvala.
Na član 11. amandman je podneo narodni poslanik Konstantin Arsenović.. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da). Reč ima narodni poslanik Konstantin Arsenović.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana predsedavajuća, gospodine ministre, u ime poslaničke grupe PUPS podneo sam pet amandmana radi poboljšanja zakona o diskriminaciji. Svih pet bih odjedanput obrazložio i ne bih se više javljao po tim amandmanima. Šta je bio cilj ovih amandmana? Da se predvidi zabrana zloupotrebe zakona od strane lica koja se štite zakonom o zabrani diskriminacije. Drugo, da se pristup javnim ustanovama i javnim površinama licima sa posebnim ličnim svojstvima omogući radi ostvarivanja svojih ličnih prava u skladu sa važećim zakonima, kao i svih drugih građana. Treće, da se upis u obrazovne ustanove svede na pravo pojedinca, a ne grupe lica. Vlada, pored toga je bilo odgovarajućih sankcija, njih ne bih posebno obrazlagao jer nemaju ni svrhu kada Vlada ove amandmane nije prihvatila. Smatram da je bilo dobro da su ovi amandmani prihvaćeni, čime bi se na neki način ublažili problemi vezano za ovaj zakon. Ovo što ću dalje reći, to je moja lična stvar. Lično stičem utisak da je zakon o diskriminaciji predložen isključeno da bi se zaštitila lica sa posebnom seksualnom orijentacijom. Neosporno je da lica sa posebnom seksualnom orijentacijom ne treba da budu diskriminisana i da oni ta svoja svojstva mogu na drugi način iskazivati, i tu ništa nije sporno. Međutim, ne mogu da prihvatim zakon kojim se omogućava njihovo javno manifestovanje tih svojih ličnih svojstava, čime se narušavaju moralne i tradicionalne vrednosti našeg naroda. Ovo im pre što nismo eliminisali pojave diskriminacije po već važećim zakonskim propisima, koje su, moramo priznati, brojne i svakodnevno prisutne. Navešću jedan primer diskriminacije i moram to, iako sam nekoliko puta o tome ovde govorio, radi se o 65 korisnika penzije, koji su već skoro dve godine lišeni prava na penziju, a time i prava na život. Ministar odbrane ne želi to da reši, iako se radi o ljudima koji nemaju osnovna sredstva za život. To je očit primer diskriminacije. Lično za ovaj zakon neću glasati. U svojstvu zamenika poslaničke grupe, želim da ukažem i na povredu Poslovnika, radi se o članovima 103. i 104, izrečenim neistinama od strane pojedinih poslanika opozicije, a vezano za gospodina Milana Krkobabića. Ne osporavam pravo opoziciji da kritikuje poziciju, to je njezino pravo. Prema tome, ni u jednom momentu to neću osporavati, niti želim da budem advokat Milanu Krkobabiću, ali ipak želim da kažem jedanput istinu, jer se već nekoliko puta ponavlja da je on otišao u invalidsku penziju, što nije tačno, radi se o čoveku koji je ostao bez posla, jer je bio direktor "Kreditne banke", koja je rasformirana, a po Zakonu o radu da je otišao u invalidsku penziju ne bi mogao da zasnuje radni odnos. Molim vas da zloupotrebu takvog stava ne koristimo, jer je netačna.
Na član 13. amandman je podnela narodni poslanik Aleksandra Janković. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da). Reč ima narodna poslanica Aleksandra Janković.
Podnela sam amandman da se u članu 13, u tački 4, posle reči – ropstvo, trgovina ljudima, briše reč – aparthejd. Sasvim je razumljivo da se uz poštovanje ustavnih odredbi zakon protiv diskriminacije donese i zbog poštovanja međunarodnih standarda i obaveza preuzetih ratifikacijom međunarodnih ugovora, pre svega onih koji se odnose na garancije ljudskih prava i sloboda u ispunjenju standarda za stabilizaciju i pridruživanje EU. Isto tako, sasvim je opravdano da se aparthejd uvrsti u teške oblike diskriminacije. Ono što ostaje nejasno kakve veze ima pojava aparthejda sa predloženim zakonom o zabrani diskriminacije Republike Srbije, u kojoj ne postoje opisani slučajevi aparthejda, pa čak ni hipotetičke mogućnosti da do njega dođe. Izgleda da je u cilju usklađivanja našeg zakonodavstva za međunarodnim standardima došlo do mehaničkog prepisivanja termina aparthejd, pa je neophodno otkloniti ovu, za dobronamerne slovnu grešku, a za ostale logički nonsens. Naime, reč aparthejd doslovno znači odvojenost i potiče od jezika afrikans, od reči "apard", koja znači jedinstven, poseban. Od 1948. godine to je društveno-politička doktrina, upotrebljavana u Republici Južnoj Africi. Političkim, socijalnim, privrednim i prostornim odvajanjem rasa trebalo je postići odvojen razvoj rasa u svim oblastima. Politika aparthejda uplela se u gotovo ceo svet, pošto je vodila tlačenju svih tzv. nebelih Južnoafrikanaca i učvršćivala gospodarenje bele manjine. Aparthejd je postao i zvanični, univerzalni termin u dokumentu UN iz 1976. godine. Međunarodna konvencija o suzbijanju i kažnjavanju zločina aparthejda. U aparthejdu (Predsedavajuća: Dva minuta.) samo da završim... ekspanzionizam i rasističko ugnjetavanje i nastoji...
Zahvaljujem, narodna poslanice. Na član 13. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Dragan Marković-Palma, Petar Petrović i Jasmina Milošević. Vreme poslaničke grupe? Narodni poslanik Miroslav Markićević, vreme na raspolaganju poslaničkoj grupi NS je osam minuta. Izvolite.
Poštovana potpredsednice, gospodine ministre, poštovane kolege narodni poslanici, poštovani građani Srbije, pošto je očigledno da gospodine ministre danas niste hteli da uvažite poslanike opozicije, verovatno imate razlog zbog čega ste se tako ceo dan ponašali, vaše je pravo da ne izlazite za govornicu i date bilo koje tumačenje na bilo koji amandman. Dajem vam priliku, najiskrenije, da ovde izađete i da objasnite jednu stvar za koju mislim da, nažalost, desetine i stotine hiljada ljudi u Srbiji, posle današnjih socijalnih primanja, da tako kažem, imaju, umanjenih za 20%, date im objašnjenje: da li su oni diskriminisani i da li su njihova prava pogažena? Naime, o čemu se radi. Juče smo svi, Vlada, ministri, opozicione stranke, svako na svoj način i na pojedinim mestima, obeležili 10 godina od tragedije koja je zadesila našu zemlju. Kao posledice zločinačkog bombardovanja naše zemlje od 24. marta 1999. godine nažalost u našoj zemlji ima puno invalida, puno porodica koje su dale svoje najmilije, majke dale sinove, da li smo svi onda juče bili licemerni kada smo taj dan, mislim ipak na dostojanstven način svi zajedno obeležili i obećali porodicama, i precima i potomcima, da taj dan nećemo zaboraviti? Šta znači primanje današnjih čekova koje su dobili ratni vojni invalidi? Kakva je poruka porodicama koje su dale svoje najmilije? Šta je poruka civilnim žrtvama tog bombardovanja, ako su oni danas primili ta primanja na koja imaju zakonsko pravo umanjena za 20%? Najiskrenije vas molim da izađete za govornicu i da objasnite zbog čega je to urađeno danas. Hvala.
Na član 13. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Dragan Marković Palma, Petar Petrović i Jasmina Milošević. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 13. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Miroslav Petković, Milica Radović i Donka Banović. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima poslanica Donka Banović.
Poštovano predsedništvo, kolege narodni poslanici, sa žaljenjem mogu da konstatujem da se već privodi kraju naša rasprava u pojedinostima, koja je novim diskriminatornim poslovnikom ograničena na 10 sati. Ovo je tek drugi amandman za koji DSS dobija vreme da obrazloži. Naravno, ne bih optuživala opozicione stranke. Svaki opozicioni poslanik ima i obavezu da podnosi amandmane na zakonske predloge. Za ovakvu situaciju optužujem vladajuću koaliciju i poslanike koji su ovakav poslovnik usvojili. Inače, amandman koji sam podnela se odnosi na član 13, a taj član nosi naslov "Teški oblici diskriminacije". Molim vas, sam naslov je besmislen zato što je diskriminacija - diskriminacija, valjda. Ili, ako ste već uveli pojam "teški oblici diskriminacije", gde su onda lakši oblici diskriminacije? Amandmanom se predlaže brisanje reči "rodnog identiteta". Naime, u tom članu su pobrojani ti teški oblici diskriminacije, pa između ostalog i rodnog identiteta. Podsećam vas da je u članu 21. u onom prvom Predlogu zakona takođe stajao pojam "rodni identitet". U razgovorima ili pregovorima, koji su valjda vođeni nekoliko dana, iz člana 21. je nestao termin "rodni identitet", ali je taj termin ostao u članu 13. Pri tom se predlagač zakona nije udostojio da nam objasni u pojmovniku šta je to rodni identitet, valjda je to ono, koliko sam laički shvatila, ja sam žensko, ali vam kažem da sam muško i vi mene ne smete teško da diskriminišete zbog toga.
Dva minuta, zahvaljujem. Na član 13. amandman je podneo poslanik Dejan Mirović. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima poslanik Dejan Mirović.
Dame i gospodo, amandman je podnet na član 13. Predloga zakona. Amandmanom se ukazuje na ono što je očigledno, a to je da je postojalo očigledno prepisivanje zakona, jer kao što je poznato, aparthejd je pojam koji se vezuje za Južnu Afriku i Afriku kao kontinent. Ako je već bila namera da se navede neki primer za diskriminaciju, onda je adekvatan primer pre svega KiM. Ili ako se već insistiralo na nekom međunarodnom primeru, najsličnija situacija aparthejdu je ona koja je danas prisutna u Palestini. Što se tiče genocida, on se i ne pominje u Evropskoj konvenciji za zaštitu ljudskih prava i osnovnih sloboda iz 1950. godine, tačnije, u članu 14. ove konvencije koji zabranjuje diskriminaciju. Dakle, i navođenje genocida u ovom zakonu, koji u suštini reguliše ljudska prava, potpuno je neadekvatno. U tom kontekstu jasno je da Predlog zakona ima samo jednu svrhu, a to je propaganda probriselske ideologije. S druge strane, glavne teme se providno izbegavaju: pregovori sa MMF ili tajnost tih pregovora na koju se obavezala naša Vlada, to je javni podatak; takođe, monopol austrijskih banaka u našoj zemlji. To su, dame i gospodo, glavne teme i na to ukazuje ovaj amandman. Dakle, ekonomija - a ne briselska propaganda, nacionalna tema standard - a ne aparthejd, sistem koji ne postoji već 20 godina i koji je postojao na drugom kontinentu.
Narodni poslanik Aleksandra Janković podnela je amandman kojim predlaže da se posle člana 13. doda novi član 13a. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, ali da nije podnet u skladu sa članom 147. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodna poslanica Aleksandra Janković.
Moram sada malo brže da govorim jer je ograničeno vreme. Posle člana 13. dodaje se član 13a koji glasi: "Zabrane diskriminacije sadržane u ovom zakonu imaju se tumačiti u skladu sa prirodom i svrhom ljudskih prava i sloboda koje se tim zabranama štite, kao i na osnovu celine ljudskih prava i sloboda priznatih i zaštićenih od strane pravnog sistema koji važi na prostoru Republike Srbije. Izuzetno, neće se smatrati diskriminacijom stavljanje nekog lica u nepovoljniji položaj, aktom ili postupanjem objektivno opravdanim nekim legitimnim ciljem i ako su sredstva korišćena za postizanje tog cilja nužna i primerena. Prilikom utvrđivanja da li je cilj iz prethodnog stava legitiman, posebno će se voditi računa o prirodi i svrsi ljudskih prava i sloboda koja se štite zabranama diskriminacije, kao i o celini ljudskih prava i sloboda priznatih i zaštićenih od strane pravnog sistema koji važi na prostoru Republike Srbije. Zabrane diskriminacije ne mogu biti usmerene na poništavanje bilo kog od ljudskih prava i sloboda priznatih i zaštićenih od strane pravnog sistema koji važi na prostoru Republike Srbije ili na njihovo ograničavanje u većoj meri od one koja je zakonom izričito predviđena." U ovom predlogu zakona, praktično, neophodan je član koji će koordinirati sistem sloboda i prava. Predloženi stav 2. koji se odnosi na izuzetke koji se neće smatrati diskriminacijom, preuzet je po formulaciji iz direktive EU o primeni principa jednakog tretmana bez obzira na rasno ili etničko poreklo, direktive EU kojom se uspostavlja opšti okvir za jednaki tretman u pogledu zapošljavanja i zanimanja, kao i direktive EU o primeni načela jednakog tretmana muškaraca i žena u pristupu dobrima i uslugama, kao i u nabavci istih. Znači, poslednji predloženi stav 4. neposredno je preuzet iz teksta Evropske konvencije o zaštiti ljudskih prava i osnovnih sloboda i služi postavljanju jasnih granica u međusobnoj koordinaciji sloboda i prava.
Dva minuta, zahvaljujem. Na član 15. amandman je podneo poslanik Dragan Stevanović. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Dragan Stevanović.
Gospodine ministre, pravo je zadovoljstvo, u moru neukusa koji dolazi iz skupštinske većine, čuti jednu konstataciju da još jedan predstavnik skupštinske većine neće glasati za ovaj zakon i eto tako deluje kao jedno osveženje u ove večernje sate kada govorimo o ovom zakonu. Inače, podneo sam amandman na član 15. stav 1, u kojem sam predvideo da se "sudovima i" brišu. Besmisleno vam je obrazloženje u kome kažete da postojeća odredba nije suprotna pravilima nomotehnike. Da ovde ne bude nedorečenosti, član 15. predloženog zakona glasi: Svako ima pravo na jednak pristup i jednaku zaštitu svojih prava pred sudovima i organima javne vlasti. Ovaj amandman sledio je intenciju koju ste definisali u zakonu. U članu 2. istog zakona, vi kažete u tački 4) da izraz "organ javne vlasti" označava državni organ, organ autonomne pokrajine, jedinica lokalne samouprave, javno preduzeće itd. Vodeći se ovim, mi smo predložili da se u ovom članu reči "sudovima i" izbrišu. Da ovde ne ostanemo nedorečeni, pa da se nekom iz skupštinske većine ne bi desilo da izađe i kaže – evo, radikali su protiv toga da građani ostvaruju svoja prava pred sudovima. Ne nismo, mi smatramo da su sudovi još uvek organi državne vlasti, odnosno državni organi. Istina je da ste pojedine u svom političkom interesu ili nekom drugom privatizovali, ali nadamo se još uvek da postoji razuma u Srbiji i da će oni, koji treba da ostvare svoja prava pred sudovima u sferi zaštite od diskriminacije, odnosno ostvarivanja svojih prava, kao što su to danas Beograđani, moći u budućnosti svoja prava da ostvaruju i u oblasti zaštite prava i sloboda, i u oblasti zaštite od diskriminacije. Hvala.
Na član 16. amandman je podnela narodni poslanik Zlata Đerić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć.
Ispred poslaničke grupe Nova Srbija podnela sam amandman na član 16, kojim tražim da se stav 3. člana 16. briše. Razlozi zbog kojih sam podnela ovaj amandman su upravo u tome što ovaj zakon, kada bude donet, a nesumnjivo da će biti donet na veliku žalost velikog broja građana Srbije, menja pre svega ličnu kartu Srbije za ubuduće, jer Ustavom su zagarantovana sva prava. Naš Ustav je jedan od najnaprednijih Ustava u tom smislu što garantuje sva prava i osporava svaku vrstu diskriminacije. Naravno, mi moramo znati da postoje one diskriminacije koje su u društvu moralno čak i poželjne. Mi smo o njima mnogo govorili. One se zakonom nikada ne izriču, ali društvo ima način na koji funkcioniše, na koji pulsira i to je Srbija u ovim danima javne rasprave o ovom zakonu jasno pokazala. Postoji jedno pitanje koje nam se nameće u raspravama o ovom zakonu – zašto je toliko mali broj zemalja u svetu doneo zakon o zabrani diskriminacije? Pre svega, zbog toga što ako donesete takav zakon vi priznajete da je imate. Ako mi po Ustavu već imamo zagarantovana sva prava, sva poželjna prava, sva pozitivna prava, onda ovim zakonom mi na neki način podstičemo prisustvo diskriminacije. Treba da uzmemo pozitivnu praksu iz nekih američkih slučajeva, a volimo da se ugledamo na njih. Kada su oni doneli neke zakone, pa podstakli time neke vrlo negativne pojave u društvu. Bojim se da ćemo se mi sa jednom takvom negativnom praksom vrlo brzo suočiti. Zbog toga mislim da je ovaj stav koji u stvari govori o pozitivnoj diskriminaciji – trebalo jednostavno izbrisati, jer je do sada društvo po tom pitanju bilo vrlo jasno.
Na član 17. amandman je podneo narodni poslanik Konstantin Arsenović. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 18. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Čedomir Jovanović, Nenad Milić, Ivan Andrić, Vesna Pešić, Nataša Mićić, Slobodan Maraš, Nenad Prokić, Nebojša Ranđelović, Judita Popović, Kenan Hajdarević, Zoran Ostojić i Žarko Korać. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 18. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Dragan Marković-Palma, Petar Petrović i Jasmina Milošević. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 18. amandman je podnela narodna poslanica Aleksandra Ilić.Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodna poslanica Aleksandra Ilić.
Ispred poslaničke grupe Nova Srbija podnela sam amandman da se član 18. stav 1. dopuni tako što na samom kraju umesto tačke stajaće zapeta i dodaju se reči "koja su u skladu sa ciljevima crkava i verskih zajednica upisanih u registar verskih zajednica". U pogledu zabrane verske diskriminacije u članu 18. stav 1. Predloga zakona o zabrani diskriminacije se navodi – diskriminacija postoji ako se postupa protivno načelu ispoljavanja vere i uverenja, odnosno ako se licu ili grupi lica uskraćuje pravo na sticanje, održavanje, izražavanje ili promenu vere ili uverenja, kao i pravo da privatno ili javno iznese ili postupi shodno svojim uverenjima (ovde se umesto tačke stavlja zapeta i nastavlja se) – koje su u skladu sa ciljevima crkava i verskih zajednica upisanih u registar verskih zajednica. Sloboda verovanja i ispovedanja vere je zagarantovana svakom građaninu ove zemlje i svaki građanin je zaštićen i Krivičnim zakonikom, u kome je propisano krivično delo povrede slobode, ispovedanja vere i vršenja verskih obreda, član 131. Ovim predlogom zakona u članu 18. stav 1. je zaštićeno slobodno ispoljavanje vere ili uverenja, pravo na sticanje, održavanje, izražavanje i promenu vere ili uverenja, kao i pravo privatnog ili javnog iznošenja ili postupanja shodno svojim uverenjima. Ali, sva ova prava treba da budu u skladu sa ciljevima crkava i verskih zajednica upisanih u registar verskih zajednica, jer i pripadnici raznih satanističkih sekti imaju svoju veru i versku pripadnost, koja je u suštoj suprotnosti sa načelima javnog reda i morala, koje svojim fanatizmom ugrožavaju život i zdravlje ljudi, izazivaju razne poremećaje u sferi priznatih i ozakonjenih društvenim normama i moralom. Amandman se ne prihvata sa obrazloženjem da je navedena dopuna suvišna i da nije u skladu sa članom 43.
Dva minuta, zahvaljujem. Ako želite da koristite vreme poslaničke grupe, dovoljno je da kažete kada vas podsetim da je dva minuta. Na član 18. amandman je podneo poslanik Slađan Mijaljević. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Slađan Mijaljević.
Poštovana potpredsednice, poštovane kolege, podneo sam amandman koji bi trebalo da bude stav 3. u članu 18, a koji glasi: "Diskriminacija postoji ako se na lice vrši bilo kakav pritisak od strane organizacija ili pojedinaca i koristi situacija slabosti ili neznanja da promeni svoju veru ili uverenje". Amandman je odbijen i kaže – ovaj član zakona usklađuje se sa odgovarajućim odredbama posebnih zakona. Probaću da član 18. i ovaj amandman objasnim zbog malo vremena, što bi se reklo, otpozadi, tri, dva, jedan ili mogući treći stav. Ovo je formulacija koja se nalazi u formulaciji koju je doneo FECRIS – Federacija evropskih centara za izučavanje i praćenje sektnih delatnosti, a koji je od 2005. godine savetodavno telo Skupštine EU. Ovo što se nalazi u posebnom zakonu, u Zakonu o crkvama i verskim zajednicama, takođe je moje delo, samo je tamo mnogo šira formulacija. Ovde u stavu 2. člana 18. uspele su da se izbore crkve i verske zajednice za svoje sveštenstvo, velikodostojnike i delimično za svoje vernike. U stavu 1. može da se tumači i ovako i onako, ali sam precizirao u stavu 3 – da svi oni koji koriste nasilno misionarstvo ili bilo koju zloupotrebnu radnju prema licima smanjene psihičke mogućnosti, a žive u socijalnom okruženju u kojem su navikli da budu na određeni način zaštićeni. Tako, odbijanjem ovog člana niste dobili ništa, a prihvatanjem ovog člana dobili biste puno, bili biste makar jedan korak bliže Evropi. Hvala.
Na član 18. amandman je podnela narodni poslanik Jorgovanka Tabaković. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodna poslanica Jorgovanka Tabaković.
Suština amandmana, podnetog u ime poslaničkog kluba Napred Srbijo na član 18, svodi se na to da se ne smatra diskriminacijom postupanje sveštenika odnosno verskih službenika koje je u skladu sa verskom doktrinom, uverenjima, ciljevima crkava, a mi u amandmanu dodajemo – i moralom koji je opšteprihvaćen. Tumačeći da ovaj moral jeste ono što definiše Ustav u članu 43. stav 4. upravo moral demokratskog društva koji makar načelno omogućava da se razlikuje dobro od zla, ružno od lepog. Ako vi ovim zakonom homoseksualnost podižete na nivo poželjnog ponašanja, na način kako ga promovišete, ne da se bojim, nego sam sigurna da će mnogi nezreli, neformirani mladi životi biti usmereni u pravcu korisnog i poželjnog ponašanja, a zbog toga da bi mogli da napreduju na nekoj likovnoj akademiji, na nekoj filmskoj akademiji ili u nekim književnim ili drugim krugovima. Znači, snosimo odgovornost kao društvo, odnosno vi snosiste odgovornost kao društvo kada i na način da crkva bude kažnjena, na način što će da osudi takvo loše ponašanje, promovišete jedno nezdravo, poremećeno ponašanje u korisno. Ono čime želim da zaključim svoj amandman je da u ime slobode vrlo često, a svedoci smo i ovde, nema poštovanja ni prema kome i ona se pretvara u tiraniju.
Na član 18. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nikola Lazić, Miloš Radulović i Donka Banović. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodna poslanica Donka Banović.
Zajedno sa kolegama iz DSS podnela sam amandman na 2. stav člana 18, i to da se dopuni ovaj drugi stav koji počinje: „Ne smatra se diskriminacijom postupanje sveštenika, odnosno verskih službenika, koja je u skladu sa verskom doktrinom itd.“ Naša dopuna se sastoji u tome da se posle reči „postupanje“ dodaju reči „crkava i verskih zajednica i sveštenika, odnosno verskih službenika“. Dopunom stava štite se prava crkava i verskih zajednica, kao korporativnih subjekata verske slobode, a ne samo pojedinačna prava sveštenika i verskih službenika, čime se ovaj predlog zakona usklađuje sa Zakonom o crkvama i verskim zajednicama. U obrazloženju, koje nam je stiglo od Vlade zašto se ovaj amandman odbija, piše da se amandman ne prihvata jer ovaj član zakona je usklađen sa odgovarajućim odredbama posebnih zakona. Tvrdim da to nije tačno, već da ukoliko prihvatite amandman DSS-a, pa se ujedno zaštite prava crkava i verskih zajednica kao subjekata verske slobode, tek će tada ovaj predlog zakona o zabrani diskriminacije biti na odgovarajući način, barem u tom delu, usklađen sa Zakonom o crkvama i verskim zajednicama.
Na član 18. amandman je podnela narodni poslanik Aleksandra Janković. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Ima reč narodna poslanica Aleksandra Janković.
Evo jednog od dva najspominjanija člana ovog zakona o zabrani diskriminacije. Reč je o članu 18. U stavu 2, u ime Nove Srbije, dodajem posle reči „verskih službenika“ zarez i reči „crkava i verskih zajednica i pravnih lica čiji su one osnivači“. Ustavom i Zakonom o crkvama i verskim zajednicama garantovana je sloboda savesti, misli i veroispovesti, kao i autonomija crkava i verskih zajednica, pa je neophodno predvideti odgovarajući izuzetak kako bi bila zaštićena upravo autonomija crkava i verskih zajednica, stečena na osnovu čl. 6, 9, 33, 34, 41. i 43. Zakona o crkvama i verskim zajednicama. Posebno je tim zakonom u članu 37. garantovana autonomija verskih dobrotvornih ustanova. Šta to srpski rečeno znači? To znači da se Vlada umilostivila da prihvati primedbe, barem neke, tradicionalnih verskih zajednica, koje izražavaju uverenje 95% građana. Međutim, član 18. je izmenjen tako da se više diskriminacijom ne smatra postupanje sveštenika, odnosno verskih službenika koje je u skladu sa verskom doktrinom. Ono što je tu propust je šta se događa sa izražavanjem verskih uverenja vernika? Kao što znate, crkva jeste evharistijska zajednica i zajednica u kojoj postoji veoma aktivan dijalog između bogoslužitelja i vernika, naroda božjeg, jer molitva je potrebna, molitva sveštenika svakako, ali bez verničkog amin ona nije punovažna. Šta se događa sa vernicima koji će slobodno ispoljavati svoje verske doktrine? Da li oni to treba da rade kao nekada u komunističko vreme u nekim gluvim sobama, daleko od očiju javnosti, ili je moguće da ispoljavaju u crkvi, van nje, na putovanjima nekim hodočasničkim i gde mogu praktično da rade ono što je usmereno na unapređenje teološke i duhovne kulture i obrazovanja?
Na član 18. amandman je podnela narodni poslanik Zlata Đerić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodna poslanica Zlata Đerić.
U ime poslaničke grupe Nova Srbija podnela sam amandman na član 18, ali da vam kažem da poslanička grupa Nove Srbije nije direktno autor ovog amandmana. Ovog amandmana su autori roditelji koji su tražili da se jedan ovakav amandman ugradi u zakon, u ovaj član, odnosno svi oni koji su imali priliku ili bolje reći nepriliku da se suoče sa uticajem sekti na njihove bliže ili dalje srodnike, na njihove prijatelje, poznanike ili saradnike. Svi znamo koliko je taj uticaj poguban, koliko je opasan i koliko je destruktivan u društvu. Svi znamo da postoji blizu 300 sekti na ovim prostorima, da vršljaju, i ako se zakonom ne budu ograničile da ćemo imati vrlo ozbiljne posledice. Na kraju krajeva, znamo da je apologetika nauka koja se bavi sektama. Ako je neko imao priliku da ponešto pročita iz apologetike, mora da zna jednu stvar, a vrlo je važno to reći građanima Srbije, bar mi tako rekoše oni roditelji koji su se obratili za ovaj amandman. Dakle, sekte su najznačajniji američki izvozni proizvod. Sve sekte su nastale na teritoriji Amerike. To je činjenica. Ako neko želi da to proveri, može u stručnim validnim udžbenicima da to proveri. Ono što bi bilo bitno, to je da se izuzmu sva ona lica koja su nemoćna da odlučuju o svojoj veroispovesti na bilo koji način i deca da se zaštite zakonom. To bi bila jedna pozitivna diskriminacija, znači, od pogubnog uticaja sekti u našem društvu, da onemogućimo sekte da vršljaju po raznim domovima, po domovima za stara lica, po domovima za decu bez roditelja ili ispred njih, da ih sačekuju obećavajući sve i svašta. Mi smo dužni da se na taj način ovoj pošasti i zakonom suprotstavimo. Hvala lepo.
Na član 18. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Martinović. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da amandman nije u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Martinović.
Dame i gospodo narodni poslanici, evo šta vladajuća koalicija zamera ovom amandmanu, čiji je smisao da zaštiti mlade ljude i uopšte građane Srbije od verskih sekti. Oni kažu da je ova formulacija neustavna - ne smatraju se diskriminacijom mere koje preduzimaju organi javne vlasti prema organizacijama čija verska učenja ugrožavaju ljudski život i dostojanstvo, odnosno koje javno i očigledno vređaju verska osećanja pripadnika tradicionalnih crkava i verskih zajednica. Zaista ne znam šta je ovde, gospodine ministre, neustavno? To znači da je, po vašem tumačenju, moguće da neko izađe na ulice Beograda i javno propoveda satanizam, ne smeta mu ništa, jer ako mu nešto kažete, vređate Ustav, odnosno dozvoljeno je da svaki avanturista, svaki pustolov koji umisli da je prorok, da je mesija, izađe na ulice Beograda, Novog Sada, Kragujevca, Niša i na jedan očigledan način vređa, recimo, Srpsku pravoslavnu crkvu. Ako bi organi javne vlasti pokušali da spreče takvo delovanje oni bi, po vašem mišljenju, delovali protivustavno. Gospodine ministre, to znači da vi indirektno priznajete da ovim zakonom legalizujete verske sekte, od kojih neke mogu da budu i jesu vrlo destruktivne. Nadam se da vam je poznato da je veliki broj mladih ljudi u Srbiji izgubio život u proteklih nekoliko godina baš kao žrtva ovih destruktivnih i satanističkih sekti. Smisao našeg amandmana je bio da svako ima pravo na svoja verska ubeđenja, ali ako ta verska ubeđenja ugrožavaju ljudske živote i dostojanstvo, onda to više nisu verska ubeđenja, onda je to atak na najveću društvenu vrednost, a to je ljudski život. To je po vama, gospodine ministre, neustavno.
Narodna poslanica Jorgovanka Tabaković podnela je amandman kojim predlaže da se posle člana 18. doda novi član 19a. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, ali da nije podnet u skladu sa članom 147. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine. Reč ima narodna poslanica Jorgovanka Tabaković.
Vlada je odgovorila da amandman nije u skladu sa svrhom zakona, da nije u skladu sa članom 147. itd, ali neka to građani procene. U zakonu o zabrani diskriminacije imamo tretiranu diskriminaciju u oblasti rada, u oblasti pružanja javnih usluga, obrazovanja, stručnog osposobljavanja, diskriminacije po osnovu pola, starosti, vere, rase, seksualnog opredeljenja, invaliditeta, zdravstvenog stanja. Ali je jedna grupa, jedna kategorija stanovnika ostala potpuno nevidljiva za ovaj zakon, reč je o izbeglicama i raseljenim licima, a posebno sa Kosova i Metohije. Njih ne štite ni nevladine organizacije, nemaju posebne grupe koje će se boriti za njihova prava. Oni se u izbegličkim kampovima, odnosno logorima, gotovo i ne vide i oni se u javnosti prikažu samo na Dan izbeglica ili u predizbornim kampanjama, kada treba da proprate nekog širokogrudog novog kandidata za neku od javnih funkcija. To su ljudi koji su diskriminisani po nazivima, zovu ih najčešće Šiptarima, zato što su sa Kosova i Metohije. Nemaju pravo glasa kao ostali građani, teže se zapošljavaju. Imaju problema u rešavanju mnogih životnih pitanja. Ponoviću današnje pitanje – da li je tačno da je potpredsednik Krkobabić izdao nalog Komesarijatu za izbeglice da im se uvede restrikcija i u zdravstvenoj zaštiti? Molim da se ovaj amandman zaista usvoji i da bude upodobljen proceduri. (Tokom ovog govora poslanici SRS lupali o klupe.)
Na član 19. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Čedomir Jovanović, Nenad Milić, Ivan Andrić, Vesna Pešić, Nataša Mićić, Slobodan Maraš, Nenad Prokić, Nebojša Ranđelović, Judita Popović, Kenan Hajdarević, Zoran Ostojić i Žarko Korać. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu prihvatili su amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 19. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Donka Banović, Zoran Šami i Nikola Lazić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodna poslanica Donka Banović.
Član 19. nosi naslov – Diskriminacija u oblasti obrazovanja i stručnog osposobljavanja, i u stavu 1. piše: "Svako ima pravo na predškolsko, osnovno i srednje obrazovanje, i stručno osposobljavanje pod jednakim uslovima, u skladu sa zakonom". Moram da priznam da sam iznenađena bila kada smo dobili ovaj predlog zakona da je tekstopisac, odnosno da je grupa autora prosto zaboravila da napiše da svako ima pravo na visokoškolsko obrazovanje. Molim vas, naveli su i predškolsko, i osnovno, i srednje i čak stručno osposobljavanje, a da su pri tom izostavili visoko obrazovanje. Dakle, svako u ovoj državi ima i mora da ima pravo i na visoko obrazovanje. Ovaj amandman je sličan, da ne kažem identičan, jednom amandmanu koji je podneo poslanik muškog roda, taj je amandman prihvaćen. Dakle, radi se o dva amandmana koji su identični. Taj amandman je prihvaćen, a amandman Donke Banović iz DSS nije prihvaćen, pa se pitam da li tu postoji neka vrsta diskriminacije. Žao mi je što gospodin ministar nije tu zato što ovo budi sumnju da sam možda kao žena diskriminisana ilikao pripadnik i poslanik DSS, pa sam po tom osnovu diskriminisana. Hvala.
Hvala. Reč ima Vlatko Ratković kao narodni poslanik, član poslaničke grupe ZES, koja ima još 88 minuta.
Gospodine potpredsedniče, što se tiče amandmana na član 19. stav 1. koji su zajedno podneli Donka Banović, Zoran Šami i Nikola Lazić, zaista je suštinski, sadržinski istovetan sa amandmanom Gorana Mihajlovića na isti stav istoga člana, jezički nije, ali sadržinski i suštinski je isti. Amandman Gorana Mihajlovića je prihvaćen od strane Vlade i matičnog odbora. Time je postao sastavni deo zakona. Ispred Zakonodavnog odbora mogu da kažem da se i vaš amandman prihvata i dalje je sad stvar pravno-tehničke redakcije teksta zakona. Zahvaljujem.
Hvala. Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Na član 19. amandman je podneo poslanik Goran Mihajlović. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu prihvatili su amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 20. amandman je podneo poslanik Borislav Pelević. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima podnosilac amandmana, gospodin Borislav Pelević.
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Srbije, amandman se odnosi na član 20. i dodaje se stav 3. koji glasi: "Ne smatra se diskriminacijom zabrana sklapanja homoseksualnih brakova''. Tako se zabranjuje sklapanje homoseksualnih brakova, što je i suština ovog stava. Obrazloženje je vrlo prosto, jer Evropska konvencija o zaštiti ljudskih prava i osnovnih sloboda, u članu 12, pravo na sklapanje braka, predviđa da od trenutka kada postanu sposobni za brak, muškarac i žena imaju pravo da stupe u brak i zasnuju porodicu prema nacionalnim zakonima kojima se reguliše ostvarivanje ovog prava, a nacionalni zakon kojim se reguliše ostvarivanje ovog prava je upravo onaj najviši naš pravni akt, a to je Ustav, koji u članu 62. u drugom stavu kaže: "Brak se zaključuje na osnovu slobodnog datog pristanka muškarca i žene pred državnim organom". Naravno da je ovo sve jasno i da u zakonu ne postoji takav stav, ali ćete razumeti da malo građana Srbije poznaje Evropsku konvenciju o zaštiti ljudskih prava i sloboda, a verujte mi malo ljudi je i čitalo naš Ustav. Mislim da bi usvajanje ovog stava odnosno ovog amandmana razjasnilo dilemu koja postoji u javnosti Srbije, jer velika većina građana Srbije smatra da je zadatak ovog zakona upravo da reguliše sklapanje homoseksualnih brakova, a jedan deo građana Srbije smatra da je ovo samo uvod u realizaciju jednog takvog zakona koji nam sledi, a u tu grupu spadam i ja. Mislim da bi usvajanjem ovog amandmana razbili sve nedoumice u srpskoj javnosti i da bi svima bilo sasvim jasno da se ovaj zakon ne protivi našim tradicionalnim vrednostima, a isto tako i ne sprečava put ka evropskim integracijama. Hvala lepo. (Tokom ovog govora poslanici SRS lupali o klupe.)
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 20. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Miloš Aligrudić, Nikola Lazić, Donka Banović i Željko Tomić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima gospođa Donka Banović.
Malo vremena za dugačak amandman. Izmenama u stavu 2. jasnije se opisuje diskriminacija na osnovu polova. Govorim o amandmanu. U preformulisanom stavu 3. precizno se definiše javna sfera u kojoj je zabranjeno ponašanje podstaknuto predrasudama i stereotipnim predstavama o ulozi i karakteru polova. U stavu 4. izuzima se iz diskriminacije na osnovu pola izražavanje mišljenja o običajima i društvenim obrascima, sadržanim u tradicionalnim kulturnim modelima, čime se građanima garantuje sloboda i ravnopravnost u izboru i praktikovanju kulturne orijentacije, koja je u stavu 2. Predloga zakona nedopustivo sužena. Zatim, mi predlažemo da se doda i novi stav 4, gde se takođe štiti sloboda naučnog i kulturnog stvaralaštva, kao i pravo i sloboda crkava i verskih zajednica da u tretiranju ravnopravnosti polova postupaju prema svojim učenjima i autonomnim propisima, koji su priznati i zaštićeni opet Zakonom o crkvama i verskim zajednicama. Zaista mislim da je Vlada trebalo da prihvati ovaj naš amandman na član 20, jer bi to veoma poboljšalo ovaj predlog zakona.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 21. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Dragan Marković Palma, Petar Petrović i Jasmina Milošević. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na naslov iznad člana 21. i na član 21. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Miloš Aligrudić, Željko Tomić i Donka Banović. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima gospođa Donka Banović.
U ime poslanika DSS, zajedno sa kolegama, podnela sam amandman na član 21, gde predlažemo da se reči "seksualne orijentacije" menjaju rečima "seksualna opredeljenja", da se član 21. menja i glasi: "Seksualno opredeljenje je privatna stvar i niko ne može biti pozvan da se izjasni o svom seksualnom opredeljenju, a diskriminatorsko postupanje zbog izražavanja seksualnog opredeljenja je zabranjeno". Takođe, ovim amandmanom predlažemo da se doda novi stav 2. koji glasi: "Ne smatra se diskriminacijom svako slobodno izražavanje stava o seksualnom opredeljenju, a posebno izražavanje stavova i učenja u okviru verske, naučen i kulturne delatnosti, pod uslovom da se time ne poziva na mržnju, nasilje i uskraćivanje ustavom i zakonom zajamčenih prava prema licima s obzirom na njihovo seksualno opredeljenje". Mislim da bi, kao i prethodni amandmani, ovaj amandman, da ste ga usvojili, umnogome poboljšao Predlog ovog zakona.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 21. amandman je podneo poslanik Zoran Bortić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu prihvatili su amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 21. amandman je podneo poslanik Božidar Delić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima potpredsednik Skupštine gospodin Božidar Delić, podnosilac amandmana.
Poštovano predsedništvo, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, ovo je upravo amandman na član 21, gde se u stavu 1. briše druga rečenica i ubacuju se dva stava koji su potpuno isti sa predlogom koji je Vlada usvojila. Kako reče neko od prethodnih govornika, ovakva praksa Vlade je upravo diskriminacija poslanika, njihovog angažovanja i rada ovde u Skupštini. Mi smo već nekoliko puta govorili da, ako zajedno radimo ovde u Skupštini i svi zajedno radimo na dobrobit građana Srbije, onda ne trebamo biti diskriminisani time što sedimo na levoj ili desnoj strani. Valjda je važnije šta je sadržaj naših amandmane, a ne ko je određeni amandman napisao. Kažem, već sam to ranije napomenuo, razlika je samo što prihvaćeni amandman ima dva stava, a predloženi ima tri stava. Potpuno su isti. Onaj prihvaćeni ima i jedno slovo "a" zbog toga što je dat samo u jednom stavu. Gospodine ministre, razmislite kada se budete obraćali o ovome, jer ako govorimo o diskriminaciji, mi se stvarno osećamo diskriminisanim, naš rad je omalovažen na ovaj način od strane Vlade, jer kako nešto što je potpuno identično može biti prihvaćeno zato što je došlo od vladajuće garniture...
Dva minuta, izvinjavam se, gotovo je. Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 21. amandman je podnela narodni poslanik Aleksandra Janković. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima gospođa Aleksandra Janković.
Evo i centralnog pitanja ovog zakona. Znači, amandman koji sam podnela na član 21. nakon prvog stava "seksualna orijentacija je privatna stvar i niko ne može biti pozvan da se javno izjasni o svojoj seksualnoj orijentaciji" brišu se reči: "Svako ima pravo na slobodu izražavanja svoje seksualne orijentacije, a diskriminatorsko postupanje zbog izražavanja seksualne orijentacije je zabranjeno". Neprihvatljivo je, po nama iz Nove Srbije, garantovanje slobode izražavanja seksualne orijentacije. Znači, radi se o sklonostima koje spadaju u domen privatnog života svakog čoveka i njegovo javno izražavanje protivi se Ustavom, zakonom i međunarodnim dokumentima garantovanom pravu građana na zaštitu javnog morala, privatnog i porodičnog života, i neprikosnovenosti i dostojanstva ljudske ličnosti, kao i verskim uverenjima 95% građana Srbije. Ustav Srbije ograničava ove garancije na sledeće vrste: slobodu ispoljavanja verskih uverenja, slobodu izražavanja nacionalne pripadnosti i opštu garanciju slobode mišljenja, izražavanja ideja i obaveštenja. Dakle, seksualna orijentacija ne spada u red ovih pojava. Sloboda izražavanja seksualne orijentacije nije garantovana čak ni u pravnim porecima SAD, Nemačke, Francuske, Hrvatske. Ono što ne vređa moral i verska uverenja nije seksualna orijentacija, koja god bila, već, zapravo, njeno javno izražavanje. Znači, neosporno je da diskriminacija u odnosu na takve ličnosti treba da bude efikasno zabranjena i da se imaocima takvih ličnih sklonosti ne sme uskratiti pravo na izražavanje ideja i misli. No, ono što je takođe činjenica, da je ova agresivna kampanja gejlobija samo nepotrebno podigla tenzije i razvila animozitet, čak i kod onih koji do sada nisu bili homofobični ... (Predsedavajući: Dva minuta.) Da li mogu da uzmem od poslaničke grupe? Ono što je pravo pitanje, da li zabrana jedne vrste diskriminacije podrazumeva dozvolu za drugu vrstu diskriminacije. Vaspitno zapuštena grupa koja se naziva slobodoumna grupa, njih četvoro iz "Kvirije", uzela je pare od Ministarstva kulture da prikaže svog gej gurua u monaškoj odeždi i da proturi slogan – vazelin za Uroša. Da li je to diskriminacija? S jedne strane, oni traže da ne budu diskriminisana njihova gej prava, a s druge strane ugrožavaju sva ljudska prava zatvorenika Uroša Mišića. Ono što je činjenica, jeste da je narodu već dosta ovog zakona, bolje da vam ne kažem, koriste onu srpsku reč koja počinje sa "p" a završava se sa "r", tog zakona i debate, i postoji predlog koji sam danas čula, a to je da se u ove modalitete seksualnog delovanja, dozvoljenog, uvede i mentalni protivprirodni blud sa narodom. Juče na svečanoj akademiji povodom 10-to godišnjice bombardovanja akademik Matija Bećković je rekao – čovek koji nije vladao sobom, vladao je svetom, i krajem 20. veka i svoje vladavine krunisao najbestidnijim nedelom, bombardovanjem Srbije, pretvarajući EU i NATO savez u novu Moniku Levinski. Ako on tonije uspeo da učini sa Srbijom, da li ćete vi dozvoliti, vi gospodo iz vlasti?
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 21. amandman je podnela poslanik Aleksandra Ilić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, aZakonodavni odbor smatra daamandman nije u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Izvolite, četiri i po minuta.
Podnela sam amandman da se dopuni član 21, tako što se u članu 21, u trećem redu, iza reči – orijentacija – dodaju reči – ''ali pri tome vodeći računa na način i postupak ispoljavanja, naročito u tradicionalnim sredinama, gde je seksualna orijentacija prema istom polu još uvek neprihvatljiva i sredinama u kojima preovlađuju maloletna lica'', a zatim se nastavlja postojeći tekst. Prihvatanjem ovog amandmana na član 21. Predloga zakona o zabrani diskriminacije, koji se odnosi na diskriminaciju na osnovu seksualne orijentacije, glasiće: Seksualna orijentacija je privatna stvar i niko ne može biti pozvan da se javno izjasni o svojoj seksualnoj orijentaciji. Svako ima pravo na slobodu izražavanja svoje seksualne orijentacije, ali pri tome vodeći računa na način i postupak ispoljavanja, naročito u tradicionalnim sredinama gde je seksualna orijentacija prema istom polu još uvek neprihvatljiva i sredinama u kojima preovlađuju maloletna lica, a diskriminatorsko postupanje zbog izražavanja seksualne orijentacije je zabranjeno. Stečeno vaspitanje u porodici i stečeni pogledi na život, društveno vaspitanje i školsko vaspitanje utiču na formiranje ličnosti, koja svoje shvatanje ne može preko noći da promeni i prihvati takvu transformaciju svoje ličnosti i izazove sukob sa samim sobom, jer su do juče sve ovo bile tabu teme i nemoralna ponašanja. Dolazimo u situaciju da izuzeci počinju da stvaraju pravila. Zbog čega do juče jednoj tabu temi davati takav značaj, koji prerasta u reklamerstvo i stimulativno deluje na mlade u fazi formiranja njihove ličnosti? Pošto u svemu nastojimo da prihvatimo evropske standarde, da bi nam se otvorila vrata na putu za Evropu, iako smo svi za tu Evropu, ne možemo bukvalno baš sve da prihvatimo i to odmah. Do sada se pokazalo da je ključ od te kapije u rukama Holandije i plašim se da ćemo, pored ostalog, morati da prihvatimo i holandsku tradiciju reklamiranja prostitucije u staklenim izlozima, u kojima se u ponudi nalaze živi eksponati. Ovaj amandman nije prihvaćen sa razlogom da nije u skladu sa svrhom Predloga zakona o zabrani diskriminacije, koji upravo štiti manjine u svim sredinama. Ovo je apsurdno. Ne znam kako će izgledati i kakva će reakcija biti ako se u sredini, gde preovlađuju maloletna lica, npr. u školskom dvorištu ili ispred škole, kada đaci izlaze, grle, ljube i na drugi način ispoljavaju svoju seksualnu naklonost dva muškarca ili dve žene. Ne znam kako će izgledati i kakva će reakcija biti u zaostalim seoskim sredinama. Moj amandman upozorava samo na potrebu postepenog upoznavanja određene populacije na ove evropske standarde, da se to u ovom momentu ne bi shvatilo kao provokacija.
Hvala. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 21. amandman je podnela narodni poslanik Elena Božić-Talijan. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, aZakonodavni odbor smatra da jeamandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na naslov iznad člana 22. i na član 22. amandman, sa ispravkom, zajedno su podneli narodni poslanici Donka Banović, Miloš Radulović i Aleksandar Pejčić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman, sa ispravkom, pravno moguć. Reč ima gospodin Miloš Radulović.
Poštovani poslanici, poštovani građani Srbije, u ime poslaničke grupe DSS, sa kolegama poslanicima gospođom Donkom Banović i gospodinom Aleksandrom Pejčićem, uložili smo amandman na član 22, gde smo stavili da se naslov iznad člana 22 – diskriminacija dece, menja i glasi – diskriminacija na osnovu starosne dobi. U članu 22. dodaje se novi stav 3. koji glasi – zabranjeno je diskriminisati lica na osnovu starosnog doba. U članu 22. dodaje se novi stav 4. koji glasi – starije osobe imaju pravo na dostojanstvene uslove života, bez diskriminacije, a posebno pravo na jednak pristup i zaštitu od zanemarivanja i uznemiravanja u korišćenju zdravstvenih i drugih javnih usluga. Mislimo da se predloženim amandmanom isprava logička greška u zakonu, starosne dobi su i detinjstvo, mladost i starost, pa u skladu sa tim je potrebno promeniti naslov iznad člana 22. i izvršiti promene koje su u amandmanu navedene. Iznenađuje nas da ovaj jedan logički amandman, koji je uložila poslanička grupa DSS, niste prihvatili, jer ovim spajanjem dobili bismo samo racionalnije rešenje. Hvala vam.
Hvala vama. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 22. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Čedomir Jovanović, Nenad Milić, Ivan Andrić i Vesna Pešić, Nataša Mićić, Slobodan Maraš, Nenad Prokić, Nebojša Ranđelović, Judita Popović, Kenan Hajdarević, Zoran Ostojić i Žarko Korać. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu prihvatili su amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 22. amandman je podnela poslanik Zlata Đerić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima gospođa Zlata Đerić.
U ime poslaničke grupe Nova Srbija podnela sam amandman na član 22, pre svega da postojeći stav jezički i stilski preuredim, mada se bitne stvari u tom stavu, kako sam ga predložila, zaista čuvaju. Samo obrazloženje da ovakav amandman ne odgovara svrsi zakona ne stoji, obrazloženje zbog čega je amandman odbijen, pa ću ga pročitati: Zabranjeno je diskriminisati dete, odnosno maloletnika prema rođenju, polu, imovnom stanju, društvenom položaju, aktivnostima, izraženom mišljenju ili uverenju deteta, roditelja, staratelja i članova porodice. Dakle, ovo je nešto što je apsolutno pravo svakog deteta, svakog stanovnika, svakog građanina Srbije i ono je garantovano našim Ustavom. Srbija se inače oduvek dičila i izuzetno bila poznata, priznata i poštovana u svetu upravo zbog svoje multietničnosti, multikonfesionalnosti, multikulturalnosti, u kojoj smo mi bili primer i ostali primer mnogima u Evropi, koji sada pokušavaju da nam održe lekciju i da od nas zahtevaju neka zakonska rešenja koja bi odavno mogli da prepišu iz naših postojećih zakona.
Hvala. Da li još neko želi reč po ovom amandmanu? (Ne.) Na član 22. amandman je podnela Ljiljana Miladinović. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 22. amandman je podnela narodni poslanik Aleksandra Janković. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, Zakonodavni odbor smatra da amandman nije u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da.) Gospođa Aleksandra Janković.
U članu 22, nakon drugog stava, dodaje se stav 3: "Diskriminacija postoji ako se deci ugrožava pravo na nacionalni, kulturni i verski identitet. Niko nema prava da menja postojeći verski identitet deteta, niti da mu zabrani da ga slobodno ispoljava". Usvojenom Konvencijom o pravima deteta UN garantovano je pravo na nacionalni, kulturni i verski identitet, te niko detetu ne može nametati prihvatanje drugačije veroispovesti od njegove postojeće ili veroispovesti njegovih roditelja. Članom 70. zakona o porodici predviđeno je pravo i dužnost roditelja, pa tako naravno i hranitelja, da dete usmeravaju ka usvajanju i poštovanju vrednosti emocionalnog, etničnog i nacionalnog identiteta svoje porodice i društva. "Pravilnikom o hraniteljstvu", autora Dobrile Grujić, direktora Centra za porodični smeštaj dece i omladine, predviđeno je da se vrši kontrola za zadovoljavanje socijalnih, emocionalnih, obrazovnih, kulturnih, verskih i drugih potreba korisnika, kao i za negovanje identiteta deteta. Osnovni cilj ovog amandmana je bilo praktično sprečavanje mogućih zloupotreba pozicije autoriteta, bilo da se radi o vaspitaču, učitelju, profesoru, privremenom staratelju ili hranitelju, a u odnosu na već usvojene vrednosti emocionalnog, etničkog i verskog identiteta porodice u kojoj je dete steklo određeni kulturni i verski identitet. U razgovoru sa roditeljima koji se obraćaju Pastirskom pravoslavnom centru Arhiepiskopije Beogradsko-Karlovačke, došli smo do saznanja da postoji više opisanih slučajeva da je dete upućeno u hraniteljsku porodicu koja pripada, recimo, "Jehovinim svedocima". Već sam ukazivala na slučaj Slađane Jovanović i njene kćerke Sandre, kojoj je hraniteljska porodica praktično onemogućila komunikaciju sa decom pravoslavne veroispovesti, onemogućila je da dete nosi krstić oko vrata, dete je kršteno, vaspitano u pravoslavnom duhu, i čak da slavi rođendan, zato što to nije po pravilima "Jehovinih svedoka". Ova majka je bila zabrinuta, obratila se Centru. Ispostavilo se da je Centar za porodični smeštaj iz Obrenovca imao u iskustvu otprilike sa 15 takvih slučajeva. Dok se čeka red za usvajanje i za hraniteljstvo, u Srbiji izgleda da neki centri, praktično, moglo bi se reći "prodaju dečije duše" raznoraznim sektašima. Stvarno mislim da, bez obzira na to što se u nekim drugim stvarima ne razumemo ili ne slažemo, ovo jeste jako bitno pitanje, jer se radi o budućnosti, ne samo fizičkoj, nego duševnoj, duhovnoj budućnosti čitave nacije, i da je najgori vid manipulacije ovog trenutka manipulacija decom, koja postaju žrtva verskih sekti, koje ovde krajnje nekažnjeno haraju Srbijom. Utoliko vas ministre molim da uvažite ovaj amandman.
Hvala. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na naslov iznad člana 23. i na član 23. amandman, sa ispravkom, zajedno su podneli narodni poslanici Donka Banović, Miloš Radulović i Aleksandar Pejčić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman, sa ispravkom, pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Miloš Radulović.
Ovaj amandman u suštini prati analogiju prethodnog amandmana, jer predlog DSS je da se oba ova člana objedine u jedan član, gde bi bila diskriminacija na osnovu starosne dobi. Iznenađuje da stvarno nemate sluha i razumevanja za ovakav član i za ovakav amandman. Međutim, činjenica je da je ovaj zakon, Predlog zakona o diskriminaciji, došao u Skupštinu, pre svega, pod pritiskom gej lobija, koji je tražio da uđe, iako imamo mišljenja verskih zajednica, stručne javnosti – nije bilo rasprave o ovome. Međutim, Vlada je procenila, a pitanje zašto je to Vlada uradila, da ovaj zakon stavi u skupštinsku proceduru. Pri tome imamo toliko problema, ekonomska kriza, da narod očekuje da ovde u Skupštini vodimo raspravu i zajedno svi učestvujemo u tome da se donesu adekvatne mere za prevazilaženje krize. Očigledno je da vi, u sprezi sa medijima, pre svega, želite da skrenete pažnju na trenutak u kome se nalaze građani Srbije, da već tri dana raspravljamo o ovom zakonu, a narod ne može da čeka, jer imamo takvu situaciju i krizu.
Da li još neko želi reč? Gospodin Vlatko Ratković. Izvolite.
Zahvaljujem. Smatram da je amandman koji su podneli kolege Donka Banović, Miloš Radulović i Aleksandar Pejčić neprihvatljiv. On traži brisanje člana 23. Predloga zakona. Član 23. se odnosi na diskriminaciju na osnovu starosnog doba, odnosno zabranu diskriminacije starih osoba. Smatramo da je necelishodno i spajanje u prethodnom amandmanu ove dve kategorije – dece i starih ljudi. Smatramo da su to posebno ranjive grupe i da ovaj zakon mora preventivno da deluje u zaštiti kako dece tako i starih. Dakle, član je lociranu poglavlju trećem – posebni slučajevi diskriminacije i time dat značaj na zaštiti ove kategorije našeg stanovništva, a to su stari. Iz tih razloga amandman je neprihvatljiv. Zahvaljujem.
Hvala. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 23. amandman je podnela narodni poslanik Aleksandra Janković. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima gospođa Aleksandra Janković.
Evo mene opet, za promenu. U članu 23, nakon 2. stava, dodaje se stav 3, koji glasi: "Zabranjena je diskriminacija na tržištu rada s obzirom na starosno doba. Garantuje se jednak pristup prilikom konkurisanja za zasnivanje radnog odnosa, bez obzira na starosno doba kandidata, ukoliko on/ona poseduje odgovarajuće profesionalne kvalifikacije, odnosno ispunjava uslove za obavljanje datog posla". Cilj ovog amandmana je da se spreči neopravdano pravljenje razlike i nejednako postupanje prema osobama koje konkurišu za određeno radno mesto, a samo na osnovu njihove starosne dobi, koje ne može biti garancija adekvatnog ispunjavanja radnih zadataka kod mlađih kandidata, niti prepreka za uspešno funkcionisanje onih kandidata koji po godinama, ali ne i po sposobnostima, pripadaju, uslovno rečeno, starijoj populaciji. Veliki broj ljudi srednjih godina ostaje bez posla, bilo zato što nije u mogućnosti da pronađe adekvatno zaposlenje na tržištu rada, bilo zato što je prestala potreba za njihovim radnim mestima u preduzećima i institucijama u kojima su uspešno radili, a u najavi je da će 10 hiljada ljudi mesečno ostajati bez posla. Sama kategorija starosnog doba ne može predstavljati osnov za diskriminaciju prilikom zapošljavanja, pri čemu je neophodno preciznije definisanje uzrasne granice za određena starosna doba. Termin - stari, nikako ne ukazuje koja je to donja ili gornja granica starosti, tako da se ne zna o kojoj kategoriji stanovništva se radi, da li su to penzioneri ili koje vrste, ili radno aktivni? Neprecizno definisanje uzrasne granice omogućava krajnju arbitrarnost u pristupu, te će za neke poslodavce stari biti već radnici od 40 godina.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 23. amandman je podnela narodni poslanik Ljiljana Miladinović. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 23. amandman je podneo poslanik Momir Marković. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Gospodin Momir Marković, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, član 23. je esencija, koncentracija diskriminacije upravo starih na koje se ovaj član odnosi. Pročitaću ga, pa ćemo ga analizirati zajedno. Kaže - Stari imaju pravo na dostojanstvene uslove života, bez diskriminacije. Da li su to oni stari koji su 40 godina stvarali ovu državu, a danas se hrane na narodnim kuhinjama? Da li su to oni stari koji su ugradili sebe u svih 40 godina, a danas ne mogu hleb sebi da obezbede? Da li su to oni stari koje viđamo 1. i 15. pred poštama u kilometarskim redovima? To su oni koji mogu da dođu do pošte da prime to malo crkavice. Posebno kaže - pravo na jednak pristup i zaštitu od zanemarivanja i uznemiravanja u korišćenju zdravstvenih i drugih javnih usluga. Dame i gospodo narodni poslanici, znate li koliko koštaju lekovi koje upravo ti stari moraju da koriste da bi produžili još koji dan svog života? Da li mogu ove penzije, mizerne penzije koje im ova vlada obezbeđuje, do kojih ih je i dovela, da zadovolje potrebe upravo za kupovinu lekova? Imam penzionerku, tašta mi je penzioner, ima solidnu penziju i gotovo cela penzija joj odlazi ne lekove. Hvala bogu da ima. Ima onih koji nemaju, koji imaju po četiri, osam hiljada, najveći je broj penzionera sa tim minimalnim penzijama. Da li mislite, gospodo, da nije cinično, da nije bezobrazno u članu 23. reći - zabranjena je diskriminacija?
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 24. amandman je podneo poslanik Božidar Delić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 25. amandman je podnela poslanik Gordana Pop-Lazić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima gospođa Pop-Lazić, podnosilac amandmana. Izvolite.
Dame i gospodo, član 25. odnosi se na diskriminaciju zbog političke pripadnosti. Mislim da je svima jasno, i građanima Srbije koji prate rad ovog parlamenta, da politička diskriminacija u ovoj zemlji postoji, samim tim što postoji u parlamentu. Jer ako diskriminišu nas ovde, predstavnike naroda, možete da zamislite šta rade onda sa ostalim ljudima, građanima Srbije, koji se deklarišu kao pripadnici jedne, druge ili treće političke partije, ali važno je da je opoziciona politička partija. Mi nemamo pravo na repliku, nemamo pravo da dođemo kuda hoćemo za govornicu, onoliko koliko nam ovi za nas daju, toliko možemo. Mnogo važnije od toga jeste 2. stav, na koji se moj amandman odnosi, gde u ime poslaničke grupe u podjednaku ravan stavljam fašiste, naciste, rasiste i globaliste. To su sve iste ideologije, sa istim ciljem. Obrazloženje je jasno. Po meni, globalizam je zlo podjednako kao i fašizam, i nacizam, i rasizam, i proizveo je brojne žalosne posledice koje je osetio i srpski narod, a potpuno iste kao i ove druge tri ideologije. NATO pakt nam je ostavio ono što nam je ostavio, posledice koje su, pretpostavljam da vi, ministre, treba da znate, a imam samo neke podatke, imam samo 20 sekundi da to kažem, ali recimo u Vranju se za 10 godina 12 puta uvećao broj obolelih od kancera. U narednoj deceniji kažu da se zbog posledice NATO bombardovanja očekuje dalji porast kancera kod odraslih i genetskih deformacija kod novorođenčadi. To je ta globalizacija i to nam je donela globalizacija, a vi hrlite ka toj ideologiji. Ništa dobro od toga nismo do sad videli, niti će iko videti. Taj eksperiment se ponavlja i u drugim zemljama, Srbija je samo bila prva.
Da li još neko želi reč po ovom amandmanu? (Ne) Na član 26. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Snežana Stojanović-Plavšić i Gordana Rajkov. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu prihvatili su amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 26. amandman je podneo narodni poslanik Gojko Radić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 27. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Čedomir Jovanović, Nenad Milić, Ivan Andrić, Vesna Pešić, Nataša Mićić, Slobodan Maraš, Nenad Prokić, Nebojša Ranđelović, Judita Popović, Kenan Hajdarević, Zoran Ostojić i Žarko Korać. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Narodni poslanik Zlata Đerić podnela je amandman kojim predlaže da se posle člana 27. doda novi član 27a. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima gospođa Zlata Đerić.
U ime poslaničke grupe Nova Srbija, podnela sam amandman na član 27. kojim se predviđa da se posle člana 27. doda novi član 27a. Taj član glasi ovako: „Zabranjena je diskriminacija među civilnim žrtvama rata“. Pre svega, pobrojane su sve diskriminacije predviđene ovim zakonom, moguće diskriminacije. Jedna diskriminacija je izvršena ovim zakonom upravo prema civilnim žrtvama rata. Civilne žrtve rata nikada nisu bile tako aktuelno diskriminisane kao što su u ovom trenutku. Slučajno, a ništa ipak nije slučajno, upravo juče smo obeležili desetogodišnjicu od početka čuvene akcije koja se, gle ironije, zvala „Milosrdni anđeo“. Niko nam se kroz čitavu istoriju srpskog naroda nije tako narugao kao onaj ko je smislio naziv za operaciju NATO bombardovanja „Milosrdni anđeo“. To je bio najgori mogući šamar pre onog samog čina bombardovanja koji nas je za dugo vreme unakazio. Civilne žrtve rata, pre svega mislim na civilne žrtve NATO bombardovanja, svakoga dana se uvećavaju. Mi još nismo ni svesni koliki je to broj žrtava. Mi se ne bavimo ozbiljnim istraživanjima posledica NATO bombardovanja. Reći ću vam ono što pouzdano znam: broj malignih oboljenja se povećao desetinu puta. Broj malignih oboljenja je pre svega zabrinjavajući među decom. Tim istraživanjem se niko ozbiljno ne bavi. Očajni roditelji traže načine u medicini, u alternativnoj medicini, razne farmaceutske mafije ih provlače kroz svoje ruke – a ovde niko ozbiljno ne uzima ozbiljno to pitanje da se njime bavi. Italijani naravno brinu, gospođo Pop-Lazić, to pouzdano znam. Zato vas molim da zaista ovaj amandman prihvatite i time izjednačite ove sve brojnije žrtve, civilne žrtve rata, bar ovim zakonom, sa svim ostalim žrtvama diskriminacije o kojima smo toliko govorili. Pre svega, to vam govorim u ime roditelja dece koja jesu žrtve posledica NATO bombardovanja, jer sam i ja jedan od tih roditelja.
Hvala. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 28. amandman u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanici Oto Kišmarton i Marina Raguš. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Gospođica Marina Raguš.
Gospodine predsedavajući, moje vreme teče, a nisam ni prišla govornici, te vas molim da uvažite to. Hvala vam puno, gospodine Novakoviću. Dakle, mi smo se zaista trudili. Imate obrazloženje ovog amandmana. Mislimo da je to neustavna kategorija, kao kada je reč i o svim ostalim poverenicima, dakle ne temelje se u najvišem zakonodavnom aktu države Srbije. Međutim, ono na šta bih zaista i konačno trebalo da skrenemo pažnju, nadam se zaista da ću ovih minut i 27 sekundi uspeti da konačno završim priču koju sam počela pre neki dan. Prvo, još jedan apel na kolege iz vladajuće koalicije koja čini vlast u Srbiji – 15 minuta je možda previše za obrazlaganje amandmana, ali priznaćete svi dva minuta je premalo. Država Srbija se zaista nalazi u istorijski, ekonomski i socijalno teškim trenucima kakvi su retko zabeleženi ili možda nezabeleženi u poslednjih dvadesetak godina. Porast nezaposlenosti, nemogućnost da se odgovori na svakodnevne izazove, dovešće sve nas građane Srbije u jednu istu situaciju – neće postojati porodica u Srbiji koja neće biti dotaknuta nesrećom. Ono što konačno i na kraju ovog mog današnjeg pokušaja izlaganja na temu amandmana na predloženi zakon želim da kažem – da poslanička grupa SRS će pokrenuti inicijativu za osnivanje pododbora, na osnovu člana 40. poslovnika o radu Narodne skupštine, koji će se baviti zaštitom ljudskih i manjinskih prava. To je deo odgovora koji ste mi, uvaženi gospodine ministre, ostali dužni – kako to da demokratska vlast, od stupanja na političku scenu u smislu vlasti, nije napravila. Evo, poslanička grupa SRS će napraviti to. Gospodine Novakoviću, evo završavam misao. Mi apelujemo sada na državljane Srbije – da upute sve podneske na pododbor za zaštitu ljudskih i manjinskih prava. Čini se da će tu biti dosta posla.
Na naslov i podnaslov iznad člana 28. i na član 28. amandman je podneo narodni poslanik Božidar Delić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Ne. Na član 28. amandman je podneo poslanik Meho Omerović. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima gospodin Omerović.
Zahvaljujem, gospodine predsedniče. Uvažene dame i gospodo, kolege poslanici, poštovani gospodine ministre, amandmanom koji sam podneo na član 28. želeo sam da preciziram odredbe zakona koje regulišu uslove za izbor poverenika. U članu 28. u stavu 4. tačka 2. navedeno je "da kandidat imanje najmanje 10 godina iskustva na pravnim poslovima u oblasti zaštite ljudskih prava". U amandmanu koji sam predložio naglašavam da ima najmanje 10 godina iskustva na pravnim poslovima u oblasti koja je od značaja za obavljanje poslova iz nadležnosti poverenika. Dodat je drugi stav posle tačke 3. koji glasi: "4. da je afirmisan u oblasti zaštite ljudskih prava". Amandmanom se ublažava imperativno postavljena odredba o potrebnom radnom iskustvu u oblasti zaštite ljudskih prava, koja bi prilikom razmatranja, prilikom dokaza materijala i biografskih podataka za kandidate o radnom iskustvu mogla da dovede do različitih tumačenja, ocena i osporavanja. Svrsishodnije je da kandidati u svojoj prijavi, pored podnošenja dokaza o potrebnoj dužini radnog iskustva na pravnim poslovima, posebno ukažu na svoje angažovanje, afirmisanost i postignute rezultate u oblasti ljudskih prava. Na kraju napominjem da ima mnogo uglednih pravnika u preduzećima, u ustanovama, u centrima na primer za socijalnu zaštitu, pa i u ministarstvima gospodine ministre i svuda, koji nema sumnje da ispunjavaju ove uslove za izbor poverenika, ali je potrebno da tu svoju afirmisanost na zaštiti ljudskih prava, posebno, na primerima obrazlože u svojoj biografiji. To jeste suština ovog mog amandmana. Hvala.
Na član 28. amandman je podneo narodni poslanik Zlata Đerić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 28. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Aleksandar Pejčić, Vladimir Milentijević i Dragan Šormaz. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima Aleksandar Pejčić.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo poslanici, poštovani ministre, ja i moje kolege Vladimir Milentijević i Dragan Šormaz podneli smo amandman na član 28. Naime, zakon o zabrani diskriminacije uveo je jednu kategoriju, a to je kategorija poverenika za zaštitu ravnopravnosti. Tamo se navodi u zakonu da na predlog Odbora za ustavna pitanja njegovu kandidaturu prihvata ili ne prihvata Narodna skupština. Tamo se takođe navodi ko je reference i kriterijume mora da ispuni kandidat, a između ostalog – da bude pravnik, da ima 10 godina radnog iskustva i tačka 3, da ima visokomoralne kvalitete. Mi smo predložili da se tačka 3. briše iz jednog prostog razloga, pošto ne znamo ko procenjuje njegove visoke moralne kvalitete. Ko je to? Da li postoji komisija pri Odboru za ustavna pitanja? Da li je to neka imaginarna komisija? Mi u ovom zakonu ne vidimo ko to procenjuje. Takođe postoji mogućnost da u biografiji kandidat navede da je gej. Imao sam jednog kandidata. Da li taj kandidat ima visokomoralne kvalitete, ako u svojoj biografiji navede tu svoju seksualnu orijentaciju? To je pitanje za vas, gospodine ministre. Na koji način vi klasifikujete visoke moralne kvalitete ovih kandidata? Iz tih razloga predložili smo da se tačka 3. briše, jer nemamo preciznu odredbu ko u stvari određuje visoke moralne kvalitete. Još jedna druga stvar, kada pričamo o diskriminaciji, onda vam moram reći – da je sa ove strane (pokazuje na svoju levu stranu) 13 poslanika, a sa ove 43, i to je diskriminacija.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 29. amandman u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanici Gojko Radić, Vladan Jeremić i Saša Maksimović. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima gospodin Saša Maksimović.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovano predsedništvo, gospodine ministar, amandman kojim se predviđa brisanje člana 29, a koji sam podneo u ime poslaničke grupe Napred Srbijo-Tomislav Nikolić, jeste ništa drugo nego upodobljavanje Predloga zakona sa prethodnim amandmanom na član 28, a koji je podneo narodni poslanik Božidar Delić. Zabrana diskriminacije, tj. načelo jednake zaštite prava i sloboda jesu osnovne vrednosti pravnog poretka i društva u celini. U osnovi je posao zaštitnika građana identičan posao kao i poverenika za zaštitu ravnopravnosti, bez obzira šta vi rekli. Zaštitnik prava građana štaviše ima četiri zamenika, od kojih bi jedan svakako mogao da obavlja poslove vezane za zabranu diskriminacije. Iako Predlog zakona sa poverenikom kao rešenje jeste po preporuci Komisije za rasizam i netoleranciju Saveta Evrope, i predlog sa zaštitnikom građana, odnosnom njegovim zamenikom, koji predlaže poslanički klub Napred Srbijo-Tomislava Nikolića takođe je u potpunosti usklađen sa tom preporukom, ali mnogo manje košta. Poštovani građani Srbije, to je nekih 40-ak miliona dinara za poverenika, administraciju, plus automobili, kancelarije, kancelarijski materijal i oprema itd. Sve mi se čini da na svaki treći zakon otprilike sledi osnivanje jedne nove agencije, znači, sledi nam agencija za reciklažu, agencija za zaštitu životne sredine, to već imamo, pa sve ostale agencije koje nam dolaze, 29.000 radnika u državnoj administraciji, a vi pričate o nekom smanjenju. U međuvremenu povećavate administraciju, odnosno zapošljavate nove ljude u novoosnovanim agencijama. SNS se zalaže za smanjenje državne administracije i javne potrošnje, a ne za povećanje, što ste vi praktično i predvideli Predlogom zakona o zabrani diskriminacije, što je nedopustivo u uslovima ekonomske krize, a pogotovo što nas očekuje rebalans budžeta Republike.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na naslov iznad člana 30. i na član 30. amandman je podneo narodni poslanik Predrag Mijatović. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima gospodin Predrag Mijatović.
Dame i gospodo narodni poslanici, za set amandmana koje smo podneli u ime SNS-Tomislav Nikolić objašnjenja će biti vrlo slična, ali će valjda i Ministarstvo eventualno i prihvatiti taj amandman, jer se radi o... Zamolio bih vas da umirite gospodu. (Predsedavajući: Po ko zna koji put, molim vas da omogućite atmosferu prigodnu da se govornik obrati, koja dolikuje Skupštini.) Dobro, u redu, i ta muzika je dosta prijatna koju puštate. Amandman se odnosi na naslov i podnaslov člana 30. i odnosi se na prestanak mandata poverenika, a u vezi je sa amandmanom generala Delića i u vezi sa amandmanom na član 1. koji je podnela poslanička grupa DSS, gospodin Aligrudić i Donka Banović, odnosno to je izbor poverenika. Evropska komisija je i preporuci broj 2. iz 1997. godine za rasizam i netoleranciju dala preporuku da ovu funkciju može obavljati poverenik, njegov zamenik ili određeni parlamentarni odbor, ili eventualno zaštitnik građana. U ovoj situaciji ekonomske krize i nadolazeće plime ekonomske krize, kad se od građana očekuje stezanje kaiša i kad Vlada predlaže određene mere, koje će, moram priznati, prilično srušiti standard građana, smanjenje plate, porez na dohodak iznad 20.000, mislim da je potpuno, što su i moje kolege do sada iznele, necelishodno formiranje nove službe u okviru ministarstva, koja će kao što je rečeno povećati za nekih 30-40% službenika sa svom pratećom opremom. Mislim da je to i necelishodno, a može da u ovom trenutku, ako nije pregrubo rečeno, i amoralno uvoditi novog poverenika, novu službu u naš pravni sistem.
Zahvaljujem. Prošlo je vreme. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 30. amandman u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanici Igor Bečić i Bojan Mladenović. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 30. amandman je podneo narodni poslanik Meho Omerović.Odbor za pravosuđe i upravu je prihvatio amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima gospodin Omerović.
Gospodine predsedavajući, ovaj amandman se odnosi na član koji govori o prestanku mandata poverenika, odnosno o uslovima za njegovo razrešenje. Predložio sam da se promeni tačka 2. koja u Predlogu zakona glasi da se poverenik razrešava dužnosti ''kada se pravosnažnom odlukom suda utvrdi da je poverenik počinio krivično delo za koje se može izreći kazna zatvora u trajanju od pet godina ili teža zatvorska kazna''. Predložio sam da stoji "ako pravosnažnom odlukom bude osuđen na krivično delo na kaznu zatvora koja ga čini nedostojnim ili nepodobnim za obavljanje ove funkcije". Mislim da je Krivičnim zakonikom predviđen čitav niz veoma ozbiljnih krivičnih dela za koje je propisana kazna u trajanju kraćem od pet godina, a koja su potpuno nespojiva sa obavljanjem dužnosti poverenika. Zbog toga je ovim amandmanom i predloženo rešenje koje predviđaju, podsetio bih, gospodine ministre, i zakoni koje smo već usvojili, a odnose se na zaštitnika građana i na poverenika za dostupnost informacija od javnog značaja. Radi ujednačenosti propisa, ali i suštinski mislim da je ovaj moj amandman ispravniji, jer izabrani poverenik, sad ću preći na jedan, čini mi se, razumljiviji rečnik, može biti osuđen za krivično delo za koje je predviđena kazna manja od pet godina. Navešću vam samo neka krivična dela za koja se u Krivičnom zakoniku predviđa kazna manja od pet godina: krađa, pronevera, iznuda – do tri godine zatvora. Teška telesna povreda – do pet godina, napuštanje nemoćnog lica – do tri godine zatvora, nepružanje pomoći licu u opasnosti – do jedne godine zatvora, povreda ravnopravnosti – do tri godine zatvora, zlostavljanje i mučenje – do jedne godine zatvora. Može li lice koje je napravilo ovakvu vrstu krivičnog dela, a za koje je predviđena kazna manja od pet godina zatvora, da ostane na funkciji poverenika? Mislim da ne može, jer ga to krivično delo čini nedostojnim za obavljanje funkcije poverenika i u tom smislu ide i moj predloženi amandman koji je prihvatio Odbor za pravosuđe i državnu upravu, prihvatio Zakonodavni odbor i mislim da bi i Ministarstvo koje vi predstavljate moglo da postupi na isti način. Hvala.
Hvala. Da li još neko želi reč? (Ne.) Narodni poslanik Meho Omerović je podneo amandman kojim predlaže da se posle člana 30. dodaju novi naslovi i novi članovi 30a i 30b. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, ali da nije podnet u skladu sa članom 147. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine. Reč ima gospodin Omerović.
Izvinjavam se, znam da ste svi na kraju i na izmaku snaga. Prvo, želeo bih da istaknem, gospodine ministre, poštovani predsedavajući, da u izveštaju Zakonodavnog odbora postoji greška. Meni je žao što moj uvaženi kolega Vlatko nije trenutno tu prisutan, on je predsednik Zakonodavnog odbora, jer Zakonodavni odbor je rekao da ovaj amandman, kojim posle člana 30. dodajem dva nova člana, jeste pravno moguć, ali da nije u skladu sa Poslovnikom. Verovatno aludirajući na to da sam imao amandman na član 30. Međutim, poštovani prijatelji, dame i gospodo iz Zakonodavnog odbora, svi ste vi diplomirani pravnici i morate da znate metodologiju pisanja amandmana u Skupštini Republike Srbije. Kad neko podnese amandman na član 30, a posle drugim amandmanom posle člana 30. dodaje dva nova člana, to nisu dva amandmana na isti član Predloga zakona. Molim vas da ubuduće budete pažljiviji. U dva nova člana sam predložio da se predvidi i zamenik poverenika, koji u Predlogu zakona ne postoji. Da ne bude zabune, ako već uspostavljamo institut poverenika, kao nezavisni samostalni organ koji odgovara samo nama, Narodnoj skupštini Republike Srbije, onda je sasvim logično da mora da ima i svog zamenika. Zašto? Zato što će taj zamenik u slučaju sprečenosti poverenika takođe odgovarati nama odnosno Narodnoj skupštini. Predlogom zakona je predviđeno da postoje tri pomoćnika poverenika. Međutim, gospodine ministre, pomoćnike poverenika ne bira Narodna skupština. Dakle, ne mogu odgovarati Narodnoj skupštini. Zato sam amandmanom predvideo da Skupština, pored poverenika, bira i zamenika poverenika, a da se broj pomoćnika poverenika sa tri smanji na dva. Time se, uslovno rečeno, ne povećava administracija ili troškovi odnosno finansiranje ove institucije, a mislim da bi ova institucija poverenika mogla da dobije na svom pravom značaju i da bi mogla da ima onaj svoj pravi i stvarni oblik.
Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Na član 31. amandman u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanici Jelena Budimirović, Vučeta Tošković i Filip Stojanović. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima gospođica Jelena Budimirović.
U ime poslaničke grupe Napred Srbijo podnela sam amandman kojim se predlaže brisanje člana 31. Predloga zakona. Član 31. se odnosi na položaj i platu poverenika za zaštitu ravnopravnosti. Srpska napredna stranka smatra da je nepotrebno uvoditi posebne institucije za zaštitu ravnopravnosti i potpuno je neprihvatljivo, u uslovima ekonomske krize, uvećavati državnu administraciju. Formiranjem institucije za zaštitu ravnopravnosti, koju čine poverenik i stručna služba koja mu pomaže u vršenju njegovih nadležnosti, Vlada je još jednom pokazala da nije socijalno odgovorna i da nije sposobna da se izbori sa ekonomskom krizom. Naprotiv, ponaša se vrlo rasipnički. Umesto da se pribegne ekonomičnijem rešenju, Vlada će sprovođenjem ovog zakona opteretiti budžet za 40 miliona dinara. Poverenik bi po ovom predlogu zakona imao pravo na platu jednaku plati sudija Vrhovnog kasacionog suda, kao i pravo na nadoknadu troškova nastalih u vezi sa vršenjem svoje funkcije, a državni aparat će se uvećati za 30 do 40 službenika, koji će u svojstvu stručne službe pomagati povereniku u vršenju njegovih nadležnosti. Umesto bahatog razbacivanja, poslanički klub Napred Srbijo smatra da bi Vlada trebalo da se opredeli za ekonomičnije rešenje. Osim skupštinskog odbora za ravnopravnost polova, o ravnopravnom tretmanu i dostupnosti prava svim građanima bez diskriminacije bi trebalo da se stara zaštitnik građana, koji ima četiri zamenika i stručnu službu. Na taj način bi se sprečilo bespotrebno umnožavanje državne administracije i povećanje javne potrošnje u vreme ekonomske krize, u kome svakodnevnom veliki broj ljudi ostaje bez posla. (Tokom ovog govora poslanici SRS lupali o klupe.)
Hvala, gospođice Budimirović. Reč ima gospodin Filip Stojanović po istom amandmanu.
Poštovani narodni poslanici, dame i gospodo, poštovani ministre, podneo sam amandman na član 31. Predloga zakona o zabrani diskriminacije. Namera SRS kroz ovaj i slične amandmane jeste da ukaže na besmislenost ili nepotrebnost ovog zakona. Ustav Republike Srbije kroz svoje odredbe predvideo je sve neophodne norme, izgradio sve neophodne mehanizme kojim bi se ostvarila prava i slobode građana, odnosno sprečava svaki vid diskriminacije. Po mišljenju SRS, besmisleno je da neustavnim kategorijama poverenika obezbeđujemo ostvarivanje ustavnih mehanizama o zaštiti ljudskih prava i sloboda. Srbija ima sve potrebne institucije koje ovaj posao moraju da rade, stvar je samo političke volje izvršne vlasti koja očigledno ne postoji, a i ako postoji ne prepoznaje i nije u funkciji srpskih nacionalnih interesa, nego u funkciji razgradnje srpskog nacionalnog bića.
Da li još neko želi reč? Ne. Na naslov iznad člana 31. i na član 31. amandman je podneo narodni poslanik Meho Omerović. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 32. amandman, u istovetnom tekstu, podneli sunarodni poslanici Zoran Babić, Dragan Čolić i Marina Toman. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima gospođica Marina Toman.
Dame i gospodo, amandman predviđa brisanje člana 32. Nastao je kao logičan sled prethodnih amandmana, odnosno da je poverenik neustavna kategorija i da diskriminacijom treba da se bave pravosudni organi, a takođe i zaštitnik građana. S druge strane, ako i to ostvarimo po strani, ne treba nikako da zaboravimo tešku ekonomsku situaciju i neprimereno povećavanje administracije. Srbija je država koja ima preglomaznu državnu upravu. Prema podacima iz 2007. godine, državni aparat na godišnjem nivou koštao je građane Srbije 42 milijarde dinara. Na plate administracije Srbija je tad izdvajala 10% BDP, a jedna Bugarska, recimo, tek 3,5%. Danas, kada prema optimističkim prognozama rast BDP će biti svega 0,5%, udeo zarada će biti veći. S druge strane, državni aparat će u odnosu na 2007. godinu povećao. Znači, na jednoj strani imamo veoma veliki broj agencija, negde oko 14, imamo raznorazne uprave, veliki broj ministarstava, a na drugoj strani ekonomsku krizu koja dodatno urušava ionako urušenu privredu i negde u sredini zahtev da se formira institucija poverenika za ravnopravnost. Ova institucija imaće stručnu službu, tri pomoćnika. Ovoj instituciji, pored plata, moraju da se obezbede sredstva za rad, prostor itd, a sve to zahteva dodatne izdatke. Da li je onda pošteno prema građanima Srbije, koji se svakodnevno suočavaju sa dilemom kako preživeti, formiranje ove institucije? Da li je to pošteno ako se građanima preti uvođenjem socijalnog poreza, zamrzavanjem radnih sporova, povećanjem poreza na plate sa 12 na 20%? Ne predstavlja li to svojevrstan vid diskriminacije građana Srbije? Nije li to poruka – stegnite kaiš, jer ćemo teret ekonomske krize da svalimo na vaša leđa.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodina ministra nema u sali, na osnovu člana 147. poslovnika o radu Narodne skupštine Republike Srbije, u ime poslaničkog kluba Napred Srbijo-Tomislava Nikolića podneo sam amandman na Predlog zakona o zabrani diskriminacije. Amandman se odnosi na brisanje člana 32. ovog predloga zakona, odnosno ukidanje stručne službe poverenika i njegovih pomoćnika, koja će, ukoliko usvojite ovakav zakon, građane Srbije koštati dodatnih 40 miliona dinara. Za taj novac možete, na primer, u jednoj Vrnjačkoj Banji da izgradite još jedan dečiji vrtić, da neka deca ne budu stvarno diskriminisana višemesečnim čekanjem u redovima za vrtić. Za 40 miliona dinara može da se kupi aparat za magnetnu rezonancu, neophodan za rano otkrivanje karcinoma grlića materice, da više ne budemo prvi u Evropi po smrtnosti naših majki, sestara, supruga. Za 40 miliona dinara može da se opremi još mnogo škola u Srbiji, da sva naša deca imaju istu šansu za edukovanje i napredovanje. Ovakvom finansijskom podrškom ženama, deci i bolesnima, vi bi na delu pokazali borbu protiv diskriminacije. Ali ne, vi ste odabrali da sa tih 40 miliona dinara dodatno častite vaše partijske kolege, da dodatno nahranite ionako glomaznu administraciju. Zbog toga poslanici SNS, odnosno poslaničkog kluba Napred Srbijo-Tomislav Nikolić neće glasati za ovaj predlog zakona.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 32. amandman je podneo poslanik Meho Omerović. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 32. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Arsen Đurić, Donka Banović i Nikola Lazić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima gospodin Nikola Lazić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, prvo želeo bih da pohvalim predstavnike ministarstva koji vrlo savesno danas sede i slušaju raspravu o amandmanima. Mislim da bi bilo mnogo bolje da su toliko strpljenje predstavnici Ministarstva pokazali kada je u pitanju organizacija javne rasprave i pozivanje svih društvenih činilaca na tu raspravu. Mislimo da bismo time imali mnogo harmoničniji Predlog zakona i samim tim bismo imali mnogo manji broj amandmana. Argumentacija prethodnih govornika, koji su govorili o glomaznosti i skupoći državne administracije i novom usložnjavanju predviđenom uvođenjem funkcije poverenika, upravo govore u prilog amandmana DSS koji je predvideo da poslove poverenika za borbu protiv diskriminacije obavlja zaštitnik građana, jer bi on to mogao odmah da počne da čini, dok se predviđa da poverenik preuzme ovu dužnost tek 2010. godine, s jedne strane. S druge strane, svakako ne bi došlo do novih zapošljavanja i novog usložnjavanja administracije. Naravno, kako taj amandman nije usvojen, ovo je alternativni amandman koji predviđa da poverenik, umesto tri pomoćnika, ima jednog pomoćnika. Svakako, mislim da za početak i za neki obim posla koji bi se u ovom prvobitnom periodu radio sasvim je dovoljno da ima jednog pomoćnika, a ukoliko potreba bude nalagala, to svakako može i da se uveća.
Da li još neko želi reč? (Ne) Na naslov iznad člana 33. i na član 33. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Antić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Zoran Antić.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandmana na član 33. Ovaj amandman odnosi se na poverenika za zaštitu ravnopravnosti i na zalaganje SNS Tomislava Nikolića da se izvrše maksimalne uštede i u budžetu, i kada su u pitanju javni rashodi države i Vlade, i da se na svaki način privatni i državni sektor stave u ravnopravni položaj. Da bih, na neki način, uspeo da vas ubedim, pripremio sam par podataka koji će, nadam se, zabrinuti Vladu i predstavnike ministarstva. Znači, po Nacionalnoj službi zapošljavanja imao dosta rastegljiv podatak da mesečno gubimo od tri hiljade do čak 10.000 radnih mesta, po sindikatima je ova veća brojka od 10.000 radnih mesta. Po njima, u toku ove godine izgubićemo blizu 100.000 radnih mesta. Činjenica je da trenutno imamo blokiranih blizu 60.000, što malih što srednjih preduzeća, da verovatno jedna polovina i neće uspeti da izađe iz blokade, da ih čeka likvidacija, da svako od tih preduzeća ima od tri do četiri zaposlena, samo tu imamo problematičnih stotinak hiljada radnih mesta, da imamo veliki broj firmi koje su u restruktuiranju i veliki broj radnih mesta u tim firmama – blizu 52.000 po podacima sindikata i da, na žalost, i one firme koje su privatizovane, prolazi im rok koji suimali da sačuvaju radnike, znači, one tri godine koje su imali obaveze i sa te strane možemo da očekujemo gubitak radnih mesta. Prema tome, ako u ovom trenutku u privatnoj privredi ... (Predsedavajući: Vreme, gospodine Antiću.) gubimo radna mesta, nelogično je da država istrajava na novim zapošljavanjima i novim troškovima.
Da li još neko želi reč? (Ne) Na član 33. amandman je podnela narodni poslanik Lidija Dimitrijević. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodna poslanica Lidija Dimitrijević.
Dame i gospodo narodni poslanici, amandmanom koji sam podnela na član 33. predložila sam brisanje ovog člana u celosti. Član 33. odnosi se na nadležnost poverenika za zaštitu ravnopravnosti, koji se ustanovljava ovim zakonom kao samostalni državni organ. Član 33. kaže da poverenik: 1. prima i razmatra pritužbe zbog povreda odredaba ovog zakona i daje mišljenja i preporuke u konkretnim slučajevima i izriče mere u skladu sa članom 40. ovog zakona; 2. podnosiocu pritužbe pruža informacije o njegovom pravu i mogućnostima pokretanja sudskog ili drugog postupka zaštite, odnosno preporučuje postupak mirenja. Dalje je pobrojano svih 9 tačaka u kojima su navedene nadležnosti poverenika. Stav SRS je da u uslovima ekonomske krize ne treba povećavati državnu administraciju, samim tim izazivati povećanje javne potrošnje, naročito ako se radi o izmišljanju novih državnih organa koji su, pored svega, i protivustavna kategorija, tj. nisu predviđeni Ustavom. Ustanovljavanjem poverenika za zaštitu ravnopravnosti dolazi do dupliranja nadležnosti, jer sve što se ovim predlogom zakona stavlja u nadležnost povereniku, treba da bude u nadležnosti pravosudnih organa, a pored toga postoji i zaštitnik građana. Mislim da su naslovi u štampi, koje smo ovih dana bili u prilici da vidimo, o smanjenju broja ministarstava, samo prazne priče. Istinsko rešenje za ublažavanje posledica ekonomske krize ova vlada nema.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na naslov iznad člana 34. i na član 34. amandman je podneo narodni poslanik Mileta Poskurica. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 34. amandman je podnela poslanik Dušanka Plećević. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima gospođa Dušanka Plećević.
Dame i gospodo narodni poslanici, podnela sam amandman na član 34. koji glasi – član 34. briše se. Ovaj član glasi – poverenik donosi poslovnik o radu kojim se bliže određuje način njegovog rada i postupanja. Poverenik za zaštitu ravnopravnosti nije predviđen Ustavom Republike Srbije i predstavlja protivustavnu kategoriju. Zaštitom ravnopravnosti treba, pre svega, da se bave pravosudni organi i zaštitnik građana. Funkcija zaštitnika građana je, osim što treba da štiti građane od samovolje državne uprave, opstrukcije, korupcije i drugih nezakonitosti, i da štiti građane od diskriminacije. Uvođenje institucije poverenika za zaštitu ravnopravnosti prati formiranje stručnih službi i dodatno zapošljavanje u državnoj administraciji, u kojoj već ima preveliki broj zaposlenih. Od dolaska DOS-a na vlast u raznim koalicionim varijantama dodatno je zapošljeno oko 20 hiljada radnika u državnoj administraciji. U obrazloženju razloga za donošenje ovog zakona se kaže da se oni nalaze u poštovanju međunarodnih standarda i obaveza preuzetih ratifikacijama međunarodnih ugovora, pre svega onih koji se odnose na garancije ljudskih prava i sloboda, harmonizacije našeg zakonodavstva sa dokumentom "Aki komuniter", kao i za nepostojanje integralnog sistema zaštite od diskriminacije u pravnom sistemu Republike Srbije, kojim bi bili utvrđeni opšti uslovi, mere i instrumenti koji bi omogućili još efikasniju borbu protiv diskriminacije. Ovo, najblaže rečeno, nije tačno. Svi zakoni Republike Srbije su, počevši od Ustava, oduvek bili i jesu zasnovani na demokratskim principima, principima ravnopravnosti građana, nacija, manjina, verskih zajednica, etničkih grupa, što ih automatski karakteriše kao antidiskriminacione. Nije jasno šta je predlagač zakona imao na umu kada je dao ovakvo obrazloženje.
Hvala. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na naslov i podnaslov iznad člana 35. i na član 35. amandman je podneo narodni poslanik Milan Knežević. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Milan Knežević.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predsedavajući, ispred poslaničkog kluba Napred Srbijo podneo sam amandman na član 35. zakona, koji se odnosi da se podnaslov i član 35. brišu. U suštini, ovaj moj amandman čini celinu sa amandmanima mojih kolega koji su prethodno izneli, a u načelnoj raspravi izneli smo da poslanički klub Napred Srbijo – Tomislav Nikolić smatra da uvođenje instituta poverenika nije dobro iz dva razloga. Prvo, taj isti posao može kvalitetno da odradi, uz odgovarajuću organizaciju Zaštitnik građana. S druge strane, imamo pravosudne organe koji mogu isto to na odgovarajući način kvalitetno da rade, a druga stavka jeste racionalizacija. Tako da ne samo moj amandman, nego amandmani svih poslanika koji se odnose na institut poverenika koje su podnele moje kolege iz poslaničkog kluba Napred Srbijo predstavlja poboljšanje ovog zakona, jednu racionalizaciju koja nam je neophodna u ovom vremenu. U suštini, niz ovih amandmana ima za svrhu da poboljšamo kvalitet ovog zakona. Hvala. (Tokom ovog govora poslanici SRS lupali o klupe.)
Hvala vama i izvinite na lupnjavi. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 35. amandman je podneo poslanik Zoran Krasić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Mislim da je ovaj zakon pisao čovek koji nema pojma šta su ljudska prava. Gospodine ministre, preporučio bih vam nekoliko knjiga, u mom izboru na prvom mestu je knjiga prof. Dragana Stojanovića – sudije Ustavnog suda, koji je doktorirao koristeći pre svega primere iz nemačke teorije i prakse o ljudskim pravima, o individualnim pravima, o tome koja su apsolutna, koja nisu apsolutna, i da vas više ne zamaram time. Moram da skrenem pažnju javnosti mi, pored Zaštitnika građana koji se stara o ljudskim pravima, moram da vam kažem da je i diskriminacija pre svega radnja kojom se krše neka garantovana ljudska prava, tako da to pripada Zaštitniku građana u okviru njegove nadležnosti. Osim njega, tu postoje i pravosudni organi, upravni organi, postoji Ustavni sud i kategorija ustavne žalbe, čak do Evropskog suda za ljudska prava, gde postoji mogućnost da se predstavkom pokrene postupak radi zaštite ljudskih prava pojedinca. Naravno, ovde ste izabrali pogrešan koncept iz prostog razloga što ste, a ne znam šta vas je nagonilo na to, diskriminaciju pokušali da definišete zakonom, a znate i sami da su moje slobode i moja prava ograničena i omeđena vašim slobodama i vašim pravom. Posle ovog zakona ćete imati konflikt slobodai konflikt prava pojedinaca koji računaju na ono što im Ustav garantuje, što im Ustav jamči. Tu će nastati veliki problem. Ovo u praksi neće ličiti ni na šta, to moram da vam skrenem pažnju, jer ovaj zakon će biti neprimenljiv. (Predsedavajući: Hvala.) Još jedna rečenica, gospodine Novakoviću, biće interesantna za vas. U pravu postoje samo jedna kategorija kada je tuženi dužan da dokazuje, to je u slučaju klevete. Ovde ste promenili i načela dokaznog postupka i sve ste nakaradno postavili zato što vam je neko rekao da ova marginalna grupa, čija prava vi potencirate, treba da nas uvede u Evropu. Teško nama i teško Evropi.
Tri rečenice, ali ipak hvala. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 35. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Dragan Marković Palma, Petar Petrović i Jasmina Milošević. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 36. amandman, u istovetnom tekstu, podneli sunarodni poslanici Radica Jocić i Zoran Mašić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima gospođa Radica Jocić.
Dame i gospodo narodni poslanici, ispred poslaničke grupe SRS podnela sam amandman na član 36. Predloga zakona za zaštitu od diskriminacije. Član 36. inače u Predlogu zakona glasi: Poverenik postupa po pritužbi ukoliko postupak pred sudom po istoj stvari nije već pokrenut ili pravosnažno okončan. Poverenik ne postupa po pritužbi ako je očigledno da nema povrede prava na koju podnosilac ukazuje, ako je u istoj stvari već postupao a nisu ponuđeni novi dokazi, kao i ako utvrdi da je zbog proteka vremena od učinjene povrede prava nemoguće postići svrhu postupanja. Amandmanom sam tražila da se član 36. briše. SRS smatra da poverenik za zaštitu ravnopravnosti nije predviđen Ustavom Republike Srbije i predstavlja protivustavnu kategoriju. Zaštitom ravnopravnosti treba, pre svega, da se bave pravosudni organi i Zaštitnik građana sa svoja četiri zamenika. Više puta u raspravi, i u pojedinostima i u načelu, rečeno je da bi uvođenje kategorije poverenika za zaštitu ravnopravnosti predstavljalo samo još jedan način da se, koje li ironije, u vreme krize i štednje, poveća broj udomljenih partijskih kadrova, koji će primati platu, a neće ničim doprineti da se situacija u Srbiji, što se tiče zaštite od bilo kog oblika diskriminacije, popravi. O odnosu Vlade prema zaštiti od diskriminacije i zaštiti ljudskih prava govori i to da, ako uopšte zbog krize budu smanjili broj ministarstava, prvo na udaru prema današnjim pisanim medijima jeste upravo vaše ministarstvo, gospodine Čipliću.
Hvala. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na naslov iznad člana 37. i na član 37. amandman je podneo narodni poslanik Stefan Zankov. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Stefan Zankov.
Hvala, gospodine potpredsedniče. Dame i gospodo narodni poslanici, amandman koji sam podneo na član 37. Predloga zakona je logičan nastavak prethodnih amandmana koje je podnela SNS od člana 28, a tiču se poverenika za zaštitu ravnopravnosti. Jasno je da insistiramo da poslove poverenika za zaštitu ravnopravnosti obavlja zaštitnik građana, a nije mi jasno zašto niko iz vladajuće većine ili eventualno gospodin ministar nije ni pokušao da objasni zašto ovakvo jedno rešenje ne bi bilo prihvatljivo i za predlagača. Mislim i malopre sam govorio da ste to mesto već namenili nekome iz vladajuće koalicije, ali niste hteli da to bude vidljivo unapred u Predlogu zakona, pa je onda poslanička grupa ZES podnela amandmane kojima je ublažila uslove koje treba da ispunjavaju kandidati za ovo mesto, i još ste dozvolili sebi da predložite i mesto zamenika poverenika, jer verovatno niste mogli da podelite u okviru vladajuće koalicije ovo mesto, da tako kažem, a tu trgovinu će na kraju morati da plate građani Srbije. Sa još 30-40 lica koja će raditi u službi poverenika samo umnožavate administraciju, a ne rešavate nijedan problem diskriminacije u Srbiji i to je apsolutno sigurno. S druge strane, zaštitnik građana ima, mislim, četiri zamenika i službu koja bi mogla da se bavi poslom, jer se radi o vrlo sličnoj materiji. Ponavljam, država i lokalne samouprave treba da, u uslovima ekonomske i socijalne krize, štede, a ne da stalno traže od građana da stežu kaiš, jer je građanima i kurs dinara već obezvredio primanja. Završavam. Insistiramo na prihvatanju našeg koncepta, jer će država imati više koristi, a prava diskriminisanih i ugroženih neće biti ni na koji način nezaštićena. (Tokom ovog govora poslanici SRS lupali o klupe.)
Da li još neko želi po ovom amandmanu? (Ne.) Na član 37. amandman je podneo poslanik Radiša Ilić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Radiša Ilić.
Amandmanom na član 37. predlaže se brisanje člana 37, koji se odnosi na utvrđivanje činjeničnog stanja od strane poverenika. Dakle, poverenik preuzima ulogu, kako bih rekao, nekog velikog inkvizitora koji će da istražuje ko je uvredio, ko je opsovao, popreko pogledao, nagazio u gradskom prevozu, stavio mušicu u supu, polomio šnalu za kosu, zabranio da uđe u ženski toalet nekom pederu. I tako će lepo poverenik da se šunja, čeprka, sakuplja prijave, glumi Iliju Čvorovića, da vidi ko se to tamo drznuo da ugrožava homoseksualna ili pederska prava, zagarantovana svim mogućim evropskim dekoracijama, direktivama, konvencijama i, nažalost, i ovim zakonom u Srbiji. Zamislite da se razvode muž i žena, muž homoseksualac, žena normalna osoba, i ona voli muškarce kao i muž, i maloletna deca treba da pripadnu nekome od roditelja. Ako se kojim slučajem advokat supruge usudi da izjavi da je njen muž homoseksualac ili peder, i da bi podizanje deteta u tom bolesnom ambijentu bilo pogubno za dečiju psihu, ekspresno bi taj advokat završio karijeru, jer bi se našao pod udarom ovog zakona. Na kraju, svi smo očekivali da ćemo u Evropu zahvaljujući izvozu poljoprivrednih proizvoda, zdrave hrane, turističkoj ponudi, zdravoj pijaćoj vodi, kad ono... [[Isključen mikrofon.]]
Hvala. Vreme je isteklo. Na naslov iznad člana 38. i na član 38. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Antić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 38. amandman je podneo poslanik Slađan Mijaljević. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Slađan Mijaljević.
Poštovani predsedavajući, kolege, podneo sam amandman da se član 38. briše. Poverenik za zaštitu ravnopravnosti nije predviđen Ustavom Republike Srbije i predstavlja protivustavnu kategoriju. Zaštitom ravnopravnosti treba da se bave pravosudni organi i zaštitnik građana. Imamo na hiljade zakona i uredbi, ali je pitanje ko ih sprovodi i na koji način ljudi koji su povređeni mogu da tu neku svoju pravdu dovedu do razrešenja, odnosno na svoju povoljnost. Član 38. kaže - poverenik predlaže sprovođenje postupka mirenja u skladu sa zakonom kojim se uređuje postupak medijacije, a pre preduzimanja drugih radnji u postupku. Evo jednog primera, pre tri dana na knjižaru „Nikola Pašić“ neko je pucao iz vatrenog oružja, moju omiljenu knjižaru. Kada su zaposleni došli na posao i to videli, prijavili su policiji telefonom. Policija je tražila da se napiše pismeni zahtev da izađu da izvrše uviđaj. Mene zanima kako će poverenik da pomiri direktorku knjižare i onoga koji je pucao? Kolko će mu trebati vremena? Ko sve u Srbiji i na koji način određene izgrednike treba da privede pravdi, i da dovodi ili do određenog mirenja ili sprovođenja ovog zakona? Mi mislimo, a ovim amandmanima smo i dokazali, da je ovo zaista još jedno mrtvo slovo na papiru, još jedan zakon u seriji onih zakona i sa spiska kojima se traži od nekih institucija iz Evrope da se sprovedu u delo, od onih koji vas finansiraju na razne načine. A imali smo dijalog od pre dva-tri dana, gospodin Božidar Delić, imate sjajnu ideju, imate sponzore koji vas finansiraju, Sonja Biserko.... [[Isključen mikrofon.]]
Da li još neko želi reč? Reč ima Miroslav Markićević.
Poštovani potpredsedniče, gospodine ministre, poštovani građani Srbije, na kraju ove višednevne rasprave želim da u ime poslaničkog kluba Nove Srbije zaključim nekoliko stvari i uputim građanima Srbije nekoliko poruka. Rasprava o ovom zakonu je neminovno ujedinila Srbiju. Nažalost, sutra kada ovde bude glasano, to jedinstveno mišljenje građana Srbije, većinsko, neće se pokazati u sali. Samo želim nekoliko poruka da uputim svima nama na razmišljanje. Ima para za „Kviriju“, a nema za Filharmoniju. Ima para za „Kviriju“, a nema za invalide. Ima para za „Kviriju“, nema za lekove za decu obolelu od karcinoma. Želim da ovih 60 sekundi koje imam posvetim toj društvenoj manjini, očigledno diskriminisanoj od strane Vlade Republike Srbije, invalidima. Ima ih 800 hiljada. Oni nisu krivi što su invalidi. Svakome od nas se to, ne daj bože, može desiti sutra. Gospodine ministre, smanjite platu ministrima, smanjite platu poslanicima, smanjite platu svim funkcionerima u ovoj državi, od mesne zajednice do vrha. Nemojte da diskriminišete invalide, ako za boga znate. Ne navlačite gnev božiji na ovu jadnu zemlju.
Na naslov iznad člana 39. i na član 39. amandman je podneo narodni poslanik Oto Kišmarton. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 39. amandman je podneo poslanik Marko Milenković. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na naslov iznad člana 40. i na član 40. amandman je podneo narodni poslanik Veroljub Arsić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Gospodine Arsiću, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, mogu da vam kažem da ovaj način kako ste koncipirali ovaj zakon teško da je primenljiv u praksi. Znači, pravite jedan paralelan državni organ iako već postoji u našem zakonodavstvu i u praksi takav državni organ koji treba da se bavi jednim ovakvim poslom. Osim što će to biti jedan i te kako veliki finansijski izdatak za građane Srbije u vreme ekonomske krize, takođe smatram da one ne može dati efekta. Nemam puno vremena da pričam i da pravim uporedno kako bi izgledalo jedna ili druga opcija, ali samo mogu da vam kažem da naš narod i voli da se žali, da će taj poverenik da bude zatrpan raznim prijavama, zahtevima za preispitivanje, i sasvim sam siguran da će u tom moru zahteva jednostavno oni pravi primeri zloupotreba iz ove oblasti da budu zatrpani i do otklanjanja tih zloupotreba neće ni doći. Isto tako mogu da vam kažem kada je u pitanju zapadno zakonodavstvo, nemojte na njih u svemu da se ugledate, prilagođavajte našim uslovima i mogućnostima, zapad se protiv svetske ekonomske krize bori potrošnjom, naša država se bori štednjom, i to najviše u oblasti štednje kada je u pitanju javna potrošnja. Na ovaj način ovo svakako neće dati efekta, osim što ćemo da potrošimo četrdesetak miliona dinara godišnje.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 40. amandman je podneo poslanik Paja Momčilov. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Gospodin Paja Momčilov, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predsedavajući, poslanici SRS evo u dvanaestom satu rade neprekidno, dok se vi iz predsedništva smenjujete uredno i obnavljate svoju energiju, naravno, ona vam je i potrebna, pošto imate i izuzetno teške zadatke, a to su zadaci kerberski. Mi smo predložili naime da se član 40. briše. Besmislen je. Kada bih hteo sada da ga obrazlažem, da bi mogli građani da shvate o čemu se radi, proteklo bi mi samo vreme od dva minuta dok bih ispričao sadržinu tog člana, ali mi smatramo, upravo ću da kažem da je besmisleno da ovakav član postoji. Rekli smo sve, da poverenik ne treba da postoji i obrazložili smo dovoljno jasno zbog čega ne bi trebalo da postoji, zbog uvećanja administracije. Vi znate, 2000. godine državnih službenika koji opslužuju ovu vladu i ministarstva bilo je 8.000, a sada ih ima 21.000. Šta to u finansijskom pogledu znači ne treba ni da govorimo. Prema tome, imamo ovde i besmislenu odredbu da taj poverenik nekoga opominje. Zamislite, ako se desi situacija genocida i onda šta će da radi ovaj poverenik, on treba nekoga da opominje, ako bi se striktno primenjivao ovaj član zakona. Ovo je jedan dekadentan i licemeran zakon, koji nema podršku većine građana i to treba jasno kazati. Neću da kažem da je to i zakon koji je protiv dece usmeren, a deca su sigurno najveće bogatstvo jednog društva. Zna se i kojim svojim odredbama, gde vi promovišete homoseksualnost i te homoseksualne veze. Nažalost, biće on izgleda izglasan, kako većinom, tako i, mogu li samo da završim rečenicu jednu, imaćete i pomagače ovde. U jednoj emisiji je rečeno otprilike ovo: vi imate samo jednu ideju, imate sponzore koji vas finansiraju. Sonja Biserko je odgovorila – pa isti koji i vas finansiraju.
Da li još neko želi reč? Na član 41. amandman je podneo poslanik Jadranko Vuković. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Gospodine Vukoviću, izvolite.
Uvaženi gospodine Novakoviću, dame i gospodo narodni poslanici, u članu 41. predlagač kaže da svako ko je povređen diskriminatorskim postupanjem ima pravo da podnese tužbu sudu. Dalje kaže – u postupku se shodno primenjuju odredbe Zakona o parničnom postupku. Dalje kaže – postupak je hitan, i konačno – revizija je uvek dopuštena. Ispred SRS podneo sam amandman na ovaj član s predlogom da se briše. Zašto? Zato što je nejasno kako predlagač zamišlja da se u parničnom postupku suzbijaju genocid i etničko čišćenje, kao teški oblici diskriminacije iz člana 13. tačka 4. Predloga zakona. Zahvaljujem.
Da li još neko želi reč po ovom amandmanu? (Ne.) Na član 41. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Nikolić, Nikola Lazić i Donka Banović. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima gospođa Donka Banović. Izvolite.
Poštovano predsedništvo, kolege narodni poslanici, moram da izrazim sumnju da je ministar Čiplić više u stanju da prati naše diskusije. Moram da mu odam priznanje da je izdržljiv što se tiče sedenja, ali čini mi se da od jutros otkako smo počeli današnji rad nije nijednom izašao da prokomentariše neki amandman. Nemoguće je da baš svi naši amandmani ne zaslužuju malo pažnje. Ako se sećate, prihvatio je, valjda je Vlada prihvatila, mada to nije bilo jasno zato što je kolega Ratko Vlatković (Vlatko Ratković) prihvatio amandman. To je bilo malo neobično. Nisam reagovala, ministar je bio tu, tako da mislim da mu treba zaštita, možda zaštitnika građana. No, samo da se vratim na ovaj amandman. Dakle, DSS je još na prvi član ovog zakona predložila da ovaj zakon bude zakon o čijem će se sprovođenju starati zaštitnik građana. To je jedna institucija koja već postoji, koja je formirala svoju službu, ako se sećate, pre nekoliko meseci smo izabrali i pomoćnike zaštitnika građana. Dakle, ovo je pravljenje nekakvih paralelnih institucija, s tim što ovaj amandman koji sam podnela, to je da "ukoliko poverenik ustanovi da je neko lice pretrpelo diskriminaciju može da u njegovo ime podnese tužbu sudu". Mislim da nije loše da stoji i u članu 41. Tačno je da u članu 46. imamo otprilike isto, međutim, i u članu 41. koji nosi naslov – sudska nadležnost i postupak, nije dovoljno da stoji samo ovo što je pobrojano.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 45. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milica Radović, Donka Banović i Željko Tomić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 45. amandman je podnela narodni poslanik Aleksandra Janković. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 45. amandman je podneo poslanik Srđan Spasojević. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 45. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Miroslav Petković, Zoran Nikolić i Arsen Đurić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima gospodin Miroslav Petković.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, kolega Čipliću, poslanički klub DSS podneo je amandman na član 45. Nećete mi zameriti ako dozvolim ministru da prihvati amandman koji je podnela koleginica Donka Banović, kojim predlaže da se ovaj član briše, jer poslanička grupa DSS-a smatra da je potpuno neozbiljno uneti u jedan zakon odredbu – da tuženi snosi teret dokazivanja da je nevin pred zakonom. Obrazloženje koje smo dobili od Vlade u potpunosti ne zadovoljava poslanike DSS. Mislimo da ova odredba ne može ovako stajati u zakonu. Predložili smo brisanje ovog člana, a drugim amandmanom smo predložili dopunu ove zakonske odredbe. Nažalost, ovi amandmani nisu prihvaćeni. Mi smo zaista kroz 13 amandmana pokušali da popravimo Predlog zakona, ali očigledno da nismo naišli na razumevanje. Slažem se sa svim kolegama koji su rekli da će ovaj zakon biti apsolutno neprimenljiv u praksi. Naš stručni tim je ozbiljno razmatrao sve ove zakonske odredbe, krajnje je dobronamerno pristupio ovom zakonu, uz sve one kritike koje smo iznosili u prethodnih nekoliko dana. Nažalost, mi se nekoliko dana bavimo potpuno perifernim stvarima, umesto da razmatramo probleme koji tište građane Republike Srbije, da razmatramo mere kojima ćemo sprečiti predstojeću ekonomsku krizu, mi se bavimo nekim potpuno nebitnim stvarima. Javnost je uzburkana oko toga, ali ima dana, verujte mi, pa će i gospodin Čiplić i njegove kolege iz Vlade imati priliku već sutra, a naravno i u petak, da odgovore na niz pitanja koja ćemo im postaviti. Umesto da se bave zaštitom, pre svega nosilaca pravosudnih funkcija, na koje bacaju bombe i ubijaju kao zečeve po Srbiji, mi se bavimo zakonom koji reguliše prava homoseksualaca. Mi smo tu, građani Srbije su čuli jasno naše stavove i siguran sam da će dobro razumeti u kom pravcu ovaj zakon vodi Republiku Srbiju – sigurno ništa dobro za našu zemlju i za ovaj parlament. Hvala vam najlepše.
Hvala i vama. Pošto je isteklo vreme predviđeno za raspravu u pojedinostima na osnovu člana 143, time smo završili pretres Predloga zakona u pojedinostima. (Zoran Krasić, sa mesta: Pročitajte barem sve amandmane koji su ostali i nisu prošli.) Pitam da li predstavnik predlagača, ministar gospodin Svetozar Čiplić želi reč? (Da.) Izvolite.
Poštovane poslanice, poštovani poslanici, neobično mi je zadovoljstvo da mogu da vam se obratim i sa nestrpljenjem sam očekivao ovaj trenutak. Neko je rekao, sa time se potpuno slažem, a samo želim da dopunim – da je tokom istorije srpsku državu začeo i da su je stvarali sveci, ali srpsku državu su stvarali i reformatori. Ovaj zakon je jedan od tih zakona reformskih i reformatorskih. Ono što je mene posebno oduševilo jeste da je najbolja argumentacija da ovaj zakon treba da bude donet data od strane kolega poštovanih poslanika koji su rekli da neće glasati za zakon. To je možda paradoks i paradoksalan način saradnje u Srbiji, ali to govori da će zakon biti donet. Da će biti donet i to sa razlogom. Kratko bih se osvrnuo na amandmane. Za član 1. je podneto 57 amandmana, za član 2. 54, za član 3. 56, za član 4. 55 i za član 5. 57. i dalje ne bih govorio. Ono što je najznačajnije u pravno-tehničkom smislu, to su bili često amandmani na amandmane. Vi praktično ne možete da prihvatite, jer ne znate šta se zapravo htelo, koja je krajnja volja predlagača. Dva su bila najznačajnija ili da kažemo najatraktivnija člana – član 18. i član 21. Kod člana 18, koji govori o zabrani diskriminacije verskih sloboda, nije bilo nikakve dileme da ta norma, taj član je urađen u saglasnosti, u kompromisu sa predstavnicima crkava i tradicionalnih verskih zajednica. To sam rekao na samom početku izlaganja. To je bilo tačno onda, a tačno je i sada. Istina je da se u tom članu moglo pročitati, odnosno da su uvaženi poslanici i poslanice čitali i ono čega nema, ali ono što je ovoj vladi bitno kao predlagaču jeste da je taj član upravo ušao u onoj formi i onoj sadržini koju su upravo predstavnici, i to visoki predstavnici, crkava i verskih zajednica predložili. Član 21, toliko osporavan član, zapravo je vrlo jednostavan. On ne daje nikakvo pravo na ovo, nego štiti postojeće pravo koje postoji u ustavnom korpusu ljudskih prava i sloboda. Napokon, čini mi se da svi mi znamo da je Srbija onoliko jaka koliko je ljudska i čovečna, a ovaj zakon tome upravo doprinosi. Hvala.
Zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Narodna poslanica Gordana Pop-Lazić. Želite da govorite o povredi Poslovnika. Izvolite, dobijate reč na osnovu člana 100. stav 1.
Pretpostavljam da ste, gospođo predsedavajuća, i vi primetili da se ministar obraćao pre svega poslaničkoj grupi SRS vezano za broj amandmana i u jednoj rečenici je rekao da je očigledno da mi nismo znali šta se hoće ovim zakonom, odnosno šta treba da se postigne ovim zakonom. Tako ste nešto rekli je li? Jeste, rekli ste. Htela bih samo da vam kažem da smo mi apsolutno bili svesni da je ovaj zakon posledica činjenice da smo kulturno i ideološki podvrgnuti ispiranju mozga.
Narodna poslanice, molim da navedete koji je član Poslovnika povređen. Pošto nemate pravo na repliku, dobili ste da govorite o povredi člana Poslovnika i molim vas da to navedete, da ne bi bilo zloupotrebe.
Ne znam kako možete da mi oduzmete reč ako smo saslušali ministra, ako se on obratio poslaničkoj grupi i ako kao zamenik šefa poslaničke grupe ne mogu da odgovorim.
Nemate pravo na repliku. Molim da navedete koji je član zakona povređen.
Eto vidite zašto smo protiv zakona – zato što ga je nemoguće sprovesti. Od koga sada da tražim zaštitu, od vas?
Povreda Poslovnika, narodni poslanik Miloš Aligrudić. Izvolite.
Mislim da je vaš prethodnik, predsedavajući, povredio član 143. Poslovnika. Reč je o načinu na koji se sprovodi rasprava u pojedinostima. Naime, on je praktično zaključio raspravu u pojedinostima, smatrajući da je isteklo onih 10 časova za obrazlaganje amandmana od strane podnosilaca amandmana. Međutim, rasprava u pojedinostima nije okončana dok se ne pročitaju svi amandmani koji su na dnevnom redu i ne da prilika narodnim poslanicima da reaguju u skladu sa vremenom koje im je preostalo u skladu sa članom 143. Poslovnika. Ako nije preostalo vreme DSS ili SRS, preostalo je vreme drugim političkim strankama. To što vi pretpostavljate da se niko iz vladajuće koalicije, kojima je vreme preostalo, neće javiti da raspravlja o amandmanu, ne znači da te amandmane ne treba vaš prethodnik, gospodin Nikola Novaković, da pročita. On ih mora pročitati i pitati da li se neko javlja za reč. Ukoliko se ne javlja prelazi na sledeći. Tu proceduru, kao i kod glasanja kad se glasa o povredi Poslovnika, znam da je dosadno, znam da je verovatno i naporno u ovo vreme, ali to prosto mora da se učini. Verovatno ćete vi to učiniti. Inače, ministar je mogao da se javi kad god želi da odgovori na amandmane, mogao je i sada, kao što je to učinio i kao što je prozvan da to učini, mogao je da to učini bilo kada tokom rasprave. Tako da u tom delu ne postoji nikakva povreda. Znači, ministar je mogao, kao što je sad uradio, da to uradi bilo kada tokom rasprave, ali gospodin Nikola Novaković, predsedavajući, mogao je da kaže samo jednu stvar, da je okončana prilika da se dalje u smislu stava 4. člana 143. javljaju poslanici koji su podneli amandmane da ih obrazlažu, ali svaki narodni poslanik ima pravo, u skladu sa vremenom koje je grupi preostalo, da reaguje na amandmane i vi im to pravo omogućiti. Nadam se da ćete to i učiniti. Hvala.
Nema povrede člana 143, niti je potpredsednik Nikola Novaković pročitao rečenicu – zaključujem pretres predloga zakona o pojedinostima, tu rečenicu sam počela ja da čitam u trenutku kada je narodna poslanica Gordana Pop-Lazić tražila reč da govori o povredi Poslovnika. Svako ko još ima mogućnosti i vremena za raspravu da se javi, može da se javi i to nije povezano sa bilo kojim od amandmana koji su u proceduri, a to su amandmani od 418. do 462, uključujući 418. i 462. Obaveza svakog podnosioca amandmana je da napiše obrazloženje zašto podnosi amandman. Svi su podnosioci to učinili i ti amandmani će biti predmet odlučivanja u danu za glasanje. Nema ni poslovničke obaveze, ni potrebe da se čitaju koji su to amandmani od broja 418. do 462. Narodni poslanik Miloš Aligrudić traži da se Skupština izjasni o povredi člana 143. Narodni poslanik Zoran Krasić želi da govori o povredi Poslovnika. Izvolite. Imate reč na osnovu člana 100. stav 1.
Gospođo Čomić, moram da vam skrenem pažnju i na član 27, i na član 143, i moram da vas upozorim da postoji odluka Ustavnog suda koja se tiče ovog pitanja koje ste vi ovako protumačili. Pre svega, počeću od odluke Ustavnog suda. Pisao sam 2001. godine, kad ste pisali onaj poslovnik, tražio sam ocenu ustavnosti, poništio sam vam 7 odredbi Poslovnika, a za 14, čini mi se, odredbi se Ustavni sud nije izjasnio, ali je dao pozitivno mišljenje. Jedna od tih odredbi je i ona odredba koja je onemogućavala poslanike da podnose amandmane na svaki član predloga zakona. Tada je Ustavni sud zaključio da je neprikosnoveno pravo svakog poslanika da na svaki član predloga zakona može da podnese amandman. Neprikosnoveno pravo poslanika jeste i da obrazloži svoj amandman. To što ste vi Poslovnikom u članu 143. napravili svojevrsni pravni masakr, pa ste odredili nešto kao subjektivni rok za poslanika dva minuta da obrazlaže amandman, i objektivni rok za celu Skupštinu od 10 sati, to je jedna pravna glupost nezabeležena u parlamentarizmu. Da biste se izvukli iz ove situacije, savetujem vam da svakom poslaniku koji je podneo amandman omogućite da do dva minuta obrazloži svoj amandman. Sve drugo ukoliko budete uradili činite tešku povredu Poslovnika, Ustava i svega normalnog, a da ne pričam o tome koliko je to u suprotnosti sa duhom parlamentarizma i osećajem za toleranciju. Naravno, reklamirajući ovu povredu Poslovnika, apelujem da popravite svoje ponašanje.
Dva minuta. Zahvaljujem. Nema povrede člana 27. Primenjujem član 27, a vi ste zloupotrebili član 100. ponavljajući povredu člana 143. koja je već izrečena od strane ... Narodni poslaniče, molim vas da slušate predsedavajućeg dok daje objašnjenje, da ne bi gubili vreme i da ne bih morala da ponavljam šta sam rekla. Rekla sam da nema povrede člana 27. i da se staram o primeni Poslovnika primenjujući član 27, a da ste zloupotrebili Poslovnik citirajući član 143. kao povređen, pri čemu vam izričem upozorenje da je to osnov za izricanje opomene. Da li ima još neko ko želi reč? (Ne.) Ako ne, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, u pojedinostima, i u celini. Pošto je Narodna skupština obavila raspravu o svim tačkama dnevnog reda ove sednice, saglasno članu 85. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, određujem četvrtak 26. mart 2009. godine, sa početkom u 10.00 časova, kao dan za glasanje o svim tačkama dnevnog reda Druge sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2009. godini. Hvala vam.