Gospođo predsednice, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, javio sam se u skladu sa članom 194. kojim se reguliše predstavljanje Vlade u Narodnoj skupštini. Gospođo predsednice, tokom jučerašnjeg dana na konsultacijama sam vas zamolio, mislim da sam rekao ono što je bilo praktično mišljenje drugih šefova poslaničkih grupa, da se današnja rasprava vodi u prikladnoj i potrebnoj atmosferi za normalno odlučivanje i rad Republičkog parlamenta. Danas se pred nama kao predstavnici Vlade nalaze potpredsednik Đelić i ministar Škundrić. Da li možemo da dobijemo odgovor na pitanje gde je naš predsednik Vlade i šta to danas premijer radi što je važnije od rasprave o ovako bitnom sporazumu, kao što je energetski sporazum sa Ruskom Federacijom? Toliko toga smo čuli u prilog ovom sporazumu, jako puno kritike na njegov računa, ali mislim da je rasprava, ukoliko počnemo na ovakav način, ispod svakog nivoa. To je sporazum koji su u ime ove zemlje u Kremlju potpisali ili potpisu prisustvovali najviši predstavnici naše države, predsednik Republike, predsednik Vlade, potpis je stavio tadašnji ministar Ilić, on je danas ovde narodni poslanik. Odgovorite nam na pitanje gde je premijer i da li postoji mogućnost da se premijer pojavi ovde u skupštinskoj sali, kako bi sa predsednikom Vlade razgovarali o vrlo bitnim pitanjima i dobili neke odgovore koje ne može da nam da ministar za energetiku, jer prosto on za tako nešto nije nadležan, a to ne može da uradi ni potpredsednik Đelić, pošto je on potpredsednik zadužen za evropske integracije i istovremeno potpredsednik koji obavlja poslove ministra za nauku. Samo to pitanje. Ukoliko ne budemo zadovoljni vašim odgovorom, naravno mi ćemo nastaviti svoju diskusiju, nećemo se pozivati na Poslovnik, ali ćemo smatrati da niste uradili svoj posao na valjan način jer je ovde za raspravu potreban predsednik Vlade.
Vaša sugestija je očigledno javno izrečena, tako da ništa vam ne mogu više odgovoriti, izuzev toga da je vaša sugestija o tome ko treba da prisustvuje preneta očigledno predsedniku Vlade. Ocenjeno je na Vladi da je ovo kompetentan sastav za današnji dnevni red. Izvolite, gospodin Tomislav Nikolić, po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, mislim da je gospodin Jovanović potpuno u pravu. Kada ste u kampanji potpisivali ovaj ugovor nije vam bilo teško da tamo ode predsednik Republike, predsednik Vlade i cela Vlada, da se slikate i da pet dana emitujete snimke o tome kako konačno uspostavljamo prave odnose sa Ruskom Federacijom. Kada je to sada na potvrdi ovde, na jedinom mestu gde to može da se potvrdi, sada to više nije bitno, nisu izbori. Sada nema ovde ni predsednika Republike, ni predsednika Vlade, sada je došao Božidar Đelić, kome ta saradnja sa Rusijom pretpostavljam nije nebitna, ima tu para da se zaradi, zarađivao je on tu i pre Srbije, ali nije mu toliko bitna kao evropske integracije. Naravno, učestvovaćemo u radu ove sednice, dočekasmo i mi da morate o Rusima da govorite kao o državi od koje će Srbija uskoro da zavisi, ali zbog značaja koji Ruska Federacija ima ne samo za Srbiju, nego za čitav svet, pridružujem se protestu zbog toga što Vlada ovde nije predstavljena predsednikom. Ne kažem da nije adekvatno predstavljena kada su tu ministri i potpredsednik, ali zaista smatram kada se ovako istorijski sporazumi prave sa Ruskom Federacijom da bi ovde trebalo aplauze da doživi i predsednik Vlade.
Reč ima gospodin Čedomir Jovanović, po Poslovniku.
Gospođo predsednice, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, podsetiću vas da je 10. jula Vlada Republike Srbije za svog predstavnika u Narodnoj skupštini po ovoj tački dnevnog reda odredila gospodina Vuka Jeremića, ministra inostranih poslova, a da ste nas u nastavku zasedanja početkom nedelje obavestili da će Vladu predstavljati i ministar poljoprivrede gospodin Dragin. Jedine osobe koje nisu pominjane kao predstavnici Vlade po ovoj tački dnevnog reda su potpredsednik Đelić i ministar energetike Škundrić, koji se danas nalaze pred nama. Poštou parlamentu mora postojati neki red i do sada je u većoj ili manjoj meri makar taj deo parlamentarne prakse bio uvažavan, molim vas da nam kažete kada je to u pisanoj formi Vlada obavestila Skupštinu da je promenila svoje predstavnike i za predstavnike, umesto gospode Jeremića i Dragina, odredila gospodina Đelića i gospodina Škundrića. Ne da daje neka verbalna objašnjenja, nego vrlo jasni dopis - kada je parlamentu upućen predlog da se promene predstavnici Vlade? Još jednom vas molim da u toku dana razgovarate sa premijerom i omogućite nam odgovor na pitanje - koji je to posao važniji za predsednika Vlade od ovog o kome mi danas raspravljamo u Skupštini Srbije. Toliko toga je rečeno o energetskom sporazumu, da je istorijski, da je od vitalnog interesa za naš narod, toliko toga je sporno u ovom sporazumu, čak ni vladajuća koalicija nije jedinstvena po pitanju njegovog kvaliteta, karaktera, načina na koji je postignut. Na ta pitanja odgovore može da da isključivo predsednik Vlade. Sa gospodinom Škundrićem možemo da razgovaramo o nekim aspektima tih sporazuma, jer je i on resorno nadležan za tako nešto, sa gospodinom Đelićem ne znam o čemu možemo da razgovaramo po ovom pitanju, jer sam siguran da on ne može da odgovori na ona pitanja koja ćemo mu mi postaviti. U svakom slučaju nas obavestite kada je Vlada promenila svoje predstavnike. Vuk Jeremić, 10. jul, u ponedeljak smo dobili dopis da će Vladu predstavljati i ministar Dragin, samo nisu pominjani gospodin Đelić i gospodin Škundrić, koji se danas ovde nalaze kao predstavnici Vlade. Na loš način počinjemo diskusiju o ovako važnoj tački dnevnog reda. Unapred sumnjamo da ćemo dobiti potrebne odgovore kako bi mogli da doprinesemo na adekvatan način realizaciji ovog posla i zbog toga su još čvršći naši argumenti kojima se suprotstavljamo realizaciji sporazuma koji je potpisan u Moskvi, u prisustvu predsednika Republike, predsednika Vlade, nekolicine ministara, da bi se danas pred Republičkim parlamentom poslala poruka građanima Srbije da više respekta naša država pokazuje prema Putinu, nego prema srpskoj skupštini. Nađite primer kada se Putin odnosio prema Dumi, pa ćemo i mi preći preko te činjenice, ali ta vrsta nepoštovanja, ta vrsta ignorisanja institucija jeste nešto sa čime se ne možemo složiti i to će se menjati. To će se menjati tokom ove sednice ili neke od budućih, ali preko toga se više neće prelaziti. Hvala.
Zahvaljujem. Htela bih da vas obavestim da je 16. jula 2008. godine Narodnoj skupštini od sekretara Vlade stigao dopis kojim se Skupština obaveštava da nas, u skladu sa članom 194. stav 1. i članom 93. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, predsednik Vlade Republike Srbije Mirko Cvetković, pored ovlašćenih predlagača Vlade koji će predstavljati Vladu u Narodnoj skupštini prilikom razmatranja pitanja iz nadležnosti Vlade na Četvrtom vanrednom zasedanju Narodne skupštine 2008. godine, obaveštava da će predstavnici Vlade u Narodnoj skupštini prilikom tog razmatranja biti mr Božidar Đelić, potpredsednik Vlade i ministar za nauku i tehnologiju i razvoj, i dr Petar Škundrić ministar rudarstva i energetike. To bi bio odgovor na vaše pitanje. Najpre se javio gospodin Nenad Popović, po Poslovniku, a zatim gospodin Nikolić.
DSS će u svakom slučaju učestvovati u diskusiji, bez obzira što premijer Cvetković nije došao na ovu sednicu. Zahvaljujemo se potpredsedniku Đeliću i ministru Škundriću za dolazak, ali zaista smatramo da je ovo istorijski dan za Republiku Srbiju, dan kada ratifikujemo najbolji energetski sporazum, najbolji ekonomski sporazum koji je Srbija potpisala u poslednjih 40 godina i smatramo da je prisustvo premijera Cvetkovića neophodno. Premijer Cvetković je prisustvovao potpisivanju samo jednog običnog memoranduma o razumevanju u Kragujevcu sa "Fijatom" u vreme predizborne kampanje, anije našao za shodno da prisustvuje ovom velikom događaju. Da podsetim, potpisivanju ovog sporazuma u Kremlju prisustvovali su i predsednik Tadić i tadašnji premijer Koštunica. Mi ćemo u svakom slučaju učestvovati u diskusiji, bez obzira što premijer Cvetković nije tu, ali ovo zaista smatramo potcenjivanjem Skupštine i potcenjivanjem ovog istorijskog sporazuma. Hvala.
Zahvaljujem. Gospodin Tomislav Nikolić, po Poslovniku.
Nisam zadovoljan vašim odgovorom, gospođo Đukić, zato što je ovde bilo poželjno da sedi celokupna Vlada Republike Srbije. Da ste vi imali sluha i razumevanja, trebalo je da pozovete i predsednika DSS i predsednike ostalih parlamentarnih političkih stranaka, da prisustvuju ovoj sednici mnogo je važnije nego šef kabineta nekog ministra. Ne znam da li shvatate istorijski značaj današnje sednice. Da li znate koliko Srbija otvara svoja pluća ukoliko ratifikujemo ovaj sporazum i koliko je to važno nama narodnim poslanicima, posebno nama iz SRS. Zašto to nije važno vama ostalima? Zašto nije važno predsedniku Republike, kakva on preča posla ima od prisustvovanja ratifikaciji ovog sporazuma? Što nije izašao da nas ubedi još jednom da je to istorijski događaj? Što se bojite da se vidi koliko smo mi vezani za Rusiju? Kakav vas to strah hvata? Rusija ne zamera Srbiji što Srbija želi u EU. EU sarađuje sa Rusijom. Kako bi mogla da zameri Srbiji što želi da sarađuje sa Ruskom federacijom. Moramo da otvaramo dve kapije, i na Istok i na Zapad. Sada kad otvaramo na Istok i na Zapad, pokažite da su nam podjednako važni, pokažite da nam je jedan evro važan odakle god stigne. Pokažite da nam je svaki posao važan odakle god stigne. Pokažite da i vi razumete koliko je energija budućnost celog sveta i koliko je sve to skopčano za Rusku federaciju.Nemojte da nam dajete pismo sekretara Vlade, pošto je to jedan običan činovnik, bezmalo kao i mnogi drugi. Nas interesuje prisustvo, pojava, simbol današnje sednice. Simbol današnje sednice je taj da cela Srbija želi ratifikaciju ovog sporazuma. Ako je to tako, onda je mesto onima koje je Srbija birala, na ovaj ili onaj način, za najviše državne funkcije, mesto ime danas bilo u ovim klupama. Ne postavlja se pitanje hoćemo li mi u tome da učestvujemo ili ne.
Zahvaljujem. Da li predstavnici predlagača, mr Božidar Đelić, potpredsednik Vlade i ministar za nauku i tehnološki razvoj, ili dr Petar Škundrić, ministar rudarstva i energetike, žele reč? Izvolite, gospodine Đeliću.
Gospođo predsednice, poštovani narodni poslanici, dame i gospodo, možemo reći da je dnevni red Prvog zasedanja novog zasedanja Skupštine zapravo istorijski. Kada pogledamo tačke dnevnog reda, vidimo da, poput one prethodne i one koje slede, radi se o izuzetno važnim momentima za našu zemlju i apelujem u ime celokupne vladajuće koalicije, a uveren sam da ćemo oko ovog slučaja postići široki konsenzus, da svi poslanici podrže ovaj sporazum iz razloga što je on u najdubljem nacionalnom interesu naše zemlje. Želim, pre nego što dam reč cenjenom kolegi Škundriću, da dam nekoliko elemenata da bi bolje sagledali u celokupnom smislu ovaj aranžman i da bi naša javnost bila upoznata sa svim aspektima jednog ovakvog aranžmana. Kada govorimo o energetici, kada govorimo o ekonomiji, to su važne stvari, ali kada govorimo o nafti i o gasu, o onome što je danas predmet najveće moguće rasprave svuda u svetu, možemo bez ikakvog preterivanja govoriti o strateškim pravcima i pitanjima za bilo koju zemlju, pa i za našu. Danas je pitanje energetike u centru svih debata, ona je jedna od najvažnijih odrednica i odnosa između blokova i država, i istovremeno možemo da kažemo da će naša zemlja, uz jedan ovakav sporazum, uspeti, kao što je to slučaj sa SSP i nekim drugim elementima, da bude punopravni član ili igrač na jednoj velikoj utakmici i da kroz ovakav aranžman naša zemlja će imati šansu da postane važan činilac, važan element na evropsko-energetskoj mapi. Kada kažemo evropska energetska mapa, to nije samo Rusija, to je Evropa i nešto šire, jer ako sagledamo evoluciju na energetskim tržištima poslednjih nekoliko godina, mada se već decenijama govori da je nafti došao kraj, a tog kraja još nema, ipak većina eksperata danas će reći da, imajući u vidu potrošnju, globalizaciju, mnogo veće iznose potrošnje od strane Kine, Indije, Brazila i mnogih drugih zemalja, i nekih novih nalazišta poput onog najvećeg koje je nađeno ponovo na teritoriji Rusije blizu severnog pola, a isto tako u Brazilu, ipak vidimo sve više i više da će pitanje snabdevenosti naftom postati veoma važno u godinama koje dolaze. Kao svaka roba kada je manje verovatno da će je biti u dovoljnoj količini njena cena raste, niko ne zna tačno u kom pravcu će ići cena nafte, ali videli smo svi, bili smo svedoci da je barel nafte prešao sa nekih dvadesetak dolara na danas nekih 115, a bilo je i viših cena. Retko ko će reći da će ta cena ići nadole. Naprotiv, ima projekcija da će ta cena možda biti i višestruko veća. Prva stvar, to je da nafte ima, a pitanje je koliko će je još imati u godinama koje dolaze i da će biti veoma važno da imamo strateške partnere koji će imati dovoljno nalazišta i naravno, uz tradicionalno prijateljske odnose, da imamo iste partnere u čijem je interesu da razvijaju našu naftnu industriju. Počinjem sa naftom, zato što je o gasu čini mi se bilo nešto manje debate. Gasprom njeft, koji je članica grupacije Gasprom, danas je vodeća naftna kompanija u svetu, koja ima najveći jaz između, sa jedne strane, onih nalazišta koja kontroliše i njenog prerađivačkog kapaciteta. Sve naftne kompanije pokušavaju da se integrišu vertikalno, jer veći deo dodate vrednosti po nekom ustaljenom poretku se nalaze u distribuciji, u preradi i u distribuciji. Prerada koja je bila predmet manjeg interesovanja proteklih godina danas je mnogo interesantnija i samim tim možemo reći da od svih velikih naftnih kompanija Gasprom njeft je ona u kojoj je u najvećem interesu da razvije prerađivačke kapacitete naše naftne industrije. A to je za našu zemlju veoma važno, mada o tome nismo mnogo pričali tokom prethodne debate. Jedna od obaveza koje je naša zemlja preuzela u Sporazumu o stabilizaciji i pridruživanju, to je liberalizacija tržišta , pa i tržišta naftnih derivata. Želim da podsetim poštovane narodne poslanike i poštovane građane Republike Srbije da naša zemlja do kraja 2010. godine mora liberalizovati to tržište, te je veoma važno da se naše rafinerije Pančevo i Novi Sad osposobe za tu regionalnu i globalnu utakmicu, jer u protivnom bićemo meta za uvoz raznih rafinerija, a mnogo ih je i mnogo ih je koje su dobile strateške partnere u godinama iza nas, koje će tražiti nova tržišta, a Srbija će se onda pojaviti kao jedno od najinteresantnijih. Samim tim dobiti u naftnom delu jakog partnera kome je u interesu da snažno razvije prerađivački kapacitet na našoj teritoriji je veoma važno. Uz to moramo pratiti i regionalni i globalni razvoj u toj industriji i utoliko je važnije zbog mogućih spajanja postojećih kompanija na ovom regionu da, što se tiče partnera, izaberemo one koji će na dugi rok dati najveće beneficije u našoj zemlji i bez premca Gasprom njeft je jedna od najinteresantnijih mogućih koje možemo imati. Što se tiče gabarita, o tome neću pričati, ali verujte investicija od pola milijardi evra, biće ih i više, mogućnost da se prerađivački kapacitet poveća sa trenutnih tri miliona tona, otprilike, na nekih sedam i po miliona tona u sledećih nekoliko godina. To je recept za uspeh u domenu naftne industrije za našu zemlju. Što se tiče gasnog aranžmana, danas imamo tri velika projekta u Evropi. Jedan je Nabuko, koji je veoma otvoren pokušaj EU da diversifikuje njene izvore snabdevanja gasom. Međutim, kao što vidimo, sa jedne strane taj projekat ima određene probleme u smislu pronalaženja dovoljnih nalazišta prirodnog gasa koji će moći da opskrbe jedan tako veliki projekat, a u svakom slučaju, naravno, naša zemlja je prisutna u projektu Nabuko, ali nikada nama nije ponuđeno da taj gasovod prođe kroz našu teritoriju, da pojednostavim, rečeno nam je - vi ste bili pod velikim teškoćama, pod embargom i tada je odlučeno da će taj gasovod ići kroz Bugarsku, Rumuniju, Mađarsku, to je jednostavno tako. Preostala dva gasovoda, jedan je Severni tok, koji prolazi između Rusije Baltičkim morem i dolazi do Nemačke, i treći važan energetski projekat, koji se zvao plavi tok, južni tok, bilo je tu još dosta odrednica, poslednjih četiri-pet godina je Južni tok, i našoj zemlji je ponuđeno da bude deo tog velikog projekta. Taj projekat naravno je projekat ruskog Gasproma. Gasprom je danas već, u zavisnosti od kolebanja deonica, tj. akcija na međunarodno tržište kapitala, jednog dana treća, jednog dana peta, uvek među prvih šest do sedam svetskih kompanija, njena kapitalizacija danas predstavlja nekih 320 milijardi dolara. Kao što gospodin Miler, koji predsedava, koji je izvršni direktor te firme, rekao, cilj Gasproma je da u roku od pet godina postane najveća svetska kompanija, sa kapitalizacijom od hiljadu milijardi dolara. Ta ambicija nije nemoguća, ona počiva na tome da Gasprom kontroliše u svetu najveća nalazišta prirodnog gasa. To se nastavlja. Oni i dalje investiraju da imaju dodatna nalazišta, a istovremeno naravno žele da obezbede opskrbljenje njihovih najvećih tržišta. Evropa je danas i biće u perspektivi i dalje najveće tržište za ruski gas, videli smo proteklih nekoliko nedelja i možda u najvećoj krizi u evropsko-ruskim odnosima od hladnog rata, ipak videli smo da oba partnera i te kako obazrivo prilaze međusobnim odnosima i ni na koji način ne žele da ugroze celokupne ekonomske i političke odnose. Gas je veoma važan element u tome i zbog toga je veoma važno da Srbija bude prisutna u projektu gasovoda Južni tok, koji nije samo ruski, već rusko-evropski projekat. Treba se podsetiti da početak Južnog toka je sporazum koji je ruski gasprom postigao sa italijanskim Enijem i samim tim od početka ovaj gasovod je ruski i evropski projekat za našu zemlju i treba se isto podsetiti da u krajnjem ishodu, zbog energetske politike EU, sam gasovod i trasa će morati biti odobreni i sa strane evropske komisije. U tom smislu vidimo povezanost svih u ovom globalizovanom svetu i interes koji ima naša zemlja u razvoju višeslojne i političke, spoljno-političke i ekonomske diplomatije, jer samo na taj način u onome što je realnost sveta 2008. godine možemo dobiti i možemo pobediti. U tom smislu veoma je važno da budemo prisutni u ovom rusko-evropskom projektu. Već nekoliko zemalja je ratifikovalo ovaj sporazum i nekoliko zemalja članica. Poslednja koja je to uradila, videli smo pre tri dana, jeste Grčka, koja je slični projekat ratifikovala u njenom parlamentu. Veliki broj zemalja je zainteresovan da bude na ovoj trasi. Ona donosi bezbednost u obezbeđivanju prirodnog gasa, a on je veoma važan da bi i ne samo građani, nego i industrija imali dobar interes u tome i mogu da kažem da jedna od kompanija u Srbiji, koja je od najzainteresovanijih za prolazak južnog toka kroz našu zemlju - US steel, jer je za nju veoma važno da jedan ovakav gasovod prođe kroz našu zemlju. Sada u zaključku bar ovog mog uvodnog izlaganja, pre nego što kolega Škundrić uđe u detalje ovog sporazuma, želim da kažem nekoliko reči oko raznih debata koje su se pojavile oko ovog sporazuma. Prva stvar, to je da li je cena koja je ponuđena za NIS dovoljna. To je sada odgovor za određene poslanike, bavio sam se ovim i kao potpredsednik radne grupe koja je izradila ovaj sporazum i vodio sam grupu koja vodi odnose između Rusije i naše zemlje, nije tajna, jer to možete naći u mnogo izjava, da sam govorio da je uputnije prodati NIS odvojeno na tenderu i to samo manjinski paket. To sam govorio. Ali, stvari su se promenile na dva načina. Prva stvar, to je da niko nije mogao predvideti ovakve promene u ceni nafte. Druga stvar, kao što je i Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju odraz jedne realnosti i relativne snage u pregovaranju i mogućnosti, isto tako je i ovaj sporazum odraz određene realnosti. Da govorim veoma jednostavno, da li bi Srbija u nekom odnosu mogla da dođe do nešto veće cene da je išla na odvojeni tender i da prodaje NIS u tranšama u sledećih 15 do 20 godina, nalik onome što su uradile, primera radi, Mađarska i Austrija? Odgovor je: verovatno da. S druge strane, veoma jasno u pregovorima Ruska Federacija je rekla da ona vidi energetski sporazum kao celokupni sporazum, da oni žele da grade i gasovod s nama, ali da žele istovremeno i da uspostave odnose u domenu naftne industrije. To je cela priča i to je cela realnost. Zbog toga treba gledati ovaj sporazum u njegovoj celosti. Lako je naći manu u jednom delu, ali ako ga pogledamo u celini, a nisam ni govorio o geopolitičkom značenju jedne Srbije kroz koju prolazi jedan od tri najveća energetska projekta koji se grade u sledećih 10 godina na kontinentu, tu vidimo da i ti argumenti koje čujem ponekad imaju mnogo manje snage nego što izgleda na prvi korak. Poslednja stvar, želim da kažem da, što se tiče drugog dela, a to je pitanje da li mi kroz ovakav sporazum na bilo koji način odstupamo od određenih evropskih standarda, odgovor je decidno - ne. Ni na koji način u ovom sporazumu Srbija ne prihvata da se smanje ni ekološki ni bezbednosni standardi Evropske unije. Rekao sam, i što se tiče trgovinske liberalizacije, da čuvamo ono što je dogovoreno sa Evropskom unijom, tako da i tu imamo sklad i nema nikakve opozicije između našeg učešća u jednom ogromnom energetskom sporazumu i onoga što su naše evropske težnje. Napokon, što se tiče Vojvodine, često se čuju neki argumenti da eventualno u ovom slučaju ona ostaje uskraćena. Kažem da treba gledati stvari u perspektivi. Naravno da je u interesu Vojvodine da veoma značajne, neke od najvećih investicija u prerađivačku i naftnu industriju dođu u Vojvodinu. Naravno da je u interesu i Vojvodine da gasovod prođe kroz njenu teritoriju jer toliki broj investitora želi da dođe u Vojvodinu, a mogućnost da dođe do bezbedne i dobre cene prirodnog gasa je argument više za Vojvodinu, tako da ako sagledamo ovo pitanje, videćemo da, kao i ostatak naše zemlje, Vojvodina je naravno na dobitku. Samo želim sada da zaključim i da kažem da ovaj energetski sporazum, kao i ovaj sporazum sa Evropom, čini mi se, ne treba idealizovati, ali istovremeno ne treba umanjiti njegov izuzetno veliki značaj. Zbog toga, hajde gospodine Todoroviću, da ratifikujemo ovaj sporazum. On i entuzijazam za njega nije ništa manji nego za ratifikaciju Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju i očekujem, kao što je slučaj sa Sporazumom o stabilizaciji i pridruživanju, da će ovaj dom u ogromnoj većini, nadam se, aklamacijom potvrditi ovaj energetski sporazum. Hvala puno na vašoj pažnji.
Zahvaljujem, gospodine potpredsedniče. Za reč se javio ministar energetike i rudarstva, prof. dr Petar Škundrić. Izvolite.
Dame i gospodo, poštovani narodni poslanici Skupštine Republike Srbije, uvaženo predsedništvo, poštovana profesorko Đukić-Dejanović, ustavni osnov za donošenje zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Ruske Federacije o saradnji u oblasti naftne i gasne privrede sadržan je u članu 99. stav 1. tačka 4. Ustava Republike Srbije, prema kome Narodna skupština potvrđuje međunarodne ugovore kad je zakonom predviđena obaveza njihovog potvrđivanja. Značaj naftno-gasnog aranžmana sa Ruskom Federacijom i njegova realizacija može se u potpunosti obrazložiti i razumeti ako se posmatra u punoj kompleksnosti značaja energetike u celini.
Zamolila bih da omogućimo da čujemo govornika. Izvolite, profesore.
Energetika predstavlja osnovu razvoja celokupne materijalne proizvodnje i potrošnje dobara i ima višestruko dejstvo na ekonomske rezultate privređivanja. Predstavlja snažan apsorbent niza proizvoda visoke tehnologije, jednu od osnovnih podloga ukupnog razvoja svake zemlje. Još davne 1897. godine Nikola Tesla, naš velikan koji je oplemenio i obogatio život čitavog čovečanstva svojim pronalascima, u govoru na Nijagarinim vodopadima je rekao da razvoja i napretka gradova i uspeha nacija nema bez dostupnosti energije, sa jedne, i stalnog širenja načina njenog dobijanja iz različitih izvora, sa druge strane. Razvoj energetike danas više nego u Teslino vreme je istovremeno bitan uslov i snažan bazni modifikator privredne strukture i propulzivni faktor ekonomskog razvoja. Značaj energije za razvoj društva i shvatanje njenog mesta i uloge u privredi i društvu u celini doprinelo je da razvojna energetska politika se usmeri u pravcu obezbeđenja sigurnih i dovoljnih količina energije, uz što niže troškove, kako bi se omogućio željeni ili planirani društveni razvoj.
Oprostite, mislim da atmosferom u sali ne šaljemo poruku da nam je ova tačka zaista važna.
Pri definisanju dugoročne ekonomske politike uvek se mora imati u vidu visoka međuzavisnost razvoja energetike i ostale privrede, sve veće potrebe u energiji, značajne promene koje su se desile i dešavaju na svetskom tržištu energije, aktuelna naftna kriza izražena u enormnom rastu cena i sve veći uticaj proizvodnje i potrošnje energije na životnu sredinu doprineli su da su danas energija, ekonomija, ekologija i efikasnost postali višedimenzionalni, ogromni problemi razvoja čovečanstva. Poštovani narodni poslanici, posebno se obraćam vama koji ste želeli da pošaljete najbolju poruku sa ove sednice Narodne skupštine, da stvorimo normalne uslove da se saslušamo kako bi zaista mogli da procenimo i istorijsku, i stratešku, i razvojnu ulogu i značaj ovog aranžmana o kome danas razgovaramo. Prihvatanjem zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Ruske Federacije o saradnji u oblasti naftne i gasne privrede stvorili bi se uslovi da razvoj energetike naše zemlje bude čvrsto zasnovan na racionalnoj energetskoj politici, usaglašen sa ukupnim energetskim potencijalima i privrednim razvojem u bližoj i daljoj budućnosti. Gasno-naftni aranžman sa Ruskom Federacijom predstavlja jedan od najznačajnijih strateških i razvojnih projekata u Srbiji u narednih 30 do 50 godina. Projekat obuhvata izgradnju međunarodnog magistralnog gasovoda kroz Republiku Srbiju, primopredajne stanice, glavne merno-regulacione stanice. On pruža mogućnost izgradnje kongenerativnih termoelektrana, postrojenja koja istovremeno proizvode toplotnu i električnu energiju i obuhvata rekonstrukciju i dokapitalizaciju Naftne industrije Srbije. Realizacijom ovog projekta Srbija postaje strateški partner istovremeno i Ruske Federacije i EU. Kao što znate, projekat Južni tok predstavlja izgradnju magistralnog gasovoda kroz akvatoriju Crnog mora za isporuke ruskog prirodnog gasa u zemlje centralne i južne Evrope. Realizacija ovog projekta će kao rezultat diversifikacije izvoznih tokova dozvoliti povećanje energetske sigurnosti evropskih zemalja potrošača ruskog prirodnog gasa. Kao jedna od tranzitnih zemalja Srbija će popraviti ili pojačati svoj geostrateški, ekonomski i politički položaj. Početak prvih isporuka prirodnog gasa gasovodom Južni tok se planira za 2013. godinu. U Srbiji danas gas koristi oko 1.000 industrijskih potrošača i 170 hiljada domaćinstava. Strategijom razvoja energetike Srbije je predviđeno da do 2015. godine broj gasifikovanih domaćinstava poraste na 400 hiljada. Vojvodina danas ima blizu 80% gasifikovane teritorije, što, nažalost, nije slučaj na širem području Republike Srbije. No, i pored toga, već izgrađeni gasovodni distributivni sistem svojim potencijalom omogućava priključenje preko 100 hiljada novih korisnika. Sa sadašnje 2,4 milijarde kubnih metara prirodnog gasa, potrošnja bi se povećala na 3,4 milijarde metara kubnog gasa do 2015. godine. U ovu potrošnju nisu uključene potencijalne gasne elektrane, tj. potrošnja gasa za proizvodnju električne energije. U Srbiji postoje veliki potencijali za rast potrošnje gasa, jer potencijalno veliki potrošači, poput bonica, univerziteta, škola, hotela i poslovnih kompleksa, nimalo ili nikako ne koriste gas. Isto je slučaj i sa delom industrije. Pažljivim čitanjem sporazuma o naftno-gasnom aranžmanu može se lako zaključiti da su njegovi osnovni ciljevi: povećanje energetske sigurnosti, obezbeđenje kontinuiranih isporuka gasa u Republiku Srbiju, tranzit prirodnog gasa u treće zemlje, unapređenje gasne privrede u Republici Srbiji, unapređenje NIS u Republici Srbiji, obezbeđenje dodatnog pravca snabdevanja gasom u Republici Srbiji, izgradnja podzemnog skladišta, čime će se rešiti problem nedovoljnog snabdevanja gasom tokom zimskog perioda, dok se ne izgradi Južni tok, nakon toga skladište može poslužiti kao dobra baza za trgovinu gasom u regionu, modernizacija NIS, čime će se povećati, tj. najmanje udvostručiti, kapacitet proizvodnje naftnih derivata, pri čemu će kvalitet goriva ispuniti evropske standarde. Izgradnja gasovoda i rekonstrukcijom NIS Srbija će dobiti sigurno snabdevanje gasom i mogućnost gasifikacije čitave Republike Srbije, osigurano snabdevanje naftnim derivatima i izvoz derivata u zemlje regiona i EU, uposlenost domaćih kompanija prilikom izgradnje gasovoda kroz Srbiju i dalju gasifikaciju Srbije. Ovo će biti jedna od najvećih kapitalnih investicija u narednih pet godina. Obezbediće se dodatni prihodi od tranzitnih taksi, mogućnost razvoja kapaciteta za proizvodnju električne energije i daljinskog grejanja na prirodni gas, smanjenje potrošnje svojih resursa u oblasti fosilnih energenata, što je važno da sačuvamo određene rezerve i za buduće generacije. Poboljšanje ekoloških uslova, jer termičko sagorevanje gasa ne oslobađa okside sumpora u atmosferu, a stvara za 40 do 50% manje oksida azota nego ugalj ili mazut pri njihovom korišćenju. Korišćenjem kogenerativnih centrala toplana mogli bismo u zimskom periodu, po realizaciji ovog projekta, postati ozbiljni izvoznici električne energije. Potencijalno najbolje lokacije za kogenerativne centrale su Novi Beograd, Novi Sad, Niš i Kragujevac. Kada su ostala mesta u pitanju, interesantni su: Bor, Subotica, Leskovac, Pirot, Majdanpek, Jagodina, Kikinda i mnoga druga mesta. Pored ovoga, obezbediće se uslovi za razvoj industrije koja koristi gas kao sirovinsku bazu, kao što je metanolsko sirćetni kompleks Kikinda, npr, ili Petrohemija npr. Dobro znate da ovaj metanolsko sirćetni kompleks izvozi svoju kompletnu proizvodnju. Obezbediće se uslovi za nove investicije, strane i domaće, koje kao prvi uslov zahtevaju stabilno snabdevanje energentima. Zatim, obezbedićemo uslove za smanjenje troškova, koje Srbija sada ima na račun taksi za tranzit ruskog gasa preko Mađarske. Kao što je poznato, one iznose na godišnjem nivou 60 miliona evra. Realizacijom ovog strateškog projekta Srbija će u narednih šest do sedam godina zauzeti lidersku poziciju u energetici u regionu jugoistočne Evrope, povećati zaposlenost svojih građana, povećati društveni proizvod i poboljšati uslove i kvalitet života. Imajući u vidu da je Ruska Federacija okončala sve procedure koje su potrebne da bi sporazum stupio na snagu, pozivam vas da danas izvršite njegovu ratifikaciju i time omogućite pristupanje njegovoj realizaciji, za opšte dobro Republike Srbije i Ruske Federacije. Hvala vam.
Zahvaljujem. Da li izvestilac Odbora za industriju, narodni poslanik Milorad Buha, predsednik Odbora, želi reč? (Ne) Da li izvestilac Zakonodavnog odbora narodni poslanik Vlatko Ratković, predsednik Odbora, želi reč? (Ne) Da li narodni poslanik dr Vladan Batić, koji je izdvojio mišljenje na sednici Odbora za industriju, želi reč? Izvolite.
Gospođo predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, gospodo ministri, ponovo na dnevnom redu imamo jednu tačku koja je proglašena istorijskom. Sve što nam se dešava u poslednje vreme mi proglašavamo istorijskim. Hajde malo da razmišljamo o budućnosti, da ne živimo neprestano u istoriji, pogotovo što smo skloni falsifikovanju istorije, pa se plašim da je i ovo jedan falsifikat. Na sednici Odbora za industriju glasao sam protiv. Gospođo predsednice, obavešten sam da nema televizijskog prenosa, pa vas molim da vidimo šta ćemo dalje.
Predlažem da za trenutak prekinemo, dva minuta je pauza, ako bude bilo potrebno daćemo veću pauzu. [[Posle pauze – 11,05]] Gospodo poslanici, nastavljamo rad. Informisana sam da postoje neke smetnje na kablovskoj televiziji, međutim RTS vrši uredno prenos i nastavljamo rad. Deo Vojvodine zaista ne vidi Skupštinu, ali je razlog u smetnjama na kablovskoj televiziji. Izvolite.
Zahvaljujem i nastavljamo. Dakle, na sednici Odbora za industriju glasao sam protiv ratifikacije sporazuma smatrajući da je on štetan za Srbiju ili u najmanju ruku je diskutabilno kakvi će biti efekti ratifikacije i potpisivanja ovog sporazuma, odnosno ugovora koji nakon njega treba da usledi. Tri vrste razloga rukovodile su one koji su pristupali pravljenju ovog aranžmana. Jedni su verovali da će Rusija sprečiti nezavisnost Kosova i Metohije i za njih nije mnogo bitno bilo kakvi će efekti ovog aranžmana biti. Zaista, da se to dogodilo pa da Rusima i poklonimo NIS, jer Kosovo je mnogo vrednije od 400 miliona evra. Drugi su smatrali da je korisno u marketinške svrhe slikati se sa Putinom, jer to jednostavno lepo zvuči. Treći su imali neke lične, manje ili veće, motive zašto su lobirali za zaključenje jednog ovakvog aranžmana. Ne želim da budu zlurad i ne želim da se bavim pikanterijama, ali je vrlo indikativno i samo pitam, budući da sam od nekih svojih prijatelja fudbalskih menadžera i trenera dobio tu informaciju, da li je neko od potpredsednika ili ministara u Vladi bio gost Zenita, a Zenit je fudbalski klub, pobednik kupa UEFA, a inače vlasništvo Gasproma, na finalu tzv. super kupa koji je Zenit igrao u Monte Karlu protiv Mančester Junajteda. Da li je u tu priliku privatnim avionom glavnog ili, bolje rečeno, ovdašnjeg tajkuna ta svita odletela na jedan mali aerodrom u mestu koje se zove Albenga u Italiji na 30 - 40 km od Monte Karla. Druga grupa je direktno odavde avionom ruske kompanije odletela na drugi mali aerodrom koji se zove Mendelje i nalazi se nadomak Kana. To jednostavno nije lepo. Nemam ništa protiv što su ta gospoda boravila u jednom od najskupljih restorana u svetu, vlasnika Alana Dukasa, najvećeg kuvara sveta, koji se zove Bifen bar u Monte Karlu itd. Možda iza svega toga nema ništa, ali to je u najmanju ruku ružno. Ovde smo tri godine i duže slušali da je to najveća nacionalna izdaja, zločin i ko zna šta što je Zoran Đinđić jednom u životu leteo privatnim avionom, a što nikakve veze sa Vladom, vlašću i nekim poslom i biznisom nije imalo. Da se vratim na suštinu. Rusija nije sačuvala Kosovo. Naprotiv, priznavanjem nezavisnosti Južne Osetije i Abhazije čini mi se da je dala za pravo svim onim državama koje su priznale nezavisnost Kosova i Metohije. Dobro je što je juče Boris Tadić u Briselu rekao da Srbija neće priznati nezavisnost Abhazije i Južne Osetije. Na taj način bar pokazujemo neki stepen doslednosti. Meni nije jasno zašto su povezani privatizacija NIS-a i izgradnja gasovoda. Stručnjaci kažu da što se gasovoda tiče ima puno nedoumica, da li će on sigurno proći kroz Srbiju i ako prođe da li će to biti magistralni krak gasovoda, a ako prođe i bude magistralni krak koliki će njegov kapacitet biti i na kraju kada će sve to biti realizovano. Da li mi moramo da finansiramo 49% gasovoda i skladišta u Banatskom dvoru? Drugo pitanje je zašto NIS nije išao na tender? Danas čitamo u novinama da je Diloj procenio vrednost NIS-a na 2,2 milijarde evra, što znači da je 51% preko milijardu i sto miliona evra, a što znači da je to 700 miliona više od ove cene koja je dogovorena sa Gaspromom. Zar jedna mala Srbija ima tolike mogućnosti i tolike finansijske rezervoare da može da časti moćnu Rusiju sa 700 miliona evra, a pitanje je na tenderu, to bi možda bilo više od milijardu i sto miliona. Onda nam se kao argument govori - oni će investirati još 500 miliona. Investiraće u svoje. Kupite kuću pa je krečite, obnavljate, renovirate i imate vredniju kuću za ono što ste u nju investirali. A onda se postavlja sledeće pitanje i stručnjaci opet kažu da ćemo na ime 49% i mi u taj budući NIS morati da investiramo 49%. Šta su nam onda Rusi dali? To su faktički razlozi, nemam puno vremena, samo još minut, po amandmanu ću govoriti više o njima. Formalni razlozi, pored sporazuma u Moskvi je potpisan protokol. Protokol je definisao sve detalje: količine, cene, rokove, uslove. Znate, kada na seoskoj pijaci neko nešto kupuje ili prodaje postoje dva osnovna elementa tog kupoprodajnog ugovora, roba i cena. Sada se nama ovde nudi da potpišemo nešto što još nije gotovo, tek ćemo da pregovaramo. Kako je to moguće? Šta mi onda ratifikujemo? Pismo o namerama, spisak lepih želja, maglu. To tako ne može da se radi. Ili treba da se ratifikuje sve, uključujući i protokol koji je sve definisao ili neki pokušavaju, kao i u slučaju koncesije Horgoš-Požega, privatizacije Bora, da za sebe nađu neki rezervni položaj. Nadam se da Martin Šlaf nije na tom rezervnom položaju.
Poslanička grupa Socijalistička partija Srbije - Jedinstvena Srbija ovlastila je gospodina Dušana Bajatovića, narodnog poslanika, da bude po ovoj tački referent. Da li narodni poslanik dr Nebojša Ranđelović, koji je izdvojio mišljenje na sednici Zakonodavnog odbora, želi reč? Izvolite.
Poštovana gospođo predsednice, poštovane koleginice i kolege narodni poslanici, shodno članu 45. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije daću obrazloženje zbog čega sam na sednici Zakonodavnog odbora izdvojio mišljenje. Naime, svaki zakon ima materijalno-pravne, procesno-pravne i političke segmente. Na toj sednici Zakonodavnog odbora mi smo uglavnom raspravljali o političkim segmentima ovog zakona, što baš i nije u skladu sa članom 45. Poslovnika. Raspravljajući o političkim segmentima ovog zakona, pre toga smo raspravljali o SSP, videla se nekakva podela u smislu ko je za evropske integracije, ko je za Rusiju i shodno tome se vodila rasprava. Adekvatno onome što se juče dogodilo u Skupštini smanjene su tenzije, smatram da možemo da raspravljamo čisto o pravnim i ekonomskim atributima ovog zakona, pogotovo što smo videli da pristupanje EU ne treba tragično shvatiti kako ga je shvatao jedan deo narodnih poslanika, niti treba Rusiju gledati onako, naročito posle izjave ambasadora Rusije u Tirani, koji je rekao da nije a priori protiv nezavisnosti Kosova, već da se samo zalaže za nastavak pregovora. Dakle, shodno članu 45. Poslovnika o radu Narodne skupštine Republike Srbije Zakonodavni odbor treba da utvrdi da li je neki zakon pravno moguć, odnosno da li je u skladu sa Ustavom i sa zakonskom regulativom Republike Srbije, pa shodno tome da li može kao takav da uđe u proceduru. Ovaj zakon na koji smo uložili amandman, poslanička grupa LDP, najpre je u suprotnosti sa članovima 83, 84. i 89. Ustava Republike Srbije. Član 83. se tiče slobode preduzetništva, član 84. položaja na tržištu, član 89. se tiče čuvanja nasleđa, a shodno tome i očuvanja prirodnih dobara. Sledstveno onome što sam govorio o povredi Ustava ide i povreda prateće zakonske regulative, pa se mogu postaviti pitanja gde je tu poštovanje zakonskih odredbi o antimonopolskom položaju, odnosno zakonske regulative koja se tiče sprečavanja monopola. Zatim se postavlja pitanje zbog čega su prekršene odredbe zakonskih propisa o privatizaciji, o očuvanju javnih dobara itd. U vezi ovoga što sam naveo daću vrlo konkretno obrazloženje. Sporazumom je izbegnuta redovna zakonska privatizaciona procedura. Na osnovu odredaba ugovora koji nam je dat na ratifikaciju vidi se da će prodaja biti izvršena po višestruko nižoj ceni od realne tržišne vrednosti, daiz sporazuma nisu izuzeta nalazišta nafte na teritoriji naše zemlje, pa se na ovaj način stranoj državi, bez sprovođenja propisne procedure, ustupa korišćenje privrednog bogatstva, što je su suprotnosti sa postojećim zakonodavstvom, a u vezi člana 89. Ustava, o čemu sam malopre govorio. Sporazum ne pominje nikakve obaveze ruskih partnera, niti se tiče postojećih ekoloških normi u zakonodavstvu. Potpisnici sporazuma sa srpske strane nisu vodili računa o obavezi koja postoji u zakonodavstvu EU, što je direktno u suprotnosti sa onim o čemu je juče postignuta u Skupštini saglasnost. Ti propisi kažu da svaka država članica u svakom trenutku ima najmanje 30% rezervi nafte u svojoj godišnjoj potrošnji, osim ukoliko nema sopstvena nalazišta itd. Smatram da je na osnovu svega ovoga što sam naveo, a shodno članu 45. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, izvršena povreda Ustava i zakonske regulative. Shodno tome smatramo da ovakav zakon nije pravno moguć i to je razlog zbog čega sam, kao predstavnik LDP, izdvojio mišljenje na sednici Zakonodavnog odbora. Tražim od predstavnika Vlade da na taksativno nabrojana pitanja, o kojima sam sada govorio, dadu adekvatne odgovore. Hvala.
Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? Gospodin Čedomir Jovanović, izvolite, a zatim Dušan Bajatović.
Gospođo predsednice, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, ovo što smo do sada čuli, izuzimajući poslanike koji su izuzeli svoje mišljenje na nadležnim skupštinskim odborima, može se opisati isključivo, samo i jedino kao skandalozno, kao nešto što je sramno, kao nešto čega se ovaj parlament mora stideti. To što ste izgovorili vi, gospodine Đeliću, i vi gospodine Škundriću, ne može se opisati na drugačiji način. Podsetiću vas samo na jednu od činjenica koju ste vi zaobišli u toku svog izlaganja, činjenicu koja govori o neravnopravnosti, o ponižavajućem odnosu na koji vlade Republike Srbije, i Koštuničina i Tadićeva, pristaju kroz ovaj sporazum. U slučaju eventualnog spora između dve ugovorene strane, između Republike Srbije i Ruske Federacije, validna je isključivo verzija sporazuma na ruskom jeziku. Ovakva odredba je nezamisliva u modernim međudržavnim političkim ili komercijalnim odnosima. Ona je zapravo izraz onog vremena koje se opisivalo kao kolonijalno doba. Slična odredba ne postoji ni u jednom od brojnih sporazuma koje je Ruska Federacija potpisala sa drugim državama, između ostalog ni sa Grčkom, koju ste vi tako euforično pominjali, gospodine Đeliću. Zašto onda ne raspravljamo na ruskom jeziku da bi znali o čemu zapravo govorimo, zašto ste nam predali verziju sporazuma na srpskom koja nije validna. Šta reći o vašem referatu, gospodine Škundriću. Vi ste prof. u Beogradu, prof. u Sankt Petersburgu. Ne bih cenio vašu stručnost, ali vi se bavite tekstilom i tekstilnim inženjerstvom. To nema veze sa naftnim i gasnim sporazumom sa Ruskom Federacijom. Konačno, u ovom dokumentu niste ni učestvovali. Kada ste vi, gospodine Đeliću, otkrili da Rusija ima naftu? U januaru ove godine. Ova država je usvojila energetsku strategiju 2005. godine, strategiju svog energetskog razvoja, koja je direktno suprotna ovome što sada vaša Vlada radi i za šta traži podršku od parlamenta, direktno suprotna. Kada smo otkrili, gospodine Škundriću, da Rusija ima naftu? U januaru ove godine. Da ima gas? U januaru ove godine. Ko je odgovoran za ovo što se danas nalazi pred parlamentom, za raspravu u kojoj zaobilazimo svaki od tih sramnih, strašnih, neprihvatljivih stavova koji ponižavaju ovu zemlju. Sa kojom zemljom je Rusija potpisala ovakav sporazum? Koja je to od država, sa kojom je Rusija potpisala sporazum, dala zlatnu akciju Ruskoj Federaciji? To vaš Slobodan Milošević nije radio 97. godine. Linčovali smo ga kada je prodao Telekom za milijardu i sedamsto miliona maraka, ali je zadržao zlatnu akciju Telekoma. Neka se pojavi ovde predsednik Vlade, neka dođe predsednik Republike. Ko je, gospodine Popoviću, bio pravni i finansijski savetnik naše zemlje u ovom poslu? Svaka čast i vama i Dejanu Mihajlovu, ali reći ću vam ko je bio pravni i finansijski savetnik Gasproma, finansijski "Meri linč", pravni "Freš end Filds", dve najjače pravne i finansijske kuće na svetu. Vaš je bio "Meri linč" do onog trenutka do kog niste napustili koncept, "Meri linč" i Rajfajzen, pa ste napustili taj koncept privatizacije. "Meri linč" i Rajfajzen su rekli - nema većinske privatizacije NIS, da manjinski paket. Pa ste ih napustili. Izađite ovde pa recite da to nisu rekli. Kako je utvrđena cena NIS? Koliko vredi NIS? Država plaća 400.000 evra "Diloit i tušu". Možemo li da dobijemo odgovor na to pitanje? Šta se dešava sa ovom zemljom u situaciji u kojoj će se ona naći kada se ratifikuje ovaj sporazum? Gasprom 51%, Republika Srbija 49% u toj novoj kompaniji. Koliki je osnivački kapital te kompanije: 500 evra, 1.000 evra, 5.000 evra, 500.000.000 evra? Koliki je osnivački kapital kompanije koja se tako formira? Šta Srbija unosi u tu kompaniju, šta unosi Gasprom? Srbija unosi sve što ima, unosi infrastrukturu koja je stvarana 50 godina, unosi tržište koje je štićeno državnim monopolima. Šta unosi Gasprom? Veliki potencijal. Kakav smo mi do sada problem imali kao Srbija u ekonomskoj saradnji sa Ruskom Federacijom? Koliko se sećam, jedini problem je bio u tome što nismo imali pare da platimo ono što se oduvek moglo kupiti na tržištu Rusije i što će se ubuduće kupovati. Gde je u sporazumu koji nam vi nudite, i u srpskoj i u ruskoj verziji, postoji garancija da će na bilo kakav način Srbiji biti ponuđeno bilo šta ispod tržišne cene? Da li možemo da dobijemo odgovore na ta pitanja ili će se ovo pretvoriti u ono što je po pravilu svaka rasprava u srpskoj skupštini: u naglabanje od tri sata u kojem niko ne želi da se posveti suštini. To niste naučili na fakultetima u Francuskoj, gospodine Đeliću, a ni vi gospodine Škundriću to definitivno niste mogli da nauče u partiji u kojoj ste bili i u kojoj ste sada dok je bila na vlasti. To Slobodan Milošević nije radio. Ovo što su radili Koštunica, Boris Tadić ni Milošević nije uradio. Vrlo dobro znamo zašto smo klekli pred Rusijom. Klekli smo zbog Kosova. Danas znamo da će se povlačiti Vladina rezolucija o Kosovu, jer je ta politika poražena, i ono što su nama uradili Amerikanci, nakon toga su uradili Rusi nekoj drugoj zemlji. Samo ne želim daikad više Srbija bude poligon na kojem će se odmeravati postojanost međunarodnog prava. Hajde da analiziramo sve ovo što se nalazi u sporazumu, pa da kažemo u 1. tački da predloženi sporazum predviđa da ubuduće kompanija i ruska strana ima najmanje 51% vlasništva, ali i apsolutnu kontrolu svih resursa koji se nalaze pod tom kompanijom, apsolutnu kontrolu. Samo 400 miliona se plaća NIS. Kolika je bila dobit NIS u prošloj godini? Ruska federacija će investirati 500 miliona. Pa 300 miliona je bila dobit u prošloj godini. Mi ćemo dobiti za 400 miliona evra za koliko ćemo dati NIS i još 500 miliona investicija. Kolika je rudna renta na nalazišta gasa i nafte u Vojvodini: 3%. Koliko je u Rusiji: 70%. Rusi će ovde raditi ono što ne mogu da rade u svojoj zemlji i nisu oni odgovorni za to. Svako ko se bavi biznisom traga za što većim profitom i što manjim troškovima, pa onda ovo treba nazvati poklonom. Prošle godine ste kritikovali Tomislava Nikolića kada je ovde sa skupštinske govornice rekao da žali što mi nismo deo Ruske federacije ili nešto slično poput toga. Ovo ne postoji i ni u jednoj republici Ruske federacije se ne dešava ovo što se danas dešava kod nas u Srbiji. Mi sada ovde raspravljamo, čekamo, imamo još 12 minuta rasprave i posle 15 minuta i zbogom. Kako će se promeniti ovaj sporazum. Nikako. To tako stoji u njemu. Jedino sudnji dan može promeniti ovaj sporazum posle vaše ratifikacije, ništa drugo. To ova zemlja nikad sebi nije dozvolila. Ne kažem da treba da pošaljemo poruku da ćemo jesti korenje, daleko od toga, i ne kažem da tražimo naftu i gas tamo gde toga nema, ali minimum dostojanstva i minimum poštovanja nacionalnih interesa. Da, izvolite, Rusi, kupite ovde kao što se danas kupuje u Rusiji. Platite najviše pa budite gazde. Oni taj jezik razumeju jako dobro. Uostalom, samo tim jezikom i govore. Svakakim pritiscima smo bili izloženi, tražila je ruska ambasada da se prioritetno raspravlja o ovom sporazumu, i mislim da su bili u pravu, ne postoji važniji dokument od ovog o kome mi sada govorimo u poslednjih nekoliko meseci. Ovo je direktna negacija Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju koji smo potpisali, zato što taj mentalitet koji smo mi juče pokušali da definišemo ovde u parlamentu, taj mentalitet, to ne postoji u ovome o čemu danas razgovaramo. Govorimo o gasovodu. Najmanje 10 milijardi kubnih metara prirodnog gasa godišnje je propusna moć tog gasovodom. Na kakav način mi možemo da utičemo na trasu tog gasovoda, na izradu tog gasovoda, na bilo šta u tom gasovodu? Mi smo se odrekli obaveznog odborenja. Koja se zemlja oko nas toga odrekla? Nijedna. Izuzeli smo iz sporazuma na potpuno neverovatan način. Mi smo pomenuli sve ono o čemu moramo razgovarati. Koji je kvalitet nafte koji će se nuditi ovoj zemlji? Govorim o ekološkim standardima. Vi vrlo dobro znate da od toga nema ništa. Vrlo dobro znate da se ovde dosad trošila nafta najlošijeg kvaliteta. Iz dva razloga, zbog toga što su naša postrojenja za preradu nafte, to su muzički eksponati, i zbog toga što uvek kupujemo najnekvalitetniju naftu, jer nemamo novca za nešto više. Hajde da kažemo gde su sporazumom utvrđene obaveze budućih vlasnika Gasproma, da poštuje postojeće ekološke norme u zakonodavstvu Srbije. Ako smo mi trovali i ako danas trujemo Pančevo, zato što ne možemo ništa bolje da uradimo, pa hajde makar kroz ovaj energetski sporazum da zaštitimo živote tih ljudi. Nema ništa od toga, ali zato stoji garancija da se neće pooštravati važeći zahtevi u pogledu kvaliteta produkata od prerade i nafte koji se proizvode. I dalje će se ljudi trovati. Poražavajuće je što pri potpisivanju ovog sporazuma potpisnici zaobilaze ono što se ne sme zaobići. To su sveta pravila posla. Vi ih vrlo dobro znate, gospodine Đeliću. Da li imamo pravo da raspolažemo Banatskim dvorom? Nemamo. Da li imamo pravo da u Banatski dvor deponujemo svoje strateške rezerve gasa? Nemamo. Da li imamo mogućnost da na nekom drugom mestu napravimo neki novi Banatski dvor? Nemamo, jer je to prirodno bogatstvo, to je dar prirode. Banatski dvor je prirodni rezervoar gasa, jedan od najvećih u ovom delu Evrope. Mi se toga odričemo bez ikakve naknade. Kako je utvrđena cena Banatskog dvora? Gde će biti naše strateške rezerve? Juče smo prihvatili Sporazum o stabilizaciji pridruživanju. Jedna od elementarnih normi energetske sigurnosti zemalja članica EU je ona koja države članice obavezuje da u svakom trenutku u rezervi drže 30% svoje godišnje potrošnje. Gde ćemo mi to da držimo? Da li postoji nešto što može da se kaže, a što će izazvati reakciju i omogućiti promenu ovoga? Vi u ovom sporazumu niste učestvovali, bili ste potpredsednik grupe. U vašoj vladi ne postoji jedinstvo oko ovoga. Predstavnici stranaka članica vaše vlade nemaju ni jednu reč odobravanja za ovo što se dešava, osim konstatacije da im ništa drugo nije preostalo, pošto će neke druge stranke glasati za ovaj sporazum. Je l' možemo da dobijemo odgovore na tih nekoliko jednostavnih pitanja. Neko od vas predstavnika Vlade neka nam to da. Kako je utvrđena cena od 400 miliona za NIS? Možda je i ona prevelika, smo nam recite kako ste došli do 400 miliona, kako je utvrđena ta cena? Kako je procenjeno da je 500 miliona investicija, ovo što je dovoljna kompenzacija za potcenjenost NIS. Robne kuće smo prodali za 350 miliona, ne državi, nego privatniku. Geneks smo prodali za 120 miliona. NIS, sa celim tržištem, sa izvorima nafte, sa izvorima gasa, sa izgrađenom infrastrukturom, za 400 miliona. Kako smo došli do toga? Da li može parlament da dobije odgovor na to pitanje i onda ćemo reći - hvala vam, nismo znali, nesposobni smo, podnećemo ostavke kao poslanici, zato što smo napravili tako veliki propust i nismo uočili način na koji ste vi došli do cene od 400 miliona. Samo nam recite ko je utvrdio 400 miliona kao vrednost NIS, 51%, zapravo 100 posto, jer ni na kakav način ova država više neće moći da utiče na rad te kompanije.Izađite pa objasnite ovde. Pošto to vi niste rekli, gospodine Škundriću, možda nisam u pravu, ali morate da izađete ovde i da kažete da to nije tačno. NIS vredi tačno 400 miliona evra. Šta se dešava sa rudnim bogatstvima ove zemlje? Kolika je rudna renta, zašto se sporazumom Srbija vezuje za postojeću situaciju? Nikada više mi nećemo moći to da promenimo. Zašto državni monopol srpskih kompanija menjamo za državni monopol ruske kompanije. Šta time ova zemlja dobija. Da imamo neki problem u snabdevanju sa naftom i gasom, a da onnije isključivo posledica naše materijalne nemoći, da platimo onoliko koliko nafta i gas košta, pa onda u redu, ali u buduće će ova zemlja imati onoliko nafte i gasa koliko bude novca u našim džepovima. Niko nama ništa neće pokloniti. Vi vrlo dobro znate koliko je surov princip po kome funkcionišu tako velike zemlje i tako veliki sistemi kao što je recimo sistem iz koga dolazi Gasprom, koliko je on nemilosrdan, toliko da ga se plaši čitava Evropa. Zbog onoga zbog čega su nas bombardovali danas Rusiju prekorevaju i razvijaju sa njom aranžmane u skladu sa svojim interesima. Neka nam se onda to ovde kaže. Neka se izađe pa neka se kaže - ova zemlja ne može da opstane bez takvog oblika podrške Ruske federacije, a cenu za tu podršku mi plaćamo tako što dajemo ono što imamo, a to je Naftna industrija Srbije. Onda je to pošteno, pa ćemo mi snositi odgovornost i za jednu i za drugu odluku. Ali, nemojte nam ovo podvlačiti pod ekonomske uspehe, jedne, druge ili treće Vlade. Ovo je besmislica. Još 2005. godine država je usvojila strategiju svog ekonomskog razloga, 2005. godine država je angažovala Meri linč i Rajfajzen. Oni su utvrdili i procenili vrednost NIS-a u tom trenutku, uzimajući u obzir čitav niz parametara, između ostalog i cenu nafte koja je tada bila znatno niža od cene u ovom trenutku. Rekli su da Naftna industrija Srbije vredi milijardu i dvesta miliona. I rekli su, sa čim se država složila, da se nipošto država ne sme odreći većinskog paketa u procesu privatizacije. To je ono što smo mi uradili, pozivajući se na primere država koje su pre nas potpisale energetske sporazume sa Ruskom federacijom. Hajde, recite nam gospodine Đeliću koja je to zemlja koja je potpisala sporazum sa Ruskom federacijom i dala zlatnu akciju Ruskoj federaciji. Da li je to uradila Bugarska, da li je to uradila Grčka, zemlje koje su u poslednjih šest meseci stavile svoj potpis na taj aranžman? Nijedna osim Srbije. Ne postoje prihvatljivi razlozi za pružanje podrške ovom zahtevuVlade zbog načina na koji se došlo do ovog energetskog sporazuma, zbog karaktera energetskog sporazuma i zbog posledica koje proizilaze iz ovakvog energetskog sporazuma. Način je kriminalan, isključivo politički motivisan potrebom jedne vlade da u Rusiji pronađe onu snagu koju sama nema da bi se odbranila u propaloj politici i, rekao bih, sitnim predizbornim interesima. Ovo nije u skladu sa zakonom jer je vrlo jasno zakonom utvrđena procedura po kojoj se obavlja privatizacija u ovoj zemlji. Karakter ovog sporazuma je kriminalan jer on ugrožava sve vitalne interese našeg društva, o tome možemo danima razgovarati. Posledice; e, one su vrlo predvidive i, po našem mišljenju, sramne. Ovo smo uradili zbog onih građana od kojih ćemo tražiti na narednim izborima podršku za formiranje one vlade i politike koja će pre nego što uradi ovako nešto razgovarati sa svim učesnicima političkog života, prevazići one partijske razlike koje su tako izražene i voditi računa o tome da smo isti kad stojimo u redu za benzin, da smo isti kad se smrzavamo u stanovima bez gasa i da plaćamo ovaj sporazum budućnošću naše dece. Mi na to ne pristajemo i sa velikom obavezom upravo prema građanima Srbije glasaćemo protiv.
Zahvaljujem. Da bih informisala javnost i vas, htela bih da znate da je od 10,05 do 10,52 u delu autonomne pokrajine Vojvodine nestalo električne energije. RTS je inače prenosio čitav tok sednice zahvaljujući agregatima, ali jedan broj kablovskih emitera nije prenosio sednicu Narodne skupštine. Za reč se javio najpre Tomislav Nikolić.
Dame i gospodo narodni poslanici, ne postavlja se pitanje da li će narodni poslanici SRS-a glasati za ovaj zakon ili ne. Glasaćemo za zakon. Može da se stavi dosta primedbi na način na koji smo došli do ovog ugovora, uostalom čini mi se to je prevagnulo i na predsedničkim i na parlamentarnim izborima. Svako ko na tri dana pred izbore obezbedi sebi snimak susreta sa predsednikom Ruske federacije i potpisivanje ugovora koji je možda s pravom označen ugovorom veka može da računa na pobedu na izborima. Ovaj ugovor su pravili isti ljudi koji su prodali cementare, i Sartid, i Centralni komitet i šećerane za evro, tako da je princip isti, ne vidim razloga da promena pozicije u Vladi može da predstavlja promenu do te mere da počnete da napadate sebe za ono što ste radili pre nekoliko godina. Mi nismo učestvovali ni u jednoj privatizaciji. Mi smo od 2000. godine naovamo trpeli strahovite kritike zato što smo vas upozoravali da bez Ruske federacije Srbiji nema opstanka i zbog toga smo proglašavani za ljude iz 19. veka, za nekakve svakakve, za one koji ne znaju značaj evropskih integracija. Evropa, Evropska unija, saradnja sa Evropom je postavljena kao postulat. Niko više DOS-u nije biobitan. Ni sa kim saradnja nije bila bitna. Evropa je to postavljala kao uslov, a Evropa se širom otvarala prema Ruskoj federaciji. Osam godina imate u rukama sporazum sa Ruskom federacijom o skoro bescarinskom izvozu skoro svih roba iz Srbije, niste se potrudili prstom da mrdnete da ga realizujete. Onda je došlo do toga da mikroz Mađarsku najskuplje plaćamo protok gasa. Onda je došlo do toga da strepimo šta će biti sa nama za 5 ili 10 godina, pošto mi nismo toliko moćni da budemo samo potrošači. Došlo je do toga da Rusija pre neki dan izjavi da joj uopšte nije problem ako ne bude član Svetske trgovinske organizacije, s pravom, da izjavi - više nećemo da dajemo naftu i gas, a da od vas uvozimo televizore, sad ćemo da prodajemo naftu i gas, a da pravimo televizore. Mi tu treba da se nađemo. Voleo bih da ste, bar neki od vas, ovako studiozno, detaljno analitički pogledali sporazum o pridruživanju. Pa njemu može da se nađe mnogo više zamerki. Tamo može da se nađe mnogo više nepovoljnosti po Srbiju, po našeg siromašnog čoveka, po našeg seljaka, koji će odjednom morati da se ravnopravno nosi sa holandskim seljakom. Da vidim kako li ćemo mi to izdržati. Ali, ni Vlada se nije potrudila da favorizuje ovaj sporazum. Sve ste nešto bežali od toga da javnost Srbije sazna koliko je bitno da se ovaj sporazum ratifikuje. Vlada neprekidno veliča sporazume sa Evropskom unijom, po meni glorifikuje, ali eto vi ćete reći, s pravom, nema nam investicija, nema nam opstanka, nema razvoja, nema progresa ako nismo članica Evropske unije. Zašto niste uložili toliku energiju, gospodo ministri i predsedniče Vlade, predsedniče države, da građanima Srbije približite Rusku federaciju, odnose s njom, posebno ekonomske i finansijske odnose? Zašto nikada niste pustili, do pre nekoliko meseci, nijednu rusku banku na naše tržište? Zašto vam nikada evro ili dolar iz Ruske federacije nije značio koliko evro iz Evropske unije? Zašto Rusija nije bila nikada ovde partner s kojim se iskreno i ozbiljno razgovara? Sad kad je postalo jasno da moramo da se oslonimo na Rusku federaciju, sad stidljivo, trpeći kritike na koje ne želite da odgovorite, jer biste morali da kažete koliko je važan odnos sa Ruskom federacijom, važniji od Evropske unije. Evropska unija ne može da izdrži bez Ruske federacije. Ruska federacija može da preživi bez Evropske unije i vi to jako dobro znate. Mi sad treba da imamo oba partnera, ali nameće nam se samo po sebi ko nam je važniji. Nije tu samo borba za Kosovo i Metohiju, ali je mnogo bitna. Vi širite u javnosti priču - izdaće nas Rusi, ne kažete napali su nas Amerikanci i Evropska unija, nego neće da nas odbrane Rusi. A što bi morali da nas brane da EU poštuje Povelju UN? Što bi nam uopšte trebalo bilo čija zaštita, da nas Amerika nije bombardovala, što bi nam trebalo da nas Rusija brani od tog bombardovanja. Tad je strahoviti zamereno Rusiji što ne podiže neki avion da nas brani. Da, ući će u rat, zbog Srbije koja nije ni znala tad šta hoće. Svaki sporazum sa velikima ima manjaka i nedostataka. U staroj Srbiji, iz pre dva veka, udavali su lepe devojke za bogate starce. Šta je drugo mogla da radi? Bar je imala koru hleba. Hvala bogu, prošlo je to vreme, ali kada se vezujete za velike, ne možete samo svoje ambicije i samo svoje želje da zadovoljite. Spreman sam da u istim uslovima uvek nepovoljniji ugovor sklopimo sa Ruskom federacijom nego sa EU. Ova Ruska Federacija neće biti zlikovac prema srpskom narodu. EU je bila zlikovac prema srpskom narodu. Vi ste im to oprostili za nekoliko dana. Građani Srbije su to delimično zaboravili, ali jeste li vi sigurni da su odnosi konačno na tom nivou da se EU ponovo ne pokaže kao zlikovac? Ja nisam. Tražili ste da sporazumom nekako umilostivimo aždaju. Evo, izglasaćete taj sporazum, da vidimo da li će aždaja biti milosrdna prema Srbiji. Ali, bez ikakve zadrške treba ulaziti u ekonomske i sve druge vrste odnosa sa Ruskom federacijom, i to znaju ovi surovi monetaristi, koje za Rusiju ništa ne vezuje, i to znamo mi Rusofili, koje za Rusiju vezuje sve. I bogu hvala da se Rusija podigla i pokazala Americi da će da brani svoj interes. A mi tu samo da spojimo praktično, korisno i dobro za nas. S jedne strane imate EU, da dovodimo ovde njene velike proizvođače, s druge strane, širom otvoreno rusko tržište, da na njemu odavde plasiramo svoju robu. Zbog toga smo mi radikali pristali da to ide zajedno. Tražili smo od vas da ruski aranžman ide pre, na vanrednoj sednici, niste prihvatili. Ali, dobro, ovo je, čini mi se, simbolična, istorijska simbolična sednica, sa dve najvažnije strane sveta mi se sastajemo. Ima li išta bolje? Nemojte baš previše da istražujete, ako vam je neko malo draži od onog drugog, šta li kod onog drugog ne valja. Ne valja ni u jednom ni u drugom sporazumu baš sve. I jedan i drugi su predaja Srbije, ili će prihvatanje uslova EU da bude odbrana Srbije, da pod njihovim uslovima imamo i proizvodnju, i tržište i sve živo. Videćete kako će to teško da ide. Ruskoj Federaciji je potrebna Srbija ovakva kakva jeste i to treba dodatno iskoristiti. Tu sam saglasan, ali pošto nismo uticali u pregovorima, ni na cifru, ni na odnose, ni na šta, ostaje da kažemo: uzmi ili ostavi. E, pa došlo je vreme kad sa Ruskom Federacijom treba da se razgovara po principu - uzimaj ono što nudi Ruska Federacija, jer ona to ima kome drugom da ponudi. Ne zaboravite, nije taj krak jedina alternativa da Rusija još više gasa proda zapadnoj Evropi. To smatram poklonom Srbiji. U to računam sve buduće godišnje prihode i svu buduću sigurnost. Taj gasovod će neko i da brani od sada. Svu buduću sigurnost koju Srbija sebi osigurava, i energetsku i svake druge vrste, i zbog toga sam ponosan. Grubo ste tumačili moje reči o tome da mi nažalost nismo ruska gubernija, ali ponosan sam na to što godinu dana posle toga ne zviždite kad vam kažem koliko je važna saradnja sa Ruskom federacijom, koliko je važno da u kontinuitetu politika predsednika Putina na predsednika Medvedeva se dalje prenosi i na sve buduće predsednike Ruske Federacije. Kamo sreće da Srbija jednom konačno sebi izabere takvog predsednika koji će o Srbiji da brine toliko koliko ruski predsednici brinu o Ruskoj Federaciji i Srbiji bi cvetale ruže. Zato pozdravljam ovaj sporazum. Mi ćemo za njega glasati ponosnije nego ikada. Naša politika saradnje sa Ruskom Federacijom danas ili danom verifikacije konačno dobija svoju potpunu potvrdu.
Zahvaljujem. Po Poslovniku, gospodin Nenad Prokić.
Poštovane kolege, javljam se po Poslovniku, zato što se ponovo uvlači neka lažna emotivnost u ovu raspravu. Deli se svet na surove monetariste i na neku pravoslavnu braću, a ta pravoslavna braća su u ovom trenutku najsuroviji monetaristi na svetu, što se vidi iz ovog ugovora koji potpisujemo s njima. Dakle, nije dobro da se ovakve rasprave ponovo vode. Nije mi jasno kako neko kome je srce toliko priraslo za suverenitet Srbije može ovako olako da ustupa deo suvereniteta Srbije nekoj drugoj suverenoj državi. To nije nikad uradila ona tzv. prozapadno orijentisana politička struktura u Srbiji. Nikada nikome nije ustupala suverenitet tako kao što se ustupa ovog trenutka. Ovde će posledice biti strahovite. Moramo da održimo onaj nivo koji su održavale sve ostale zemlje prilikom ovog sporazuma. Ne možemo toliko podastirati svoja nacionalna bogatstva, svoj nacionalni suverenitet, nešto što će sledećih 30 godina tako bitno uticati na život svakog pojedinca u ovoj državi. Molim vas da dobro razmislite o onome što ćemo danas ovde uraditi i da se ne govori sa emocijama, da se ne deli svet na dobre i na loše, već da se dobro proračunaju sve posledice koje će iz ovog našeg današnjeg razgovora proisteći. Hvala.
Gospodin Tomislav Nikolić, replika.
Najpre, uvek govorim sa emocijama. Smatram kad ne budem imao emocija neće postojati razlog da živim uopšte. Kad sam govorio o surovim monetaristima, pokazao sam na gospodina Đelića, mislio sam na ove u Vladi, Dinkića, Đelića. Uopšte nisam delio svet na surove monetariste zato što mi to nije bio cilj. Cilj mi je bio da označim ljude u Vladi, koji od 2000. godine naovamo vode Srbiju tako da ne brinu o sirotinji, brinu samo kao monetaristi o nekakvim višim interesima, ali i oni su shvatili koliko je to bitno. Međutim, jesam li to ja predao duvanskoj mafiji tržište duvana, najakciznije robe od koje Srbija može da živi, ili vaši tzv. prozapadni, kako iz nazvaste, koji nikada nisu predavali suverenitet? Kad je otišlo tržište duvana i sve duvanske fabrike u ruke duvanske mafije? Kad su otišle cementare? Kad je otišao Sartid. Kada je zgrada Centralnog komiteta otišla za novac koji je čovek isplatio prodajom samo dva sprata posle toga? Kada su šećerane otišle za evro? Kada su pozatvarane srpske banke? Da li je time izgubljen deo suvereniteta? Jeste. Da li to sad treba polako da se vraća? Treba. Kako? Uz pomoć i zapadne Evrope, uz pomoć Ruske Federacije. Kinu ćemo uskoro da vidimo ovde zastupljenu jače nego ikada, Indiju takođe. Nemojte da se ježite, to su zemlje u ekspanziji. Zašto ste im prodali Sartid tako jeftino? Zašto su ušli Amerikanci u Sartid? Zna se, još 10 godina sva svetska proizvodnja čelika ide u Kinu i Indiju, koliko god se proizvede otići će tamo. Osigurana proizvodnja. Država otpisala dugove. Jesam li ja otpisivao Amerikancima dugove za Sartid ili vi koji brinete o suverenitetu države. U ovih osam godina svega sam se nagledao i naslušao, ali da saradnju sa Ruskom Federacijom označite kao gubitak suvereniteta, pa to ne može da prođe. Da nije Ruske Federacije, ne samo da više ne bismo govorili o Kosovu i Metohiji, ubeđen sam da više ne bismo govorili više ni o nekim drugim delovima Srbije. Trebalo je tad stati pa reći Amerikancima - nemate u Savetu bezbednosti naš glas za nezavisnost Kosova i Metohije. Vi to ne cenite, ja cenim. Ne umete da procenite vrednost američkog priznavanja nezavisnosti Kosova, ali ja umem da procenim vrednost ruskog nepriznavanja Kosova i Metohije. Ako ćemo i tako da merimo, evo i u tome se razlikujemo i dobro je što se razlikujemo. Bez ovog aranžmana Srbije za nekoliko godina više neće biti, ili ćemo ovako da se svađamo mi po Skupštini što imamo dobre plate, a narodu više neće biti ni posla, ni hleba, ni igara, i to takođe dobro znate. Znači, kada mogu da progutam da ne napadam Sporazum o stabilizaciji, zbog koga me i moji seljaci zovu danas iz Bajčetine pa pitaju kada ćemo ponovo da pečemo rakiju, možete i vi ponešto da progutate ka da vidite da će većini građana Srbije od nekog sporazuma biti bolje.
Gospodin Čedomir Jovanović, po Poslovniku.
Gospođo predsednice, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, javio sam se u skladu sa članom 100. Poslovnika, s obzirom da mislim da me je gospodin Nikolić pogrešno protumačio. Naime, kritika postojećeg energetskog sporazuma sa Ruskom Federacijom nije istovremeno negiranje ideje da mi treba da razvijemo saradnju u oblasti energetike ili u bilo kom drugom segmentu naše ekonomije i privrede sa Ruskom Federacijom. Pominjete te primere, ali to je političko žongliranje. Na kom je to tenderu ponuđena NIS kao što je na međunarodnom tenderu ponuđena Duvanska industrija Niš ili Duvanska industrija Vranje? Govorite o Sartidu kao primeru. Ta firma je bila u stečaju, propala. Govorite o šećeranama. Evo u Beogradu šećerana, uzmite je vi, platiće vam ljudi, daće vam oni novac da je uzmete i da ih zaposlite. Eno je u Zrenjaninu propala, eno je kod Ćuprije šećerana, 2003. godine bila je devet godina u stečaju. Kada razgovarate na engleskom jeziku ne možete da prevedete to. Niko ne negira ideju da se razvije energetska saradnja sa Ruskom Federacijom, ali gde je socijalni program u ovom sporazumu? Dobit NIS-a u prošloj godini je gotovo 300 miliona, profit manji zato što su veliki gubici, ali neće Rusi to finansirati. Ponašaće se u NIS-u onako kako se ponašaju u Gaspromu. U Gaspromu vode računa o svojim interesima. Gde je socijalni program? Gospodine Đeliću i gospodine Škundriću, šta će biti sa radnicima koji su tehnološki višak? Da li će se to rešavati kao u Zastavi? Pri ugovoru sa Fijatom to je definisano. U ovom ugovoru to nije definisano. Vi to recite u raspravi ovde, da će biti na nekom drugom mestu, pa onda možemo da vam verujemo na reč, ali mi želimo da to bude u ovom ugovoru. Želimo odgovor na pitanje, slažem se gospodine Nikoliću, dobićete odgovor na pitanje zašto za tri evra. Niko nije ponudio četiri. Da li se pojavio neko u ovoj zemlji ko je rekao - ja sam ponudio četiri. Govorimo o cementarama, kupile su najjače evropske kompanije, opet na tenderima. Govorimo o ruskim bankama. Slažem se da treba liberalizovati bankarsko tržište u zemlji, s tim se slažem. Sada su ušle ruske banke, neka uđu u korporativni kapital, nema nikakvog problema, ali mi želimo da se to ovde radi onako kako se radi u Rusiji. Želimo da Srbija sa Rusijom potpisuje ugovore kakve je potpisala Grčka sa Rusijom, Bugarska sa Rusijom. Govorim o karakteru, ne o iznosu, ne o vrednosti, nego o karakteru. Želimo partnerstvo sa Rusijom. Želimo onaj odnos koji je imao Milošević 1997. godine sa Italijanima i sa Grcima kada je prodao Telekom. Želimo zlatnu akciju za ovu zemlju. Nije prema nama Rusija uvek bila majka, nekada je bogami bila i maćeha i nekada se igrala sa našim interesima. Ako njihovo ne rezoluciji u Savetu bezbednosti vredi ovaj sporazum, neka izađe predsednik Republike pa neka kaže. Ovo je poražavajuće što u debati učestvuju predstavnici opozicionih stranaka, izađite sa činjenicama predstavnici Vlade, zašto je ovo u ekonomskom interesu Srbije, a ne da izlazi gospodin Popović, koji je zajedno sa Mihajlovim sedeo naspram celog Gasproma i pravio dogovore. Da ste znali, gospodine Popoviću, šta radite Rusi bi vas angažovali na svojoj strani, kao što su angažovali Freš end Fils i Amerikance, budite sigurni u to.
Po Poslovniku se javio gospodin Velimir Ilić.
Dame i gospodo narodni poslanici, mi danas imamo na dnevnom redu jedan veoma ozbiljan sporazum koji život znači za Srbiju za narednih 100 godina. Međutim, mi se vrlo neodgovorno ponašamo. Sada počinjemo neke naše priče kada je šta bilo, kako i smatramo na taj način da ćemo dobiti neke sitne političke poene. Ne bih želeo sada da ulazim i da počinjemo da se bavimo šta je kada bilo, šta je prodato, ko je. Mislim da će nekada neko ovom parlamentu da položi račune i ako postoji neka mogućnost da neko smatra da tu ima nekih nepravilnosti neka pokrene neki anketni odbor parlamenta pa da se preispita. Kao bivši ministar Vlade Republike Srbije znam da je nestao ugovor o Sartidu, ukraden, stajalo je prazno mesto, nema ga i nikada ga nisam našao kao ministar, jer smo imali neke ugovorne obaveze da napravimo deo železnice, pruge, ali kažu po ugovoru treba da ga napravimo, a onda su digli ruke i kažu - ne treba sada da pravite, samo nemojte više da tražite ugovor. Šta se tu dogodilo ne znam. Ne treba da pričam sada o duvanskoj industriji, Japan Tobako, Peconi, Pera, Žika, šta se događalo i da ne gubimo vreme, jer imamo jedan ozbiljan posao, a to je gasni sporazum sa Rusijom. Mi se ponašamo sa jednom prijateljskom zemljom tako neodgovorno i želimo da od nje napravimo možda neprijatelja. Zašto? Znamo da su Rusi u gasnoj industriji gazde i ne možemo se sa njima tako ponašati, potpišemo ugovor, odemo na najvišem državnom nivou, i bio sam presrećan što sam potpisao taj ugovor u Kremlju, imao sam čast, i Vlada je bila jednoglasna, sva ministarstva su dala saglasnost, Ministarstvo finansija, Ministarstvo za ekonomske odnose, da je to ugovor stoleća za Srbiju. Sada ne razumem, ulazimo posle potpisivanja ugovora u neku našu priču, sada tražimo finansijske savetnike itd. Kako je mogao neko ko vodi Ministarstvo finansija da da saglasnost da dođe na Vladu ako nije prošlo neke procedure? Znači, taj neko ko je to uradio treba za to da odgovara. Kada je došlo na Vladu, kada se obrazložilo, kada smo razgovarali sa Rusima, kada se donela odluka da magistralni gasovod prođe kroz Srbiju, kada je izračunato, bar naše službe iz naftne industrije su izračunale da od tranzita godišnje imamo 200 miliona evra. Da će se zaposliti hiljade ljudi. Da se planira najveća gasna elektrana u jugoistočnoj Evropi u okolini Niša, da će ona otkloniti deficit električne energije u čitavom delu Evrope, Grčke itd. Da to za Srbiju život znači, da će biti najveće rezerve gasa u ovom delu Evrope u Srbiji, da će Srbija biti tu 49% vlasnik. I kada se sve to preračunalo i koliko treba uložiti, znate da naše rafinerije imaju problem, da naši proizvodi danas ne prolaze u Evropi, da uvozimo pojedine benzine, naftne derivate, nismo u stanju da ih napravimo sa našim tehnologijama koje su prevaziđene, da su to milijarde koje treba da se ulože da bi se sve to prilagodilo, uradilo. Prema tome, dogovor je postignut i bilo je sve jednoglasno. Mi smo se u Moskvi sreli sa najvećim državnim vrhom Rusije i slušao sam govor našeg predsednika Srbije Borisa Tadića, koji je taj ugovor pohvalio i rekao da nema alternative razmišljanje ako želimo energetski da snabdemo Srbiju za narednih 100 godina. Druga stvar, Rusi su nam dali pogodnostišto će se potpisati u drugom delu, nadam se veoma brzo, jer je trebalo u izbornom ćutanju da potpišem, takav je bio dogovor, drugi deo gde ćemo dobiti privilegije u snabdevanju nafte i gasa koje su oko 20%. Znači, oslobađanje poreza, jer ruska kompanija ulazi u Srbiju i postaje suvlasnik naše kompanije, tako da ćemo imati najjeftinije energente u Evropi. To mnogo znači za naše građane, za našu privredu, jer ćemo izaći sa nizom proizvoda na evropska tržišta, znatno povoljnije od drugih proizvođača. Veoma važna stvar je i ta što ćemo veoma brzo to uraditi, a nažalost, mi smo se mnogo opustili, usporili, politizirali, pregovarali, dokazivali ko je sad u pravu posle potpisanog ugovora. To se slično dogodilo i sa koncesijom. Ne možemo završiti posao, potpisati, pa ući u rasprave da li je to u redu, tražiti naknadno finansijske savetnike, politizirati, zbuniti građane Srbije šta je naš cilj. Mi se sa Rusijom, jednom prijateljskom zemljom, poigravamo izuzetno mnogo. To je bio slučaj... (Predsednik: Vreme.) ... u privatizaciji banaka, bio je slučaj kada smo potpuno dobili nalog, neko je dobio nalog da se izbace sa srpskog finansijskog tržišta. To nije bilo korektno. Drugo, sa privatizacijom JAT-a, sa izgradnjom "Kargo centra", maltene smo gotove dogovore potpuno izbacili iz igre i Rusi neće to više da nam tolerišu. Vrlo smo neodgovorni i neozbiljni jer smo tamo u Moskvi dali neke rokove do kada će biti ratifikacija. Ti rokovi su odavno prošli. To pokazuje neku našu neozbiljnost u jednom veoma ozbiljnom poslu. Da ne bi mi politizirali, imamo najskuplji gas. Zašto? Plaćamo tranzit kroz Mađarsku, koji je izuzetno skup za nas, nepovoljan, na repu smo velikog gasovoda i svaka nestašica gasa u Evropi kod nas se odražava. Najveću cenu plaćamo. Nemamo osigurano snabdevanje gasa i naša privreda, posebno u Vojvodini... (Predsednik: Govorite sedam minuta)... uzmimo ciglarsku industriju i ostale, imaju velike probleme, ne mogu da planiraju proizvodnju, imaju velike zastoje zimi i mi imamo veliki problem što se tiče privrede i korišćenja gasa u Srbiji. Nema odakle da dođe gas, da krene prema jugu Srbije. Jug Srbije očekuje gas, Leskovac, Vranje, čitava područja, nema kapacitet postojeći gasovod. Možemo ga širiti, ali on nema dotok i moramo ući bočno... (Predsednik: Gospodine Iliću, hoćete li da nastavite u okviru svojih 20 minuta koje možete da koristite kao šef poslaničke grupe?) Molim vas, kao šef poslaničke grupe NS, podržaću ovo sa obe ruke, jer ovo je život za Srbiju i ovde nema nikakve politike. Ovo je za nas nešto što moramo prihvatiti. Molim vas da ove procese ubrzamo i da sve ovo do kraja dovedemo i da završimo posao kako to dolikuje. Da od naših prijatelja Rusa ne stvaramo neprijatelje, da se ne igramo sa njihovim državnim vrhom, jer to smo, sa najvišim našim vrhom Srbije tada dogovorili u Moskvi, bio sam prisutan tom sastanku gde su tadašnji premijer i predsednik Srbije dali obećanja, rokove, sve se dogovorili i nemojmo se sada vraćati na početak i počinjati neke naše interne rasprave. Znam da mnogo želimo da pametujemo, ima nedostataka ovde. U jučerašnjoj raspravi mi nismo definisali kolika nam je Srbija, nismo definisali u Sporazumu da li je Kosovo sastavni deo Srbije ili nije, i to nam nije smetalo, a sad ovde zakeramo sa Rusima, svaku sitnicu tražimo. NIS traži velika ulaganja i ta ulaganja mora da se obezbede. Traži uredno snabdevanje i to jedino može Rusija da nam garantuje. Šta ako oni zatvore slavinu? Navodim samo primer OMV-a. Kako može on iz treće ruke da nam garantuje snabdevanje, kad ovi su gazde? To je neozbiljno i porediti. Drago mi je da je na ovoj liniji i ministar energetike, gospodin Škundrić, da podržava, drago mi je da je ova vlada stala iza ovog projekta koji treba da se radi, bez obzira na sve. Možemo menjati vlade, ali strategija i strateške stvari moraju ostati nacionalni interes ove države. Ovo je jedno pitanje koje moramo razrešiti i rešiti zajedno i ne smemo ulaziti u bilo kakve probleme što se ovoga tiče. Nova Srbija i nadam se veliki deo opozicije i veliki deo narodnih poslanika će ovo podržati, kao strateški važno za državu, za našu privredu, za naš razvoj, za budućnost, jer ako ode magistralni gasovod, više ga nikad ne možemo povući dole. Drago mi je da je trasa određena, da trasa velikim delom prati Auto-put Niš-Dimitrovgrad i to je dobro i pojeftiniće samu izgradnju. Definisali smo, i urbanisti su radili na tome, sa Rusijom smo imali mešovite komisije, odradili tehnički deo posla i radovi će veoma brzo moći da počnu. Prema tome, podržimo ovaj sporazum, on je izuzetno važan i značajan za Srbiju i nemojmo politizirati svaku stvar. Ovo je nešto što politike nema, ovo je za Srbiju biti ili ne biti. Hvala.
Po Poslovniku, najpre gospodin Nenad Popović, pa Čedomir Jovanović.
Moram da repliciram na vo što je govorio gospodin Jovanović. Nije problem gospodina Jovanovića i njegovih saradnika u tome kolika je cena za NIS, problem je ko nam plaća tu cenu, s kim mi potpisujemo ugovor. Jedan jedini problem je što mi to potpisujemo sa Rusima. Da ga potpisujemo s nekim drugim, problema ne bi bilo. Svi znamo da postoji nekoliko lobija koji rade protiv ovog najboljeg ekonomskog aranžmana koji je Srbija potpisala u poslednjih 40 godina. Imamo jedan ekonomski lobi ovde u okruženju. To su dvije velike naftne kompanije iz našeg okruženja iz EU, koje praktično imaju monopol na našem tržištu. Te kompanije nemaju svoju naftu, trgovci su naftom i oni imaju legitimno pravo da lobiraju za svoj interes. Ali mi, kao narodni poslanici, Vlada Republike Srbije mora isključivo da štiti srpske nacionalne i ekonomske interese, ne interese nekih zemalja iz okruženja, ne interese nekih naftnih lobija iz okruženja. Postoje politički lobiji koji svaki dan rade na rušenju ovog sporazuma. Ti politički lobiji, to je izvesno, žele da spreče "Gasprom" da uđe u Srbiju, žele da spreče bilo kakav ruski uticaj, makar i ekonomski, potpuno legitiman svuda u svetu, u Srbiji. Ta dva lobija danas preko određenih lica žele to da naruše. Ali, moram da odam priznanje prošloj vladi, ponosan sam na to, na njenom čelu bio je premijer Vojislav Koštunica. Moram da odam priznanje i ovoj vladi i današnjim predstavnicima ovde, gospodinu Đeliću i Škundriću, iako su jako izloženi ovim pritiscima, ipak izdržavaju i ipak će da podrže ovaj sporazum i nadam se da će velika većina, preko 220 poslanika, podržati ovaj najbolji ekonomski sporazum. Da odgovorim odmah, DSS će sigurno glasati za ovaj sporazum, ali samo da kažem, izrečene su tri potpune neistine, gospodin Jovanović je izrekao. Prvo, pomenuo je mene da sam učestvovao. Nažalost, nisam učestvovao ni u jednom jedinom sastanku povodom ovog sporazuma. Da sam učestvovao, verovatno bi ovako dobar sporazum bio još bolji. Drugo, izrekli ste neistinu da je NIS imao profit, dobit od 300 miliona evra. Informišem vas da je NIS 2007. godinu završio sa oko 100 miliona evra dobiti. Treće, izrekli ste neistinu da je ovo ekološki jako loš aranžman. Nedavno je jedan vaš kolega iz vaše poslaničke grupe, inače jako obrazovan i stručan, ali je izrekao nekoliko pogrešnih informacija da je ova nafta jako lošeg kvaliteta. Moram da vas informišem da sve evropske rafinerije žele tu naftu. Na ovoj nafti radi cela Evropa. Na ovoj nafti radi Šel, OMV, MOL, sve evropske kompanije. U Rumuniji, Bugarskoj, Italiji, Austriji, Mađarskoj, Engleskoj, ona se na berzi kotar kao Ural kotacija. Nije ona sa Urala, ona se kotira kao Ural kotacija. To je najbolji, gospodine Jovanoviću, najbolji evropski kvalitet. Sumpor je tu, pošto su bile neistine, sumpor je uobičajene vrednosti do 1,4%. Naftovodom ova nafta ide ka zapadnoj Evropi i svi je koriste.
Po Poslovniku gospodin Jovanović, Nataša Mićić, Aleksandra Jerkov, pa Batić.
Gospođo Đukić-Dejanović, u najkraćem želeo bih da se osvrnem samo na ono što je rekao gospodin Ilić i da vas zamolim da ne dozvolite vređanje poslanika. Otkad vi, gospodine Popoviću, i ljudi poput vas iz DSS brane interese Srbije, ova zemlja nije bila u gorem položaju. Prvo, izađite pa recite šta ste uradili kao šef ekonomskog tima Koordinacionog centra za Kosovo i Metohiju, završili u Moskvi, u parlamentu, šef vam je u Rimu, a sirotinja je ostala na Kosovu i po centrima za prognana lica. To su rezultati vašeg rada. Drugo, kada interpretirate, onda to radite tačno. Bio sam vrlo precizan. Rekao sam da je naša industrija prerađivačka deo istorije, da su naši kapaciteti takvi da nam je potrebna modernizacija rafinerija, da ništa od toga ne postoji u ovom sporazumu. I te kako ste učestvovali i vi i Mihajlov. Više ste u Moskvi proveli u januaru, nego u Beogradu i što se uopšte pojavljujete kao predstavnik ovog pitanja ako u tome niste učestvovali. Vrlo dobro znate o čemu govorim. Vi ovde nama sada spočitavate patriotizam, pričate o nekim lobijima. Koji naftni lobi? Izvolite pa recite koji naftni lobi. Snosite odgovornost za to. Politički lobi. Od koga mi možemo da kupimo naftu i gas, osim od Rusije, od koga drugog. Ko to ima nalazišta nafte? Kakve to veze ima sa ovim što pričamo? Mi samo želimo da sa tom zemljom sarađujemo na isti način na koji sarađuju i sve druge zemlje. Rekao nam je ovde gospodin Ilić da tu postoji još jedan sporazum koji je trebalo da bude potpisan u izbornoj tišini, pa nije potpisano u izbornoj tišini, je l' možemo da vidimo taj sporazum, pa bi možda i mi glasali za ovo što Vlada ovde predlaže parlamentu, ali tog sporazuma nema. Gospodine Iliću, u članu 1. nema tu najave gasne elektrane koja će se praviti karaj Niša. To ne postoji. Onda kada čitamo, kaže - član 17, da ovaj sporazum može biti izmenjen uz pismenu saglasnost obe strane, pa u poslednjoj rečenici u slučaju razlika tumačenja odredaba ovog sporazuma merodavan će biti tekst na ruskom jeziku. Ni na ruskom jeziku se nigde ne spominje Niš. Kažete da plaćamo visoku cenu. Zašto ne kažete zašto plaćamo visoku cenu? Zato što ne kupujemo od direktnog proizvođača, nego od posrednika, koji naplaćuju 5%. Neko bi to žargonom nazvao reket, drugi to nazivaju biznisom, ali mi plaćamo 5% skuplju naftu i gas koja stiže iz Rusije, zbog toga što to kupujemo preko posrednika ruske kompanije, a ne direktno od proizvođača. Gde je garancija u ovom sporazumu da će se to promeniti? Rekli ste da će biti 20% jeftinije zato što se neće plaćati porez. Taj porez ide u budžet, presipanje iz šupljeg u prazno. To je ono o čemu mi govorimo, kakve gluposti i besmislice, jedan lobi, drugi lobi, treći lobi. Mi jesmo za sporazum sa Ruskom Federacijom. Jesmo, nema nikakvog problema, želimo da kupujemo naftu i gas od Rusije, ali ne želimo da to radimo kao što ste vi radili. Vaša vlada je 2005. godine rekla da nema većinske privatizacije NIS-a. Ta ista vlada je posle godinu dana rekla - izvolite Rusi, uzmite, ne pitamo za cenu. To se desilo. Kao što niste znali, gospodine Popoviću, šta radite kada raspisujete izbore, šta radite kada lažete Srbiju o raznim deklaracijama, šta radite kada birate koalicione partnere, tako niste znali ni šta radite 25. januara kada ste u Kremlju potpisali sporazum sa Putinom i Medvedevim. Oni su znali i oni su radili u interesu svoje zemlje. Vi posle osam godina pogledajte svoj politički saldo kao stranka, a vi lično pogledajte ekonomske prilike na KiM. Time ste se bavili. Pošto vam je rezultat ovolika nula, ćutite, sedite i slušajte šta o tome imaju da kažu oni koji su pre vas govorili. Ministri, potpredsednik, nadležni ministar koji je potpisao i neka vlada pošalje ovde predlog tog sporazuma. Ako to stoji što ste rekli, gospodine Iliću, u sporazumu i mi ćemo glasati za njega, ali neka Vlada ovde pošalje celovit sporazum. Ovo što mi vidimo pred sobom je poražavajuće, favorizovanje jedne strane, direktno ugrožavanje onih nacionalnih interesa koji su preostali nakon urnisanja zemlje u poslednjih 20 godina.
Narodni poslanik gospođa Nataša Mićić.
Dame i gospodo narodni poslanici, reklamiram povredu člana 104, koji se tiče dostojanstva Narodne skupštine, a naime čitav ovaj sporazum jeste protiv dostojanstva zemlje. Takođe želim da repliciram gospodinu Popoviću i Iliću. Kažete da je ovo istorijski sporazum. Jedino što je tačno to je da je ovo istorijski loš sporazum, jedino što se garantuje našoj zemlji jeste da ćemo štetne posledice trpeti narednih 30 godina. Gospodin Đelić kaže da je ovaj sporazum generalno dobar, a da pojedinačno neka rešenja su loša. Kako može da bude generalno dobar sporazum kada smo mi jedina zemlja koja dozvoljava monopol Rusiji 51% i kako se desilo to da Bugari zaključe daleko povoljniji ugovor sa ruskom Federacijom, nego što smo to učinili mi. Povoljnije je u pogledu većinskog uloga gasnog aranžmana, jer su Bugari zaključili ugovor 50 : 50%, a mi smo dali isključivo pravo i jedina smo zemlja koja je dala isključivo pravo jednom dobavljaču, a to je Ruska Federacija. Drugo, jedina korist od ovog sporazuma mogu biti takse za tranzit kroz našu zemlju. Zašto smo onda zaključili takav sporazum u kome se Srbiji nudi protok od samo 10 milijardi kubnih metara protoka gasa, a Bugarska je zaključila ugovor za 30 milijardi, štofaktičkipovećava mogućnost za vrednost taksi za tranzit. Gospodin Velja Ilić se ponosi da je potpisao ovaj sporazum, naravno, lepo je što ste potpisali, ali zna se da iza njega stoje Koštunica i Tadić i to je potpuno jasno, ali vi na neki način imate i lični razlog da imate zadovoljstvo što ste potpisali ovaj sporazum, zato što ako se setite, a to je radila i poslanička većina i mediji, toliko su vas osuđivali i kritikovali za jednu bezazlenu u odnosu na ovo štetnu posledicu kršenja zakona, radi se o kršenju Zakona o javnim nabavkama kada ste uvezli polovne švedske lokomotive. To je neuporedivo manja šteta, a bili ste izloženi kritici. Danas je ovo zaista neverovatno i nedopustivo da zato što su u pitanju Rusi, protiv kojih nemamo niša i samo kažemo da nismo sada dovedeni u situaciju da nemamo gasa i nafte, pa da moramo pod nekom prinudom ili pretnjom da zaključimo ovako štetan sporazum. Gospodin Popović kaže da je ovo ekonomski najkorisniji ugovor koji je zaključen u Srbiji i privatizacija. Pa onda kako komentarišete da je samo jedan, odnosno treći od tri mobilna operatera, radi se o VIP, 320 milijardi uložio za samo pravo licence, da samo uđe na tržište, a ovde se govori o postignutoj ceni od 400 miliona evra za čitav NIS. A znamo kolika je vrednost NIS. Procenjena je na 2,2 milijarde. Zašto nismo zaključili sa Ruskom Federacijom ugovor o koncesiji o korišćenju prirodnog bogatstva, nego smo im to tako velikodušno i blagonaklono poklonili. Dakle, ovo je samo nažalost kontinuitet Koštuničine politike na koju je pristao Tadić i LDP niko ne može glasati za ovako štetan sporazum.
Reč ima gospođica Aleksandra Jerkov.
Dame i gospodo narodni poslanici, narodne poslanice, reklamiram povredu Poslovnika, s obzirom na to da je gospodin Ilić u pitanju naravno da je član 104 - povreda dostojanstva Narodne skupštine. Gospodine Iliću, vi govorite o ugovorima, o tome kako su neki ugovori nestali. Zaista, nemojte vređati dostojanstvo svih građana Republike Srbije, svih nas koji ovde sedimo, svi znamo kako se to dešava kada vi potpisujete ugovore i kako se to završi po građane Srbije, posebno po građane Vojvodine. Vi ste govorili o tome da smo mi protiv ovog sporazuma, protiv sporazuma sa Rusijom. Ne, Liga socijaldemokrata Vojvodine nije protiv sporazuma sa Rusijom. Naravno da je protiv sporazuma sa Rusijom pod ovim uslovima, sklopljenim bez tendera, uz nepoštovanje privatizacionih zakona ove zemlje, nepoštovanje ekološkog zakonodavstva Srbije, uz dopuštanje da druga država na teritoriji jedne suverene države kakva je Republika Srbija uspostavi monopol bez mogućnosti da kontrolišemo svoje rezerve nafte, po ceni koja je nekoliko puta ispod tržišne cene na koju je procenjena Naftna industrija Srbije. Samo nekoliko meseci pre zakonskog roka za vraćanje imovine AP Vojvodini, a zna se da je 90% Naftne industrije Srbije bilo u vlasništvu AP Vojvodine, bez ikakve konsultacije bilo sa građanima, bilo sa predstavničkim telima AP Vojvodine, tako da pod tim uslovima naravno da Liga socijaldemokrata Vojvodine nije spremna da podrži sklapanje ovakvog ugovora. Vi ste rekli nešto poput - ne možemo da se ponašamo tako prema Rusiji. Šta, ne možemo da insistiramo da Republika Srbija poštuje svoje zakone, ili ne možemo da insistiramo na tome da poštuje svoj ustav ili da ima dostojanstvo? Predsednik Republike i vi ste tamo dali nekakve rokove Rusiji koje smo mi sada probili. Kakve rokove? Zašto njih nema u sporazumu? Zašto mi o tome kao narodni poslanici, zašto građani Republike Srbije o tome ništa ne znaju? Vi nas ovde upozoravate, pretite nam da se ne igramo sa državnim vrhom Rusije. Šta to znači? Da li mi treba da odustanemo od svega što ovu zemlju čini zemljom da bismo udovoljili državnom vrhu Rusije? To nije čak ni gubernija, to čak nije ni kolonijalni odnos, to je vazalstvo i na to bilo ko ko za sebe govori da je srpski patriota ne može da pristane. U redu, Rusija jeste velika sila, ali ako jeste velika sila neka to pokaže tako što će dati najpovoljnije uslove Srbiji, tako što će ponuditi najviše para za Naftnu industriju Srbije i tako što će pobediti na tenderu i na legalan način doći do ovih povlastica koje joj se sada pružaju. Vi nas ovde optužujete da zakeramo, citiram, zakeramo, i svaku sitnicu tražimo u ovom sporazumu. Nije zakeranje, gospodine Iliću, to što neko insistira da se poštuju zakoni ove zemlje. Za vas koji mislite da je u redu kraduckati, možda za vas i jeste zakeranje. Kakvi su nam to prijatelji, gospodine Iliću, koji nas ne poštuju, koji nas ponižavaju, koji ne poštuju naše zakone i Ustav, kakvi su to prijatelji koji žele da njihova država na teritoriji naše države uspostavi monopol? Kakvi su to prijatelji, ako ne nude socijalni program? Kakvi su to prijatelji, ako ne nude ekološki program? Kakvi su to prijatelji ako za nešto što je procenjeno na 1,4 milijarde evra nude 400 miliona evra? Kakvi su to prijatelji koji potpisuju sa nama sporazum koji nema nikakvu vrednost i nije merodavan? Kakvi su to prijatelji koji vrše pritisak na ovu instituciju, koji vrše pritisak na organe Republike Srbije da se sve drugo ostavi samo da bi njihov sporazum došao što pre na dnevni red? Kakvi su to državnici koji na tako nešto pristaju? Šta to govori o onima koji pristaju? Liga socijaldemokrata Vojvodine će podržati ovu vladu u svim njenim aktivnostima koje vode ka pridruživanju EU. Liga socijaldemokrata Vojvodine nikada neće podržati ovu vladu ako ona bude pljačkala Vojvodinu. Ovo što se sada dešava jeste pljačka Vojvodine, još jedna u nizu. Sada ću se obratiti poslanicima DS, koji se deklarativno zalažu za autonomiju Vojvodine. Ne možete se deklarativno zalagati za to, a da svako vaše delo govori drugačije. Mislila sam da će podrška koju je predsednik Tadić dobio od građana Vojvodine na predsedničkim izborima, da će podrška koju je Lista Za evropsku Vojvodinu, čiju okosnicu je činila DS, pred vas postaviti jednu novu vrstu obaveze. Da će ta vrsta obaveze biti ta da barem jednom, ali barem jednom stavite interese građana Vojvodine ispred partijske centrale u Beogradu. Nažalost, to ni sada nije slučaj. Hvala vam.
Gospodin Vladan Batić, po Poslovniku.
Dame i gospodo, isprovociran sam onim što je rekao gospodin Nebojša Popović. Gospodine Popoviću, govoriću krajnje dobronamerno. Ne poznajem nijedan energetski lobi. Znam da je energetski lobi bio blizak vrhu bivše vlasti. Znam da sam dizao glas protiv tog lobija i kad je u pitanju bila sirijska nafta, i ruski gas i češki dug. Ovde sam govorio isključivo prema svojim ubeđenjima i verujem u interesu Srbije i njenih građana jer ovaj sporazum je štetan za Srbiju. To nikakve veze nema što je s druge strane Rusija. Čak ne osporavam pravo Rusiji da za sebe traži što bolje uslove, ali kad su ovakvi sporazumi u pitanju onda mogu da nas rukovode jedino ekonomski i finansijski interesi, a ne nikakvi tobože nacionalni interesi, pogotovo ne marketinški i nikakvi lični materijalni interesi. Dakle, mi nismo pominjali da nam smeta što je to Rusija, koja je recimo dala azil Miri i Marku, i to u vreme kada je ministar pravde bivše vlade bio u Moskvi da napravi protokol o saradnji dva ministarstva pravde. Nismo protestovali protiv ovog sporazuma ni zato što se sa ruske televizije satanizuje pokojni premijer Zoran Đinđić. Nismo protestovali zbog toga što je za nas gas zimus bio skuplji nego za građane i za Bugarsku i za Rumuniju. Ne, samo zbog toga što ovde ne vidimo finansijski interes za Srbiju. Rekao sam već, Diloit je procenio vrednost NIS-a na dve milijarde i dvesta miliona evra. Pa zašto prethodna vlada nije pre zaključenja sporazuma angažovala Diloit da proceni NIS, pa da kaže - gospodo iz Rusije, NIS košta 51% milijardu i 100 miliona? Dakle, nikakve veze nema što je s druge strane Rusija. Mi smo protestovali i za onu famoznu koncesiju autoputa Horgoš-Požega, i za privatizaciju Knjaza Miloša, i za privatizaciju Bora i za kupovinu lokomotiva i vagona preko butika, a tu nije bila Rusija, i protestovaćemo uvek kada su ugroženi ekonomski interesi Srbije. Hvala.
Gospodin Maraš, po Poslovniku.
Poštovano predsedništvo, gospodine potpredsedniče, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, javljam se zbog povrede Poslovnika, član 104. Gospodine Iliću, vi ste bili u protekloj vladi ministar, vi ste potpisali ovo, mada je neko drugi trebalo to da potpiše. Moram da vam kažem da ovde jesu u pitanju nacionalni interesi kada je ovaj sporazum u pitanju, ali ovo je najveća rasprodaja nacionalnih interesa, ovo je sramno i sigurno će jednog dana zbog ovoga odgovarati svi oni ministri koji su sedeli u toj vladi, oni koji su huškali da se ovaj sporazum potpiše. Šta je tu sve sporno? Vi ste poklonili Rusima, nazvali ste to prodajom. To možete vi da prodajete vaše kuće ili placeve tamo gde ste nameravali da gradite bolnice. Gospodin Koštunica je mogao tako da proda svoju kuću u Belanovici, ali tako se ne prodaje NIS, mora da ide na tender. Za 400 miliona. Malopre je šef poslaničke grupe LDP postavio pitanje kako ste došli do te vrednosti. Ta vrednost je utvrđena na osnovu knjigovodstvene vrednosti, ali to nema veze sa tržišnom vrednošću NIS. Puno toga ću reći povodom ove teme i oko posrednika koji je uveden 2006. godine i koga je uveo, pa ću pitati gospodina Đelića šta se desilo sa ruskim dugom koji je trebalo da bude ratifikovan, odnosno otpis koji ste vi ovde uz fanfare najavljivali pre dve godine, da ste obavili veliki posao. Moram nešto da kažem zbog građana koji ovo sigurno ne znaju, kada je NIS osnovan njegova vrednost, odnosno osnivački ulog je vrednost 993 miliona 776.000 evra. Postaje akcionarsko društvo 2005. godine, tada je vrednost akcija bila 10.000 dinara, odnosno pošto je evro bio 80 dinara, došlo se do neke vrednosti od 125 evra. To je bila vrednost akcije. Šta su uradila gospoda ministri ovim sporazumom sa Rusima? Vrednost akcije, obzirom da su Rusi vlasnici 51% i da su platili 400 miliona, znači po njima je vrednost 784 miliona evra NIS-a. Spustili su, gospodo iz PUPS-a, slušajte ovo, vrednost na 99 evra. Šta smo uradili kada je gospodin Dinkić tražio procenu od strane Deloitte&touche, do čega smo došli? Vrednost od 2,2 milijarde. Po njima, tada akcija košta 315 miliona evra. Šta će se desiti onog momenta kada građani budu trebali da dobiju akcije NIS? Na sajtu, gde su validni podaci, stoji da će 15% građana dobiti ove akcije. To su zvanični podaci. Vrednost tih akcija će tada iznositi 24 evra. To su sve zvanični podaci. Građani, gde ćete još dobiti 974 evra, koje je obećao gospodin Dinkić u izbornoj kampanji? Na koji način, prilikom koje privatizacije? Gospodo, ovo nije privatizacija, ovo je tatizacija. Vi ste državnu firmu Republike Srbije prodali, poklonili, kako god to hoćete da nazovete, Ruskoj državnoj firmi. Ko je vlasnik Gasproma? Ruska vlada. Znači, vi ste poklonili tada budućem premijeru gospodinu Putinu. Zbog čega? Zbog Kosova. Izađite jednom , pa to kažite, to je ključni deo. Što se tiče posrednika u ovoj prodaji, odnosno u našoj kupovni gasa, to je firma "Jugorosgas", o tome sam već govorio. Firma "Jugorosgas" uzima 5% prilikom prometa, odnosno ulaska gasa u našu zemlju. Znači, jedini njihov posao je da naplate tu proviziju. Ta provizija je 35 miliona evra godišnje. Tu firmu kao posrednik je uveo ministar Mlađan Dinkić, gospodo iz G17 plus, 2006. godine. Zbog čega? Ko uzima te pare? Zbog čega nam je bio potreban posrednik? Vlada Zorana Đinđića 2001. godine je ukinula posrednika. Tada je Progres gas trejding uzimao 0,2%, sada uzima 5%. Ugovor je dugoročno potpisan. Ko uzima te pare? Znate li vi koliko je to na 10 godina, koliko je to miliona evra? Gospođo Suzana Grubješić, pošto vidim da klimate, onda ćete mi vi objasniti ko je Miloš Milanković, odnosno koja je njegova uloga bila u Srbijagasu 2006. godine, pa ćete verovatno znati da objasnite da je taj isti gospodin dobio godišnju nagradu na godišnjici Jugorosgasa od 10.000 evra, da je taj isti gospodin sam sebe postavio kao predstavnika Srbije gasa u "Jugorosgas". Kakvi su to konflikti interesa? Ko dobija te pare? Objasnićete nam zbog čega je gospodin Mlađan Dinkić tražio procenu od Deloitte&touche, pa ćete nam objasniti zbog čega je odustao od toga da se ovaj sporazum poništi. Ima tu toliko pitanja o kojima treba da govorimo. Gospodine Popoviću, spomenuli ste Uralsku naftu.
Vreme, gospodine Maraš.
Znam da je prošlo pet minuta, ali vi ste, gospođo Slavice Đukić-Dejanović, ovih dana dozvoljavali poslanicima da po Poslovniku govore po 12, 13 minuta. Dozvolite mi da završim. Gospodine Popoviću takozvana Uralska nafta ima najveći procenat sumpora. Gospodin Jovanović je toliko precizno rekao da mi nemamo postrojenja koja mogu tu naftu da prerade, a da ne dođe do strašnog zagađenja životne sredine. U sporazumu koji ste vi podržali, a gospodin Ilić potpisao, nema ni jedne jedine reči o zaštiti životne sredine. Pitajte sada ministra Dulića koliko će para trebati za zaštitu životne sredine u narednim godinama. To će sve platiti Republika Srbija. Zbog toga nemojte braniti ovaj sporazum, molim vas. Ovo je sramno, ovo je najveća prodaja nacionalnih interesa Srbije, interesa svih građana.
Reč ima gospodin Dušan Bajatović. Obavestio bih vas i da će Odbor za finansije imati sednice u 13,00 časova u pres sali i molim članove Odbora da prisustvuju sednici.
Hvala, gospođo predsedniče. Javio sam se po Poslovniku, daj neko iz vlasti da govori po Poslovniku. Znam da je ovo najjeftinija reklama, ali nemam vremena više. Pokušaću kratko, isto kao i vi, da polemišem, imao sam nameru da pričam malo šire, ali da probam da polemišem sa nekim argumentima ovde. Da, Rusija je danas sila i kapitalistička zemlja. O čemu mi pričamo, kakvo bratstvo i jedinstvo? Mislim da je potpredsednik Vlade bio vrlo jasan. Imamo li mi neku drugu cevku od Nabuka, ili onog tamo što ide u Nemačku, pa će da prođe kroz Srbiju? Nemamo. Možemo da pričamo samo o ovom aranžmanu. Prvo je pitanje da li ga hoćemo ili ga nećemo. Da li će Rusija da štiti svoje interese? Naravno da hoće. Da li u ovome ima političkog aranžmana sa Rusijom. Da, ima i nije motivisan samo KiM. Probaću samo neke stvari da uvedem u priču. Prvo, samo dakažem nekoliko stvari koje možda ne znate. Pripremam se za neke funkcije, što mi je drago, pa da vam kažem. Znači, šta je suština? Nije tačno da je Banatski dvor najveći po kapacitetu za smeštaj gasa. Recimo, postoji ležište u Mokrinu koje je pod pritiskom, tu su 40 godina bile najveće eksploatacije gasa u bivšoj Jugoslaviji, recimo, koje sada može da skladišti i pet puta veće količine nego Banatski dvor. Kad je u pitanju nacionalni suverenitet, zar ne mislite da ovoliko dugovanje zapadnim, ne zemljama, nego fondovima i firmama, nije takođe ugrožavanje nacionalnog suvereniteta? Ja sam za konkurenciju kapitala. Sa ovim aranžmanom dolazi i ruski kapital i nadam se da ćemo ovde, uz gasni aranžman, gledati i neki Krup, i Dojče benk, i Siti benk i dve ruske banke, i neće više biti oligopolasitnog austrijskog kapitala, čiji lobisti ovde postoje, nego će biti relaksirani. Da li je problem OMV-u, INI i recimo MOL-u što će ovde Rusi da dignu proizvodnju sa 4 miliona tona na 12 miliona tona i što će Srbija imati proizvođača? Da, jeste, jer će ih daviti. Za koga je to štetno? Za srpske posrednike, jer Rusi ne dozvoljavaju posrednike u poslu. Za koga je korisno? Za državu Srbiju. Da, neće više biti onih koji su uzimali 5%, jer nema kome da ide. Dalje, da li će biti uz ovaj gasni aranžman mogućnost koju je pomenuo uvaženi profesor Škundrić, da Srbija postane izvoznik energenata? Da. Da li ćemo tako, recimo, smanjiti deficit? Da. Znači, nije samo politički pristup. Ako budemo izvozili struju, smanjićemo trgovinski deficit. Ako smanjimo poreze ruskim firmama, zadržaćemo aranžman sa Rusijom i ako to bude 20% manje, kao što je govorio Velimir Ilić, možda će i naša privreda, koja nije osposobljena da konkuriše ni na ruskom tržištu, jer tamo sada konkurišu svi, možda ćemo sa tih 20% biti u konkurenciji da i naše poljoprivredne proizvode, koje smo doduše izložili jednoj konkurenciji koji oni ne mogu da izdrže, možda ipak prodamo u Moskvi, a cela Srbija ne može da proizvede hrane onoliko koliko Moskvi treba. Da se razumemo, nisam nikakav rusofil, ali se bojim da ovde priče idu u pogrešnom smeru. Prepucavanja predstavnika opozicije, evo sad se uključujemo i mi iz vlasti. Znači, ovde moramo da budemo jasni pred građanima Srbije. Šta mi radimo? Između čega biramo. Ovde pričamo o nekih bednih 1000 evra. Taman i da može da bude 1000 evra, a ne može, nikako ni sa četiri milijarde za NIS ne može, ni za dve milijarde za Telekom ne može. Šta je suština? Šta je najbolji socijalni program? Pa, posao. A kako će doći posao? Pa, neselektivnim prilivom investicija. Mi u Inđiji, to zna prof. Škundrić, ne možemo da napravimo treću trafo stanicu jer se dve finansiraju iz sredstava Evropske razvojne banke, tzv. 110. Ne možemo da prikačimo dve fabrike jer nemamo struje. A dali smo ljudima dozvolu, dve svetske kompanije, da grade. Mi da uključimo nekoliko značajnijih kapaciteta, morali bi da ukidamo struju stanovništvu. Je l' nam trebaju te dve elektrane, jedna u Novom Sadu, jedna u Nišu gasna? Ako nam ovi izgrade onaj politički koridor 4 i pri tom nema da plaća putarinu i carine, ko što ovo što ide kroz Srbiju, ko će ići tim Koridorom 10? Neće se ni nama isplatiti da ga tako završavamo.
Vreme. Hoćete da produžite?
Još 2 - 3 minuta. Šta hoću da kažem? Moramo voditi računa o ekonomskoj dimenziji i brzini kojom možemo da dođemo do realizacije nekih projekata. Nama trenutno, po podacima izEPS-a, treba hitno skoro 5 milijardi grinfilda u elektroprivredu, 4,5 milijardi zahteva obnova tzv. sovjetskih tehnologija. Za gasni aranžman sa ovim elektranama ide skoro 5 milijardi. Saberite to, to je 15 milijardi u naredne 4 godine. Ponudite nešto bolje. Ja sabrao Jovanoviću. Ako ne znaš, da ti nacrtam. To je suština i taj gasni aranžman prati Ruska banka, koja ima 370 milijardi evra u portfoliu banke. To je suština stvari. Slažem se sa nekim vašim primedbama, gospodine Jovanoviću, one su očite, ali je Srbija koja treba da bude Srbija koja ima politiku i na istoku i na zapadu, za nas treba partneri da budu i Moskva i Brisel i Vašington, a posebno EU koju moram da istaknem, jer nemamo gde drugo da idemo. Znači, ne bežimo mi od toga, ne bežimo od vaše politike, kao što vi nama zamerate da vam govorimo da bežite od Rusije. Drago mi je da čujem da prihvatate da Rusi budu partneri, ali da damo ruskim aranžmanima i njihovom kapitalu isti status kao što smo dali austrijskom kapitalu u Srbiji ili nekim osiguravajućim društvima. Ovde sam imao dosta nekih stvari o kojima želim da govorim. Za mene nije toliko bitno, jeste za ove radnike NIS da li će biti 400 miliona, jeste bitno za akcije koje smo obećali, a očito je da ćemo to teško ispuniti, voleo bih da to bude tako, znači biće bitna ta cena. Ali, efekti koje mi imamo u pogledu energetske stabilnosti, ne želim da kritikujem Vladu, da me pogrešno ne shvatite, efekti u oblasti energetske stabilnosti, bezbednosti, neće Rusija braniti isto interese, to je taj politički deo, ako ova cevka ide kroz Srbiju i ako ova cev, a ima varijanta ne ide kroz Srbiju, drugačije će braniti priču, drugačije će ići gasovod u Republiku Srpsku ili će ići varijanta kroz Mađarsku i Hrvatsku. Ako već govorite o zaštiti nacionalnih interesa onda da uvažimo i tu komponentu nacionalnog interesa da je možda i Rusima, ali i nama sigurno stalo do toga da ventil bude u Srbiji, jer će nas onda te iste zemlje iz okruženja, nemojte misliti da ucenjujemo, niti pretimo, ali sigurno gledati drugačije, jer će njihovi interesi u odnosu na poziciju Srbije biti drugačiji. Uz to, potpuno sam siguran da ako bude jasnog pristupa Srbija može vrlo brzo da izgradi energetske kapacitete i u domenu obnovljivih izvora energija, i prerade biomase i svega ostalog, da zaista postanemo lider u proizvodnji i plasmanu energije u regionu. To će platiti ne samo ova radna mesta, nego ponavljam, već sam kontaktirao sa nekim inostranim fondovima i ozbiljnim firmama. Nije isto da li ovde ulaže neka firma koja je osnovana na Sejšelskim ostrvima ili neki sitni fondoviili kada vam dođe neki Krup koji hoće u okolini Niša da pravi određene kapacitete ili slične stvari. Prema tome, ako govorimo oko bilansa NIS-a, možda je taj profit, gospodine Jovanoviću, bio 100 miliona, ali kada gledate strukturu tog profita, on je zasnovan na kursnim razlikama, zasnovan je na naftnoj renti koja se ne plaća jer je domaća nafta nekih 600-700 hiljada tona po 40 dolara, a trebalo bi da bude 100 i nešto, jer ste tako pomagali NIS-u da ostane ekonomski živ, pa ćemo videti šta ćemo s tim. Imam i primedbe na to kao i moji omiljeni autonomaši. Slažem se kada bi to moglo da se izdvoji iz sporazuma, tih 600-700 hiljada tona, to je ovu državu održalo za vreme rata, ali o tome ćemo razgovarati. Ne piše u sporazumu, kaže gospodin Škundrić. Moram da kažem da se ovde slažem sa gospođicom Jerkov i njenom poslaničkom grupom, iako njih zovem autonomašima, bilo bi dobro da se eksploatacija i nafte i gasa u Vojvodini, ali i ukupno u Srbiji zaista zaštiti. Da se vratim na bilans NIS-a. Dakle, kada izbijete kursne razlike, kada izbijete naftnu rentu, kada oduzmete koliko je objektivno država oštećena i kada to obračunate i pridodate u bilans stanja rezervi NIS-a, količinu benzina od 86 oktana, koji ne znam da li možete da izvezete još u Albaniju, onda taj bilans NIS-a izgleda sasvim drugačije. Ne kritikujem kolege iz NIS-a, oni dobrim delom rade pod prinudom države, tako je prosto bilo, ne dovodim u pitanje sposobnost menadžmenta i sve ostalo, nego jednostavno to je bilans NIS-a. Ako od svega toga pođemo i od potrebe da brzo razvijemo svoje kapacitete, da nas ne preteknu drugi, da nam možda ne grade nuklearke u susedstvu, obezbeđuju svoju energetsku nezavisnost, nego onda treba da se Srbija nametne u regionu recimo kao neko ko će da proizvodi struju, tranzitira gas, da pomognemo i Republici Srpskoj. Jer patriotizam, kao što sam juče rekao, neće se meriti sada samo puškom, nego ekonomskom snagom naše države i time ćemo više vredeti na međunarodnom, političkom i svakom drugom tržištu, i ako budemo uspeli da privučemo određene tehnologije koje prate sve to, a koje su daleko bolje od tehnologija kojima mi raspolažemo. I još jedna po meni netačnost, neću reči neistina, naša Vlada odobrava valjda ili naša ministarstva i naše agencije odobravaju sve to što će se graditi u Pančevu itd. Mi imamo zakone koji će obavezivati onoga ko je ulagač da primenjuje ekološke standarde. Zašto sve mora biti u jednom sporazumu rečeno? Dajte mi pravni akt ili ugovor u kome je baš sve precizirano. Ne verujem da ga ima. Prema tome, ovo jesporazum. Bilo bi mi drago da vidim ove ostale protokole i ugovore, bilo bi mi drago da je bivši ministar Velja Ilić u pravu. Možda će nas uskoro Vlada upoznati sa svim tim. Dakle, po meni nije tačno da će ekološki standardi biti ugroženi. Naša Vlada i naše agencije su za tu stvar zaduženi. Pošto sam obećao da neću oduzimati više vremena, molim vas da se vratimo razmatranju i pozitivnih aspekata ovog sporazuma, uvažavajući da je deo kolega iz opozicionih stranaka, čak i onih koje žele da glasaju za ovaj sporazum, i one koji to ne žele, izneo primedbe od kojih neke zaista možda na neki način i stoje, ali po meni nisu dovoljno validne da bi se ovaj sporazum negirao. Uostalom, toliko vremena bismo izgubili da ne bismo mogli da uhvatimo razvojnu komponentu i dinamiku razvoja, dinamiku priliva stranih investicija koja nam se sa ovim sporazumom nudi, i zemlju bi doveli u jedno stanje energetske nebezbednosti, odnosno energetske oskudice, a mislim da nam to u ovom slučaju nije cilj. U svakom slučaju, poslanička grupa Socijalistička partija Srbije - Jedinstvena Srbija glasaće za ovaj sporazum, nadajući se svim srcem da će on doneti ne samo energetsku efikasnost, nego i ekonomsku efikasnost. Dakle, da će ovaj sporazum doneti ne samo ekonomsku efikasnost, razvojne mogućnosti i novo zapošljavanje, već ono što je glavna zamerka SPS-a procesu privatizacije, biti ekonomski efikasan za razliku od onoga što se u prethodnom periodu dešavalo. Hvala na toleranciji.
Po Poslovniku dalje Nenad Popović.
Ovaj ugovor treba posmatrati kompleksno. Ovde ne govorimo o ceni NIS-a nego se govori o gasnom i naftnom aranžmanu. Rumunija bi sutra ratifikovala ovaj sporazum ako bi gasovod prošao kroz Rumuniju. I ako putujete Njemačkom, tamo gde imate gasovod u Nemačkoj, koja danas kupuje 50% ukupne količine gasa od Rusije, imate stotine i stotine fabrika koje su nikle posle izgradnje gasovoda. To su fabrike koje koriste gasovod kao energent ili kao sirovinu. Isto to će se desiti i u Srbiji. Gasovod je kao kada izgradite autoput, kroz desetine planina i odjednom se pojavi autoput. Niču benzinske pumpe, hoteli, kuće itd. Isto je u ekonomiji i privredi sa gasovodom. Ovo što mi dobijamo ukupnim aranžmanom ne može da se oceni 100 miliona evra, 200 miliona, 400 miliona evra. Ovo daje potpuno novi investicioni rejting Republici Srbiji. Naš investicioni rejting danas u svetu je na vrlo niskom nivou. Možete da pogledate kod agencija koje se bave ocenama investicionih rejtinga. Posle izgradnje gasovoda, razgovarali smo sa mnogim kompanijama koje se bave time, naš investicioni rejting će skočiti nekoliko puta. Ako želimo da privučemo strane i direktne investicije, a želimo, moramo da stvorimo infrastrukturu koja će to da omogući, puteve, struju, gas, najbolje benzinske pumpe. U kompleksu ili u cjelovitosti ovaj sporazum je zaista izvanredan sporazum, a ako bi se stvarno gledalo pojedinačno, svaki detalj, možda bi se o nekim stvarima moglo diskutovati, ali diskutovati o celokupnom naftno-gasnom sporazumu i nazivati ga lošim, zaista je greška. Ovo je najbolji ekonomski sporazum koji je Srbija, na sreću, dobila. Imali smo sreće što smo u jednom trenutku imali izvanredne odnose sa Ruskom Federacijom i što ovaj gasovod nije prošao kroz Rumuniju. Bilo je pitanje: Rumunija ili Srbija. Kroz Rumuniju bi im bilo jeftinije. Kroz Srbiju smo dobili ovaj sporazum zahvaljujući prijateljstvu sa Rusijom i mi na tome treba da im budemo zahvalni. Voleo bih kada bi sve zemlje svijeta imale i gas i naftu. Nemaju. Mi danas gas i naftu, kao i sve evropske rafinerije, moramo da kupujemo iz Rusije. (Predsednik: Vreme.) Imao sam dvije replike. (Predsednik: Molim vas da privedete diskusiju kraju.) U celovitosti zaista svaka evropska zemlja bi bila prezadovoljna da potpiše ovaj sporazum. Danas NIS prerađuje 3,5 miliona tona nafte. Posle ulaska Gasproma i posle ove investicije prerađivaće dva do dva i po puta više, od sedam do devet miliona tona nafte. Želim da spomenem još jednu stvar, rafineriju Bosanski Brod, koja je nekad bila najbliža NIS-u, kupila je ruska kompanija "Zarubež njeft" koja ima izvanredne odnose i koja takođe naftu dobija od Gasprom nafte. Zajedno, u budućnosti, kroz četiri, pet, šest godina, NIS i Bosanski Brod zajedno će moći da proizvode od 15 do 20 miliona tona nafte i da budu najveća naftna kompanija jugoistočne Evrope. Ono što se nudi ovim sporazumom je da stvorimo, prvi put u istoriji Srbije, najveću naftnu kompaniju jugoistočne Evrope.
Zahvaljujem. Gospodin Jovan Palalić, izvolite, a neka se pripremi gospodin Ilić.
Upravo na današnjoj raspravi se ispoljilo ono što smo videli prethodnih nedelja u javnosti, na koji način se pokušava srušiti, ne bih rekao naftni sporazum, nego napadi koji se čuju ovih dana tobože o niskoj ceni NIS-a imaju drugi cilj, da sruše gasni sporazum sa Ruskom Federacijom. To je meta svih onih koji kritikuju ovaj zajednički naftno-gasni sporazum koji je potpisan sa Ruskom Federacijom. Nisu tu u pitanju samo ekonomski razlozi koji se ovde iznose, pa smo čuli da smo mi navodno zaista privrženi saradnji sa Rusijom, ali u stvari, ovo što se sa njima dogovorilo ništa ne valja. Strateški su interesi u pitanju i oni koji danima pokušavaju da nas ubede da ne treba da potpisujemo ovaj sporazum jer on nanosi štetu nacionalnim interesima, imaju cilj koji ovde postoji već dugo godina, a to je da se ruski kapital i ruska privreda i sve ono što se tiče čvršće saradnje Srbije i Rusije potisne, i da oni tradicionalni odnosi koji su postojali, dobri, prijateljski, na političkom nivou između Srbije i Ruske Federacije preseku kada je u pitanju privredna saradnja sa Ruskom Federacijom. To je u stvari osnovni motiv. U današnjim diskusijama, polemici, replikama smo slušali isključivo napade na onaj deo sporazuma koji se odnosi na NIS, ali suština i najveći kvalitet ovog sporazuma jeste sporazum između Gasproma i Srbijagasa, jeste onaj kvalitet koji Srbija dobija izgradnjom dela Južnog toka kroz Srbiju. Moramo posmatrati u tom smislu pokušaje koji se danas video u parlamentu, a i prethodnih dana u medijima, koji su tome naklonjeni, da se spreči izgradnja Južnog toka kroz Srbiju i da se politički nivo koji postoji između Ruske Federacije podigne na ekonomski nivo. Ove se slušalo o tome da je Rusija Srbiji bila maćeha. Ko malo poznaje srpsku istoriju zna da je srpski narod i srpska država uvek napredovala, uvek jačala i uvek se širila kada je imala čvrsto i jako savezništvo sa Rusijom. Oni koji danas stoje iza rušenja ovog sporazuma pre nekog vremena priznali su jednostrano proglašenje nezavisnosti Kosova, a sada žele da nas posvađaju sa Ruskom Federacijom. To su ključni motivi napada na ovaj sporazum. Hvala.
Gospodin Velimir Ilić, replika, a zatim gospodin Marković.
Mislim, dame i gospodo narodni poslanici, da je ovde cilj pojedinih mladih jastrebova jasan. Oni žele da nas ubede u nešto što odgovara nekome, da neke kompanije koje su stvorene u ovom delu Evrope opstanu i ostanu i da rade svoj posao, a da Srbija ne izraste u jednog giganta u proizvodnji u naftnoj industriji, koja bi ugrozila sitne kompanije koje su samo posrednici u distribuciji nafte i gasa. To je sigurno jedna velika borba za tržište i koriste se raznorazna sredstva, razne političke opcije da to brane i ne treba tu replicirati. Znamo šta je naš cilj, znamo šta je cilj Vlade Republike Srbije, šta je cilj ovog parlamenta, da Srbija bude ekonomski jaka, da postane gigant u pojedinim delovima industrije, a ne da nam ovde politiku vode neki, da nam o nafti priča neki dramaturg, da nam pričaju neke devojčice, ne znam ko su i šta su. Sve je to lepo i sve je to dobro, ali mi imamo jednu ozbiljnu strategiju, ozbiljnu politiku, ići ćemo jednim ozbiljnim putem da Srbija postane jedan važan faktor u naftnoj industriji. I nikome ne odgovara, posebno ne u ovom delu Evrope, da dođe jedna jaka ruska kompanija, koja će razviti to do maksimuma. Nikome nije odgovaralo da Srbija napravi auto-put koncesijom, zato što je napravljen preskup preko Hrvatske i došao do Jadrana i nikom ne odgovara jer Rumuni i Bugari prave paralelno koridor i ako Srbija napravi povući će saobraćaj i investicije koje su urađene, biće neprofitabilne i sve to znam. Srbija je puna malih špijuna koji rade za sitne dinarčiće, raznih političkih opcija, koji to obavljaju dosta dobro i zbunjuju srpski narod, da bi izgubili tržište, jer smo ga izgubili u duvanskoj industriji, izgubili smo ga u industriji piva, izgubili smo ga puno zato što nismo bili odgovorni da napravimo neku strategiju dugoročnog razvoja. Ovo je nešto dugoročno za Srbiju, važno za našu decu i naše unučiće koji dolaze. Magistralni gasovod kad prođe kroz jednu državu priča je završena, ta država postaje energetski gigant, kad ima magistralni gasovod. Mnogi žele da ne prođe ovuda, da prođe kroz neke druge države i oni se sami javljaju i znamo čije interese štite. Prema tome, ne treba mnogo gubiti vreme, ovde je priča jasna, ovo je važno za Srbiju, značajno i drago mi je da i ova Vlada to podržava, kao i prethodna Vlada, i da stoji iza ovog projekta i da će ovaj parlament stati iza tog projekta, kao što bi i prethodni stao. Znate kako, mi radimo svoj posao, kučići laju, karavani prolaze, sve će se završavati kako valja, ali mi nećemo obraćati pažnju jer nemamo vremena da se bavimo nečim perifernim. Ponavljam, ovaj ugovor prati niz sporazuma koji su u toku. Definisana će biti ekologija posebno i to se razgovaralo i tražilo. Niko neće dozvoliti da Srbija bude ekološki uništavana. To nije interes ni Evrope, ni Rusije, ni bilo koga, ni Srbije. To neće niko dozvoliti. Nadam se da ćemo ovo pitanje razrešiti. Mogu da kritikujem gospodina Đelića na nekim drugim pitanjima, ali ovde nema mesta za kritiku. Hvala.
Zahvaljujem. Gospodin Momir Marković, pa gospodin Maraš.
Dame i gospodo narodni poslanici, naslušali smo se danas i procenata, i interesa i lokalnih interesa, ali čini mi se da niko ne reče ono što je najvažnije što ovaj sporazum donosi, osim gospodina Velje Ilića, koji je sada rekao da donosi energetsku stabilnost i nezavisnost. Kao čovek koji je od 72. do 96. godine radio upravo u gasnoj privredi vrlo dobro znam vrednosti jednog gasovoda i vrednosti pogotovo ovog gasovoda koji sada treba da se gradi. Kada je 73-74. godine počela priča o gasnom skladištu u Banatskom Dvoru, do dana današnjeg skladište nije završeno. Neverovatne investicije, neverovatna sredstva treba da se ugrade u to što se zove iskorišćena naftna bušotina da bi to postalo skladište i da možete da peglate potrošnju. Ono što je naš ugovor koji i dan-danas važi za isporuku gasa je kontinuitet u potrošnji. Vi dobijate istu količinu gasa i leti i zimi. Leti kada ne možete da trošite i kada vam se pojavljuje višak u gasovodnom sistemu i zimi kada je potrošnja daleko veća ili ne možete, nego morate po daleko većim cenama da uvozite dodatne količine. S druge strane, upravo zbog toga što imamo tranzit kroz Mađarsku, neverovatne probleme smo imali, ovo govorim iz iskustva, jer sam tada radio u toj firmi. Ako drugačije nije moglo, zaglavio se kracer u gasovodu. Kracer je inače jedan čep koji se pušta u gasovodni sistem da pročisti gasovodni sistem, a sa druge strane pritisak gura taj čistač. Zaglavio se kracer, 24 sata nema isporuke gasa, 24 sata vama sada pritisak naglo pada i isključujete potrošače ne po tome ko šta proizvodi i čija je vrednost proizvodnje, nego po tome koje su štete u proizvodnji. Da vas podsetim, one koji ne znaju, da recimo tunelska peć u staklari Paraćin kada joj se isključi gasovod se ruši i potpuno posle toga mora da zida nova. Ono što je najteže, staklena masa koja se nalazi u toj peći, čekićima se razbija i baca na deponiju. Zašto je ovaj gasovod žila kucavica za srpsku privredu. Upravo zato što zatvaramo prsten, pa ako nema gasa sa mađarske strane, dolazi odozdo sa ove druge strane i potrošači nikada ne mogu da ostanu bez gasa. Gospodin Bajatović reče - skladište u Mokrinu. Neverovatna mogućnost za pravljenje skladišta u Mokrinu, ali ogromna sredstva moraju da se ulože. S treće strane, gasovod Beograd-Paraćin je građen nekih osam godina i 30 i nešto posto finansijskog potencijala države Srbije je u to uloženo. Samo da znate kolika su sredstva koja se u taj gasovod ulažu. Mi danas dobijamo mogućnost da nam se takoreći izgradi gasovod, da se zaposli nekoliko stotina, odnosno nekoliko hiljada novih radnika na vrlo dobrim i vrlo plaćenim radnim mestima i da se razvije privreda u oblasti kroz koju gasovod prolazi. To što rekoše magistralni gasovod, nema regionalnih, nema lokalnih gasovoda bez magistralnog gasovoda. On ide na 50 atmosfera, oni regionalni idu dalje na 10 i 12. Prema tome, ovaj sporazum je sporazum koji treba podržati zdušno jer daje dušu srpskoj privredi i Srbiji.
Gospodine Maraš, da li želite da ustupite gospodinu Jovanoviću? Izvolite, gospodine Jovanović, a zatim Balint Pastor.
Gospođo predsednice, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, mislim da nije potrebno biti dramaturg da bi se razumelo zašto je sporazum koji se nalazi ovde pred nama loš. Mislim da se čitanje uči već u prvom razredu osnovne škole, ako decu pre toga ne naučite, mojima dobro ide. Sve ono o čemu je govorio gospodin Ilić zapravo mi ne možemo da pronađemo u sporazumu koji nam je Vlada prosledila, ni u verziji na srpskom jeziku, ni u verziji na ruskom jeziku, koji mnogi od nas govore. Dakle, nema ni gasne elektrane u Novom Sadu, nema ni gasne elektrane u Nišu, nema ni centa od pomenutih milijardi investicija. Da li možemo da znamo kolika je vrednost firme koju formiraju ruska i srpska strana, one firma koja se deli 51 prema 49% vlasništva. Koliki je osnivački kapital? To se u svakom poslu zna. Možemo li da dobijemo odgovor na to pitanje. Opet paranoja. Kada god nema argumentacije, onda se nude mitovi i besmislice. Mislim da smo mi raspravljali tokom prethodna dva dana da ne postoji ni jedna stranka u parlamentu koja je podržala ono što se na Kosovu desilo 17. februara. Da li postoje stranke koje kažu - da, Kosovu je nezavisnost Srbija dala 1999. godine? Da, postoji, LDP je ta partija. Da li postoje stranke koje stoje iza činjenice da 17. februar nije doneo rešenje za Kosovo? Da, postoji, to je LDP. I mi imamo politiku koja je drugačija od politike prethodne Vlade, politike čiji se opstanak plaćao ovako lošim sadržajem energetskog sporazuma sa Ruskom Federacijom. Poslanici DSS i SPS koji su u prvom mandatu podržavali Vladu Vojislava Koštunice treba da nam odgovore kada su čuli da u Rusiji postoji nafta i gas. Pošto je ovde u parlamentu usvojena Strategija energetskog razvoja naše zemlje, ovde u parlamentu, pa Vlada vam se raspadala, izbacili ste iz koalicije stranku Nebojše Čovića zbog toga. Tada ste rekli - nema većinske privatizacije NIS. To je bila strategija Vlade, ne LDP. Šta ste se uspaničili što 13 poslanika govori o tome ili još kolege iz Lige, biće vas 230 koji iza toga stojite. Da je i 230 miliona stalo iza ovog sporazuma ne može sakriti te besmislice. Nije ovo prvi sporazum ruske države sa nekom zemljom u oblasti energije. Pisali su ga sa našim susedima, pisali su ga sa Bugarima, sa Grcima. Svaki sporazum koji su potpisivali podrazumevao je međusobno partnerstvo. Ovde Rusi postaju gazde, ne partneri i ne kaže nam se - zašto. Neka nam se ponude sva ta obrazloženja, ali u formi dokumenta iza kojih stoje institucije i jedne i druge zemlje. Gde su te stotine i hiljade radnih mesta, gde su milijarde investicija? Na osnovu čega mi možemo danas da glasamo za taj sporazum kada toga ničeg nema u onome što je poslanicima prosleđeno? Po ko zna koji put besmislice. Male kompanije, srednje kompanije, jedan lobi, drugi lobi, svi lobiji su bili u kabinetu Vojislava Koštunice, pa i energetski. Svi su sedeli tamo. I ovaj haos sa kojim se danas suočavamo proizvod je nesposobnosti politike koja je dominirala ovom zemljom od 2004. godine, nesposobnosti da definiše samu sebe, da strateški razmišlja, nesposobnosti koju treba da plaćaju naša deca. Ako treba da plaćaju, neka bar znaju da smo se borili protiv toga i da ćemo se strašno osloniti na član ovog sporazuma koji nagoveštava mogućnost promene, uz saglasnost i jedne i druge strane. Milošević se poštapao Rusijom i Kinom do te mere da je u ovoj zemlji razvio animozitet prema jednoj i drugoj državi. Mi to nećemo dozvoliti u slučaju Rusije, ali ćemo se ponašati u Srbiji onako kako se Rusi ponašaju u Rusiji. Vodite računa prvo o sebi. Onaj ko ne valja sebi nije potreban ni drugima, a mislim da ste, pogotovo vi iz DSS, tu lekciju u međuvremenu naučili.
Reč ima gospodin Balint, pa posle gospodin Maraš.
Gospođo predsednice, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, reklamiram povredu člana 93. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine. Taj član Poslovnika određuje redosled govornika u pretresu Narodne skupštine. Kao šef poslaničke grupe čekam već sat i po vremena da dođem na red, a niko ko se ovde javlja po Poslovniku ne govori o povredi Poslovnika nego učestvuje u raspravi. Tražim dozvolu predsednice Narodne skupštine da nastavim sa svojim izlaganjem kao šef poslaničke grupe.
Izvolite.
Hvala lepo. Imamo na dnevnom redu sporazum između Vlade Republike Srbije i Vlade Ruske Federacije, koji je potpisan 25. januara 2008. godine. Savez vojvođanskih Mađara će svakako glasati protiv potvrđivanja ovog sporazuma u Narodnoj skupštini. Mi smo to rekli i u januaru, mi smo o tome govorili i u predizbornoj kampanji. Mi smo jedna dosledna stranka. Jeste da smo sada trenutno deo vladajuće koalicije zbog toga što matematički bez nas nije bilo moguće formirati proevropsku vladu, ali to ne znači da olako moramo menjati naše stavove, to ne znači da moramopodržavati nešto za šta smo ubeđeni da je protivno građanima Vojvodine, da je protivno cele Srbije, da je protivno svim građanima Republike Srbije i zbog toga, bez obzira što smo deo vladajuće koalicije, mi ćemo u danu za glasanje glasati protiv ratifikacije ovog sporazuma. Ukratko ću naravno navesti razloge iz kojih smo protiv ratifikacije ovog sporazuma. Kao prvo, sporazum je u mnogim elementima neodređen, ne može se uporediti sa Sporazumom o stabilizaciji i pridruživanju. Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju je sporazum na nekoliko stotina stranica. Ovaj sporazum je napisan na sedam ili osam stranica i vrlo je neodređen. Pored toga je i teško razumljiv u nekim elementima, neki elementi, neke odredbe nisu u skladu sa praksom formulisanja međunarodnih ugovora. Ima nažalost čak i jezičkih grešaka. Kad bih hteo da budem ciničan, mogao bih da kažem da je sreća što je merodavna jedino verzija na ruskom jeziku jer se neće tumačiti verzija na srpskom jeziku, ali kad bih želeo da budem ozbiljan, a trebalo bi da svi mi budemo ozbiljni u Narodnoj skupštini, onda treba da kažem da je ta odredba gde je jedino ruska verzija merodavna ponižavajuća i nezamisliva odredba u praksi sklapanja međunarodnih ugovora i međunarodnih sporazuma. Što se tiče ciljeva sporazuma, ciljevi su navedeni u članu 1. Sporazuma, to je povećanje energetske sigurnosti, uzajamno korisna saradnja u unapređenju naftne i gasne privrede Srbije i Rusije i stvaranje povoljnih uslova za projektovanje, finansiranje, izgradnju, rekonstrukciju i korištenje objekata gasne i naftne privrede na teritoriji Republike Srbije. Što se tiče ciljeva ovog sporazuma, ti ciljevi uopšte nisu sporni i te ciljeve podržava maksimalno Savez vojvođanskih Mađara. Šta je tu problem? Problem je u tome što se na osnovu odredaba ovog sporazuma do ovih ciljeva stiže na ovaj način kako je to predviđeno ovim sporazumom i taj način nikako ne možemo podržati. Ali, kad smo već kod ciljeva, jedan od ciljeva je i izgradnja na teritoriji Republike Srbije deonice gasovodnog sistema. To je svakako isto tako nesporno. Znači, možemo naravno podržati izgradnju deonice gasovodnog sistema na teritoriji Republike Srbije, ali ne znamo da li je to magistralni gasovod, ne znamo da li je to jedan krak i smatramo da je to trebalo svakako regulisati ovim sporazumom. To je jedan od jako bitnih elemenata koji nije određen ovim sporazumom. Isto tako se predviđa izgradnja podzemnog skladišta gasa na mestu iscrpljenog gasnog polja Banatski dvor koji se, a reći ću zbog građana koji to možda ne znaju, nalazi u opštini Žitište, 60-tak kilometara severoistočno od Novog Sada, Autonomna Pokrajina Vojvodina, Republika Srbija. Treći cilj je rekonstrukcija i modernizacija tehnološkog kompleksa koji pripada Akcionarskom društvu Naftna industrija Srbije. To je isto tako nesporno, ali je sporan način, kako će se ''modernizovati i rekonstruisati'' Naftna industrija Srbije. Znači, još jednom da ponovim, ciljevi nisu sporni, ali je sporan način postizanja predviđenih ciljeva. Predviđa se Sporazumom da će 51% udela u Akcionarskom društvu Naftna industrija Srbije pripasti Rusiji, odnosno drugoj ugovornoj strani i neki narodni poslanici su o tome govorili da mi gubimo mogućnost uticaja na poslovanje NIS-a, da to niko iz okruženja na takav način nije sa Rusima regulisao i smatramo da smo svakako morali, u interesu Srbije i njenih građana, sačuvati tu takozvanu zlatnu akciju da bismo imali mogućnost i pravo uticaja na poslovanje Naftne industrije Srbije. Isto tako se protivimo tome da se Naftna industrija prodaje na način da se ne organizuje javni tender u skladu sa odredbama Zakona o privatizaciji i Uredbom o načinu prodaje metodom javnog tendera. Malo je i čudno što se neće NIS prodati na tenderu. U članu 10. se predviđa sledeće: izbor izvođača ili više izvođača, kao i isporučilaca materijalno-tehničkih resursa i organizacija koje pružaju usluge neophodne za realizaciju ovih projekata obavljaju kompanije i Akcionarsko društvo Naftna industrija Srbije na osnovu konkursa tendera. Malo je čudno što kod izvođenja određenih radova imaće obavezu da organizuju javni tender, što je naravno u redu, pošto je maksimalno u skladu sa odredbama Zakona o javnim nabavkama, a za prodaju Naftne industrije Srbije nije potrebno organizovati tender, bez obzira na činjenicu što se tako direktno krši Zakon o privatizaciji i Uredba o prodaji društvenog kapitala metodom javnog tendera. Isto tako se Sporazumom garantuje pojednostavljena procedura prelaska granica. Apsolutno možemo to podržati, ali tu postoji mali problem, postoji jedno pitanje: zašto se ne obezbeđuje pojednostavljena procedura prelaska granica i drugih investitora u drugim poslovima iz drugih zemalja ili isto tako iz Rusije drugim ulagačima, odnosno potencijalnim investitorima koji bi želeli u Srbiju da investiraju svoj novac i tako stvaraju nova radna mesta? Znači, to je jedna takva vrsta diskriminacije ostalih potencijalnih investitora da ni to nikako ne možemo podržati. Isto tako piše u Sporazumu da će srpska strana za realizaciju projekata obezbediti dodelu zemljišnih parcela. To je isto tako dobro, ali postavlja se pitanje kod drugih potencijalnih investitora, kod drugih ulagača - zašto lokalne samouprave nisu u mogućnosti da daju, da dodele, da dodeljuju zemljišne parcele? Pa zbog toga što lokalne samouprave nemaju zemljišnih parcela. Zašto nemaju? Nemaju zbog toga što je Srbija i 2008. godine jedna visokocentralizovana zemlja, u kojoj lokalne samouprave nemaju svoju imovinu, nemaju svoje parcele koje bi svakako mogle da ponude potencijalnim investitorima. To je jedno stanje koje se vrlo brzo mora promeniti jer je Srbija jedina država u Evropi u kojoj lokalne samouprave, opštine i gradovi nemaju svoju imovinu. Zbog tog razloga ne mogu, na primer, dodeljivati parcele investitorima i zbog toga investitori ne ulažu u Srbiju u meri kako bu ulagali da je ova situacija drugačija. Da ne govorim o tome da ni Autonomna Pokrajina Vojvodina ni dan-danas nema svoju imovinu. Nadam se da će Narodna skupština u toku ove godine doneti i zakon o imovini lokalnih samouprava i zakon o imovini AP Vojvodina. Isto tako se predviđa u Sporazumu, isto tako ću ovo da citiram, da će srpska strana razmotriti mogućnost da se materijali, usluge i radovi, neophodni za realizaciju projekata navedenih u prvom članu ovog sporazuma oslobode poreza na dodatnu vrednost do dostizanja njihove isplativosti. Dame i gospodo, koji investitor, koji ulagač ili koji potencijalni ulagač u Srbiju ima ovu mogućnost da se oslobodi poreza na dodatu vrednost; ne nekih drugih vidova poreza, za koje još i postoje mogućnosti oslobađanja od plaćanja tih poreza pojedinim velikim ulagačima, ali koji još ulagač u Srbiju ima mogućnost da legalno ne plati porez na dodatu vrednost? To je jedno interesantno pitanje zbog kojeg ne možemo podržati ovaj sporazum. Još jedan razlog, isto tako ću da citiram Sporazum, u slučaju unošenja u zakonodavstvo Republike Srbije izmena koje dovode do pogoršanja uslova oporezivanja, do dostizanja isplativosti datih projekata vršiće se u skladu sa zakonodavstvom Republike Srbije koje je bilo na snazi na dan potpisivanja ovog sporazuma. To je isto tako jedna mogućnost, po nama nelegalna, koja je data ruskoj strani kojom je ruska strana stavljena u takav neravnopravan položaj u pozitivnom smislu prema ostalim investitorima i potencijalnim ulagačima, da mi to nikako ne možemo podržati, i ne samo da ne možemo podržati nego, jednostavno, ne možemo razumeti kako je to moguće da se ovakve povlastice daju u ovom konkretnom međudržavnom sporazumu. Na kraju, da zaključim i da ponovim koji su glavni razlozi zbog kojih će SVM glasati protiv ratifikacije ovog sporazuma. Ima pet glavnih razloga. Želeo bih da naglasim, kao prvi razlog, da nismo protiv Ruske Federacije. Naravno, nismo protiv ruskog kapitala. Jednostavno, ne možemo glasati za sporazum koji neopravdano favorizuje investitora iz bilo koje države na štetu drugih i to iz političkih razloga. Isto, kada bih želeo da budem ciničan, pošto svi mi znamo zbog čega se daju ovakvi uslovi ruskoj strani, mogao bih da kažem da na osnovu ovog sporazuma, posle ratifikacije ovog sporazuma, opravdano bi mogla i Narodna Republika Kina i Indonezija da očekuju od srpske skupštine, odnosno od Narodne skupštine Republike Srbije da im poklonimo ili EPS ili neko drugo javno preduzeće. To je jednostavno nepojmljivo i to je jednostavno nemoguće i zbog toga ne možemo glasati za ovaj sporazum. Bez obzira, još jednom da ponovim, što nismo ni protiv Ruske Federacije a nismo ni protiv ruskog kapitala, ali smo protiv toga da se bilo koje društveno ili javno preduzeće privatizuje izvan zakonskog okvira, izvan pozitivno-pravnih propisa Republike Srbije, tj. prosto rečeno, izvan privatizacionog postupka koji je zakonom i uredbom propisan. Znači, NIS je trebalo da bude privatizovan u procesu prodaje tenderom, u procesu privatizacije. To je drugi razlog. Znači, mi smo protiv zaobilaska redovne zakonske privatizacione procedure. Kao treći razlog bih mogao da navedem sledeće. Mi smo protiv toga da se ne razmišlja o interesima građana AP Vojvodine. Malo pre sam rekao da je trebalo doneti zakon o imovini AP Vojvodine, da se vidi šta je imovina Republike Srbije, a šta je imovina AP Vojvodine, koja je, naravno, sastavni deo, koja je autonomna pokrajina Srbije. To se nije desilo i zbog toga ne možemo podržati ovaj sporazum. U ovoj grupi razloga moram da kažem i sledeće. Ne samo da se ne poštuju interesi građana AP Vojvodine, nego nije zatraženo čak ni neobavezujuće mišljenje Pokrajinskog izvršnog veća ili Sekretarijata za energetiku i mineralne sirovine Pokrajinskog izvršnog veća. Čak i ne tražim da se tražimišljenje Skupštine AP Vojvodine, ali barem Sekretarijata za energetiku Pokrajinskog izvršnog veća, barem mišljenje Pokrajinskog sekretarijata za energetiku je trebalo zatražiti. Isto tako se može u ovu grupu razloga navesti odnosno mogao bih da postavim pitanje, a malo pre sam odgovorio na to pitanje, gde je Banatski Dvor? Banatski Dvor je u opštini Žitište, AP Vojvodina, Republika Srbija. Znači, to je jedan od razloga zbog kojih je trebalo tražiti mišljenje Pokrajinskog sekretarijata za energetiku. Isto tako, ne znamo čiji je i pošto je NIS. Znamo čiji je bio "Naftagas", sada ne znamo čiji je NIS, a bez obzira na to, prodaje se, i to bez tendera, bez privatizacionog postupka. Gde se ostvaruje skoro celokupna proizvodnja nafte i gasa u Srbiji? Pa, u Vojvodini, i to je jedan od razloga zbog kojeg je trebalo tražiti mišljenje Sekretarijata za energetiku Izvršnog veća Vojvodine. Gospodin Bajatović je malopre pomenuo i Mokrin kao drugo nalazište nafte. Pa, i Mokrin se nalazi, dame i gospodo narodni poslanici, na teritoriji AP Vojvodine. Kao treći razlog, pored toga što se zaobilazi redovna privatizaciona procedura i pored toga što se ne razmišlja o interesima građana AP Vojvodine, ne razmišlja se, dame i gospodo narodni poslanici, nažalost, ni o strateškom, privrednom, političkom interesu države Srbije i svih njenih građana. Na osnovu čega tvrdim da se ne razmišlja o interesima Republike Srbije i svih njenih građana? To tvrdim na osnovu toga što Srbija gubi pravo na vlasništvo nad naftnim resursima koje je prirodno bogatstvo, na takav način neće biti u prilici da utiče na cenu i snabdevenost nafte. Gubimo mogućnost i prava uticaja na poslovanje NIS, a znamo mi svi dobro da u modernoj politici suverenitet umnogome zavisi od prirodnih bogatstava i jačina jedne države umnogome zavisi od prirodnih bogatstava jedne države. Srbija gubi svaki vid ili mogućnost ili pravo uticaja nad naftnim resursima. Isto tako se može postaviti pitanje da li postoji mogućnost da Srbija učestvuje i u drugim energetskim projektima? Pa, ne postoji, to ne piše u sporazumu, ali je očito da posle ratifikacije ovog sporazuma ne postoji mogućnost da Srbija učestvuje i u drugim energetskim projektima, a i to je na štetu Republike Srbije i svih njenih građana. Na kraju, pored konstatacije da ruska strana nažalost nema nikakvih, skoro nikakvih obaveza iz ovog sporazuma, ima samo povlastice, ima samo prava, a realne obaveze nema, znači, pored te konstatacije, moram da kažem i sledeće - nema ni reči o zaštiti životne sredine i o ekološkim standardima u ovom sporazumu, a to nije samo protivno interesu građana Vojvodine, nego je to protivno interesima države Srbije i svih njenih građana. Iz ovih pet razloga SVM ostaje dosledan sebi i, bez obzira na činjenicu što smo deo vladajuće koalicije, glasamo protiv sporazuma sa Ruskom Federacijom.
Po Poslovniku gospodin Maraš.
Poštovano predsedništvo, gospodine potpredsedniče, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, gospođo predsednice, stvarno ne znam kada više mislite da naučite Poslovnik. Javio sam se po Poslovniku i imao sam prednost u odnosu na gospodina Balinta. Vi ste po ko zna koji put prešli preko toga. Molim samo da povedete računa o takvim stvarima, imali smo prethodnih dana prilike dosta toga da vidimo. Suština zbog čega sam se javio je naravno član 104. Hteo bih da napomenem nešto, da energetska strategija koju je ova država usvojila, odnosno Vlada 2005. godine je super, zaista je branila interese Republike Srbije. Mi smo juče imali priliku da vidimo da je ovde na pravi način jedna opoziciona partija, velika, pristala zato što je usvojen njen amandman da podrži SSP. Šta je suština ovog sporazuma o kojem danas pričamo? Onaj ko je potpisao ovaj sporazuma sa Rusijom, a znamo da ga je potpisao gospodin Ilić, apsolutno ne želi u Evropu. Zbog čega ne želi? Zato što je ovaj sporazum potpuno suprotan strategiji koju je usvojila naša država, energetskoj, a suprotan je iz mnogo razloga. Ovde nema ni reči o nekoj liberalizaciji, ovde je u pitanju još veća monopolizacija. Zakon o energetici, gospodine Škundriću vi to sigurno znate, do sada je na taj način funkcionisao da nas je približavao EU. Novi zakon o energetici koji je u pripremi i o kojem je sada javna rasprava definitivno dovodi do sledeće stvari: Vlada će na osnovu tog zakona određivati odnose u ovoj oblasti. Znači, neće postojati zakoni gospodine Bajatoviću, ako je još uvek u sali, malopre ste spominjali da će zakoni regulisati mnoga pitanja. Nažalost, ovo će regulisati Vlada, ali ne na osnovu zakona nego na osnovu recimo ovog sporazuma gde je preuzela mnoge stvari da rešava mimo zakonske regulative. Hteo bih da postavim jedno pitanje gospodinu Škundriću i gospodinu Đeliću. Stvarno bih voleo da dobijem precizno objašnjeno: šta je sa sporazumom Nabuko koji smo potpisali? Vi gospodo iz DSS sigurno se sećate da je gospodin Naumov bio u Bukureštu, da je potpisao Nabuko i znamo šta stoji u tom Nabuku. Znači, to je jedina zajednica jugoistočnih zemalja Evrope i postoji jedna precizna regulativa na koji način taj Nabuko funkcioniše. Kada smo to potpisali preuzeli smo obavezu da zajedno sa svim zemljama koje su to potpisale držimo se pravca iz kog će dolaziti gas i držimo se izvora iz kojih će dolaziti gas. Tamo u tom Nabuku precizno je navedeno da je u pitanju kaspijski gas, znači nije reč o ruskom gasu. Šta se dešava kada usvojimo ovaj sporazum? Faktički zatvaramo vrata Nabuku, poništavamo taj sporazum koji smo već potpisali i dovodimo samu Srbiju u opasnost da ono što smo juče uradili, znači dogovorili se da se ratifikuje SSP u ovoj skupštini, na ovaj način ćemo najjače udariti po tom sporazumu. Postoje mnogi razlozi, vi koji se bavite mnogo većom politikom nego mi ovde u Skupštini veoma dobro znate šta gospođa Angela Merkel svaki put kada se vidi sa ruskom stranom njima prigovara. Prigovara im zbog pritiska koji vrše na Srbiju da se na ovaj način ruski gas, odnosno ruska firma uvede u državu. Hteo sam da vas pitam, mi ovde govorimo, u 1. članu stoji - magistralni gasovod. Znamo šta je magistralni gasovod. Mislim da je u interesu Srbije da bude tranzitni gasovod. (Predsednik: Vreme) Mi već sada imamo jedan takav, on ulazi iz pravca Mađarske i izlazi za Bosnu. Samo bih voleo da mi neko kaže, ako će ovo isto biti tranzitni gasovod gde će on završiti? Može da uđe sa raznih strana i sami Rusi ne znaju kuda će on ići, nije bitno, ali kome ćemo mi prodavati gas ako bude tranzitni? Da li ćemo prodavati Hrvatima, koji će to sigurno raditi preko Italije? Da li ćemo prodavati Grcima, Rumunima, Bugarima? Kuda završava taj drugi krak? Takođe, gospodine Bajatoviću, vi ste malopre spomenuli da se već pripremate za jednu odgovornu funkciju. Hteo sam da vas pitam da li ste možda razgovarali sa sindikalnim organizacijama u Srbijagasu, da li su vam možda rekli da postoji jedan dokument do kojeg su oni došli, a to možete proveriti, i spreman sam da bilo kada i bilo gde na javnom mestu o tome se raspravlja da li postoji taj dokument koji je doneo Gasprom, odnosno ruska stranka, da će 6.000 ostati bez posla. Znači, 6.000 zaposlenih NIS, odnosno Srbijegasa će ostati bez posla. To proverite sa sindikalcima, da li je to tako ili oni pričaju u javnosti da bi možda, kao što kažu neki iz DSS, zaustavili gasni sporazum. Neka druga pitanja koja još moramo da načnemo načećemo, pa se nadam da će gospodin Đelić odgovoriti, zašto 186 miliona evra koji imamo dug prema Rusima, a ruski dug koji je veći od toga zato što smo pretplatili njihovu naftu, da li će to nekada biti ratifikovano u Ruskoj Dumi?
Gospodo narodni poslanici, pošto se sadržaj reklamiranja Poslovnika skoro spontano pretače u sadržaj diskusija, da znate da ćemo beležiti vreme i to će ulaziti u minutažu nakon opomene od sada ili ćemo prekidati posle tri minuta, pa ću striktno primenjivati Poslovnik. Po Poslovniku, gospodin Ranđelović.
Gospođo predsednice, uvažene koleginice i kolege poslanici, neću zloupotrebiti pozivanje na Poslovnik, samo ću tražiti da kao poslanik ostvarim prava koja mi sleduju po članu 225. i 226, te molim da se shodno tome predsedavajuća ponaša. Postavio bih par pitanja shodno članovima Poslovnika koje sam pomenuo. Najpre bih konstatovao, malopre kada je šef poslaničke grupe LDP pomenuo da se radi o ugovoru, mnogi su graknuli i rekli da to nije ugovor nego sporazum. Voleo bih da mi merodavni daju objašnjenje u čemu je razlika pravnih posledica nečega što se zove sporazum i pravnih posledica koje izaziva nešto što se zove ugovor. Dalje, postavio bih pitanje, žao mi je što kolega Ilić nije u sali, to pitanje ne bih postavio kao pravnik nego kao Nišlija. Shodno onome što sam čuo, verovatno kao Nišlija ne bih prepoznao svoj grad kada bi se vratio u njega. Naravno da kao Nišlija želim da podržim i gasnu elektranu i sve što će poboljšati kvalitet života u mom gradu, ali bih voleo da mi merodavni objasne gde to piše. U ovom aktu o kojem danas vodimo raspravu to ne piše i nama kao narodnim poslanicima, dakle onima koji treba da donesu odluku o tome, niko ne garantuje da će to biti zaista tako. Dakle, ponavljam još jednom, voleo bih da mi predlagači daju objašnjenje gde to piše i čime se to garantuje, ono o čemu je govorio poslanik Ilić. Na kraju, mnogi su se pozivali na zaštitničku i pokroviteljsku ulogu Rusije prema Srbiji i Srbima. Njima bih se obratio kao profesor istorije države i prava. Voleo bih da mi navedu jedan primer iz istorije da su ruskom intervencijom nekome doneti sloboda, demokratija i novac.
Reč ima Aleksandra Jerkov.
Poštovana gospođo predsednice, dame i gospodo narodni poslanici i narodne poslanice, gospođo predsednice, pre svega se vama obraćam. Pre nekog vremena, sada nije ovaj događaj bitan zbog konkretno ovog događaja, mene je gospodin bivši ministar mr Velimir Ilić nazvao nekom tamo devojčicom. Nije ovo bitno zbog toga što se to desilo meni, mislim da je značajno zbog načina na koji se u ovom visokom domu razgovora i zbog načina na koji mi radimo. Član 104. Poslovnika Narodne skupštine je u ovom pogledu je izuzetno precizan - narodni poslanici su dužni da se jedni drugima obraćaju sa uvažavanjem. Molim vas, ovo nije prvi put da vi ne reagujete, narodni poslanici vređaju jedni druge, vređaju ljude koji nisu ovde. Molim vas da ubuduće reagujete i da se postarate da prođe barem jedan dan u toku ove sednice da neko u ovoj skupštini, za ovom govornicom, ne bude vređan po nacionalnoj, verskoj ili polnoj osnovi. Hvala vam.
Zahvaljujem. Molim poslanike da vode računa o načinu kako se obraćaju drugim poslanicima i kako ih oslovljavaju.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, juče smo ratifikovali SSP kao početak jednog procesa ulaska Srbije u EU. Samom činjenicom da smo taj sporazum ratifikovali, glasanje će biti u ponedeljak ... (Vjerica Radeta, sa mesta: U ponedeljak glasanje?) ... a i vi ste, gospođo Radeta, rekli da ćete glasati, tako da verujem da će sporazum biti velikom većinom prihvaćen. Otvorili smo priliku za Srbiju da uđe u EU, što ne znači da će ta prilika biti iskorišćena, a uz sporazum videli smo veliki broj koraka i stvari koje moraju da se dese da bi se ceo proces završio. Ne baš tako detaljno, ali slično stvari stoje i sa ovim sporazumom koji Skupština Srbije treba da verifikuje i po tom sporazumu ćemo otvoriti vrata za eventualno buduću energetsku saradnju između Srbije i Rusije i na taj način ući u proces pregovaranja iz koga treba da proizađe konačni kupoprodajni ugovor koji bi se ticao svih elemenata ovog sporazuma. Zbog toga je važno reći da je Srbija zemlja koja mora da se bavi ovom temom, jer po proizvodnji nafte i gasa nismo i nemamo dovoljno kapaciteta da sami sebe izdržavamo, 10 - 12% je naša domaća proizvodnja u odnosu na potrebe i zbog toga je neophodno da jedan ovakav sporazum napravimo. Međutim, u procesu pregovaranja, kao što je potpredsednik Vlade, gospodin Đelić, rekao, mi ratifikujemo celokupan sporazum koji ima nekoliko elemenata, Vidi se po današnjoj raspravi u Skupštini Srbije, mislim da nijedna tema nije dobila u poslednjih nekoliko godina ovoliku transparentnost i publicitet kao što je ovaj sporazum i mislim da će u narednom periodu, u narednih nekoliko meseci ili možda i duže od godinu dana, kako budemo išli ka tom krajnjem ugovoru, imati potpuno prisustvo javnosti, da neće biti bilo kakvih problema koji bi doveli do toga da naša država eventualno potpiše neki negativan sporazum. Podsetiću da tu postoje tri osnovna elementa budućeg ugovora, pre svega pitanje gasovoda, njegovog kapaciteta, samim tim i suštine gasovoda, zatim pitanje regionalnog skladišta u Banatskom dvoru, takođe kapaciteta, i naravno pitanje NIS. Postoji mnogo elemenata o kojima će se razgovarati u narednom periodu, i o strukturi i o tome šta se kupuje kada se kupuje NIS i šta je sa eksploatacijom nafte u Srbiji. Prema tome, mislim da postoji ogroman prostor da, ukoliko budemo dobro pregovarali, napravimo jedan povoljan aranžman za Srbiju. Ono što je važno, to je da je javnost prisutna. Mislim da niko nije pomenuo član 15. ovog sporazuma. Strane koje su ovo verifikovale u januaru u Moskvi bile su svesne da će doći, kada se pravi jedan ovako veliki posao, dolazi do interesa, sumnji i raznih drugih stvari. Lepo je rečeno, u slučaju nastanka okolnosti koje sprečavaju jednu od strana u ostvarivanju njenih obaveza ili drugih razlika u vezi ovog sporazuma, ovlašćeni organi obavljaju određene konsultacije radi donošenja uzajamno prihvatljivih odluka. Ukoliko su razlike nepremostive, rešavaće se putem pregovora između strana uz pravno odličavanje odgovarajućih protokola. Važno je to reći zbog građana Srbije, da ne bi stekli utisak da ratifikacijom ovog sporazuma sledeće nedelje, da se sada ne vezujem za neki konkretan dan, ne znači da će već sutradan taj gasovod da krene kroz Srbiju i da će Naftna industrija postati vlasništvo Gasproma. To je početak jednog ozbiljnog i ne tako kratkog procesa dogovaranja. Kažem - ne tako kratkog, jer on ne može da bude ni završen dok se ne završi Studija izvodljivosti, koju čini mi se radi ćerka kompanija Eni od Gasproma i procenjeno je da će kraj te studije biti krajem 2008. godine, a kako stvari stoje, verovatno će to biti ipak u prvoj polovini 2009. godine. Prema tome, vreme je ispred nas, da možda i na nekoj novoj sednici Skupštine Srbije... (Predsednik: Vreme.) ponovo razgovaramo o tome da Vlada Republike Srbije ponovo zauzme stav ukoliko bude neophodno... (Predsednik: Gospodine Seniću, vreme. Dozvoljavam da nastavite kao ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe.) ... Nije neophodno da strasti budu baš ovoliko uzburkane zato što se od javnosti ništa ne može sakriti. Imate primer Ukrajine gde je jedna cela administracija i vlada pala zato što je napravila loš sporazum, pa je narod u nekoj revoluciji to srušio. Posle toga su prodali 10 ili 15 puta skuplje. Prema tome, vreme ispred nas će dati odgovor na sva pitanja koja nas muče, na sve dileme koje opterećuju eventualno ovaj sporazum. Hoću da kažem da će G17 plus glasati za ratifikaciju ovog gasnog aranžmana. Da podsetim poslanike i sve političke stranke da se ovaj sporazum prvi put našao na Vladi u jednom osetljivom političkom trenutku nekoliko dana pre nego što su raspisani predsednički izbori, kada je Srbija bila u jednoj situaciji kada je prethodna vlada praktično počela ozbiljno da se deli i da je pitanje ratifikacije SSP i balansa i razgovora o ovom aranžmanu sa Ruskom Federacijom bila jednostavno ono što je rekao i potpredsednik Đelić, i ekonomska i politička realnost u kojoj danas živi Srbija. Vi danas imate i zemlje EU koje su prilično zavisne od uvoza gasa iz Rusije, pa kada gledate kako zaseda Savet ministara EU kada se izjašnjava o nekim pitanjima Rusije, može negde iza scene da se vidi koliki je uticaj i koliko je važno koliko je zemlja zavisna od uvoza gasa iz Rusije. Neke druge bogatije države mogu da se bore alternativnim vidovima energije, Amerika može da planira da izgradi 60 nuklearnih centrala u narednih deset godina. Mi imamo oratorijum do 2020. godine. Mi smo tu gde jesmo, razgovaramo o ovom sporazumu, ratifikovaćemo ovaj sporazum, ali to predstavlja početak ozbiljnih razgovora koji treba da dovedu do finalnog kupoprodajnog ugovora koji u svakom slučaju mora da zaštiti vitalne nacionalne i ekonomske interese Srbije. Hvala.
Zahvaljujem. Gospodin Bajatović.
Poštovane kolege, koliko god da mi je inspirativna ova polemika oko gasnog aranžmana, ne samo zbog činjenice da postoji jasna većina i jasna svest o potrebi usvajanja ovog aranžmana, nego i zbog nadmoći kontraargumenata nas koji kritikujemo ove što kritikuju gasni sporazum, ne uvažavajući sve aspekte koji su bili. Hteo sam da kažem da sam primetio da je jedna od komponentni napada na usvajanje gasnog aranžmana tzv. socijalni status. Onoliko koliko ljudi budu mogli da dobiju od tih 400 miliona, daće se to ovim deonicama, to smanjuje mogućnost da to bude onih 1.000 evra koliko je obećano, ali mislim da je mnogo bolje da dobijemo što više posla za našu decu i za nas, umesto da se gađamo nekim fiktivnim kategorijama. Šta mi rešavamo sa 1.000 evra? Dobro je da tih 1.000 evra dobijemo u deonicama. Po meni je veći problem šta će se desiti sa tim deonicama kada dođu do ranika, pa nekom kupovinom tih deonica poveća svoje učešće u procesu kapitala i sl. Još jedna neistina je ovde izrečena od strane gospodina Maraša, kaže - ostaće 6.000 radnika bez posla. Toliko ima ukupno NIS i Srbijagas zajedno. Srbijagas ima šest puta manje zaposlenih. Bilo bi dobro da oni ljudi koji ovde iznose argumente to ne iznose paušalno, nego iznose zaista utemeljeno. Još jedna stvar, ovde jedan broj poslanika, čini mi se,ne razumeju stvar. Kažu - mi imamo 49%, pa treba da damo još pare. Ako vi ovde dobijete praktično proizvođača i prerađivača, Rusi dolaze sa svojom naftom ovde, naftovodom. Prerađuju naftu ovde u ovoj količini od 12, 15 ili 20 miliona tona, koliko govori gospodin Popović. Gde će se to proizvoditi? Ovde u Srbiji. Je l' to visoko profitabilan posao? Jeste, gospodin Đelić to zna. Onda će i dividende za naše firme biti velike. Bilo da ulažemo, biro da ubiramo profit, mi tu ne možemo da izgubimo. Molim da se taj argument, kako bi sudije u američkim serijama rekle, da porota koja ovo sluša, a to je naše biračko telo, to prosto zanemari, jer nije ekonomski tačno, iznosi se paušalno. Dakle, nama veoma odgovara da postanemo, a to piše u predlogu materijala, glavni distributer, glavni proizvođač energije na ovim prostorima. To jača i političku i svaku drugu pozicije Srbije. Obećavam, bar mene lično što se tiče, ne znam kako će ostale kolege koje su prijavljene za diskusiju, u ovom načelnom delu rasprave se više neću javljati, ali mislim da smo i kritike i argumente koji su kontra poprilično iscrpeli, i bilo bi dobro da mi koji smo dežurni za javljanje damo šansu i ostalim kolegama poslanicima da i oni kažu svoje mišljenje o ovom aranžmanu.
Gospođica Jovanović, a zatim gospodin Popović, i onda ćemo se dogovoriti o pauzi.
Gospođo predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, posle izlaganja predsednika naše poslaničke grupe, gospodina Tomislava Nikolića, o veoma jasnim razlozima zbog kojih će naša poslanička grupa da glasa za ovaj tzv. gasni aranžman, ušli smo tek da približimo onim narodnim poslanicima koji nisu u to vreme bili u sali zbog nekih drugih obaveza i zasedanja odbora u jednu zaista jalovu raspravu od strane onih za koje se ispostavilo, evo pred sam kraj, svedok je i ovlašćeni predlagač Vlade, Božidar Đelić, da ne znaju u pravom smislu reči šta znači Južni tok. Čak nas je jedan zapitao - a kuda će da ide krak koji treba da prođe kroz Srbiju. Gospodine Đeliću, ne vi, nego sada moram da objašnjavam ono što vi očigledno niste objasnili kao ovlašćeni predstavnik Vlade. Zašto niste, ne znam, ali tek toliko da pomognem tom kolegi koji trenutno nije u sali, da razume o čemu se radi i da shvati značaj ovog zaista istorijskog trenutka. Ta kompresorska stanica u Rusiji u crnomorskom gradu Beregovaj, koja će da vodi trasom od 900 kilometara, taj Južni tok, kako je i nazvan u 2006. godini u sporazumu o sporazumevanju, koji je potpisao ruski Gasprom i malopre od strane gospodina Senića, pomenuti italijanski Eni, zamišljen je kao najveći energetski i strateški projekat ikada u Evropi. Samo neznalice i oni koji pokušavaju da ovim slabim argumentima sa ekonomskog aspekta obaraju gasni aranžman ne vide da je to projekat koji ima pre svega i političku i geopolitičku konotaciju. Jer, da se ne posmatra na takav način uloga Rusije danas u svetu, njena uloga kao najvećeg posednika gasa od jedne trećine, 28,6% uopšte u svetu, odnos EU prema tim ruskim resursima i sve to sada treba da objašnjavamo kroz dve ili tri lekcije nekih predavanja ovde, pa da dođemo do mogućnosti da mi koji smo se prijavili po listi razgovaramo o tzv. Južnom toku. Onda se taj neko zapitao i odakle će da ide cev, ali molim vas, vi koji ćete da ga vidite kasnije ili mu vi ponovite gospodine Đeliću, lepo mu objasnite da ide do bugarskog grada Varne, tom trasom i dužinom od 900 kilometara, i posle preko Grčke tom jugozapadnom linijom, odnosno tim krakom koji je takođe gospodin Popović jutros pominjao do južne Italije, a onda ovim severozapadnim delom kroz Srbiju, što je najvažnije. Jer oni su se opredelili za Balkansko poluostrvo, ali ovoga puta kroz Srbiju, do zemalja EU, koje željno očekuju da kupe taj strateški važan energent od Rusije, odnosno u ovom slučaju mi imamo veoma značajno istorijsko učešće u tom projektu. I jeste i politički i geopolitički i ekonomski veoma važan aspekt, jer tranzit u jednom kilometru je do 3,2 dolara naplativ i onda možete da zamislite, biće tako kada projekat bude bio završen, Srbija samo od tranzita na osnovu taksi, kako sada stručnjaci procenjuju, od 200 do 300 miliona dolara godišnje će imati. Prema tome, i ekonomska logika je jasna i sve ono o čemu ćemo popodne da pričamo, o projektima infrastrukture, o tome koliko to znači za građane, za industriju. Ali, ako mi dozvolite, jednom kratkom pričom, gospođo Đukić Dejanović, da završim i ujedno da vam prikažem kako naša ruska braća ovu pat poziciju u kojoj se Srbija našla, ne ratifikujući od januara meseca gasni aranžman, posmatra celu stvar. To vam je od prilike priča da vi imate jednog komšiju, a vaš automobil je star i gotovo da je za rasprodaju, za prodaju od svega nikoliko stotina evra ili dolara, i onda vam se pojavljuje vaš drugi dobar komšija, u ovom slučaju nije naš komšija, ali bratska Rusija, i kaže hajde da kupim od tebe, odnosno da više uložim u taj automobil koji ti imaš, da ga potpuno oporavimo, da on može da bude u i te kako voznom stanju, sve mu promenimo, ako treba i sve delove i karoseriju, a taj vaš komšija, u ovom slučaju Rusija ulaže mnogo više para. Na kraju, kada ga tako osposobite skoro napravite kao novi kažete - nemam goriva, kako ću da vozim taj automobil, a taj komšija, odnosno Rusija kaže - u tom dvorištu ću da napravim benzinsku stanicu. U to vreme vidite čak i nestašica benzina. Ti možeš besplatno da točiš, izvoli, imamo sada automobil koji smo navodno zajedno oporavili, alisam dao mnogo više para. I vi se onda na kraju cele te priče, a tako se pitaju oni koji celo jutro osporavaju gasni aranžman,pitate - a da li sam dobro komšiji prodao onaj stari automobili. Ima i ona stara priča o starcu i o zlatnoj ribici, ali o tome neki drugi put, a tek toliko da vam približim kako to izgleda.
Gospodin Nenad Popović, po Poslovniku.
Samo da repliciram na račun magistralnog i tranzitnog gasovoda. Magistralni i tranzitni gasovod to je jedno te isto. Ovo što smo mi dobili magistralni gasovod, to predstavlja tranzitni gasovod. Čisto da pojasnim onima koji nisu znali. Drugo, što se tiče sumpora i ekologije, NIS-ove rafinerije su projektovane da rade 90% na ruskoj nafti, a 10% na iračkoj nafti. Sumpor koji se nalazi u toj nafti koju mi dobijamo, koji ide kroz naftovod Družba je prosečne vrednosti oko 1,4% i isti taj sumpor se nalazi u nafti u svim rafinerijama EU. Dobijamo istu naftu koju koriste sve rafinerije u EU. Spomenuli ste Nabuko. Neko je spomenuo, rekao je da smo se dogovorili da će Nabuko proći kroz Srbiju, to nije istina. Nabuko prolazi kroz Bugarsku, Rumuniju, Mađarsku i dolazi u Austriju, tamo u onaj Baumgarten, koji je najveće gasno čvorište u Evropi, tako da Nabuko nikada nije bio planiran da prođe kroz Srbiju. Samo još jedno da kažem, sada se u Evropi koristi gorivo koje je standarda EU4, a od 2010. moraće svi da koriste standard EU5. Obično taj proces tehnološki povećanja standarda traje 5, 6 godina, a zamislite, mi moramo da ga uradimo za dvije godine, čak sada za manje od dvije godine, zato što nismo ratifikovali ovaj sporazum, jer da je Gasprom nafta ušla već u NIS, mi bi već to radili. Imamo jedan ogroman posao da uradimo odmah posle ratifikacije i ulaska Gasprom nafte, a to je da se podigne nivo goriva do početka 2010. na nivo EU5 koji se koristi, koji je obavezan svuda u Evropi. Samo poslednje, imam još dvadesetak sekundi, izgubili smo vreme oko ratifikacije, neko spori oko cene, pokušava da sruši sporazum, a mnogo je važnije da počnemo pregovarati o pravim stvarima. U članu 5. ovog sporazuma možete da vidite da mi možemo da dobijemo status transevropske energetske mreže. Šta to znači? Ako dobijemo taj status, to treba naš pregovarački tim, gospoda ministri i potpredsednici, da se bore da mi dobijemo status transevropske mreže, jer ćemo onda moći da koristimo sva sredstva Evropske unije koja su određena za one koji su članovi te mreže. Samo da kažem, posle izgradnje gasovoda, posle rekonstrukcije rafinerija, posle ulaska Gasproma u NIS, postaćemo mnogo, mnogo poželjniji partner svima, i Evropskoj uniji i svim zemljama. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Određujem pauzu do 15 i 15 i molim šefove poslaničkih grupa da dođu na jedan kratak dogovor o daljem radu.
Dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad sednice u popodnevnom delu. Na početku popodnevnog dela sednice, a na osnovu člana 85, obaveštenje da će danas sednica trajati do okončanja tačke dnevnog reda koja je upravo u toku, ako se rasprava ne završi do 18,00 časova. Nakon prepodnevnog dela ostalo je da kao predstavnik poslaničke grupe govori narodni poslanik Nenad Popović. Reč ima narodni poslanik Nenad Popović.
Poštovana predsednice, potpredsednici, kolege narodni poslanici, DSS će glasati za usvajanje ovog zakona o potvrđivanju sporazuma između Republike Srbije i Ruske Federacije u oblasti naftne i gasne saradnje. Veliko nam je zadovoljstvo da je ovaj ugovor započet za vreme predsedavanja našom vladom premijera Koštunice. Geopolitički položaj Srbije zaista omogućava da budemo jedna spona, kao što smo bili to vijekovima, između istoka i zapada, jer u ovaj projekat osim Rusije uključena je i Italija, Mađarska, Rumunija, Bugarska, Grčka, Austrija, ali vrlo verovatno i Slovenija. Iako je u prethodnom delu sednice bilo mnogo reči o propusnoj moći ovog gasovoda i govorilo se o minimum 10 milijardi kubnih metara gasa koji bi išli kroz ovaj tranzitni gasovod, ulaskom Slovenije, vrlo verovatnim ulaskom Slovenije u ovaj projekat, i ovom ratifikacijom od strane Grčke, postoji velika mogućnost da ova cifra bude dva puta veća, da dođe do 20 ili 25 milijardi kubnih metara gasa godišnje. To će zavisiti naravno i od spretnosti naših ministara, od spretnosti ove vlade da na najbolji mogući način to ostvari. Govorili smo o energetskoj bezbijednosti. To je ono čemu danas teže praktično sve zemlje u Evropi i budućnost, pogotovo ekonomsku budućnost, svaka država će obezbediti ukoliko sebi obezbedi mogućnost dobijanja energenata, sigurno, pouzdano, u rokovima i što je najvažnije po povoljnim cenama. Srbija izgradnjom ovog gasovoda i ulaskom Gasprom nafte u NIS za sledećih 50 do 100 godina osigurava sebi ono o čemu maštaju praktično sve evropske zemlje – energetsku bezbednost, jer onaj ko bude imao energente u budućnosti, on će imati i ekonomsku budućnost. Ekonomska budućnost svake zemlje je direktno vezana sa pouzdanostima i redovnostima isporuke energenata. Ne moram da objašnjavam da na ovaj način će u Srbiji svako domaćinstvo dobiti gas. Ima mogućnost da dobije gas. Imamo tehničke i tehnološke preduslove za to. To je još jedan od elemenata koji ovaj sporazum stvarno stavlja u vodeće sporazume koji se danas potpisuju u Evropi. Naravno, još jednom da ponovim, pored Sjevernog toka, u kome učestvuju Rusija i Nemačka, Južni tok je najveći energetski projekat u Evropi i mi smo učesnici tog projekta. Navešću samo nekoliko elemenata. Mi dobijamo 400 kilometara trase gasovoda, dobijamo dve milijarde evra investicija, dobijamo svake godine od naplate tranzita oko 200 miliona evra. Još oko 100 miliona evra, po našim procenama, doći će od outsourcing-a usluga Gaspromu, NIS-u, na taj način što će svu ekologiju, računovodstveno-administrativne poslove da koriste te naše kompanije. Takođe, ukoliko povećamo obim gasovoda, ukoliko Vlada bude vješta u tome i uspe da sa našim ruskim partnerima to ostvari, pretpostavljam da će ti dohoci biti mnogo veći od ovih 200 miliona evra godišnje. Što se tiče skladišta gasa, moram da kažem da je to skladište kapaciteta 800 miliona kubika. To je investicija od još 150 miliona evra i Republika Srbija će za vreme eksploatacije ovog skladišta, za negde oko 25 godina da inkasira oko 400 miliona evra od skladištenja. Prvi put dobijamo mesto regionalnog distributera gasa, što je izuzetno važno. Postajemo najvažnije čvorište u ovom evropsko-ruskom gasovodu i verujte da će sve evropske zemlje imati zaista najveću moguću želju da privredno sarađuju sa nama, a što da ne kažemo i politički. Siguran sam da posle izgradnje, ponoviću to još jednom, postaćemo najpoželjniji partner EU ovde na Balkanu. Nećemo u EU da idemo moleći za nešto, nego ćemo zaista biti ravnopravan partner i biće najveća želja EU da mi uđemo u EU kao regionalni distributer. Naravno, ovo će biti treće najveće skladište u ovom delu Evrope. Moramo da kažemo da Mađarska gradi trenutno jedno mnogo veće podzemno skladište i isto tako da Austrija, to su mnogi zaboravili da kažu, ima slično skladište, slične veličine, gde je 50% u Austriji vlasnik toga skladišta takođe ruski Gasprom. Znači, postajemo jedan od glavnih distributivnih elemenata u budućoj energetskoj podeli u celoj Evropi. Što se tiče NIS-a, tu bih hteo da dodam isto tako mnogo pozitivnih elemenata. Jedan je da ćemo dobiti 400 miliona evra, država Srbija će inkasirati za prodaju 51% kapitala. Dobićemo 500 miliona evra investicija po najsavremenijoj tehnologiji u proizvodne kapacitete NIS. Proizvodnja će se povećati, koja je danas 3,5 miliona tona nafte, na sedam miliona tona nafte, a obezbedićemo sigurnost i stabilnost u snabdevanju. Danas razumemo da praktično 90% nafte koja dolazi u Srbiju dolazi preko posrednika. U ovom slučaju mi ćemo imati direktno od proizvođača nafte. NIS će postati energetski lider u regionu. Još jednom ću da ponovim, iskoristiću ovo vreme, da je vrlo pozitivan momenat i da je rafineriju u Bosanskom Brodu kupila takođe ruska kompanija Zarubežnjeft, koja je strateški partner Gaspromnjefti. Siguran sam i da će buduća saradnja između NIS i Bosanskog Broda rafinerije dovesti do toga da će kapaciteti proizvodni možda da rastu od 15 do 20 miliona tona prerade nafte godišnje, što će dovesti do toga, NIS će definitivno, bez ikakve sumnje, postati za nekoliko godina najveća naftna kompanija jugoistočne Evrope. Trenutno NIS ima 490 benzinskih pumpi na teritoriji Srbije. Svih ovih 490 benzinskih pumpi će biti rekonstruisano, takođe po najvećim evropskim standardima, u narednih pet godina i isto tako pri rekonstrukciji poštovaće se najviši evropski i svetski standardi tehnološki i takođe ovi ekološki. Ponoviću ono što sam rekao do pauze da nafta, o kojoj je bilo reči, to je rašen eksport brend, to je nafta koju koriste sve evropske rafinerije. Ta nafta ima sumpora po evropskom standardu 1,4%, istu onu naftu koristi koju koriste sve rafinerije i isti taj sumpor. Znači, ekološka zaštita će biti po najvišim mogućim standardima. Takođe da kažem da sve najveće svetske kompanije rade na ovoj nafti, ovo nije nikakva druga nafta, a NIS je sa 90% svojih kapaciteta projektovan na ovoj nafti. Ono što bi trebalo još jednom da pomenemo, to je da će se kvalitet goriva dovesti i mora da se dovede do 2010. godine do nivoa EU5, koji je evropski standard od 2010. godine. Nije takođe spomenut jedan vrlo važan element, to je da eksploatacija ovih polja, koja se danas vrši na dosta zastareo način, mnoga su već isušena, vršiće se po najsavremenijim tehnologijama. Ruska kompanija Gasprom zaista ima tu najsavremeniju tehnologiju jer najviše eksploatiše danas nafte u svetu. Ne zaboravimo jednu stvar, naučni potencijal NIS-ovih inženjera, koji je bio veliki, pogotovo u prošlosti, ponovo će moći da se koristi na nalazištima nafte u Rusiji. Takođe, nemojte da zaboravimo da je država Srbija 49% vlasnik i dalje u NIS-u i da će 49% najveće naftne kompanije u jugoistočnoj Evropi pripadati Republici Srbiji i Srbija će redovno dobijati dividende. Ono o čemu Vlada treba hitno da pregovara nisu elementi koji mogu da naruše ovaj sporazum, pošto postoje neki članovi Vlade koji bi možda želeli da menjaju cenu koja je već dogovorena, pre svega treba da se posvete onome da se poveća propusna moć gasovoda, da se uradi optimalna maršruta gasovoda, a to će moći posle ratifikacije kada se krene u izradu fizibiliti studije, da se ugovore konkretni uslovi, obim i rokovi isporuke svih elemenata u izgradnji, da se vide svi pozitivni elementi kojim bi se moglo uključiti što više srpskih kompanija u izgradnju gasovoda, kao i u rekonstrukciju podzemnog skladišta u Banatskom Dvoru, i ono gde se najviše približavamo Evropskoj uniji, da dobijemo status transevropske energetske mreže, što je napisano u članu 5. ovog sporazuma, gde veština Vlade zaista može da omogući dodatne prihode iz Evropske unije. Posle izgradnje gasovoda, posle rekonstrukcije Naftne industrije Srbije, nekoliko puta će se po svetskim standardima povećati investicioni rejting Srbije i Srbija će postati mnogo primamljivija, jer stranim investitorima može da ponudi najbolju infrastrukturu u jugoistočnoj Evropi. Ukoliko se izgrade auto-putevi praktično imaćemo i gas, i struju, i najbolje rafinerije i isto tako najbolje puteve. U tom trenutku želim da kažem da raste i naša težina u partnerstvu između Ruske Federacije i Evropske unije. Mi postajemo ono tkivo koje povezuje Rusku Federaciju i Evropsku uniju, makar u domenu gasne i naftne industrije, što je za Evropu sigurno od najvažnijih elemenata za budućnost. Mnogo više pažnje ovom našem naftnom sporazumu poklanjaju političari iz Evropske unije, mnogi od njih imaju vrlo pozitivan stav, žele da ovaj gasovod krene što ranije, jer on nije srpsko-ruski nego je srpsko-evropski, i veliku dozu pažnje posvećenu od strane Italije, Austrije, Nemačke, i vrlo je čudno da oni pokazuju mnogo veću želju, pogotovu ljudi koji rade u tim kompanijama, ljudi koji se bave naftnom i gasnom privredom, za ovaj aranžman nego pojedinci u Srbiji. Smatram da postoji još mnogo elemenata o kojima možemo da govorimo, pozitivnih elemenata, ali bez sumnje ovo je najbolji dogovor koji je Srbija mogla da potpiše, jer objedinjuje svu energetsku bazu, dobijamo i gas i naftu direktno od onoga ko je ima, a ne od posrednika. Ovo je sporazum koji će Srbiju uvesti na velika vrata kao jedan budući veliki ekonomski centar ne samo jugoistočne Evrope nego cele Evrope, jer sa infrastrukturom koju ćemo da posedujemo sigurno da ćemo biti najveći lider u regionu. Siguran sam da bi sve zemlje u našem okruženju, sve bivše republike Jugoslavije, naši susedi, Rumunija pre svega, više od svega voleli da ovaj gasovod prođe kroz njihovu zemlju, ali eto mi možemo danas da budemo srećni i slobodno mogu da kažem da je za ekonomsku budućnost Srbije, a i geopolitičku, a takođe i za energetsku bezbednost Srbije u narednih 50 do 100 godina, ovo istorijski dan.
Narodni poslanik Zoran Ostojić ističe povredu Poslovnika. Posle njega reč ima narodna poslanica Nada Kolundžija, predsednica poslaničke grupe.
Poštovana predsedavajuća, ističem povredu Poslovnika, po članu 104, da su narodni poslanici dužni da poštuju dostojanstvo Narodne skupštine. Naime, smatram da kada se iznesu netačne činjenice da se time narušava dostojanstvo Narodne skupštine. Ne mislim da je gospodin Popović to uradio s namerom itd, ali je nesporno da je rekao da će 300 miliona evra biti godišnja tranzitna taksa i prihod Srbije. Prvo neće biti toliko nego 10 puta manje. Drugo, i ako bude, to nije prihod Srbije nego ruske državne kompanije. Treće, gospodin Popović pominje već drugi put danas Zarubežnjeft, kupovinu i akviziciju te ruske kompanije u Bosni i Hercegovini, odnosno Republici Srpskoj. Koliko su platili rafineriju koja je obrasla u korov, šipražje, koja se raspada: 126 miliona evra. Uz to su dobili 60 pumpi Petrola i nešto što zaista jedino vredi u toj akviziciji, govorim o Republici Srpskoj, a to je Rafinerija ulja u Modriči. To je otprilike tri puta manje nego što dobijaju i što im vi nudite kroz NIS, a vrednost toga je najmanje deset puta veća. Ne možemo sada da pričamo o vrednosti, jer na kraju krajeva ne znamo i ne želite da se sazna vrednost NIS-a, a jedini način da se sazna vrednost NIS-a je da ide na tender. To su neki podaci za koje ne bi bilo dobro da odu među građane i da građani pomisle da je ovo dobar sporazum. Ponavljam, LDP nije protiv gasnog sporazuma sa Rusijom, nije protiv saradnje sa Rusijom, ali ne pod ovim uslovima. Mi ne napadamo posao sa Rusijom, ne napadamo ništa osim loš sporazum koji je prethodna vlada potpisala i nažalost nova Vlada stavila pred nas na glasanje, ovu rusku verziju, jer na kraju krajeva to je jedina važeća i zvanična verzija. Dakle, s podacima malo pažljivije, jer nije u redu da ako nemate argumente da branite ovaj sporazum, onda iznosimo nekakve brojeve koji mogu nekoga da opčine, dajmo argumente. Mi iznosimo argumente zašto ovo ne valja, a ne pričamo o politici i političkom uticaju koji će ruska država imati na srpsku državu, biće prilike tokom rasprave da se bacimo i na politiku. Na kraju krajeva, kada pričamo o tranzitnom prihodu koji će ruska država imati, a ne Srbija, jer će imati većinsko vlasništvo, onda da kažemo koji je to neto prihod. Hoćemo li se obogatiti na Republici Srpskoj, pošto će po svoj prilici na osnovu kapaciteta gasovoda to sve ići samo u Bosnu? Hoće li taj gasovod da dođe iz Rusije preko Crnog mora i da preskoči da pravo dođe u Dimitrovgrad ili dolazi nekom zemljom Bugarskom? Da li mi plaćamo tranzit kroz tu zemlju? Nemojte o ciframa tako olako, zato što, na kraju krajeva, ako bude ruski prihod, šta se to nas tiče. To je prihod te kompanije. Svakako je prihod mnogo manji nego što ste pomiljali, a akvizicija ruske druge državne kompanije u Republici Srpskoj pokazuje, na najbolji način, koliko je ovo potcenjeno, odnosno koliko je skandalozan ovaj sporazum i koliko se jeftino prodaje nešto što je stvarano decenijama i što treba valjda da ostane i onima koji dolaze iza nas. Hvala.
Povredu Poslovnika ističe narodni poslanik Nenad Popović. Izvolite.
Samo da odgovorim uvaženom kolegi Ostojiću. Govorim celi dan samo o ciframa. Spomenuo sam bar pet-šest puta da će godišnji dohodak od tranzita gasa biti 200 miliona, a u slučaju da uđe Slovenija i mi povećamo taj tranzit kroz Srbiju biće blizu 300 miliona evra godišnje. Taj dohodak je dohodak zajedničke kompanije Republike Srbije i Gasproma. I to, 51% je Gasprom u toj zajedničkom kompaniji, 49% Srbijagas. Taj dohodak ostaje ovde, ne ide u Rusku Federaciju, a koristiće se verovatno za razvoj, za troškove izgradnje gasovoda itd. Čisto kažem da 49% dobija Srbija u gasovodu, a direktnu investiciju dobija celu samo Republika Srbija, ne dobija je Rusija. Samo toliko, hvala.
Narodni poslanik Zoran Ostojić, povreda Poslovnika.
Opet isti član, pošto se opet radi o bojevima. Neće po ovom sporazumu ruska država imati 51%, ovde to ne piše. Ovde piše najmanje 51%, a naša država će imati ne 49, nego najviše 49%. Najmanje 51% može da bude i 100, najviše 49% može da bude i nula. Prema tome, kad citirate sporazum za koji se zalažete tako zdušno, citirajte korektno - najmanje 51. S druge strane, onaj ko upravlja kompanijom odlučuje gde ide profit i kako ga transferiše. Prema tome, završiće u Ruskoj Federaciji.
Narodni poslanik Nenad Popović, povreda Poslovnika.
Još jednom da odgovorim uvaženom kolegi Ostojiću. Da, piše - najmanje 51% i najviše 49%. Znači, definisano je. Zašto bi Srbija išla manje od toga? Neće ići, imaće 49%. Tu su predstavnici Vlade, takav je dogovor. Drugo, još jednom da ponovim, ta zajednička kompanija se nalazi na teritoriji Republike Srbije, taj gasovod se nalazi na teritoriji Republike Srbije i mi dobijamo dvije milijarde dolara direktnih stranih investicija koje će ovde iskoristiti, najvećim delom, srpske građevinske firme, zaposlićemo desetine hiljada ljudi, a modernizovanim NIS-om, sigurno pošto će se povećati proizvodnja dva puta, tamo ćemo povećati bar 20-30 procenata radnu snagu. Hvala.
Reč ima narodna poslanica Nada Kolundžija, a posle nje narodni poslanik Momo Čolaković.
Uvaženo predsedništvo, gospodine potpredsedniče, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, poslanici DS, Sandžačke demokratske partije i SPO glasaće za ratifikaciju sporazuma o naftno-gasnom aranžmanu Srbije sa Ruskom Federacijom. Kada god su ugovorne obaveze u pitanju, uvek se postavlja pitanje interesa što se nas tiče, a ne nekih drugih kategorija koje izlaze izvan onoga što je procena interesa Srbije koja potpisuje ovaj sporazum. Sa stanovišta interesa uvek se postavlja pitanje interesa obe strane i mogućnosti - šta koja strana ima da ponudi. Taj ugovor, kao i svi ugovori, kao i onaj o kome smo juče raspravljali, imaju prednosti i nedostatke. I tu se takođe razlikujemo - ko gleda pretežno nedostatke ili ko gleda pretežno ono što su prednosti ili kako meri te dve stvari. Sa našeg stanovišta, merili smo ne šta je trenutni interes, već šta je strateški interes Srbije, i na osnovu toga smo se opredeljivali i na osnovu toga nemamo nikakvu dilemu da ono što možda trenutno ne izgleda kao najpovoljniji aranžman, strateški gledano, kroz dugi niz godina pred nama, jeste dobar aranžman za Srbiju. Ono što je za nas takođe važno jeste - s kim se sklapa, opet sa stanovišta interesa Srbije, ovaj ugovor. Sklapa se sa jednom zemljom koja je Srbiji strateški važna, ne samo po ovom pitanju, nego i u političkom smislu i u ekonomskom smislu ima posebnu važnost za Republiku Srbiju. S druge strane, kad razmišljamo sa kojom kompanijom sklapamo ovakav sporazum, takođe je od presudne važnosti da sklapamo sa jednom od najmoćnijih kompanija na svetu. Dakle, ovo nisu ugovorne strane koje su igrači 3, 4, ili 5. reda. Mi ovde pravimo aranžman sa nekim koji je jedan od najvažnijih ili najvažniji igrač na sceni Evrope kada je u pitanju energija. Zašto je za nas takođe u geopolitičkom smislu važan ovaj sporazum. Između ostalog i zbog toga što ovo nije samo aranžman koji se tiče Rusije i Srbije. Ovo je jedan evropski projekat i on nama daje šansu da se i na ovaj način uključimo u nešto što je izuzetno važan evropski projekat za koji su zainteresovane one zemlje sa kojima mi, sa druge strane, sklapamo jedan ugovorni odnos kroz pristupanje EU. Naravno, svima je jasno da ekonomija svake zemlje zavisi od energije. Zemlja koja nema energetsku stabilnost i sigurne izvore energije ne može da planira svoj ekonomski rast i samim tim ne može da planira ni standard svojih građana i u tom smislu mislim da je za svakoga nesporno da je obezbeđivanje energetske sigurnosti i sigurnosti izvora energije za Srbiju od posebne važnosti, i to je ono što smo takođe merili, opredeljujući se da glasamo za ratifikaciju ovog sporazuma. Za nas je takođe od posebne važnosti da ovim sporazumom omogućujemo Srbiji da pokaže da, braneći svoje interese, tražeći ostvarenje svojih interesa, ima sposobnost da bude otvorena za saradnju sa svim zemljama koje su važne u toj saradnji, ne birajući prema sentimentu i prema nekakvom obožavanju ili idolopoklonstvu, polazeći pre svega i jedino od onoga što su interesi Srbije. Opet, za one koji kažu da je nešto premalo, kada god su drugi govorili da je nešto bilo prodato za premalo para, uvek smo odgovarali - za onoliko za koliko je bilo moguće. Mislim da smo u ovom slučaju, praveći jedan širi aranžman koji se ne tiče samo NIS-a, nego je mnogo značajniji strateški, zapravo napravili dobar izbor za Srbiju. Hvala.
Povredu poslovnika ističe narodni poslanik Čedomir Jovanović.
Gospođo Čomić, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, gospodo ministri, javio sam se u skladu sa članom 100. Poslovnika. Mislim da me je gospođa Kolundžija pogrešno protumačila, jer zapravo mi jedini učestvujemo u polemici tokom čitavog dana. Ne znam ko je drugi osim nas govorio o činjenici da je utvrđena cena za NIS neprihvatljivo niska i uostalom niko osim nas nije tražio da nam se kaže na osnovu kojih kriterijuma se došlo do iznosa od 400 miliona dolara, kao iznosa koji je prihvatljiv za 51% NIS. Ono što je važno da bi mi vaš sporazum doživeli kao strateški koristan, a ne strateški poguban za Srbiju su zapravo informacije koje nismo dobili, iako se nalazimo u petom ili šestom satu rasprave, informacije koje smo zatražili više puta tokom naših diskusija. Još jedanput pitamo predstavnike Vlade: koliki je osnivački kapital kompanije koju formiraju "Gasprom" i NIS, odnosno "Srbijagas"? Koliki je osnivački kapital kompanije kojom ruska država raspolaže sa 51%, srpska država sa 49%? Ono što nas takođe veoma interesuje, a to je gde se u sporazumu o kojem mi danas razgovaramo nalaze osnove za konstataciju koju iznose ovde zagovornici tog sporazuma, koji opisuju taj sporazum kao strateški jako koristan za Srbiju? Iz čega proizilaze te stotine milijardi investicija? Iz čega proizilazi verovanje da će biti napravljene gasne elektrane, koje će poboljšati energetsku situaciju u Srbiji, gasna elektrana u Novom Sadu i gasne elektrane u Nišu? Ono što mi vidimo u ovom sporazumu je zapravo ono što smo toliko puta do sada kritikovali, politikantstvo i efemerni, privremeni interesi jedne koalicije, koja se u većoj ili manjoj meri distancira sama od sebe i svojih prethodnih političkih postupaka, ali u ovom slučaju to ide mnogo sporije, jer je s druge strane imala partnera koji je i te kako vodio računa o svojim interesima, a taj partner je Ruska Federacija. Zbog toga mi potpisujemo sporazum sa Rusijom, koji je potpuno drugačiji od sporazuma koji su potpisale druge zemlje koje takođe žele da razviju energetsku saradnju sa Ruskom Federacijom. Jasno je da postoji geopolitička težina u ovom dokumentu, ali je potpuno očigledno da se u trenutku potpisivanja ovog sporazuma najmanje računa vodilo o interesima Republike Srbije, odnosno ukoliko se vodilo, vodilo se na pogrešan način. Previše je paradoksa. Zašto je sporazum potpisao ministar za infrastrukturu, a ne nadležni ministar za energetiku? Zašto se gospodin Popović povukao iz pregovora? On se povukao iz pregovora zajedno sa tadašnjim ministrom za ekonomiju Mlađanom Dinkićem. Gospodin Đelić zna kako su se vodili pregovori o naplati klirinškog duga 2001. godine. Znači, 2001. godine je Vlada, prva demokratska vlada Zorana Đinđića, nastojala da izgradi i da razvije ekonomsku saradnju sa Ruskom Federacijom, pa je to išlo dosta teško, zato što su postojala velika politička razmimoilaženja. U redu je, evo danas ovde razgovaramo, dajte nam argumentaciju da glasamo za taj sporazum. Gde su nova radna mesta, na osnovu čega je utvrđena vrednost NIS, ko nam garantuje da će sve ono što je rečeno u obrazloženju biti ispoštovano, da će na kraju biti zaštićena naša životna sredina? Ko nam garantuje da će ovde biti investirano u tehnologiju na način na koji je to nagovešteno. Pogledajmo iskustva svuda u okruženju i videćete da se to nigde nije desilo bez čvrstih garancija koje su svoje uporište imale u sporazumima, a ovo o čemu mi danas govorimo najmanje svoje uporište ima u sporazumu koji se nalazi pred poslanicima.
Reč ima narodni poslanik Momo Čolaković, predsednik poslaničke grupe Ujedinjeni penzioneri Srbije.
Poštovana potpredsednice, poštovano predsedništvo, poštovani predstavnici Vlade, poštovani narodni poslanici, poslanička grupa Partija ujedinjenih penzionera Srbije će podržati zakon o ratifikaciji sporazuma Vlade Republike Srbije i Ruske Federacije. Mi ovo gledamo kao ekonomsko pitanje, pa tek onda političko. Zbog toga molimo da se ima to u vidu. Drugo, naša poslanička grupa očekuje posebnu pažnju od Vlade i nadležnih organa da obrati u vezi sa realizacijom ovog sporazuma. Prvo je pitanje da se svi naučni i proizvodni potencijali uključe sa kojima raspolaže Republika Srbija u ovaj aranžman i realizaciju aranžmana. To je za nas veoma bitno pitanje. Drugo, veoma je bitno da se ima u vidu status i položaj radnika. Posebno insistiramo na dogovoru između sindikata i resornih organa u vezi sa realizacijom ovog sporazuma. Treće, mislimo da je veoma bitno da parlamentarne stranke i u vezi sa ovim pitanjem, kao što smo insistirali i sa prethodne dve tačke dnevnog reda, približe stavove, posebno u vezi sa odnosima kada je u pitanju ekonomska sudbina zemlje. U tom smislu mislimo da je moguće približiti stavove, ako ne svih, onda većine poslanika u našem parlamentu. Poslednja stvar na kojoj insistiramo, to je pitanje angažovanja, pre svega, nezaposlenih radnika i mladih stručnjaka u vezi sa realizacijom programa. U tom smislu očekujemo potpuno angažovanje svih raspoloživih potencijala vezanih za realizaciju ovog programa. U vezi sa argumentima koji su ovde izneti od pojedinih diskutanata, posebno bih istakao podršku naših koalicionih partnera gospodina Bajatovića u vezi sa ovim pitanjem. Na kraju, zbog svega što je ovde rečeno i izneto, mi ćemo u danu za glasanje glasati za ovaj sporazum.
Pošto se za reč više ne javljaju ni predsednici, ni ovlašćeni predstavnici poslaničkih grupa, prelazimo na raspravu, a po listi prijavljenih govornika. Prvi ima reč narodni poslanik Milisav Petronijević, a posle njega narodna poslanica Judita Popović.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženo predsedništvo, uvaženi predstavnici Vlade Srbije, sporazum, da pojednostavim, o saradnji u oblasti gasne i naftne privrede je potpisan 25. januara 2008. godine u prisustvu najvišeg državnog vrha zemlje Srbije. Bilo je krajnje vreme da Srbija da svoj sud o tome ratifikacijom ovog sporazuma u Narodnoj skupštini. Mnogo vremena je prošlo, mogu se dovesti u pitanje rokovi za realizaciju sporazuma, može čak da se dovede u pitanje i poverenje u Republici Srbiji da li je stvarno ozbiljna u svojim namerama kada nešto pregovara, kao naravno i da li je spremna da izvršava sve svoje međunarodne obaveze. Kada je u pitanju ovaj sporazum, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SPS-Jedinstvena Srbija, moj prijatelj Dušan Bajatović, veoma detaljno je razjasnio suštinu podrške SPS ovom sporazumu. Ja ću samo u nekoliko rečenica ponoviti stav SPS. Poslanička grupa SPS-Jedinstvena Srbija će glasati za ratifikaciju ovog sporazuma. Naravno da je na prvom mestu ekonomski značaj, ali se ne stidim da kažem ni da je politički značaj, jer pravimo sporazum sa jednom nama prijateljskom zemljom, kojoj smo zahvalni na podršci u borbi za zaštitu nacionalnih i državnih interesa koju je Srbija vodila i vodi. U izradi tog sporazuma, u pregovorima SPS nije učestvovala, kao što nije učestvovala ni u onome o kojem smo razgovarali prethodna dva dana, ali će svakako stati iza toga. Očekujem i verujem da će ogromna većina poslanika Narodne skupštine podržati ovaj sporazum odnosno glasati za njegovu ratifikaciju. I to je ono za šta se takođe zalaže SPS da, kada su u pitanju strateška pitanja Srbije, da se od strane svih relevantnih političkih faktora postigne što veći, po mogućstvu najveći stepen jedinstva jer je to u interesu i Srbije i građana Srbije, kao što smo se zalagali i prilikom ratifikacije Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju. Samo ću nekoliko detalja izneti. Ako se ima u vidu energetski značaj ovog sporazuma, ako se ima u vidu da će sprovođenjem sporazuma doći do povećanja energetske sigurnosti kroz stabilno i kontinuirano snabdevanje, kroz obezbeđivanje sigurnih i dovoljnih količina energije u dužem vremenskom periodu, onda je to jedan veoma veliki razlog da se glasa za ovaj sporazum. Sve ozbiljne zemlje sveta u prioritetima delovanja svoje vlade stavljaju obezbeđivanje energetske sigurnosti za tu državu, jer bez toga nema ni ekonomskog, ni privrednog, ni bilo kog drugog razvoja. Naravno, kada je u pitanju sporazum, kada se gledaju njegovi detalji, kada se gledaju delovi, sigurno da ima i primedbi, i mi bismo imali primedbu. Mi bismo voleli više da kad je odnos u Naftnoj industriji Srbije 51 prema 49, voleli bismo da je obrnuto, da je država ostala vlasnik 51%, a NIS 49. Ali, kada posmatramo celinu, kada posmatramo kompletan sporazum, možemo doći do zaključka da u početku dobijamo malo, ali u dužem vremenskom periodu dobijamo mnogo. Izneo sam samo jedan detalj koji govori o energetskoj stabilnosti. Ako posmatramo drugi deo koji se odnosi na tranzit i isporuku gasa koji će ići kroz Srbiju, kroz izgradnju gasovoda, kroz investicije u vezi sa tim, dolazimo do još jednog razloga koji nas upućuje da treba glasati za. Naime, Srbija se dovodi u situaciju da joj se poboljšava strateški položaj, Srbija postaje strateški partner i Evrope i Rusije. Isporuka ovog gasa nije samo za Srbiju nego za Evropu, ovo je i evropski gasni aranžman. Stoga mi se čini da, pored toga što će imati svojih prednosti kroz naplatu takse, pominju se cifre od 200 miliona evra, umesto toga što smo plaćali 60 miliona evra Mađarskoj za tranzit gasa, želim da još jednom pomenem, ovo je i strateški i položaj i strateško partnerstvo. Zato bi, čini mi se, bilo značajno realizovati član 5. sporazuma, koji govori o obavezi i jedne i druge vlade da učini sve da ovaj gasovod dobije status projekta transevropske energetske mreže i naravno da koristi sve one pogodnosti koje to sa sobom nosi. Kada se tome doda mogućnost gasifikacije cele Srbije, ministar energetike i rudarstva gospodin Petar Škundrić je izneo detaljne podatke koliko je to sada, a koliko mogućnosti postoje kada se to završi 2015. godine. Kada se tome doda ekonomski i privredni značaj, odnosno značaj za ekonomski i privredni razvoj, i posebno želim da istaknem da je to najveća kapitalna investicija u Srbiji, a to je nešto za šta se SPS veoma zalaže i za šta će učiniti sve da se realizuje. Šta znači najveća kapitalna investicija u Srbiji? Znači da će Srbija da radi, da će Srbija da se gradi, da će da zapošljava veliki broj radnika, a to je ono što joj je najpotrebnije danas, a posledica toga je, naravno pozitivna posledica, bolji život građana. Iz svih tih razloga koje sam napomenuo, a napomenuo sam samo deo razloga koji nas upućuju da glasamo za ovaj zakon o ratifikaciji, ponavljam da će poslanička grupa SPS - Jedinstvena Srbija u danu za glasanje glasati za ovaj zakon, odnosno za ratifikaciju sporazuma o saradnji u gasnoj i naftnoj privredi sa Rusijom. Hvala lepo.
Reč ima narodna poslanica Judita Popović.
Poštovano predsedništvo, predsedavajuća, kolege i koleginice poslanici, LDP, odmah da kažem na početku, glasaće protiv ovog naftnog i gasnog sporazuma. Po našem mišljenju, ovaj sporazum je štetan pravni posao. Štetan pravni posao je iz nekoliko razloga, a ti razlozi su veoma uočljivi ukoliko se prelista, makar i ovlaš, ovaj sporazum od 17 članova. Razdvojila bih dva dela ovog sporazuma, jedan je gasni aranžman, a drugi je naftni. Nisam na današnjoj sednici čula jedan suvisli i validni odgovor na to zašto u paketu idu i gasni i naftni aranžman, pogotovo što je taj naftni aranžman taj koji u stvari i komplikuje celu situaciju u vezi sa ovim sporazumom. U čemu se sastoji ta komplikacija? Postoji nekoliko razloga. Kao prvi, navela bih da je ovaj sporazum protivan pozitivnim propisima ove države. Pozitivni propisi su, između ostalog, zakon o privatizaciji i uredba o privatizaciji energetskih preduzeća u državnoj svojini. Podsećam vas da je zakon o privatizaciji donet od strane prethodnog saziva skupštinskog, da je uredbu donela Vlada koja je potpisala ovaj sporazum. O čemu se tu radi? Pa, mi smo pre svega vrhovno zakonodavno telo i kao takvi trebalo bi mi da poštujemo zakone, u protivnom čemu cela ta priča oko parlamentarnog rada. Ukoliko mi sa ovim sporazumom direktno kršimo zakon, mi ukazujemo građanima da mogu kako hoće. Ovo je jedan ozbiljan pravni posao sa jednom stranom državom, pa bi i mi trebalo da se uozbiljimo oko toga da li ćemo da kršimo domaće propise da bi učinili uslugu jednoj stranoj državi. Šta je to nego usluga ako mi jednu tako ozbiljnu kompaniju kao što je NIS prepuštamo, njen kontrolni paket akcija od 51%, dakle većinski paket jednoj državnoj firmi, konkretno Ruske Federacije. Mi faktički ne radimo privatizaciju, mi samo monopol srpske države prepuštamo stranoj državi – Ruskoj Federaciji. Dakle, to je taj drugi argument zbog čega moja partija neće glasati za ovaj sporazum. Čini mi se da se stalno gubi iz vida jedna činjenica da je NIS Srbija u stvari naftagas Novi Sad, a to je nekada bila imovina AP Vojvodine. Mi danas prepuštamo tako ozbiljnu kompaniju kao što je Naftagas i kada kažemo da je to samo 51%, to ne znači da mi sa tih 49% kao država ostajemo da kontrolišemo šta će se dešavati sa istim tim Naftagasom, već zbog tih kontrolnih paketa akcija jednostavno ostajemo bez garancije šta će se dalje dešavati sa ovom kompanijom. Član 13. ovog sporazuma je posebno štetan i za Srbiju i za AP Vojvodinu. Naime, ovaj član 13. vezuje Srbiji ruke u vezi poreskog rešavanja naplate svojih dažbina za sledećih 30 godina. Ukoliko uzmemo za primer da Naftagas godišnje ispumpa 600.000 tona nafte, što bi po današnjim tržišnim cenama bilo 350 miliona evra, u tom slučaju korektnim oporezivanjem država Srbija bi imala prihod od 120 miliona evra. Međutim, konkretno, država Srbija trenutno naplaćuje 3% od ukupnog godišnjeg prihoda Naftagasa, što znači da je to daleko manji porez od onog koji se trenutno primenjuje u svetu, a to je od 35 do 55%. Dakle, kada prepuštamo kontrolni paket akcija ruskoj firmi, preduzeću, državnoj firmi, mi se apsolutno odričemo jednog velikog dela prihoda koji možemo da iskoristimo za naš budžet, i srpski i vojvođanski. Ako to pomnožimo sa 15 godina, dakle 120 miliona evra sa 15 godina, koliko otprilike zaliha ima nafte u Vojvodini, to znači da mi propuštamo milijardu i 800 miliona evra po ovom pitanju. Mislim da je to malo previše kada se, pored toga, uzme u obzir da je Naftagas, odnosno NIS poklonjen Gaspromu za 400 miliona evra. To ne možemo ni na koji drugi način tumačiti nego samo kao poklonom. Mislim da niko od vas ne bi svoju ličnu imovinu prodao za duplo manju cenu od one koliko vredi. Kada pričamo o ovom sporazumu, posebno bi trebalo da imamo u vidu i tu činjenicu da mi postajemo energetski zavisni od jedne državne firme strane države. Nemojte se čuditi ukoliko jednog dana dođemo u situaciju da od nekog ventila tog famoznog gasovoda bude zavisila naša vlada, izbor ili pad te vlade, jer šta to znači ukoliko mi vezujemo sve naše resurse u pogledu nafte i gasa za jednu firmu, jednu državnu firmu strane države. Ceo ovaj posao nama liči na to - evo tebi jedno nešto, a ti meni daš jedno ništa. Predložila bih da se ovaj sporazum vrati na doradu i da se izuzme Naftagas iz procedure prodaje, a posebno da se promeni procenat naknade o kojoj sam malopre govorila. Jedino u tom slučaju, kada bi primenili taj član 17. tačka 3) ovog sporazuma, ovaj sporazum bi imao neki smisao. Ovako, čini mi se, u velikoj meri opterećuje i pravi veliku štetu ovoj državi.
Reč ima poslanik Milan Lapčević.
Poštovana predsedavajuća, dame i gospodo poslanici, ova tačka dnevnog reda je jedna od verovatno najinteresantnijih, kako su je neki današnji govornici predstavili istorijskom. Očekivao sam da ćemo u raspravi o ovoj tački dnevnog reda biti mnogo saglasniji i složniji u pogledu pozitivnih efekata koje će imati izgradnja gasovoda odnosno čitav gasno-naftni sporazum. Međutim, skoro celo pre podne smo čuli sijaset primedbi i kritika koje su uglavnom bile neosnovane i uglavnom su bile zlonamerne. Mogli smo čuti, između ostalog, da u gasno-naftnom aranžmanu nije spomenuto to da će biti zaštićena životna sredina, da će se poštovati propisi o zaštiti životne sredine, kao da se sve pojedinosti mogu nalaziti u jednom sporazumu. To apsolutno nije moguće, jer za sve što bude investirala buduća kompanija ili kupac u Srbiji, investiraće na osnovu nekakvih dozvola. Te dozvole izdaje ova država. Znači, ova država propisuje na koji način će moći da se ulaže i koje će standarde morati da primenjuje onaj ko ulaže. Dakle, apsolutno ne stoji to da se neće poštovati standardi. Poštovaće se onoliko koliko bude ova država zahtevala od onog ko bude investirao. Sve vreme se govori ovde da je ovo sraman sporazum i da će država biti oštećena time što će biti izgrađen gasovod u Srbiji i što će NIS biti prodat Rusima, odnosno većinski paket biti prodat Rusima. To apsolutno ne stoji i te kvalifikacije su više nego neistinite. Šta je tu štetno? Da li je štetno što će biti izgrađen gasovod, što će investicija biti više od dve milijarde evra, što će posao u ovom projektu dobiti više desetine hiljada naših sugrađana, a znamo da je posao u Srbiji nešto što je najneophodnije? Da li je štetno to što će biti upošljena naša građevinska operativa, što će cela Srbija dobiti mogućnost da bude gasifikovana, da svi naši sugrađani mogu da koriste gas kao primarni energent i to što će Srbija na taj način postati gasno čvorište i na neki način gasni lider odnosno energetski lider u ovom regionu? Očigledno je da su sve to pozitivni efekti i da tu nema ni trunke negativnih efekata, što indirektno govori da je sve vreme u prethodnim diskusijama bila prisutna jedna zlonamerna težnja da se ovaj gasno-naftni sporazum na neki način dezavuiše i da se indirektno sugeriše da je on štetan za Srbiju i da bude srušen. Posebne pogodnosti gasno-naftnog sporazuma se tiču strateškog obezbeđivanja Srbije energijom za više od 50 ili 100 godina. Prolaskom gasovoda kroz Srbiju, Srbija će biti potpuno energetski nezavisna i imaće dovoljne količine energenata za više od 50 godina. Ako uzmemo u obzir da se sve naše energetske rezerve uglja danas procenjuju na jedva na 40 do 50 godina i da nakon toga ne postoji alternativa čime će se ova zemlja energetski obezbeđivati, potpuno je jasno da je ovo jedna od najboljih alternativa odnosno gasovod i snabdevanje gasom Srbije je nesumnjivo velika prednost. Tvrdnja da ćemo onoliko koliko imamo para toliko energije moći da dobijemo jeste možda u ovom trenutku tačna, ako se uzmu u obzir činjenica da se ti energenti mogu kupovati u ovom trenutku slobodno na tržištu, ali pitanje je šta će biti za 20, 30 ili 50 godina, kada tih energenata ne bude bilo dovoljno ili ne bude ih bilo u izobilju da se mogu kupovati onoliko koliko bude bilo potrebno svakoj zemlji. Na ovaj način nam se garantuje da ćemo imati dovoljne količine energije i potpuno u tom smislu su pozitivni efekti. Izgradnja elektrana na gas i mogućnost koja se pruža investitorima da uđu u Srbiju, jer imaju neograničene količine gasa kao sirovinu u svojoj proizvodnji, posebni su benefiti ovog sporazuma. Takse koje su ovde spominjane naravno su potpuno jasna i evidentna stvar i takse od tranzita, tako se i na kraju krajeva i zovu, treba da pripadnu ovoj zemlji jer je tranzitna zemlja, pa će Srbija inkasirati taj novac a ne Rusija, kako je ovde tvrđeno. Smanjenje zagađenosti vazduha u smislu korišćenja gasa kao energenta 21. veka ili zelenog energenta, naravno jeste nešto o čemu ne treba posebno pričati i gubiti vreme. Posebnu težinu ovom sporazumu daje i činjenica da na ovaj način Srbija postaje strateški bitna, geopolitički bitna energetska zemlja. Zamislite samo činjenicu da je ovaj gasovod slučajno mogao biti izgrađen pre 99. godine. Da li bi se iko usudio da tada bombarduje Srbiju, a da tolike količine gasa i ovaj gasovod prolazi kroz Srbiju, snabdevajući čitavu Zapadnu Evropu. Sigurno da ne bi. Prema tome, sve ovo govori u prilog tome da su mnogo veće koristi od ovakvog sporazuma nego štete. Sigurno da u jednom sporazumu između dve države uvek ima i dobrih i loših strana, ali neuporedivo više pozitivnih efekata od ovakvog sporazuma ima Srbija i u tom smislu ne bi trebalo da bude previše dilema da li će ovaj sporazum biti usvojen ili ne. Međutim, ovde se mora naglasiti i ono što su prethodnici pominjali, jedna politička dimenzija ovog sporazuma. O čemu se zapravo radi? Stalno se govori pri raspravi o ovom sporazumu da postoji neka politička pozadina ovog sporazuma. Sigurno da u ugovoru između dve zemlje, u sporazumu između dve zemlje mora da postoji jedan deo politike koji iza toga stoji. Za nas je naročito važno da se ovaj sporazum pravi sa jednom svetskom velesilom i to je sigurno pozitivno za ovu zemlju. Politički efekat od ovog sporazuma je i to što ćemo na ovaj način poslati poruku svim investitorima iz Rusije, a Rusija je zemlja koja u prethodnih 10 ili 15 godina ima jedan od najvećih prirodnih rasta u Evropi i najveći priraštaj nacionalnog dohotka po glavi stanovnika u zadnjih 15 godina. Tako da ti efekti koji bi došli slanjem ovakve pozitivne poruke ruskim i investitorima koji su vezani za Rusiju bi bili zaista veliki. Međutim, postoji jedan negativan politički efekat kod ovog sporazuma o kome se danas jako malo govorilo, a to je da potpredsednik Vlade, gospodin Dinkić, sve vreme u javnosti pominje da ovaj sporazum nije dobar i da će on preispitati taj sporazum, odnosno uticaće da se promene njegove odredbe, čime indirektno šalje poruku ruskoj strani da ovde može imati problema i da može doći do rušenja ovog sporazuma. To bi zaista bilo nedopustivo za ovu zemlju i imalo bi nesagledive štete. Očigledno je o čemu se ovde radi. Ako su sve strane banke dolazeći iz Nemačke, Italije, Francuske, Grčke, mogle ekspresno da dobijaju dozvole za rad u Srbiji, a da ruske banke već nekoliko godina to nisu mogle da dobiju, tek ove godine su na volšeban način uspele da posle toliko godina dobiju dozvolu za rad, to jasno govori o tome koje interese zastupa onaj ko vodi ekonomiju ove zemlje. Još je gore to što gospodin Dinkić to uporno ponavlja, a njegov koalicioni partner DS se po tom pitanju apsolutno ne oglašava. Šta se krije iza ovakvih izjava može se samo naslutiti. Gospodin Tadić nijednom svojom izjavom nije govorio o tome da li se slaže s izjavama ministra Dinkića i da li on stoji iza toga. Ako stoji iza toga onda je čitava stvar licemerna i potpisivanje sporazuma, uz prisustvo predsednika države gospodina Tadića, a sada prećutkivanje namere njegovog potpredsednika Vlade da ovaj sporazum ruši, jeste apsolutno nespojivo jedno sa drugim i može samo da da nagoveštaj šta će se dešavati u budućem periodu. Bojim se da kada ratifikujemo ovaj sporazum da ne dođe do nekih nepredviđenih situacija da onaj ko je šef pregovaračkog tima, i to je još jedna zbunjujuća činjenica, da većina u sadašnjoj Vladi koju čini DS postavlja ministra Dinkića za šefa pregovaračkog tima, znajući unapred da on sve učiniti da sruši ovaj sporazum. Zašto on ruši ovaj sporazum. Verovatno se može naslutiti da ima drugih interesa i da iza rušenja tog sporazuma stoje drugi lobiji, možda oni lobiji koji su zainteresovani da kupe NIS za neke druge novce, oni lobiji koji su progurali da posle dve godine od prethodne procene Meri Linč i Rajfajzen investment bude nova procena i to od Dilojt ituša, a zna se koga zastupa Dilojt i tuš i čije interese. Možda su to oni ljudi koji direktno žele da proguraju Nabuko u Evropu pre Južnog plavog potoka, da li za njih radi potpredsednik Vlade ili ne, to će se vrlo brzo pokazati. Na ovaj način želim da upozorim vladajuću koaliciju da se sa ovim stvarima ne igra i da ako su već javno rekli da žele da ratifikuju ovaj sporazum, da to i u praksi primene. DSS i poslanička grupa i njeni poslanici će podržati ovaj sporazum jer je dobar za Srbiju, jer garantuje energetsku stabilnost, jer garantuje strateški položaj Srbije i strateški značaj Srbije, jer garantuje da će u ovu zemlju biti mnogo više investicija, jer garantuje da će naša privreda moći da bude znatno konkurentnija i da će moći da se izbori na surovom tržištu Evrope.
Povrede Poslovnika istakli su narodni poslanici Zoran Ostojić, koji prvi ima reč, posle njega narodni poslanik Nikola Novaković, pa narodna poslanica Nataša Mićić.
Uvaženo predsedništvo, poštovani ministri, kolege i koleginice poslanici, reklamiram povredu Poslovnika po članu 104. Opet iznošenje netačnih podataka, što vređa dostojanstvo Skupštine, jer građani koji nas gledaju mogu da pomisle da je to istina, pa sutra, prekosutra, kada sve bude drugačije, da svi budemo odgovorni kao poslanici. Zato treba ukazati na netačne stvari. Kaže moj uvaženi prethodnik da ne može sve u sporazum da uđe, pa i to oko zaštite životne sredine, valjda se to podrazumeva, imamo mi propise, dajemo dozvole, pa ćemo valjda da stisnemo rusku državnu kompaniju da poštuje neke buduće propise koji proizilaze kao obaveza iz SSP, koji ćemo nadam se vrlo brzo ratifikovati. E pa nije tako. Ne da se to ne pominje, nego se upravo pominje u članu 11, gde piše da srpska strana za realizaciju projekta navedenih u članu 1. ovog sporazuma obezbeđuje: dodelu zemljišnih parcela koje zadovoljavaju ciljeve, uslove i realizacije pomenutog projekta i neopozivu dodelu, znači nema nazad, u odnosu na navedene zemljišne parcele itd, njihovo sigurno i stabilno energetsko obezbeđivanje, dodelu povoljnog carinskog i poreskog režima. Znači, povoljnog carinskog i poreskog. I još im poklanjamo, pored NIS-a, pored onog prihoda od prirodne rente koji je gospođa Popović izračunala na 15 godina koliko postoje zalihe, i ovo im poklanjamo. Zadnji stav tog člana 11. kaže - zadržavanje u periodu do završetka rekonstrukcije i modernizacije tehnološkog kompleksa akcionarskog društva NIS, važećih zahteva u pogledu kvaliteta, produkata od prerade nafte koja se proizvodi. Znači, sada važećih, ne mogu da budu stroži. To piše, to znači da Pančevo nema šansu da prodiše, to znači da sve ono što sadašnja tehnološka zastarela postrojenja NIS-a izbacuju rusima se omogućava da nastave. Zašto? Zato što je ovo drugo skupo. Znači, poklanjamo i na svakom koraku, pa i ovdetroškovi zagađenja životne sredine opet padaju na poreske obveznike Srbije. To je činjenica kojom LDP argumentovano, a doći ćemo do tih lobija i do političkih lobija, jer prosto je neverovatno kako se neko zalaže za nešto što je toliko očigledno, istorijski skandalozno, protiv interesa ove države. A za one koji više vole da pričaju o nacionalnom interesu, valjda je interes države pre nacionalnog i ako je nešto protiv interesa države, valjda je protiv srpskog interesa. Dakle, nemojte ovu govornicu koristiti za iznošenje podataka, priča, cifara. Jer, gospodo ministri, gospodine Đeliću, sve ovo što se ovdeod strane opozicije iznosi kao plusevi, moglo je da piše u obrazloženju. Što to ne piše u obrazloženju. Ne piše. Obrazloženje je šturo i otprilike najvažniji razlog za donošenje ovog zakona, to zaista piše, zato što Rusi hoće da ga ratifikuju i Rusi hoće taj sporazum. Lepo je što hoće. I mi hoćemo gas, hoćemo naftu, ali sve ovo što se iznosi, to ovde ne piše, a piše nešto što je mnogo strašno i na šta će LDP ukazivati sve dok ne dobiju odgovore koje je zatražio šef naše poslaničke grupe od uvaženih ministara koji su ovde prisutni.
Reč ima narodni poslanik Nikola Novaković, isticanje povrede Poslovnika, a posle njega narodna poslanica Nataša Mićić.
Gospođo predsedavajuća, reklamiram član 104. Uvaženom kolegi Lapčeviću ukazujem da ovaj poslovnik dozvoljava da, kada se držite teme i govorite o tački na dnevnom redu, slobodno, kao i svaki drugi poslanik, možete da govorite gluposti, ali ne smete da govorite neistinu. Niti je poslanička grupa G17 plus, niti su poslanici G17 plus, niti je gospodin Mlađan Dinkić, potpredsednik Vlade i ministar za ekonomiju i regionalni razvoj, protiv ovog sporazuma. To apsolutno nije tačno i ovo govorim zbog građana Srbije, a i zbog vas, da naučite nešto. Dakle, ovakvim istupanjem, iznošenjem ovakvih neistina slabite kapacitet pregovaračke uloge, komisije, pregovaračkog tima koji je osnovala Vlada Republike Srbije, a to što se na njenom čelu nalazi potpredsednik Vlade gospodin Dinkić, ministar nadležan za ekonomiju, to je logična posledica. Mislim da je i gospodin Škundrić član te komisije i to sve zajedno nije tajna. Ovaj sporazum tek otvara vrata za dalja pregovaranja i ne vidim da tu ima išta lično, sumnjivo i sporno. Ako je sporno, može da bude samo odluka Vlade o formiranju pregovaračkog tima za sprovođenje ovakvog jednog sporazuma. Toliko.
Reč ima narodna poslanica Nataša Mićić, posle nje povreda Poslovnika, narodni poslanik Milan Lapčević.
Dame i gospodo narodni poslanici, reklamiram povredu člana 104. Poslovnika, a u vezi sa članom 194, o predstavljanju Vlade u Skupštini. Prosto ono u čemu se svi slažemo jeste činjenica da je ovo strateški važan sporazum, i u ekonomskom i u političkom smislu. Zaista je nedopustivo i neshvatljivo da ovoj sednici ne prisustvuje premijer. Tako se nastavlja jedna loša praksa koju je uveo prethodni premijer Koštunica, a ima svedoka, gospođo Čomić, barem mi, ako niko drugi, nas dve se sećamo da je to moglo da izgleda i drugačije. Pored toga, bilo bi dobro da je ovde i ministar spoljnih poslova gospodin Vuk Jeremić, da nam objasni zašto smo dozvolili, time što smo omogućili većinsko učešće Ruskoj federaciji i po tom primeru smo jedinstveni, druge zemlje nisu to sebi dozvolile, da nam objasni zašto smo dozvolili sebi da budemo u tom vazalnom odnosu. Takođe, pošto je već spomenut, bilo bi dobro da je ovde prisutan i ministar ekonomije, gospodin Dinkić, mislim da bi nam on najbolje razjasnio ekonomsku opravdanost, odnosno štetne posledice ovog sporazuma, a mislim da bi naročito dobro bilo da nam objasni kako će ova prodaja NIS-a u bescenje uticati na vrednost besplatnih akcija koje je toliko koristio u izbornoj kampanji. Dalje, reklamiram član 83. koji kaže da nije dozvoljeno uvršćivanje u dnevni red akata koji nisu u skladu sa Ustavom i zakonom. Dakle, ovaj sporazum nije u saglasnosti sa zakonom o privatizaciji i to je potpuno jasno. Svi smo danas svedoci da u 21. veku jedno strateško preduzeće prodajemo putem javne nagodbe, kao da se to radi na pijaci. Već sam danas podsetila na drugačiji primer, kad je za daleko manju vrednost javnost osuđivala potpisnika ovog sporazuma za posao uvoza švedskih lokomotiva koji je izvršen bez objave tendera, a ovo je neuporedivo gora stvar. Poređenja radi, 400 miliona, za koliko se govori da se NIS prodaje, zaista je ponižavajuće kad uzmete u obzir imovinu NIS-a, dve rafinerije, prirodno bogatstvo koje predstavlja 20% naših domaćih potreba, 4% koncesije u Angoli, poslovni prostor, 10.000 m2 prodajnog prostora, 497 benzinskih pumpi, 11 hotela, motela, NIS je vlasnik najvećeg broja cisterni na Balkanu i kad to uporedite sa cenama od 360 miliona za robne kuće ili 320 miliona za VIP mobilnu telefoniju ili, kako se sad spominje, FK Zvezda se procenjuje na oko 500 miliona, onda stvarno ne znam o čemu mi ovde raspravljamo i zašto smo dovedeni u položaj da poklanjamo, na štetu naših građana, našu imovinu. S druge strane, i gasni aranžman je loš, pored te prodaje NIS-a koja je određena članom 9. ovog sporazuma, jer pored toga što nas dovodi u taj vazalni položaj, a nije dobro da budemo zavisni ekonomski samo od jednog dobavljača, pa ako hoćete, to se može koristiti i u političke svrhe, imali smo primer Ukrajine. Ovaj gasni aranžman je takođe loš zato što ne postoji ni jedan jedini član u ovom sporazumu koji ste nam podneli koji garantuje nešto našoj državi. Dakle, sve odredbe se tiču garancija državi Ruske federacije, i to je obezbeđivanje zemljišta, i potpuno nesmetan tranzicioni tok i sve druge garancije se daju samo Ruskoj federaciji. Dovodi se u pitanje, s obzirom da je samimzaključenjem sporazuma prekršen Zakon o privatizaciji i Uredba o privatizaciji energetskih preduzeća, postavlja se pitanje, ko nam garantuje da će Ruska federacija poštovati druge zakone, kao što su ekološki zakoni, kao što su zakoni o javnim nabavkama po kojima naša preduzeća imaju pravo da za 20% više u odnosu na druge podignu svoju cenu. Nema apsolutno nikakve garancije. Stoga LDP ne može glasati i čini mi se kao da se ne razumemo, kao da govorimo različitim jezicima, mi srpskim, a vi ruskim. Nemamo ništa protiv strane ugovornice Ruske federacije, samo smatramo da je mogao da bude zaključen daleko bolji gasni sporazum, i mislim da je duboko pogrešno što nisu ispoštovani zakoni i što se NIS faktički poklanja Rusima u bescenje. Zbog toga LDP neće glasati za ovaj zakon o ratifikaciji.
Povredu Poslovnika istakao je narodni poslanik Milan Lapčević, a posle njega, po listi prijavljenih za raspravu po dnevnom redu, narodni poslanik Slobodan Maraš.
Poštovana predsedavajuća, reklamiram povredu Poslovnika. član 104, dostojanstvo Narodne skupštine, pa pretpostavljam i svih poslanika, a to znači i moje. Govornik gospodin Novaković je ovde izneo prilično grube kvalifikacije da govorim gluposti i da treba nešto da naučnim od njega prilično jednim žustrim tonom, čime ste bili u obavezi da ga opomenete. Dakle, da li govorim gluposti ili ne govorim gluposti, govore o tome napisi u novinama. Nisam izmislio to što je gospodin Dinkić izjavljivao i izjavljuje sve vreme u novinama, da će on biti prepreka ovakvom sporazumu, da će on preispitati i da će se on suprotstaviti ovakvim namerama. Indirektno se govori o tome da će pokušati da taj sporazum obori. Dakle, samo prenosim ono što je pisalo u novinama. S druge strane, ako su dve relevantne kuće za procenu kapitala Rajfazen Investment i Meri Linč pre dve godine procenile NIS i one su do tada bile podobne, kako odjednom se uvodi jedna nova proceniteljska kuća da proceni ponovo NIS, za dve godine dva puta ili tri puta veća vrednost NIS-a. Da li je to slučajno ili namerno? To su sve indicije, ne govorim ništa da je to zakovano, ali vreme će pokazati ko je ovde u pravu i kakve su čije namere. Bojim se da sam ja u pravu, ali u svakom slučaju mislim da će ova skupština imati snage da donošenjem i ratifikacijom ovog sporazuma donese nešto dobro svojim građanima.
Povredu Poslovnika ističe narodni poslanik Čedomir Jovanović.
Gospođo Čomić, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, gospodo ministri, ne možemo da vodimo ovakvu raspravu. Mi lično nemamo nikakvu dilemu u vašu spremnost da sedite ovde i platite cenu koju morate platiti kao određeni predstavnici Vlade u ovoj raspravi, ali recimo i prethodnik, a možete zamisliti kako ovo sve doživljavaju građani Srbije, pravi jednu grešku koja može da utiče onda na definisanje jednog jasnog stava našeg društva ovome što mi kao parlament radimo. Vi ste dužni, gospodine Đeliću, dužni da izađete i da kažete da je utvrđena knjigovodstvena vrednost NIS, da je knjigovodstvenu vrednost utvrdila revizorska kuća Rajfazen ili Meri Linč, oni su to radili zajedno, sada se radi o tržišnoj vrednosti. Ono što unosi veliki nesporazum uz sve naše je da dođemo do odgovora na pitanje zašto se ovakav sporazum nudi našem parlamentu na ratifikaciju i činjenica je da je država Srbija, da je Vlada Republike Srbije, Koštuničina vlada 2005. godine utvrdila strategiju energetskog razvoja naše zemlje. U skladu sa tom strategijom angažovala Meri Linč i Rajfazen, da bi onda oni sproveli onu politiku oko koje se Vlada usaglasila, politiku oko koje je vođena neka javna rasprava u stručnim krugovima, politiku oko koje se debatovalo, kalkulisalo, politiku koja je došla do zaključka da se ne sme u energetskom sektoru Srbije privatizovati većinski paket akcija jer država mora zadržati kontrolu. Država mora uraditi ono što je urađeno u slučaju privatizacije Telekoma. Zašto? Danas je Telekom jedna od naših najjačih kompanija, regionalni lider u oblasti komunikacija. Da se Milošević ponašao kao Koštunica, to danas ne bi bilo tako. Rekli smo vam da smo linčovali privatizaciju iz 1997. godine i imamo razloga za tako nešto. Ali, to što je urađeno tada, to je jako visoko u odnosu na standarde koji su poražavajuće nisko spušteni u ovoj privatizaciji NIS i u gasnom sporazumu koji se pravi sa Ruskom Federacijom. Nije sporan naš odnos prema ideji da se mora razvijati saradnja sa onima s kojima se može razviti, ali karakter te saradnje, način na koji se ona ostvaruje je ono što je loše. U pozadini svega toga je politika, jedna loša politika ne sme biti plaćena ovakvim energetskim sporazumom, a to je ono što je urađeno. Ovaj sporazum je potpisan u Kremlju tri ili četiri dana pre drugog kruga predsedničkih izbora. Ovaj sporazum je u prethodnoj parlamentarnoj kampanji bio jedan od krunskih argumenata stranke tadašnjeg premijera Vojislava Koštunice i mi vam zato skrećemo pažnju, ne sumnjamo mi u vašu nameru da vi uradite nešto dobro za zemlju, nema u ovom sporazumu nikakve garancije da će biti podignut nivo ekološke zaštite naših građana, a on je jako nizak danas, ne zato što to neko želi, nego su takve naše mogućnosti u ovom trenutku. Nema u ovom sporazumu ni jednog centra investicije o kojima se priča. Nema u ovom sporazumu ničega od onih gasnih elektrana koje nam je pomenuo gospodin Ilić. On je danas u svojoj diskusiji potpisao svoj sporazum, rekao da postoji još jedan sporazum, a gde je? Zašto nije ovde u parlamentu, zašto ovde nije predsednik Vlade? Možda bi nam bilo lakše da donesemo neke zaključke. Četiri stotine miliona je neprihvatljivo malo. Nema socijalnog programa. Građanima je obećano 1.000 evra po akciji. Kako utiče ovaj sporazum na to obećanje. Ne može država sa jedne strane da nešto obećava, a sa druge strane sama svoje reči da gazi. Mi smo usvojili zakon o tome. Da li se sećate da smo tada usvojili zakon o besplatnoj podeli akcija, glasali smo o tome? Sada ćemo glasati protiv onoga što smo usvojili pre godinu dana. U međuvremenu je pet miliona ljudi stalo pred neke šaltere i čekalo u redu. Neće onda biti samo kriv ministar ekonomije Mlađan Dinkić, biće kriv svaki poslanik od onih 220 ili 230 koji će glasati za pljačku građana Srbije. Super je što se dogovaramo sa Rusima. Hajde da to radimo onako kako su radili Grci i Bugari. Stalno pričamo o tom magistralnom gasovodu. Nije tačno da je to jedini gasovod koji prolazi ovuda. Postoji drugi krak tog gasovoda. Mi smo potpisali sa EU sporazum. Mi smo iskazali svoju spremnost da učestvujemo u projektu EU u Nabuko gasovodu. Postoje mogućnosti alternativnog razvoja u oblasti energetike koji bi možda bio više u skladu sa našim interesima. Ne tražimo ništa više od vas osim da ovde u Srbiji omogućite ono što vlasti u Rusiji omogućavaju građanima Rusije. Ne znam da li ste primetili da se Putin sada angažovao u rušenju uspostavljenih monopola. Ne znam da li pratite na svetskim satelitskim televizijama raspravu koja se vodi oko partnerstva između tjumenskog naftnog kombinata i Britiš petrola. Ovo što se dešava danas u Srbiji ne postoji nigde više u Evropi i za to nije odgovorna Rusija, nego oni koji su u Moskvi tražili uporište za svoju propalu politiku koja više nije mogla da naiđe na podršku u samoj Srbiji.
Reč ima narodni poslanik Nenad Popović, povreda Poslovnika.
Samo kratko. Ovo je vrlo kompleksni aranžman, ponoviću još jednom, gasno-naftni aranžman. Hoću da ponovim, ne treba se bazirati samo na cijeni NIS, nego na celovitosti ovog aranžmana koji je gasni i naftni i koji, ponoviću, donosi Srbiji u sledećih 30, 40 godina ogroman dohodak i od transporta gasa, i direktnih stranih investicija i povećava investicioni rejting. Samo bih želeo da kažem da smo ponosni što je za vreme prethodne vlade, u kojoj je predsedavao premijer Koštunica, potpisan ovaj dogovor i glasaćemo za njegovu ratifikaciju. Samo da kažem za račun Nabuka, Nabuko ne ide kroz Srbiju, niti je ikada trebalo, to sam rekao u prethodnom delu sednice, Nabuko ide iz Bugarske kroz Rumuniju, Mađarsku, do Austrije, do najvećeg čvorišta gasnog u Evropi, grada Baumgartena. Nabuko nikad nije trebalo ni da ide kroz Srbiju.
Povreda Poslovnika Čedomir Jovanović.
Gospođo potpredsednice, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, nije me razumeo gospodin Popović, što je postalo pravilo u našem današnjem radu. Gospodine Popoviću, niko nije rekao da će Nabuko proći kroz Srbiju. Rekao sam da smo mi potpisali ugovor sa EU, da EU razvija alternativne oblike u oblasti energije sa drugim zemljama, alternativne oblike saradnje sa drugim zemljama koje takođe raspolažu tom vrstom prirodnog bogatstva kojim raspolaže i Ruska Federacija. Da li je tako? Da li smo potpisali sporazum sa EU? Da li smo preuzeli neke obaveze tim potpisom? Da, jesmo. Da li te obaveze obavezuju nas kao državu? Da, obavezuju. Da li obavezuju Rusiju, kojoj smo u međuvremenu prepustili infrastrukturu na koju smo računali kada smo potpisali taj sporazum? Ne obavezuju. Stalno govorimo uopšteno. Jesmo li se složili oko toga da NIS ide u bescenje? Tako sam razumeo, ali na drugoj strani postoji neka vrednost koja će kompenzovati činjenicu da nešto prodamo za 400 miliona. Hajde recite nam konkretno koj je to vrednost? Koliko vredi ta kompanija koja se osniva? Ta kompanija u kojoj 51% ima Ruska Federacija, tj. Gasprom, a 49% Srbija, koliko vredi ta kompanija? Ako vredi tri milijarde onda imate dobru argumentaciju za svoju tezu, ali mi ne znamo koliki je osnivački kapital te kompanije. Ovde su predstavnici Vlade, naka nam to kažu. Vaša Vlada. Vi kao da ste otkrili da Rusija postoji 2006. godine. Ponavljam, ovde vam se Vlada raspadala, isključili ste Nebojšu Čovića iz koalicije 2005. godine. Da li se sećate toga? Tada je tema bila upravo definisanje energetske strategije ove zemlje. Tada ste rekli nema većinske privatizacije u energetskom sektoru. Godinu dana posle toga ste otkrili da u Rusiji postoje gas i nafta. Preko noći višegodišnji rad Vlade, stručnih službi, savetnika gurnuli ste u stranu i preko članova Kabineta predsednika Vlade napravili ovaj aranžman sa Ruskom Federacijom. O tome se radi. To se ne radi tako. Možemo li da znamo ko je bio pravni i finansijski savetnik u ovom poslu? U onom koji je propao i koji je odbačen bili su Meri Linč i Rajfajzen banka. Ko je bio pravni savetnik u ovom poslu? Ko je bio finansijski savetnik? Sa ruske strane to su bili Meri Linč, znači najjača finansijska kuća za tu vrstu posla, i Freš end Filds. Ko je bio pravni savetnik Vlade Republike Srbije? Da li je to bio Dejan Mihajlov ili je to bio Aleksandar Nikitović? Neka se dogovore ko je od njih bio za pravo, a ko je za finansije. I jedno i drugo je besmisleno, protivustavno, nezakonito, ekonomski neprihvatljivo. O tome se radi.
Povredu Poslovnika istakao je narodni poslanik Milan Lapčević.
Gospođo predsedavajuća, ponovo se iznose zaista paušalne ocene i neistine. Ne znam koji to sporazum u sebi sadrži socijalni program. To još nisam čuo. Ili klauzule i pojedinosti oko zaštite životne sredine. Valjda država propisuje na koji će nivo zaštite životne sredine pri izdavanju dozvola za nekakav rad poštovati. Apsolutno argumentacija koja ne stoji. I zaista mi nije jasno koja količina energije se troši da bi se nešto pokazalo kao neuspešno ili propalo, ili loše za ovu zemlju. Pominju se argumenti kako mi nismo ravnopravni u ovom poslu i kako se ne poštuju isti aršini. Kako pri raspravi o stabilizaciji i pridruživanju niko ne pomenu različite aršine koje primenjuje Evropska unija prema Srbiji i prema drugim zemljama? Kako vam tad to nije smetalo, a sada vam ovo smeta? Politika dvostrukih nastupa ovde i različitih tumačenja apsolutno govori o vašoj nedoslednosti.
Reč ima narodni poslanik Nenad Popović, povreda Poslovnika.
Četiristo miliona evra za Naftnu industrije Srbije i 500 miliona evra kao investicije u Naftnu industriju Srbije je po knjigovodstvenoj vrednosti 51%, ono što je knjigovodstvena vrednost, na datum 1. januar 2007. godine, kada se to prigovaralo. Pošto je knjigovodstvena vrednost napravljena, meni se čini, ako se ne varam 2006. godine, pravio ju je baš, na predlog Meri Linča, po podacima koje im je dao Deloit tuš i ta knjigovodstvena vrednost je i upisana u registar preduzeća u Republici Srbiji. Znači, ovde se govori zaista o 51% knjigovodstvene vrednosti. Nikad se neću složiti sa time da je 400 miliona evra, plus minimum 500 miliona evra investicija, bescenje, smatram da je to vrlo realna cena, a u okviru kompleksa, u okviru celovitog sporazuma mislim da je Srbija napravila fantastičan posao, a to će budućnost pokazati. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Jovan Palalić, po povredi Poslovnika.
Poštovana predsedavajuća, evo u toku ove diskusije čuli smo jednu stvar koju zaista treba raspraviti. Možda je to u stvari pozadina čitave ove današnje rasprave. Znači, čuli smo da Srbija treba snažno da stane iza jedne ideje projekta o gasovodu koji ne treba da prođe kroz njenu teritoriju, da bi se osporio i srušio sporazum za gasno-naftni aranžman sa Ruskom Federacijom, gde deo Južnog toka gasovoda treba da prođe kroz Srbiju. Zaista je teško razumeti da se ovde raspravlja o projektu koji je poznat kao Nabuko, koji nikakve dodirne tačke nije imao ni u bilo kojoj ideji da prolazi kroz Srbiju. Vodi se diskusija o tome danas ovde, kako bi se raspravom o ceni NIS-a skrenula pažnja. U stvari, pozadina čitave priče je da Južni tok na sve moguće načine zaobiđe Srbiju i da se čitav taj aranžman usloži ili iskomplikuje i na sve moguće načine, ovom konkurentnom projektu Nabuko, bude u problemu. Prosto sad smo to čuli. Posle celog dana rasprave spominje se projekat Nabuko koji nikakve veze sa Srbijom nema. To jeste čitava priča. Gasovod kroz Srbiju da ne prođe, Južni tok da ne prođe i da se ospori gasno-naftni aranžman preko cene NIS-a. Naravno, treba o tome diskutovati, ali hajde da se otvore karte sa tom iskrenom pričom. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Čedomir Jovanović.
Gospođo predsedavajuća, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, vi gospodine Palaliću stalno dajete višak smisla onome što mi iznosimo u svojim diskusijama. Sa tim teorijama zavere bilo bi bolje da što pre prekinemo. Mi raspravljamo o dokumentu koji se nalazi pred poslanicima. U članu 1. ovog sporazuma, stav 2, kaže se sledeće - u okviru magistralnog gasovodnog sistema u izgradnji iz Ruske Federacije kroz Crno more i teritoriju trećih zemalja i Republike Srbije, za tranzit i isporuke prirodnog gasa u druge zemlje Evrope predviđa se izgradnjom na teritoriji Republike Srbije deonice gasovodnog sistema. Znači, niko ne govori o magistralnom gasovodu nego o deonici gasovodnog sistema. To je prva činjenica. Druga činjenica, mi nemamo ništa protiv toga da gasovod prođe kroz Srbiju, želeli bismo da se to desi, ali vas pitamo zašto to radite na ovakav način. To pitanje vam postavljamo zbog toga što sumnjamo u sposobnost Vlade Vojislava Koštunice da u ovom poslu zaštiti adekvatno interese građana Republike Srbije, jer je ta Vlada istovremeno odlučila da u okviru energetske strategije razvoja naše zemlje podrži koncept manjinske privatizacije i, paralelno sa tom odlukom koju je nazvala energetskom strategijom, donela drugu odluku koja je direktno suprotnatoj strategiji. Da li je to čudno za politiku Vojislava Koštunice? Nije. To je oduvek bila politika Vojislava Koštunice. Ali, mi od vas tražimo činjenice. Prekinite sa teorijama zavere. Nemam ja firme u Rusiji, gospodin Popović ima firme u Rusiji. Živim ovde u Srbiji. U mom kabinetu ne sede lobisti ruskih kompanija, sedeli su u Koštuničinom kabinetu. Nisam potpisivao sporazume ni u Vašingtonu, ni u Briselu, ni u Kremlju, nego je to radio Vojislav Koštunica, od Ahtisarija primio nagradu državnika godine, da bi onda žrtvovao interese našeg društva nekoliko godina posle toga tražeći da mi u Ahtisariju vidimo ono što ne postoji i što ni on sam nije bio spreman da vidi onda kada mu je Ahtisari odgovarao. Znači, umesto ovakve vrste rasprave samo činjenice i ništa drugo. Ova zemlja je potpisala i preuzela je obavezu. Potpisala je ugovor sa Evropskom unijom i neka onda ova zemlja kaže da je taj ugovor više ne obavezuje. Nemamo ništa protiv. Neka ova zemlja kaže da se iza ovog sporazuma, koji sada parlament treba da ratifikuje, valja afirmacija onih inicijativa koje idu u prilog skidanja moratorijuma za izgradnju nuklearnih elektrana u Srbiji. Da li će nam se to desiti za godinu, dve ili tri? Mi mislimo da hoće. Dobili smo na mestu ministra energetike lobistu za jednu takvu ideju. Onda to treba staviti kao kartu ovde na naš sto, pa reći u redu, ulazimo u jednu novu eru. Da li postoje nuklearne elektrane oko nas? Da, postoje. Da li nam je potrebna energija? Da, jeste. Hajde da o tome razgovaramo. Hajde da kažemo šta ovaj parlament može da uradi da bi se primenio onaj član Sporazuma u kome vidimo mogućnost da se stvari poboljšaju. Bugarska vlada je celu noć pregovarala sa Rusima da bi u zoru potpisala sporazum onakav kakav je bio, u skladu sa interesima bugarskih građana. Mi to želimo za građane Srbije, i gas i naftu. Dosad smo imali problem sa tim, ali pre svega zbog toga što nismo imali novac. Kada neko ulazi na tržište Srbije i zauzima poziciju koju je dotog trenutka imala srpska država, a to je ono što sada mi radimo, e onda tražimo garancije da će taj neko osećati te iste obaveze prema građanima Srbije, kao što je morala da oseća i osećala sama srpska država, to jest da ruska država neće praviti razliku između interesa svojih građana i interesa građana Srbije. Jako je teško verovati u takvim odnosima nekome na reč. Potrebni su sporazumi. U ovom sporazumu toga nema i to je ono što moramo da promenimo.
Reč ima predstavnik Vlade Srbije, ministar Petar Škundrić. Ovlašćeni predlagač i predstavnik dobija reč kad zatraži. Izvolite, ministre.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovde je počela priča o teorijama zavera. Ovo ne bih govorio zbog gospodina Čede Jovanovića, ovo govorim zbog srpske javnosti. Znate, to su teške optužbe, gospodine Jovanoviću, da vi za bilo kog ministra srpske vlade kažete da lobira nečije državne interese, bez ijedne trunke dokaza. Vi najbolji strateški razvojni projekat ove zemlje ocenjujete da je prćija bivše vlade ili dela ministara ove ili cele ove vlade. Srbiji se pruža sada prilika i ako je ne iskoristi neće je imati više. Kada je u ovom parlamentu raspravljano o drugim projektima sličnog karaktera na koje se vi ovde pozivate? Kada je to Srbija potpisala ovakvu obavezu vezano za neki drugi projekat? Ovde je pružena prilika narodnim poslanicima da ocene da li je ovaj projekat zaista od nacionalnog i državnog interesa. Da li ovim projektom Republika Srbija može da uđe u novi razvojni ciklus u narednih 20, 30 ili 50 godina? Pominju se projekti koji nijednog trenutka nisu uzimali Srbiju u obzir kao zemlju koja bi mogla da bude učesnik u realizaciji tih projekata. Ovde je govoreno o mogućim benefitima ili potencijalima ovog projekta, što treba da bude realizovano ugovorima u vezi sa ovim sporazumom, ali pruža se i šansa da se energetski potencijal ovog sporazuma pretvori u najprofitabilnije projekte koje ova država može da ima. Mislim da zaista nema smisla, ne želim od netačnosti vezano za moju struku, do drugih stvari. Srbija treba da zna da vi pokušavate, i tu vam ne osporavam, ovu govornicu da dobijete na svemu na čemu možete da dobijete određeni politički poen. Ali, molim vas i tražim da ne zloupotrebljavate govornicu neistinama, koje imaju u sebi podloge i za neka druga pokretanja određenih aktivnosti. Tvrdite, gospodine Jovanoviću, da sam stručnjak za tekstilnu tehnologiju, a ja sam hemijski tehnolog organske hemijske tehnologije, kojoj u prvom redu pripadaju i nafta i gas, a posle sam se usmerio ka tehnologiji vlakana, što nije tekstilna tehnologija, nego najbolja organska hemijska tehnologija, primera radi. Prema tome, mislim da su besmislena osporavanja vezana na ovaj način kako se to pokušava. Prethodna vlada je pokrenula i parafirala određeni projekat. Nama je pružena mogućnost da ga prihvatimo ili ne prihvatimo. Smatram pod punom odgovornošću da boljeg projekta u ovom trenutku Srbija nema i da je ovaj projekat podloga za brži preporod, ukupni preporod Republike Srbije. A da li je mogao i bolje da se napravi - pa jeste, mogao je i bolje. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Slobodan Maraš, reklamira Poslovnik.
Gospodo ministri, dame i gospodo narodni poslanici, član 101. i 104. Vidim da ono što smo danas pričali pogotovo poslanici iz DSS očito nisu najbolje razumeli šta govorimo. Međutim, interesantno je da su oni ti koji najviše brane ovaj sporazum. Niko iz vladajuće koalicije, osim jedan do dva slučaja, nije se ovde udostojio da izađe i da kaže neku reč, da brani ovaj sporazum. Takođe je veoma interesantno da je gospodin ministar Škundrić tek sada odreagovao i prvi put se obratio nama tokom ove rasprave. Ni jedan jedini put kao da smo mi iz opozicije pokušali, konkretno iz LDP, da ukažemo na sve propuste ovog sporazuma, ni jedan jedini put se nije udostojio bar da nam objasni, da nam razjasni i da pokuša da nas uvede na pravi put. Međutim, prvi put je reagovao kada je sam on lično prozvan. Mislim da je to nekorektno pre svega prema nama poslanicima i mislim da ste mogli mnogo ranije da na neki način se obratite nama i da nam razjasnite neke stvari. Hteo bih sa kolegama iz DSS, gospodine Lapčeviću, vi sve vreme, a to je bitno da građani Srbije čuju, spominjete neke stvari o ovom sporazumu koje ne pišu. Znači, sve vreme se pozivate na prednosti u ovom sporazumu o kojima ni jedno slovo ne postoji u ovom sporazumu. Mislim da je to krajnje nekorektno. Gospodine Popoviću, uz svo dužno poštovanje i uvažavanje onoga što vi radite, bar kao privatnik, duboko sam ubeđen da vašu nijednu firmu ne biste prodali na ovaj način, po knjigovodstvenoj vrednosti, nego bi ste pokušali da postignete tržišnu vrednost i da zaradite što više. Zato nas nemojte ubeđivati da je ovih 400 miliona evra, vi ste to spomenuli danas 15 puta, pravi uspeh. Ne, ovo je katastrofa. NIS ne vredi toliko, vredi mnogo više. Tržišnu vrednost je utvrdio Deloitte & touche, preko dve milijarde. Malo je 400 miliona evra. Da li je to puno kada se uzme i gasni sporazum o kojem vi pričate? To je već neka druga tema, mi mislimo da nije, da je i to greška. Gospodine Palaliću, vi očigledno niste razumeli šta mi govorimo kada je u pitanju Nabuko. Znači, mi govorimo da je Nabuko potpisao ministar gospodine Palaliću iz naših redova, gospodin Naumov 2006. godine u Bukureštu. Na taj način smo preuzeli jednu obavezu i ta obaveza i dan-danas stoji. Mi pitamo da li ona još uvek važi? Znači, ne govorimo da treba da se poštuje Nabuko, a da ovaj sporazum ne valja ništa. Mi govorimo da moramo da poštujemo Nabuko, a ovaj sporazum da li valja ili ne valja vrlo brzo će biti u prilici da se vidi, ukoliko ga budete izglasali. Znači, ovaj sporazum nije dobar za Republiku Srbiju, nije dobar za interese njenih građana jer se oni ne štite na ovaj način.
Povreda Poslovnika, narodni poslanik Nenad Popović.
Danas u Evropi postoje dva projekta, samo dva najveća projekta. Jedan je Severni tok, drugi je Južni tok. Severni tok je transport gasa iz Rusije kroz Baltičko more u Nemačku. Nemačka je ocenila Severni tok fantastičnim. Učesnici su sa ruske strane "Gasprom" 50%, a 50% dve nemačke kompanije. Predsednik upravnog odbora Severnog toka je gospodin Šreder, bivši premijer Nemačke, koji je rekao takođe da je, pored Severnog toka, nešto najbolje što se u Evropi dešava Južni tok. Da odgovorim gospodinu Jovanoviću, kada se pravila ta strategija tada nije bilo govora da će Južni tok ići kroz Srbiju. To se desilo u zadnjih nekoliko godina. Drugo, moram da kažem da je izvanredno za Srbiju što se u tom trenutku, kada se donosila odluka kuda će ići Južni tok, na čelu Vlade Republike Srbije nalazio premijer Koštunica i moram da istaknem zahvaljujući odličnim odnosima DSS i Jedinstvene Rusije, sa jedne strane, da je i to imalo neki uticaj na određivanje trase toka. Možemo biti presrećni danas za sledećih pet generacija što smo dobili mogućnost da jedan od dva najveća evropska energetska projekta danas prolazi kroz Srbiju. Tako da mogu samo da kažem što se tiče te stručnosti i svega da je ovaj ugovor izvanredno ispregovaran, imali smo veliku podršku Ruske Federacije i na tome treba da im budemo neizmerno zahvalni jer će se pravi rezultati ovog energetskog poduhvata tek videti. Dodao bih mom uvaženom kolegi Marašu, takođe uz dužno poštovanje, možda govorimo uvek o raznim stvarima, a vi ponovo govorite da je cena za NIS 400 miliona evra, a po 15-i put ponavljam da je ovo gasno-naftni aranžman, gde bi verovatno trebalo jednom oceniti i ukupan potencijal koji ovo donosi. Pokušao sam u mom izlaganju danas, neki nisu prisustvovali, da pokažem sve elemente, koliko će to donositi Srbiji. Sigurno desetine i desetine milijardi u sledećih 30 do 40 godina. Najbolji srpski ekonomski aranžman koji je Srbija potpisala u poslednjih 40 godina. Da odgovorim gospodinu Jovanoviću, da, imam firme u Rusiji, imam ih takođe jako mnogo i u Evropskoj uniji i najveću saradnju baš ostvarujem sa firmama u Evropskoj uniji na tržištu Ruske Federacije i Kine.
Narodni poslanik Žarko Korać, povreda Poslovnika, posle njega povredu Poslovnika istakao je narodni poslanik Dušan Bajatović, zatim narodni poslanik Čedomir Jovanović, pa narodni poslanik Zoran Ostojić.
Hteo bih da podsetim, gospođo potpredsednice, poštovani narodni poslanici, da mi govorimo ovde u senci jednog velikog neuspešnog projekta i uopšte neću ulaziti u to kako je došlo do toga, to je raskid ugovora o koncesiji za auto-put i upravo danas je Vlada dobila predlog o sporazumnom raskidu koncesije koji je odbacila. Ako stvari ostanu kako su ostale, to znači dugotrajne sudske procese sa koncesionarom, jer očigledno koncesionar je hteo da izvadi sve svoje troškove, pa i neke o kojima ćemo slušati u godinama koje dolaze. Drugim rečima, već imamo jednu opomenu šta znači kada se napravi ugovor koji iz različitih razloga, u koje sada zaista neću ulaziti jer to nije tema ovog razgovora, nije urađen kako treba. Što se tiče onoga što je ovde rečeno da je ovaj ugovor, gospodine Popoviću, rezultat dobrih odnosa dve političke stranke, to zaista nema nikakve stvarne veze sa realnošću. Do ovoga je došlo pre svega iz dva razloga, ako govorimo o prirodnom gasu, što se procenjuje da potrebe Evrope za prirodnim gasom rastu 2,5% godišnje i do 2030. godine Evropi će trebati 630 milijardi kubika gasa. Drugo, gospodine Popoviću, to je ključno u toj priči, što je januara 2005. godine došlo do trgovinskog rata između Ukrajine i Rusije. Rusija je zatvorila gasovod i Evropa je ostala januara te zime delimično bez gasa i to je strateški podvuklo potrebu Evrope da se sa još jedne strane snabdeva gasom. Još jedna stvar uvaženim stručnjacima, nisam stručnjak ali sam dovoljno sedeo, čitao i razgovarao s ljudima, nemojte brkati dve stvari, jedno je ruski zemni gas, a drugo je zemni gas iz Azerbejdžana, Turkmenistana koji treba da dolazi i da Evropa pokuša da ne bi bila politički zavisna od Rusije, da dobija gas, što je jedna vrlo komplikovana priča, iz ovih zemalja, odnosno iz Kaspijskog bazena. Srbija je postala atraktivna u onom trenutku kada je Evropa zaželela da ima jedan alternativni put snabdevanja zemnim gasom. Nikakvi politički odnosi, nikakva kosovska kriza, nikakvi dobri odnosi nisu za to odgovorni, to je prosto realnost. Tačno je da treba napraviti sporazum sa Rusijom, tačno je da je imati gasovod kroz Srbiju odlična stvar, to uopšte ne sporim i nije sporno da treba imati energetski sporazum i naftni sa zemljom koja ima najveće svetske rezerve nafte. Samo bi neodgovoran čovek rekao da to nije tačno. Ono o čemu mi diskutujemo je karakter sporazuma i zaista ne bi oko toga trebalo da bude nikakve sumnje. Naravno da ne lobiram ni za kakvu firmu, već sam se izjasnio da bi trebalo imati sa Rusijom sporazum. Ono što nama smeta ili bar meni lično to je način na koji je ovaj sporazum postignut. Naravno, radi se o ceni, ne znamo kako je došlo do ove procene i ključno je u svemu tome da li Rusija zaista preuzima obavezu da ovaj alternativni put Nabuku zaista će prolaziti kroz Srbiju i, ono što je najvažnije, u kom kapacitetu? Da li je to samo jedan kračić, kako oni kažu potočić, ili to jeste magistralni? To bi u velikoj meri opredelilo moj odnos prema celokupnom sporazumu.
Gospodin Dušan Bajatović, po Poslovniku, tri minuta.
Javio sam se po članu 100. jer mislim da zaista nema smisla više ovo što slušamo od pojedinih kolega i nemojte da se ljutite, ali vi hoćete da zamaglite suštinu ovog sporazuma. Osećam ličnu obavezu i obavezu čoveka za koga je neko glasao. Da probamo da sagledamo celu ovu priču u suštini. Znači, nema Nabuka, a i da ga ima, kada će? Da li Srbija ima vremena da čeka celu tu priču? Uporno vam predstavnici Vlade objašnjavaju da tek treba da se razgovara i sada čujem sumnju, ovo je odgovor na vaše pitanje, gospodine Korać, da li je ovo magistralni pravac? Da, jeste. Piše u kapacitetu, gospodine Jovanoviću, kada biste znali šta znači 10 milijardi, 20 milijardi, znali biste da se radi o magistralnom vodu, ne može biti ništa drugo. Štampa vam piše, pogledajte te brojke, kapacitet, piše, matematika je egzaktna nauka. Ako je zbog neke druge matematike vaša sumnja izražena, onda je to neki drugi problem. Znači, nema rasprave ovde o tome, jedino ako hoćemo da dezavuišemo javnost. Magistralni gasovod, jedina velika cev u ovom regionu ide kroz Srbiju i ovde je ventil. Još jednom da razgraničimo da li ovde ima politike, da li ima srpskog političkog interesa i da li ima ruskog političkog interesa? Da, ima i šta je tu sporno? Šta je suština? Šta je suština? Sve vreme ovde slušamo - preuzeli smo neke obaveze. Izađe uvaženi prof Petar Škundrić i kaže da preuzetih obaveza po tom osnovu nema. Mi i dalje pričamo i ponovo postavljam pitanje: ako pričate o Nabuku i kažete da je ugrožen ovim sporazumom suverenitet, onda pitam - da li je 30 milijardi duga ove zemlje zapadnom kapitalu? Pri tome sam skloniji tom kapitalu nego nekim drugim kapitalima, da me ne shvatite pogrešno, da li je to ugrožavanje suvereniteta, da li sve mora da bude oslonjeno na MMF i na Svetsku banku, ili možda možemo da relaksiramo pristup raznim vrstama kapitala i smanjimo politički i svaki drugi pritisak na našu zemlju. U ovom momentu postoje samo dva ozbiljna projekta i to vas uveravaju i onikoji se preko biznisa bave sa tim i ljudi koji su upoznati sa celom situacijom, tu su i stručni saradnici iz Ministarstva - zašto zbunjujemo javnost? Postoje samo dva projekta koja su u fazi izrade. Velja Ilić vam je danas rekao da je i trasa određena. Znači, u tehničkim priprema se odmaklo. Možemo da počnemo koliko iduće godine da radimo ceo projekat. Zašto to želimo da dezavuišemo? (Predsednik: Vreme.) Hvala. Još samo jednu rečenicu. Molim vas da shvatite, u celini gledano, ovaj projekat ne samo što donosi dovoljno novca, ovo je razvojni projekat, za sebe vezuje masu drugih stvari. U prethodnom obraćanju sam pokušao da kažem da je to, zajedno sa stvarima koje su vezane za EPS, nekih 15 milijardi. U naredne četiri godine, možda pet. Je l' neko ne želi to? Jesmo mi dužni tamo nekom da poštujemo taj Nabuku i da ga čekamo 10 godina. U tom projektu Nabuko smo mi sporedna cev. Izvinjavam se što sam prekoračio vreme. Dakle, apsolutno zalaganje za ovaj sporazum, a koliko je dobar, pokazaće vreme.
Zahvaljujem. Gospodin Jovanović, po Poslovniku, zatim gospodin Ostojić, pa gospodin Maraš.
Gospođo predsednice, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, gospodo ministri, javio sam se u skladu sa članom 100. Pogrešno me je protumačio ministar Škundrić i to po više osnova. Gospodine Škundriću, samo sam citirao ime katedre na kojoj predajete. To ime sam skinuo sa sajta fakulteta na kome ste profesor i ničim nisam želeo da vas omalovažim. Katedra se zove - katedra za tekstilno inženjerstvo. Da li sam u pravu ili ne? Ako sam napravio neku grešku, izvinjavam se, ali to nije bilo sa namerom da degradiram vašu kompetentnost, da uopšte u ovome o čemu mi danas diskutujemo učestvujete kao ravnopravan sagovornik. Naprotiv, mislim da ste, preuzimajući funkciju ministra, postali obavezni pred građanima Srbije mnogo više nego pred vama samima. Loše je što ste se u diskusiju uključili onda kada sam rekao da se vi, u stilu nekih ranijih ministara, pojavljujete kao čovek koji inicira izgradu nuklearke u Srbiji i u izjavama kažete da ste zapravo na prvom susretu sa drugim ministrima u Vladi Republike Srbije vi otvorili pitanje nuklearnih elektrana u našem društvu. U redu, to je činjenica, ako nije tačna, takođe se izvinjavam. To je nešto što sam pročitao u novinama kao vašu izjavu. Ono što je mnogo ozbiljnije jeste pitanje gde se to Vlada, parlament, gde se to država obavezala na način koji bi doveo ovo u koliziju sa obavezama koje preuzima kroz ovaj sporazum. Reći ću, kroz SSP, član 109. SSP propisuje principe tzv. politike saradnje u oblasti energetike. Siguran sam da gospodin Đelić zna o čemu se tu radi. Ova saradnja se mora zasnivati na principima koji su postavljeni ugovorom o osnivanju energetske zajednice i energetskom poveljom. Rusija tu povelju ne želi da prihvati. Mi smo, kao država, glasali za Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju, preuzeli na sebe obaveze koje su preuzele i druge države članice EU, ali nismo u stanju da te obaveze ispunimo, jer nismo mi vlasnici naftne i gasne privrede, nego je to kompanija u vlasništvu Ruske Federacije. Kojim putem ćemo mi naložiti toj kompaniji, koja se stvara i u kojoj pravo upravljanja ima Ruska Federacije, da poštuje ono što su obaveze Republike Srbije. To je kolizija. To se mora raščistiti na jasan način. Govori se toliko o Nabuku. Ministar energetike je potpisao i preuzeo neke obaveze. Sada vi govorite da to nije važno. Sada ste vi nastupili kroz poziciju osobe koja je progledala i razume i Krup i ono za zapadni kapital. Mi glasamo za sporazum u kojem neme ničeg od onoga o čemu govore zagovornici ovakve politike, bez obzira da li dolaze iz redova DSS-a, SPS-a, demokrate uglavnom ne učestvuju u diskusiji. Ali, unutar same Vlade postoji puno nesporazuma. Očekujemo da nam se pojavi neko iz Vlade ko će reći - u redu, cena ovog sporazuma je plaćena potcenjenim iznosom koji će Ruska Federacija dati za NIS. (Predsednik: Vreme.) Vrednost se dobija kroz gasni aranžman. Gasni aranžman ima magistralni pravac kroz Srbiju, toliki nivo investicija u tom periodu, elektrana u Novom Sadu, elektrana u Nišu, toliko radnih mesta, taj socijalni program, ta ekološka zaštita, onda je to jasno. Juče smo raspravljali o SSP, stotine stranica. Ovaj sporazum, 17 članova sporazuma, dva člana zakona, u tome je razlika. Zbog toga i zbog činjenica koje navodimo, pogrešne energetske strategije ili strategije od koje je Vlada odustala, vlada koja je definisala, potpisivanja sporazuma Nabuko i učešća u tom projektu 2006. godine, čini mi se da je to urađeno u decembru u izbornoj kampanji, to je previše kontradiktornosti da bi mogli tek tako preko toga da pređemo.
Zahvaljujem. Gospodin Zoran Ostojić, po Poslovniku.
Uvaženi ministri, poštovane kolege i koleginice poslanici, povreda člana 104, dostojanstvo Skupštine. Suštinski tokom ove rasprave se iskristalisala jedna stvar koja ne znam koliko je građanima Srbije koji nas gledaju vidljiva. Mi smo za gasni sporazum, mi iz LDP želimo da gas prođe, ali mi konkretno razgovaramo o ovom sporazumu, nažalost da budem precizniji, o ruskoj verziji, ali se služimo srpskom, jer samo ruska verzija važi i mi postavljamo pitanje ministrima, ne osporavajući potrebu da Srbija ima gasovod. U jednom trenutku gospodin Bajatović kaže da neko želi da nestane gasovod, da ode negde. Mi gas plaćamo novcem, Rusi imaju robu, mi imamo pare, isto kao i Nemci, kao i pola Evrope koja se snabdeva. Da bi Rusi prodali gas, taj gas mora da dođe do potrošača. U Srbiji ima potrošača i, daće bog, biće ih još više. Ovde piše da je kapacitet 10 milijardi kubnih metara. Srbija troši najmanje. Ako će biti više, što ne piše više? Sve vreme vi branite ovaj sporazum, govorim o kolegama iz DSS-a, pričama i brojevima koji ne stoje ovde, pa čak ni u obrazloženju zakona. Ne vidim šta je bilo sporno da se sve ove fantazije i svi ovi brojevi, koje posebno gospodin Popović pominje, sa toliko nula, što se to nije stavilo u obrazloženje. Tek onda bi mi iz LDP progledali koliko je sve to dobro. Međutim, ovde ostaje samo na vašim rečima, a ono što piše nije dobro. Mi pričamo konkretno, a vi pričate o nečemu što će da bude. Ko vam je to obećao? Putin Velji Iliću. Velja Ilić kaže - određena je trasa. Gde je određena trasa? Nije određena trasa. Nemojte obmanjivati. Ovo nije magistralni gasovod sa 10 milijardi zbog toga što Srbija troši četiri, šest možda ode u Bosnu, možda je magistralni za Republiku Srpsku. U Bugarsku ulazi 30, jedan krak ide u Grčku, koliko ostaje za Srbiju? Ostaje 10, i Bugarska troši 4-5. Očekujem da će Srbija trošiti više, možda šest. Nema drugde da ode osim u BiH. Nemojte to zvati magistralnim gasovodom. To je jedan potočić koji se odvaja južnije. Gospodine Popoviću, samo sam očekivao kada će te pomenuti Šredera. Da, on je kao predsednik vlade potpisao sporazum sa Rusima. Da, Severni tok je potreban Evropi i Nemačkoj, ali posle toga je postao, gle čuda, predsednik upravnog odbora te firme. U Nemačkoj ima ljudi koji misle da bi mogao da bude i bolji dil sa Rusima. Da li vi ovom pričom nama u suštini nagoveštavate političku budućnost gospodina Koštunice? Bio je predsednik, mnogo se zalažete za ovaj sporazum i na kraju šta ćemo imati? Imaćemo predsednika upravnog odbora Južnog toka.
Gospodin Bajatović, pa posle vi, gospodine Maraš.
Poštovane kolege, izgleda da apeli da se uozbiljimo kada pričamo o ovome, bez obzira za koga navijamo i za koju ideologiju navijamo, nisu urodili plodom. Moram da polemišem ponovo sa nekim činjenicama. Gospodine Jovanoviću, i ranije sam znao da Rusija ima naftu i gas, a to ste znali i vi, ali do pre dve godine nismo hteli to da konstatujemo. To prosto nije bila državna politika. Na koga da se ljutimo? Možemo da se ljutimo na sve nas. To je suština cele priče. Ponovo govorim o nečem drugom. Ako ste već za to, ako shvatate prednosti, a kažete da shvatate, šta znači magistralni gasovod, po kapacitetu je sigurno magistralni, po onome što treba da snabdeva je sigurni magistralni, to što Bugari sada imaju 30 milijardi kubika ne znači da sutra neće biti 50. (Zoran Ostojić, sa mesta: Naših 50.) Nije, gospodine Ostojiću, ne bavite se onim što ne znate. To je suština. Ovde se radi o sledećem. Mi, hoću da vas vratim na ono što je i resorni ministar prof. dr Petar Škundrić rekao, u ovom momentu imamo jednu ponudu koja može brzo da se realizuje i to sa onim koji imaju gas, a to je Ruska Federacija, koja hoće da napravi sporazum sa nama, gde kapacitet gasovoda u tehničkom smislu će biti sigurno rađen tako da daleko premašuje tih deset milijardi kubika. I u sporazumu lepo piše - najmanje deset milijardi kubika, što znači da ne može biti 20 i 30. Može. Da li ćemo plaćati to? Da. Rusija je kapitalistička zemlja, plaćaćemo. Oko NIS-a se vraćam ponovo. Mi ovde dovodimo u vlasništvo onu zemlju ili onu firmu koja ima izvore nafte, koja će ovde dopremati isto nekim cevkama, nekim naftovodom, koja će proizvodnju zajedno sa Bosanskim brodom podići na 12, 15 ili 20 miliona tona. Tu imamo 49% vlasništva. Ko će ubirati profit od toga? Da li nama odgovara da smanjimo upliv tuđih kompanija, tipa OMV-a, MOL-a, INE, jer šta smo mi uradili? NIS je kontrolisao 80% tržišta derivata u Srbiji. Danas kontroliše 30%. Kakva je to bila poslovna politika? Po meni loša. Sada imamo priliku da, sarađujući sa Ruskom Federacijom, obnovom NIS, Rafinerije pre svega u Pančevu, osposobimo našu naftnu industriju, jer mi tu imamo 49%, da konkuriše svemu onom trgovačkom u naftnoj industriji što preti nama ovde. Ovde je bila polemika oko ekoloških standarda. Molim da razumete jednu stvar. Naša država propisuje ekološke standarde. Naša država ima agencije, komisije, inspekcije, koje će to kontrolisati. Ne može ovde da radi dimnjak u Pančevu, ako iz njega izlazi više sumpora nego što treba. Valjda će biti interes tim istim zlim Rusima da im taj dimnjak radi, da imaju ta isparenja kontrolisanja, ne ulažu valjda bez veze. To je suština stvari. Nemojte da ovde zamagljujemo celu stvar. Naša država ima apsolutno dovoljno zakonskih okvira i mehanizama da sve ono što je sporno i za finansijski aranžman, pa sve zajedno do ekologije, drži pod kontrolom. Kakva je to priča šta će raditi Rusi? Ta firma ima sedište ovde. Podleže, ako se ne varam, gospodo iz Vlade, pozitivnim zakonskim propisima pod kojim posluju i naše firme. Ići će naša finansijska inspekcija, naša Uprava za borbu protiv kriminala. O čemu mi pričamo? Da će oni doći da rade šta god hoće? Ne, radiće ono što nalažu pozitivni zakonski propisi ove zemlje. Nemojte više da zamajavamo ljude koji gledaju ovo su nažalost dosta gledane emisije, jer boljeg humorističkog programa nemamo. Ta firma je faktički firma, većinsko vlasništvo će biti Gasproma, ali posle po našim propisima imamo mogućnost svake vrste kontrole. Ako bude trebalo, mi ćemo izlaziti, ali jednostavno ne želim da dođem u situaciju da promovišemo jedan dobar sporazum, koji ima razvojnu komponentu, koji sa sobom nosi mnogo novca, mnogo novih radnih mesta, da ga mi sada dezavuišemo tako što ćemo zamagljivati situaciju oko nekih zareza.
Gospodin Slobodan Maraš. Izvolite.
Gospođo predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, kao i ono što smo slušali tokom celog dana, tako i moj prethodnik uglavnom je pričao o onome što ne piše ovde, a što bi bilo super da piše. Morao bih zbog javnosti pre svega da kažem šta piše u ovom sporazumu. Gospodine Momčilov, ja sam po redosledu govornika. Ono šta stoji u ovom sporazumu je to da 51% vlasništva, a to znači materijalna i nematerijalna imovina, uzalud doskorašnji ministar Popović pokušavao da objasni da se ovo ne odnosi na silnu imovinu koju ima NIS. Ovo se odnosi na materijalnu i nematerijalnu imovinu. To podrazumeva između ostalog i zemljište, prirodno blago, koncesije. Sto posto upravljanja, gospodine Bajatoviću, i gospodo, imaće ruska strana. Ne možemo govoriti da će ovo biti naša firma, naša rafinerija i tako dalje. Ne, ovo će biti onoga ko je vlasnik 51%. Kada je u pitanju Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju, odnosno ovaj sporazum kako se kosi sa njim, odnosno gde nama otežava situaciju: svi koji imaju plan da uđu u EU ili uđu u EU imaju jednu obavezu, a to je da ukoliko nemaju svoje energente, nemaju više svoje bušotine, kao što mi više nećemo imati, nemaju više svoje rafinerije i tako dalje, pošto će one biti ruske, imaju obavezu da imaju 30% zaliha od godišnje potrošnje. To je strahovito velika obaveza za Srbiju. Samo pitam vas koji se razumete u taj gasni deo - gde će Srbija skladištiti taj gas, pošto ni Banatski dvor neće biti naš. I Banatski dvor će biti 51% ruski i Rusi će upravljati sa tim i sigurno, gospodine Škundriću, i vi ćete se složiti, mogu da zavrnu slavinu i da mi tamo ne možemo da skladištimo svoj gas, što će biti naša obaveza ukoliko želimo u EU. Kasnije ću, da ne bih mnogo vremena trošio, pitati nešto oko starog ruskog duga, zbog čega to nije bio predmet ovog sporazuma. Oni koji pokušavaju da nas iz LDP optuže da pripadamo nekom energetskom lobiju su našli jednu jeftinu priču. Znači, zna se ko je pravio ovde energetske lobije i ko ima mogućnost da stvori te energetske lobije. Srećom, suština je u nečem sledećem. Mi smo protiv ovog sporazuma, jer ste ga sklopili bez tendera. Mislimo da je to jedan strahovito velik propust i da zbog toga ovaj sporazum ne može da bude ratifikovan. Takođe smo zbog toga što ste prodali NIS po knjigovodstvenoj vrednosti, što sam već malopre pomenuo, a niste utvrdili tržišnu vrednost. Svako slovo u ovom sporazumu, koji je zaista na nekoliko strana, ima svega 17 tačaka, samo govori o obavezama koje ima Republika Srbija, odnosno srpska strana. Dalje, ovde nije u pitanju privatizacija, kao što sam govorio ranije, ovde je u pitanju etatizacija, vlasništvo prelazi u ruke druge države, ovom prilikom u ruke ruske države. Za LDP je važno da naglasimo da nismo uopšte protiv saradnje sa Ruskom Federacijom, nismo protiv saradnje sa Gaspromom, samo smo za saradnju koja će nam omogućiti da budemo ravnopravni. Ovo što piše u ovom sporazumu ne govori o ni o kakvoj ravnopravnosti. Mi ćemo glasati protiv kada bude bilo i pozivamo sve vas koji činite vladajuću koaliciju, a do sada se niste izjasnili da ćete biti protiv, da i vi glasate protiv, jer ovo je protiv interesa građana Srbije i protiv same srpske države.
Vaša poslanička grupa ima još tri minuta, ali se po Poslovniku javila Nataša Mićić.
Gospođo predsedavajuća, reklamiram povredu člana 83. Poslovnika. Naime, ovaj zakon o ratifikaciji gasnog aranžmana sa Ruskom federacijom nije mogao ni biti uvršćen u dnevni red jer je prekršen zakon o privatizaciji. Još kad tome dodate da ustav favorizuje domaće zakonodavstvo u odnosu na međunarodno prekršaj je još veći. Međutim, pre svega ne mogu da se zadovoljim objašnjenjem, odnosno tvrdonjom gospodina Bajatovića, kojom nam on garantuje da će Ruska federacija nakon ovakvog kršenja zakona u buduće poštovati druge zakone. Dakle, zakon o privatizaciji povređen je u članu 9. ovog sporazuma koji se odnosi na prodaju NIS, kojim se omogućava javna pogodba, a izigrava u stvari raspisivanje tendera za NIS. To je jedna stvar. Druga stvar je da u članu 12. istog sporazuma otvara se mogućnost da Ruska federacija bude oslobođena PDV-a sve do isplativosti njenih ulaganja. Pa, molim vas, ko je u ovoj zemlji oslobođen PDV-a. Osim što znam da su sveštenici oslobođeni, ne znam da je bilo ko drugi. Dovoljno je izračunati samo to koliku štetu nanosi, a da ne govorim koliko je neizvesno, i da na kraju krajeva o tome odlučuje Ruska federacija, ona će nam reći kada će to biti u stvari isplativo. I treća stvar, ovo otvara mogućnost, ovo kršenje zakona u ova dva člana, otvara mogućnost da se krše svi drugi zakoni. Naročito je opasno kršenje ekoloških zakona ove zemlje i uopšte evropskih standarda. Što se tiče Bugarske, postavljam pitanje ovde prisutnom ministru kako je moguće, da nam objasnite razlog, možda postoji i dobar argument, nemamo nikakav problem što se taj sporazum sklapa sa Ruskom federacijom, mi znamo da je to potreba Srbije, postavljam pitanje zašto Bugarska nije zaključila sporazum u kome bi dala monopol Ruskoj federaciji nego je zaključila sporazum samo 50% vlasništva, a mi smo zaključili, dakle, u korist Ruske federacije najmanje 51%. Što se tiče same propusne moći, o čemu smo govorili, dakle Bugarska je zaključila ugovor po kome će propusna moć biti kapaciteta 30 milijardi kubnih metara, što joj omogućava veću zaradu za takse za tranzit. Zašto smo mi zaključili tri puta manje, obzirom da smo zemlja približne veličine i kapaciteta, da tako kažem, zašto smo mi tri puta pod nepovoljnijim uslovima zaključili sporazum? Dalje, Bugarska i Ruska federacija su dakle takođe ugovorile u tom sporazum da će raditi na izgradnji nuklearne centrale, a mi smo na sva ova tri još i pride poklonili i NIS. Ovo su sve razlozi zbog kojih LDP zaista nikako ne može da glasa jer prosto ne prepoznajemo interes naših građana.
Reč ima gospodin Jovan Nešović.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine predsedavajući, gospodine ministre, pred nama se danas nalazi tekst jednog sporazuma između Vlade Republike Ruske federacije i Vlade Republike Srbije i on ima dva aspekta. Jedan je gasni deo i drugi deo se odnosi na naftu. Što se tiče gasnog dela, tu su važna dva projekta. Jedan je projekat izgradnje na teritoriji Republike Srbije deonice gasovodnog sistema u okviru magistralnog gasovodnog sistema koji ide iz Rusije, kroz Crno more, Bugarsku i preko teritorije Srbije. Drugi veliki projekat je izgradnja podzemnog skladišta gasa na mestu iscrpljenog gasnog polja u Banatskim dvorima. Drugi deo je modernizacija i rekonstrukcija tehnološkog kompleksa koji pripada NIS. Ono što u sporazumu piše jeste da u cilju realizacije ova dva prva dela, odnosno gasnog aranžmana dve kompanije, jedne iz Rusije, to je Gasprom, i srpske kompanije Javno preduzeće Srbijagas, formiraće zajedničko preduzeće, pri čemu će učešće ruske kompanije biti 51%, a srpske kompanije 49%. Što se tiče tehničkih karakteristika gasovodnog sistema koji ide kroz Srbiju, član 4. precizira da je propusna moć tog gasovoda kroz Srbiju najmanje 10 milijardi metara kubnih gasa. I ono što je takođe član 4, u stavu 3. ovog sporazuma kaže da se ruska i srpska strana mogu dogovoriti i naknadno definisati novim ugovorom da propusna moć tog gasovodnog sistema može biti i veća. Ono što je takođe važno, u članu 5. ovog sporazuma definisano je, ako se za to stvore uslovi, da ovaj gasovod dobije status transevropske gasovodne mreže, to znači sve one beneficije koje se odnose na izgradnju, a kasnije i na finansijske aspekte koji su vezani za transport i druge efekte koji su vezani za tranzit kroz našu državu. Ono što je važno što se tiče projekta izgradnje skladišta podzemnog gasa, ono je predviđeno da bude minimalnog kapaciteta 300 miliona kubnih, sa protokom 1,6 miliona metara kubnih po danu. Određene analize koje su pravljene govore da u ovom skladištu kapacitet može biti preko 800 metara kubnih. I normalno je, ako se napravi studija izvodljivosti, da se kapacitet ovog skladišta i poveća. Važnost svakog skladišta gasa jeste da obezbedi stabilnost države, naročito u zimskom periodu, kada je jednostavno potrošnja gasa na teritoriji Srbije i drugih država veća. Druga stvar, ova skladišta jesu tu kada dođe do poremećaja u isporuci gasa, da li zbog nekih havarija ili političkih problema koji se, sećate se bilo je u odnosima Rusije i Ukrajine, jednostavno dok se ti politički problemi ne reše imate mogućnost da vaša skladišta odnosno rezerve gasa mogu zadovoljiti potrebe, da privreda i stanovništvo mogu da koriste to nesmetano i da ne dođe do određenih poremećaja. Treći deo ovog sporazuma predviđa prodaju 51% kompanije akcionarskog društva NIS akcionarskom društvu Gasprom ili kompaniji ćerki, u ovom slučaju to je Gaspromnjeft. Ovde zaista treba biti precizan. U ovom sporazumu ne stoji kolika je cena za NIS i kolika je vrednost investicije koja se planira do 2012. godine. Doduše, u protokolu koji je takođe potpisan dato je da cena za NIS treba da bude negde oko 400 miliona evra i da investicije do 2012. godine budu minimalno 500 miliona evra. Ono što je značajno reći, G17 plus kao stranka i ministar ekonomije regionalnog razvoja gospodin Mlađan Dinkić imali su određene primedbe koje su vezane i za cenu NIS i za obim investicija uNIS.Mi smo potpuno sigurni da Vlada Republike Srbije, koja je formirala pregovarački tim na čijem čelu jeste ministar Mlađan Dinkić, i u kome su ministri drugih ministarstava koji su direktno vezana za ovaj aranžman, uradiće sve da aranžman koji bude potpisan i kasnije ugovorni odnosi koji budu definisani budu što povoljniji za državu Srbiju, i po pitanju investicija, odnosno obima investicija u NIS, i po pitanju cene, iskreno i po pitanju propusne moći kroz gasovod i po pitanju kapaciteta skladišta gasa u Banatskom dvoru. To jeste važna stvar i potpuno sam siguran da će tim koji je Vlada Republike Srbije formirala uraditi sve da zaštite u ovom trenutku interese Republike Srbije i da aranžman potpuni, kada se bude definisao sa Ruskom federacijom, bude što povoljniji, da ne kažem najpovoljniji za građane Republike Srbije. Ono što je takođe važno, ako pregovarate s nekim, važno je uraditi kvalitetnu procenu. Imali smo jednu procenu, to su kolege poslanici izneli, na 1,2 milijarde, koja je bila 2007. godine na osnovu knjigovodstvene vrednosti, ništa nije loše da se u ovom trenutku pokuša utvrditi stvarna cena, tržišna cena NIS-a, i da jednostavno pregovaračka pozicija ljudi iz ovog tima, ne samo gospodina ministra ekonomije i regionalnog razvoja, nego cele Vlade Republike Srbije, a samim tim i države, bude dobra i ako se borimo za dobre pozicije prema ruskoj strani da znamo čime u datom trenutku raspolažemo. Prodaja NIS-a jeste važna zbog onoga što je neko rekao i oko besplatne podele akcija, što je, moram priznati, usvojila ova Narodna skupština u prošlom sazivu. Nije samo rečeno tada kada su rađene procene, ako hoćemo da budemo precizni, da će od prodaje NIS akcija građani dobiti 1.000 evra za besplatne akcije. Ne, tada je rečeno da će se 1.000 evra dobiti na besplatnim akcijama od svih šest velikih državnih preduzeća i potpuno je jasno da ne možemo reći ovo sa NIS-om. Država, odnosno Vlada mora da vodi računa da jednostavno kada se bude pregovaralo sa ruskom stranom i o ovim silnim akcijama mora da se vodi računa, i koliko će dobiti i građani Srbije, a četiri i nešto miliona ljudi se prijavilo za besplatne akcije. Ono što je takođe, čini mi se, važno napomenuti u ovom trenutku, jeste da se realizacijom ovog sporazuma u oblasti naftno-gasne industrije postiže niz stvari koje su važne i za privredu i za građane Republike Srbije. Srbija obezbeđuje sigurnost za period od 30 godina, to je potpuno jasno, sa ovim sporazumom. Država Srbija ima energetsku stabilnost od 30 godina i daje mogućnost, ono što je gospodin ministar rekao, da građani Srbije mogu da očekuju da u narednom periodu se može izvršiti gasifikacija cele teritorije Srbije, i to je veoma važno. Druga stvar koja je takođe važna jeste i finansijski efekat kroz takse koje se naplaćuju za provod gasa na teritoriji Republike Srbije. Treća stvar jesu investicioni radovi koji će se uraditi da bi se izgradio ovaj gasovod kroz Srbiju i tu je važno da naše, naročito građevinske firme, dobiju poslove, a to znači sigurno i zapošljavanje velikog broja ljudi koji će direktno raditi na izgradnji ovog gasovoda. Još jedna stvar, to sam potpuno siguran, uopšte jačanje srpske ekonomije koja jeste u ovom trenutku tamo gde jeste, potpuno sam siguran kada imate jeftiniji energent, sigurnost što se tiče snabdevanja, onda ćete imati jeftiniji i konkurentniji proizvod, a to znači sigurno da će i proizvodnja u Srbiji na neki način biti lakša i sigurno boljitak za ljude koji rade u preduzećima. Na kraju, hoću da vam kažem da potpuno verujem da će tim koji je formirala Vlada Republike Srbije uraditi sve da iovako dobar aranžman još malo popravi, da jednostavno budu svi zadovoljni što će se postići i potpuno sam siguran da će u danu za glasanje veliki broj narodnih poslanika podržati ovaj sporazum. Normalno, poslanici G17 plus će podržati ovaj sporazum i očekujem zaista brzu realizaciju svih delova ovog sporazuma.
Zahvaljujem. Gospodin Čedomir Jovanović reklamira Poslovnik.
Gospođo predsednice, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, član 100, pogrešno smo protumačeni. Žao mi je što dolazi do tako puno nesporazuma. Bilo bi ih manje da oni koji podržavaju ovaj sporazum pokazuju spremnost da javno obrazlože razloge za svoju podršku. Još jedanput, toliko puta smo govorili o NIS i činjenici da je potcenjena njena vrednost, praktično definisali tu privatizaciju kao protivzakonitu jer se privatizuje suprotno proceduri definisanoj zakona o privatizaciji, ali sve vreme su i nepravilnosti koje niko nije pokušao da negira u oblasti naftnog sporazuma pravdane značajem koji će proisteći iz sklapanja gasnog aranžmana, pa je tako pominjan magistralni pravac, iako u sporazumu koji Parlament treba da ratifikuje nema ni reči o magistralnom pravcu, nego samo o deonici gasovodnog sistema. Nemojte da nam tumačite kako se nešto zove, nego hajde da to kako vi tumačite vidimo u sporazumu koji treba da ratifikujemo. Dakle, da vidimo da kroz Srbiju prolazi magistralni pravac, a ne deonica gasovodnog sistema. Pa nam je dalje ovde obrazlagano kako će naravno kompanije koje nastaju poštovati zakone, ili kako bi to gospodin Bajatović rekao, pozitivne propise Republike Srbije. Ali, ko nama garantuje da će kompanija biti registrovana u Srbiji, pošto se u članu 2. sporazuma vrlo jasno kaže da će kompanija koju formira Republika Srbija sa Ruskom federacijom dogovoriti mesto svoje registracije? Znači, u ovom sporazumu ne piše da će kompanija biti registrovana u Beogradu ili u Novom Sadu, nego da će dogovoriti mesto svoje registracije. Zašto ta nedoumica? Znači, nema magistralnog pravca, nego deonica gasovodnog sistema. Nema registracije u Srbiji, nego će biti dogovoreno gde će kompanija biti registrovana. Pa onda da idemo dalje. Govori se o nekom značaju koji proizilazi iz činjenice da je ovo transevropski projekat, a u članu 5. se kaže da će stranke uložiti moguće napore. Možemo da dobijemo tumačenje formulacije - mogući napori. Strane će uložiti moguće napore za dodele gasovodnom sistemu statusa projekta transevropske energetske mreže. Vidite li vi koliko je to daleko od onoga što se ovde pojavljuje kao argumentacija koja treba da posluži za davanje saglasnosti ovakvom jednom sporazumu. Sporazum prepun nedoumica i opštih mesta. Posebno je skandalozna činjenica da će se u slučaju eventualnog spora koristiti isključivo verzija na ruskom jeziku. Mi imamo primer Vlade Republike Srbije u prošlom sazivu, koja nije želela da stavi na dnevni red Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju zbog toga što nije bilo verzije na srpskom jeziku, nego navodno verzija isključivo na engleskom, pa je onda pribavljena i verzija na srpskom jeziku, na ćirilici, kojom je tako ponosan gospodin Đelić, koja je potpisana u Briselu. A ovde nema ćirilice, nego isključivo važi sporazum potpisan na ruskom jeziku. Previše ponižavanja. Znači, hajde da postavimo pitanje šta se dešava sa srpskim jezikom i kako je moguće ratifikovati sporazum, a da nismo sigurni da ratifikujemo sporazum koji je onakav kako ga mi doživljavamo. Onda treba da se pojavi tumač ruskog jezika, pa da kaže - sporazum je na zajedničkom pismu, ali na različitim jezicima, pa je to samo po sebi zaista presedan u odnosu na sve ono što je ovaj parlament do sada uradio.
Reč ima gospodin Maraš.
Javio sam se u skladu sa članom 226. našeg Poslovnika. Narodni poslanik ima pravo da traži obaveštenja i objašnjenja od predsednika Narodne skupštine, predsednika odbora narodne skupštine, ministara, u ovom slučaju od gospodina ministra Škundrića, funkcionera itd. Gospodine Škundriću, hteo sam da iskoristim svoje pravo da dobijem neka obaveštenja od vas, nadam se da to neće biti u pisanom obliku za desetak ili petnaestak dana, voleo bih da to bude u toku ove rasprave. Stvar koja mene najviše trenutno interesuje, koju nisam uspeo da nađem u sporazumu je ta, da li će Srbija gas u budućnosti kupovati gas od Gasproma preko Jugorosgasa. Da li će Jugorosgas još uvek biti posrednik? Kada je u pitanju Jugorosgas, to je firma koja je osnovana 1996. godine, 50% su bile firme iz Srbije vlasnici, između ostalih i Srbijagas, 50% ruska strana, tačnije Gasprom. Da li je tačno, gospodine Škundriću, pretpostavljam da ste s tim upoznati, da je toj kompaniji, Jugorosgasu, tada prilikom osnivanja data koncesija na razdoblje od 25 godina za izgradu gasovoda prodaju i tranzit gasa od Pojata do krajnjeg juga Srbije, što je uključivalo izgradnju gasovoda Niš - Dimitrovgrad , preko koga je Srbija trebalo da se spoji Bugarskim gasovodom. Mene takođe interesuje ko je, zbog čega 2006. godine uveo Jugorosgas kao posrednika? Zbog čega Srbija plaća 30, 35 miliona evra nekom posredniku čiji je jedini posao da naplati te pare? To sam već nekoliko puta ovde postavio kao pitanje, ali molim vas gospodine Škundriću da mi odgovorite. Da li je tačno da je pre dva meseca stiglo pismo obaveštenja od Gasproma, vlasnika 75% Jugorosgasa, da prodaje svoj vlasnički deo trećem licu i sada je već poznato koje je to treće lice, da je to jedna turska firma. Da li je sve to tačno i zbog čega je Srbijagas bila onemogućena da kupi tih 25% odlukom prethodne vlade, odnosno nečinjenjem prethodne vlade? Ima tu puno pitanja koja su važna za taj Jugorosgas i verujem da ne postoji mnogo država u ovom svetu koje su na ovakav način pre dve godine uvele posrednika. Zbog čega je uveden posrednik, ko uzima te pare i ko je odgovoran za tako nešto? Molim vas, gospodine Škundriću, da mi na ta pitanja odgovorite. Ako niste sada u mogućnosti razumeću, pa u pisanom obliku za nekih osam-deset dana, to će služba sve zabeležiti. (Petar Škundrić, sa mesta: Nije predmet ovog sporazuma, ali vi ćete dobiti odgovor.) Znam da nije predmet ovog sporazuma, ali mene interesuje da li će Jugorosgas biti posrednik u kupovini gasa od strane Gasproma prema Srbijagasu?
Služba će dostaviti odgovor koji će stići. Molim gospodina Ostojića da uzme reč.
Poštovano predsedništvo, poštovani potpredsedniče, uvaženi ministre, koleginice i kolege, i za 30 godina kada se iscrpe fosilna goriva i kada ne bude u Rusiji nafte, a biće nekakvog novog izvora energije, neće propasti svet bez ruske nafte, ni arapske nafte, ovaj sporazum će se učiti u školama kao primer najsramotnijeg sporazuma koji je Srbija ikada potpisala. Ovo je sporazum koji će imati efekta na te generacije koje dolaze posle nas. Svaki član ovog sporazuma ima obaveze prema Srbiji, obaveze Srbije i prava ruskog partnera. Najbolji je primer član 3. Učesnici imaju sledeće udele u osnivačkom kapitalu, svaka od kompanija. Ruski učesnik najmanje 51, a srpski učesnik najviše 49, što znači da ovaj sporazum omogućava da ruska država bude vlasnik 100%. Da li će biti sedište u Srbiji i to ćemo videti. U svakom slučaju, monopol srpske države – a mi iz LDP smo protiv svih monopola, i privatnih, i državnih, i srpskih privatnika i srpske države – zamenjuje se monopolom strane države. Mi jesmo za gasovod, jer ga plaćamo, a oni ga prodaju kao sve zemlje Evrope. Želimo da se razvija ova zemlja, ali smo protiv ovog sporazuma, pored ovih stvari, i zbog toga što se vezuje izgradnja gasovoda, koji nije magistralan po kapacitetu koji stoji u ovom sporazumu, bar na srpskoj verziji, ali brojevi su i na ruskoj verziji, pa je isto, što se vezuje za poklanjanje NIS-a. Mi i dalje smatramo da to treba uraditi na osnovu zakona o privatizaciji, na tenderu, jer će se tako najlakše utvrditi najbolja tržišna vrednost naše nacionalne kompanije. Smatramo da je prethodna Vlada ovo potpisala iz političkih razloga, takođe mislimo da, pored nepovoljnih ekonomskih posledica po našu zemlju ili po državne i nacionalne interese, ovo će imati i nepovoljne političke posledice po našu zemlju. Ponavljamo, nismo protiv saradnje sa Rusijom, nismo protiv stranih investicija, nismo protiv ruskih investicija, ali pod uslovima koji brane čast i ugled ove zemlje, pod uslovima koje su druge zemlje, koje su imale odgovorniju vladu nego što smo mi imali kada je tajno pregovarala sa Putinom, uspele za sebe da obezbede. Nijedna zemlja nije potpisala gasni sporazum, pričam o susednim bliskim zemljama, Bugarska i Grčka, nije potpisala sporazum u kome je ruskom partneru dala većinsko vlasništvo, a da ne pričam o mogućnosti da ima 100%. Obe zemlje su zadržale zlatnu akciju, udeli su 50:50, sa zlatnom akcijom zemlje domaćina, baš kao što je Milošević 1997. privatizovao tadašnji Telekom. Nijedna zemlja nije pride uz gasni sporazum poklonila svoju naftnu industriju, ni Bugarska, ni Rumunija. Znači, ovakvog primera nema, a da nema vidi se letimičnim i detaljnim uvidom u ovaj sporazum, jer je prosto nemoguće da bi neka odgovorna vlada bilo koje zemlje bila spremna da ovo predloži parlamentu. Ponovo kažemo, pazite, dogovorili ste se, verovatno ćete izglasati, ali dolaze druga vremena, ovde piše čak da nikako ne može da se desi da se nad imovinom te firme i ta firma da dođe pod udar nacionalizacije ili merama ekvivalentnim posledicama eksproprijacije i nacionalizacije. Dolaze druge generacije, možda i hrabrije od nas, i kada budu videli ovo neće ih obavezivati ovaj član.
LDP je iskoristila svoje vreme. Reč ima Ferzo Ćelović. Nije tu. Reč ima Dejan Mirović.
Dame i gospodo, sporazum između Vlade Republike Srbije i Vlade Ruske Federacije o saradnji u oblasti naftne i gasne privrede i prateći protokol čine jednu celinu. Nije realno ono što se najavljuje iz Vlade, odvajanje gasnog aranžmana od investicija ruskog partnera u NIS. Ozbiljna vlast ne sme da se rukovodi nerealnom ideologijom, posebno kada se radi o ovako značajnom poslu za našu državu. Bilo kakva vrsta ostrašćenosti mora da ustupi mesto pred načelom ekonomskog interesa. Tvrdi se da je dogovorena cena za NIS mala. Sugeriše se da bi neke druge firme, najčešće se u javnosti pominje austrijski OMV, platile više. Prema podacima sa sajta ove kompanije i tabeli iz "Politike", čiji je autor Jasna Petrović, OMV je kupio 45% nemačke firme Bajern oil za samo 157 miliona dolara. Kapaciteti za preradu nafte ove nemačke firme su tri puta veći od onih koje ima NIS. Na sajtu OMV se iznosi da je ova firma postala najveća naftna i gasna grupacija u centralnoj Evropi nakon preuzimanja većinskog dela rumunskog Petroma 2004. godine. Ali, u maju 2006. godine rumunski list "Gaudul" objavio je, a preneli su i naši mediji, da je Rumunija za godinu i po dana imala gubitke od nekoliko milijardi evra zbog ovog posla. Citiram prema tekstu objavljenom u "Politici" 16. maja 2006. godine: "Nakon što plate takse za dobijanje nafte i isplate beznačajne rente, koje su samo 8% vrednosti proizvodnje, Austrijanci na kraju ostaju sa neto profitom od 80%". Zatim se zaključuje u istom tekstu: "To je najgori posao koji je poslednjih godina zaključila rumunska država." Više nego poučno. Takođe, OMV ni po proizvodnji nafte ne može da se poredi sa ruskim firmama. Dnevna proizvodnja nafte OMV je 350.000 barela. To ne dostiže ni 5% dnevne ruske proizvodnje. Za razliku od naših vlasti, rukovodstvo austrijske firme je svesno ove realnosti i zato pažljivo gradi strateško partnerstvo sa Gaspromom. U tom kontekstu u januaru 2008. godine je potpisan sporazum o preuzimanju 50% skladišta gasa u Baumgartenu od strane Gasproma. To skladište je treće po veličini u Evropi. Predviđeno je bilo kao važna tačka za već ostvariv gasovod EU Nabuko. I ugledni ekonomski eksperti smatraju da je cena za NIS realna. Npr, prof. dr Jovan Ranković, naš vodeći stručnjak za teorije bilansa, finansiranje preduzeća, investicionu politiku i upravljačko računovodstvo smatra: "Rusi za 51% vlasništva NIS-a nude 400 miliona evra, koliko knjigovodstveno vredi 100% te kompanije? Takođe, ne sećam se da je neko zvanično nudio da će investirati više od 500 miliona u NIS niti da ćemo u paketu dobiti i gasovod.'' Prof. Ranković zaključuje: "Čitav taj gasni sporazum je dobar posao za Srbiju. Upućen sam u to liko vredi NIS i ponuđena suma je u redu. Domaća naftna kompanija ima ogromne gubitke još od ranije i tek sa ovim skokom cena goriva je počela pomalo da se oporavlja." Ovim procenama prof. Rankovića treba dodati i da je cena za akcije NIS-a rezultat analize koju su, pored ruskih eksperata, sproveli eksperti iz Dž. P. Morgana. Poznato je šta ta firma znači na zapadu. U širem ekonomskom kontekstu Saša Đorgović, ekonomski ekspert Instituta za tržišna istraživanja, iznosi: "Ukoliko NIS prodamo Gaspromu, oni će ovde prerađivati i izvoziti naftne derivate, što će iz godine u godinu smanjivati naš spoljnotrgovinski deficit. Naša privreda će, ukoliko postignemo energetski sporazum, profitirati od taksi za tranzit gasa." Dakle, ekspertske procene pokazuju da, za razliku od Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju, sporazum sa Ruskom Federacijom donosi smanjenje spoljnotrgovinskog deficita i porast budžetskih prihoda. Što se tiče kvaliteta ruske nafte, opšte je poznato da se ona već nekoliko decenija izvozi u Nemačku, Poljsku i druge zemlje EU, upravo kroz najduži naftovod na svetu Družba. On je izgrađen 1964. godine. Ukupne je dužine 4.500 kilometara, od Samare u Rusiji do Šveda u Nemačkoj na reci Odri. Kapacitet naftovoda je od oko 1,4 miliona barela dnevno, što je deset puta više od ukupne nemačke dnevne proizvodnje. Ideološki i politički motivisano osporavanje sporazuma o saradnji o naftnoj i gasnoj industriji je u suprotnosti sa pravnim načelima. Svaki student prava zna šta znači načelo pacta sunt servanda: ugovor je zakon za stranke. Ovo načelo potiče još iz Rimskog prava, ono se i danas poštuje u međunarodnom ugovornom pravu. Prihvaćeno je u Povelji UN i u Bečkoj konvenciji o ugovornom pravu. Takođe, za razliku od SSP, ni okolnosti se nisu promenile u međuvremenu. Jedino što se promenilo od 25. januara su cene nafte. Tačnije, još više je porasla zavisnost EU i globalne ekonomije od ruske proizvodnje nafte. Kriza u Gruziji i Osetiji i tragikomična reakcija Brisela to pokazuju. Takođe, prema procenama nemačkog osiguravajućeg društva Alijans, cena nafte će dostići 200 dolara za barel u naredne dve godine. Zato u potpunosti treba primeniti sporazum, ali i protokol potpisan u januaru u Moskvi. Uostalom, prema definiciji prof. međunarodnog prava Stevana Đorđevića, svrha protokola je tumačenje postojećeg sporazuma. Podsećam, naziv protokola potpisanog u Moskvi je - osnovni uslovi kupovine akcije NIS-a. Dakle, jasno je da je protokolom definisana cena od 400 miliona evra za kupovinu akcija NIS-a i još 500 miliona za modernizaciju i rekonstrukciju NIS-a. Svako dalje tumačenje koje negira ove osnovne uslove iz protokola nema veze ni sa pravom, ni sa ekonomijom, već sa nerealnom ideologijom i propagandom. Ta ideologija ne uvažava novu globalnu realnost. Treba imati u vidu i da su odnosi između dva vodeća svetska proizvođača nafte, Rusije i Saudijske Arabije, danas na visokom nivou. Jedna od glavnih tema prilikom posete visoke saudijske delegacije Moskvi u julu 2008. godine je bila upravo zajednička naftna politika. Zato je saradnja sa Rusijom u ovoj oblasti neophodna i nužna. To znaju i u Briselu i u Vašingtonu. Trebalo bi to konačno da shvate i naše vlasti. Zahvaljujem.
Gospodin Slobodan Maraš, po Poslovniku.
Poštovano predsedništvo, gospodine ministre, gospodine potpredsedniče Vlade, dame i gospodo narodni poslanici, javio sam se u skladu sa članom 104. i članom 101, jer puno toga što smo mi danas rekli vidim da nije shvaćeno. Moj prethodnik je navodio ovde reči jednog profesora. Mi smo ceo dan pokušavali da vam kažemo - nismo protiv sporazuma sa Gaspromom, ali smo protiv ovakvog sporazuma. Zbog čega? Većinu, 51% ima Gasprom, imaju Rusi, nema srpska država, nema srpska firma. Zašto je to sporno? Jer ste dali po knjigovodstvenoj vrednosti. Ponovo vas pitam - da li je normalno da damo nešto po knjigovodstvenoj vrednosti, kada je utvrđena tržišna vrednost, od strane firme koju je angažovalo Ministarstvo za ekonomiju, od preko dve milijarde? Mi smo to dali za 400 miliona evra. Mislim da je to važno da građani znaju. Takođe, moram da vam kažem šta je sve imovina NIS-a. Moram to da ponovim, pre svega zbog onih koji gledaju ovaj prenos. Zgrada NIS-a u Beogradu, zgrada NIS-a u Novom Sadu, Rafinerija u Pančevu, Rafinerija u Novom Sadu, Rafinerija gasa u Elemiru kod Zrenjanina, 497 benzinskih stanica, 1.600 internih benzinskih stanica, 44 stovarišta, avioservis za snabdevanje letelica kerozinom, cisterne za prevoz tečnih goriva ukupnog kapaciteta 18.250 tona, oko 10.000 kvadratnih metara prodajnog prostora za motorna ulja, masti, auto-delove itd. "Ozon" firma, čiji je NIS stopostotni vlasnik, poseduje 11 hotela, motela i odmarališta. Ova firma ima četiri objekta u Crnoj Gori, hotel Splendid kod Prčnja, apartman hotel u Buljaricama, oni koji su jednom bili u Crnoj Gori znaju koje je odmaralište u Bečićima, objekat u Poborama, zatim hotel Osovlje na Fruškoj Gori, restoran Boku kod Zrenjanina, kuća u Tunji, motel Adaševci na auto-putu Beograd-Zagreb, na Zlatiboru poseduje hotel Vis, nekadašnji Jugopetrol, kompleks Hajat-Jelen na Crnom vrhu itd. NIS ima akcije i u drugim kompanijama i preduzećima: 16% pančevačke Petrohemije, 13% Karbo-dioksida, Fabrike za proizvodnju industrijskih gasova, NIS ima i 43 odsto Politike A.D. i21% Radio-televizije Politike, 39% Beogradskog hotela Hajat, 14 odsto deonica Jugovića i 49% Sportskog centra Pinki. To je samo jedna imovina. Gde je prirodno bogatstvo, gde je Banatski Dvor? Sve to dajemo 51%, dajemo većinu Rusima, a upravljaće 100% sa tim. O tome je reč, gospodine Miroviću. Još nešto moram da kažem. Zaista mi je neprijatno, ali moram. Ovo je danas pominjano da je istorijski sporazum za Srbiju. Pogledajte salu, koliko je poslanika vladajuće koalicije, tridesetak. (Predsednik: Vreme.) To je istorijski sporazum, to je toliki značaj. Pogledajte koliko daju značaja ovom sporazumu.
Gospodin Ostojić, reklamira Poslovnik.
Član 104. i član 100. I sve to za 400 miliona, a Robne kuće su prodate za 320. To je ono što osporavamo. Ne osporavamo posao sa Rusima, a ne možemo da dobijemo ceo dan odgovor od gospodina Đelića i Škundrića na ono što pitamo: kako je određena cena od 400 miliona? Da li je možda da su Rusi rekli - ako nećete da nam poklonite NIS za 400, neće proći gasovod. Da li su to partneri, da li je to biznis? Je l' se tako vodi posao? Jesu to prijatelji? Zato i ne čudi možda što ovde onih koji se deklarišu kao rusofili nema u sali, ali to je posao i briga ruskog ambasadora, možda je on zadovoljan što će se ubaciti kartice, a drugo ga ne interesuje. Koliko je ovaj sporazum na štetu Srbije, a na korist stranog partnera, iako je jasno da je većinski vlasnik ruska država, u članu 8. ni to nije dovoljno, pa zadnji stav ovako glasi - a propo naših obaveza prema EU da, pošto sada nećemo imati nalazišta nafte, jer nalazišta pripadaju takođe ruskoj državi i da ne možemo da skladištimo 30% potreba, a to je obaveza u EU, u članu 8. piše sledeće - pravo na korišćenje svih kapaciteta gasovoda i podzemnog skladišta gasa pripada ruskim učesnicima. Sve do toga pripada kompaniji u kojoj su Rusi u većini, a ovo čak ne pripada ni kompaniji, nego samo Rusima. Ovo je sraman sporazum i zaista ne bih se iznenadio da je Koštunica drugačiji čovek, da se malo bolje razume u ekonomiju, mada šta znam, da pođe Šrederovim stopama i da se pojavi kao predsednik upravnog odbora nekakve ruske kompanije zvane Južni potok. Molim vas, gospodine Đeliću i Škundriću, odgovorite nam na pitanje kako je došlo do cene od 400 miliona, kada je jasno da je to smešno. Zašto im onda ne poklonimo? Mi smo iz LDP-a predlagali, ako će Rusi da nam sačuvaju Kosovo, dajmo im NIS. Ne moraju ništa da plate. Šta je NIS za jedno Kosovo? Kao što vidimo ne beše tako, oni priznadoše Južnu Osetiju i Abhaziju, 13% budžeta puni NIS. Ruska država će kontrolisati Vladu, ovu državu, moći će da sruši koju hoće vladu, samo digne cene goriva. Moraće da se glasa mnogo urednije i disciplinovanije u ovom parlamentu kada se to desi. Zašto to neko želi? Mi čekamo odgovore, ne pravimo opstrukciju, pokušavamo da kažemo građanima šta ovde piše, za razliku od vas koji ćete ovo glasati, koji pričate bajke koje ne stoje ovde.
Gospođa Jorgovanka Tabaković ima reč, pa posle Čedomir Jovanović.
Poštovani građani, poštovane kolege, pravo da diskutujem dosad nisam koristila zato što sam očekivala da će strateški važan posao proteći u svečanoj i ozbiljnoj atmosferi kakvu zaslužuje ovaj sporazum. I to da jeste ovaj strateški važan sporazum za državu dokazuje neumorno javljanje pristalica LDP-a i iznošenje argumenata koji to ne mogu da budu u smislu protivljenja ovom sporazumu. Govori se o otkupu procene od 400 miliona i tvrdite da je Delloitte&touche relevantna kuća koja je dala novu cenu. U najkraćem ću vam odgovoriti na to pitanje, jedno iz teorije ekonomske, a drugo iz prakse životne. To iz ekonomske teorije kaže da onaj ko procenjuje uvek radi po instrukcijama naručioca, ali to još nije diskvalifikacija, a mogla bi se tako shvatiti. Znate šta je diskvalifikacija Dilojt tuša? Bez obzira što je jedna od četiri najveće proceniteljske kuće, u aferi Pelikan, kako se zove prevara Sartida, oni koji su bili izvršioci radova, iako su bili na visokim mestima, oličeni u bliskim saradnicima, čak i ministrima, biće oslobođeni. Znate ko će odgovarati? Nekoliko procenitelja iz Dilojt i tuša i nekoliko stečajnih sudija, koji su zbog naverno uvedenog stečaja izvršili taj posao. Ne samo zato što nemaju zaštitu, nego zato što su procenitelji kuće Delloitte&touche ostavili direktne tragove za ono što se zove loše urađen posao. Nemojte da tvrdite da procena NIS-a nije postojala. Postojala je 92. godine, pre vrlo bitne činjenice, bombardovanja 99. godine, koju moj sugrađanin gospodin Maraš nijednog trenutka nije pomenuo, kao bitnu činjenicu, koja je dovela do devastacije dela pogona Naftne industrije. Taj dan kada se nad Novim Sadom i delom grada koji se zove Šangaj viorio crni dim neko namerno hoće da zaboravi, iz sasvim praktičnih, neteorijskih razloga. Ono što Berluskoni plaća Libiji za kolonizaciju, kroz 200 miliona dolara godišnje u infrastrukturne projekte, kao izvinjenje civilizacijsko za kolonizaciju, vi ste oprostili nedozvoljavanjem da se zločin NATO bombardovanja, ubijanja nenadoknadivih ljudskih žrtava, ali i uništavanja pogona, zaboravi, kroz vaš pokušaj da nas naterate da zaboravimo. Ali, NIS je konkretan primer gde vi ne možete da tvrdite da je procena vrednosti od 1,2 milijarde dolara tada danas mnogo veća, jer zaboravljate bombardovanje NATO prijatelja, zaboravljate gubitak tržišta od 40%, zaboravljate da monopol o kojem danas govorite je jedna od retkih primedbi koje su ekonomisti svojevremeno gospodinu, pokojnom Đinđiću, kao premijeru ukazivali: da se tržišna privreda gradnjom monopola ne može postići. To vam danas smeta, zato što to ne rade vaši prijatelji. Znači, minimum ekonomske, ljudske, moralne, stručne i političke iskrenosti za ovom govornicom morate imati. A ne znam da li ste pomenuli Hajat kao imovinu. To što je i posle potpisivanja Sporazuma nezakonito prodato kao vrednost NIS-a u akcijama u Hajatu. Zašto to niste pomenuli? Mislim da iskrenost dozvoljava, zahteva i neophodno je da je imate za ovom govornicom. Završiću nečim što nije šala. Jedna mlada osoba koja gleda ovu našu skupštinsku raspravu kaže - čujem koliko je to hotela, bungalova, motela, pa da, i treba da dođu Rusi, da NIS počne da se bavi osnovnom delatnošću, a ne da tu uživaju oni koji od NIS-a još uvek debelo i dobro žive.
Gospodin Čedomir Jovanović, po Poslovniku.
Gospođo predsednice, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, gospodo ministri, previše patetike, gospođo Tabaković. Da ste više vremena proveli u sali zajedno sa nama tokom ove istorijske diskusije možda biste shvatili da mi uopšte ne ulazimo u kvalitet procene Delloitte&touchea ili Meri Linča i Rajfajzen investmenta. Mi samo pitamo Vladu kako je mogla da započne pregovore sa Ruskom Federacijom a da ne zna koliko vredi imovina o kojoj pregovara? Zašto Vlada, pošto je predsednik države, u prisustvu premijera, kroz potpis ministra za infrastrukturu, gospodina Ilića, praktično stavio nas pred svršen čin, zašto sada radi procenu vrednosti NIS-a kada je prethodno preuzela kroz protokol obavezu da taj NIS proda 51% za 400 miliona? Kakvo NATO bombardovanje. Ko je dao bilo kakav legitimitet NATO bombardovanju? Da li smo mi rekli da NIS vredi jedan evro ili milijardu evra? Mi samo kažemo da se privatizacija NIS-a sprovodi suprotno Zakonu o privatizaciji. U ovoj zemlji su poznata dva oblika privatizacije kroz Zakon privatizacije. To je tenderska privatizacija i aukcija. Danas je šef vaše poslaničke grupe pominjao neke privatizacije kao sporne, recimo u oblasti duvanske industrije ili privatizacije cementara i šećerana. Sve te privatizacije su obavljene u skladu sa zakonom. Bio je raspisan javni poziv i javile se zainteresovane kompanije. Govorite o monopolima. Moram vas podsetiti da je ono što je radila Vlada Republike Srbije 2001. godine bilo oročeno do 2003. i to je bio jedini način da se zavede red na tržištu naftnih derivata ovde u zemlji. Kada ste vi bili na vlasti, gospođo Tabaković, ovde se benzin prodavao po ulicama, u flašama i kanticama. Ne kažem da ste vi za to odgovorni, ali je jedini način da se revitalizuje Naftna industrija Srbije bio onaj koji je primenila, kome je prišla Vlada Republike Srbije 2001. godine. Uništili smo crno tržište. Naftna industrija Srbije je samo jedan segment ovog sporazuma. Drugi je taj čuveni gasni aranžman. Pominje se magistralni pravac, toga nema u Sporazumu. Govori se da će se formirati kompanija koja će biti najmanje 51% vlasništvo ruskog partnera, ali se istovremeno kaže da će poslovnu politiku te kompanije u apsolutnoj meri voditi upravo ta ruska strana. U članu 8. se kaže da pravo na korišćenje svih kapaciteta gasovoda i podzemnog skladišta gasa pripada ruskim učesnicima. Gde ćemo skladištiti svoje strateške rezerve u gasu? Ko će formirati cene? Onaj ko upravlja kompanijom. Znači, nema potrebe da dajemo ovom sporazumu smisao kojeg nema. Ovo treba posmatrati kao ekonomski sporazum sa partnerom koji je pronađen i tražiti mogućnosti da on bude što povoljniji za našu stranu. Rečeno je da će ta kompanija poštovati zakone naše zemlje, ali u ovom sporazumu stoji da će ta kompanija biti registrovana na onom mestu o kome se dogovore oni koji tu kompaniju formiraju, ne piše da će biti registrovano u Srbiji. Možda će biti registrovao u Švajcarskoj, možda će biti na Kipru, možda u Moskvi, ali nema garancije da će to biti učinjeno u Srbiji. Toliko puta smo govorili da nemamo ništa protiv sporazuma sa Ruskom Federacijom, ali želimo da taj sporazum bude napravljen u skladu sa ekonomskim interesima ove zemlje, da bude napravljen na način na koji su sporazum pravile i druge zemlje. Mi ne potcenjujemo vrednost Naftne industrije Srbije. Mi nismo čak ni videli procenu vrednosti o kojoj se polemiše, koju je izradila "Dilojt i tuš". Mi znamo samo jednu procenu koja je pravljena, mislim 2006. godine, na zahtev Vlade, to je radio Meri Linč i "Rajfajzen". Mislim da je to finansirala Svetska banka ili MMF. Ali, uopšte ne govorimo o proceni vrednosti NIS-a, govorimo o činjenici da nema argumentacije za to što je ovde nama navedeno u ovom sporazumu. Nema argumentacije za onu vrstu podrške koja se traži od nas. Mi smo dovedeni pred svršeni čin. Na tako nešto nas je dovela neodgovorna vlada, vlada koja je imala različite aršine u različitim situacijama. U jednom trenutku je rekla da je ekonomska strategija ove zemlje takva da mi moramo pristati na odnos 51 : 49, zaboravljajući da je pri tom sama definisala energetsku strategiju razvoja ove zemlje, u kojoj je rekla da je interes svih interesa zadržavanje vlasti većinskog vlasništva u energetskom sektoru u svim kompanijama, EPS, NIS. Većinskog vlasništva, toga danas nema. Ovakav sporazum nijedna zemlja nije potpisala do sada.
Reč ima gospođa Tabaković.
Ponoviću ono što niste razumeli. Ne branim poteze Vlade, koja se ponaša na različite načine od slučaja do slučaja, branim strateški interes ruskog prisustva u Naftnoj industriji Srbije, kao najvećeg mogućeg proizvođača, snabdevača, koji nama omogućuje energetsku sigurnost. Ono što vama zameram je to što vi ne nalazite dovoljno analiziran i pripremljen projekat "Fijata", na primer, gde se ne zna na kojoj će se zemlji graditi fabrika, koliko će lokalna samouprava izgubiti eventualno od oslobađanja od poreza. To što danas imamo informaciju da će državu koštati 200 miliona evra, infrastrukturna priprema za dolazak tog, možda, investitora, a već se kaže - ne 200, nego 300 miliona. Vrlo je moguće da će svi radnici biti otpušteni, sistem stečaja je odličan, da bi onda Dinkić mogao po novouposlenom radniku da daje dve hiljade evra. U čemu je razlika? Ono što dolazi iz nazovievrope, a ne Evrope kao geografske određene, nego iz kruga zemalja koje su delom mnoge od njih članice NATO-a, u ovoj zemlji može da dobije sve privilegije, da bude nedefinisano, da ne znamo koliko košta, da će se ugovor potpisati u maju, junu, julu, avgustu, još nije potpisan, a kad je ruski kapital i njegovo prisustvo u banci, u NIS-u u pitanju, sve je sporno. Meni je sporno, gospodine Jovanoviću, što vi ne vidite bitnu stvar. Ova je Vlada dobila izbore na priči o besplatnim akcijama, u kojima je trebalo četiri miliona ljudi da dobije akcije. Danas ih je pet. Vrlo svesno ili nenamerno im idete naruku, želeći da stvorite jednu vrstu neprijateljstva prema ruskom kapitalu, jer zbog niske cene NIS-a te akcije će biti manje. Razmislite kome radite izbornu kampanju.
Reč ima gospodin Maraš.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine potpredsedniče i gospodine ministre, zaista sam iznenađen ovim prethodnim govornikom, odnosno da je prethodni govornik izgovorio ovakve stvari. Zaista to nisam očekivao od gospođe Jorgovanke Tabaković koju veoma cenim. Ona je mene malopre spominjala, ali ova prethodna priča mi je potpuno nejasna. Gospođo Jorgovanka, voleo bih da vi branite interese Srbije kada pričate o ovom sporazumu, a ne ruskog partnera kao najvećeg na ovom svetu, odnosno proizvođača nafte itd. Mene nešto drugo interesuje. Vi niste bili ovde danas, niste čuli da smo mi u više navrata govorili koliko ima ljudi koji su se prijavili za akcije u ovoj državi, kolika je vrednost tih akcija. Zbog vas ću to ponoviti. Znači, NIS je osnovan i tada je njegova vrednost bila 993 miliona i 786 hiljada evra. Tada je nominalna vrednost akcija u momentu osnivanja bila 125 evra, godine 2005, naravno kad je pretvoreno akcionarsko društvo, tada je i evro bio negde oko 80 dinara. Naravno, ovo pričam pre svega i zbog građana, da građani znaju koliko će dobiti od tih obećanih hiljadu evra. Pošto ste vi zadovoljni sa ovom cenom od 400 miliona koja je data Rusima, odnosno koju su Rusi dobili za NIS i koju će platiti, obzirom da imaju 51%, znači sad bi trebalo vrednost da bude negde oko 784 miliona, što znači da bi vrednost akcije, naravno manja, bila 99 evra. Voleo bih da objasnite građanima zbog čega se zalažete za tako nešto? Voleo bih da objasnite građanima čije interese vi branite. Vi ste malopre rekli čiju mi kampanju vodimo ovde. Ne, to pitanje postavljam vama, vi ste se na početku svog izlaganja, evo ima ovde stenogram, izjasnili da branite interese ruskog partnera u ovom sporazumu. Voleo bih da branite interese države Srbije i građana Srbije, i "Srbijagasa", NIS-a, a ne ruskog partnera. Hvala vam.
Reč ima Veroljub Arsić po Poslovniku, a zatim Čedomir Jovanović po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, stvarno nisam imao nameru da se javljam za reč po Poslovniku, prijavio sam se za redovnu diskusiju, ali evo kako vreme odmiče jednostavno nije bila moja želja da se pojavim za ovom govornicom ta koja je odlučila, nego diskusije koje su ovde vođene. Mnogo je bilo tih diskusija oko procene NIS, koja je njegova vrednost i kako treba da se privatizuje. Najviše zamerki je bilo od strane LDP-a odnosno njihovog predsednika, Čedomira Jovanovića. Gospodine Jovanoviću, vi biste verovatno NIS da privatizujete kao Sartid. Vrednost Sartida u privatizaciji je bila neto, kad se odbiju svi dugovi, između 28 i 57 miliona dolara, prema procenama Ekonomskog instituta u Beogradu. Znači, potraživanja Sartida, dugovanja Sartida, imovina Sartida jednako od 28 do 57 miliona. Gospodine Čedomire Jovanoviću, Vlada kada ste vi bili potpredsednik je prodala Sartid za 21 milion dolara. Na sednici Vlade 31. marta 2003. godine, Vlada donosi odluku kako treba da se privatizuje Sartid. I Đelić je tada bio ministar u toj istoj vladi. Gospodine Jovanoviću, ono što je takođe zanimljivo jeste i završni račun US stila koji je predat u SAD, koji kaže da je ukupno za Sartid plaćeno 33 miliona dolara, od čega 23 miliona za kupoprodajnu cenu, jer su se kupovala i neka manja preduzeća, čudi me što gospodin Maraš nije nabrajao šta je sve u sastavu Sartida, nije to samo ona željezara ima tu i fabrike lima itd. i Luka u Smederevu i bescarinska zona, da ne nabrajam, ali ono što je najzanimljivije, 6 miliona dolara za proviziju. Za te pare je prodat Sartid. Znači, provizije su od ukupne vrednosti Sartida iznosile skoro jedna petina. Zašto o tome, gospodine Jovanoviću niste hteli da pričate? Zašto se tada za imovinu Sartida, koja je isto društvena imovina, NIS je državna, i to razdvojte, zašto se niste borili tada, zašto se niste borili za pravo onih radnika koji su radili u Sartidu da dobiju i oni akcije, da budu i oni vlasnici Sartida? Ne, Sartid je na jedan pokvaren način prodat za 21 milion. Dugovao je domaćim bankama, što domaćim što stranim, 700 miliona dolara. Dug između 21 i 700 miliona vraća vlada Republike Srbije. US stil je dobio čistu situaciju, a radnici su navodno prvo bili izbačeni, a onda zapošljavani, kako se kome svidelo. Gospodine Čedomire Jovanoviću, vi ste tada bili potpredsednik Vlade Srbije. Odgovorite na ta pitanja. Nemojte nas koji jesmo za ovaj sporazum da posipate pepelom. Vi ste sami dovoljno posuti.
Reč ima gospodin Čedomir Jovanović.
Gospođo predsednice, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, gospodo ministri, član 100, pogrešno tumačenje. Vrlo rado ću vam odgovoriti, naravno u najkraćim crtama. Mislim da je pravo vreme za raspravu o privatizaciji Sartida bila ta 2003. godina. Mislim da se od tog trenutka ta privatizacija, kao i mnoge koje su joj prethodile, koje su nakon nje usledile do prestanka mandata moje vlade svesno kriminalizuju, upravo zbog toga što oni koji to rade pokušavaju da izbegnu odgovornost za činjenicu da je, recimo, taj Sartid napravio dugove od 700 miliona dolara u periodu vaše vlasti i zbog toga što se mi kriminalizujemo, da se ne bi govorilo o kriminalnom karakteru, recimo, sporazuma poput ovoga o kojem danas raspravljamo. Gospođo Tabaković nije na dnevnom redu tema Fijata, kad bude moći ćemo o tome da razgovaramo, ali se slažem sa svime što ste rekli, apsolutno ne dolazi u obzir bilo kakvo potpisivanje sporazuma, u ovom slučaju Fijata, niti ćemo podržati one inicijative koje idu u pravcu daljeg eskiviranja zakona o privatizaciji kroz direktne pogodbe, o kojima se toliko puno priča, i u slučaju privatizacije manjinskog paketa Telekoma, i u slučaju privatizacije nekih osiguravajućih društava i u slučaju privatizacije Bora. Danas ovde govorimo o sporazumu kojim praktično treba da prenesemo suverenitet sa Republike Srbije na kompaniju koja je u vlasništvu Ruske federacije. Želimo da dobijemo validno obrazloženje za tako nešto. Ako se govori o strateškoj zavisnost od Rusije, onda je to delimično za nas prihvatljivo obrazloženje, jer ne znamo nijednu drugu zemlju sa kojom bi mogli da sklopimo energetski sporazum, ali sve vreme govorimo o srpskoj strani, ne o ruskoj. Možemo da razumemo činjenicu da ruska strana štiti interese svojih građana, da ruska strana štiti interese ruske države, možemo da razumemo činjenicu da je Ruskoj Dumi prihvatljivo da podrži sporazum koji je validan jedino na ruskom jeziku, ali ne razumem zašto je vama, gospođo Tabaković, normalna činjenica, bez presedana u istoriji ovog parlamenta, po kojoj je ovaj sporazum važeći isključivo na ruskom jeziku, nije na srpskom? Kakva je to besmislica? To je potpuno besmislica? Zašto uopšte moramo o tome da raspravljamo? Zašto moramo to da prihvatimo? Cena NIS mora biti jasno utvrđena, po jasnoj proceduri. To je ono na čemu insistiramo. Nije nam jasno zašto su rađene dve procene. Što se troši 400 hiljada evra sada, koliko košta rad na novoj proceni? Zašto se taj novac baca. Nas tointeresuje. Zašto je ova država definisala jednu ekonomsku strategiju, a onda od nje odustala? Šta se u međuvremenu promenilo? Nije tema ruska strana, nas interesuje šta je ono što se dešavalo iza tih zidova Kremlja krajem januara ove godine. Milošević nije ovako nešto radio 97. godine. On je zadržao zlatnu akciju, zadržali su Grci, Bugari, svi koji su pre nas ovo potpisali. Ako ne može, neka se kaže ne može i zašto ne može, možda ćemo to prihvatiti i razumeti ako postoji neka viša sila, ali i suviše je površno sve ono što smo danas čuli kao obrazloženje. Nema predstavnika Vlade. Istorijska sednica, nema premijera. Ministri ovde uglavnom sede da slušaju i računaju prestaćemo, završićemo danas, nema potrebe da vas maltretiramo, pošto očigledno ovo doživljavate kao maltretiranje. Ostaje nešto što je jako važno, ostaje činjenica da ova država predaje drugoj državi imovinu koja je stvarana 60 godina, da predaje po bagatalnoj ceni, da odustaje od onog prava od koga ne sme da odustane, a to je da gazi načelo ravnopravnosti, da to predaje drugoj državi, da ta druga država dobija 51% vlasništva, 100% uticaja, kontrole. Da će cene utvrđivati ta druga država, da će kapacitete isključivo u 100 postotnoj meri koristiti ta druga država, da ćemo mi možda dobiti magistralni gasovod. Ali, to nije garantovano ovim sporazumom, da će možda ta kompanija biti registrovana ovde. Možda će ovim biti elektrane u Novom Sadu, možda elektrane i Nišu. Previše je možda da bi mi glasali i previše je loših iskustava iz prošlosti. Danas je Vlada stavila tačku na priču o koncesiji koja je pet godina pričana. Ista je bila pozicija LDP-a tokom tih pet godina. Kritikovali smo to, ne zato što mislimo da Srbiji ne treba autoput, nego što je bilo jasno da ćemo na takav način završiti u slepoj ulici. Ovo je isto prvi korak u tom jednom smeru, u kome na kraju neće oni koji su potpisali ovaj sporazum udariti glavom u zid, nego građani i građanke Srbije. Nikakav partijski kontekst. Možemo o tome da diskutujemo nekom drugom prilikom, o Fiatu, o svim drugim privatizacijama. Ono što je danas bila tema naše rasprave danas je ovaj sporazum koji je loš i koji očigledno niko ne brani. Nije vaša obaveza da ovo branite, niste ovo stvarali. Vi ste bili opozicija, i danas ste i bili ste pre godinu, dve ili tri. Mogu da prihvatim vašu procenu da ovo tumačite kao nešto što je apsolutno u skladu sa interesima našeg društva, ali nema argumentacije da se mi sa time složimo. To je vaš osećaj. Možda ste u pravu, možda grešite. Mi ne želimo da na osnovu osećaja rasuđujemo, nego na osnovu činjenica, te činjenice ne vidimo u sporazumu. Zato protiv toga moramo ovoliko da nastupamo i zato ćemo protiv toga glasati. Što se nas tiče, mi ćemo se povući iz ove rasprave, jer mislim da nema razloga ponavljati unedogled činjenice o kojima smo danas toliko puta govorili, jer je očigledno da predstavnici Vlade ne osećaju nikakvu potrebu, ne prema nama nego prema građanima Srbije, potrebu da odgovore na ona pitanja koja smo mi ovde u ime tih građana postavili.
Reč po Poslovniku ima gospodin Buha.
Dame i gospodo, danas razgovaramo prvi put o zakonskom projektu o privatizaciji u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Zašto pitam vas sve ovde i srpsku javnost, zašto se ovaj sporazum javlja u vidu zakonskog projekta ovde, kada smo imali do sada na hiljade privatizacija o kojima nismo vodili računa, kao što vodimo danas, i treba da vodimo. LDP s pravom brani zajedničke interese i treba da brani. Trebalo je svi zajednički od trenutkaprivatizacije ovakvom energijom da branimo privatizaciju u smislu zaštite interesa. Ali, predstavnici vlasti ovde nastupaju neozbiljno. Zašto? Predsednik Vlade, koji nije učestvovao u potpisivanju sporazuma, ali jeste predsednik države, odnosno predsednik stranke je učestvovao i 25. januara 2008. godine pohvalio je ovaj sporazum kao najznačajniji energetski sporazum u istoriji srpskog naroda. I on stvarno jeste. Predsednik Vlade, koji je trebalo danas da izloži osnovni koncept ovog sporazuma, danas nije prisutan. On je u javnosti izašao, sada ću pročitati, sa potpuno suprotnim stavom od ovoga što njegov zamenik, odnosno potpredsednik Đelić, nastupa i kaže u uvodnom izlaganju. Predsednik Vlade, u intervjuu koji je dao u ime Vlade, 10. jula kaže: "Što se tiče ekonomskog sporazuma sa Rusijom, koji je upućen Skupštini na ratifikaciju, ne spominje se cena za kapital NIS-a i da će se o tome još pregovarati". On je naveo da je sporazum o prodaji dela kapitala NIS-a, potpisan 25. januara u Moskvi, krovni dokument i da je protokol u kome je navedena cena po rangu niži dokument. Cvetković je dalje rekao da ne može da kaže da li će cena za NIS biti promenjena u pregovorima, ali da će se o tome razgovarati, kao i o nizu drugih stvari. On je dodao da očekuje da će biti potrebno angažovanje ekspertskog dela radne grupe koji će učestvovati u razgovorima. Prema tumačenju predsednika Vlade, cena koja je potpisana u ovom sporazumu, odnosno u protokolu koji je sastavni deo ovog sporazuma, nije definitivna, o njoj će se razgovarati. Samo da pročitam izjavu ministra rudarstva i energetike, Petra Škundrića, izjava je od 17. jula 2008. godine: ministar rudarstva i energetike Petak Škundrić izjavio je da neće biti promena sporazuma sa Rusijom i cene za prodaju NIS-a. Škundrić je kazao da ministar ekonomije Mlađan Dinkić nije postavljen na čelo pregovaračkog tima da bi se promenila cena za NIS, već je taj tim formiran da bi se proces ubrzao i postigli što bolji rezultati. Sporazum ne može da bude ugrožen i to nije namera potpredsednika Dinkića. Očito je da je u koliziji predsednik Vlade sa ministrom energetike. Molim vas, ovde u raspravi treba da se pojavi predsednik Vlade i da se izjasni u smislu da li je cena definitivna ili će se još o tome razgovarati. S obzirom da je formirana radna grupa, očito je da prema tumačenju ne samo predsednika Vlade, nego i koalicione stranke u Vladi DS, o ceni će se i dalje nastaviti razgovor. Jako je neozbiljno da se o ovome ne razgovara u ovom visokom domu i da se definišu svi osnovi koji su elementi ovog sporazuma, protokola i budućeg ugovora.
Reč ima gospodin Đorđe Milićević.
Uvažena gospođo predsedavajuća, poštovano predsedništvo, poštovani predstavnici Vlade, dame i gospodo narodni poslanici, ovo je svakako još jedna od tačaka dnevnog reda ovog skupštinskog zasedanja koja nas navodi na onu konstataciju i zaključak, koji smo toliko puta tokom proteklih dana mogli čuti za ovom govornicom, a to je da je interes Srbije, interes građana Srbije da Narodna skupština Republike Srbije nesmetano radi i funkcioniše. Bez obzira što smo politički neistomišljenici, što imamo različita gledanja na određene stvari i pitanja, može se postići konsenzus na onome što je veoma bitno za interese Srbije. Potpuno je jasno, ovo skupštinsko zasedanje, sa jedne strane, treba vrlo jasno da profiliše put, evropski put, put evropskih integracija kojim Srbija treba da krene u narednom vremenskom periodu usvajanjem SSP, zatim strateško partnerstvo i sa Rusijom, i sa EU, ali i jedan jasan i nedvosmislen odnos Srbije prema južnoj srpskoj pokrajini. Energetski sporazum sa Rusijom je svakako jedan od najboljih strateških projekata Srbije. Ovu šansu naravno treba iskoristiti jer će realizacijom ovog sporazuma Srbija postati ne samo dovoljno energetski obezbeđena, već i interesantna mnogim potencijalnim investitorima. Ubeđeni smo da energetski sporazum Srbije i Rusije ne može da propadne i da će biti ratifikovan apsolutnom većinom u ovom parlamentu, odnosno da ćemo postići konsenzus svih relevantnih političkih činilaca oko ovako važnog pitanja, da će i pozicija i opozicija izraziti jedan visok stepen političke odgovornosti. Dakle, ovim sporazumom Srbija dobija veliku energetsku stabilnost, ali i lidersku poziciju u gasnoj privredi, proizvodnji naftnih derivata, a ono što je najbitnije jeste strateško partnerstvo i sa Rusijom i sa EU. Cena svakog aranžmana jeste važna, ali je najvažniji dugoročni rezultat, kao i to šta država u dugoročnom smislu dobija. Ovaj sporazum donosi našoj državi, to se već čulo tokom današnjih diskusija, dve milijarde evra stranih investicija, nekoliko stotina miliona evra godišnje od protoka gasa, a zapošljava desetine hiljade građana. Prosto ne želimo da verujemo da bilo ko u ovom parlamentu ima nameru da odlaže i prolongira ratifikaciju ovog sporazuma, jer svakako naše odugovlačenje i prolongiranje u bilo kom smislu može dovesti do situacije da ruska strana odustane, što je objektivno problem za Srbiju i što nije svakako interes Srbije. Šta je to bitno što sadrži ovaj sporazum, šta je to što ruska strana obezbeđuje Srbiji, a Srbija dobija? Deo magistralnog gasovoda evropskog značaja, što za Srbiju znači velike investicije, zapošljavanje, dugoročni prihod i profit. Završavamo izgradnju skloništa gasa Banatski dvor i time obezbeđujemo stabilnost snabdevanja ovim energentom, veoma bitnim za život građana i stabilnost naše privrede. I naravno, rekonstrukcija i modernizacija celokupnog kompleksa NIS-a opet znači nove investicije, zapošljavanje i jedan moderan energetski sistem, koji će zasigurno biti lider na jugoistoku Evrope, sa svim pozitivnim ekonomskim efektima koje jedan takav savremeni sistem može da znači za našu zemlju i njen razvoj. Potrebna je svakako zajednička strategija i naravno da se kroz pregovore ostvare najbolji mogući rezultati za Srbiju i za strateškog partnera. Možda nije trenutak da o tome govorimo, možda je to tehnički detalj, segmente tog sporazuma, ukoliko je moguće, treba popraviti, odnosno možda pre svega pokušati povećati kapaciteta gasovoda. Zašto se pravi sporazum sa Rusijom? Zato što Rusija danas spada u sam svetski vrh po energetskim resursima i kada je reč o nafti, i kada je reč o gasu. Ovaj sporazum nije sačinjen sa trgovcima nego sa proizvođačem. Parlament će, ubeđeni smo, potvrditi da je Srbija odgovorna zemlja i da će, ono što je ranije potpisano od strane predstavnika Vlade Republike Srbije, ratifikovati. SPS, kada je reč o privatizaciji javnih preduzeća, nije za prodaju od 51%, ali naravno poštujemo strateški interes i glasaćemo za ratifikaciju ovog sporazuma.
Gospodin prof. Zoran Šami.
Gospođo predsednice, dame i gospodo poslanici, već ste čuli da će DSS glasati za ovaj sporazum i čak mislim da su kolege iz DSS koji su sada govorili izneli više nego dovoljno argumenata za takav stav. Stoga mi dozvolite samo nekoliko napomena. Prvo, moramo razumeti da kada dve države sklapaju neki sporazum, bio on mnogo važan kao ovaj ili bio manje važan, to svakako čine zato što obe države imaju svoj interes. Iskreno da vam kažem, u ovom trenutku mene manje interesuje kako se zove država, očigledan je interes i Rusije s jedne strane, nesporan, ali posebno je očigledan interes Srbije. Imati gasovod na svoj teritoriji ili imati slavinu na tom gasovodu popravlja naš sveukupni ne samo ekonomski, nego i politički položaj u ovom delu sveta. Svi oni kojima su do juče bila puna usta Evrope, moraju da znaju da je to jedan i te kakav argument u tom nekom našem putu u Evropu. Drugo, bila je poslednjih dana u medijima čak vrlo neukusnih licitiranja oko toga koliko vredi NIS, pominjani su bilioni, trilioni, ali mora se imati na umu jedno iskustvo koje su zemlje iz našeg okruženja imale u vreme kada smo mi imali preča posla, negde početkom 90-tih godina, kada su mahom prodavali svoje naftne industrije i kada je jedina investicija onih koji su kupili te investicije bila da nabave veliki katanac i da ih zatvore. Naravno da je to u interesu onih koji prodaju naftne derivate. U interesu je da u Srbiji nema nijedne rafinerije, jer će onda, po velikoj ceni, prodavati naftne derivate, a mi u ovom slučaju prodajemo naftnu industriju onome ko ima svoj interes, ne naš, nego svoj, da u tim rafinerijama proizvodi derivate od svoje nafte. To je nesumnjivo bolja garancija za ekonomsku dobrobit Srbije od svih raznih licitacija bilionima, trilionima i svemu ostalom. Konačno, žao mi je što su poslanici LDP izašli, mene ne brine što su oni protiv ratifikacije ovog sporazuma, ali me jako brine što to rade sa toliko mnogo strasti. Bojim se da odgovorim na pitanje - koji su motivi tolike strasti. Hvala.
Zahvaljujem. Gospodin Bojan Kostreš ima reč.
Gospođo predsednice, uvaženo predsedništvo, dame i gospodo, poslanici LSV i poslanice LSV će glasati protiv energetskog sporazuma, i to ne zato što smo protiv saradnje sa Ruskom federacijom. Jer posle usvajanja SSP, i to, nadam se, velikom većinom poslanika ovog visokog doma, mi ćemo vrlo jasno, vrlo nedvosmisleno i vrlo čvrsto trasirati put Srbije u EU, tamo gde je Srbiji mesto. Ali, mi ne bežimo od toga da Srbija treba da sarađuje sa Istokom i Zapadom, ne bežimo od toga da Srbija mora imati partnere i u Ruskoj federaciji, i u EU, i u SAD, i u Kini i u drugim zemljama, jer samo kroz zajedničku saradnju možemo doći u situaciju da zajedno napredujemo i da se razvijamo. Opet moram da podvučem da ta saradnja sa Ruskom federacijom mora biti na obostranu korist i u interesu Republike Srbije. Želim da kažem da poslanici LSV nisu ni protiv Južnog toka, jer Južni tok je neophodan za Srbiju, jer dolaskom Južnog toka u Srbiju, Srbija se po pitanju snabdevanja energentima, naročito gasom, stabilizuje. Pod kojim uslovima taj Južni tok treba da dođe u Srbiju? Kako je moguće da susedna Bugarska formira zajedničko preduzeće sa Rusima po principu pola-pola, odnosno 50% upravljaju Rusi, 50% Bugari. Kako je moguće da takav uslov imaju i Mađari, a da Srbija upravljačka prava od 51% daje Rusiji. To meni nije jasno i mislim da je to nepovoljna situacija. I ja i poslanici LSV smatramo da je to nepovoljna situacija za našu državu i to je jedan od razloga zbog kojih ne možemo da podržimo ovaj sporazum. Takođe, moram da podsetim da Bugari imaju tri puta veći zagarantovani protok gasa na njihovoj teritoriji nego Srbija. Zašto je to tako? Pored toga, želim da kažem da mi nismo ni protiv privatizacije NIS, jer postoje vrlo korisna i vrlo dobra rešenja privatizacije naftnih kompanija, pa ako treba da se privatizuje NIS neka se to učini, ali neka ta privatizacija bude učinjena na tenderu, pa onda to postigne najbolju i najkvalitetniju cenu za NIS, neka privatizuje NIS. A ne ovako, da mi prodajemo NIS za 400 miliona evra. Danas je puno puta pominjana cifra 400 miliona evra i to je ono što je najveći problem u vez privatizacije NIS i u vezi ovog energetskog sporazuma. Nemoguće je da me bilo ko od vas ubedi da 400 miliona evra vredi NIS ili, što bismo miVojvođani rekli ili voleli da kažemo, Naftagas plus Jugopetrol. Još jednom ću pročitati, mada je nekoliko mojih kolegapre mene to učinilo, šta sve prodajemo za 400 miliona evra: zgradu NIS-a u Beogradu, zgradu NIS-a u Novom Sadu, Rafineriju u Pančevu, Rafineriju u Novom Sadu, Rafineriju gasa u Elemiru kod Zrenjanina, 497 benzinskih pumpi, 1600 internih benzinskih stanica, 44 stovarišta za snabdevanje kerozinom, cisterne za prevoz tečnih goriva ukupnog kapaciteta 18.250 tona, oko 10.000 kvadratnih metara prodajnog prostora za motorno ulje i mast, akcije u drugim kompanijama, nalazišta nafte u Vojvodini, koncesiju na nalazišta nafte u Angoli, 11 hotela, motela i odmarališta. Da li je moguće da sve ovo što sam pročitao vredi samo 400 miliona evra? Da li je moguće da sve ovo što sam pročitao vredi kao i Robne kuće Beograd koje su bile 10 godina u stečaju, koje su prodate za 360 miliona evra. Da li je moguće da sve ovo vredi jednako kao poslednji prvoligaš u našoj fudbalskoj ligi, jer on vredi 500 milina evra, a tlo na kome se nalazi Marakana, a verujem da je svim zvezdašima to tlo sveto, ali ono vredi 320 miliona evra. Da li je moguće da Marakana vredi 80% NIS? To je moje pitanje. Kada dođemo u situaciju da prodamo 51% kompanije za ovoliko malo novca, onda moramo da postavimo pitanje šta se tu dešava i da li je to baš najbolji posao. Zbog toga poslanici LSV nisu u mogućnosti da podrže jedan ovakav sporazum, naročito zato što, recimo, godišnja proizvodnja nafte i gasa u 2007. godini iznosi više od 400 miliona evra. Znači 650 miliona tona nafte je četiri miliona barela, prosečna cena prošle godine je bila oko 100 dolara po barelu, dodajte na to proizvodnju gasa i videćemo da, ako nije baš 400 miliona evra, onda je vrlo bliska toj ceni cena proizvodnje. Da li je moguće, znamo da je u Vojvodini otkriveno 143 miliona tona geoloških rezervi nafte, a izvađeno 32 miliona, da ovaj ostatak može da se proda za sav taj novac. To su pitanja koja želim da postavim. Kada prodamo 51% NIS, onda dolazimo u situaciju da onih novih 500 miliona ulaganja budu uložena u kompaniju čiji su vlasnici Rusi, oni ulažu u svoju kompaniju, a ne u našu kompaniju, jer smo im prodali 51%. Voleo bih da znam, a koristim se svojim poslovničkim pravom, članovima 225. i 226, strukturu investiranja ruske strane. Hoću da znam gde, kad, koliko će ruska strana uložiti tih 500 miliona evra? Da li će tih 500 miliona biti uloženo danas, dan posle potpisivanja ugovora, za 20 godina ili nikada i gde će biti uložena sredstva? To hoću da znam i to je moje poslaničko pravo. Molio bih sekretara i predsednicu skupštine da to moje poslaničko pravo ispoštuju. Još jedna stvar koja je za nas poslanike Lige socijaldemokrata Vojvode veoma sporna. Sporno je to što se nigde ne govori o obeštećenju AP Vojvodine. AP Vojvodina treba da bude obeštećena zbog toga što 31.12.2008. godine Vojvodini moraju biti po Ustavu, citiram Ustav protiv koga sam bio ali eto takva su vremena došla, po Ustavu se Vojvodini mora vratiti i njena imovina. Hajde da se dogovorimo šta je vojvođanska imovina. Da li možemo da prihvatimo da Naftagas, koji je oduzet Vojvodini tako što je 92. godine nastala NIS spajanjem Naftagasa, koji je kontrolisao sve bušotine nafte koje se nalaze na teritoriji Vojvodine, sve bušotine gasa koje se nalaze na teritoriji Vojvodine obe rafinerije, spremište gasa u Banatskom dvoru, sve to se nalazilo u vlasništvu Naftagasa, u vlasništvu Jugopetrola se nalazila fabrika ulja i maziva u Kruševcu, upravna zgrada u Beogradu i benzinske pumpe Jugopetrola. Sada kada dolazimo do 31. decembra 2008. godine, kada Vojvodini mora biti po Ustavu vraćena imovina, dolazimo u situaciju da će ta imovina biti prodata pre nego što se Vojvodini vrati. Pitam, gospodo, zašto to tako radimo i na koji način ćemo obeštetiti AP Vojvodinu. Očekujem da će pokrajinska administracija po ovom pitanju reagovati. Očekujem da će pokrajinska administracija zatražiti obeštećenje AP Vojvodine, jer kada dođemo u situaciju da energetskim sporazumom bude prodato nešto što je vojvođansko, onda Vojvodina u tome mora biti obeštećena, jer mi možemo da razumemo da je nešto veći ili viši interes, ali ako je to nešto veći ili viši interes da se vojvođanski Naftagas proda, molim lepo, kako će država obeštetiti Vojvodinu. Očekujem da dobijem odgovor od Vlade na to pitanje. Gospodina Đelić ću probati da ga citiram. Rekao je da postoji šansa za Vojvodinu u perspektivi. Gospodine Đeliću, ne trebaju nama perspektive, hajde nešto da se desi da Vojvodina ima odmah, da Vojvodina sada dobije, a ne stalno da imamo u perspektivi. Dve i po godine smo se borili protiv koncesije i srušili smo je, zato što je bila sramna za Vojvodinu. Kažem vam, borićemo se i protiv ove, ne protiv energetskog sporazuma, ne protiv toga da se sarađuje sa Rusima, nego protiv toga da se Vojvodina pljačka. Vojvodina mora biti obeštećena i obeštećenje Vojvodine mi očekujemo da će biti učinjeno i da dobijemo odgovor šta je to dobro za Vojvodinu. To mi je jako važno, a ne u pričama da ćemo dobiti nova radna mesta, konkretno. Zašto recimo ne izdvojimo Naftagas i zašto se Naftagas ne vrati Vojvodini kao vojvođanska imovina? Kada izdvojimo Naftagas onda možemo da pričamo o drugim stvarima. Ima još mnogo drugih stvari koje sam želeo da kažem ali bih hteo kolegu Dragana Vujadinovića da pitam, on je dosta o ovome pisao u "Danas"-u, da li on podržava ove moje stavove ili možda ima i neka druga viđenja. Dakle, poslanici Lige Socijaldemokrata Vojvodine će glasati protiv energetskog sporazuma, ne zato što smo protiv saradnje sa Rusijom, ne zato što smo protivtoga da Južni tok dođe u Srbiju, ne zato što smo protiv privatizacije NIS-a, nego zato što smatramo da za NIS može da se dobije mnogo više novca i da taj novac mora da dođe u Vojvodinu.
Replika, Dragan Vujadinović
Poštovana gospodo, koristim priliku, koristeći član 101. stav 1, da se uključim u ovaj svojevrsni okrugli sto i biću vrlo kratak. Kao liberalni ekonomista znam, voleo bih da me čuje gospodin Nenad Popović koga površno znam iz viđenja i znam njegove privredne delatnosti, mi svi znamo zašto je tržište pobedilo i kako je pobedilo. Tržište je pobedilo zato što je kvalifikacije, ovo je istorijsko, ovo je najbolje, ovo je najgore, ovo je sramno eliminisalo. Zato je tržište pobedilo, zato što je uspelo preko mehanizama svojih da praktično napravi mere za ponudu i tražnju, i u tom smislu ono što sam pisao i za šta sam se zalagao vezano za ovaj sporazum bilo je očigledno. Očigledno je da gasni sporazum predstavlja ekonomski multiplikator za privredu Srbije. Gasni sporazum je ono što mi ekonomisti kažemo multiplikator. Širi se geometrijskom progresijom, obuhvata nove investicije, nova radna mesta, ali ono što sam isto tako pisao i što individualno kao pojedinac stojim iza toga, to je da je NIS trebalo odvojiti od gasnog sporazuma i utvrditi šta će tržište reći. Mi ne znamo da li je sramno ili ponižavajuće ili je sa druge strane istorijski. Mi to ne znamo, mi možemo da verujemo ili Jovanoviću ili gospodinu Popoviću, ali zato je tu tržište kao neumetni, nepotkupljivi sudija, koji odredi kakva će biti cena. To je ono što sam ja kao pojedinac mislio. Međutim, ostaje da verujemo da je eventualno depresirana cena NIS-a , kako mi smatramo, prekompenzirana multiplikatorskim efektima koja će doneti gasni sporazum. Još samo nešto. Ono što imam skepsu, određenu skepsu, to je samo stav 2. člana 13.. U stavu 2. člana 13. rečeno je da se zamrzavaju poreske stope i takse i tu bih apelovao na gospodina Đelića i na ministra da mi eventualno probamo da taksu na eksploataciono pravo povećamo dok je vreme. Jer ako je ne budemo povećali na naših 600 hiljada tona nafte i na gas, onda nećemo kasnije tek moći da ih povećamo. Što je kolega Dejan Mirović govorio, u Rumuniji je zaista prava bura nastala zbog kupovine rumunske naftne kompanije od strane OMV-a, ali ne zbog cene, cena je bila visoka, nego zato što je taksa na eksploataciono pravo bila tako niska da su oni za 2-3 godine otplatili celu rumunsku naftnu kompaniju, zato što je Rumunija veliki proizvođač. Zbog toga je ogorčenje čitave rumunske javnosti nastupila. I prošle godine je grupa naših autora, od kojih je jedan i Milojko Arsić, član saveta Narodne banke, i drugi su govorili o nužnosti da mi preventivno povećamo taksu na eksploataciono pravo za naše mineralno blago, da onda ne bi došlo do zamrzavanja, jer investitor neće turbulenciju u svojim poreskim propisima.
Reč ima dr Paja Momčilov
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovano predsedništvo i poštovani građani Srbije, evo mi danas već dosta dugo raspravljamo o jednom sporazumu koji treba da se ratifikuje u ovom parlamentu, za koji mi iz SRS smatramo da je apsolutno nesporan i da ne treba trošiti toliko vremena i ubeđivati se da bi se on ovde prihvatio. Kao što je rečeno, poslanici SRS će glasati za ovaj sporazum iz dva razloga. Prvi razlog je i najvažniji, on je ekonomske prirode. Drugi razlog jeste, priznaću i to, emotivne prirode, jer radujemo se da danas šesta ekonomija sveta, Rusija, dolazi ovde i u ovu našu zemlju, da konačno stupimo u bliže ekonomske odnose, prvenstveno u korist naših građana. Mi smatramo da se ovim sporazumom učvršćuje geopolitički značaj ovog regiona Srbije. On je dugo bio sporan i činilo nam se da možemo, i prećeno nam je tako često puta iz EU, da ćemo postati slepo crevoEvrope, a bogami i naznaka je bilo upućenih i sa drugih strana da nam se to stvarno može i dogoditi. Naravno, mi smatramo da ovim sporazumom se i pojačava i ekonomski značaj naše zemlje. Vidite, ako gledamo strateški šta je za jednu državu i za jednu naciju neophodno da opstane, potrebno je u današnjem svetu hrana, pitka voda i naravno energenti. Hranu imamo, vodu imamo, nažalost vidimo da se i ona danas privatizacijom mondijalističkom već otima od nas. Gledajte ko je vlasnik "Rose", Multinacionalna kompanija "Koka-kola", gledajte kako se za "Knjaza Miloša" otimaju velike multinacionalne kompanije, pa će vam biti jasno o čemu se radi. Ono što je nesporno je to da se ovim gasovodom koji će proći sada Srbijom učvršćuje i geopolitički značaj Srbije. Nama niko ne može oduzeti 600 kilometara Dunava, koji je plovni pravac koji povezuje kanalom Rajna-Majna-Dunav najveću zemlju EU, a to je Nemačka sa, kad gledamo konačno, Crnim morem, pa onda Dnjepar, Volga i Rusijom i azijskim kontinentom. S druge strane, videli ste i sami da se vode polemike da li će koridor 10, Vardarsko-Moravska dolina, proći Srbijom, tj. autoput i da se poveže Evropa sa Grčkom i sa egejskom regijom ili će možda koridoromE-8, Budimpešta-Bukurešt-Sofija putem, biti zaobiđena Srbije. Ovim gasovodom koji će sada proći nesporno Srbija postaje jedna značajna transverzala kojom se gas prenosi iEvropi. Mi imamo u tom Južnom toku dva kraka. Imamo onaj za koji se zalažu SAD i to je jasno zašto, Novorusijsk-Burgas-Skadar, gde ide do Albanije gasovod, da bi nastavio dalje za Italiju, a imamo i ovaj novorusijski, Konstanca i Srbija, tzv. pravoslavni. Rusija se u gradnji svojih koridora gasovoda i naftovoda opredeljuje na osnovu dva principa. Prvi je princip nesmetana eksploatacija mora da bude obezbeđena, a drugi je kontrola tog transporta. Upravo kontrola se ovde daleko bezbednije obezbeđuje kada gasovod ide preko Srbije, kada neće zavisiti od drugih zemalja, koje možda u nekom trenutku i neće biti prijateljski naklonjene prema Rusiji. E sad, mi smo ovde od naših tzv. mondijalista i ljubitelja atlantskih integracija građanske provenijencije čuli masu kritika zašto ne treba prihvatiti ovaj sporazum. Tu je pričano sve i svašta, pa smo čuli, je l' tako, smetao im je procenat 51, svima sveta 51%. Dame i gospodo, hajde da pogledamo kako to izgleda u okruženju. Vi znate za INU, naftna industrija Hrvatske ima tu firmu koja je moćna. Kako izgleda vlasništvo u INI. Danas u toj INI 44,83 akcija poseduje država. Ponavljam, 44,83. Da čitate redovno štampu vi iz građanske provenijencije, koji nama spočitavate često i primitivizam, u jučerašnjim novinama, doduše hrvatskim, vi biste videli da je MOL ponudio da otkupi akcije u vrednosti od 30%. MOL u ovom trenutku poseduje 25% akcija i želi da otkupi još 30%. Šta ih motiviše? Šta kažu zbog čega žele da budu tako veliki većinski vlasnik? ''Povećavanjem svog vlasništva u INI, MOL će biti u stanju da preuzme aktivniju ulogu u razvoju INE, fokusirajući se na rast, učinkovitost i poslovnu izvrsnost'', navode u MOL-u i dodaju da će nastaviti modernizaciju rafinerije INA i projekte istraživanja u proizvodnji nafte i gasa. Niko neće da ulaže ozbiljno i da razvija nešto ozbiljno ukoliko nije većinski vlasnik, i to je potpuno jasno i to ekonomisti znaju. Međutim, jasno je to verovatno i za decu. Bilo je pričano o Severnom toku. Rekao je tu neko, objašnjavao je gospodin Popović šta je Severni tok. Severni tok je podvodni gasovod koji ide ispod Baltičkog mora od Rusije ka Nemačkoj. Molim vas, ako gledate kako izgleda struktura i koliko ko ulaže u preduzeće koje se zove Norstrim a.g, Gasprom ulaže 51% vrednosti, nemački Bas 20%, Eon 20% i postoji još jedna holandska firma Gasuni 9%. Šta vama smeta evropejci 51%, kad jedna Nemačka, jedna moćna zemlja, u izgradnji gasovoda pristaje na 51 da da Gaspromu, a zadovoljava se svojim učešćem nemačkim od 40%? To su činjenice. Mene čudi da ovlašćeni predstavnici Vlade neće, bojim se da se i oni stide da iznose ovakve podatke. Ekonomisti bi morali znati za ovo, a ljudi koji prate običnu dnevnu štampu, ne žutu štampu, takođe mogu sa ovim da se upoznaju, kao što sam se i ja upoznao. E sad, ima jedna interesantna stvar, mnogo je govoreno ovde, i ono što je najcrnje, neistina o projektu Nabuko, o gasovodu Nabuko. Mi smo potpisali, molim vas, pre dva dana da ste čitali "Politiku" vi bi pročitali, projekat gasovoda Nabuko sinoć je dobio šestog partnera, pošto se konzorcijumu energetskih koncerna, iz Austrije OMV, Rumunije Transgas, Mađarske MOL, Bugarske Bulgargas i Turske Botas, priključio i nemački PWE. Molim vas, ko je ovde potpisao bilo šta? Neću vam kazati gde, ministar austrijski bio domaćin, gde se potpisivalo uz prisustvo ministara ovih zemalja, oni su potpisali ovde. Ovde nema nas potpisnika. Ako neko pogleda trasu vidi da ovde nema nigde puta za Srbiju. Ako pogleda i malo dalje, ako hoće da bude ljubitelj istine, a ne ljubitelj poluistina i kvalifikovanih namernih laži, onda će videti da ako ovaj gasovod bude zaživeo, on treba da obezbedi u prvom kraku 31 milijardu kubnih godišnje, a ta je kubikaža potpuno raspodeljena na zemlje kroz koje prolazi ovaj gasovod. Tu nema prostora jednostavno za nas. Zašto nas neko zamajava da smo mi potpisnici ovoga i da mi imamo ovde nešto da očekujemo? Ali, ima jedna druga izjava, šef rumunskog Rom petrola, Dinu Petriciju, rekao je ranije da je Južni tok smrtni udarac projektu Nabuko. I oni koji danas zdušno ovde osporavaju Južni tok, pozivajući se na procente, pozivajući se na nisku cenu koja je dobijena, upravo su drugovi i drugari iz ove priče, oni brane interese Nabukoa, oni brane interese OMV-a. Koliko pumpi OMV-a vi imate po Srbiji? To su isti oni koji ispričaju pa pobegnu, ispričaju gomilu neistina. Ovo je istina. Meni je žao što nisu ovde, pa da kažu da ovo nije istina, a da oni govore istinu. Ono što bih bio slobodan samo da na samom kraju kažem, s kim smo mi to potpisali taj gasni sporazum? Ko je ta firma kojom su sad ovde mnogi pokušavali da nas plaše da ćemo biti pojedeni i da ćemo biti iskorišćeni? U kojim to mi vremenima živimo? Mislim da treba kazati da kompanija s kojom ćemo mi potpisati ovaj ugovor i te kako je već pružila pipke i na američko i na afričko tržište. Nigerija je ponudila da gradi transsaharski gasovod i naftovod, koji će da vodi do Alžira, pa do EU, i da kompletna proizvodnja nafte i gasa bude predata Rusima. Gadafi je pristao da proda gas i naftu kompletno Rusiji, a pregovori su u toku sa Iranom. Iran želi da, zbog krizne situacije u regionu i pretnji vojnom intervencijom, takođe svoje izvore da na eksploataciju Rusima. Ovo je firma Gasprom, koja je u prošloj godini imala 91 milijardu dolara profita, gospodo. To je firma koja ima 432.000 zaposlenih, a koja je stavila sebi u zadatak, sada je na trećem mestu, da 2014. godine pređe po vrednosti Ekson. To je firma s kojom mi treba da stupimo u poslovne odnose i to je firma sa kojom nam se preti. Ta firma u naredne dve godine trostruko će više ulagati sredstava u investicione projekte i razvoj. Od 14 milijardi dolara prošle godine, idu na 45 milijardi u narednom vremenskom periodu. Gospodo, ono što je nama ovde osporavano i što su se neki upecali, pa izlazili da tobože polemišu, nije spojivo sa elementarnom logikom ni sa poštenjem. Gospoda koja su na ovako sraman način osporavali jedan dobar i za jednu malu zemlju krajnje dobar sporazum, koji će nam obezbediti energetsku sigurnost, a da ne govorim i o drugim benefitima, mnogi su govorili o njima, šta bi bilo - ajde mi ti to ne potpišemo. Šta je perspektiva da mi to ne potpišemo? Pazite, Gasprom danas dnevne isporuke gasa i nafte ima već od Saudijske Arabije. Nalazišta oko kojih se sporimo, koja su i nova, neću o njima govoriti, rezerve koje poseduju oni su nesporne. Mi imamo ovakav kakav imamo NIS, devastiran posle bombardovanja, morali bismo da nabavljamo sirovinu iz druge ili treće ruke, a sad ćemo imati sirovinu iz prve ruke nabavljenu i imaćemo sigurno i prateću industriju koja će moći sve to da prati. Šta je žalosno? Žalosno je što smo ovoliko čekali, što gubimo vreme kao da živimo u izobilju, umesto da smo odavno ovo potpisali i da krenu projekti i istraživanja. Da, bilo je i to, socijalni program. Pazite, LDP se brine za socijalni program, gospodin Čeda koga nekoliko džipova svaki dan vozi i par telohranitelja. Ono što se zna, ne znam, tu su predstavnici Vlade, trebalo bi oni da kažu. Pregovori se vode i koliko znam, Rusi su kazali - mi se zalažemo za prekvalifikaciju, da na taj način rešimo prvenstveno probleme viška radne snage. Kao da je došao Rus ovde da nas očerupa i ništa drugo. Moji partijski drugovi i kolege će sigurno govoriti na sličan način o ovome, a mi pozdravljamo prihvatanje ovog sporazuma, a onima koji neće, uz onu argumentaciju koju su dali, građani će lako moći da nađu mesto. Pazite, Čeda Jovanović kaže, prvo su državni, pa onda nacionalni interesi, on koji kaže da Kosovo nije u Srbiji. Pa, ne možete to farisejstvo i te akrobatike da izvodite ovde. Budite dosledni, bar kada izlazite za skupštinsku govornicu. Prema tome, srpski radikali glasaju svim srcem za ovaj predlog sporazuma. Zameramo samo možda zašto nije bio ovde u prilogu i ovaj memorandum, protokol. Trebalo je i on da bude deo materijala kad je već u Moskvi potpisan, a potpisali su ga znamo ko, nije opozicija nego pozicija, na čelu sa predsednikom ove države. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima Aleksandar Jugović.
Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, neću dugo govoriti, obaveza mi je da u ime SPO kažem nekoliko reči zbog čega ćemo podržati ovaj sporazum. Ovaj sporazum, pored toga što verujemo ovoj vladi i što učestvujemo u ovoj vladi, ne mora se samo gledati sa ekonomskog aspekta, koji je svakako zadovoljavajući, već se može gledati i sa nekog drugog, političkog, globalnijeg aspekta. Ovih dana su veoma važne odluke na ovom parlamentu i kada govorim o drugoj tački dnevnog reda ne mogu a da se ne osvrnem i na prvu, na ratifikaciju Sporazuma o stabilizaciji i pridržavanju sa Evropskom unijom. Nama su uvek vekovni saveznici bili zemlje zapada i smatrali smo da su integrativni procesi Srbije jedino mogući u Evropsku uniju, ali nikada nismo zaboravili da nam je tradicionalno, kulturno, istorijski i po poreklu najbliža Rusija. Srbija je most između Evrope i Azije, Srbija je most između Jadrana i Dunava, između Balkana i Rusije i kao takva uvek se nalazila na jednom geopolitičkom putu koji joj je donosio razaranja u prošlosti i nevolje. Mislim da ovog puta, time što je stvorena jedna evropska zajednica, Srbija je u mogućnosti da iskoristi to svoje mesto na mapi Evrope i da na taj način osigura državnu perspektivu i ojača državu u svakom pogledu. Uticaj Rusije u poslednje vreme je sve jači. SAD gube svoj politički uticaj u smislu da i Rusija postaje supersila, a ujedno znamo da je Rusija i prvi partner Evropske unije. Svako rusko ulaganje u Srbiju znači jedan vid sigurnosti i jedan vid stabilnosti za našu zemlju. Ali, ono što bih pre svega želeo da kažem, mi kao ozbiljna država moramo poštovati odluke koje smo doneli, pa se sećamo da su sadašnji šef države i bivši premijer prihvatili gasni sporazum sa Rusijom, a samim tim i preuzeli obavezu države kao države i mislim da nijedna ozbiljna država ne može revidirati, poništavati, ne može na bilo koji način ugroziti ono svoje obećanje koje je potvrđeno njihovim odlaskom u Moskvu. Pored toga, želeo bih da podsetim koliko znači obaveza države jednom činjenicom da je Kraljevina Srbija u Prvom svetskom ratu ispoštovala svoje finansijske obaveze sa Nemačkom, iako je u tom momentu sa njom bila u ratu.
Najpre gospodin Veroljub Arsić.
Dame i gospodo narodni poslanici, evo da kažemo da ova diskusija oko energetskog sporazuma polako ulazi u završnicu. I u toku današnjeg dana naslušao sam se svakojakih, u najmanju ruku, gluposti i to najčešće od stranaka koje su protiv energetskog sporazuma. Tako da je čak i bivši ministar u Vladi Republike Srbije, Vladan Batić pitao zašto je gas jeftiniji u Bugarskoj i u Mađarskoj. Pa, zato što već imaju gasovod. Nemaju provizija. Imaju rentu. To gospodin bivši ministar zna ali se očigledno pravi da ne zna. Dalje, da li je to krak gasovoda ili magistralni gasovod? Onda se setio gospodin Čedomir Jovanović da pročita član 1. Sporazuma, gde baš piše da je gasovod, i to magistralni, gde je definisano kako će i ko će da odredi kako gas ulazi u državu i na kom mestu će izaći iz Republike Srbije, da li je to međunarodni ili nije. Da raščistimo, gospodo, Srbija svakako jeste u neku ruku interesantno tržište, ali ne za ovako velike investicije, osim ako još neko ne treba da eksploatiše ovaj gasovod, odnosno da kupuje gas iz tog gasovoda, tako da su sva pitanja da li je to krak, da li se završava samo u Srbiji ili eventualno u Republici Srpskoj suvišna sa aspekta ekonomske tačke gledišta. Znači, ko god da investira ovoliki novac gledaće da mu se višestruko vrati, a da tržište bude što je god moguće više pokriveno. Čak je primedba bila na kom je jeziku važniji prevod. Razumeo bih da se gospodin Čedomir Jovanović tu pobunio da je Sporazum pisan na srpskom i na engleskom, jer engleski prevod može da se tumači na desetak i više načina. Čak i oni sami tumače ugovore različito, takav im je jezik. Međutim, ovde je reč o dva slovenska jezika, jedan iz drugog nastaju. Čovek koji nikada nije učio ruski jezik razumeće 80 ili 90% ovog teksta koji je napisan na ruskom, zato što je slovenskog porekla sam jezik. Čak su išli dotle da su tražili da bude pisano na ćirilici, pa srpska verzija jeste napisana na ćirilici, ali najmanje što možemo da očekujemo od Rusa da ugovore pišu na latinici. Naravno da su napisali na svom pismu koje je slično našoj ćirilici. To je kada neko pokušava da pronađe neku manu nekom sporazumu i da ugrozi ono što je lako odbranjivo. Čak su išli dotle da nam pričaju o privatizaciji, zašto nije tender, zašto nije javna aukcija. Pa to je društvena imovina. Izađe isto gospodin narodni poslanik, ne zna da je NIS državno preduzeće, nije društvena nego državna imovina. Zna se da posebne odredbe zakona o privatizaciji regulišu način privatizacije državne imovine. Kažem, najlakše je kritikovati nešto čak i kada nemate nekih argumenata za to. Međutim, da pogledamo malo stvari realnije. Ovaj sporazum i njegove efekte možemo da podelimo u dva dela, na politički i ekonomski. Niko ne može da porekne da ovakav jedan sporazum ima svoju političku težinu. Na prvom mestu Srbija dobija jednog velikog partnera, partnera koji će imati interes kroz svoja ulaganja da brani i interese države u koju ulaže, konkretno interese države Srbije i svakako da jednog tako velikog partnera ne treba terati. Ne treba zaboraviti ni u tom čak političkom delu da to nije samo partner koji je veliki po teritoriji koju zauzima, po vojnoj sili koja stoji iza njega, već i onom ekonomskom pogledu, da je to sada u ovom trenutku jedna od zemalja koja ima najveću stopu razvoja, da je zemlja koja neprestano beleži rast svoje privredne proizvodnje i da svakako Srbija može nešto od svega toga da iskoristi u narednom periodu, ako se budemo pametno rukovodili načelima, na prvom mestu, zdrave logike, a kasnije državnog i nacionalnog interesa. Druga politička pogodnost jeste ta da nam olakšava poziciju u pregovorima kojima vi toliko težite kada je u pitanju EU. Imamo veću političku težinu, ozbiljniji smo partner u tim pregovorima, lakše ćemo da ostvarimo neke svoje nacionalne ciljeve, lakše ćemo da zaštitimo neke svoje interese u pregovorima sa EU ako iza sebe imamo jedan ovakav sporazum. Očigledno je da oni koji napadaju ovaj sporazum oko toga kako je vršena procena vrednosti NIS-a, da li je na ćirilici, na latinici, na ruskom, na srpskom jeziku, žele da Srbija uđe u EU ne na kolenima nego puzeći. Tako oni žele, tako oni to vide. To su oni politički delovi. Ekonomski deo, to možemo da podelimo na primarne posledice i sekundarne, i jedne i druge su dobre po Srbiju. Primarne, da kažemo da će Srbija da konačno postigne tu svoju energetsku stabilnost. Drugi deo se odnosi da će veliki deo investicija koje bude prolazile i efektive koje budu korišćene za izgradnju gasovoda da budu domaći radnici, domaća preduzeća, neka se neko ne zanosi da će neko za sve poslove da angažuje strane firme, skupo je dopremati radnike, mašine itd, jeftinije je graditi efektivama koje imate već na terenu. Tako da to nekima ne može da bude izgovor da to nigde ne piše. To su primarne. One sekundarne, da pogledamo to da Srbija u zadnjih skoro 30 godina nije napravila ni jedno jedino elektroenergetsko postrojenje. Neću da ulazim u to da li će da budu pravljene nekakve termoelektrane na gas u Novom Sadu ili na nekom drugom mestu, to ostavljam gospodinu Bajatoviću. Ali, jedna prosta logika, ako struju zamenimo gasom kao energentom, mnogo jeftinijim na prvom mestu energentom, štedećemo svoj elektroenergetski sistem, biće više električne energije za proizvodnju. Neko se ovde žalio da možemo da napravimo fabrike, ali nemamo struje da im damo. Ako počnemo da se grejemo na taj gas štedećemo ne samo struju, štedećemo i životnu okolinu, jer grejanjem na gas koristimo fosilno gorivo, ali sa najmanjem stepenom zagađenja čovekove okoline. Znači, štedećemo životnu okolinu, manje ćemo koristiti mazut, manje ćemo koristiti druga goriva koja zagađuju tu istu životnu okolinu. Takođe, štedećemo i struju, pa zašto da ne, da je više zimi ne uvozimo, a možda ako budemo pametno raspolagali resursima budemo u situaciji da izvozimo. To su oni efekti na koje se oslanja SRS i koji opredeljuju SRS da glasa za jedan ovakav sporazum, da se konačno u ovom delu Evrope, u ovom delu Balkana prekine dominacija jedne političke, ekonomske i vojne grupacije, da se konačno taj novi bipolarni svet ponovo uspostavlja i da mi iz toga izađemo i zaštitimo svoje nacionalne, državne, ekonomske i druge interese saradnjom i sa Istokom, i sa Zapadom. Da završim svoje izlaganje o ovoj tački dnevnog reda, samo bih hteo da podsetim ne samo na one istorijske, ali u novijoj prošlosti Ruska Federacija je svakako dala veliki doprinos u ovoj borbi da sačuvamo Kosovo i Metohiju, neki su rekli da će sačuvati. Mogu da kažem da su uradili sve da ga sačuvaju, možemo samo mi da ga izgubimo ako potpišemo i priznamo nezavisnost Kosova, još uvek je sve u našim rukama, a to baš zato što je Ruska Federacija najavila veto ukoliko pokuša neko da prizna Kosovo i Metohiju kao nezavisnu državu u Ujedinjenim nacijama.
Gospođa Vjerica Radeta, po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, poslanici poslaničke grupe SRS su aktivno učestvovali u raspravi o Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Ruske Federacije o saradnji u oblasti naftne i gasne privrede. Svi naši poslanici su iznosili, pre svega, naš iskonski i nepromenjen stav o neophodnosti saradnje sa Ruskom Federacijom u svakom pogledu i na svim poljima, pa i kada je u pitanju Predlog zakona o kojem se danas govorilo. Nismo potrošili sve vreme koje nam stoji na raspolaganju prema Poslovniku, ali zbog činjenice da u 20 časova ili minut-dva pre toga počinje prenos teniskog meča naše Jelene Janković, svesni da većina građana Srbije želi da prati taj meč, naravno i svi mi koji smo u ovoj sali, završavamo raspravu po ovoj tački dnevnog reda, a u nastavku se vidimo po sledećim tačkama. Hvala lepo.
Zahvaljujem. Gospodin Popović, izvolite.
DSS takođe neće iskoristiti svoje vrijeme do kraja, želeći da omogući svim gledaocima da prate teniski meč. Još jednom samo kratko želim da kažem da je ovo istorijski dan za Srbiju, obezbeđujemo našim budućim pokolenjima izvrsnu ekonomsku osnovu za budući razvoj. Ovo je najbolji ekonomski ugovor koji je Republika Srbija potpisala u poslednjih 40 godina i siguran sam da ćemo ovim privući direktne strane investicije, postati najpoželjniji partner i Rusiji, i EU i SAD, praktično celom svetu, nadam se i Kini, i siguran sam da ovim stvaramo izvanrednu infrastrukturu, i naftnu i gasnu, a NIS sa ulaskom u "Gasprom nafte" postaće najveća naftna kompanija u jugoistočnoj Evropi. Ovaj dan je zaista istorijski, ovaj ugovor je izvanredan ugovor za Republiku Srbiju i ovim obezbeđujemo odličnu ekonomsku budućnost za budući privredni razvoj Republike Srbije. Još jednom, svim poslanicima i građanima Republike Srbije želim da čestitam na budućoj ratifikaciji ovog ugovora. Zahvaljujem.
Gospodin Branko Ružić. Izvolite.
Poštovana predsednice, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, na ovoj liniji koju je iznela koleginica Vjerica Radeta, preostalo vreme za govornike poslaničke grupe SPS-JS nećemo koristiti, s obzirom da smo, i naš ovlašćeni predstavnik Dušan Bajatović i svi mi izneli sasvim dovoljnu argumentaciju i ukazali na sve prednosti ovog sporazuma za koji će poslanička grupa SPS-JS glasati. Zahvaljujem.
Da li još neko želi da iskoristi svoje pravo iz člana 93. Poslovnika, a da ga nije iskoristio u pogledu vremena? Pre nego što zaključimo jedinstveni pretres o Predlogu zakona, da li predstavnici predlagača, mr Božidar Đelić, potpredsednik Vlade i ministar za nauku i tehnološki razvoj, i prof. dr Petar Škundrić, ministar rudarstva i energetike, žele reč? Gospodin Škundrić, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, zaista mislim da je ovo jedan od najznačajnijih dana u istoriji političkog i parlamentarnog života Republike Srbije. Postignut je visok konsenzus, visoka saglasnost o jednom od najvažnijih projekata koji se nalazi pred Srbijom. Reč je o strateški i razvojno najznačajnijem projektu ne samo u energetici, nego uopšte u celokupnoj privredi i ekonomiji Republike Srbije. Pred Vladu Srbije stavlja se ozbiljan zadatak da efikasno pristupi ugovaranju ovih poslova koji proističu iz Sporazuma i cenićemo sve primedbe i predloge koje su narodni poslanici u ovoj raspravi dali. Želim najiskrenije da vam se zahvalim na konstruktivnom pristupu i doprinosu koji ste dali u postizanju dogovora da se ovaj sporazum ratifikuje. Hvala vam.
Zahvaljujem. Gospodin potpredsednik Đelić želi da se obrati. Izvolite.
Hvala. Ne želim da obrazlažem i da dam odgovore na sva pitanja. U svakom slučaju, kao što je predviđeno ovim sporazumom i onim protokolom koji se tiče NIS-a i za sve poslanike i građane Republike Srbije on se, od momenta njegovog potpisivanja u januaru ove godine, nalazi na sajtu Vlade Republike Srbije, tako da je dostupan svima. Jedan broj odgovora na pitanja koja su danas postavljena se tamo nalazi. Da li je moguće zamisliti još bolji sporazum? Jeste, moguće je. Da li su ovi pregovori bili teški? Jesu, bili su teški. Da li bi bilo lakše da se dogovorimo da se ne radi o najvećoj gasnoj kompaniji u svetu? Bilo bi. Da li bi bilo lakše da se dogovorimo oko naftnog dela da se ne radi o trećoj najvećoj kompaniji u domenu nafte, koja će se i te kako razvijati, koja ima neko od najvećih nalazišta nafte u svetu? Bilo bi. Da li bi bilo lakše, kao što je pokazala prethodna tačka dnevnog reda, da potpišemo još bolji trgovinski sporazum sa jednom manjom tvorevinom i ekonomijom od EU? Naravno da bi, ali onda ne bismo imali tržište od pola milijarde potrošača, kao što ovde ne bi mogli da napravimo i da sklopimo sporazum sa najvećom kompanijom u domenu gasne industrije, ne bi mogli da sklopimo sporazum sa trećom najvećom naftnom kompanijom u svetu, ne bi bili ravnopravna učesnica sa Italijanima, Mađarima, Bugarima i svim onima koji su već u EU, to je više puta naznačeno u diskusiji, u onome što će biti jedna od najvećih energetskih i infrastrukturnih projekata u Evropi u sledećoj deceniji. Ničega nema za džabe, nema ni ljubavi, ni mržnje u međudržavnim odnosima. Postoje goli interesi, ali ti interesi u ovom slučaju su i te kako ispunjeni i sa strane Republike Srbije. Ovaj sporazum je u interesu Srbije i možemo uzeti delove i reći da je to manja kompanija, da nije to Rusija, da se ne radi o ovom velikom projektu, mogli bi i parcijalno ovde dobiti bolje uslove. Ovo što je dobijeno je mogućnost za našu zemlju da postane akter, posle toliko godina, to je rečeno više puta danas, za 30 godina u naše infrastrukture, najviše u onom delu koja je tradicionalna od Drugog svetskog rata bila jedna od velikih vrlina bivše Jugoslavije, a to je ulaganje u energetiku, toga nije bilo. Ona uredba koja je uvela monopol u preradi nafte je pomogla da NIS dođe u ovu situaciju koja je bila danas, ali to ne može unedogled. Kao što se otvaramo prema Evropi, moramo liberalizovati i tržište naftnih derivata, te nam je ostalo samo još dve godine da pripremimo naše rafinerije za tu veliku utakmicu. I moramo i u ovom slučaju, jer je energetika jedan sektor gde su investicije gabaritne i gde morate pripremati igru kao u šahu. Neki su povukli poteze pre nas, INA, MOL, OMV, mnogi drugi, određene investicije su odrađene, imamo isto i kupovinu sa strane firme, koja je veoma bliska "Gaspromu", vodeće rafinerije u Bosni i mi moramo u ovom momentu preseći. Ne govorim o tome - šta bi bilo kad bi bilo, kakav je idealni svet. Srbija je danas dobila 49% u ovim kompanijama. Tačno je da je Bugarska dobila 50% u gasovodu, ali isto tako je tačno da je Bugarska mesto odakle neizostavno ulazi gasovod, a posle toga on može ići prema Rumuniji, može ići prema Grčkoj i moguće je zamislite i druge trase. I Bugarska je istovremeno učesnica u drugom delu energetskog sporazuma za njih, koji se ne vidi ovde, oni grade dva puta po hiljadu megavata dve nuklearke sa Rusima u godinama koje dolaze. I Grčka istovremeno, o tome se nije pričalo, jeste, ima 50%, ali istovremeno se radi o velikom poslu u domenu vojne industrije koji Grčka ima sa Ruskom Federacijom i premijer Grčke je tri puta bio u Kremlju u poslednjih godinu dana. Toliko o tome da zamišljamo ono što bi bilo. Naravno da kada sagledamo situaciju moramo videti gde je naša zemlja, koje su njene mogućnosti i šta nam je činiti u ovom realnom momentu. U ovom realnom momentu ovaj sporazum je u interesu Srbije i sledeći koraci su i te kako važni, moramo razraditi situaciju oko HIP Petrohemije. Da, razgovara se i te kako oko socijalnog ugovora koji će pratiti ovaj sporazum. Naravno da moramo biti u stanju da izboksujemo i domaći tretman za energente koji dolaze na našu teritoriju i to znači da će biti jeftiniji. Rečju, imamo do kraja godine, ukoliko poštovani narodni poslanici ratifikujete ovaj sporazum, da utanačimo sve elemente i gasnog i naftnog aranžmana, a drugi elementi za našu privredu, za naše građane, o tome je već bilo puno reči. I zbog toga vas pozivam da ratifikujete ovaj sporazum. On vraća Srbiju u stratešku granu energetike na velika vrata.
Poštovani narodni poslanici, dozvolite da pre nego što zaključim jedinstveni pretres o Predlogu zakona, izrazim zahvalnost na izuzetno kvalitetnom učešću u raspravi svim poslanicima, predlagačima. Pošto smo obavili jedinstveni pretres, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučiti o Predlogu zakona u celini. Rad ćemo nastaviti u ponedeljak u 12,00 sati. Poželimo Jeleni uspeh. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad sednice Četvrtog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2008. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuju 124 narodna poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 109 narodnih poslanika, odnosno da je prisutno više od jedne trećine narodnih poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da je sprečen da sednici prisustvuje narodni poslanik Daniel Petrović. Obaveštavam vas da sam, na osnovu člana 88. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, pozvala Žarka Milićevića, savetnika ministra finansija, da prisustvuje ovoj sednici. Nastavljamo rad po dnevnom redu. Prelazimo na zajednički jedinstveni pretres 4 - 14. tačke dnevnog reda: – PREDLOZI ZAKONA O POTVRĐIVANjU SPORAZUMA O ZAJMOVIMA (REKONSTRUKCIJA SAOBRAĆAJA, ENERGETSKA EFIKASNOST, NAVODNjAVANjE I ODVODNjAVANjE, REFORMA POLjOPRIVREDE I DONACIJA ZA NjU, RAZVOJ BORA) I UGOVORA (SANACIJA MOSTA "GAZELA", REHABILITACIJA PUTEVA I MOSTOVA, KLINIČKI CENTRI) Saglasno odluci Narodne skupštine da se obavi zajednički jedinstveni pretres o predlozima zakona po tačkama 4 - 14. dnevnog reda, pre otvaranja zajedničkog jedinstvenog pretresa podsećam vas da, prema članu 149a stav 3, shodno članu 94. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova pojedinih poslaničkih grupa. Pošto ukupno vreme rasprave u načelu za poslaničke grupe iznosi pet časova, konstatujem da je vreme rasprave po poslaničkim grupama sledeće: poslanička grupa SRS – jedan sat, 33 minuta i 36 sekundi; poslanička grupa Za evropsku Srbiju – jedan sat, 33 minuta i 36 sekundi; poslanička grupa DSS - Vojislav Koštunica – 25 minuta i 12 sekundi; poslanička grupa G17 plus – 28 minuta i 48 sekundi; poslanička grupa SPS - JS – 18 minuta; poslanička grupa LDP – 15 minuta i 36 sekundi; poslanička grupa Nova Srbija – 10 minuta i 48 sekundi;Poslanička grupa manjina – osam minuta i 24 sekunde, i poslanička grupa PUPS – šest minuta. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč, sa redosledom narodnih poslanika. Obaveštavam vas da su poslaničke grupe ovlastile da ih predstavljaju: SPS - JS Milan Nikolić i gospođa Donka Banović – DSS - Vojislav Koštunica. Saglasno članu 149a stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram zajednički jedinstveni pretres o: - Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma o zajmu (''Dodatno finansiranje projekta rekonstrukcije saobraćaja'') između Republike Srbije i Međunarodne banke za obnovu i razvoj, - Predlogu zakona o potvrđivanju Ugovora o garancijiizmeđu Republike Srbije i Evropske investicione banke ''Sanacija mosta Gazela'', - Predlogu zakona o potvrđivanju Ugovora o garanciji između Republike Srbije i Evropske investicione banke Rehabilitacija puteva i mostova B-2, - Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma o finansiranju (''Dodatno finansiranje projekta energetske efikasnosti za Srbiju'') između Republike Srbije i Međunarodnog udruženja za razvoj, - Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma o zajmu (''Dodatno finansiranje projekta energetske efikasnosti za Srbiju'') između Republike Srbije i Međunarodne banke za obnovu i razvoj, - Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma o zajmu ("Dodatno finansiranje projekta rehabilitacije sistema za navodnjavanje i odvodnjavanje") između Republike Srbije i Međunarodne banke za obnovu i razvoj, - Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma o zajmu (''Projekat reforme poljoprivrede u tranziciji'') između Republike Srbije i Međunarodne banke za obnovu i razvoj, - Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma o donaciji iz Globalnog fonda za zaštitu životne sredine (''Projekat reforme poljoprivrede u tranziciji'') između Republike Srbije i Međunarodne banke za obnovu i razvoj, u svojstvu Agencije za implementaciju Globalnog fonda za zaštitu životne sredine, - Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma o finansiranju (Projekat ''Regionalni razvoj Bora'') između Republike Srbije i Međunarodnog udruženja za razvoj, - Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma o zajmu (Projekat ''Regionalni razvoj Bora'') između Republike Srbije i Međunarodne banke za obnovu i razvoj, - Predlogu zakona o potvrđivanju Finansijskog ugovora između Republike Srbije i Evropske investicione banke za Projekat Klinički centri/A. Da li predstavnici predlagača ... Po Poslovniku, izvolite, gospodin Aligrudić.