Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, dobar dan, nastavljamo rad Druge sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2005. godini. Obaveštavam vas da, prema službenoj evidenciji, današnjoj sednici prisustvuje 138 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja kvoruma za rad Narodne skupštine, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno dovoljno narodnih poslanika i da, prema tome, postoji kvorum za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da je sprečen da prisustvuje sednici narodni poslanik Vladan Vučićević i da će zakasniti narodni poslanik Živodarka Dacin. Prelazimo na 1. tačku dnevnog reda: – PRESTANAK DUŽNOSTI, RAZREŠENjE I IZBOR NOSILACA PRAVOSUDNIH FUNKCIJA (nastavak) Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? (Da.) Ovlašćeni predstavnik DS-a, narodni poslanik Boško Ristić, izvolite.
Poštovani predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani ministre, poštovani predstavnici pravosuđa u Srbiji, već tokom jučerašnjeg izlaganja i tokom diskusija u Odboru za pravosuđe Narodne skupštine iskazao sam i stav DS-a i svoj lični stav u vezi sa stanjem u kome se nalazi pravosuđe u Srbiji. Stav Demokratske stranke, a i velikog broja profesionalaca koji imaju kontakte sa pravosuđem, i posebno građana Srbije, dakle, jeste da stanje u pravosuđu nije dobro, što se ogleda, pre svega, u dugotrajnim procesima, u nemogućnosti da građani blagovremeno i u potpunosti zaštite svoja prava pred sudovima u Srbiji. Pre svega je primetna sporost u rešavanju određenih slučajeva, posebno se to vidi u dugotrajnim parnicama koje traju i duži niz godina; ljudi ne mogu da dođu do pravde, to stvara nervozu, troškove, stvara pravnu nesigurnost, a slabi su instrumenti da se to stanje u pravosuđu poboljša. Postoji veliki broj zahteva, inicijativa za razrešenje sudija koji svoj posao ne rade na pravi način, ne rade odgovorno, presude drže po fiokama po pola godine i po godinu dana, a neki i duže. Postoje primedbe da pojedine istrage u nekim sudovima traju i duže od godinu dana, da se u nekim istragama čeka na prevod i po godinu dana, a sa druge strane, da ta lica prema kojima se vodi postupak neopravdano dugo imaju status okrivljenih ili osumnjičenih lica. Sve to dovodi do pitanja pravne sigurnosti. Sa druge strane, takvo stanje u pravosuđu ostavlja mogućnost da se građani Srbije zbog neblagovremenosti završetka postupaka pred sudovima žale i Međunarodnom sudu pravde. To će sigurno za državu značiti štetu, a posebno će naneti štetu ugledu same Srbije u međunarodnoj zajednici zbog stanja u pravosuđu. Stanje u pravosuđu nije dobro i zbog negativne kadrovske selekcije. Ne postoji obuka sudija, mlade sudije nemaju svoje mentore, a to bi bila velika pomoć da uđu u posao sudije, kako bi vršili tu javnu funkciju na najodgovorniji i na najprofesionalniji način. Neka uporedna iskustva iz zemalja u okruženju ili zemalja gde se završava tranzicija pokazuju da treba nešto menjati u sistemu obrazovanja, pre svega, nosilaca funkcija u pravosuđu. Pravosuđe je još uvek puno onih koji su učestvovali u politički montiranim procesima. Puno je onih koji za klevete i za verbalne delikte daju zatvorske kazne, što je u suprotnosti sa standardima zemalja Evropske unije kojima težimo. Puno je onih koji su kažnjavali ljude samo zato što su se izjašnjavali kao simpatizeri četničkog pokreta, a sada imamo situaciju da smo izglasali jedan zakon o izjednačavanju učesnika u NOR-u, bez obzira na kojoj strani su se nalazili i bez obzira kojoj su političkoj grupaciji pripadali. Postavlja se pitanje da li istorijske okolnosti koje su sada nastale mogu da predstavljaju i nove činjenice za obnovu mnogih postupaka i za preispitivanje odgovornosti onih koji su sudili građanima Srbije samo zato što su bili simpatizeri četničkog pokreta. Da li takve sudije treba da napreduju, da budu nosioci pravosudnih funkcija i da upravljaju sudovima u Srbiji, sve su to pitanja. Primedba je da su sudovi neadekvatno opremljeni. Sudovi su bez adekvatne tehničke opremljenosti, zapisnici u sudovima se ne vode na adekvatan način, što predstavlja smetnju za sve učesnike u postupku da dokažu navode po kojima su se tokom postupka izjašnjavali. O svemu tome postoje preporuke stručnih organa i međunarodnih organizacija koje su se bavile stanjem u pravosuđu. Posebno je pitanje plata zaposlenih u pravosuđu, sudija i osoblja i onih koji rade po sudskim pisarnicama. Vi znate da je u toku jedan protest, juče je bio protest zaposlenih u pravosuđu. To stanje veoma dugo tinja. Veliki broj zaposlenih živi na minimumu, sa minimalnim platama, i primaju je iz dva dela, ne mogu da nahrane ni sebe ni svoju porodicu. Sa te strane, Demokratska stranka i ja podržavamo protest kojim se izražava nezadovoljstvo zaposlenih u pravosuđu i smatramo da ministar pravde, koji još uvek odlučuje o finansijama u srpskom pravosuđu, treba da sagleda poziciju i status sudija i svih ostalih zaposlenih u pravosuđu. Ne primenjuje se Zakon o sudijama, koji kaže da sudije treba da imaju istu platu kao i ministri u Vladi Srbije. Vlada i njeni ministri su sebi povećali platu, međutim nisu iznašli mogućnost da tu platu povećaju i nosiocima pravosudnih funkcija. Nema nezavisnog i samostalnog pravosuđa u Srbiji dokle god Vlada, kao izvršna vlast, upravlja novčanim sredstvima koja se odnose na srpsko pravosuđe. Zato se DS i ja lično zalažemo da se stvori i formira nezavisni sudski budžet, zajedno sa Skupštinom, koja treba da ima nezavisni budžet, kako se ne bi došlo do situacije da ministar finansija određuje plate zaposlenima u Skupštini i na taj način utiče na procese unutar same Skupštine. Oni koji su birani i postavljeni od Skupštine, dakle, ne mogu svojim statusom i potezima da utiču na najviši zakonodavni organ koji treba da odlučuje upravo o njihovom statusu. Tu nešto nije u redu. Dakle, mi se zalažemo za budžetiranje i u pravosuđu i u Skupštini. Sve dotle dok ministar pravde (ne govorim sada o ličnosti, ne mislim na gospodina Stojkovića, mislim na sistem, na sistemska rešenja) određuje sredstva ili utiče na formiranje iznosa sredstava koja će se trošiti za pravosuđe, pravosuđe će biti zavisno od izvršne vlasti. Sigurno će biti kontraargumenata da prethodne vlasti to nisu učinile, da prethodni ministar to nije uradio i da svi ministri pre njega to nisu učinili, ja ću se sa tim složiti, ali to ne opravdava nikoga od nas da održavamo status kvo, dakle bez promena. Mi smo dužni da vršimo reforme u pravosuđu i da stvorimo taj embrion koji će imati dovoljni reformski kapacitet da iznutra promeni pravosuđe. U tom smislu, smatram da je set zakona koji se odnosi na pravosuđe nedovoljno razrađen, da ima neadekvatnih rešenja, počev od toga kako se bira organ koji predstavlja najvišu sudsku vlast, a to je Visoki savet pravosuđa. Zalagao sam se, kada se donosio Zakon o Visokom savetu pravosuđa, da se članovi Visokog saveta pravosuđa biraju na neposrednim i tajnim izborima od strane svih nosilaca funkcija u pravosuđu. Dakle, da svi tužioci i sve sudije u Srbiji na neposrednim i tajnim izborima biraju svoju najvišu sudsku vlast. Tek tada bi ta vlast bila samostalna, imala bi garancije i legitimitet da postupa u ime pravosuđa. Međutim, sadašnji Visoki savet pravosuđa se sastoji i od postavljenih lica, imenovanih lica. To su lica u v.d. stanju, vršioci dužnosti predsednika Vrhovnog suda i vršilac dužnosti predsednika Okružnog suda u Novom Sadu. Smatram da lica koja su u v.d. stanju predstavljaju podlogu i instrument preko kojeg Ministarstvo pravde, pre svega ministar pravde, koji je takođe član Visokog saveta pravosuđa, po svojoj funkciji može da utiče na stanje u pravosuđu i na politizaciju stanja u pravosuđu. Da je ovo tačno i da je ovo istina govori ne samo to što imamo lica u v.d. stanju, već imamo i lica koja žele da napreduju a članovi su Visokog saveta pravosuđa, što je bilo isključeno u jednom od prethodnih zakona, a sada ta mogućnost postoji. Da pojasnim, sada zakon predviđa mogućnost da član Visokog saveta pravosuđa može da konkuriše i napreduje u službi, iako je član Visokog saveta pravosuđa. Ova situacija sigurno stvara odgovarajuću nestabilnost unutar samog Visokog saveta pravosuđa i smatram da je ovakvo zakonsko rešenje nedopustivo i da ga što hitnije treba menjati. (Predsednik: Da li koristite i drugih 10 minuta?) Da. S obzirom da te zakonske pretpostavke ukazuju da postoji mogućnost uticaja izvršne vlasti na pravosudnu vlast, a to dokazujemo načinom izbora kandidata za najviše pravosudne funkcije, gde su izabrani kandidati koji nisu najbolji. Ne postoji obrazloženje zbog čega su birani neki koji su duže studirali, imaju manji prosek ocena i slabije radne rezultate u odnosu na one koji su imali veoma urednu karijeru, koji su završili na vreme, koji imaju duži radni staž od staža studiranja, za razliku od onih koji su predloženi u većini slučajeva. Inače, ja se neću baviti imenima. Mene konkretna imena ne interesuju. Mene interesuje sistem, interesuje me princip i ja sam ovde da branim pravosuđe i da utičem, kao član jedne stranke koja u parlamentu ima odgovarajući uticaj na donošenje odluka, da se to stanje u pravosuđu promeni. Predloženi kandidati u najvećem broju slučajeva ne ispunjavaju uslove za napredovanje, odnosno za izbor. Mi smo o tome govorili detaljno, u vezi sa svakim imenom, na Odboru za pravosuđe. Smatram da nije korektno da baš ovde pominjem sva imena i da te ljude dezavuišem pred javnošću, da im umanjujem poziciju, autoritet, ukoliko budu izabrani, ali ću ukazivati na pojave. Još jedna od pojava na koju smo ukazali, to je da je ministar pravde svojim uticajem odredio način raspisivanja konkursa za izbor tužilaca i sudija u vojna odeljenja tužilaštava. Ovaj konkurs je raspisan protivno zakonu. Zakon ne predviđa raspisivanje konkursa za odeljenja sudova, odnosno tužilaštava. Šta se krije iza toga? Upravo se krije činjenica da ministar pravde želi da samo preuzimanjem reši to i nastavi život vojnih sudova i tužilaštava. Na konkurs koji je ovako raspisan javili su se samo vojni tužioci, odnosno sudije vojnih sudova. Naravno, naći će se tu poneki pojedinci, recimo pojedinac iz kompanije "Dunav", koji je radio na pravnim poslovima, a koji se bira za zamenika okružnog tužioca, i to u vojnom odeljenju, uz opravdanje da treba da postoje specijalizovana odeljenja pri tužilaštvima i sudovima koja će se baviti vojnim stvarima. Naravno, ovo je u suprotnosti sa Zakonom o preuzimanju nadležnosti od vojnih tužilaštava i sudova i prelasku nadležnosti na redovne sudove. Ovo se suprotstavlja civilnoj kontroli. Opet ćemo imati situaciju da će vojna lica ili bivša vojna lica, koja će sada samo skinuti uniformu i raditi u vojnim sudovima, vojnim tužilaštvima, vojnim odeljenjima, opet komunicirati isključivo sa vojskom i na taj način će se civilna kontrola smanjiti. Kod načina izbora prekršen je zakon. Vojni tužioci i vojne sudije nisu dobili mišljenje organa iz kojeg dolaze, što je obaveza za Visoki savet pravosuđa da se obrati institucijama iz kojih dolaze kandidati kako bi se pribavili rezultati dosadašnjeg rada i uporedili sa ličnim listom, radnim listom sudija i tužilaca iz redovnih sudova prilikom odlučivanja o njihovom prijemu. Ovo se nije dogodilo. Interesantno je da je oglas i konkurs za prijem tužilaca raspisan 3. januara, u vreme praznika. U "Službenom glasniku" izašao je 31. decembra, ali ona odrednica da se biraju sudije i tužioci za vojna odeljenja pokazuje da se restriktivno i diskriminatorski odnosilo prema licima koja dolaze iz civilnog pravosuđa i koja su želela na taj način putem konkursa da napreduju. Na to smo ukazali na Odboru za pravosuđe, ukazali smo na činjenicu da Visoki savet pravosuđa daje šture biografije za kandidate koje bira, ne daje obrazloženja zbog čega je biran jedan između 10, kada se vidi iz radnog lista da je taj gori ili da nije bolji od drugih. Sa druge strane, kada smo ukazali ministru i predstavniku Visokog saveta pravosuđa da za pojedine kandidate nije dat radni list, tako da ne možemo da utvrdimo njihove rezultate rada, rečeno nam je da je to službena tajna. Istovremeno smo za neke druge kandidate dobijali radni list i imali uvid u njihove rezultate rada, uz statistiku, i mogli smo da uporedimo kvalitet pojedinih kandidata na samom Odboru za pravosuđe. Govorio sam i o tome da sistem izbora nije dobar. Ako Ustav kaže da Skupština bira nosioce pravosudnih funkcija, to znači da mora da ima mogućnost izbora između najmanje dva kandidata. Nije moguće i nije dobro da se ovaj parlament izjašnjava o kandidatima, a ima samo jednog kandidata. Ovaj parlament ima mogućnost da ne izabere ponuđenog kandidata, ali to nije izbor. To je neka vrsta naknadne saglasnosti ili usklađivanje saglasnosti za izbor koji je izvršio neko drugi. Naravno, zalažem se za to da Visoki savet pravosuđa bude potpuno samostalan i nezavisan i da u svom sastavu ima najveći broj sudija, tako da se ostvari princip, usvojen u savremenim demokratijama, da sudije i tužioci biraju svoje kolege, a da politika nema direktni uticaj na konkretna kadrovska rešenja, već da ima uticaj samo na sistem koji može da gradi putem donošenja ili izmene zakona koji predstavljaju podlogu tog sistema. Ono što se desilo, a na šta smo ukazali na Odboru za pravosuđe, jeste i činjenica da su pojedini kandidati diskriminisani na taj način što njihova molba nije došla do Visokog saveta pravosuđa. Naravno, to nije bio veliki slučaj i ja sam ukazao na jedan konkretan slučaj. Predsednica Opštinskog suda u Nišu, koja je konkurisala za predsednika Okružnog suda u Nišu, nije imala mogućnost da se njena molba adekvatno sagleda pred Visokim savetom pravosuđa. Zašto? Zato što je njena molba sklonjena i tek na intervenciju nje same pred Visokim savetom pravosuđa njeno ime se našlo tog dana na izboru, međutim, njena biografija, njeni rezultati rada nisu bili tu. Dokaz za ovo je i činjenica da vi u svojim materijalima niste dobili materijal koji bi pratio ime i prezime predsednice Opštinskog suda u Nišu Ljiljane Mišović, da bude, kao i ostali kandidati, uvršćena sa svojim rezultatima rada i da ima ravnopravan tretman prilikom izbora. Na to sam ukazao još pre više od mesec dana, tako da je Visoki savet pravosuđa nakon toga imao sednice, ali ovaj nedostatak nije otklonio. Zato sam ukazao na to da postoje nedostaci u izboru kandidata, ali isto tako i u komuniciranju između sve tri grane vlasti. Da bi se pravosudni sistem izgradio na demokratskim principima nužno je da sve tri vlasti komuniciraju: zakonodavna, izvršna i sudska vlast. Do toga nije došlo, ova komunikacija je izostala. Zato su nam i loša rešenja. Nažalost, dobili smo informaciju od strane v.d. predsednika Vrhovnog suda da se on obratio Odboru za pravosuđe Skupštine, gde je tražio sastanke gde bi se utvrdio plan rada Visokog saveta pravosuđa, utvrdila bi se komunikacija između Odbora za pravosuđe i Visokog saveta pravosuđa. Međutim, on nije pozvan i takva sednica nije zakazana. Moram da ukažem i na loš odnos našeg izabranog predstavnika u Visokom savetu pravosuđa, to je profesor Tomić, koji nijedanput nije imao komunikaciju sa parlamentom, odnosno sa nadležnim Odborom za pravosuđe, što smatram grubom povredom u komunikaciji, koja može sadržinski da utiče na kvalitet izbora nosilaca pravosudnih funkcija. Na to sam ukazao na Odboru i tražio sam da se gospodin Tomić pozove na Odbor za pravosuđe i da čuje svu argumentaciju koju članovi Odbora i poslanici iznose u vezi sa stanjem u pravosuđu, ali i u vezi sa primedbama oko izbora pojedinih kandidata. Naravno, tu je više stranaka, tu je više zainteresovanih lica. Gospodin Tomić je autonoman u predstavljanju Skupštine u Visokom savetu pravosuđa, ali je dužan da čuje njeno mišljenje. Meni nije jasno kako gospodin Tomić, kao predstavnik Skupštine u Visokom savetu pravosuđa, predstavlja naše interese i ono što treba da čini sublimaciju svih naših stavova pred Visokim savetom pravosuđa. Zato sam predložio da se on pozove. Ukoliko se on ne odaziva pozivima, onda je na njemu odgovornost, ali ukoliko se ne poziva, onda je odgovornost na predsedniku Odbora za pravosuđe zašto ga ne poziva. Nadam se da će se ovaj nedostatak u budućnosti otkloniti. Ukoliko se gospodin Tomić i dalje ne odaziva i ne komunicira sa Skupštinom, biću slobodan da predložim i njegovo razrešenje i da iniciramo izbor novog predstavnika Skupštine u VSP. (Predsednik: Vreme.) Završiću sada. Želim da kažem da je i predloženi kandidat za predsednika Vrhovnog suda Srbije izabran u postupku koji ostavlja sumnju, pre svega zbog toga što je na samoj sednici Visokog saveta pravosuđa, kada je vršen izbor, promenjen Poslovnik bez prethodne najave. Takođe, smatram da je kandidat za predsednika suda, što je činjenica, predložen od ministra pravde, što predstavlja jedno stranačko zaokruživanje stanja u pravosuđu i stranački uticaj na pravosuđe. (Predsednik: Vreme.) Sada ću završiti. Moram da podsetim javnost da, na predlog MUP-a, koji drži jedna stranka, čiji je takođe i ministar, na predlog BIA-e, čiji je direktor takođe predstavnik jedne stranke, predsednik Vrhovnog suda određuje prisluškivanje političkih i državnih neprijatelja, kada se to ostvari kao sumnja. To stvara veliku mogućnost za zloupotrebe. (Predsednik: Gospodine Ristiću, tri puta sam vas upozorio, tri puta ste javno obećali da završavate. Već dva minuta je isteklo vreme za vaše obraćanje. Molim vas, završite.) Da završim misao. Dakle, smisao sudske kontrole prisluškivanja jeste u tome da se te stvari razdvoje. Sada imamo veoma zaokruženu partijsku strukturu koja će kontrolisati čitav taj mehanizam. Ne kažem da će biti zloupotreba, ali mislim da taj mehanizam treba da se otvori više prema javnosti i da postoji jači i snažniji demokratski mehanizam kontrole koji bi zloupotrebe sprečio.
Reč ima ministar Stojković. Da slučajno javnost ne bi bila uznemirena, reč je o lapsusu. Naravno da nikakva sekta nije preuzela državu i nikakav 3. januar nije praznik. Dakle, 3. januar je prvi radni dan, kada se objavljuje sve što je pripremljeno za objavljivanje uoči Nove godine. Izvolite.
Biću kratak, da vam ne oduzimam mnogo vremena. Ovde je iznet niz neistina, pa čisto radi informisanja. Jedna od stvari iz izlaganja gospodina Ristića sa kojom bih se odmah složio jeste da je urađena negativna selekcija kadrova u pravosuđu, da su oni nestručni i neažurni. Jedino moramo da se složimo oko toga da su oni prethodni izbori bili pod vama, ne pod ovom vladom. Mi ćemo na ovaj način to pitanje da rešimo. Što se tiče predloga sindikata, reč je o jednoj ženi. Ko sa njom manipuliše, neću se upuštati. Nisam dobio nijedan podatak od predsednika sudova da je bilo ikakvih štrajkova, a iz zatvora, budite sigurni, ne. Pre sedam dana gospodin Smiljanić je bio kod mene, dogovorili smo se da dođu na razgovore i da mi dogovorimo sve one bitne stvari sa predstavnicima sindikata. Prema tome, zašto novine ne žele da prenesu ovaj moj demanti, nije mi jasno, ali neću se u to upuštati. Što se tiče samog budžeta, Zakon o budžetu je odredila ona prethodna vlada na ovaj način. Gospodin Đelić je odredio taj zakon i u članu 10. je predviđeno da kontrolu zakonitosti i izvršenje budžeta vrši ministarstvo, kao državni organ. Znači, nije određivalo budžet. Sudski budžet se određuje Zakonom o budžetu. Kada se donese budžet, odrede se i sredstva za sudove. Formalno, samo pratim zakonitost izvršenja. Mogu da vam kažem da je to jako teško. Neko troši i radi šta hoće, a ja treba da pratim da li je to zakonito, a ne znam šta rade. Tek kad odu inspekcije, onda utvrdimo, odmah da vam kažem, kao u Nišu, da je npr. potrošeno 73% na redovne troškove i više para nema, ali zato 1.428% na troškove putovanja. To su druge priče, ali vam kažem o težini moje situacije. Budite sigurni da ću biti i te kako spreman da podržim svaku ideju da se dobije nezavisan sudski budžet, a onda ćete videti da li mogu posle šest ili sedam meseci sa ovakvim ponašanjem da isplate plate. Inače, što se tiče one druge stavke, indirektni i direktni korisnici, članom 2. Zakona o budžetskom sistemu određeno je ko su indirektni i direktni korisnici. Ne određujem ja, nemam mogućnosti. Što se tiče pitanja Saveta, da li se on dobro bira ili ne, zaista se neću upuštati u to, pri činjenici da je i Ustavni sud, posle dužeg vremena, prošle godine doneo odluku da je reč o organu koji se bazira na Ustavu, s obzirom da većinu u tom organu imaju sudije. Što se tiče samog poboljšanja rada, mogu da vam kažem da poslednji podaci koje dobijam pokazuju da je ažurnost nešto poboljšana. Znači, čak i sa ovako teškom situacijom se poboljšava ažurnost, jer sudovi počinju da rade. Da li je moja kontrola po pravu nadzora, onog upravnog, dobra ili ne – siguran sam da ona daje rezultate i sudovi su nešto krenuli. Sada kada izaberemo, popunimo upražnjena mesta, eventualno ne budu izabrani oni, kako vi kažete, nestručni i nesposobni itd., možda ćemo onda postići daleko bolje rezultate, baš u interesu ovog naroda. Što se tiče ove vaše tvrdnje da nije bilo na Savetu raspravljanja o gospođi Mišović, poneo sam primerak zapisnika. Najveći deo tog Saveta je baš išao na raspravljanje o tome. Mogu da vam dam da pogledate, pa da vidite o čemu se radi. Molim vas, nemojte iznositi netačnost da sam ja predložio bilo kog kandidata. Konkurs je raspisan i kandidati su se javili po konkursu. Niti mogu da predložim, niti hoću. Mogu da iznesem svoje mišljenje na Savetu, kao jedan od 11, ali da predložim nekoga ne mogu. Znate, konkurs je i ljudi se javljaju po tom konkursu. Što se tiče vojnih sudova, ovde sede oba v.d. predsednika, pa mogu da vam kažu da skoro nisam učestvovao u tome kako da organizujemo da se izvrši prenošenje nadležnosti, jer smo bili u velikom cajtnotu, s obzirom da je Skupština Srbije i Crne Gore neblagovremeno donela onaj zakon i mi smo imali dvadesetak dana da se to uradi. Čak se i njima zahvaljujem što je zaista konkretnim radom postignuto da ne ostanemo bez tih sudova, sada kao organa civilnih sudova. Konkurs je takođe raspisan i raspisuju ga saveti za tužilaštva i sudove i predsednici saveta. Nemojte prebacivati bilo šta meni. To je ono što želim da kažem. Odmah ću se složiti sa vama da nama nikako ne odgovara v.d. stanje i mislim da hitno treba da izvršimo izbore. Ovde su bili predlozi još od novembra meseca. Zašto je skidano u ovoj skupštini, nemojte mene pitati. Samo se nadam da ćemo, ako se svi slažemo da treba da poboljšamo stanje, izvršiti izbor, da i sudovi i tužilaštva počnu bolje da rade.
Replika, narodni poslanik Boško Ristić. Dok dolazite, samo da obavestim poslanike, na galeriji su studenti Pravnog fakulteta i mi ih pozdravljamo. Izvolite, gospodine Ristiću.
Moram oko nekoliko stvari da izrazim neslaganje sa ministrom, a pre svega da će se ovim izborom popraviti stanje u pravosuđu. Na osnovu rezultata dosadašnjeg rada pojedinih kandidata, čiji je procenat ukinutih presuda 52% kod pojedinaca (a ukoliko je potrebno, daću to iz materijala koji su poslanici dobili), takvim izborom i takvim predloženim kandidatima neće se popraviti stanje u pravosuđu. Dakle, prilikom izbora svakog pojedinca mora da se vodi računa o njegovom dosadašnjem radu, a to je rezultat koji je prikazan u radnom listu. Zato je nužno da za svakog kandidata postoji radni list. Ministar u svom izlaganju nije demantovao da ne postoje radni listovi za sve kandidate. Zato su oni neravnopravni prilikom izbora. Druga stvar, advokatura ima svog predstavnika u Visokom savetu pravosuđa. U onim slučajevima gde je izvršna vlast bila zainteresovana za izbor pojedinih nosilaca pravosudnih funkcija te kandidature nisu išle na izjašnjenje advokatskim komorama. Nijedan kandidat za vojnog tužioca, odnosno vojno odeljenje tužilaštva i vojno odeljenje sudova nije išao na advokatske komore radi izjašnjenja. To je propust u proceduri i to je direktno kršenje zakona. Treća stvar, što se tiče gospođe Mišović tačno je da se njeno ime našlo na izboru tog dana na Visokom savetu pravosuđa, ali nije došao prateći materijal, nisu došli njeni rezultati rada i nije došla njena radna biografija koja je preporučuje za to mesto. To se vidi iz materijala koje poslanici imaju i koje su dobili od strane ove skupštine, a to je materijal koji je Visoki savet pravosuđa prosledio preko Skupštine poslanicima i o kome su oni raspravljali. Pozivam ovde sada predsedavajućeg Visokog saveta pravosuđa da kaže da li je to tačno ili nije, čisto zbog činjenica. Četvrta stvar, na sednici na kojoj se birao predsednik Vrhovnog suda je tog dana promenjen poslovnik o radu Visokog saveta pravosuđa, na predlog ministra. Ako je to nije tačno, neka me demantuje predsedavajući Visokog saveta pravosuđa. To su činjenice. Peta stvar, kaže ministar da je Visoki savet pravosuđa autonoman u raspisivanju oglasa. Onda pozivam v.d. državnog tužioca i v.d. predsednika Vrhovnog suda da kažu da li su oni samoinicijativno raspisali konkurs za vojna odeljenja tužilaštava i sudova ili je to bila sugestija od strane izvršne vlasti. Tek onda ćemo izaći iz ove zavrzlame. Ukoliko im je izvršna vlast to naložila, to je direktan uticaj na način izbora nosilaca javnih pravosudnih funkcija u vojnim odeljenjima tužilaštava i sudova. Ukoliko nije, onda je to prekoračenje ovlašćenja onih koji su raspisivali, a ukoliko su autonomno uradili. Hvala.
Hvala, gospodine Ristiću. Reč ima zamenik predsednika SPS narodni poslanik Žarko Obradović. Za sada se nijedan drugi predsednik, odnosno predstavnik poslaničke grupe nije prijavio za reč. Izvolite.
Gospodine predsedniče, gospodine ministre, gospodo članovi Visokog saveta pravosuđa, kolege narodni poslanici, danas na dnevnom redu Narodne skupštine Republike Srbije imamo jednu izuzetno važnu temu, a to je izbor čelnih ljudi u pravosuđu, izbor i imenovanja određenih sudija. Mislim da je to nešto što je za Srbiju jako važno, zato što to direktno utiče i na život građana Republike Srbije, na njihov osećaj postojanja pravde u Republici Srbiji, funkcionisanja pravne države i da li postoji sklad ili nesklad između prava i pravde. O pravosuđu se mnogo priča, a čini mi se da postoji opšti utisak da stanje u pravosuđu u Srbiji nije dobro. U ime poslaničke grupe SPS mogu izreći stav da mislimo da stanje u pravosuđu nije dobro. Mi smo potpuno ubeđeni u to i za to imamo neke dokaze, a neke od njih ću pomenuti u toku rasprave, ali vidi se da postoji nesklad između prava i pravde, da postoji podeljenost u odnosima prema ljudima koji su predmet rada pravosuđa; da se na ljude koji su pripadnici bivšeg DOS-a, DS-a ili članovi prethodne vlade gleda blagonaklono; da pravosuđe ama baš ništa ne preduzima, vezano za one radnje u koje su oni bili umešani, a u vezi sa političkim, društvenim, ekonomskim i ostalim skandalima koji su potresali Republiku Srbiju proteklih godina. Ako se slučajno protiv nekog i podnese prijava ili slično, to ostaje na dugom štapu i ne preduzimaju se istražne radnje i ne preduzima se ništa protiv njih. S druge strane, prema socijalistima koji su bili članovi državnih struktura ili ljudima imenovanim od strane socijalista preduzimaju se sve, ama baš sve radnje da se dokaže navodna krivica i da se oni izvedu na sud i, naravno, da im bude presuđeno. Zašto je to tako? Moram reći da osnovni razlog, po mišljenju SPS-a, za takvo stanje u pravosuđu i ponašanje pravosuđa prema ljudima leži pre svega u načinu izbora tih ljudi. Jer, ne treba zaboraviti, ovde se izbegava, kako kažu ljudi "ko đavo od kuge", ta tema kako su izabrani ljudi u pravosuđu Republike Srbije. Došao sam do jednog podatka na okruglom stolu koji se redovno organizuje u ovoj nazovidemokratskoj Srbiji između nevladinih organizacija. Ovo je dokument iz 2002. godine; predstavnik Ministarstva pravde tada je rekao, citiram: "Netreba izgubiti iz vida da je do sada promenjeno ukupno 150 predsednika sudova, od 165, i imenovano 166 novih sudija." Ovo je 2002. godina. Znači, 150 predsednika sudova od 165. Kako su ti predsednici sudova birani? Pošto je juče od strane predstavnika DS-a bilo priče o kriterijumu i o dužini studiranja i ostalom, iskoristiću svoje poslaničko pravo i činjenicu da sam bio i član Odbora za pravosuđe u prethodnom sazivu, pa sam bio direktno prisutan na sednici Odbora kada su predlagani kandidati za predsednike sudova i, bez uvrede, citiraću ovde nešto što sam na Skupštini Srbije 2001. godine rekao. Kako su predloženi kandidati za predsednike sudova i koje stručne kvalitete oni poseduju? Na Odboru za pravosuđe i upravu suština je bila da li su članice DOS-a ili većina njih saglasne o predlogu za izbor nosilaca pravosudnih funkcija ili eventualno da li lokalna vlast za to daje saglasnost. Suština je bila da DOS insistira na određenom predlogu. Niko nije pokušao, čast izuzecima, da kaže o kvalitetima predloženih kandidata, o njihovom radnom iskustvu, o broju rešenih i nerešenih slučajeva, o ugledu, moralnom i profesionalnom, koji oni uživaju ili bi trebalo da uživaju, o suštini; o tome niko nije govorio na Odboru za pravosuđe. Važno je samo bilo da li unutar DOS-a postoji saglasnost da kandidat može biti izabran za predsednika suda. O kakvim je kandidatima reč? Mnogi kandidati za predsednike sudova, a nabrojao sam preko 30, nisu, primera radi, bili iz suda za koji su predloženi. A, o stručnim kvalitetima govore podaci o proseku ocena i dužini studiranja. Primera radi, za predsednike sudova, a ovde smo juče čuli primedbe na neke kandidate za sudije, a govorim o predsednicima sudova koji su izabrani 2001. godine, predložili su kandidate čiji je prosek ocena bio: 6,71, 6,33, 6,68, 6,56, 6,16, a koji su pravni fakultet studirali osam, devet, deset i više godina. To su, drage moje kolege, bili kandidati za predsednike sudova koji su izabrani. O kakvom je haosu reč? Navešću samo dva podatka za predsednike sudova. Imam ovde celu dokumentaciju, a to sam dostavio Ministarstvu pravde, kada je Visoki savet pravosuđa tri puta menjao odluku za predsednika suda u Kovačici, pa je u zavrzlami koja je nastala u DOS-u, da li ovaj ili onaj, jer ni sami nisu znali šta je u pitanju, na Skupštini predsednik Narodne skupštine, a to je cela dokumentacija sa stenogramom sa ove skupštine, pročitao stav Visokog saveta pravosuđa koji nije bio predlog predsednika suda koji je kasnije došao i preuzeo vlast u Kovačici kao predsednik suda i određivao šta sud treba da radi i slično, potpuna dokumentacija. Ili, slučaj u Knjaževcu, a posle ćete videti zbog čega Knjaževac. Zato što je izabran čovek za predsednika suda, a nije izvršeno ništa u skladu sa Zakonom o sudijama koji predviđa način izbora sudija, on je izabran mimo odredaba zakona koje to regulišu, mimo konkursa, mimo pravilnika. Jednostavno, rečeno je - ti moraš da budeš i gotova priča. Knjaževac je poučan, zato što je taj sud kasnije (i to je slučaj koji pominjem kao primer rada DOS-ovskog pravosuđa) na zatvor od pet meseci osudio ženu, direktora jedne ustanove, zato što nije imala odgovarajuću odluku ustanove o kojoj je reč, a napravila je teško krivično delo zloupotrebe službenog položaja. Odvezla se službenim autom iz Knjaževca do Bara, što je težak, težak zločin, bez odgovarajuće odluke upravnog odbora; pored toga, tvrdi se da je ona dala sredstva,bez odgovarajuće odluke, omladinskoj zadruzi, što je, priznaćete, teško krivično delo i to sigurno treba da bude sankcionisano. Još jedan primer teškog krivičnog dela suda iz okoline Boljevca, primer čoveka koji je bio vaš kolega, narodni poslanik Svetozar Jovanović, koji ima 70 i nešto godina, koji je bio 13 godina direktor doma zdravlja, otac dva deteta, ima petoro unučadi. Sigurno je za to vreme primljeno mnogo radnika, ali eto, baš posle 5. oktobra našla se jedna osoba da kaže da je primio mito od 500 maraka i za to je osuđen na tri meseca zatvora. Ništa 13 godina pre, ništa broj ljudi pre, ništa iskazi svedoka da to nije tačno, ne. Ta osoba koja je dala, to je za sud bilo apsolutno merodavno. Čovek treba da ide u zatvor sa 70 i nešto godina. To su primeri kako pravosuđe radi. Kada je reč o tužilaštvu, da ga ne bismo zaboravili, tužilaštvo se potpuno uklapa u scenario DOS-a koji je pravljen, zbog načina rada. Ne treba nikada uopštavati i govoriti – svi, izvinjavam se ako ponekad kažem tužilaštvo ili pravosuđe, ali ne mislim na sve, jer je reč o ljudima koji su imenovani u vreme DOS-a, da bi sprovodili partijsku politiku DOS-a. Kada je reč o tome, moram da vam pomenem, vi svi znate da je u vreme "Sablje" ovde na nejavnoj sednici Narodne skupštine Republike Srbije promenjen zakon i Vladi je data mogućnost da imenuje zamenike tužilaca. Sada sami možete pomisliti koja je to supremacija izvršne vlasti nad pravosuđem kada se Vladi da mogućnost da imenuju zamenike tužilaca. Koristiću i preostalih 10 minuta. Znači, kada imamo dva pola, s jedne strane sudije, a rekao sam vam 150 predsednika sudova i sudija je imenovano po partijskom kriterijumu DOS-a, a s druge strane tužioce, zamenike tužilaca koje imenuje Vlada (i bez uvrede po bilo koga, i onoga prvog koga je predložila Vlada), onda imate zatvoreni sistem - kadija te tuži, kadija ti sudi. Čik da vidim da li će neki predmet biti rešen, a da DOS ili DS o tome ne daju saglasnost. Zbog toga je ovolika vika u novinama oko ovih promena koje slede u pravosuđu. Zašto? Zato što se plaše da ne izađu iz fioka, dobro čuvanih fioka, one krivične prijave koje su ljudi, verujući u pravo i pravdu, Srbiju, institucije, državu, podnosili i koje do sada nisu ugledale svetlo dana, zato što to nije bilo dobro za one na koje se odnosi, a i politički je ružilo one na koje se odnosilo. Ovde imam spisak Administrativnog odbora, spisak poslanika SPS-a protiv kojih je podneta krivična prijava. Mogu sa zadovoljstvom da kažem da je država uspela da stane za vrat poslaniku Hranetu Periću i da podigne optužnicu što je poklonio jedan šporet izbeglici sa Kosmeta. Zbog toga je protiv njega podneta krivična prijava zbog zloupotrebe službenog položaja. I to ne neki šporet, nego drveni šporet, i Hranislav Perić zbog toga sigurno treba da bude... Šporet na drva, u pravu ste. I Hranislav Perić zbog toga treba da bude optužen. Da ne pominjem primer poslanika protiv koga je podneta krivična prijava zbog nesprečavanja nereda na javnim, sportskim i drugim manifestacijama; primer poslanika Joce Arsića, svi iz SPS-a, kome je kao predsedniku SO dala garancije, kontragarancije da bi se radnicima u jednom preduzeću isplatile plate. U međuvremenu opštinski tužilac kaže – sve je u redu, to je u skladu sa zakonom, nema krivične odgovornosti. Pravobranilac kaže – sve je u redu, opština nije oštećena, ali okružni kaže – ne, ne, mora da se krčka još, mora da zna ko je ovde gazda. Mislim da će u anale pravosuđa ući slučaj opštinskog tužioca iz Bača, koga je njegov kolega optužio da je počinio teško krivično delo krivolova na taj način što je upotrebio, citiram "lovačkog psa, nagoneći ga na srndaća rečima – drži ga, drži ga, uhvati ga, uhvati ga, i počinio teško krivično delo, nakon čega je taj pas usmrtio srndaća i pričinio veliku štetu. Priznajte, tu je reč o teškim krivičnim delima koja treba da budu sigurno sankcionisana, i to govori o pravu u pravosuđu. U isto vreme ovde su držane krivične prijave protiv drugih ljudi, koji je trebalo da im odrade posao. Jedan od njih je i Branislav Ivković. Sada znamo da je ovde bila ta krivična prijava, ali je on služio DOS-u da pokuša da razbije SPS i da politički profitira. Zašto mi govorimo o pravu i pravdi? Sekretar Vlade Republike Srbije, prethodne, a pazite, svima se to može desiti... Zamenik predsednika komisije za stanove Vlade Republike Srbije, bez prava potpisa, provela je, pošto je reč o ženi, šest meseci u zatvoru, a predsednik komisije, sa pravom potpisa, ovaj koji je ovde sedeo, Ivković, koji je razbijao našu partiju i DOS mu davao podršku, on je za to vreme sedeo, on je za to vreme pričao o demokratiji, o pravu, o pravdi i o nekim nazovivrednostima. To je nešto što treba apsolutno da se zna. To su primeri dvostruke pravde. Kao primer odnosa prema ljudima ne mogu da ne pomenem predsednika Slobodana Miloševića, koji je, sviđalo se to nekome ili ne, prethodni predsednik i Srbije i Jugoslavije; bez obzira šta ko mislio o njemu, činjenica je da je, protivno odluci, protivno zakonu, kidnapovan iz suda i odveden u Haški tribunal. Znamo da postoji odluka Vlade, pod brojem službeno, sadržaja da se ovlašćuje lice da iz zatvora mora predati, odnosno preuzeti optuženog za teško kršenje međunarodnog prava itd. i znamo ime čoveka koji je potpisan, pomoćnik ministra pravde. Znamo, i to postoji u službenoj dokumentaciji. Pre ili kasnije, a ja verujem što pre to bolje po Srbiju i po našu budućnost, to će biti predmet sudskog rada. Ne može me niko ubediti da postoji pravo i pravda ako, s jedne strane, tužilaštvo ćuti i ne reaguje, a s druge strane reaguje na neke stvari. Naravno, i to treba da bude predmet rada tužilaštva i pravosuđa, ali treba da bude primenjena odgovarajuća kazna. Iz korektnosti prema čoveku neću pomenuti ime jednog profesora univerziteta, direktora jedne ustanove, jer je spor u toku, ali sam bio u situaciji da čujem od njegovog advokata šta sadrži proširenje optužnice protiv njega. Verovali ili ne, proširenje optužnice protiv njega sadrži kvalifikaciju zloupotrebe službenog položaja zato što je kupio električnu pilu, marke te i te, vrednosti 18.240 dinara i drvenu plafonjeru u vrednosti od dve hiljade i nešto dinara. Ej ljudi, razumete li vi razmere odnosa pravosuđa prema ljudima u Srbiji kada se zbog toga podnosi krivična prijava, a zbog kidnapovanja ljudi, zbog onoga što su radili – ništa. Pomenuću još primer mesne zajednice Palilula, primer dvoje ljudi protiv kojih je podneta prijava, ali tek u vreme "Sablje". Tada su bili čelni ljudi mesne zajednice, a sami znate šta je mesna zajednica. Na osnovu odgovarajuće odluke, na osnovu saglasnosti Ministarstva finansija, Vlade iz 1998. godine, dali su u zakup poslovne prostorije omladinskoj zadruzi, uz obavezu da ta zadruga plaća sve troškove. Pošto tu ništa nije skriveno, postoji cela dokumentacija, sa ugovorima, sa saglasnošću Vlade, pošto je reč o državnoj imovini, sve se zna crno na belo i sve je to bilo u arhivi SO Palilula i sve je to čekalo vreme "Sablje" da bi se onda protiv tih ljudi podnela krivična prijava. Ovakvih primera ima bezbroj. Malo je vremena jedna skupštinska rasprava, koliko bih mogao, u ime SPS-a, da vam ispričam slučajeva ljudi koji su optuženi za zloupotrebu službenog položaja i koji su predmet rada pravosudnih organa Srbije ovih nekoliko godina i koji, znajući da nisu krivi, jesu predmet rada pravosuđa, bez da se preduzimaju odgovarajuće mere. Zato mali problemi, ovi sitni, kao što je krađa prilikom glasanja u Bodrumu, ne ugledaju svetlo dana. Jedina poslanička grupa koja je podnela krivičnu prijavu zbog krađe prilikom glasanja o izboru guvernera NBS bila je poslanička grupa SPS, i tu nema nikakve filozofije. Najodgovorniji u ovoj skupštini su sekretar i predsednik Narodne skupštine – sekretar za rad službe, a predsednik za sve ostalo, jer ga Poslovnik na to obavezuje. Predsednik i sekretar Narodne skupštine iz prethodnog saziva su počinili nekoliko krivičnih dela i ne treba da se gledaju filmovi, da se utvrđuje ko je gde glasao, ko je čiju karticu upotrebio, jer poslanici kriju jedni druge i neće ništa da kažu. Sekretar mora da odgovori da li je služba sa ili bez njegovog znanja upotrebila kartice prilikom glasanja. Zašto predsednik Narodne skupštine nije dozvolio šefu jedne poslaničke grupe, sticajem okolnosti to sam bio ja, da dođe do listinga, nego tek tri meseca posle kada smo podneli krivičnu prijavu. Mora da se zna da li je to učinjeno svesno ili nesvesno, jer imate i u jednom i u drugom slučaju elemente krivičnog dela. Ali ovde se ide okolo, ne pominje se ono što je suština. Stvari žele da se zabašure. Imam ovde i dokument jednog časopisa, nedeljnika koji je avgusta 2000. godine pomenuo deset afera koje su potresle Srbiju, a pominje u tekstu da ih ima 45, a možda i 60. Reč je o aferama gde bi se, kada bi se htelo, moglo prodreti u dubinu pa videti ko je koga i zbog čega oštetio. Kažem još jednom - DOS, DS, članovi prethodne vlade su nedodirljivi za pravosuđe zato što su oni postavili te ljude. Kada vi postavite 150 predsednika sudova, od 160, sa stepenom moralnih i stručnih kvaliteta koji su tada bili, sa takvim prosečnim ocenama, dužinom studiranja, oni postaju poslušnici. Onda oni rade ono što se od njih traži. Nema tu filozofije. Optužnica se podiže protiv nekoga i sudi se nekome. Optužnica se ne podiže protiv drugoga, i to stoji u fioci i čeka neke bolje dane. To je surova realnost Srbije. Naravno da i ja mogu biti nezadovoljan pojedinim predlozima Visokog saveta pravosuđa, ali je činjenica da se pokušava nešto pomeriti napred. Sada sam video kolegu Stefanovića, da ne pominjem njegov slučaj, čoveku spalili kuću, četiri godine pravosuđe ne može da utvrdi šta je, a zna se ko je počinilac. Da završim, stanje u pravosuđu je loše, ali može biti bolje ako budemo imali hrabrosti da napravimo korak napred i da pravo i pravda idu ruku pod ruku. Moram reći još nekoliko stvari, još petnaestak sekundi, pošto je na samom odboru bilo nekoliko slučajeva gde sam ja u ime poslaničke grupe SPS, kao jedan od članova Odbora, pomenuo ljude koji, po mom mišljenju, ne bi mogli da budu izabrani. Jedan od njih je i kandidat za predsednika Opštinskog suda u Novom Pazaru, iz razloga što ne poseduje ni moralne ni ljudske kvalitete. Ovim putem formalno osporavam njegov izbor, jer sam to učinio i na Odboru, ali sam bio preglasan. U međuvremenu sam dobio podatke da ima nekoliko krivičnih prijava protiv njega, pa ne bi bilo dobro da bude izabran za predsednika, jer predsednik suda bi trebalo da bude neko ko ima besprekorne moralne i stručne kvalitete i da služi kao primer dugome, a ne da bude predmet rada pravosuđa. U svakom slučaju, uradićemo veliki posao ako napravimo korak napred i učinićemo da se posle dužeg vremena (čak i da ne bude duže vreme, neka to bude početak) građani u Srbiji osećaju sigurnim i da znaju da u Srbiji postoji pravo i pravda. Hvala vam.
Hvala vama. Reč ima narodni poslanik Boško Ristić, replika na pominjanje DS-a, a za ovu tačku je gospodin Ristić ovlašćeni predstavnik. Istovremeno upozoravam, neke stvari ne mogu, kao što ste čuli, molim sve posmatrače na balkonu, nije dozvoljena nikakva reakcija, isto kao što nije moguće, što je poslanik rekao - drvena peć na ugalj.
Poštovani predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, ja sam o svemu čuo u prethodnih 20 minuta, samo nisam čuo o kandidatima i o načinu izbora kandidata za nosioce najznačajnijih pravosudnih funkcija. Čuli smo šta je bilo do sada, u prethodnom periodu, ali nismo čuli šta će se dešavati na ovoj sednici i šta će se dešavati tokom glasanja. Upravo rezultati glasanja će pokazati da se radi o politizaciji. Upravo oni koji su najviše osporavali pojedina lica koja su sada kandidati, koja su prošla kroz Odbor za pravosuđe, sada daju podršku licima za koja tvrde da su u ranijem periodu bila politički izmanipulisana i da su radila pod političkim pritiskom. To govori o onome ko kritikuje. Oni koji kažu da je izvršena politizacija u prethodnom periodu, za vreme vlade u kojoj je DS imala značajno učešće, sada glasaju za lica koja su u proteklom periodu osporavali. Ali, to ostavljam javnosti da sudi politički o onima koji takve stvari iznose. Međutim, način izbora kandidata koji je sada u toku pokazuje da ne postoji dovoljna spremnost da se napravi pozitivan pomak u pravosuđu. Šta to znači? Navešću primer kandidata za predsednika Vrhovnog suda. Kandidat Vida Škero je dobila na Opštoj sednici (to je najviši organ u Vrhovnom sudu koji tajnim glasanjem daje mišljenje o kandidatima za Vrhovni sud Visokom savetu pravosuđa) samo devet glasova. Kandidati koji su dobili preko 20 glasova na tajnom izjašnjavanju svih sudija, na opštoj sednici Vrhovnog suda nisu prošli. O čemu to govori? Isti članovi SPS su u prethodnom periodu osporavali gospođu Vidu Škero. Šta se to naknadno promenilo u njenom ponašanju, u njenim kvalitetima, da oni daju podršku za njen izbor? To ćemo videti i prilikom glasanja. Čućemo tokom ove rasprave koji će ljudi biti osporeni, a stalno su i dosledno osporavani u proteklom periodu. Mogu se složiti sa jednom stvari, da stanje u pravosuđu nije dobro, da prethodna vlada, i prethodni saziv Skupštine, nije u dovoljnoj meri napravila pozitivne pomake. Jeste u delu pokazivanja spremnosti da sudska vlast treba da dobije svoje obličje, da dobije utemeljenje u setu pravosudnih zakona, to jeste pozitivan pomak. Tačno je da je došlo do konkretnih pomaka u opremanju sudova. Međutim, sve je to malo i nedovoljno. Građani Srbije nisu dobili pravo na blagovremenu pravdu. U velikom broju sudova suđenja traju predugo. Neću se baviti konkretnim primerima. Iz svoje advokatske prakse mogu da navedem sijaset primera gde su ljudi progonjeni, vođeni su postupci, pa su na kraju osuđeni, ali to dolazi u domen slobodnog sudijskog ubeđenja. Nekada i sudijsko ubeđenje može da bude pogrešno... (Predsednik: Vreme.) ... ali uvek mora da postoji instanca i garancija da će se pravo primeniti na adekvatan način. Nisam izgubio poverenje u pravdu i u srpsko pravosuđe, ali ono mora suštinski da se promeni, mora da se reformiše, da postane efikasnije, stručnije i da iz njega izađu oni koji nisu dostojni da pravosudnu funkciju vrše. To su oni koji su sprovodili politički motivisane progone i oni koji su učestvovali u izbornim krađama. Hvala.
Hvala vama. Prvo replike, gospodin Dačić, replika na pominjanje poslaničke grupe SPS. Potom se javio za reč zamenik predsednika poslaničke grupe SRS. Izvolite.
Dame i gospodo poslanici, gospodine Ristiću, danas ste nešto usamljeni, pošto nema drugarica i drugova demokrata na današnjoj sednici. Verovatno je juče za njih bila zanimljiva samo ta sednica da propadne ta njihova kohabitacija koju su imali sa ovima koji trenutno vrše vlast. Želim i njima da kažem, mi možemo, kao SPS, da razgovaramo o svemu, ali da rušimo Koštunicu da bi došao Tadić i da se vrate Goran Vesić, Đelić, Janjušević i Kolesar – nemojte od nas tražiti toliki mazohizam. Što se tiče ovoga o čemu danas govorimo, gospođa Vida... Čuo sam da su ovde studenti Pravnog fakulteta, ili nekog drugog fakulteta; očigledno je da je ideal političkih struktura i političke vlasti da treba da budete što gori studenti, da imate što duži prosek studiranja, a što veći partijski staž ili želju da nekome budete poslušnici. Mi danas imamo situaciju da Demokratska stranka, koja je u protekle tri godine smenila sve što je mogla da smeni, pa i čistačice u sudovima, zato što su nekada bile glasači SPS-a ili pretpostavljaju da su bile, sada govori o nezavisnosti sudstva, demokratiji, o tome da se nezakonito smenjuju predsednici sudova, a zaboravljaju da je Ustavni sud Srbije proglasio neustavnom odredbu po kojoj je gospođa Nataša Mićić postavila predsednike sudova za vreme vanrednog stanja. Ustavni sud nije postupio onako kako je trebalo. On je proglasio neustavnom odredbu i naredbu i odluku, a te ljude je ostavio da i dalje budu predsednici sudova, tužioci itd. Gospođa Vida Petrović-Škero jeste bila kadar DOS-a. Vi ste je na kraju smenili ili je naterali da podnese ostavku, svejedno. Mi jesmo bili protiv nje, ali moram da kažem da smo bili protiv nje zato što smo smatrali da je ona bila kriva za izručenje Slobodana Miloševića, jer dobro je poznato u pravnom sistemu da neko ne može da izgubi zatvorenika ili pritvorenika iz pritvora. Slobodan Milošević je bio pritvoren u Okružnom zatvoru u Beogradu na osnovu druge krivične prijave, on je nestao u toku 28. juna. Nalog je mogao da da, onako kako to ide po našem zakonu i Ustavu, samo neko iz oblasti pravosuđa. Što se tiče toga, ustanovljeno je da Vida Petrović-Škero nije dala takav nalog, takav nalog je pismeno dao pomoćnik ministra Batića, gospodin Dragan Vulić. Evo ovde tog naloga i on glasi: "Na osnovu odluke Vlade Republike Srbije nalažem vam da okrivljenog Milošević Slobodana predate ovlašćenim predstavnicima Međunarodnog tribunala za krivično gonjenje lica odgovornih za teška kršenja međunarodnog humanitarnog prava...." – pomoćnik ministra. I sada gospodin Ristić govori o tome da se izvršna vlast meša u pravosuđe, a gde će veće mešanje od ovoga. Pitam i ministra Stojkovića – da li je ovo krivično delo i hoće li neko povodom toga odgovarati, zato što je to u sklopu krivične prijave koju je SPS podnela protiv onih koji su odgovorni za kidnapovanje Slobodana Miloševića? A što se tiče ovoga o čemu je govorio Žarko Obradović (izvinjavam se, gospodine predsedniče, samo još ovu rečenicu), naravno da su oni koje je DOS doveo da budu sudije i tužioci u proteklih nekoliko godina, što se tiče SPS-a, imali obrnut princip od principa prezumpcije nevinosti. Po tom principu niko nije kriv dok se ne dokaže da je kriv, a po principu DOS-a u to vreme svi socijalisti su bili krivi dok ne dokažu da nisu krivi. Ovom čoveku iz Boljevca, zato što je bio socijalista, izrečena je zatvorska kazna od tri meseca za navodno primanje mita od 500 maraka. Nešto sam malopre računao, koliko li to godina ili vekova treba te demokrate Janjušević i Kolesar da budu u zatvoru kada je ovaj za 500 maraka dobio tri meseca. Ne mogu da izračunam da li je 100, 200, 300 ili 500 godina, drugarice i drugovi demokrate.
Molim vas, 216 godina i 18 meseci, ali nije to sada pitanje matematike, već ograničenja po Poslovniku. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Vučić, zamenik predsednika poslaničke grupe SRS.
Dame i gospodo narodni poslanici, vidim da su se ovi iz vlasti i bliski vlasti osokolili ponovo, osilili; znaju, biće još koja nedelja, još koji mesec masti da se koristi, na vašu veliku sreću, a narodnu nesreću; radujte se, samo što treba malo da izađete na ulicu i da pogledate kako narod i građani Srbije žive. Onda se ne biste radovali, a pogotovu kada biste pogledali koliko vam narod i građani Srbije veruju. Onda biste dobro razmišljali da li biste se sa takvim zanosom obraćali sa ove govornice i narodnim poslanicima i građanima Srbije. Mi govorimo o nečemu što je politički problem, nažalost, par ekselans u prethodnih 15 godina, govorimo o nečemu u šta su sve vlasti pokušavale na različite načine da se upliću, pokušavajući da određuju manje ili više podobne sudije, a da svakako sve one koji su suprotstavljeni njihovoj volji ili koji pokušavaju da u pojedinim trenucima sačuvaju lični moralni integritet i sude, kada je reč o sudijama, po pravu, zakonu i pravdi ili o tužiocima kada donesu odluku da protiv nekoga podignu optužnicu, a nije u skladu sa političkom voljom većine ili da ne podižu, iako je pod pritiskom vladajuće većine da to učine. Nažalost, malo je takvih svetlih primera u prethodnih 15 godina. Svojevremeno je, pošto sam u tome lično učestvovao, vođeno nekoliko političkih procesa protiv poslanika i ljudi iz rukovodstva SRS. Gonili su nas da smo ovde u Skupštini napali izvesnog Deretu, koga su kupili predstavnici tadašnje vlasti da izađe iz poslaničke grupe SRS, da smo ga tobože napali u hodniku, a uopšte nismo bili u Beogradu, dvojica od nas, petorica protiv kojih je vođen postupak celog dana. I, ne bi mi ništa smetalo da sam učestvovao u tome, hvalio bih se time pred svima, ali zaista nisam. Oni su vodili montirane procese, jadne sudije su znale da moraju nekako to da okončaju, pa su boga molile da odlože to, da prođe neko vreme. To se isto dešavalo pred gnjilanskim prekršajnim sudom, pa ću da vam ispričam kako se to zbilo. Naime, oni su doneli političku odluku da Vojislav Šešelj i Tomislav Nikolić budu osuđeni na po 30 dana zatvora. Međutim, desilo im se da su bile sudije moralnog integriteta. Jedan je kasnije rekao da privatno čak i najviše voli Vojislava Šešelja, Tomislava Nikolića i SRS. Pošto su morali, osudili su ih na 10 dana zatvorske kazne. Međutim, onda je stigao nalog iz Beograda i helikopterom su sleteli, pa su u drugostepenom postupku promenili tu odluku, preinačili je na dva meseca, pa su tako dali mesec dana duže da leže u gnjilanskom kazamatu zato što su bile neposlušne sudije organa za prekršaje. Mi ovde danas imamo predlog o kojem se, kao što znate, SRS ne izjašnjavaju ad personam, uvek smo se izjašnjavali u načelu, uvek smo govorili generalno, davali svoje primedbe na sam način predlaganja sudija, tužilaca, predsednika sudova. Činjenica je da Visoki savet pravosuđa, predlažući mnoge ljude za ovakve pravosudne funkcije, nije imao dovoljno jasne kriterijume. Neverovatno je da oni koji su saradnici dve godine budu predlagani za sudije, a da oni koji su saradnici 10 godina nemaju takvo pravo i mogućnost, ili nema jasnog razgraničenja zbog čega ovi imaju to pravo, a ovi drugi nemaju to pravo. Ovde se predlaže za sudiju Okružnog suda u Beogradu izvesni Željko Šćepanović. Imamo svega nekoliko primera protiv kojih ćemo biti, a ne onih koje ćemo naročito da hvalimo. Taj Željko Šćepanović je baš od Demokratske stranke dobio nalog i ako je tu gospodin Boško Ristić želim u lice da mu saopštim koji su mu to ljudi, u kojoj kafani naredili da donese osuđujuću presudu protiv Vojislava Šešelja i Petra Panića u slučaju Nikola Barović protiv Vojislava Šešelja. Rečeno mu je u toj kafani - pošto doneseš tu presudu, a on je rekao - nemam nikakve dokaze protiv Vojislava Šešelja, nemam nikakve dokaze protiv Petra Panića. Oni su mu rekli - pošto je to tako, tvoja jedina šansa i jedini način da napreduješ u Okružni sud jeste da doneseš osuđujuću presudu protiv lidera Srpske radikalne stranke. On je naravno, brže-bolje pohitao i takvu presudu doneo. Ako kaže negde da lažem, reći ću mu vreme i mesto tajnog susreta sa jednim od onih policijskih doušnika, inače visokih funkcionera Demokratske stranke. Vreme i mesto ću reći, kao što ću im reći vreme i mesto gde se onaj bivši šef Udbe sastajao sa Petrom Panićem i pokušao da ga natera da lažno svedoči protiv Vojislava Šešelja za najteža krivična dela. Zamislite, imali smo tada tužioca i šefa Okružnog suda, gospodine ministre, a ne vidim da je bilo ko po službenoj dužnosti reagovao po tom pitanju, kao i šefa Udbe ili BIA, kako vam se to već zove, isto mu dođe. Ta banda se skupila i pozvali su Petra Panića u "Milošev konak" sa još jednim kriminalcem, i rekli mu - ti ćeš da svedočiš protiv Vojislava Šešelja, a ako ne svedočiš završićeš iza rešetaka zbog toga i toga, što sve možemo da ti napakujemo. Dakle, time su se bavili i oni nam danas drže moralne pridike i moralna predavanja. Niko o tome ne govori ni reči. Ovaj Željko Šćepanović ne može da bude sudija Okružnog suda. Možda može, možda ste se vi nagodili sa vašim koalicionim partnerima, možda se neko dogovorio, ali što se tiče srpskih radikala mi mu otvoreno kažemo – onog trenutka, a to je čim budu izbori, jer vaša radost, radost vaše većine traje dok ima malo masti tokom vlasti, dok to još traje, ali neće još dugo, čim dođu izbori znate da će se sve promeniti. I, odmah da vas obavestim, za one koji nisu obavešteni i koji čak ne čitaju istraživanja javnog mnjenja: neće na vlast doći ni Tadić, ni Boško Ristić, ni Dušan Petrović, već će doći srpski radikali, koji imaju mnogo veću podršku kod građana Srbije. Taj koji je za obećanje da će biti sudija Okružnog suda protiv nekoga doneo osuđujuću presudu ne može i ne sme da bude sudija Okružnog suda. Može da bude šta god hoće u ovoj zemlji, ali to ne može da bude. Vidite kako mi sada pokazujemo poštovanje moralnih principa. Vidu Petrović-Škero smo napadali najgorim rečima. Nije bilo pogrde koju nismo upotrebili da govorimo o Vidi Petrović-Škero, koja je onako u vreme dosmanlijske revolucije glumila nekoga ko treba, tobož, da pomogne, sada će ona da bude ta koja će da sprovodi pravni poredak, a svi smo videli da to veze sa pravnim poretkom nije imalo, da je to bilo jedno divljaštvo u kojem će da čini ko šta stigne, kako stigne, da hapsi, maltretira, zatvara, pritvara, radi šta hoće i kako hoće. Međutim, u jednom trenutku Vida Petrović - Škero je pokazala neku vrstu moralnog integriteta i suprotstavila se nastavku pritisaka dosovskih bandita. Zaista je pokazala u jednom trenutku hrabrost, i to je stvar koja je jeste za poštovanje. Ali, ne može da bude za poštovanje da vi ovde predlažete da budu unapređene sudije i neki drugi ljudi koji su učestvovali u direktnom progonu političkih neistomišljenika. Ovde postoje tužioci koji su podizali optužnice protiv ljudi zato što su delili bonove svojim radnicima. Mislim da je tu najgore prošao Živanko Radovančev, ni kriv ni dužan, a delili su u vreme prelazne vlade i šakom i kapom. Sada ću da vam navedem moj primer, pošto je mene baš briga, protiv mene ima 140 krivičnih prijava. Ludaci nisu znali šta drugo da rade pa podnosili krivične prijave i nije to nikakav argument, Obradoviću da kažem, to što protiv čoveka u Novom Pazaru ima krivična prijava. Pa šta? Taj čovek, koliko čujem, mnogo je pošteniji nego svi ostali kandidati. Reč je o Milošu Mladenoviću i taj treba da bude predsednik Opštinskog suda u Novom Pazaru, ali izgleda neki hoće da ga sklone zato što je branio Srbiju na Kosovu i Metohiji, zato što je vodio postupke protiv mafije i protiv šiptarskih terorista. Zato što nekima ne odgovara, zato što su ušli u neki biznis sa nekim drugima, nemoj da bude on, nego da bude neko drugi. Ovi su podizali optužnice protiv ljudi, da vidite kako.
Gospodine Vučiću, da li koristite i drugih 10 minuta?
Koristim. Dakle, kažu oni, stigla krivična prijava; nije znao nesrećni Đelić šta će da radi nego da goni za bonove, pošto nije mogao velike kriminalce da navata, svi prešli odmah u DOS, nego da goni ljude za bonove. Od januara do oktobra meseca, dok nije došlo do promene Vlade 2000. godine, pojma nisam imao, nikada se u životu ni sa kim nisam čuo, ali po principu objektivne odgovornosti negde oko 300.000 dinara, da bi radnici imali po 1.000 dinara mesečno ili svaka dva meseca, da bi preživeli, dobijali su bonove. Međutim, u vreme prelazne vlade, kada su me zamenili trojica koministara, oni od oktobra do decembra (uopšte neću o imenima da govorim) daju tri puta više bonova nego ja za 10 meseci, i protiv mene ide krivična prijava, a protiv njih ne ide. Sada mi objasnite da li je normalan taj u Vladi Srbije koji je radio, a onda i tužilac koji je u istražnom postupku na tome insistirao. Ne znam da li su dizali optužnice ili nisu, nikada me više nisu zvali, ili sam možda pobrkao i pobrljavio od silnih postupaka koje vode i ne znam više šta hoće. Govorim vam kako se u ovoj zemlji shvatala pravda i pravo. Svako je radio šta je hteo i kako je hteo, samo je bilo važno kako će da se progone politički protivnici, a ovi kriminalci opljačkaše celu državu, uzeše sve živo, ovi što kažu kako smo prodali veliku domaću banku, a ono kiparska banka sa 86,43%, gde država dinara nije dobila. Ovi što raspišu tender za jedno preduzeće (a za to ću da vam donesem papire, gospodine ministre) i ne može da im prođe; naprave tender da mora da dobije "Fiat", da dobije "Delta", pa ne dobije zato što ima loš odnos cene i kvaliteta, dobije druga firma. Onda kažu da nam ta vozila uopšte nisu potrebna, nego ćemo sada da idemo da iznajmimo na pet godina "Deltina" vozila i skuplje košta iznajmljivanje na pet godina nego da su kupili ova vozila. Ko to goni, gospodine ministre? Ili ne smete, zato što su direktori vaših koalicionih partnera, oni koje juče svi tako zdušno branite, zbog kojih ne dozvoljavate raspravu u ovom parlamentu. Da li se plašite rasprave? Govorili ste da je demagogija radikalska. Hajde da raspravljamo o tome da vidimo da li smo mi u pravu ili su oni u pravu, da vidimo ko je izumeo Dafinu i Jezdu, pošto malo-malo pa o tome pišu novine. Da vidimo da li su za to odgovorni radikali ili neki drugi. Ono što tražim od vas, a neću da vas napadam za ono za šta vas napadaju ovi iz Demokratske stranke, jer mislim da ste manje loši od onih koji su bili pre vas i od onih koji su pokušavali da kreiraju ne pravni poredak, već divljaštvo kao neku vrstu vrhovnog pravnog i moralnog principa. U tome nije bilo nikakve mere, šta god im je palo na pamet, kako god im je palo na pamet, oni su mogli da urade. Uveren sam, i voleo bih da to prihvatite, a uveren sam da građani Srbije to žele, da mi u narednom periodu moramo da obezbedimo samostalnost tužilačkoj funkciji. Nije tužilaštvo nezavisno, kao što to neke neznalice izgovaraju odavde, već je samostalno, a pravosuđe, odnosno sudstvo jeste nezavisno. Daleko smo mi od toga. Ono što je naša obaveza, to je da svi pokušamo da učinimo da to tako bude. Mi smo vam na primeru, recimo, Vide Petrović-Škero pokazali kako stranački stavovi, pa i lični stavovi ne moraju da budu prioritet, jer ćemo protiv nje u ovoj raspravi reći najmanje, iako nema reči koju za nju nismo izgovorili svojevremeno, kada je bilajedna od perjanica dosmanlijskog režima. Posle toga smo videli, pokazala je i hrabrost i moralni kredibilitet da se suprotstavi Đinđićevoj vladi i njihovim nalozima za dalje uništavanje političkih protivnika. To je nešto za poštovanje Mi takve poštujemo, koji nemaju veze sa SRS, koji su, ako su mogli, samo govorili protiv SRS, ali su pokazali neku vrstu moralnog integriteta. A za ove neljude, za ove sitne duše, za ove što "daćemo ti da pređeš u okružni sud, osudi čoveka". Njegovo je "sudijsko uverenje". Pa, gde su ti dokazi? "Moje sudijsko uverenje, nismo našli nekog novog osumnjičenog". Jeste upućeni u slučaj? Znam da jeste, gospodine ministre. Došli su očevici koji na glavnom pretresu kažu "mi ne prepoznajemo optuženog kao čoveka koji je izvršio napad, ne prepoznajemo kao nekoga koji je izvršio inkriminisanu radnju". Svi svedoci govore da je nemoguće da je tog dana optuženi nešto slično učinio, ali je sudija, zato što je čitao novine, "Danas" i "Blic" (a on ne zna ništa drugo da čita nego "Danas" i "Blic", dnevne biltene Demokratske stranke i još nekih njihovih sitnih prilepaka) i pošto je tamo pročitao ko je izvršio to krivično delo, tako doneo presudu. E, takav nam sudija ne treba. Nećemo sudije koje će na osnovu onoga što pišu "Danas", "Blic" ili ne znam koje novine da donose presude u ovoj zemlji. Hoćemo sudije koje će presude da donose po slovu zakona, po principima prava, pravde i pravičnosti. Hoćemo tužioce koji će u skladu sa zakonom da podižu optužnice, a ne kada ga okrene neki mali fićfirić iz vlasti, koji misli da je mnogo jak i mnogo moćan zato što je uspeo da skine 15 kila, kad mu je Đinđić tako nešto naredio, u roku od 15 dana. Pošto je on okrenuo taj broj telefona, tog trenutka tužilac mora da podiže optužnicu i da ne znam šta radi. E, to više ne može. Nadam se da ćete vi, gospodine ministre, uvažiti naše primedbe, da nećete da vodite kampanju protiv ovog čoveka iz Novog Pazara, jer mislim da i Milan Veselinović, koji živi u Novom Pazaru, o tome može mnogo toga da kaže. Ne može čovek da bude unapred osuđen i da mu bude zabranjeno da radi ono što je čitav život radio zato što je bio na ratištu, zato što je branio Srbiju na Kosovu i Metohiji i u Peći, zato što je sudio šiptarskim teroristima i zato što ne da mafijašima da rade u Novom Pazaru sve što hoće. Još nešto: a što ste se vi uplašili da kažete bilo šta o onom Prijiću? Kako objave "Danas", "Blic" i "B92" bilo kakvu budalaštinu, zašto vi tog trenutka morate da slušate? Oni krenu u kampanju, tri dana zovu neke nesrećnike da gostuju, vidim, izmenjaše se, samo čekam kada će svaki član DS-a i još nekih stranaka da bude gost u njihovim emisijama i da piše kolumnu u njihovim novinama. Sad zbog toga što oni tamo pišu, što skoro niko ne čita, sem nas koji to moramo, vi zbog toga odustajete od svojih odluka ili svojih namera. Da li se to Prijić pokazao kao neko mnogo dobar, neko ko u skladu sa zakonom postupa negde? Pa, nije. Smejete se svi i svi znate da nije, a ne smete da kažete ništa, zato što će vas napasti "Danas" i "Blic". Strašno brinemo zbog toga što će da nas napadnu "Danas" i "Blic". Braniće nas građani Srbije, zato što znaju da govorimo istinu. Sada tog koji je pisao optužnice, falsifikovao, koji u vreme "Sablje" samo što nije naredio da se svi Karađorđevi potomci pohapse i streljaju zato što je njihov predak učestvovao u podizanju Prvog srpskog ustanka, zbog svega toga nemojte da dirate, jer on je sveta krava, on je božanstvo. Da li vam je on sveta krava, ministre? Ne znam šta je, ali svet nije ni najmanje. Baš me briga, pravo da vam kažem. Kakve su to ucene, čiji su to pritisci, koji to ambasadori zovu za takve ljude? Šta je u pitanju, kažite nam da znamo. Zamislite, "oni sada pokušavaju njega da smene, hoće da naprave sprdnju od suđenja za ubistvo tadašnjeg premijera Srbije, pa zato hoće da smene Prijića". Na to niko ne odgovara, niko ništa ne kaže. Hoćemo da smenimo, pa šta. Hoćemo da smenimo ni manje ni više nego onoga ko je hapsio, podizao optužnice protiv ljudi, nije znao zašto podiže optužnice, radio sve u dogovoru, ne samostalno, već u direktnom dogovoru sa policijom i izvršnim organima vlasti. Da li je to tačno, gospodine ministre? Ne znate, nemate dokaze. Čudim se da nemate dokaze, gospodine ministre. Ništa drugo nisu ni radili, nego su se samo dogovarali – hajde sada da hapsimo ovog, hajde da hapsimo onog, hajde da maltretiramo onog, hajde da maltretiramo onoga. To niko ne sme da kaže. Hoće li taj da nam doveka vedri i oblači u Srbiji? Hoće li taj doveka da bude, zato što vi nemate hrabrosti, zato što su vas napali "Danas", "Blic" i "B92"? Da li vi mislite da svaki dan treba neko da se osvrće na to šta će neko da govori u novinama? Političari su tu da stvaraju ne samo sliku o društvu, već da stvaraju društvo, da bude bolje i drugačije od onoga kakvo je danas. Mi smo ti koji treba da ga kreiramo da bude bolje građanima Srbije, a ne da budu zadovoljni Veran Matić, Gruja Spasović i ne znam ni ja ko još. (Predsedavajući: Gospodine Vučiću, molim vas da privodite vaše izlaganje kraju.) Privodim kraju. Nadam se da nećete glasati za Šćepanović Željka i ove ostale što sude tako što im u kafani neko kaže – ideš u okružni sud ako doneseš presudu protiv naših političkih protivnika. Na kraju, da se i ja zapitam, mada moram da kažem da niko od nas nije dobio te kazne ni za 500 maraka, ni za 500 evra, ali ako je dobio tri godine za 500 maraka, koliko bi godina zatvora morali da dobiju oni čiju ste smenu, odnosno raspravu o smeni juče sprečavali svi vi zajedno? Plašim se da bi otišlo u desetine hiljada godina.
Po Poslovniku, narodni poslanik Šormaz, a zatim replike - Boško Ristić i Milan Veselinović.
Želim samo po Poslovniku, na osnovu člana 100. st. 2. i 3, pošto je gospodin Vučić rekao, gledajući u pravcu dela Skupštine u kojem sam ja sedeo, kako se smeškamo, vezano za priču oko Prijića, i kako niko ništa nije rekao. Hoću da kažem da nije baš sve tako. Recimo, ja sam bio na TV "Politika" i rekao sam svoje mišljenje, ali ja nisam republički tužilac. Da se ja pitam, da sam ja republički tužilac, ja bih zbog suđenja za ubistvo generala Boška Buhe smenio Prijića sa mesta specijalnog tužioca ili tužioca tog specijalnog odeljenja. Znači, smenio bih ga, jer je to suđenje propalo ili zato što Prijić nije znao da spremi dokaze, da organizuje postupak protiv optuženih ili zato što je optužio pogrešne ljude. Znači, jedan od ta dva slučaja je. Nema treće mogućnosti. Znači, ili nije znao da radi svoj posao ili je optužio pogrešne ljude. Prema tome, po mom mišljenju on treba da bude smenjen, ali ministar kome ste se obraćali sa tim nema ništa. To je tužilac. Evo, pomažemo tužiocu sa govornice, kažemo šta možemo, pa neka sada on radi svoj posao kako zna i ume. To je to.
Verujem da ste pogrešno razumeli pogled gospodina Vučića. Prvo se za repliku javio narodni poslanik Boško Ristić, pa narodni poslanik Milan Veselinović.
Pitanje nekih da li sam oslabio – nisam oslabio, držim istu kilažu, znači, ne nalazim sebe u tome. Moje ime je eksplicitno pomenuto i želim da odgovorim na neke stvari. Za ovom govornicom stalno se priča o samostalnom pravosuđu i nezavisnim sudijama koje su nezavisne prilikom odlučivanja. Vrlo često se sa ove govornice pominju konkretni predmeti. To ne bi trebalo da bude praksa. Ne bi trebalo Skupština da se bavi konkretnim predmetima, kako onima koji su završeni, tako i onima koji su u toku. To treba da radi čisto pravosuđe. Nadam se da su to možda malo i eksplozije emocija prilikom repliciranja, prilikom odgovaranja na argumentaciju, ali se ovde u govorima prepoznaju poslanici koji zaista žele da doprinesu samostalnosti pravosuđa. Međutim, da bismo obezbedili suštinsku samostalnost nužno je da se obezbedi samostalno finansiranje i deo budžeta koji će se odnositi na pravosuđe. Mislim da će se oko toga svi složiti. Da li ćemo imati političke snage i konsenzus oko toga, to je pitanje političke odgovornosti svakoga od nas i partija koje su zastupljene u parlamentu. Šta se dešava u pravosuđu? U pravosuđu se sada nazire velika doza nepotizma. Veliki broj nosilaca pravosudnih funkcija i njihova deca su sada u pravosuđu. Sada je to veoma primetan slučaj. Sada su među kandidatima buduća snaja aktuelnog ministra, deca nekih sudija, predsednika Višeg trgovinskog suda, bivših ili sadašnjih sudija. Po prezimenima onih koji se bave pravosuđem oni koji poznaju prilike u pravosuđu vide da ima veoma veliki broj kumovskih veza. Sada ne bih govorio o konkretnim imenima, jer sam rekao da neću osporavati kandidate za nosioce javnih funkcija u pravosuđu po imenu i prezimenu. To će činiti poslanici iz sredina odakle ti kandidati dolaze i koji najbolje te kandidate poznaju. Zato smatram da se ovde nazire politizacija. Politizacija je vidljiva i u stavovima pojedinih političkih partija povodom izbora pojedinih kandidata. Kakvu smo imali primedbu? Imali smo primedbu na pravosuđe i na pojedine nosioce pravosudnih funkcija što nisu reagovali na upad gospodina Dinkića u Narodnu banku, kako se to navodilo, sa dugim cevima. Sada ti isti koji su osporavali taj upad 5. ili 6. oktobra glasaju juče protiv ispitivanja odgovornosti gospodina Dinkića. Gde je tu politički moral? Koji su ti ljudi koji pričaju jedno do juče, a juče svojim pritiskom na crveni taster sprečavaju utvrđivanje odgovornosti? Znači, nema doslednosti. U tom kontekstu će građani Srbije ceniti političke stavove i ozbiljnost političkih partija koje su do juče osporavale tu situaciju, napadale ljude iz pravosuđa da nisu reagovali, a sada daju podršku čitavoj toj mašineriji. Hvala.
Reč ima, po osnovu replike, narodni poslanik Milan Veselinović.
Dame i gospodo narodni poslanici, sa ove govornice u više navrata je pomenut Novi Pazar i moje ime i zbog toga želim, kao poslanik iz tog grada i iz tog kraja, da neke stvari obrazložim. Naime, vi znate u kakvom stanju se nalazi pravosuđe u celoj Srbiji, a ne samo u Novom Pazaru. Čak je i gospodin ministar prilikom posete Novom Pazaru i onog ekscesa međustranačke borbe i ranjavanja ljudi pre izbora rekao da je u novopazarskom pravosuđu haos. Tamo je neophodno izvršiti promene, kaže, kao i u mnogim gradovima i sredinama. Vi znate da mi srpski radikali o ovim vašim miljenicima koje ste predložili i koje je vaš Visoki savet predložio i nemamo neko bog zna kakvo mišljenje, niti ima nekog navijanja. Mogu da kažem otvoreno da nije razlog podneta krivična prijava protiv nekoga da ne bude imenovan na određenu funkciju, bar kako kažete vi advokati i pravnici, da neko ko nije osuđen i nije dokazana krivica, on je nevin. Po tom pitanju, što se tiče kandidata za predsednika Opštinskog suda u Novom Pazaru, gospodina Miloša Mladenovića, da li su podnete krivične prijave ili ne, ne znam, tog čoveka ne znam, verujte, jednom sam ga na televiziji video i nikada više. Znam o njemu jedno: da je radio u Pećkom okrugu kada je bilo najteže, pre rata i u toku rata. Znam i to da je čovek došao u Novi Pazar da ojača pravosuđe, znam i to da je raspoloženje građana za promene u pravosuđu Novog Pazara. Ako vi imate neko krivično delo koje je dokazano protiv njega, prvi ja, kao poslanik iz tog kraja, neću glasati za tog gospodina, a što mu se pakuju krivične prijave, mogu svima nama Gospodin Vučić je rekao da više i ne zna koliko ima tih prijava napisanih, ali nijedan dokaz nije izveden protiv gospodina Vučića, što znači da je po treći - četvrti put narodni poslanik. Jednostavno, to nije argument da bi nekoga blatili. Znam i to da postoje određeni lobiji, kako u Novom Pazaru, tako i u svakom gradu, koji žele da protežiraju svog čoveka. Mi srpski radikali ne želimo to, ali kao čovek iz tog kraja želim da kažem otvoreno – ako neko zna neko krivično delo koje je dokazano za ovog gospodina, nećemo da glasamo. Ako ne zna, molim vas, ne treba da se služimo nekim paušalnim argumentima i dokazima. Hvala.
Zahvaljujem. Replika, narodni poslanik Ivica Dačić.
Pošto su se pomešale replike, povrede Poslovnika itd., gospodin Ristić je onako uzgred polemisao i sa nekim mojim stavovima. Slušajući gospodina Boška Ristića i znajući šta je bilo u prethodne tri godine moram da mu kažem da se on nalazi u pravnoj i činjeničnoj zabludi. Koliko se sećam, gospodin Ristić je bio na čelu tog odbora koji je rekao da mandati pripadaju poslanicima, pa su Bane Ivković i ovi ostali "spavači", koji su tada bili budni, održavali vlast Demokratske stranke nekoliko godina. Bane Ivković je imao krivične prijave koje su stajale u vašim stolovima. Da li je to nezavisno pravosuđe? Da li je pritisak na pravosuđe, na tužilaštvo zalaganje da Jovan Prijić ostane specijalni tužilac? Da se razumemo, SPS je apsolutno protiv toga da on ostane na tom mestu. Vi to tumačite kako hoćete, da li je pritisak ili nije, ali smo apsolutno protiv, zato što je čovek nalagao, ispitivao nekoliko hiljada, a neću da kažem da je 12.000, možda nije svih 12.000 on ispitivao; 12.000 ljudi u vreme vanrednog stanja je uhapšeno, bez odluke nadležnog suda, bez prava na advokata. Kako neko može podržavati čoveka da ostane na tom mestu? Vi ćete se, ako ga ostavite na tom mestu, ogrešiti o moralne principe. Uostalom, koja je efikasnost njegovog rada, šta je to bilo efikasno u njegovom radu? Da li je rešen ijedan slučaj, osim ubistva Boška Buhe? Juče sam pročitao u novinama da je Nenad Opačić oslobođen optužbe, istina u "Vojvođanskim novinama", i tako dalje. O čemu mi ovde govorimo? Boško Ristić govori da ne treba da se priča o procesima koji su u toku. Naravno da ne treba da se priča, jer je to pritisak na pravosudne organe. U vreme vlasti DS-a i DOS-a pričalo se o procesima koji još nisu bili ni pokrenuti, a prvo je bilo objavljeno na RTS-u – proces, a posle nekoliko dana smo to mogli da čujemo, krivične prijave su bile napisane. Uostalom, vi ste na sastanku odlučili ko treba da se hapsi u Srbiji, na sastanku vaše političke koalicije DOS. Prema tome, što se tiče ovih upadanja u banku i svega ostalog, što jes, jes, oni što su to uradili treba da odgovaraju, to je naš principijelni stav. (Predsedavajući: Vreme, gospodine Dačiću.) Postoji samo jedan problem, gospodine Ristiću, uradili su to sa vama, pa ne možete ni vi da budete oslobođeni od te odgovornosti. Samo je tu bitno da ste vi, kada je to trebalo, sa njima bili najbolji prijatelji, oni su bili vaše udarne pesnice, a sada se ne libite da o njima govorite sve najgore. Što se nas tiče, mi nikada nismo ni imali dogovor sa drugim strankama, osim sa DSS-om, i dan-danas to govorimo: bolje je da u ovoj Srbiji Vladu vodi DSS, nego ono što je bila alternativa u to vreme, a to je vlada Zorana Živkovića, pa da u toj vladi Vladan Batić bude ministar pravde, koji hoće da uvede smrtnu kaznu da bi pobio političke protivnike ili da bude Žarko Korać, koji organizuje "gej parade" po Srbiji, ili da u toj vladi ... (Predsedavajući: Gospodine Dačiću, četiri i po minuta.) Dobro, mogao bih da nastavim dalje, ali da stanem ovde kod ovoga. Samo da ispravim gospodina Vučića, pogrešno me je razumeo. Nije kažnjen ovaj čovek u Boljevcu za 500 maraka tri godine, nego tri meseca, tako da ta kazna za ove iz DOS-a ne bi bila deset hiljada godina, nego bi bila možda dve ili tri hiljade godina.
Gospodin Vučić za repliku. Vi, šta tražite? Vi nemate pravo na repliku na izlaganje gospodina Dačića. Vi ste izazvali repliku. (Boško Ristić, sa mesta: Nisam pomenuo ni Vučića, ni SPS.) Ovo što je gospodin Dačić govorio je replika na vaše izlaganje. Po Poslovniku možete, ali recite koji član.
Po Poslovniku član 100, koji uređuje da svaki poslanik prema poslanicima treba da se obraća sa dužnim poštovanjem i da ne sme da iznosi podatke iz ličnog života trećih lica za ovom govornicom. U svakom slučaju, nisam pomenuo ni gospodina Dačića, niti SPS, tako da nije bilo osnova za repliku. Pomenut sam ja i moja stranka, tako da sam po jednom od ta dva osnova imao pravo na repliku. Ali, u svakom slučaju, nastavljam po Poslovniku. Pre svega, pominju se "spavači" koje je navodno podržavala DS i ja kao predsednik Administrativnog odbora, time što je u fioci držan veći broj krivičnih prijava. Moram da kažem da je i nekolicina poslanika iz vašeg aktuelnog saziva imala krivične prijave, da su se svi pozvali na imunitet i da su svi taj imunitet dobili, zajedno sa Banetom Ivkovićem i ostalima. Što se tiče "spavača", ne znam ko sada nekim vašim poslanicima daje pilule za spavanje. Treba da gurnete jedan drugog da vidite ko će da se odazove na gurku, a ko neće, ko će u adekvatnom momentu, po pozivu iz neke finansijske centrale, da se odazove glasanjem ili apstinencijom prilikom glasanja. To ćemo da vidimo. Već ima najave u javnosti da je većina vaših poslanika na spisku i u dogovoru sa nekim centrima moći van Skupštine, koji organizuju svoj poslanički klub negde na Dedinju. To ćemo da vidimo kada dođe vreme, to će pokazati pojedinci. Što se tiče ustavnosti i vanrednog stanja o kojem ste pričali, da ne bi bilo zabune, da ne bi dezavuisali, da ne bi obmanjivali ljude, pre svega studente pravnog fakulteta, Ustavni sud je rekao da je vanredno stanje ustavno, osim dve odredbe Odluke o vanrednom stanju. To su odredba o javnom informisanju i odredba o mogućnosti kontaktiranja osumnjičenih lica sa advokatom u trajanju od 45 dana. To su samo te dve odredbe. Ustavni sud je potvrdio ustavnost vanrednog stanja, jer je država bila ugrožena i njeni vitalni interesi. Svako ko tvrdi suprotno upravo želi da ohrabri i osnaži one snage koje je trebalo da budu suzbijene u vanrednom stanju. To ohrabrivanje je posebno sada aktuelno, u vreme obeležavanja druge godišnjice od smrti premijera i mislim da bi prema toj činjenici i prema toj situaciji trebalo da se ponašate sa dužnim poštovanjem. Sve ostalo o čemu pričate – da je negde van sudova bilo sastanaka gde su se donosile odluke o sadržini sudskih presuda, ja kao pravnik, kao građanin Srbije i kao poslanik apsolutno osuđujem. Osuđujem svaki pokušaj mešanja u pravosuđe, ali s druge strane, niko mi ne može oduzeti pravo da ukazujem na manjkavosti pravosudnog sistema, da utičem aktivno na njegove reforme i da ukazujem uvek kada postoji nepotizam, kada postoji centar moći koji želi da podjarmi pravosuđe ili da pospeši razliku na bazi političke pripadnosti, u pogledu pozicije građana pred zakonom. Smatram da i vi treba da budete dosledni i da se zauzmete za čišćenje u svojim redovima, a pre svega prema onima koji su inspirisali onu veliku izbornu krađu 1996. godine u kojoj su učestvovali i predsednici nekih sudova i sudije koji još uvek nisu došli na dnevni red da budu razrešeni. Takve inicijative se uvek uporno razbijaju i vraćaju se podnosiocima. Da bismo stavili tačku na tu politizaciju pravosuđa, mislim da moramo da krenemo odatle. Ono što je evidentno dokazano i ono što je i vaš predsednik priznao leks specijalisom jeste da je izborne krađe bilo, a da niko za to nije odgovarao.
Replika, narodni poslanik Aleksandar Vučić, pa narodni poslanik Ivica Dačić.
Dame i gospodo narodni poslanici, pokušaću u nekoliko rečenica da se izvinim onima koje sam možda povredio, ili zaista rekao ono što nije trebalo da izgovorim sa ove govornice. Delimično je gospodin Ristić u pravu kada je rekao da ne bi trebalo da skupštinska govornica služi za iznošenje pojedinačnih primera iz sudske prakse, zato što ukoliko predmeti nisu završeni, ukoliko je postupak u toku, na posredan način vršimo neku vrstu pritiska. To je tačno, ali sam to uradio zato što su ti primeri toliko drastični i rekao bih da ukazuju na jednu pojavu koja je postojala, a nisu izvučeni iz celokupnog sistema kao nešto što treba da predstavlja samo određeno pojedinačno delovanje. Ovde je rečeno nekoliko stvari sa kojima ne mogu da se složim. Naime, ni u jednoj jedinoj civilizovanoj zemlji na svetu nije moguće da vam tužilac određuje pritvor, kao što je to bilo u toku "Sablje", gospodine Ristiću, i siguran sam da vi kao školovan pravnik to znate. Imamo primer dvojice ljudi kojima je tužilac odredio pritvor, bez obzira što ja o tim ljudima ne mislim sve najbolje. To su Stanišić i Simatović, je li tako? Njima je tužilac sam protivzakonito, bez konsultacije sa sudijom, odredio pritvor u toku akcije "Sablja". Ljudi nisu imali pravo ni na službenog branioca i nije tačno da jesu, nekoliko njih nije, a glupost izreke, odnosno obrazloženja kada su neki puštani na slobodu, a hapšeni su ni zbog čega, išla je do tih granica da je, recimo, u obrazloženju jednom od političkih protivnika, koji je bio priveden u toku akcije "Sablja", zašto je bio zadržan u pritvoru (dakle, primenjen je taj pravni institut) rečeno – zato što je procenjeno da bi mogao da predstavlja opasnost po bezbednost Republike Srbije. Zamislite vi sada – jedan Uroš Šuvaković predstavlja opasnost po bezbednost Republike Srbije. Da nije tragično, bilo bi komično. Uroš Šuvaković predstavlja opasnost po bezbednost Republike. Da mi ne znamo Uroša Šuvakovića, da ga svi ovde ne znate u ovoj sali, pa da pomislite da je to možda moguće, ali nije. Ja Uroša Šuvakovića ne vređam, poštujem ga, ali znam da nikada nije mogao da ugrožava bezbednost i znam da nikada nikome to ne bi moglo da padne na pamet. Znali su to i oni, a znate i vi, gospodine Ristiću, zašto je on bio u pritvoru. Da li znate zbog čega? Zbog jedne TV emisije, zato što se zamerio nekim vašima, zato je morao da završi iza rešetaka. Naše vreme tek dolazi, vaše pogotovo. (Predsedavajući: Ja se slažem.) Pošto sam se javio za repliku gospodinu Dačiću, da mu kažem, možda sam pogrešno razumeo za ovog u Boljevcu da nije tri godine nego tri meseca, ali nisam mogao dovoljno veliku cifru za ove vaše koalicione partnere, za ove što ih podržavate danas, da nađem. Makar i tri meseca bilo, njima će opet da ostane 200-300 hiljada godina za sve zlo što su počinili građanima Srbije. Žao mi je što ste ih u tome vi podržali. Nadam se da za neki dan, kada to po slovu zakona, po slovu Poslovnika bude na dnevnom redu, nećete to učiniti. Hvala najlepše.
Hvala. Replika na izlaganje narodnog poslanika Boška Ristića, narodni poslanik Ivica Dačić. Molim sve koji govore da poštuju vreme za repliku od tri minuta, da ne bih morao da opominjem. Izvolite, gospodine Dačiću.
Kad smo već kod koalicionih partnera, niko se baš nije u svojoj istoriji usrećio sa koalicionim partnerima, ni mi, ni vi, ni ovi što su sad itd. Više puta sam rekao, što se nas tiče, imamo strateški dogovor sa DSS, nismo ulazili u pojedinačna kadrovska pitanja. Dok imamo strateški dogovor, mi smo jedna ozbiljna politička stranka i kod nas nema "spavača". "Spavača" ima. Da pitam gospodina Ristića, kako to da Nenad Bogdanović nije glasao za smenu Predraga Markovića. Je l' zaspao? Evo vam listing, gospodine Ristiću, ne znam da li ste vi još neki faktor u DS ili niste, ali možemo ovo da damo i Čedi Jovanoviću, pošto je i on neki faktor u DS, ili možda više nije. Ali, u svakom slučaju, Nenad Bogdanović nije glasao za smenu Predraga Markovića. Čiji je on "spavač"? Što se tiče DS-a, DS izražava veliki stepen odbojnosti prema SPS-u, što mi sa zadovoljstvom prihvatamo i moram da kažem da imamo duplo veći stepen odbojnosti prema njima, nego što oni imaju prema nama. Što se toga tiče, što se tiče Demokratske stranke, svakako da je ona više puta ovde pokušavala da drži neke političke pridike drugim političkim strankama o tome kako žele da se ponašaju, sa kim žele da budu u koaliciji, sa kim ne žele da budu u koaliciji itd. Što se nas tiče, DS je stranka sa kojom nemamo nikakvu saradnju i nemamo nikakve odnose. Da li bismo želeli da buduća vlada Srbije bude drugačija? Naravno da bismo želeli. Naš cilj je da na sledećim izborima mi ne podržavamo ničiju vladu, nego da neko podržava našu vladu. Naravno, to je, gospodo radikali, moguće, i vi to znate, zato što smo zajedno bili u jednoj takvoj vladi. Nadam se da ćemo ponovo biti u nekoj takvoj vladi.Demokratska stranka treba da shvati: ne možete vi da napadate SPS za proteklih deset godina kada smo bili na vlasti. Znači, ne valjaju vam socijalisti, ne valjaju vam ovi socijalisti koji su ostali socijalisti posle pet godina progona, a valja vam Bogoljub Karić, valjaju vam oni koji su preko socijalista zaradili pare. Naravno da vam valjaju, jer para voli paru. (Predsedavajući: Vreme, gospodine Dačiću.) Što se nas tiče, nećemo raditi ni za koga drugoga. Radićemo za Srbiju i za strateške interese SPS-a. Gospodine Ristiću, doneću vam odozgo, čim odem do kancelarije, molim predsedavajućeg da bude toliko fin, kao što i jeste, da mi omogući da gospodinu Ristiću pročitam odluku Ustavnog suda o tome šta je Ustavni sud proglasio neustavnim. Nemojte da govorite nešto što nije istina. Ustavni sud je proglasio neustavnim mnoge odredbe i naredbe koje su bile u vreme vanrednog stanja. Nemojte govoriti da su samo dve proglašene neustavnim. To što Ustavni sud nije išao do kraja, pa nije poništio sve radnje i postupke koji iz toga proizilaze, to je njihova odgovornost. Oni koji su... (Predsedavajući: Hvala vam, gospodine Dačiću.) ... uveli vanredno stanje i koji su donosili te neustavne odredbe trebalo bi takođe da odgovaraju.
Hvala vam, gospodine Dačiću. Poštovaću i biću fin, sve što treba, ako vi poštujete vreme koje imate za repliku. Prvo se javio za repliku narodni poslanik Aleksandar Vučić, a po kom osnovu vi, gospodine Ristiću, tražite reč? Izvolite, gospodine Vučiću.
Dame i gospodo narodni poslanici, znam da svi možemo da se preganjamo ovako u nedogled, ali građanima Srbije od toga neće biti bolje. Ono što je naš zadatak ovde jeste pre svega da omogućimo bolji život građanima Srbije i da nešto uradimo u njihovu korist. Što se tiče koalicija, kod nas nema nikakve tajne. Od 1992. godine do juna 1993. podržavali smo manjinsku vladu SPS-a i bili u Vladi Srbije od marta 1998. do petooktobarske revolucije 2000. godine. Sve ostalo vreme proveli smo u opoziciji, bili progonjeni, i za ono što smo činili ne kajemo se, jer nikada nismo učestvovali u kriminalu i lopovluku, pre svega. Zbog toga ne govorimo ni jednu jedinu reč ni našim nekadašnjim koalicionim partnerima, a za one za koje smo mislili da su ogrezli u kriminal, u lopovluk uvek smo govorili i sa ove govornice i na svakom drugom mestu. Pitao sam ovde, ne slučajno, ko je odgovoran za "Dafiment banku" i "Jugoskandik banku". Jezdimir Vasiljević je rekao da mu jedino Vojislav Šešelj i radikali nisu tražili pare. Vašim liderima je po 100 hiljada franaka i 100 hiljada maraka ostavljao zato što ste tražili da otimate. Mislim da je jedan od lidera iz DS-a taj novac uzeo; danas je u DS-u, nije doskoro bio u DS-u. To je rekao Jezdimir Vasiljević za Dragoljuba Mićunovića, ako se ne varam, a ne varam se. Nije optužio nijednog radikala. Da li je neko od nas, sada pitam i kad odgovaram to gospodinu Dačiću, uzimao u džakovima novac iz "Dafiment banke"? Nikada nijedan radikal. Ja znam ko je. Ti su menjali stranke, pa su malo bili u SPS-u, pa malo u demokratskom bloku, pa su opet veliki levičari. Nijedan radikal to nije radio. Što se tiče koalicija, nemamo ništa protiv. I mi smo ponudili koaliciju DSS-u. Tada nismo kukali, žalili se, rekli smo - mi hoćemo da napravimo vladu sa Demokratskom strankom Srbije; ako ta vlada nije moguća, ako ne želite tu vladu, formirajte je kako hoćete, mi idemo u opoziciju. Ljudi u DSS-u mnogo više su želeli za koalicione partnere, očigledno je, SPS, G17 plus, SDP, SPO, NS i nemamo ništa protiv. Mi smo u opoziciji, samo mislimo da su rezultati rada te vlade katastrofalni. Mislimo da su rezultati rada te vlade veoma loši. Sa druge strane, ne upravlja ovom zemljom i nije centar ove vlade Vojislav Koštunica. Jeste formalno. Znate dobro ko je finansijski centar ove vlade, znate ko dobro kontroliše sve finansijske centre moći u ovoj zemlji, a nećete da ih rušite. To treba da objasnite građanima Srbije, kao i svima ostalima koji, suprotno svim demokratskim... (Predsedavajući: Gospodine Vučiću, molim vas da završite izlaganje, četvrti minut.) ... načelima, nisu želeli da pokažu dobru volju da o tome raspravljamo. Ništa mi juče nismo tražili, sem da razgovaramo o tome. Vi ste pobegli od razgovora, od rasprave, vi ste glasali protiv rasprave. Glasajte ako hoćete za svakog ministra, ali ste pobegli od razgovora o tome da li taj ministar radi dobro ili ne. Problem je što se razgovora plašite. Ubuduće, da li ćemo morati u koaliciju ili ne, odmah da vam kažem – naš cilj na sledećim izborima biće više od 100 poslanika. Kako danas stoje stvari, to ćemo ostvariti bez muke, ali ćemo morati da nađemo nekog malog koalicionog partnera. Sigurno je da se koalicioni potencijal srpskih radikala u tom smislu povećava, ali u jednoj stvari postoji razlika: nikada lopove i kriminalce da podržavamo nećemo, one za koje cela Srbija zna da to jesu, i u tome je razlika između nas.
Hvala, gospodine Vučiću. Gospodine Ristiću, Ivica Dačić je imao repliku na vaše izlaganje. Izvolite, replika na izlaganje Aleksandra Vučića.
Pominjanje DS-a, bivši lider, sadašnji lider. Znači, gospodin Vučić je pomenuo DS, ali ja bih želeo sa predsedavajućim nešto da razjasnim. Kada se ja javim kao poslanik i meni neko replicira kao poslaniku, to je u redu, ali ako on replicira meni, pa proširi to i na stranku, a ja sam predstavnik poslaničke grupe, on mi daje osnova da mogu da objasnim i o drugim stvarima. Zato vodite računa u kom svojstvu sam se javio, kao predstavnik poslaničke grupe ili kao poslanik na repliku, da biste omogućili da se izjašnjavam, da neko ne bi zloupotrebio repliku da preko mog imena napada stranku ili poslaničku grupu kojoj pripadam. Znači, to je bilo radi pojašnjenja.
Vratiću vam vreme, samo da vam kažem, Poslovnik takve mogućnosti ne poznaje. Znači, vi ste ovde ovlašćeni predstavnik DS-a, javljate se uvek i kada vas pomenu i kada pomenu DS, a Poslovnik te stvari ne poznaje.
Ako mene neko lično prozove, ja tražim lično da objasnim, a on posle u replici pomene stranku...
Gospodine Ristiću, trenutak, vratiću vam vreme za repliku.
Za ovom govornicom se čulo da su se neki bogatili preko stranaka. To je gospodin Dačić jasno rekao. Da li je to Dafina ili Jezda, ili ostali koji su učestvovali u organizovanom prikupljanju novca za jedan režim, i odakle se taj režim finansirao, a zatim ulazio u neke nebulozne sukobe, ratove, iz kojih su izlazili pojedinci kao ratni profiteri – time je trebalo da se bavi nezavisno, odnosno samostalno pravosuđe i nezavisni organi gonjenja. Međutim, to se nije desilo. Upravo je to pravosuđe nama ostalo u amanet od strane režima koji je sklonjen demokratskim promenama. Ja vas pitam, gospodine Dačiću, šta ste vi uradili u to vreme da pravosuđe vrši svoj posao, da spreči i Dafinu i Jezdu da rade to što su radili. Da li ste vi dali tada javnu podršku i da li ste obezbedili politički milje da pravosuđe bude samostalno i da može da preduzima gonjenje ili ste gledali sa strane? Vi malopre kažete – svako ko posmatra da neko vrši pritisak na pravosuđe i sam treba da bude odgovoran. A šta ste vi uradili, šta je uradila vaša partija? Imali ste koristi od toga. Ovde neko kaže – ko je uzeo pare; i ja želim da znam ko je uzeo pare, da stavimo tačku na to pitanje. Sada smo uredili finansiranje političkih stranaka, zna se kako mogu da se finansiraju. Da li ova vlada, ovo ministarstvo finansija i ostali organi kontrolišu način finansiranja, ja u to ne ulazim, o tome treba da vodi računa Vlada. Zakoni treba da se poštuju. Ako postoji način finansiranja sa strane, van ovog parlamenta, da se ovde probude neki "spavači" i da glasaju za određene finansijske centre moći i da se ovde ponašaju politički u cilju zaštite njihovih finansijskih interesa, to je tema za ovaj parlament.Svi se pozivate na novine, na medije. Nadam se da istaknuti funkcioneri političkih partija prate šta pojedinci u ovoj državi pričaju, da imaju svoje poslaničke grupe koje su formirane i organizovane na nekom drugom mestu, a da su ovde samo formalno pripadnici pojedinih partija. Ja samo čekam to vreme da vidim. Čuje se da je to koalicioni partner moje stranke, dakle, vi ste prijatelji moji, koalicioni partneri, vi koji pričate o tome da postoji finansiranje pojedinih političkih grupa, to ste vi, vi ste moji politički partneri, ako je tačno to što sada kažete da ste vi u koaliciji preko nekog trećeg sa DS-om. U svakom slučaju, mislim da smo predaleko otišli u političkim raspravama, ali u nekim stvarima smo se složili – da stanje u pravosuđu treba da se promeni. Ponudio sam mehanizme, političku spremnost, i svoju i političke partije kojoj pripadam, da dovedemo stanje u pravosuđu u neki red, ali ne tako što ćemo birati svoje prijatelje, kumove, snaje, svoju decu za sudije i na taj način ostvarivati uticaj, već preko parlamenta, u razgovoru tri grane vlasti. Mi kao poslanici treba da izađemo sa političkim stavovima, da preko radnih tela te stavove politički artikulišemo, da razgovaramo i dogovaramo se sa predstavnicima izvršne i sudske vlasti. To je jedini model i način kako Srbija može svoje pravosuđe da osnaži. Hvala.
Replika, na čije izlaganje, gospodine Dačiću?
Iskoristiću ono što sam malopre zamolio predsedavajućeg da dopunim svoju repliku od prošlog puta sa gospodinom Ristićem; naravno, i gospodin Vučić je govorio o SPS-u, ali ne bih se sada vraćao na to. Mi smo bili koalicioni partneri, i život je takav da je u Srbiji danas svako sa svakim u koaliciji, a ja sada mogu da polemišem sa tim ko je učestvovao u onoj ili ovoj radnji. Međutim, ono što je sigurno, to je da se najveći broj ljudi koji su u Srbiji okarakterisani da nešto nisu uradili u skladu sa zakonom još pre 5. oktobra, a neki od njih već 6. oktobra, preselio u redove DOS-a. Prema tome, u tome potpuno imate našu podršku i mi tražimo da se lopovi koji su se pozivali na socijaliste hapse. Ali, moram da vam kažem, ti naši su bili bebe u odnosu na ove što su došli posle. Znači, imajući sve to u vidu... a takođe je i SRS sve te stvari znala, i tada kada je podržavala SPS svi smo se zajedno borili da se takve stvari iskorene u tih 10 godina, ili manje, koliko je SRS bila sa nama u koaliciji. Ja na to stavljam tačku i nije mi uopšte cilj da polemišem sa Srpskom radikalnom strankom. Za mene je meta u koju udaram Demokratska stranka. Što se toga tiče, to će biti i nadalje. Što se tiče Demokratske stranke, ona je nama mnogo pomogla da se očistimo, što se tiče nekih primedaba o izbornoj krađi, jer nam je uzela Baneta Ivkovića. Uzeo je pre toga DOS i još jednog, koji je učestvovao u svemu tome, pa se sada nalazi u redovima ove parlamentarne većine koja je ovde u Skupštini Srbije. Jednostavno, vi nam polako pomažete da mi lepo očistimo svoje redove i mi vam na tome zahvaljujemo. U svakom slučaju, javio sam se isključivo zbog toga da gospodinu Ristiću pročitam odluku Ustavnog suda, ako mi dozvoljavate. (Predsedavajući: U tri minuta, ono što vam je ostalo do tri minuta.) Osmog jula 2004. godine Ustavni sud Srbije je doneo Odluku koja glasi ovako – utvrđuje se da određene odredbe Naredbe o posebnim merama koje se primenjuju u vreme vanrednog stanja u vreme važenja nisu bile u saglasnosti sa Ustavom i zakonom. Da vas podsetim koje su to mere: državni organi imaju posebne nadležnosti za vreme vanrednog stanja; lice se može prinudno dovesti i zadržati u službenim prostorijama do 30 dana; lice nema pravo na branioca u smislu Krivičnog zakona (to je proglašeno neustavnim). Druga tačka: utvrđuje se da naredba o sprečavanju javnog obaveštavanja, rasturanja štampe i drugih obaveštenja o razlozima za proglašenje vanrednog stanja i primeni mera u vreme vanrednog stanja nije bila u saglasnosti sa Ustavom i zakonom. Ta naredba je podrazumevala da se u vreme vanrednog stanja u medijima moglo objavljivati samo ono što izađe iz Biroa za komunikacije Vlade Republike Srbije. Znači, nije se smelo u vreme vanrednog stanja polemisati i iznositi drugačije mišljenje o razlozima za uvođenje vanrednog stanja, a znate šta to znači? To znači – cenzura. Treća tačka: utvrđuje se da Naredba o posebnim merama u oblasti pravosuđa koje se primenjuju za vreme vanrednog stanja u vreme važenja nije bila u saglasnosti sa Ustavom i zakonom. Pročitaću tu odredbu, gospodine Ristiću. (Predsedavajući: Samo što kraće, gospodine Dačiću, završite.) Dobro, pošto i vi volite Natašu Mićić, dozvolite da pročitam njenu naredbu. Znači, Naredba o posebnim merama u oblasti pravosuđa koje se primenjuju za vreme vanrednog stanja, potpisala je Nataša Mićić 21. marta 2003. godine: Za vršioca dužnosti predsednika Vrhovnog suda imenuje se Sonja Brkić, predsednik Okružnog suda u Novom Sadu. Sa dužnosti republičkog javnog tužioca privremeno se suspendujeSiniša Simić. Za vršioca dužnosti republičkog javnog tužioca imenuje se Đorđe Ostojić. Ovlašćuju se vršioci dužnosti, prethodno pročitani, da preduzimaju mere suspenzije predsednika neposredno nižih sudova i javnih tužilaca i imenuju vršioci dužnosti u skladu sa zakonom. Ovo je, dame i gospodo, proglašeno neustavnim. O čemu vi pričate, gospodine Ristiću? Malopre ste tvrdili pogrešno ovde, da li iz neznanja ili namerno, svejedno, da su suspendovane samo dve mere odlukom Ustavnog suda. Još jedna odluka je tu bitna, a to je da je direktor BIA po ovim naredbama imao pravo da bez odluke nadležnog suda da nalog za prisluškivanje ljudi. Vi ste to obilato koristili, prisluškivali političare i novinare za vreme vanrednog stanja. Ovo je, dame i gospodo, odluka Ustavnog suda Srbije. Sada kada treba da smenimo ljude koji su postavljeni neustavno, vi kažete da je to napad na pravosuđe. Mislim, gospodine Ristiću, da ste ipak u pravnoj i činjeničnoj zabludi.
Po Poslovniku, narodni poslanik Boško Ristić.
Član 100. Poslovnika, moraju da se poštuju poslanici, Narodna skupština, tim pre da se govori istina. Želeo bih da podsetim da je u vreme vladavine SPS-a bilo neko vanredno stanje 1999. godine, i tada su bile neke mere u vezi sa informisanjem. Na to bih želeo da vas podsetim. Setite se patriotskog informisanja i najave preko svih medija da su mediji dužni da izveštavaju na patriotski način. Bilo je i najave patriotskog suđenja, ali se Ustavni sud o tome nikada nije izjašnjavao zato što je bio u takvom stanju u kakvom jeste. Nemam puno hvale ni za ovaj Ustavni sud. Ovaj Ustavni sud, prema mom ličnom ubeđenju, ima politički motivisane odluke. Ovde se govorilo o mandatima, gospodin Dačić je govorio o mandatima, o Banetu Ivkoviću. Kaže - Administrativni odbor je odlučio da su mandati pripali poslanicima. SPS se pojavio sa blanko ostavkama, koje nisu podneli lično poslanici. To je utvrđeno na Administrativnom odboru i to je bio jedini razlog zašto njihove ostavke nisu aktivirane. Isto tako i sada imamo odluku Ustavnog suda da mandat pripada poslanicima. Gospodin Đoković je žrtva takvog nakaradnog tumačenja odluke Ustavnog suda. Gospodin Đoković je po odluci Ustavnog suda i dalje poslanik, ali njemu su uskraćena sva prava i zato bih voleo da neko ustane u odbranu tih ustavnih principa. Ako dosledno citirate odluke Ustavnog suda, dajte onda da razrešimo sve posledice koje imaju odluke Ustavnog suda. Dajte da dovedemo stanje u stanje prava i pravde. Mi to nismo uradili. Zato očekujem od vas da u svakoj prilici pročitate odluku Ustavnog suda, bez obzira na šta se to odnosilo, bez obzira da li od toga imate političku korist ili ne. A doslednost prilikom podrške kandidatima, što je tema ove sednice Narodne skupštine, to šta su bili vaši dojučerašnji stavovi, kako ste juče glasali o Zakonu o radu i svesno učestvovali u podršci i konvalidaciji falsifikata da bi se sprečila krivična odgovornost onih koji su falsifikovali Zakon o radu, a ovde pričate o ne znam kako motivisanim procesima protiv članova vaše političke stranke, sve to govori o političkom moralu. Učestvujete u nečemu što ovde javno osporavate, a dajete podršku jednom falsifikatu kako biste sprečili krivični progon onih koji su taj falsifikat napravili.
Replika, narodni poslanik Aleksandar Vučić. Replika na izlaganje gospodina Dačića.
Dame i gospodo narodni poslanici, nažalost, rasprava se nastavlja u istom smeru. Hoću samo da vam kažem da je juče, i to je ključan razlog zašto sam izašao za govornicu, odbijena rasprava, ako hoćete i razgovor, u Narodnoj skupštini Republike Srbije o memorandumu o Kosovu i Metohiji, koji je predložila Srpska radikalna stranka. Mislim da mali broj primedaba imate na taj akt. Čuo sam jedno veoma glupo objašnjenje jednog nezvaničnog pripadnika vladajuće koalicije, koji se opet pozvao na onoga koji je tražio da srcem branite onog lopova, znate već od juče, koji je rekao - nećemo da podržavamo tako nešto, jer nama ne treba da o tome donosimo odluku šta je to što mi nudimo, nego da čekamo šta će oni da rade. Da vam kažem nešto: vaše ponašanje juče, i gotovo svih političkih subjekata na političkoj pozornici, povodom odvođenja ili odlaska Haradinaja u Hag pokazalo je koliko je nezrela politička scena Srbije i kako nemamo ni plan ni program za Kosovo i Metohiju. Vi se radujete nečemu što će nam biti omča oko vrata, jer će oni iz sveta sutradan da nam kažu - evo vidite kako oni poštuju sve međunarodne norme i propise, tako će i međunarodne standarde, evo vam nezavisnost. Vi na to nemate nikakav odgovor zato što se ponašate kao mala deca u obdaništu koja su dobila čokoladu i sada će sa tom čokoladom da se prehrane do kraja života. Hoću da vam kažem da najveći problem koji je napravljen ovde jeste činjenica da vi mislite da imate neke pametnije od narodnih poslanika u Narodnoj skupštini da govore o Kosovu i Metohiji i o načinima na koje treba da se rešava situacija na Kosovu i Metohiji. Vi imate tri genija koja će da sednu i o tome govore, a nas je ovde 82, nemamo baš pameti, ni deseti deo, koliko ima taj jedan vaš genij koji će da smisli idealno rešenje i da nam objasni kako je super to što sada Haradinaj ode u Hag, to je naša pobeda, jer ćete Hag da nam predstavljate u dobrom svetlu, a oni će sutra to da iskoriste kao razlog za davanje nezavisnosti Kosovu. Prekinite da to slavite u svojim idiotskim medijima. Govori Ristić ovde o vanrednom stanju. U vašim medijima je i danas vanredno stanje. Pogledajte današnji "Blic". U današnjem "Blicu", gospodine Ristiću, veliki naslov - "DS: Falsifikat u Skupštini". To je prvo juče izjavio Tomislav Nikolić. On ima 82 poslanika, a vi 37, ali SRS ne postoji, postoji DS. Postoji da smo mi odgovorni za Dafinu i Jezdu, iako su za to odgovorni koalicioni partneri ovih lopova. Tako ste lepo objasnili, samo niste objasnili koliki ste lopovi. O kakvom vanrednom stanju govorite? Na B-92 krene kampanja Tomislav Nikolić protiv Borisa Tadića. Zakupimo vreme preko agencije, platimo to i onda nam kažu - džabe ste platili zato što vam mi sada povećavamo cenu, jer smo videli da vi kupujete veliki prostor. O čemu pričate? Zato što vam je vanredno stanje i danas u onome što je pod vašom kontrolom. (Predsednik: Vreme.) Na sve što smo radili u toku rata apsolutno sam ponosan i nećete naći nijednog koji će nešto da kaže po tom pitanju. Što se tiče koalicija i onoga što nam predstoji u narednom periodu, znam da će ovde biti vrlo turbulentna politička scena. I to zna svako, ali moramo kao država i kao poslanici da sednemo da se dogovorimo, da vidimo koji su nam prioritetni i vitalni nacionalni i državni interesi; da razgovaramo, da zajedničku platformu imaju predsednik Republike, Vlada Srbije i Skupština Srbije, a ne da svako radi šta mu padne na pamet i kako mu padne na pamet. To je rešenje za našu zemlju, za građane Srbije, i nije nama problem, učinićemo mi taj dodatni napor da dobijemo još 20-25 poslanika.
Četiri i po minuta, molim vas, završite.
Taman sam hteo gospodinu Zankovu da kažem da me podseća na Predraga Markovića, kad on glavom i bradom iza mene.
Po Poslovniku, prekoračili ste minut i po. Molim vas, završite.
Gospodine Markoviću, vi ste juče završili kada ste onaj falsifikat ostavili da opstane i nastavili da radite kao da se ništa nije desilo. Vi ste juče završili, kad niste hteli da raspravljate o Kosovu i Metohiji. (Glas iz sale: Dosta više.) Dosta vama.
Molim vas, ne dobacujte. Gospodine Vučiću, molim vas da završite, pošto je već dva minuta prekoračeno vreme za repliku.
Što ne kažete šta dobacuje ona baraba odande?
Nije moje da prenosim šta neko dobacuje, a nemojte da vređate narodne poslanike. Budite ljubazni pa završite repliku.
Ja njega vređam, a on ne vređa odande? Hoćete da kažete da smo mi nekulturni? U stanju ste da psujete majku i da govorite s mesta šta vam padne na pamet, a kada mu kažete da je baraba, onda smo mi krivi. Da li to kažete?
Gospodine Vučiću, molim vas, budite ljubazni i završite repliku.
Šta me molite?
Ono što je moja obaveza po Poslovniku.
Zato što ne možete da trpite, zato što ste sa lopovima u koaliciji, da li je to u pitanju? Zato što ne možete da izdržite da vam se istina u oči kaže, da li je to u pitanju? Kažem vam, vi ste ti koji danas lopuže čuvate na vlasti, ali Srbija će uskoro da se oslobodi lopova i pošteni ljudi će dobiti apsolutnu većinu.
Replika na izlaganje gospodina Ristića koju je prijavio gospodin Proroković, pa potom replika na izlaganje gospodina Vučića, koju je prijavio gospodin Ristić.
Mislim da je bila jasna aluzija na poslaničku grupu DSS povodom svega što se dešavalo, vezano za oduzimanje mandata gospodinu Dragiši Đokoviću. Podsetiću vas, sam gospodin Đoković i vi kao poslanička grupa mogli ste da reagujete tri puta: na sednici Administrativnog odbora, na skupštinskom zasedanju, pre nego što je ostavka konstatovana i na sednici RIK-a. Nijedanput niko reagovao nije. Problem gospodina Đokovića je što je on imao jedan čudan običaj da dolazi u Skupštinu u 10,00 ujutru, podigne dnevnicu i onda odmah izlazi napolje, pa ga nije ovde bilo ni u 10,15, kada je održan Administrativni odbor, niti u 11,30, kada je počela sednica Skupštine Srbije. I sam gospodin Đoković se svojim zahtevom Administrativnom odboru Skupštine Srbije, kojim je tražio sve prinadležnosti narodnog poslanika u narednih šest meseci, odrekao svog mandata, odnosno tim činom priznao da je potpisao ostavku i da je prelaskom u DS iz redova DSS-a izgubio mandat. Gospodine Ristiću, vi ste i suviše dobar pravnik da ne biste razumeli da je situacija u ovom slučaju potpuno čista i nemojte političke argumente da koristite vezano za slučaj poslanika Dragiše Đokovića.
Sada gospodin Boško Ristić, replika.
Gospodin Vučić je u svom izlaganju rekao da još uvek vanredno stanje traje u nekim medijima i da je DS inspirator takvog stanja i kontrolor medija. Za primer je uzeo upravo tekst koji je izašao povodom jučerašnjeg glasanja o falsifikatu u Skupštini i u vezi sa pokušajem da se glasovima o falsifikatu prikrije krivični progon onih koji su to sproveli u delo. Razlika između vašeg osporavanja ovog čina i našeg je u tome što smo mi napravili realan čin, a to je da smo podneli krivičnu prijavu protiv predsednika Skupštine i protiv sekretara Skupštine, upravo zbog toga što su omogućili da se Skupština izjašnjava o jednom falsifikatu. To je razlika i to je vest za medije. Puki verbalizam, a suštinska saradnja, prepoznatljivi su u medijima. Mediji su prepoznali da je DS jedini istiniti činilac u ovoj skupštini kome je stalo da se utvrdi šta se u Skupštini juče desilo. Mi smo to pokrenuli na pravi način, tražili smo od nadležnih organa da pokrenu istragu u vezi sa falsifikatom u Skupštini i da utvrde ko je falsifikovao tekst zakona. To je vest za medije, jer samo takvo ponašanje, kakvo je učinila DS, može da dovede do određenih i pravnih političkih posledica. Najveća posledica u ovom parlamentu je to što je falsifikovana volja poslanika i što je izglasan jedan zakon koji je prepravljen negde u Vladi ili negde na putu kroz skupštinske službe. Da bi se to sprečilo, da bi se sprečila ustavna kriza, jer sada ne znamo kako će da reaguje predsednik države, koji je vratio falsifikat Skupštini, a nije vratio zakon na izglasavanje, da ne bi Srbija bila u nedoumici, u neizvesnosti, mi smo tražili od organa krivičnog gonjenja da što pre reaguje i što pre utvrdi činjenicu, kako ne bi došlo do različitih stavova između parlamenta, kao najviše zakonodavne vlasti, i ovlašćenja koja su koncentrisana u funkciji predsednika države.
Naravno, replika, gospodin Dačić i gospodin Nikolić. Molim vas da ubuduće poštujete odluke Skupštine, a ne potrebu za medijskim vestima i da vam glavni argument za govornicom bude da je to potvrđeno činjenicom da su mediji zainteresovani. Budite ljubazni, poštujmo malo institucije i ono što je Skupština glasala, pa i juče. Gospodine Dačiću, izvolite.
Ovo nije replika, nego jedna reakcija. Očigledno je došlo do zabune, pošto se iz onoga što je govorio gospodin Vučić suštinski može zaključiti da se obraćao SPS-u. Želim da kažem da nikakvih dobacivanja nema iz poslaničke grupe SPS i nijedan poslanik SPS-a ne dobacuje bilo kome, niti je to uradio ovom prilikom. Molim i sve druge poslanike da za sve što imaju da kažu izađu ovde za govornicu ili, ako su baš toliko žustri, da se nađemo u hodniku. U svakom slučaju, verovatno je gospodin Vučić pogrešno shvatio da je dobacivanje iz redova SPS-a i zato mu je ton bio takav. Inače, mislim da nema razloga za takav ton. Što se nas tiče, mi ništa ne radimo tajno, niti imamo bilo kakvu promenu naše politike svakoga dana. Jasno je šta se ovde dešavalo i ovih dana. Malopre smo pričali o Dafini, o Jezdi i o svemu ostalom. Malo sam pokušavao da se setim, pošto nikada nisam imao nikakve veze sa njima, ko je uzimao pare od tih ljudi, mimo drugih građana. Ne mogu da se setim ijednoga ko se nalazio na tom spisku, a ko se sada nalazi u rukovodstvu SPS-a. Gde su ti ljudi, ne znam, ali se sećam da je Dragoljub Mićunović, kako kaže Jezda, uzimao pare od Jezdimira Vasiljevića. Sećam se da je i Dafina izjavila da je Zoran Đinđić podigao svoju ušteđevinu, a da drugi građani to nisu mogli. Da li je to tačno ili ne, nemojte mi dobacivati sa mesta, nego izađite i kažite šta hoćete. Ne možete vi kad neko spomene vašeg čoveka da kažete "sram vas bilo", a vi možete ostale da valjate po blatu. Svaki čovek za Srbiju je podjednako vredan. Dame i gospodo, drugarice i drugovi demokrate, nemojte se vi ovde pred nama svima ubeđivati ko više od vas voli Đinđića, a unutar stranke se ubiste da izbacite sve one koji nasleđuju lik i delo Zorana Đinđića. U svakom slučaju, to je vaš problem. Šta imamo mi sa tim? Mi ga nismo ni birali, mi ga nismo ni ubili. To je problem vaše stranke i problem ove države. Samo, SPS nemojte u to da mešate. Imate vi dosta stvari kojima treba da se bavite, i u drugim strankama, pa nemojte se mnogo interesovati za našu stranku. Svi naši poslanici su probuđeni, budni su, nisu "spavači". Što se tiče Demokratske stranke, očigledno im je smetao Milošević i socijalisti, a ne smetaju im biznismeni koji su se obogatili za vreme Miloševića. Bogoljub Karić je demokratska snaga, po vama. Miodrag Kostić je bio direktor Demokratske stranke. Gde su to ostali biznismeni? Molim vas, barem imajte iste aršine. Ne mogu da vam budu draži oni koji su se obogatili na račun vlasti onih koje vi toliko ne možete da podnesete. Onda budite korektni prema svima. Što se tiče SPS-a (tu prekidam svaku dalju polemiku), izneli smo naše stavove, Žarko Obradović je izneo stavove o ovom pitanju. Mi imamo određene primedbe na neke predloge rešenja, a inače se slažemo da u pravosuđu, tužilaštvu i drugim državnim organima ne treba da bude političkog pritiska. Naravno, nije dobro što su se oni ljudi koji su promenili 95% predsednika sudova kada su došli na vlast, oni koji su postavljali ljude neustavnim odlukama za vreme vanrednog stanja... (Predsednik: Vreme.) ...sada setili da se ipak ponekad treba i pridržavati zakona, kako bi rekao jedan drug Stari, ko pijan plota. Kasno su se setili. Ali, dobro je da se sećaju njega, jer neki od njih su bili u Kumrovcu, za razliku od mene koji tamo nikada nisam bio; pa, vi ste zaista pravi levičari i drago mi je da je Socijalistička internacionala zaista shvatila ko je u Srbiji pravi levičar, a to je Demokratska stranka, naravno, nažalost.
Vreme. Hvala. Reč ima narodni poslanik Tomislav Nikolić, replika na izlaganje gospodina Ristića, pa onda gospodin Ristić, pretpostavljam, replika na izlaganje gospodina Dačića.Izvolite.
Zaista mi je neprijatno što sam u nedoba ušao u salu, ali kud baš, gospodine Ristiću, da pominjete tačku koje bi i vi delimično trebalo da se stidite. Mi smo pokrenuli raspravu u Skupštini da se očuva autoritet predsednika Republike. Vama to nije palo na pamet. Imate poverenja u istražne organe da će da istraže da li je bilo falsifikata ili nije, a niste hteli pred kamerama i ovde pred narodom da se otvori ta rasprava. Trojica vaših poslanika juče nisu bila na sednici, da li vas je to bio strah da ćemo imati većinu. Nemojte da nas optužujete kada radimo ono što nama ideološki odgovara i slučajno se pogodilo da tog časa branimo Demokratsku stranku. Sve me više ubeđujete da vas ne vredi ni braniti. Raščistite između sebe. Očekivao sam danas da predsednik Srbije napravi ustavnu krizu. Što se vi bojite ustavne krize? Bojite se da predsednik Srbije kaže da mu je poturen falsifikat, i on to neće reći da ne bi pravio ustavnu krizu. Nađite mi opozicionara koji će da čuva vlast da joj ne napravi krizu. Da li je napravljena kriza time što je neko falsifikovao odluku Narodne skupštine? Zašto vi to sada zataškavate? Mi vam smetamo; pa, da nije bilo nas, vi sa tim ne biste ni izašli u javnost. Vi biste sve tajno, pa da vam to istraži onaj iz UBPOK-a što svira gitaru sa Dinkićem, on bi vam istražio da li je bilo falsifikata.
Repliku će imati narodni poslanik Boško Ristić posle pauze, u 14,30 časova. Hvala i prijatno. [[Posle pauze – 15.35]] Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, još jednom dobar dan. Nastavljamo popodnevni rad današnje sednice. Po službenoj evidenciji današnjoj sednici prisustvuje 148 narodnih poslanika. Molim da na početku utvrdimo kvorum za rad. Molim narodne poslanike da ubace svoje kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Zahvaljujem. Upotrebom elektronskog sistema konstatujem da postoji kvorum za rad. Na kraju prepodnevne rasprave ostala je replika narodnog poslanika Boška Ristića na izlaganje gospodina Dačića. Izvolite.
Poštovani predsedniče, dame i gospodo poslanici, poštovani predstavnici pravosuđa, dobio sam pravo na repliku povodom govora gospodina Dačića, narodnog poslanika iz poslaničke grupe SPS. Međutim, svoje vreme koje po tom osnovu imam neću koristiti da njemu odgovorim, jer je sada to deplasirano posle ove pauze koju ste dali, već želim da ukažem na povredu Poslovnika, gde ste vi, gospodine predsedniče, prekršili Poslovnik, jer ste me prozvali, dali ste mi reč i kada sam pošao prema govornici vi ste onda odredili pauzu. Mislim da na ovaj način zaista pokazujete da prema svim poslanicima ne postupate na isti način i ovo je već, u najmanju ruku, deseti put da kada ja dobijem pravo na repliku vi dajete pauzu. Vi ćete verovatno imati neko obrazloženje zašto je to tako, jer i vi morate da primetite da to jeste činjenica, s tim što mogu da zaključim da vama nije odgovarala moja prethodna diskusija u vezi sa glasanjem o Zakonu o radu, gde sam ukazao da se radi o konvalidaciji u cilju skrivanja počinioca krivičnog dela falsifikata, zbog čega smo mi kao stranka protiv vas i protiv sekretara Skupštine podneli krivičnu prijavu. Ako je to motiv, onda to zaista nije u redu. Činjenica je da vi uvek kada dobijem pravo na repliku iskoristite pravo da odredite pauzu, tako da su replike apsolutno deplasirane, jer nema smisla nakon dužeg vremena govoriti o nečemu što je prošlo u prethodnom toku rasprave.
Hvala vam, gospodine Ristiću. Kao što ste sami konstatovali, dao sam pauzu po Poslovniku. Naravno da to ne radim kada god vi imate pravo na repliku, jer sam vam samo tokom današnjeg rada najmanje deset puta, što biste vi rekli, dao reč na osnovu prava na repliku. Ne pravim razliku među poslanicima, a posebno moj motiv nije činjenica, kako ste konstatovali, da je Narodna skupština Republike Srbije juče jednoglasno odlučila kako glasi tekst zakona. I, ko god bi govorio o nekakvom falsifikatu ili nečemu naprosto ruši instituciju Narodne skupštine i dovodi u krajnje neprijatan položaj predsednika države. Nadam se da to nikome ozbiljno ni sada, ni ubuduće neće biti cilj, ali naravno da poslanici imaju pravo, jer su zaštićeni imunitetom, da mnoge netačnosti izgovore sa ove govornice i ja ću to njihovo pravo uvek braniti. Reč ima narodni poslanik Blagica Kostić, pošto su se na listu prijavljenih prijavili predstavnici DS-a, G17 plus, SRS-a, DSS-a, a pre svih, po članu 89. stav 3, narodni poslanik Blagica Kostić. Neka se pripremi narodni poslanik Slobodan Vučković.
Srpski pokret obnove osporava izbor Vide Petrović-Škero za funkciju predsednika Vrhovnog suda Srbije iz nekoliko razloga. Prvi je činjenica da je gospođa Škero bila kandidat koji je dobio najmanju podršku Opšte sednice, dakle, najmanju podršku svojih kolega sudija da bude izabrana za predsednika Vrhovnog suda Srbije. Drugi razlog je taj što je gospođa Škero za sudiju Vrhovnog suda izabrana pre samo dve godine i nelogično je da kao najmlađi sudija po stažu tako brzo stigne do funkcije predsednika tog suda. Činjenica je da je gospođa Škero skoro dve godine radila u advokatskoj kancelariji sadašnjeg ministra gospodina Stojkovića. Naposletku, u vreme dok je gospođa Škero bila predsednik suda vođena je istraga protiv okrivljenih za zločin na Ibarskoj magistrali. Gospođa Škero se na direktan način umešala u tu istragu i nije dozvolila da se istraga proširi na najbitnije učesnike u izvršenju tog zločina, na Milorada Lukovića Legiju, Mihalja Kertesa, Branka Đurića i Vladana Dinića. Imajući u vidu sve navedene činjenice, poslanici SPO-a neće glasati za njen izbor, što očekujemo i od ostalih kolega poslanika. Takođe osporavamo i izbor Vuka Tufegdžića za sudiju Okružnog suda, zbog činjenice da je na jedan vrlo traljav način vodio istragu oko ubistva gardista na Topčideru. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Slobodan Vučković, a neka se pripremi narodni poslanik Nikola Novaković. Još jednom molim, ako je iko osetio nešto kao neprijatnost tokom vođenja sednice zbog ovako striktnog poštovanja Poslovnika, da primite moje lično izvinjenje. Hvala vam. Izvolite, gospodine Vučkoviću.
Dame i gospodo narodni poslanici, moram da kažem da su me malo rukovodioci u našem pravosuđu uplašili kada su najavili da je potrebno u bliskoj budućnosti da se izvrši još više izbora sudija, da je potrebno da izaberemo još mnogo sudija u Srbiji, kako bi pravosuđe bilo efikasnije. Molim vas, što više imamo sudija, ono je sve neefikasnije. Ja sam za ovom govornicom već iznosio (i drugi su) te primere nekih država u svetu, gde su naši ljudi, naše sudije išle da vide. U Kanadi, u Kvebeku, koji je isti kao Srbija po broju stanovnika, pravosuđe je zasnovano na Rimskom pravu, ne na nekom precedentnom, kao što je to u Americi ili Engleskoj. Dakle, francuski Kvebek ima 430 sudija, zajedno sa Vrhovnim sudom, a mnogo jači i razvijeniji privredni život. Znači da naše pravosuđe, naš sistem mora da doživi jednu reformu, a ne da uvećavamo broj sudija sve više, a pravosuđe sve više šlajfuje i nije zadovoljavajuće. Zar da vršimo i nove izbore, i to na ovakav način, kako smo već u govoru koji smo juče imali prezentirali ovoj skupštini, na ovaj način gde ovako radi Visoki savet pravosuđa, gde caruje familijarnost, površnost, gde ima mnogo sudija. A pravosuđe je mnogo ozbiljna stvar. Kao što je neko rekao za Generalštab da je vojska mnogo ozbiljna stvar da se prepusti generalima, tako je i pravosuđe veoma ozbiljna stvar da se prepusti samo sudijama, da one reprodukuju svoj kadar. Tragična je to situacija. Mislim da moramo iz toga nekako da izađemo, a to je temeljna reforma pravosuđa. Moramo da pođemo od izbora sudija. Današnja rasprava koja je ovde vođena između raznih poslaničkih grupa, gde je bilo rečeno - kad je bila ova koalicija, onda ste... To je u stvari suština. Kad je bila jedna koalicija onda ste vi birali sudije, kad je druga koalicija onda ona bira svoje sudije. Ako je bio ranije dominantan SPS, on je birao svoje sudije. To nije normalno da svako ko ima prostu većinu u ovoj skupštini bira sudije građanima Srbije, jer sud je mnogo ozbiljna stvar i on sudi i onoj drugoj polovini naroda koja nije imala svoje predstavnike i koji nisu mogli da učestvuju u izborima. Zato mislim da je nužno da usvojimo jedan princip koji postoji u Sloveniji za neke izbore. Na kraju krajeva, to je opštepoznati princip da se bira dvotrećinskom većinom, tako da u izborima uvek mora učestvovati i opozicija, jer to je zajednička potreba svih građana Srbije da imaju nezavisno, nepristrasno, efikasno i pouzdano sudstvo. Za to je zainteresovan i drugi deo Srbije, koji nema 126 poslanika. Ne može se sa 126 poslanika diktirati pravosudni život u Srbiji. Suviše je to jednostrano. Moram da vam kažem da mi želimo... Obraćam se većini, uz koju smo kada se radi o evropskoj orijentaciji. Dobićemo mi tu Studiju izvodljivosti, ali oni prate ovaj način, Evropa prati kako mi postupamo u pravosuđu. Oni na pravosuđu jako insistiraju, na reformi pravosuđa. Ako tu ne učinimo nešto bitno, ništa nećemo učiniti. Ovom prilikom hoću samo da istaknem jedan slučaj koji imamo u Novom Pazaru, to je nezavisno od ove teme o kojoj sam govorio, a to je da je tamo jedna osoba označena od svih struktura, advokatske, sudske i tužilačke, kao mogući predsednik Opštinskog suda. U takvoj jednoj osetljivoj sredini Visoki savet pravosuđa predlaže jednog čoveka koji je došao sa Kosova, koji nema iskustva, koji je tamo godinu i nešto dana i to dovodi do određenog revolta koji nama apsolutno politički nije potreban. Za ovo Odbor za pravosuđe nije iskazao razumevanje. Iskazao je razumevanje za jedan drugi potez koji smo mi kritikovali, a to je da je neko ko je opet sa Kosova došao u Suboticu, u jednu sredinu koju ne poznaje, bio kandidovan za šefa Okružnog javnog tužilaštva, odnosno za okružnog javnog tužioca; neko ko ne poznaje tu sredinu, ko nije tu završio fakultet, neko ko ne zna da je to složena međunacionalna sredina. To je jedan pozitivan primer i za to je Odbor za pravosuđe iskazao razumevanje, ali isto tako mislim da mora da se iskaže puno razumevanje i za ovaj slučaj u Novom Pazaru, jer je to jedno osetljivo političko područje, za šta snosimo svi odgovornost, kako ćemo stvari postaviti. Hvala lepo.
Zahvaljujem se gospodinu Vučkoviću. Reč ima narodni poslanik Nikola Novaković, a neka se pripremi narodni poslanik Vjerica Radeta.
Gospodine predsedavajući, kolege iz pravosuđa, dame narodne poslanice i gospodo narodni poslanici, ne pada mi ni na kraj pameti da pričam o situaciji u pravosuđu, jer to nije tema našeg današnjeg saziva. Šteta bi bilo da ne otvorimo takvu raspravu kao posebnu tačku dnevnog reda jednog posebnog zasedanja. Hoću da pričam o tome kako pojedini predlozi ne prolaze. To izgleda otprilike, na jednom primeru sa 24. sednice Odbora za pravosuđe i upravu Narodne skupštine Republike Srbije održane 27. januara 2005. godine, ovako - predložen je kandidat; da li se neko javlja za reč? (Ne.) Stavljam na glasanje. Ko je za? Ko je protiv? Ko je uzdržan? Konstatujem da Odbor nije prihvatio predlog. Radi se o kandidatima za predsednika Trgovinskog suda u Novom Sadu i za predsednika Opštinskog suda u Novom Sadu. Oba su po istom ovakvom sistemu blanko skinuta sa dnevnog reda. Ne vidim šta je tu osporavanje. Prilično sam iznenađen takvim načinom rada. U Novom Sadu su predložena sva tri kandidata za predsednike sudova, i Okružnog, i Opštinskog i Trgovinskog. U Novom Sadu smo ušli u petu godinu v.d. stanja u sva tri suda. Vršilac dužnosti, moram da vas podsetim, pre svega je striktno privremeno stanje i on nije vršilac prava. Pravo je čudo da pravosuđe u Novom Sadu još uvek funkcioniše. Sada kada smo dobili pristojne predloge, mi ih jednostavno na ovakav način stavljamo pod tepih, guramo u stranu, dakle ne rešavamo ništa. Možemo da raspravljamo ima li boljih; nema, jer se nisu kandidovali. Ima sigurno, kandidovaće se, jer biti predsednik nije trajna funkcija, bože moj, danas jeste predsednik, sutra će da radi loše ili će da radi dobro, može da bude ponovo biran ili neće biti biran. Za sva tri kandidata, po mom mišljenju i po mišljenju Advokatske komore Vojvodine, nema nijednog razloga da ne budu izabrani na mesta predsednika ovako značajnih sudova u pravosudnom sistemu Srbije. Zbog toga ću vam predložiti, molim vas, kada bude bilo glasanje o pojedinačnim slučajevima koji su osporeni od strane Odbora, da u ova tri slučaja glasamo za i da konačno sva tri suda u Novom Sadu dobiju svoje predsednike. Hvala lepo.
Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta, a za diskusiju neka se pripremi Velimir Simonović.
Dame i gospodo, pravosuđe u Srbiji nikada nije bilo nezavisno i ja znam da sada nisam otkrila toplu vodu, to je opštepoznata činjenica, kao što je opštepoznato da je uticaj izvršne vlasti na sudsku vlast bio najizraženiji od 2000. godine, od vremena vladavine DOS-a. Ne sumnjam da je sadašnja vlada, odnosno ministar Stojković imao dobru nameru sa ovako velikim brojem kandidata za sudije, tužioce i njihove zamenike, međutim ta njegova eventualno dobra namera, s obzirom na ono kako se odvijao ovaj postupak od dana raspisivanja konkursa do dana današnjeg, svakako neće imati pozitivne rezultate. Opet dolazimo do onoga zbog čega su srpski radikali bili u startu protiv, a to je postojanje i status Visokog saveta pravosuđa. Kaže danas ministar Stojković da je Visoki savet pravosuđa ustavna kategorija, a mi srpski radikali smo tvrdili da to nije ustavna kategorija. Onda je ministar danas objasnio da je Ustavni sud doneo takvu odluku da Visoki savet pravosuđa jeste ustavna kategorija. Znam da odluke Ustavnog suda moraju da se poštuju i poštujem instituciju Ustavnog suda, ali da poštujem Slobodana Vučetića, to zaista niko ne može da me natera, niti da me ubedi da ima osnova za tako nešto. Tu je došla do izražaja, naravno, partijska pripadnost i to je, nažalost, u pravosuđu Srbije uglavnom bilo prisutno. Sada se u Visokom savetu pravosuđa desilo nešto mnogo gore, sada nije bila prisutna samo partijska pripadnost, već lični, privatni interesi. Kada se raspravljalo o kandidatima za pravosudne funkcije, ljudi koji su sedeli u Visokom savetu i koji su članovi Visokog saveta pravosuđa kažu da su se vadile cedulje iz malih unutrašnjih džepova, a o kriterijumima niko nije vodio računa i mi zato imamo predloge takve kakve imamo. Mislim da se Odbor za pravosuđe i upravu ovaj put obrukao prilikom rasprave i odlučivanja o tome koje će kandidate za pravosudne funkcije podržati, a koje neće. O tome ću nešto kasnije da govorim. Licitiranje kakvo je bilo na poslednjoj sednici Visokog saveta zaista ne zaslužuje ni poštovanje, ni priznanje. Visoki savet pravosuđa je predložio veliki broj lica za ove pravosudne funkcije i negde od 26. novembra, kada smo mi prvi put dobili kao narodni poslanici predloge za ove visoke funkcije, od tog dana do dana današnjeg nikada u istoriji srpskog pravosuđa u medijima nisu bili zastupljeni ti predlozi, predloženi kandidati, rođačke veze, onakve ili ovakve. To je, jednostavno, od kraja novembra do danas poprimilo ozbiljne obrise afere. Mislim da to nije način da se stanje u pravosuđu Srbije popravi. Stanje jeste drastično i dramatično, ali na ovaj način svakako nema šanse da se popravi. Teško da može da se govori o nekom boljem stanju u pravosuđu dokle god mi u ovom parlamentu ne dobijemo predlog za razrešenje, recimo, Gorana Kljajevića, predlog za razrešenje sudije Danka Lauševića, za čije razrešenje inicijativa postoji već tri godine na svim zakonom predviđenim adresama i od tog dana ništa se nije dešavalo. I, što je najgore, s obzirom da je povod za inicijativu za njegovo razrešenje od strane SRS-a bila jedna prvostepena presuda na koju je pre skoro tri godine uložena žalba, verovali ili ne, drugostepeni sud još nije video ni taj predmet, ni tu žalbu. Naravno, o razrešenju takvog sudije niko ne razmišlja, a to svakako nije dobro. Gospodin Vučić je danas govorio o Jovanu Prijiću, o onoj početnoj priči od pre deset ili 15 dana da će Jovan Prijić biti smenjen, međutim i ministar, od koga se prvi put čula takva informacija, posle je počeo da reterira, pa je rekao da to nije njegova nadležnost, i svakako nije. To jeste nadležnost gospodina Jankovića i pretpostavljam da on ima obrazloženje zbog čega je nastavljen mandat gospodinu Prijiću. Pored onoga što je Aleksandar Vučić govorio za Jovana Prijića, ja ću još samo da dodam da je on aktivno uključen u međunarodnu aferu "Mercedes-Benz" o kojoj srpski radikali govore već dve godine unazad, o sprezi tužilaštva, sudova i te mafije koja je zaista poprimila međunarodni karakter. Sada ću da kažem nešto vezano za nepostojanje kriterijuma i kod Visokog saveta pravosuđa i kod Odbora za pravosuđe i upravu Skupštine Srbije. Imamo predloge za sudije nekih sudova u Srbiji, gde lica koja se predlažu imaju tri, četiri, pet ili šest godina radnog iskustva, ali zato imamo ljude sa 10, 12 i više godina koji se nisu našli u ovom predlogu. Mi smo na Odboru vratili, kada su u pitanju beogradski sudovi, Visokom savetu da ponovo taj svoj predlog pregleda i da nam odgovori na konkretna pitanja kakva je razlika između nekoga ko ima četiri godine radnog iskustva, pa sada želimo da ga postavimo za sudiju i nekoga ko ima 10 godina i nema nikakvu mrlju i taj ne može da bude sudija. Koji je kriterijum, nismo dobili odgovor. Umesto toga, dobili smo iste predloge, koji su već bili na sednici Odbora za pravosuđe i upravu, dopunjene sa po jednim ili dva predloga po beogradskim sudovima. Valjda je Visoki savet pravosuđa mislio da su narodni poslanici maloumni, pa da mogu tako da nas zavaraju i da kažu – mi smo dodali još dva predloga. Nama nije bio cilj ni da se neko doda ni da se neko skine sa te liste, nego da imamo čistu situaciju da bismo kao poslanici znali da objasnimo zbog čega glasamo ili ne glasamo za nekog kandidata. Međutim, Visoki savet pravosuđa pokušava, i nažalost uspeva, da od narodnih poslanika pravi svoj servis, a uticaj DS-a na Visoki savet pravosuđa i dan-danas je više nego očigledan. Da se vratim na poslednju sednicu Odbora za pravosuđe i upravu. Desila se jedna, zaista ne znam da li da je nazovem tragična ili komična situacija, ali nešto u svakom slučaju nikada viđeno na sednici nekog skupštinskog odbora. Vladajuća većina nije imala dovoljan broj poslanika na toj sednici da bi mogla da glasa za predloge, odnosno da prođu predlozi Visokog saveta pravosuđa. Onda je za Prvi opštinski sud išlo osam predloga, gde su poslanici vladajuće većine imali samo šest glasova, a preostalih šest poslanika su bili iz dela koji nije glasao za predlog Visokog saveta pravosuđa. I, bez ikakvog obrazloženja, osam kandidata predloženih u Prvi opštinski sud u Beogradu nisu dobili saglasnost Odbora za pravosuđe i upravu. Kada se došlo do broja devet ušao je još jedan poslanik vladajuće većine i od tog momenta je postojala većina da se izglasaju predlozi Visokog saveta pravosuđa i onda su kandidati pod brojem 9, 10 i 11 dobili pozitivno mišljenje Odbora. Prosto neverovatno. Ko je u stanju sada da objasni narodnim poslanicima i kandidatima za pravosudne funkcije zašto neko ko je pod rednim brojem 3 nije dobio pozitivno mišljenje, a neko pod rednim brojem 10 jeste, a niko nije ulazio u konkretne razloge, osim te činjenice da do broja 9 nije bilo kvoruma koji je činio većinu. Recimo, kada se govorilo o kandidatima za Drugi opštinski sud u Beogradu desilo se nešto takođe veoma neverovatno. Čitana su imena, takva je bila rasprava na Odboru; pod brojem 1 taj i taj, da sada ne čitam, nema potrebe da govorim o tim imenima, jer zaista ništa ni pozitivno, ni negativno o tim ljudima ne znam da bih sada mogla da ih spominjem i da ih dovodim možda u neprijatnu situaciju. Dakle, ko je za kandidata broj 1 sa imenom i prezimenom; vladajuća većina izglasa do broja 3, 4 i kada smo došli do kandidata pod brojem 5 onda je jedan kolega, koji je takođe iz vladajuće većine, rekao - čekajte, ovo nema smisla, kako podržavamo kandidata koji ima četiri godine radnog iskustva, a imamo ovamo kandidate koji imaju 10 godina radnog iskustva i oni ne mogu da prođu. Slomiše se kola na kandidatu pod rednim brojem 5 za Drugi opštinski sud u Beogradu, takođe neću ime da pročitam, i ta gospođa ne dobije pozitivno mišljenje našeg Odbora za pravosuđe i upravu, jer je odjedanput proradila savest kod kolega iz vladajuće većine. Pogledam u međuvremenu materijal koji smo dobili uz ove predloge i vidim da gospođa koja nije dobila saglasnost Odbora za pravosuđe i upravu, koja je pod rednim brojem 5, ima četiri godine radnog iskustva, ali je zato gospođa pod brojem 1 dobila saglasnost, a ima 2,2 godine radnog iskustva. Prosto neverovatno neozbiljan pristup rešavanju ovako ozbiljnih problema i mi posle takvog rada na Odboru za pravosuđe i upravu očekujemo da nam se popravi stanje u pravosuđu. Drage moje kolege, nismo blizu rešavanja ovog velikog problema. Sada ću malo da govorim konkretno o nekim od predloga. Moj kolega Aleksandar Vučić govorio je da ćemo mi iz SRS glasati protiv predloga da sudija Četvrtog opštinskog suda Željko Šćepanović pređe u Okružni sud u Beogradu. Sve što je rekao Aleksandar Vučić apsolutno je tačno, ali ipak želim da vas podsetim, probajte da se setite, rekla sam pre nekih devet meseci za ovom govornicom da je Željko Šćepanović dobio obećanje da će ići u Okružni sud onog momenta kada donese osuđujuću presudu za Petra Panića i Vojislava Šešelja u slučaju Nikole Barovića. Kada sam to najavljivala pola kolega sa ove strane naglas se smejalo, toga se dobro sećam. Drage moje kolege, vidite da to nije bilo smešno, da je to bila istina. Kada je Željko Šćepanović, sudija Četvrtog opštinskog suda, naglo na jednom ročištu odlučio da odustane od saslušanja devet svedoka i veštaka i da naprasno donese presudu, evo nam ga danas Visoki savet pravosuđa nudi za Okružni sud u Beogradu. Obećanje Željku Šćepanoviću da će pod tim uslovima doći u Okružni sud u Beogradu dao je Vladan Batić lično. Sada vidite koliki je uticaj bivšeg ministra na Visoki savet pravosuđa. Imamo Predlog odluke o izboru zamenika javnih tužilaca. Imamo predlog javnih tužilaca koji su bili vojni tužioci i mi iz SRS-a smo na Odboru za pravosuđe i upravu osporili predlog za kandidata Radosava Milivojevića i Nikolu Petkovića. Želim da ovaj parlament upoznam sa razlozima našeg osporavanja. Pukovnik Rade Milivojević, dosadašnji vojni tužilac u Beogradu, predložen je, a pri tom je prećutao činjenicu da je penzionisan kao invalid od strane vojno-lekarske komisije. Ovu činjenicu nije prijavio prilikom podnošenja prijave, a kada je doneta odluka o rasformiranju vojnog pravosuđa pokrenuo je postupak penzionisanja da bi ostvario punu penziju. Dakle, kandidat je prećutao jednu bitnu činjenicu – da ima rešenje o invalidskoj penziji skoro godinu dana. Mi smo iz tog razloga osporili ovaj predlog i zaista verujem da ćete ga i vi u danu za glasanje osporiti, jer je očigledno da ima razloga za to. Osporili smo i predlog za kandidata potpukovnika Milana Petkovića, koji je bio tužilac u Trećem opštinskom tužilaštvu u Beogradu. Posle oktobarske revolucije 2000. godine, da bi se prikrile njegove zloupotrebe, o kojima se uveliko pričalo, sa tog mesta prebačen je u vojno tužilaštvo. Sada nam ga Visoki savet pravosuđa ponovo vraća, a mi srpski radikali smo protiv tog predloga i očekujem takođe da će i ostale kolege biti protiv tog predloga. Politička pristrasnost nekih kandidata je više nego očigledna. Konkretno, kod kandidata za sudiju Opštinskog suda u Vrnjačkoj Banji, Gordane Predolac, zatim kandidata za sudiju u Temerinu, Radmile Popović. To su sudije koji suviše na terenu pokazuju političku pristrasnost određenim strankama, konkretno Demokratskoj stranci. Žao mi je što ministar nije tu da ga pitam, obećao je za ovom govornicom poodavno da će preko Visokog saveta pravosuđa da ispravi nepravdu koju je Batić svojevremeno učinio sudijama koji su zbog striktne primene zakona ostali bez posla. Radi se o sudijama organa za prekršaje. Nažalost, to još uvek nije ispunjeno. Za Okružni sud u Smederevu predloženi su kandidati Branislavka Branković i Predrag Lukić. Mi smo na Odboru bili protiv ovih kandidata i glasaćemo protiv i u ovom parlamentu u danu za glasanje, a obrazloženje je, između ostalog, i to da je kolegijum Okružnog suda u Smederevu za popunu tri upražnjena sudijska mesta po prethodno pribavljenom mišljenju kolegijuma Opštinskog suda u Smederevu dao svoje mišljenje za tri kandidata, i to iz Opštinskog suda Smederevo Snežanu Todorović, Dragoslavu Krstajić i Tomislava Bojkovića. Recimo, za Branislavku Branković da je posle par godina sudijskog staža, to je jedan od kandidata koji je predložen od Visokog saveta pravosuđa, bila razrešena te dužnosti, odnosno nije bila reizabrana i da je jedno vreme radila kao stručni saradnik. Naravno, u to doba je valjda postojao opravdan razlog za to, jer mi danas nemamo opravdan razlog zašto se ponovo vraća u Okružni sud u Smederevu. Takođe, imamo saznanja da je za Branislavku Branković lično intervenisala predsednik opštine Smederevo Jasna Avramović, koja je, inače, lični prijatelj Borisa Tadića i Bogoljuba Karića. Pitala sam gospodina Lazarevića na VSP, jer je informacija da je kod njega intervenisala, da li je zvala gospođa predsednik opštine da interveniše, a gospodin Lazarević je rekao da nije zvala, nego je dolazila, ali ne tim povodom, nego nekim drugim povodima i zbog problema u sudu u Smederevu. Dakle, u svakom slučaju, mi nećemo glasati za ove predloge i pozivam i vas da ne glasate. Sada želim, poštovane kolege, da vas upoznam sa nečim što svakako zaslužuje, odnosno trebalo bi da zaslužuje pažnju svih poslanika i svih poslaničkih grupa, a radi se o stanju u pravosuđu u Raškoj oblasti, u Opštinskom sudu u Tutinu. Govorili smo danas o problemu u Novom Pazaru. Govorio je i moj kolega Milan Veselinović, koji je, inače, iz Novog Pazara i rekao je zbog čega ćemo mi srpski radikali podržati kandidata Milana Mladenovića za predsednika Opštinskog suda u Beogradu. Svakako mislimo da je to opravdano, da su i Novi Pazar i Tutin sredine kojima bi trebalo ovaj parlament i vlast uopšte da posveti malo više pažnje. Bila sam u Tutinu u poslednjih mesec dana dva puta i mislim da je tamo stanje više nego drastično i tragično. Odbor za zaštitu ljudskih prava u Tutinu uputio je jedno pismo ministru pravde. Opet mi je žao što ministar nije ovde, mada sam ga pitala na Odboru šta se sa ovim dešava, zašto nije dao nikakav odgovor na ovo pismo. Nije imao ni tada odgovor, nije znao da mi objasni, rekao je da zna da tamo ima problema, ali ne znam zašto ništa još nije preduzeo. Mislim da bi i ministar i mnogi članovi Vlade trebalo da odu u Tutin i da vide na koji način se tamo živi, da vide kako tamo nijedan Srbin ne može da se zaposli i kakva politika se vodi u toj opštini. Radi javnosti, a i radi vas, drage kolege, pročitaću pismo koje je ministru pravde uputio Odbor za zaštitu ljudskih prava. Očekujem da ćemo već na narednoj sednici Odbora za pravosuđe i upravu, a slušaju i kolege iz Visokog saveta pravosuđa i očekujem da će i oni o ovome da povedu računa i da ćemo u skoroj budućnosti imati adekvatno rešavanje problema u pravosuđu u ovoj srpskoj opštini. Dakle, pismo glasi ovako: "Poštovani gospodine ministre, ovaj odbor vam se obraća sa čvrstim uverenjem da ćete vi i vaše Ministarstvo preduzeti sve potrebne mere i radnje kako bi se građani opštine Tutin zaštitili od zloupotreba službenog položaja i kako bi se obezbedilo poštovanje zakona od strane predsednika Opštinskog suda u Tutinu. Ovaj odbor je dobio zahtev nekoliko oštećenih kandidata sa konkursa, koji smatraju da je pravi razlog njihovog odbijanja to što pripadaju drugoj naciji i političkoj orijentaciji. Jedan od niza primera nepoštovanja zakona u postupku konkursa za prijem u radni odnos je i taj što su se dokumenta, podneta u skladu sa konkursom, kandidatima vraćala nepuna 24 časa po isteku konkursa, a zna se da je zakonski rok za vraćanje istih tri dana po isteku konkursa, u slučaju da je neko od kandidata svoju prijavu na konkurs poslao poštom. Pošto su se u zadnje tri godine u pomenutom sudu primali isključivo radnici islamske veroispovesti, smatramo da je to samo još jedan dokaz više koji nam jasno govori da je predsednik suda u radni odnos primao po nacionalnom i političkom ključu, diskriminišući pripadnike druge nacije i političke orijentacije. U radu ovog predsednika bilo je i poništavanja konkursa na kojima je jasno bilo utvrđeno da se na traženo radno mesto može primiti samo jedan kandidat koji jedino i ispunjava uslove, i to kandidat srpske nacionalnosti. Razlog za odbijanja prijema u radni odnos, po rečima predsednika Opštinskog suda u Tutinu – zato što nije postojala potreba za tim radnim mestom. Nije nam jasno zašto je onda pomenuti gospodin uopšte raspisivao konkurs, kada nije imao potrebu za tim radnikom, tj. da li je razlog poništenja konkursa to što nije hteo da primi radnika pravoslavne ispovesti i drugačije političke orijentacije. Pošto je bilo situacija da se pomenuti predsednik Opštinskog suda nije oglašavao, niti je reagovao na bilo koji način, čak i onda kada je prisustvovao sednicama Skupštine opštine, kada je jedan gospodin javno pozivao pripadnike većine koja je bila prisutna na pomenutoj javnoj sednici da se pobiju svi Srbi, jer su svi četnici i da se proteruju sa teritorije opštine Tutin, za šta postoje i svedoci u liku petorice članova ovog odbora, a i zbog gore navedenih propusta, mišljenja smo da je u Tutinu odavno zrela situacija da se konačno od vašeg Ministarstva odredi jedna nezavisna komisija koju je nemoguće korumpirati, a koja bi ispitala sve ove navode i još mnogo više, i koja bi, postupajući po zakonima ove države, konačno sankcionisala ovako neodgovorno ponašanje pojedinaca u opštinskom pravosuđu u Tutinu. Nadajući se da ćete, uvaženi gospodine ministre, pravilno shvatiti ovaj naš zahtev, koji je ujedno i apel, verujemo da ćete pod hitno preduzeti sve potrebne mere i radnje kako bi se zadovoljila pravda i zakon Republike Srbije, a počinioci sankcionisali". Dakle, ovo pismo Odbora za zaštitu ljudskih prava u Raškoj oblasti, u Tutinu, zaista je, bar što se tiče nas u Srpskoj radikalnoj stranci, veoma alarmantno. Očekujemo i pozivamo i ministra Stojkovića i v.d. predsednika Vrhovnog suda Srbije i republičkog javnog tužioca, sve nadležne organe i Odbor za pravosuđe i upravu Skupštine Srbije, da odemo u Opštinski sud u Tutin i da tamo održimo naše sednice, da pokažemo građanima Tutina da je Tutin u Raškoj oblasti, u Srbiji i da diskriminacija kakva je navedena u ovom pismu ne sme više da se dešava, a pogotovo ne sme da bude potpomognuta od strane nadležnih organa koji svojim nečinjenjem to potpomažu. Zaista je neprihvatljivo da ministar od januara 2004. godine do dana današnjeg ne odgovori na ovo pismo. Dakle, kolege poslanici, pored ovog apela, pozivam vas da u danu za glasanje glasate protiv kandidata za sudije i tužioce koje sam u svojoj raspravi ovde posebno naglasila, jer je to način da koliko-toliko popravimo stanje u pravosuđu, a pozivam vas, gospodo iz Visokog saveta pravosuđa, da, pored toga što nam predlažete nove kandidate za ove funkcije, malo porazmislite i da vidite kada ćete početi da nam predlažete razrešenja, naravno onih koji to zaslužuju, onih koji uništavaju srpsko pravosuđe. Vi vrlo dobro znate koji su to. Navela sam vam Danka Lauševića i Gorana Kljajevića. To je valjda opštepoznata činjenica u Srbiji. Dok i na taj način ne počnemo da raspravljamo i vodimo računa o pravosuđu, teško da ćemo doći u bolju situaciju. Nadam se da je i vama, kao i nama, stalo da se konačno stanje u pravosuđu u Srbiji dovede bar na neki normalan nivo.
Radi informacije, da se ne bi shvatilo da je ministar gospodin Stojković neopravdano odsutan: ministar Stojković je danas popodne, zbog sutrašnje statusne konferencije, otišao u Hag kako bi dao garanciju za odbranu jednog broja optuženih pred Haškim tribunalom da se brane sa slobode. Korektno je da se ta informacija ima u vidu. Reč ima narodni poslanik prof. Velimir Simonović, potom narodni poslanik Miodrag Đidić.
Dame i gospodo narodni poslanici, razlog zbog koga se uključujem u ovu raspravu jeste to što sam prisustvovao sednicama Odbora za pravosuđe i upravu, ovih poslednjih nekoliko puta, iako nisam član tog odbora, i zapazio sam neke stvari o kojima želim ovde da se izjasnim. Prvo sam primetio da mnogi predlozi koje smo dobili od Visokog saveta pravosuđa nisu dobili podršku u Odboru za pravosuđe. Evo, ovde imam neke sa sednice koja je održana 11. februara i 4. marta; recimo, 11 kandidata za opštinske sudove u Beogradu nije dobilo podršku. Pre toga je Odbor doneo odluku da sve predloge za sudije opštinskih sudova u Beogradu vrati Visokom savetu pravosuđa, da bi oni napisali opširnije komentare i predloge - zašto baš te ljude predlažu. To je jedna pojava koja me je veoma iznenadila. Sada bih vam skrenuo pažnju na nešto što možda izgleda naivno, ali u stvari iznosim svoj stav o tome. Zamišljam da kada je neko stigao do toga da bude sudija Vrhovnog suda, ili sudija Ustavnog suda, dakle da dobije najviše sudsko zvanje, kakve kvalitete ti ljudi moraju da imaju. A, pošto su u Visokom savetu pravosuđa uglavnom sudije Vrhovnog suda, Ustavnog suda i Advokatske komore, onda po mom shvatanju to pre svega moraju da budu ljudi koji su visoko stručni, koji se pravnom naukom bave ne samo stručno, nego i naučno, koji pišu naučne rasprave, komentare zakona, udžbenike itd. To je, dakle, jedna moja pretpostavka. Druga pretpostavka je da su to ljudi izuzetno visokog morala, da će oni stvarno da procene objektivno koji su kandidati najbolji i da će da nam upute takve predloge. U tom slučaju, kada bi te dve pretpostavke bile ispunjene, kao poslanik koji se ne bavi mnogo time šta se dešava u sudstvu, vrlo bih lako pritisnuo zeleni taster na mom poslaničkom mestu, jer bih imao visoko poverenje u Visoki savet pravosuđa. Ako mi poslanici posumnjamo u to da ta dva kriterijuma nisu ispunjena, bogami to neće valjati za naše sudstvo. Neće valjati. Sada konkretno ne sumnjam ni u koga od članova Visokog saveta pravosuđa, već govorim u principu o tome kako zamišljam ljude koji imaju tako visoke sudijske funkcije. Samo to. Doduše, i istini za volju, verovatno da i neki od poslanika rade jednu pogrešnu stvar, a to je da daju ili ne daju podršku nekim kandidatima prema tome da li su ti kandidati bliski ili nisu bliski nekoj političkoj stranci, što je apsolutno nedopustivo po mom shvatanju. Ko može i treba da bude sudija, tu ne sme da bude nikakve politike i nikakve veze ni sa kakvim strankama. Dalje, zabeležio sam da su neki prethodni govornici spomenuli pojavu koja se zove nepotizam. Znamo mi da postoje porodice u Srbiji, i ne samo u Srbiji, koje su u nekoliko generacija imale pravnike, inženjere, lekare, i to je sasvim normalno. O nepotizmu se pisalo i po novinama, da li je neko nečija snaja, ćerka, zet i slično nekome ko je sudija Vrhovnog suda ili nekog drugog suda. Meni ne bi smetalo da bude izabran neko za sudiju ako mu je otac ili majka, recimo, član Vrhovnog suda ili Ustavnog suda Srbije. Smetalo bi mi, što je i nedopustivo, ako bi takav kandidat bio predložen a da je bilo boljih kandidata, koji nemaju rođake u visokim sudskim institucijama. Govorilo se o nepotizmu i na Univerzitetu, a bilo je i na mom fakultetu slučajeva da je, recimo, otac profesor, a mi izaberemo njegovog sina za asistenta - pripravnika, ili ćerku, i on počne da pravi univerzitetsku karijeru; ali smo se trudili da se ne ogrešimo i da to stvarno bude najbolji kandidat na tom konkursu, odnosno da se ne ogrešimo time što nećemo izabrati nekog boljeg od onoga čiji je otac na našem fakultetu. To isto važi i za sudstvo. Ne smeta mi, ponavljam jer je vrlo važno, što će neki mladić ili devojka biti izabran za sudiju iako ima rođake u tim institucijama, ali ne sme Visoki savet za pravosuđe da dozvoli da bude predložen neko ko je manje kvalifikovan samo zato što ima neke rođačke veze, a da ne bude izabran neko ko je boljih kvalifikacija. Obrazloženja koja sam video oko ovih izbora sudija su zaista bila vrlo skučena i onda često poslanici ne mogu da odluče da li da podrže predloge ili ne. Obrazloženja koja dobijemo od Visokog saveta pravosuđa moraju da budu kompletnija. Evo, recimo, ovde imam slučaj, čoveka uopšte ne poznajem, prvi put čujem za njega, da je na primer Dragan Skoko predložen za sudiju Vrhovnog suda Srbije i da nije dobio podršku na našem odboru. Zamislite, kandidujete čoveka za tako visoku sudijsku funkciju i on ne dobije podršku Odbora. O čemu se radi? Da li on zaista nije zreo za tu funkciju, i to je onda u redu; ili Visoki savet pravosuđa nije dao dovoljno dobro obrazloženje da ubedi nas poslanike da glasamo za njega; ili je nešto treće posredi, a to je da se možda nekim poslanicima on ne sviđa iz nekih političkih razloga. Šta god da je od toga nije dobro. Ali, takođe nije dobro da kandidat za tako visoku funkciju ne prođe zbog toga što možda Visoki savet pravosuđa nije dao dovoljno jako obrazloženje da bismo mi mogli da pritisnemo zeleni taster na našem poslaničkom mestu. Evo, to su moje opšte napomene o tome kako biramo sudije, odnosno kako se ponaša Visoki savet pravosuđa. Bilo je ovde govora i o tome da bi možda trebalo izbor sudija da se nešto izmeni. Na primer, zašto mi ne bismo pozvali te kandidate, hoćemo da izaberemo nekoga za sudiju Vrhovnog suda ili za sudiju Ustavnog suda, za te dve najviše sudske institucije, zašto ne bi ti kandidati došli na sednicu Odbora za pravosuđe, da ih mi tu malo "preslišamo", da razgovaramo sa njima. Znate, to je praksa koju, recimo, imate u SAD-u, kada se bira sudija Vrhovnog suda Amerike, on dođe u resorni odbor Kongresa i tu ga dobro ispreslišavaju. Uzeću jedan vrlo interesantan primer - šta se jedanput dogodilo kada se birao sudija Vrhovnog suda Amerike. Prvo se traži da on odboru u Kongresu podnese detaljnu biografiju, onda to kongresmeni pročitaju i pozovu ga na razgovor. Kada je jedan takav kandidat prispeo tamo, jedan ga je kongresmen pitao - gospodine, ima li u vašem životu nešto što niste naveli u vašoj biografiji. On ne zna šta da kaže, delikatno je pitanje. Da li da kaže, ili da prećuti, i na kraju se odluči i kaže - ima. Kaže - kao student, na jednom sam žuru probao malo droge, prvi i poslednji put u životu. On nije izabran za sudiju. Ne zato što je probao jedanput u životu malo droge, nego zato što to nije napisao u svojoj biografiji. Zahvaljujem se, toliko.
Zahvaljujem se gospodinu Simonoviću. Reč ima narodni poslanik Miodrag Đidić... Izvinite, imate repliku. Gospodine Đidiću, samo trenutak, gospodin Ristić ima repliku na izlaganje gospodina Simonovića. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo poslanici, osnov za repliku je način kako je prezentiran deo moga izlaganja u vezi sa nepotizmom koji je primećen od strane poslanika DSS-a u vezi sa predlaganjem kandidata za visoke funkcije u pravosuđu. Šta se dešava? Moj prethodnik je na jedan protivurečan način govorio o nepotizmu. Kaže - poznate su porodice u Srbiji koje s kolena na koleno prenose znanje iz određene oblasti i da u neku ruku može da bude pozitivno da iz određenih porodica ljudi napreduju u određenoj profesiji. Nemam ništa protiv kvalitetne dece nekih poznatih roditelja, koja su iskazala veoma urednu karijeru, dobar uspeh na studijama, dobar uspeh na pripravničkim poslovima u sudu ili tužilaštvu, ali s druge strane, nepotizam je i kada se predlažu kumovi, ili buduće snaje, koje nemaju nikakve veze sa okruženjem i porodicom na koju misli moj uvaženi prethodnik. Dakle, govorio sam upravo o onim neželjenim posledicama uticaja politike na predlaganje i izbor kandidata za najviše pravosudne funkcije. Prilikom svog prvog obraćanja parlamentu po ovoj tački rekao sam da ne želim da baratam konkretnim imenima, ali da će se prepoznati u sali oni na koje mislim, zato što znaju čiji su kumovi predloženi za napredovanje u pravosuđu. Pomenuo sam konkretno ministra pravosuđa, zato što sam ukazao na njegov uticaj na rad Visokog saveta pravosuđa, pa sam ukazao i na to, žao mi je što on sada nije prisutan, da je jedna osoba, čije ime neću da pomenem, koja se zabavlja sa njegovim sinom, predložena za izbor za pravosudnu funkciju. S druge strane, činjenica da je gospođa Vida Škero bila radnik, odnosno član advokatske kancelarije ministra Stojkovića i da je predložena od strane ministra Stojkovića za predsednika Vrhovnog suda ukazuje da osobe koje su bliske ministru Stojkoviću vrlo brzo i lako napreduju kroz srpsko pravosuđe. Jedan bračni par, to sam govorio prilikom prošlog izbora sudija, takođe je veoma brzo napredovao, tako da je supruga došla do Vrhovnog suda, a muž do mesta v.d. predsednika jednog od sudova, a sada je predložen za kandidata jednog okružnog suda. Takođe je i sekretar suda, odnosno sekretarica tog uvaženog gospodina isto tako predložena za izbor za sudiju. Dakle, jedan krug ljudi koji je evidentno u delokrugu ili u blizini gospodina Stojkovića ima poziciju da vrlo lako i brzo napreduje kroz pravosuđe. Da budem jasan i decidan, ja ne sumnjam u kvalitete tih ljudi, međutim, sigurno da postoji još jedan veliki broj nosilaca pravosudnih funkcija koji na bazi svog iskustva, na bazi svojih rezultata rada može da dođe u poziciju da bude predložen za neke visoke funkcije u pravosuđu. Ali, upravo taj nedostatak razloga, nedostatak ponuđenih objašnjenja od strane Visokog saveta pravosuđa, pre svega Odboru za pravosuđe i Skupštini Srbije, ukazuje na moguće zloupotrebe kod izbora. Ne kažem da su one svuda i bile. Negde smatram da je bilo nepotizma, negde smatram da je bilo ceduljica, tu se slažem sa mojom prethodnicom koja je govorila ovde, ali s druge strane, upravo taj nedostatak informacija može da ukaže da je sistem izbora nosilaca pravosudnih funkcija sa ozbiljnim nedostacima, što zaista izvlači podlogu koja treba da bude stabilnost u reformi srpskog pravosuđa.
Replika na izlaganje gospodina Ristića, narodni poslanik Velimir Simonović. Vi nemate pravo replike, možete samo po Poslovniku. On je dobio reč za repliku na vaše izlaganje, a vi možete sada samo po Poslovniku.
Prvi put da ja tražim da govorim povodom Poslovnika, jer ja to ne radim. Kada bih ja imao neku moć, ja bih dao predsedniku sva ovlašćenja da ukine sve replike i sve povrede Poslovnika, a naročito povrede Poslovnika koje nikada nisu opravdane, nego samo da se dođe na ovo mesto. Hoću da budem potpuno precizan. Kada sam govorio o nepotizmu, nisam želeo da budem suviše opširan, ja sam podrazumevao svaki vid nepotizma, ne samo kada su u pitanju deca, nego i kumovi itd. I tu sam bio potpuno jasan.
Reč ima Miodrag Đidić.
Poštovani predsedavajući, poštovane kolege narodni poslanici, uvaženi predstavnici pravosuđa, na početku ću da osporim predlog da se za predsednika Vrhovnog suda Republike Srbije izabere Vida Petrović-Škero, iz prostog razloga što smatram da ima mnogo boljih kandidata. Da sam u pravu pokazuje i Opšta sednica Vrhovnog suda na kojoj su, kada se tajno glasalo ko bi trebalo da bude kandidat za predsednika Vrhovnog suda Srbije, najviše glasova dobili neki drugi ljudi, a ne Vida Petrović-Škero, koja je bila tek na trećem mestu, sa nekih devet glasova, a ispred nje su bili i Zoran Perović i magistar Janko Lazarević. Svima su nama puna usta nezavisnosti pravosuđa, svi želimo nezavisno pravosuđe, svi želimo da se struka pita. Ovde je struka rekla jedno, a nažalost, Visoki savet pravosuđa je doneo sasvim drugačiju odluku, odnosno drugačiji predlog. Mene interesuje koji su to kriterijumi koji su odlučili da predlog bude Vida Petrović-Škero. Ako je kriterijum dužina rada u Vrhovnom sudu, onda tu Škero ne može da prođe jer ima samo dve godine. Neko od prethodnih poslanika je pričao da je možda kriterijum bio rad u nečijoj advokatskoj kancelariji. Ne bih želeo da verujem da je to tačno, ali kada sve saberemo i oduzmemo doći ćemo do spoznaje da je možda baš to odlučilo da ona bude kandidat za predsednika Vrhovnog suda. Kada govorimo o kriterijumima, takođe bih hteo da kažem da prilikom odabira i ostalih kandidata za predsednike sudova i sudije kriterijumi nisu bili jasni, odnosno u nekim slučajevima primenjivani su jedni kriterijumi, recimo dužina studiranja, u drugim slučajevima je primenjivan drugi kriterijum – prosečna ocena na fakultetu, a u trećim slučajevima možda je primenjivan kriterijum dužine rada u pravosuđu i tome slično. Hoću reći da su izgleda kriterijumi usaglašavani sa kandidatima. Dakle, ako je neki kandidat bio unapred predodređen da bude predložen za funkciju, onda se prema njemu i kriterijumi prilagođavaju. Zbog toga imate veliki broj pritužbi onih koji su učestvovali na ovom javnom konkursu. Dakle, većina ljudi koja je učestvovala izražava veliko nezadovoljstvo načinom odabira sudija i primenjenim kriterijumima. Hteo bih dalje da osporim i kandidate za Okružni sud u Kraljevu, pre svega Ilić Marinu. Ilić Marina je bila zamenik okružnog javnog tužioca do februara 2003. godine. Posle tog perioda četiri puta je konkurisala za Okružni sud u Kraljevu, ali nikada nije prošla. Pitam se šta se to promenilo, pa je upravo sada prošla; pošto mi jedan poslanik dobacuje, čini mi se da je upravo prošla zato što je pripadnik njegove stranke. To je bio kriterijum zbog koga je ona predložena da bude kandidat za sudiju Okružnog suda u Kraljevu. Ona je imala jako loše rezultate rada i zato je i razrešena, zato nije ni birana. Vodila je slučajeve Moravske banke, Beta banke. Znamo svi o kakvim je bankama reč. Nažalost, ti predmeti su odugovlačeni, trajali su godinama, vreme je učinilo svoje i oni koji su opljačkali srpski narod nisu privedeni do kraja pravdi. Takođe osporavam i Iliju Zindovića, kandidata za sudiju Okružnog suda u Kraljevu, jer i u njegovom slučaju postoje mnogo bolji predlozi, a izgleda da je i ovde kriterijum bio nešto drugo, a ne stručnost i godine provedene u pravosuđu. Kada govorim o pravosuđu, hoću samo da kažem da se sada navršilo godinu dana kako radi nova vlada i u kratkim crtama da sumiram šta je to urađeno u pravosuđu. Mislim da nije urađeno ništa. Situacija u srpskom pravosuđu nije gora, ali nije ni mnogo bolja nego što je bila. Jednostavno rečeno, situacija u srpskom pravosuđu je, kako je i moja prethodnica rekla, jako loša. Želim da svi zajedno uložimo velike napore da popravimo situaciju u srpskom pravosuđu, da ona bude mnogo bolja, da ljudi u Srbiji mogu da dođu do pravde na mnogo brži i efikasniji način, nego što je to sada slučaj. Imate bezbroj primera koji mogu da se navedu u praksi, da neki sporovi, pogotovo u parnicama, traju po 10 i više godina i da ljudi teško dolaze do pravde. Nažalost, ima slučajeva gde nikada ni ne dođu do pravde. Hteo bih samo da kažem još nešto i o statusu zaposlenih u pravosuđu. Juče je organizovan protest zaposlenih u pravosuđu, koji apsolutno podržavam. Podržavam ga iz razloga što država Srbija počiva na tri grane vlasti, zakonodavnoj, izvršnoj i sudskoj; zakonodavna i izvršna vlast je sebi povećala plate, tako da sada ministar (nažalost, on nije ovde) ima preko 120 hiljada platu, njegov zamenik ima preko 90 hiljada dinara, pomoćnik ministra ima preko 70 hiljada, a oni koji odgovaraju za pravosuđe, za predmet u pravosuđu, imaju upola manje plate. Mislim da to nije u redu, da to nije normalno i da vrlo brzo sudije u Srbiji moraju biti adekvatno nagrađene za svoj rad i tek tada možemo očekivati i prave i bolje rezultate.
Zahvaljujem se, gospodine Đidiću, samo se nadam da ste tačne cifre izneli, jer koliko mene računica služi, to nisu baš tačne cifre. Reč ima narodni poslanik Nemanja Šarović, a potom narodni poslanik Milan Marković.
Dame i gospodo narodni poslanici, znamo svi da se ovde radi o najvećem izboru nosilaca pravosudnih funkcija u istoriji srpskog pravosuđa. Ono što je karakteristično, to je da je ovaj izbor od početka do kraja pratilo dosta problema: od samog raspisivanja konkursa, preko predlaganja na više sednica Visokog saveta pravosuđa, preko nikada brojnijih pritužbi, otvorenih pisama, peticija, sve do rasprave na nekoliko sednica Odbora za pravosuđe i upravu, do ove rasprave danas. Takođe, navršeno je godinu dana rada Vlade i to je vreme za sumiranje rezultata, da se vidi šta je urađeno od onoga što je obećano, šta je ostalo prazno obećanje. Čini se da je mnogo više ove druge kategorije. Treba reći da je materijalno stanje zaposlenih u pravosuđu izuzetno loše, i pored mnogobrojnih obećanja koja smo dobili od Vlade na početku, pri samom izboru, i od ministra Stojkovića u nekoliko navrata. Plate su male i očekivanja koja ste prilikom donošenja zakona iz oblasti pravosuđa kod zaposlenih sami dizali do neba dobrim delom su izneverena. Treba se podsetiti koliko je obećanja bilo kada su na dnevnom redu bile izmene i dopune Zakona o sudskim taksama. Upozoravali smo tada da od drastičnog poboljšanja materijalnog položaja zaposlenih nema ništa i došli smo u situaciju da danas, posle više meseci, to više niko i ne pominje, jer je sada jasno da smo mi sto posto bili u pravu. Što se tiče samog načina izbora sudija, odnosno nosilaca pravosudnih funkcija, SRS je još prilikom donošenja zakona iz ove oblasti, posebno Zakona o Visokom savetu pravosuđa, jasno iznela svoj stav i protivljenje ovakvom načinu izbora sudija. Jasno je da osnovni proklamovani cilj, odnosno nezavisnost srpskog pravosuđa, svakako nije postignut. Lobiranja i potezanja veza da bi neko bio predložen, izabran, svakako nikad nije bilo više. Pritisak sa raznih strana i centara moći bio je ogroman. Sudovi su prestali sa radom, jer je sva pažnja bila usmerena ka tome ko će biti izabran u tužilaštvima, ko u sudovima, umesto na rešavanje predmeta, i to mi svi jako dobro znamo. Lobiranja nikada nije bilo više. Na ovaj način pravo predlaganja je u odnosu na ranije rešenje koje je postojalo samo premešteno na Visoki savet pravosuđa, odnosno na jednu manju grupu ljudi, čime ni njima nije učinjena bilo kakva usluga. Siguran sam da se oni posle prethodnih meseci, u kojima su bili sigurno izloženi ogromnim pritiscima, pitaju šta im je sve ovo trebalo. Sa druge strane, ovakvim načinom izbora izvršena je i depersonalizacija predlagača, jer se ranije ipak znalo ko koga predlaže i ko iza čijeg predloga stoji. Tada je predlaganje nosilo određenu odgovornost, ne samo za rad i za ličnost svakoga ko je bio predložen u prethodnom periodu, već prevashodno i za ono što se od tih ljudi očekivalo u budućnosti. Na ovaj način, kada je predlagač Visoki savet pravosuđa, odnosno kolektivni organ, praktično niko nije odgovoran ni za one koji su predloženi, ni za one koji nisu predloženi. Treba reći i to da je komunikacija između ovog parlamenta, a prevashodno skupštinskog Odbora za pravosuđe i upravu i Visokog saveta pravosuđa bila loša, praktično nije ni postojala. U slučaju predstavnika Republičke skupštine prof. dr Zorana Tomića te komunikacije nije ni bilo; bilo je nekih najava da će on doći na sednicu Odbora. Ovako se postavlja pitanje čije je on stavove tamo zastupao, jer nije čuo nijedan argument ili nijedan stav bilo kog predstavnika, odnosno poslanika u Narodnoj skupštini, ni iz opozicije, ni iz vlasti. To, po svoj prilici, predstavlja jedan mini državni udar, jer taj naš predstavnik svakako nije naš, on se odavno otrgao; šta je radio, za koga je glasao, zaista ne znamo. Treba reći i to da dodatna obrazloženja koja smo tražili za predložene beogradske sudove od Visokog saveta pravosuđa nismo dobili, što je svakako nedopustivo. Nedopustiv je takav odnos Visokog saveta pravosuđa prema zakonodavnoj vlasti u ovoj skupštini, iako stav Odbora nije bio do kraja principijelan, jer su dodatna obrazloženja tražena samo za predložene u beogradskim sudovima, a mi smo, na osnovu zakona, morali imati dovoljno dobra obrazloženja i za ostale kandidate na osnovu kojih kriterijuma je ko predložen. Što se tiče samih kriterijuma koji su primenjivani prilikom izbora, jasno je, po meni, samo jedno, a to je da se ne može izvući bilo koji kriterijum na osnovu koga bi se mogla opravdati ovakva lista predloženih kandidata. Bilo je različitih predloga. Predlagani su neki kandidati sa samo dve godine radnog iskustva nakon položenog pravosudnog ispita, drugi opet nisu ni posle 12; predlagani su neki koji su studirali po deset godina, a zaobilaženi oni koji su pravni fakultet završavali posle samo četiri, pet godina, u roku. Predlagani su kandidati sa malom prosečnom ocenom tokom studiranja, a osporeni čak i neki sa prosečnom ocenom 9,90. Sve ovo govori da je u postupku predlaganja bilo dosta proizvoljnosti i nepravilnosti. Neću govoriti poimenično, jer stav koji smo imali mi iz SRS imali smo prema svima, to je bio principijelan stav, ali najbolji primer za to je Prvi opštinski sud, gde je za 11 mesta za buduće sudije bilo oko 200 prijavljenih kandidata. Najspecifičnija je bila kandidatura jedne gospođe, inače sudije Okružnog suda, koja se iz njoj znanih razloga prijavila za sudiju Prvog opštinskog suda. Što se njenog radnog iskustva tiče, bila je sudijski pripravnik, bila je izabrana za sudiju opštinskog suda, desetak godina je radila kao sudija opštinskog suda, pa je bila predsednik opštinskog suda; izabrana je za sudiju okružnog suda i godinama radila kao sudija okružnog suda. Jednostavno, za nju nije bilo mesta na ovom predlogu za sudiju opštinskog suda, što je stepenica niže. Onda je jako teško objasniti, pogotovo principijelno, da je u odnosu na nekog ko je dostigao određeni stepen stručnosti – ne samo da je bio sudija opštinskog suda, nego i predsednik, a zatim i sudija okružnog suda, koji je ukidao odluke prvostepenih sudija i radio u drugom stepenu – neko drugi mogao da dobije prednost, od ovih kandidata koji nikada nisu bili sudije, koji imaju po dve ili tri godine radnog staža. Na ovo pitanje zašto je to tako nije mogao da odgovori ni ministar, ali posledice ovakvog postupanja u pravosuđu će se osetiti. Ne verujem ni da će posle ovog izbora doći do velikog poboljšanja u ažurnosti i kvalitetu rada u opštinskim, okružnim i Vrhovnom sudu. Svakako je da će se posledice osetiti i kroz napuštanje pravosuđa od velikog broja kvalitetnih kandidata koji nisu izabrani ni ovom prilikom, jer ne možete očekivati da za 14 ili 15.000 neko radi po sedam, osam godina i da sada kada mu je opet neizvesno da li će biti izabran za pet ili 10 godina nastavi da za tu jako malu platu radi taj posao koji nije ni cenjen ni plaćen. Zbog svega ovoga poslanička grupa SRS neće se izjašnjavati o predloženim kandidatima, osim u nekoliko slučajeva gde osporavamo određene kandidate, zato što smo sigurni da oni svojim ponašanjem ne zaslužuju da budu izabrani na te položaje za koje su predloženi.
Reč ima narodni poslanik Milan Marković, a neka se pripremi narodni poslanik Milan Stevović.
Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predstavnici našeg pravosuđa, mislim da bi danas ovde trebalo nešto reći o samom sistemu vlasti koji postoji u Srbiji. Naravno, svi ćemo se složiti da u Srbiji postoji sistem podele vlasti koji podrazumeva nezavisnost vlasti jedne od druge, dakle, zakonodavna, izvršna i sudska vlast. Formalno posmatrano, to jeste tako. Mi smo 1990. godine prešli iz jednog sistema koji se zvao demokratski sistem jedinstva vlasti, a koji svakako nije bio demokratski, niti sistem jedinstva vlasti, ako uopšte može biti demokratski, u sistem podele vlasti i to proklamovali tadašnjim Ustavom iz 1990. godine. Međutim, suštinski, postavlja se pitanje da li se za ovih 15 godina nešto ozbiljno promenilo. Promenilo se jeste, sigurno nabolje, naravno, nakon 5. oktobra uglavnom, ali mi u suštini imamo jedan izvitopereni sistem podele vlasti. Kod nas se svih ovih 15 godina u suštini ostvaruje sistem jedinstva vlasti, bilo kroz jednu osobu, kako je to bilo do 2000. godine, bilo kroz partijske vrhove, odnosno partijske lidere, odnosno partijske oligarhije, kako je to od 5. oktobra pa naovamo i koliko je to možda za vreme Vlade DOS-a bio fakat. Mislim da je za vreme ove vlade to fakat koji je kvalifikovan željom da to tako bude, sa jedne strane. Sa druge strane, postoji nemoć i odsustvo želje parlamenta da se tome suprotstavi i mislim da za to imamo dosta argumenata. U krajnjem slučaju, i ono što se juče desilo jeste argument koji ide u prilog tome. Ali, ako se ne bavimo dnevnim pitanjima, mi to, posmatrajući od 5. oktobra pa naovamo, a za onaj period nema potrebe da se dokazuje, možemo dokazati na sledeći način: ako prosto pogledamo ko su lideri političke većine u ovom parlamentu; pokušajte te autoritete da stavite u odnos sa njihovim partijskim autoritetima, koji se uvek nalaze uglavnom u izvršnoj vlasti, i to je prosto u Srbiji tako i, nažalost, još uvek ne možemo da se maknemo od toga. Zbog toga su te neke garancije nezavisnosti vlasti u odnosu na izvršnu vlast, gde se uglavnom koncentriše sva vlast u Srbiji, neophodne. Mi ih, nažalost, nemamo, i ne samo prema ustavnim rešenjima, pre svega kakva god bila ustavna rešenja, naša politička praksa nađe način da ih promeni. Mislim da je danas važno bilo pomenuti ovo, zbog toga što mislim da ovaj izbor nosilaca pravosudnih funkcija i ceo ovaj proces koji smo imali poslednjih mesec ili dva dana jeste paradigmatičan i indikativan za ovo napred rečeno. Paradigmatičan je zbog toga što se kroz proces izbora, posebno na sednicama Odbora za pravosuđe i upravu, video jedan žalostan i ponižavajući odnos parlamenta i ministra pravde, odnosno jedna neprirodna nadmoć koju Vlada, u konkretnom slučaju kroz funkciju ministra pravde, ima u odnosu na naše pravosuđe. Međutim, ono što smo mogli čuti na sednici Odbora za pravosuđe i upravu govori da ništa manji uticaj ministra pravde nije ni na Visoki savet pravosuđa. Ukoliko, kada bude dan za glasanje, ovaj izbor nosilaca pravosudnih funkcija prođe, a verovatno će proći, zato što postoji ta politička većina u ovom parlamentu, smatram da će se ostvariti veoma veliki partijski uticaj na naše pravosuđe. I, onda će odnos te vladajuće većine (ovog puta se zove DSS, a sutra se može zvati drugačije), te realne vlasti i pravosuđa biti još više slika i prilika ove teze da u Srbiji nema podele vlasti i da postoji nadmoć jedne vlasti u odnosu na drugu. Čini mi se da ta velika priča, koju često slušamo, o izgradnji institucija upravo biva konstantno demantovana od strane promotera tih istih priča. Verujem da ministar Stojković želi, kao i njegovi prethodnici, i svi mi, bolje stanje u našem pravosuđu, ali je isto tako činjenica da naše pravosuđe stalno beleži sve gore i gore rezultate. Mi stalno možemo reći da je danas stanje u pravosuđu gore nego što je bilo juče, juče nego što je bilo prekjuče, prekjuče nego što je bilo pre godinu, dve ili tri. Čini mi se da se nekako ta želja, koja postoji prilikom izborne kampanje i prilikom dolaska na vlast, već posle godinu dana vlasti ili nešto malo više svede na puko kadriranje. U praksi to izgleda ovako: glasajte vi nama za ovoga, mi ćemo vama za onoga, daj ovo mi je od jednog prijatelja, ovaj je samo studirao, hajde pusti njega neka on prođe; i to je istina koju znamo svi mi koji sedimo na Odboru za pravosuđe, ali mogu da se kladim da je mnogo gore kada se ti predlozi upućuju iz Visokog saveta pravosuđa. Dakle, ova vlada i ministar Stojković nisu dali odgovor na pitanje kako preurediti pravosuđe. Svako je od 5. oktobra naovamo dao po neki doprinos da to bude bolje, ima tu elemenata koji govore u prilog tome da je svako imao želju da napravi nešto bolje. Ukupan generalni tok stvari koji se tiče našeg pravosuđa prosto niko nije uspeo da promeni. Na kraju krajeva, to nije uspela ni današnja vlada, ni ministar Stojković, i to bi mogla biti neka ocena delovanja ove vlade i ministra Stojkovića po pitanju našeg pravosuđa. Što se tiče ovog današnjeg izbornog procesa, odnosno izbornog procesa koji traje poslednja dva meseca, za nosioce pravosudnih funkcija, smatram da nijedan izbor nije izazvao ovoliko kontroverzi, polemika i reakcija, kako u stručnoj javnosti, među samim nosiocima pravosudnih funkcija, tako i u javnosti uopšte. Primedbe su vrlo ozbiljne, veoma argumentovane i veoma obimne. Ceo postupak i legitimitet onih koji će biti izabrani jeste na neki način doveden u pitanje. Mislim da su i ovaj postupak, ponašanje Visokog saveta pravosuđa, nažalost i Odbora za pravosuđe, ove skupštinske većine i ministra Stojkovića činioci koji su pokazali svu slabost naših zakonskih rešenja po pitanju načina izbora nosilaca pravosudnih funkcija, ali se, isto tako, pokazala i slabost Vlade da zloupotrebi takva zakonska rešenja. Naravno, da ne bih izazvao polemiku, to se ne odnosi samo na ovu vladu, to se odnosi generalno na političke elite u Srbiji, da jednostavno imaju uvek tu boljku da zloupotrebe ono što ne bi smeli, da ostvare veći uticaj nego što im po Ustavu i zakonu pripada. Mi iz DS-a, poučeni onim što se do sada dešavalo, već smo za ovom govornicom predlagali određene izmene i da je postojala želja mogli smo svi zajedno te izmene da usvojimo. Smatramo da rešenja o kojima treba razmisliti jesu to da pravosuđe samo bira nosioce svojih najviših funkcija, znači da pravosuđe opštim izborima unutar sebe bira nosioce najviših funkcija u pravosuđu. Mislimo da će se na taj način istinski izvršiti reforma pravosudnog sistema i utvrditi nezavisnost tog pravosuđa. Preći ću na deo onoga što su bile reakcije u javnosti, pre svega ovoj stručnoj, pre svega u pravosuđu, među ljudima koji su najviše lično zainteresovani za ovaj izbor. Smatram da njihov glas treba da se čuje u parlamentu i iz toga ću iz jednog dela, možda iz jedne desetine dopisa, pročitati poneku rečenicu. Dakle, jedan od tih apela koji su stigli na adresu Odbora za pravosuđe je ovaj i tu se, između ostalog, kaže: "Naime, iako ispunjavamo sve formalne i druge uslove koji se tiču stručnih i moralnih kvaliteta, kao i godina staža provedenih na radu u tužilaštvu, među nama ima onih sa čak 7 i 11 godina staža i već nekoliko godina unazad bezuspešno konkurišemo za mesto zamenika tužioca, svaki put uvereni da će iskustvo i stručnost stečeni dugogodišnjim radom u tužilaštvu konačno početi da se vrednuju. Uostalom, zar se u javnosti za to ne zalažu pojedini članovi Saveta? Očigledno samo u javnosti. O konspirativnosti odlučivanja Visokog saveta da i ne govorimo, s obzirom da do danas ni za jedan njihov predlog nismo dobili obrazloženje kako bismo za ubuduće znali šta bi još trebalo da ispunimo kao uslov za izbor, ako već pozitivno mišljenje neposrednog javnog tužioca, kao i godine radnog staža provedenog u tužilaštvu nisu dovoljan uslov". Dalje, u jednoj drugoj primedbi, odnosno apelu Odboru za pravosuđe kaže se: "Prilikom izbora nije se vodilo računa ni o kriterijumima kao što su prosečna ocena na fakultetu, dužina studiranja, ocene dosadašnjeg rada i radno iskustvo, odnosno staž u pravosuđu, te je stoga nejasno kojim se kriterijumima vodio Visoki savet pravosuđa. Štaviše, predloženi su čak i kandidati koji ne ispunjavaju propisane uslove za izbor, kao što je zakonom propisani staž na pravnim poslovima. Ono što upada u oči je da polovinu predloženih kandidata čine deca bivših predsednika sudova i sudija, što imajući u vidu sastav Visokog saveta pravosuđa, koji većinom čine sudije, predstavlja nezapamćen nepotizam". Naravno, tu ima i dosta lica koja se prosto pridružuju protestu i javnom oglašavanju onih koji su već izrazili svoje negodovanje ovakvim načinom izbora; neću pokazivati, prosto zbog tih imena, nema potrebe, svi su oni to dobili. Znači, ovde se ljudi pridružuju protestu u vezi sa neprincipijelno izvršenim predlogom kandidata za opštinske sudove od strane Visokog saveta pravosuđa. Zatim, u jednom drugom otvorenom pismu kaže se, između ostalog: "Nije nam jasno koji su to kriterijumi primenjeni, odnosno koje mi kriterijume nismo ispunili u odnosu na predložene kandidate". U drugom otvorenom pismu kaže se: "Ističemo da nam apsolutno nisu jasni kriterijumi kojima su se rukovodili članovi Visokog saveta pravosuđa prilikom sačinjavanja liste kandidata koje predlažu za veoma odgovornu i časnu sudijsku funkciju. Ne samo da ispunjavamo sve formalne uslove za obavljanje sudijske funkcije, već smo u pravosuđu zaposleni od 5 do 10 godina, imamo samostalne referate zadnjih 3 - 8 godina radeći po savesti i stručnosti, te nikada nismo bili članovi nijedne političke partije". Dalje, u jednom drugom apelu, u jednom drugom pismu nezadovoljstva kaže se: "S obzirom da se ne nalazimo među predloženim kandidatima, a smatramo da kriterijumi za izbor navedenih kandidata nisu ispoštovani, stručnost i dostojnost, pretpostavljamo da ste vi u mogućnosti da dođete do podataka koje su to uslove predloženi kandidati ispunili, obzirom da ne možemo da nađemo iste kriterijume za predložene kandidate." S obzirom na to da se ova grupa sudijskih pomoćnika obraća Odboru za pravosuđe, moram reći u svoje lično ime da ni meni nisu jasni ti kriterijumi. Između ostalog, svi ovi dopisi su vrlo dobro obrazloženi. U ovome se navode konkretno godine staža, pa ću vam reći da su ovo sudijski pomoćnici sa 9, 9, 7, 7, 7, 7, 7, 7, 7, 8, 7, 7, itd. godina radnog staža. Na kraju, oni zaključuju svoje pismo: "Koliko još da čekamo, šta nam je još potrebno da bismo se i mi našli na listi predloženih kandidata?" Dalje, iz jednog drugog suda isto primedba, odnosno pismo narodnim poslanicima: "Obraćamo vam se ovim pismom, nezadovoljni i poniženi saznanjem o predloženim kandidatima za izbor sudija u Republici Srbiji od strane Visokog saveta pravosuđa. Taman kada smo pomislili da je konačno formirano profesionalno telo koje će pri izboru sudija poštovati mišljenje kolegijuma suda iz koga kandidati dolaze i koje će po savesti i nestranački odlučiti o predloženim kandidatima, saznanja smo da se Visoki savet pravosuđa rukovodio nepotizmom i drugim nama nepoznatim kriterijumima, te je predložio kandidate koji ni po kvalitetu, ni po iskustvu nisu zaslužili da budu izabrani za sudije". Tu su potpisi, i u pitanju su lica koja rade u pravosuđu čak i po 10 godina. Kao što vidite, najviše je onih primedbi koje smo i mi iz Demokratske stranke upućivali i na Odboru za pravosuđe, a to je pitanje kriterijuma. Postavlja se pitanje šta će ovi ljudi da rade, šta oni više da čekaju u pravosuđu. Devet godina rade u pravosuđu, a ne mogu da budu izabrani za sudije, a istovremeno vide te kolege koje su možda bliskošću sa nekom političkom partijom ili rođačkim, porodičnim i nekim drugim vezama došli u situaciju da posle svega dve godine staža budu izabrani za nosioce pravosudnih funkcija. Šta te ljude dalje drži u pravosuđu i ako ih drži, kakav kvalitet rada će oni posle ovog izbora pružiti? Kako je to izgledalo u sredstvima informisanja? Imamo ovde nekoliko isečaka iz novina, ali pročitaću ono što je za mene vrlo važno. Predsednik Društva sudija Srbije gospodin Omer Hadžiomerović kaže: "Visoki savet pravosuđa treba da obezbedi odsustvo političkih uticaja pri izboru sudija i izbor najkvalitetnijih kandidata". Ja ovde postavljam pitanje – da li je to bilo tako? Takođe, gospodin Hadžiomerović kaže: "Gde god imate nejasnoće, postoji sumnja". Mislim da je u ovim izborima previše nejasnoća i previše sumnji i zbog toga bi ovaj parlament mogao da se predomisli još uvek, odnosno vladajuća većina, i da reaguje. Javni tužilac Trećeg opštinskog suda kaže: "Pitam se kojim se kriterijumima rukovodi Visoki savet pravosuđa kada za zamenika tužioca predloži bivšeg sudiju za prekršaje, a ne izabere stručnog saradnika sa višegodišnjim iskustvom u Okružnom tužilaštvu". Radi se oosobi koja je više od 10 godina zaista bila sudija za prekršaje i sada treba da dođe i radi kao zamenik javnog tužioca u Trećem opštinskom tužilaštvu, a da pri tom niz onih koji su se kandidovali za zamenika javnog tužioca u Trećem opštinskom tužilaštvu, koji su radili po 5, 6 i više godina u tom istom tužilaštvu kao stručni saradnici, za koje javni tužilac inače lično odgovara, nisu dobili saglasnost, odnosno podršku Visokog saveta pravosuđa. Dakle, to su takvi napisi. Između ostalog, predsednica Sindikata pravosuđa je upravo zbog takvih okolnosti okarakterisala Visoki savet pravosuđa kao politbiro srpskog pravosuđa. Nisam čuo demanti ovoga, čitam iz novina, ali to je samo onoga što je punilo stupce novina u poslednja dva meseca. Reći ću vam da su se, između ostalog, u Narodnoj skupštini pojavila pisma opštinskih odbora određenih partija na vlasti. Između ostalog, u jednom od tih pisama se kaže – opštinski odbor te i te stranke prinuđen je da vam se obrati sa molbom da preispitate rad vršioca dužnosti javnog tužioca. To je, u najmanju ruku, skandalozno. Toliko sa ovim citatima. Ono što je nesporno, na osnovu ovoga vidimo da je ovaj izbor za nosioce najviših pravosudnih funkcija ozbiljno kompromitovao Visoki savet pravosuđa i ozbiljno doveo u pitanje poziciju pravosuđa u odnosu na Vladu Srbije. Mislim da se sve to najbolje može videti kroz predlog da predsednik Vrhovnog suda Srbije bude gospođa Vida Petrović-Škero. Mi iz Demokratske stranke nemamo, naravno, lično ništa protiv gospođe Škero. Da vas podsetim, mi smo je izabrali za sudiju Vrhovnog suda pre nepune dve godine zato što smo smatrali da ispunjava moralne i stručne kvalitete da bude sudija Vrhovnog suda. Međutim, sigurno nismo verovali u to da će samo nakon dve godine gospođa Škero biti predložena za predsednika Vrhovnog suda Srbije. Gospođa Škero je imala najmanji broj glasova na Opštoj sednici Vrhovnog suda. Ona je dobila najmanju podršku svojih kolega da obavlja funkciju predsednika Vrhovnog suda Srbije. Gospodin Perović i gospodin Lazarević su dobili 25, odnosno 20 glasova svojih kolega da obavljaju ovu funkciju. Gospođa Vida Petrović-Škero ima najkraći staž od svih ovih kandidata u Vrhovnom sudu, samo dve godine. Gospođa Škero, to mora javnost da zna i da se priseti, ipak je imala javni angažman, koji je bio politički izrazito obojen. Nije tajna, to se u pravosuđu zna, zna se i u političkim strankama i u političkoj javnosti, da je ona pristalica, nije član, činjenica je, ali pristalica DSS-a i blizak saradnik ministra Stojkovića. Kako je to izgledalo na sednici Visokog saveta pravosuđa, i to treba javnost da zna. Vidu Petrović-Škero je upravo predložio ministar. Znači, predsednika Vrhovnog suda Srbije je predložio ministar. Niko od uvaženih članova Visokog saveta pravosuđa nije se našao da baš on predloži gospođu Škero, nego je to morao da učini ministar. Glasanje je izvršeno nakon promene Poslovnika, tog istog dela, a i tu promenu Poslovnika je morao da predloži ministar. Niko od uvaženih sudija nije, očigledno, bio toliko svestan lošeg Poslovnika, nego je morao da dođe ministar na Visoki savet pravosuđa, da promeni Poslovnik, da zatim predloži Vidu Škero i onda časni članovi Visokog saveta pravosuđa zaborave na to ko je imao najveću podršku kolegijuma, ko je imao najveći staž, zaborave na sve kriterijume i glasaju za Vidu Petrović-Škero. Mi kažemo – nezavisnost pravosuđa, nezavisnost ljudi u Visokom savetu pravosuđa; bojim se da od te nezavisnosti već sada nema ništa. Ne bi prošla gospođa Vida Petrović-Škero na Odboru za pravosuđe, nije vladajuća većina obezbedila većinu na Odboru za pravosuđe, nego je, nažalost, SRS potpomogla to, kao i do sada, pomalo. Gospodin Krasić, moj uvaženi kolega, koji ovde dobacuje već 20-25 minuta, sve vreme dok govorim, u momentu glasanja je izašao, smanjio taj kvorum i gospođa Škero je prošla sa 8:7. Verujem da joj neće smetati što će biti izabrana i na ovaj način. Proći će i ovaj izbor, prošli su i dosadašnji izbori, stanje u pravosuđu je loše, kadrovska politika u pravosuđu jeste loša, ali to očigledno za nas i za Srbiju nije nešto čudno. Ne treba da se čudimo i da budemo nezadovoljni stanjem u kojem živimo, zemljom u kojoj živimo, primanjima koja imamo itd. Prosto, nekada moramo da budemo malo i samokritični i da kažemo - da, to je vlast koju smo izabrali, to je država u kojoj živimo. Kad pojedinac čeka sedam ili 10 godina na presudu, mislim da nema mnogo prava da se žali. To je to. To je Srbija koju sami kreiramo. Na kraju ću samo pročitati jednu rečenicu iz završnog dokumenta Kopaoničke škole prirodnog prava. U pitanju je uvodna reč akademika Slobodana Perovića, koja se ne odnosi ni na koga ovde direktno, koja važi za sve nas, a to je: "Prema tome, svako ko se igra sa nezavisnošću sudstva, neka zna šta čini, a čini atak na temelje pravne države. Ako ga sankcija ne pogađa danas, pogodiće ga istorijska, a ona može biti i teža od neke trenutne".
Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić, replika. Pre nego što dobijete reč, obaveštenje članovima Administrativnog odbora da će sednica biti održana danas u 18,00 časova. Izvolite.
Milan Marković je čovek od reči, kako smo se dogovorili, tako je i uradio; pomenuo je, da bi javnost čula istinu šta se to desilo na Odboru za pravosuđe. Odbor je počeo, čini mi se, u 10,00 sati, ja sam u 12,00 imao neku obavezu, ali do 12,00 sati Odbor uopšte nije počeo da razmatra tačku dnevnog reda. Gospodin Milan Marković i još neki članovi Odbora iz DS-a vršili su jednu vrlo interesantnu, simpatičnu opstrukciju, meni izuzetno dragu, zato što smo imali prilike da pravimo poređenje kako je bilo pre 5. oktobra, nakon 5. oktobra i kako je danas. Naravno, od 5. oktobra do danas, pa i danas je mnogo lošije stanje nego što bilo ko može da zamisli. Međutim, gospodin Marković je izneo nekoliko neistina. Prva neistina koju je izneo sastoji se u tome što je upravo na toj sednici, pre nego što se došlo do imena i prezimena ijednog od kandidata, ministar Stojković, maltene na zahtev svih članova Odbora, pokušao da objasni o čemu se radi kada je u pitanju taj poslovnik. Kako sam shvatio, uvedeno je tajno glasanje jer su neki članovi Visokog saveta pravosuđa i kandidati, pa da oni mogu da izađu, da u vreme kada se glasa o njima ne budu tu. Ali, gospodin Marković je zaboravio da objasni, a to nam je lepo objasnio na Odboru, kako ga je Vida Petrović-Škero izbacila iz kancelarije. To je taj revanšizam koji se ovde dešava. Gospodin Milan Marković sada kaže – jeste, mi smo pre dve godine nju vratili. Nije tačno. Godine 2001. prvom nezakonitom odlukom koja je doneta u ovoj Narodnoj skupštini, a to je Odluka o stavljanju van snage Odluke o razrešenju nekih sudija, vraćena je i Vida Petrović-Škero u Okružni sud i izabrana za predsednika Okružnog suda. Ali, otela se kontroli; pošto je podržala proteste ljudi koji su zaposleni u sudovima i sa njima demonstrirala, da bi je pomerili sa mesta predsednika Okružnog suda, jer tu treba da se završavaju neki predmeti, ona je prebačena u Vrhovni sud. Kada sad malo to promućkam i razmislim, vidim da 2001. godine Demokratskoj stranci nije smetalo što je ona bila u advokatskoj kancelariji Zorana Stojkovića, ali danas smeta. Znate, vi iz izvornog DOS-a sedite na jedno mesto, pa se lepo dogovorite kako ćete i šta ćete, pa nam kažite šta je to po vama demokratski standard, da li je demokratski standard sadržan u 80 kilograma mesa i izgledu i njegovoj volji i njegovom ćefu ili u nekom principu i u nekom pravilu. E, mi smo upravo dva sata na toj sednici pričali o tome šta je bilo i šta je pravilno od toga što je bilo, što bi trebalo danas da se primeni. Ali, kasnije ću da nastavim, nisam završio.
Po Poslovniku, izvolite.
Povređen je Poslovnik, član 100. Vrlo često kolega Krasić kad izađe upravo povredi taj član 100, povredi dostojanstvo ove Narodne skupštine, iznoseći neistine. Potrudio sam se da iznesem svoj stav i nisam imao nameru nekog posebno da pominjem ili da vređam, niti mislim da sam izneo bilo kakvu neistinu kada sam rekao sve što se dešavalo na sednici Visokog saveta pravosuđa. Vi ste ovde izneli jednu direktnu neistinu, a pričali smo o tome nekoliko puta i rekao sam vam da ne znam odakle vam ta ideja. Dakle, gospođu Vidu Petrović-Škero izuzetno poštujem, vrlo normalno komuniciramo. Ne znam gde joj je kancelarija, nikada nisam bio kod nje, nemam razloga da idem kod nje. Čak mogu reći da smo oko nekih stvari o kojima smo razgovarali uvek imali izuzetno visok stepen saglasnosti. Nikad nijednu ružnu reč, nijednu neprijatnu situaciju sa gospođom Škero nisam imao. Znači, izuzetno dobri i korektni odnosi. O tome sam pričao sa vama već jedanput i pitao sam vas otkud vam ta ideja i to što pričate, a vi niste hteli da mi kažete. Sada opet kažem da stvarno ne znam o čemu je reč i zašto to pričate, kada to nema nikakve veze sa ovim o čemu mi danas diskutujemo. Opet kažem, mi iz DS-a smo se potrudili da određenim argumentima i podacima ukažemo na to da ovaj način izbora nosilaca pravosudnih funkcija nije dobar. A vi, gospodine Krasiću, vašu diskusiju koncipirate onako kakav je profil vaše stranke, i to je vaše pravo, ali bih vas molio da se ipak malo više uzdržite od onoga što su neistine, jer nema potrebe da ovde izlazimo za govornicu i da jedan drugome govorimo neistine. Hvala vam.
Izvinjavam se, moram da dam prvo repliku gospodinu Krasiću, pa zatim Dušan Proroković, isto replika. (Obraća se poslaniku Ristiću.) Samo momenat, gospodine Krasiću, Boško Ristić traži repliku pre, ali... Želi da da repliku na vaše izlaganje. A, vi po Poslovniku? (Da.) Ali, on ima prednost ako traži po Poslovniku.
Da, da.
Ali, on ima prednost ako traži po Poslovniku. Izvolite.
Vidite, da neko dva sata čeka da se neko smiluje sa pitanjima i potpitanjima i da deblokira rad Odbora - ja to neću da dozvolim, pogotovo ako imam neku zakazanu obavezu. Ja sam, naravno, izašao, neću da pravim društvo u opstrukciji i jednoj ispraznoj diskusiji, koja ničemu ne vodi. Jednostavno, vodi tome da se desi nešto da padne kvorum, jer je očigledno namera bila da se onemogući rasprava. Ne ulazim u taj izbor. Uostalom, mi na Odboru nismo glasali ni za, ni protiv; mislim da smo samo dva puta glasali protiv nekih izbora, ili smo bili uzdržani ili uopšte nismo glasali. Ali, vidite, sada je ispalo da je to bilo ključno da neko prođe, što uopšte nije tačno. U onom delu kada treba da izađem da pričam ispričaću vam pričicu o tome kako se Poslovnik, zakon i Ustav najgrublje krše baš na ovom pitanju izbora nosilaca pravosudnih funkcija. Ali, ono što je stvarno zaprepašćujuće interesantno, to je apsolutna nedoslednost: u jednom trenutku se uzima kao krunski kriterijum koliko je ljudi kolegijuma nekog suda podržalo odgovarajuće kandidate, a u drugom slučaju tome se ne pridaje nikakav značaj; u jednom slučaju se uzima u obzir prosek i radni staž, u drugom slučaju nikakvu ulogu ne igra ni prosek ni radni staž. U jednoj situaciji se desilo, čini mi se, zbog nekog ispraznog glasanja u Odboru, koje je potpuno nepotrebno i protivposlovničko, da u izveštaju imamo da je Odbor osporio osam kandidata, osam predloga Visokog saveta pravosuđa, a u stvari do osporavanja je došlo iz prostog razloga što poslanici koji su bili tu nisu hteli da glasaju. I, tu se pokazala kompletna besmislenost čitavog postupka izbora nosilaca pravosudnih funkcija, da njegov kvalitet i mogućnost da bude na dnevnom redu ove sednice zavisi od ćefa kvoruma i nekih pobočnih stvari koje nemaju veze sa pravosuđem. U tome ne želim da učestvujem. Ja ću uvek da napustim sednicu na kojoj se bude raspravljalo na takav način a ne argumentima. Da je to tako, ja ću da vam navedem samo da smo već imali dva izbora nosilaca pravosudnih funkcija. Tada situacija u Odboru nije bila ovakva kao pre nekoliko dana, povodom ovog izbora. Mi ne želimo u tome da saučestvujemo. Ne želimo. Ne želimo da učestvujemo u igrama onih koji su pravili inovacije u pravosuđu, onih koji su apelovali na dobrovoljnu lustraciju, onih za koje je bio najveći stepen demokratije da Vlada bira tužioce, zamenike tužioca. Mi u tome ne učestvujemo.
Sačekajte, gospodine Ristiću, prednost ima Dušan Proroković, jer on ima repliku na izlaganje poslanika Markovića. Izvolite.
Hvala. Mislio sam u međuvremenu da odustanem, ali pošto su neke konstatacije sa ove govornice pomenute već šesti ili sedmi put danas, ne mogu a da ne reagujem. Prvo, ako je postojeći sistem izbora nosilaca pravosudnih funkcija loš, hajde da se vratimo na stara rešenja. Hajde da se vratimo na rešenja iz vremena Demokratske opozicije Srbije, ili da pitamo ljude iz pravosuđa da li je sada veći stepen njihove nezavisnosti i autonomije ili je bio za vreme ministrovanja Vladana Batića. Mislim da je sada i tu ćemo se svi složiti. Tu autonomiju, naravno, treba povećavati, njihovu sve veću i veću nezavisnost u odnosu na ostale dve grane vlasti. Naravno da u narednim iteracijama, u narednim godinama, to treba u što većoj meri omogućavati, ali ova vlada za godinu dana uspela je da napravi određeni pomak u toj sferi. A, kada se govori o partijskoj državi, od one konvencije Demokratske stranke u "Pioniru" već duže vremena se govori i po sredstvima javnog informisanja, evo sada i sa skupštinske govornice, pa hajde da pogledamo da li je ova vladajuća većina imala svog kandidata za predsednika Fudbalskog saveza Srbije? A, da li je neka prethodna vladajuća većina imala svog kandidata za tu poziciju? Jeste. Da li je ova vladajuća većina imala svog kandidata za predsednika Privredne komore Srbije? Pa, nije. A da li je prethodna vladajuća većina imala svog kandidata za predsednika Privredne komore Srbije? Jeste. Pa, ko onda politizuje društvo u ovoj državi? Ova vladajuća većina sigurno ne. Zato je krenula putem depolitizacije našeg društva. Zato se ova vladajuća većina bavi poslovima koji su, shodno Ustavu i zakonu, u njenoj nadležnosti. Ne bavi se Fudbalskim savezom Srbije, ne bavi se Privrednom komorom Srbije, Olimpijskim komitetom, niti bilo čim drugim što nije u njenoj ingerenciji. Hvala.
Samo momenat, gospodine Ristiću, evo opet po Poslovniku, zaista se izvinjavam, ali ima prednost. Evo, ustupam vam, izvolite.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo poslanici, tačno je da se vladajuća većina ne bavi ni privredom, ni sportom, ni naukom, ni umetnošću. To je tačno. Tu se potpuno slažem. Ali, vladajuća većina voli instrumente sile. Kada je formirana koalicija premijer je rekao – dajte meni instrumente sile; G17, uzmite instrumente finansija. Evo, pogledajte, pitajte svakog građanina u Srbiji, ako ga pitate kako je podeljena vlast reći će vam - DSS drži instrumente sile, a partija G17 plus drži Ministarstvo finansija i finansijske tokove. Ako to nije tačno, možete da izađete ispred Skupštine i pitate slučajne prolaznike i dobićete odgovor na to pitanje, to je svima jasno. Upravo su primedbe naše stranke da Vlada preko izbora predsednika Vrhovnog suda Srbije želi da zaokruži sve te instrumente sile u svojim rukama, da ima dominantnu ulogu. Malopre sam objašnjavao – predsednik Vrhovnog suda Srbije daje saglasnost za prisluškivanje državnih neprijatelja, ma kako oni bili svrstavani u BIA-i, gde je direktor iz iste stranke, gde je ministar unutrašnjih poslova iz DSS-a, gde je ministar pravde iz DSS-a. Prema tome, to je intencija, to su namere. Mi pokušavamo da razobličavanjem mehanizma koji može da dovede do zloupotreba to razrešimo. I u prethodnom izlaganju sam rekao – ne ukazujem na konkretne zloupotrebe, ali ukazujem na mogućnost da taj mehanizam može da dovede do zloupotrebe. Kada je bilo reči o nepotizmu, gospodin Krasić kaže – nije vam smetalo što je Vida Škero bila u kancelariji ministra Stojkovića, u vreme kada ste je birali. Pa, tada gospodin Stojković nije bio ministar. To je elementarna činjenica. Prema tome, poslanici DS-a i ja ukazivali smo da upravo ljudi koji se nalaze u blizini gospodina Stojkovića imaju priliku i poziciju da napreduju. Pomenuo sam i neka imena. Pomenuo sam konkretne slučajeve. Ako to nije tačno, neka nas demantuje. Ali, isto tako, koristim ovo javljanje da postavim ponovo pitanje predstavnicima pravosuđa koji danas prisustvuju sednici, u vezi sa onim pitanjem koje sam postavio gospodinu ministru a on mi nije odgovorio - da li je promenjen Poslovnik na samoj sednici? Da li je bilo glasanja na način kako smo mi istakli i da li je kandidat koji je dobio najmanje glasova na Opštoj sednici bio predložen sa njegove strane za predsednika? Da li je tačno i ko je raspisao oglas, protivno zakonu, da se biraju nosioci pravosudnih funkcija za vojno odeljenje tužilaštava i sudova u Srbiji? Da li je to po nalogu Ministarstva ili je to uradio Visoki savet pravosuđa autonomno? Jer, ako je to ministar uradio, snosi političku odgovornost. Ako je to uradio Visoki savet pravosuđa samostalno, onda oni snose odgovornost, i ja očekujem da predstavnici to kažu. Kao što očekujem odgovor i na sva ostala pitanja koja sam postavio tokom rasprave, a na koja nisam dobio odgovor od gospodina ministra. Ukazao sam i na nepotizam, da je devojka koja se zabavlja sa sinom ministra sada predložena, da su neki kumovi poslanika iz vladajućih koalicija predloženi. Na to nisam dobio odgovor. Ne želim da baratam konkretnim imenima zato što želim da ukažem na pojavu, ali ukoliko se neko javi i replicira, ja ću dati konkretna imena na koja se to odnosi.
Izvolite, poslanik Krstin, po Poslovniku.
Dame i gospodo, ja ću da reklamiram, danas po prvi put, mada je to mnogo puta učinjeno, povredu člana 99. Poslovnika – da govornik može da govori samo o pitanju koje je na dnevnom redu. Kada bismo razgrnuli sva pitanja o kojima se razgovaralo, mogli bismo negde u daljini da vidimo da mi ovde razgovaramo o izboru nosilaca pravosudnih funkcija. Znači, pričali smo o sili, moći, nepotizmu, o pripravnicima, advokatskim saradnicima, a niko nije pomenuo radni list nijednog sudije ili kandidata koji se sada ovde bira. Hajde da pomenemo nečiji rad, pa ćemo videti da među predloženima ima i onih koji imaju prolazno 43%, koji ne mogu da prođu, jer svaka druga presuda ne prolazi u drugom stepenu, a treba da budu sudije okružnog suda i da rešavaju o pravosnažnosti odluke. S druge strane, vidimo da nam ne prolaze pred našim pravosudnim odborom izuzetne sudije. Recimo, predsednik Opštinskog suda Julijana Budinčević u Novom Sadu, koja je predložena za sudiju Okružnog suda, nije prošla Odbor. Zaista su u pravu poslanici koji su ovde govorili da nije bilo primedbi i da se glasalo tako što nije niko glasao. Isto tako, Novi Sad neće dobiti, ako ostanemo kod predloga pravosudnog odbora, ni predsednika Trgovinskog suda, ni predsednika Okružnog suda, mada se radi o ljudima koji su dobili nepodeljeno poverenje kolektiva. Ne vidim zašto mi ovde ne raspravljamo o konkretnim ličnostima, njihovim rezultatima rada, nego smo to sve zamaglili nekim tekućim pitanjima.
Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić, po Poslovniku.
Opet moram da se zahvalim članovima Odbora za pravosuđe iz DS-a, jer ništa nisu demantovali, nego su samo potvrdili da su radikali na Odboru bili u pravu. I na Odboru sam vas pitao... Zakonito i ustavno, po vama, bilo je da se menja zakon zbog Sonje Brkić i zbog onog republičkog javnog tužioca. To je bilo zakonito, po vama, a sada kada nešto ovi rade, vi kažete - to je katastrofa, nema govora, to ne može nikako, to nije zakonito. Sat i po sam vas molio – kažite šta je to zakonitost i šta je demokratski standard po vama. Niste mogli da odgovorite, prepucavali ste se u opštoj opstrukciji i očekivali da ja budem nemi posmatrač kako se vi preganjate. Ja ne želim u tome da učestvujem, niti da gledam to. Ako imam zakazanu obavezu, ja idem na taj sastanak. To samo koristim kao primer da vas podsetim, jer ste izazvali repliku time što ste rekli da kada sam izašao iz sale, navodno, desilo se da su neki prošli. Koji su prošli? E, oni koji vama ne odgovaraju. Znači, vaša volja je demokratski standard. Ne zakon, ne propis, ne ono kada su u pitanju kandidati, nego vaša volja. Pa sam vam postavljao pitanje – ako je to bilo sve zakonito u vaše vreme, kako je penzioner mogao da bude predsednik Okružnog suda u Nišu? Kako je to moglo da se desi? Ko je vedrio i oblačio u ono vreme, ko je pet puta menjao jednog istog kandidata? Na pet minuta pred početak sednice dođe Zoran Živković, uplaši ovoga, Batić se naljuti zbog promene, odlaže se Odbor, promeni se, to je bilo sve demokratski. Ko je tada imao dominaciju, koja politika, koja politička stranka? Ko je izvršio uzurpaciju pravosuđa, ko je uništio pravosuđe, ko je oterao iz pravosuđa one ljude koji znaju da sude i da rade posao, pa primio svoju decu, sekretare zadruga, pripravnike kod nekih advokata i da ne ređam bogatstvo ideja odakle bi sve mogao da dođe neko da bude sudija preko noći. To se desilo i sa tužilaštvom. Da li treba da vas podsećam da ste vi promenili zakon da vlada bira zamenike javnih tužilaca. To je bilo zakonito. Najbolje, vrhunac demokratije. Problem na toj sednici je bilo šta je to demokratski standard i kakav je odnos prema ustavnosti i zakonitosti. Naravno, vi to sve okrećete, ne birate sredstva. Ako neko drugi uradi ono što ste vi uradili, to je katastrofa. Samo vi imate ekskluzivno pravo na to i pošto ste iz DS-a, sve što uradite to je demokratsko. E, protiv toga sam.
Po Poslovniku, narodni poslanik Miloš Aligrudić.
Pošto rasprava već ide ovim tokom, bio bih slobodan da predložim da večeras donesemo odluku o produžetku rada do okončanja ove tačke danas i glasanja o istoj.
Stavljam ovaj predlog na glasanje. Za 121, nije glasalo osam, od ukupno 129 narodnih poslanika. Konstatujem da je predlog usvojen. Imamo produžetak. Idemo redom po Poslovniku, ali se pre vas javio narodni poslanik Dušan Proroković. Izvolite.
Kratka replika, zato što sam pogrešno protumačen. Ja sam govorio nešto o procesu depolitizacije našeg društva i govorio sam o tome da niti vlast, niti opozicija treba da se meša u izbore, izborne mehanizme u nekim institucijama koje nemaju veze sa vlašću, bili to sportski savezi ili privredna komora, ali to je očigledno uzaludno govoriti predstavnicima one stranke koji su imali svog kandidata čak i za izbor novog patrijarha.
Reč ima narodni poslanik Milan Marković.
Znate šta, primetio sam da kada god se neko usudi da stavi neku kritiku na rad vladajuće većine ili DSS-a, konkretno nešto što je danas tema, što je tačka dnevnog reda, vi odgovarate nizom optužbi koje se tiču vremena naše vlasti. To, u krajnjem slučaju, nema mnogo logike, jer mi sada govorimo vama i vi ste sada vlast, mi smo opozicija, mi smo naš račun o vladanju položili kada je bila izborna kampanja. Građani su rekli šta imaju o tome. Druga stvar, zašto prenebregavate činjenicu da smo dugo bili u koaliciji, kada je gospodin predsednik Privredne komore, zaboravio sam mu ime, ali vi i ja ga dobro znamo, jer je bio poslanik, i vi i ja smo bili poslanici; u vreme kada se on kandidovao za predsednika Privredne komore, Veselinović, bili smo ista koalicija, bili ste zajedno u vladi, svi smo bili zajedno. Drugo, sam izbor je u toj privrednoj komori, to su izbori, to znate i sami, oni imaju skupštinu i glasaju. Prosto govorim ono što je bilo. Druga stvar, moram da kažem, dve trećine mojih polemika na Odboru za pravosuđe, a i ovako, uglavnom su sa kolegom Krasićem i ja ga veoma cenim. Ali, vi ste, gospodine Krasiću, vrlo paušalno malopre govorili o tome kako je to bilo kada smo mi bili na vlasti. Potpuno se ne slažem sa vama da je bila na ovaj način ponižena pozicija Narodne skupštine i Odbora za pravosuđe i upravu u to vreme. Bilo je sasvim drugačije, bio sam član Odbora za pravosuđe i upravu. Mi smo tada dobijali materijale koji su se mogli meriti u desetinama kilograma. Mi smo zaista imali puno obrazloženje zašto neko jeste predložen, a neko nije predložen za sudiju. Kao što se sećate, to je bila zaista ogromna koalicija. Verujete, unutar te koalicije bila je izražena samokritičnost i demokratičnost i da je bilo više potrebe za obrazlaganjem unutar te koalicije, nego što je to slučaj sada. Problem je u tome što je sada dominantan jedan partijski partikularizam, koji se ne ogleda samo u podeli portfelja, već se sprovodi po dubini u svim oblastima. Tako je to i sa pravosuđem. Kao što ste videli, predstavnici drugih stranaka koje učestvuju u vlasti Republike Srbije se ne mešaju ni na Odboru za pravosuđe i upravu, niti će se mešati u izbor nosilaca pravosudnih funkcija. To je monopol DSS-a. Kada je formirana ova vlada i kada je donošen Zakon o ministarstvima imao sam primedbu i smatrao sam velikom greškom vladajuće koalicije što je dozvolila podelu vlasti u Srbiji, praktično po partijskim vertikalama. Mislim da je to greška koja se sada pokazuje kao tačna. Ono što je kolega Boško Ristić rekao, a to je podela – za finansije G17 plus; ministarstva sile (gospodin Ristić je rekao ministarstva sile, ne u pežorativnom smislu, nego se ona u žargonu tako zovu) pripadaju DSS-u, u okviru toga i pravosuđe. Dakle, danas govorimo o ovom izboru za sudije, govorimo o nedostatku kriterijuma, o izbornom procesu i nema potrebe da se pominje izbor predsednika Fudbalskog saveza ili bilo šta drugo iz vremena 2001. i 2002. godine. Kada se nekome ukaže na sadašnju grešku nije poenta da on svoju grešku brani i da kao argument upotrebljava eventualnu grešku nekog prethodnika. To nije logički ispravno, a nije ni principijelno ni korektno. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Tomislav Nikolić, po Poslovniku. Izvolite.
Zamolio bih vas da čuvate dostojanstvo Narodne skupštine. Postoji jedna narodna izreka koja sprečava ovce i koze da se svađaju. Zaista, ne verujem ni vama koji ste sada na vlasti, ni vama koji ste bili pre njih da se zalažete za nezavisno pravosuđe, zato što niste obezbedili pravosuđu budžet kojim bi raspolagao Vrhovni sud Srbije. Ubeđen sam da su na ovoj listi, za koju će danas neki glasati za, neki protiv, uglavnom kadrovi sa kojima se složila vladajuća koalicija. Ubeđen sam da danas neće proći nijedan kandidat za koga nije bila vladajuća koalicija. To se nastavlja iz godine u godinu, iz mandata u mandat, samo što nam je kadar u pravosuđu sve tanji, sve manje ima ljudi na koje možete da se oslonite. Kada danas slušam kako kritikujete ove nove, da podsetim vas stare da je Sonja Brkić za dve godine od sudije opštinskog suda postala v.d. predsednika Vrhovnog suda Srbije i da vas podsetim da je funkcioner DS-a u Novom Sadu, mislim potpredsednik Okružnog odbora DS-a, izabran za sudiju Ustavnog suda. Nemojte da pričate o nezavisnosti pravosuđa. Vi ste je dodatno uništavali. Bilo je smešno kad ste došli na vlast svi zajedno i kada ste 2001. godine jednom istom odlukom nekoga birali za sudiju i za predsednika suda. Zbog toga vas molim, oslobodite pravosuđe svojih stega. Nije bitno da li je naš sudija ili njihov. Bitno je da li vam sudija sudi po zakonu i da li svaki građanin ima ravnopravnu zaštitu pred sudom. I u doba kad je DS harala, žarila i palila pravosuđe, samo ste vi prepustili najslabijoj, ne znam kakva vam je karika bio Vladan Batić, pa ste baš njemu prepustili pravosuđe, bilo je ovoliko materijala, izbori, razrešenja, imenovanja, radili smo u vanrednim zasedanjima da biramo kadrove koji vama odgovaraju. Vi ste imali svetu ideju – oterati Miloševićev kadar. Ovi sad imaju svetu ideju – oterati žuti kadar. Neki novi neće da teraju ničiji kadar. Novi će da biraju čestite i savesne u pravosuđe. Ponavljam, sve dok se ne usudite da Skupštini date njen budžet, da pravosuđu date njegov budžet, neću verovati da želite da razdvojite grane vlasti, neću verovati da vam je stalo da Skupština bude nezavisna. Danas vam ponovo komanduje ministar finansija. Neću verovati da želite da oslobodite pravosuđe stega. Toliko. Mi učestvujemo u svemu ovome. Glasaćemo po savesti i po informacijama koje imamo sa terena o tome kakav je ko, ali ne zaboravite, od izbora do izbora sudija imate sve manje razloga da bilo koga izaberete. Mnoge čestite, poštene, sposobne, stručne jedna, druga, treća, četvrta vlast oterala je iz razloga što nemaju njenu knjižicu. Mi danas biramo mnogo lošije, imamo mnogo lošiju mogućnost za izbor od onih koje su birali pre godinu ili dve. Za dve godine će možda biti još lošija mogućnost za izbor, sve zato što ste stegli pravosuđe, što birate ljude prema političkim ubeđenjima. Okanite se toga, manite se toga. Bio sam protiv toga da imamo Visoki savet pravosuđa. Vi ste želeli Visoki savet pravosuđa, vi ste bili na vlasti kada je usvojen zakon o Visokom savetu pravosuđa. Nemojte više ništa da prebacujete Visokom savetu pravosuđa. Molim vas, uzdržite se od toga da jedni druge za iste greške optužujete. Vi ste tu potpuno jednaki. (Predsedavajući: Molim vas, prekoračili ste vreme.) I, kada zaseda Odbor za pravosuđe do sada je bila praksa da se prave kombinacije, da se ispunjavaju želje da bi se donosile odluke; sada ste otišli na to da vam nije ni bitan Odbor za pravosuđe. Danas mogu da budu izabrane sudije koje uopšte nisu prošle Odbor za pravosuđe. U Vrhovnom sudu može da bude izabran neko za koga nisu bile sudije Vrhovnog suda. Došli ste u veoma nezgodnu situaciju. Pokušajte da se oslobodite toga da baš svaki sudija mora da bude u vašoj stranci. Zabrljaće sudija kome naređujete, a onda će ga kazniti oni koji ga ne budu gledali kroz stranačke naočare, nego potpuno drugačije. Hvala.
Replika, narodni poslanik Boško Ristić.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo poslanici, poštovani predstavnici pravosuđa, ovde je DS prozivana da je izvršila uticaj na pravosuđe u vreme dok je bila u Vladi Republike Srbije. To je tačno i svaki poslanik u ovom parlamentu treba da vrši uticaj na način kako je to Ustavom i zakonom predviđeno. Poslanici koji predstavljaju volju građana treba da vode računa o tome kako će izgledati pravosuđe, kako će te sudije suditi, pre svega primenjujući zakon i kako doći do toga da pravo i pravda budu ruku pod ruku, da suđenja traju kraće i da građani imaju mogućnost da u što kraćem roku ostvare svoja prava utvrđena zakonom. Tu se apsolutno slažem. Mogu se složiti sa mojim prethodnikom da nema samostalnog pravosuđa sve dotle dok se ne obezbedi nezavisni sudski budžet, o kome će se odlučivati u dogovoru između tri grane vlasti. To isto treba da ima i Skupština Srbije, treba da ima svoj nezavisni budžet. Sa ove govornice mogu da kažem da će DS podržati svaku inicijativu da se izmeni Zakon o sudovima i da se prizna pravosuđu u Srbiji da može da ima svoj nezavisni budžet. Kao poslanik i kao čovek koji se bavi pravnom strukom podržavao sam izmene pravosudnih zakona koje se odnose na sastav i način izbora Visokog saveta pravosuđa, predlagao sam amandmane i u vreme dok je DS bila u Vladi, predlagao sam amandmane na zakon koji je tadašnji ministar Batić predložio u vezi sa Visokim savetom; 16 amandmana sam imao tada, 16 amandmana sam imao i sada kada je ovaj set pravosudnih zakona usvajan. Predlagao sam da se Visoki savet pravosuđa bira na neposrednim i tajnim izborima među sudijama i tužiocima, jer bi jedino to omogućilo legitimitet i stvorilo nezavisnu sudsku vlast. Predlagao sam i sada predlažem nezavisni sudski budžet koji bi se nezavisno punio na osnovu naplate sudskih taksi, ali delimično dotirao i od strane republičkog državnog budžeta. Ja se sa tim u potpunosti slažem. Takođe se slažem da je marginalizovan rad Odbora za pravosuđe u Narodnoj skupštini, da je skupštinska većina indiferentna u odnosu na odluke Odbora za pravosuđe Narodne skupštine, ne uvažavaju se stavovi i smatram da je ovaj odbor marginalizovan. Marginalizovan je i rad Odbora za zakonodavstvo, a to smo videli juče prilikom glasanja o Zakonu o radu. Taj zakon nije prosleđen Odboru za zakonodavstvo, iako je to bila obaveza predsednika Skupštine. Bila je obaveza da se utvrdi autentičnost teksta, o čemu se Skupština ovde izjašnjavala. Tačno je da su odbori marginalizovani. Treba svi zajedno da učinimo sve da odbori dobiju mesto u skladu sa Poslovnikom o radu Narodne skupštine. Tako bi se izbeglo da se na sednice parlamenta izlazi sa predlozima koji su neutemeljeni, o kojima se nije raspravljalo ili koji su dobili negativnu ocenu nadležnih odbora. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Milan Stevović, a neka se pripremi narodni poslanik Momir Marković.
Dame i gospodo narodni poslanici, u tripartitnoj podeli vlasti zaista pravosuđe zauzima jedno vrlo bitno mesto. Često govorimo da je to baza zakonodavne i izvršne vlasti, ali ja bih rekao i jedan vid nadgradnje. Slika i prilika države i društva je pravosuđe i o tome treba u svakom momentu i u svako doba voditi računa i to treba da bude polazna osnova. Dosta toga smo čuli od poslanika SRS o nepravilnostima u samom načinu i postupku u izboru javnih tužilaca i sudija, kao nosilaca pravosudnih funkcija. Rekao bih da se ovde javlja jedan vrlo ozbiljan problem koji diskvalifikuje jedan broj fakultetski obrazovanih ljudi i ljudi koji su položili pravosudne ispite. To ću kratko objasniti. Naime, kada govorimo o nosiocima pravosudnih funkcija, tri su grupe kandidata, kako bih ih ja razvrstao. To su: kandidati koji konkurišu, a do konkursa su radili u organima pravosuđa, i to je prva grupa. Druga grupa dolazi iz reda advokata, a treća grupa dolazi iz svih ostalih sfera koje nisu u oblasti advokature, niti pravosuđa. Ova poslednja grupa je na neki način diskreditovana i oni nemaju dovoljno argumenata pred Visokim savetom pravosuđa, niti se o njima na adekvatan način vodi računa. Sa druge strane, dosta se favorizuju oni koji su u oblasti pravosuđa, a možda po kriterijumima i svojim vrednostima i ne zaslužuju da budu na listi sudija za izbor. Što se tiče advokata, opšta je pojava da se vrlo malo mojih kolega odlučuje da konkuriše i da postane sudija. Na tu okolnost moramo da obratimo pažnju i da se zapitamo, da stavimo prst na čelo, zbog čega je to tako i šta se dešava sa srpskim pravosuđem. Moram da kažem, uz puno uvažavanje Visokog saveta pravosuđa i pojedinaca koji sede u tom Visokom savetu pravosuđa, koji rade, da se potkradaju određene greške koje ne mogu biti slučajne, već mislim da ima propusta u analizama. U potpunosti se slažem sa kolegom Krstinom koji je malopre pomenuo da mi nismo ovde dovoljnu pažnju obratili na individualne kriterijume i da nismo o pojedincima vodili računa. Ne bih želeo da govorim o imenima i prezimenima, ali bih hteo da vam ukažem samo na jednu tabelu koju smo dobili, a ta tabela govori o podacima, o normi, ažurnosti, kvalitetu rada kandidata koji su inače predloženi. Okrenuo sam slučajno to, ali sam pregledao prethodno sve ostalo i moram da vam kažem da je u pitanju tabela koja se odnosi na kandidaturu za sudiju okružnog suda. Primera radi, u 2001. godini taj koji je prošao Visoki savet pravosuđa rešio je ukupno 78 predmeta. Kada se to podeli sa 12 meseci u godini, ispada da je ovaj sudija kao sudija opštinskog suda rešio 6,5 predmeta mesečno. Ne znam o kakvim se predmetima radi, kakva je bila struktura, vidim samo da su krivični predmeti jer nosi oznaku "K" napred, ali zaista je to zabrinjavajuće. Iza toga, u 2002. godini isti kandidat rešava 68 predmeta i to smanjuje skoro na 6,25. U ovoj 2002. godini, kada sudija prosečno rešava samo 6 predmeta, malo više od 6 predmeta, 40% odluka mu je potvrđeno, a 60% je ukinuto, odnosno preinačeno. To je mimo svakog kriterijuma i zaista, ako sudija okružnog suda treba da zadovolji ove kriterijume, onda svako u Srbiji može da bude sudija okružnog suda. Ja sam apsolutno protiv ovakvih kriterijuma i ovakvog načina izbora sudija. Delim mišljenje mojih kolega iz poslaničke grupe SRS – ovo ne sme da prođe i na ovo članovi Visokog saveta pravosuđa moraju da obrate pažnju, kao što obraćaju pažnju poslanici SRS i na to ukazuju na samom Odboru za pravosuđe. Iako nisam član ovog odbora pratio samkako se radi u ovom visokom telu naše skupštine. Zaista moram da se složim sa mojim prethodnicima koji su rekli da postoji jedan problem u radu ovog odbora. Nema komunikacije između predstavnika Odbora, koji je u isto vreme i član Visokog saveta pravosuđa, odnosno koji je u koordinaciji sa Visokim savetom pravosuđa. Bez te koordinacije i bez te povezanosti apsolutno nema dobrog izbora sudija. Mišljenja sam da ovaj Visoki savet pravosuđa treba da ima jednu stalnost u svom radu, da što duže i što više radi, pa će biti kvalitetniji izbor sudija. U potpunosti podržavam ideju da Visoki savet pravosuđa treba da obavi razgovor sa kandidatima, ali podržavam i drugu ideju – da Visoki savet pravosuđa treba da se veže za sredinu u kojoj te sudije sude, odnosno ti nosioci pravosudnih funkcija rade, pogotovu kada je u pitanju izbor za okružne sudove i za Vrhovni sud. Ne znam da li je ijedan član Visokog saveta pravosuđa slušao nekog od sudija prvostepenog suda da bi pravilno ocenio kako on sudi, kako izvodi dokaze i kako donosi odluke. Ta neposrednost u radu Visokog saveta pravosuđa je nužna u ovakvim situacijama. Samo na taj način mi ćemo poboljšati kvalitet u radu suda i kvalitet u radu tužilaštva. Znam da možda nema dovoljno vremena, dovoljno sredstava, ali je ovo bolno pitanje. Da je to tako, nikada nam se ne bi ova tabela, to vam garantujem, pojavila ovde, jer ovo možda jedna većina čita, ali druga vrlo olako prelazi preko toga. Mislim pre svega na vladajući deo parlamenta. Kada je dalje u pitanju sve ovo o čemu pričam, moram da podsetim da je u nekim ranijim vremenima izbor nosilaca pravosudnih funkcija bio u isključivoj nadležnosti skupština opština, na lokalnom nivou su se pitali ko može da bude nosilac pravosudne funkcije, a ko ne može. Pokazalo se vremenom da se to izvitoperilo i da je takav kriterijum loš. Onda se išlo na neki drugi sistem, na sistem koji je danas važeći, da se sudije i nosioci pravosudnih funkcija biraju ovde u parlamentu, što je dobro, da postoji Visoki savet pravosuđa koji na neki način gleda stručnost, obučenost i sve ostale kriterijume, ali ona lokalnost, koja je zaista kod svakog nosioca pravosudne funkcije jako važna, ovde izostaje. U to sam se uverio kada smo prošle godine vršili izbor određenih tužilaca. Došli smo u situaciju da se prekine glasanje da bi došlo do određenih političkih nagodbi u okviru vladajuće koalicije. Mi ne smemo da se igramo ljudskim sudbinama, pogotovo ne smemo da se igramo sudbinama onih koji su već zagazili u vode pravosuđa, koji grade svoj autoritet na onome što rade u pravosuđu. Mislim da bi neke ustavne promene trebalo da se pozabave ovom problematikom i da se ipak lokalna zajednica koliko-toliko uključi u davanje određenog mišljenja o pojedinim kandidatima. Time bismo eliminisali određene političke elemente koji su se ovde uvrežili i koji su ovde inače bili pominjani i na neki način akcentovani. Smatram da o svemu ovome ipak treba povesti malo više računa sa jednog drugog aspekta, jer evo šta nam se dešava: posle celodnevnog rada, umorni i iscrpljeni, mi večeras treba da glasamo; sigurno će nam se potkrasti greška, a ta greška može da se tiče nekog od nosilaca pravosudnih funkcija, nekog od časnih i poštenih ljudi, da ne bude izabran na funkciju. Zato je trebalo da ova stvar ipak prenoći i da odmorni i trezveni pristupimo glasanju. Pravimo jedan po jedan pogrešan korak. U dokumentaciji koju sam razgledao vidim da postoje zahtevi, neka mišljenja i izveštaji kolegijuma sudija iz 2003. godine. Dakle, pojedinci čekaju na večerašnji izbor od 2003. godine, a većina njih je iz 2004. godine. Mi smo sebi dali za pravo, to jest vladajuća većina u ovom parlamentu, da večeras umorni i do kasno u noć glasamo. Nije to toliko hitno. Mi ovim stvarima olako pristupamo i pomalo se igramo. Ne bih želeo da u svemu ovome učestvujem, ali poštovaću volju većine i ono što bude odlučila poslanička grupa SRS. Druga stvar, vrlo upečatljiva – radi se o kriterijumima za poslednje tri godine, kao da pravosuđe postoji od 2001. godine, kao da niko ovde nije radio prethodno. Želeo bih da ove sudije koje imaju po 30 godina radnog staža daju svoj kvalitet i kvantitet rada u prethodnih 15 ili 20 godina. Jedino tako možemo da sagledamo u potpunosti o kakvim se ljudima radi i o kakvim se vrednostima radi ili, pak, da vidimo da oni nisu imali kvalitet. Štaviše, nekada se samo javlja 2003. godina. Gospodo poslanici, na osnovu ovoga i ovako šturih kriterijuma ne možemo odlučivati, odnosno možemo da odlučujemo po nekom postupku, ali ćemo možda upasti u mnogo veće greške i mnogo veće teškoće nego što bi inače bilo da su podaci potpuni. Zadržao bih se na još par stvari koje se tiču konkretno moje sredine, postupka i načina izbora nosilaca pravosudnih funkcija.Dolazim iz Požege, gde inače vlada mišljenje da imamo izuzetno dobar sudijski i tužilački kadar, da taj kadar radi u svim tužilaštvima i u svim sudovima, počev od Okružnog tužilaštva u Užicu, Okružnog suda u Užicu, pa do Vrhovnog suda i Republičkog javnog tužilaštva. U konkretnom slučaju u Požegi se bira samo zamenik javnog tužioca i to se odužilo, predmeti se nagomilavaju. Interes moje sredine je da se ovaj problem što hitnije reši na jedan kvalitetan i određen način. Međutim, metodologija postavljanja, predlaganja nije baš najadekvatnija. Tužilaštvo u Požegi opslužuje tri opštine: Požegu, Kosjerić i Arilje. Niko se nije našao iz ove tri opštine, nego se našao kandidat iz opštine Užice. Postavlja se pitanje da li je ova metodologija, da li je ova logika ispravna, tačna i adekvatna. Naime, o čemu se radi? Ne može tužilac da bude dobar tužilac ako ne poznaje situaciju u gradu u kojem živi, radi, odnosno u opštini u kojoj živi i radi. Kako će iz četvrte opštine da zna šta se radi u opštini Arilje, šta se radi u opštini Kosjerić? Moraju da se poznaju i familijarni odnosi, mora da se zna sve. Tužilac nije samo u vremenu od 7,00 do 15,00 časova, nego je tužilac i posle toga. Kako će da sazna za javno pogovaranje koje je nekada prva i inicijalna kapisla za njegovo startovanje, ako nije tu, ako seda u vozilo i odlazi iz te opštine? Tom kandidatu, ukoliko bude prošao, želim sve najbolje, kao predsednik opštine, ali smatram da u ovom postupku nije na dovoljnoj osnovi ovo adekvatno odrađeno. Dakle, mislim da se moramo zapitati šta, kako i na koji način. Ne smemo sudije mrcvariti godinu i nešto dana i držati ih kao vršioce dužnosti i njihove porodice stavljati u jednu nezavidnu situaciju. Trpi posao, trpe i predmeti, ali trpe i njihove porodice.
Reč ima narodni poslanik Momir Marković, a neka se pripremi narodni poslanik Zoran Krasić.
Dame i gospodo narodni poslanici, danas smo imali zadovoljstvo da na galeriji vidimo i pozdravimo studente pravnog fakulteta. Ovo je drugi put da studenti pravnog fakulteta u ovom mandatu dolaze na galeriju da vide šta rade narodni poslanici, kako prave alat kojim će oni sutradan kada budu pravnici raditi. Da li su oni imali zadovoljstvo da vide kako se ti zakoni donose pitanje je, to njih treba pitati, ali mi je zadovoljstvo jer sam prethodnih godina imao prilike da vidim gore tzv. Narodni pokret "Otpor", doduše oni se utopiše u "žutu stranku". Očekivao sam ovih dana da vidim Sonju Biserko, Natašu Kandić, Biljanu Kovačević-Vučo i druge nevladine organizacije da stanu gore, jer su već pred vratima Demokratske stranke, "žutog preduzeća". Doduše, Mićunovića gore nisam video, ali on se utopio, GSS, tako da se na taj način Demokratska stranka kadrovski obogaćuje. Da se vratimo temi. Pravosuđe je i danas u ogromnim problemima. Tri su, otprilike, problema sa kojima se pravosuđe danas sreće: nedostatak kadrova, a pri tome mislim na kvalitetne kadrove. Mnogo je posla i tek će biti posla, jer će mnoge tužbe već sada krenuti, a pogotovo kada ova koalicija bude sišla sa vlasti, tek će se otkrivati kriminalne i druge afere. Međutim, kadrovi se popunjavaju na jedan malo čudan način. Mi smo dobili gomilu predloga, tu je sve i svašta, ima i sekretara zemljoradničkih zadruga, sekretara škola, advokatskih pripravnika koji su na ovaj način hteli da uđu u pravosuđe. Pravosuđe ima jednu praksu koju neguje odavno, ali ovog trenutka kruna te prakse čini mi se da je malo zanemarena. Pravosuđe primi pripravnike, bilo sudske ili pripravnike tužioca, školuje ih kroz pripravnički staž, ljudi postanu stručni saradnici i posle toga u tom istom ili u nekom susednom sudu umesto njih koji znaju zanat (a i tužilaštvo i sudstvo je zanat, kao i medicina i sve ostalo) raspoređuju se ljudi iz nekih drugih grana, iz nekih drugih delatnosti, a oni ostaju i dalje po nekoliko godina da čekaju posao. Mislim da će pravosuđe morati ovaj problem da reši na jedan adekvatan način, da školuje svoj podmladak i dalje i da taj podmladak raspoređuje. Drugi problem su finansijske nevolje. Kao i cela zemlja, kao i privreda, kao i svi segmenti u ovoj državi, tako i pravosuđe kuburi sa finansijskim problemima. Finansijske probleme ćemo rešiti celokupno za državu onog trenutka kad Dinkić bude smenjen i kada mu budu oduzeti ključevi od državne kase i kada bude uhapšen za sav kriminal, počev od onog navlačenja čarape na glavu i ulaska sa kalašnjikovima u Narodnu banku, pa nadalje, za uništenje domaćih banaka, za uništenje finansijskog sistema Srbije itd. Ima toga dosta. Ono što reče gospodin Vučić, kada je rekao koliko desetina godina robije treba da dobije, otprilike sam video Mlađana Dinkića, sadašnjeg ministra finansija, na nekoj dugogodišnjoj robiji. Po našem zakonu, ne može više od 40 godina. Treći problem sa kojim se pravosuđe sreće je zaostavština iz prethodnog perioda. Period do 2000. godine je manje-više raščišćen, sve sudije i svi tužioci iz tog perioda su na neki način sklonjeni iz pravosuđa. Ali, ostavština od 2000. donedavno, do izbora ove vlade, tolika je da ni ova vlada neće moći sa tim da se izbori, ma koliko se bude trudila, zahvaljujući ministru Batiću, koji je jedno dobro delo uradio, a to je što je stavio spomenik caru Dušanu, kao piscu prvog srpskog zakona. Međutim, taj spomenik, da može, pocrveneo bi od onoga što je Vladan Batić uradio dok je bio ministar pravde. Vladan Batić je sve sporove koje je kao advokat izgubio za 18 godina advokatskog staža dobio za dve godine dok je bio ministar. Kako je birao kadrove? Pre svega, morali su da budu iz DOS-a, a prvenstveno iz DHSS-a, odnosno iz njegove stranke. Mi sa one strane Save smo imali tu nesreću da nam Vladan Batić iz svoje kancelarije lično dovede Antu Boškovića za predsednika suda. Normalno, čim je otišao Vladan Batić, otišao je i Ante Bošković. Pitajte sada sudije i v.d. predsednika Četvrtog opštinskog suda u Zemunu koliko su problema ta dva čoveka u pravosuđu napravila. Dakle, Vladan Batić je uspeo da zloupotrebi kompletno pravosuđe. Kukao je ovde što nije u mogućnosti da uvede smrtnu kaznu u vreme "Sablje", pa da pobije političke protivnike. Onda bi verovatno mogao da vlada još izvesno vreme. Međutim, nemojte, gospodo iz ovog skraćenog DOS-a, čini mi se, ako bi mu se osladilo, mnoge bi glave i iz vašeg tabora skinuo. U vreme "Sablje", govorili smo juče, 12.000 ljudi je pohapšeno, privedeno bez prava na advokata. Mnogi koje znam su imali nesreću da ih ta "Sablja" zakači. I mene je zakačila, ali o tom potom, o tome ćemo kada se završi sve vezano za tu krivičnu prijavu, po kojoj sam zaposlio 72 ljudi u preduzeću gde sam bio direktor i bio u pritvoru dva i po meseca. Kada se sve to završi, onda ćemo država i ja da se raskusuramo, a ja ću da iskoristim priliku da gospodi iz tužilaštva predam fasciklu sa šest krivičnih prijava protiv direktora koji je došao posle mene u "Poslovni prostor", sa ukupnom lopovskom cifrom od 27 miliona dinara. Za toliko je teži direktor otišao nego što je došao. Dakle, ja sam hapšen zbog dugačkog spiska zaposlenih. Nadam se da će ovo pravosuđe ovog direktora i sve ostale koji se budu ovako ponašali uhapsiti zbog dugačkih prstiju. Da se vratimo opet pravosuđu. Vojno tužilaštvo je sada ukinuto i prevedeno na nivo civilnog tužilaštva. Tu ćete imati problema, jer su vojni predmeti manje-više specifični i pretpostavljam da ćete ih prevazići tako što ćete ljude u civilno tužilaštvo prevesti iz ovog vojnog sektora. Vojno tužilaštvo je ukinuto, pre svega, da se ne bi sudilo Perišiću zbog one špijunske afere u motelu "Šarić". Perišić je juče otišao u Hag, računajući da će se izvući od onoga zla koje je ovde naneo. Sinoć smo gledali za šta ga optužuju; on je računao da će to samo biti Zadar, međutim, tu je sad i Srebrenica, tu je i Sarajevo. Mogu da mu kažem da mu je mnogo bolje bilo da je ovde ostao, odrobijao bi 10 godina. Nesreća je što će se on verovatno sada nagoditi sa njima i biti zaštićeni svedok, svedočiti kao što je svedočila Biljana Plavšić, ali to je već njegov problem. Pretpostavljam da će ova krivična prijava koju je DS najavila, zbog jučerašnjeg flagrantnog kršenja osnovnih prava i falsifikovane volje narodnih poslanika, biti procesuirana. Još jedno pitanje: u Vrhovni sud se predlaže čovek koji ima 35 godina života. Ceneći i poštujući znanje koje je na fakultetu stekao, iskustvo koje je stekao za ovih 13 godina, od fakulteta naovamo, ipak mislim da je to malo godina života da bi se došlo na takvu funkciju, jer se u zemljama gde je demokratija sveto pismo sudija Vrhovnog suda postaje sa 65-66 godina. Na kraju, još jedna pohvala, ako može tako da se kaže, za pravosuđe. Pročitao sam u ovim predlozima da je konačno rešen status dvoje ljudi iz pravosuđa bivše SRJ, ljudi koji su učestvovali u razrešenju Račka, Klečke. Ne mogu se setiti imena gospođe sudije, koja je sada u Kragujevcu, i tužioca. Mislim da su zaslužili da se mnogo pre o njima ova država pobrine. Međutim, izgleda da se do sada nije moglo ili nije htelo. Samo kažem, ti ljudi su morali odavno da budu zbrinuti. Ostavio bih još malo vremena gospodinu Krasiću, koji je poslednji govornik, a nama je vreme ograničeno, pa ću vam se zahvaliti.
Narodni poslanik Zoran Krasić ima reč.
Na početku bih rekao zbog stenograma, zapisnika, moje kolege koje su govorile pre mene su zaboravile da kažu imena ovih kandidata. Gospodin Stevović je mislio na kandidata za zamenika opštinskog javnog tužioca u Požegi, iz Sevojna je čovek, ne znam kako beše ime, a gospodin Marković je mislio na Slobodana Markovića, kandidata za Vrhovni sud. Evo, za ovog drugog malo da se zna da nije bez razloga navedeno. Krajem prošle godine jedan građanin Prokuplja je imao tu situaciju da su došla neka lica, donela primerak presude tog sudije, koja još nije ni potpisana, kidnapovali su tog čoveka. Predmet postoji u Opštinskom tužilaštvu u Prokuplju, spor od 1992. godine. "Dunav osiguranje" treba nekoliko desetina miliona evra da plati. Direktni nalogodavci su neka braća Petrović i još neki drugi, ali to vi raspravite. Međutim, taj čovek je verovatno saučesnik i verovatno treba da popuni ono mesto u onom veću Vrhovnog suda, pošto i tamo postoji (a vi iz pravosuđa ne znate, to mi ovako znamo, kada uđemo u sud odmah se sazna kompletna istina) jedno prazno mesto u jednom od ovih veća koje treba za neku interesnu grupu da završava posao. To je sada, praktično, ovaj formalni deo da bi Skupština mogla da radi. E, sada, da skrenem pažnju na ono čemu mi praktično robujemo kada je u pitanju ova tačka dnevnog reda. Da vas podsetim - 2001. godine ispao je spor u onom izvornom DOS-u, i kao rezultat trgovine - mi ćemo vama da glasamo za Zakon o radu ukoliko vi prihvatite naš koncept reforme pravosuđa, desilo se da je donet zakon, između ostalih, o sudijama. Tu je prvi put promovisan Visoki savet pravosuđa, veliko personalno veće. Ista je bila priča kao do malopre - depolitizovati sudstvo, da stranke nemaju nikakvog uticaja, da nema politike, da struka dođe do izražaja, da sudije same biraju, pa je dat jedan šareni sastav koji treba da obezbedi nepristrasnost, objektivnost i da najbolji dođu za mesto sudije. Svi su zaboravili da je to potpuno neustavno. To je u direktnoj suprotnosti sa Ustavom Republike Srbije, ali, naravno, gospodin Vučetić i kompanija... Znate i sami, takođe je stranački sastav našeg Ustavnog suda, odgovara sastavu DOS-a iz vremena kada su se vraćali, i tu je opet jedna neustavna kategorija - sudije Ustavnog suda nisu sudije u klasičnom smislu i za njih ne treba da važi princip stalnosti, već uvek treba njihov mandat da bude ograničen na neki period, da li je to sedam ili devet godina nije bitno, jer oni ne vrše klasičnu sudijsku funkciju, već vrše ocenu ustavnosti propisa. Ali, nema veze, to u demokratiji sve može da se zbrka i kao posledicu toga imamo, posle dobrovoljne lustracije i silnih inovacija na temu nezavisno pravosuđe, upade po partijskim knjižicama, osvajanje sudova, izbacivanje ljudi. Mislim da još uvek traje spor, 146 zamenika što opštinskih, što okružnih tužilaca vodi postupak, jer nakon nekoliko promena zakona o tužiocima oni su došli u situaciju da im je, bez ijednog papira, samo rečeno - od sutra vi niste zaposleni u tužilaštvu. I, kao vrhunac, lepota demokratije došla je ta "Sablja" u kojoj smo dobili i Nadu Brkić. Leposavu Karamarković je jedan poslanik odavde pozvao da podnese ostavku. Ona jedva dočekala, samo da se otkači, da ode. Tako je otišao i Siniša Simić, tako je otišao i Rade Terzić, sve perjanice DOS-a. E, tako je demokratija došla u veliku krizu. Ona je postala demantija i destrukcija. Kako koji dan, demokratija se oburvava i demantuje, tako da su počeli malo da liče na Vuka Draškovića, pošto kod njega samo 15 minuta važi ono što je rekao. Tako se desilo sa našom demokratijom. I, sada mi razmatramo kako da izaberemo sudije i tužioce, a zaboravljamo da u okviru ove tačke dnevnog reda u stvari imamo 13 tačaka dnevnog reda, 13 različitih predloga odluka koje su dostavljene. Zbog očigledne neustavnosti Zakona o sudijama sada imamo situaciju da je ta neustavnost otišla korak dalje, jer naš poslovnik nije promenjen. Da vas podsetim šta piše u ovom najdemokratskijem poslovniku, koji je pisao gospodin Maršićanin. Za našu temu je interesantan član 49. stav 2. gde kaže – Odbor za pravosuđe i upravu predlaže izbor sudija. To je direktna kolizija sa Zakonom o sudijama. Direktna. Ne može da bude veća. U prilog carstvu nezakonja i kolizija je i član 175. Mogu da vam pročitam i koji je to stav gde se obrazlaže kakav je postupak izbora nosilaca pravosudnih funkcija, pa kaže: "Obrazložene predloge za izbor predsednika sudova, sudija, republičkog javnog tužioca i drugih funkcionera u oblasti pravosuđa i uprave, uz obaveštavanje i o ostalim kandidatima koji nisu predloženi Narodnoj skupštini, podnosi Odbor za pravosuđe i upravu." Znači, Odbor za pravosuđe i upravu je dan-danas po ovom poslovniku, a da znate, ovaj poslovnik je u rangu zakona, to je akt koji propisuje kako mi radimo ovde. Kakav je put do zakona, do odluke, do propisa. On stoji neusaglašen i kao rezultat te neusaglašenosti, da sada ne bih to mnogo objašnjavao, mi imamo član 135. našeg Poslovnika, o kome mora da vodi računa predsednik Narodne skupštine. U tom članu se kaže: "Nadležni odbori i Vlada, ako nije predlagač zakona, u svojim izveštajima, odnosno mišljenju, mogu predložiti Narodnoj skupštini da prihvati ili ne prihvati predlog zakona u načelu." To se odnosi na sve druge. Znači, u ovom izveštaju koji dobijamo povodom svakog predloga odluke treba da stoji - prihvata se, ne prihvata se. Međutim, ako pogledate izveštaj, ovde se navodi - Odbor nije podržao. Zašto sve ovo pričam? Pričam zbog toga što ne vidim nadležnost Odbora. Odbor ima onu elementarnu nadležnost, koja postoji kao i kada bilo koji akt ide prema Skupštini, da mora pre Skupštine da dođe do nekog odbora, da on utvrdi da li je to u skladu sa Poslovnikom, da li nije u nekoj očiglednoj suprotnosti sa zakonom, da ne bi Skupština ovde glasala o nečemu a da nema verifikaciju da li su ispunjeni neki uslovi. Ali, ne, naš odbor je zauzeo stav, pa se drži rasprava, pa glasanje, pa se kaže - nije podržao, pa se navodi - toliko i toliko glasova je bilo da se ne podrži, toliko je bilo za, toliko protiv, toliko ovo, toliko ono, pa onda u zapisniku - ko je osporio. Mi ćemo ovde na sednici Narodne skupštine posebno da glasamo prema spisku koji je kod predsednika, gde Odbor nije podržao, i to ispada da je Odbor osporio izbor. Ali, Odbor nema to ovlašćenje. Jedino narodni poslanik može da ospori izbor nekom kandidatu koga je predložio Visoki savet pravosuđa. Naravno, nemam nameru da menjam praksu, samo hoću da ukažem na očigledne neustavnosti i nezakonitosti i ukoliko neko smatra da na bazi nečega što je neustavno i nezakonito mi možemo da radimo ispravno, on je u zabludi. Ne može da bude ispravno. Sledeća etapa neispravnosti i nezakonitosti jeste nedoslednost u primeni kriterijuma. Evo, recimo, da ukažem na to da mi imamo situaciju da se u našim sudovima nalaze sudijski pomoćnici sa radnim stažom u sudu od dve, četiri, osam, deset pa čak i 11 godina. Po definiciji, sudijski pomoćnik se priprema za sudiju i pomaže mu. Ako je neko 10 godina sudijski pomoćnik i nije još izabran za sudiju, onda nešto nije u redu. Nije u redu sa onima koji predlažu i koji biraju, ili nije u redu sa tim sudijskim pomoćnikom. Ako nije u redu sa sudijskim pomoćnikom, on posle pet - šest godina mora da ide iz suda, jer on nije kandidat, nije perspektiva za pravosuđe. Ali, nije to problem. Problem je što je u vreme DOS-a bilo – vi sudijski pomoćnici u soške, a dajte decu advokata, decu profesora, decu stranačkih kolega, pa je tako i penzionerka postala predsednik suda, pa su tako postali i neki poput Ante Boškovića, pa je tako došla Sonja Brkić, pa je tako došao Đorđe Ostojić, pa da ne ređam. Jer, ako krenemo od suda do suda biće smehotresne olimpijade, a svako ko bi želeo da se zainteresuje o stanju u pravosuđu dovoljno je da samo uđe u sud, obiđe dve-tri kancelarije i pita ljude i dobiće kompletnu informaciju: ovo veće za ovoliko radi, ovo veće za ovoliko radi, ovo oslobađa, ovo pušta. Ako si u Nišu kod advokata Ćirića bićeš oslobođen, biće sprovedeno kako treba itd. Da li sada ovi ljudi koje vi predlažete da ih mi ovde izglasamo mogu da srede stanje u pravosuđu? Ne mogu. Zašto ne mogu? Iz jednog prostog razloga: kada sam pre nekoliko dana video jednog od tih sudija, predsednika okružnog suda, a po spisku sam video da je on član Vrhovnog saveta pravosuđa, odmah sam dobio jasnu sliku da sve što se predlaže mora da bude loše. Taj čovek ne ispunjava elementarne uslove da se nađe u sudu, da uđe u sud, ali on vedri i oblači. Pre bilo kakve sednice vašeg odbora za pravosuđe u Vrhovnom sudu svi oni su napravili lepo kružok, dogovorili se - ti meni u Jagodini, ja tebi u Paraćinu, ti meni ovo, ja ovo itd. I na ovaj način videli ste da kada ste izbacili iz Skupštine predlaganje i dali nezavisnom organu, navodno nezavisnom organu, kapa pravosuđa u Vrhovnom sudu itd. dobili ste drugu nepravilnost. Možda i goru. Ima nagoveštaja da čak i mafija ima uticaja na izbor sudija. Sada ovde slušamo od nekih tvoraca, odnosno ljubitelja ovakvog oblika biranja sudija da je Narodna skupština izabrala jednog svog predstavnika. Prvo, nije tačno, nije naš predstavnik, nego je Narodna skupština po tom zakonu u obavezi da jednog člana Visokog saveta pravosuđa tamo da. Ovde ga sada neko proziva što ne daje izveštaje. I ne treba da daje izveštaje. Kako bi on bio nezavisan ako bi sada onome ko ga je izabrao tamo, predložio, delegirao, podnosio izveštaj? Koga on tamo da zastupa? Ovde se pledira da on treba nas da zastupa, a ko smo mi – šest stranaka sa različitim interesima. Ovde vidite koliko je to kontradiktorno, čak i besmisleno. Ako hoćete nešto novo, vratite na onaj stari zakon, pa kada promenite Ustav i kada Visoki savet pravosuđa bude u odgovarajućem članu Ustava sa tim nazivom zapisan, onda radite ovo, ukoliko, naravno, dobijete većinu. Vidite i sami, iz neustavnosti i nezakonitosti ne može ništa dobro da izađe. Iz neustavnosti i nezakonitosti ide i ova nedoslednost. Sada DS proziva DSS – za šta; za ono isto što je uradila DS. Vi ste juče glasali, sada se oni prave, oni ne znaju ni za Bodrum, ni za Solun, sada ste tu fifti-fifti, jednako. Priča se o kriterijumima, pa je sada ovde rečeno, pazite, kriterijum je prosečna ocena studija. Uzećemo dva primera. Kandidat sa prosekom 9,90 i nešto nije prošao na Odboru. Zašto? Našao se jedan pametan da kaže – ja neću iz principijelnih razloga da glasam, svi koji imaju dve godine radnog iskustva ne mogu da budu sudije. Verovatno mu je krivo što je ovaj imao veći prosek od njega na fakultetu. Kada je predsednik Vrhovnog suda saopštio o kakvom kandidatu je reč, naravno, ni da se smeješ, ni da plačeš. Znači, velika stvar ne zavisi od struke, od kriterijuma, nego od ćefa poslanika. Da li je poslanik došao u Skupštinu autobusom ili kolima, od toga zavisi. Da je to čak toliko suludo, ja moram da vam kažem da na Odboru za pravosuđe poslanik iz jedne stranke glasa protiv kandidata za sudiju koji je iz njegove stranke. Napravili ste smešnu situaciju od izbora. Onda kažemo – šta se to dešava u našem pravosuđu. Tu su sistemski propusti, gde je sistem razoren. Kada je razoren sistem ne može ništa da bude novo. Sve što se krivo posadi, znate i sami, mora krivo da raste. Nema ispravki. Kaže se – staž kao kriterijum, ili ocena, pa je neko rekao - znaš šta, on ima mali prosek, a on kandidat za sudiju okružnog suda. Neko je malopre rekao – treba uzeti njihovo radno iskustvo, 15 godina. Možda treba i 30 godina, ali u zakonu piše zadnje tri godine. Znači, zakon je problem. Iz lošeg zakona ne može da ispadne ništa dobro. Sa ove govornice i premijer i ministar Zoran Stojković su obećali da će da isprave sve nepravde prema onim ljudima koje su učinjene u akciji "Sablja", a radi se o ljudima iz pravosuđa. Gotovo da nijedan zamenik javnog tužioca koji je skinut zbog promene zakona nije vraćen na posao, a tu valjda postoji neki prioritet, tu su vam već školovani kadrovi, ljudi sa po pet, šest, sedam, osam godina radnog iskustva u tužilaštvu; oni nisu dobili prioritet, nego su dobili prioritet oni koji su u nekoj advokatskoj kancelariji bili kod nekoga itd. Moram da vam skrenem pažnju, kod nas je postala redovna pojava da krivični predmeti zastarevaju u sudu. Šta da radimo? Da tražimo naknadu štete od države, ili da tražite razrešenje, ili da pokrećete krivični postupak, to je valjda najočitiji primer da sudija krši zakon. U Opštinskom sudu u Nišu imate 40 takvih predmeta za prošlu godinu. Sudiji se ništa nije desilo, predsedniku suda se ništa nije desilo, da ne pričam o ovim drugima po službenoj dužnosti itd. šta se dešava, vi to najbolje znate. Vi i dalje imate situaciju da se seje iluzija o tome kako će da bude, samo ne znamo kada, a u međuvremenu ja vam tvrdim da imate nekoliko hiljada primedbi, podnesaka, zahteva da se razreše neke sudije. Kako vi možete da razmišljate o nekom sudiji u Petom opštinskom sudu u Beogradu koga sada treba da izaberete, da će on sada da bude baš onako moralan, stručan sudija, a Danko Laušević nam je još tamo u tom sudu, niko ne želi da uhvati onaj njegov predmet za razrešenje. Evo, počnite od svakog stečaja. Prvi i osnovni problem stečaja u Beogradu jeste predsednik Trgovinskog suda koji piše epske pesme poslanicima. Čuva ga G17 plus, ima dominaciju tamo u tom velikom personalnom veću i ne dozvoljava uopšte da se razreši čovek. Zašto? Pa prošao je "Sartid", i Beogradska banka i četiri milijarde dolara sa Kipra, i za to ćete posebno da odgovarate vi šifrovani. Vodite jednu akciju da se dobri, kvalitetni biraju, ali vodite istovremeno akciju da se ovi nekvalitetni izbacuju iz sudova. A ne, mi imamo situaciju da niko u tužilaštvu i pravosuđu neće da uhvati predmet za razrešenje. Zašto? Pa, znaš kolege, znaš ovo, znaš ono, šta da radimo mi sa predmetima koje vodimo protiv nekih tužilaca. Branko Stanković, taj iz Drugog opštinskog, istraga je u toku, zloupotrebio je službeni položaj. Tražio je da se skine imunitet poslanika koji se odrekao imuniteta. Tendenciozno, namerno, zlonamerno da uništi integritet čoveka. Šta da radimo kada su došla sada veštačenja? On goni čoveka za period kada ovaj nije ni bio ministar. Kako to može da sedi u tužilaštvu? Kome vi da kažete, njega da stavite za primer za lošeg, pa ga zato držite u tužilaštvu. Onda pokažite na drugom mestu, pa kažite – ovakav ne treba da se bude. Izbacujte to iz suda. Izbacujte ako mislite da nešto može da se reši i da bude normalno kod nas. Ovde se čula jedna vrlo pogrešna teza: u Subotici, kaže, došao on sa Kosova i Metohije (još kaže – Kosova), pa ne može on da se bira. A ko kaže da ne može da se bira? Zašto ne može da se bira? Šta je to Subotica? Eksteritorijalno područje? Ne sme čovek tamo da dođe koji ima naše državljanstvo. Koji vam je to kriterijum? Objasnite mi, molim vas. Da niko ne reaguje odavde, da kaže, gde su oni borci za ljudska prava, zar to nije omalovažavanje, dezavuisanje čoveka. Zašto? On je kriv zato što je došao sa Kosova i Metohije. Kakav je to način? Čovek mrtav hladan lepo izađe ovde i to saopšti celoj srpskoj javnosti, a ovamo se Skupština zalaže, donosi rezolucije, deklaracije itd. Onda me i ne čudi što Tadić može da radi šta hoće. Kaže - pa jeste, veliki su problemi. Ali, ukoliko se ne sredi taj zakon i ti naši propisi i ne krene sa normalnim izborom, nema od ovoga ništa. Ovi vaši kriterijumi su rastegljivi. U vašem savetu pravosuđa zastupljeni su lični interesi i pomalo partijski interesi. Na poslednjoj sednici našeg Odbora za pravosuđe bili su tako očigledno zastupljeni stranački interesi. I sva ova ujdurma, mi samo zbog toga imamo 50 osporenih predloga, jeste zato što je jedna stranka rekla - mi ne prihvatamo to, i izađu napolje. Onda mi o svakom predlogu treba posebno da glasamo. Nema problema, glasaće se, to je većina dužna da obezbedi. Koji je princip? Zašto? Osporava se zato što nema mišljenje kolegijuma, a kandidat nije iz tog suda nego iz nekog drugog. Osporava se što Advokatska komora nije dostavila mišljenje. Osporava se zbog nečega što su sve prethodne radnje koje ne utiču na onu glavnu radnju. Dalje, što se tiče radnog lista, radni list treba da bude službena tajna. Osim ljudi iz pravosuđa verovatno i Odbor za pravosuđe treba to da vidi, pošto tamo nosi naziv - službena tajna. Vi to lepo fotokopirate i pošaljete sa materijalima članovima Odbora, dobiju i novinari. Upozoravam vas zbog jednog slučaja, to je bio tragičan slučaj pre sedam-osam godina u Nišu, da je jedna žena, odgovorna, dobar sudija, čestita žena, zaklana ispred kućnog praga, zaklao je jedan koji je bio stranka u jednom postupku u kome je ona učestvovala. Vodite računa, zaštitite ljude. Sledeća stvar koja je vrlo teška – javnim otvorenim pismima se obraćaju sudijski pripravnici, advokati, tužioci. Kako dozvoljavate da sa vama tužilac razgovara preko novina? Tužilac Trećeg opštinskog javnog tužilaštva vama piše pismo preko novina. Vi ste na čelu piramide, postoji hijerarhija. Kako on može da komunicira sa vama preko novina? Predsedniče Vrhovnog suda, kako ste omogućili da onaj vaš vodi krivično odeljenje? Kada je ispao spor oko para, on drži konferenciju za štampu i kaže – Vrhovni sud treba da ide u likvidaciju. Pokrenite postupak da se razreši. On ne zna da Vrhovni sud ne može da se likvidira. O čemu on priča? Kako on može da sudi kad ne pravi razliku šta je likvidacija, šta nije likvidacija? Stegnite malo neke uzde, napravite neki red u tom pravosuđu. To su sve neki slobodni strelci. Svako može na vas iz pravosuđa da digne, osim ako nisu u pravu. Ako su u pravu, onda ja nisam dobro informisan, pa krivo napadam ove ljude. Ali, zavedite red. Molim vas, pod hitno izvadite one predmete koji se kriju, ima mnogo predmeta koji se kriju u tužilaštvu. I, obratite pažnju, iz nekih predmeta tužioci su izvadili dokumentaciju. Nemojte da kažete da vam na vreme nisam skrenuo pažnju. Svaki građanin Republike Srbije, ukoliko uđe u opštinski sud u svom mestu, raspita se kod nekoliko ljudi po slučajnom uzorku, dobiće pravu sliku kakvo je stanje u tom sudu. Nemojte da pravite analize preko nekih nevladinih i drugih organizacija da biste došli do saznanja kakvo je stanje u sudu. Sve je jasno, u svakom sudu se zna koji advokat ima prioritet, koja advokatska kancelarija, ko dobija koje predmete, koje sudsko veće je zaduženo za pritvor, koje je blagonaklono, koje nije. Ovo je blagonaklono sa 2000 evra, ovo je sa 5000 evra. Pitajte to advokate, ljudi sve to znaju. Ne moramo da zatvaramo oči. Naravno, nismo došli do onih krupnih stvari o kojima ćemo, nadam se, da raspravljamo kada bude na dnevnom redu razrešenje. Jedina dobra stvar u ovom izboru jeste što Visoki savet pravosuđa nije prihvatio Jana Tođeškog da bude izabran za okružni sud, mada je on častio tamo u sudu i veselili su se. Budite uvereni da vam je to ispravna odluka što njega niste predložili, jer, pozabavite se krivičnim predmetima koji se nalaze kod tog čoveka.
Hvala najlepše. Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa koji nisu iskoristili svoje pravo? (Ne.) Pre nego što zaključim jedinstveni pretres o predlozima odluka, da li predstavnici predlagača žele da daju završnu reč? Gospodin Jovan Palalić, pa Janko Lazarević.
Gospodine predsedniče, poštovani predstavnici Visokog saveta pravosuđa, dame i gospodo narodni poslanici, na početku svog izlaganja želim da kažem da je Odbor za pravosuđe i upravu povodom izbora nosilaca pravosudnih funkcija koji je danas na dnevnom redu održao četiri sednice. Pored činjenice da su predmet diskusije na tim sednicama bili pojedini kandidati za nosioce pravosudnih funkcija, konkretno za predsednike sudova, tužioce, zamenike tužioca i sudije, u takvim diskusijama otvaraju se i načelna pitanja funkcionisanja pravosuđa uopšte, politike u oblasti pravosuđa. Mogu da kažem, kao predsednik Odbora, da su se na tim sednicama čule zaista korisne diskusije, da su se otvorile krupne teme i da nema sumnje da će u narednom periodu Odbor za pravosuđe definisati i, u saradnji sa drugim institucijama u pravosuđu, konkretno odrediti pravce reforme u srpskom pravosuđu. Tokom današnje diskusije mnogo se čulo o stanju u pravosuđu u Srbiji. Kao predsednik Odbora mogu da se složim sa svim diskutantima, pogotovo sa članovima Odbora za pravosuđe, jer manje-više svi smo dobili one izveštaje predsednika okružnih sudova o stanju i radu opštinskih sudova sa njihove teritorije, gde se vide problemi u funkcionisanju, a pogotovo ono što najviše boli građane, a to je neažurnost i činjenica da se u zaštiti njihovih prava čeka mnogo. Naravno, otvorene su neke teme koje su i danas potencirane, a to je odnos između Narodne skupštine, konkretno Odbora za pravosuđe i upravu i Visokog saveta pravosuđa. Moram da kažem da je nakon 2001. godine, nakon izmena zakona u oblasti pravosuđa, donošenjem novog zakona o sudijama, javnom tužilaštvu, Visokom savetu pravosuđa došlo i do promenjenog položaja Odbora za pravosuđe i upravu kada je u pitanju izbor nosilaca pravosudnih funkcija. U odnosu na vreme pre 2001. godine, kada je Odbor za pravosuđe i upravu bio taj koji je predlagao nosioce pravosudnih funkcija, a Skupština ih birala, sada Odbor za pravosuđe i upravu ima sužena ovlašćenja i nadležnosti kada je to u pitanju. Tu mogu da se složim potpuno sa kolegom Krasićem da odredbe Poslovnika nisu usaglašene sa tom novom ulogom i nadležnošću Odbora za pravosuđe i upravu. Možda otuda i dileme u tom smislu kakve konkretne podatke treba da dobije Odbor za pravosuđe i upravu od predlagača, Visokog saveta pravosuđa, kada je u pitanju donošenje stava, a to je da se prihvati ili ne prihvati pojedini kandidat koga predlaže Visoki savet pravosuđa. Mogu da kažem, a to se čulo i juče za govornicom, da je postignut napredak kada je u pitanju ta vrsta komunikacije, bez obzira što to nije do kraja onako kako smo na Odboru odlučili. Ipak dobijamo mnogo više podataka kada su u pitanju predloženi kandidati i nadam se da će u narednom periodu taj odbor tu komunikaciju sa Visokim savetom pravosuđa mnogo više poboljšati. Kao što su ti zakoni jasno definisali ulogu Visokog saveta pravosuđa i Narodne skupštine, Odbora za pravosuđe, mogu da kažem da je tu promovisano jedno partnerstvo između ta dva organa koji imaju ulogu saodlučivanja u izboru nosilaca pravosudnih funkcija. Visoki savet pravosuđa je taj koji predlaže kandidata i tu je velika uloga i nadležnost Visokog saveta pravosuđa i obaveza da kroz svoje interne akte i uređeni rad dođe do najboljih kandidata. Ali onaj konačni korektiv, kada je u pitanju ocena stručnosti i dostojnosti pojedinih kandidata, daje Narodna skupština. Verujem da će u narednom periodu ova dva organa, Visoki savet pravosuđa i Narodna skupština, naći način i model saradnje koji će doprineti da se izaberu najbolji kandidati. Dakle, da srpsko pravosuđe dobije motivisane, stručne, nepristrasne studije koje će biti za ponos srpskom pravosuđu. Ono o čemu je ovde dosta govoreno, to su kriterijumi na osnovu kojih je Visoki savet pravosuđa predlagao pojedine kandidate. Može se polemisati o tome da li su ti kriterijumi precizni, da li su oni izazvali određene nedoumice i da li su građani doveli do toga da se predlože najbolji kandidati. Naravno, kada se pogleda unazad na koji način su birani kandidati za nosioce pravosudnih funkcija, mogu da ocenim da je, bez obzira na činjenicu da je verovatno bilo određenih propusta, ovo napredak u odnosu na prethodno vreme. Kao što sam rekao, načelne diskusije su bile zaista iscrpne, pogotovu o tome kako treba da izgleda pravosuđe u Srbiji, na koji način treba da se biraju nosioci pravosudnih funkcija. Bilo je ideja, sa jedne strane, da treba da ih biraju isključivo sudije, a sa druge strane, da to treba da radi Narodna skupština. Mislim da sadašnja rešenja, koja su predložena zakonom iz 2001. godine, još nisu iscrpla svoju mogućnost i potencijale da se u Srbiji uspostavi nezavisno pravosuđe. Ako budemo u narednom periodu na pravi način pristupili razradi ovih rešenja i zakona, ako bude komunikacije između Narodne skupštine i Visokog saveta pravosuđa bolja, ako se preciznije definišu kriterijumi, verujem da će i srpsko pravosuđe, kompletna situacija biti mnogo bolja. Naravno, otvorene su teme komunikacije i tu su pitanja nadležnosti Odbora za pravosuđe, pogotovu što i građani Srbije imaju jasne i konkretne primedbe na rad institucija u pravosuđu. To je pitanje na koji način će se uspostaviti komunikacija između nadležnog odbora koji je od strane Visokog saveta pravosuđa dobio veoma veliki broj pritužbi i mi još čekamo odgovor na te pritužbe. Naravno, tu su i pitanja razrešenja koja su ovde pokrenuta, a ja verujem da će u narednom periodu i Veliko personalno veće u tom smislu kvalitetnije raditi. Ono što je na početku rečeno jeste da je ovo jedan od najvećih izbora nosilaca pravosudnih funkcija do sada. Činjenica je da je bilo zaista dobrih kandidata i činjenica je da su na Odboru za pravosuđe neki kandidati koje je predložio Visoki savet pravosuđa dobili podršku, a neki ne. Važno je reći i važno je da predstavnici Visokog saveta pravosuđa pošalju jasnu poruku da oni kandidati koji nisu dobili podršku Visokog saveta pravosuđa imaju nadu, imaju šansu da će u narednim izborima dobiti priliku da budu kreatori politike u srpskom pravosuđu i nosioci pravosudnih funkcija, jer zaista je tu bilo dobrih kandidata, sa dobrim kvalifikacijama i zaslužili su da budu sudije. U ovom slučaju za njih nije bilo dovoljno mesta, ali uvažavajući sve pritužbe koje su stizale, kvalitete tih kandidata, ja verujem da će predstavnici najviših institucija u srpskom pravosuđu poslati jasnu poruku da će ti najbolji kandidati ostati u srpskom pravosuđu i biti nosioci pravosudnih funkcija. U tom smislu, želim na kraju da kažem da je ovo prilika da se napravi jasan iskorak u razvoju institucija koje su formirane 2001. godine i da se razviju svi oni potencijali koji su tim zakonima predviđeni. Partnerstvo između Narodne skupštine i Visokog saveta pravosuđa je uslov. Ne treba Visoki savet pravosuđa da se boji da će Narodna skupština da mu ugrozi nezavisnost, naprotiv, upravo rad koji se očekuje u Odboru za pravosuđe i u Narodnoj skupštini biće jemac nezavisnosti pravosuđa. Hvala.
Pre nego što zaključim jedinstveni pretres dajem završnu reč v.d. predsednika Vrhovnog suda gospodinu Janku Lazareviću.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, slušao sam ova dva dana mnoge diskusije i sa velikim brojem bih se složio. Ima jedan deo sa kojim se ne bih složio. Ono sa čime bih se prvo složio jeste da ovakav Zakon o Visokom savetu pravosuđa nije dobar i da treba da se menja. Nije dobro, ako se već išlo na koncepciju Zakona o Visokom savetu pravosuđa, jer u sadašnjoj situaciji nije sasvim dobro i preporučljivo do jednog određenog vremena da budu tu i predstavnici izvršne vlasti, ako se daje nezavisnost pravosuđa, ako se ostavlja ovaj koncept. Dosadašnja iskustva sa Visokim savetom pravosuđa ukazuju da ipak ima određenog uticaja od strane izvršne vlasti, i to javno kažem, jer ja sam na čelo ovog Visokog saveta došao ne svojom voljom, već kada sam 28. aprila ove godine tajnim glasanjem, od 50 sudija sa 44 glasa, postavljen za vršioca dužnosti. Zatim sam izmenom ovog Zakona o Visokom savetu pravosuđa funkcionalno postao predsedavajući tog saveta. Prvo što sam uradio, što sam i juče rekao, bilo je to da smo doneli kriterijume, insistirao sam na njihovom donošenju, doneli smo ih, trudio sam se da se poštuju. Dalje, nije prihvaćen moj predlog kako da se radi u tom Visokom savetu. Da su se prihvatile moje sugestije i predlozi kako bi trebalo taj Visoki savet pravosuđa da radi siguran sam da ne bi bilo ovakvih pritužbi, odnosno otvorenih pisama. Međutim, kako je naša stvarnost takva kakva jeste, i ta pisma nisu sasvim slučajna. Kada sam pogledao pritužbe, odnosno pisma iz Drugog opštinskog suda, tamo jedan koji protestuje ima prosek šest i nešto i negde blizu 60 godina života. Protestuje zato što nije stavljen na tu listu. Takođe, i sledeći kandidat ne ispunjava te uslove. Visoki savet se nije složio, bilo je nas dvoje ili troje koji smo se zalagali za drugi koncept: da bismo prikupili što više podataka, predlagali smo da se u okviru Visokog saveta osnuje radna grupa koja bi u jednom izboru obrađivala sve kandidate, obavljala razgovore, prikupljala podatke i sve to sistematizovala, pravila rang-liste na osnovu ovih kriterijuma, iznosila na Visoki savet. Nije prihvaćeno, a ja smatram, dakle, sledeći put kada se bira onda će raditi druga grupa, da ne bi došlo do nekog približavanja između članova Visokog saveta i kandidata koji nisu prošli za sledeći izbor. S obzirom na sve to i da je veliki nedostatak sudija i da, kao što sam i juče rekao, svaki dan neizbora, odlaganja izbora donosi desetine i stotine nerešenih predmeta (jer je jedan sudija rešavao samo jedan predmet dnevno, pa vidite koliko je to), prihvatio sam da radimo na onaj način na koji smo radili. Mogu da kažem da ipak nije napravljeno mnogo grešaka, to tvrdim odgovorno, ali naravno, vrlo je opasno ako se potkrade i jedna greška, sasvim sam svestan toga. Što se tiče ovih predloženih kandidata, najviše primedaba je bilo sa područja opštinskih sudova u Beogradu. Kada smo ponovo pogledali ovu listu videli smo da velika većina svih tih kandidata predloženih od strane Visokog saveta pravosuđa ima visok prosek, ali nije samo u pitanju visok prosek. Mi smo kombinovali sve ove kriterijume – prosek, dužinu studiranja, dužinu radnog iskustva, pribavljajući mišljenje i ocene kolegijuma. Često te ocene i procene kolegijuma nisu bile sasvim objektivne. Ima puno subjektivizma, pa smo mi saznanjima i ličnim razgovorima došli do određenih podataka. To je što se tiče ovih kandidata za sudije opštinskih sudova. Što se tiče izbora sudija za okružne sudove i Vrhovni sud, tu je situacija nešto drugačija. Slažem se da je veliki broj kandidata sa lošim radnim rezultatima, ali to je tako. Međutim, statistika je čudo; u slučajevima kada smo imali podatke da je jedan veliki broj sudija po nekim merilima i procenama sasvim dobar, a da im je loš prosek, izvršili smo provere tih statističkih podataka i odlazila je naša grupa da pogleda. Kroz ove statističke podatke prikazan je samo broj onih ožalbenih, koliko je ukinuto, koliko je potvrđeno i preinačeno. Međutim, kada se napravila uporedba sa ukupno meritorno rešenim, došli smo do drugih podataka i preovladalo je mišljenje da pojedine kandidate i sa ovim visokim procentom ukinutih odluka podržimo. S obzirom na sve te kriterijume, mi smo pokušali od onoga što smo imali, što nam je bilo dostupno i moguće da predložimo. Moram da kažem jasno i glasno da u pojedinim sredinama, upravo zbog toga što nismo imali priliku da odaberemo kvalitetne, nismo ni predložili. Ne znam da li smo pogrešili. Možda jesmo, možda nismo. S jedne strane jesmo, a sa druge strane nismo. Pogrešili smo jer se nagomilavaju predmeti, nema ko to da rešava, a sa druge strane, šta sada i ako rešava, pa se to vraća u ponovni postupak. Dakle, sve su to bile dileme pred Visokim savetom pravosuđa. Prema tome, zalažem se za izmenu Zakona o Visokom savetu pravosuđa i on bi morao na neki način da se profesionalizuje i da radi taj posao, jer tu ima puno posla. Mi nemamo, pri ovakvom konceptu, ni odgovarajuću službu koja bi kvalitetno pripremila te materijale za našu sednicu. Na ona pitanja koja je postavio Boško Ristić odgovaram potvrdno, a to je da je na sednici Visokog saveta pravosuđa pre odlučivanja o kandidatima promenjen Poslovnik, na predlog ministra pravde, i meni je tada mnogo štošta bilo sasvim jasno i po tom poslovniku dalje je nastavljeno da se radi. Prema tome, ovaj naš predlog je tu. Nas je tamo u Visokom savetu pravosuđa 11 grešnika možda, a ovde vas treba da bude 250, pa vi, gospodo, ja vas molim, ispravite naše greške, ako smatrate da smo ih napravili. Pošto vidim kuda ovaj pravosudni brod plovi, ja mu želim svaku sreću i mirno more.
Hvala, predsedniče. Zaključujem jedinstveni pretres o predlozima odluka. Pošto smo obavili jedinstveni pretres o predlozima odluka, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o predlozima odluka, osporenim predlozima, na osnovu člana 175. stav 4. Poslovnika, a zatim o svim ostalim neosporenim predlozima u celini. S obzirom da je Narodna skupština završila razmatranje jedine tačke dnevnog reda ove sednice i budući da je odlučila da danas radi do završetka tačke dnevnog reda i glasanja, saglasno članu 81. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, određujem 9. mart 2005. godine kao dan za glasanje, u 20,10 časova. Neophodno je da se pripreme svi osporeni predlozi. [[Posle pauze – 21.20]] Prelazimo na glasanje o prvoj i jedinoj tački dnevnog reda – Prestanku dužnosti, razrešenju i izboru nosilaca pravosudnih funkcija. Molim vas da na početku rada utvrdimo kvorum. Molim narodne poslanike da ubace svoje poslaničke kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema utvrđeno da u sali ima 129 narodnih poslanika. Pošto je Narodna skupština obavila jedinstveni pretres o predlozima odluka, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog odluke o prestanku sudijske dužnosti sudijama sudova opšte nadležnosti i posebnih sudova, sa ispravkom, broj 118-541/05. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster na poslaničkoj jedinici. Za 142, nije glasalo 59, od ukupno 201 narodnog poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog odluke o prestanku sudijske dužnosti sudijama sudova opšte nadležnosti i posebnih sudova, sa ispravkom, broj 118-541/05. Stavljam na glasanje Predlog odluke o prestanku sudijske dužnosti sudijama sudova opšte nadležnosti i posebnih sudova, broj 118-613/05. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster na poslaničkoj jedinici. Za 147, nije glasalo 58, od ukupno 205 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog odluke o prestanku sudijske dužnosti sudijama sudova opšte nadležnosti i posebnih sudova, broj 118-613/05. Pošto smo se izjasnili o predlozima odluka o prestanku sudijske dužnosti sudijama sudova opšte nadležnosti i posebnih sudova, broj 118-541/05 i broj 118-613/05, pitam da li ste saglasni da se ovi usvojeni predlozi objave u "Službenom glasniku RS", kao jedan pravno-tehnički objedinjeni akt – Odluka o prestanku sudijske dužnosti sudijama sudova opšte nadležnosti i posebnih sudova. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za 145, nije glasalo 60, od ukupno 205 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila ovaj predlog. Stavljam na glasanje Predlog odluke o razrešenju sudijske dužnosti sudije Opštinskog suda u Uroševcu. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster na poslaničkoj jedinici. Za 147, nije glasalo 60, od ukupno 207 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog odluke o razrešenju sudijske dužnosti sudije Opštinskog suda u Uroševcu. Stavljam na glasanje Predlog odluke o prestanku dužnosti nosiocima javnotužilačke funkcije. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster na poslaničkoj jedinici. Za 147, nije glasao 61, od ukupno 208 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog odluke o prestanku dužnosti nosiocima javnotužilačke funkcije. Prelazimo na odlučivanje o osporenim predlozima iz Predloga odluke o izboru sudija, sa Predlogom odluke o dopuni Predloga odluke, broj 119-111/05. Pošto su Odbor za pravosuđe i upravu i narodni poslanici osporili jedan broj predloga Visokog saveta pravosuđa iz Predloga odluke o izboru sudija, sa Predlogom odluke o dopuni Predloga odluke, broj 119-111/05, odnosno predlažu da se ti kandidati ne izaberu, podsećam vas da Narodna skupština, saglasno članu 175. stav 4. Poslovnika, o svakom osporenom predlogu odmah odlučuje, a zatim odlučuje o svim ostalim neosporenim predlozima u celini, javnim glasanjem. Saglasno navedenom, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje predlog Visokog saveta pravosuđa da se za sudiju Vrhovnog suda Srbije izabere Dragan Skoko, čiju je kandidaturu osporio Odbor za pravosuđe i upravu. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster na poslaničkoj jedinici. Za 184, uzdržan jedan, nije glasalo 22, od ukupno 207 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština izabrala Dragana Skoka za sudiju Vrhovnog suda Srbije. Stavljam na glasanje predlog Visokog saveta pravosuđa da se za sudiju Okružnog suda u Beogradu izabere Vesna Janković, čiju je kandidaturu osporio Odbor za pravosuđe i upravu. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster na poslaničkoj jedinici. Za 128, uzdržan jedan, nije glasalo 79, od ukupno 208 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština izabrala Vesnu Janković za sudiju Okružnog suda u Beogradu. Stavljam na glasanje predlog Visokog saveta pravosuđa da se za sudiju Okružnog suda u Beogradu izabere Bojana Paunović, čiju je kandidaturu osporio Odbor za pravosuđe i upravu. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster na poslaničkoj jedinici. Za 126, uzdržan jedan, nisu glasala 83, od ukupno 210 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština izabrala Bojanu Paunović za sudiju Okružnog suda u Beogradu. Stavljam na glasanje predlog Visokog saveta pravosuđa da se za sudiju Prvog opštinskog suda u Beogradu izabere Petar Grozdanović, čiju je kandidaturu osporio Odbor za pravosuđe i upravu. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster na poslaničkoj jedinici. Za 127, nije glasalo 83, od ukupno 210 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština izabrala Petra Grozdanovića za sudiju Prvog opštinskog suda u Beogradu. Stavljam na glasanje predlog Visokog saveta pravosuđa da se za sudiju Prvog opštinskog suda u Beogradu izabere Jelena Dragović, čiju je kandidaturu osporio Odbor za pravosuđe i upravu. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster na poslaničkoj jedinici. Za 128, nisu glasala 82, od ukupno 210 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština izabrala Jelenu Dragović za sudiju Prvog opštinskog suda u Beogradu. Stavljam na glasanje predlog Visokog saveta pravosuđa da se za sudiju Prvog opštinskog suda u Beogradu izabere Miloš Labudović, čiju je kandidaturu osporio Odbor za pravosuđe i upravu. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Za 130, nije glasalo 79, od 209 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština izabrala Miloša Labudovića za sudiju Prvog opštinskog suda u Beogradu. Stavljam na glasanje predlog Visokog saveta pravosuđa da se za sudiju Prvog opštinskog suda u Beogradu izabere Ivana Mijačić, čiju je kandidaturu osporio Odbor za pravosuđe i upravu. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Za 128, nisu glasala 82, od 210 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština izabrala Ivanu Mijačić za sudiju Prvog opštinskog suda u Beogradu. Stavljam na glasanje predlog Visokog saveta pravosuđa da se za sudiju Prvog opštinskog suda u Beogradu izabere Ana Milošević, čiju je kandidaturu osporio Odbor za pravosuđe i upravu. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Za 129, nije glasao 81, od 210 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština izabrala Anu Milošević za sudiju Prvog opštinskog suda u Beogradu. Stavljam na glasanje predlog Visokog saveta pravosuđa da se za sudiju Prvog opštinskog suda u Beogradu izabere Svetlana Ristić, čiju je kandidaturu osporio Odbor za pravosuđe i upravu. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Za 127, protiv jedan, nisu glasala 82, od 210 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština izabrala Svetlanu Ristić za sudiju Prvog opštinskog suda u Beogradu. Stavljam na glasanje predlog Visokog saveta pravosuđa da se za sudiju Prvog opštinskog suda u Beogradu izabere Vida Simić, čiju je kandidaturu osporio Odbor za pravosuđe i upravu. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Za 129, nije glasalo 80, od 209 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština izabrala Vidu Simić za sudiju Prvog opštinskog suda u Beogradu. Stavljam na glasanje predlog Visokog saveta pravosuđa da se za sudiju Prvog opštinskog suda u Beogradu izabere Valentina Todorović, čiju je kandidaturu osporio Odbor za pravosuđe i upravu. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Za 147, nisu glasala 62, od 209 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština izabrala Valentinu Todorović za sudiju Prvog opštinskog suda u Beogradu. Stavljam na glasanje predlog Visokog saveta pravosuđa da se za sudiju Drugog opštinskog suda u Beogradu izabere Milanka Radovanović, čiju je kandidaturu osporio Odbor za pravosuđe i upravu. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Za 130, nije glasalo 79, od 209 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština izabrala Milanku Radovanović za sudiju Drugog opštinskog suda u Beogradu. Stavljam na glasanje predlog Visokog saveta pravosuđa da se za sudiju Trećeg opštinskog suda u Beogradu izabere Gordana Vuković, čiju je kandidaturu osporio Odbor za pravosuđe i upravu. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Za 149, nije glasalo 60, od 209 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština izabrala Gordanu Vuković za sudiju Trećeg opštinskog suda u Beogradu. Stavljam na glasanje predlog Visokog saveta pravosuđa da se za sudiju Četvrtog opštinskog suda u Beogradu izabere Jelena Nikolić, čiju je kandidaturu osporio Odbor za pravosuđe i upravu. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Za 148, nije glasalo 60, od 208 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština izabrala Jelenu Nikolić za sudiju Četvrtog opštinskog suda u Beogradu. Stavljam na glasanje predlog Visokog saveta pravosuđa da se za sudiju Okružnog suda u Smederevu izabere Branislavka Branković, čiju je kandidaturu osporila narodni poslanik Vjerica Radeta. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Za 109, protiv 58, uzdržan 21, nisu glasala 22, od 210 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština izabrala Branislavku Branković za sudiju Okružnog suda u Smederevu. Stavljam na glasanje predlog Visokog saveta pravosuđa da se za sudiju Okružnog suda u Smederevu izabere Predrag Lukić, čiju je kandidaturu osporila narodni poslanik Vjerica Radeta. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Za 130, protiv 58, nisu glasala 22, od 210 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština izabrala Predraga Lukića za sudiju Okružnog suda u Smederevu. Stavljam na glasanje predlog Visokog saveta pravosuđa da se za sudiju Okružnog suda u Beogradu izabere Vuk Tufegdžić, čiju je kandidaturu osporila narodni poslanik Blagica Kostić. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Za 119, protiv 8, nisu glasala 83, od 210 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština izabrala Vuka Tufegdžića za sudiju Okružnog suda u Beogradu. Stavljam na glasanje predlog Visokog saveta pravosuđa da se za sudiju Vrhovnog suda Srbije izabere Slobodan Spasić, čiju je kandidaturu osporio narodni poslanik Momir Marković. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Za 129, protiv 58, nisu glasala 23, od 210 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština izabrala Slobodana Spasića za sudiju Vrhovnog suda Srbije. Pošto smo se izjasnili o osporenim predlozima, prelazimo na odlučivanje o Predlogu odluke. Stavljam na glasanje Predlog odluke o izboru sudija, sa Predlogom odluke o dopuni Predloga odluke, broj 119-111/05, bez predloga za izbor Ivane Racković za sudiju Petog opštinskog suda koja je odustala od prijave za izbor sudije i bez osporenih predloga o kojima se Narodna skupština prethodno izjasnila. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Za 130, protiv 58, nisu glasala 22, od 210 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog odluke o izboru sudija, sa Predlogom odluke o dopuni Predloga odluke, broj 119-111/05, bez predloga za izbor Ivane Racković za sudiju Petog opštinskog suda koja je odustala od prijave za izbor sudije i bez osporenih predloga o kojima se Narodna skupština prethodno izjasnila. Prelazimo na odlučivanje o osporenim predlozima iz Predloga odluke o izboru sudija, broj 119-53/05. Pošto su Odbor za pravosuđe i upravu i narodni poslanici osporili jedan broj predloga Visokog saveta pravosuđa iz Predloga odluke o izboru sudija, broj 119-53/05, odnosno predlažu da se ti kandidati ne izaberu, podsećam vas da Narodna skupština, saglasno članu 175. stav 4. Poslovnika, o svakom osporenom predlogu odmah odlučuje, a zatim odlučuje o svim ostalim neosporenim predlozima u celini, javnim glasanjem. Saglasno navedenom, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje predlog Visokog saveta pravosuđa da se za sudiju Okružnog suda u Beogradu izabere Željko Šćepanović, čiju su kandidaturu osporili Odbor za pravosuđe i upravu i narodni poslanici Aleksandar Vučić i Vjerica Radeta. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Za 78, protiv 58, uzdržana 52, nisu glasala 22, od ukupno 210 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije izabrala Željka Šćepanovića za sudiju Okružnog suda u Beogradu. Stavljam na glasanje predlog Visokog saveta pravosuđa da se za sudiju Okružnog suda u Novom Sadu izabere Julijana Budinčević, čiju je kandidaturu osporio Odbor za pravosuđe i upravu. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Za 76, uzdržana 74, nije glasalo 60, od ukupno 210 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije izabrala Julijanu Budinčević za sudiju Okružnog suda u Novom Sadu. Stavljam na glasanje predlog Visokog saveta pravosuđa da se za sudiju Okružnog suda u Kraljevu izabere mr Ilija Zindović, čiju je kandidaturu osporio narodni poslanik Miodrag Đidić. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Za 125, protiv 22, uzdržan jedan, nisu glasala 62, od ukupno 210 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština izabrala magistra Iliju Zindovića za sudiju Okružnog suda u Kraljevu. Stavljam na glasanje predlog Visokog saveta pravosuđa da se za sudiju Okružnog suda u Kraljevu izabere Marina Ilić, čiju je kandidaturu osporio narodni poslanik Miodrag Đidić. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Za 128, protiv 22, nije glasalo 60, od ukupno 210 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština izabrala Marinu Ilić za sudiju Okružnog suda u Kraljevu. Pošto smo se izjasnili o osporenim predlozima, prelazimo na odlučivanje o Predlogu odluke. Stavljam na glasanje Predlog odluke o izboru sudija, broj 119-53/05, bez osporenih predloga o kojima se Narodna skupština prethodno izjasnila. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Za 129, nije glasao 81, od ukupno 210 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog odluke o izboru sudija, broj 119-53/05, bez osporenih predloga o kojima se Narodna skupština prethodno izjasnila. Prelazimo na odlučivanje o osporenim predlozima iz Predloga odluke o izboru sudija, broj 119-3865/04. Pošto su Odbor za pravosuđe i upravu i narodni poslanici osporili jedan broj predloga Visokog saveta pravosuđa iz Predloga odluke o izboru sudija, broj 119-3865/04, odnosno predlažu da se ti kandidati ne izaberu, podsećam vas da Narodna skupština, saglasno članu 175. stav 4. Poslovnika, o svakom osporenom predlogu odmah odlučuje, a zatim odlučuje o svim ostalim neosporenim predlozima u celini, javnim glasanjem. Saglasno navedenom, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje predlog Visokog saveta pravosuđa da se za sudiju Okružnog suda u Vranju izabere Stojil Stanković, čiju je kandidaturu osporio Odbor za pravosuđe i upravu. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Za jedan, protiv 130, nije glasalo 79, od ukupno 210 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije izabrala Stojila Stankovića za sudiju Okružnog suda u Vranju. Stavljam na glasanje predlog Visokog saveta pravosuđa da se za sudiju Opštinskog suda u Boljevcu izabere Violeta Vasiljević, čiju je kandidaturu osporio Odbor za pravosuđe i upravu. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Za 130, nije glasalo 78, od ukupno 208 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština izabrala Violetu Vasiljević za sudiju Opštinskog suda u Boljevcu. Stavljam na glasanje predlog Visokog saveta pravosuđa da se za sudiju Opštinskog suda u Vrnjačkoj Banji izabere Gordana Predolac, čiju su kandidaturu osporili Odbor za pravosuđe i upravu i narodni poslanik Vjerica Radeta. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Za 53, protiv 79, uzdržana 53, nisu glasala 24, od ukupno 209 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije izabrala Gordanu Predolac za sudiju Opštinskog suda u Vrnjačkoj Banji. Stavljam na glasanje predlog Visokog saveta pravosuđa da se za sudiju Opštinskog suda u Temerinu izabere Radmila Popović, čiju su kandidaturu osporili Odbor za pravosuđe i upravu i narodni poslanik Vjerica Radeta. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Za dva, protiv 179, uzdržana dva, nije glasalo 26, od ukupno 209 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije izabrala Radmilu Popović za sudiju Opštinskog suda u Temerinu. Stavljam na glasanje predlog Visokog saveta pravosuđa da se za sudiju Opštinskog suda u Priboju izabere Zorica Čočović, čiju je kandidaturu osporio Odbor za pravosuđe i upravu. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Za 38, protiv 37, uzdržana 54, nije glasalo 80, od ukupno 209 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije izabrala Zoricu Čočović za sudiju Opštinskog suda u Priboju. Pošto smo se izjasnili o osporenim predlozima, prelazimo na odlučivanje o Predlogu odluke. Stavljam na glasanje Predlog odluke o izboru sudija, broj 119-3865/04, bez osporenih predloga o kojima se Narodna skupština prethodno izjasnila. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Za 130, nije glasalo 78, od ukupno 208 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog odluke o izboru sudija, broj 119-3865/04, bez osporenih predloga o kojima se Narodna skupština prethodno izjasnila. Pošto smo se izjasnili o predlozima odluka o izboru sudija, broj 119-111/05, 119-53/05 i 119-3865/04, potrebno je da se izjasnimo o predlogu Odbora za pravosuđe i upravu da se svi usvojeni predlozi objave u "Službenom glasniku Republike Srbije", kao jedan pravno-tehnički objedinjeni akt – Odluka o izboru sudija. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Za 128, protiv jedan, nije glasao 81, od ukupno 210 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila ovaj predlog. Prelazimo na odlučivanje o osporenom predlogu iz Predloga odluke o izboru predsednika suda, broj 119-3866/04. Pošto je Odbor za pravosuđe i upravu osporio predlog Visokog saveta pravosuđa iz Predloga odluke o izboru predsednika suda, broj 119-3866/04, odnosno predlaže da se taj kandidat ne izabere, podsećam vas da Narodna skupština, saglasno članu 175. stav 4. Poslovnika, o svakom osporenom predlogu odmah odlučuje, a zatim odlučuje o svim ostalim neosporenim predlozima u celini, javnim glasanjem. Saglasno navedenom, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje predlog Visokog saveta pravosuđa da se za predsednika Opštinskog suda u Bečeju izabere Dragica Tucakov, čiju kandidaturu je osporio Odbor za pravosuđe i upravu. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Za jedan, protiv 125, uzdržana dva, nisu glasala 82, od ukupno 210 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije izabrala Dragicu Tucakov za predsednika Opštinskog suda u Bečeju. S obzirom da Narodna skupština nije izabrala Dragicu Tucakov za predsednika Opštinskog suda u Bečeju, nema potrebe da se Narodna skupština Republike Srbije izjašnjava o Predlogu odluke o izboru predsednika suda, broj 119-3866/04, pošto je osporeni predlog istovremeno bio i jedini predlog za izbor u navedenom Predlogu odluke. Prelazimo na odlučivanje o osporenim predlozima iz Predloga odluke o izboru predsednika sudova, broj 119-3807/04. Pošto su Odbor za pravosuđe i upravu i narodni poslanici osporili jedan broj predloga Visokog saveta pravosuđa iz Predloga odluke o izboru predsednika sudova, broj 119-3807/04, odnosno predlažu da se ti kandidati ne izaberu, podsećam vas da Narodna skupština, saglasno članu 175. stav 4. Poslovnika, o svakom osporenom predlogu odmah odlučuje, a zatim odlučuje o svim ostalim neosporenim predlozima u celini, javnim glasanjem. Saglasno navedenom, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje predlog Visokog saveta pravosuđa da se za predsednika Okružnog suda u Somboru izabere Milorad Dedić, čiju kandidaturu je osporio Odbor za pravosuđe i upravu. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Za 22, protiv 53, uzdržana 54, nije glasao 81, od ukupno 210 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije izabrala Milorada Dedića za predsednika Okružnog suda u Somboru. Stavljam na glasanje predlog Visokog saveta pravosuđa da se za predsednika Opštinskog suda u Lebanu izabere Radovan Cvetković, čiju kandidaturu je osporio Odbor za pravosuđe i upravu. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Za 96, protiv 53, nije glasalo 60, od ukupno 209 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije izabrala Radovana Cvetkovića za predsednika Opštinskog suda u Lebanu. Stavljam na glasanje predlog Visokog saveta pravosuđa da se za predsednika Opštinskog suda u Alibunaru izabere Bakara Tomić, čiju kandidaturu je osporio Odbor za pravosuđe i upravu. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Za 130, nije glasalo 79, od ukupno 209 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština izabrala Bakaru Tomić za predsednika Opštinskog suda u Alibunaru. Stavljam na glasanje predlog Visokog saveta pravosuđa da se za predsednika Opštinskog suda u Žabarima izabere Vujoš Tošić, čiju kandidaturu je osporio Odbor za pravosuđe i upravu. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Za 108, protiv 21, nije glasalo 80, od ukupno 209 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština izabrala Vujoša Tošića za predsednika Opštinskog suda u Žabarima. Stavljam na glasanje predlog Visokog saveta pravosuđa da se za predsednika Opštinskog suda u Čajetini izabere Slobodanka Jeremić, čiju kandidaturu je osporio Odbor za pravosuđe i upravu. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Za 83, protiv 125, nisu glasala dva, od ukupno 210 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije izabrala Slobodanku Jeremić za predsednika Opštinskog suda u Čajetini. Stavljam na glasanje predlog Visokog saveta pravosuđa da se za predsednika Opštinskog suda u Novom Pazaru izabere Miloš Mladenović, čiju je kandidaturu osporio narodni poslanik Žarko Obradović. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Za 164, protiv 22, uzdržan jedan, nisu glasala 24, od ukupno 211 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština izabrala Miloša Mladenovića za predsednika Opštinskog suda u Novom Pazaru. Pošto smo se izjasnili o osporenim predlozima, prelazimo na odlučivanje o Predlogu odluke. Stavljam na glasanje Predlog odluke o izboru predsednika sudova, broj 119-3807/04, bez osporenih predloga o kojima se Narodna skupština prethodno izjasnila. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Za 129, nisu glasala 82, od ukupno 211 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog odluke o izboru predsednika sudova, broj 119-3807/04, bez osporenih predloga o kojima se Narodna skupština prethodno izjasnila. Prelazimo na odlučivanje o osporenim predlozima iz Predloga odluke o izboru predsednika sudova, broj 119-3687/04. Pošto su Odbor za pravosuđe i upravu i narodni poslanici osporili jedan broj predloga Visokog saveta pravosuđa iz Predloga odluke o izboru predsednika sudova, broj 119-3687/04, odnosno predlažu da se ti kandidati ne izaberu, podsećam vas da Narodna skupština, saglasno članu 175. stav 4. Poslovnika, o svakom osporenom predlogu odmah odlučuje, a zatim odlučuje o svim ostalim neosporenim predlozima u celini, javnim glasanjem. Saglasno navedenom, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje predlog Visokog saveta pravosuđa da se za predsednika Okružnog suda u Novom Sadu izabere Slobodan Nadrljanski, čiju je kandidaturu osporio Odbor za pravosuđe i upravu. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Za 132, protiv dva, uzdržan 71, nisu glasala tri, od 208 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština izabrala Slobodana Nadrljanskog za predsednika Okružnog suda u Novom Sadu. Stavljam na glasanje predlog Visokog saveta pravosuđa da se za predsednika Okružnog suda u Šapcu izabere Vladimir Bajić, čiju je kandidaturu osporio Odbor za pravosuđe i upravu. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Za 138, protiv 43, uzdržana tri, nije glasalo 26, od 210 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština izabrala Vladimira Bajića za predsednika Okružnog suda u Šapcu. Stavljam na glasanje predlog Visokog saveta pravosuđa da se za predsednika Trgovinskog suda u Zrenjaninu izabere Gordana Kocić, čiju je kandidaturu osporio Odbor za pravosuđe i upravu. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Za jedan, protiv 125, uzdržana dva, nisu glasala 83, od 211 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije izabrala Gordanu Kocić za predsednika Trgovinskog suda u Zrenjaninu. Stavljam na glasanje predlog Visokog saveta pravosuđa da se za predsednika Trgovinskog suda u Novom Sadu izabere Jasmina Zjalić, čiju je kandidaturu osporio Odbor za pravosuđe i upravu. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Za 54, uzdržana 74, nisu glasala 83, od 211 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije izabrala Jasminu Zjalić za predsednika Trgovinskog suda u Novom Sadu. Stavljam na glasanje predlog Visokog saveta pravosuđa da se za predsednika Vrhovnog suda Srbije izabere Vida Petrović-Škero, čiju su kandidaturu osporili narodni poslanici Blagica Kostić, Milan Marković i Miodrag Đidić. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Za 183, protiv 26, uzdržan jedan, nije glasao jedan, od 211 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština izabrala Vidu Petrović-Škero za predsednika Vrhovnog suda Srbije. Pošto smo se izjasnili o osporenim predlozima, prelazimo na odlučivanje o Predlogu odluke. Stavljam na glasanje Predlog odluke o izboru predsednika sudova, broj 119-3687/04, bez osporenih predloga o kojima se Narodna skupština prethodno izjasnila. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Za 130, uzdržan jedan, nije glasalo 80, od 211 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog odluke o izboru predsednika sudova, broj 119-3687/04, bez osporenih predloga o kojima se Narodna skupština prethodno izjasnila. Pošto smo se izjasnili o predlozima odluka o izboru predsednika sudova, broj 119-3866/04, 119-3807/04 i 119-3687/04, pitam da li ste saglasni da se svi usvojeni predlozi objave u "Službenom glasniku Republike Srbije" kao jedan pravno-tehnički objedinjeni akt – Odluka o izboru predsednika sudova. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Za 129, nije glasao 81, od 210 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila ovaj predlog. Pošto je Odbor za pravosuđe i upravu osporio jedan broj predloga Visokog saveta pravosuđa iz Predloga odluke o izboru javnih tužilaca, odnosno predlaže da se ti kandidati ne izaberu, podsećam vas da Narodna skupština, saglasno članu 175. stav 4. Poslovnika, o svakom osporenom predlogu odmah odlučuje, a zatim odlučuje o svim ostalim neosporenim predlozima u celini, javnim glasanjem. Saglasno navedenom, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje predlog Visokog saveta pravosuđa da se za okružnog javnog tužioca u Okružnom javnom tužilaštvu u Subotici izabere Jovica Maksimović, čiju je kandidaturu osporio Odbor za pravosuđe i upravu. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Za 111, protiv 76, uzdržan jedan, nisu glasala 23, od 211 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština izabrala Jovicu Maksimovića za okružnog javnog tužioca u Okružnom javnom tužilaštvu u Subotici. Stavljam na glasanje predlog Visokog saveta pravosuđa da se za opštinskog javnog tužioca u Opštinskom javnom tužilaštvu u Obrenovcu izabere magistar Miroslav Simić, čiju je kandidaturu osporio Odbor za pravosuđe i upravu. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Za 126, protiv tri, nije glasalo 79, od 208 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština izabrala Miroslava Simića za opštinskog javnog tužioca u Opštinskom javnom tužilaštvu u Obrenovcu. Stavljam na glasanje predlog Visokog saveta pravosuđa da se za opštinskog javnog tužioca u Opštinskom javnom tužilaštvu u Majdanpeku izabere Desimir Stojanović, čiju je kandidaturu osporio Odbor za pravosuđe i upravu. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Za 128, nije glasao 81, od 209 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština izabrala Desimira Stojanovića za opštinskog javnog tužioca u Opštinskom javnom tužilaštvu u Majdanpeku. Stavljam na glasanje predlog Visokog saveta pravosuđa da se za opštinskog javnog tužioca u Opštinskom javnom tužilaštvu u Prokuplju izabere Dragić Dragićević, čiju je kandidaturu osporio Odbor za pravosuđe i upravu. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Za 126, nije glasalo 82, od 208 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština izabrala Dragića Dragićevića za opštinskog javnog tužioca u Opštinskom javnom tužilaštvu u Prokuplju. Stavljam na glasanje predlog Visokog saveta pravosuđa da se za opštinskog javnog tužioca u Opštinskom javnom tužilaštvu u Subotici izabere Biro Čaba, čiju je kandidaturu osporio Odbor za pravosuđe i upravu. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Za 111, protiv 73, uzdržan jedan, nisu glasala 23, od ukupno 208 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština izabrala Bira Čaba za opštinskog javnog tužioca u Opštinskom javnom tužilaštvu u Subotici. Pošto smo se izjasnili o osporenim predlozima, prelazimo na odlučivanje o Predlogu odluke. Stavljam na glasanje Predlog odluke o izboru javnih tužilaca, bez predloga za izbor Veselina Mrdaka za okružnog javnog tužioca u Okružnom javnom tužilaštvu u Beogradu, koji je Visoki savet pravosuđa povukao i bez osporenih predloga o kojima se Narodna skupština prethodno izjasnila. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Za 128, nije glasalo 80, od ukupno 208 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog odluke o izboru javnih tužilaca, bez predloga za izbor Veselina Mrdaka za okružnog javnog tužioca u Okružnom javnom tužilaštvu u Beogradu, koji je Visoki savet pravosuđa povukao i bez osporenih predloga o kojima se Narodna skupština prethodno izjasnila. Pošto su Odbor za pravosuđe i upravu i narodni poslanici osporili jedan broj predloga Visokog saveta pravosuđa iz Predloga odluke o izboru zamenika javnih tužilaca, broj 119-3954/04, odnosno predlažu da se ti kandidati ne izaberu, podsećam vas da Narodna skupština, saglasno članu 175. stav 4. Poslovnika, o svakom osporenom predlogu odmah odlučuje, a zatim odlučuje o svim ostalim neosporenim predlozima u celini, javnim glasanjem. Saglasno navedenom, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje predlog Visokog saveta pravosuđa da se za zamenika opštinskog javnog tužioca u Petom opštinskom javnom tužilaštvu u Beogradu izabere Brankica Marić, čiju je kandidaturu osporio Odbor za pravosuđe i upravu. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Za 129, nije glasalo 79, od ukupno 208 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština izabrala Brankicu Marić za zamenika opštinskog javnog tužioca u Petom opštinskom javnom tužilaštvu u Beogradu. Stavljam na glasanje predlog Visokog saveta pravosuđa da se za zamenika opštinskog javnog tužioca u Opštinskom javnom tužilaštvu u Mladenovcu izabere Aleksandra Maksimović-Sekulić, čiju je kandidaturu osporio Odbor za pravosuđe i upravu. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Protiv 125, uzdržana dva, nije glasao 81, od ukupno 208 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije izabrala Aleksandru Maksimović-Sekulić za zamenika opštinskog javnog tužioca u Opštinskom javnom tužilaštvu u Mladenovcu. Stavljam na glasanje predlog Visokog saveta pravosuđa da se za zamenika opštinskog javnog tužioca u Opštinskom javnom tužilaštvu u Boljevcu izabere Miroslava Opačić, čiju je kandidaturu osporio Odbor za pravosuđe i upravu. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Za 20, protiv 106, uzdržan jedan, nije glasalo 80, od ukupno 207 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije izabrala Miroslavu Opačić za zamenika opštinskog javnog tužioca u Opštinskom javnom tužilaštvu u Boljevcu. Stavljam na glasanje predlog Visokog saveta pravosuđa da se za zamenika opštinskog javnog tužioca u Opštinskom javnom tužilaštvu u Požegi izabere Pavle Markićević, čiju je kandidaturu osporio narodni poslanik Milan Stevović. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Za 57, protiv 79, uzdržanih 57, nije glasalo 14, od ukupno 207 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije izabrala Pavla Markićevića za zamenika opštinskog javnog tužioca u Opštinskom javnom tužilaštvu u Požegi. Pošto smo se izjasnili o osporenim predlozima prelazimo na odlučivanje o Predlogu odluke. Stavljam na glasanje Predlog odluke o izboru zamenika javnih tužilaca, broj 119-3954/04, bez predloga za izbor Marije Šušnjević, koja je povukla prijavu za izbor za zamenika Republičkog javnog tužioca i bez osporenih predloga o kojima se Narodna skupština prethodno izjasnila. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Za 128, nije glasalo 80, od ukupno 208 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog odluke o izboru zamenika javnih tužilaca, broj 119-3954/04, bez predloga za izbor Marije Šušnjević, koja je povukla prijavu za izbor za zamenika Republičkog javnog tužioca i bez osporenih predloga o kojima se Narodna skupština prethodno izjasnila. Pošto su Odbor za pravosuđe i upravu i narodni poslanici osporili jedan broj predloga Visokog saveta pravosuđa iz Predloga odluke o izboru zamenika javnih tužilaca, broj 119-275/05, odnosno predlažu da se ti kandidati ne izaberu, podsećam vas da Narodna skupština, saglasno članu 175. stav 4. Poslovnika, o svakom osporenom predlogu odmah odlučuje, a zatim odlučuje o svim ostalim neosporenim predlozima u celini, javnim glasanjem. Saglasno navedenom, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje predlog Visokog saveta pravosuđa da se za zamenika javnog tužioca u Republičkom javnom tužilaštvu – Vojno odeljenje izabere Radosav Milivojević, čiju su kandidaturu osporili Odbor za pravosuđe i upravu i narodni poslanik Vjerica Radeta. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Za 125, protiv 58, nije glasalo 25, od ukupno 208 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština izabrala Radosava Milivojevića za zamenika javnog tužioca u Republičkom javnom tužilaštvu – Vojno odeljenje. Stavljam na glasanje predlog Visokog saveta pravosuđa da se za zamenika javnog tužioca u Republičkom javnom tužilaštvu – Vojno odeljenje izabere Milan Petković, čiju su kandidaturu osporili Odbor za pravosuđe i upravu i narodni poslanik Vjerica Radeta. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Za 127, protiv 58, uzdržan jedan, nisu glasala 22, od ukupno 208 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština izabrala Milana Petkovića za zamenika javnog tužioca u Republičkom javnom tužilaštvu – Vojno odeljenje. Pošto smo se izjasnili o osporenim predlozima prelazimo na odlučivanje o Predlogu odluke. Stavljam na glasanje Predlog odluke o izboru zamenika javnih tužilaca, broj 119-275/05, bez osporenih predloga o kojima se Narodna skupština prethodno izjasnila. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Za 128, protiv jedan, nije glasalo 78, od ukupno 207 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog odluke o izboru zamenika javnih tužilaca, broj 119-275/05, bez osporenih predloga o kojima se Narodna skupština prethodno izjasnila. Pošto smo se izjasnili o predlozima odluka o izboru zamenika javnih tužilaca, broj 119-3954/04 i 119-275/05, pitam da li ste saglasni da se ovi usvojeni predlozi objave u "Službenom glasniku Republike Srbije" kao jedan pravno-tehnički objedinjeni akt – Odluka o izboru zamenika javnih tužilaca. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Za 128, protiv dva, nije glasalo 77, od ukupno 207 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila ovaj predlog. S obzirom da smo se izjasnili o svim predlozima, dozvolite mi da u vaše i svoje ime čestitam nosiocima pravosudnih funkcija na izboru i da im poželim uspeh u radu. Podsećam vas da je članom 47. Zakona o sudijama utvrđeno da predsednik Vrhovnog suda Srbije polaže zakletvu pred Narodnom skupštinom. Molim gospođu Vidu Petrović-Škero, predsednika Vrhovnog suda Srbije, da položi zakletvu.
Zaklinjem se svojom čašću da ću svoju dužnost vršiti verno Ustavu i zakonu, po najboljem znanju i umeću, i služiti samo istini i pravdi. [[Aplauz.]]
Molim predsednika Vrhovnog suda Srbije da potpiše tekst zakletve. Dozvolite mi da u vaše i svoje ime čestitam gospođi Vidi Petrović-Škero i da joj poželim puno uspeha u radu. Pošto je Narodna skupština obavila razmatranje jedine tačke dnevnog reda i odlučivanje o njoj, saglasno članu 95. Poslovnika, zaključujem Drugu sednicu Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2005. godini.