Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad sednice Sedmog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2001. godini. Obaveštavam vas da, prema službenoj evidenciji poslanika koji su prijavili prisustvo, današnjoj sednici prisustvuju 132 narodna poslanika. Radi utvrđivanja kvoruma za rad Narodne skupštine, molim vas da ubacite svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice, izvolite. Konstatujem da smo i primenom elektronskog sistema utvrdili, uz službeno prijavljene, da imamo kvorum za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da su odsutnost najavili sledeći narodni poslanici: Zaharije Trnavčević, Dragan Maršićanin, Nataša Mićić, Slobodan Tomović, Teodora Vlahović, Aleksandar Krstić, Bojan Pajtić, Višnja Nežić, Petar Mišić, Branislav Pomoriški, Vladan Jovičić, Živica Predojev, Anton Biači, Atila Juhas, Miroslav Martić, Olgica Kirćanski, Nataša Milojević i Jelena Milenković. Pre podne odsutan Predrag Bajčetić, a Boris Karaičić je najavio zakašnjenje. Obaveštavam Narodnu skupštinu da su pozvani da sednici prisustvuju predsednik, potpredsednici, ministri i sekretar Vlade Republike Srbije, kao i sekretar Republičkog sekretarijata za zakonodavstvo. Prelazimo na 8. tačku dnevnog reda: - PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O IZGRADNjI OBJEKATA (nastavak) Opšta informacija: podsećam narodne poslanike da je na jučerašnjoj sednici uvodno izlaganje povodom Predloga zakona podneo prof. dr Dragoslav Šumarac, ministar urbanizma i građevina. Vreme izlaganja za raspravu u načelu po ovoj tački dnevnog reda ograničili smo na 5 minuta. U raspravi su učestvovali Vojislav Šešelj, predsednik poslaničke grupe SRS-a i Slobodan Pavlović, predstavnik poslaničke grupe SPS-a, koji su iskoristili pravo obraćanja predstavnika, odnosno predsednika poslaničkih grupa, govoreći tri puta po pet minuta. Reč ima narodni poslanik Stanko Kovačević, po Poslovniku. Izvolite.
Gospođo predsedavajuća, poštovani poslanici, s obzirom da je ovo poslednja tačka dnevnog reda ovog vanrednog zasedanja i s obzirom da smo dobar deo rasprave u načelu već prešli i da nam predstoji završetak rasprave u načelu i rasprave u pojedinostima, predlažem da Skupština donese odluku da danas radimo do završetka tačke dnevnog reda, bez obzira koliko to bude trajalo. Sutra je Petrovdan, za mnoge je slava, a i red je da i mi poslanici dobijemo zaslužni odmor za ovako intenzivan rad. (Poslanik Stamenković, sa mesta: Šta si ti zaslužio?).
Molim narodne poslanike da ne dobacuju. Da li se još neko javlja za reč? (Ne). Stavljam na glasanje predlog narodnog poslanika Stanka Kovačevića o produženju rada sednice Narodne skupštine do završetka ove osme tačke dnevnog reda, u načelu i u pojedinostima. Za75, protiv 34,uzdržano četiri, nije glasalo 45, od ukupno 158 narodnih poslanika. Konstatujem da, do sledećih predloga, današnja sednica po Poslovniku traje do 19,30 časova, ako ne budemo imali predloge narodnih poslanika. Imam vizuelno neverbalnu komunikaciju o tome da se pojedini poslanicižale da ne čuju. To je potpuno prirodno, ako 162 prisutna ljudska bića u jednoj prostoriji proizvode buku od 15 decibela, onda se proizvodi buka množena time i potpuno je prirodno da ne čujete. Dakle, do volje je narodnih poslanika da li ćemo da radimo sednicu Narodne skupštine ili ćemoda prizvodimo buku u međusobnim razgovorima. Ne postoji način da se ta odluka donese, osim sopstvenom voljom. Da li se još neko od predstavnika ili predsednika poslaničkih grupa javlja za reč u raspravi u načelu o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o izgradnji objekata? (Da.) Reč ima gospodin Dejan Mihajlov, kao predsednik poslaničke grupe DSS.
Poštovana predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, poslanici DSS-a će podržati Predlog zakona i smatramo da je ovo jedna u nizu mera koja ne rešava pitanje divlje gradnje i nelegalne gradnje u Srbiji, već jednostavno jedno parcijalno rešenje koje treba da bude prvo u nizu rešenja koja će slediti, kako bi se rešio ovaj veliki problem u građevinarstvu Srbije. Ovo je jedno trenutno rešenje, koje treba da zaustavi, ukoliko je to uopšte moguće, bez obzira na sve ono što nas čeka, u vezi divlje gradnje u Srbiji. Ovo je u stvari posledica jednog stanja koje godinama traje, postupak je potpuno neefikasan i spor, procedura je više nego komplikovana i jednostavno ubija bilo kakvu volju onima koji hoće da investiraju, da ispoštuju, samim tim se postupak izgradnje odlaže i oni sve to gledaju da završe na druge načine. Na taj način smo dobili to da imamo puno nelegalizovanih i divljih objekata, a bilo da je u pitanju stambena izgradnja, bilo da se radi o objektima male privrede i privrede. Krivica za jedno ovako stanje je upravo na strani zakonodavca, koji su godinama tolerisali ovakvo stanje, koji nisu činili ništa da se ono promeni. U mnogim opštinama u Srbiji su istekli GUPOVI (generalni urabanistički planovi), ne postoje regulacioni planovi, ne postoji sve ono što je potrebno da bi se ispoštovala procedura za izdavanje građevinskih dozvola. Mala ovlašćenja inspekcijskih službi, postupak rušenja koji je izuzetno skup, nedovoljno izdvajanje sredstava za rušenje divlje izgrađenih objekata, sve su uslovi zbog kojih imamo divlju gradnju. Odgovornost onih koji su ove zakone sprovodili ili ih tačnije nisu sprovodili prethodnih godina dovelo je do toga da mi imamo čitava naselja izgrađena na mestima gde to ne može, imamo fabrike izgrađene na gasovodima i ostalim infrastrukturama. To nas dovodi sada u situaciju da li rušiti nešto. Onda se otvara novi problem, ako rušimo, šta ćemo sa postojećim, da li ćemo nekoga da zavijemo u crno, da li ćemo mu uništiti ono što jeste njegov izvor prihoda. Tako danasleđeno stanje koje mi imamo je veoma loše. Rešavaćemo probleme sa kojima prethodna vlast nije smela ili nije htela da se uhvati u koštac i koja je jednostavno vladala iz godine u godinu, tolerisala divlju gradnju i na taj način činila samo sebi neke političke poene. U stvari je napravila jednu veliku štetu građanima Srbije i svim opštinama, lokalnim samoupravama koje se sada nalaze pred velikim problemom. Posebno komplikovan postupak dobijanja saglasnosti, gospodin ministar Šumarac je to i pominjao, treba maksimalno podjenostaviti. Treba promeniti zakone i prateće akte, a koji uređuju ovu oblast. Treba učiniti postupak brzim i efikasnim, gde će se sve rešavati na jednom mestu, povećati ingerencije lokalne samouprave maksimalno, u oblasti inspekcijskog nadzora i dati ingerencije lokalnim samoupravama za kontrolu inspekcijskog nadzora. Na taj način bi, možda, mogli nešto da uradimo. Dekomokratska stranka Srbije prihvatiće , kao što sam rekao, ovaj zakon, ali samo kao jedno rešenje kako bi se zaustavila divlja gradnja. Ono što je za nas mnogo bitnije, to je da se cela ova oblast drugačije uredi. Voleo bih da i ministar i Vlada odrede rok u kome će doći do jednog kompletnog, celokupnog rešenja ove oblasti, gde će nam predložiti kako oni vide da treba urediti ovu oblast, kako treba da izgleda procedura i, možda, ukinuti jednu fazu i jedan korak u izdavanju građevinske dozvole. Da li će to biti urbanistički uslovi koji su, možda, jedna nepotrebna faza u postupku izdavanja građevinske dozvole i na taj način rešiti ovo pitanje? Ono što bi bilo jako loše,to je da se na ovaj način zaustavi svaka gradnja u Srbiji, da se zaustavi investiciona izgradnja i to je ono što nikako ne bi smelo da se dozvoli. Treba naći neko privremeno rešenje koje će omogućiti nastavak izgradnje u Srbiji, s jedne strane. S druge strane, treba krenuti u zavođenje reda. Možda treba i nekom administrativnom odlukom naložiti da sve opštine moraju da izgrade nove gupove, da mora da se krene u izradu regulacionih planova, kako bi cela Srbija, u narednih par godina, jer se radi o velikom poslu, mogla da izgleda kao jedna uređena država koja ima ažurnu dokumentaciju. Posebno veliki problem predstavljaju i zemljišne knjige, tamo gde postoje, koje nisu obnavljane. Mislim da treba krenuti u obnovu zemljišnih knjiga, jer su čitava naselja izgrađena, a u zemljišnim knjigama se vode kao livade u selu ili pašnjaci u selu. Smatramo da je to nedopustivo. Ne postoji precizna evidencija u mnogim mestimaoko infrastrukture, bilo da su u pitanju gasovodi, gde nas očekuje jedna podrobnija izgradnja gasovodnemreže, bilo da su drugi objekti infrastrukture. Ovo gledamo kao početak zaustavljanja divlje gradnje i voleo bih da Vlada, a tuje i ministar, da rok u kome ona može da izradi jednu kopletnu proceduru, da se da predlog novog nacrta kako će se izdavati građevinske dozvole. Da se na taj način pripremi uređenje ove oblasti.Toliko za prvo javljanje.
Ima reč narodni poslanik Milutin Prodanović, nakon njega narodni poslanik Dragan Jovanović.
Dame i gospodo narodni izabranici, kao član Odbora za urbanizam i građevinarstvo, javljam se da kažem par reči o ovom problemu divlje gradnje koji je veliki, akutan je i nema potrebe naglašavati hitnost uvođenja reda u ovu oblast. Juče smo čuli dva govornika iz opozicije koji su govorili i dotakli se nekih tema koje nisu regulisane ovim predlogom zakona o izgradnji objekata. Ali, napominjen još jednom, radi se samo o predlogu izmena i dopuna Zakona. Predložene izmene preuzimaju se iz prakse nekih zemalja koje poznaju termin bespravne gradnje. A, s te strane nisu neke posebne novosti. Predložene mere uvode samo restrikcije. Pooštravaju se kazne i zavodi se krivična odgovornost za neke učesnike u poslu. Država, odnosno odgovarajući organi, takođe, moraju da prihvate deo svoje odgovornosti. Doslednost nalaže uvođenje krivične odgovornosti i za investitore koji u svojoj zoni odgovornosti ne urade posao na način na koji bi trebalo da urade, odnosno ako taj posao rade nekvalitetno. Dešava se da ovlašćeni organi za izdavanje građevinske dozvole mesecima ne reaguju. Mora se definisati rok u kome se ovlašćeni organ obavezuje da se rešenjem obrati stranci, npr, za maksimalno dva meseca od trenutka podnošenja kompletne potrebne dokumentacije. A u slučaju prekoračenja roka, mora se smatrati da je dozvola izdata. Znači, treba se ograničiti na vremenski rok celog postupka. A nakon toga, odgovorno lice koje je potrebno za sprovođenje ovog postupka treba pozvati na odgovornost. Generalno, procedure su sada previše komplikovane, spore i nisu dovoljno jasne. Ministarstvo urbanizma i građevina, kao nadležno i odgovorno za stanje u prostoru mora izaći, uskoro, pred narodne poslanike sa jasno definisanim i sprovodljivim procedurama. Prvo, građevinska dozvola se mora izdavati na jednom mestu, u kratkom roku i mora dobiti saglasnost po služebenoj dužnosti. Drugo, jasno definisani stavovi, procedure i uputstva o sanaciji postojećeg stanja u prostoru i bespravne gradnje. Treće je da definiše korake u rešavanju trenutnih urbanističkih problema. Četvrto, da se donesu jasne procedure za primenu predloženih izmena zakona. Kako će se utvrditi koji su objekti započeti pre donošenja zakona? Šta sa započetim objektima, sa nekim nadziđivanjima, dogradnjama i tome slično? Tek nakon definisanja napred navedenog, sa jasnom dinamikom realizacije, moći će da se govori ozbiljno o organizovanom i sistematskom uvođenju reda u prostor. Poslanička grupa Demokratske stranke Srbije će glasati za predložene izmene i dopune zakona, s tim što će prethodno insistirati da se o navedenim principima obrati pažnja pri donošenju novog zakona i on se mora doneti uskoro. Hvala.
Zahvaljujem. Ima reč narodni poslanik Dragan Jovanović.
Uvaženo predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, mislim da je ograničenje diskusije na pet minuta degradacija ovog parlamenta. Mislim da je to apsolutni teror vladajuće većine. Obrazloženja o racionalnosti padaju u vodu i ispadaju smešna, jer da vladajuća većina želi racionalnost, ona bi naterala svoju vladu da predlaže prave zakone, da ne predlaže besmislene zakone, da pet dana mi ovde diskutujemo o Zakonu o platama, pet dana nas vi ubeđujete o kvalitetu tog zakona, a onda Vlada obustavi primenu. Mislim da bi bio osnovni red da se Vlada izvini svim poslanicima, svojim poslanicima i poslanicima vladajuće većine. Ali ova vlada se ne uči na greškama. I pored niza besmislenih zakona, ovo je jedan od besmislenih, ako ne i najbesmislenijih zakona. Ako ste pažljivo slušali prethodna dva govornika i ako pregledate stenograme, svako normalan ko pregleda stenograme, celokupna diskusija prethodnih govornika ide na to da ove zakone ne treba usvojiti, jer su potpuno ispravno i tačno pričali o razlozima bespravne gradnje. Ali, na kraju su predložili dausvojimo zakon zbog koga ćemo građane terati u zatvor zbog tuđe krivice. Dame i gospodo, vi izgleda obolevate od sindroma pretvaranja žrtve u krivca. To vama postaje manir. Jer, iz ovih priča vidi se tačno ko su krivci za bespravnu gradnju, a tačno se vidi i ko će biti žrtva. Znači, na jednoj strani su krivci, a žrtve su građani na drugoj strani. Znači, zbog krivice opštine, zbog krivice opštinske birokratije, zbog nedorečenosti propisa imamo 900.000 bespravno izgrađenih objekata. (Glas iz sale: U kojim gradovima?) Gospodo, u gradovima u kojima ste vi već šest godina na vlasti, od Niša, Beograda, Novog Sada, Kragujevca, Užica, Valjeva, Čačka i dr. Znači, u gradovima u kojima ste vi na vlasti cveta divlja gradnja. Krivci su na jednoj strani, a žrtve će da budu na drugoj strani. Predlažete da zidar, bez osnovne škole, koji zida na bespravnoj gradnji ide godinu dana u zatvor, da onaj ko investira ide tri godine u zatvor. Pošto u našim uslovima često građanin i sam zida, on će, ako mu spojite kaznu, da ide godinu dana zato što zida i tri godine zato što investira. Znači, ići će četiri godine u zatvor. Dame i gospodo, na ovim prostorima se za ubistvo ide četiri godine u zatvor. Lično ne verujem da je gospodin Šumarac predložio ovaj zakon, jer on je čovek od nauke i struke. Ovo mu je neko poturio ili mu je verovanto neko, neću da kažem ko, odavde naredio da ovakav zakon predloži. Verovati da će ovakav zakon da spreči divlju gradnju, odnosno da je bar malo zaustavi, isto je kao i verovati da će zakon o braku da obezbedi dobar i harmoničan brak. Dame i gospodo, razlozi bespravne gradnje su sasvim na drugoj strani. Apsolutni krivci za bespravnu gradnju su lokalne samouprave i opštinske vlasti. Gospodin Šumarac nije objavio da je svaki 104. građanin, koji je podneo zahtev za dozvolu, dobio dozvolu. Znači, 103 građanina nije dobilo dozvolu. Ja ću da vam kažem primer jednog velikog grada od 100.000 stanovnika, modernog, velikog i dobrog grada, u kome je u zadnjih godinu dana 8 građana dobilo građevinsku dozvolu. Da li mislite da na taj način sprečimo divlju gradnju. (Glas iz sale: U kom gradu?) U Kruševcu je 8 građana dobilo pravu građevinsku dozvolu. Prema tome, ovoj problematici treba pristupiti krajnje ozbiljno. Ne treba nabijati glavu u pesak. Ovde ima mnogo ljudi od struke, ima mnogo advokata, ima mnogo predsednika opština koji znaju prave uslove gradnje. Zalažem se da konačno krenemo ozbiljno, da stvari nazovemo pravim imenom, da uradimo celovit zakon o stambenoj gradnji, zakon koji neće biti baziran na teroru, zakon koji neće osuditi građane na godinu dana i na tri godine zatvora i u uslovima kadnema nikakve krivice građana. Zašto Ministarstvo građevine ne izađe sa jasnim podacima, po gradovima - koliko je predato zahteva? Opet ću da vam kažem da Kruševac ima 984 zahteva za sanaciju, od kojih bar 50% ispunjava sve uslove za sanaciju. Sanacija se teško dobija, jer birokratija je uzela stvar u svoje ruke. Najopasnija birokratija je u odsecima za izdavanje građevinskih dozvola. Lakše je napraviti kuću, lakše je obezbediti pare nego izvaditi građevinsku dozvolu. Verujem da među vama ima ljudi koji su vadili građevinsku dozvolu. Verujem da biste se pre uhvatili u koštac sa sedmoglavom aždajom, nego da ponovo vadite građevinsku dozvolu. (Predsedavajuća: 5,30 minuta.) To ukazuje na to da ovakvim problemima naša Vlada treba mnogo ozbiljnije da pristupa. Dame i gospodo, usvajanjem ovakvog zakona ćemo graditi samo zatvore u kojima ćemo smestiti naše građane koji budu bespravno gradili. A, možda nam i trebaju zatvori, jer Batić je obećao da će renovirati zatvore. Mislim da to treba i da uradi.
Reč ima narodni poslanik Dejan Mihajlov, replika.
Pogrešno smo protumačeni, a gospodin Prodanović, koji je isto pomenut, neće govoriti, tako da ću u ime obojice kazati repliku. Ovde smo puno govorili o krivici. Krivci su upravo oni koji su tolerisali jedno takvo stanje sve ove godine. Zakone, po proceduri i po svemu ostalom ne može da donese opštinska skupština, nego samo Republička skupština. To je jedna stvar. Drugo, zašto ste stali sa obnovom zemljišnih knjiga? U kojoj se fazi to nalazi, i sve ono ostalo za šta je vezano jedno usklađivanje procedure i rad opštinskih službi i stambeno-komunalnih odeljenja u ovoj oblasti? Naravno, da i tu ima puno propusta u radu tih službi i da su zbog ove komplikovane procedure, jednog postupka koji je suviše dugačak, koji se kreće od izdavanja dozvola, traženja saglasnosti i svega ostalog, da su te službe upravo i bile leglo jedne korupcije, te je onaj ko je imao više para pre mogao da dođe do dozvole, ko je više platio, a onaj običan građanin, koji je hteo sve legalno da obavi, on po više godina čeka na tu dozvolu, i na kraju je ne dobije. Neću da amnestiram opštinske uprave od odgovornosti, jer i kod njih postoji odgovornost. Ali, upravo je odgovornost najviše na ovoj skupštini, što se nije uhvatila u koštac sa problemima divlje gradnje ranijih godina. Ovo je po meni, i očekujem da se Vlada obaveže pred ovom skupštinom, početak rešavanja problema divlje gradnje, s jedne strane, a s druge strane, uređenje oblasti izgradnje objekata na jedan adekvatan i moderan način, kako bi se ta procedura i ta oblast maksimalno pojednostavila i uredila. Gospodo, odgovornost je na vama. Gde su bili ti predlozi ovih godina? Nemojte da optužujete opštinsku upravu zato što nije donosila zakone. Mi zakone ne možemo da donosimo i ne možemo da uređujemo proceduru. Ima odgovornosti, ali prevashodna odgovornost je na ovoj skupštini, koja treba da bude pokretač svih akcija u uređenju države. Ovo je jedna važna oblast. Ako želimo da se razvijamo i ako želimo da podstičemo privredni razvoj, moramo da uredimo ovu oblast i pojednostavimo proceduru, kako bi se otvorili za investicije privatnika koji ne žele da im izdavanje građevinske dozvole, koje će trajati godinu dana, bude prepreka za investiranje i pravljenje profita i da zbog toga beže ili u druge opštine ili u druge države. Gospodo, odgovornost je i na vama i na opštinskim upravama. Na nama je da to rešimo. Bez obzira ko je ili gde je i šta radio, da vidimo kako ćemo dalje da radimo. To je ono što je važno. Želeo bih da to bude plod ove današnje rasprave i svih ostalih rasprava u ovoj oblasti. (Sava Popadić, sa mesta: Replika.)
Koji je osnov za repliku? (Sava Popadić, sa mesta: Pomenuo je Kruševac.) To nije osnov za repliku. (Sava Popadić, sa mesta: Pomenuo je upravu čiji sam član.) Ni to po Poslovniku nije osnov za repliku. Imate mehanizme kao i svi drugi poslanici. Molim vas da svi poštujemo obavezu za iznošenjem činjenica za ovom govornicom i način korišćenja replika. Reč ima narodni poslanik Rajko Baralić, a nakon njega narodni poslanik Branimir Trajković.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo predsedavajuća, poštovani novinari, ovaj predlog izmena i dopuna Zakona o izgradnji objekata je još jedan pokušaj gašenja požara u nastojanju da se bespravna gradnja, pošto divlja ne postoji, jer ako postoji divlja, postoji i pitoma, zaustavi, da se neki objekti, koji su na ovaj način izgrađeni, legalizuju, ako je to moguće, a da se ostatak objekata poruši. Naravno,ovo drugo nikada neće biti moguće, bez obzira koliko je takvih objekata u Srbiji, s obzirom na visinu finansijskih sredstava koja su uložena u ove objekte, zbog toga što u njima danas živi najmanje 50% stanovništva u gradovima Srbije i zbog toga što u nekoliko hiljada objekata danas neki ljudi ostvaruju svoje privredne aktivnosti. Slažem se sa onima koji su rekli da je problem kompleksan i neću govoriti o posledicama ove izmene i dopuna Zakona, za one pojedince ili privredne subjekte koji se odluče da krenu u izgradnju bespravnih objekata posle donošenja ovog zakona, već ću govoriti o onim objektima koji su ranije izgrađeni, a koji, kao nekoliko članova Predloga zakona o izmena i dopunama Zakona o izgradnji objekata, mogu da imaju posledice koje praktično znače rušenje. Hteo bih da kažem da u poslednjih nekoliko decenija, zbog značajne migracije iz sela u gradove, zbog nemogućnosti tih grardova da na adekvatan način zadovolje potrebu stanovništva za stambenim prostorom, veliki broj građana se odlučio da na takav - kakav način reši pitanje krova nad glavom, za sebe i svoju porodicu. U poslednjih 10 godina veliki broj ljudi takođe se odlučo da izgradi određeni prostor, građevinski prostor koji će služiti za komercijalne svrhe, za delatnosti kojima oni žele da se bave. Ako bismo sve to danas ukinuli, ako bi sve toprestalo da postoji, samo u Čačku ostalo bi bez posla 3,5 do 4.000 ljudi. Dakle, nije lako rešiti ovaj problem. Ovde se u članu 2, koji vi predlažete, a koji je u skladu sa članom 43, a predlaže se da ovi objekti ne mogu dobiti saglasnost za priključenje na sve one kapacitete, komunalne, elektroenergetske, telefonske itd. Znate, ovo se dovodi u pitanje, odnosno ovo dovodi neka osnovna prava koja čovek ima. Ako neko želi da ima telefonski priključak na svojoj njivi ili sijalicu na svojoj njivi, ne vidim ko može da mu to zabrani i zašto bi mu to branio. Ako to već može da ostvari, kako je moguće da se nekome zabrani da dobije priključak na vodu jer voda je ipak nešto malo drugačiji problem od telefona i od drugih stvari koje su ovde navedene. Dakle, ovo se ne može sprovesti, a da nemate pred sobom kao posledicu, revoluciju. Ne možete doneti danas zakon koji će kao posledicu imati nezadovoljstvo nekoliko stotina i hiljada građana u Srbiji koji zbog toga što ili nisu imali dovoljno finansijskih sredstava ili dovoljno razumevanja kod lokalnih uprava, i zbog toga što jednostavno nije bilo moguće da se gradi na nekim prostorima koji su već izgrađeni, jesu učinili to što su učinili. Ali, mi bismo naravno bili najsrećniji kada bi svaka varoš mogla da nastane kao što je nastala Brazilija, na velikom prostoru, projektu infrastrukture i svi kapaciteti komunalni koji su neophodni, pa se onda napravi grad. To nije moguće u uslovima u kojima industrijalizacija, na primer u Srbiji, gde poslednjih nekoliko decenija, prosto je oterala stanovništvo sa sela u gradove. Zbog toga mislim da bi trebalo u zakonu imati drugačiji pristup kada su u pitanju objekti koji su već izgrađeni i drugačije bi trebalo tretirati, odnosno slažem se da se u potpunosti, u skladu sa ovim što predlažete, tretiraju oni objekti koji nastajuonog momenta ili nastaju kada bude usvojen. Dakle, to su dve različite stvari. Ukoliko hoćemo da ispeglamo nešto što jeste ralan problem, ne možemo onog čoveka koji je sve učinio što je mogao u proteklih nekoliko decenija, lišiti prava na telefonski priključak, na sve ove druge stvari i, ako to ne uradi, da ga još oteramo u zatvor. Ovde postoji još jedan problem, kaže se da se iseljava lice iz objekta koji je bespravno izgrađen, a onda ukoliko se on ponovo vrati, on se zatvara. Dakle, kažnjavamo čoveka koji ima bespravno podignut objekat, onda ga iseljavamo prinudno iz njega, a kada se ponovo useli, teramo ga u zatvor. Ta stvar ne može da funkcioniše, inače će se ovaj zakon povući iz procedure, kao i zakoni koji ste pre neki dan povukli, iako smo rekli da on neće opstati, a neće opstati ni ovaj, ako bude usvojen kao što je predložen. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Branimir Trajković, a posle njega Predrag Mijailović.
Poštovano gospođo predsedavajuća, dame i gospodo poslanici, poštovani ministre, ovaj predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o izgradnji objekata, to je samo jedan deo jedne opšte materije u izgradnji objekata i u cilju suzbijanja sprečavanja bespravne gradnje, a s obzirom da se kaznene odredbe u zakonu nisu menjalie, pokazalo se neophodnim da se izvrše odgovarajuće izmene. Postojeća zakonska rešenja nisu dala očekivane rezultate, pa se ukazala potreba da se u Zakonu predvide i odgovarajuće krivično-pravne norme. U članu 52, a imao bih jednu primedbu i molio bih da se to uzme u obzir, u jednom drugom delu, sada ću citirati, stoji ovako: "Fizičko lice koje je investitor ili odgovorno lice u pravnom licu koje je investitor objekta koji se gradi, bez građevinske dozvole". Tu bi trebalo da se doda - ili suprotno od građevinske dozvole. Dalje piše - "kazniće se za krivično delo zatvorom do tri godine". Ova korekcija je potrebna jer se sužava mogućnost manipulacije onih lica koja imaju kakvu takvu građevinsku dozvolu, a drastično odstupaju od urbanističke dozvole i urbanističkih uslova koji su dati. Mislim da se tu potpuno razumemo, da neko ko je dobio dozvolu za 200 kvadrata, napravi 2.000 kvadrata, da to mora da se sankcioniše i zato je možda potrebno ubaciti taj član. U članu 3, gde se spominju osnovice novčanih kazni, mišljenja sam da je taj raspon preveliki i da bi možda trebalo u delu osnovica nešto podići da bi se ta razlika smanjila. Ujedno bih se založio i za oštru kontrolu izvođača građevinskih radova koji nemaju licencu za te poslove. U tom delu bi takođe trebalo povećati ove novčane kazne. Potrebno je tako pretvoriti pitanje zaštite građana koji žele da grade, a godinama ili mesecima čekaju na građevinsku dozvolu. U većini gradova Srbije ne postoje regulacioni planovi pojedinih gradskih četvrti. Da li jepitanju loša koordinacija sa Ministarstvom za građevinu i urbanizam ili sopstvena slabost, činjenica je da su građani oštećeni. Preuzimanjem vlasti u opštinama Srbije, u oktobru mesecu prošle godine, preuzeli smo i strašne gubitke. Direkcija za urbanizam u Kruševcu nasledila je oko 40 miliona duga, ne računajući obaveze koje je ta direkcija imala prema korisnicima građevinskog zemljišta, u smislu izrade infrastrukture. Te obaveze i ti dugovi su bili preko 100 miliona dinara. To je bilo jedno savetovanje, i to burazersko privilegovanje, ili da kažem takva politika gde su se urbanističke ili građevinske dozvole, izdavale,možda, i bez kontrole. Sada opozicija tuži vlast kako neefikasno radi, kažu, malo je izdatih dozvola. Tačno je to i to moramo hitno prevazići. Jednim fleksibilnijim potezima Ministarstva građevina sa lokalnom samoupravom u delu koordinacije, mislim da to može i da se otkloni. Na taj način bi ova dopuna zakona bila mnogo potpunija. U svakom slučaju, građevinska mafija se mora zaustaviti i zato mislim da je ova dopuna zakona na svom mestu. Treba razmisliti samo o tretiranju započetih objekata, njihovoj veličini i nameni i o vremenu kada je započeta. Demokratska stranka Srbije i ja prihvatićemo ovu dopunu zakona, uz jednu malu molbu za tehničkom korekcijom iz člana 52a. Na kraju svog izlaganja, jedan govornik je juče sa ove govornice rekao da mi u DOS-u nemamo više od 4% glasova naših birača. U nedelju, 8. jula, u izbornoj jedinici Kaonik u opštini Kruševac bili su ponovljeni izbori za jedno odborničko mesto. Kandidat Rodoljub Janićijević član Demokratske stranke Srbije, ispred DOS-a - dr Vojislav Koštunica pobedio je sa 73% glasova. Njegov protivkandidat iz SPS-a dobio je 18% glasova, a na trećem mestu kandidat Srpske radikalne stranke imao je 4,5% glasova.
Molim narodnog poslanika da izveštaj o izborima ne uvrštava u sadržaj govora.
Ukupno je glasalo 405 glasača. Rezultate neću komentarisati, a vi procenite sami.
Reč ima narodni poslanik Predrag Mijailović, a nakon njega narodni poslanik Gordana Pop-Lazić.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, pred nama je Predlog zakona o izmeni i dopuni Zakona o izgradnji. Ovaj zakon u svakom slučaju treba podržati i za njega glasati. Razlog za to jeste što treba da se zaustavi bespravna izgradnja, da se zaustavi građevinska mafija i da krenemo u izgradnju, da se u ovoj oblasti uvede red, kao što je red u svim drugim zemljama u svetu. Gospodonarodni poslanici, pre svega iz bivše vladajuće strukture, koji su sada u opoziciji, mi se ipak razlikujemo malo drugačije od vas, jer ste sve prethodne zakone koji su dolazili samo hvalili, glasali i ništa od svoje vlade niste tražili da ispravi. Kao poslanik Demokratske stranke Srbije jesam rekao da ću glasati i da će moja poslanička grupa glasati za ovaj zakon, ali u isto vreme smatramo da ovaj zakon nije celovit i da ne rešava probleme celovito, a zato zahtevamo i tražimo od Vlade da to uradi što pre i što hitnije, da mi iz Demokratske stranke Srbije ne bi predlagali te izmene i dopune. Pre svega vidimo kaznene mere, i svuda u svetu postoje i treba da postoje, treba da se kažnjavaju oni koji su krivi, ali u isto vreme država mora da da i građanima nešto, da im dozvoli i u isto vreme da pokaže kako oni moraju poštovati državu, a tako kako ta država i vlada poštuju pre svega te građane. Znači, mora što hitnije da se donese zakon o detaljnom urbanističkom planu, u kome mora tačno da se reguliše i kada čovek dobije građevinsku dozvolu da se posle određenog vremena može priključiti, a ne da se da građevinska dozvola, uzmu mu se pare, a on sutra nema ni kanalizacije, ni vode i žali se nakom trećem. Gospodo narodni poslanici, tako ne možemo, odnosno Vlada ne može tako ubuduće raditi, ako mislimo da radimo. Ne možemo raditi kao što su prethodni radili i po godinu ili dve dana ne možeš da dobiješ dozvolu i kada dobiješ dozvolu onda si potrošio vreme, pare i volju da praviš kuću, a kada napraviš kuću nemaš ni priključka, nemaš ni kanalizacije. Znači, ne možemo više tako raditi i mi iz Demokratske stranke Srbije nećemo nikada podržati takvu vladu ukoliko ubuduće to ne bude uradila. Znamo da je kratko vreme, ali vreme još od pet-šest meseci nije dugo, ali je i predugo ako bi se duže čekalo, jer zaustavljanje izgradnje samim tim zaustavlja i investicije i nema napretka u zemlji. Gospodo narodni poslanici, podržaću ovaj zakon i nadam se da će Vlada na jesenjem zasedanju, septembarskom, izaći sa ovim predlozima celovitog zakona. Hteo bih da napomenem ministru, moramo hitno u taj zakon uneti tačnu regulativu, na koji način treba da se rešavaju do sada bespravni objekti, jer u suprotnom lokalna samouprava sigurno će svako pokušati da rešava na svoj način i da ne bi neki ljudi bili u privilegovanom položaju, povoljnijem položaju u jednom gradu, a u drugom gradu oštećeni, zavisno od simpatije tih lokalnih moćnika, bez obzira kome pripadali, da li sadašnjoj ili bivšoj strukturi. Znači, uvek se poneki lokalni moćnik zna izroditi ako mu daš mogućnost da se izrodi.
Reč ima narodni poslanik Gordana Pop-Lazić, a nakon nje narodni poslanik Tomislav Panajotović.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, ja ću kao neko ko je radio u inspekcijskim organima, u građevinskoj inspekciji, a i na izdavanju građevinskih dozvola, da preporučim da ovaj zakon povučete iz procedure, jer je on apsolutno neprimeren trenutku u kome se donosi, a i dosta nam je obećanja da su svi zakoni privremenog karaktera, da sačekamo septembar, oktobar, novembar, pa ćemo tu materiju onako kompletno regulisati na način na koji to DOS misli. U svom obrazloženju jasno stavljate do znanja šta je cilj zakona. To je suzbijanje i sprečavanje bespravne gradnje, odnosno izgradnja objekta i izvođenje radova bez građevinske dozvole. Znači, to nije samo pitanje zidanja novih objekata, već je to nadogradnja, rekonstrukcija, nadgradnja i tome slično. Međutim, kažete da postojeća zakonska rešenja nisu dala očekivane rezultate, što je istina, ali da se pitamo i zašto. Pre svega zbog neefikasnosti nadležnih organa lokalne samouprave. I nemojte molim vas da zaboravite, ja ću govoriti samo o gradu Beogradu, vlasti u Beogradu, u prošlom mandatu i u ovom, neki od ovde prisutnih, Koalicija "Zajedno", koji su učestvovali, Demokratska stranka, Građanski savez, Srpski pokret obnove i znamo kakav je urbanistički haos stvoren u poslednje četiri godine. U poslednje četiri godine se grade objekti na parcelama koje su predviđene za individualnu stambenu izgradnju, a u stvari su šestospratnice i tome slično, a znate već da je to Voždovac, Žarkovo, Čukarica i kako su reagovali nadležni organi. Međutim, ne treba kriviti inspekcijske organe. Inspekcijski organi uvek završe svoj deo posla, a kada treba da se odluči šta sa tim, to je na izvršnim organima vlasti u lokalnoj samoupravi i oni donose odluku o tome. Nije redak slučaj da su se dobijale građevinske dozvole i za takve objekte, čak i upotrebne dozvole. Tačno se zna tarifa šta koliko košta. Reći ću vam sada koliko u opštini Zemun košta recimo dobijanje kućnog broja, a to vezano za ovaj član 1. koji predlažete ovde. Kaže: "Objekat koji se gradi, odnosno čije građenje je završeno bez građevinske dozvole ne može biti priključen na elektroenergetsku, i telekomunikacionu mrežu, vodovod i kanalizaciju". Kako je to do sada bilo? Odete u opštinu, popunite jedan zahtev, donesete kopiju plana, urbanističke uslove i zatražite kućni broj. Na osnovu tog kućnog broja vi dobijate ostale dozvole. Taj kućni broj danas u opštini Zemun košta 1.000 maraka, i ako čekate, ako vam službenik prolongira dobijanje kućnog broja mesec, dva ili tri, vi ste na čistom gubitku i ne možete da počnete sa građenjem objekta. Tako je to izgledalo. To je vezano za član 1. Član 2. odnosno novi član 52a,prvi stav, je potpuno neodrživ. Vi kažete da preduzetnik, koji je izvođač radova, ili odgovorno lice u pravnom licu koje je izvođač radova na objektu koji se gradi, bez građevinske dozvole, kazniće se za krivično delo zatvorom do godinu dana. Šta to znači - vi ste, recimo, investitor, hoćete da počnete da gradite objekat, dali ste svu dokumentaciju u opštinu, čekate da dobijete građevinsku dozvolu, ali vreme vam ide na ruku, hoćete pre kiše, pre jeseni da uradite temelj. Zovete preduzetnika - hajde da počnemo da radimo, pogodite se za cenu, i on mučenik, znajući sada da mora da vas pita za građevinsku dozvolu, kaže - imaš li ti građevinsku dozvolu, druškane? On kaže - nemam. Kada ćeš da dobiješ - ne znam. E, nema od posla ništa. Znači, mi smo tu praktično zaustavili gradnju, onemogućili ljudima koji se bave zanatskom delatnošću izgradnju objekata, zbog toga što mora da sačekaju da administracija uradi svoj posao. A ono - 30 ili 60 dana, koliko se čeka za građevinsku dozvolu, to je samo na papiru. Građevinska dozvola ponekad se čeka i po godinu dana, i dve godine dana. Možda u manjim opštinama ne, ali u Beogradu je to tako, jer Sekretarijat za urbanizam je u nadležnosti Grada Beograda i on daje urbanističku uslugu, urbanističku dozvolu, urbanističku saglasnost. Znači, kad završite sve ono što treba, da imate i projekat, i sve moguće saglasnosti, dobijete pečat na projektu da vam je projekat u skladu sa urbanističkim uslovima, i tek onda dobijate građevinsku dozvolu, na osnovu koje možete da počnete da radite. Da ne govorim o upotrebnoj dozvoli - nikada prvo rešenje nije pozitivno. Uvek se nađe neka mana, koju investitor mora da otkloni, pa to traje isto tako malo duže, a i vi ovde predviđate, ako se objekat koji nema upotrebnu dozvolu useli, onda je isto tako kazna zatvora predviđena. To je prosto neverovatno. Meni je žao što ste za ovaj zakon odredili pet minuta za raspravu, jer je vrlo važan, interesuje građane Srbije, a mi nismo u mogućnosti da im ovde kažemo šta ih čeka. Moram samo još 30 sekundi da produžim raspravu, vezano za rušenje objekta.Zamislite, dve trećine Zemuna nema regulacioni plan. Objekat je ruševan, sklon padu. Investitor bi želeo da ga obnovi, ili je našao investitora i hoće da ga obnovi - ne može, jer ne može da dobije građevinsku dozvolu, i još hoćete da ga izbacite, ili da mu propišete kaznu zatvora zbog toga što se nije iselio iz takvog objekta. To je neodrživo, to će naići na veliko negodovanje građana, pogotovu velikih urbanih sredina, ali vi razmišljajte o tome. Naše je da vas kritikujemo i da građanima kažemo šta ih čeka. Takođe bih želela da kažem da se u petak održava veliki patriotski miting u Beogradu, na Trgu Republike, u 18 časova i pozivamo građane da dođu i iskažu svoje nezadovoljstvo.
Minut i trideset sekundi kršenja Poslovnika o produžetku vremena, i u minut i trideset sekundi kršenja Poslovnika, izlaganje koje je nevezano za temu. Reč ima narodni poslanik Tomislav Panajotović.
Poštovana gospodo, poštovane kolege poslanici, svaka pojava kao što je divlja gradnja ima svoje uzroke i svoje posledice. Naravno, svaka vlast, bez obzira na svoju demokratičnost ili nedemokratičnost, nastoji da iz raznoraznih razloga položaj divlje gradnje reši na najbolji mogući način. U oktobru mesecu 1995. godine, usvojen je paket tzv. građevinskih zakona, u vreme kada je ministar za građevinu bio jedan od naših prijatelja, koji ovoga trenutka nije u sali. Prilikom rasprave na Zakonodavnom odboru konstatovano je da jedan broj odredaba ovog zakona nije u skladu sa Ustavom. Naravno, ministar toga trenutka nije bio prisutan na sednici. U zapisniku koji, nažalost, skupštinska služba nije mogla ovoga trenutka da obezbedi, a ovde imam (nažalost, nema ni njega, pouzdanog svedoka tadašnjeg predsednika Zakonodavnog odbora) konstatovano je u prisustvu gospođe Slavice Mirić da su odredbe predloženih zakona u suprotnosti sa Ustavom Srbije i Jugoslavije. Naravno, pitanje ustavnosti, na koje se ovom prilikom, i ranijih prilika, mnogi pozivaju ovde, vrlo je relativna stvar. Posle samo desetak dana, sednici Zakonodavnog odbora prisustvuje i gospodin koji sada nije ovde, onoga trenutka kad se pojavljuje, proglasio je da su svi ti zakoni, sve te odredbe u skladu sa Ustavom. Kada smo se mi pobunili, s obzirom da je u prethodnom zapisniku rečeno da Ministarstvo za građevinu treba da uskladi svoje odredbe sa Ustavom, onda je socijalistička većina izglasala da je sve u najbolje mogućem redu. Ovde takođe vidim još jednog mog prijatelja, koji je u to vreme imao značajno mesto u Ministarstvu građevina, koji je juče veoma analitički i korektno naveo razloge za divlju gradnju, i to apsolutno treba uvažiti. Poštovana koleginica koja je pre mene ovde govorila, pominjala je Koaliciju "Zajedno", a bilo je juče reči o tome, da su glavni krivci za divlju gradnju oni koji su se u to vreme nalazili u opštinskim vlastima. Zašto vlasti Koalicije "Zajedno" nisu uspevale da suzbiju divlju gradnju - iz najjednostavnijeg mogućeg razloga: inspektori konstatuju stanje, donesu odgovarajuća rešenja, donesu rešenja o rušenju objekta, zatraže tzv. asistenciju Ministarstva unutrašnjih poslova - te asistencije nema. Jednostavno, Ministarstvo unutrašnjih poslova ni na koji način, gospodine Veljkoviću, nije htelo da pomogne Koaliciji "Zajedno" za razrešenje bilo koga od problema koji se ovde postavlja. Na taj način je stvoren uslov za bujanje tzv. ne građevinske, nego urbanističke mafije, koja je na sve moguće načine koristila slabost postojećih zakonskih rešenja i blage kazne koje su bile predložene, da bi realizovali svoje ideje. Ovoga puta, DSS, Vlada Republike Srbije, preko Ministarstva za građevinu, donosi odluku koja će suzbiti još jednu štetnu pojavu, čiji će ceh platiti takođe građani, ali je to mali ceh u odnosu na ceh koji plaćaju za desetogodišnju ili dvanaestogodišnju vladavinu prethodnoga režima. I naravno, ovde se krije jedan veoma važan podatak, da ovaj zakon nema retroaktivno dejstvo. Oni koji su uradili ono što su uradili, oni će se snaći u skladu sa programima za legalizaciju objekata, koji su usvojeni u svim opštinama, a svi oni koji se ubuduće budu opredelili za divlju gradnju, moraće da vode računa o propisima koji jesu rigorozni, koji mogu da nanesu mnogo zla onima koji se opredele da krše zakon, ali koji su neophodni da bi se sprečila jedna tako štetna pojava, kao što je divlja gradnja. DOS ima sve razloge da glasa za predlog koji je ovde dat. Hvala lepo.
Reč ima narodni poslanik Milan Marković.
Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, napokon imamo i Vladu, i ministra, koji su spremni da se suoče sa problemom bespravne gradnje, koji tišti ovu državu već više decenija. Ovaj predlog zakona treba posmatrati kao deo sistemskog pristupa rešavanju problema bespravne gradnje. Ovaj zakon je praktično ono, što bi pravnici rekli, conditio sine ljua non za rešavanje ovog problema. Problem bespravne gradnje traje više decenija i dobro je što Vlada shvata svu širinu tog problema. Taj problem ima i svoju socijalnu i svoju ekonomsku komponentu, a što se, naravno, vidi iz uvodnog izlaganja gospodina ministra. I ono što je veoma važno, to je da se Vlada, vladajuća većina, DOS, ne opredeljuju za represivno rešavanje ovog problema, dakle ne opredeljuju se za mere koje su do sada bile aktuelne kod prethodnih vlasti, a to su razne kampanje, pre svega rušenja tih objekata. Za ovaj zakon svakako treba glasati i u domenu njegove primene imati u vidu i druge činjenice, kako bi posle višedecenijskog "guranja pod tepih" ovog problema, napokon se kao društvo sa ovim problemom i suočili. Prvo, sigurno da bi određena ustavna rešenja dobro došla, i tu nema nikakve dileme. Međutim, ne bi bilo korektno da se nova Vlada i novi ministar zaklanjaju iza toga što Ustav ne reguliše na najbolji način temu građevinskog zemljišta. Stoga je dobro da se, nezavisno od toga, u okviru postojećih ustavnih rešenja, pristupa rešavanju ovog problema. Drugo, bespravna gradnja je pre svega posledica lošeg funkcionisanja u poslednjih nekoliko decenija, a poslednjih 13 godina ne vredi ni govoriti. Sigurno je da ne mogu za ovo što sada imamo biti odgovorni građani, jer ne možemo poći od toga da građani sa namerom krše propise i sa namerom ulažu svoj mukom stečeni novac, da bi zidali sebi krov nad glavom i da bi neko došao sutra i to porušio. Dakle, odgovornost je vrlo jasna, odgovornost je na državi, odgovornost je na prethodnoj vlasti, na onima koji nisu bili sposobni da ovaj problem urede na način kako se to uređuje u civilizovanom svetu. Sadašnje stanje jednostavno nazivamo urbanističkim haosom. Posledice tog haosa su ogromne i odnose se na kvalitet života građana. Posledice su između ostalog i klizišta, čime je ugrožena bezbednostposledice su problemi saobraćaja, vodovoda, kanalizacije, odvodne, kišne itd. Posledica ima mnogo, zato ih treba rešavati. Toga svega ima, jer, jednostavno po logici stvari, divlju gradnju nisu pratile investicije u infrastrukturi, jer za građevinsku dozvolu treba platiti određenu naknadu za komunalno opremanje. Kada neko gradi bez građevinske dozvole, normalno nije platio ni naknadu za komunalno opremanje. Mislim da tu možemo naći rešenje za probleme koje sada imamo. Smatram da je potrebno uraditi sledeće - treba utvrditi gde je to dozvoljeno graditi i omogućiti potencijalim investitorima i građanima da do tog prostora dođu. Ne možemo kazniti nekoga zato što gradi tamo gde je nedozvoljeno, ako jasno ne pokažemo gde je dozvoljeno graditi. To je isto kao što nikoga ne možemo kazniti što prelazi ulicu van pešačkog prelaza, ako pešačkog prelaza nema ni levo ni desno 100 metara. Drugo, postupak dobijanja građevinske dozvole moramo učiniti efikasnim, a možemo čak reći i stvarnim. Dozvola spada u tzv. složene upravne akte, i na žalost, na nju se u Beogradu čeka po godinu i više dana. Akcija koju ste pokrenuli zajedno sa gradom Novim Sadom je odlična i to treba pod hitno primeniti i u Beogradu. Znači, dakle, mora se omogućiti građanima da dođu do načina jednostavnog i brzog, za dobijanje građevinske dozvole. Treće, potrebno je izvaditi nova planska dokumenta, ali uz uvažavanje potreba građana i onoga što imamo na terenu. Pravnici kažu, život je neintimnost zakonodavca, a kod nas su se izgleda u ovom segmentu život i naš zakonodavac razišli, i to dobro, pre još 20 godina. Zatim treba izvršiti legalizaciju. Tu legalizaciju treba izvršiti po najširem mogućem kriterijumu. To je i humano i racionalno. Legalizacija podrazumeva naplatu komunalnih taksi, odnosno taksi za komunalno opremanje. U Beogradu imamo više desetina miliona nelegalnih poslovno-stambenih kvadrata. Sada to pomnožite sa nekom prosečnom naknadom i videćete do čega ćemo doći. Tako ćemo prvo učiniti izvesnom sudbinu tih objekata koje su građani gradili nekim svojim novcem. Treba osigurati pravni promet i uvesti red u ovu oblast. Drugo, omogućiti građanima životne uslove dostojne vremena u kome živimo iprostora gde se nalazimo. Ne možemo na četiri kilometra od Beograda imati površinsku kanalizaciju i time ugroziti zdravlje građana. Naravno, ove mere, a to je suština zbog čega treba glasati za ovaj predlog, nijedna od ovih mera, ovakve ili slične, ne mogu se primeniti dokle god imamo divlju gradnju. Mora se reći stop divljoj gradnji. Znači, prvi korak je zaustaviti i to stavljanjem u izgled onima koji bespravno grade ozbiljnih kaznenih odredbi, koje će ih sprečiti da se upuste u jednu takvu avanturu. Zbog toga ovaj zakon je preko potreban. Moram da se osvrnem samo i na par primedaba, jer ovaj zakon sadrži, istina, i neke krivične odredbe. Te primedbe se odnose na to da bi one trebalo da budu u Krivičnom zakonu. Pre svega mislim da te primedbe ne stoje, zato što mi krivične odredbe imamo u više zakona. Imamo u Zakonu o javnom redu i miru, čl. 23. i 24,u Zakonu o oružju i municiji, član 33, u Zakonu o bezbednosti saobraćaja i u mnogim drugim zakonima koji sadrže krivične odredbe. Sigurno da bismo svi voleli, i sasvim je normalno da jedna normalna i uređena država ima zakone, ali u Srbiji toga nema. Da bi se izvršila kodifikacija, potrebno je da se uspostavi jedan uređeni i stabilan sistem, a svi ćemo se složiti da u poslednjih 10... (Predsedavajuća: 5 minuta i 30 sekundi.) ...Evo gotovo, u poslednjih 10, 12 godina toga nije bilo. Nadam se da ćemo zajedničkim radom u nekom narednom periodu sanirati posledice koje su nastale u poslednjoj deceniji prošlog veka i da ćemo doći u priliku da, kao ovaj parlament ili neki novi, napokon usvojimo i zakonik, ali sada nije u redu i nije korektno imputirati to ovoj vladi i ovoj parlamentarnoj većini. Hvala na pažnji.
Reč ima narodni poslanik Stanko Kovačević, a posle njega narodni poslanik Rajić Golub.
Poštovana predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani, oprostite mi što ću danas prvi put u 12 godina moje političke aktivnosti da vam se obratim, zbog značaja teme i kontinuiteta misli, u pisanoj formi, koju sam ranije pripremio. Danas ću se takođe, po prvi put sa ove govornice, kao poslanik DOS-a iz Pokreta za demokratsku Srbiju izraziti protiv zakonskog predloga Vlade Srbije, a preporučiću i ostalim poslanicima iz DOS-a, iz PDS-a da to isto učine. Ne zbog toga što se mi ne osećamo članovima DOS-a ili što ne podržavamo demokratsku vlast Srbije, jer, na kraju krajeva, u Vladi sedi naš predsednik, gospodin Perišić, nego zbog toga što želimo i DOS i demokratsku vladu da zaštitimo od ogromne političke štete koju bi nam donelo usvajanje ovog zakona. Kao poslanik iz Pokreta za demokratsku Srbiju, imao sam zadatak da primarni akcenat u svojoj poslaničkoj aktivnosti u ovoj skupštini stavim na Zakon o ekstra profitu i Zakon o privatizaciji, pa na ovaj zakonski predlog nisam obratio posebnu pažnju, smatrajući da bi to trebalo da bude rutinska izmena i dopuna postojećeg zakona. Kada sam ga pažljivije pročitao i o njemu ozbiljnije razmislio, shvatio sam kakve političke štete bi ovaj zakon mogao izazvati. Kao da je ovaj predlog zakona pisao najljući protivnik DOS-a, jer pitanje odgovornosti postavlja odozdo na gore, umesto obrnuto, i time demokratsku vlast predstavlja kao represivnu, umesto preventivnu. Ne treba građanima pretiti zatvorom zbog dosadašnjeg stanja bespravne gradnje, nego u zatvore stavljati dosadašnje državne službenike koji građanima nisu omogućili uslove za legalnu gradnju, zbog toga što nisu vršili zakonom naloženu kontrolu i nadzor, zbog toga što su stvorili zakonske uslove za procvat mita, korupcije i zloupotrebe službenog položaja u domenu individualne stambene gradnje i izgradnje malih privrednih objekata. Javna je tajna da se u Beogradu u prošlom periodu za građevinsku dozvolu moralo platiti 10 do 15 hiljada maraka, a za građevinsko zemljište i građevinsku dozvolu za izgradnju benzinske stanice od 50 do 150 hiljada maraka. Umesto da se predlogom ovog zakona stvore uslovi za bržu i jeftiniju stambenu izgradnju, da se pojednostavi i pojeftini papirologija, da se građanima i investitorima privrednih objekata obezbedi plaćanje gradskog građevinskog zemljišta i komunalija na rate, predlagač zakona im obećava zatvor zbog divlje gradnje, a da im država nije obezbedila uslove za legalnu gradnju. Uostalom, građani su se ugledali na Dedinje, jer su bespravne vile počele da niču kao pečurke posle kiše, ugledali su se na državu koja se bavila organizovanim švercom akciznih proizvoda i organizovanom pljačkom građana. Nemojmo da zbog dedinjskih vila, zbog zgrade TV Pink-a ili Fabrike vode u Valjevu, stradaju građani. Sva besmislenost akcije neselektivnog rušenja bespravnih objekata ogleda se i u zahtevu za iseljenje i rušenje poslovnog objekta TV Pink, vrednog oko 20 miliona maraka. Bez obzira što je njegov vlasnik bivši JUL-ovac, treba odatipriznanje i investitoru, a naročito mladom arhitekti koji je osmislio velelepni objekat svetske arhitektonske vrednosti. Za taj objekat treba postaviti oštre uslove legalizacije, uz istovremenu odgovornost nadležnih inspekcijskih službi opštine, grada i Srbije, zbog propusta namernih ili nenamernih, sa ili bez mita i zloupotrebe službenog položaja. Poštovani poslanici, molim vas, nemojte da shvatite da se ja ili PDS zalažemo za nezakonitost u izgradnji, za javašluk, za neodgovornost. Ne, upravo obrnuto, zalažemo se za rad, red, zakonitost i napredak, ali odgovornost prvo države i državnih organa, pa onda građana. Ovaj predlog zakona takođe mi liči, kao da nam ga je poturio jedan poslanik koji je sa ove govornice u vreme kada smo raspravljali o Zakonu o ekstra profitu predložio otprilike ovo - nemojte vi, gospodo iz DOS-a, da ovim zakonom oporezujete velike profitere, nego ovim zakonom obuhvatite sivu ekonomiju i jurite stotine hiljada građana koji su se zbog politike tadašnje vlasti morali, radi sopstvene i egzistencije svoje porodice, početi baviti sitnom trgovinom i švercom. Te da ne bi DOS i demokratska vlast Srbije upali u zamku sukoba sa građanima, predlažem vam, gospodine ministre, da ovaj predlog zakona privremeno povučete iz procedure, da ga doradite u smislu stvaranja uslova za legalizaciju do sada izgrađenih objekata i to oročeno, u smislu stvaranja uslova za bržu, efikasniju i jeftiniju stambenu izgradnju i izgradnju privrednih objekata, uključujući i odredbe kaznene koje su predviđene ovim predlogom. One moraju da se odnose i na neizvršavanje, i neblagovremeno, obaveza stručnih službi, opština, gradova... (Predsedavajuća: 5 minuta i 30 sekundi.) ...Hvala, završavam, pa onda na građane i investitore koji se, i pored stvorenih uslova za legalnu gradnju, drznu da krenu putem bespravne gradnje. Mnogo strožije kazne za one iz lokalne i državne uprave, koji se drznu da građane ucenjuju traženjem mita ili na drugi način zloupotrebljavaju službeni položaj. Nemojte, gospodine ministre, da vi i Vlada Srbije ostanete upamćeni da ste građanima zapretili zatvorom od tri godine... (Predsedavajuća: 6 minuta.) ...hvala, za bespravno podignut krov nad glavom, a da je bivši šef državne bezbednosti Srbije, za svoju odgovornost dobio godinu dana. Bilo bi to porazno za DOS i demokratsku vlast Srbije. Hvala.
Ima reč narodni poslanik Golub Rajić, nakon njega narodni poslanik Ilić Miomir.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, na dnevnom redu Narodne skupštine je Predlog zakona, ali samo o izmenama i dopunama Zakona o izgradnji objekata, koji je prethodna vlast donela 1995.godine, a već 1996. i 1997.godine je on pretrpeo određene izmene i dopune. Ja sam od ove Vlade eksperata očekivao jedan sažet, novi zakon koji bi bio "transparentan" i nudio neka nova, bolja rešenja u ovoj oblasti. Pogotovu, u cilju suzbijanja i sprečavanja bespravne gradnje koja je uzela maha u čitavoj Srbiji. Međutim, ovaj put se Vlada opredelila samo na izmene i dopune i to kazneih odredbi koje se usklađuju u pogledu iznosa i raspona sa Zaknom o prekršajima i Zakona o privrednim prestupima. Mogu da prihvatim da bi se nešto sprovodilo i poštovalo da moraju da postoje i kazne i sankcije.Ali, do tada treba stvoriti sve potrebne uslove. Treba koristiti i druge metode da bi to bio zadnji čin. Međutim, ove zakonske kazne,pa i novčane, su stvarno preterane. Zatvorske kazne od 1-3 godine, a novčane od 100 dinara do 450.000 dinara, u zavisnosti od prekršaja, ili da li se radi o fizičkom ili pravnom licu. Što znači da ova vlada postaje strahovlada prema građanima, predzetnicima i pravnim licima. A, sama vlada uredbama, ne poštujući zakone i Ustav. Ovo je danas vrlo opasno kada se propisi i zakoni selektivno primenjuju i kada sudstvo nije nezavisno. Vlada nije prihvatila amandmane narodnih poslanika, a mislim da su oni imali za cilj da ove rigorozne kazne izmene. A, isto tako, da se postojeće stanje što bezbolnije reši. Slažem se da se bespravna gradnja mora sankcionisati i sprečiti, ali ne možemo pobeći od sadašnje situacije koja je alarmantna i kada u Srbiji postoji ko zna koliko bespravno podignutih objekata. Da li sve to treba rušiti ili pokušati legalizaciju onoga što je moguće, uz stimulativnu naplatu dažbina od onih koji su objekte radili. A,od sada pa nadalje to treba seći u korenu. Znači, u temelju. To treba da odrade građevinske inspekcije i tu se nešto mora menjati. Jer,oni prilikom izlaska sačinjavaju zapisnik po propisima, daju 30 dana da se potrebna dokumentacija pribavi. A,za nekoliko dana objekat je gotov.To znači završen. Ja ću da podsetim da su lokalne samopurave imale obavezu da snime na svojoj teritoriji bespravno podignute objekte i da sačine programe legalizacije. To, verovatno, nigde do kraja nije dovedeno. Ali, lokalne administracije će morati da budu mnogo efikasnije kada je u pitanju dobijanje dozvola i drugihdokumenata potrebnih za izgradnju objekata. Pored efikasnosti administracije, svakako treba imati u vidu i iznose koje stranke plaćaju prilikom dostavljanja zahteva. Posebno je značajno da to sve mogu uraditi u opštini i na jednom mestu,a ne da lutaju i da zbog toga odustaju i opredeljuju se za bespravnu gradnju. Postojeći zakon o izgradnji objekata obuhvata sve oblasti ili radnje koje se odnose na izgradnju objekata,a to je skup radnji koje sadrže: prethodne radnje i kontrolu tehničke dokumentacije, stručni nadzor,pripremne radove i građenje objekta. U izradi projekta pristupa se pribavljanju građevinske dozvole, uz zahtev investitora za potrebnom dokumentacijom. A, po dobijanju dozvole se pristupa izgradnji. Kasnije, po završetku izgradnje, vršio bi se tehnički pregled objekta i izdala bi se upotrebna dozvola, ponovo uz zahtev i potrebnu saglasnost. Ovo je sve veoma komplikovano i nije uređeno na najbolji način. Mislim da je to jedan od uzorka za cvetanje divlje gradnje. A, isto tako, bez obzira na ekonomske prilike zadnjih godina, dosta se gradilo i u individualnoj i u organizovanoj stambenoj izgradnji, za razliku od danas, kada sve stoji i kada toga nema. Veliki broj građana , a pogotovu, izbeglice, pribegavao je da što brže i što jevtinije dođe do krova nad glavom. Zato treba imatii razumevanja i takvima treba omogućiti legalizovanje objekata. Isto tako da kažem da država ili opštine nisu unapred obezbedile sve potrebne uslove , sa potrebnim programima i sa potrebnim infrastrukturama, da građani mogu legalno da pristupe izgradnji. Tu treba imati u vidu da je krov nad glavnom svima potreban. A,nemaju svi iste finansijske mogućnosti i ne mogu da ispoštuju ono čime su, vrlo često, uslovljeni. U Predlogu ovog zakona,u članu 43, po meni bi bilo nesporno da se objekti koji se grade bez dozvole ne mogu priključiti na elektro-energetsku, telekomunikacionu mrežu, vodovod i kanalizaciju. Međutim, predlog je i za objekte čije je građenje završeno. Da li je to ispravno? U članu 52a i 52b mislim da su velike kazne i da je to podvedeno pod krivično delo od1-3 godine zatvora, aisto tako i novčani iznosi su enormni. Pa, ovo je još jedna represivna izmena i dopuna zakona DOS-ovske vlasti. Hvala.
Ima reč narodni poslanik Miomir Ilić, nakon njega Živko Selaković.
Poštovani narodni poslanici, gospodine ministre Šumarac, Predlogom zakona o izmenama i dopunama postojećeg Zakona o izgradnji objekata razumljivo je da predlagač, znači Vlada Republike Srbije, pokušava da ispravi određene nepravilnosti koje su postojale u praksi, a to je da se spreči divlja gradnja, što je nesporno i što mi kao opozicija prihvatamo. Ali, odredbe Predloga zakona koje su ovde date smatram da ne daju dobro obrazloženje da ovaj predlog zakona uđe u proceduru i pridružujem se poslanicima iz opozicije i pozicije koji su ovde rekli da ovaj predlog zakona Vlada treba da povuče, iz razloga koje ću pokušati da objasnim. Postojećim zakonskim rešenjima, znači zakonom koji je donet 1995.godine, jasno su definisani načini i uslovi dobijanja građevinske dozvole za izgradnju i rekonstrukciju objekata, kako poslovnih, stambenih , tako i ostalih vrsta objekata. Takođe, tim zakonom su regulisani i ostali elementi koji govore kako to treba urediti. Ali, ovaj zakon može biti u primeni tek onda kada su data i određena zakonska rešenja koja ovu materiju prate. A, to su pre svega, Zakon o eksproprijaciji, Zakon za uređenje građevinskog zemljišta, zatim, usaglašavanje katastra sa zemljišnom knjigom. Mi smo proteklih godina pokušali da usaglasimo neusaglašeno stanje katastarskog operata i zemljišno - knjižne uknjižbe, koji je osnov za podnošenje zahteva za dobijanje građevinske dozvole. Jedan od takvih zahteva je nabrojan u članu 27. stav 1. tačka 2, gde stoji, u postojećem zakonu, da je predviđeno da uz zahtev za izdavanje građevinske dozvole investitor treba da podnese: dokaz o pravu svojine, odnosno o pravu korišćenja građevinskog zemljišta, radi izgradnje, odnosno, dokaz o pravu svojine, odnosno dokaz o pravu korišćenja objekata, radi rekonstrukcije objekata. To stoji u odredbama postojećeg zakona koji se ovim predlogom ne menja. Takođe, u članu 27. stav 5. stoji obaveza organa koji izdaje dozvolu da organ koji izdaje građevinsku dozvolu treba da je izda u roku od 15 dana od dana podnošenja zahteva sa dokumentacijom iz stava 1. ovog člana. Tu nastaje problem. Jer, kada bi svi sve to poštovali, onda bi svi koji grade mogli da ispošutuju ova zakonska rešenja. Ali, prethodna procedura sa ovim složenim elementima u našoj pravnoj problematici, a pre svega imovinsko-pravnih odnosa, uslovljavaju da sve ovo što je u ovom zakonu zapisano teško će moći da se ispoštuje. Mi smo za to da oni koji divlje grade budu kažnjeni. Međutim, moram da vam kažem da ovo što ste vi sada predložili zaustavlja totalno gradnju objekata koji su u gradnji, i to od javnog interesa. Napomenuću infrastrukturne objekte koji su bitni za ovu zemlju, za koje nema građevinske dozvole ili je u postupku izdavanje građevinske dozvole odnosno, nemogućnost dobijanja građevinske dozvole iz navedenih razloga. Hidroenergetski sistem Đerdap, za kvotu 6950, na ušću Nere u Dunav, a zna se da hidroenergetski sistem radi na većoj kvoti, nema građevinsku dozvolu iz razloga koje sam već naveo: nerešenih imovinsko-pravnih odnosa. Mnogi objekti iz sistema elektroprivrede površinski kopovi, termoelektrane, javna dobra kao što su putevi i železnice, nisu dobili građevinsku dozvolu. To sve sada može da se tretira ovim članom 1. Predloga zakona - da je u postupku. Kako ćemo mi sada sprovesti da se ti investitori koji to javno dobro koriste za izgradnju objekata, a objekti nisu završeni, nalaze pod tim kaznenim odredbama koje su strašne? One nisu novčane, nego kazne zatvorom, kako za investitora, tako i za izvođača. Pokušano je da se izvrši legalizacija divlje izgrađenih objekata, stambenih objekata u prethodnom periodu. Nije izvedena iz određenih razloga. Treba sprovesti postupak da se to realizuje. Šta bi onda radili sa naseljem Kaluđerica koja ima preko 7.000 individualnih stambenih objekata, gde nema građevinske dozvole? Znači, sve te ljude treba potrpati u zatvor. Nemamo mi toliko zatvora u Srbiji da bismo mogli sve tamo da ih stavimo. Mislim da je bolje prethodno uraditi sledeće - povući ovaj predlog zakona, dati Ministarstvu za građevine da to lepo obradi, uz određena ministarstva koja prate pre svega usaglašavanje i ažurnost oko izdavanja dokumenata za dobijanje građevinske dozvole. Ne može građevinska dozvola da se izda u roku od 15 dana, ukoliko nisu rešeni imovinsko-pravni odnosi, ukoliko ne postoji mogućnost da se dobiju određene saglasnosti PTT-a, Elektroprivrede itd. Kažem vam da će biti zaustavljena gradnja infrastrukturnih objekata iz komunalnog doprinosa, samodoprinosa, gde su te investicije iz okvira javnog interesa. (Predsedavajuća: 5,30 minuta.) U mnogim našim naseljima, pogotovo u seoskim, nije uređeno građevinsko zemljište. Po tom osnovu ne može da se izradi regulacioni plan, detaljni urbanistički plan, kako se to do sada zvalo. Kako onda može da se dobije građevinska dozvola? Kako može da se jedna njiva, koja je uređena da bi mogle da se urade individualne porodične zgrade sa infrastrukturom, kako može da se za nju izda građevinska dozvola ukoliko nije rešeno imovinsko-pravno pitanje? (Predsedavajuća: 6 minuta.) Gospodine ministre, iz tog razloga smatram da vi treba ovaj predlog zakona da povučete i da prethodno usaglasimo sve ovo, da ažuriramo prateću dokumentaciju i da se sve službe koje rade, a i građani i investitori, nađu pred jednom realnošću, a realnost je da se ovaj predlog zakona povuče. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Živko Selaković, a posle njega narodni poslanik Nebojša Jović.
Gospođo predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, ovaj dokument je veoma važan i mislim da je ključni dokument kada su u pitanju građani. Stanovi su danas broj jedan kada je u pitanju opstanak i egzistencija svakog građanina. Mislim da je pet minuta veoma malo, malo je i pet sati, ako bih samo naveo neke činjenice na opštini Čukarica - šta je gospodin Čović uradio za vreme svoje vladavine, kao gradonačelnik, kada je imao sve funkcije po svim opštinama. Smatramo, govorim u ime poslaničke grupe SSJ-a, da samo na jedan način treba da se amnestiraju oni ljudi koji su to već ranije učinili, doveli do urbanističkog haosa, a sada su ponovo na rukovodećim mestima i na jedan način, ponavljam, žele da amnestiraju sami sebe. Dobro je što je došao ovaj zakon na red. Mi ga pozdravljamo. Sam gospodin ministar je rekao koliki su gubici, jer je tu plaćanje komunalija i drugih obaveza kroz divlju gradnju. Moram da podvučem da će ovaj zakon ipak pogoditi običnog čoveka, radnika sa malim primanjima, a da će se amnestirati i provući glavni začetnici gradnje, i to na mestu gde je predviđena porodična stambena izgradnja P+1, gradi se P+8. To su isključivo stanovi za tržište, jer sirotinja dograđuje samo sobu, kupatilo itd, a ovo su nicali giganti. Da napomenem samo naselje Rupčine i još mnogi objekti izgrađeni u Žarkovu, a to je slučaj i sa svim drugim gradskim i prigradskim opštinama. Samo bih nešto dodao u prilog tome. Smatramo da bi ovaj zakon trebalo doraditi, vratiti na doradu, izvršiti konsultacije sa stručnim licima, recimo sa Udruženjem stambenih zadruga na teritoriji Srbije, koji isto pozdravljaju donošenje ovog zakona, čak i ove kazne zatvorom, ali da to budu primerene kazne za sve. Smatramo da će se oni pravi počinioci i krivci izvući, a da će se sve slomiti na teret radnika. Samo nešto da napomenem, recimo da je predviđena kazna zatvora do tri godine za individualno lice, pravno ili fizičko, koje bespravno gradi, što ima osnova i tim merama da se spreči divlja gradnja.Ali, ne možemo da shvatimo, a ja posebno, da se odgovorno lice u organu uprave kazni od 100 do 10.000 dinara. To je 320 maraka. Ono izda dokument po kome će taj čovek da dobije legalizaciju. Predložio bih svakom tom referentu, da imam malo više vremena i po imenu bih prozvao, da zamenimo naše uloge, da on bude poslanik za ovu platu, a ja da budem referent tamo i da izdam samo tri takve nepropisne građevinske dozvole. To mi je dosta da ne rade ni moja deca. Želim da kažem da kroz tu legalizaciju i po 50.000 maraka je cena ovih zgrada o kojima sam govorio - P+8, da se ne ruše, jer ako se one poruše, onda on gubi nekoliko miliona maraka. To se desilo na opštini Čukarica - srušena je kuća, odnosno srušena su dva sprata, za koju je postojala dozvola, ali zbog odstupanja od projekta. Slažem se da je to trebalo, ali samo da su svi ti drugi organi pogledali, 20, 50 metara, trebalo je porušiti mnogo zgrada do temelja jer nemaju nikakvu dozvolu. Poslanička grupa SSJ-a ne može podržati ovaj zakon, ne što ne želi. Mi želimo da sprečimo urbanistički haos, ali ovde je nešto nedorečeno. Po meni, opet su zaštićeni ti ljudi koji treba i te kako da odgovaraju, jer su oni začetnici toga. Znate, kad to uhvati stihija, to ide dalje. (Predsedavajuća: 5,30 minuta.) Zašto ne bi moglo, kao što je i onaj Zakon o ekstra dobiti, što smo usvojili sada, da on važi negde od 1989. godine, retroaktivno da stupa na snagu, jer u tom periodu se ovo dešavalo. A, mi ćemo sada to amnestirati da važi tek od usvajanja zakona. Šta smo onda uradili? Opet će da dođu na udar oni ljudi koji dograde jedno kupatilo ili jednu sobu. (Predsedavajuća: 6 minuta.) Upozoravao sam određene organe, predsednika izvršnog odbora na Čukarici, a ona je na žalost iz stranke Demokratske alternative, da poruši sve započete objekte kada smo mi u zasedanju bili, kada se znalo da će ova tačka na dnevnom redu biti,žurili su da to završe jer su znali da će ovaj zakon da kači samo ljude od njegovog usvajanja. Kada sam zatržaio prijem sa grupom građana, ona me je izbacila iz kancelarije. Šteta što je skinut Predlog zakona o dobrom ponašanju. Znači, ovakav zakon, bez dorade, poslanička grupa SSJ neće podržati,ali jesmo za to da se napravi jedan dobar, valjan zakon, kako bi se ovome stalo na put.
Molim narodne poslanike da, ako smo na demokratski način, glasanjem, doneli odluku da vreme diskusije traje pet minuta, a tako da bude i demokratsko sprovođenje odluke koju smo doneli. Reč ima narodni poslanik Nebojša Jović, a nakon njega Dragan Čolić.
Poštovani narodni poslanici, danas je na dnevnom redu Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o izgradnji objekata. Kao razlog za donošenje ovog zakona u obrazloženju se navodi da se kaznene odredbe nisu menjale, pa pokazalo se kao neophodno da se izvrše odgovarajuće izmene i dopune u pogledu raspona kazni, a sve u skladu sa odredbama Zakona o prekršajima i privrednim prestupima. Mislim da ni dosadašnje novčane kazne nisu bile male da bi to bio osnov za nepoštovanje zakona. Razlog leži u nečem drugom, a to je u radu nadležnih organa koji su bili ovlašćeni da donose dozvole i rešenja u Zakonu o izgradnji objekata. U pitanju je dakle administracija po opštinama, koja nije bila efikasna u svom radu, a nije to administracija samo u opštinama gde su socijalisti bili na vlasti, kada se zna da su od 1996. godine u najvećim opštinama, gde je najviše bespravne gradnje, na vlasti opozicione stranke, tako da postoji opšte nepoštovanje radne obaveze ljudi koji su bili zaduženi za donošenje dozvola, za rešenje odluka u smislu Zakona o izgradnji objekta. Kod građevinskih objekata u zakonu se kaže da se podrazumeva izvođenje građevinskih radova, kao i građevinsko - zanatskih radova, postavljanje opreme i rekonstrukcija objekata. Kada bi se započela izgradnja objekata, treba pristupiti pribavljanju građevinske dozvole koju izdaje opština, odnosno grad, a za objekte od opšteg interesa, nadležno Ministarstvo građevina Republike Srbije. Građevinska dozvola se izdaje za ceo objekat ili deo objekta ako taj objekat predstavlja tehničko-funkcionalnu celinu. Ovo sada pričam iz razloga koje ću navesti kasnije, da ne bude posle da se odvajam od teme. Zahtev za izdavanje građevinske dozvole podnosi se u smislu člana 24. stav 2. Zakona, a nadležni organ je dužan da u roku od 30 dana, ako postoji potpuna i uredna dokumentacija, da dozvolu, ako ne da obavesti podnosioce zahteva šta nedostaje. Zna se da se u zahtevu podnosi glavni projekat, dokaz o pravu svojine, dokaz o uređenju međusobnih odnosa sa organizacijama koje uređuju građevinska zemljišta u pogledu plaćanja obaveza, i četvrto, saglasnost i mišljenje, kao i drugi dokazi koji su utvrđeni posebnim propisom. Šta ako referent koji je dužan u opštinama da izda građevinsku dozvolu, u roku koji je predviđen u zakonu, nije preduzeo nikakve radnje. Mislim da je u tom smislu odgovornost na tom referentu, a ne na čoveku ili firmi koja je tražila dozvolu, odnosno podnela zahtev za građevinsku dozvolu, a u tom perioduje nije dobila bi da ona snosila sankcije. O uslovima u roku donošenja građevinske dozvole govorim zbog člana 43a, koji govori o tome da objekat koji se gradi, odnosno čija gradnja je završena bez građevinske dozvole, ne može biti priključen na elektroenergetsku ili telekomunikacionu mrežu, vodovod i kanalizaciju. Šta će biti, upravo sam malopre rekao, ako je neko podneo zahtev za građevinsku dozvolu, a nije dobio dozvolu do donošenja ovog zakona iz razloga birokratskog ponašanja nekoga u opštini, sem naravno dozvola koje se odnose za objekte koji su započeti neposredno pred nastupanje i za vreme elementarnih nepogoda. Prema Zakonu o izgradnji objekata, izvođenje radova može da vrši preduzeće, odnosno radnja koja je upisana u odgovarajući registar o izvođenju tih radova, ako ima najmanje jedno lice zaposleno sa visokom stručnom spremom, odgovarajuće struke i ovlašćenja za rukovođenje gradnjom. Ako takvo preduzeće koje ispunjava uslove za izvođenje radova, izvođač ili odgovorno lice u pravnom smislu, proizvodi radove na objektima koji se grade bez građevinske dozvole, to je član 24. i kazniće se zakrivičo delo zatvorom od godinu dana. Mislim da je kazna neprimerena u uslovima u kojima živimo i radimo, mislim da to nije demokratski, za demokratiju za koju se vi zalažete. Jesam za kaznene odredbe, ali to smatrati krivičnim delom i predvideti zatvor do godinu dana, zaista je represivno. Još je rigoroznije da fizičko lice koje je investitor ili odgovorno lice u pravnom licu koje je investitor objekta koji se gradi bez građevinske dozvole,član 24,kazniće se za krivično delo zatvora do tri godine. Kazna je neprimerena. Smatram da ovo ne treba da bude krivično delo, treba vratiti na novčanu kaznu, ako se već zna da investitorkoji finansira izvođenje radova na objektu bez građevinske dozvole, za sav utrošeni građevinski materijal takođe je obavezan i da plaćaporez na promet po Zakonu o porezu na promet, a u vezi sa Zakonom o izgradnji objekata. Dakle, tu postoji utaja poreza i predviđen je Krivični zakon i za tu utaju poreza može biti podneta krivična prijava. Treba uvesti red u izgradnju objekata i sa tim se slažem. Uvođenje reda preko zatvorskih ćelija, mislim da nije rešenje. Rešenje je poštovanje svih rokova u delu traženja i podela građevinskih dozvola, a u slučaju da ne postoji interesovanje za traženje građevinskih dozvola, a objekat se gradi, građevinska inspekcija trebalo bi da preduzme sve zakonske mere,pre svega u delu zabrane izvođenja radova i donošenja rešenja da se objekat sruši. Znači, osnov rešavanja bespravne gradnje jeste zakon i rad svih nadležnih organa.
Narodni poslanik Dragoljub Stamenković, kršenje Poslovnika.
Reklamiram povredu člana 93. Poslovnika. Radi se o ozbiljnom zakonu. Za nepoštovanje ovog zakona predviđene su kazne zatvorom i do tri godine. Trenutno ima, koliko sam prebrojao, 68 poslanika DOS-a. Ozbiljan je zakon. Neka dođu da ozbiljno radimo, a sada molim da se utvrdi kvorum.
Narodni poslanik, po Poslovniku, ispostavlja predlog za utvrđivanje kvoruma. Molim narodne poslanike da utvrdimo kvorum. Uz konstataciju da u trećem, četvrtom i petom redu sa desne strane, sedmom, osmom i devetom sa moje leve strane sede osobe za koje pretpostavljam da su narodni poslanici, a koji krše članove 113. i 114. Poslovnika i uz konstataciju da su tu drugi narodni poslanici koji su poštovali Poslovnik po članovima 113. i 114.i ubacili svoje kartice, nema dovoljno narodnih poslanika da se nastavi rad Skupštine i određujem pauzu od 20 minuta. Znači nastavljamo u 12 sati i 30 minuta. [[Posle pauze.]] Dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad sednice Narodne skupštine nakon pauze. Molim vas da za omogućavanje rada Narodne skupštine utvrdimo kvorum. Izvolite. Elektronskim sistemom utvrđeno je 120, a prebrojavanjem 129. Poslanik koji sedi u trećem redu je 119, poslanik pored njega 120, poslanik pored njega 121, poslanik iza u četvrtom redu je 122, 123, 124, 125, 126, 127, 128 izlazi iz sale. Možemo da nastavimo rad ako prihvatite da je predsedavajući izbrojao prisutne narodne poslanike u Skupštini Srbije, pošto je uočio nesaglasnost između elektronskog rezultata i prisutnih u sali. Narodni poslanik Gordana Pop-Lazić traži reč po Poslovniku. Mogu da vam je dam samo ako utvdimo da imamo kvorum na sednici Narodne skupštine. Imamo kvorum. Izvolite.
Gospođo predsedavajuća, jedan od neidentifikovanih objekata vam je izašao za govornicu. Reklamiram povredu Poslovnika, član 80. stav 4. i član 93. Član 93. odnosi se isključivo na vas, kao predsedavajućeg, koji vređate narodne poslanike. Naše je pravo da se identifikujemo kada uđemo u salu, ali to ne znači da moramo da vam dajemo kvorum, a na početku sednice imali smo predlog jednog poslanika DOS-a da se današnja sednica produži sve dok se ne iscrpi u potpunosti ova tačka dnevnog reda. A evo, svedoci smo da ne možete da skupite ni 100 poslanika da biste radili u podnevnim časovima. Kako bi to izgledalo večeras, to bismo tek videli, naravno. Znači, nije problem poslanička grupa SRS, koja je ovde na broju, ali neće da da kvorum DOS-ovskoj većini, koja je u obavezi, logično je da ona obezbedi kvorum za rad Skupštine, s obzirom na broj poslanika koje ima. A što se tiče povrede Poslovnika, član 80. stav 4, moram da vam ukažem na činjenicu da je sistem za elektronsko glasanje apsolutno u funkciji i da, dok je on u funkciji, ne možete da pređete na prebrojavanje narodnih poslanika.
Predsedavajući je obavezan da da objašnjenje - dakle, što se kvoruma tiče, da kvorum za rad ne postoji, narodni poslanik Gordana Pop-Lazić ne bi mogla da dobije reč, da se obrati Narodnoj skupštini. O tome šta je logično u strategiji, ili nije logično, o tome, naravno, svi imamo svoje stavove. Za mene je logično da primenjujem Poslovnik o radu Narodne skupštine i da, u slučaju da uočim netačnost u slici elektronskog sistema glasanja, sa prisutnim poslanicima u sali pristupim dodatnoj proveri. Što se tiče primedbe da se elektronskom sistemu mora verovati, bio je dovoljan broj narodnih poslanika koji su izražavali sumnju u to i postupali smo po izraženoj sumnji. Mogu da stavim kršenje Poslovnika na glasanje, ako želite (glasovi iz sale - ne). Ima reč narodni poslanik Dejan Mihajlov.
Poštovana predsedavajuća, dame i gospodo poslanici, od 45 poslanika DSS, poslaničkog kluba DSS, prisutno je 40 poslanika u sali u ovom trenutku, ostali su opravdano odsutni. Apelovao bih na sve, a najviše na poslanike DOS-a, da se malo koncentrišu na rad u ovoj skupštini, bez obzira što svi imamo obaveze, da malo ozbiljnije pokušamo i mi da radimo, i to je primedba koju mogu da uputim ponekad i mojim poslanicima, jer smatram da odgovornost koju mi nosimo ovde treba da bude pokazana i u ovom parlamentu, da donesemo ovaj zakon i da posle toga, ako treba, odemo na zasluženu pauzu. A poslanicima opozicije da, bez obzira na to što su oni opozicija i što pokušavaju na svaki način da onemoguće rad ove skupštine, i sve ostalo, da budu konstruktivna opozicija i u svojim diskusijama, svojim primedbama, svojim amandmanima, jednostavno ne vrše opstrukciju rada Skupštine na ovaj način, jer to nikome dobro ne čini. Apelovao bih na sve poslanike ovde da završimo ovo zasedanje, da ne gubimo vreme, jer smo mi, kad bi sabrali, dane i dane izgubili tako što smo imali igru sa kvorumom - izađemo napolje, vratimo se u salu. Da li je to dobro ili nije, građani najbolje znaju i oni najbolje vide, i nažalost, oni najviše ispaštaju. I zato, dajte da privedemo ovu sednicu kraju. Apelujem na one na koje možemo da imamo uticaja,to su poslanici DOS-a, a poslanici opozicionih stranaka treba da budu korektni prema onima koji su ih birali, a to su građani Srbije, i da u njihovom interesu rade, a ne u usko stranačkim interesima [[aplauz]]
Pretpostavljam da se poslanička primedba odnosila na poštovanje odredbe Poslovnika koja obavezuje sve narodne poslanike da se registruju pri ulasku, i, jedino ako narodni poslanik Dejan Mihajlov hoće da se glasa o tome? Ali, to je konstatovano. Suština primedbe o prisustvu na sednici Narodne skupštine je u tome da svi moramo jednako poštovati Poslovnik i sa tim ne mogu da se složim, više nego što se slažem. Ima reč narodni poslanik Tomislav Nikolić.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo predsedavajuća, vi pokušavate da arogancijom povredite Poslovnik, član 80. stav 4, koji govori o tome da, ukoliko sistem za elektronsko glasanje nije u funkciji, a to je jedini osnov za prebrojavanje narodnih poslanika, o čemu predsednik Narodne skupštine obaveštava narodne poslanike, kvorum se utvrđuje prebrojavanjem narodnih poslanika. Vi ste uključili elektronski sistem za glasanje i tražili da identifikacijom poslanika utvrdimo kvorum, i pošto se to oteglo unedogled, jer nema dovoljno poslanika u sali, onih koji su se identifikovali, naravno,onda prelazite na prebrojavanje poslanika samoinicijativno, i to vi lično činite. To su već presedani koji predstavljaju potpunu uzurpaciju vlasti. O čemu se ovde radi, kako dolazi do ovih naših sporova - za Vladu Republike Srbije, kada je birana, glasalo je oko 170 poslanika, znači 126 i više. Ta vlada mora ovde svakoga časa da ima takvu podršku. Mi smo protiv ove vlade, mi smo protiv ovog predloga zakona, pa što bismo mi obezbeđivali kvorum, da Vlada ovde u Skupštini predstavlja... pa pročitajte.
Molim narodne poslanike da ne dobacuju iz poslaničkih klupa i da se saslušamo.
Imam nekoliko knjiga, pa ću vam dati po neku da pročitate, da pročitate kako čovek treba da se bavi politikom. Vi ovde niste došli ni da grakćete, ni da hapsite, ni da osuđujete, došli ste da radite jedan težak i odgovoran posao, posao narodnog poslanika. Da biste radili taj posao, morate ponešto i da pročitate. A da bi uopšte došli u situaciju da to radite, mora da vas bude u sali 126. Nema tu nikakvih primedbi na poslanike opozicije, nego isključivo na vas, a vi svoje sukobe rešavajte na neki drugi način. Najbolje u Narodnoj skupštini i najbolje izborima. Mi nećemo da budemo taoci sukoba u DOS-u. Mi želimo da vi raščistite svoja pitanja, da krene Skupština normalno da radi, i mi ćemo to odmah po zakonima da radimo. Imamo mnogo toga da kažemo o ovom predlogu zakona, ali ne očekujte nikada da vam pravimo kvorum. Očekujte, kad god utvrdimo da ste u restoranu, da ste na nekom drugom mestu, da zatražimo da se utvrdi kvorum.Ako treba, izlazićemo iz sale, da bi bilo prebrojavanja, ali to zaista nema potrebe i nema smisla. Za vas, kad god se utvrđuje kvorum, poslanici SRS ovde neće biti, jer bi to predstavljalo znak da vam dajemo podršku, a mi nećemo ovoj vladi da dajemo podršku, mi tražimo negativne posledice ovog predloga zakona,šta će to biti kroz nekoliko meseci ili nekoliko godina, da na to ukažemo i da ostane zabeleženo. Dakle, nemojte više, gospođo Čomić, da u toku utvrđivanja kvoruma elektronskim sistemom vi pređete na utvrđivanje brojanjem, brojanjem samo onih narodnih poslanika koji se nisu identifikovali. Onda utvrdite i gde sija uključena lampica, a nema narodnog poslanika, zato što ima i takvih. (Aman ženska glavo, šta se dereš, šta ti je, poludela dabogda - obraća se poslaniku u sali.)
Molim narodnog poslanika da se sa govornice ne obraća narodnim poslanicima i oni da se ne obraćaju njemu. To je pravilo Poslovnika Narodne skupštine. Po Poslovniku se javio gospodin Pal Šandor, pa gospodin narodni poslanik Slobodan Janjić. Molim vas da sačekate, dužna sam po Poslovniku da dam objašnjenje na intervenciju narodnog poslanika Tomislava Nikolića. Dakle, šta je logično i ko je kome potreban da obezbedi kvorum, to je politička strategija. Ja o političkoj strategiji sa ovog mesta i u radu sednice Narodne skupštine ne govorim. Kvorum se ne obezbeđuje ni Vladi, kojoj niste dali podršku, ni vladajućoj većini. Kvorum je poslanik obavezan da čini Narodnoj skupštini Republike Srbije, ni manje, ni više od toga. Što se tiče vašeg teksta obrazloženja o kršenju Poslovnika, osim što je bio još jedan primer kršenja Poslovnika, u izjavi oko čega ste sve protiv, potrebno je da poštujete Narodnu skupštinu i budete kvorum, da bi imali gde da kažete da ste protiv, ni manje, ni više od toga. Zamerke za to što sam uradila prebrojavanjem narodnih poslanika, objasnila sam i ne vidim potrebu da to radim još jednom, da ne bih zamarala Narodnu skupštinu, osim ako nećete da se glasa o kršenju člana 80. Da li želite da se glasa da se Narodna skupština izjasni glasanjem? Možete da mi kažete sa - da, ili sa - ne. Tako se tumači Poslovnik. Presedavajući Narodne skupštine tumači Poslovnik, uz pomoć narodnih poslanika, svih 250, koji pomažu predsedavajućem da ga protumači potpuno pravilno. Dakle,tumačim, da mi sa mesta kažete da li ste zadovoljni ili niste? Konstatujem da nemate stav i zadovoljstvo odgovora. Narodni poslanik Pal Šandor, po Poslovniku. Izvolite.
Poštovana potpredsednice, mislim da je Poslovnik vrlo jasan, da član 80. stav 2. kaže sledeće: kvorum za rad Narodne skupštine postoji ako je na sednici Narodne skupštine prisutno više od polovine ukupnog broja narodnih poslanika. Poslovnik ne kaže da poslanici moraju da sede u klupama, mogu da stoje, ako su unutar ovih vrata koje čine skupštinsku sednicu, oni ulaze u kvorum. Sledeći član kaže da je poslanik dužan da se registruje putem elektronskog sistema. Ako se ne registruje, onda je povredio Poslovnik. Svi koji su u sali, bez obzira da li su se registrovali ili ne, ulaze u onaj kvorum koji ste prebrojali. Prema tome, nemojte oko toga da raspravljamo. Kolege iz opozicije, ukoliko žele da opstruiraju na ovaj način da ne ubacuju kartice, moraju da izađu iza vrata, a ne da sa stražnjih vrata posmatraju šta se događa. Ne može da bude i jedno i drugo ili su unutra ili su izvan. Ako su unutar sale, sede ovde, sede iza kamera, sede ne znam gde, oni su u sali i čine kvorum i učestvuju u radu. Eventualno može gospođa potpredsednica da ih opomene da se nekulturno ponašaju i da im ne dozvoli, recimo, da sede na ovoj bini ovde, ali to je drugo pitanje.
Mogu da sede na bini, što se mene tiče.
I što se tiče mene. Sa druge strane, ako je to toliko prepreka, ovi sledeći stavovi istog člana samo razrađuju ovu generalnu odredbu ko ulazi u kvorum. Vi lepo isključite elektronski sistem, obavestite kolege da ovo ne funkcioniše i izbrojite peške koliko poslanika ima i da idemo dalje. Nemojte satima da čekamo da li su oni tu. Pritisnite dugme, kažite da sistem ne funkcioniše, prebrojte nas, toliko ima, pa idemo dalje, a da dane ne gubimo ovde. Hvala. [[Aplauz.]]
Objašnjenje koje bi mogla da dam gospodinu Pal Šandoru [[žagor]] , molim narodne poslanike da se odluče, da li hoće Narodna skupština da se Poslovnik poštuje ili ne. Da li hoćete da poštujem odredbe Poslovnika ili ne? Ako nećete da ih poštujem, nije problem. Onda ćemo svi biti u opštem neredu. Ako hoćete da poštujemo odredbe Poslovnika Narodne skupštine, onda sam u obavezi nakon prijave kršenja Poslovnika da dam objašenjenje o reklamaciji na Poslovnik, koju je dao pojedini narodni poslanik. (Poslanik Pal Šandor sa mesta: član 80. stav 2.) Narodni poslanik Pal Šandor je praktično obrazložio i nije upozorio na kršenje Poslovnika, nego je pojasnio kako on tumači odredbe Poslovnika. Da li želite da se glasa o tome, da je taj član prekršen? (Da.) Narodni poslanik Pal Šandor zahteva glasanje o kršenju člana 80. stav 2, koji kaže da kvorum za rad Narodne skupštine postoji ako je na sednici Narodne skupštine prisutno više od polovine ukupnog broja narodnih poslanika, kao i treći stav člana 80. Molim Narodnu skupštinu da se izjasni da li su drugi i treći stav člana 80. prekršeni. Za 118, a ja ću moliti elektronsku službu da da izveštaj, pošto je bio jedan pritisak na automatiku viška od jednog, a u svakom slučaju sa većinom glasova je Narodna skupština zaključila da je prekršen član 80. Poslovnik, kojim se tretiraju obaveze narodnih poslanika i na sednici Narodne skupštine. Narodni poslanik Slobodan Janjić, kršenje Poslovnika.
Gospođo predsedavajuća, ukoliko se svi mi zalažemo za efikasan rad ove skupštine, predlažem da skupštinski restoran zatvorite u vreme zasedanja Skupštine od 10,00 do 14,00 časova i od 15,30 do 19,30 časova, kao i da zabranite točenje alkohola, gde se vaši poslanici...
Da li bi narodni poslanik rekao koji član Poslovnika je prekršen i kakva je veza između restorana, alkohola i satnice...
Gospođo predsedavajuća, da ja vama nešto kažem. Vi izazivate opšti strah građana Srbije. [[Smeh.]] Ne samo svojom pojavom, nego i ponašanjem. U slučaju da se gospodinu Milutinoviću nešto desi, vi ste predsednik Srbije. Šta Srbiju čeka sa takvim predsednikom? Sramota.
Nadam se da će gospodin Milan Milutinović biti dobrog zdravlja, ali ideja nije loša. Mogu samo da konstatujem da narodni poslanik Slobodan Janjić nije izneo kršenje Poslovnika ni po jednom članu, izneo je svoje stavove o predsedavajućem. Molim ga da svoja lična osećanja, kada mene vidi, ne prenosi na druge građane Srbije, a ja ću gledati da razbijem osećanje straha koje se u njemu javilo. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Vučić, kršenje Poslovnika.
Dame i gospodo narodni poslanici, želeo bih da vam ukažem na nekoliko vrlo ozbiljnih stvari. Naime, svojevremeno sam ( galama u sali)... ne budite nervozni, pomenuću nekoliko članova. Dakle, svojevremeno sam, govoreći o radu gospođe Čomić rekao da je sigurno bolja od Nataše Mićić i od Dragana Maršićanina. Plašim se samo da me ne razuveri. Ali, podsetio bih vas na član 99. stav 2, na to da ne možete za narodne poslanike, zato što u određenom trenutku neće da vam prave kvorum - a trebalo bi DSS -ovska i DOS-ovska većina u Narodnoj skupštini (galama u sali)... objasniću vam i pročitaću vam sve gde piše, pošto vi to ne volite da čitateono što volite da čitate su novine,a ne knjige - dakle, da govorite da su neidentifikovani objekti(obraća se predsedavajućoj), jer, u svakom slučaju, nismo objekti . Možda smo subjekti, znate. A, takvo ponašanje ne samo što ne ide u prilog radu Narodne skupštine, već je suprotno i Poslovniku o radu. Ne možemo mi, da li hoćemo ili nećemo da se pridržavamo prava, već moramo da se pridržavamo. To je unutrašnji, podzakonski pravni akt, kojeg moramo da seveoma precizno pridržavamo. Ne zavisi od vaše arbitrarne volje, od vaših diskrecionih ovlašćenja ili od bilo kakvih prava i ovlašćenja nekoga od narodnih poslanika. Voleo bih nešto da razjasnim gospodinu Pal Šandoru, koji to takođe zna dobro, ali ne znam zašto o tome nije želeo do kraja, precizno da govori. Naime, on je tačno rekao šta piše u stavu 2. člana 80 alinije želeo da vam pročita šta piše u stavu 3. i stavu 4. člana 80. Jer, ovde se govori o tome kako se utvrđuje kvorum. Dakle, postupak i procedura. Ono što jeste suština demokratije, kako se utvrđuje taj kvorum, a to i ne liči na ono kako ste ga vi utvrđivali. Kada to pročitate, biće vam potpuno jasno da to nema veze sa onim što se malo pre desilo. Naime,tu piše da se kvorum utvrđuje primenom elektronskog sistema za glasanje, na taj način što je svaki poslanik dužan da se identifikuje pri ulasku u salu. Ali, pri ulasku u salu, a ne stotinu puta u toku same sednice, ubacivanjem identifikacione kartice. Ono što je najvažnije, ukoliko sistem za elektronsko glasanje nije u funkciji, o čemu predsednik Narodne skupštine obaveštava narodne poslanike,kvorum se utvrđuje prebrojavanjem narodnih poslanika. Ali, ne tako što ćete vi, sa mesta, konstatovati da tu ima 7,8 ili 9 neidentifikovanih objekata, tako što će, psujući sve, poslanicima opozicije to dobacivati sekretar Narodne skupštine Republike Srbije, koji ne ume ni najmanje civilizovano da se ponaša .
Tri minuta i 20 sekundi i molim vas da ne iznosite tvrdnje koje se odnose na osobine i privatan život drugih lica.
Kakav privatni život drugih lica? O kakvom privatnom životu drugih lica vi govorite? O kakvom privatnom životu privatnih lica vi govorite? O čemu vi govorite? (Predsedavajuća: Tri minuta i 40 sekundi.) To je jedino što znate da govorite. I, samo što se ove opstrukcije tiče... dakle,to je moj apel vama, bez potrebe da se izjašnjavate, jer znam kako će se izjasniti DSS-ovska i DOS-ovska većina... već nešto oko ove opstrukcije o kojoj je predstavnik DSS-a ovde govorio. (Predsedavajuća: Četiri minuta.) Nemojte to da govorite. A, nije još bilo četiri minuta,nego ste uranili. Dakle,da vam kažem,što se te opstrukcije tiče, otkazali ste, odnosno prolongirali ste sednicu za 7 dana. Čitavu sedmicu ste odložili zato što ste se uplašili. Uplašili ste svojih političkih odluka. (Predsedavajuća: Četiri minuta.) I vi ćete da govorite nekome o opstrukciji.
Četiri minuta i 20 sekundi, upozoravam vas da ne iznosite stavove o tome šta drugi poslanici misle ili osećaju. To je privatan život. Četiri minuta i 33 sekunde.
Samo se nadam da ćete sa ovakvom vrstom opstrukcije, sa ovakvom vrstom neefikasnog rada prestati i da ćete konačno prestati da kupujete tolike džipove, o kojima već toliko pričate i dobacujete. Jer, u svetu više neće biti fabrike koja će moći da proizvede tolike džipove.Hvala vam.
[[Pal Šandor pored govornica traži repliku]] Ne može... računaću da je vaš prilaz govornici bio zato što se nismo čuli. Narodni poslanik Aleksandar Vučić je ukazao na kršenje člana 99. stav 2. koji glasi: "Narodni poslanici su dužni da se jedni drugima obraćaju sa uvažavanjem". Mogu da zahtevam odSlužbe narodne skupštine stenogram, svaki put kada sam se obratila bilo kom narodnom poslaniku iliNarodnoj skupštini i da, gledajući stenogram, vidimo gde je to bilo bez uvažavanja. U slučaju brojanja, nisam rekla "neidentifikovani objekat", rekla sam "narodni poslanik u trećem redu, narodni poslanik pored njega", i broj koji je pridružen tome što sam govorila. Dakle,izuzetno i iskreno poštujem sve ljude u ovoj skupštini. Ono što pokušavam da razdvojim je da svi imamo svoje političke strategije, da svi imamosvoje političke ciljeve i da samerimo svoje političke ciljeve i svoje političke strategije u okvir poštovanja zajedničkog rada u Narodnoj skupštini. Ništa više, ništa manje. Narodni poslanik Pal Šandor traži repliku. Osnov za repliku je?... Pogrešno tumačenje, poimenično spominjanje.
Gospodin Vučić me je poimenično spomenuo. Izvinjavam se gospođo potpredsednice (galama u sali).
Molim narodne poslanike da se saslušamo.
Nisam vas malo pre čuo zato što kolege iz opozicije, s desne strane, malo bučnije razgovaraju, pa ne čujem. Da dovršim ovo što je rekao kolega Vučić čl. 80, u stavu 3. piše: "Kvorum se utvrđuje primenom elektronskog sistema za glasanje na taj način što je svaki poslanik dužan da se identifikuje pri ulasku u salu, ubacivanjem identifikacione kartice u poslaničku jedinicu". To znači svaki put kada kroči u salu da ubaci identifikacionu karticu u poslaničku jedinicu. A, svi oni , gospodine Vučiću, koji su bili u vratima, 10 sm u sali, dužni su da se identifikuju u najbližoj poslaničkoj jedinici. Prema tome, nema spora među nama. Jedino, ne može da se bude i unutra i spolja, i prisutan i odsutan. Nego, kada uđete u salu, onda ćete da ubacite, dužni ste po Poslovniku, u bilo koju jedinicu. One su tako i pravljene, da ne biste morali da pravite veliki fizički napor, pa da dođete čakdo svog mesta, nego u svaku jedinicu možete da ubacite karticu i prijavite se u najbližoj. Prema tome, vi uđete na vrata, odmah s desna, pa se prijavite, to vam je po Poslovniku. Ne morate da idete tamo gore, u ćošak. Toliko je sistem dobro instaliran, da na svim mestima, na svim jedinicama prima prijavljivanje svih poslanika. Inače, sistem bi mogao i da funkcioniše tako, to znaju i naše kolege, da prima identifikaciju jedne kartice, samo na određenom mestu. Ali, ovo je usavršeniji sistem. Zbog toga što smo mi znali kakvu opoziciju imamo. Da vam pružimo priliku da se ponašate u skladu sa Poslovnikom i da se uvek i svugde možete prijaviti. Da ne bi bilo da vam uskraćujemo vaše pravo. Hvala vam.
Po Poslovniku, reč ima narodni poslanik Nataša Jovanović.
Gospođo predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, povređen je član 1. Poslovnika i član 104. Član 1. Poslovnika, koji ste vi svojom skupštinskom većinom u modifikovanom izdanju, sa restriktivnim merama za poslanike opozicionih političkih stranaka usvojili, pre nepuna dva meseca, kaže: "Ovim poslovnikom uređuje se organizacija i rad Narodne skupštine Republike Srbije i način ostvarivanja prava i dužnosti narodnih poslanika". Gospođa predsedavajuća je govorila o tome šta su prava,dužnosti i obaveze narodnih poslanika. To podučavanje traje od kadaje ona na mestu predsedavajućeg, sticajem okolnosti, u proteklih nekoliko dana. To je zaista jedan veliki vid licemerja, sve ono što govori gospođa Čomić, kada nam drži takva predavanja, kada nas upućuje na "uljudnost", kako ona voli da kaže, na lepo ponašanje,na obraćanje s poštovanjem, kada prenebregava činjenicu da se najdisciplinovanije ponašaju poslanici opozicionih političkih stranaka. Pre svega mislim na poslanike SRS koji marljivo, vredno rade na zakonskim projektima, na amandmanima, na svemu onome o čemu vi nemate pojma. Jer, niti čitate zakone, niti se trudite da razumete šta je na dnevnom redu. Predstavnici političkih partija koje čine većinu u ovoj skupštini, iz tzv. DOS-a, krše član 1. Poslovnika zbog toga što ne ostvaruju dužnosti narodnih poslanika, a to je da omoguće da ova skupština normalno radi. Član 104. je prekršen zbog toga što od početka nastavka sednice ne postoje uslovi za nesmetano i normalno funkcionisanje i za nesmetani rad u nastavku rasprave o zakonskom projektu u načelu. Zbog toga predlažem da predsedavajući,gospođa Čomić, pošto očigledno da redovnim merama ne može da uspostavi red među poslanicima DOS-a u skupštinskoj sali, napravi pauzu, dok svojim autoritetom ili eventualno nečijim autoritetom, ako ga neko ima nad poslanicima tzv. DOS-a, ne obezbedi nesmetane uslove za rad. U celokupnom zasedanju poslanici DOS-a i DSS-a, izdvojenog poslaničkog kluba, i predstavnici opozicije, nisu mogli u normalnoj atmosferi da iznose svoje stavove o ovom zakonskom projektu, jer su se neartikulisani zvuci čuli sa svih strana, nenormlana galama, nenormalni uslovi. Ono o čemu je malo pre bilo reči je takođe dokaz vašeg licemerja, zbog toga što gospodinu Tomislavu Nikoliću niste dali da vam objasni u čemu se sastojalo njegovo reklamiranje povrede Poslovnika, a onda kada je gospodin Pal Šandor i bio u pravu kada je rekao da kršite Poslovnik, izdejstvovao skupštinsku većinu u prilog takve svoje tvrdnje, vi ste njemu dali mogućnost da nam dodatno pojasni kako je Poslovnik prekršen. (Glas iz sale: Dosta, ženo.)
Molim narodne poslanike da ne dobacuju govorniku sa skupštinske govornice i da to više ne ponavljamo kao zahtev, jer smo na to svi obavezni. Što se tiče člana 1. i člana 104.primenjujemčlan 1. Ne vidim razloga da primenim član 104. o nemogućnosti uspostavljanja reda, pošto svi prisutni poslanici u sali pristojno sede u svojim poslaničkim klupama. To što pričaju među sobom pokazuje da ih ne zanima rasprava sa govornice. Oni su obavezni da slušaju svakog govornika, ali i svaki govornik je u obavezi da vodi računa o sadržaju svog izlaganja. Ne vidim nikakvog razloga da se pravi pauza zbog nemogućnosti uspostavljanja reda, osim ako Narodna skupština odluči, ilikao i narodni poslanik Nataša Jovanović neće o tome da glasa, da se sada napravi pauza zbog nemogućnosti uspostavljanja reda na sednici Narodne skupštine. Da li želite da se Skupština o tome izjasni? (Nataša Jovanović, sa mesta: Pošto vi to ne vidite kao predsedavajući, nema potrebe.) Konstatujem da narodni poslanik Nataša Jovanović kaže da nema potrebe. Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić, kršenje Poslovnika.
Gospođo predsedavajuća, vi kao potpredsednik Narodne skupštine, a sada na funkciji predsednika Narodne skupštine, umesto da se starate o Poslovniku, najviše ga kršite. Prijavljujem kršenje Poslovnika u članu 80. i u članu 113. jer, koliko sam video, vi izuzetno dobro vidite kada su u pitanju poslanici SRS-a, pa čak i u trećem, četvrtom i petom redu ih prebrojavate, a recimo, na identifikaciji u drugom redu sa moje desne strane sedi 8 poslanika DOS-a, a 7 je na svojim mestima. U redu iza Čedomira Jovanovića sedi četiri poslanika, a po identifikaciji sede dvojica, jer Srđa Popović nije na svom mestu. On je u petom redu. Da ne nabrajam dalje.
Pretpostavljam da se intervencija narodnog poslanika Veroljuba Arsića odnosila na zahtev za računarski izvod iz elektronske evidencije, mada to nije jasno rečeno. Da li narodni poslanik želi računarski izvod? (Da.) Molim službu da narodnom poslaniku dostavi elektronski izvod. (Veroljub Arsić sa mesta: I da se pokupe sve kartice.) Imali ste priliku za govornicom da zahtevate od predsedavajućeg da zahteva od Službe Narodne skupštine da pokupikartice. Reč ima narodni poslanik Slobodan Janjić, kršenje Poslovnika.
Tražim od predsedavajućeg da pozove službu i da pokupi kartice od svih posalnika koji su zaboravili kartice u poslaničkim jedinicama, da stvarno znamo koliko je poslanika u sali.
Koji je član Poslovnika po kojem to tražite?
Mislim da ste pročitali Poslovnik. Ako ne znate Poslovnik, ne treba ni da predsedavate.
Ako hoćete da dosledno primenjujemo Poslovnik, onda je vaša obaveza da citirate član Poslovnika ili odredbu.
Po članu 1.
Reč ima narodni poslanik Milorad Mirčić, po Poslovniku.
Na osnovu člana 80. stav 6. zahtevam da se kvorum utvrdi na način kako je predviđeno ovim članom. Pri tome, podsećam da nema rasprave prilikom predloga poslanika da se kvorum utvrdi prozivanjem, nego se Skupština izjašnjava. Ovo govorim ne zbog vas, kolege poslanici, nego zbog predsedavajućeg. Molio bih vas da imate uvek u vidu da atmosfera u Skupštini ne zavisi samo od poslanika u klupi, nego prvenstveno zavisi od komentara onoga ko predsedava. Vi bi mogli da date svoj doprinos za neku mirniju atmosferu, kada bi što manje opservacija na različite teme iznosili. Bolje bi bilo da komentarišete Poslovnik, onako kako i nalaže ovaj poslovnik da radi predsedavajući, a opservacije na životne i druge teme ostavite za neku drugu priliku. Ponovo vas podsećam da na osnovu člana 80. stav 6. postupite.
Član 80. stav 6. - "Ako narodni poslanik izrazi sumnju u postojanju kvoruma utvrđenog prebrojavanjem narodnih poslanika, može da zatraži da se kvorum utvrdi prozivanjem narodnih poslanika, o čemu Narodna skupština odlučuje bez pretresa". Molim Narodnu skupštinu da se izjasni da li hoće da se utvrđivanje kvoruma izvrši prozivkom. Za 26, protiv 111, uzdržanih nije bilo, nije glasalo 20, od ukupno 157 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila predlog da se kvorum utvrdi prozivkom narodnih poslanika. Reč ima narodni poslanik Dragan Čolić, a posle njega narodni poslanik Srđan Mijajlović.
Dame i gospodo narodni poslanici, neozbiljno je od Vlade Republike Srbije i od ministra Šumarca da izađe pred Narodnu skupštinu, pred poslanike Narodne skupštine sa ovako lošim obrazloženjem zakona o izgradnji objekata. Vlada Republike Srbije kao da se trudi da izazove bes građana Srbije koji se još nisu oporavili od paketa poreskih zakona, raznih astronomskih poskupljenja, a već ih stižu posledice novog lošeg Predloga zakona o izgradnji objekata. Nije sporno da je neophodno suzbijanje i sprečavanje bespravne gradnje i izvođenja radova bez građevinske dozvole. Frapantan je podatak da trenutno u Srbiji ima 700.000 do 1.000.000 bespravno izgrađenih građevinskih objekata. Ministar Šumarac u svom izlaganju, kojim nije mogao ni u šta da nas uveri i ubedi, predlaže rešavanje problema krivičnim kaznama.Čudi me da predlaže da se krene od Batajnice, a zašto ne od Novih Banovaca, od staklenog dvorca Zorana Đinđića. Da li on ima sve potrebne dozvole za gradnju? Žalosno je i to da će usvajanjem ovog zakona mnogo građana biti kažnjeno, a u većini slučajeva nisu jedini krivci za eventualno izgrađene objekte bez dozvole. Država nije mnogo učinila za svoje građane, a mogla je. Bila je dužna da omogući legalnu gradnju, da je pospešuje svojim racionalnim potezima. Briljantan primer rešavanja ovog problema je lokalna samouprava u Zemunu, gde je 6.000 placeva dodeljeno građanima pod izuzetno povoljnim uslovima i gde su oni koji su bili stambeno i socijalno najugroženiji, izbeglice i druga lica, uspešno rešili ovaj akutan životni problem. Veoma loše po građane Srbije je i pojava raznih...
Molim narodne poslanike da ne dobacuju i molim vas da se saslušamo.
... zloupotreba prilikom izdavanja dozvola - urbanističkih, građevinskih itd. od lokalnih moćnika koji su gotovo uvek sirotinji otežavali i ovako nezavidan položaj. Bilo je mnogo pojava podmićivanja opštinskih funkcionera zloupotreba položaja, ljudi beskućnici mahom su se snalazili kako su znali i umeli. Nekima je izgrada kuće bila imperativ, jednostavno, drugog rešenja nije bilo. Smatram da je interes države da motiviše građane i da ih podstiče na stambenu izgradnju, a ne da to sprečava ili sankcioniše lošim zakonima koji, osim sankcija koje očekuju veliki broj građana, ništa u sebi ne sadrže. Uzrok problema u ovoj sferi leži i u lošim, zastarelim urbanističkim planovima koji odgovaraju svim drugim stanjima, osim stvarnom stanju na terenu. Ono što je gotovo sigurno pogrešno u pristupu predlagača je rigorozna kazna od tri godine zatvora za bespravno izgrađen objekat. Nameće se pitanje šta je sa onima koji su započeli gradnju pre donošenja zakona o izgradnji objekata. Kako će reagovati 900.000 građana Srbije i da li svi oni snose krivicu i da li svi oni treba da budu kažnjeni. Mi srpski radikali svojim argumentovanim diskusijama i kvalitetnim amandmanima želimo da ova skupština izglasa zakone koji će biti oličenje pravde i pravičnosti i koji će biti na dobrobit naroda i države. Ovaj zakon u sebi ne sadrži ni jedno ni drugo, nema gotovo nikakvu koncepciju i sigurno će izazvati bes i ogorčenje građana Srbije pa stoga kao poslanik SRS neću glasati za njegovo usvajanje. I na kraju, sa velikim zadovoljstvom bih želeo da pozovem građane Srbije na veliki patriotski miting na Trgu... (Predsedavajuća Gordana Čomić je isključila mikrofon narodnom poslaniku Draganu Čoliću koji je za govornicom.)... Republike, u petak u 18,00 časova.
Reč ima narodni poslanik Slađan Mijajlović, a nakon njega narodni poslanik dr Pal Šandor.
Dame i gospodo narodni poslanici, predloženim izmenama i dopunama Zakona samo ćemo poboljšati jedan ionako dobar zakon, po mom mišljenju. Problem je u tome što se ovaj zakon ne primenjuje u domenu u kome reguliše izgradnju sa ili bez građevinske dozvole. U članu 51. Zakon predviđa da je građevinski inspektor ovlašćen da donese rešenje kojim se ruši objekat, ukoliko se gradi bez građevinske dozvole. Član 34. građenje bez dozvola sankcioniše kao privredni prestup i predviđa novčanu kaznu od 10 do 100.000 dinara. Objekat se ni samo jednim delom ne sme graditi na javnoj površini i u tom slučaju sledi rušenje. Za fizičko lice koje gradi bez dozvole, predviđena je prekršajna kazna zatvora do 30 dana. Da su se ovi članovi zakona primenjivali, kao recimo Zakon o porezu na imovinu, bespravna gradnja sigurno ne bi uzela toliko maha. Nekažnjavanje nelegalne gradnje je podignuto na stepen vrline, kao jedan moralan čin, i možda jedan čovek gradi, a inspektor hoće da on ruši. Drugi problem jeste što država na jednoj strani, barem formalno, zabranjuje bespravnu gradnju, a legalna gradnja gotovoda nije dozvoljena, jer ne postoje generalni i detaljni urbanistički planovi, zemljište nije privedeno nameni, ne postoje regulacioni planovi, plan parcelizacije, itd. Za njihovo donošenje biće potrebno nekoliko godina i puno novca. Ove izmene i dopune nisu preuzete samo iz evropskih zakona, nekada je u našem gradu postojalo krivično delo bespravnog zauzeća građevinskog zemljišta u društvenoj svojini. Kasnije su elementi tog dela promenjeni, pa je bilo krivično delo samo bespravno zauzeće zemljišta, ako ono služi posebnim namenama. Zakon nije odredio koje su to posebne namene, a u sudskoj praksi zemljište je imalo posebnu namenu ako služi potrebama vojske, ako je u okviru nacionalnog parka. Dakle, ovim izmenama i dopunama mi se, na neki način vraćamo starim rešenjima koja su imala određene rezultate. Ima i nekih objektivnih okolnosti koje su doprinele tome da se ne ruše objekti koji se grade bez dozvole, jer rušenje objekta mnogo košta, obavlja se o trošku države, odnosno opštine ili grada,što zavisi od toga ko vrši nadzor nad gradnjom objekta, a to opet zavisi od vrste objekta koji se gradi. Najveći problem jeste što je ovo prihvaćeno mišljenje, konsenzus vlasti i građana da ovoj meri ne treba pribegavati jer je dubokonepravedna. Ovakvo mišljenje se formira zbog dugogodišnje prakse da je građenje bezdozvole suprotno zakonu, ali ipak moguće. Loše funkcionisanje državne uprave takođe dovodi i pospešuje bespravnu gradnju. Zakon predviđa da nadzor nad gradnjom objekta od značaja za Republiku vrši Ministarstvo. Nadzor nad gradnjom poslovnih objekata i stambenih objekata poveren je opštinama, odnosno gradovima. Koristeći ovu mogućnost, grad Beograd je za svoje inspektore zadržao nadzor nad poslovnom i stambenom gradnjom, a individualna stambena gradnja je u nadležnosti opština. Kada opštinski inspektor vrši nadzor i preti rušenjem objekta, dobija odgovor od budućeg vlasnika da je u pitanju poslovna gradnja i da on nije nadležan, već gradska uprava. Kada gradski inspektor vrši kontrolu, budući vlasnik odgovara da je u pitanju gradnja porodične kuće i da on nije nadležan. Na ovaj način se prolongira primena zakona ukoliko objekat ne bude sagrađen. Dakle, u ovoj oblasti najveći problemi jesu u neprimenjivanju zakona, u raširenoj pojavi korupcije i u lošem funkcionisanju državne uprave. Hvala.
Narodni poslanik dr Pal Šandor, a nakon njega Ljubomir Kragović.
Poštovane kolege, ono što bih mogao da kažem o ovom zakonu jeste - konačno, a to je da se konačno primenjuju prave sankcije, mere kažnjavanja primerene za ono što se u oblasti urbanizma radi po celoj Srbiji, a i iz svoje sredine i sam znam ponešto, kako to nije dozvoljeno. Ono što sam imao prilike da vidim u poslednjih mesec dana, uverava me da u ovoj oblasti vlada visok stepen haosa, koji su manje-više tolerisale sve dosadašnje vlasti, visok stepen haosa sa visokim stepenom podmićivanja i raznih vrsta zloupotreba. Šta da vam kažem kada se, recimo, izda građevinska dozvola suprotna urbanističkom planu, a za to niko ne odgovara. Ono što je sada u članu 57. i što je moguća kazna od 100 do 1.000 novih dinara, to je 30 i nešto maraka,da će se kazniti neko ako overi tehničku dokumentaciju koja je suprotna urbanističkoj dozvoli,ako izda dozvolu protiv propisa ili izda upotrebu dozvole protiv propisa. Međutim, ima tu još jedan stepen koji je, usuđujem se reći, najkorumptniji, a koji niko ne kažnjava. To su one osobe koje izdaju tzv. urbanističko-tehničke uslove, a na osnovu urbanističko-tehničkih uslova se izdaje građevinska dozvola. Onaj ko izdaje građevinsku dozvolu u principu ne kontroliše urbanističko-tehničke uslove, jer misli ako je to napisano da je korektno, ako postoji taj predlog, da je to u redu. Sam sam bio u situaciji pre mesec dana da na jednom takvom urbanističko-tehničkom uslovu kaže da je u skladu sa sprovođenjem odluke urbanističkog plana tu i tu, kaže se sa kojim članovima, i kada sam uzeo da proverim te članove - piše sve potpuno suprotno. Prema tome, ne samo da bi trebalo predložiti kazne za one koji u krajnjoj instanci dozvoljavaju i izdaju te dozvole, nego i za one koji učestvuju u procesu priprema odluka koje su nekorektne. Tu je, u stvari, mahinacija. Kažete da svi čekaju nekoliko nedelja. Šta se događa, recimo, kada čovek za dva sata dobije urbanističko-tehničke uslove? Zasigurno svi mislite da tu nešto nije u redu. Može možda za nedelju dana, za tri dana, za ne znam koliko, ali za dva sata dobiti urbanističko-tehničke uslove ili za tri dana od momenta kada mu je građevinska inspekcija bila tamo i zabranila dalju izgradnju, a on nasuprot tome nastavio da radi, onda očigledno mislimo i znamo, manje - više svi, da tu neki odnosi nisu u redu. Prema tome, ja jesam naravno da se sruši sve što je izgrađeno bespravno. Ne verujem da se bilo koji jednostavni građanin bez velike podrške i moćnih uticaja usuđivao da gradi objekte koji nemaju dozvolu. To su, rekao bih manje - više silnici, moćnici i dobro situirani koji mogu, misle oni, za sitne novce da potkupe, plate, isplate i da se onda smeškaju, jer će to ionako biti kako su oni smislili. Prema tome, bio bih za to da se i retroaktivno primenjuje ovaj zakon ili bismo u nekoj drugoj prilici, kada dolazi do njegovih izmena, morali o tome da povedemo računa. Ako ministar bude propisivao neke uredbe o sprovođenju ovih izmena, molio bih ga da se ono što se odnosi na zauzeće javnih površina odnosi i na ulice. Rekao sam malopre to u privatnom razgovoru - događa se da neko ispred svoje kuće, navodno zbog lošeg trotoara, trotoar digne za 20 ili 30 santimetara, potpuno samoinicijativno, i izvede vodu iz svog dvorišta pred kuću, pa se svim onim drugim komšijama koje nemaju para ili su siromašniji i ne dižu trotoar ispred svoje kuće voda sliva u podrum, ruši se kuća itd. Što je najopasnije, kada se načelnicima skrene pažnja na te situacije oni kažu - što sad ljudima da rušimo to ispred kuće, kada su već potrošili novce na beton. Zato što su onu kvotu koja je registrovana u urbanističkom planu podigli za 30 santimetara. Zbog toga se strašne stvari događaju na ovaj način, gde oni navodno vode računa o tome da trotoar bude dobar, a onaj ko treba da ide ulicom ili je malo stariji i to ne vidi može da slomi vrat, nogu itd. U Americi se to, koliko ja znam, kažnjava malo ozbiljnije. Ne može ovde vladati samovolja. Još samo jedan momenat oko onoga gde nema urbanističkih planova, a dužni su prijavljivati sporedne objekte. To piše u Zakonu o izgradnji objekata, dužni su prijaviti sporedne objekte, ali se ne kaže da nema izgradnje pomoćnih objekata tamo gde postoji detaljni urbanistički plan ili neki regulacioni plan. Onda ovi koji su u opštinama kažu da to ne piše, nego tamo gde nema tamo treba da se to prijavi. Prema tome, molio bih vas da uz ovaj zakon sada ide, ako je moguće, nešto što će celu problematiku tako razjasniti da se onima koji eventualno imaju dileme oko sprovođenja i namerno ne sprovode onako kako treba, te dileme razreše.
Reč ima narodni poslanik Ljubomir Kragović, a nakon njega narodni poslanik dr Jovan Deretić.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o izgradnji objekata je jedan u nizu zakona kojima Vlada Srbije vrši primer najdrastičnije opstrukcije ovog parlamenta. To ne bih čak nazvao ni opstrukcijom nego maltretiranjem javnosti, građana i narodnih poslanika u ovoj skupštini. Setimo se da je bilo zakona koji su usvojeni, pa povučeni, pa drugi zakon koji je nedelju dana raspravljan, pa onda povučen, pa predloženi novi zakoni koji su razmotreni na odborima, predloženi amandmani, pa i ti zakonski predlozi povučeni i mislim da će i ovaj predlog zakona doživeti istu sudbinu. Zašto će doživeti? Zato što je ovajpredlog zakona jedan restriktivan, rigorozan zakon, koji bih ja pre svega nazvao - izmene i dopune nekog krivičnog zakona, jer u ovom zakonu imamo samo dva-tri člana koji ukazuju na to šta treba kazniti i ostalo su sve kaznene odredbe, povećavanje stavki, da se sistemom zaplašivanja spreči nešto što se ne može sprečiti. Očekivali smo od ministarstva da nam dostavi jedan celovit predlog zakona, međutim ovde je jedno parcijalno rešenje, jedno rešenje koje ne vodi ničemu i ne vidim da će dati konačne rezultate. Šta se ovde kaže? Objekat koji se gradi, odnosno čije je građenje završeno bez građevinske dozvole ne može biti priključen na elektroenergetsku i telekomunikacionu mrežu, vodovod i kanalizaciju. Znači da svi oni domaćini, svi oni koji su uspeli da stvore sebi krov nad glavom ne mogu da se priključe, a zna se kako se vrši priključenje, moraju da plate sve te komunalije i dovodi ih u jedno stanje da će ovim zakonom imati opustošene građevinske objekte koji neće služiti narodu, baš zahvaljujući ovom predlogu zakona. Skupština Srbije donela je Zakon o urbanizaciji još 1997. godine, međutim taj zakon se ne primenjuje i to je ono što je najbitnije, što se najviše očekuje, da se jednim takvim zakonskim projektom legalizuje sve ono što je nelegalizovano, što je bespravno izgrađeno. Ne slažem se sa idejom Pal Šandora da treba srušiti sve bespravno izgrađene objekte. To može da kaže samo neko sulud. I da se ovaj zakon primeni retroaktivno to je neko suludo rešenje, nenormalno rešenje. Slažem se samo da treba ukloniti i one objekte koji ugrožavaju lokalnu infrastrukturu, a tu pre svega mislim na vodovod, električnu mrežu, kanalizaciju, vodovod i slično. Sve ostale treba naterati, bilo da je pravno, bilo da je fizičko lice da izvrše legalizaciju tog objekta. Zatim treba pristupiti izradi planova, kako regulacionih tako i urbanističkih, detaljnih, generalnih, kako ih sve zovete, izvršiti reviziju zemljišnih knjiga. Znači, treba dosta tih preduslova da se uradi da bi se pristupilo izgradnji jednog zakonskog projekta koji bi imao tu svrhu da spreči dalju gradnju bespravnih objekata. Samo na taj način može se uticati na građanstvo i na narod Srbije. Sve do onog momenta dok se jako teško dolazi do građevinske dozvole, do urbanističkog plana, narod je prinuđen i moraće i dalje da radi na divlje. Onaj ko je kupio plac, spremio malo građevinskog materijala, sigurno neće čekati pet godina da dobije građevinsku dozvolu, nego će taj materijal da uloži, a onda će u daljem postupku da ostvari ta svoja prava. Znači, da bi rešili ovu problematiku, predlažem ministru da ovaj predlog zakona povuče, jer narod ne treba kažnjavati za ono što nije kriv, zato što je radio nešto što je morao da radi. Zatim, da se pristupi legalizaciji bespravno izgrađenih objekata, normalno onih objekata koji ne ugrožavaju stanarsku strukturu, i to po onim najpovoljnijim uslovima za građanstvo, da se potom donese jedan celovit zakon o izgradnji stambenih objekata, da se urade zemljišne knjige i da se pojednostavi put do dobijanja građevinske dozvole. To je jedini način sprečavanja divlje gradnje. Sve ove kaznene mere, kaznene odredbe, neće uticati na to da se spreči dalja izgradnja divljom gradnjom. I na kraju, dame i gospodo, hteo bih da vas obavestim da se u petak u 18 časova, na Trgu Republike, održava patriotski skup i pozivam građane i vas da dođete da prisustvujete.
Narodni poslaniče, pet minuta i dvadesetpet sekundi, sa prekoračenjem vremena, i izlaskom iz teme. Molim da se to više ne čini. Ima reč narodni poslanik Jovan Deretić.
Poštovana gospođo predsedavajuća, poštovane kolege poslanici, poštovani gospodine ministre, pred nama je jedan važan zakon, koji bi trebalo da počne da rešava jedan gorući problem Srbije. Mi imamo sada problem divlje, ili ako hoćete, nelegalne gradnje, negde u obimu oko milion objekata. I sada, Vladi koja je podnela Predlog ovog zakona može da se oda priznanje što je počela i načela to pitanje, ali nažalost, na pogrešan način. Problem divlje gradnje u Srbiji nije problem pojedinaca koji su gradili te zgrade, nije to njihova krivica, to je krivica političke vlasti, koja je bila na ovom prostoru ima već pola veka. Politika je bila takva da se u Srbiji, i specijalno u Beogradu, natrpa što veći broj beskućnika, da se stvori proletarijat, industrijski proletarijat, čije stambeno pitanje nije država bila u stanju da reši.Ljudi su živeli po mansardama, po podrumima, familije od po pet-šest članova, na prostoru od 30 kvadrata i tome sl. Ne samo da su obični građani bili u tim uslovima, nego su i danas u tim uslovima. U tim uslovima mi imamo danas vojna i policijska lica, čije stambeno pitanje ova država nije mogla da reši. U ovim uslovima, gde se građevinska dozvola nije mogla dobiti, već 1% samo, došlo je vreme korupcije u toj meri da se za građevinsku dozvolu tražilo i po 50 hiljada maraka. To je najveći stepen korupcije u tom domenu u svetu, koji je meni poznat. Nekada sam živeo u Americi i znam kako se tamo radi - dobijanje građevinske dozvole u Americi je puka formalnost, sve je predviđeno urbanim planom, vi samo predstavite projekat, i odmah vam kažu gde taj projekat možete da gradite, da smestite, i da sve bude u redu, da se poveže i kanalizacija, struja, telefon, i sve ostalo, i taj objekat da se uklapa u ambijent i u namenu toga kvarta, gde taj objekat treba da je podignut. Mi u Srbiji tako nešto nemamo. Mi imamo jedan potpuni nered gradnje, niti su ulice trasirane po meri, niti je gradnja sistematizovana, niti postoji urbani plan, ništa. Sve se mora iz početka. Umesto da Vlada počne da izrađuje prvo urbane planove, da obezbedi infrastrukturu za povezivanje kanalizacije, struje i telefona, ona je došla sa zakonom gde zabranjuje priključivanje struje, vode i telefona, kod već izgrađenih objekata, što je direktan udar na ljudska prava i dostojanstvo građana Srbije. Ovaj zakon, kako je predložen, nije za prihvatanje. On mora da se vrati na doradu, preradu, i Vlada mora da dođe pred Skupštinu sa jednim kompletnim zakonom o gradnji objekata, a ne sa ovom nakaradnom propozicijom, koja ni na šta ne liči, koja će naići na oštar otpor bar tri miliona građana Srbije koji su pogođeni ovakvim zakonom. Gospodo, ljudi nisu imali mogućnosti da reše svoje stambene probleme, nisu imali mogućnosti da zasnuju svoje porodice, i šta im je drugo preostalo nego da napuštaju ovu zemlju, da se iseljavaju po svetu, i zato danas imamo četiri i po miliona Srba raseljenih po svetu. Kako će neko od tih ljudi da se vrati, ako ne može da dobije dozvolu da napravi stan, da reši problem krova nad glavom? A kako će da reši stambeno pitanje ovaj ogromni broj izbeglica, koje se nalaze u Srbiji, ako ne može da napravi neku kućicu, gde može da se smesti? Nema građevinskih dozvola, nije moguće do njih doći. Znam slučajeve gde je određeni gospodin, koji više nije u životu, tražio po 50 hiljada maraka za građevinsku dozvolu, i to privremenu građevinsku dozvolu. U takvim uslovima ljudima nije preostalo drugo, nego divlja gradnja. Tim ljudima treba čestitati što su napravili te objekte, jer su rešili stambeno pitanje za dva miliona građana Srbije, najmanje, ako ne i tri miliona. Trebalo bi Vlada da im da diplome, da im se zahvali za taj poduhvat, što su rešili stambeno pitanje za toliki broj građana, a ne da im donosi sada predloge zakona, da ih tera u zatvor, da ih kažnjava, da im ne dozvoljava priključivanje telefona, vodovoda i struje, da drži ta dva miliona građana u jednom podređenom položaju, gde se njihova ustavna i ljudska prava gaze. Predlažem i molim gospodina ministra da povuče ovaj predlog zakona i da dođe pred Skupštinu sa jednim novim predlogom zakona, koji će odgovarati našoj situaciji i potrebama Srbije. Hvala vam lepo.
Reč ima narodni poslanik Stevan Gudurić.
Gospođo predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, mislim da je realno da se priključim jednom broju onih koji su danas ovde govorili i koji su predlagali ministru da povuče ovaj predlog za izmenu i dopunu Zakona iz procedure, zato što se ovaj deo bavi posledicama, a ne uzrocima. Mislim da bi na bolji prijem naišao predlog izmene i dopune ovog zakona koji bi regulisao način da se lakše dođe do dozvole, s obzirom da ovde pričamo o dozvoli, koja je veći problem za privatna lica. A oni koji rade u firmama i koji su tražili raznorazne saglasnosti, znaju da se kobila pre oždrebi, nego što se dobije određena saglasnost, a ona to uradi za 11 meseci, pa je bolje bilo da se napravi jedna dopuna i da se propisalo i taj deo sankcionisao, da se omogući onima koji traže to, bilo da su privatna lica, bilo da su firme, da mogu na jedan brži i efikasniji način da steknu pravo, kad podnesu zahtev, da im se taj zahtev pozitivno ili negativno reši. Zatim, da propiše vreme onome kome se podneo zahtev, on mora da reaguje na njega, da bi se ta oblast drugačije rešila. Stoji da treba da se uvede apsolutno reda u ovu oblast, stoji da ima previše nelegalnih radnji, ali je činjenica da veći deo toga je više iz muke nego iz hira. Stoji da je to i iz hira i obesti, to nije sporno. Stoji da je veći deo ovoga bio iz preke potrebe, iz toga što puno opština nisu regulisale urbanistički deo u svojoj sredini. Mislim da sa ovakvim jednim predlogom, koji je vrlo restrikivan, koji će oterati većinu Srbije u zatvor ako se bude striktno primenjivao, mislim da to ne može biti nikome cilj i mislim da u osnovi i predlagač to nije tako zamislio da uradi. Striktna primena ovoga pre liči na to, nego na nešto drugo. Mislim, ako je već pola godine od kada je ova vlada na vlasti, očekivao se neki propis, očekivao se jedan kompletniji propis, a ne samo propis koji će uvesti neke nove stvari. Nije problem u ovom delu da se samo menja ovaj deo koji se tiče novčanih kazni, da bude toliko, to je u redu, to se usaglašava sa nekim drugim stvarima. Ni to ne bi bilo problematično, nego ovaj deo koji govori o kaznama od jedne do tri godine zatvora. Ispadne da neko ko spoji jednu i tri, dobije četiri godine. Mnogi za ubistvo čoveka nisu ležali toliko u zatvoru.
Rad sednice nastavljamo u 15,00 časova i 30 minuta. Prvi poslanik u popodnevnom radu je narodni poslanik Marin Krešić, pa zatim narodni poslanik Nataša Jovanović. [[Posle pauze.]] Molim narodne poslanike da zbog nastavka sednice utvrdimo kvorum. Izvolite. Konstatujem da imamo kvorum za rad Narodne skupštine u popodnevnom delu. Reč ima narodni poslanik Marin Krešić, a nakon njega narodni poslanik Nataša Jovanović.
Poštovane koleginice i kolege, poštovano predsedništvo, molio bih vas da se saslušamo zato što imam potrebu, a s obzirom da sam ja četvrt veka urbanista, da o nekim od tema o kojima je danas bilo reči nešto razjasnim iz tog ugla. Mislim da se to odnosi i na sve naše poslaničke grupe danas u parlamentu. Pokušaću vrlo sažeto, u tri teme, da objasnim o čemu zapravo mi, sa stanovišta moje struke, danas ovde razgovaramo. Jedna tema je zakonodavstvo, koje je često danas pominjano i koje bih vam ukratko objasnio, gde smo zapravo stigli i zašto smo tu. Druga tema je šta je zapravo ta neplanska gradnja o kojoj razgovaramo. Treće je šta poručuje ovaj zakonski dokument. O zakonima: 10 godina posle regulacionih planova Aleksandra Josimovića za onaj deo Beograda koji leži u šancu, Jevrem Grujić, tadašnji ministar pravde Knjaževine Srbije, zatražio je da se uradi kodifikacija zakona koji reguliše ovu oblast. Od tada pa mnogo godina posle toga, srpski inženjerski duh držao se te kodifikacije. Rezultat pola veka otprilike, zakonskog regulisanja izgradnje u Srbiji je bilo ovo što sada ovde imam u ruci, a to je građevinski zakon iz 1931. godine. To je za naše gradove i našu građevinsku praksu tada, a verovatno i sada, bio najbolji zakonski dokument. U vreme kada je donet, on je ocenjivan od strane stručnjaka kao najbolji u Evropi, ako ne i na svetu. On se primenjivao negde sve do 1965. godine. Postoje pisani tragovi da su na nekim savetovanjima tada i Makedonci i neki bosanski arhitekti tražili da on nastavi da se primenjuje. Posle rata, izgradnja je regulisana naredbama i uredbama od 1948. godine pa dalje, nije se diralo u zakonodavstvo. Šezdesetih godina, sa izmenom ustava i krajem šezdesetih sa donošenjem Rezolucije opolitici prostornog uređenja Srbije, zapravo uvodi se u naše zakonodavstvo jedan veliki šum, jer zakoni počinju da se umnožavaju i da mešaju teme. U zakonodavstvo ulazi i društveno planiranje, i samoupravno planiranje i socijalistički modeli proizvodnje itd. Tu počinje taj šum i tu je koren zakona koji danas važe. Od 1967, pa do 1974, sa novom generacijom zakona, pa 1985. sa drugom i 1995. su dokusureni zapravo zakoni koji regulišu urbanizam. Paket zakona 1995. je, za razliku od ovog zakona po kome su se naše varoši pretežno gradile, doveo do toga da se čitava zakonodavna materija bavi procedurama, sadržajima, a ne izgradnjom, pravilima izgradnje i načinima izgradnje. Kako se zakonodavstvo udaljavalo od praktičnih tema, tako je to polje zauzimala bespravna izgradnja. Bespravna izgradnja ima nekoliko tipova. Nije sve isto. Postoji izgradnja na parcelama na kojima bi graditelj imao pravo da zida, i nije izvadio dozvolu, nije izvadio zato što nema plana ili zato što nije tražio. Postoji uzurpacija, zidanje tamo gde nema prava. Uzurpacija može biti uzurpacija javnog interesa i drugih privatnih interesa. Kaznene odredbe, koje sada imamo pred sobom su dobre, aliverujem da će u praksi različito biti vrednovane. Svaka uzurpacija je i uzurpacijamog prava i svačijeg drugog prava. Onaj koji ne postupa po zakonima i ne traži dozvole, doduše komplikovan je put do njih, on narušava pravo nekog drugog. I na kraju, šta kaže ovaj zakon. Ovaj zakon kaže: ne treba plašiti narod. Ovo se ne odnosi na ono što je bilo do sada. On kaže, mi smo spremni sad da uđemo u novi paket zakona, a mi ćemo se truditi da on bude što bliže praksi i što sličniji građevinskom zakonu iz 1931. godine. Do tada, molim vas, stop. Ovaj zakon se odnosi na to da će svaka buduća izgradnja biti strogo kažnjena ako nije po planu i sa dozvolom. Znači, tu nema mesta plašenju naroda. Evo, peti je minut, hvala vam. [[Aplauz.]]
Hvala. Reč ima narodni poslanik Nataša Jovanović, a nakon nje narodni poslanik Miroljub Veljković.
Dame i gospodo narodni poslanici, Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o izgradnji objekata je nešto što će skupo da košta ionako načetu DOS-ovsku vlast, većinu u ovoj skupštini, a zbog toga što to nije ono za šta se DOS-ovska većina zalagala u svojim predizbornim obećanjima, kao i zbog toga što je to još jedna u nizu obmana pred građanima Srbije, celokupnom javnosti, bez obzira na to da li su u pitanju oni koji će biti direktno pogođeni, da li su u pitanju oni koji nemaju upotrebnu dozvolu, bez obzira što je ministar potencirao da se zakon ne primenjuje retroaktivno izgradili oko milion objekata. Naročito zbog činjenice da se i pre donošenja ovakve zakonske regulative, koja je u najvećem delu samo sa ogromnim kaznenim merama prema onima koji bez dozvole otpočnu gradnju stambenog objekta, desilo nešto što je pokazalo pravu prirodu vlasti. Ja ću vam to ilustrovati na primeru samo jedne opštin, opštine Zemun. Tamo je na desetine objekata na najvandalskiji način porušeno, buldožerima. Bukvalno je uništena svaka cigla, svaki crep, bez mogućnosti da vlasnik tako postavljenog objekta iskoristi bar deo građevinskog materijala. Za mene je zapanjujuće nešto što je juče izjavio ministar Šumarac. On je rekao: "Objekti na važnim ...", podelio je objekte, napravio je nekakvu svoju klasifikaciju. Tu postoje tri kategorije objekata koji su u proteklom periodu, u nizu godina, građeni bez građevinske dozvole. Rekao je da treću kategoriju čine objekti koji su građeni na važnim infrastrukturnim pravcima, kao što su gasovodi, putevi, i oni moraju biti porušeni. Ako bi mi ministar Šumarac rekao koji su to ljudi i koji su to objekti koji su građeni na gasovodnoj liniji, bilo bi dobro da mi to znamo. Svaka logika nas navodi na to da niko nije smeo da na gasovodu gradi bilo kakav objekat. Ili je to bio neprecizan način izražavanja ministra, što svakako ministar sebi ne sme da dozvoli. Ima mnogo onih koji su bez krova nad glavom, a moraju to sebi da obezbede, jer svaki čovek, a naročito ljudi koji zasnivaju svoju porodicu žele da to reše na adekvatan način, nekim skromnim sredstvima. Mnogi odvajaju od usta, od onoga što treba da pruže svojoj deci, godinama, da bi kakav-takav krov nad glavom sazidali. Postavlja se pitanje, šta bi sve sada taj čovek trebalo da nabavi da bi mogao da otpočne gradnju, a da ne ode u zatvor, a da je godinu dana investitor tri godine. Mora da nabavi vlasnički list, kopiju plana, pa, izveštaj o nameni parcele, da vidi kakvi su urbanistički uslovi opštine u kojoj živi, pa, urbanističku dozvolu, razne saglasnosti: od "Elektroprivrede",preko "Vodovoda". Sve to, dame i gospodo narodni poslanici, mnogo košta. Kada ste se kandidovali u opštinama i gradovima širom Srbije, na izborima u septembru, niste građanima obećavali da ćete sa tako visokom poreskom politikom da punite budžet i niste obećavali da ćete kroz ovako rigorozne sankcije, ovakve kaznene odredbe da upozoravate svakog pojedinca koji pokušava sebi da izgradi krov nad glavom, da će ga to koštati mnogo, da će zbog toga ići u zatvor. Za razliku od vas, SRS se uvek zalagala za to da lokalna samouprava bude efikasna. Funkcionisanje lokalne samouprave, košta, ona ima nemale budžete, naročito pod DOS-ovskom vlašću, naročito u mestima koja imaju status grada. Trebalo bi da građani koji biraju tu vlast mogu da je kontrolišu i da ne budu predmet iživljavanja raznih inspekcijskih službi. Počev od građevinske, preko organa uprave koji treba da pomognu Direkciji za urbanizam i ostalih službi koje treba da pomognu građanima da dođu do dozvole,da bi počeli sa izgradnjom objekta. S druge strane, zakonom su predviđene krivično-pravne sankcije koje sam pomenula, koje su apsolutno neprihvatljive. Prvo, miprincipijelno nastupamo u svim segmentima javnog života kada govorimo o svemu što su naša dosledna zalaganja, a kada je u pitanju krivično zakonodavstvosmatramo da ono (Predsedavajuća: Pet minuta trideset sekundi) treba dase kodifikuje. Ali, to nisu samo naša puka zalaganja i prazne priče, kao što je slučaj kod DOS-ove vlasti koja sa jedne strane želi u Evropu i želi, kada njoj to odgovara, kodifikaciju, a kada su interesi pojedinaca u pitanju onda se odstupa od tog pravila. (Predsedavajuća: Šest minuta.) I ako se zakon ne primenjuje retroaktivno, upotrebna dozvola i nastojanja onih koji sebi tek treba da podignu stambeni objekat, objekat u kome će nešto da rade, da privređuju, a to se naročito odnosi na stotine hiljada radnika koji će ostati bez posla, dovodi se u pitanje. Jer, ovako rigorozne uslove retko ko će moći da ispuni. Hvala.
Ima reč narodni poslanik Miroljub Veljković, nakon njega Aleksandar Radosavljević.
Poštovani narodni poslanici, problem divlje gradnje, odnosno nelegalno podignutih objekata je svakako problem koji opterećuje državu. Ali, ne smatram da je to najprioritetniji problem u ovom trenutku da bi ga Vlada po hitnom postupku stavila pred ovaj parlament. Mnogo prioritetniji problemi su ispred ove države i ove vlade. Pre svega, nacionalno-državni problemi. Zatim, problemi kolapsa privrede, odnosno odsustva bilo kakve privredne aktivnosti u ovoj državi. Izuzetno visoke socijalne tenzije koje prete da prerastu u socijalne nemire. Evo, danas čitam u štampi da seljaci u Vojvodini prete da nam ministra poljoprivrede zatrpaju stajskim đubrivom. Zamislite, da ostanemo bez takvog ministra? Onda, tu je problem neadekvatno pripremljenog Zakona o svojinskoj transformaciji, itd. No, ako je Vlada već smatrala da je ovo nešto najurgentnije, najprioritetnije u ovom trenutku, dajte da analiziramo malo ovaj nacrt zakona koji je pred nama.Pre svega, treba da pođemo od nekoliko činjenica. Prva činjenica je, po priznanju Vlade, da je u ovoj državi podignuto milion nelegalnih objekata. To je jedna ogromna populacija u ovoj priči. Znači, cirka, tri miliona ljudi je uključeno u ovu priču, priču o nelegalnim objektima. Ovde smo čuli takve reči - da se radi o urbanističkoj mafiji, itd. Ne sporim da je postojala u prethodnom periodu, a postoji i sada. Ali, nećemo valjda reći da tri miliona ljudi pripada urbanističkoj mafiji? Druga činjenica od koje treba da pođemo je ta da je od tih milion podignutih objekata, beznadežno mali broj objekata koji su imali neki komercijalni efekat. Znači, finansijsko-komercijalni efekat. Beznadežno je mali broj tih stambenih objekata koji su se, recimo, našli i valorizovali na tržištu i imali neke finansijske efekte. Što se toga tiče, ukoliko su takvi objekti podignuti u prethodnom periodu, a podignuti su bez dozvole, ja sam za to, tu se slažem sa Vladom, da tu treba biti nemilosrdan. Međutim, gro, može se čak reći 99% tih nelegalno podignutih objekata u prethodnom periodu je podigla sirotinja. U nedostatku sluha države i lokalne samouprave, sirotinja se snalazila. Znači, ženila, udavala, neko je dozidao neku kujnicu, dve, tri sobice itd, i što je najbitnije - te nelegalne objekte je dizala na svom zemljištu ili na svom postojećem objektu. Budite sigurni da su ove "ajkule" koje su zidale poslovno-stambene objekte to uradile na legalan način ili kvazilegalan način. A, jedna ogromna masa, jedna ogromna populacija u nedostatku zakonske regulative, dobre volje i sluha opštinskih čelnika radila je to kako je morala. Isto tako, podsetio bih vas na činjenicu da se, zbog rata u okruženju i samog rata na teritoriji Republike Srbije, u Srbiju slilo oko milion izbeglica. I ti ljudi su sa punim pravom rešavali minimalne stambene probleme. S punim pravom, napominjem. Nekada su to radili legalno, a nekada nelegalno. Kada su to radili nelegalno, uglavnom je to bilo zbog nedostatka sluhalokalnih samouprava, sa časnim izuzetkom opštine Zemun, dok su u njoj na vlasti bili srpski radikali. Sledeća činjenica o kojoj treba povesti računa je da je urbanistička regulativa isključivo u nadležnosti lokalnih samouprava, odnosno opština. Juče nam je ministar Šumarac rekao da je sve u ovoj zemlji u prethodnih 10 godina zamrlo, samo je divlja gradnja cvetala. Hvala bogu, dođoste vi na vlast i sada je sve procvetalo, med i mleko teče. Postavio bih pitanje gospodinu Šumarcu - ako je tačno da je urbanistička regulativa pod nadležnošću opština, ko je na vlasti u opštinama od 1996. godine, u 60% opština bio? Vi iz DOS-a, političke partije koje sada sačinjavaju DOS. Ministar Šumarac je upotrebio termin kako su napadana stara jezgra gradova. Pitam ga ko je napao staro jezgro u Pirotu, Nišu, u Beogradu, u Kraljevu, u Kragujevcu, u Zrenjaninu? Znamo da je to u Subotici uradio potpredsednik Vlade Kasa. Da li je tako gospodine Pal Šandor? Znači, vlast ste imali od 1996. godine, a neko je tamo napadao stara jezgra, odnosno, bavio se starom gradnjom i podizanjem nelegalnih objekata. Ako su ovo činjenice, šta bi pametna državna administracija uradila, šta bi državna administracija koju bi vodili srpski radikali uradila? Prvo bi, po postojećem Zakonu o legalizaciji bespravno podignutih objekataod 1997. godine, dala rok svim građanima da, na primer do 31. 12. 2001. godine, prijave i legalizuju svoje objekte, i onda bi dala rok od, 10 godina, da po izuzetno povoljnim finansijskim uslovima to otplate. Znači, sve one zaostale komunalije i one obaveze koje imaju prema skupštinama opštinama i državi. (Predsedavajuća: 6 minuta.) Zatim bi, po cenu promene Ustava, pametna državna administracija legalizovala gradsko građevinsko zemljište i prenela ga u privatnu svojinu. Time bi pospešili trgovinu gradskim građevinskim zemljištem i samim tim otvorili perspektivu za izgradnju individualnih stambenih objekata. Zatim, pametna državna administracija bi pospešila individualnu stambenu izgradnju. Za dugi period mi nećemo, sem individualne stambene izgradnje, biti u mogućnosti da gradimo stambene objekte. (Predsedavajuća: 6,30 minuta.) Stambena problematika je, i to bih vas podsetio da imamo primer Šiptara sa Kosova,vitalni nacionalni državni interes. Tek posle svih ovih mera mogli biste da izađete sa ovakvim zakonom pred ovu skupštinu i sa punim pravom da tražite da budemo izuzetno oštri prema ljudima koji bi nelegalno podigli objekat, inače, u ovom trenutku je to bespredmetno. Nećete valjda sada sirotinju da hapsite što je podigla dve-tri sobice kad je ženila sina? (Predsedavajuća: 7 minuta.) Na kraju, gospodine ministre, pozivam vas da ovaj zakon povučete iz skupštinske procedure, da pristupite legalizaciji ovih objekata koji su nelegalno podignuti i tek onda da izađete sa jednim ovako rigidnim zakonom. Mi smo i gospodina Đelića upozoravali da ne prihvati zakon o platnim razredima. (Predsedavajuća: 7,30 minuta.) Vi ste se ovde bahato ponašali, da li iz bahatosti ili neznanja, međutim, juče je gospodin Đelić morao da povuče to. Čudno je što je to uradio van ove skupštine.Međutim, posle Vidovdana ove godine, ništa me od Koštunice i Đinđića ne iznenađuje.
Reč ima narodni poslanik Čedomir Jovanović, kao predsednik poslaničke grupe.
Poštovana gospođo Čomić, dame i gospodo narodni poslanici, slažem se da mi kao politička konkurencija možemo osporavati jedni druge. Slažem se sa tim da je zadatak opozicije da koriguje vlast, ali čini mi se da postoje neke zahvalnije teme za političko osporavanje od ove, jer je, sama po sebi, ovo tema koja će prevazići i našu vlast. Po posledicama će ona biti predmet i neke buduće vlasti, kao što je i ona nasleđena ne samo od prethodne vlasti, već mi se čini da je ovo problem koji se decenijama unazad proteže. Čitajući neke zakone, naišao sam na zakonske inicijative iz 1960. godine kojima vlast pokušava da reši problem bespravne gradnje, koji je posledica određenih socijalnih poteškoća sa kojima se suočava naše društvo, ako hoćete, političkih nesposobnosti vlasti. Dakle, problem je i suviše širok da bi se mogao svesti na puko optuživanje onih koji pokušavaju da ga reše, jer ovo nije politički profitabilan predlog zakona, ali je politički nužan. Podsetiću vas da je pred nama period velikih vrućina. Već danas u prigradskim beogradskim naseljima imamo problem sa snabdevanjem vodom. Ne zbog toga što vodovod ne radi dobro, već zbog toga što su planirani kapaciteti sa kojima beogradski vodovod podmiruje potrebe prigradskog stanovništva neadekvatni za veliki broj bespravno priključenih građana i domaćinstava na taj isti vodovod, čime se obespravljuju oni koji imaju puno pravo na takvu vrstu usluge. Zakon koji mi menjamo donet je 1995. godine, a potom je menjan 1996. i 1997. Sama činjenica da se tri puta tražilo rešenje za jedan problem daje za pravo onoj inicijativi sa kojom danas Vlada izlazi pred parlament. Ovo nije konačni zakonski predlog. Ovo nije zakon koji će sam po sebi otkloniti sve probleme koji postoje, ali jeste zakon koji će u jednom biti presedan: onaj ko ubuduće pokuša da bespravno gradi, mora računati na sankcije. Ovim se ne sankcionišu oni koji su do sada bespravno gradili. Neće milioni građana koji su zidali jednu sobicu, dizali tavan, biti predmet ovog zakona, jer se on retroaktivno ne primenjuje. Ali, moramo jednom staviti rampu i reći da u Srbiji vlada zakon i da se poštuje neki red. Postupci legalizacije su pokretani u poslednjih nekoliko godina više puta. Slažemo se da u okolini Beograda postoje naselja koja su najveća divlja naselja u Evropi, da se 10 kilometara od centra Beograda, od ove skupštinske sale, u 21. veku, nalaze naselja u kojima živi 50.000 građana bez kanalizacije, bez vodovoda, bez sređenih telekomunikacionih trasa, bez rešenog pitanja snabdevanja električnom energijom. To su veoma ozbiljna pitanja. Mi možemo da razgovaramo o tome kako ta pitanja treba rešiti, kako te probleme legalizovati, odnosno, rešavanje tih problema usmeriti ka nekom legalnom postupku. Ali, moramo jednom sprečiti neprekidno ponavljanje i produžetak tog niza unedogled. Sve ima neku svoju granicu. Neću da pričam o opštini Zemun i o tome sa čime se danas suočavaju opštinske vlasti kada rešavaju neke probleme. Ali, mislim da, isto tako, nema političke argumentacije u optuživanju nekih drugih opština, kada se zna da je po zakonima, mogu vam citirati članove, bila neprikosnovena uloga Ministarstva za građevinu i urbanizam. Bila je velika uloga i Gradskog sekretarijata za urbanizam, ali, po pravilu, problemi su bili rešavani uvek na nivou Republike. To je bila anomalija naše lokalne samouprave, zbog toga što ona nije mogla autentično štititi interese, prava, i definisati obaveze onih građana koje ona navodno mora opslužiti. Evo nekoliko primera - opština donese odluku kojom se određena građevinska inicijativa smatra nezakonitom. Ali, ko tu odluku treba da sprovede?Pokreće se žalbeni postupak pred opštinskim sudovima. Opštinski sudovi su, po pravilu, bili u konfliktu sa opštinskim vlastima. Čak, kada opštinski sud donese neku odluku, SUP odbija tu odluku da sprovede i pokreće se drugostepeni postupak itd. Problemi se prolongiraju. Danas dolazimo u situaciju koja je veoma teška. Mi moramo sprečiti da se te stvari ponavljaju ubuduće. Mislim da je mnogo veća odgovornost ne na građanima i na pojedincu koji pravi tavan, već na onima koji su napravili poslovne imperije, a da nisu ni dinar uplatili na ime komunalnih troškova koje moraju da podmire, da nisu dinar uplatili na ime svih onih dozvola koje su bili dužni da plate. (Predsedavajuća: 5,30 minuta.) Da li mogu da iskoristim svoje drugo javljanje? Tih primera ima puno. Ministar Šumarac sa tim može da vas upozna, sa čitavim kompleksima privatnih postrojenja koja koriste energiju, vodu, bespravno odlažu otpad, a da nisu ni jedan segment zakona ispoštovali. Ovim izmenama i dopunama zakona se u prvi mah sprečava i ne toleriše više takva vrsta ponašanja. Na opštinskim vlastima i na republičkoj administraciji obaveza je da u zakonom propisanom roku omoguće svu uslugu koju su dužne da omoguće, jer u suprotnom su odgovorne za kršenje i nepoštovanje zakona. Nema smisla ukazivati na primere nepoštovanja zakona jer puno kritika se upućuje opštinskim vlastima, zbog čitavih naselja koja su podignuta u jednom ubrzanom postupku izbog problema sa kojima se suočava danas opština Zemun. Ima u tome pojedinačnih nepravilnosti, ali ima i nekih istina. U opštini Zemun je došlo od 1995. do 2001. godine oko 60.000 izbeglica. To je problemsa kojim se suočava i opštinska vlast. Kako su ga rešili, da li su imali neki bolji način da ga reše ili ne, to je predmet za jednu ozbiljniju raspravu, ali samo po sebi, ako je 1995. godina bila presedan, i to kada su se pravila naselja na planiranim mestima za deponije, zbog čega se danas iz Zemuna odlaže na deponiju koja je u Pančevu. Ne mora se tako više tolerisati ubuduće. Neke situacije su bile presedani, ali ti presedani ne smeju postati pravila. Zbog toga ovaj zakon vrlo jasno sankcioniše kakva je uloga onoga ko krene u bespravnu gradnju, u smislu investitora, tako i onog ko pristane na nelegalnu vrstu posla, radi profita, dakle onog ko se bavi gradnjom. Mislim da je to naša obaveza, da moramo konačno poništiti znak jednakosti koji je stajao u našem društvu između onih koji krše zakon i onih koji taj zakon poštuju. Nije bilo lako dobiti građevinsku dozvolu, ali mnogo je više onih koji su dobili , nego onih koji nisu. Ako su oni, koji su pristali na poštovanje zakona, bili dužni da podmire svoje obaveze, i mi smodanas dužni da ispostavimo račun, ako ne onima koji to nisu učinili do sada, a onda onima koji pomisle da se tako ponašaju i ubuduće, inače će svaki zakon u Srbiji izgubiti smisao. Puno je problema koji su doveli do ovako katastrofalne situacije, ali mi se sa njima moramo suočiti. Nema smisla u toj meri težiti nekom partijskom profitu jer je ponos sam po sebi toliko tragičan da će svako od nas izgubiti ukoliko krene na takav način u rešavanje. Naveo sam primer opštine Zemun. Postoji još nekoliko takvih primera, koji su veoma ozbiljni. Postoji nekoliko socijalnih bombi u Srbiji koje će razoriti ne opštinske vlasti, ne DOS, već život naših građana, upravo zbog toga što su posledice koje mi danas zatičemo takve - kakve su i ako nema političke saglasnosti oko nekoliko stvari. Prvo, ti problemi se moraju rešavati u skladu sa Zakonom. Drugo, da oni koji sprovde zakon moraju biti efikasni, a mi ćemo imati Srbiju koja će izgledati kao Divlji zapad u američkim filmovima. Pioniri imaju startnu liniju i krenu za vodokotliće, i to je njihovo. Hvala.
Narodni poslanik Pal Šandor se javio za repliku. Osnov replike? Pomenuti ste poimenično, izvolite.
Gospodin Veljković uvek hoće da me dovede u nezgodnu situaciju, pominje mi ime, molim vas da potražite stenogram i pominje razne stvari.
Znam da je pomenuto ime, zabeleženo je, ali pozvao vas je, ime je stavljeno u kontekst, za svedoka u njegovom kalamburu o predsedniku Skupštine opštine Subotica, da bude potpuno jasno.
Znam samo ovo da kažem, ne volim kada me drugi tumače, ali III - 0364215/95, 10.07.1995. godine, kupoprodajni ugovor zaključen 10. juna 1995. godine između opštine Subotica, koju zastupa sekretar Eso Agošton Gabrijela, diplomirani pravnik, s jedne strane, kao prodavac u daljem tekstu i tako dalje, i Hajduk Inge iz Subotice, Kumrovačka broj 3, od oca Jožefa, rođena 1973. godine, kao kupca, sa druge strane i poglavlje jedan ili rimsko jedan, kaže - prodavac prodaje, a kupac kupuje nekretninu upisanu u ZK... sagrađeno na parceli toj i toj, Kelebija, u površini od 9 ari i 80 metara, putem neposredne pogodbe, a nakon održanog neuspelog javnog nadmetanja, dana 30. juna 1995. godine i zašto neko drugi nije mogao da kupi putem neposredne pogodbe, to ne znam. Molim vas, ne znam zaista da li je ovaj objekat građen uz dozvolu ili bez dozvole. Nije bilo dozvole i tako dalje. To nije moje da proveravam i nisam u situaciji, pošto me je Veljković tako naglo doveo u nezgodnu situaciju, ali ono što sam pričao danas, bilo je usmereno gospodine Veljkoviću na to da se svi oni koji grade bespravno i imaju takvu situaciju da se nekada moraju kažnjavati i da ne misle da to može da se legalizuje ili ne. Da li je ovo konkretan slučaj, takav ili ne, to zaista ne znam i nemojte me dovoditi u nezgodnu situaciju.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Radosavljević, a posle njega Ljubivoje Slavković.
Dame i gospodo narodni poslanici, Predlogom zakona o izmenama i dopunama Zakona o izgradnji objekata, konačno se u Srbiji, u urbanističkom delu, mogu slobodno reći, uvodi red. Ovim predlogom opštine i gradovi u Srbiji trebalo bi da se oslobode ataka onih ljudi koji su mislili da novcem jednostavno mogu sve. Kragujevac je jedan od gradova u centralnoj Srbiji koji je osetio posledice urbanističkog divljanja. Naime, period 1970. godine, pa potom i 1980. godine, predstavlja tamnu stranicu u tom delu. To je vreme kada su Srbi napuštajući našu južnu pokrajinu, prosto jurili u gradove centralne Srbije, poput Kragujevca, Kraljeva, Kruševca i ostalih gradova i u tom periodu su nastajala divlja naselja, i to bez ikakvog plana i bez ikakve dozvole. Država tada nije želela da ovaj problem reši, a vlasnici takvih objekata su nakon proteka određenog vremena, zahtevali od opština da im obezbedi potrebnu infrastrukturu. Opštinski urbanistički planovi tada su jednostavno pali u vodu. Drugi period je takođe tragičan, to je od 1990. godine. Urbanističko divljanje nastavljaju ljudi koji su preko noći postali bogataši, koji su bili bliski sa prethodnom vlašću, paje logika nalagala da svoju moć krunišu i bespravnim objektom. Kakva je ta moć i sila ako nema nešto da je prati. Nikako se ne sme zaboraviti da nam je u proteklom periodu, tada, ostavljena mogućnost da se ti i takvi objekti legalizuju. Poslednji rok je, ako se ne varam, a gospodin ministar će me ispraviti 4. novembar 1995. godine. Mislim da je jako mali broj takvih ljudi koji su svoje objekte legalizovali na svoj način. Vlada Republike Srbije, slobodno mogu reći, smelo je krenula u obračun sa divljom gradnjom, jer drugog instrumenta za zaustavljanje divlje gradnje u Srbiji, jednostavno, više nema. Samo u Srbiji, draga moja gospodo, postoji termin - divlja gradnja, tog termina u čitavoj Evropi nema. Činjenica je, i tu se slažem sa pojedinim diskutantima, da je zaista procedura dobijanja građevinske dozvole jako duga i komplikovana, od službe za urbanističke poslove, pa onda rešenja zemljišno-knjižnog uloška, pa kopije plana, pa traženje urbanističko - tehničkih uslova za gradnju, pa da li je to gradnja, dogradnja, ili nadograđivanje, pa dobijanje urbanističke dozvole, izgradnja izvođačkog projekta i na kraju sklapanje ugovora sa Fondom za gradsko - građevinsko zemljište i definitivno dobijanje dozvole, i to je zaista jak period. Tu se slažem. Gospodo socijalisti, ne smemo da zaboravimo, vi ste ovakvu proceduru predvideli i vi ste kreirali i ovu proceduru i uzrok ste ovom problemu i tu da budemo realni. Ali i pored tako komplikovane procedure u Kragujevcu, a verujem da je tako i u drugim gradovima širom Srbije, za dobijanje dozvole potrebno je u proseku od tri do četiri meseca. Takođe, tvrdnje da su pojedine naknade, konkretno za gradskograđevinsko zemljište, visoke, ne stoje. Odlukom Skupštine grada Kragujevca o gradskom građevinskom zemljištu u članu 5 predviđen je iznos od 2% od tržišne vrednosti po jednom metru kvadratnom, nove stambene gradnje, što bi u ekstra zoni u Kragujevcu iznosilo oko 20 nemačkih maraka. Složićete se da je to sasvim primerena suma ekonomskoj moći građana. Svaka opština i grad imaju svoj urbanistički plan. Da li je on detaljan ili generalan, to je obaveza koju opštine i gradovi donose. Njime se predviđa izgled grada u određenom periodu. Da li mi više smemo da tolerišemo haos koji unosi investitor, koji zida objekat na mestu koje je možda predviđeno za gradnju nekog objekta po urbanističkom planu ili možda da tu prođe ulica? Da li više smemo da tolerišemo stvaranje čitavih ulica, poput jedne u Kragujevcu koja je nastala ispod dalekovoda? Ovaj zakon je jednostavno neophodan i nema, to moramo da ponovimo, a to su već i moji prethodnici rekli, nema retroaktivno dejstvo, već će važiti za one koji se budu drznuli i nastavili da dalje rade ono što su radili. Mi ne pokušavamo da zaustavimo divlju gradnju koju je prethodna vlast negovala i čuvala. Ovaj zakon je nužnost i njime se želi uvesti red i u oblasti urbanističkog razvoja Srbije.
Reč ima narodni poslanik Ljubivoje Slavković, a nakon njega narodni poslanik Srboljub Živanović.
Koleginice i kolege narodni poslanici, gospodine ministre, pošto sam ceo svoj radni vek proveo u gradnji, dajem sebi za pravo da prokomentarišem iskustveno Predlog zakona i ono što sam mislio da je Predlog zakona trebalo da sadrži ili što bi trebalo dokumenta, koja u budućnosti namerava da donese ministarstvo, da sadrže. Divlja gradnja nije problem ni ove vlasti, ni one prethodne, ni one pre nje. Divlja gradnja je problem koji je nastao u drugoj polovini 60-tih godina, eksalirao 70-tih godina, kada smo svi dobro živeli i imali velike plate i svi gradili kuće i vikendice, društvo gradilo solitere, kada je u mom gradu Nišu bilo i po 50 kranova na Bulevaru Lenjina i do današnjeg dana ni jedna ta zgrada nema potpunu dokumentaciju u pogledu građevinske dozvole. Do današnjeg dana, kada u mom gradu postoje samo dva krana, rade se dva solitera i oba se rade u suprotnosti sa postojećim zakonom, jer ne postoji kompletna dokumentacija. Sigurno imovinsko-pravni odnosi nisu završeni. Prema tome, mislim da je ovim predlogom zakona pokušano da se leči uzrok, a ne posledica. Znam da smo svi mi kao narod skloni da malo izbegavamo zakon, ali za divlju gradnju više osuđujem državu nego narod, više osuđujem lokalnu samoupravu u čijoj je isključivoj nadležnosti bilo davanje građevinskih dozvola, a manje one koji su gradili. Kada bi svoj radni vek podelio na ono koliko sam gradio i koliko sam vremena provodio kod raznoraznih birokratskih struktura da dobijem građevinske i ostale dozvole, verovanto bi to bilo 70% vremena po opštinama i šalterima, a 30% zatvarajući investicionu dokumentaciju i finansijsku konstrukciju za objekte. Iz tog razloga smatram da, što se tiče dokumentacije koja je neophodna da se dobije građevinska dozvola, tu ne može mnogo da se promeni, ali država, ako hoće da kažnjava svoje građane, prvo mora da uredi svoju kuću, a to je lokalnu samoupravu, organ koji treba da daje građevinsku dozvolu i da mu jasno oroči u kom vremenu je pošta dužna da mi da saglasnost ili ne da saglasnost za njeno mišljenje. Ostala komunalna preduzeća, u kom je vremenu organ uprave dužan da odgovori građaninu da li je dobio građevinsku dozvolu ili ne, a ne da nosim sitna mita, da čekam godinama da kao nekakav lokalni funkcioner koristim veze i vezice da preko veze dobijam nešto što je država dužna i što mora da mi da u roku. Kada država bude uredila taj deo, onda ima pravo da se i građanima na ovako drastičan, a ako treba i još drastičniji način obrati. Ovako, mislim da se ne rešava na kompleksan način problem divlje gradnje. Trenutno sam direktor gradske toplane u Nišu. Trideset godina postoji gradska toplana u Nišu i u trenutku kada pokušavamo da na jednom objektu izgradimo potkrovlje ne možemo da dobijemo građevinsku dozvolu, jer imovinsko-pravni odnosi nisu završeni i vode se na nekog čoveka koji je umro pre 20 godina. Zato predlažem ministarstvu da se direktiva lokalnim samoupravama da na svim objektima, a na žalost pošto nema mnogo para u ovoj državi, više se rade nadgradnje, bar što se tiče društvenih objekata. Tamo gde je izdata građevinska dozvola ranije, da se bez pogovora svakom investitoru da građevinska dozvola, jer je organ uprave, jer je sud kriv što prethodna dokumentacija nije završena i sprovedena. Ako je data upotrebna dozvola za jedan objekat, onda je sud bio dužan da ima ugovor o kupoprodaji ili na bilo koji način na koji se reguliše imovinsko-pravni odnos, da se to prenese na zemljišne knjige ili bar kroz katastar. Ako ste danas u prilici da svoj stan koji je u društvenoj zgradi ponudite kao hipoteku za neki kredit, to ne možete da uradite ili masa vas ne može da uradi, jer vaši stanovi nisu zavedeni tamo gde treba da su zavedeni, a to je radila država, nije radio građanin. Iz tog razloga lično ovako delimično rešavanje ovog problema ne podržavam.
Reč ima narodni poslanik Srboljub Živanović, a nakon njega narodni poslanik dr Branislav Blažić.
Dame i gospodo narodni poslanici, objekat koji treba pod hitno srušiti, koji je bespravno podignut i podigli su ga seljaci od 50 bala ispred ulaznih vrata gospodina ministra za poljoprivredu Veselinova, ali oni pripremaju i drugi objekat koji će biti isto tako bespravno podignut, a to je od stajskog đubreta. Dame i gospodo, čovek koji je potpredsednik Vlade, za vreme NATO bombardovanja podigao je bespravno objekte u Loznici, a to je gospodin Nebojša Čović. Da li će se njemu ti objekti srušiti ili će se tražiti dozvola za te objekte? Dame i gospodo, juče je Nova demokratija, sinoć, slavila svoj rođendan. Tamo su bili svi značajni, krem društvo DOS-a, znači počev od gospodina Čede Jovanovića, Batića. Danas se raspravlja o zakonu o kome treba radnicima koji nemaju plate da se raspravlja, o njihovim objektima, ako su bespravno podigli, da treba da se sruše. Najveći građevinski objekat koji je bespravno izgrađen bez svih pratećih građevinskih dozvola jeste 5. oktobra DOS-ovska vlast. Mi srpski radikali smo od tog dana krenuli da srušimo taj bespravno napravljeni objekat, jer su u njega ugrađeni najveći izdajnici srpskog naroda.
Molim narodnog poslanika da razgovara o temi i da koristi uljudan rečnik.
Mi nismo prihvatili način na koji je izgrađen ovaj objekat jer je sastavljen od loših i korumpiranih ljudi koji su upleteni u kriminal oko nafte, cigareta, droge itd.
Molim narodnog poslanika Živanovića da primi upozorenje jeziku kojim se obraća Narodnoj skupštini. Stavovi o tome ko je korumpiran i ko je izdajnik su vaši lični stavovi ....
Čovek koji je najviše ogrezao u tom kriminalu, domaćin tog bespravno ozidanog objekta koga treba srušiti, jeste Zoran Đinđić i prema članu 52b ovog zakona treba da se kazni za krivično delo zatvorom od tri godine. Krivac za tako bespravno izgrađeni objekat jeste Vojislav Koštunica jer je sav građevinski materijal prikupio bez kontrole kvaliteta i svojim ugledom izgradio ovaj objekat, a sada pokušava da ga prikrije pred građevinskom inspekcijom sastavljenom od srpskih radikala i da učestvuje u svemu što je urađeno, ali više ni mala deca ne veruju da u jednom loše izgrađenom objektu što se zove DOS postoji dobar Koštunica.
Molim vas, narodni poslaniče, da ili razgovarate o temi ili ću biti prinuđena da vam izreknem opomenu.
Ovim zakonom su pogođeni oni koji kuće grade više godina, a to su najsiromašniji građani. Normalno je da onaj ko gradi kuću na svom imanju jedva skupi novac za građevinski materijal a kamoli za plan, lokaciju i za sve prateće infrastrukturne programe. Zbog teškoće rešavanja krova nad glavom potrebno je da država legalizuje sve objekte koji su do sada izgrađeni i da ne podležu nekim pravnim normama. Dame i gospodo, dolaskom DOS-a na vlast porušeno je dosta objekata. Da li objekata za stanove, ili objekata u kojima su izvođeni zanatski radovi, to smo se uverili u Zemunu. Imamo primer da je u Šapcu srušen legalni objekat, gde je vlasnik ispunio sve obaveze prema opštini, ali pre toga je srušen, a drugi, čiji su vlasnici DOS-ovski sponzori, mogu da podižu objekte na zabranjenim mestima, i bez dozvole. Građevinska inspekcija ne može više da funkcioniše.
Molim narodnog poslanika da vodi računa o tome da treba da govori istinu za govornicom Narodne skupštine.
Tu ulogu je preuzeo predsednik opštine i savezni poslanik Dušan Petrović, to se zove DOS-ovska pravda i demokratija.
Pet minuta narodni poslaniče, isteklo je vreme za diskusiju, molim vas da završite. Žao mi je, poslaniče. Isteklo je vreme za diskusiju, po Poslovniku. Ja vam se zahvaljujem. Ima reč narodni poslanik dr Branislav Blažić.
Dame i gospodo, narodni poslanici, pred nama ovde je još jedan zakon, koji je predstavljen kao reformski zakon, koji će menjati mnogo toga negativnog što nam se decenijama, mogu slobodno da kažem, u Srbiji dešavalo. Međutim, da li je to tako kako je predstavljeno, pokazuje da je ovajzakon još jedan u nizu sličnih zakona - sa po nekoliko članova, pravljen mesecima, i ovde pred nas postavljen kao izmena i dopuna Zakona o izgradnji objekata. Ponovo imamo devet članova ukupno, za devet meseci DOS-ove vlasti, svakog meseca po jedan član je ovde pisan, a od svih tih članova, dva člana uzakonu definišu problematiku o kojoj se radi, a sedam članova su kaznene odredbe. I sve se svodi na to - 30 hiljada, 50 hiljada, 100 hiljada, tri godine zatvora, represivnost, totalitarnost, to je karakteristika bar 90% do sada ponuđenih izmena i dopuna postojećih zakona. Ponekad se čovek pita - zbog čega i otkuda u ljudima koji pišu ove zakone toliko restriktivnosti i želje da se nešto od građana uzima, da se nekako kažnjavaju, a da se ono osnovno, suština problema u datoj oblasti, uopšte ne dira, niti menja. Možemo to kroz jednu psihološku analizu ukupne DOS-ove vlasti napraviti, ali mislim datu treba vreme da prođe, da se definišu stvarni razlozi svega toga. Mislim da je jedan od razloga, možda, dugogodišnji boravak u opoziciji. Dugo godina boraviti u opoziciji, u želji da dođete na vlast, verovatno definiše kod ljudi u psihološkom smislu jednu akumulaciju neke destruktivnosti. Ta akumulacija destruktivnosti sada se ispoljava u željama da se donose ovakvi i slični zakoni. To je jedna od mogućnosti za objašnjenje svega ovoga, što ima svoju realnu podlogu, a druga je, možda, dolazak na vlast preko revolucionarnih poteza i taj revolucionarni zanos i sve ono obećano, želja da se brzo naprave neke silne promene. Možda se došlo u situaciju da se polako glave hlade i shvati se da nije to sve tako kao što se mislilo i da život sigurno ne počinje od nekih ljudi i od njihovog dolaska na vlast. Suština ovog problema je ovde, i sigurno da je problem ogroman i da se treba upustiti u borbu sa njim, rešavati ga, ali ne na ovaj načinda se represivnim merama, samo kaznenom politikom pokuša da se otklone glavni uzroci bespravne gradnje u Srbiji. Nikada se nisu mogli restriktivnim merama postići efekti, ako se suština problema ne sagleda. Imamo milion bespravno izgrađenih objekata u prethodnom periodu i sada treba definisati razlogezašto suti objekti napravljeni. Pa, rešavajući te razloge, ili lečeći te razloge, možemo doći do toga da stvarno imamo uređenu državu i uređeno društvo. Postojao je zakon i pre ovoga, normalno, postojala je kaznena politika i pre ove. Međutim, to, ili se nije sprovodilo, ili se nije moglo sprovoditi, ili jednostavno, to nije način da se reše i isprave ti silni problemi.Ovde se postavlja pitanje, slažem se, i to je valjda jako dobro, jer je ovo prvi zakon koji nema retroaktivno delovanje, jer kako smo navikli kod DOS-ove vlasti, svi su zakoni retroaktivni. Međutim, ovaj nema tu retroaktivnost, i to je dobro. Međutim, ono što je opet možda nepovoljno, to je da se u startu, a priori, odbacuje mogućnost rušenja nekih objekata, i sve se stavlja pod isti koš. Ne možemo pod isti koš stavljati ljude koji su pravili svoje kuće na svojoj zemlji, i neke koji su gradili vile na Kopaoniku, na Zlatiboru, na Tari i tako dalje. Sigurno da ti objekti koji su građeni u nacionalnim parkovima moraju na kraju krajeva biti srušeni, jer ne postoji način za njihovu legalizaciju. Ako bi se izvršila legalizacija takvih vikendica, na takvim mestima koja su zaštićena i predstavljaju najvitalnije i najveće dobro koje Srbija ima, onda se opet ne bi postiglo ništa dobro ovim zakonom. S druge strane, neki građani zbog državne ili opštinske birokratije, ili zbog nekih drugih razloga, nisu mogli da dođu do papira, a na svojoj zemlji su gradili i na poziciji su da legalno to mogu da dobiju, a sada oni treba da budu zbog toga kažnjeni. Prema tome, tu je čitav jedan niz problema koje ovaj zakon uopšte ne rešava. I šta se nama dešava - stalno nam se nude neki zakoni, sa po par članova, koji nešto grebu po problemu, a uopšte ne ulaze u njegovu suštinu. Gospodo, za devet meseci vi ste bili u obavezi, i nudili ste sigurno, da napravite jedan celovit, kompletan zakon i da ga date ovde na raspravu, da uzmete u obzir sve probleme koje ova oblast ima, da definišete te probleme, da nađete način kako ćete ih rešavati, i onda o tome da razgovaramo. A ovako, stvarno nema smisla samo stalno pričati o nekim stvarima koje ništa suštinski ne rešavaju. Mene baš interesuje - koga ćete to strpati u zatvor na tri godine zbog bespravne gradnje i da li ćete uopšte imati efekte od ovakvog zakona? Prema tome,ono što je suština i najvažnije u svemu tome, to je da je neophodno promeniti Ustav Republike Srbije, jer imamo situaciju da je placvlasništvo građanina, a on ne može na tom placu da gradi. Ili, ako ima objekat, taj objekat leži na placu koji je državno vlasništvo. Prema tome, mi nemamo trgovinu placevima. To sigurno sprečava mnoge ljude da dođu i reše svoje stambeno pitanje. Zbog toga bi bilo dobro da se u nekim razmišljanjima krene, pre svega, od pretpostavke da građanima treba pomoći, da svi zakoni koji se donose treba da budu u službi građana, a da se ne razmišlja samo o tome - kako će se građaninu nešto uzeti i kako će mu se neko pravo uskratiti, nego da mu se obezbede preduslovi da može da živi, da može da izgrađuje, da može da napreduje, da, jednostavno, može da da svoje učešće u ukupnom razvoju države. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Lazar Marjanski.
Ovaj krivični zakon, odnosno Zakon o izgradnji objekata, najviše pogađa najsiromašniji deo stanovništva. Zašto tako mislim - zato što predlagač ovog zakona nije hteo da uđe u suštinu ovog problema. Jednostavno, ovaj zakon ništa ne rešava, samo sankcioniše i svirepo kažnjava. Ko je kriv što ima oko milion bespravno izgrađenih objekata - država je kriva, oni koji su bili na vlasti. Ko će biti kriv ako bude usvojen ovaj zakon - DOS, koji je na vlasti. Dosadašnji Zakon o izgradnji objekata nije imao krivične pravne sankcije, a ovaj predlog oko 70% ima samo kažnjavanja i krivičnog proganjanja. Kod nas u Jugoslaviji ima oko 60 krivičnih zakona, a vi dodajete ovaj novi. To je, po meni, nehumano, čak bruka i sramota. Za mene lično, ovaj zakon je dobar. Zašto dobar - da što pre padne DOS. Ali, nisam ovde zbog sebe, nego zbog građana koji su me birali. Zato ne želim da ovaj kriminalni akt bude usvojen, jer je najgori.Znamo svi kako je bilo u proteklom vremenu kada su bile sankcije, ratovi i tako dalje. Siromašan deo naroda snalazio se kako je znao i umeo. Šta će se sa tolikim brojem nezakonito izgrađenih objekata? Umesto da izađete u susret, legalizujete, vi ćete ih nemilosrdno rušiti, kao što ih sada rušite u Zemunu. Kakomožete da pomislite i kako ćete uraditi kada jedan seljak na selu sagradi bespravno jednu štalu koja mu je potrebna, jednu šupu koja je potrebna, jer znamo da, naročito na selu, ljudi koji grade štale, šupe nemaju dozvolu, ne traže dozvolu. Grade neku prostoriju ili kuću za svog sina, koji hoće da ostane, da bude paor na selu. Kako možete da srušite tu kuću ili tako nešto. Sigurno je, a možda vi, gospodine ministre, i ne znate, govorim za Srednjebanatski okrug, da se u selu grade šupe, štale, svinjci itd. bez građevinske dozvole. Mislim da ćete jednostavno shvatiti da ovakve stvari ne treba sakcionisati i da se to neće sakcionisati. Morate imati kriterijum za one koje grade na svom zemljištu, svoje objekte, za potrebu svoje proizvodnje, za najnužniju potrebu svojih porodica i za one koji imaju višak stambenog ili poslovnog prostora. Po meni, te ljude bi trebalo kažnjavati. Jednostavno, predložio bih vam dve stvari: prvo, da hitno povučete ovaj zakon. Druga stvar, da u petak dođete u 18,00 časova na miting.
Reč ima narodni poslanik Vitomir Plužarević, a nakon njega narodni poslanik Vučurović Božidar.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovaj zakon je trpeo različite izmene i dopune i to 1995, 1996. i 1997. godine. Smatram da ovaj zakon koji je danas na dnevnom redu nije celishodan i da mu mesto i vreme ne odgovaraju. Namena donošenja ovog zakona je u suprotnosti sa mnogim nerešenim pitanjima, kao što su zemljišno-knjižna i ostala pitanja koja su vezana za katastar i vlasništvo. Po nekim komentarima u Srbiji je za ovih poslednjih 10 godina izgrađeno 700.000 domilion bespravnih objekata. Ovi objekti su štetili, odnosno uticali su na mnoga gradska jezgra, građeni su po nacionalnim parkovima i na prostorima gde to nije bilo dozvoljeno. Sama ova činjenica da su ovi objekti građeni na gore pomenutim lokacijama, nije sada predmet rasprava i neće se retroaktivno postupati sa ovim objektima. U zakonu nije decidno rečeno kad će i kako zakonodavac, odnosno predlagač ovog zakona utvrditi određene vremenske distance, odnosno vremensku liniju kada je objekat počet odnosno kada je završen. Cilj ovog zakona je da se novčane kazne povećaju odnosno da se i određena lica kazne zatvorskim kaznama od jedne do tri godine. Mislim da ovakvim merama zakon u ovakvim ekonomskim, političkim i ostalim uslovima neće moći da bude sproveden. Predlagač zakona nije želeo da uđe dublje u problem svih ovih gore nagomilanih problema, već želi sankcijama da reši ove započete probleme. Nije isto da li je objekat napravljen na privatnoj svojini ili na nekoj drugoj svojini. O tom problemu ovim zakonom se ne želi reći ni jedna reč. Suštinski problem je zašto je došlo do divlje gradnje. Ko je za to kriv? To je država. Znamo ukakvim smo okolnostima živeli i kako je život tekao. Kad pomislim samo na ogroman broj izbeglica koje smo smestili na raznorazne načine. Oni su, neki, stekli i nove porodice i decu i jednom rečju su postali stanovnici tih novih naselja i tih objekata, koje su gradili kako su oni znali i umeli. Po Ustavu Srbije građevinsko zemljište, za sada, nije još definisano da li jedruštvena, odnosno državna svojina. Kada se to reši, a treba da bude državna ili privatna svojina, proći će još mnogo godina, a verovatno i država neće imati interes ni želju da gradi veće kolektivne stambene objekte, tako da će svaki čovek imati obavezu da sam sebi obezbedi krov nad glavom. To je želja da se individualna privatna izgradnja podigne na jedan viši nivo, a ne da kaznenim merama i sankcijama sprečavamo da se to dešava. Bilo je komentara da je u Novom Sadu otvorena jedna institucija, odnosno biro koji će regulisati sva pitanja na jednom mestu, vezano za izgradnju objekata gde će lice zainteresovano u najkraćem roku na jednom mestu moći da dobije sve moguće dozvole. To danas i do danas nije bilo nigde tako postavljeno, tako da je i taj problem oko dozvole bio veliki. Protiv sam toga da bilo koje lice ide u zatvor zbog toga što gradi, odnosno što izvodi građevinske radove na određenim objektima. Taj stil predlagača je negativan u prvom koraku razmišljanja o izgradnji i projektovanju zemlje. Nema ni jednog urbanističkog plana koji je realan sa situacijom na terenu. To su evidentne stvari i razlike su drastične. I u mojoj opštini, iz koje dolazim, ima još dosta objekata koji su izgrađeni60-tih godina, a da do današnjeg dana nisu uknjiženi u zemljišne knjige. Predlažem u ovoj načelnoj diskusiji da se svi započeti objekti legalizuju, a da se novim kvalitetnijim zakonom ovo reguliše za naredni period. Da li se ugrožava javno dobro ili ne, da li gradi na svojoj zemlji ili tuđoj - tu se moraju praviti velike razlike. Mi srpski radikali želimo da Srbija ima dobre zakone, kako bi i okolne zemlje želele da ulažu u našu stambenu izgradnju i da budu zadovoljne. Na primer, Beograd se prostire na površini od 70.000 hektara. To da je šuma, to je veličine tri Fruške gore. E, tu treba dosta kvalitetnog rada države i pojedinaca da bi ga priveli nameni. A ta namena je da on bude metropola. Za taj Beograd i sve gradove srpski radikali imaju pravo rešenje. U starom jezgru Zemuna izgrađen je tržišni centar i već je legao na srce svim arhitektama i urbanistima. To suevidentirali "Kuća stil" i drugi časopisi koji se bave ovom tematikom. Tako treba uklapati starinu sa novim idejama. Srušili su u Zemunu lokalni moćnici vrlo lep objekat, na surov i NATO-vski način, odnosno u DOS-ovskom stilu. Ko je na vlasti u Beogradu, Nišu, Novom Sadu, Kraljevu, Kragujevcu, Užicu, Subotici i u prethodnom i u sadašnjem sazivu? Urbanistička mafija i danas dejstvuje i funkcioniše. Glasaću protiv ovog zakona.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Srboljub Živanović, po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, prema članu 93, koji glasi: "Predsednik Narodne skupštine prekida rad Narodne skupštine kada utvrdi nedostatak kvoruma na sednici Narodne skupštine dok se kvorum ne obezbedi". Mislim da sada u Skupštini nema poslanika DOS-a i da se kartice pokupe i da se utvrdi kvorum. Hvala.
Narodni poslanik Srboljub Živanović traži utvrđivanje kvoruma. Molim narodne poslanike da identifikacionim karticama registruju svoje prisustvo u sali Narodne skupštine. Konstatujem da imamo kvorum i nastavljamo sa radom. Reč ima narodni poslanik Božidar Vučurović, neka se pripremi narodni poslanik Tomislav Nikolić.
Dame i gospodo narodni poslanici, ne znam da li ste i vi, kao i ja, dobili jedan pogrešan papir na kome piše da je Vlada Republike Srbije, na osnovu člana 90. tačka 4. Ustava Republike Srbije i člana 128. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, podnela Narodnoj skupštini Republike Srbije Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o krivičnom postupku, Predlog zakona o izmenama i dopunama Krivičnog zakona i Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o prekršajima. Jer, ovo što smo dobili se može nazvati samo takvim imenom. U ovom Predlogu zakona od deset članova nema ni jednog koji ima blage veze sa izgradnjom objekata. Ima veze samo sa neproporcionalnim povećavanjem novčanih kazni i kazni zatvora. Kako? Najniža kazna iz starog zakona je ostala ista. To je ona kazna koju ćemo plaćati mi, koji donosimo ove zakone. A, ona sledeća je povećana 10 puta. To je kazna koju će plaćati neki drugi, koji nisu dovoljno poslušni. Čak i neki među vama koji nisu dovoljno poslušni. Bez obzira da li je namera ovoga zakona da posluži "punjenju džepova" nadležnih i nenadležnih ustanova i pojedinaca, iz njega će to proizići. Sve ono što će pooštravanje krivičnih i prekršajnih sankcija proizvesti, biće jedan novi talas korupcije. Jer, ako je novčana kazna za jedan prekršaj 50.000 dinara, glupo je tražiti više od 500 maraka za činjenje ili nečinjenje, za papir ili za žmurenje. Ali, ako je kazna 450.000 dinara, tu ima mesta za pogađanje. I to, veoma dobro pogađanje. Ili, ako je kazna zatvora godinu dana i tri godine, e, tu se tek može pogađati. Ali, kako reče moj kolega iz Kragujevca, tamo je 20 maraka gradsko-građevinsko zemljište po kvadratu. Slažem se, to nije mnogo. To je cena na paritetu, račun gradskog-građevinskog zemljišta. A, koliko je na paritetu... o tome će se odlučivati na osnovu ovog zakona. Slažemo se i svi smo se složili (dobacuju iz klupa: nismo svi) da je procedura za dobijanje građevinskih dozvola, saglasnosti i svega ostalog komplikovana. Tu smo se svi složili. Zato je prvi zakon koje ovo ministarstvo donosi u ovoj skupštini na usvajanje trebaloda rešava tu komplikovanu proceduru, a ne da rešava koliko će ko platiti kaznu. I, neće je plaćati neki koji su do juče brljali, nego oni koji od danas brljaju. Time se dovode u neravnopravan položaj oni koji se do juče nisu usuđivali da brljaju, nego su se usudili tek danas. E, oni će plaćati kazne i ići će u zatvor, a oni koji su podigli velelepna zdanja neće ništa, naravno. Sve se to moglo rešiti na drugi način. Moglo se rešiti uprošćavanjem procedure. Moglo se rešiti time da lokalni organi uprave rešavaju i pribavljaju ono što treba da reše građani, da se time procedura ubrza. Jer, procedura se ne može menjati. Svuda u svetu je potrebno ono što je i kod nas potrebno. Ali, da se organi lokalne samouprave pobrinu o tome i da pomognu građaninu da dođe do toga. Kako to izgleda u praksi, mogu da vam kažem: pre četiri godine sam počeo da prikupljam trideset dozvola i saglasnosti za izgradnju industrijskog objekta koji bi zaposlio 150 ljudi. Prošle godine sam došao do 15. i, konačno, odustao. Zato, još jednom, kao i većina narodnih poslanika koji su do sada govorili, predlažem da se ovaj zakon povuče iz procedure, da se sačini predlog izmena i dopuna zakona koji će prvenstveno da se bavi legalizacijom postojećih objekata na jedan pravi način, a ne na način na koji je to do sada činjeno. Isto, na onom paritetu i tek onda da se donese zakon kojim bi se i strožije nego ovim zakonom kaznili oni koji ga krše.
Ima reč narodni poslanik Tomislav Nikolić.
Dame i gospodo narodni poslanici, pošto je vreme za raspravu o Predlogu ovog zakona ograničeno na pet minuta, mi ćemo o ovom zakonu više govoriti na patriotskom mitingu u petak, u 18 sati na Trgu Republike. Tamo vreme nije ograničeno. Tamo može da se govori. Ja sam od 1972. godine radio u građevinarstvu. Nešto oko osam godina kao izvođač, a posle toga kao predstavnik investitora. Moram da kažem da u to vreme pravno lice nije moglo da započne izgradnju građevinskog objekta ukoliko nije imalo ne samo građevinsku dozvolu, nego i na posebnom računu u SDK obezbeđena sredstva za investicije. Na žalost, to vreme je davno iza nas. Srbija je suočena sa velikim problemima. Treba ih rešavati pravim predlozima zakona. Na žalost, ova Narodna skupština, u ovom sazivu još uvek čeka normalne zakone, a Vlada nam dostavlja isključivo osvetničke zakone. Isključivo zakone koje bi mogla da koristi da se nekome u Srbiji osveti. Menja se Zakon o izgradnji objekata. Poslednja izmena je bila 1997. godine. Međutim, u tom zakonu, u članu 2. stav 4. predviđeno je da građevinska dozvola može da se izda za objekte koji su izgrađeni ili rekonstruisani do 4. novembra 1995. godine. To je bio taj rok za usaglašavanje. Ovaj zakon se ne bavi pomeranjem tog roka. Praktično, kada ova izmena i dopuna Zakona stupi na snagu, bez obzira što nas ubeđujete da nije retroaktivan, zakon vam omogućuje da sve objekte koji nisu izgrađeni ili rekonstruisani do 4.11.1995. godine srušite. Član 43a se menja, dodaje se iza člana 43. i kaže: "Objekat koji se gradi, odnosno čije je građenje završeno bez građevinske dozvole, ne može biti priključen na elektroenergetsku i telekomunikacionu mrežu, vodovod i kanalizaciju". Zakon stupa na snagu za 8 dana, od sutra, verovatno. Šta sa objektom koji je završen? Vi kažete da ne može da bude priključen. Ne kažete da može da bude legalizovan, pa može da bude priključen, nego kažete - ne može da bude priključen. Kome se ova vlast sveti? Ko je napravio te objekte, doveo ih pod ploču, eventualno ih pokrio, neko omalterisao unutra, a mnogi ne? Ne može da dobije vodu, ne može da dobije struju, ne može da se prikači na kanalizaciju, a o telefonu ti ljudi i ne sanjaju. Da li su to izbegli iz Republike Srpske Krajine, iz Republike Srpske, Kosova i Metohije? Hajde da razmišljamo malo i o tom ljudima. A,šta onda? Napravio je kuću i sada ne može da uvede struju, sad ne može da dobije vodu i ne može da dobije kanalizaciju. Hoće li uz petrolejsku lampu deca da uče, hoće li ponovo da se razvijaju bolesti, hoće li u nehigijenskim uslovima da se živi, hoćemo li imati favele oko svih naših gradova, hoće li oni koji su na asfaltu moći mirno da posmatraju ove koji su svoj novac uložili da izgrade kuću i sada im država ne dozvoljava da žive kao normalni ljudi? Ne vidim na koji način je razmišljao predlagač ovog zakona. Član 52a kaže, dodaje se iza člana 52. Upozorio sam ministra da je član 52. odavno brisan i da ne postoji u ovom zakonu o izgradnji objekata, tako da ne znam gde ćete dodati 52a, ali neka bude da će ići iza člana 51: - "Fizičko lice koje je investitor objekta koji se gradi bez građevinske dozvole, kazniće se za krivično delo zatvorom do tri godine". Namerno sam izbacio "ili pravno lice", fokusiram fizičko lice. Koliko znam, jedina optužba protiv Slobodana Miloševića bila je da je gradio kuću bez dozvole. Njega ste izručili u Hag. (Predsedavajući: Gospodine Nikoliću, vreme.) Sada uopšte ne znam šta je vreme. Bilo je 7,30 kada sam počeo da govorim. (Predsedavajući: Nisam hteo da vas prekidam. Bilo je 6,30.) Zamislite situaciju da je moguće da predlagač zakona ne zna kako se grade privatne kuće kod nas, pa ću to i da mu kažem. Na primer, kuću grade baba, deda, domaćin, žena i njegova deca, unuk, unuka. Svi mogu da budu investitori. Može deda da uloži deo sredstava, može baba da uloži deo sredstava, može domaćin, njegova supruga, i svi će lepo u zatvor. S obzirom na to da mi nemamo tolike zatvore, možete da ispraznite ove zatvore, da šaljete ljude u Hag, a možete i direktno investitore u Hag, kao što je otišao Slobodan Milošević, za gradnju kuće bez dozvole na Dedinju, u Hag. (Predsedavajući: Gospodine Nikoliću, molim vas da završite.) Zaista bih želeo da upoznam predlagača zakona sa svim nedostacima zakona, zato što nije shvatio da ne može samo represijom da se rešava jedan problem. Znam da su vama buldožeri nezaposleni još od 5. oktobra, ali nemojte da ih zapošljavati tako što ćete ljudima rušiti privatne kuće. Srušite ovaj dvorac u Golf naselju. Ministre, znate vi kome pripada. Pripada ovom Anđelkoviću iz Demokratske stranke. Srušite tih 5.000 kvadrata izgrađenih na 7 ari. Kad tako nešto uradite, onda ću biti ubeđen da vi zaista hoćete da sprovedete pravdu. (Predsedavajući: Gospodine Nikoliću, molim vas da završavate.) Kad već pominjete Zemun, kad smo preuzeli vlast u Zemunu, zarekli smo se - svako ko bude želeo da gradi kuću svojim novcem, dobiće u Zemunu plac da gradi kuću. Uradite vi tako u svojim opštinama.
Tražim pravo na repliku.
Gospodine Jovanoviću, šta bi bio osnov?
Član 98. stav 1. je osnov za repliku. Povredio je ugled člana Demokratske stranke. Svoje pravo na repliku zasnivam na iznetoj neistini od strane prethodnog govornika. Tražio sam od predsedavajućeg da protumači da li imam pravo na repliku i dobio sam to pravo od njega. Vi imate pravo na prigovor po Poslovniku, ali s obzirom da mi je dao reč, on je procenio da mogu da iskoristim svoje pravo, a da potom vi iskoristite pravo koje proizilazi iz Poslovnika. Izneta je neistina sa namerom da se diskredituje DS. GospodinAnđelković ne samo da nema to što ste vi ovde pokazali i opisali kao vilu od 5.000 kvadrata na 7 ari, nego gospodin Anđelković nema ni jedan kvadrat. Kao predstavnik DS na opštini Čukarica, a potom i u gradskoj Vladi, nije uzeo, dobio na poklon ili kupio. Sa svojom porodicom živi skromno u stanu u kojem je živeo pre 15 godina. To je istina. Kad govorimo o problemima i kritikujemo političku konkurenciju, onda pri tome možemo tražiti, ako želimo da budemo uspešni, samo utemeljenje u argumentima i činjenicama. Moramo biti moralno sposobni da druge optužujemo i da se suočimo sa onim što je posledica vladavine. Tačno je da je opština Zemun imala 60.000 izbeglica kojima je pokušala da reši između ostalog i stambeni problem. Ali, tačno je da ni jedan od tih 60.000 izbeglica nije dobio na poklon ni jedan kvadratni metar, a kamoli ar, kao što je to dobio predsednik vaše stranke, svojevremeno opštine Zemun. Da li je tačno ili ne, prosudiće sud. Ovde iznosim nešto na osnovu dokumentacije sa kojom raspolažemo. Kada vi budete dovoljno politički korektni, izaći ćete sa dokumentacijom o 5.000 kvadrata Ljubomira Anđelkovića, sa poklonom koji je on dobio od nekoga po bilo kom osnovu. Predlažem vam da ne ulazimo u ovakvu vrstu rasprave, jer samo ćemo izgubiti vreme. Javnosti su dobro poznate činjenice sa kojima baratate vi i sa kojima baratamo mi.Vaše oružje je neistina, a naše oružje je tragično nasleđe koje ste nam ostavili.
Gospodin Nikolić, po Poslovniku.
Vi ste povredili član 96. Naime, gospodinu Jovanoviću ste dali pravo na repliku zato što je pomenuta Demokratska stranka. Gospodin Jovanović je predsednik poslaničkog kluba DOS, a ne Demokratske stranke. Recimo, da je gospodin Mihajlov, da sam pomenuo DSS, pa da je izašao gospodin Mihajlov, sve bi bilo jasno. Oni imaju svoju poslaničku grupu, nemaju sa vama više ništa zajedničko. To bih prihvatio, ali kao što je izašao gospodin Jovanović, mogli su da izađu i svi ostali pripadnici DOS-a, jer se ovo zaista tiče DOS-a. Ali, u ruci imam krivičnu prijavu koju je podneo jedan građanin, u kojoj lepo kaže da na osnovu izjave slikara Aleksandra Đurića.... to će valjda sve da se utvrdi... iznosim vam činjenice da je Anđelković, uz saradnju sa ljudima iz JUL-a i SPS-a, to napravio i da je zaista objekat od 5.300 kvadrata, a od toga 970 kvadrata ide Anđelkoviću za pečate koje je njegova supruga udarala u opštini Čukarica, kao odgovorno lice koje je izdavalo te papire. A, objekat je nikao kad je promenjena vlast. Eno ga tamo, niko ga ne dira, niko ga ne ruši. Ako hoćemo o Zemunu, nismo mi, mi jesmo poklonili placeve ratnim vojnim invalidima, toga se ne stidimo, a svima ostalima smo po 20 do 30, počev od 15, ali 20 do 30 dinara je bio kvadrat zemljišta i bila je javna licitacija,nikada ništa u Zemunu nije išlo direktno pogodbom i nikada ništa nije išlo ispod žita. Zbog toga se mi ponosimo svim onim što smo uradili u Zemunu. Molim vas, pošto stalno govorite o sudovima, završite taj Zemun. Zar niste mogli, od oktobra do danas,da završite sve naše mahinacije u Zemunu? Zašto nam neprekidno pretite, Äajmo na sud. Zašto ovu skupštinu koristite da nam pretite. Neka nas pozovu sudije na sud, da vidimo šta smo ukrali, šta smo oteli, nemojte da koristite govornicu za laži. Ja je barem za to nikada ne koristim. Ovde o Anđelkovićima pišu režimske novine, sve su novine danas režimske. Recite mi jednu, osim "Velike Srbije", koja nije režimska, recite mi?
Gospodine Nikoliću, dugujem vam objašnjenje. Po mom dubokom ubeđenju pravo na repliku gospodina Jovanovića je potpuno nesporno i zasniva se na stavu 2. člana 96. Citiraću ga i mislim da neće biti potrebno da dalje polemišemo: "Ukoliko se uvredljivi izraz odnosi na poslaničku grupu, odnosno političku stranku, čiji narodni poslanici pripadaju toj poslaničkoj grupi, u ime poslaničke grupe ima pravo na repliku predsednik poslaničke grupe." Gospodin Jovanović je konzumirao to pravo. Ne znam šta se mislilo, ali je pravo gospodina Jovanovića bilo apsolutno nesporno. Zato je i dobio repliku. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Vučić, a posle njega narodni poslanik Dragan Tomić.
Dame i gospodo narodni poslanici, samo vas molim da mi ne ističete vreme pre nego što se obratim.
Izvinjavam se, gospodine Vučiću, produžićemo tih 12 ili 13 sekundi.
Dakle, rekao bih samo da Predlog zakona, koji je ministar Šumarac obrazložio Narodnoj skupštini, predstavlja jedan od najlošijih zakona, ali istovremeno rekao bih i jedan od najlošije obrazloženih zakona. U samo nekoliko rečenica čuli smo više političkih floskula nego bilo šta stručno, nego bilo šta od onoga što bismo mogli da očekujemo u predstojećem periodu kao konačne rezultate donošenja ovog zakona. Šta bi to moglo državi Srbiji u smislu poštovanja reda i zakona, sprečavanja dalje bespravne gradnje, u ciframa, u brojkama, računato bilo kojom matematičkom operacijom, onako kako bi to priličilo jednom ministru da izađe i dakaže, pošto se čini kao da je došao sa tribine jedne od stranaka DOS-a i onda rekao šta je to ono što smo obećali u prethodnoj kampanji i šta je to što su morali da ostvare. I pri tome, sada ću citirati, govoreći o Kraljevu, Kragujevcu, Nišu, Beogradu, Novom Sadu, napao je Zemun. Zašto sam uzeo ovaj primer, sada ću vam reći. Tačno je, gospodine Šumarac, napali ste Zemun. Napali ste Zemun u martu mesecu, ne znam tačno koji je datum, pojavili su se buldožeri, kranovi, koji su počeli da ruše jedan od prelepih objekata, a ljudi su se zgražavali, nisu mogli da veruju obični ljudi šta se dešava. A rušili ste, da bi vam to bilo dodatno jasno, mimo toga što su ljudi imali dozvole i sve one potrebne papire. Rušili ste bez pažnje dobrog domaćina, što ste po građevinskim uzansama morali da učinite i svaka cigla je morala da se sačuva, a nijedna nije sačuvana. Sve je rušeno, svo staklo je izlomljeno, i to da bi se pokazalo kakva je sila i kakva je moć nove vlasti, kakve su reforme i kakva nas demokratija tek očekuje. Prosto se postavlja jedno pitanje i to sam tada hteo da pitam, ali nije bilo Skupštine. Naravno, za nas radikale ne postoji nijedna televizija, za sve se nađe, i za sve u opoziciji, osim za nas u SRS. Hteo sam da postavim pitanje - a ko su ti ljudi koji se raduju rušenju nečega što je čovek izgradio, rušenju nečega što čak i lepo izgleda, rušenju nečega što nikome, osim možda jednom kafedžiji iz DOS-a nije smetalo. Ko su ti ljudi koji mogu u tome da uživaju? Kao iono što se pitate ko su ti ljudi koji mogu da se raduju muci nekih ljudi, onima koji idu u zatvor i tako dalje. Prosto,kakvi su to ljudi? Sa pravnog aspekta, rekao bih da su ključne naše kritike da se ne mogu i ne smeju ovakvim zakonom ni voditi ni sprovoditi krivično - pravne sankcije. Sankcije za privredne prestupe, krivično - pravne sankcije i širi se, sve više imamo primere sporednog krivičnog zakonodavstva i svaki novi zakon, bilo iz radnog, socijalnog zakonodavstva, bilo iz gro sfere zakonodavstva, proširuje krivično zakonodavstvo, uvodi nova krivična dela, uvodi nove krivične sankcije, čak se bavi i merama generalne i specijalne prevencije, što ni u kom slučaju ne bi smelo da bude tema ovog zakona. Ima ovde pravnika, i u vladajućoj većini, pa neka izađu i neka vam to kažu. Ne smete time da se bavite. Merama generalne i specijalne prevencije vi se bavite Predlogom zakona o izgradnji objekata. Tri godine ide čovek u zatvor zato što je bez građevinske dozvole počeo da diže objekat. Ko će da utvrdi da li je on počeo 10. jula ili je počeo 10. juna. Hoće li to sudski veštaci da utvrđuju, privatni detektivi, da li se beton dovoljno osušio ili nije, da li je neko iz komšiluka video kada je to rađeno ili nije. Ko će to da ustanovi, na koji način, kako će to da funkcioniše. Prosto mi se čini da je to nešto što je nemoguće i da to pokazuje apsolutnu nelogičnost predloženog zakona i onoga što je Vlada Republike Srbije ovde učinila. Moram da kažem da se sa još jednom stvari ovde ne mogu suštinski složiti. Naime, država je kriva, ma ko bio na vlasti, dakle da potpuno depersonalizujemo tu vlast i na lokalnom, i na centralnom nivou, država je kriva ako je za građevinsku dozvolu potrebna urbanistička dozvola, urbanistički uslovi, saglasnost za vodu, saglasnost za struju, a za to bi trebalo da se stvore uslovi, da to rade organi lokalne samouprave - edž officio (po službenoj dužnosti). Da se to završava na najlakši mogući način. Da pitam sve ovde ljude, osim onih koji su lično za sebe zidali, niko živ ne zna šta mu je sve potrebno. Ako nije dobio, a to može da bude i zbog ćutanja administracije i zbog mnogih problema koji postoje u samoj lokalnoj samoupravi, i zbog toga što prosto neko nekada traži, mi to ne tražimo, ali da uzmemo da toga uopšte nema, prosto zato što ljudi ne mogu da stignu ili je neažurnost administracije, i zbog toga će neko, zbog nedostatka građevinske dozvole da ode tri godineu zatvor.Ljudi, previše je, nije to logično. Možete da kaznite određenomnovčanom kaznom, da bude po privrednom prestupu niža kazna, ali nemojteda... Nemojte da dobacujete gospođo Ruždić, ili kako se već prezivate. Nema smisla, izađite za govornicu pa kažite to što mislite. Vi niste nikada naučili kako se priča. Izašli ste jedanput ovde da govorite o Poslovniku i to prilično nesigurno.
Gospodine Vučiću, vreme vam je već isteklo, pa vas molim da završite...
Moje vreme je isteklo. Ali, zato nijednom niste opomenuli, svo vreme dobacuju, ne znaju ni sami zašto dobacuju.
Molim vas da privodite kraju.
Privodim kraju. Molio bih vas, i pre svega vladajuću većinu, da odbije ovaj zakonski predlog, da ga odbije iz prostog razloga što se niko njime ne može pohvaliti. Čini mi se da se niko njime ni iz vladajuće većine ne diči, da je svima jasno da se radi o represivnom predlogu zakona, ali nije ovo krivični zakon, pa da govorimo da li su one represivne mere dovoljne kao mere generalne i specijalne prevencije. Ovo je zakon o izgradnji objekata, kojim predviđate tri godine zatvora za ljude, a to je već milion ljudi u Srbiji uradilo, najmanje milion ljudi. Čuli smo da su čak i mnogi ministri to radili u Kaluđerici, i tako dalje. To je normalno, jer su to svi radili i sada ćete te ljude da sklanjate, te ljude da hapsite na tri godine, kao da ni o čemu drugom niko u Srbiji...
Gospodine Vučiću, već dva minuta duže od predviđenog vremena govorite. Molim vas da završite.
Kao da niko ni o čemu drugom ne razmišlja u Srbiji, nego samo kako će da hapsi, kako će da sklanja, a to su reforme i to je demokratija u kojima ste najdalje otišli. I da kažem samo ovima iz DSS-a, koji su govorili o rezultatima izbora. Neću im govoriti tačno rezultate, recimo iz Futoga, gde su radikali dobili više nego svi ostali zajedno, ali nemojte da se pozivate na jedne, nego se pozivajte i na mnoge druge izborne rezultate. Negde neko prođe dobro, negde neko loše, ali izgleda da opet o onima gde ste prošli malo lošije, niste bili obavešteni, kao i u mnogim drugim stvarima. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Dragan S. Tomić, a sledeći prijavljeni je narodni poslanik Vladimir Garčević.
Gospodo narodni poslanici, o Predlogu ovog zakona o izmenama i dopunama Zakona o izgradnji objekata čula su se dosta različita mišljenja i može se reći da dobar deo onih koji su imali kritički ton prema ovom zakonu su uputili prave primedbe predlagaču i zaista je potrebno da se sagleda još jednom ovaj predlog o izmenama i dopunama zakona iz jednog prostog razloga, jer je krajnje restriktivan, a moram da kažem i da ruši neka ustavna prava, prava koja su garantovana Ustavom, a to je pre svega pravo na rad. Rekao bih nešto o članu 52a stav 1. koji govori o preduzetniku koji je izvođač radova ili o odgovornom licu, pravnom licu koje je izvođač radova i njemu je predviđena ovim zakonom kazna do godinu dana. Prosto je neverovatno da neko ko je po Zakonu o ličnom radu ili Zakonu o preduzećima osnovao preduzeće ili preduzetničku radnju, a to su uglavnom zidarske radnje, imao obavezu da zaposli jedan broj radnika - i posebno u toj oblasti postoji problem jer ima mnogo radnika koji rade na crno, to je tačno i time bi verovatno trebalo da se pozabavi inspekcija rada - i da od njega tražimo odgovornost zato što je izvođač radova. Njegovo pravo i obaveza po svim zakonskim propisima je da pošteno ugovori posao, po projektu izgradi objekat i preda ga budućem vlasniku, odnosno investitoru. Nikakve njegove obaveze ne postoje, niti se mogu konstituisati bilo kojim zakonom, a najmanje ovim zakonom. Mislim da ste ovim flagrantno prekršili Ustav. Nemate pravo u bilo kom slučaju da teretite nekoga da krivično odgovara i izvodite ni objektivnu, ni subjektivnu odgovornost po bilo kom osnovu, a pogotovo ne po ovom osnovu zato što je bio pozvan da se prijavi na tender, pokazao se najpovoljnijim ponuđačem za izvođenje radova, radove je izveo blagovremeno u skladu sa svim pozitivnim zakonskim propisima i naplatio kvalitetno svoj rad. Ne može on da odgovara za nešto što nije njegovo, ni po jednom osnovu. Morate da objasnite kako to može. Dužan je da izvede radove, da naplati svoje radove. Ne može zbog toga nikako da podvedete pod saučesništvo, ni po jednom osnovu. Nije dužan ni po jednom osnovu, osim da čita projekat, da potpiše ugovor o izvođenju radova. Znači, dužan je da potpiše ugovor o izvođenju radova, da po potpisanom ugovoru u skladu sa obligacionim odnosima, kako su utvrđeni rokovi za izvođenje radova, izvede radove. Dužan je, ako se ugovore klizne skale, da trpi terete po kliznim skalama, ali nikako nije dužan da trpi teret i da mu se remeti pravo na rad. To ne postoji i ne možete to kvalifikovati kao bilo koju kategoriju saučesništva. To je prosto nemoguće i neverovatno da ste ovo ugradili. Drugo, kada ograničavate pravo jednoj kategoriji, pre svega preduzetnicima, moram da kažem da kategorija preduzetnika obuhvata jedan vrlo šarolik dijapazon ljudi iz različitog sveta koji tradicionalno, porodično, se bave tom oblašću ili su završavajući određene škole, koje su specifične u toj oblasti, u poslednje vreme osnovali privatno preduzeće i bave se tim poslovima. Vi njemu ograničavate i pravo na rad, ovim što ste napisali, a kamoli da imate pravo da ga teretite, jer prethodnim zakonskim propisima, a posebno u oblasti onih sedam zakona koji govore o ovoj oblasti, postoji nekoliko stvari koje ograničavaju njegova prava. Prvo, donosi se rešenje i obustavljaju se radovi dok se ne reši prethodno stanje. Znači, dok se ne dobije građevinska dozvola. Samim tim, on već trpi zbog obustavljanja radova. Znači, ne možemo ovo podvesti i ne postoji ustavno-pravni osnov da se preduzetnik, odnosno izvođač radova ili odgovorno lice tretira kao saučesnik u nekakvom postupku. Nemate ni jedan validan i argumentovan dokaz za ovo što predlažete, da se čovek kazni za krivično delo kaznom zatvora do godinu dana.
Reč ima narodni poslanik Vladimir Garčević, a posle njega narodni poslanik Branislav Ivković.
Poštovani predsedavajući, poštovani ministre, gospodo poslanici, pošto je posle mog izlaganja u ponedeljak neko od poslanika pitao da li verujem u skoriji povratak predsednika Socijalističke partije Slobodana, da, verujem, jer sve što je on radio radio je za dobrobit srpskog naroda. Pravda je na njegovoj strani.
Gospodine Garčeviću, molim vas da se vratite temi. Imate pravo da verujete u sve što želite, ali držite se teme.
Dao sam odgovor onima koji su me pitali. Drugo, iskoristio bih sada da pitam ministra, pošto je započeto 10.000 stanova, zaustavljeno je ili se sporo neke stvari dešavaju, a mene građani pitaju šta je sa time, molio bih vas, evo prilike da date odgovor da li se očekuje u ovoj godini završetak tih stanova i da li će oni biti useljeni, pitam u ime građevinara koji izvode radove i građana koji su uložili određena sredstva da se dođe do tih stanova. Ako to ne bude realizovano, poručujem građanima Srbije, povratkom na vlast da ćemo mi ubrzati i sagraditi onih 100.000 stanova koje smo tada obećali. Kada je DOS došao na vlast obećao je demokratiju. Shvatio sam da ćete da date narodu objašnjenje šta je demokratija, da ćete da uputite narod kako se ta demokratija ostvaruje, da ćete poučno kroz kurseve, kroz određen teme, kroz televizijski ekran dati odgovor šta se dešava. Evo jednog zakona koji je zakon kako treba građane strpati u zatvor. Zašto? Ako je neko bez građevinske dozvole počeo da gradi kuću kao nužni smeštaj ili neku dogradnju, jer nije mogao da ostvari sva dokumenta koja su neophodna, vi gospodo, ministre sa Vladom Srbije, predlažete zatvor, a čuo sam danas da jedan od poslanika kaže sledeće - mi smo to prepisali iz Evrope. Nudite nam iz Evrope, građanima Srbije, zatvor od jedne do tri godine. Predložio bih da nema zatvora, nego da građane poučite kako ta Evropa to rešava bez kaznenih mera, bez represalija i bez pretnji sudovima, bez pretnje milicijom, nego tolerancijom, uzajamnošću, da se objekti podižu na dobrobit građana. S druge strane, predložio bih da zakon počne da važi onog trenutka kada se utvrde svi objekti koji su započeti, znači svi objekti na području grada, i da onda od tog trenutka određene stvari treba regulisati - kako dalje raditi. Bežanje lokalnih samouprava od toga da nisu uticale, nego Vlada itd. - ja bih se sa Jovanovićem u jednom delu složio: da je to složen proces, da je svako imao svoju određenu odgovornost, ali da su određene prilike bile tokom dužeg vremena. Pre svega, ne treba bežati od odgovornosti ni u jednoj lokalnoj samoupravi, ali treba raditi i vladati, ulagati sebe na dobrobit građana Srbije. Ukoliko ostanu ovakva zakonska rešenja, sa ovim pretnjama, da vam kažem - gde budem došao, daću ljudima da pročitaju, da vide to što piše i šta ih očekuje, pa ako je to demokratija mislim da u decembru mesecu, na izborima, neće biti takve demokratije.
Reč ima narodni poslanik Branislav Ivković.
Poštovani gospodine predsedavajući, dame i gospodo poslanici, imao sam zaista nameru da se uopšte ne uključujem u diskusiju povodom ovog zakona. S obzirom da je jedan deo poslanika pokazao značajno neznanje o postojećim zakonima iz oblasti građenja, osetio sam potrebu, istine radi, radi njih, a i radi građana Srbije, da ipak uzmem pet minuta da govorim. Neću duže, sigurno. Prvo, ovo je potpuno nepotreban zakon, zakon koji je pisan u onom pravom maniru koji je dao povoda za naslove "i vile se ruše, ljudi idu u zatvor" (tipično za DOS-ovski režim), zakon koji apsolutno nije imao potrebe da bude donesen u ovom pravcu i sa ovim metama, jer meta je potpuno na drugoj strani. Želim da znate, po Ustavu Republike Srbije, upravljanje gradskim građevinskim zemljištem je isključivo u nadležnosti lokalne samouprave. Pošto je upravljanje gradskim građevinskim zemljištem isključivo u nadležnosti lokalne samouprave, izvodi se da je proces građenja u isključivoj nadležnosti lokalne samouprave. Upravo zbog toga, ranije smo imali zakonska rešenja koja su predviđala da opštine čak mogu dati dozvolu i da isključivo daju dozvolu za izgradnju brana, železnica, puteva, pruga, termoelektrana i tako dalje. Novim zakonskim rešenjima, 1994, 1995, 1996. godine, koje je razmatrala posebna Komisija EU 1996. godine i ocenila ih potpuno kompatibilnim zakonima EU, mi smo sve to ispravili i doveli u red. To su: Zakon o planiranju i uređenju prostora i naselja, Zakon o gradskom građevinskom zemljištu, Zakon o izgradnji objekata, Zakon o održavanju stambenih objekata, Zakon o legalizaciji bespravno izgrađenih objekata, Zakon o komunalnim delatnostima, Zakon o prostornom planu i sam Prostorni plan Republike Srbije, i kao kruna svega, Zakon o koncesijama, koji je pružio prostor da privatnim kapitalom i stranim kapitalom, na dobrobit građana Srbije, može biti izvršeno ulaganje u izgradnju objekata. To je istina, i cela istina kompletnih zakonskih projekata. Svi ti zakonski projekti su na nivou Republike urađeni, potpuno su usklađeni. Sigurno se svakome od njih poneka mana može naći, ali svi oni imaju niz podzakonskih akata koji potpuno definišu, od izrade tehničke dokumentacije,svaki korak tokom izgradnje. Čak je učinjen korak napred, jer su definisani kapitalni projekti na nivou Srbije i izvučeni na nivou Republike prava i obaveze izdavanja građevinskih dozvola, kada su termoelektrane, pruge, putevi i tako dalje u pitanju. U čemu je problem - problem uopšte nije u divljim graditeljima, problem je u nestručnoj i nesposobnoj lokalnoj samoupravi. Lokalna samouprava apsolutno ima sve ingerencije da proces građenja dovede u red. Upravo zbog toga je donet Zakon o legalizaciji bespravno izgrađenih objekata da se balast, koji je tada bio 120 hiljada bespravno izgrađenih objekata, reši. Ovo je lažna cifra - 900 hiljada. Ja vam potpisujem, jer je nemoguće da je od 1996. godine do 2000. godine izgrađeno 780 hiljada objekata, osim da su nove lokalne samouprave tako loše radile da su građani bili terani da divlje grade. Zašto građani uopšte divlje grade - zato što lokalna samouprava loše radi, zato što ne donosi generalne planove grada. Beograd nema generalni plan, Novi Sad ga nema, nema ga Niš, mnogi gradovi Srbije. Regulacioni planovi se ne rade na vreme, ne opredeljuje se. Pet godina, šest godina DOS-ovske partije su na vlasti u skoro svim većim gradovima Srbije. Tu i jeste najveći problem nastao. Regulacionim planovima treba obezbediti lokacije za izgradnju objekata. Tačno u zakonima piše - urbanistička dozvola se izdaje na jednom mestu. Tu se daju uslovi, tu se daje saglasnost. Rok izdavanja je mesec dana. Ko to ne poštuje - ne poštuju organi lokalne samouprave. Piše gde se daje građevinska dozvola, piše rok od mesec dana, ne poštuje se, gospodo. Prema tome, ako treba uopšte doneti neku kaznenu meru, onda su meta organi lokalne samouprave. Izgleda, ako je negde korupcija i bila, onda je debelo bila tu, jer je moguće da činovnici namerno otežu procese izdavanja urbanističke dozvole, građevinske dozvole, da bi tražili mito. Ovim zakonom, koji je DOS-ovska vlada predložila, faktički teramo čoveka i da podmiti da ne bi išao u zatvor, jer ljudi čekajući, a imajući pare, kreću da grade. Prema tome, draga gospodo - isključiva nadležnost te lokalne samouprave.To što se u roku od mesec dana ne daju urbanističke dozvole, to što se u roku od mesec dana ne daju građevinske dozvole, što se ne daju pravovremeno uslovi i saglasnost na predatu dokumentaciju, to nisu krivi graditelji, što sve na vreme ne predvide regulacionim planom - to su krivi oni koji taj posao treba da rade. Prema tome, ne kažnjavajte graditelje, nego nađite načina da stimulišete ljude, a kaznite one koji ne rade svoj posao na vreme i ne omogućavaju plansku dokumentaciju pravovremenim izdavanjem i urbanističke i građevinske dozvole, sve do upotrebne. Zakon o legalizaciji bespravno izgrađenih objekata je učinio sledeće - dao je šansu upravo lokalnoj samoupravi da dovede u isti položaj, kako one koji su legalno gradili, tako i one koji su nelegalno gradili. One koji su nelegalno gradili da učini srećnim što, sa parama koje ulažu u lokalnu samoupravu i razvoj, ipak dobijaju jedno sigurno stanje, a imaju šansu da to rade na pet ili deset godina. Ali lokalne samouprave od 1995, 1996, 1997. godine ništa na tom planu nisu uradile. U tome je stvar. Hvala lepo.
Reč ima narodni poslanik Čedomir Jovanović, predsednik poslaničke grupe DOS-a.
Tražim pravo na repliku, kao predsednik poslaničke grupe DOS-a, s obzirom da je moj prethodnik pomenuo stranke DOS-a, koje su prethodnih šest godina bile na vlasti u lokalnoj samoupravi, i tokom tog perioda obavljanja svoje dužnosti, u značajnoj meri doprinele urbanističkom haosu sa kojim smo se suočili. Gospodine Ivkoviću, citiraću vam član 49. Zakona o građevinskom zemljištu, u kome se kaže: "Inspekcijski nadzor vrše ministarstva, preko inspektora, u okviru delokruga utvrđenog zakonom". Citiraću vam i dopunu ovog člana, u kojoj se kaže da: "nadzor nad izvršavanjem odredaba ovog zakona vrši nadležno ministarstvo". To je dopuna iz 1996. godine, s tim što se precizira - "opštini, odnosno Gradu Beogradu, poverava se vršenje inspekcijskog nadzora nad izgradnjom objekata za koje izdaju građevinsku dozvolu na osnovu ovog zakona", i dodatno pojašnjenje: "Gradu Beogradu se poverava rešavanje po žalbi protiv prvostepenog rešenja donetog za izgradnju. Po žalbi na rešenje opštinske uprave, odnosno gradske uprave, koje se donosi na osnovu ovog zakona, ključnu i presudnu reč daje nadležno ministarstvo saobraćaja, odnosno građevine". Položaj u kome je bila lokalna samouprava je više nego jasan. Problemi sa kojima su se suočavali, takođe su građanima poznati, situacija u kojoj su stranke koje danas čine DOS, a delom su učestvovale u radu lokalne samouprave u prethodnom mandatu, takođe je više nego jasna. Govoriti o onima koji su bili neformalni koalicioni partneri SPS i JUL, pre svega u Beogradu, a potom i u svim onim opštinama u kojima je to bilo u skladu sa njihovim uskopartijskim interesima, danas je politički necelishodno. Oni su prošlost. Stranke koje su napravile DOS ušle su u koaliciju da bi promenile ovu zemlju. Između ostalog, da bi promenile ovu zemlju i u oblasti o kojoj mi danas pričamo. Mi nismo krivci za ono što se dešavalo u ovom društvu. Ne optužujemo ni druge koji su učestvovali u vlasti, jer su ovim zakonima pokazali želju da reše taj problem, ali nisu bili sposobni da ove zakone primene. Podsetiću vas još na jednu nekorektnost u vašem izlaganju. Pogrešno ste protumačili obavezu lokalne samouprave. Naime, ona je dužna da u roku od 15 dana, a ne 30, izda građevinsku dozvolu. To ide u prilog jednom pažljivom zakonodavstvu. Tako da mi danas ovde ne razgovaramo o nefunkcionalnom zakonu, nego o zakonu koji nije bio primenjen. Zbog toga su tako male izmene koje mi predlažemo i one su praktično izmene kojima se utvrđuje jedna ozbiljnija sankcija za nepoštovanje zakona. To je ono što je nedostajalo ovim zakonima o kojima mi danas pričamo, pozivajući se na više nego lošu poziciju lokalne samouprave u procesu sprovođenja zakona. Lokalna samouprava ne može štititi zakon. Ona može ukazati na prekršaj i mi smo to činili. Ako je potrebna dokumentacija za to, predlažem dva puta. Ili da sutra čitav dan izgubimo u upoznavanju parlamenta sa tim dokumentima ili da formiramo jednu parlamentarnu komisiju koja će proučiti svu onu dokumentaciju sa kojom ministarstva raspolažu, kako bi se upoznali sa istinom. Bez istine mi smo društvo koje nema pravo na srećnu budućnost. [[Aplauz.]]
Reč ima narodni poslanik Dragoljub Stamenković, a sledeći prijavljeni je narodni poslanik dr Goran Cvetanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, da bi ovi koji prate prenos sednice Narodne skupštine znali šta ovako žestoko napadaju poslanici SRS-a, pročitaću vam jedan član koji se dodaje na postojeći zakon i koji menja suštinu Zakona o izgradnji objekata. U članu 52a. kaže se, da "preduzetnik koji je izvođač radova ili odgovorno lice u pravnom licu koji je izvođač radova na objektu koji se gradi bez građevinske dozvole, kazniće se za krivično delo zatvorom do godinu dana, a fizičko lice koje je investitor ili odgovorno lice u pravnom licu koje je investitor objekta koji se gradi bez građevinske dozvole, kazniće se za krivično delo zatvorom do tri godine." Onaj ko zapali ili sruši zgradu Savezne skupštine ili televizije, neće se kazniti zatvorom, postaće nacionalni heroj. Ne verujem da je ovaj zakon mogao da piše prof. dr Dragoslav Šumarac, stručnjak iz oblasti građevinarstva. Meni se čini da je ovaj zakon pisao neki policajac. Možda Zoran Živković ili neko njemu blizak, a pošto mu je supruga sekretar Sekretarijata za zakonodavstvo, možda je njoj preneo te nadležnosti (Glas iz sale: Ma sto posto.) Molim gospođu da se malo smiri i da sasluša. Da je ovaj zakon pisao stručnjak, odnosno da ste vi pisali, a vi jeste priznati stručnjak, vi biste našli načina kako da rešimo to što ima milion bespravno dignutih objekata, kako da prilagodimo detaljne urbanističke planove, kako da prilagodimo sve to da što manje srušimo, da što manje štete nanesemo ljudima. Verujte, nema svako sreće i privilegija kao što ima naš sadašnji ministar savezni policije, da na brzaka legalizuje bespravnu gradnju koja je građena u Nišu. Neki kažu čak da je kopao kosti po starom Bagdalskom groblju, da bi proširio ivicu do svoje kuće. (Predsedavajući: Molim vas da se držite teme.) Kada smo vas, a baš sam ovde pominjao kada smo radili onaj Zakon o privatizaciji, pa kada sam govorio o tome da odgovorno lice koje radi u agenciji, ukoliko da neku informaciju koja može nekoga dovesti u privilegovani položaj i da na osnovu toga zaradi nekoliko miliona maraka, da država bude oštećena za nekoliko miliona maraka, da treba primenjivati oštriju sankciju. Ne. Kod vas je ostalo da se kazni novčano. Pazite, za to novčano, a kada neko počne da zida objekat bez dozvole kazna zatvora. To već nije nešto što možemo da prihvatimo. Mene posebno čudi moj prijatelj Mijailović Lune iz DSS-a koji kaže: ma, mi ćemo prihvatiti ovaj zakon, ali ako ubuduće ovako loše radite, mi ćemo glasati protiv Vlade. Da li je DSS u Vladi ili je malo u Vladi, ili je pomalo u Vladi, ili nije u Vladi? Morate da se odlučite. Ovaj zakon ćete doneti i vi iz DSS-a, i vi ćete odgovarati, bez obzira što kažete mi smo malo ili nismo malo u Vladi. Ili možda vi želite da budete malo više u Vladi, ali vam neko ne da da budete malo više u Vladi. Gospodine ministre, zaista nemojte da se zakon vezuje za vas, da kažu, eto u zatvor nas je oterao Dragoslav Šumarac. Nemojte, povucite ovaj zakon. Ili još nije kasno, hajdemo zajedno u petak u 18 sati na veliki patriotski miting, da zajedno konstatujemo da je DOS najgori.
Reč ima narodni poslanik Goran Cvetanović, a sledeći prijavljeni je narodni poslanik Rade Bajić.
Dame i gospodo narodni poslanici, zbog nesposobnosti države da reši mnoga pitanja vezana za izgradnju zgrade na periferiji, građani su prinuđeni da grade individualne objekte. Otežani su uslovi da se obezbedi tražena dokumentacija. Umesto da nova vlast donese propise kojim bi se uprostila legalizacija već postojećih, kako vi navodite, 700 hiljada - milion bespravnih objekata, ona nudi novčane kazne i preti zatvorom od godinu do tri godine. Iako znamo da u mnogim zemljišnim knjigama, pre svega na Novom Beogradu, negde oko 90% stanova uopšte nije ubeleženo, u Nišu čitav Bulevar Lenjina i dalje se vodi katastarska parcela, odnosno poljoprivredno zemljište, u Leskovcu čitavo naselje poput Bočice itd. Nova vlast mora da preduzme mere da se detaljni urbanistički planovi urade sa neophodnom infrastrukturom, da bi se u što kraćem roku omogućilo građanima da grade krov nad glavom. Izuzev investicija od strane građana na stambenoj gradnji, sve druge investicije u državnim i društvenim preduzećima su u proteklom periodu bile gotovo zanemarljive. Postoji smanjen obim stambene gradnje, pa nova vlast mora uzroke smanjenog obima investiranja da otkloni u što kraćem roku. Potrebno je realizovati program privredne i urbanističke politike i u toj politici adekvatno rešiti stambeno pitanje građana, koji žele svojim oskudnim finansijskim sredstvima i prekomernim fizičkim radom da obezbede sebi krov nad glavom. Zbog predloženih izemena i dopuna Zakona o gradnji od strane navodnih eksperata, koji snose deo odgovornosti za pogrešnu dosadašnju komunističku urbanističku politiku, biće iskazano nezadovoljstvo građana i veliki revolt.Revolt će biti izražen jer je predloženo kažnjavanje građana koji su decenijama bili pogođeni pogrešnom birokratskom politikom i u oblasti urbanizma, jer su preduzetnicima najnovijim propisima zatvorena vrata za njihovo samostalno delovanje. Građani koji žele svoje objekte da dograde ili adaptiraju direktno su pogođeni novim propisima jer neće biti u mogućnosti da obezbede neophodnu dokumentaciju. Ovim predlogom smanjuju se i finansijska sredstva koja bi građani Srbije na privremenom radu van naše zemlje uložili za gradnju kuće, smanjuju se investicije pa se smanjuje i obim proizvodnje i usluga, a samim tim smanjuje se broj zaposlenih. Ako država, odnosno opštine ne stvori uslove za gradnju, odnosno ako ne donesu regulacione planove, onda je ovaj zakon krajnje restriktivan i nepravedan. Ima mnogo takvih primera, navešću vam samo jedan. U detaljnom urbanističkom planu, koji je donet sedamdesetih godina, ima primer, recimo, ulica Tošin bunar u Zemunu. Tu je, u tim detaljnim urbanističkim planovima, predviđena izgradnja saobraćajnice. Nikako da se ta saobraćajnica realizuje, objekti koji se nalaze u Zemunu su prosečno stari od 70 do 100 godina, jer po gradskoj odluci ne može da se ugradi nijedna nova cigla, pošto građani ne mogu da dobiju nijednu građevinsku dozvolu. Stanje je status kvo, a već fizička izdržljivost tih zgrada ima svoj vek. Tako da, verovatno, te zgrade, ako se hitno ne donese plan, biće srušene same od sebe, zbog zuba vremena. Pitao bih ministra, kako može da realizuje ovaj svoj predlog zakona, recimo, u Leskovcu, gde apsolutno ništa ne funkcioniše. Predsednik gradske vlade je dao ostavku. Trenutno se nalazi na odmoru. Verovatno je tako nešto zaslužio. Odbornici Demokratske stranke prelaze u neke druge stranke. Ima jedan odbornik iz Demokratske stranke Srbije. Tako da, ako ništa ne funkcioniše, ne znam kako ćete realizovati ovaj plan. Baš zbog svega toga što i lokalna uprave na funkcionišu, što ne funkcionišu ni nosioci najodgovornije, znači vaše DOS-ovske vlasti, zato i pozivam na realnost, zbog toga što su ovakvi porezi, kakvi jesu. Podsetiću vas, da su srpski radikali glasali protiv usvajanja budžeta, zbog toga što je bio previše ambiciozan. Znali smo da jedino možete, znači, preko vaših donatora i preko ovakvih kazni kakve predlažete u zakonu ... (Predsedavajući: Gospodine Cvetanoviću, molim vas da se držite teme.) Držim se teme. Jedino pomoću ovih kazni, ako ste predsedavajući pročitali ovaj zakon, videli ste da tu osim par članova, svuda se radi o nekim kaznama zatvora ili finansijskim, odnosno novčanim kaznama. Tako da će građani Srbije veoma brzo biti goli. Ali, s obzirom da su i najveći nosioci vlasti, gospodin Đinđić i gospodin Koštunica, već goli, nadam se da i građani neće doživeti tako nešto (pokazuječasopis). Zbog toga pozivam sve patriote da u petak u 18,00 časova dođu u Beograd.
Reč ima narodni poslanik Rade Bajić.
Gospodine predsedavajući, poštovani narodni poslanici, ono što je sigurno, a verujem da svako od vas misli ovde, svaka politička partija, da zakon koji će regulisati ove probleme i ovu oblast i treba doneti. Prema tome, saglasni smo da se zakonski uredi ovaj problem. Ali, zakonom koji će biti i pravan i pravedan, koji će biti u funkciji i onih prema kojima se odnosi, odnosno na koje se odnosi. Ovaj zakon, odnosno izmene i dopune ovog zakona nisu takve. On je i manjkav i neprimenljiv. A, vrlo brzo će se pokazati da apsolutno neće biti moguće primeniti ga u rešavanju ovog problema. Kada je u pitanju njegova funkcija, on je samo u funkciji države. Dakle, treba napuniti kasu. Treba napuniti budžet ili zatvoriti onoga ko se ogrešio kada je u pitanju divlja gradnja. A, za one na koje se odnosi, sve što je rigorozno u ovom zakonu, odnosi se na njih. Ako neko može govoriti o divljoj gradnji, on ne mora biti stručnjak. Mislim da sam zaista merodavan da kažem nešto o tome, jer sam odrastao uz divlju gradnju i okružen sam divljom gradnjom. Jedan deo detinjstva proveo sam u divljoj gradnji koja je kasnije legalizovana. Samo znaju moji roditelji koliko su ispaštali dok su sve to isplatili. Iz tih razloga sam da se reguliše ova materija, odnosno da svi legalizujemo svoje objekte. Ali, na način koji će nam omogućiti da možemo bezbolno ovo da uradimo. O čemu se radi? Neko ovde reče da je u pitanju milion bespravnih objekata u Srbiji. Ne znam da li je toliko. Znam da je u Novom Sadu, recimo, preko 40.000. Neću reći da su gradili samo oni koji su imali novac i koji su bili, kako je neko rekao, bezobrazni. Već, uglavnom, u preko 90% slučajeva sirotinja, koja je htela da smesti u nekih 70-100 kvadrata svoju porodicu. Divlja gradnja ne potiče, kako neke vodi pamćenje, tamo u zadnjih deset godina. Već, baš kako neko reče, vodi nekoliko decenija unazad. A, posledica je socijalne, ekonomske i bezbednosne situacije, koja je građane terala da se migracijama doseljavaju u grad ili na periferiju grada i da počnu sa divljom gradnjom. Dakle, većina tih građana je gradila zato što je morala i što nije bila u prilici da izmiri finansijske obaveze. Mnogi su ovde govorili, kada je u pitanju građevinska dozvola i svi ti papiri koje treba dobiti, da je trebalo puno vremena. Tačno je i to. Međutim, niko se nije osvrnuo da danas, da bi se legalizovao objekat, ne može mesečno jedan radnik da izdvoji 200 maraka da plati ratu za legalizaciju objekta i za dobijanje dozvole. To je najveći problem. Jer, on je kupio plac. Došao je da li, u izbeglištvo, da li iz ekonomskih i socijalnih razloga, mukotrpno je skupljao da bi kupio plac od nekih desetak hiljada maraka, da kupi nešto materijala i da gradi sopstvenim sredstvima, odnosno u sopstvenoj režiji. Neko reče ovde da ovaj zakon nije uopšte retroaktivan. Pa, prvi član je apsolutno retroaktivan. On kaže: "Objekat koji se gradi, odnosno čija je gradnja završena bez građevinske dozvole, ne može biti priključen na elektro-energetsku i telekomunikacionu mrežu, vodovod i kanalizaciju". Da li je to retroaktivno? Pa, jeste. Nećemo držati čardak ni na nebu ni na zemlji. Hoćemo li ga vratiti u 19. vek, da nema u 21. veku vode i struje. Ili, kada kaže objekat, odnosno ko otpočne sa korišćenjem objekta, bez upotrebne dozvole. A, ja ću vam reći da 50% objekata koji imaju svu dokumentaciju, nemaju upotrebnu dozvolu. Da li ga sada treba kazniti zato što nema upotrebnu dozvolu? Vi kažete da nije retroaktivno. Ili,da nastavi sa korišćenjem objekta i nakon donošenja rešenja o zabrani korišćenja objekta. Dakle, koristi objekat 10 godina. Nema dozvolu. I, sada nije retroaktivno, ne kažnjava se. Već, iselićemo ga ili mu naplatiti 450.000 kaznu. Kakve su kazne? Drakonske. Bile su od 10 do 100.000. Znate li kolike su danas? Od 10 do 450.000 dinara ili 15.000 maraka. U najboljem slučaju, ako ga ne zatvorimo. Pa, ko ima 450.000 koji je završio nelegalni objekat pre tri, četiri godine, sada da plati ili da se iseli iz njega. I, kažete ovde, nemojte plašiti građane, nije retroaktivan. To je jedna ordinarna glupost. (Predsedavajući: Vreme, gospodine Bajiću.) Da se svi nelegalni objekti sruše. Pa, taj želi nerede nesagledivih razmera, ako na to poziva. Mi moramo građanima da omogućimo da oni jednostavno mogu da legalizuju svoj objekat, da mu omogućimo takve uslove, takve rate da on komotno može da izvrši i legalizuje svoj objekat, a ne da ga drakonski kažnjavamo, da ga zatvaramo ili da mu naplaćujemo 15.000 maraka ako to nije uradio. Ovome problemu zaista treba prići sa životne strane.Ovakav zakon se ne može donositi u kabinetu ministra koji ne zna suštinu divlje gradnje, ili, kako sam ja umeo često da kažem sa petog sprata. treba se spustiti na teren. Treba se spustiti na teren, videti koji su to problemi i onda doneti jedno celishodno, zakonsko rešenje sa kojim će svi biti zadovoljni. Hvala.
Po Poslovniku, za reč se javio Srboljub Živanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, prema članu 93, opet je povređen Poslovnik. "Predsednik Narodne skupštine prekida rad Narodne skupštine, kada utvrdi nedostatak kvoruma". Znači, sve dok ne utvrdi kvorum, prekida se rad Skupštine.
Ako sam vas dobro razumeo, gospodine Živanoviću, vi tražite utvrđivanje kvoruma. Molim narodne poslanike da, radi utvrđivanja kvoruma, ubace svoje identifikacione kartice. Konstatujem da imamo kvorum i da Skupština može da nastavi sa radom. Za reč se javio narodni poslanik Melank Šandor.
Dame i gospodo narodni poslanici, hteo bih da kažem nešto o ovoj temi, ali sa jednog drugog aspekta. Znači, da posmatram ovaj problem sa kulturološkog aspekta i sa aspekta arhitektonskog i urbanističkog naselja. Gospodo poslanici, mi svojim radom i političkim delovanjem ostavljamo jedan trag u društvu, trag koji prate generacije koje dolaze iza nas, a arhitektonski i urbanistički tragovi su oni koji su građeni u čvrstom materijalu i dugo traju. Da li možete da zamislite buduću generaciju koja bi mogla da vam postavi pitanje - odakle na soliteru od pet spratova dve kuće prizemljuše, mislim da imaju i garaže, na Zelenom vencu? Ili, ko je dao dozvolu za sletanje onog "Pink" objekta u srce jednog naselja predviđenog, prema urbanističkom planu, za nešto sasvim drugo? Taj "Pink" objekat, koji bih sad isto spomenuo, za razliku od gospodina Kovačevića, ne bih ga hvalio za ovom govornicom, jer pre svega kao arhitekta smatram da ta jedna sjajna ljuska sa priličnom šupljom sadržinom, u stvari predstavlja jednu metaforu Srbije u poslednjih 12 godina i da joj mesto, kao metafori, tu baš i ne odgovara. Sama građevina kao građevina - čelik, staklo i to, verujte, meni nije nepoznato u arhitekturi. Ali, pravi materijal od koga je ova građevina sazidana je u stvari arogancija, lažni sjaj, mito, nepoštovanje elementarne arhitektonske i urbanističke logike, nepoštovanje zakona. Ovaj zakon bi upravo trebalo da bude preventivan i upozoravajući za slučajeve tog tipa, da se ne može nepoštovanjem zakona, mitom, novcem, kupiti ono što nije za kupovinu. Prema tome, opominjem i poslanike u ovom domu da buduće generacije koje dolaze iza nas, da smo dužni prema njima da im arhitektonsku baštinu ostavimo u jednom stanju koje zaslužuju da naslede od nas i odgovorni smo za to. Prema tome, mi - poslanici Građanskog saveza ćemo glasati za Predlog zakona o izmeni ovog zakona.
Reč ima narodni poslanik Stanko Kovačević, pravo na repliku.
Pravo arhitekata je da svoja mišljenja o nekim građevinskim objektima daju u zavisnosti od njihovog pravca kojim su krenuli u svojoj struci. Kada sam govorio o objektu TV "Pink", nisam govorio sa aspekta poznavaoca arhitekture, jer moja struka je nešto sasvim drugo. Ali, imao sam priliku da u stranoj štampi na tri strane pročitam zaista slavopojke o ideji jednog mladog arhitekte koji je ono otelotvorio. Sa tog aspekta sam rekao da bi bila velika šteta, i zbog činjenice da je u taj objekat uloženo oko 20 miliona maraka, da se u sadašnjim uslovima, zbog nepoštovanja propisa od strane ili investitora ili nadležnih državnih organa, koji nisu blagovremeno intervenisali, da se sada zahteva iseljenje ili rušenje dela objekta, što bi bila mnogo veća šteta, nego da se utvrde veoma strogi uslovi njegove legalizacije i da taj objekat dobije legalne papire. Upravo sam rekao da me uopšte ne zanima vlasnik tog objekta, ali treba odati priznanje i investitoru i arhitekti za tako lepo arhitektonsko rešenje, o kome dobro mišljenje imaju svetski arhitekti, a ne samo ja.
Za reč se javio narodni poslanik Đura Lazić. (Nije u sali.) Sledeći prijavljeni je narodni posalnik Dragoljub Vojinović.
Poštovani narodni poslasnici, gospodine ministre, apostrofiraću prof. dr Radulovića, koji je rekao da je ovaj zakon predložen od nevolje, iz nevolje i zbog nevolje. Kad govorimo o tome zašto iz nevolje, govorimo sve vreme o stambenim objektima, a ne govorimo o drugim objektima. Gle paradoksa. U Srbiji ima preko 70.000 stambenih objekata u kojima niko ne stanuje, zatim preko 700.000 tzv, kako ih ministar nazva, "bespravno podignutih objekata", a drugi ih nazvaše "divlje podignutih". I etimološki i suštinski, ovo su dve potpuno različite reči. Hoću baš to da naglasim. Zašto? Zato što ove objekte koji su bespravno izgrađeni, izgradila je sirotinja i to sirotinja koja je hrlila u komunizmu u grad, a ovi divlji su oni koji narušiše Crni vrh, narušiše Kopaonik, Zlatibor, najekskluzivnije delove Beograda, Niša, koji označavaju silu, moć, i koji na neki način devastiraju ovu zemlju. Mislim, njih treba nazvati divljim i njih sankcionisati na način kako je predloženo u ovom zakonu. Što se tiče ovih činjenica o kojima sam malo pre govorio, one govore da je bespravna gradnja u stvari socijalni problem, da je u stvari, reklo bi se, ekonomski problem i da je jedan deo vlasti do sada to dozvoljavao rešavajući na taj način socijalni mir. Dok su ovi drugi pokazivalisvoju osionost i svoju moć na neki način. Prema tome, ono o čemu treba da govorimo, a to je gospodine ministre da to vi kao arhitekta i kao stručnjak definišete, pitao bih vas šta je sa onim objektima koji su pravno izgrađeni, a koji su arhitektonski, kako mladi kolega reče, rešeni, a onda od strane moćnikadograđivani da više ne liče na ono što su bili. Druga jedna stvar, moramo govoriti šta ćete sa objektima koji su izgrađeni, a to su fabrički, različita stovarišta, na najplodnijoj zemlji. Kako ćete njih da sankcionišete? Prema tome, ne bih dugo, već bih da završim. Glasaću za ovaj zakon iz nevolje, ali vas molim da ukoliko uskoro ne budete rešili ceo ovaj problem setom zakona, moraćete da zatražite ponovo moje poverenje i mojih birača.
Za reč se javio narodni poslanik Dragan Milentijević, a sledeći prijavljeni je narodni poslanik Sredoje Mihajlov.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, ovo je još jedan od zakona koji opozicija kritikuje, mada je normalno da nemate nikada idealni zakon, ali ovo je zakon koji se dopunjuje i nadam se da će nadležno ministarstvo sigurno u narednom periodu doneti još neka kvalitetnija rešenja, tako da ovaj zakon bude zaista pravi. Ali, ono što je najbitnije i što mnogi pokušavaju ovde da opovrgnu, to je da zakon nije retroaktivan, što znači da svi oni koji su u proteklom periodu bespravno gradili, za sve te ljude važiće dosadašnji zakon. Dakle, nema govora o priči da će za te ljude koji su u proteklom periodu gradili, važiti odredbe zakona - kazna zatvora do tri godine ili novčane kazne do nekih 450.000. Mislim da je želja bila, i to smo na Odboru za urbanizam i građevinarstvo utvrdili, želja predlagača je bila da jasno podvuče crtu i da kaže da od ovog trenutka, kada ovaj zakon bude usvojen, divlja ili bespravna gradnjabude smanjena na najmanju moguću meru. On je takoreći isti kao prethodni zakon, ali se najviše menja u ovim kaznenim odredbama. Tu mislim da sve jasno stoji u nekim objašnjenjima koje je Vlada dala, odnosno Ministarstvo je dalo na amandmane opozicionih poslanika. Ovde jasno stoji i kaže - novčane kazne su usklađene sa Zakonom o prekršajima, s tim što će nadležni sud prilikom odmeravanja kazne za učinjeni prekršaj u propisanim granicama, u svakom konkretnom slučaju odmeriti kaznu za učinjeni prekršaj, uzimajući u obzir sve okolnosti koje utiču da kazna bude veća ili manja. Jasno je da u ovom zakonuveliku ulogu igra i sudstvo, to je nesporno, dakle ne samo Ministarstvo građevina i urbanizma, ali je jasno da odredbe, gde piše - do tri godine zatvora, ne znače da će svako ko se bude ogrešio o gradnju, biti kažnjen sa tri godine zatvora. Nadležni sud će utvrditi da li je onaj ko je prekršio zakon dobiti tri meseca zatvora ili tri godine zatvora, jer nije pre svega isto ako neko želi da dogradineku ostavu do svoje kuće ili želi da podigne fabriku bespravno. Mislim da se ovog zakona plaše oni ljudi koji jednostavno žele bespravno da grade, a da oni koji ne misle da krše zakon, njima je svjedno da li će zatvorska kazna biti do tri godine ili do 10 godina. To apsolutno nije bitno. Mislim da ne treba u ovim situacijama kritikovati samo organe u lokalnoj samoupravi koji su zaduženi za izdavanje dozvola. Mi treba da znamo ... (Predsedavajući: Kolega, molim vas da omogućite govorniku da govori.) ...da postoje specifični objekti koji traže saglasnost i drugih ministarstava. Dakle, često se dešava, ako se gradi neka fabrika vezana za prehrambenu industriju ili fabrika za hemijsku industriju, i tako dalje, da je potreban niz drugih saglasnosti iz određenih ministarstava. Vrlo često ta ministarstva sporije rade i dešava da čovek ne dobije dozvolu u onom vremenu koje želi, nego da se sve to prolongira na neke duže rokove. Da pojasnimo: dozvola se dobija u roku od 15 dana od onog trenutka kada čovek koji želi da gradi, dobije sve prethodne saglasnosti. Bilo je na Odboru reči i o tome da smo ovde samo sagledali one ljude koji bespravno grade i njih kažnjavamo, a da svi oni koji izdaju građevinske dozvole,nisu sankcionisani. Međutim,Krivični zakon u članovima 242. i 245. sankcioniše i te ljude jer se ti članovi zakona odnose na zloupotrebu položaja. Dakle, oni koji budu izdali dozvolu na neadekvatannačin, idu pod ove članove Krivičnog zakona. I na kraju sam želeo da kažem da lokalne samouprave snose odgovornost i imaju zadatak da u saradnji sa Ministarstvom pravdenaprave određene dobre programe za sve one ljude koji žele da svoje objekte, koji su bespravni, legalizuju. Dakle, postoji niz načina i čitao sam primere lokalnih samouprava koje su ovaj problem želele da reše. Na primer, na taj način što su dali neke reprograme svima onima koji su bespravno gradili, dakle svi oni koji treba da plate dozvole, mogu da to urade u više rata ili ne znam kako drugačije. Dakle, potrebno je tim ljudima izaći u susret u svakom slučaju, da bismo taj problem što pre rešili. Hvala.
Za reč se javio narodni poslanik Sredoje Mihajlov, a posle njega narodni poslanik Milorad Mirčić.
Poštovano predsedništvo, poštovani poslanici, mi iz Vojvodine znamo da pre 250 godina, kad su gradovi dobijali status grada, onda da bi neko dokazao da živi građanski, morao je magistratu da pruži dokaze da može živeti građanski. Znači, gradovi su još tada bili uređivani, znalo se kolika je propisana međa komšije, da li možete otvoriti prozor prema komšiji, kako treba da izgleda, koliko treba da bude veličina placa. Da živite gradski, znači ne možete da živite na manjem prostoru nego što je to bilo propisano, a verujte mi, da su naša sela uređenjem grafomercije bila uređena, ušorena, znalo se tačno kolika je kuća, kolika je okućnica i nije se mogla kuća praviti na placu manjem nego što je predviđeno. Znači, vi ste mogli da živite civilizovano, da živite seoski, ali da živite kako treba. Sada, gospodo, kada ste nas pretvorili da nismo građani, kada smo postali salašari, znači kada nam nisu trebale gradske komunalije, kadanismo mogli to da plaćamo, onda je počela ta bespravna gradnja, kako vi kažete. Znači, vi na salašu i u divljini možete napraviti kako hoćete, niko vam neće braniti i niti treba da platite nekome neke takse, komunalije ili bilo šta, kako ćete to raditi. U gradu vi imate obavezu da se ponašate urbano, da poštujete neke gradske propise, neke gradske standarde. Naravno, pored tog poštovanja, morate izdvojiti neke pare, nekog ko će vam izgraditi put, uvesti struju, telefon, plin, školu, pozorište i šta već ide uz gradske komunalije. Znači, to je gradska obaveza i ko hoće da živi gradski mora da odvoji deo zarade i ponaša se i živi gradski. Druga je stvar što smo mi došli do toga da svi živimo salašski. Gospodo, za bespravnu gradnju znate da se mora legalizovati. Naravno da će se to uraditi ne preko noći, ne odjednom, ne kaznama, nego dogovorom i onako kako je već nešto urađeno. Za divlju gradnju mislim da su to one zgrade, objekti, to su one fabrike koje su građene divlje, znači tamo gde ste pokazali svoju bahatost, gde niste poštovali urbanističke planove, urbaniste, gde niste poštovali stručnjake, nego je jednostavno čovek došao u mom selu i napravio kuću na sred ulice, na sred šora, kuda prolaze krave, gde prolazi seosko stado od 250 goveda. Sada mu smetaju krave koje prolaze pored njegove kuće. Normalno, kada je izgradio kuću na divlje, nije pitao nesretnik, a neko ga je možda i obmanuo, verujem oni koji su znali i da su mu čak savetovali da to uradi u inat. Drugi jedan, što ste gledali na televiziji, je napravio kuću na kanalu. Sećate se prošlog proleća kada je plivao Banat i onda se čovek čudom čudio, izgradio je na ničijoj zemlji. To ste dozvoljavali. Znači, mora doneti izvod, da li je vlasnik zemlje, a od Rimskog prava kuća se pravila samo na svom placu, ne na tuđoj zemlji. Tek kada si bio vlasnik mogao si da zabodeš ašov. Znači, napravio je kuću na kanalu i čudom se čudio šta je on to uradio onim ljudima gde sada svi plivaju. Kako mislite da se sada reši taj problem? Znači da se divlja gradnja poštuje, pa da se prave drugi kanali i drugačije da se uređuje prostorni plan. Gospodo, to ste vi sve nama ostavili, a ja vam kažem da niko ovu kaznu neće platiti i neće niko ići u zatvor. Znate zašto neće ići? Zato što će znati da postoje sankcije sada, ubuduće da se ne može ni bespravno graditi, ni divlje graditi i niko u zatvor za to neće otići, nego će lepo kupiti plac, uzeti urbanističko - tehničke uslove i videti da li na tom placu i koliku može da napravi kuću, koje veličine, da li tu ima struje, da li ima vode dovoljno. Na primer, predsednik jedne partije hvali se da ima kuću od 700 kvadrata i još kaže da ima bazen pored kuće, ali nije uopšte pitao da li tu ima vode i sada on napuni svoj bazen, a ovi drugi nemaju vode. Znači, čovek je rešio da se kupa, a oni siromasi, za koje pričate, ne moraju ni da piju.
Gospodin Mihajlov, molim vas da se držite teme.
Znači, gospodo vi jeste donosili zakone, ali se tih zakona niste pridržavali ili ste se kao što je Tito rekao, pridržavali zakona kao pijan plota. Niste nikakve sankcije ugradili i narod je shvatio da može to da radi po svome. Zavladalo je bezakonje, a mi to nećemo da dozvolimo. Hoćemo da dovedemo sve to u red i zato, gospodo, mi iz Vojvodine, Vojvođani, pozdravljamo ovaj zakon i smatramo da ovo nisu sankcije, nego samo način i pravilo kako treba da se ponašamo, a onaj ko hoće da bude bahat, ko hoće da bude divljak, da gradi divlje, taj će imati nekih sankcija. Sada je došlo drugo vreme, došle su promene, moraju se poštovati zakoni, mora se uvažavati, urbano živeti i to očekujemo od ove vlasti i zato pozdravljamo i glasaćemo za ovaj zakon.
Reč ima narodni poslanik Milorad Mirčić, a sledeći prijavljeni je narodni poslanik Dušan Cvetković.
Dame i gospodo narodni poslanici, delimično je tačno ovo što je rekao moj prethodnik, u Vojvodini u odnosu na pojedine delove srpskih zemalja arhitektonski, urbanistički je uveden neki red, ali zaboravio čovek da kaže zahvaljujući kome je uveden taj red. Zahvaljujući Srbima arhitektama, Srbima finansijerima, Srbima izvođačima tih radova, a za status varošanina ili građanina izdvajali su dodatni novac i Mariji Tereziji i Austrougarskoj dinastiji kako bi dobili to pravo da žive u gradu. Ovo što ste rekli, dragi kolega, Vojvođani, da li je to nova nacija? Da li je to novi entitet? Čak vojvođanske arhitekte srpskog porekla pravile su i gradile Beč. Jedan od poznatijih je arhitekta Petrović, koji je rešio problem saobraćaja u Beču, na koji se vi rado pozivate. Vidite koliko su bili nepismeni, neuki od Srba arhitekata, od Srba pametnih i umnih ljudi. To su ti poznati ringovi ili prstenovi u saobraćajnici uBeču sa kojima se bečlije ponose, ali da znate i vi i onikoji nisu znali, to je uradio Petrović, Srbin, kao što je i Novi Sad projektovao Srbin, kao što je i Suboticu projektovan i temelje Subotice projektovao Srbin i svuda su Srbi dominirali. To govorim ne iz razloga da bih istakao nacionalnu pripadnost, nego radi istine, da ne manipulišete sa tim terminima i terminologijama, da nas ne osudite na salašare. Ono što je bitnije ovde, to je Predlog zakona, koji u obrazloženju daje objašnjenje da je ovaj predlog radi suzbijanja i sprečavanja bespravne gradnje. Preventivno bi trebalo da deluje. Gospodine ministre, postoji niz zakonskih projekata i akata koji su doneti u prethodnom periodu, koji imaju preventivno dejstvo. Ono što je činjenica, da je problem bespravne gradnje sve veći i veći i sa tim problemom se susreću urbane sredine, gradovi. Kada se procentualno pogleda gde je veća zastupljenost divlje gradnje, onda je to periferija urbane sredine i to je, kao što neko reče, sociološki problem. To nije problem koji će se rešiti predlogom ovog ili bilo kog drugog zakona, nego mora sasvim dublje da se sagledava taj problem. Problem koji je u ovim sredinama, a koji je i te kako u poslednje vreme dobio na dimenzijama to je narušavanje jezgra centra grada i tu se mora delovati. Evo zbog čega taj problem može da se spreči - zato što postoje neki preduslovi, zakonski akti i na nivou ne samo Vlade Republike Srbije, nego i na nivou skoro svih lokalnih samouprava, koliko znam, u Srbiji, a to je detaljni, odnosno generalni urbanistički plan. Svaka opština ili skoro svaki grad ima sa tim planovima rešen problem centra grada ili centra opštine i tu postoji konkretna dokumentacija da se može delovati u sprečavanju divlje gradnje u centru grada i u opštini. Što se tiče dileme koja postoji i u Predlogu ovog zakona, to je šta vi, gospodine ministre, smatrate pod samim pojmom divlje gradnje. Da li je divlja gradnja ako čovek posle donošenja ovog zakona, građanin Srbije, napravi na periferiji Beograda, gde nije doneseno i regulisano detaljnim urbanističkim planom, na zemljištu koje nije privedeno nameni, napravi kuću, objekat ili bilo šta drugo, da li to spada pod divlju gradnju ili bespravnu gradnju? Na osnovu čega ćetetog čoveka zakonski, ili kako vi to želite, rigorozno da kaznite, kada nemate ni jedan akt kojim ste to regulisali? Drugo, zar nije cilj da se ne ovako rigoroznim kaznama, nego da se postojeće, zatečeno stanje uklopi u detaljne urbanističke planove? Zašto - pa država prihoduje na taj način, a ne valjda na način rigoroznih kazni. Ovo meni, gospodo, liči na sve, ili većinu zakona, koje ste vi predlagali ovde, ne da bacate prašinu, nego da farbate ovaj narod. Nemojte te svoje neke lične sklonosti da prenosite na građane Srbije.
Za reč se javio narodni poslanik Dušan Cvetković.
Poštovano predsedništvo, cenjeni ministre, kolege poslanici, Predlog izmena i dopuna Zakona o izgradnji objekata je još jedan represivni zakon, koji ima želju da i dalje puni budžet Republike i budžete opština, ali sada sa još jednom novinom, da puni i zatvore. Ništa bitno nije promenjeno, praktično, u ovom novom predlogu zakona, koji je sa poslednjim dopunama iz 1997. godine na snazi evo već šest godina, od 1995. godine, a u njemu je sve vrlo detaljno regulisano. U njemu su regulisani i obuhvaćeni građevinsko-tehnički uslovi i tehnička dokumentacija, koja je neophodna za izgradnju i režimi dozvola, definisani su i izvođači radova, definisan je nadzor nad gradnjom, čak i kako se ustupa gradnja određenom izvođaču, kako se obezbeđuje dobijanje upotrebne dozvole i tako dalje. A šta se menja u ovom zakonu - pa menja se član 43, a dodaje mu se član 43a, koji definiše situaciju da objekti koji se grade, ili čija je izgradnja završena bez građevinske dozvole, neće moći da se priključe na vodu, struju, kanalizaciju i telefon, i to već od 19. ili 21. jula, kako se mi ovde dogovorimo i kada ovaj zakon bude usvojen. Znajući da u Leskovcu ima oko tri hiljade bespravno izgrađenih objekata, da su ovog momenta u gradnji na više lokacija više desetina objekata, od kojih su neki u temelju, neki sa prvom pločom, neki sa drugom, neki čekaju postavljanje krova, ali sigurno neće biti završeni do 19. ili 20. jula. Ovaj zakonski predlog nema prelazne odredbe i mislim da ne može da bude dobar, jer ne reguliše ovu problematiku, da ljudi koji su u ovom trenutku kod ove izgradnje, mogu na neki način da budu sagledani. Postavljam pitanje gospodinu ministru - da li postoje inspekcijske službe koje će moći ovoga trenutka da obeleže objekte koji su u izgradnji, a na jugu Srbije, pošto uglavnom grade male objekte, to je sirotinja, ti su objekti godinama u izgradnji, da li će se na osnovu toga kad se pobeleže ti objekti, moći da zna na koga se odnosi ovaj zakon, a na koga ne? Ko će potpasti pod to da ne može da mu se priključi struja, voda i sve ostalo, a takvih objekata ima puno? Ili će sve što je još u izgradnji morati praktično da stane, apsolutno stane, a znate, nedovršen je objekat i onaj koji nije rešio spoljnu fasadu, kome fasada nije okrečena. Ovim zakonskim rešenjem mi ćemo dovesti i ljude na prigradskom području, koje obuhvata i sela, da ne smeju da pobodu kolac oko bašte, jer znate da je za izgradnju ograde potrebna dozvola. Kada će se pripremiti generalni urbanistički planovi i detaljni urbanistički planovi za taj deo, za prigradski deo područja, sigurno se ne može reći. Ovakve kaznene odredbe teraju ljude u zatvor do tri godine, ako su investitori, i do jedne godine, ako su izvođači, a moram da podsetim gospodina ministra da su na našem terenu, gde su Crnotravci, gde su ljudi iz Vlasotinca, koji su uglavnom građevinci, i koji su u isto vreme, u 40% slučajeva, i izvođači, i investitori, kako će oni biti kažnjeni? Hoće li biti kažnjeni po jednom i po drugom osnovu, i kao investitori, i kao izvođači, ili će im se na neki drugi način to rešiti? Hoće li ovim zakonom, pošto se u Leskovcu i okolini gro sirotinjskih kuća gradi mobom, biti zatvorskom kaznom kažnjeni i oni ljudi koji učestvuju u mobi - to su komšije, rođaci, prijatelji, koji praktično pomažu da se izgradi taj objekat? Hvala.
Za reč se javio narodni poslanik Veroljub Arsić.
Dame i gospodo poslanici, za većinu zakona koje DOS predlaže, a i za ovaj, stiče se utisak da se iz neznanja, iz žurbe, a u vezi obećanih promena, svi zakonski propisi koje DOS-ova vlast predlaže, improvizuju. Da bi se neki zakon uspešno primenjivao, moraju da postoje određeni preduslovi za njegovu primenu. Gospodin Đelić je vršio poresku reformu, a da pre toga nije stvorio uslove za normalan rad poreskih obveznika. Sada se ovim zakonom stavljaju u nepovoljan položaj i investitori i izvođači radova. U potpunosti se slažem da treba zavesti red, kad je ovo u pitanju, ali to se ne postiže ovim zakonom. Ovim zakonom se ne rešava uzrok, nego se samo otklanjaju posledice. On treba da bude donet kada se još neki zakoni i još neki uslovi stvore. Jedan od uslova da se dobije građevinska dozvola jeste da zemljište, na kome treba da se izvrši gradnja, bude urbanizovano. Danas u preko 90% velikih urbanih sredina, urbanističko rešenje ne postoji, ne samo na periferijama, već i u samim centrima gradova. Nemoguće je da se bilo kakva legalna gradnja na takvim terenima izvrši. Drugi uslov da bi se dobila građevinska dozvola jeste da se mora posedovati vlasnički list za parcelu na kojoj treba graditi. Danas je za to, prema važećim zakonskim propisima, potrebno nekoliko godina. Koliko je to veliki problem, može da nam posluži primer da su čitave stambene zgrade, koje su građene sedamdesetih i osamdesetih godina, i dan danas bez građevinske dozvole, zato što investitor, ili investitori, nisu bili u stanju da pribave vlasnički list i da prenesu građevinsko zemljište na sebe. Imate primer da su čitavi gradovi bez vlasništva. Niko uopšte ne zna ko je vlasnik tog zemljišta. Na primer, naselja i gradovi koji su prilikom izgradnje Đerdapa i Đerdapskog jezera bili raseljavani, ni jedan jedini objekat ne poseduje vlasnički list. To nije samo problem za građevinsku dozvolu, već i problem za vađenje ličnih dokumenata, kao što je lična karta i potvrda o prebivalištu. Čak i objekti od vitalnog značaja za funkcionisanje zemlje u celini, iz ovog razloga nemaju građevinsku dozvolu. Na primer, Termoelektrana u Kostolcu ne poseduje građevinsku dozvolu, koja se nalazi u samom centru grada i uz to još i radi, pa ne znam, gospodine ministre, da li ćete i nju da rušite? A to, kako kaže gospodin Jovanović, da Beograd nema dovoljno vode zbog divlje gradnje, je pomalo čudno. Građani ne mogu da dobiju građevinsku dozvolu, a uredno plaćaju naknadu za korišćenje građevinskog zemljišta u pojedinim opštinama gde je DOS na vlasti, jer komunalne takse koje se plaćaju okolnim organima samouprave su veće nego porezi koje je propisala ova vlast. Pa zato, valjda ne treba samo građani da plaćaju poreze i takse, već lokalna vlast i država treba da se staraju o izgradnji infrastrukture, koja će zadovoljiti potrebe građana. Znači, ta sredstva koja se dobijaju iz takvih prihoda treba usmeravati na izgradnju vodovoda, kanalizacije, lokalne putne mreže i sl, a što se danas vrlo malo radi. Znači, ovakav jedan zakon bi trebalo staviti u proceduru kada se ova dva problema reše. Kada se uprosti način i prenos građevinskog zemljišta, kada se završe urbanistički planovi, tek onda možete da predložite ovakav kazneni zakon. Hvala.
Reč ima koleginica Jovanović, po Poslovniku.
Neki poslanici iz pojedinih političkih partija DOS-a dobili su specijalna zaduženja da beleže gde su im kolege, koliko ih ima u sali. Kao i da ih jure po hodnicima. Izražavam sumnju u postojanje kvoruma i, na osnovu člana 93. Poslovnika, molim vas da utvrdite kvorum.
Naravno, koleginice, da je vaša intervencija opravdana, to nije sporno. Moram da konstatujem da poslanici SRS-a, ukoliko ubace kartice, mogu da obezbede kvorum. Molim vas da to uradite. (Poslanik Nataša Jovanović, sa mesta: Neću da ulazim sa vama u polemiku, tražila sam da se utvrdi kvorum.) Ja i nisam rekao da su oni u sali. Dobro, koleginice Jovanović, imate pravo da tražite to što tražite. Molim narodne poslanike da radi utvrđivanja kvoruma ubace identifikacione kartice u poslaničke jedinice. Konstatujem da, prema rezultatima elektronskog sistema za utvrđivanje kvoruma, nemamo kvorum. Pa konstatujem da jedna grupa poslanika krši Poslovnik ne ispunjavajući svoju poslaničku obavezu da se identifikuje ubacivanjem kartice. Dajem pauzu od 5 minuta. [[Posle pauze.]] Dame i gospodo narodni poslanici, molim vas da utvrdimo kvorum. Imamo, gospođo Jovanović, sasvim evidentno kvorum, samo se jedan poslanik SRSidentifikovao. Vidi se na monitoru. Sasvim sigurno je da imamo kvorum, jer je u zajedničkom interesu da završimo, jer večeras možemo završiti pretres u načelu,imamo još četiri prijavljena diskutanta. Dakle, upozoravam sve one koji to ne čine, da svesno krše Poslovnik. Molim da se ne dovodimo u apsurdne situacije, evidentno je da u sali imamo kvorum,možemo završiti pretres zakona u načelu večeras, ne vidim nijedan razlog, bilo čiji, da to ne uradimo. Još jednom molim sve prisutne da se identifikuju. Dame i gospodo, prisiljen sam da konstatujem da, zbog kršenja Poslovnika od strane jedne grupe poslanika, nemamo kvorum. Nastavićemo sednicu sutra u 10,00 časova pre podne.