Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, otvaram Prvu sednicu Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2011. godini. Molim da zajedno aplauzom pozdravimo dirigente i članove hora Pančevačkog srpskog crkvenog pevačkog društva, koji ćeotpevati himnu Republike Srbije. Prisutni su: otac Radoslav Milanović, starešina Uspenskog hrama, Božidar Marošan, predsednik pevačkog društva, dirigent Vera Carina, te članovi hora: Anka Janković, Ljubica Stošić, Svetlana Boričić, Dušan Solomun, Eleonora Tadić, Irena Đurić, Marija Ilić, Marina Polić, Milena Mihajlović, Tijana Nedić, Milana Višnjić, Slavica Nikolić, Marija Miljić, Zorica Popović, Duška Živković, Ivana Milosavljević, Jasmina Vladisavljević, Marijana Buzančić, Milica Lakić, Snežana Đerić, Tatjana Stojanović, Vera Tanović, Violeta Borojev, Siniša Radin, Aleksandar Petrović, Goran Miljković, Miloš Pavlović, Milun Stanić, Hadži Zoran Vukašinović, Dušan Pupić, Ljubiša Vulević, Miloš Krstić, Predrag Tomić, Adelin Stan i otac Siniša Radenković. (Intoniranje himne.) Poštovani narodni poslanici, na osnovu službene evidencije oprisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 134 narodna poslanika. Podsećam da je članom 88. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine predviđeno da kvorum za rad Narodne skupštine prilikom usvajanja zapisnika i utvrđivanja dnevnog reda postoji ako je na sednici prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika. Da bismo utvrdili broj narodnih poslanika prisutnih u sali, molim da postavite poslaničke kartice u jedinice elektronskog sistema. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema, ustanovljeno da nas ima 126, odnosno da postoje uslovi za rad. Da li neko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi da zatraži obaveštenje ili objašnjenje u skladu sa članom 286. Poslovnika? (Da.) Narodni poslanik Riza Halimi.
Hvala, gospođo predsednice. Dame i gospodo narodni poslanici, pitanje ću uputiti ministru kulture i informisanja, a tiče se problema sa informisanjem u preševskoj dolini. Naime, RTS još uvek nema nijedan minut programa na albanskom jeziku. Zatim, u opštinama Preševo i Bujanovac ne postoji ni repetitor za pojačanje signala RTS, pa je samim tim i prijem programa veoma loš. S druge strane, veoma su redovni u sudskim postupcima u kažnjavanju građana koji ne plaćaju pretplatu. Postavljam pitanje – da li ima smisla da građani plate pretplatu ako, prvo, imaju slab ili skoro nikakav TV signal RTS a, s druge strane, kao nacionalna manjina koja u Preševu i Bujanovcu čini apsolutnu većinu, nema baš ni jedan minut programa koji bi se ticao njihove problematike i svakodnevnog života, na i ovom jeziku. S druge strane, dnevna štampa iz Prištine dugo vremena ima ozbiljnih problema da se čita i prati u Preševu i Bujanovcu, jer se pojavljuju administrativni, carinski i ne znam koji problemi prilikom dolaska te štampe. Dozvoljeno je u Bujanovcu, u Preševu preko graničnog prelaza Mučibaba ne može. Kad štampa stigne u 12 sati, onda više nisu ni vesti za čitanje, jer ljudi preko drugih sredstava informisanja već dolaze do toga što bi trebalo da čitaju u novinama. Idem često veoma rano do Prištine, kroz Gnjilane i u svim selima gde žive Srbi veoma rano stiže "Blic", "Politika" i sva dnevna štampa. Zašto ove promene nakon 1999. godine, ne samo u drugim oblastima, u ekonomiji, obrazovanju, o kome govorim, postao sam dosadan oko diploma i drugih problema koji se ne rešavaju već 10 godina, ali se sad tu javlja problem i sa dnevnom štampom. Hvala bogu ako neko ima satelitsku antenu, sada je tehnologija omogućila ljudima da se informišu i na taj način, a ipak i ta dnevna štampa ima svoj značaj. Mislim da bi Ministarstvo informisanja trebalo da se direktnije angažuje da otkloni ove probleme koji se pojavljuju, verovatno sa MUP. Da završim, tražio bih od ministra kulture i informisanja Markovića da se ova problematika ozbiljnije razmotri, pa da nam se da informacija dokle se stiglo u rešavanju ovih osetljivih problema. Hvala.
Zahvaljujem. Želela bih da vas obavestim da će poslanička pitanja u ime SNS postaviti narodni poslanik Gojko Radić, a u ime URS narodni poslanik Miroslava Pejica. Dajem reč narodnoj poslanici Vesni Pešić.
Meni su se obratili građani Pančeva da pitaju zašto voz koji saobraća između Pančeva i Beograda ide sve sporije i sada se 15 kilometara prelazi dva sata, a celo Pančevo govori da je to zloupotreba gradonačelnice Pančeva. Zato se obraćam vladajućoj koaliciji da to ispita, naročito ministar za lokalnu samoupravu. Da li je tačno da je njen muž otvorio autobusku stanicu i, da bi naterao građane da koriste taj autobus, vršio je pritisak da taj voz uopšte ne radi? Prenosim ovo pitanje, da se utvrdi zašto je tako strašna situacija i zašto građani Pančeva, koji moraju da putuju u Beograd, pate svakog dana, nikada se ne zna kada voz dolazi, koliko voz treba da putuje, a imaju sumnju da je reč o zloupotrebi. Zato molim da dobijem odgovor na ovo pitanje, u ime građana Pančeva. Hvala vam.
Zahvaljujem. Dajem reč narodnom poslaniku Jovanu Damjanoviću.
Dame i gospodo narodni poslanici, postavio bih pitanje koje je od vrlo velikog značaja za manjinsku romsku zajednicu u Bujanovcu. Bili smo kod predsednika Šaipa Kamberija, ja i romska delegacija iz Bujanovca, koja ima koaliciju sa Demokratskom levicom Roma i tražili smo da se asfaltira ulica Moravska 76. Stanje tamo je vrlo alarmantno, ima mnogo interno raseljenih lica, žive u nehigijenskom naselju, vrlo je težak život, ali i ovde gde je urbano naselje, razgovarali smo, Šaip Kamberi nam je obećao da je to u programu i da će se to završiti. Razgovarao sam i sa narodnim poslanikom kolegom Halimijem, zamolio sam da se to prenese. Međutim, do današnjeg dana, smatram da po Ustavu i zakonu infrastruktura, ne za pojedince nego za sve građane podjednako treba da se uradi i da žive i Romi kao i drugi građani. Ovo što se odugovlači sa asfaltiranjem ulica, po meni je to nedemokratski i neprimereno, nepoštovanje manjinske zajednice, kojih je veliki broj u Bujanovcu. Demokratska levica Roma apeluje na predsednika Bujanovca, a zamolio bih i kolegu Halimija da učini sve i da svojim autoritetom omogući da se romskoj zajednici u Bujanovcu omogući ono što je Ustavom i zakonom zagarantovano, a to je infrastruktura, a tamo nemaju asfalt već duže vremena. Sve ulice većinom imaju asfalt, a gde su Romi nema. Ne vidim zašto se tako čini, ne treba posebno dati akcenat, neću sad to da kažem, ali smatram da je velika diskriminacija prema jednoj naciji ako im se ne da ono što je Ustavom i zakonom zagarantovano. Apelujem još jednom na predsednika i na kolegu Halimija da se konačno završi asfaltiranje ulica u romskoj zajednici. Hvala.
Zahvaljujem. Narodni poslanik Konstantin Arsenović ima reč. Izvolite.
Poštovano predsedništvo, poštovane kolege i koleginice narodni poslanici, imam pitanje za Ministarstvo odbrane, a odnosi se na prinudno iseljavanje porodica vojnih penzionera koje su privremeno smeštene u objektu Vojne ustanove "Dedinje", u ul. Velimira Rajića br. 2. na Zvezdari. Naime, radi se o osam porodica od ukupno 1.600 do 2.000, koje su 90-ih godina izbegli iz otcepljenih republika i koji su ostali bez svojih stanova. O uslovima smeštaja tih porodica ne bih hteo da govorim, jer to je ispod svakoga nivoa. Međutim, Vojna ustanova "Dedinje" je pokušala da te porodice, govorim o ovih osam porodica, iseli iz navedenog objekta, zbog čega su izbegla lica pokrenula spor kod Prvog opštinskog suda u Beogradu. Prvi osnovni sud u Beogradu doneo je rešenje 10. marta 2011. godine, znači ove godine, a ono glasi: "Određuje se privremena mera o predlogu tužilaca i zabranjuje se tuženoj Republici Srbiji, Ministarstvu odbrane, Vojnoj ustanovi "Dedinje" iz Beograda korišćenje i raspolaganje sobama od 112 do 118 de pada Zvezdara, Velimira Rajića br. 2 u Beogradu, a naročito da započne ili sprovede postupak prinudnog iseljavanja tužilaca iz tih soba. Odbacuje se predlog tužilaca da odredi privremenu meru kojom bi se naložilo tuženoj Republici Srbiji, Ministarstvu odbrane, Vojnoj ustanovi iz Beograda da iste sobe ispražnjene od lica i stvari preda na korišćenje tužiocima u roku od tri dana. Privremena mera određena u prvom stavu ovog rešenja ostaje na snazi do pravnosnažnog okončanja ovog postupka". Međutim, i pored toga Vojna ustanova "Dedinje" vrši pritisak da ove porodice iseli i koristeći razna sredstva, najnovije vesti su da jeisključena voda, isključeno grejanje, ne iznosi se smeće i jednostavno pokušava na taj način da te porodice iseli iz tih prostora. Ove porodice se inače nalaze u izuzetnoj teškoj situaciji. S toga apelujem na Ministarstvo odbrane da ispolji uticaj i obustavi njihovo iseljavanje bar dok se ne reši sudski spor. Ovo s tim pre što proklamujemo pravnu državu i zbog toga smo obavezni poštovati, bar mi da poštujemo odluke suda. Imam informaciju da im se nude drugi prostori. Međutim, ako se ima u vidu da i ovaj prostor u kojem su smešteni nezadovoljava ni minimalne uslove za normalan život, onda se postavlja pitanje kakav je tek prostor koji im se nudi, jer logika nameće da bi svako prihvatio bolje, s toga takvo obrazloženje ne stoji. U celini gledano, problem izbeglih Vojnih lica traje već 20 godina i na tom planu je malo učinjeno. To su beskućnici izloženi stresnim situacijama, pa bi bilo normalno da država na tom planu efikasnije preduzme neke mere i da im se dodatno ne zagorčavaju uslovi života, kao što je to slučaj kod ovih porodica. Mogu da pretpostavim razloge zbog oni žele da ih isele, verovatno je taj objekat prodat, ali je u najmanju ruku primereno da im se koliko toliko obezbede povoljniji uslovi smeštaja, bar ravni kao što su sada, ako ne malo bolji. Ako čovek nema stan, teško je obezbediti dobre uslove, ali dovoljno vam je reći da oni imaju zajedničko kupatilo, zajednički ve-ce, imaju tri puta nedeljno toplu vodu, pa onda pogledajte u kom veku mi živimo. Zahvaljujem se i nadam se da će Ministarstvo odbrane imati razumevanje za ove porodice o kojima sam govorio. Hvala lepo.
Zahvaljujem. Narodni poslanik Miroslav Markićević, ima reč. Izvolite.
Poštovana predsednice, poštovane kolege narodni poslanici, poštovani građani Srbije koji gledate ovaj prenos, imam jedno pitanje i molbu za obaveštenje od vas gospođo predsednice. Svedoci smo da ovih dana sudbina naših Srba na KiM, pogotovo na severu Kosova se polako gura u zapećak, u medijski drugi ili treći plan. Želim da dobijem, a čini mi se da bi mnogo bilo važnije da javnost Srbije dobije neka obaveštenja od vas. Pošto sam jedan od članova Odbora za bezbednost koji je na neki način hendikepiran zato što poštujem zakon ove zemlje, zato što poštujem izjavu koju sam potpisao svojim izborom u Odbor za odbranu i bezbednost, a neki to očigledno ne poštuju, pa su neki šefovi parlamentarnih stranaka, koliko sam ja iz medija gospođo predsednice video, najavili razgovor sa vama zahtevajući novu sednicu Odbora za bezbednost. Pošto ne mogu da potvrdim i da demantujem, kažem poštujući zakon ove zemlje da bilo šta kažem šta je bilo na toj sednici Odbora za bezbednost, mogu da kažemo ono što je bilo pre proglašavanja sednice zatvorene za javnost. Prvo, sednicu je zakazala opozicija, građani Srbije da znate, a to se svesno gura u medijski zapećak. Dakle, opozicija i gospodin predsednik Odbora za bezbednost, Dušan Bajatović, je uredno po Poslovniku zakazao tu sednicu. Da sednica Odbora za bezbednost bude proglašenatajnom za javnost glasala je vladajuća koalicija i još po neki, pogotovo oni sada koji prepričavaju ono šta je bilo na toj sednici. Dakle, ponavljam, meni čast, obraz, moral i poštovanje zakona ove zemlje ne dozvoljava, i ako trpim pritisak i od građana i od medija, da kao član Odbora za bezbednost kažem nešto šta je bilo na toj sednici. Pre svega, moram da kažem, poštujući stav gospodina predsednika Odbora za odbranu i bezbednost, gospodina Bajatovića, koji misli da nije potrebna nova sednica i da bi se ona pretvorila u političku tribinu, to je i moj stav, molim vas predsednice, zbog građana Srbije, zbog Srba na severu KiM, ako je neko zaboravio, oni su i noćas bili na barikadama, barikade postoje i dalje, država Srbija stoji iza tih barikada, makar po izjavama ministra za KiM, gospodina Gorana Bogdanovića. Dakle, građani Srbije imaju pravo na mirne proteste. Zbog interesa tih građana, zbog javnosti, zbog toga što ne vidim kave tu tajne ima, desilo se ono što nije smelo da se desi, neko je pucao bojevom municijom na civile i zbog toga bih želeo i zaista da ne očekujem iskren odgovor od vas ne bih vas ni ovo pitao, da kažete i poslanicima i javnosti da li je nekih razgovora bilo sa šefovima nekih parlamentarnih stranaka koji su u javnosti najavljivali razgovor sa vama za zakazivanje nove sednice Odbora za bezbednost i da li možete u vezi toga bilo šta da kažete novo građanima Srbije? Hvala.
Gospodine Markićeviću, da je jutros predsednik vaše poslaničke grupe ili vi da ste bili na Kolegijumu koji je bio regularno sazvan osetili biste iskrenu atmosferu razgovora na to pitanje među članovima Kolegijuma. Na predlog gospodina Jovanovića ocenili smo, dakle na Kolegijumu, da je potrebno sazvati sednicu Odbora za bezbednost i u tom smislu su i gospodin Jovanović i gospodin predsednik Odbora dobili odgovarajuće zadatke vezane za sazivanje te sednice. To je atmosfera sa jutrašnjeg sastanka na kome smo vas očekivali. Biće sednice, a ocena o tome da li će ona biti otvorena ili zatvorena naravno da će zavisiti od sadržaja onoga što bude tema rada ove sednice. Narodni poslanik Miloš Aligurdić ima reč, izvolite.
Pitanje je vrlo zanimljivo, a pre pitanja kraći uvod koji je direktno u vezi sa pitanjem. Prošle nedelje bila je parlamentarna skupština Saveta Evrope i iznenada su nam ubacili tačku koja se zove situacija na Balkanu, a ne zbog situacije na Balkanu nego da bi se raspravljalo o KiM. Naravno, sa ciljem administracije u Savetu Evrope da donese još jednu rezoluciju u nizu koja treba da omogući lakši prodor ka definitivnoj nezavisnosti naše južne pokrajine. Mi kao članovi delegacije svako je na svoj način nešto učinio da ublaži taj tekst ili da ga promeni da ne bi imao konotaciju kakvu je imala u startu. U načelnoj raspravi, u debati povodom te rezolucije šef naše delegacije Dragoljub Mićunović u svom izlaganju izneo je stav o potrebi održavanja međunarodne konferencije pod pokroviteljstvom EU koja bi na kraju rešila pitanje KiM. Kada sam ga pitao – odakle to, pošto to nije bilo do sada u našoj utvrđenoj državnoj politici, niti je takav stav provejavao kroz bilo kakve odluke Narodne skupštine, dobio sam objašnjenje da je u pitanju lični stav i ako je lični stav ja to naravno poštujem. Jedino što nisam siguran da oni koji slušaju ono što se tamo govori ili oni koji to prenesu, s obzirom da nije ove eksplicitne ograde u izlaganju to doživljavaju kao lični stav. Međutim, moje pitanje nije usmereno na gospodina Dragoljuba Mićunovića, samo sam objasnio kako je to tamo išlo. Moje pitanje je vezano direktno za samu ideju koja se nije prvi put čula tada od strane našeg kolege u Parlamentarnoj skupštini Saveta Evrope. Ona se čula i sa drugih mesta, čula se od pojedinih pripadnika nevladinih organizacija, ona se tu i tamo protura. Moram da kažem šta u toj ideji jeste veoma problematično i iz toga će moje pitanje Vladi uslediti. Dakle, do sada u formalnom smislu jedini ugaoni kamen oslonca za nas kao državu, kada je reč o zaštiti integriteta države u formalnom smislu, su bile UN i uloga koje pojedine stalne članice Saveta bezbednosti u UN imaju. Ako je to Rusija, Rusija je stalno bila u prvom redu kada je reč o toj odbrani, onda smo svedoci toga da u samim UN, kao međunarodnoj instituciji, ideja nezavisnog Kosova do sada nije našla nikakvog utemeljenja. Prema tome, mi smo sa punim pravom poštujući međunarodna pravila igre tražili da to bude u UN, da UN budu oslonac za tu čitavu priču i naravno tamo postoji neko ko štiti interese Srbije. Ako se ta priča izmesti iz okvira UN i napravi bilo kakav dogovor uz pristanak Srbije za međunarodnu konferenciju, koja se ima održati na drugom mestu, pod pokroviteljstvom druge organizacije u kojoj ne postoje faktori koji bi štitili naš interes samim tim je to osuđeno na propast, pa makar i pod idejom revizije Ahtisarijevog plana ili ne znam čega još. Dakle, moje pitanje za Vladu Republike Srbije je vrlo prosto, s obzirom na sve što smo do sada videli da se ne ponavljam naša priča je tu vrlo konzistentna, jasna da se radi o odlasku od naših standardnih prijatelja kada je reč o zaštiti integriteta, ulasku u okrilje EU koja očigledno kao entitet nema izjašnjavanja formalno o ovom pitanju, ali kao entitet koji ima svoje subjekte, članove, čija većina je priznala nezavisno Kosovo, očigledno se vidi u kom pravcu sve to ide. I moje pitanje je vrlo prosto – da li će Vlada Republike Srbije imati konzistentnu politiku po ovom pitanju? Koji je njihov konkretan odnos prema EU, UN? Da li su ovakve ideje koje su se čule za nju prihvatljive, da bi mi znali kakav stav prema Vladi Republike Srbije da zauzmemo po tom pitanju i da znamo šta da pričamo? Na kraju krajeva, ovo kako se do sada radi sve liči na to, a to je praktično onaj poslednji ekser koji se stavlja u mrtvački kovčeg priče sa Kosovom. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Gojko Radić.
Zamoljen sam od grupe roditelja da postavim pitanje gospodinu Žarku Obradoviću, ministru prosvete, i pitam se da li je Subotica prvi grad u Srbiji u kojoj učenici prvih razreda osnovne škole pohađaju bilingviranu nastavu, dvojezičnu nastavu na srpskom-nemačkom i mađarskom-nemačkom jeziku? Tim povodom naglašavam da su roditelji upisali svoju decu 21. juna 2011. godine u prvi razred da prate nastavu na srpskom jeziku. Deo roditelja je pod pritiskom i na prevaren način dao saglasnost da deca pohađaju dvojezičnu nastavu, a deo roditelja do danas nije dao saglasnost i ne želi da im deca pohađaju deo nastave na nemačkom jeziku. Sada ta deca koja su upisana u prvi razred na srpskom jeziku, za vreme održavanja časova na nemačkom jeziku koji se održavaju, sede u boravku i verovatno neće biti ocenjeni iz tih predmeta. Roditelji su uslovljavani od 1. septembra 2011. godine da daju pismenu saglasnost za dvojezičnu nastavu ili da prepišu decu u drugu školu, kilometar dalje, pri čemu bi deca prelazila magistralni put Subotica – Novi Sad. Na ovaj način se postupilo suprotno članu 9. Zakona o osnovama sistema obrazovanja i vaspitanja, koji kaže u stavu 1: "da se obrazovanje i vaspitni rad ostvaruje na srpskom jeziku". Član 98. koji kaže: "svaka škola je dužna da upiše svako dete sa područja škole" i član 19. Zakona o zabrani diskriminacije koji u stavu 1. kaže: "da svako ima pravo na predškolsko, osnovno, srednje i visoko obrazovanje i stručno osposobljavanje pod jednakim uslovima u skladu sa zakonom". Pitanje – da li je u Srbiji dozvoljeno da se deca koja su upisana u prvi razred osnovne škole na srpskom maternjem jeziku i školuju na istom, a da pri tom ne budu diskriminisana? Da li je osnovna škola "10. oktobar" u Subotici uopšte dobila saglasnost od Ministarstva prosvete i kada za sprovođenje ovog pilot projekta u pogledu bilingvirane nastave, dvojezične nastave na srpskom-nemačkom, odnosno na mađarskom-nemačkom jeziku ili je to neko samoinicijativno u Subotici uveo? Da li ste upoznati da pored svih naših nastavnih kadrova, među kojima ima puno nezaposlenih, deci koja pohađaju dvojezičnu nastavu u Subotici predaju nastavnici iz Nemačke? Po kojem to nastavnom planu i programu rade bilingvirana odeljenja osnovne škole "10. oktobar" u Subotici? I imam još jedno pitanje za ministarku pravde. Godine 2003 u Subotici je uvedena hipoteka na stadion "Spartaka", da bi sada nakon osam godina hipoteka brisana. Nije problem što je hipoteka brisana, problem je, da li je to uvedeno, reforma u pravosuđu gde se određene sudije uslovljavaju da bi završavali određene predmete protiv zakonito, da bi ostale na radnom mestu. Ovde ovaj slučaj je zanimljiv i po tome, zato što je tadašnji postupajući sudija uveo hipoteku, a tadašnji postupajući sudija sada je zamenik republičkog javnog pravobranioca koji je uložio zahtev za brisanje hipoteke. Jedan te isti sudija je doneo uvođenje hipoteke, jedan te isti sudija je u drugom svojstvu traži brisanje iz hipoteke. Postavlja se pitanje, ako je to sve po zakonu kako to onda, ako postoji pet hipoteka na stadionu "Crvene zvezde", da nijedna nije izbrisana. Ili to ajde možete da tučete i mlatite po Srbiji, gradovima Srbije kako hoćete, tamo se zakoni ne primenjuju i nisu potrebni da se primenjuju, ali u Beogradu najverovatnije, neko je veoma moćan, veoma je tvrdo i tamo ne sme da se ide u brisanje hipoteke. Hvala.
Narodna poslanica Miroslava Pejica ima reč.
Zahvaljujem. Poštovana gospođo predsedavajuća, uvažene kolege poslanici, poštovani građani Srbije, ovim putem želim da ukažem na probleme sa kojima se suočava grad Loznica, kao lokalna samouprava. Naime, više puta u prethodnom periodu je naša javnost bila obaveštavana, putem štampanih i elektronskih medija o problemima koji su nastali u centru za azil, smešteni u turističkom mestu Banja Koviljača. Naime, kapacitet ovog azila je 80 azilanata, a ovoga momenta u Banji Koviljači se nalazi 2500 azilanata, što ćete priznati svaki treći stanovnik Banje Koviljače je azilant. Ovo su zvanični podaci policijske stanice u Loznici. Moram da kažem da je sinoć u vestima B92, u vremenu od 18,30 časova se oglasio načelnik Uprave granične policije, gospodin Nenad Banović, demantujući ove podatke i rekao je da je broj azilanata na područuju Banje Koviljače deset puta manji, a da se ovaj podatak koristi u političke svrhe, pa bih iskoristila ovu priliku i pozvala ga da dođe u grad Loznicu da proveri ove podatke jer nemoguće je da dva policijska zvaničnika daju potpuno oprečne informacije i time zbunjuju javnost. Sa željom da poštovanjem Zakona o azilu, kao i svih ratifikacija koje je usvojila ova skupština i prethodni sazivi skupština, posebno onih koji se odnose na poštovanje ljudskih prava i sloboda, saosećamo se sa svim tim ljudima koje sigurno muka i nesreća naterala da naposte svoj dom i zemlju i da se privremeno nastane kod nas. Međutim, osećamo obavezu i odgovornost i prema svom stanovništvu, građanima Banje Koviljače i Loznice koji su tradicionalno gostoprimljivi i ljubazni, što mnogi od vas to sigurno znaju, ali u poslednje vreme sve češće osećaju strah, bojaznost i nesigurnost u svome gradu i svojim dvorištima. Narušen je turistički imidž ovog lečilišta i Banje Koviljače i mnogi gosti su ove godine otkazali svoj dolazak jer se pojavio ogroman broj pridošlica sa nepoznatom kulturom, ponašanjem i običajima. Moram, takođe, reći da ovi ljudi u azilu, samo njih 80 živi u prihvatilištu, a ostali spavaju u parku, u napuštenim kućama, u napuštenim vagonima na železničkim stanicama, žive u veoma nepovoljnim uslovima, na nekoliko kvadrata spava njih desetine, tako da žive u nehigijenskim uslovima. Lokalna samouprava je nekoliko puta obaveštavala nadležne o ovom problemu, međutim odgovora nije bilo. Stanovništvo je od prošle nedelje još više uznemireno i uplašeno, jer su sedve grupe azilanata sukobile i pripadnici MUPsu na vreme reagovali i sprečene su neželjene posledice. Takođe, krajem nedelje još jednom je došlo do narušavanja javnog reda i mira i samopovređivanja i povređivanja nekog od azilanata, tako da ovog momenta koristim svoju priliku kao poslanika i da kažem da je situacija veoma alarmantna, da uputim pitanje najpre Vladi, premijeru gospodinu Mirku Cvetkoviću, zatim potpredsedniku Vlade koji je zadužen za azilante i izbeglice, gospodinu Jovanu Krkobabiću i potpresedniku Vlade, ministru policije gospodinu Ivici Dačiću i da ih pitam šta će i u kom roku oni kao nadležni za ovakve situacije preduzeti u skladu sa svojim odgovornostima i ovlašćenjima da ne bi došlo do nepoželjnih situacija, da bi se one predupredile i postojeći problemi na jedan efikasan način rešili. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Dragan Todorović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, postavljam pitanje Vladi Republike Srbije i predsedniku Republike Srbije Borisu Tadiću, da javno izađe i kaže šta je politika Vlade odnosno politika DS kada je u pitanju Kosovo i Metohija. Očigledno je da se ove protekle tri godine građani Srbije obmanjuju i očigledno je da se ispod žita dešava nešto što će kao finale imati priznavanje Kosova i Metohije, samo se traži način kako bi se to uradilo a da se ne snosi odgovornost. Da je to tačno pokazao je i predsednik političkog saveta DS, Dragoljub Mićunović u Savetu Evrope, koji je rekao da smatra da se rešenje Kosova može naći samo na međunarodnoj konferencije. Po kom osnovu? Po kom pravu predsednik političkog saveta DS i, nažalost, šef delegacije Srbije u Savetu Evrope iznosi ovakve trvrdnje i ovakve činjenice? To su oni takozvani prvi koraci koji će omogućiti da se ovakva stvar desi i to je očigledno jer tu apsolutno nema nikakve dileme jer, nastavljagospodin Mićunović, kaže – rešenje kosovskog problema može da se nađe samo na međunarodnoj konferenciji ukoliko se želi stabilan mir. Pa, ko daje pravo vama da izlazite iz okvira UN i Rezolucije 1244 jer to je jedina stvar koja omogućava da KiM ostane u okviru Srbije? Vi po svaku cenu, po nalogu Brisela i Vašingtona, hoćete da izađete iz UN, hoćete neku međunarodnu konferencijui to pod pokroviteljstvom Brisela. Ko normalan može da pomisli da bi mi na toj konferenciji dobili bilo šta? U Briselu su svi za nezavisnost KiM. Mi to izručujemo bez ikakvih problema. Ono što je posebno zapanjujuće, ovde se upotrebljava već dosta duže termin da je realno stanje na KiM. Znate, realno je ako neko vama otme deo imovine, ali to ne znači da mi treba to da prihvatimo i da priznamo. KiM je nasilno oteto od strane KFOR i predato Albancima. Mi na to nikad ne možemo i ne smemo da pristanemo, ali vi na ovakav način hoćete. Pazite, vrhunac poimanja međunarodnog prava, demokratije je u ovoj rečenici koju izgovara Dragoljub Mićunović u Savetu Evrope, kaže – činjenica je da je dva miliona ljudi izabralo svoje predstavnike i proglasilo svoju državu, ali uz protivljenje jednog manjeg broja stanovnika. Ljudi moji, da li je ovo moguće – u Srbiji, na KiM, Srbi su manjina? Po kom to pravu? Valjda u jednoj državi mogu da odlučuju svi stanovnici, ali to je ono što dovodi ovu situaciju sa KiM na finale koje priželjkuje Brisel i koje priželjkuje Vašington. Vi tome idete na ruku. Mi smo, između ostalog, 21. septembra zatražili sednicu Skupštine Republike Srbije gde bi Vlada podnela izveštaj, a ima obavezu da u roku od tri meseca podnese izveštaj vezan za situaciju na KiM, posebno vezano za situaciju na administrativnim prelazima. Vi ste se obavezali u toj deklaraciji, to tamo piše, ali ta sednica još uvek nije zakazana, kao što nije zakazana ni ona od 2008. godine, kada su sednicu tražili 108 poslanika. To je najočigledniji način da varate građane Srbije, hoćete da izručite KiM. Još jedna činjenica koja mislim da je takođe važna, u Strazburu je podneta deklaracija o osudi upotrebe sile od strane KFOR nad nenaoružanim civilima. Tu deklaraciju, između ostalog potpisalo je 13 Rusa, Martin Graf, potpredsednik austrijskog parlamenta, poslanikiz Jermenije i iz Malte. Potpisali su svi poslanici iz Republike Srpske, ali Dragoljub Mićunović je odbio da potpiše tu deklaraciju. Po Dragoljubu Mićunoviću, nije upotrebljena sila na Jarinju, kada je ranjeno šest civila. To je suština i to pokazuje vaš odnos prema Srbima na KiM i prema KiM. Hvala vam.
Hvala. Reč ima narodna poslanica Smiljana Milisavljević.
Poštovana predsednice, uvaženo predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, danas ću postaviti neka pitanja jer sam zabrinuta zbog pokušaja kriminalizacije, širenja neistine i hajke koja se danima sprovodi nad Srbima sa severa KiM i u kojoj učestvuju, nažalost, poslanici ne albanskog, već Parlamenta Republike Srbije i čije izjave nekritički prenose i neki mediji u Srbiji. Prisustvovala sam sednici Odbora za odbranu i bezbednost o KiM koja je bila zatvorena za javnost, a koja je izazvala brojne kontraverze, pre svega zbog naknadnih interpretacija i komentara, interesantno političara koji uopšte nisu bili na toj sednici. Mišljenja sam da netačnim informisanjem javnosti o događajima na Jarinju šteta nije naneta samo Srbima sa KiM, pregovaračkom procesu Srbije pred dolazak Roberta Kupera u Srbiju, šteta je naneta i evropskom putu Srbije, a i te kako je naneta i parlamentu Srbije. Gospodo narodni poslanici, kakvu poruku neki poslanici šalju građanima iz ovog doma? Da li je to poruka da pošto donosimo odluke, budemo prvi i u njihovom kršenju? Da li to šaljemo građanima Srbije? Pošto poštujem i Narodnu skupštinu i zakone koje donosimo, neću govoriti o detaljima sa te sednice, ali ću naravno postaviti neka pitanja. Prvo pitanje postavljam predsednici Skupštine Slavici Đukić-Dejanović - kako je moguće da političari koji uopšte nisu bili prisutni na sednici koja je bila zatvorena za javnost informišu javnost o istoj sednici? Da li postoji mogućnost da su navodne podatke dobili od poslanika, naglašavam od poslanika koji su dobili svoj potpis da o detaljima neće izlaziti u javnost? Kada već insistiramo i gospodin Jovanić i ja,da javnost sve sazna, ja ih pozivam da kažu od koga su dobili te podatke, ako su u pitanju poslanici, da pre svih poslanici snose zakonske konsekvence zbog odavanje državne tajne. Svi tražimo nezavisnu istragu o dešavanjima na Jarinju i pre svega predsednici opštine i načelnik okruga severnog Kosova i Vlada Republike Srbije i Savet Evrope, samo neki domaći političari koji bi trebalo da brane domaće boje, podvlačim istinom ne lažima, navodno znaju šta se dešavalo na Kosovu, iako nisu bili ni na Kosovu ni na sednici Odbora. Danima slušamo njihove izjave kako je navodno Zvonko Veselinović sa svojom grupom koja broji 20 članova izazvao incidente. Nameću se neka pitanja - kako je moguće da baš niko od pripadnika ove grupe nije povređen, a ima ih 20, a rečeno je da su oni pucali na KFOR, a KFOR je u samoodbrani upotrebio prekomernu silu? Drugo pitanje, kako je moguće da je većina povređenih Srba pogođena u leđa, a rečeno je da su pogođeni u napadu? Podsetiću javnost da je KFOR nakon incidenta na Jarinju demantovao da je korišćena bojeva municija, tek pod pritiskom dokaza iz bolnice u Kosovskoj Mitrovici KFOR priznaje da je u napadima koristio bojevu municiju. Pridružujem se zahtevu gospodina Čedomira Jovanovića za sazivanje nove sednice Odbora za odbranu i bezbednost i tražim da sednica bude otvorena za javnost, ali pod uslovom, da pored narodnih poslanika policijskog i vojnog vrha prisustvuju i predsednici opština sa KiM i načelnik okruga da čujemo šta oni imaju da nam kažu. Oni su svakodnevno na barikadama i najbolje poznaju situaciju na terenu. Sigurna sam da imaju šta da kažu i interesantno će biti da i narodni poslanici i građani saznaju šta im je rekao komandant KFOR-a na sastanku posle incidenta na Jarinju, kada su mu pokazali Ženevsku konvenciju, da je strogo zabranjeno pucanje na civile, na zdravstvene radnike i na sanitet. Rekao im je, citiram – vojnici KFOR su imali percepciju da je neku pucao na njih, zato su zapucali. Gospodo narodni poslanici, vojnici KFOR-a su imali percepciju da je neko pucao na njih i zato su zapucali. Pozivam i srpske službe bezbednosti da od Euleksa zatraže snimke o ovom događaju, Srbi sa KiM su veoma zainteresovani da ih cela javnost i ceo svet vidi, da se emituju i na medijima koji su trijumfalno počeli da ovde jednosmernu istragu o ovom događaju, a bojim se da ćemo se namučiti da dobijemo ove snimke zato što prema informacijama kojima raspolažem, neki međunarodni zvaničnici ozbiljno lobiraju da se ceo slučaj zataška i da uopšte ne dođe do nezavisne istrage. Zahvaljujem.
Vreme. Da li još neko od predstavnika, odnosno predsednika, šefova poslaničkih grupa želi reč? (Ne.) Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju narodni poslanici Aleksandra Janković i Milica Radović. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da sam pozvala da sednici pored predstavnika predlagača dr Mirka Cvetkovića, predsednika Vlade i ministra finansija, prisustvuje i mr Božidar Đelić, potpredsednik Vlade, kao i Dušan Nikezić, Vuk Đoković i Goran Radosavljević, državni sekretari u Ministarstvu finansija, zatim Ružica Stojiljković i Nataša Kovačević, pomoćnici ministra finansija i Višnja Kuzmanović i Dejan Hadžić, savetnici u Ministarstvu finansija, kao i Nadu Mirković, načelnika u Sektoru za budžet u Ministarstvu finansija. Pošto smo kvorum utvrdili na početku sednice, dostavljeni su vam zapisnici Petog, Šestog, Sedmog, Osmog, Devetog i Desetog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2011. godini, pa predlažem da ponovo utvrdimo kvorum, kako bismo se izjasnili o ovim zapisnicima. Pošto nas u ovom momentu ima 128 registrovanih, obaveštavam da je proverom u službi za poslove Administrativnog odbora utvrđeno da tom odboru niko od narodnih poslanika nije dostavio u pisanom obliku primedbe na navedene zapisnike. Stavljam na glasanje Zapisnik sednice Petog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2011. godini, održane 27, 28, 29, 30. juna i 1, 4. i 5. jula 2011. godine. Molim narodne poslanike da se izjasnimo o ovom predlogu. Od 132, koliko nas se izjašnjavalo, 119 je glasalo za. Konstatujem da smo usvojili Zapisnik koji sam predložila na usvajanje. Stavljam na glasanje Zapisnik sednice Šestog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2011. godini, održane 5, 6, 7, 8, 12, 13. i 14. jula 2011. godine. Molim narodne poslanike da se izjasnimo o ovom predlogu. Od 132 poslanika, 117 je glasalo za. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Zapisnik. Stavljam na glasanje Zapisnik sednice Sedmog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2011. godini, održane 14, 19. i 20. jula 2011. godine. Molim narodne poslanike da se izjasnimo o ovom predlogu. Od 132 poslanika, 122 je glasalo za. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila i ovaj Zapisnik. Stavljam na glasanje Zapisnik sednice Osmog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2011. godini, održane 20, 21, 22, 25, 26, 27. i 28. jula 2011. godine. Molim narodne poslanike da se izjasnimo o ovom predlogu. Od 132 poslanika, 122 je glasalo za. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila i ovaj Zapisnik. Stavljam na glasanje Zapisnik sednice Devetog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2011. godini, održane 25. i 28. jula 2011. godine. Molim narodne poslanike da se izjasnimo o ovom predlogu. Od 132 poslanika, 125 je glasalo za. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila i ovaj Zapisnik. Stavljam na glasanje Zapisnik sednice Desetog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2011. godini, održane 30. i 31. jula 2011. godine. Molim narodne poslanike da se izjasnimo o ovom predlogu. Od 132 poslanika, 122 je glasalo za. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila i ovaj Zapisnik. U sazivu ove sednice, koji vam je dostavljen, sadržan je Predlog dnevnog reda sednice. Pre utvrđivanja dnevnog reda, saglasno članu 92. stav 2. i članu 93. Poslovnika Narodne skupštine, potrebno je da Narodna skupština odluči o Predlozima za stavljanje na dnevni red akata po hitnom postupku, Predlogu za dopunu predloženog dnevnog reda, Predlogu za spajanje rasprave i Predlogu za promenu redosleda pojedinih tačaka dnevnog reda. Grupa od 24 narodnih poslanika poslaničke grupe URS, predložila je da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona o izborima predsednika Opštine i gradonačelnika, koji je podnela Narodnoj skupštini 30. maja 2011. godine. Molim da se izjasnimo. Od 132 poslanika, za je glasalo 35. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila Predlog. Grupa od 24 narodna poslanika poslaničke grupe URS, predložila je da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona o javnoj svojini, podnela ga je Narodnoj skupštini 30. maja 2011. godine. Molim da se izjasnimo. Od 134 poslanika, za je glasalo 22. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila Predlog. Grupa od 24 narodna poslanika poslaničke grupe URS, predložila je da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona o izmenama Zakona o porezima na imovinu, koji je podnela 30. maja 2011. godine. Molim da se izjasnimo. Od 135 poslanika, za je glasalo 25. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila Predlog. Grupa od 24 narodna poslanika poslaničke grupe URS, predložila je da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog Zakona o izmenama i dopunama Zakona o poljoprivredom zemljištu, a predlog je podnet 30. maja 2011. godine. Molim da se izjasnimo. Od 133 poslanika, zaje glasalo 24. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila Predlog. Grupa od 20 narodnih poslanika poslaničke grupe DSS – Vojislav Koštunica, predložila je da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o budžetskom sistemu, koji je podnela Narodnoj skupštini 14. juna 2011. godine. Molim da se izjasnimo. Od 149 poslanika, za je glasalo 17. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila Predlog. Grupa od 20 narodnih poslanika poslaničke grupe DSS – Vojislav Koštunica, predložila je da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona o rokovima plaćanja obaveza korisnika javnih sredstava i državnih javnih preduzeća, koji je podnela Narodnoj skupštini 19. jula 2011. godine. Molim da se izjasnimo. Od 149 poslanika, za je glasalo 18. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila Predlog. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona o potvrđivanju okvirnog ugovora o zajmu između Banke za razvoj Saveta Evrope i Republike Srbije F/P 1720, koji je podnela Narodnoj skupštini 22. jula 2011. godine. Molim da se izjasnimo. Od 149 poslanika, za je glasalo 118. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila Predlog. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona o potvrđivanju protokola između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Belorusije o izmeni i dopuni Sporazuma Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Belorusije o slobodnoj trgovini između Republike Srbije i Republike Belorusije od 31. marta 2009. godine, koji je podnela Narodnoj skupštini 22. jula 2011. godine. Molim da se izjasnimo. Od 148 poslanika, za je glasalo 115 Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila Predlog. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o zaštiti prava oplemenjivača biljnih sorti, koji je podnela Narodnoj skupštini 25. jula 2011. godine. Molim da se izjasnimo. Od 147 poslanika, za je glasalo dvoje. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila Predlog. Odbor za finansije Narodna skupština Republike Srbije, predložio je da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog odluke o izboru člana Saveta guvernera NBS, koji je podneo Narodnoj skupštini 25. jula 2011. godine. Molim da se izjasnimo. Od 148 poslanika, niko za. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila Predlog. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona odavanju garancije Republike Srbije u korist Komercijalne banke A.D. Beograd po zaduženju Građevinske direkcije Srbije d.o.o. Beograd , koji je podnela Narodnoj skupštini 28. jula 2011. godine. Molim da se izjasnimo. Od 148 poslanika, za je glasalo 118. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila Predlog. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o zajmu, projekat osiguranja rizika u slučaju elementarnih nepogoda za jugoistočnu Evropu i Kavkaz,između Republike Srbije i Međunarodne banke za obnovu i razvoj, koji je podnela Narodnoj skupštini 28. jula 2011. godine. Molim da se izjasnimo. Od 148 poslanika, za je glasalo 121. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila Predlog. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona o pomorskoj plovidbi, koji je podnela Narodnoj skupštini 28. jula 2011. godine. Molim da se izjasnimo. Od 143 poslanika, niko za. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila Predlog. Grupa od 20 narodnih poslanika poslaničke grupe DSS – Vojislav Koštunica predložila je da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog deklaracije o definisanju nove državne politike o KiM, koji je podnela Narodnoj skupštini 29. jula 2011. godine. Molim da se izjasnimo. Od 149 poslanika, za je glasalo 16. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila Predlog. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona o dopunama Zakona o održavanju stambenih zgrada, koji je podnela Narodnoj skupštini 01. avgusta 2011. godine. Molim da se izjasnimo. Od 150 poslanika, niko za. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila Predlog. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona o potvrđivanju Konvencije o smanjenju broja lica bez državljanstva, koji je podnela Narodnoj skupštini 19. avgusta 2011. godine. Molim da se izjasnimo. Od 146 poslanika, za je glasalo 122. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila Predlog. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona o potvrđivanju ugovora o garanciji EPS projekat za Kolubaru, između Republike Srbije i Evropske banke za obnovu i razvoj, koji je podnela Narodnoj skupštini 02. septembra 2011. godine. Molim da se izjasnimo. Od 144 poslanika, za je glasalo 111. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila Predlog. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona o potvrđivanju protokola između Vlade Republike Srbije i Vlade Ruske Federacije o izuzecima iz režima slobodne trgovine i pravilima o određivanju zemlje porekla robe uz Sporazum između Savezne Vlade Savezne Republike Jugoslavije i Vlade Ruske Federacije o slobodnoj trgovini između Savezne Republike Jugoslavije i Ruske Federacije od 28. avgusta 2000. godine, koji je podnela Narodnoj skupštini 02. septembra 2011. godine. Molim da se izjasnimo. Od 144 poslanika, za je glasalo 124. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila Predlog. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o javnom dugu, koji je podnela Narodnoj skupštini 05. oktobra 2011. godine. Molim da se izjasnimo. Od 144 poslanika, za je glasalo 122. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila Predlog. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezima na imovinu, koji je podnela Narodnoj skupštini 05. oktobra 2011. godine. Molim da se izjasnimo. Od 143 poslanika, za je glasalo 119. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila Predlog. Vlada je predložila da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o izmeni Zakona o obaveznom osiguranju u saobraćaju, koji je podnela Narodnoj skupštini 6. oktobra 2011. godine. Stavljam na glasanje predlog. Od 136 narodnih poslanika, za predlog je glasao 121 narodni poslanik. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila predlog. Vlada je 7. oktobra 2011. godine, na osnovu člana 167. Poslovnika Narodne skupštine, predložila da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Francuske o strateškom partnerstvu i saradnji, a podnet je 30. septembra 2011. godine. Stavljam na glasanje predlog. Od 136 narodnih poslanika, za predlog je glasalo 114. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila predlog. Narodni poslanik Radojko Obradović je, na osnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine, predložio da se dnevni red sednice dopuni tačkom - Predlog zakona o rokovima plaćanja obaveza korisnika javnih sredstava i državnih i javnih preduzeća, koji je Narodnoj skupštini podnela grupa od 20 narodnih poslanika poslaničke grupe DSS – Vojislav Koštunica, 19. jula 2011. godine, kao i da se ova tačka uvrsti kao 2. tačka dnevnog reda. Da li narodni poslanik Radojko Obradović želi reč? (Da.) Izvolite.
Ovaj zakon je, kao što ste rekli, Predlog zakona o rokovima plaćanja obaveza korisnika javnih sredstava i državnih i javnih preduzeća. On je predat još 19. jula i danas ste pročitali bar dvadesetak zakona, jedino se ovaj zakon ne nalazi sajtu Narodne skupštine, iz meni potpuno nepoznatih razloga. Ima zakona koje je predlagala Vlada, ima zakona koje su predlagale druge poslaničke grupe, ali ovog zakona nema na zvaničnom sajtu Skupštine, tako da svi oni koji ovo gledaju, nažalost, ne mogu da vide šta u tekstu zakona piše. Ideja zakona je da, pored toga što u državi postoji Zakon o budžetu, Zakon o budžetskom sistemu i Zakon o javnim nabavkama, da još jednom definiše rokove koje su obaveze za plaćanje svih obaveza koje država ima. Prema podacima zvaničnih institucija, država duguje privredi 108 milijardi dinara i to centralna vlast 10 milijardi, javna preduzeća 38 milijardi, gradovi i opštine 40 milijardi i lokalna komunalna preduzeća oko 20 milijardi dinara. To je jedan od osnovnih ili važnih razloga za brojna preduzeća koja su u blokadi. Prema podacima Narodne banke Srbije, krajem maja meseca 64.500 preduzeća i preduzetnika je bilo u blokadi, dobrim delom i zbog dugova države. Smatramo da je ovo izuzetno važno pitanje, da može da reši brojne probleme koji postoje i da to pitanje može da se reši jedino zakonom. Nikakve uredbe, nikakvi drugi oblici za rešavanje ovako važnog pitanja i još jednom isticanje odgovornosti javnih preduzeća, države i državnih preduzeća prema svima onima koji rade, a država je najveći investitor u ovoj zemlji, moraju da se reše zakonom.
Stavljam na glasanje predlog gospodina Obradovića. Od 152 narodna poslanika, za predlog je glasalo 19 poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila predlog. Narodni poslanik Vlatko Ratković, na osnovu člana 92. stav 2. člana 157. stav 2. i člana 170. Poslovnika Narodne skupštine, predložio je da se obavi zajednički načelni i jedinstveni pretres o: Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o budžetu Republike Srbije za 2011. godinu, sa predlozima odluka o davanju saglasnosti na odluke o izmenama i dopunama finansijskih planova za 2011. godinu, Republičkog fonda za penzijsko-invalidsko osiguranje, Republičkog zavoda za zdravstveno osiguranje, Nacionalne službe za zapošljavanje, Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o javnom dugu, Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezima na imovinu i Predlogu zakona o izmeni Zakona o obaveznom osiguranju u saobraćaju; Zajednički načelni i jedinstven pretres o: Predlogu zakona o davanju garancije Republike Srbije u korist Komercijalne banke a.d. Beograd, po zaduženju Građevinske direkcije Srbija d.o.o. Beograd, Predlogu zakona o potvrđivanju Okvirnog ugovora o zajmu između Banke za razvoj Saveta Evrope i Republike Srbije 1720, Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma o zajmu (Projekat osiguranja rizika u slučaju elementarnih nepogoda za jugoistočnu Evropu i Kavkaz) između Republike Srbije i Međunarodne banke za obnovu i razvoj, Predlogu zakona o potvrđivanju Ugovora o garanciji između Republike Srbije i Evropske banke za obnovu i razvoj; Zajednički jedinstveni pretres o: Predlogu zakona o potvrđivanju Dodatnog protokola Sporazuma o izmeni i pristupanju Sporazuma o slobodnoj trgovini u Centralnoj Evropi, Predlogu zakona o potvrđivanju Protokola između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Belorusije o izmeni i dopuni Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Belorusije o slobodnoj trgovini između Republike Srbije i Republike Belorusije od 31. marta 2009. godine, Predlogu zakona o potvrđivanju Protokola između Vlade Republike Srbije i Vlade Ruske Federacije o izuzecima iz režima slobodne trgovine i pravilima o određivanju zemlje porekla robe uz Sporazum između Savezne Vlade Savezne Republike Jugoslavije i Vlade Ruske Federacije o slobodnoj trgovini između Savezne Republike Jugoslavije i Ruske Federacije od 28. avgusta 2000. godine, Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Azerbejdžan o podsticanju i uzajamnoj zaštiti ulaganja, Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Azerbejdžan o saradnji i uzajamnoj pomoći u carinskim pitanjima, Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma o ekonomskoj saradnji između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Poljske, Predlogu zakona o potvrđivanju Konvencije o smanjenju broja lica bez državljanstva, Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma o osnivanju Međunarodne antikorupcijske akademije kao međunarodne organizacije, Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma između vlada država učesnica Organizacije za crnomorsku ekonomsku saradnju o saradnji u borbi protiv kriminala, naročito organizovanih oblika, Dodatnog protokola Sporazumu između vlada država učesnica o saradnji u borbi protiv kriminala, naročito organizovanih oblika i Dodatnog protokola o borbi protiv terorizma koji se odnosi na Sporazum između vlada učesnica crnomorske ekonomske saradnji u borbi protiv kriminala, naročito njegovih organizovanih oblika, Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Crne Gore o policijskoj saradnji, Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma o Centru za saradnju u oblasti bezbednosti, Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Azerbejdžan o saradnju u oblasti vanrednih situacija, Predlogu zakona o potvrđivanju Konvencije o Centru za sprovođenje Zakona u jugoistočnoj Evropi, Predlogu zakona o potvrđivanju Protokola o privilegijama i imunitetima Centra za sprovođenje zakona u jugoistočnoj Evropi, Predlogu zakona o potvrđivanju Protokola o registrima ispuštanja i prenosa zagađujućih materija uz Konvenciju o dostupnosti informacija, učešću javnosti u donošenju odluka i pravu na pravnu zaštitu u pitanjima životne sredine, Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Turske o saradnji u oblasti životne sredine, Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Argentine o ukidanju viza za nosioce diplomatskih i službenih pasoša, Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma između Republike Srbije i Istočne Republike Urugvaj o ukidanju viza za njihove državljane, Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Bolivarske Republike Venecuele o ukidanju viza za nosioce diplomatskih i službenih pasoša, Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Države Kuvajt o ukidanju viza za nosioce diplomatskih i službenih pasoša, Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Kabineta ministara Ukrajine o ukidanju viza za njihove državljane, Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Saveta ministara Republike Albanije o uzajamnom putovanju državljana, Predlogu zakona o potvrđivanju Amandmana na Konvenciju o međunarodnoj organizaciji za mobilne komunikacije preko satelita, Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Ruske Federacije o međunarodnom drumskom saobraćaju, Predlogu zakona o potvrđivanju Amandmana 1-6. na Evropski sporazum o radu posada na vozilima koja obavljaju međunarodne drumske prevoze, Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Ruske federacije o saradnji u oblasti turizma, Predlogu zakona o potvrđivanju Konvencije Međunarodne organizacije rada o radu pomoraca, 2006, Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Azerbejdžan o saradnji u oblasti kulture i Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Francuske o strateškom partnerstvu i saradnji. Da li narodni poslanik Vlatko Ratković želi reč? (Ne.) Stavljam na glasanje predlog gospodina Ratkovića. Od 133 narodna poslanika, 126 je glasalo za predlog gospodina Ratkovića. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila predlog. Narodni poslanik Vlatko Ratković, na osnovu člana 92. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, predložio je promenu redosleda tačaka dnevnog reda sednice, tako da redosled prve četiri tačke dnevnog reda bude sledeći: 1. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o budžetu Republike Srbije za 2011. godinu, sa predlozima odluka o davanju saglasnosti na odluke o izmenama i dopunama finansijskih planova za 2011. godinu Republičkog fonda za penzijsko-invalidsko osiguranje, RZZO, Nacionalne službe za zapošljavanje. 2. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o javnom dugu. 3. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezima na imovinu. 4. Predlog zakona o izmeni Zakona o obaveznom osiguranju u saobraćaju. Da li želite reč? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za predlog se izjasnilo 132 poslanika, od kojih je 126 bilo za. Konstatujem da je predlog prihvaćen. Pošto smo se izjasnili o predlozima za stavljanje na dnevni red sednice akata po hitnom postupku, predlogu za dopunu dnevnog reda, predlogu za spajanje rasprave i predlogu za promenu redosleda tačaka dnevnog reda, na osnovu člana 93. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, stavljam na glasanje predlog dnevnog reda u celini. Molim da se izjasnimo. Od 132, za je glasalo 127. Konstatujem da je predlog prihvaćen. Molim službu da pripremi prečišćen tekst dnevnog reda. D n e v n i r e d : 1. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o budžetu Republike Srbije za 2011. godinu, sa predlozima odluka o davanju saglasnosti na odluke o izmenama i dopunama finansijskih planova za 2011. godinu: 1)Republičkog fonda za penzijsko i invalidsko osiguranje, 2)Republičkog zavoda za zdravstveno osiguranje, 3) Nacionalne službe za zapošljavanje, koji je podnela Vlada (broj 400-3218/11 od 23. septembra 2011. godine) 2. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o javnom dugu, koji je podnela Vlada (broj 400-3361/11 od 5. oktobra 2011. godine) 3. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezima na imovinu, koji je podnela Vlada (broj 43-3362/11 od 5. oktobra 2011. godine) 4. Predlog zakona o izmeni Zakona o obaveznom osiguranju u saobraćaju, koji je podnela Vlada (broj 011-3380/11 od 6. oktobra 2011. godine) 5. Predlog zakona o davanju garancije Republike Srbije u korist Komercijalne banke a.d. Beograd po zaduženju Građevinske direkcije Srbije d.o.o. Beograd, koji je podnela Vlada (broj 400-2749/11 od 28. jula 2011. godine) 6. Predlog zakona o potvrđivanju Okvirnog ugovora o zajmu između Banke za razvoj Saveta Evrope i Republike Srbije F/P 1720, koji je podnela Vlada (broj 400-2671/11 od 22. jula 2011. godine) 7. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o zajmu (Projekat osiguranja rizika u slučaju elementarnih nepogoda za jugoistočnu Evropu i Kavkaz) između Republike Srbije i Međunarodne banke za obnovu i razvoj, koji je podnela Vlada (broj 400-2750/11 od28. jula 2011. godine) 8. Predlog zakona o potvrđivanju Ugovora o garanciji (EPS Projekat za Kolubaru) između Republike Srbije i Evropske banke za obnovu i razvoj, koji je podnela Vlada (broj 400-2941/11 od2. septembra 2011. godine) 9. Predlog zakona o potvrđivanju Dodatnog protokola Sporazuma o izmeni i pristupanju Sporazumu o slobodnoj trgovini u Centralnoj Evropi, koji je podnela Vlada (broj 335-2516/11 od 8. jula 2011. godine) 10. Predlog zakona o potvrđivanju Protokola između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Belorusije o izmeni i dopuni Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Belorusije o slobodnoj trgovini između Republike Srbije i Republike Belorusije od 31. marta 2009. godine, koji je podnela Vlada (broj 335-2672/11 od 22. jula 2011. godine) 11. Predlog zakona o potvrđivanju Protokola između Vlade Republike Srbije i Vlade Ruske Federacije o izuzecima iz režima slobodne trgovine i pravilima o određivanju zemlje porekla robe uz Sporazum između Savezne Vlade Savezne Republike Jugoslavije i Vlade Ruske Federacije o slobodnoj trgovini između Savezne Republike Jugoslavije i Ruske Federacije od 28. avgusta 2000. godine, koji je podnela Vlada (broj 335-2943/11 od 2. septembra 2011. godine) 12. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Azerbejdžan o podsticanju i uzajamnoj zaštiti ulaganja, koji je podnela Vlada (broj 46-2674/11 od 22. jula 2011. godine) 13. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Azerbejdžan o saradnji i uzajamnoj pomoći u carinskim pitanjima, koji je podnela Vlada (broj 011-2865/11 od 19. avgusta 2011. godine) 14. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o ekonomskoj saradnji između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Poljske, koji je podnela Vlada (broj 400-2766/11 od 29. jula 2011. godine) 15. Predlog zakona o potvrđivanju Konvencije o smanjenju broja lica bez državljanstva, koji je podnela Vlada (broj 204-2866/11 od 19. avgusta 2011. godine) 16. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o osnivanju Međunarodne antikorupcijske akademije kao međunarodne organizacije, koji je podnela Vlada (broj 011-2499/11 od 8. jula 2011. godine) 17. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između vlada država učesnica BSEC (Organizacije za crnomorsku ekonomsku saradnju) o saradnji u borbi protiv kriminala, naročito organizovanih oblika, Dodatnog protokola Sporazumu između vlada država učesnica BSEC o saradnji u borbi protiv kriminala, naročito organizovanih oblika i Dodatnog protokola o borbi protiv terorizmakoji se odnosina Sporazumizmeđuvlada učesnica crnomorske ekonomske saradnje u borbi protiv kriminala, naročito njegovih organizovanih oblika, koji je podnela Vlada (broj 713-2624/11 od 19. jula 2011. godine) 18. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Crne Gore o policijskoj saradnji, koji je podnela Vlada (broj 2-2867/11 od 19. avgusta 2011. godine) 19. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o RACVIAC – Centru za saradnju u oblasti bezbednosti, koji je podnela Vlada (broj 011-2873/11 od 22. avgusta 2011. godine) 20. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Azerbejdžana o saradnji u oblasti vanrednih situacija, koji je podnela Vlada (broj 011-2871/11 od 22. avgusta 2011. godine) 21. Predlog zakona o potvrđivanju Konvencije o Centru za sprovođenje zakona u jugoistočnoj Evropi, koji je podnela Vlada (broj 011-2915/11 od 29. avgusta 2011. godine) 22. Predlog zakona o potvrđivanju Protokola o privilegijama i imunitetima Centra za sprovođenje zakona u jugoistočnoj Evropi, koji je podnela Vlada (broj 011-3206/11 od 23. septembra 2011. godine) 23. Predlog zakona o potvrđivanju Protokola o registrima ispuštanja i prenosa zagađujućih materija uz Konvenciju o dostupnosti informacija, učešću javnosti u donošenju odluka i pravu na pravnu zaštitu u pitanjima životne sredine, koji je podnela Vlada (broj 501-2460/11 od 6. jula 2011. godine) 24. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Turske o saradnji u oblasti životne sredine, koji je podnela Vlada (broj 501-2673/11 od 22. jula 2011. godine) 25. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Argentine o ukidanju viza za nosioce diplomatskih i službenih pasoša, koji je podnela Vlada (broj 27-2513/11 od 8. jula 2011. godine) 26. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Republike Srbije i Istočne Republike Urugvaj o ukidanju viza za njihove državljane, koji je podnela Vlada (broj 27-2514/11 od 8. jula 2011. godine) 27. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Bolivarske Republike Venecuele o ukidanju viza za nosioce diplomatskih i službenih pasoša, koji je podnela Vlada (broj 27-2515/11 od 8. jula 2011. godine) 28. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Države Kuvajt o ukidanju viza za nosioce diplomatskih i službenih pasoša, koji je podnela Vlada (broj 27-2864/11 od 19. avgusta 2011. godine) 29. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Kabineta ministara Ukrajine o ukidanju viza za njihove državljane, koji je podnela Vlada (broj 27-2863/11 od19. avgusta 2011. godine) 30. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Saveta ministara Republike Albanije o uzajamnom putovanju državljana, koji je podnela Vlada (broj 011-3210/11 od 23. septembra 2011. godine) 31. Predlog zakona o potvrđivanju Amandmana na Konvenciju o međunarodnoj organizaciji za mobilne komunikacije preko satelita, koji je podnela Vlada (broj 011-2872/11 od 22. avgusta 2011. godine) 32. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Ruske Federacije o međunarodnom drumskom saobraćaju, koji je podnela Vlada (broj 344-2922/11 od30. avgusta 2011. godine) 33. Predlog zakona o potvrđivanju Amandmana 1 - 6. na Evropski sporazum o radu posada na vozilima koja obavljaju međunarodne drumske prevoze (AETP), koji je podnela Vlada (broj 344-2925/11 od 31. avgusta 2011. godine) 34. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Ruske Federacije o saradnji u oblasti turizma, koji je podnela Vlada (broj 332-3208/11 od 23. septembra 2011. godine) 35. Predlog zakona o potvrđivanju Konvencije Međunarodne organizacije rada o radu pomoraca, 2006, koji je podnela Vlada (broj 011-2675/11 od 22. jula 2011. godine) 36. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Azerbejdžan o saradnji u oblasti kulture, koji je podnela Vlada (broj 6-2759/11 od 29. jula 2011. godine). 37. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Francuske o strateškom partnerstvu i saradnji, koji je podnela Vlada (broj 011-3298/11 od 30. septembra 2011. godine). Prelazimo na rad po utvrđenom dnevnom redu, odnosno Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o budžetu Republike Srbije za 2011. godinu, sa predlozima odluke o davanju saglasnosti na odluke o izmenama i dopunama finansijskih planova za 2011. godinu Republičkog fonda za penzijsko-invalidsko osiguranje, RZZO, Nacionalne službe za zapošljavanje, Predlogu zakona o izmenama i dopunama zakona o javnom dugu, Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezima na imovinu i Predlogu zakona o izmeni Zakona o obaveznom osiguranju u saobraćaju. Saglasno Odluci Narodne skupštine da se obavi zajednički načelni jedinstven pretres o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o budžetu Republike Srbije za 2011. godinu, sa predlozima odluke o davanju saglasnosti na odluke o izmenama i dopunama finansijskih planova za 2011. godinu Republičkog fonda za penzijsko-invalidsko osiguranje, RZZO, Nacionalne službe za zapošljavanje, Predlogu zakona o izmenama i dopunama zakona o javnom dugu, Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezima na imovinu i Predlogu zakona o izmeni Zakona o obaveznom osiguranju u saobraćaju, a pre otvaranja zajedničkog načelnog i jedinstvenog pretresa, podsećam vas da shodno članu 97. Poslovnika Narodne skupštine ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, a raspodeljuje se tako da poslaničkoj grupi Za evropsku Srbiju pripada jedan sat, 33 minuta i 36 sekundi; poslaničkoj grupi SRS - jedan sat, osam minuta i 24 sekunde; poslaničkoj grupi Ujedinjeni regioni Srbije - 28 minuta i 48 sekundi; poslaničkoj grupi Napred Srbijo - 25 minuta i 12 sekundi; poslaničkoj grupi DSS - Vojislav Koštunica - 24 minuta; poslaničkoj grupi SPS - JS - 18 minuta; poslaničkoj grupi LDP - 14 minuta i 24 sekunde; poslaničkoj grupi Nova Srbija - 10 minuta i 48 sekundi;poslaničkoj grupi Manjina - osam minuta i 24 sekunde i poslaničkoj grupi PUPS - šest minuta. Saglasno članu 96. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, narodni poslanici koji nisu članovi ni jedne poslaničke grupe imaju pravo da govore svako po jednom do pet minuta. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmahpodnesu prijave za reč, sa redosledom narodnih poslanika, što je u skladu sa članom 96. stav 4. Poslovnika. Obaveštavam da su poslaničke grupe ovlastile da iz predstavljaju: Zoran Kasalović, poslaničku grupu SPS-JS; Veroljub Arsić, poslaničku grupu Napred Srbijo; Dragan Stevanović, poslaničku grupu SRS i Aleksandar Vlahović, poslaničku grupu ZES. Saglasno članu 157. stav 2. i članu 192. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram zajednički načelni i jedinstveni pretres o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o budžetu Republike Srbije za 2011. godinu, sa predlozima odluke o davanju saglasnosti na odluke o izmenama i dopunama finansijskih planova za 2011. godinu: Republičkog fonda za penzijsko-invalidsko osiguranje, RZZO, Nacionalne službe za zapošljavanje, Predlogu zakona o izmenama i dopunama zakona o javnom dugu, Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezima na imovinu i Predlogu zakona o izmeni Zakona o obaveznom osiguranju u saobraćaju. Da li predstavnik predlagača dr Mirko Cvetković, predsednik Vlade i ministar finansija želi reč? (Da.) Izvolite.
Poštovane dame i gospodo, poštovani narodni poslanici, pred vama se nalazi Predlog rebalansa budžeta za 2011. godinu. To je dokument koji je Vlada uradila pre nešto malo manje od mesec dana i dostavila ga Narodnoj skupštini pre tri nedelje. Mislim da je ovo veoma značajno što je ostavljen dovoljni period narodnim poslanicima kako bi mogli da se detaljno upoznaju sa materijalima i da kroz jednu kvalitetnu raspravu zajednički usvojimo ovaj rebalans, uz amandmane koji će ga samo popraviti. Koji su razlozi zašto je bilo potrebno da se donosi rebalans? Pre svega bih te razloge podelio u dve grupe. Jedna grupa razloga su razlozi na strani prihoda, druga grupa su razlozi na strani rashoda u odnosu na budžet koji je inače usvojen i koji se danas primenjuje. Kada se radi o razlozima na strani prihoda, treba imati u vidu da su Zakonom o finansiranju lokalne samouprave predviđena određena redirekcija sredstava od poreza na zarade, u tom smislu da se, umesto uplate u centralni budžet, sada uplate u najvećoj meri prebacuju u lokalne budžete, što po definiciji dovodi do toga da će prihodi u centralnom budžetu biti nešto niži. Takođe, nakon značajnog rasta u prva dva kvartala ove godine, u trećem kvartalu su se pojavili određeni znaci da bi možda nova kriza koja se dogodila u evro zoni, pre svega, zatim i u zemljama koje su u našem okruženju, mogla imati uticaj i na našu zemlju. Zbog toga, imajući u vidu da mi nismo izolovano ostrvo, mi smo razmatrali pitanje procene rasta bruto domaćeg proizvoda za tekuću godinu i napravljeni su novi obračuni, zaključeno je da je realistično da se taj rast planira na nivou od 2%. Pošto su prethodni planovi bili 3%, onda to smanjenje plana rasta bruto domaćeg proizvoda dovodi i do smanjenja prihoda u republičkom budžetu, pa je po tom osnovu kalkulisano da će prihodi u ovoj godini biti manji od planiranih. Dakle, to su dva razloga koja su opredelila naš pristup da smanjimo projektovani prihod. Na strani rashoda, takođe, ima niz razloga. Ti razlozi su prevashodno vezani za određena socijalna davanja i za penzije i plate u javnom sektoru, u delu u kome se one vezuju za rast inflacije. Kao što vam je poznato, inflacija je u prvom kvartalu ove godine bila prilično visoka, da bi se negde zaustavila u aprilu, od kada beleži silazni trend. U poslednja tri meseca imamo, praktično, negativnu inflaciju. Međutim, indeksacije koje su vršene, one su vršene na bazi početka godine i zbog toga su ukupni agregati predviđeni, penzija i socijalnih davanja, koji se inače usklađuju sa procentom inflacije, usklađeni na višem nivou u odnosu na nivoe koji su bili originalnoplanirani, te je zbog toga bilo potrebno da dođe do korekcije na strani rashoda. Međutim, Vlada je stala na stanovište da se radi o prihodima i očekivano smanjenim prilivima u budžet, da to mora prihvatiti kao činjenicu i to je tako i urađeno u ovom rebalansu. Dokaz da se radi o rashodima, mi smo smatrali da sva ova povećanja moraju da se realizuju na teret nekih drugih stavki gde će se pronaći uštede i tako da je osnovna koncepcija budžeta bila da se praktično ukupni nivo rashoda u rebalansu zadrži identičnim sa nivoom rashoda u osnovnom budžetu. Tu naravno postoji jedna mala razlika od neke tri milijarde koje smo dali na ime podsticaja privrednom razvoju u vidu antikrizne mere, tako da su rashodi praktično na nivou kao što su bili, uz dodatak od tri milijarde. Odatle sledi da je suština deficita u osnovi posledica izostalih prihoda u odnosu na originalna očekivanja. Budžet, naravno, pošto mi od skora imamo nezavisni organ, fiskalni savet koji je dužan po zakonu da da mišljenje o budžetu, on je razmotrio predlog rebalansa budžeta, dao je mišljenje koje je dostavljeno Narodnoj skupštini. Verujem da ste imali prilike da ga vidite, ono je pozitivno i ja to sa zadovoljstvom ističem. Takođe, mi smo kao što znate razgovarali sa MMF oko nastavka aranžmana koji će nam biti od velike koristi, pogotovo ukoliko dođe do zaoštravanja krize u narednom periodu. Sa zadovoljstvom mogu da vas podsetim da je 28. septembra Bord direktora MMF-a doneo odluku, zapravo potvrdio je Aranžman iz predostrožnosti sa Srbijom. Koje su osnovne karakteristike rebalansa budžeta? Ako bi trebalo da ga definišem, mislim da su to tri. Prvo jeste da je to socijalno odgovorni budžet, a socijalna odgovornost se ogleda upravo u ovome što sam rekao, da uprkos činjenici da prihodi treba da se očekuju manji od onih koji su originalno planirani. Ipak, Vlada je odlučila da te najugroženije kategorije, one koji su primaoci socijalnih davanja, penzionere, itd, da obezbedi dovoljno sredstva, tako da su indeksacije izvršene potpuno po zakonu i oni ne moraju da brinu da će imati problema sa isplatom sredstava koja im pripadaju. Drugo, to je budžet koji zapravo podstiče privredni rast tako što su odvojena izvesna dodatna sredstva za taj podsticaj, a i sama činjenica da je budžet sa deficitom, deficit po svojoj definiciji predstavlja oruđe koje sve vlade primenjuju u slučaju kada dođe do krize, odnosno smanjenog privrednog rasta. Konačno, ovaj rebalans potvrđuje politiku smanjenja javne potrošnje i ako to gledamo u ciframa, javna potrošnja u prethodnoj godini bila je 45,5% od bruto domaćeg proizvoda. Prema ovom budžetu ona će u ovoj godini iznositi 43,8%. To je značajno smanjenje javne potrošnje, odnosno njenog učešća u bruto domaćem proizvodu koje je blizu 2%, tačnije, 1,7%. Malo o globalnim ciframa. Budžetski prihodi, kao što sam rekao, jesu smanjeni. Oni zaokruženo prema ovom budžetu iznose 707 milijardi dinara. Rashodi su gotovo na nivou prethodnog, uz te tri milijarde koje sam objasnio, oni iznose 850 i budžetski deficit je nešto manji od 143 milijarde dinara. Naravno, ovaj deficit jeste potpuno u skladu sa fiskalnim pravilima gde postoji veza između stope rasta bruto domaćeg proizvoda i visine deficita. Ukoliko se ta pravila poštuju, u narednim godinama kako bude rastao bruto domaći proizvod, tako će se smanjivati deficit, odnosno, jednog trenutka on će doći u suficit kada postignemo više stope rasta, što je i cilj. Funkcionalna struktura budžeta je otprilike sledeća: 39,4% izdvaja se za socijalnu zaštitu, 17,6 za odbranu, javni red i bezbednost, 15,3 za obrazovanje i nauku, 11,8 su ekonomski poslovi, odnosno podsticaji za privredu, zapošljavanje i poljoprivredu, 3,8% su transferi ostalim nivoima vlasti, 3,7% jesu troškovi administracije u koje spadaju izvršni i zakonodavni organi, finansijski i spoljni poslovi, dakle, imamo situaciju da nam ona čista administracija učestvuje sa ispod 4% u našem budžetu, 8,4% su ostale funkcije, sport, kultura, kamate, zaštita životne sredine, itd. Rebalansom je predviđena struktura zaduživanja neophodna za finansiranje deficita koji na konsolidovanom nivou države iznosi 153 milijarde dinara, odnosno 4,5% bruto domaćeg proizvoda, a kao što ste videli, na republičkom nivou deficit je manji, što znači da pojedini lokali, odnosno fondovi takođe funkcionišu sa deficitom. Pri tome treba imati u vidu da kapitalne investicije i podsticaji za privredu i poljoprivredu prelaze iznos deficita, odnosno zaduženja za oko 30 milijardi dinara, što suštinski znači da se zaduženje ne koristi za plate i penzije već isključivo za izgradnju infrastrukture i za podsticaje privrednog rasta. Rebalansom je omogućen i nastavak ekonomske politike Vlade u skladu sa Strategijom ekonomskog razvoja do 2020. godine, kojom je predviđeno da se rast u narednom periodu bazira na proizvodnji razmenjivih dobara koji su izvozno orijentisani. Prve rezultate ove politike možemo jasno videti kroz povećanje izvoza u ovoj godini koje je na istorijski najvišem nivou i oko 20% viši u odnosu na do sada najbolje ostvareni rezultat u 2008. godini, pri čemu je uvoz niži za preko 10%. Takođe, politika privlačenja stranih investicija koje treba da obezbede nova izvozna tržišta i zapošljavanje takođe daje rezultate, pošto je Srbija već dugo godina za redom ubedljivi regionalni lider u realizovanim direktnim stranim investicijama. Ovo će nekome izgledati čudno, jer se u javnosti stvorio utisak da su kod nas strane investicije nedobrodošle .Međutim, kada se pogleda kompletno okruženje, videćete, mi te podatke imamo, da je Srbija praktično lider u privlačenju stranih investicija, uprkos tome što nismo zadovoljni njihovim nivoom. Ovi rezultati su potvrda da moramo konstantno unapređivati poslovni ambijent u zemlji kako bi se obezbedili neophodni uslovi za otvaranje novih proizvodnih radnih mesta i povećanje konkurentnosti srpske privrede. U tom smislu, pored podsticaja predviđenih rebalansom budžeta, Vlada će sprovesti i niz dodatnih mera, kako bi u postkriznom periodu obezbedila uslove za dinamičan rast srpske privrede, i to: ograničenja roka plaćanja za republičke i lokalne organe vlasti do 60 dana, obezbeđenje povoljnih kreditnih linija, od kojih je jedna već raspoloživa, a odnosi se na Apeks kreditnu liniju Evropske investicione banke namenjenu za mala i srednja preduzeća i izvoznike, ukupne vrednosti od 250 miliona evra uz kamatu od svega 5,5%, sa tri godine grejs perioda i devet godina perioda otplate. Do kraja ove godine takođe će biti osnovana razvojna banka koja će predstavljati novi kvalitet u pružanju podrške izvoznim segmentima srpske privrede. U naredne dve nedelje, pred vama će se naći, izmene Zakona o poreskom postupku kojim će se uvesti obaveznost uplate doprinosa zaposlenim prilikom isplate neto zarada čime će se obezbediti ne samo urednija uplata prava zaposlenih, već i viši nivo konkurentnosti na tržištu. Konačno, Vlada će iskoristiti sve raspoložive resurse, kako bi se uveo red na tržištu rada, iskorenio rad na crno, što je jedan od osnovnih preduslova za povećanje zaposlenosti u Srbiji. Srbija se nalazi u drugoj godini umerenog privrednog oporavaka i pred potencijalno novim talasom krize. Vlada i ovog puta pravovremeno reagovala i usvojila rebalans budžeta koji se nalazi pred vama i koji će omogućiti da uvećane plate, penzije i socijalna davanja budu isplaćena u zakonom predviđenom iznosu i roku. Pored toga, predloženo je i povećanje podsticaja usmerenih na rast privrednih aktivnosti kako bi omogućili rast zaposlenosti i povećanje životnog standarda građana. Imajući u vidu, da se ovde radi o objedinjenoj raspravi, a sa još tri zakona, ako mi dozvolite rekao bih po nekoliko rečenica o svakome od njih. Imajući u vidu da se ovde zaista ne radi o novim zakonima, već samo o izmenama, pa bih komentarisao zapravo te izmene. Izmene Zakona o porezu na imovinu, najznačajnija izmena je pre svega, stvaranje normativnih uslova da porez na imovinu za 2012. godinu bude na nivou obaveza iz 2011. godine. To praktično znači, da se stvaraju mogućnosti da sledeće godine ne dođe do porasta obaveza građana po osnovu poreza na imovinu. Razlog zašto smo se odlučili na to, jeste pre svega činjenica da u vreme kada je zakon predlagan, da se onda računalo sa daleko višim stopama rasta, bržim oporavkom. Imajući u vidu, najavu nove krize, ne znamo koliko će ona biti duboka i da li će to uticati na standard građana, mi s toga predlažemo da se porez na imovinu naredne godine ne poveća. Takođe, u ovim izmenama zakona izvršena su i određena preciziranja, a koja su u vezi sa predmetom oporezivanja. Naime, izuzima se od oporezivanja poljoprivredno i šumsko zemljište do 10 ari, a ne samo građevinsko. Drugo, kad se radi o poreskom oslobođenju, ne plaća se porez na zemljište pod objektom. Do sada je bilo oslobođeno samo na građevinskom zemljištu pod objektom. Kada se radi o izmenama Zakona o javnom dugu, suština tih izmena su izvesna preciziranja, ali što je još važnije, imajući u vidu najnovije rešenje koja su doneta u oblasti decentralizacije, pri čemu sada mislim, ne toliko na taj zakon o decentralizaciji koliko na Zakon o javnoj svojini gde se sada lokalna samouprava javlja kao titular javne svojine, onda oni mogu tu javnu svojinu, naravno da koriste kao neku vrstu koleterala, dakle da bi se zaduživali i s toga je bilo potrebno da se izmeni Zakon o javnom dugu i da se precizira mogućnost zaduživanja lokala, naravno uključujući i Vojvodinu, ali isto tako i da se precizira neka vrsta oštrije kontrole i praćenja toga šta se radi na lokalu. Prema tome, ovim zakonom uvodi se mogućnost zaduživanja Republike Srbije radi nabavke finansijske imovine i mogućnost dugoročnog zaduživanja jedinica teritorijalne autonomije, emitovanjem dugoročnih hartija od vrednosti radi finansiranja investicionih, razvojnih i prioritetnih programa i projekata, kao što su investicije u kapitalna ulaganja i nabavku finansijske imovine. Ovim se, da kažemo, pored onog materijalnog instrumenata koji su lokali dobili, da im se i finansijski instrument. Međutim, postoji potreba da lokalne vlasti umesto šestomesečnog izveštavanja dostavljaju ministarstvu nadležnom za poslove finansija, mesečni izveštaj o zaduživanju i kako bi se kvalitetnije pratio način njihovog zaduživanja i realizacija toga što su započeli i to je sada dodatna izmena u zakonu o javnom dugu. Konačno, izmene Zakona o obaveznom osiguranju u saobraćaju, ovo je relativno manje značajna izmena, pošto se radi samo o produženju početka rada Garantnog fonda koji je prema postojećem zakonu trebao da počne da radi 11.10. ove godine. S obzirom, da se nisu stekli uslovi za početak rada, predloženo je odlaganje ovog roka na 30.6.2012. godine. Međutim, treba imati u vidu da produženjem ovog roka se ne ugrožavaju bilo kakva prava osiguranika, pošto će do početka rada, dakle do tog produženog roka, početka rada Garantnog fonda, njegove poslove obavljati Udruženje osigurovača Srbije, kao što je to slučaj i do sada. Eto, poštovani narodni poslanici, to je ukratko o onome što nas čeka u narednih nekoliko dana. Pozivam vas da kroz konstruktivnu diskusiju, raspravu i predloge dođemo do teksta budžeta, izmenama ovih zakona koji su najbolji za građane koji to od nas očekuju. Hvala.
Zahvaljujem gospodine predsedniče. Da li izvestioci nadležnih Odbora žele reč? Narodni poslanik Đuro Mučenski, želi reč.
Poštovana predsednice, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, predsedniče Vlade, kao izvestilac Odbora za zdravlje želim da kažem da smo na Odboru za zdravlje, konstruktivno i u jednoj vrlo dobroj atmosferi razmatrali ovaj Predlog rebalansa budžeta i da smo ga većinom glasova usvojili. Mogu da kažem da smo sa dužnom pažnjom saslušali predstavnike RZZZ, zato što postoje određeni pokazatelji koji su dati ovom pisanom programu koji pokazuju tendenciju slabijeg punjenja budžeta RZZZ i sve ono što može na neki način da napravi probleme u finansiranju zdravstvene zaštite. Kao glavni argument, odnosno glavni razlog slabijeg punjenja jeste, neuplaćivanje doprinosa za zdravstveno osiguranje i to je nešto što u budućnosti, ukoliko se ne razreši, dovešće do kolapsa RZZZ. Ono što je bitno, mislim da smo svi toga svesni i poslanici koji su aktivni u lokalnom životu, znaju situacije da pojedina preduzeća upravo koriste ovakvu ekonomsku situaciju, da na neki način izbegnu tu obavezu i da postoje određene vrste pritisaka da se isplate plate bez pratećih doprinosa i poreza i da je to na neki način postalo pravilo, što smatramo da je nedopustivo. Stav na Odboru je zauzet, da ćemo mi o tome raspravljati na jednoj od narednih sednica, ali zajednički stav je bio da se mora uvesti poreska disciplina i da mi na neki način moramo da uvedemo red u državu i da se znaju sve te obaveze, jer ono što je posledica ovoga jeste problem sa nastavkom finansiranja zdravstvene zaštite. Ono što bih želeo da kažem, da sam na samom Odboru dao jednu inicijativu koju želim da prenesem svima vama, i predsedniku Vlade. Svestan sam da ta inicijativa nije mogla da bude na neki način napisana u vidu amandmana, ali u smislu razmišljanja za sledeći budžet. Naime, radi se o tome da imamo određene segmente zdravstvene zaštite koji praktično nemaju dovoljno sredstava za finansiranja. Imamo dobro rešen problem vezan za finansiranje problema obolelih od HIV-a, odnosno od AIDS-a, taj problem, odnosno prevencija te bolesti je finansirana od strane međunarodnih organizacija, kao donaciju u vidu od 240 miliona dinara i taj deo prilično dobro funkcioniše. Imamo i drugi problem, a to je problem lečenja posledice upotreba duvanskog dima, kardiovaskularne bolesti i tumori koji nose posledice po naše građane. Taj deo je finansiran određenim sredstvima, tzv. duvanski dinar koji se izdvaja od prodaje duvanskih proizvoda i iz tog fonda se finansiraju posledice koje ta bolest zavisnosti ostavlja po naše građane. Nažalost, imamo nacionalni program protiv zloupotrebe droga i alkohola koji nije adekvatno finansiran. On je u budžetu Ministarstva zdravlja predviđen da se finansira sa svega 3,3 miliona dinara, što je vrlo malo u odnosu na problem koji postoji. Naime, posledice zloupotrebe droge i alkohola su katastrofalne, kako za one koji su neposredni gubitnici odnosno zavisnici od te bolesti, tako i za porodice koje zajedno sa njima proživljavaju tu dramu. Smatramo da mnogo više toga moramo da poradimo po tom pitanju i po ugledu na rešavanju ova druga dva problema, slušajući inicijative i često sam u kontaktu sa pacijentima koji su zavisnici od droge i alkohola, od susreta i od razgovora sa predstavnicima klubova lečenih alkoholičara, koji su pokrenuli jednu inicijativu, to sam zajedno sumirao i predložio na Odboru za zdravlje gde su predstavnici Ministarstva to prihvatili i predlažem da o tome i predsednik Vlade i resorna ministarstva daju svoje mišljenje. Naime, radi se o tome da, po uzoru na duvanski dim, izdvojimo tzv, tako da kažemo žargonski, alkoholni dinar, dinar koji će se izdvajati od prodaje alkoholnih pića i kojima će se puniti poseban budžetski fond vezan za zloupotrebu alkohola, a takođe od imovine koja je zaplenjena od osoba koje su osuđene za organizovani kriminal, da se ta imovina preusmeri u taj poseban budžetski fond, kojim će se rešavati posledice zloupotrebe droge. Mislim da je to jedna dobra društvena satisfakcija, da se kriminalcima pokaže da kriminal nije isplativ, a da se ta sredstva društveno korisno utroše. To je moje razmišljanje koje su prihvatili ljudi na Odboru za zdravlje i to je nešto što bi moglo u koordinaciji između Ministarstva zdravlja, pravde i finansija, da se u sledećoj godini na neki način unese u budžet. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Dajem reč narodnom poslaniku dr Zoranu Šamiju.
Zahvaljujem. Gospođo predsedavajuća, dame i gospodo poslanici, gospodine predsedniče Vlade, na 34. sednici Odbora za prosvetu, koji je održan juče, Odbor za prosvetu je raspravljao o rebalansu budžeta i nije podržao rebalans budžeta. Naime, od 14 prisutnih članova Odbora, sedam je glasalo da se rebalans budžeta prihvati. Moje kolege iz DSS će vas u raspravi u načelu detaljno upoznati sa razlozima zbog kojih DSS smatra da ovaj rebalans ne treba prihvatiti, a ja ću ovde da ponovim deo svoje diskusije koju sam govorio juče na Odboru. U parlamentima ozbiljnih evropskih država trenutno po odborima se vrlo ozbiljno raspravlja o budžetu za 2012. godinu, a mi polovinom oktobra raspravljamo o rebalansu budžeta. Duboko sam uveren da rebalans budžeta ima smisla da Vlada izađe sa rebalansom pred Skupštinu u junu mesecu ili do polovine jula, ali izlaženje pred parlament sa rebalansom budžeta polovinom oktobra praktično znači da nam Vlada samo podnosi račun koji treba da aminujemo jer najveći deo i rashoda i prihoda je već napravljen, pare su već potrošene neovlašćeno i sada treba Skupština to da aminuje. Znate, to me malo podseća kao kada obesni sin napravi lom u kafani, pa onda dođe tati i podnese mu račun. Tako to izgleda i sa ovim rebalansom budžeta. Dakle, ima mnogo toga šta valja reći zašto rebalans ne valja, ali osnovna primedba je upravoova, da smo o ovome raspravljali u junu mesecu, onda bi to imalo nekog smisla, onda bi imalo smisla Vladi davati predloge kako bolje pare da potroši ili kako bolje pare da zaradi. Sada je to praktično gotova stvar. Naravno, o budžetu za 2012. godinu ćemo, kao i obično, raspravljati zadnjih dana decembra, iako bi po svim važećim pravilima taj budžet za 2012. godinu trebao da bude ovde u Skupštini i da bude predmet ozbiljne rasprave po skupštinskim odborima. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Da li neko od predsednika odnosno predstavnika poslaničkih grupa želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Čedomir Jovanović. Izvolite.
Mislim da nakon vas, gospodine Cvetkoviću, imamo ipak pravo na ovakvu priliku, da govorimo i da se vratimo malo u realnost. Prvo, da li znate šta je osnovni problem ove današnje diskusije? Zaista je teško shvatiti kome se obraćate kao predsednik Vlade. Kada je tako važna tema o kojoj se raspravlja u parlamentu kao što je ova o kojoj razgovaramo, rebalans budžeta ili budžet, onda čitavo društvo praktično stane i sluša šta je ono što Vlada planira da uradi, jer od toga direktno zavisi život svih u ovoj zemlji. Gospodine Cvetkoviću, teško je razumeti kome ste se obraćali kada ste govorili. Prvo, zaboravili ste da spomenete sitnih gotovo 900 miliona evra, koji će ostati za crne dane, kako ste nam to rekli na Odboru za finansije, kao diskreciono pravo Vlade da taj novac koristi u situacijama u kojima je ugrožena likvidnost ili postoji neka kriza pa Vlada treba da interveniše. Niste spomenuli to. Da li ste se obratili poslodavcima, da li ste se obratili javnom sektoru, zaposlenima u državnoj upravi, u republičkoj 25.000, sa lokalom 60, gotovo 70, 470 hiljada ljudi je u javnom sektoru, penzionerima, ljudima bez posla, Srbima na Kosovu, jel im Srbija socijalni slučaj ili ima viziju razvoja koja će pozitivno uticati i na situaciju u kojoj se oni dole nalaze? Rekli ste da smo dobili tri nedelje kako bi proučili budžet. To nije tačno. Mi smo izgubili tri nedelje posle tri godine zbog toga što je i ovaj budžet, kao i svi prethodni, bio predmet buvlje pijace vladajuće koalicije. Najmanje mislim da ste vi lično za to odgovorni ali, gospodine Cvetkoviću, posle tri godine pitam vas kada će se ova zemlja otrezniti, osvestiti, kada će oni koji je vode biti spremni da joj kažu istinu? Na temi rebalansa budžeta za 2011. godinu se ništa ne rešava, ali se iz karaktera tog budžeta i načina na koji je izvršen rebalans vrlo jasno prepoznaju sve slabosti ove vlasti i, nažalost, ne prekinuti kontinuitet u politici koja direktno ugrožava budućnost ove zemlje i svakog čoveka u njoj, bez obzira na njegovu političku orijentaciju. Gospodine Cvetkoviću, vi ste predsednik Vlade koja je digla svoj javni dug sa 33% na gotovo 45%, na 44%. To, gospodine Cvetkoviću, znači da naredna Vlada neće moći da radi ono što je radila vaša, ta naredna Vlada neće moći da se zadužuje u većem procentu od procenta rasta BDP, ta Vlada neće moći da povećava svoj deficit sa četiri na četiri i po, već i zbog pritiska tog duga i visokog rizika koji prati novo zaduživanje i neodrživosti takve politike moći maksimalno da se kreće u okvirima od 1% BDP. Zato gospodine Cvetkoviću činjenice na sto. Nema ekonomije bez politike. Ovaj rebalans budžeta, kao i ekonomska slika zemlje u kojoj živimo, direktna je posledica političke nezrelosti, nemoći i neodgovornosti onih koji vode ovu zemlju. Godine 2008. smo uveravani da će nas kriza zaobići, potom da će ta kriza biti naša šansa. Vi nam sada govorite, citiraću vas, samo vaše dve poruke o tome da svakog dana napredujemo i da umereno rastemo. Gospodine Cvetkoviću, druge poslaničke grupe su u lošem položaju od naše, zbog toga što smo uvek svoja leđa podmetali kako se ne bi srušila ova vladajuća koalicija u poslovima koje je radila kako bi Srbiju zakačila za tu Evropu. Godine 2008. smo izašli pred parlament sa Projektom dogovor za budućnost, sa spiskom zakona koje treba doneti, ekonomskim merama koje treba doneti, gurali vas u reforme i evo nas posle tri godine, nekoliko meseci od izbora, u situaciji koja je apsolutno besperspektivna i o tome moramo momentalno razgovarati, kako bi se te činjenice uvažile, a društvo menjalo. Vaš prosocijalni budžet, kako ste ga nazvali, gospodine Cvetkoviću, je trošenje poslednjeg novca koji ova zemlja ima, vi to vrlo dobro znate. Naredni budžet i naredna ekonomska politika Vlade moraće da bude stabilizaciona. Ta stabilizaciona politika nas osuđuje na prosečan rast BDP u narednih nekoliko godina od maksimalno 3%. Zato moramo da razgovaramo o činjenicama. Zašto pada industrijska proizvodnja, zašto pada potrošnja na malo? Zašto raste uvoz, ali nije u okviru njega obrađena energetika? Šta nam se dešava sa izvozom? Kako misli Vlada da vodi ovu zemlju kada ju je dovela do samog ruba ponora, u svakom smislu te slike? Jasno je šta je suština ekonomskog problema Srbije. Nesporno je da se sprovedu reforme. Vi ste, gospodine Cvetkoviću, pokrenuli neke vrlo dobre inicijative. Recimo, nastojali ste da uvedete neki fiskalni red i disciplinu. Formirali ste Fiskalni savet. Ovde smo u junu i julu razgovarali o jednom zakonu koji je vaša Vlada podržala, to je Zakon o finansiranju lokalne samouprave, odnosno izmene i dopune tog zakona, kojim ste uradili isto ono što ste uradili sa ovim rebalansom budžeta, staviliga na buvlju pijacu, pa je tad vladajuća koalicija uveravala Srbiju kako će lokalne samouprave doći do sredstava kojih sama vlast nema u Republičkom budžetu za finansiranje sopstvenih potreba, pre svega onih kapitalnih, bolnice, škole, putevi i evo rebalansa budžeta u kojem se upravo tim lokalnim samoupravama, onima kojima ste u julu mesecu dali pare koje nemate, sada ispostavlja račun za takvu politiku konstatacijom da se i njima oduzimaju ona sredstva koja su bila planirana za kapitalne investicije u okviru rebalansa budžeta. Da li je tako, gospodine Dinkiću? Iako ste precizno naveli u svom amandmanu – sve lokalne samouprave i novac koji će oni dobiti, sa druge strane niste mogli da izbegnete činjenicu da tog novca nema. Osam milijardi se štedi od kapitalnih investicija. Šta pokreće razvoj ove zemlje? U recesiji u kojoj se nalazimo i u kojoj smo bili jedini razvoj je pokretala država svojim intervencijama. Sada se kaže – nema kapitalnih investicija. Da li mislite o posledicama takvog svog stava, kada recimo vladajuća koalicija preti poslodavcima sankcijama zbog toga što ne plaćaju doprinose za svoje zaposlene? U kakvim okolnostima ti poslodavci posluju? Ko je odgovoran za visok stepen rizika u kojem se oni zadužuju, za gubitak tržišta na koje su računali, za populizam i demagogiju koja im se ispostavlja kroz uvećane račune svakog meseca? Ne možemo da podržimo takav pristup. Takav pristup je u startu pogrešan. Ako se sećamo rasprave o budžetu pre godinu dana, sve ovo što se sada dešava mi smo vam tada, gospodine Cvetkoviću, vrlo jasno rekli. Ukazali smo vam na pravac razvoja ovog društva, restrukturiranje javnih preduzeća, otvaranje novih tržišta, ubrzanje privatizacije, definisanje optimalnog broja zaposlenih u javnom sektoru, modernizacija uprave, uspostavljanje principa pravne države. Ko je kriv što je poslovna klima u Srbiji pala, što je Srbija pala na listi zemalja po poslovnoj klimi za 12 mesta? Tačno je, Srbija ima nešto veći priliv stranih investicija od, recimo, Crne Gore, ali je i samo 15 puta veća od te Crne Gore, a dva puta od Hrvatske. Ovo više nije ni Titanik u kom smo mi na prvoj palubi. Mislimo da je drugačiji redosled poteza potreban, da se moramo obratiti svakom sektoru ovog društva. Gospodine Cvetkoviću, šta može da zaključi finansijski sektor iz onog što ste vi rekli? Ceo svet se sada lomi oko toga da li oporezivati bankarske aktive ili ne. Vi se niste obratili finansijskom sektoru. U Srbiji se vodi rasprava o tome da li nam je potreban fiksni kurs ili nam nije potreban. Nijednu reč Vlada nije rekla o tome. U Srbiji se vodi rasprava o tome da li su vam dali da je potrebno smanjiti obavezne rezerve ili ne. Nijednu reč niste rekli o tome. U Srbiji se vodi stalna rasprava o neophodnosti, nužnosti reforme sistema zdravstvene zaštite. Čuli ste sada neke predloge Odbora za zdravstvo i PIO fonda, a vaša Vlada je odlučila da do 2013. godine odloži raspravu o reformi PIO fonda. Znate li šta to znači? To znači da će efekti te reforme biti uočljivi ne 2013. i 2014. godine, nego 2023, 2024. i 2025. godine, pošto je 10 godina potrebno da se dođe do pozitivnih rezultata ukoliko je jedna od mera, recimo mera podizanja starosne granice za odlazak u penziju. Vaša Vlada je kompromitovala evropsku orijentaciju ove zemlje. Nije realno očekivati da ćemo u ovoj deceniji postati članovi EU. Koliko je to procenata kamatne stope? Jedan procenat je milijardu i 500 miliona evra, toliko podiže troškove naše privrede. Koliko ovo poigravanje sa Kosovom košta Srbiju? Gde je Kosovo u ovom budžetu? Predsednik države govori o kriminalcima koji pale Jarinje, a mi smo prinuđeni danima da slušamo tirade u kojima se mere patriotska zrnca u našoj krvi. Nije ovo devedeseta. Valjda smo nešto naučili iz svega toga. Ovo je račun Srbiji za ono što se radilo prethodne tri godine. Zato moramo na drugi način da razgovaramo. Nije nam potreban ovakav rebalans budžeta. Dobro je što poštujemo MMF. Dobro je što nismo podigli nivo svojih rashoda, ali je važan karakter tih rashoda, karakter je presudno važan. On nije dobar. Odreći se kapitalnih investicija znači ostaviti ljude bez posla. Kako možemo da gradimo bilo šta normalno u ovoj zemlji? Kako možemo da verujemo u pozitivnu budućnost ako ova država stalnog gleda u one koji su na kolenima, umesto da pomogne onima koji su preživeli i ostali na nogama? Pa, ako su oni na nogama i da ih je više na nogama, manje bi bilo onih na kolenima. Kolika je penzija danas u Srbiji? Ko je odgovoran za haos u Penzionom fondu? Menadžment ode u penziju, pa onda po ugovoru o delu počne ponovo da radi, 25% od penzija je invalidske penzije, kao da smo u minskom polju radili, presedan smo u svetu. Više invalidskih penzija nego porodičnih. Imovina Penzionog fonda rasuta, niko se njom ne bavi. Da li možemo tu red da uvedemo, da kažemo – ljudi, evo radimo? Stegli smo kaiš 100 rupa. Mora tako. Milijarda uzeta Vojvodini. Od te milijarde niko neće imati koristi, ali od zapostavljanja Vojvodine mnogi bi videli koristi. Da se vratimo na neke vaše mere, gospodine Cvetkoviću. Ako je pao rast društvenog proizvoda, kao što ste rekli, i što nije sporno, šta Vlada planira da preduzme da bi taj trend zaustavila, ako znamo da nam je neophodna stopa rasta od 5% da bi počeli da zapošljavamo ljude u Srbiji, a da iz tog prosocijalnog budžeta koji ste vi pomenuli, mi možemo da se povratimo samo u stabilizacioni? Znamo godine stabilizacije iz 80-tih. Znamo šta to znači u stvarnom životu. Kako mislite te probleme da rešite? To je ono o čemu moramo da razgovaramo., a ne kako ćemo preraspodeliti ono čega praktično više i nema. Kako ćese podići bruto društveni proizvod? Kako će se povećati izvoz? Šta ćemo da radimo sa našim spoljnim dugom, gospodine Cvetkoviću? Javni dug je 44%, 45% je granica. Sad donosimo zakon koji omogućava opštinama da se zadužuju kroz emitovanje municipalnih obveznica. Kako mogu da se zadužuju, ako smo stigli do plafona, do kritične tačke? A za godinu dana, samo za godinu dana, stopa servisiranja duga i kamate će biti 35% vrednosti našeg izvoza. Zemlja koja ima preko 25% ne može da opstane, 15% društvenog proizvoda Penzioni fond. Pogledajte kakve su to reference, o tome sada moramo da razgovaramo. Tražite podršku za ono što u zemlji morate da se uradi, a ne za ono što je potrebno da bi vaša vladajuća koalicija skrpila 126 poslanika. Preskupo je to. Preskupo je i tako više ne može. Šta je sa strategijom ekonomskog razvoja Srbije, gospodine Cvetkoviću? Niste je pomenuli ovde. Da li je ovaj rebalans u skladu sa tom strategijom ili ne, jel ovaj rebalans traži korigovanje te strategije ili ne? Recite nam to. Zadužili ste se na međunarodnom finansijskom tržištu milijardu dolara. Oni koji kažu da je 7,25% visoka kamata, što je realno ali u drugom svetu, ali ne u ovom našem, neka se ne iznenade ako vrlo brzo tu kamatu budemo predstavljali i smatrali kao svoj uspeh u odnosu na realne uslove u kojima ćemo se naći. Dobro je što se država zadužila na finansijskom tržištu samo nema plan šta će sa tim novcem. Previše je skup da bi ga trošili tako što ćemo ga staviti sa strane i čekati gde će izbiti neki požar, da sa tim gasimo. Šta se dešava sa zapisnicima Trezora? Sa repro operacijama? Da li činjenica da su neuspešni ti projekti, govori o klimi u kojoj se naša zemlja nalazi? Možemo samo kratkoročne hartije da prodamo. One koje se prodaju na duži rok, nemaju više svoje kupce. To govori o stanju daljenaše ekonomije. Možda je potrebno da vi to kažete, pa da kada neko pomene smanjenje obavezne rezerve, kažete da to nije put kojim se Srbija može izvući iz krize, jer smo prepolovili stopu rezerve u poslednjih nekoliko godina. Bila je preko 40%, sada je 21%. Te pare ne idu u privredu. Te pare upravo idu u trezorske zapise i idu u NBS. Ne može izolovano da se vodi politika, a to je ono što nam se dešava. Šta misli guverner o rebalansu budžeta? To je ono što moramo da čujemo. Pominjete socijalni dijalog. Vi nemate hrabrosti da napravite ozbiljan socijalno ekonomski savet Vlade. Ignorišete uveliko Uniju poslodavaca koja zapošljava 500 hiljada radnika, a potpisujete ugovore u svakoj izbornoj kampanji sa onima koji više ni sebe ne mogu da predstavljaju u radnom odnosu, jer su otišli u penziju. To je socijalno ekonomski savet Vlade. Ovo što se sada dešava moralo bi da prođe kroz ruke članova tog saveta. Moramo da se borimo za rešavanje problema nezaposlenosti. Taj problem ne može da bude, ukoliko se sistemski ne redefiniše ova zemlja. Zbog ovoga, zbog tog vašeg rebalansa Srbija mora da bude zemlja koja je izvesna evropska budućnost. Mora da bude, inače će biti gora od onih nesrećnih ljudi na barikadama, zbog ovog čoveka iz Odbora za zdravstvo koji kaže da nemaju novac da finansiraju sopstvene zdravstvene potrebe, zbog poniženih penzionera kojima ni PUPS ne može da pomogne da sastave kraj sa mesecom. Poljoprivreda – kolika je podrška poljoprivrede? Ona je presudno uticala na rast izvoza u prethodnoj godini. Šta se sada dešava? Probleme poljoprivrede rešava ministar policije. Ne znam da li je prosvećen tamo u hramu gde su ga odlikovali oni crkvenim ordenom, pa se to sada dešava, ali gde nam je ministar poljoprivrede? Gde ste vi? Morate konkretno da se obratite i onda možemo da razgovaramo. Ovo ovde što smo dovili je taljiganje po starom, bez ikakve vizije, bez jasnog plana, bez spremnosti da se kaže istina. Na žalost, gospodine Cvetković, vaš savetnik nije pogrešio kada je pre sedam dana rekao da je za ekonomsku krizu u ovoj zemljinajodgovornija Vlada čijeg predsednika savetuje. Jedino što mi nije jasno, što sedi u toj Vladi? Ili, misli da je njegovo posao da vas loše savetuje? To je činjenica koju je on saopštio. Možda bi na nekom drugom mestu to bilo smešno, ali smo mi želeli da vi budete uspešni u ekonomskoj politici. Sve smo učinili kako bi afirmisali javni interes u ovoj zemlji, izvukli Srbiju iz rovova u kojima se nalazila, a posle tri godine vaše vlade, počećemo sami sebe da ujedamo, jer smo toliko daleko od mogućnosti da vodimo ozbiljan razgovor, da se fokusiramo na cilj, sredstva kojima ćemo ga ostvariti. Ova zemlja ne može više tako i to je tema o kojoj treba da razgovaramo. Hvala.
Reč ima narodni poslanik. Balint Pastor.
Hvala, gospođo predsedavajuća, gospodine predsedniče Vlade, dame i gospodo narodni poslanici, nažalost kao posledica usporavanja privredne aktivnosti, rebalans budžeta predviđa manje javne prihode za 17 milijardi dinara, tj. za blizu 2,5%. Uvećani su rashodi i izdaci budžeta, sa druge strane, za 5,2 milijarde dinara, a struktura rashoda iizdataka je sve nepovoljnija. Prethodnih dana smo mogli čuti i to da je deficit u budžetu oko 142,8 milijardi dinara, kao i podatak da će se značajno, za oko 8 milijardi dinara, smanjiti kapitalni izdaci ovim rebalansom budžeta za 2011. godinu. To su otprilike oni podaci koji su izneti i od strane, pre svega državnog sekretara u Ministarstvu finansija. Uvek imam problem, gospodine predsedniče Vlade, kada donosimo budžet ili kada Skupština raspravlja o rebalansu budžeta zbog toga što se moramo fokusirati na jednu odredbu Ustava Republike Srbije, moramo se zadržati isključivo na tome, da li republička Vlada i parlament poštuju svoje ustavne obaveze u odnosu na finansiranje nadležnosti AP Vojvodine. To nije dobro zbog toga što nemamo vremena, nemamo prostora, nemamo mogućnosti da iznesemo naše stavove vezane za položaj poljoprivrede, prosvete i nekih drugih delatnosti u Predlogu budžeta ili rebalansa. Uvek se moramo zadržati na ovom nivou. Mislim da bi bilo dobro da se već jedno reši ovaj spor, ovo pitanje i da svima bude jasno šta je čija obaveza. Gospodine predsedniče Vlade vi ste pre sat vremena, možda malo više na sednici Odbora za finansije Narodne skupštine rekli da je nesporno da u Ustavu Republike Srbije piše da budžet AP Vojvodine iznosi najmanje 7% republičkog budžeta i da 3/7 iz tih sredstava AP Vojvodina treba da potroši za finansiranje kapitalnih izdataka na teritoriji pokrajine. To je nesporno i to je tako. Rekli ste i to, da u Ustavu ne piše da je obaveza isključivo Vlade Republike Srbije, odnosno Republike Srbije da obezbedi ta sredstva AP Vojvodini. To je tačno, gospodine Cvetkoviću, to na takav način ne piše u Ustavu Republike Srbije. Sa druge strane, međutim, mi smo u stanju još uvek da Republička skupština nije donela zakon o izvornim prihodima AP Vojvodine. Vlada Republike Srbije nije predložila Skupštini zakon o izvornim prihodima AP Vojvodine. Vlada nije predložila na drugi način obezbeđivanje izvornih prihoda AP Vojvodine. I pre godinu dana sam govorio o tome da teoretski postoje tri mogućnosti za obezbeđivanje izvornih prihoda AP Vojvodine. Jedan način je ovaj o kome sam malo pre govorio, donošenje posebnog zakona o finansiranju Vojvodine. Drugi način je izmena Zakona o budžetskom sistemu, gde zakon i sadržava u sebi teoretsku mogućnost da Pokrajina dobije sredstva iz drugih vidova poreza, a ne samo od ova dva vida poreza iz kojih dobija godinama unazad sredstva, a to je porez na dobit preduzeća i određeni procenat poreza na dohodak građana. Treća mogućnost bi bila da se budžetom iz godinu u godinu definiše koja su to sredstva kojima će AP Vojvodina raspolagati. Vlada RS je propustila sve ove teoretske mogućnosti i zbog toga smo mi kod svakog rebalansa i kod svakog novog budžeta u poziciji da se moramo fokusirati na to da li se Ustav poštuje ili ne. Mi se dovodimo u pitanje da izigravamo ustavni sud, što naravno nismo. Zbog toga smatramo da treba staviti tačku na ovo pitanje i da se konačno treba dogovoriti o tome kako će se finansirati AP Vojvodina, kako će finansirati kapitalne investicije na teritoriji AP Vojvodine. Što se tiče originalnog budžeta koji je donet krajem decembra prošle godine, mi smo tada rekli da je taj tekst u skladu sa Ustavom, zbog toga što je obezbeđeno 7%, a i tri sedmine. Izrazili smo nadu da ove godine neće doći do rebalansa budžeta, jer rebalans budžeta uvek u sebi sadržava opasnost da se ovo stanje pogorša na štetu AP Vojvodine. Mi smo, naravno, bili svesni mogućnosti da će se ipak raditi rebalans u toku ove godine, pošto se to radi skoro svake godine. Sad smo opet u strahu, moram da kažem, gledali, prelistavali ovaj predloge i gledali da li će nam biti omogućeno da podržimo rebalans ili ne. Vi znate, gospodine Cvetkoviću, da smo mi prethodnih godina uvek imali problem što se ovog pitanja tiče. Do sada smo uvek uspeli da nađemo rešenje. Godine2008. je rešenje bilo da su se i transferi lokalnim samoupravama na teritoriji AP Vojvodine uračunali u tih famoznih 7%. Sledeće godine smo se dogovorili o tome da će Vojvodini pripasti 90% prodajne cene NIS. Sada ide i drugo pitanje - da li je to na takav način regulisano i da li se to na takav način realizovalo? Godine 2010. nismo bili u mogućnosti da podržimo budžet, tj. budžet za 2010. godinu nismo mogli da podržimo zbog toga što je taj tekst bio protivustavan. Moram da kažem i to, s obzirom na činjenicu da Vojvodina nema skoro nikakve izvorne prihode, reći ću vam samo jedan podatak, da pokrajinske takse, na primer, čine 0,005% budžeta AP Vojvodine. Malo pre sam govorio o tome da određeni procenat ta dva vida poreza pripada Vojvodini, ali to, naravno, nije dovoljno da bi se Ustav poštovao, da bi Pokrajina mogla da investira tri sedmine u kapitalne rashode na svojoj teritoriji. Što se tiče budžeta za ovu godinu, koji je donet u decembru prošle godine, bilo je predviđeno devet milijardi dinara za Fond za kapitalne investicije na teritoriji AP Vojvodine. Devet milijardi koje po još uvek važećem budžetu, i republičkom i pokrajinskom, Republika treba da doznači AP Vojvodini tj. Fondu za kapitalne investicije Vojvodine. Sad ću biti prinuđen da saopštim jedan poražavajući podatak, o kojem smo mi govorili i prethodnih meseci, nadajući se da će se ova situacija promeniti na bolje. Do dana današnjeg od tih devet milijardi, koliko Republika Srbija treba da doznači AP Vojvodini za kapitalne rashode po važećem budžetu, od tih devet milijardi dinara do sada je doznačena svega jedna milijarda, i to 500 miliona dinara 2. marta i 500 miliona dinara 6. juna tekuće godine. To znači da je do kraja devetog meseca doznačena svega jedna devetina ovih iznosa koje Republika, po važećem budžetu, treba da doznači AP Vojvodini. Mislim da je ovaj podatak zaista poražavajući i da govori o tome da se budžet ne realizuje, sa jedne strane, a sa druge strane, da se Ustav ne poštuje. Mi još imamo skoro tri meseca iz ove godine i još uvek postoji šansa da Vlada realizuje svoje obaveze, samo je pitanje da li za to postoji politička volja i da li za to postoji mogućnosti? Mi se nadamo da politička volja postoji, jer u suprotnom ovo ne bi bilo na ovakav način planirano i projektovano ni krajem prošle godine. Ukoliko politička volja postoji, meni stvarno nije jasno zašto se AP Vojvodina dovodi u ovakvu situaciju. Mi smo više puta rekli da je pokrajina, tačnije građevinska operativa na teritoriji AP Vojvodine na ivici bankrota. To je tako zbog toga što Fond za kapitalne investicije AP Vojvodine ne može da realizuje svoje obaveze. Drugačije formulisano, Fond nije u mogućnosti da izmiruje obaveze prema izvođačima radova. To ne zbog toga što su pokrajinski organi neodgovorni ili zbog toga što nisu dorasli zadatka koji treba da obavljaju, nego je to zbog toga što Vojvodina nema ili skoro nema nikakve izvorne prihode, a Republika ne realizuje svoje obaveze koje su predviđene budžetom za tekuću godinu. Što se tiče dugova, ti dugovi iznose najmanje četiri milijarde dinara danas, ako treba da uzmemo u obzir činjenicu da ti dugovi iz meseca u mesec treba da budu isplaćivani. Sa druge strane, postoje građevinske firme na teritoriji AP Vojvodine kojima Fond duguje više od 300 miliona dinara. Mislim da je ovaj podatak zaista poražavajući i jednostavno dovodi u nemoguću situaciju one firme koje žele da pomognu, koje investiraju umesto države svoja sredstva u određene kapitalne investicije, koje uzimaju kredite zbog toga da bi mogli da izvršavaju svoje obaveze, a Republika ne servisira, jednostavno, svoje dugove. Mi smo pre nešto više od godinu dana imali polemiku sa gospođom Dragutinović, bivšom ministarkom finansija u Vladi Republike Srbije, kada je ona tvrdila isto ovo, gospodine predsedniče Vlade, što se i vi malopre tvrdili na sednici Odbora za finansije. Praktično je ona rekla da je na Vojvodini da se snađe, jednostavno Republika nije u mogućnosti da ta sredstva označava. Jednostavno, nigde u Ustavu ne piše da Republika treba da prebacuje ta sredstva, nek se Vojvodina snađe. Mislim da u ovom trenutku, dok se ne donese zakon o izvornim prihodima AP Vojvodine, postoje samo tri mogućnosti: ili će Republika poštovati svoje obaveze, ili će se AP Vojvodina zaduživati, što je omogućeno ovim Predlogom zakona o izmenama i dopunama Zakona o javnom dugu, ali mislim da na to ne bi ni Međunarodni monetarni fond gledao blagonaklono a, sa druge strane, ne mislim da je to u interesu ni Republike Srbije da se Vojvodina pretežno zadužuje a, sa treće strane, postoji teoretska mogućnost da se u Vojvodini izmisle neke nove dažbine. Mislim da ni to nije moguće, moguće je sa pravne tačke gledišta, naravno, ali mislim da nije ne bi bilo celishodno, ne bi bilo svrsishodno. Zbog toga mislimo da je jedina mogućnost da Republika izvršava svoje obaveze. Probaću da na jednom plastičnom primeru dokažem vama zašto Vlada nije u pravu kada kažeda nije obaveza Republike da se bavi ovim pitanjima i da Vojvodina treba da se snalazi kako god može. Znate, mogao bih reći da se npr. iz mlevenog mesa ne mogu napraviti tulumbe. Može se reći da je kriv poslastičar ako ne može iz mlevenog mesa napraviti tulumbe, ali mislim da bi to bio ciničan stav, da bi to bila cinična rečenica i da se na takav način ne bi trebalo ophoditi prema obavezama koje su definisane i Ustavom i važećim budžetom Republike Srbije, pošto nema drugih mogućnosti, jer još uvek nije donet zakon o izvornim prihodima AP Vojvodine, jednostavno nema drugih mogućnosti za izvršavanje ovih obaveza. Na kraju bih želeo da kažem, ovom prilikom ne bih želeo da se upustim u raspravu o dejstvima izmena i dopuna Zakona o finansiranju lokalne samouprave, mi smo rekli i pre nekoliko meseci, kada je Skupština raspravljala o tom predlogu, da je taj zakon marketinški, da će dovesti u opasnost mogućnost Vlade Republike Srbije da izvršava svoje obaveze prema Vojvodini, mislim da će sve teže i teže biti da se ova ustavna odredba poštuje, ali mislim da u državi koja sebe želi da definiše kao pravnu državu, u državi koja sadrži vladavine prava, jednostavno, ne postoji druga mogućnost nego da se najviši pravni akt poštuje. Na samom kraju bih želeo da vam predstavim amandman o kojem sam govorio vrlo kratko i na sednici Odbora za finansije. Ovaj amandman je, gospodine Cvetkoviću, istovetan amandmanu koji ste vi predložili 2007. godine, kada ste prvi put bili ministar finansija. Tada je bilo predviđeno članom 3. stav 6. Zakona o budžetu za 2007. godinu da će se preostali iznos sredstava do najmanje 7% budžeta Republike Srbije, a do projektovanog odlukom o budžetu AP Vojvodine za 2007. godinu, transferisaće se budžetu AP Vojvodine. Tada je još bilo sporno da li se poštuje ta odredba u vezi 7%. Srećom, to više nije pitanje. Pitanje je sada da li se poštuje drugi stav Ustava o tri sedmine. Zbog toga smo mi predložili rešenje prema kojem će se na isti ovaj način kao što je to bilo regulisano 2007. godine, preostali iznos sredstava za finansiranje kapitalnih rashoda budžeta AP Vojvodine, a do projektovanog pokrajinskom skupštinskom odlukom o budžetu AP Vojvodine za 2011. godinu, transferisaće se budžetu Vojvodine u tri jednake rate: 01. novembra, 15. novembra i 01. decembra 2011. godine. Gospodine Cvetkoviću, želim da kažem da ovo ne treba da shvatite kao ucenu. Nismo mi ona vladajuća poslanička grupa koja je rekla pre neki dan da neće da uđe u salu danas ako se ne prihvati njihov amandman. To nismo bili mi. Mi smo i danas dali kvorum za početak sednice, mi smo konstruktivni, želimo da se dogovorimo o poštovanju Ustava, želimo da se dogovorimo o ovom pitanju. Zbog toga očekujemo odgovor Vlade u vezi ovog amandmana i nadamo se da, ako ovo nije bilo sporno Vladi u decembru prošle godine, onda neće biti ni sada, da će se ispunjavati obaveze prema Vojvodini, a Vojvodina će biti u mogućnosti da ispunjava obaveze prema građevinskoj operativi i da će se obezbediti mogućnost SVM da podrži ovaj rebalans budžeta. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Momo Čolaković. Izvolite.
Poštovana potpredsednice, poštovano predsedništvo, poštovani predsedniče Vlade sa saradnicima, uvaženi narodni poslanici, danas razgovaramo o rebalansu budžeta za 2011. godinu. Predlog zakona je pred nama. Mislim da su razlozi koje je premijer izneo u vezi sa rebalansom budžeta prihvatljivi. Mi smo u našoj grupi konstatovali da te razloge uvažimo i da pružimo odgovarajuću podršku i Predlogu zakona i sa svim predlozima i sugestijama popravimo neke stavke koje su ovde predložene. Naša poslanička grupa misli da su posebni razlozi u tome što ovaj budžet ostaje kao razvojni, a posebnu pažnju posvećuje, kako je i predsednik Vlade rekao, socijalnim dimenzijama i socijalnom karakteru socijalno odgovorne Vlade i države. Rekao bih i to da se u jednom delu izlaganja koji su prethodili mom istupu ne bih složio, o tome ću nešto kasnije reći. PUPS će u načelu podržati zakon. Svojim amandmanima i sugestijama će pokušati da doprinese da on bude još bolji. Cenimo pozitivnim što je pre rasprave u parlamentu vođena rasprava u odborima, stručnoj javnosti i u Vladi i da je postignut određen stepen saglasnosti u vezi sa tim. Isto tako, mislimo da je jako dobro što je MMF dao podršku rebalansu budžeta i u tom pogledu ističemo tu veoma značajnu ulogu. Kad je u pitanju Predlog zakona o rebalansu budžeta, mislimo da je on veoma značajan. S jedne strane, ostavlja mogućnost daljem ekonomskom razvoju i posebno podsticajima malim i srednjim preduzećima, a posebno to ističem i u oblasti poljoprivrede. Treba pomenuti da se i dalje podstiču podsticaji vezano za bankarski sistem i u tom pogledu podržavam amandman koji je Vlada naknadno uputila na razmatranje. Ono što može da brine i nas u našoj poslaničkoj grupi je porast budžetskog deficita sa cirka od 120 na 142 milijarde dinara. Ocenjujemo da se ne sme dozvoliti dalje zaduživanje i u tom pogledu dalje probijanje budžetskog deficita. U svakom slučaju, dalje treba tražiti određene rezerve kojih ima. Mi smo na to ukazivali u nekoliko navrata kada su u pitanju javne nabavke. Mislimo da ima još uvek prostora u tom sektoru za određene uštede i isto tako insistiramo na doslednoj primeni Zakona o racionalizaciji javnog sektora, Zakona o smanjivanju broja zaposlenih i posebno vezano za smanjivanje i racionalizaciju državnih i paradržavnih organa i institucija.U tom pogledu mi smatramo da još uvek ima prostora. Za nas je značajno što Zakon o rebalansu budžeta, kao što je i premijer istakao, ne menja se odnos prema socijalnim dimenzijama i funkcijama države. Ona je u ovom trenutku, po našoj proceni, potrebna i više nego što je bila do sada. Predlogom se predviđa povećanje izdataka za omogućavanje i poštovanje Zakona o penzijsko-invalidskom osiguranju i Zakona o socijalnoj zaštiti. Za nas je to veoma bitno i prihvatljivo. To je obaveza koja je i utvrđena u prioritetima ove Vlade, kao odgovorne Vlade i u tom pogledu mi to podržavamo. Posebno insistiramo da pored ekonomskih i razvojnih mera, većoj brizi treba posvetiti problemima zapošljavanja, pre svega mladih ljudi, školovanih i obrazovanih. Mora se posvetiti posebna pažnja onima koji su najugroženiji i koji nemaju uslove za pristojniji i dostojanstveniji život. U vezi sa odlukom o davanju saglasnosti na finansijske planove Fonda penzijsko-invalidskog osiguranja, Republičkog zavoda za zdravstveno osiguranje i Nacionalne službe za zapošljavanje, takođe imamo pozitivno mišljenje i mi ćemo dati podršku tim projektima. Značajno je istaći ovde, u ovom trenutku, kada je u pitanju Zakon o penzijsko-invalidskom osiguranju da se on dosledno primenjuje. U tom pogledu ne bih se složio sa jednim od prethodnih diskutanata, da je haos u penzijsko-invalidskom Fondu. To nije tačno, zakon se primenjuje, tri osnovna principa za koja smo se opredelili, zakon je usvojen. Zakon o centralnom registru takođe i Služba penzijsko-invalidskog fonda se sređuje. Lično mislim da takve ocene ne bi mogle da stoje. Takođe, mislim da nije prihvatljiva ocena kada se ovde samo iz konteksta izvuče – zalaže za povećanje granice pri odlasku u penziju, starosne granice. U ovim uslovima i po proceni koju smo imali nedavno, prilikom usvajanja tog zakona, ocena je bila da se to u ovom trenutku ne može prihvatiti. Mi dalje stojimo na tom stanovištu. Kada je u pitanju isplata penzija, one su redovne, isplaćuju se svakog 10. i 25, izuzev današnjeg dana, za jedan je pomereno, i to u celini pozdravljamo. Cenimo da se penzije usklađuju u skladu sa Zakonom, u skladu sa rastom plata u javnom sektoru. Samo ću podsetiti šta se desilo u toku ove godine. Najniže penzije i penzije poljoprivrednika u decembru mesecu 2010. godine su vanredno povećane za 1, odnosno za 5,2%, zatim da su sve penzije u januaru mesecu takođe vanredno povećane za 2% da bi u skladu sa Zakonom u aprilu mesecu penzije bile takođe usklađene sa rastom plana, odnosno 5,5%. I sada se očekuje da u skladu sa zakonskim propisima i rastom plata penzije budu usklađene i u oktobru mesecu. Za nas je to prihvatljivo, bez obzira na komentare koje smo ovde danas čuli da PUPS nema rešenje za one koji ne mogu kraj sa krajem da sastave. Mi smo se za to opredelili, zakonski propisi se poštuju i u tom pogledu dajemo podršku. Pokazujemo na potrebu preduzimanja dodatnih mera od strane drugih delova države, pre svega mislimo na opštine, gradove i pokrajine. Svako mora da vodi računa o svojim građanima i dodatnim merama, pre svega socijalnog karaktera treba obezbediti da oni koji imaju niske penzije, oni koji ne rade, oni koji su socijalno ugroženi, koji ne mogu da privređuju da i opština i grad i pokrajina moraju dodatnim merama kao što to radi državna administracija, pre svega ministarstva i Vlada, da pomaže onima koji ne mogu da žive pristojnije od svojih primanja, bilo socijalnih ili od penzija. Imamo jako dobrih primera kao što je Beograd, Novi Sad, Jagodina i neke druge opštine i gradovi koji u tom pogledu poklanjaju posebnu pažnju ovim problemima. U ovom trenutku veliki broj građana to očekuje i ne sme se ispustiti iz vida da je to obaveza i lokalnih i drugih samouprava. Zbog toga poslanička grupa podržava predlog da se u Zakonu o rebalansu budžeta obezbede dodatna sredstva, kako je to predviđeno ovde, od 7,2 milijarde dinara za redovnu isplatu penzija do kraja 2011. godine, koji je takođe u skladu sa zakonom. Ono što brine, tu bih zamolio premijera da prokomentariše, ne stoji nigde obaveza da će se isplatiti zaostali dug penzionerima poljoprivrednicima. Mislimo da bi jako dobro bilo da ta obaveza se realizuje, imajući u vidu nagoveštaj koji je bio u toku ove i prošle godine, da se prema penzionerima, prema kojima nije izmiren dug, da se to i ostvari. To je veliki broj penzionera, nešto preko 200 hiljada. Takođe, mislimo u našoj poslaničkoj grupi da je ozbiljan problem u vezi ogromnog duga privrednih subjekata, prema Fondu PIO. Ta cifra sada je enormna i ona dostiže cifru od, cirka 233 milijardi dinara. Taj problem se mora rešavati ozbiljnije i u tom pogledu podržavamo ovaj predlog koji je premijer ovde izneo da se utvrdi ta obaveza koja je postojala u neko vreme i ranije. Želeo bih da još kažem sledeće. Reforma PIO je započeta. Neke odrednice da, od 2013. godine, one će se primenjivati od 2013. godine. Ali, reforma podrazumeva to što je utvrđeno, da se ova ideja reforme ostvari do 2021. godine i tu ništa nije sporno. Takođe, mislimo da invalidske penzije i to se može pokazati sada, ja tu imam precizne pokazatelje, ne stoji ova činjenica o kojoj je jedan diskutant ovde govorio, da se ne radi ništa kada je u pitanju odlazak invalida u penziju, odnosno invalidske penzije. Došlo je do blage stagnacije broja invalidskih penzionera i u tom pogledu se ostvaruje zakon koji je usvojen pred kraj prošle godine. U svakom slučaju, moram da kažem da mi posebno insistiramo i tražimo da, i to nije partijska stvar kako je ovde rečeno, da PUPS ne može da pomogne onima koji ne mogu da sastave, kako je rečeno, kraj sa krajem. To je, pre svega, državni interes i mi unosimo svoju politiku i svoj program u vezi sa tim i tražimo od drugih da se tako ponašaju, u skladu sa onim što su obećanja svih političkih partija i grupacija koje su danas u parlamentu. Nakraju, u načelu i u pojedinostima ćemo dati svoj doprinos u raspravi o zakonu. U danu za glasanje ćemo podržati rebalans budžeta sa odlukama o podršci ova tri budžeta. Takođe, dajemo podršku i Predlogu izmena i dopuna ova tri zakona i u tom pogledu, takođe ćemo dati podršku i glasati za njih. Ostatak vremena ću iskoristiti u skladu sa Poslovnikom o radu Narodne skupštine. Zahvaljujem na pažnji.
Četrnaest minuta iskorišćeno od vremena predsednika poslaničke grupe. Ovim završavamo prepodnevni deo našeg rada. Na osnovu člana 90. i člana 87. obaveštavam Narodnu skupštinu da ćemo danas raditi i posle 18,00 časova. Sada određujem pauzu i rad ćemo nastaviti u 15,00 časova, tako što će pravo na reč, kao predstavnik poslaničke grupe imati narodni poslanik Zoran Kasalović. Hvala vam.
Nastavljamo rad u popodnevnom delu, a po Poslovniku, tokom sednice u kojoj pravo na reč imaju predsednici ili ovlašćeni predstavnici poslaničkih grupa. Narodni poslanik Zoran Kasalović, ovlašćeni poslaničke grupe SPS-JS ima reč. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, Predlogom zakona o izmenama i dopunama Zakona o budžetu Republike Srbije za 2011. godinu zaokružuje se politika i mere Vlade Republike Srbije u oblasti javnog bilansa Republike Srbije. Smatram da je Predlog rebalansa u svojoj suštini refleksija trenutne ekonomske situacije u kojoj se nalazi naša država, suočena sa realnim problemima naše privrede koji se direktno odražavaju na punjenje budžeta Republike Srbije, autonomnih pokrajina, gradova i opština i svakako da je logično da se rebalansom budžeta mora uskladiti nivo javne potrošnje sa novonastalom situacijom, pogotovo u uslovima neizvesnosti oporavka privreda, pre svega naših najznačajnijih partnera u EU i svetu. Ovaj predlog rebalansa budžeta, uostalom kao i svaki budžet, moguće je kritikovati iz više razloga i uglova. Opozicija je to već činila i činiće. I mi takođe, poslanički klub SPS-JS imamo dva amandmana koja smo podneli i želimo da utičemo da ovaj predlog rebalansa bude nešto bolji. Imali bi prostora i neka druga rešenja da ponudimo, međutim, smatram da moramo biti politički odgovorni ljudi i poći pre svega od realne procene situacije u ovom trenutku, a ona nam govori da je činjenica da je fiskalni okvir promenjen i za nivo države i za druge nivoe vlasti i da je on u ovom trenutku za nas dogovoren, što je veoma bitno, sa MMF, Memorandumom o ekonomskoj i finansijskoj politici između Vlade Republike Srbije i MMF. Takođe, ono što bih rekao da je ključno za naš poslanički klub zbog čega mislimo da je ovaj rebalans budžeta prihvatljiv, jeste da je nesumnjivo jasna namera Vlade Republike Srbije da se kroz predlog ovog rebalansa dosledno poštuju i ugrade fiskalna pravila propisana Zakonom o budžetskom sistemu, pre svega koja se tiču deficita, usklađivanja plata i penzija, javnog duga, što nam sigurno, kada smo usvajali ova pravila, nam obezbeđuje pouzdanije planiranje javne potrošnje, vođenje ozbiljnije i socijalno održive politike, vođenje anticiklične fiskalne politike. Dokle god ovakvi predlozi koji dolaze u ovaj parlament budu usklađeni sa zakonskim okvirima, odnosno predviđenim fiskalnim pravilima, imaće podršku poslaničkog kluba SPS-JS. Uostalom, kao posledica takve zakonske odredbe ovakve reakcije Vlade u ovom rebalansu mi smo po prvi put imali prilike da pročitamo i da se upoznamo sa ocenama i procenama rizika pojedinih odredbi ovog rebalansa od strane Fiskalnog saveta i treba konstatovati da je u dobrom delu on veoma pozitivan, a da u jednom delu ima i određenih rizika na koje svakako moramo obratiti pažnju i voditi računa da se oni ne aktiviraju. Predlog zakona predviđa smanjenje budžetskih prihoda sa 726 na 707 milijardi dinara. Rashodna strana gotovo ostaje nepromenjena, odnosno, uvećava se sa nekih 847 na 850 milijardi, što u računu pokazuje da se budžetski deficit povećava sa nekih 120 milijardi dinara na nepunih 143 milijardi dinara. Kada su u pitanju budžetski prihodi, opšta ocena je da je razlog smanjenja budžetskih prihoda pre svega dominantno posledica usporavanja privrednog rasta u drugoj polovini godine. Procene smanjenja realnog rasta bruto društvenog proizvoda sa planiranih 3% na 2%, što je uostalom karakteristika i svih zemalja, nažalost, u Jugoistočnoj Evropi i povećani rizici, takođe, oporavka privrednih aktivnosti u toku 2012. godine, s čim se u načelu mogu složiti. Uostalom, egzaktni podaci to pokazuju. Međutim, sa druge strane, želim ponovo da istaknem i da ponovim – ja sam kao ovlašćeni predstavnik poslaničkog kluba više puta koristio priliku da kada su ovakvi predlozi zakona na dnevnom redu da iskažem i našu želju i naše zalaganje da stalan zadatak države treba da bude i poboljšanje, utvrđivanje i naplate poreza uopšte, što znači da jednom značajnijom podrškom u materijalnom, finansijskom, organizacionom smislu, svaki dinar uložen u poresku upravu svakako bi se vratio u budžet povećanim prihodom i siguran sam da bi ovoga puta ovaj pad budžetskih prihoda bio znatno manji ukoliko bi poreska uprava došla do izražaja na jedan bolji način i naplata utvrđivanja poreza dostigla jedan potreban i zavidan nivo. Nadam se da će verovatnom u nekom budućem datumu možda doći do određene poreske reforme, ali da poreske uprava svakako zaslužuje ovu vrstu podrške. Sa druge strane, budžetski rashodi, kao što sam rekao i više puta se ovde čulo, ostaju nepromenjeni u nominalnom iznosu, odnosno uvećavaju se neznatno za 3,2 milijarde dinara, ali, zbog toga se znatno drugačije planira izmenjena struktura i određene uštede koje su moguće i koje se moraju ostvariti da bi ovaj budžet zadržao jednu svoju osnovnu nit i svoju osnovnu poruku. Zbog svega toga se poslanički klub može složiti i prihvatljiv nam je predlog povećanja planiranog deficita sa 4,1% na 4,5% bruto društvenog proizvoda jer on, pre svega, nije posledica povećane javne potrošnje u odnosu na budžetske rashode. On je dozvoljen u ovim uslovima fiskalnim pravilima, što je za nas ključno, jer dolazi do smanjenja i planirano je smanjenje bruto društvenog proizvoda sa tri na dva procenta i on ide u cilju izbegavanja dodatnih pogoršanja ekonomskih prilika. Struktura budžetskih rashoda se menja, a mislimo da je vrlo dobro i značajno što se u okvirima fiskalnih pravila, pre svega, planiraju dodatno izdvajanja za socijalnu pomoć od 3,4 milijarde. Mislim da jako bitno da pomene da, kada se pogleda funkcionalna struktura budžeta, se oko 40% budžeta izdvaja za socijalnu zaštitu, što u ovim uslovima u kojima se nalazi naša zemlja svakako je dobro i predstavlja jednu vrstu brige za sve one socijalno najugroženije. Ova sredstva se izdvajaju za boračku-invalidsku zaštitu, isplatu naknada zarada porodiljama, roditeljski i dečji dodatak i za sve one koji su socijalno ugroženi. Takođe, dodatno se izdvaja 7,2 milijarde dinara za redovnu isplatu penzija, što je posledica izmenjenih parametara za propisano usklađivanje penzija sa propisanim fiskalnim pravilima. Smatramo da su ta sredstva potrebna i neophodna kako bi se obezbedila redovan isplata penzija i da takvu jednu poruku našim najstarijim sugrađanima svakako treba da pošaljemo, da i u ovim teškim uslovima će država uspeti da redovno izmiri penzije. Pre ostali potreban deo je izdvojen za plate i jubilarne nagrade. Za nas je takođe bitno da će se ovim rebalansom obezbediti sredstva za realizaciju sporazuma sa sindikatima zaposlenih u oblasti prosvete koji je Vlada zaključila, a ministar Obradović, zajedno sa predstavnicima sindikata, vodio duge pregovore u želji da oni budu uspešni i ta dodatna sredstva obezbediće da se izvrši isplata jubilarnih nagrada, a takođe otpremnina zbog odlaska u penziju. Kada su u pitanju drugi budžetski korisnici po pitanju plata i jubilarnih nagrada, oni idu u pravcu kod Ministarstva pravde, pravosudnim organima, BIA, MUP, kod kojih su već delom potrošena ta sredstva namenjena za plate. Ovoga puta se samo vraćaju na tu aproprijaciju, ali mislim da je bitno reći da MUP, koje zaista na čelu sa ministrem Dačićem ima zavidne rezultate i u situaciji kada pripadnici MUP, radeći veoma odgovorne poslove, često se izlažu i riziku za svoje živote i zdravlje i zbog toga takođe apelujem i smatram da Vlada Republike Srbije mora iznaći način da se značajno poboljša materijalni status pripadnika MUP. Sa druge strane, ovaj predlog rebalansa na jedan način afirmiše štednju i, kao što sam rekao, sa manje ili više rizika naša je želja da se ono što je predviđeno ovim rebalansom budžeta dosledno i sprovede jer smatramo da je to potreban i dobar uvid u plan budžeta za 2012. godinu, koji po najavama neće biti nimalo lak, a sa druge strane mislimo da je takav dosledan pristup potreban da bi se održao jedan trend smanjenja učešća javne potrošnje u BDP i dobar je indikator da ove godine za 1% smanjeno učešće javne potrošnje u BDP iznosi negde oko 44, 8% odnosno 45%. Značajne uštede sa određenim rizikom, o čemu govori izveštaj fiskalnog saveta, se predviđaju za kupovinu roba i usluga od 12 milijardi dinara i svakako da je tu potrebno značajno prilagođavanje, a smanjenje izdataka za kamate od oko tri milijarde dinara izgleda realno i izvodljivo. Tačno je da je predviđeno, o tome je bilo reči u diskusijama, smanjenje kapitalnih rashoda Republike u iznosu od 8,1 milijarde dinara. Postoje određeni kriterijumi na osnovu kojih je izvršena ova racionalizacija, pre svega kod onih kapitalnih investicija kod kojih se predviđena aproprijacija neće do kraja godine ostvariti ili nije dokazana i utvrđena potpuna ekonomska isplativost tih projekata, što znači da ukoliko je ovaj kriterijum dosledno i do kraja ispoštovan praktično će se postići ušteda, ali se neće postići veća šteta u nesprovođenju određenih kapitalnih projekata, jer oni sami svojim činom ne bi bili ni realizovani. Dame i gospodo narodni poslanici, zbog toga poslanici SPS-JS smatraju da treba konstatovati da je obaveza Vlade Republike Srbije da permanentno usklađuje stepen i mogućnost finansiranja aktuelnih projekata sa potrebama države i njenih građana, bez obzira na limitirana sredstva. U Srbiji se pravilo i gradilo i u mnogo težim uslovima nego današnjim i uspevalo se u tome kada je postojao jedan sistematičan pristup, kadrovska baza i operativa. Srbija i to danas ima i apsolutno podržavamo opredeljenje koje je iskazano u ovom rebalansu da se stepen realizacije projekata, poput Koridora 10, izgradnje mosta Zemun-Borča, obilaznice oko Beograda, nastavak izgradnje stanova na mestu nekadašnje kasarne "Stepa Stepanović", dovedu do svog maksimuma jer smatramo da to može predstavljati značajan zamajac u bržem oporavku naše privrede i uposlenosti naših građana. S tim u vezi, s obzirom da će opštine i gradovi u procesu decentralizacije, a po osnovu zakona o finansiranju lokalnih samouprava, dodatno prihodovati oko 8 milijardi dinara. Zakonom o javnoj svojini postaće vlasnici svojine, što nudi svako određene nove potencijale za razvoj i sredina. Smatramo da je jako bitno da gro tih sredstava se usmeri i potroši na realizaciju značajnih kapitalnih investicija u tim sredinama, a ne nikako u tekuću potrošnju. Želim da kažem ovom prilikom da će SPS i naši koalicioni partneri u svim sredinama gde učestvujemo u vlasti, participiramo ili odlučujemo, zalagati se da se ta sredstva pre svega potroše u kapitalne investicije, nešto što će biti zalog i budućim generacijama i to će svakako biti dobro za sve građane. Naravno da takvim jednim pristupom i načinom dovešće i do opšteg boljeg pokazatelja učešća potrošnje, odnosno učešća kapitalnih investicija u potrošnji Republike Srbije. Dobro je što je rebalans usklađen sa dogovorom Vlade i MMF i što će, prema procenama, a i samoj oceni stručnjaka, stručne javnosti, fiskalnog saveta, javni dug do kraja godine ostati ispod zakonskog ograničenja od 45% BDP i što procene govore i da zakon o restituciji ga neće ugroziti, ali naravno, da bi se to desilo, još jednom kažem, biće neophodno da se uvek i na svakom mestu poštuju fiskalna pravila, što se odredbama ovog rebalansa čini. S obzirom na iznete karakteristike ovog predloga rebalansa, poslanički klub SPS-JS u načelu će podržati ovaj predlog rebalansa, svakako i sa pratećim predlozima odluka o izmenama i dopunama finansijskih planova za 2011. godinu Republičkog fonda za penzijsko i invalidsko osiguranje, Zavoda za zdravstveno osiguranje i Nacionalne službe za zapošljavanje. Obzirom da smo danas u prilici da razmatramo nova tri zakonska predloga koja se tiču javnog duga, poreza na imovinu i obaveznog osiguranja u saobraćaju, samo ću kratko reći o svakom po nešto. Što se tiče zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na imovinu, za nas su uvek prihvatljive odredbe svih zakona koje idu u prilog u građanima, a ovog puta ovaj zakon ide u prilog poreskim obveznicima, jer obezbeđuje da se, pre svega onim obveznicima koji ne vode poslovne knjige, ne može utvrditi veća obaveza u 2012. godini nego što je u 2011. godini. Oslobađaju se od dostavljanja nove poreske prijave do kraja godine. Evo, ima i jedna vest, obzirom da sam govorio o poreskoj upravi i njenom značaju, ovim odredbama obavezuju se javni beležnici da sve one ugovore na kojima su overili potpise dostave i Poreskoj upravi, uz kaznene mere, što će sigurno doprineti boljoj obaveštenosti Poreske uprave i smanjenju poreskih utaja, kada su u pitanju ugovori koji podležu utvrđivanju poreske obaveze. Zakon o izmenama i dopunama Zakona o javnom dugu cenim da je zakon koji je u duhu već postojećih zakonskih rešenja koja idu u prilog stvaranja većih mogućnosti lokalnim autonomijama i lokalnim vlastima. Ovde se obezbeđuje mogućnost ostvarivanja dodatnih sredstava zaduživanjem. Bitna je ova zakonska odredba koja obavezuje te organe, odnosno lokalne samouprave i lokalne autonomije da izveštaje ne šalju više u roku od šest meseci, nego u roku od jednog meseca, što će svakako pospešiti bolju kontrolu Vlade kada je u pitanju zaduživanje ovih organa. Zakon o obaveznom osiguranju pomera samo rokove kada stupa garantni fond i zbog toga su i sva ova tri pomenuta zakona u načelu prihvatljiva za SPS i mi želimo da i svojim aktivnim učešćem, kada bude rasprava u pojedinostima, damo doprinos da se ovaj rebalans i prateći zakoni usvoje u što boljoj formi. Zahvaljujem.
Devetnaest minuta je iskorišćeno od vremena ovlašćenog predstavnika poslaničke grupe. Narodni poslanik Velimir Ilić ima reč. Izvolite.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, konačno je došao na dnevni red zakon o rebalansu budžeta. Ovaj zakon je trebalo da bude znatno ranije i nije bilo moguće da se uradi rekonstrukcija Vlade, da se ugase određena ministarstva, a da nema rebalansa budžeta i da ovoliko dug period radimo bez Zakona o budžetu. Kako ćete to pokriti, gospodine predsedniče, to ne znam, jer ministarstva koja ste podelili ili koja su ugašena, ostala su neka sredstva, ostale su budžetske pozicije na mnogim investicijama koje su bile planirane. Sećam se da su i neki putevi bili planirani, neka infrastruktura i evo, sad, u rebalansu budžeta to sve treba da se jednostavno ugasi, da nema sredstava i u dogovoru sa MMF, znači, Srbija je bila preinvestirala i moraju da se umanje investicije. Vi se dobro sećate da se u jednoj prethodnoj vladi, u kojoj smo bili zajedno, isto to dogodilo. Isto je tako ukinuto i vi ste, gospodine predsedniče, lično mene pozvali i rekli da ćete dati protiv direktora puteva krivičnu prijavu zato što je probijen budžet i fakturisano u narednoj godini. Bila je i odluka Vlade da se to tako uradi, jer i sada su radovi izvedeni velikim delom za ove investicije, jer je kraj građevinske sezone. Sada se izvođači nalaze u teškoj situaciji. Kako će da fakturišu radove za koje nema para? Čim fakturišu moraju da uplate PDV. Ako isto bude kao ona prethodna Vlada što je donela odluku, pa lepo kaže - prebacite tamo posle Nove godine, pa onda direktor dobije krivičnu prijavu i dve godine zatvora zato što je falš dokumentacija, ispada sad da se betoniralo, asfaltiralo, šišala trava u januaru i februaru, a napolju bilo minus 15, minus 20. Prema tome, sve se ponavlja ono što ste vi sprečavali, suzbijali, gde su se pojavile i krivične prijave, evo, to je isto uradila ova vlada, to će i da radi ova vlada. Kako vi mislite da platite izvedene radove, ako je neko na kraju godine, u oktobru mesecu, sada donosimo odluku da se smanjuju investicije za neke silne milijarde, a investicije, sada imamo novembar i decembar, investicije su već maltene i urađene i obaveze stečene prema izvođačima, jer niko neće raditi u novembru i decembru na tim investicijama. Prema tome, to će biti problem. Ponavljam, nije moglo da se radi sa ovakvim načinom finansiranja određenih ministarstava, da se krši Zakon o budžetu. Sećam se kada se usvajao budžet da je rečeno da će se početi autoput Beograd-Čačak, da bi se zadovoljilo da se krene ovo kroz Vojvodinu itd. Nije početo ništa, nije urađeno ništa. Šta više, rečeno je da će se početi i Pojate-Preljina, ne jedan, četiri autoputa, Makedonska granica i sve ostalo, Grdelička klisura, tunel, sve će početi da se radi, Niš-Dimitrovrgrad. I šta je bilo danas, na kraju godine? Ništa. U rebalansu toga nema. Ovde se pojavljuju neke stavke, čisto da se pokrije ovo sve što se radilo s koca, s konopca, i sada vladajuća većina treba to da pokrije sve i da jednostavno kaže da je bilo sve u redu i da blagoslovi da to tako prođe. To se događa na kraju godine, kada je prosto nemoguće dati blagoslov za nešto što se događalo u toku čitave godine kada je trebalo da se usvaja rebalans budžeta i kada je to trebalo da se prihvati. Mi sada imamo izuzetno velike probleme u državi. Vi ste morali da ne padne Vlada da usvojite ove predloge regiona i da date neka sredstva tamo opštinama. Šta ćete sad? Porez na lična primanja treba da ide opštini. Šta će sada opštine koje nemaju taj porez ili gde je minimalan, a smanjuju im se transferi od kojih su živeli, pa će nešto do kraja godine da pokrije Grad Beograd? Šta će tu biti, Bog će sveti znati. Prema tome, taj način rada i takva neozbiljnost sada na kraju godine, treba ove opštine da prežive u grejnoj sezoni, da ogreju škole, obdaništa, da zbrinu narod, da očiste ulice, da bace so itd, velike troškove imaju. Od čega? Naravno, vi ste sve radili na svoju ruku u Vladi. Vi ste usvajali i donosili odluke van ovog parlamenta, raspisali tamo obveznice, uradili, milijardu dobili. Hvalite se po medijima svi sa time. Ko vam je to odobrio da zadužite neke buduće vlade, da im prenesete obavezu? Ova vlada je zadužila šest milijardi Republiku Srbiju. Koje su to obaveze za neke naredne vlade? Gospodine predsedniče, kada ste vi došli za premijera od prethodne vlade ste nasledili dve milijarde i 300 miliona evra. Dobro znate, bili ste ministar finansija, da je naplaćen "Mobtel", a da nije potrošen. Tek je bio naplaćen, i onda je bila tehnička vlada i nije se trošio. Naplaćene RK "Beograd". Prodat "VIP", treći operater i sve to ukupno je bilo negde oko dve milijarde i 300 miliona evra, miraz ovoj vladi koja je primila u budžetu. Više sam puta postavljao pitanje – kako je to potrošeno? Od toga je rečeno da se grade ovi autoputevi, da se investira, radi itd. Sve je to potrošeno u kampanji, vi ste bili ministar finansija i odgovorni za kasu. Naravno, velike investicije koje su išle u Vojvodinu, da biste dobili biračko telo. To ste i uradili. Dobili ste glasove. Ali, šta je ostalo Šumadiji, zapadnoj Srbiji, centralnoj Srbiji? Da li su oni dobili jedan autoput, a obećali ste dva? Nisu. Nijedan metar autoputa. A prihvataju kredite da plaćaju drugima, da bi vi kupovali vladajuću većinu i da bi Vlada opstala. Sada se u ovom rebalansu, u situaciji da kupite vladajuću većinu. Ako ne kupite, Vlada pada. Vi morate da nađete sredstva, ako mislite da Vlada opstane, inače više nema Vlade, nema ko da glasa rebalans. Čuli ste šta vam sve treba da učinite, opet istoj grupaciji da kupite još koji mesec vlasti i da kaznite ovaj poslušni deo Srbije, koji će, opet, to sve progutati, primiti po stoti put i neće dobiti ništa. Prema tome, ovaj rebalans nije dobar i nije dobar u ovom momentu i sada. Znali ste dobro da će biti problema sa rebalansom budžeta, zato ste gurali dokle god je moglo, da biste pokušali da ova vlada što duže traje. Sada, ako prihvatite određene amandmane i date određena sredstva, napravite nove ustupke onima kojima stalno pravite ustupke da bi trajali još mesec, dva ili tri, a kažnjavate čitavu Srbiju koja nema ništa od investicija, koja nije dobila ništa jer se radnici otpuštaju, jer su data prazna obećanja. Da li će neko od vas objasniti, kako ćete sada reći zašto ste ugasili koncesiju? Pitam vas, gospodine predsedniče, koncesija je izglasana u ovom parlamentu i koncesija je prihvaćena, ja sam je branio u parlamentu kao ministar, prihvaćena je i prošla je. Vi ste skupštinsku odluku ovog parlamenta poništili sa nekim savetom za infrastrukturu. Gde je predsednik saveta koji je izašao i rekao – kakva koncesija? Nama ne treba koncesija. Mi imamo naša sredstva. Mi ćemo napraviti četiri autoputa. Nabrojao ih je sve. Posle je rekao da nema dokumentacije, nema papirologije. Nije tačno. Kako su mogli da budu tenderi raspisani za koncesiju, a da nema papira? Znate li da je tender Niš – Dimitrovgrad bio raspisan isto za koncesiju i prošao je parlament, ali se niko nije javio na tender jer je put neprofitabilan, nema dovoljno saobraćaja. Znate li da je put prema makedonskoj granici neprofitabilan? Najprofitabilnija u Srbiji je Ibarska magistrala. Vi ste stornirali, platićete sigurno odštetu "Alpini". Rekli ste da je to loš izvođač. Sada kada su oni napravili most Beška i kada ste ga otvorili i svi potrčali tamo na otvaranje, on je odličan izvođač. To je ta ista "Alpina" koja je trebala da nastavi da radi koncesiju. Nije tačno da nijedna banka nije htela da prati koncesiju. Naravno, nije htela kada je predsednik izašao i rekao – koncesija neće da se radi. Dojče banka, sve je bilo završeno da se proprati koncesija i trebala je da počne za mesec dana da se radi. Sada vi objasnite Srbiji zašto ste ugasili autoput i na Ibarskoj magistrali se svaki dan gine? Tehnički tamo ne može da se odvija saobraćaj, ja skoro svaki dan putujem, i svi poslanici koji putuju Ibarskom magistralom. Vi ste rekli da će biti urađen autoput. Predsednik je rekao da će biti urađen autoput prema Čačku i dali ste dokle – do Ljiga, do Mionice i šta je bilo? Ništa. U rebalansu toga nema. Prema tome, mnoge investicije su uskraćene tamo gde su bile neophodne, a izvedene tamo gde nisu bile neophodne, a zato, da bi ova vlada opstala. Vas 15 u ovoj koaliciji ima raznih partnera i uvek su bili dilovi, to je interesna Vlada, tu su uvek dogovori i pregovori, glasanja, ustupci itd, da bi se glasalo. Svako glasanje je ovu Srbiju koštalo i svako glasanje i davanje tih sredstava je išlo iz budžeta i van Zakona o budžetu. Ovih dana sam posetio neke gradove. Vi da biste kupili neko novo biračko telo za izbore, jer je kampanja uveliko počela i zahuktava se, u jednom gradu sam video da se radi 30 ulica. Sada forsirate i sada je bitka za biračko telo, na primer, u Novom Pazaru, za biračko telo u Loznici. Tamo se ne pita šta košta i koliko košta, a neke gradove gde nemate poziciju, potpuno ste anulirali, izbrisali, izbacili i nema ih u rebalansu. Sve one investicije koje su trebale da budu su nestale. Prema tome, kako će Srbija preživeti ovu zimu? Kako će proći, videćemo. Crvena linija je dotaknuta sa zaduženjima. Ponavljam, vi ste, plus, primili dve milijarde i 300 miliona koje ste bahato potrošili u kampanji za prošle izbore. potpuno nenamenski i van svake kontrole. Vi Pajtiću ne smete da kažete ništa. On radi šta hoće, uzima koliko hoće. Šta je bilo sa pančevačkim mostom, zašto nije završen, kada su sredstva odvojena? Šta je bilo sa mnogim investicijama? Prebačeni su Vojvodini, jer je rečeno da će oni to da urade. Zašto mnogi poslovi kasne? Šta je bilo sa čišćenjem kanala u Vojvodini? Sredstva su prebačena. Šta je bilo sa plovnim putem reke Save, koja je bila i nametnuta od EU da se to mora završiti? Ništa. Nije urađeno ništa. Tamo nema plovnosti. Hrvati već rade projekat. Spajaju Dunav i Savu, potpuno obilaze Srbiju, od Vukovara rade kanal i spajaju Savu, i potpuno nas izbacuju iz igre. Da li razmišljate o utvrdi koja može da odnese, u slučaju velikog vodostaja, Apatin? Ona je bila u projektu. Rečeno je da će od sredstava od prodaje "Mobtela", svega, da će se izdvojiti pare. Ništa. Samo šminka, gospodine predsedniče. Samo se šminka pred izbore. Uređuje se krug dvojke, centar Novog Sada se uređuje i šminkaju se u velike konferencije za novinare razne priče. Neki dan sam bio u Sremskoj Mitrovici. Gospodo, ne radi ništa. Tamo ne radi ništa. Šta ste uradili u Sremu? Da li je Vojvodina Novi Sad? Vi više gledate raznorazne konferencije za novinare – sve je završeno. Gde su sredstva namenjena za vodotoke reka, koje su trebale da se srede? Rečeno je od prodaje "Mobtela", od prodaje Robnih kuća, od prodaje trećeg operatere, da li će se to završiti. Ništa nije urađeno. Setićete se kada nadođe Dunav, Tisa i kada ponovo počnu rušenja poplave, onda ćete se toga svega setiti. Prema tome, u ovoj Srbiji, u vreme mandata ove vlade, a posebno u ovoj godini nije bilo investicija. Nemojte pričate o Avalskom tornju, to je projekat koji je započet u prethodnoj Vladi i urađen je velikim delom. Nemojte pričate o Beškoj i da je početa da se radi 2008. godine. Znam odlično, jer sam otvorio radove, kada je počela. Vi ste rekli da ćete 2009. godine da je završite, pa je dokumentacija kasnila. Prema tome, sve su to stari projekti. Gazela je stari projekat. Jedino ste pobili onaj kamen temeljac za kineski most, koji će da spoji Zemun i Borču, a vama 30% Beograda nema kanalizaciju, gospodine predsedniče. Gde su ti stanovi? Pet hiljada stanova rekli ste da ćete dati da se urade. Nema ništa o toga. Zašto nije završeno ovo od zemljotresa što je počelo u Mioničkoj opštini? To nije završeno. Nije završeno niz projekata koji su započeti i mi sada imamo velike probleme u Srbiji, jer Srbija je prosto sada u jednom mrtvilu i čeka izbore. Zašto se plašite? Raspišite već jednom te izbore. Nemojte, gospodine predsedniče, više da dozvolite te ucene, Pera, Žika, Mika, ova politička opcija, ovi traže ovo, ovi ono. Lupite šakom od sto, kaošto je prethodna Vlada, i recite – gospodo, imate izbore. Izvolite na izbore, pa da vidimo kolko ko vredi. A ne ovako, mučenje, natezanje i jednostavno gubljenje vremena. Prema tome, molim vas da sa ovim rebalansom, tj. upozoravam vladajuću većinu, nemojte ovo podržati, jer ovo je pokrivanje nečega što se radilo, zaduživalo, a nikakvih pozitivnih efekata nije bilo. Nema. Kažite, koje su to investicije, gospodo? Pokažite, gde su te investicije izvedene? Nemojte pričati o Beškoj. Ponavljam, ta investicija je počela u prethodnoj vladi. Obezbeđena su sredstva, urađeni, otvoreni radovi, a vi ste tu statisti bili. Trčkarali tamo u onaj restoran, sedeli, cevčili, obilazili nešto itd. Nećemo to. Gledajte šta ste radili. Evo, Gazela, zagužvali ste ovaj most na Adi, nek vam je bog u pomoći. Gde će to izaći, na koju cifru, dokle će to doći i ko će to platiti, to niko ne zna. Svi kažete ovde - to nije naše pitanje, to je pitanje grada Beograda. Pa, je li grad Beograd u Srbiji, gospodo, ili je u nekoj drugoj državi? Prema tome, molim vas, nemate ingerencije, gospodine predsedniče, u gradu Beogradu, rade šta hoće. Nemate ingerencije u Vojvodini, rade šta hoće. Našli ste da ubijate na nama dole, Šumadincima, Moravcima, Zapadnoj Srbiji, Južnoj Srbiji, na nama ubijate …. (Predsedavajuća:Narodni poslaniče, vreme koje vam je na raspolaganju iskorišćeno je.) …mi se, evo, nalazimo u jednoj teškoj situaciji, baš zbog toga što je Vlada bila neozbiljna i nije poštovala Zakon o budžetu koji je usvojen.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, evo, pred nama se nalazi taj čuveni Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o budžetu. Moram da se složim sa prethodnim govornikom, da čim je urađena rekonstrukcija Vlade, kada smo promenili Zakon o Vladi, bilo je potrebno da se uradi i budžet. Sada zbog MMF i tzv. kreditom iz predostrožnosti mi imamo konačno rebalans budžeta, da narodni poslanici budu upoznati kako izgleda, koliko toliko, ova fiskalna godina. Mislim da sam premijer i ministar finansija nisu bili baš potpuno iskreni prema narodnim poslanicima kada su obrazlagali Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o budžetu, a i vidi se jedan određen trud da se barem prva tabela, koja nam dosta toga govori, pronađe pred narodnim poslanicima u nekom drugom malo izmenjenom obliku, pa po onoj Dinkićevoj navici da pokušate da bar nešto od svega ovoga prikrijete, što se trenutno dešava. Kaže se u obrazloženju da je jedan od razloga i taj što po novoj zakonskoj regulativi o prihodima lokalnih samouprava imamo manjak na prihodnoj strani budžeta Republike Srbije. U tom delu je premijer bio u pravu. Međutim, postoji i drugi manjak na prihodnoj strani budžeta, koji se izgleda krije. Ako se pogleda, prihodna strana budžeta je manja za nekih 20-ak milijardi dinara. Kada se pogleda struktura tamo gde je ostvareni višak i manjak, dolazimo do jedne situacije da se zapitamo dokle se misli da se ovako vodi država? Nije u pitanju samo 20 milijardi, već postoje određeni indikatori koji nam govore da, ukoliko se nešto ozbiljno ne preduzme u nekom kraćem roku, da će biti sve gore i gore. Ne može predsednikuVladeda bude obrazloženje za pad BDP kriza u EU. Kriza u EU traje još od 2008. godine, produbila se u prvoj polovini 2010. godine i bilo je očekivano da će ovakva biti i u 2011. godini, sve do 2013-2014, a možda čak i duže. Znači, takva obrazloženja ova vlada ne može da da pred narodnim poslanicima. Ono što su indikatori da nešto ozbiljno nevalja u našem privrednom delu, u onom delu koji stvara realne prihode budžeta Republike Srbije, vidimo već u prihodima u vezi poreza na dodatu vrednost. Tu ne možemo da optužimo ni lokalne samouprave, niti bilo koga drugog. Ti prihodi su na nivou Republike manji za oko 15 milijardi dinara. Od toga PDV u zemlji, a ovo je izuzetno dobar pokazatelj, manji je za oko 13 milijardi dinara ili za oko 13-14% na planiran prihod. Sredstva iz uvoza, PDV iz uvoza manji je za nekih oko dve milijarde. Sad se postavlja pitanje, kako to predsednik Vlade kaže – da je nama uvoz trenutni najmanji od 2000. godina na ovamo. Međutim, ne možemo da se složimo da su razlozi za smanjenje uvoza dobra poslovna politika Vlade Republike Srbije, već naprotiv, loša poslovna politika Vlade Republike Srbije. Smanjenje uvoza, a pogotovo poreza na prihode u zemlji, pokazuje nam jedan drastičan pad životnog standarda i kupovne moći stanovništva. Zato vam je i uvoz manji. Nemojte više sa tim da se hvalite. Slažem se da je po pitanju izvoza nešto urađeno, ali hajde da pogledamo kakva je struktura našeg izvoza. Šta mi to izvozimo? Izvozimo poljoprivredne proizvode koji se mogu smatrati sirovinama. Ne treba biti nešto mnogo pametan i ne treba biti nešto mnogo sposoban da se ovakvo nešto postigne, treba biti samo dobra godina, sa dobrom vremenskom prognozom i napravićete jedan ovakav poslovni rezultat. Da ne pričam o blokadama puteva, štrajkovima malinara itd. Pričamo o onim tradicionalnim poljoprivrednim kulturama koje naš seljak najviše uzgaja. Isto tako, ako se pogleda prihodna strana kada su u pitanju akcize, tu se u stvarii vidi jedan dobar razlog zašto i pored, na prvom mestu, pada evra u odnosu na dinara, u odnosu na prošlu godinu, pada cena sirove nafte. Još uvek na tržištu cene naftnih derivata su jedne od najvećih u ovom delu Evrope. Vlada pošto poto pokušava kroz akcize i PDV i carine na uvoz nafte i naftnih derivata da održi budžet likvidnim. Svoju nesposobnost na ovaj način iskazuje. Možda će predsednik Vlade da kaže kako nije njegovo i nije Vlade Republike Srbije da određuje cene naftnih derivata. U tom delu mogu delimično da se složim. Međutim, Vlada je ta koja je odgovorna za monopol na tržištu nafte i naftnih derivata i kroz taj monopol se na jedan veštački način održava ovako visoka cena. Kada Vlada bude na pravi način izvršila liberalizaciju uvoza naftnih derivata, onda možemo tek da očekujemo pojeftinjenje tih derivata na tržištu, a monopol se ogleda kroz uslove koji mogu da ispune samo tri ili četiri kompanije koje se bave prometom naftnih derivata na teritoriji čitave Republike. Tako što se određuju kontingenti za uvoz daleko, daleko veći nego što to može neko preduzeće čiji je kapacitet hiljadu ili dve hiljade tona nekog derivata da prihvati. Kroz taj veštački monopol mi našoj robi, našoj privredi i našoj poljoprivredi smanjujemo konkurentnost na tržištu i pogoršavamo životni standard naših građana. Mislim da, ako hoćete nešto da uradite ozbiljno, na prvom mestu kroz sprečavanje takvog monopola, da omogućite da ovako ranjiva privreda pokuša da bar nešto uradi sama sa sobom, pošto vi sami niste u stanju da uradite nešto za nju. Kada su u pitanju troškovi koji su predviđeni ovim budžetom, dotacije Republičkom fondu za PIO se opravdavaju sa tim da je potrebno povećanje zbog rasta inflacije za koje je naravno kriva Vlada. Ne kažem da ne treba dati penzionerima, treba im dati koliko god je to moguće, ali je to takođe jedan indikator da taj iznos koji nedostaje daleko veći od tih 2% razlike između planirane inflacije i ostvarene inflacije, što nam takođe govori da ili imamo veći broj nezaposlenih lica, odnosno manji broj zaposlenih lica ili da poslodavci zbog izuzetne teške ekonomske situacije nisu u stanju da uplaćuju sredstva u fondove. To je takođe problem ove vlade koji je prećutkivan kada smo slušali diskusiju i obrazloženje o rebalansu budžeta za 2011. godinu. Mogu da kažem da dva dela samog Predloga budžeta su prilično sramotna za ovu vlada. Vlada je već, čini mi se, u prošli četvrtak podnela jedan amandman na Predlog zakona o budžetu i u samoj projekciji Predloga zakona predviđeno je 15 milijardi dinara za poboljšanje likvidnosti bankarskog sektora. Gospodine predsedniče Vlade, taj koji god da je to stavio u budžet treba da bude najuren iz ove vlade, a po meni bi čak trebalo i da odgovara. Likvidnost bankarskog sektora se smanjuje godinama, ali ne zato što bankarski sektor ima smanjene prihode po osnovu datim kreditima i državi i građanima i privredi, nego zato što se konstantno taj prihod iznosi iz države. Likvidnost bankarskog sektora septembra meseca 2008. godine je bila oko 20 milijardi dinara aktive, što u sredstvima na tekućim računima, što u depozitima kod NBS, što u državnim hartijama od vrednosti. U toku 2010. godine, gospodine predsedniče, strane banke su iz države iznele oko 240 milijardi dinara, odnosno isto toliko deviznih rezervi Republike Srbije. Devizne rezerve koje su stvarane izvozom, devizne rezerve koje su stvarane doznakama naših građana koji su svoje penzije stekli u inostranstvu. I dozvolili ste da u vremenu svetske ekonomske krize i krize EU taj novac izađe iz države. Slažem se da država treba da ima liberalni kapitalizam, ali ne kada su krize, čak i vodeće zemlje EU budno pod svojim okom prati šta se dešava na njihovom sistemskom tržištu, šta se dešava u njihovom bankarskom sektoru, da ne bi bilo koja od banaka zbog profita napravila štetu državi i merama to sprečavaju, da ne pričam i o Švajcarskoj. Mi smo dozvolili da jednostavno za samo sedam ili osam meseci devizne rezerve budu smanjene za dve milijarde i 400 miliona evra i da se za isto toliko smanji likvidnost bankarskog sektora i sada tim istim bankama treba da damo, da se zadužimo i da pokrivamo njihovu likvidnost sa 15 milijardi dinara. Podneli ste amandman, pa ste podneli još jedan. Moraćemo dobro da pregledamo te vaše amandmane i da vidimo šta se tu u suštini dešava. Imali smo ove godine i Zakon o deviznom poslovanju. Tim zakonom, dok ste vi predsednik Vlade omogućeno je takođe da se novac iznosi iz zemlje. Razlog jeste, kažete, Svetska trgovinska organizacija. Samo da vas pitam kada budemo ušli u Svetsku trgovinsku organizaciju, sa čime ćemo mi to da trgujemo? Šta ćemo mi to da prodajemo, kad je sve uništeno? Kad ono što se ovde stvori u ovoj državi ne vrati se kroz neku novu investiciju ili neki novi prihod, nego završi na egzotičnim ostrvima: Sejšeli, Kajmanska ostrva, itd, da bi se ispunio zahtev STO, slažem se, ali hajde da prvo napravimo zdravu osnovu u privredi, a ne da u sistemu koji je pun korupcije, u kome skoro nema nikakve kontrole, potpuno sve otvorimo i liberalizujemo. Kada je bila priča oko prodaje "Telekoma", predsednik Vlade nam reče da država nije poslodavac i ona može da ima zaposlene samo u organizacijama u kojima se vrše javna ovlašćenja, na tri mesta u budžetu RS. Vi imate dokapitalizaciju "Fijata", potrošićete od 12 do 15 milijardi za zajedničko preduzeće. Voleo bih, gospodine predsedniče, da nam kažete za taj projekat koji je nastao dok ste još bili ministar finansija u prethodnoj vladi, sada ste na završetku ovog mandata, taj projekat još nije zaživeo, još ne vidimo rezultate, potrošili smo preko dve milijarde evra, da nam odgovorite da li ta rupa ima konačno dno ili po inerciji da spašavamo šta se spasiti može? U samom predlogu ima još jedan član koji pomalo zbunjuje, a to je da u ovoj godini javna preduzeća koja imaju sredstva mogu da isplate jubilarne nagrade za 2008, 2009. i 2010. godinu, znači, retroaktivno i u nazad. Meni to, gospodine predsedniče, liči na grčki sindrom, jedno takvo ponašanje. Liči mi zato što su tamo dobijali premije ako dolaze na posao na vreme. Dobijali su premije ako mašinovođa održava ruke čistim, kuriri su dobijali posao ako su dostavljali poštu na vreme, a u ovoj skupštini sekretarice su dobijale po dva miliona dinara za RIK zato što su se javljale na telefon. Ne znam šta je sve u tim organima državne uprave i šta se sve tamo dešava po javnim preduzećima, a siguran sam da je neka slična situacija, neki sličan scenario. Ovde je Administrativni odbor doneo odluku da se za uštede koje su narodni poslanici ostvarili odredi određena povišica za zaposlene u Skupštini. Tada je rečeno da ne može, ne da nam to MMF, nećemo dobiti kredit. Šta je sad ovo? Možemo mi da raspravljamo o Konstantinovićevoj odluci, da li je to linearno za sve zaposlene, itd, ali to je neka druga priča. Pošto predsednik Vlade izađe, prenesite mu u Predlogu Zakona o budžetu govori se o kreditu iz predostrožnosti. Znači, kredit koji treba da se koristi samo ukoliko prihodna strana budžeta Republike Srbije ne bude očekivana, odnosno dovede se u pitanje funkcionisanje čitavog finansijskog sistema po pitanju poreske politike i rashoda. Kredit iznosi milijardu evra. Milijardu evra je po sadašnjem kursu negde oko 101, 102 milijarde dinara. Ako pogledamo budžet videćemo da su gospoda iz Vlade i gospodin predsednik Vlade Mirko Cvetković ovim rebalansom potrošili 130 miliona evra tog kredita iz predostrožnosti, i da nam je budžetski deficit u odnosu na osnovni Zakon o budžetu izmene i dopune veći taman za tih 130 miliona evra ili da prevedem u dinare negde oko 13 milijardi dinara. I sad postavlja se samo još jedno pitanje, hoće li ovaj ostatak od 870 miliona evra, odnosno 88 milijardi dinara, gospodin Cvetković da potroši u izbornoj kampanji. Ovo je samo jedan mali deo razloga koje smo za ovih 20 minuta mogli da obrazložimo pred narodnim poslanicima i Srpskoj javnosti zašto SNS u danu za glasanje neće podržati ovakav budžet Republike Srbije.
Iskorišćeno je 19 minuta od vremena ovlašćenog predstavnika poslaničke grupe. Poštovani narodni poslanici, pre nego što nastavimo rad dozvolite mi da u vaše i u svoje ime pozdravim delegaciju Parlamentarnog instituta Republike Slovačke i Parlamentarnog instituta parlamenta Republike i Vestminsterske fondacije za demokratiju koja trenutno prati deo današnje sednice sa Galerije velike sale sa nama su: Lubomir Fajtak, Martin Korček, Katarina Kubišova i Jasminka Peruničić-Alen, dobro došli u Republiku Srbiju. Nastavljamo rad, narodni poslanik Dragan Stevanović ima reč. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, znate kada Vlada pošalje u Skupštinu proceduru i na usvajanje rebalansa budžeta i kada glavni argument toj istoj Vladi bude da je usaglašen sa MMF, onda je to zaista još jedan poraz za Srbiju. Šta je to usaglašeno sa MMF? Sa MMF je usaglašeno da prihodi padaju, da rashodi rastu i da se sve to finansira iz novih zaduživanja, iako je moguće da nam ta nova zaduživanja obezbedi MMF. Na to pristaje naša Vlada, na to ćete za par dana pristati vi koji ćete dati podršku svemu ovome. Za SRS ovaj rebalans budžeta je poraz fiskalne politike, ekonomije i svega onoga što bi trebalo da predstavlja ekonomski sistem ove države. Ovo treba otvoreno reći i vama koji ćete podržati ovo i javnosti koja nas danas gleda i koja će nas gledati u raspravi u pojedinostima. Ovo je politika koja je trasirala put bankrota Republici Srbiji i ukoliko ne daj Bože, dobijete još jednu šansu da vodite fiskalnu politiku, završićemo u bankrotu. To građanima Srbije treba otvoreno i jasno reći i sva je sreća što smo dobili vreme da se sa ovim rebalansom upoznamo, kako je to gospodin Cvetković, malopre rekao, i da u njemu pronađemo sav besmisao koji je na jedan lep i bajkovit način pokušao ovde da predstavi. Za SRS ovo je promašaj iz mnogo, mnogo razloga i mi danas želimo, i vama koji ćete glasati za ovo, a pre svega građanima Srbije da poručimo i da kažemo, Srbija može da vodi i da ima drugačiju fiskalnu politiku. Srbija može da ima veće prihode, Srbija može da ima strukturno kvalitetne i manje rashode, Srbija može da ima manji deficit i Srbija može da prestane da se zadužuje bez ikakve kontrole i bez ikakvog smisla. Srbija to može, samo trebaju odgovorni politički ljudi da sede u institucijama koje o tome donose odluke. Vi, koji odnos prema Srbiji imate, takav kakav imate, i pokazali ste ga u poslednjih 10 godina, niste ni bili kadri da drugačiji rebalans podnesete. Neću govoriti u ovom smislu, o ljudima koji su ga pisali i sastavljali, neću govoriti o onima koji su zaduženi za tehniku pisanja budžeta, ali političke odluke izražene u ovom dokumentu koji je danas pred nama i o kom raspravljamo, su zaista na granici sa patologijom, sa političkom patologijom. Srbija ima jednu obavezu, sa tim mora da se raskine i to mora da se prekine. Mi smo od premijera ove vlade, pazite, od premijera Vlade koja predlaže zakone čuli da smo usvojili Zakon o decentralizaciji. Molim vas, koji ćete podržati, prenesite mu da takav dokument, on kao premijer Vlade nikada nije potpisao i nikada nije poslao u ovu skupštinu. Tako nešto ne postoji. Pa nam je onda gospodin Cvetković rekao, da smo mi lider u investicijama, pa nam je premijer Cvetković rekao da imamo umereni privredni oporavak. Kako je moguće, da u Srbiji postoji umereni privredni oporavak i da istovremeno verifikujete svojim glasovima pad poreskih prihoda. Kako to privreda cveta, sve raste, sve je dobro i šareno, a prihodi nam padaju. Pada PDV, porez na dohodak građana, padaju carine, jedino što nam raste, rastu akcize. Ali akcize vam ne rastu, gospodo što vam raste opšta potrošnja nego zato što glasate da budu veće. Zato što vam je jedini stabilan izvor prihoda, akciza. Da se vratimo, na dokument o kome danas raspravljamo. Šta je ovde sporno? Ovo je dokaz da ste potpuno neodgovorno planirali budžet za 2011. godinu. To smo vam rekli u postupku donošenja budžeta za 2011. godinu. Vi ste sada priznali, znate kad neko projektuje budžet na pojedinoj poziciji aproprijaciji, on može da se pređe za 100.000, da ga pogrešno proceni za milion, ali kako je moguće, da recimo na jednoj poziciji napravite promašaj 150 miliona? Kako je moguće da na početku godine DRI ima 420, a sad ima 270 miliona? Kako je to moguće, da li je to greška? To nije greška, to je politički nerazum, na početku godine sada ove. Kako je moguće da na pojedinim pozicijama koji se odnose na diskreciona prava ministara, rashod umanjite za 50 miliona, evo vam Ministarstvo infrastrukture, da li je to promašaj u planiranju? Promašaj, ali vrlo tendenciozan promašaj na početku godine, a na sve to vam je SRS ukazivala. Mi smo vam predlagali na početku godine da smanjite budžetski deficit za 30 milijardi, za 30 milijardi dinara smanjujući diskreciona prava ministara i umanjujući neke pozicije za koje se sad vidi da ste mogli da ih umanjite, jer ili niste utrošili sredstva, niti ste započeli te projekte, čekali su određene političke odluke kako bi se pojedini u Vladi promovisali sa njima. Tada to nije moglo, a sada ste mogli da nas obavestite u rebalansu budžeta da ćete smanjiti diskrecione rashode ministrima u 75 institucija koje se finansiraju iz budžeta. Kako je to sad moguće? To je dokaz da ste javnost obmanjivali na početku godine, da budžet nije morao da bude onakav kakav ste usvojili, odnosno da ste komotno mogli da prihvatite predlog SRS i fiskalnu politiku ove države počnete konačno da vodite drugačije i odgovornije. Na pojedinim pozicijama na kojima smanjujete diskrecione rashode, vaša smanjenja su sada veća nego što smo mi predložili. To ukazuje na političku podlost onih koji su slali zahteve u Ministarstvo finansija da im se odobravaju budžeti kakvi su bili odobreni po pojedinim korisnicima. O kakvoj fiskalnoj odgovornosti ovde pričate? Šta je ovde fiskalna? Koji se to principi ovde poštuju? Ne mogu se fiskalni principi poštovani selektivno, ne mogu biti selektivni, pa ćemo fiskalne principe poštovati samo gde treba da se troši, ali kada treba država da prihoduje i ulaže novac u pametne stvari, e tu nećemo da poštujemo fiskalne principe. Sada ćete vi da dođete u Skupštinu da predstavljate vaše povećanje rashoda kao da vi nekom dobro mislite, poštujete fiskalna pravila. Koga obmanjujete? Koliko će biti prosečno povećanje i penzija i plata i socijalnih davanja? Mislite da će to i ovaj put da vam prođe, izbori su, predvečerje je izbora, pa ćemo i ovaj put tako da se igramo sa građanima i sa javnosti, pa će za isti vremenski period potrošačka korpa da poraste za pet hiljada dinara, a penzije i plate ćete da povećate za svega 200 ili 300 dinara i sada ste vi veliki, sad ste vi socijalno odgovorna Vlada, vi se brinete o našim penzionerima, vi se brinete o socijalno ugroženima, vi se brinete o zaposlenima u javnom sektoru? Ne povećava se javna potrošnja samo tako, gomila drugih mehanizama postoji koje ste morali do sada da koristite da biste opštu potrošnju u državi povećali, a to znači da podignete životni standard našim građanima. Kako je moguće da poštujete fiskalna pravila kada vam je budžetski deficit sada 4,8 odnosno 4,5%, a u skladu sa tim vašim proklamovanim fiskalnim pravima morao je da bude 3,6%, u ovom trenutku i manji. Koga obmanjujete? Zašto je to tako? Zaista verujem da nećete samo političku odgovornost zbog svega toga da snosite, oni koji su za tako nešto odgovorni. SRS vam obećava, ukoliko bude u prilici kroz vreme, zaista će se pozivati na jedan član ovog zakona o budžetskom sistemu gde se govori o odgovornosti rukovodilaca javnim sektorom. Kako taj princip ne poštujete? Kako se tu neki ne pozivaju na odgovornost? Kako vam taj princip fiskalne odgovornosti nije drag nego samo tamo gde možete da povećate rashode i da ih finansirate iz dugova? Vi ste Vlada i vi ste skupštinska većina koja je tekuću potrošnju ove države finansirala novcem naših unuka i svako ko je takav zakon slao u Skupštinu treba da se zamisli. Ako nema grižu savesti, ne znam šta je to što bi ga nateralo na grižu savesti kada su u pitanju finansije ove države. Takođe želimo da vas pitamo kako je moguće da u martu mesecu ukinete ministarstva koja i danas vodite na pozicijama u budžetu? Ne samo što ste opredelili plate, vi ste opredelili i diskrecione rashode i gomilu drugih rashoda za ministarstva u ovom budžetu koja više ne postoje, koja ste zakonom ukinuli. U tom zakonu ste napisali da su preuzeti radnici, plate, doprinosi, imovine, prava i obaveze tih ministarstava kako biste ih ukinuli i sada ste u ovom budžetu opredelili nova sredstva za ta ministarstva. Mi smo jedina država sa dva ministarstva trgovine. Kod nas je i to moguće. Vi ste ultraevropejci. Sve je u Srbiji danas moguće. Kako je moguće da se hvalite privrednim rastom u državi u kojoj padaju prihodi? Kako je to moguće? Kako je moguće da država ne ubire prihode koji su potrebni i koji su planirani? Petsto milijardi dinara državi Srbiji duguju po raznim osnovama sto najvećih dužnika u Srbiji, među kojima je prvih deset najvećih srpskih tajkuna, oni što sa vama sede na ekonomskim forumima, duguju 300 milijardi dinara i procena je stručne javnosti da je 300 milijardi dinara njihovog duga naplativo. Gospodo koja ćete dići ruku za ovo, to su dva deficita ovog budžeta. Niste morali sve da naplatite u ovoj godini, mogli ste pola i da budemo na nuli. Da li je tako, gospodine Vlahoviću? Tako je, ali nema političke volje da se to uradi zato što vam zakone pišu ljudi koji žive na grbači države i naroda. Trista milijardi dinara 10 odnosno 100 njih duguje, a dve trećine tog duga pripada na njih 10. Vrlo dobro znate koji su to. Šta je, nemate mehanizme da to naplatite, nema institucije, ne postoje? Ne postoje zato što oni u njima postavljaju i nameštaju ljude, svoje ljude koji manipulišu i vama, a žrtve smo svi mi danas u Srbiji. SRS je vrlo jasno rekla šta hoće. Kroz svoje amandmane tražimo od vas da 10 milijardi dinara opredelite i da se iz budžeta Republike Srbije do kraja godine izmire obaveze prema domaćim proizvođačima roba i usluga kojima duguje budžet Republike Srbije. ukupan dug opšte države je 110 milijardi. O tome je danas neko govorio. Deset milijardi duguje realno sektoru republički budžet. Sredstva u ovom budžetu postoje i SRS će od vas da traži u raspravi u pojedinostima da se taj novac izmirenjem vaših obaveza prema realnom sektoru izmiri do kraja ove godine. Čak smo bili korektni politički i rekli da akt na osnovu kog će se to uraditi predloži Vlada, da se u njemu utvrde principi, ali da saglasnost na taj akt da Odbor za finansije Republike Srbije. verujemo da tu ničiji interesi ne bi mogli da budu dominantni, pa čak i ako bi bili, obezbeđena bi bila javnost da čuje šta se dešava, da li se i taj mehanizam koji bi definitivno uticao na smanjenje nelikvidnosti zloupotrebljava? Ne postoji bolji način da pokažete za 10 godina jedanput dobru volju i korektan odnos prema realnom sektoru. Pošto brinete o javnom sektoru, kome je prepušten realni sektor? Čiji su oni briga? Nemate pojma koliko se radnici "Ikarbusa" raduju ovom budžetu, pošto smo sinoć sa njima bili i pošto ih izdržavaju roditelji, ovo povećanje od 200 ili 300 dinara njihovih penzija će tim obespravljenim radnicima isteranim sa posla da obezbede potrošačku korpu za mesec dana, koja je 55 hiljada. Vi ovde pričate bajke o umerenom privrednom rastu. Čija su briga ljudi iz realnog sektora? Ko će o njima da vodi računa? Evo vam mehanizam da zaista pomognete i na neki način olakšate pritisak nelikvidnosti srpskoj privredi, onima koji vas trpe, onima koji vam finansiraju PDV za račune koje nikad ne naplate. Pokažite dobru volju malo i prema njima, a ne prema javnim agencijama, prema javnim preduzećima u kojima će vaši direktori, vaši izabranci da prave gubitke, da prave pljačke, da zloupotrebljavaju javne nabavke, a onda će oni, isti ti direktori da predlažu da gubici u preduzećima koja su napravili pretvorimo u javni dug. Zamislite, molim vas, da gubici javnih preduzeća sada pređu u javni dug? Genijalna ideja i to predlažu oni koji su unesrećili javni sektor, opljačkali i doveli ga na grane na koje jesu, da od 700 preduzeća u javnom sektoru dva posluju pozitivno. Genijalac do genijalca. Sve ovo što ste predložili, finansirate isključivo iz zaduživanja. Zaduživanjima ni u ovoj godini nije kraj. Prodali ste obveznice na početku godine, prodali ste obveznice sada, milijardu dolara. Za nekoliko dana, gospodo draga, u proceduru će da uđe zakon kojim ćete preuzeti milijardu dolara duga javnih preduzeća, javnih ustanova. Znate li šta ste napisali u obrazloženju? Nisu sposobni da prave novac, da zarađuju i da otplaćuju svoje dugove i kredite. A vi, umesto da ih zbog toga sankcionišete, znate šta radite? U ovom budžetu im predviđate nove garancije i nova zaduživanja. Pa, ko je ovde lud? Na šta liči ova država u ovakvom ambijentu? Ima li malopolitičke odgovornosti? Vi najavljujete, premijer najavljuje formiranje razvojne banke. Što ne kaže građanima koliko novca treba da se to napravi? Odakle milijarde dolara za razvojnu banku? Da ne govorimo o zakonu koji je, takođe, u raspravi, o izmenama i dopunama Zakona o javnom dugu. Ko će posle ovoga kontrolisati javni dug u Srbiji, kad date opštinama mogućnost da se zadužuje kako hoće? Izmene javnog duga su tačka na jednu vrlo malicioznu i perfidnu nameru, koja je počela sa obezbeđivanjem više novca lokalnim samoupravama. Dali ste im više novca, dali ste im imovinu, sada im dajete pravni osnov da se zadužuju i kad to krene, jedine u toj priči su sigurne banke, jer su za sebe obezbedile sredstva, ili investicioni fondovi koji će da im kupuju obveznice, ili da im daju kredite. To je dokaz da u prljavoj nameri da se novac na takav način da lokalnim samoupravama nisu učestvovali samo ljudi iz jedne stranke. To je politički koncept Vlade. Poštovana gospodo, SRS nema nameru ovo da podržava. Građanima smo dužni da kažemo da ste državu doveli na ivicu prezaduženosti, državu ste doveli pred vrata bankrota. Još jednom vas pozivamo da se preispitate. Ukoliko ne, crna je sudbina fiskalne Srbije. Hvala.
Da li se još neko od predsednika ili ovlašćenih predstavnika javlja za reč? Narodni poslanik Aleksandar Vlahović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana gospođo predsedavajuća, na početku želim da kažem da je rebalans budžeta, svakog budžeta, pa i ovog budžeta zapravo tehnički dokument i da on u mnogome ne odstupa od memoranduma o ekonomskoj i fiskalnoj politici, koji se usvaja na kraju svake fiskalne godine za narednu godinu. Drugim rečima, ovde u rebalansu budžeta za 2011. godinu nema značajnijih izmena u odnosu na budžet koji smo u ovoj Narodnoj skupštini usvojili prošle godine. Dakle, rebalans budžeta bih posmatrao, pre svega, kao jedan tehnički dokument, što on u suštini to i jeste, jer prepoznaje neke činjenice i neke promene u makroekonomskim agregatima koje su se desile od momenta planiranja budžeta za 2011. godinu. Sa druge strane, rebalans budžeta se ne može posmatrati izolovano od memoranduma o ekonomskoj i fiskalnoj politici, odnosno budžeta koji smo usvajali protekle tri godine, jer tek ako u tom kontinuitetu posmatramo, onda možemo zaključiti o kakvoj fiskalnoj i ekonomskoj politici Vlade mi govorimo. To zapravo znači, ako se zna da je Vlada od samog formiranja pristupila fiskalnoj konsolidaciji, što se ogledalo još privremenim finansiranjem iz, ako se ne varam juna 2008. godine, zatim restriktivnim budžetom već donetim za 2008. godinu, još restriktivnijim budžetom i nastavkom finansijske konsolidacije u 2009. godini, 2010. godini i 2011. godini, možemo da zaključimo da rebalans budžeta zapravo prati tu liniju i predstavlja deo tog kontinuiteta finansijske konsolidacije javnih finansija Republike Srbije. O čemu se ovde zapravo radi? Neću puno ponavljati, pošto je i gospodin premijer na samom početku, a i neki poslanici su rekli da se ovde radi o izmenjenim makroagregatima, prvenstveno u delu koji se odnosi na projekciju rasta BDP. Došlo je do smanjenja projekcije BDP na 2% kao posledica novog talasa svetske ekonomske krize. Srbija nije izolovano ostrvo. Predstavlja deo evropske i svetske ekonomije i sasvim je logično da problemi koji postoje u okruženju se prenose i na našu zemlju. Kao posledica smanjenja stope rasta BDP očekuje se smanjenje prihoda ili javnih priliva po osnovu poreza na dodatu vrednost u iznosu od 14,5 milijardi. Sa druge strane, imali smo u ovom visokom domu nedavno usvojeni Zakon o izmenama i dopunama Zakona o finansiranju lokalnih samouprava, koji je drugačije preraspodelio porez na dohodak građana, umesto dotadašnjih 60-40% u korist centralnog budžeta, mi ćemo u narednom periodu imati mnogo izdašnije finansiranje iz ovog poreskog instrumenta lokalnih samouprava i to u iznosu od 80%. Sve u svemu, konstatujemo da su javni prihodi smanjeni za 19 milijardi dinara i 19 milijardi dinara ne predstavljaju ovaj zbir smanjenja prihoda od PDV i smanjenog zahvatanja kod poreza, jer se planiraju i neka povećanja kod nekih drugih poreskih instrumenata. Više puta je ovde u raspravi istaknuto da su javni rashodi ostali potpuno nepromenjeni, tačnije za manje od 0,5% su uvećani, za tri milijarde oni iznose 850 milijardi, ali upravo zbog promene tih makroagregata bilo je neophodno promeniti strukturu javnih rashoda. Ovde bih istakao prvu, odnosno pored kontinuiteta drugu ključnu karakteristiku koja odlikuje ekonomsku i fiskalnu politiku ove vlade za sve vreme njenog trajanja, a to je jedna visoka socijalna odgovornost. Dakle, zbog toga što je inflacija bila veća od planirane, za šta ne možemo direktno kriviti Vladu i njenu ekonomsku politiku, znamo vrlo dobro da je inflacija posledica skoka cena hrane, što je karakteristika ne za našu zemlju, nego za čitavo okruženje, došlo je do prilagođavanja rasta plata i penzija umesto 2,9% na 5,5%. Zato je neophodno izvršiti restrukturiranje javnih rashoda da bi se ovi izdaci koji su veći od 12 milijardi dinara pokrili kroz uštede na drugim pojedinačnim pozicijama. Te druge pozicije su smanjeni transferi za 1,7 milijardi, pozicija koju danas niko nije pominjao, to su smanjenja kamata. Šta nam ovo govori? Smanjenje kamata su posledica apresijacije dinara, znači, bolje, odnosno jače domaće valute. To smanjenje kamate iznosi oko 2,8 milijardi na godišnjem nivou. U tom delu je takođe pronađen prostor za pokriće ovih novih neplaniranih rashoda u delu izdataka, odnosno transfera ka Fondu PIO. Dolazimo do kapitalnih izdataka. Ova cifra od osam milijardi naizgled deluje da je vrlo visoka, imajući u vidu da Vlada paralelno sa socijalno odgovornim budžetom i ekonomskom i fiskalnom politikom vodi sve vreme anticikličnu politiku, pošto je imala tu nesreću da se nađe u sred nezapamćene svetske ekonomske krize i da mora da proaktivno deluje na podizanje privredne aktivnosti. Ona naizgled deluje da je visoka. Međutim, ako se zna da je deo sredstava iz poreza na dohodak građana prepušten lokalnim samoupravama, sasvim je logično bilo da se jedan deo kapitalnih izdataka transferiše kao odgovornost lokalnih samouprava. Ako se ne varam, to je tih pet ili 5,5 milijardi dinara koje su transferisane ka lokalnim samoupravama. Ostatak od osam milijardi je pronađen u kapitalnim projektima koji se i dalje nalaze na nivou centralnog budžeta sa aspekta njihovog finansiranja. Međutim, ono što je važno, nisu ugroženi centralni kapitalni projekti. Drugim rečima, anticikličnost u ekonomskoj i fiskalnoj politici Vlade i dalje nastavlja da se u kontinuitetu primenjuje, kapitalni projekti poput Koridora 10, most Zemun – Borča, izgradnja stanova itd, da ih ne nabrajam, i dalje nastavljaju da se u punom intenzitetu finansiraju iz budžeta u skladu sa prethodno predviđenim sredstvima, a to finansiranje će pozitivno uticati na sveopštu privrednu aktivnost,pre svega na aktivnost u građevinarstvu, kako niskom, tako i visokom građevinarstvu. Sa druge strane, želeo bih da kažem nekoliko rečenica o deficitu, poštujući vaše vreme i poštujući sve ono što su do sada moje uvažene kolege poslanici govorili i, naravno, ono o čemu je govorio gospodin premijer, gospodin Cvetković, na početku, u svom ekspozeu. Prvo i osnovno, deficit u svakoj zemlji, pa i u našoj, treba da bude instrument za realizaciju ekonomske politike. Bila su neka vremena kad su mnogi govorili kako deficit treba da bude na nuli i da je to vrhunski domet. Nije tačno. Deficit mora da postoji. Što je veći deficit, naravno, u granicama koje su definisane pre svega Zakonom o fiskalnoj odgovornosti, ima više prostora da se anticiklično deluje u periodu kada usled ekonomske krize dolazi do privrednog zaostajanja, odnosno dolazi do smanjenja sveukupne privredne aktivnosti. On je ovim predlogom povećan sa 4,1 na 4,5%. Međutim, treba razlikovati različite nivoe deficita, i to je gospodin premijer na početku objasnio. Imamo deficit u užem smislu reči, deficit centralnog budžeta i imamo deficit u širem smislu reči, deficit takođe centralnog budžeta. Ako se posmatra deficit centralnog budžeta u širem smislu te reči, on je manji za devet milijardi, jer se ostvaruju uštede na pojedinim pozicijama koje nisu obuhvaćene, govorim o sopstvenim prihodima budžetskih korisnika, drugim rečima, na računu u trezoru će biti više u iznosu od devet milijardi koje se svakako mogu interventno koristiti, ukoliko je to neophodno, za pokriće postojećeg deficita, a videćete kasnije da nije neophodno, pošto je deficit već u ovom trenutku u potpunosti pokriven iz realnih izvora. To upravo dovodi do jednog naizgled paradoksa, a suštinski vrlo lako objašnjive situacije – da je deficit opšte države, kada se uključe sada i budžeti AP i budžeti lokalnih samouprava i preduzeće Javnog preduzeća "Putevi Srbije", da deficit opšte države manje raste nego što raste deficit centralnog budžeta. Možda je ovo malo komplikovano za objašnjenje, ali, šta sam ovim hteo da kažem? Pronađeni su i drugi prostori za nove uštede kojima se obezbeđuje realizacija ovakvog budžeta koji je definisan rebalansom budžeta. Dakle, ti drugi prostori su, kao što sam pomenuo, smanjenje rashoda i to u onom delu bilansa budžetskih korisnika na poziciji sopstvenih prihoda. Ono što je važno to je da je pokriće deficita u potpunosti obezbeđeno iz realnih izvora i da je obezbeđeno odmah sada. Ono što je još važnije, u ovom trenutku država Srbija, odnosno Vlada Republike Srbije ima u potpunosti obezbeđen budžetski deficit i za prvu polovinu cele naredne godine. Drugim rečima, ova vlada ne vodi računa samo o periodu, ono za šta je mnogi optužuju, od danas do sutra, nego ima i taj srednjoročni pogled, razmišljajući o tome kako će se deficit budžeta za 2012. godinu pokrivati, a kao što sam rekao, on je obezbeđen iz realnih izvora. Ti realni izvori ne ugrožavaju domaću likvidnost. Svedoci smo da svi govore o tome da je likvidnost privrede Srbije najveći problem. Ja bih se usudio da se složim sa mnogim kritičarima, međutim, Vlada je emitovanjem evro-obveznica na međunarodnom tržištu zapravo pokazala kako jedna odgovorna vlada može da se odnosi upravo prema vlastitom privrednom ambijentu. I mislim da su tu postignuti višestruki pozitivni efekti. Prvo, likvidnost unutrašnja nije ispumpana. Svakako da bi bilo mnogo lakše da se zadužuje kod domaćih banaka, možda bi mogli da se ostvare povoljniji uslovi u pogledu cene, ne i u pogledu ročnosti, ali bi to direktno uticalo na sveukupnu privrednu likvidnost, banke bi radile sa državom a ne sa privredom, što je njihov primarni zadatak. Ja to ocenjujem kao jedan izuzetno dobar i kvalitetan potez koji je Vlada napravila. Sa druge strane, emisija međunarodnih obveznica je pokazala nivo kredibiliteta naše države, a on se ogleda u činjenici da je zainteresovanost za kupovinu evro-obveznica bila dva puta veća od nominalne vrednosti emisije, da su u tome učestvovali više od 80 investitora iz više od 16 zemalja, i to ne samo investicioni fondovi nego i drugi pravi investicioni fondovi. Šta hoću da kažem? Emisijom evro-obveznica smo zapravo pokazali da svet i te kako ima veliko poverenje u ono što država Srbija radi, odnosno u ekonomsku i socijalnu politiku koju Vlada Republike Srbije radi. Mi smo u proteklih nekoliko meseci imali prilike da ugostimo dva nobelovca i jednog, možda najpoznatijeg u ovom trenutku, profesora ekonomije u SAD. Imali smo Roberta Mandela koji je rekao da je zadivljen kako je Srbija bez posledica prošla kroz svetsku ekonomsku krizu. On je, gospodo, nobelovac i ako ga vi ne cenite, ja ga poštujem i cenim. Imali smo pre toga Stiva Henkea, čuvenog profesora sa Univerziteta "Džons Hopkins", koji je takođe konstatovao da su makroekonomski agregati tokom krize sačuvani, da je Vlada imala pametnu ekonomsku politiku koja se pre svega ogledala u toj anticikličnosti u delu fiskalne politike i da zahvaljujući tome mi danas imamo vrlo jak finansijski sektor i relativno očuvan realni sektor. Želim još nešto da vam kažem. Naravno, iskoristiću vreme do kraja, ali sada, u ovom delu, želim da vam kažem da je deficit koji država Srbija ima u budžetu, govorim o budžetskom deficitu, najmanji u odnosu na deficite svih drugih zemalja u okruženju, izuzev Rumunije, koja je ušla u strukturnu fiskalnu konsolidaciju. Ako se ne varam, danas je deficit u Grčkoj 8. Hrvatska ima veći deficit od nas, BiH, Crna Gora, Makedonija, Bugarska, sve zemlje u okruženju, uključujući i Mađarsku. To takođe svedoči o činjenici da su makroekonomski agregati i makroekonomska stabilnost očuvana, zahvaljujući jednoj pametnoj politici koju je Vlada Republike Srbije vodila, a to je politika koja se ogledala u visokoj fiskalnoj odgovornosti, nastavku fiskalne konsolidacije i politika koja je i te kako imala svoj anticiklični karakter sa idejom da se maksimalno pomogne domaćoj privredi da prebrodi teške trenutke u kojima smo se nalazili u protekle dve odnosno tri godine i, naravno, ono što nas očekuje u narednom periodu. Danas sam čuo mnogo što-šta od poslanika i to neću komentarisati, nije moj posao. Ali, često pominjanje da se mora izvršiti uticaj na centralnu banku da ona nešto uradi, mene iskreno zabrinjava, pošto to znači da mi ovde koji smo predstavnici političkih stranaka koje su parlamentarne stranke zapravo ne poštujemo nezavisnost dve institucije – instituciju centralne banke koja ima vrlo jasan zadatak da očuva makroekonomsku stabilnost i Vlade Republike Srbije, čiji je zadatak da realizuje ekonomsku politiku i naravno fiskalnu politiku. Pominju se neke repo-operacije za koje, ja iskreno, nemam pojma kakve veze imaju repo-operacije sa budžetom Republike Srbije, jer te repo-operacije upravo radi centralna banka da bi na taj način ispumpala likvidnost i smanjila inflacioni pritisak. To je poenta repo-operacija. Ono što želim još da kažem, to je nekoliko rečenica o javnom dugu. Ima dosta ekonomskih analitičara, ili nazovi analitičara, koji vrlo dramatično projektuju nastupajući period, govoreći o tome kako je javni dug dotakao gornju granicu i kako nas čeka neki apokaliptični period u narednom periodu. Gospodo, pošto su relativni podaci jedini podaci koji su relevantni, jer ne možemo govoriti o apsolutnoj visini javnog duga, ja želim da vam kažem da je u ovom trenutku javni dug tačno tamo gde je bio 2006. godine. Javni dug je 2006. godine bio negde na nivou oko 46,47% u odnosu na bruto društveni proizvod, a danas je taj javni dug manji. Danas je javni dug 44%, to kad se uključe emisije evro-obveznica, a sa apricijacijom dinara verovatno je i niži u ovom trenutku, nemam baš današnje, najnovije rezultate. Siguran sam da će do kraja godine javni dug biti na nivou od 42%. Javni dug se sve ovo vreme, od 2007. godine, kretao ispod 45%. To je period za koji je odgovorna ova vlada. Period za koji su odgovorne neke druge vlade se odlikuje drugačijim podacima. Mi smo imali od 2003, odnosno od 2002. godine, da ne zaboravim i tu prethodnu vladu, kada je izvršen otpis, odnosno uspešni pregovori sa Pariskim iLondonskim klubom, imali smo smanjenje ukupnog javnog zaduženja, koje je iznosilo na nivou od oko 70%. Kasnije dolazi do smanjenja, ali to smanjenje je bilo na nivou od 60%. Tek dolaskom gospodina Cvetkovića za ministra finansija, kasnije za premijera, dolazi do obaranja, ne kažem da je to isključivo njegovom zaslugom, ali kažem da se to poklapa sa prirodom kad je neko odgovoran za tako nešto, dolazi do obaranja javnog duga ispod nivoa od 50%. Istina, ne treba zaboraviti, i ja želim to da kažem, da je privatni dug, takođe, vrlo visok, ali isto tako ne treba zaboraviti da je taj privatni dug nastao do 2008. godine. Nije nastao u mandatu Vlade Republike Srbije. Ono što se desilo u mandatu Vlade Republike Srbije, to je da je zahvaljujući jednoj vrlo uspešnoj inicijativi, zajedno sa Centralnom bankom, ostvaren taj tzv. Bečki dogovor, gde su se banke obavezale da drže nivo izloženosti, onaj koji je zatečen pre 2008. godine. Dakle, želim da kažem da je priča oko javnog duga neretko populistički korišćena, da se neretko koristi za samoreklamerstvo i promociju tzv. analitičara i da te apokaliptične priče najčešće nisu tačne, na svu sreću. Da rezimiram ono o čemu sam govorio. Rebalans budžeta jeste tehnički dokument i on sledi memorandum o ekonomskoj i fiskalnoj politici. Za njega će, naravno, poslanici poslaničke grupe ZES glasati. On predstavlja nastavak fiskalnog prilagođavanja jedne odgovorne politike Vlade, u skladu sa definisanim memorandumom o ekonomskoj i fiskalnoj politici. On predstavlja rezultat balansa socijalnog i razvojnog uticaja. Videli ste, socijalna funkcija se pojačava restrukturiranjem rashoda, ali ne na uštrb ključnih kapitalnih izdataka. Predstavlja poštovanje, striktno pridržavanje Zakona o fiskalnoj odgovornosti. Moram samo da kažem da se radi takođe i o planiranju unapred. Ono što nas čeka u narednom periodu, to je suštinsko strukturno fiskalno prilagođavanjem. (Predsedavajuća: Narodni poslaniče, vreme koje vam je na raspolaganju je iskorišćeno.) Jednu rečenicu, ako mogu samo da završim, gospođo predsedavajuća, ako se kolege narodni poslanici ne ljute. Hvala. Dakle, ono što želim da kažem, očekuje nas u narednom periodu svakako suštinsko strukturno fiskalno prilagođavanje i bilo bi dobro da mi ovde u parlamentu imamo konsenzus oko tog neophodnog koraka, koji će zaista obezbediti trajnu samoodrživu stabilnost javnih finansija Republike Srbije. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Rade Obradović.
Gospođo Čomić, gospodine Cvetkoviću, dame i gospodo narodni poslanici, rebalans budžeta i budžet svake vlade, pa i naše, je daleko od toga da bude tehnički dokument, to je suštinski i najvažniji dokument koji se donosi svake godine. Budžet treba da definiše politiku vlade i da definiše šta vlada radi, jer reči su reči, obećanja su obećanja, a tek kada se to pretvori u budžet, u prihode i u rashode, onda možemo da vidimo šta je realna slika. Vaše uvodno izlaganje, gospodine Cvetkoviću, je bilo veoma inspirativno. Sve teče po planu, nema nikakvih problema, očekuje nas rast, očekuje nas napredak. Očigledno, ne očekuju nas nikakvi rizici. Prema tome, građani Srbije, život nije onakav kao što vidite svakoga dana na ulici, u stvari, sve je mnogo bolje nego što vidite. To vrlo podseća na ono što ste nam pričali pre nešto malo manje od godinu dana, kada je usvajan budžet za 2011. godinu. Tada ste rekli da budžet predstavlja odraz ekonomske snage, da je realan, da je to jedan od stubova ekonomske politike zemlje, da je stabilan, da je 2011. godina godina šansi i godina realizacije novog ekonomskog modela razvoja. Ako je budžet, taj koji je tada usvojen i ovaj sad, stub naše zemlje i svega ovoga što imamo, onda i te kako imamo razloga za brigu i imamo razloga za strah. Ovaj budžet očekuje milion i 700 hiljada penzionera, očekuje 750 hiljada nezaposlenih, očekuje 550 hiljada zaposlenih u javnoj službi. Od ovog budžeta zavisi život svih građana Srbije, direktno i indirektno. Građani ne očekuju od nas prazne reči, očekuju da čuju da li problemi postoje. Oni su birali poslanike, poslanici su birali Vladu, oni koji su za nju glasali, da dobiju rešenje za probleme, da čuju šta je to realno, šta nas očekuje. Niko nema koristi od iskrivljene slike i od zatvaranja očiju. Ostavili ste nam tri nedelje da analiziramo budžet, to je tačno, ali nam niste dali nikakve podatke na osnovu kojih bi mogli da analiziramo budžet. Budžet za 2010. godinu je izgledao ovako. Rebalans je nekoliko puta tanji. Naravno da su sve one stavke ostale iste, nedostaju obrazloženja. Za razliku od vas, mislim da budžet koji ste nam predložili, odnosno rebalans budžeta ima tri karakteristike, potpuno drugačije nego što su vaše tri. Prva je da budžet, odnosno rebalans dokazuje da Vlada nema nikakvu politiku. Druga karakteristika je da ovaj rebalans predstavlja potpuno zatvaranje očiju pred realnošću. Treća karakteristika je da se nastavlja nerazumno trošenje daleko iznad mogućnosti. To su tri karakteristike ovog budžeta. Rebalans mu dođe kao prolazno vreme u nekoj trci, vi krenete u trku, planirate vreme kada ćete stići na cilj, a rebalans vam predstavlja prolazno vreme. Tu vidite kakve su vam bile projekcije i kako stoje vaši planovi. Što se tiče našeg rebalansa, nema nikakvih analiza i potpuno je jasno da je izostao novi model rasta i da su planovi bili potpuno nerealni. Kada pogledamo smanjenje projekcija rasta za ovu godinu sa 3% na 2%, 1% nije mnogo, ali sa 3% na 2%, složićete se, to je 1/3 smanjenog rasta, kao što je i za 2012. godinu smanjena projekcija. Kada pogledamo zemlje u okruženju, uključujući i članice EU, a to su Mađarska, Hrvatska, Rumunija, Hrvatska nije članica, nego Mađarska, Bugarska, Rumunija, uključujući i Hrvatsku, zemlje u okruženju, Albaniju, prema Izveštaju Fiskalnog saveta, naše projekcije su otišle najviše na dole. Da li vam to nešto govori? Očigledno da su naše projekcije najlošije i očigledno je da su naša predviđanja najdalja od realnosti. Ako postoji ekonomska kriza, ona pogađa sve zemlje, pa i našu. Ali, kako to da su sve druge vlade, osim naše, imale mnogo realnije procene? Kako to da su svi mogli da predvide da postoje problemi, osim naše vlade? Vi ni danas ne priznajete da postoje problemi. Deficit je povećan sa 4,1% na 4,5%. To može da se komentariše na različite načine. Prethodnici su to komentarisali, svako na svoj način. Činjenica je da su prihodi manji nego što je bilo predviđeno, a rashodi su nešto povećani. Obrazloženje za povećanje deficita je da će se time uticati na povećanje privredne aktivnosti i da će se time uticati na povećanje privredne aktivnosti i da će se time uticati na ne pogoršavanje ekonomskih aktivnosti. Zašto u Predlogu zakona ne postoji ni jedna analiza koja bi ovo potvrdila? To može da bude tako, a ne mora da bude tako. Vi ste u ove tri i po godine dokazali da nijedna vaša procena nije bila takva kao što ste nam govorili. Nijedna. Sve procene su bile na gore. Uvek ste nam dolazili i govorili o tome kako će sve biti idealno, kako nas nijedna kriza neće pogoditi, a bilo nam je iz dana u dan sve gore i gore. To dokazuje da su vam procene potpuno pogrešne. Ako hoćemo da pomognemo privredi, ako hoćemo da pomognemo privrednu aktivnost, zašto se onda budžetom najviše smanjuju kapitalni izdaci? Valjda se tako pomaže privredi? Na koji način drugačije možemo da pomognemo privredi, ako te investicije ne idu u privredu? Praktično su sve stavke u budžetu smanjene. Prihod od PDV je drastično smanjen. Prihod od poreza, prihodi od doprinosa su takođe smanjeni. Samo trgovina na malo je 15% manja nego prošle godine. To dovoljno govori koliko je za godinu dana opao standard i koliko je opala kupovna moć, ako su prihodi od trgovine na malo toliko opali. Naravno da raste rast nenaplativih potraživanja, jer više niko ne može da vraća kredite. To je realnost. Broj zaposlenih je samo u poslednjih godinu dana, prema zvaničnim Vladinim podacima, smanjen za 55.000. To je 55.000 novih ljudi koji ne rade u Srbiji. To su podaci koji treba da zabrinu svakoga od nas. To je daleko od toga da nema problema. Kada se ne prihvati ta činjenica, ako izostaju predlozi rešenja, onda možemo da očekujemo da će biti gore nego što je danas. Broj penzionera u Srbiji raste po stopi od 1-1,5% godišnje. Taj trend će se nastaviti. Najveći uspeh ovog rebalansa, to piše i u Izveštaju Fiskalnog saveta i u budžetu, smanjena je masa penzija. Izabrali smo odličan model koji će penzije iz godine u godinu smanjivati i one će vremenom pasti ispod bilo kakvog ekonomski opravdanog nivoa i to je uspeh. Kakav je to uspeh? Sad vidimo zašto je brisana u zakonu odredba da penzije ne smeju da budu manje od 60% plate. Zato što su danas manje od 60% plate, sa tendencijom daljeg smanjenja. Kad odbijemo inflaciju, za koliko se povećavaju penzije? Kada odbijemo inflaciju, koja pojede sve, pa i rast penzija, penzije će ove godine realno da porastu za 1%. Morate priznati, drastično povećanje. Naravno da je do kraja godine ostalo svega dva i po meseca. Mi sada raspravljamo o rebalansu, a za 15 dana treba da nam stigne budžet koji, naravno, neće stići ni ovoga puta na vreme. Šta možemo da očekujemo do kraja godine? Prihodi od PDV su i u ovom rebalansu precenjeni. Oni će biti manji nego što postoje. Prihod od akciza je precenjen. Videlo se u junu i julu da prihodi od akciza padaju, i na gorivo i na sve druge akcizne proizvode. To je takav proizvod da povećanjem cene ne možete da dobijete povećanje prihoda koje ide proporcionalno. Procene su da će to biti bar pet milijardi manje nego što procenjujete. Napravili ste uštede kojima hoćete da rešite problem. To samo pokazuje kakav je to nedostatak politike. Ad hok uštede neće dati nikakav rezultat. Na stavci na kojoj ne sme da se štedi, a to su kapitalne investicije, štedi se osam milijardi dinara. To se zove ušteda. Lokalna samouprava koja je, po Zakonu o finansiranju lokalne samouprave, dobila sredstva, opet je oštećena za dve i po milijarde od onoga što ste planirali pre godinu dana. Ne može Zakon o budžetu da menja druge zakone. Za šta će nam onda drugi zakoni? Ajmo da se Skupština skupi jednom godišnje, to je najveća ušteda za državu, usvoji samo zakon o budžetu, tim zakonom se promene svi potrebni zakoni i onda nam ne treba ni jedan drugi zakon osim budžeta. Kako možete Zakonom o budžetu da menjate Zakon o finansiranju lokalne samouprave, pa onda važi član zakona koji je predložio vaš koalicioni partner, a ne važi drugi član zakona koji stoji u zakonu, pa sad kao lokalna samouprava dobija, a u stvari gubi? Da nismo menjali Zakon o finansiranju lokalne samouprave, samo da smo primenili 1,7% od BDP, lokalna samouprava bi imala više sredstava nego što dobija ovim zakonom. S druge strane, znate da je samo za mandata ove vlade lokalna samouprava oštećena za 55 milijardi, osim onih privilegovanih koji dobijaju pare iz budžetske rezerve, ne plaćaju struju, vodu, sve druge dažbine. Sad kad dobiju povećana sredstva, koliko će ovih sredstava koje se prebacuju lokalnim samoupravama otići u kapitalne investicije? Vrlo malo, tako da će kapitalne investicije, koje se više ne finansiraju sa republičkog nivoa, vrlo malo biti finansirane i sa lokalnog nivoa, jer lokalna samouprava nema sredstava da to finansira. Sopstveni prihodi su smanjeni za devet milijardi. To se predstavlja kao odlična stvar. Ne da nije odlična, to je izuzetno loša stvar. Zašto je loša? To govori samo o dve stvari: da su svi budžetski korisnici, koji imaju pravo na sopstvene prihode, očigledno planirali i dali velike namete privredi, da su ti prihodi nerealno visoki i da imaju višak sredstava. To može da bude jedno tumačenje. Drugo tumačenje je da oni, ako im oduzmete tih devet milijardi, neće moći da rade posao koji im je predviđen po zakonu. Kako će moći ako nemaju pare? Znači, ili je jedno ili je drugo, ali u svakom slučaju pokazuje da nema politike. Ako su dobili zadatak po nekom zakonu, moraju da ga sprovedu. Taj zadatak zahteva određena sredstva, ta sredstva moraju da budu u budžetu. Vaša vlada je pokušala 2009. godine da uzme sopstvene prihode. Tada je bila ministarka finansija gospođa Dragutinović, ali budžet nije budžet ministarke finansija nego cele Vlade. Sećate se kako je prošao projekat uzimanja sopstvenih prihoda budžetskim korisnicima. Tu je gospođa Stojiljković, ona jako dobro zna kako je neslavno prošao taj projekat. Tako će proći i sada. Što se tiče ovih stvari sa planom ušteda, ad hok preko noći odlučite da će to da bude štednja i to zovete efikasnom politikom. To nije efikasna politika, to je nedostatak bilo kakve politike. U budžetu počinju da egzistiraju agencije koje su ranije tretirane kao agencije koje se samofinansiraju, npr. Agencija za privatizaciju. Agencija za privatizaciju više nije u stanju da se finansira iz privatizacionih prihoda i Agencija za privatizaciju je sada deo budžeta. Trista miliona dinara ide za plate u Agenciji za privatizaciju. Ono što jedan od najvećih uspeha vaše vlade, to je bujanje agencija, to su stotine agencija i direkcija. Njih nema u budžetu, jer svaka ima mogućnost da preko javnih ovlašćenja diktira namete privredi i građanima. To je jedino zapošljavanje koje postoji u Srbiji. dokle će to tako da traje, to ćemo videti. Vaša vlada je, osim agencijama, obeležena zaduživanjem. Prema zvaničnim podacima vašeg ministarstva, pošto ste vi i ministar finansija, naš dug u trenutku kada ste preuzeli Vladu je bio oko 8,8 milijardi dinara. Danas je on pet milijardi veći. Za tri godine i četiri meseca – pet milijardi samo što se tretira kao dug, što hoćete da priznate da je dug. Ovde nema tri milijarde koje smo uzeli od MMF, ovde nema milijardu od obveznica, ovde nema novih kredita o kojima čujemo da pregovarate svakog dana, ovde nema seta kredita o kojima ćemo raspravljati sutra. Osnovno je pitanje – ako je rezultat ovakvog zaduživanja ovako porazna ekonomska situacija u kojoj se nalazimo, onda je osnovno pitanje šta će uraditi sledeća vlada, koja više nema sposobnost da se zadužuje a kojoj ćete ostaviti probleme na svakom koraku? Samo ove godine Srbiji je bilo potrebno, da bi držala glavu iznad vode, da se ne bi udavili svi zajedno kao država, 550 milijardi raznih kredita, da budemo glavom iznad vode. Naravno da to nije kompletan dug, ali je bilo potrebno zadužiti se na raznim tržištima, skupljajući pare gde god stignemo, da bi preživeli. Zato banke nemaju želju da investiraju u privredu. Zašto bi investirali u privredu ako mogu da investiraju u državu? Samo su troškovi kamata ove godine bili 42 milijarde. Šta ćemo kada pristignu drugi troškovi? Vi ste nam sa radošću vest da su prodate evro obveznice. Svako bi se na vašem mestu radovao. Ako se zadužite, planirate da potrošite te pare, a vraćaće ih neko za 10 godina, onda je to verovatno san svakog predsednika Vlade koji vodi ovakvu vladu kao što je vaša. Da vas podsetim, kada Amerika emituje obveznice na 10 godina, oni plaćaju kamatu od 2%. Kada Srbija emituje obveznice, ona plaća 7,5%. To je nadnica za strah kada ulažete u Srbiju. To znaju svi investitori. O tome svi razmišljaju. U šta će te pare biti uložene i šta može da donese rast od 7,5% na godišnjem nivou? To je tema o kojoj treba da pričamo, to je tema koja je sastavni deo budžeta. To da li je neko zadovoljan ili nije, to je njegova privatna stvar. Šta će se desiti kada te devize budete prodali na domaćem tržištu? Šta će se desiti sa tom masom dinara? Kakve će probleme imati NBS sa tim pritiskom na inflaciju? Srbija i ovaj parlament su odobrili još 270 milijardi dinara raznih kredita koji ne mogu da budu povučeni zato što ne postoje projekti. Tu je i onih 800 miliona dolara, otprilike osamdesetak milijardi ruskog kredita, tu su neki kineski krediti, tu su krediti po vrlo povoljnim uslovima. Povukli ste samo kredite za budžet, sve drugo stoji. Kako pomažemo privredi ako ne možemo da povučemo kredite sa projektima, ako smanjujemo kapitalne investicije? Vi ste potpuno zaustavili reforme. Reforme se ne mere brojem zakona. imamo odličan primer, a to je primer Grčke. Grčka je već nekoliko decenija član EU. Ona je usvojila hiljade zakona, ali Grčka danas mnogo više liči na samu sebe od pre 30 godina, nego što liči na bilo koju zemlju EU. Kao rezultat svega toga je da je Grčka izgubila svoj suverenitet, svoj ekonomski suverenitet, dobrim delom. I to je dokaz da se reforme ne mere samo brojem zakona, nego se mere brojem dobrih zakona i brojem zakona koji se primenjuje. Deficit postoji u svim zemljama, ali se deficit meri tako da godinama kada dobro ide vraćaju se dugovi, u godinama kada loše ide mogu da se naprave dugovi. Naravno, da se meri nekoliko puta zašta će svaki dinar biti uložen i postoji dobro zaduživanje. Svako zaduživanje u infrastrukturu, u projekte koji će sutra pomoći da se privreda razvije dobro zaduživanje. Svako zaduživanje koje ide u potrošnju je loše zaduživanje. Očigledno da su naša zaduživanja loša zaduživanja. Očigledno da je javni dug drastično porastao u vreme vaše Vlade. Ono što je zabrinjavajuće, to može da se meri procentima. Naravno, da je svaka zemlja u Evropi i svetu svoja na svoj način i ono što je za nekoga malo, za nekoga drugoga je mnogo. Ono što zabrinjava to je da ne postoji nikakva garancija da neće biti potreba za zaduživanjem i sledeće godine 2012. ni 2013. ni 2014. godine. Ona priča o fiskalnoj odgovornosti, to su priče za nekoga ko ne gleda dokumenta koja nam dostavljate jer ono što govorite, to vrlo često ne piše, to vrlo lepo zvuči, ali ne piše u dokumentima. Jedva ste čekali da oborite stopu rasta da biste mogli da povećate deficit, a šta će biti 2012. godine, a šta će biti 2013. godine? Hajde da pitamo, nekog iz Irske, nekoga sa Islanda, nekoga iz Grčke šta o tome misli, hajmo da pitamo njih šta misle o deficitu i o zaduživanju? Da pitamo danas, jer sve ono što su lepo živeli nekoliko godina ili nekoliko godina unazad, vratićemo se u godinama koje slede. Može svako od nas svoje pare da troši racionalno i neracionalno, ali Vlada ima obavezu da racionalno vodi računa o svakom dinaru. Ono što je za mene jedina nepoznanica, na kraju ove rasprave, pošto je vašoj Vladi ostalo još nekoliko meseci do kraja, sve drugo mi je poznato, ne mogu samo da procenim koliko ćete nas još zadužiti i ne mogu samo da procenim koliko će ljudi po vašom Vladom ostati bez posla i otići na ulicu. To su jedino dve stvari koje su mi nepoznanice.
Iskorišćeno je 19 minuta od vremena zamenika predsednika poslaničke grupe. Da li se još neko od predsednika ili ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa javlja za reč? (Ne.) U tom slučaju obaveštavam vas da su saglasno… Predsednik Vlade želi reč.
Dame i gospodo narodni poslanici, evo na završetku ovog dela rasprave želeo bih da uzmem reč i da dam nekoliko komentara vezano za raspravu koja je do sada bila. Pre svega bih se zahvalio svima koji su učestvovali u ovom delu rasprave i to kako onima koji su podržali Vladu i dali pozitivne ocene o dokumentu koji se nalazi ovde, tako i isto i one koji su dali kritičke ocene. Naravno, ne želim da ulazim u polemiku sa svakim pojedinačno ali mislim da je potrebno da ipak u nekom sažetom obliku dam određene stavove, a naročito informacije vezano za pitanja koja su bila prisutna, pa možda i neka nerazumevanja. Bez neke posebne sistematizacije, a u skladu sa tokom diskusije, otprilike moj komentari su sledeći. Prvo, bila je priča oko RZZO, znači i problematike teškoća koje on sada ima i pojavila se informacija da je sada novim budžetom RZZO doveden u situaciju da nema dovoljno sredstava. Moram da kažem, da to nije tačno, dakle novi budžet ili rebalans budžeta ni u kom pogledu nije menjao poziciju RZZO. Istina je, međutim, da oni isti razlozi koji su doveli do potrebe da se dođe, da se radi rebalans budžeta, a to je pad prihoda u budžet su imali i odgovarajući efekat na RZZO. Dakle, isto kao što su nama pali prihodi od doprinosa za penziono i socijalno osiguranje, tako su isto RZZO pali prihodi od zdravstvenog osiguranja i zbog toga se RZZO našao u određenim teškoćama. Dakle, teškoće nisu one, one zapravo postoje, mi smo svesni, mi ćemo ući u raspravu da pokušamo da ih rešimo ali ne postoji funkcionalna veza između tih teškoća i rebalansa budžeta koji je ovde. U toku svog ekspozea sam napomenuo da ćemo razmatrati i uvesti neki sistem obaveznog plaćanja doprinosa, a ne samo neto plate što će imati direktan pozitivan efekat i na RZZO ali isto tako smo spremni da otvorimo raspravu i za sva druga pitanja i mogućnosti da im se pomogne. Drugo, vezano za Vojvodinu i raspravu koja je bila. Takođe želim da kažem da slično kao kod RZZO, Predlog rebalansa budžeta apsolutno nije promenio poziciju Vojvodine, niti njena prava u odnosu na ona koja su postojala u sadašnjem budžetu, dakle pre rebalansa. Izvesne uštede koje su nađene na pojedinim pozicijama nisu se odnosile na pozicije koje tangiraju transfere ili druga sredstva namenjene Vojvodini, tako da ukupno posmatrano tu nije bilo nikakvih promena. Mi smo spremni da otvorimo razgovore, da vidimo i taj amandman koji je podnet, da vidimo koja je njegova suština, ali ono što jeste važno i činjenica, potrebno da se shvati, a to je da se pozicija Vojvodine ovim budžetom apsolutno ne menja. Bilo je postavljeno i pitanje oko poljoprivrednih penzionera i toga da budžetom nije predviđeno da im se plati poslednja rata, zaostala rata penzije koje su zaostale iz prethodnog perioda. Moram da kažem, ne sećam se ko je to rekao, da on nije dobro pregledao sve delove budžeta, dakle, sada zvanično da vam kažem da jeste predviđeno, postoji stavka ona se naravno ne nalazi u rashodima, već se nalazi u plaćanju ranijih dugova, to je neka vrsta javnog duga čijom će isplatom on biti podmiren. Dakle, predviđeno je da se taj deo javnog duga isplati i u narednih dva-tri meseca, praktično do kraja ove godine, ta naša obaveza biće podmirena i svi poljoprivredni penzioneri i taj dug prema poljoprivrednim penzionerima biće izmiren. Bilo je od strane više narodnih poslanika priče oko toga da je došlo do smanjenja investicija i da to smanjenje investicija umesto da pomaže ono odmaže privredi itd. Takođe moram da kažem da to u svojoj osnovi nije tačno. Naime, radi se o sledećem. Ako se budžet posmatra kao celina, rekao sam to na početku, njegovi rashodi su u sumi ostali identični kao i rashodi postojećeg budžeta. Razlika je minorna. Osnovni razlog povećanja deficita nije povećanje rashoda već je smanjenje, očekivano smanjenje prihoda iz razloga koje sam objasnio. Sada kada se pogledaju rashodi onda i potreba da se socijalna komponenta ojača, imajući u vidu zakonske propise, naravno došlo je do smanjenja pojedinih pozicija, pa samim tim su i kapitalna ulaganja smanjenaali tu treba imati u vidu način na koji su smanjena, principi i način na koji je došlo do smanjenja i koja su posledica i efekti tog smanjenja. Pre svega mi smo gledali svaku pojedinačnu stavku i utvrđivali da nam u periodu, recimo sedam osam meseci kada smo radili budžet i gledali koji je stepen realizacija. Na naše iznenađenje utvrdili smo da na jednom velikom broju stavki koje upravo imaju karakter kapitalnih ulaganja je stepen realizacije izuzetno nizak, pa negde čak i ispod 10%. Dakle, od planiranih 100 dinara za realizaciju vi ste potrošili pet za osam meseci. U takvim situacijama bilo je logično da se sedne i da se ponovo napravi plan i da se vidi zašto ste planirali 100, ako za osam meseci ne možete da potrošite više od pet ili šest. Prilikom tog planiranja, ponovnog, za svaku pojedinačnu stavku i na različitim nivoima mi smo došli do zaključka da je zaista na nekim mestima planiranje urađeno tako da je preoptimistički predviđen stepen keš plaćanja u toku ove kalendarske godine. U dobrom delu tu se odnosi na određene kredite. Dakle ovde se ne radi o pitanju likvidnosti budžeta i finansiranja, već prosto pitanje da li ćemo do decembra meseca povući sa tih kreditnih linija tolike stavke ili ne. Na osnovu toga izvršena je ponovna procena i ona je rezultirala smanjenjem kapitalnih izdataka. Drugim rečima, da se jednostavno razume, smanjenje na kapitalnom delu budžeta neće ni u kom slučaju usporiti radove koji su predviđeni da se izvrše već će se oni normalno izvršiti onako kako su i planirani. Bilo je pitanje koncesije, zašto se ona ne nalazi u budžetu, loš izvođač itd. Vrlo kratko bih tu rekao da se koncesija naravno ne nalazi u budžetu zato što stvar na arbitraži. Ne želim da bilo šta kažem, imajući u vidu da je to jedan proces koji je u toku. Ono što mogu da kažem jeste da se ovde meša pitanje kvaliteta izvođača sa kvalitetom investitora. Ako je neko na osnovu koncesije, on je praktično investitor jer na osnovu koncesije dobija pravo popravljanja i korišćenja predmeta koncesije, dok kada se radi o izvođenju radova, to je čisto ono robno-novčani odnos, platiš mu, on ti završi posao i to je to. Ovo je znatno kompleksnije. Mogu samo radi ilustracije da kažem da je nakon pregleda dokumentacije taj severni deo koji smo u međuvremenu završili u stvari izgrađen za znatno manji iznos sredstava u odnosu na ona koja su bila predložena u okviru te koncesije. Ne bih hteo da manipulišem sa ciframa, pogotovo zbog procesa koji je u toku i za koji se nadam da će biti završen, naravno, pozitivno po državu. Pitanje rebalansa i predloga da je trebao da bude urađen u martu nakon rekonstrukcije Vlade itd, mislim da je to pitanje postavljeno kao plod nepoznavanja propisa i nerazumevanja načina na koji se to radi. Kada se radi o propisima, propisi kažu da u slučaju ako dođe do promene budžetskih korisnika tako što se nekih od njih spoje ili se neki razdvoje, onda zar to nije potrebno da se ide na rebalans već se za onog korisnika koji nestaje prebacuju sredstva u tekuću budžetsku rezervu, a zatim se iz tekuće budžetske rezerve ona vraćaju novom korisniku koji je nastao nakon spajanja ta dva korisnika. To vam piše lepo u zakonu, postoje članovi i to je ono što je ova vlada uradila. Dakle, ukoliko ne dolazi do probijanja ukupne sume budžetske, a nije došlo do probijanja nakon rekonstrukcije Vlade, onda nema potrebe da se ide na rebalans. To je potpuno pogrešno misliti da je napravljen bilo kakav zakonski prekršaj. Sa druge strane, možemo i ovako da špekulišemo, postavlja se pitanje da je tada bio napravljen rebalans da li bi bio potreban još jedan rebalans. Moj odgovor je – apsolutno, da, pošto bi taj prvi rebalans bio rebalans sa tzv. nultom sumom, a mi ovde imamo rebalans koji je nastao kao posledica one dve okolnosti o kojima sam na početku govorio, a koji sintetički utiču na smanjenje prihoda. Dakle, naš rebalans je posledica smanjenih prihoda zbog određenih propisa koji su doneti zbog nove procene rasta BDP. Kada se radi o procenama i to zašto je kod nas bila procena tri, pa je dva, pa nije veliko, pa je srazmerno veliko itd, moram da kažem da, obzirom da se ovde radi o proceni prihoda koji su, uslovno rečeno, neka egzona veličina koje država samo prikuplja, naravno da ukoliko ti prihodi budu veći država neće da kaže hvala, nemojte više uplaćivati poreze i doprinose. Naprotiv, ukoliko se ispostavi da je ta procena bila previše koncervativna to će samo imati za posledicu smanjenje planiranog deficita u odnosu na ovaj koji je bio, a nikako povećanje troškova ili rashoda. Kao ilustraciju mogu da vam kažem da se to desilo u prošloj kalendarskoj godini, kada je naš deficit bio planiran sa 4,8%, a u stvarnom životu mi smo imali između 4,5 i 4,6. Zaista sam ubeđen da i ovih 4,5 u stvarnom životu će biti manji nego što je ovih 4,5. Prema tome, kada se radi o tome da li su naši planovi dobri ili loši, može se zaključiti da su konzervativni i da u stvari ostvarujemo više i bolje nego što dajemo prognoze što je, na kraju krajeva, neki principi opreznosti i isto tako pokazuje naš odnos i saradnju sa MMF, kada smo sve ono što je dogovoreno izvršili i još preko toga to je bilo predviđeno. Bilo je ovde dosta pitanja vezano za fiksni kurs ili plivajući, za repooperacije, za rezerve itd, mislim da ovde zaista postoji jedan veliki interes za širi aspekt ekonomske politike Vlade i to veoma cenim. Mnoga od ovih pitanja nisu baš suvo politička nego su u dobroj meri stručna. Za neke od njih sebe ne osećam dovoljno kompetentnim da dam stručne odgovore, ali svakako ono što treba imati u vidu jeste da ta dva stuba ekonomske politike, monetarna i fiskalna politika, jesu komplementarni ali je ključni dokument fiskalne politike zapravo budžet. Dakle, ovde razgovaramo o ključnom dokumentu fiskalne politike, a onaj ko se interesuje za monetarnu politiku isto je dobrodošao, ali prosto mislim da je neprimereno da u okviru teme koja je surovo vezana za fiskalnu politiku razmatramo još i pitanje monetarne politike. Na stranu što je monetarna politika, kao što smo od jednog govornika čuli, u rukama nezavisnog regulatornog organa koji se zove Narodna banka. Na kraju bih spomenuo vezano za javni dug jer je neko spomenuo tri milijarde monetarni fond itd, a to važi i za ove obveznice u ovom trenutku. Mislim da je naročito za građane važno da znaju da kada se neko zaduži onda dokle god on te pare ne potroši onda to ne ugrožava njegovu finansijsku poziciju. Dakle, ne raste vama javni dug zato što ste uzeli pare već vam raste kada te uzete pare potrošite. Mogu da vam kažem da što se tiče MMF sredstva koja su povučena nisu tri milijarde nego su 1,5, ali ono što je na rezervama i ona se ne ubrajaju u javni dug. Dakle, mi imamo o tome, pošto je vođena o tome polemika pre jedno dve godine, i zvanično tumačenje da ona formalno jesu, ali suštinski nisu javni dug. Na isti način se mogu tretirati i sredstva prikupljena iz euro obveznica i ona praktično neće ugroziti bilo kakvu našu poziciju do onog momenta dok ne budu potrošena. Pošto u ovom trenutku imamo u rezervi ne samo sredstva od tih milijardu dolara, nego imamo i još otprilike 600 miliona evra takođe u rezervi, sve je to ono što držimo i što će nam obezbediti likvidnost budžeta ne samo u ovoj kalendarskoj godini već i u dobrom delu sledeće, tako da možemo računati da li će ova vlada toj nekoj budućoj vladi ostaviti značajna sredstva i neće je dovesti u poziciju da mora da povuče iznuđene poteze. Što se tiče samog utroška tih sredstava, to je sada spekulacija, evo imaju pare, pa će potrošiti ne namenski, tu želim da kažem da niko ne treba da brine jer mi trošimo pare isključivo u skladu sa ovim budžetom koji ste dobili i ni dinara preko pozicija koje su ovde neće biti potrošene. Na kraju se još jednom zahvaljujem na kontribuciji u ovoj raspravi i želim da tako nastavimo i u narednom periodu, kada budemo diskutovali budžet. Hvala.
Zahvaljujem gospodine predsedniče. Prelazimo na učešće poslanika prema prijavama za reč u zajedničkom načelnom jedinstvenom pretresu o predlozima zakona iz tačaka našeg dnevnog reda. Reč ima narodni poslanik Konstantin Arsenović.
Poštovano predsedništvo, gospodine predsedniče Vlade, kao što već znate, PUPS će podržati Predlog zakona o rebalansu budžeta. Međutim, moram da izrazim određeno svoje nezadovoljstvo, jer sam iskreno rečeno očekivao da će ovim rebalansom budžeta biti rešen bar deo problema duga prema korisnicima vojnih penzija, koji je nastao, vama je to već sigurno i poznato u periodu od avgusta 2004. do decembra 2007. godine. O ovom problemu proteklom vremenu više puta sam postavljao pitanja i zahtev da se razreši nastali dug i postupi po odredbama iz člana 193. Zakona o vojsci Srbije, koji je usvojen januara 2008. godine, a podsetio bih vas da je tim članom Vlada bila u obavezi da u roku od 90 dana predloži rešenje za isplatu duga. Prethodna Vlada to nije odradila, a evo i ova na isteku mandata nije taj problem razrešila. Bilo je obećanja da će se pronaći rešenje i pokušaja da se predlože rešenja koja su na štetu korisnika vojnih penzija. Ćutanje je i dalje na sceni, problem i dalje stoji. Podsetio bih vas da je početni dug iznosio oko 4,5 milijarde dinara, a s obzirom da nije bilo želje da se dug reši, pojedinci su pokrenuli sudske postupke, kako bi svoja prava ostvarili putem suda. Prema mojim raspoloživim podacima do sada je pokrenuto oko 32.500 tužbi, od kojih su 15.974 sudskih presuda postale izvršne. Znači, negde oko svega 13 hiljada korisnika vojnih penzija to nije učinilo, odnosno nije pokrenulo tužbu. Takođe, prema onim podacima kojima raspolažem do sada je prinudno naplaćeno oko četiri milijarde dinara, znači skoro onaj osnovni dug od onoga što su tužbe postale izvršne, a očekujem da će do kraja godine još najmanje oko dve milijarde biti prinudno naplaćeno. Interesantna je struktura isplaćenog duga. Ona zapravo iznosi - 39,5% je osnovni dug, 37,5% zaokružio bih, ima decimala tu još, su kamate. Znači, osnovni dug skoro je jednak, 20,75% su parnični troškovi, plus troškovi prinudne naplate oko 2%, znači, sve to skupa kad se sabere to je negde oko 23%. Dug se uvećava po osnovu kamata i sudskih troškova tako da on sada, računajući i isplaćena sredstva, iznosi između 11 i 12 milijardi, nemam tačan podatak. Znači, dug je povećan skoro tri puta i on će i dalje rasti s obzirom da nema rešenja. Postavlja se pitanje - da li za ovo neko treba da odgovara, a i za mene je veoma interesantno iz kojih sredstava su isplaćena sredstva putem prinudnih naplata i ko je u stvari oštećen po tom osnovu? To ne znam. Očekivao sam, kao što sam i rekao, da će ovim rebalansom dug barem delimično biti razrešen. Međutim, o njemu se i dalje ćuti time stvara nezadovoljstvo kod penzionera koji i ovako veoma teško žive. Ovaj problem potenciram da se razreši. Mislim da je on u interesu obostranom i Vlade i države. Znam da se radi o velikim sredstvima, ali se nije smelo dozvoliti da se dug utrostruči. Diskutujući o ovom problemu i s obzirom da sam nekoliko puta potencirao ovaj problem, iskreno rečeno, postajem i sam sebi dosadan. Ono što je možda još ružnije, stiče se utisak da vidim samo problem penzionera i da za ostalo nisam zainteresovan i da ne vidim druge probleme u zemlji. Želim da kažem, da to demantujem i da sam i te kako zainteresovan i za sve druge probleme i voleo bih da ova zemlja cveta. Međutim, isto tako, dužan sam i da štitim interese onih ljudi koji su stvarno oštećeni. Takođe, moram da naglasim da su penzioneri bili spremni da prihvate bilo koju varijantu ... (Predsednik: Vreme.) ... koja je po Vladu, da kažem, najpovoljnija da se ovaj dug razreši, bilo to kroz par godina, kroz određene nadoknade ili bilo koji drugi način ... (Predsednik: Vreme. Završite rečenicu.) Mislim jednostavno, mada sam imao još nešto, kada problem postoji da treba Vlada da stvarno reši ovaj problem, da razreši na zadovoljstvo pre svega penzionera, a sigurno i država da nema više tih obaveza prema penzionerima. Hvala.
Zahvaljujem. Premijer ima reč. Izvolite.
Vrlo kratko bih se osvrnuo na ovo što ste rekli, ne znam koliko ste informisani. Međutim, mi smo razmotrili to pitanje. Naravno, problem jeste što je dug nastao u vreme prosperiteta između 2004. i 2007. godine, a moramo ga vraćati u trenutku kada imamo krizu. Sa druge strane, mi smo svesni da tu mora nešto da se uradi i u tom kontekstu je formirana radna grupa koja će napraviti zakon i ona je krenula da radi. Izrada zakona je u toku i na osnovu tog zakona definisaće se vraćanje tog duga na sličan način kao što je to bilo i u nekim drugim slučajevima, kada smo preuzimali obaveze koje su stvorene u prethodnom periodu. Tako da, možete vašim glasačima, penzionerima vojnim reći da to više ne stoji u fioci, da je izvučeno iz fioke, da se ozbiljno razmatra i da će taj predlog zakona, verujem, u dogledno vreme, a svakako za mandata ove vlade i to relativno brzo uvideti svetlost dana.
Zahvaljujem premijeru. Dajem reč narodnom poslaniku Rizi Halimi.
Hvala, gospođo predsednice. Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine predsedniče, kao i prošle godine i u ovoj godini rebalansom se smanjuju budžetska sredstva namenjena koordinacionom telu za Preševo, Bujanovac i Medveđu. Međutim, opet kažem, kao i prošle godine i ove godine očekujem da će biti dodatnog smanjenja preko poznatog neiskorišćavanja sredstava i vraćanja na kraju godine sredstava državnom budžetu. Nažalost, takva nam je situacija u nekoliko poslednjih godina. Gospodine predsedniče, odlučili ste da štedite upravo na sredstvima koordinacionog tela i na sredstvima Kancelarije za održivi razvoj nedovoljno razvijenih područja. Ništa novo, i vaši prethodnici su isto radili, pa imamo ogromno zaostajanje nerazvijenih područja i u primeru opštine Preševo znamo, koliko puta to već iznosim, kroz koje prolazi Koridor 10, a imamo veoma prometan granični prelaz prema Makedoniji, a i prema Kosovu, a situacija je takva da imamo sedam puta niži narodni dohodak po stanovniku u odnosu na državni prosek, a stopa nezaposlenosti znate da je više od 70%. Veoma teška ekonomska situacija, uz dodatna zatvaranja vrata i državnih javnih institucija, za mlade Albance koji diplomiraju u Univerzitetima Prištine, Tirane i Tetova, uz prateću diskriminatornu projekciju i u drugim životnim oblastima, stimuliše masovni odlazak Albanaca iz Preševske doline, koje je rezultiralo i sa aktuelnim problemom sa velikim brojem naših stanovnika iz tog područja koji traže azil u Belgiji i drugim Evropskim državama. Zapravo, zatvaranje svih perspektiva za normalan život, uz nespremnost Vlade da bar stvori minimalne uslove za povratak izbeglog stanovništva iz perioda 1999. do 2001. godine, vreme vanrednog i ratnog stanja, dovelo je do katastrofalne situacije, da se upravo sada opština Medveđa nalazi pred završnom fazom potpunog etničkog čišćenja - od ranije 5.500 Albanaca, ostalo je svega 500 u ovoj opštini. Na sva moja pitanja ove prirode, ja olako dobijam površne odgovore, ili ponekad netačne. Pošto sam ovih dana dobio pismeni odgovor za privrednu problematiku od strane ministra unutrašnjih poslova, koji u nastojanju da demantuje moje tvrdnje da je stopa nezaposlenosti preko 70%, iznosi i da se procenjuje da ta stopa u opštinama Preševo, Bujanovci, Medveđa se kreće između 24% i 25% prema statističkim podacima, odnosno između 32% i 44% prema podacima Nacionalne službe za zapošljavanje. Ja čitavo vreme iznosim službene podatke i jedne i druge institucije. Oni su jedinstveni, podudaraju se. I šta može drugačije da se kaže u opštini od 35.000 stanovnika, kada ima oko 9.000 nezaposlenih, prijavljenih u nadležnoj službi, a svega oko 3.000 zaposlenih, i onda ako smo ozbiljni, ne može se ni u kom slučaju ova katastrofalna situacija sakriti od javnosti preko igre šiframa, ili lepim rečima. Gospodine predsedniče, totalno su kontraproduktivne obmane u stilu, da koordinaciono telo radi odlično, a sa druge strane, situacija na ovom području je sve teža. Pozicija za plate u službi koordinacionog tela porasla je u toku jedne godine od 2010. u 2011. oko tri puta, jer sigurno, otprilike, toliko je porastao i broj zaposlenih u ovoj službi u Beogradu. Sa druge strane, ostaju neiskorišćena veoma značajna sredstva koja su i te kako neophodna za socio ekonomski razvoj ovog područja. Umesto da se pojača kapacitet lokalnih samouprava najnerazvijenih opština, da se one osposobe, da se uspešnije nose sa veoma teškim životnim problemima i da se nadležna ministarstva konkretnije angažuju u privrednom razvoju ovih opština, Vlada je stvorila novu državnu birokratsku strukturu koja iz distance nameće arbitrarne mere, koje očigledno ne daju rezultate. U situaciji kada Republička agencija za privatizaciju prodaje čak i zaštitno preduzeće za svega 2.500 evra, da bi preko 30 radnika ostalo bez posla, u situaciji kada se čak i prodavnice trgovinskog preduzeća ne mogu kupovati od strane lokalnih biznismena, nego se nameću sumnjivi biznismeni iz Vranja i Budve, koji sada imaju sudske procedure, a znamo i zbog čega, u situaciji kada lokalni biznismeni nemaju pristupa u korišćenju privrednih kapaciteta Koridora 10 i graničnih prelaza, u situaciji kada deonica auto puta između Preševa i Bujanovca, koja je svečano otvorena pre dve i po godine, cela Vlada je bila na tom svečanom otvaranju, još uvek nije završena i saobraćaj se još uvek vrlo otežano odvija zbog radnih prepreka koje su tu postavljene pre mnogo godina, takođe, u situaciji kada je više sredstava potrošeno za vojnu bazu nego za socijalno ekonomske projekte, pogotovo u situaciji da još uvek nije obezbeđena sloboda kretanja, normalni protok robe i proizvoda, onda je stvarno teško napraviti neki pomak u ekonomskom razvoju. Zato je tu, ne zanemarujući ulogu lokalnih vlasti, neophodna dominantna uloga Vlade da reši ove probleme, da se time ostvari neki neophodni minimum za ekonomski razvoj, za normalan život ljudi i tek bi onda bi mogli u tom pravcu da govorimo o odgovornosti koju imaju lokalne vlasti za stvaranje i ove strane ambijenta za pogodan privredni razvoj. Ove stvari koje sam ovde naveo, isključivo su iz domena oblasti kompetencija centralne vlasti. Ne možemo mi rešavati probleme koji se tiču kretanja trgovine i u pravcu Makedonije, i u pravcu Kosova. Bez toga nema. Koji će biznismen, koji lud čovek će da investira na tom području, kada ne može svoje proizvode da proda? To je ono što može Vlada da uradi, da obezbedi novi i ozbiljniji pristup, da bi se konačno krenulo da se i na tom području, kažem i ponavljam, normalno živelo i da imamo perspektivu za neki razvoj. Opet ponavljam, a i sa time završavam, dajmo mogućnost da ljudi tamo normalno žive. Hvala vam.
Reč ima premijer.
Poštovani narodni poslaničke, ako sam dobro razumeo vašu diskusiju, vi smatrate da su rebalansom budžeta smanjena sredstva za ove namene o kojima ste govorili. Moram da kažem da to u suštini nije tačno. Zapravo, radi se o sledećem. Pregledom vaših pozicija, znači ove dve pozicije na koordinacionom telu i na Fondu za razvoj nedovoljno razvijenih područja, došli do zaključka, da je zaključno sa 31. avgustom ove godine utrošak budžetiranih sredstava iznosio između 14% - 17%. Drugim rečima, za osam meseci vi ste potrošili, odnosno, ne vi, nego je utrošak bio ispod 20%, a planirano je da onda ostane za naredni period od četiri meseca i da se utroši više od 80%. Pošto se radi, uglavnom, o građevinskim radovima za koje je potrebno da se prođu određene procedure javnih nabavki, da se izabere podizvođač i da on izvrši radove, da da fakturu, da se ta faktura overi itd. Došli smo do zaključka da nije moguće da vi do kraja godine potrošite planirani iznos. Iz tog razloga smo vam skratili te pozicije, uz obavezu koju smo preuzeli, a sada je i ja javno preuzimam, ukoliko smo napravili grešku pa vi uspete da potrošite više nego što je ovaj skraćeni iznos, spremni smo da iz tekuće budžetske rezerve nadoknadimo taj deo koji budete mogli da potrošite više, od iznosa koji vam je trenutno u budžetu. Ne radi se o bilo kakvoj želji da se to skrati, već se radi o tome da uđemo u jedno realno planiranje i to je razlog zašto je ovakvo budžetirano na tim pozicijama.
Zahvaljujem. Nema razloga za repliku gospodine Halimi. Reč ima narodni poslanik Miroslav Markićević. Izvolite.
Poštovana predsednice, poštovani gospodine premijeru ili ministre finansija, mislim da ste ipak u ovom trenutku ministar finansija, poštovani građani Srbije. U trenutku kada imamo nešto više od 30 dana zakonskog roka da nam stigne budžet za 2012. godinu, raspravljamo o rebalansu budžeta za neke pare koje su već potrošene, u trenutku kada se najavljuju mogući izbori do kraja godine i kada poslanici vladajuće koalicije kritikuju, mislim na vas gospodine predsedniče, za ono i za šta i za šta niste krivi, vaš je problem, a možda i problem Srbije što to prihvatate, ali ste imali tri i po godine da kažete javnosti i građanima Srbije zašto to prihvatate. Dakle, kada kolege poslanici iz vladajuće koalicije kritikuju Predlog rebalansa budžeta, a istovremeno kažu da će da ga glasaju, postavlja se elementarna logika - zašto glasati nešto sa čim se ne slažete i zašta mislite da nije u redu? U znak protesta zbog takvog načina vođenja kampanje, gospodine predsedniče, koristim priliku da vas zamolim da prihvatite amandman koji sam podneo, a radi se o bolesnoj deci u gradu Čačku i okolini. Zahvaljujem se.
Zahvaljujem. Narodni poslanik Dejan Radenković ima reč.
Hvala. Iznenadio sam se kratkim govorom kolege. Poštovana predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi predsedniče Vlade, u rebalansu budžeta dobili smo jednu sasvim razumnu analizu fiskalnog saveta, u kojoj je istaknuto gde nas vodi rebalans, zašto se rebalans radi i kakve će biti posledice istog rebalansa. Tu prosto ne možemo ništa da dodamo novo. Ono u čemu se SPS u potpunosti slaže sa fiskalnim savetom je da ovaj rebalans ostaje u okvirima ograničenja koja smo sami sebi propisali i determinisali zakonskim okvirima. Takođe je tačno da će prostora za ovakve manerve biti sve manje u budućnosti. Međutim, mi ovim rebalansom ne rešavamo pitanje budućnosti, koje smo zacrtali razvojnim strategijama i od kojih nismo odustali, već rešavamo nešto što je jedan trenutni problem koji je, pre svega, posledica kretanja na svetskom tržištu, a, ako hoćete, i političkih dešavanja koja prate realizaciju naše spoljne politike. Fiskalni savet je jasno istakao da nam trebaju strukture reforme i mi ne bežimo od tog cilja. Smatramo da će i u svakoj narednoj vladi i u skupštinskoj većini biti moguća samo minimalna odstupanja od ekonomske politike i politike dugoročnog razvoja Srbije, koja je ova vlada trasirala i delom ostvarila u uslovima u kakvim, da prosto kažemo, nije bila ni jedna vlada poslednjih 11 godina. Prva i najveća zamerka koja se ovde može čuti u javnosti i od oponenata ove skupštinske većine je da se Srbija ubrzano zadužuje. Ako se pogledaju samo brojke koje se odnose na kretanje javnog duga Republike Srbije, to je nedvosmisleno tačno. Ali je pravo pitanje da li je moglo da se radi drugačije? Nije Srbija jedina zemlja ovoga sveta koja je antikriznu politiku dobrim delom zasnivala na porastu budžetskog deficita i njegovog finansiranja kroz državno zaduživanje. Ako smo mi crne ovce, šta onda reći za viševekovne kapitalističke privrede koje su posegle za istim rešenjem? Prosto, da pitamo šta je tu alternativa? Ne vidim zašto bismo jedini mi bili problematična zemlja, kada deficit nije samo naša praksa. Ne vidim zašto su alternative koje postoje i koje su bile da se ide na značajno smanjenje socijalnih programa. Hajde da kažemo da se tu nalaze i dotacije koje idu za penzije iz budžeta, tu je i naše školstvo i zdravstvo, da kažemo da je tu i ćutanje pred neplaćanjem usluga javnim preduzećima od strane najsiromašnijih građana naše zemlje. Ne znam samo ko bi to i sutra rekao penzionerima da žive previše dobro ili ko bi ušao u otvoreni sukob sa sopstvenim zdravstvom i školstvom. Mi iz poslaničkog kluba nismo advokati našim ministrima, ali ono što moramo da kažemo i što je evidentno je da upravo SPS nije želeo da popusti pred inercijom štrajkova i da je nudio uvek najkompromisnija i najrazumnija rešenja u sektorima kojih se prihvatio. Niko nam ne može imputirati demagogiju i lako deljenje novca kojeg nema i može nam bilo ko teško prepisati da želimo da branimo Vladu, čiji smo deo, po svaku cenu. Politikanstvo tog tipa, koje je bilo prisutno u prošlosti, nam je strano i to dokazujemo kroz naš radi i odbijanje da budemo popularni tako što ćemo deliti sredstva kojih nema i tako što bi drugi krivili da ne možemo da učinimo nešto što je nemoguće ili je štetno, kako za naše partnere iz vlasti, tako i za veliku većinu građana Srbije. Ko ne shvati da je konsenzus oko toga kuda ide pristojna politika Srbije najvažniji resurs našeg društva, onda će teško taj shvatiti i druge konsenzuse koje smo postigli i koji su nam omogućili da se nosimo sa velikim izazovima u poslednje tri godine. Nadrealna alternativa ovog svega bi bila da se pokuša prikupiti još više od naše privrede, koja je u vrlo lošem stanju i koja objektivno nije u stanju da više doprinese prihodima države, osim da ostanemo bez dobrog dela preduzeća ili da u sivi sektor oteramo najveći broj firmi. Prebacivanje privredi da treba da obezbedi još više sredstava je licemerno, a navođenje pojedinačnih primera neodgovornosti je bacanje prašine u oči. Akcije uterivanja finansijske discipline, koje vode ka zatvaranju preduzeća, suštinski i praktično su jako štetne. Ako bismo imali bilo kakvu suštinsku zamerku ili primedbe kada je u pitanju rebalans, to je da upravo privreda treba da ima više koristi od ovog deficita i da se od nje skine deo tereta. Ali, svesni smo da je tu bilo malo manevarskog prostora. Niko ne može da negira potrebu da naša preduzeća sačuvamo kroz delimično subvencionisanje kreditnih linija i druge mere koje vode pojeftinjenju finansiranja. U vrlo bliskoj prošlosti postojala je opcija da prodamo naša najbolja javna preduzeća. Prodajom Telekoma i još par manjih javnih preduzeća zatvorili bi budžetsku konstrukciju i ne bismo imali problem i imali bi sredstva za ambicioznije kapitalne projekte. Dakle, iako smo imali želju da našu zemlju lišimo bremena javnih preduzeća u sektorima gde privatni mogu bolje da posluju, nismo smatrali da ih treba poklanjati, a posebno ne ona koja donose profit. Svima je poznato da trenutno samo od profita Telekoma mogu se finansirati obaveze po osnovu kamata za eventualna nova zaduženja, a da godine koje dolaze neizbežno donose i bolju i daleko prihvatljiviju cenu za Telekom i ostala javna preduzeća. Štaviše, naš cilj je da kroz privatizaciju preduzeća dobijemo partnere koji će nam rešiti strateška pitanja, kao što je slučaj u energetici, a ne da pošto poto skinemo još jednu privatizaciju sa dnevnog reda, kao što je to bilo u našoj bliskoj prošlosti. Moglo bi se postaviti pitanje – gde su investicije koje nisu rezultat procesa privatizacije? Ako se ima u vidu osetljivost političkog trenutka i izborna godina, investitori koji su se opredelili za Srbiju kao dobro mesto za svoj biznis jednostavno čekaju. Mi nećemo odustati od ekonomske politike koja Srbiju treba da učini dobrom investicionom destinacijom, ali ne smatramo da bi neka druga skupštinska većina radila bilo šta drugo, osim što bi još više produbljivala i uvećavala sadašnje namere. Ko smatra da ne plaćamo cenu odbrane našeg suvereniteta i kroz priliv investicija, ili se ne razume u politiku ili skriva tu činjenicu. Ali, isto tako, zabrinutost će nestati, jer mi upravo miroljubivim aktivnostima pokazujemo da nećemo na srednji rok izgubiti ni investicije, ni ono što branimo, jer ne možemo drugačije. Već ovde više puta pominjan javni dug je nešto što se permanentno imputira i gleda se kroz kriterijum 45% BDP. Mi smo našom legislativom postavili cilj koji je ambiciozniji nego ciljevi zemalja koje pretenduju da postanu deo evro zone. Da biste postali deo tog evropskog kluba, 60% je zadovoljavajuća opcija, a mi smo granicu postavili na 45% i nećemo je probiti ni ovim rebalansom. Oni koji potenciraju da teret otplate duga raste jer su nepovoljni uslovi zaduživanja, donekle su u pravu, ali mi uprkos tome nemamo problema sa servisiranjem naših obaveza. To moramo da istaknemo. Štaviše, emisija evro obveznice Republike Srbije po 7% govori da nas investitori ne percipiraju kao zemlje sa posebno rizičnim javnim finansijama. U poređenju sa obveznicama zemalja, koje nam prikazuju kao neposrednu budućnost Srbije, naše obveznice su vrhunske hartije od vrednosti. Možete o dugu zemlje raspravljati veoma dugo i analizirati iz više uglova, ali samo je jedna opcija relativna, a to je ocena tržišta, investitora koji su sigurno mnogo puta promislili pre nego što su se odlučili da kupe hartije od vrednosti države koja jednostavno, moramo da kažemo, nema od koga dugog da kupi kredibilitet ako ga ona sama ne stvara. Dakle, niti smo mi prezaduženi, niti su naša sredstva potrošena na besmislice. Postoje zamerke koje su sasvim na mestu. To moramo da kažemo i da priznamo, ali to ne ruši ni sam rebalans, ni sam budžet. Sigurno se može još više učiniti na stavkama čija je namena krajnje uopštena. Bolje korišćenje državne imovine je odličan put. Transparentnije i efikasnije javne nabavke, takođe. Revizija nekih prava, takođe. Iako ima mnogo mogućnosti da Srbija postane efikasnija država, ali one nisu u domenu ovog rebalansa. To je pitanje istrajnog rada na srednji i dugi rok i ovaj rebalans i treba da nam da dovoljno materijala da nam se ne desi da pođemo od suviše optimističkih pretpostavki. Ali, drage koleginice i kolege, sa druge strane isuviše pesimizma bi, takođe, moglo dovesti do rebalansa čiji bi uzroci bili atipični za naše stanje. Dakle, možemo da konstatujemo da problema ima, da se radi na njihovom rešavanju, da će se nastaviti dalje, jer nema mnogo manevarskog prostora za iskakanje iz pravca koji smo zacrtali. Ono što bi trebalo postići jesu što kvalitetnije javne finansije, sve bolja podela odgovornosti između privatnog i javnog sektora, jasan društveni konsenzus o bitnim pitanjima i, iznad svega, ovaj rebalans i nije neko veliko pitanje, niti još jedan dokaz čega god hoćete, nego samo jedno tehničko prilagođavanje budžeta ka realnim mogućnostima naše zemlje. Zahvaljujem se na pažnji.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Bojan Đurić.
Hvala, predsednice. Nema premijera dame i gospodo narodni poslanici. Ponadao sam se kada sam video da ovlašćeni predstavnik Liste za evropsku Srbiju, gospodin Vlahović, da će to doprineti ozbiljnosti ove rasprave. To zaista jeste bilo tako, ali onda smo nakon toga, gospodin Vlahović je naravno vrlo vešto da istakne pozitivne strane ovog rebalansa, na tome mu svaka čast, rekao bih bolje od premijera. Ali, nakon toga smo ušli u potpuno neverovatnu raspravu, žao mi je što gospodin Cvetković nije tu, da o tome i sa njim porazgovaram, gde se, zapravo, najbolje pokazalo kako ova vlada, odnosno on kao njen premijer, doživljava i budžet i javne finansije i ekonomsku politiku. Sa gospodinom Arsenovićem, kao predstavnikom PUPS, govori na nivou da šalje poruku biračkom telu, odnosno poručuje gospodinu Arsenoviću da može da umiri svoje birače. Gospodinu Halimiju, na pitanje o novcu za Kordinacioni centar kaže – vi ste potrošili. Dakle, ne postoji u ovoj državi budžetske stavke od kojih je za svaku zadužena po jedna partija, ili jedan narod, ili jedna nacionalna manjina, pa da se na taj način namiču glasovi potrebni za usvajanje ovog budžeta. Moram da se ne složim sa tom kategorizacijom budžeta, odnosno rebalansa budžeta kao tehničkog pitanja. Ne mogu da zamislim ni jedan parlament u Evropi i na svetu, a pogotovo ne u ovom trenutku krize, pred koji dolazi Angela Merkel, ili bilo koji drugi premijer i kaže da je rebalans manje-više tehnički problem. Postoji još jedan razlog zbog čega nije reč o tehničkom dokumentu. Za razliku od nekih drugih, ja ću, nadam se, ispravo citirati predsednicu ove skupštine, koja je danas izjavila da je moguće raspisivanje izbora do kraja ove godine. Dakle, ne održavanje. To nas dovodi u situaciju da ovo, zapravo, može da bude model za naš budžet,odnosno za finansiranje naše države i u narednih četiri, pet ili šest prvih meseci naredne godine. Vrlo je izvesna situacija da ćemo možda ući i u privremeno finansiranje i da različite stavke ovog budžeta, pogotovo one koje nisu nominalno raspoređene po ovim silnim i tehnički manje-više ispravno urađenim tabelama. Dakle, da će se one trošiti u tom periodu. Taj period možemo da zovemo predizborni izborni period crnih dana, kako je to jutros na sednici Odbora za finansije istakao predsednik Vlade. Imam problem, najpre, gospodine Cvetkoviću, sa tim vašim obrazloženjem da 87 milijardi dinara, ili 870 miliona evra, koji su zapravo višak, ili ostatak ovih sredstava do kojih smo došli prodajem ne samo evro obveznica, kako ste vi rekli, nego i praktično 400 milijardi dinara drugih sredstava koje smo dobili po osnovu prodaje državnih hartija kako će se trošiti. Vi ste rekli da ste odgovorna Vlada, da ste ih ostavili za crne dane. Meni je malo čudno da sredinom oktobra već planirate crne dane do kraja ove godine, ili u prvim mesecima naredne godine. Naravno da ste potpuno u pravu kada ste rekli da se javni dug ne povećava u onom trenutku kada uzmete ta sredstva, nego u onom trenutku kada ih potrošite. U tome i jeste problem. Naš strah je da ćete ih potrošiti do kraja ove, i u prvoj polovini sledeće godine. Takođe, vaše obrazloženje koje ovde neprestano iznosite, da Vlada, bez obzira da li bude u tehničkom mandatu kada budu raspisani izbori ili Vlada punog kapaciteta, neće trošiti novac van onih stavki koje su propisane u budžetu, nema mnogo smisla. Mi vas nikada nismo optuživali da ćete novac uzimati u kesama i koferima i isplaćivati nekakve obaveze. Naravno da ćete ispunjavati ono što je formalno predviđeno u budžetu, ali budžetska stavka je tako bezovalna kategorija gotovo kao i ustavna preambula. Budžetska stavka i subvencije Železnicama od 160 miliona, to i čitav niz subvencija u privredi, to je isplata zaostalih potraživanja itd. Pošto živimo u zemlji u kojoj živimo, imamo iskustva kakva imamo, ono što je naš strah je da ćete vi u finišu predizborne borbe ili trke pokušati da pokrenete novi investicioni ciklus koji će odlično izgledati pred TV kamerama, ali će računi biti ispostavljeni sledećoj vladi. Ako ispunite neku obavezu iz ovog budžeta i to ne možete da uradite iz redovnih budžetskih prihoda, nego za to uzmete sredstva koja ste dobili prodajom evro obveznica, onda više nemate novac od evro obveznica za neku drugu vrstu investicija ili troška koji ste inače planirali u narednoj godini ili godinama. Ne bih rekao da se tom vrstom planiranja trošenja vodi socijalno odgovorna politika ili politika koja je odgovorna prema sledećoj vladi. Za mene je to izraz prilično niskih ambicija, naravno, ne vas lično nego političke stranke koju predstavljate i u čije ime vodite Vladu. Valjda se nadate tome da će sledeća vlada, u nešto drugačijem sastavu, biti i vaša vlada. Nije mi jasno kako planirate da servisirate sve one obaveze koje ćete u međuvremenu preuzeti. Drugo, taj vaš koncept da je ovaj rebalans istovremeno socijalno i razvojno podsticajni je tačan. Za razliku od nekih kolega, ne mislim da su to dva međusobno isključujuća cilja ili motiva. Problem je u tome šta u vašoj percepciji znači i jedno i drugo. On jeste socijalno odgovoran prema građanima, pre svega, zato što predstavlja neku vrstu, da kažem milostinje prema njima. Ovaj drugi deo, koji se zove razvojno-podsticajni, takođe jeste neka vrsta milostinje, samo prema privredi. Ako pogledate vaš deo rebalansa koji se zove – subvencije, gde su grupisana ta sredstva koja karakterišete kao razvojno-podsticajna, gotovo polovina tih sredstava odlazi na velika gubitaška preduzeća. Onaj deo koji rezervišete za isplatu garancija, teško da su razvojno-podsticajna. Citirajući odredbe ovog rebalansa budžeta, podsetiću van na nekoliko stavki. Dakle, Republika Srbija u 2011. godini izdaje garancije, recimo za "Galeniku" i to za refinansiranje kratkoročnih obaveza od 70 miliona evra. Neće biti da je to posledica svetske ekonomske krize ili elementarne nepogode. Vi, manje-više, taj razlog za usvajanje rebalansa, odnosno pad budžetskih prihoda koji se zove niži rast BDP, sve vreme prikazujete kao neku vrstu ničim izazvane ili nezaslužene elementarne nepogode. Neće biti da je tako. Postoje valjda neke greške u ekonomskoj i opštoj politici koju vodite, a koje su dovele do takvih rezultata. Postoji ono o čemu je govorio gospodin Radenković pre nekoliko minuta, da se smanjenim prihodom od investicija, a to onda znači i slabijim funkcionisanjem budžeta i većim problemima i u funkcionisanju naše privrede i države, plaća ova vrsta, gospodin Radenković kaže dobre kosovske ili patriotske politike, a ja kažem potpuno pogrešne politike koja će nas dovesti do bankrota, ne samo ekonomskog ili budžetskog nego, rekao bih i političkog. Mislim da to vrlo ubedljivo vidimo ovih dana. Dakle, "Galenika" 70 miliona evra za kratkoročne obaveze nastale direktno zbog lošeg upravljanja tom kompanijom. Radi se o farmaciji, nije nekakva privredna oblast u kojoj je došlo do ne znam kakvih poremećaja i gde je kompanija došla u velike probleme. Pre će biti da je došlo zbog toga što imamo potpuno pogrešno postavljen sistem Republičkog fonda za zdravstveno osiguranje, o čemu je ovde govoreno. "Srbijagas", takođe refinansiranje kratkoročnih obaveza – 190 miliona evra. "JAT" 10 miliona. Građevinska direkcija, za taj veliki razvojni projekat, stanova "4. juli", 25 miliona evra samo po ovoj osnovi. Odlično je pokretati te procese izgradnje državnih stanova ili stanova koji su po socijalno prihvatljivoj ceni od 1.300 evra, koja je manje-više na nivou komercijalnih, odnosno tržišnih cena u tom delu, dakle, gde će to država pomagati, ali vi nemate ni osnovnih 25 miliona evra da pokrenete taj posao, a pri tom na tim gradilištima već imate neke kompanije koje izvode neke radove i mislim da su već u ozbiljnim problemima zbog toga što država ne može da servisira onu vrstu obaveza koju ima prema njima. To je druga strana medalje ove velike budžetske uštede od 8,5 milijardi evra na poziciji kapitalnih investicija, a za koju je gospodin Nikezić, vaš državni sekretar, vi ćete reći da li neoprezno ili uz vašu odluku, pre samo nekoliko nedelja, predstavljajući budžet, saopštio da će se finansirati odnosno pokriti odnosno naći time što će se promeniti dinamika plaćanja izvođačima, što će ona biti praktično prebačena u prve mesece naredne godine. Ja ne mislim da premijer treba da se hvali time što je prostor za uštedu nađen tako što se kapitalni projekti realizuju, odnosno njihova dinamika sa 15, 20 ili 25%, odnosno zbog toga što su ta kašnjenja ogromna. Mi jesmo gradili nekoliko decenija taj auto-put kroz ravnicu, ali, očekuju nas mnogo teži poslovi, nezavisno kako će se završiti te priče oko propalih koncesija itd. Dakle, samo na ovih nekoliko stavki o kojima sam govorio otišlo je 300 miliona evra, odnosno, otići će 300 miliona evra. U poslednjih nekoliko nedelja različiti poslanici su postavljali pitanje Vladi koliko je bankarskih garancija odnosno državnih garancija u korist primarnih dužnika aktivirano u 2011. godini. Podatak je poslednji, mislim da je to bio odgovor na pitanje gospodina Buhe, da do 20. septembra nije aktivirana formalno nijedna, ali je država u trenutku nastanka obaveze zapravo sama platila, bez poziva i bez nastanka pratećih troškova isplate garancije, nekih šest milijardi dinara, a samo po ovom rebalansu budžeta će se izdati garancije za narednih nekoliko godina, naravno, od oko 300 milijardi, tri milijarde evra, a velika većina poslova ili razloga zbog kojih se izdaju te garancije su vezane za ovu tekuću potrošnju o kojoj sam govorio ili pokazao na primeru samo ovih nekoliko korisnika koji će potrošiti 300 miliona evra, u krajnjoj liniji državnog novca, zbog toga što će država isplaćivati obaveze po tim kreditima. Nekoliko puta je citiran izveštaj Fiskalnog saveta. Ja se radujem tome, naročito kad takvi komentari dolaze od predstavnika vladajuće koalicije, ali mislim da nema mnogo razloga za optimizam, ako se pažljivo čita taj izveštaj, odnosno ocenaFiskalnog saveta. Fiskalni savet kaže da je lična potrošnja u Srbiji u prvoj polovini 2011. godine realno pala za šest posto. Vi ste rekli da je u prva dva kvartala sve bilo praktično, niste rekli baš sjajno, ali vrlo ohrabrujuće u srpskoj ekonomiji, a onda u trećem kvartalu vidite tendenciju ozbiljnog pada. To je dosta čudno, s obzirom da ovakav rebalans budžeta sa promenom projekcija pripremate i šaljete negde početkom septembra, praktično, kada treći kvartal tek što je počeo. Jedini rast realnog nivoa prihoda u prvih sedam ili osam meseci ove godine je na poziciji akciznih prihoda, i to samo zbog činjenice da ste prošle godine onim čuvenim amandmanom dva dana pred novu godinu prvo uveli dvojne akcize, a onda ih u maju ili junu ove godine izjednačili na višem nivou i to je jedini prihod koji vam raste u budžetu, gospodine Cvetkoviću, u prvih sedam-osam meseci. Vi imate ogroman pad na poziciji poreza na dodatu vrednost koji je najizdašniji prihod budžeta. Mene je šokirala rečenica koju ste izgovorili – da će država pristati i na veće poreske prihode, pogotovo po osnovu PDV i da nikada neće reći: hvala, nemojte više uplaćivati, ako imate više. Dakle, to je ključni problem ove zemlje. Ti ljudi kojima nastaje poreska obaveza, odnosno PDV obaveza, ne uplaćuju vam zato što imaju više, nego zato što je to obaveza koja im je nametnuta i koja nema nikakve veze sa time da li su oni naplatili posao koji su izvršili, uslugu koju su pružili ili robu koju su prodali. Dakle, oni će vam plaćati u onom trenutku kada bude izdata faktura, kao i do sada, a ne u onom trenutku kada zaista naplate to svoje potraživanje, a pogotovo ne kada ga naplate od države, za to će čekati šest, osam ili deset meseci. Oni koji već čekaju toliko dugo, čekaće još nekoliko meseci, do sledeće godine, pošto ste tako nešto omogućili sebi, tu vrstu privilegije ovakvim rebalansom budžeta. Ne bih ulazio u sitnije detalje, biće prilike kod rasprave o amandmanima, da li je Vojvodini nešto uzeto ili nije uzeto. Neke stvari su već na simboličkom nivou prosto pogrešne. Dakle, ne možete danas, pogotovo vi koji ste praktično pisali ovaj ustav i učestvovali u njegovom usvajanju, to ste radili na sednici Odbora za finansije, raspravljati o tome da li je u stvari namera ustavopisca bila da kaže koliko će iznositi vojvođanski budžet, a da nema obaveze republičkog budžeta odnosno Republike Srbije da to obezbedi. Nije bilo tako, gospodine Cvetkoviću. Upisivanje takvog člana, odnosno takve obaveze u Ustav Srbije je bio uslov i vojvođanskih partija, ali pre svega delova vaše stranke iz Vojvodine, da podrže tu vrstu Ustava. Vi znate da čak i uz takvu vrstu podrške on nije dobio većinu na referendumu u Vojvodini. Onda nemojte makar pisati takav rebalans koji govori da se recimo kod onog dela koji se ticao nekadašnjih sredstava NIP-a briše i ta jedna milijarda koja je bila garantovana za Vojvodinu. Vi ćete reći da će to biti isplaćeno po nekom drugom osnovu. Ali, budžet i rebalans budžeta nisu samo tehnički akti, nego i politički akti i zbog toga je važno kakva se poruka šalje različitim društvenim grupama ili različitim delovima zemlje i time ću završiti. Hvala vam.
Zahvaljujem i dajem reč narodnom poslaniku Vlajku Seniću. Neka se pripremi Zoran Nikolić.
Poštovana predsednice parlamenta, prvo želim kao član Odbora za finansije da izrazim zahvalnost gospodinu Cvetkoviću što je došao danas na sednicu Odbora za finansije gde su bili predstavnici Fiskalnog saveta i DRI i mislim da je to zaista bila prilika, da svako ko je zainteresovan da o detaljima nekim vezanim za ovaj budžet razgovara bez nekog velikog prisustva javnosti i tu priliku iskoristi. Uveren sam da će se takva praksa i nastaviti, da mi prosto i na taj način, građanima demonstriramo makar volju da pokažemo veću odgovornost kada govorimo o trošenju novca koji je u stvarni novac poreskih obveznika. Neću reći ništa spektakularno ako kažem šta su razlozi zbog kojih mi usvajamo rebalans i ako želimo da budemo korektni i realni, ako želimo da se okrenemo oko sebe, videćemo da se veliki broj zemalja i najmoćnijih ekonomskih danas u svetu bori sa budžetskim deficitom, da se bori sa opadanjem prihoda, a da se bori i sa nezaposlenošću, da se bori sa poreskom evazijom i da je to prosto neki trend koji svakako nije mogao da obiće našu zemlju, naše finansije, naš budžet, samo je pitanje bilo na koji način mi možemo da odgovorimo na takve izazove i sasvim je normalno da kada jedna zemlja koja je imala projekciju rasta društvenog proizvoda od 3%, tu projekciju revidira na 2% . Kada se prihodi smanjuje, kada inflacije bude veća nego što je projektovana, a poštujemo kao Skupština i kao Vlada fiskalna pravila i u skladu sa realnom, a ne projektovanom inflacijom povećavamo plate u javnom sektoru i penzije. Dakle, sa jedne strane imate manjak prihoda, a sa druge strane imate veće rashode nego što je to bilo planirano. Svakako da je rebalans budžeta i veći deficit nešto što je bilo ekonomski nužno i normalno i samo je pitanje na koji način mi odgovaramo na tu činjenicu. Ono što je, rekao bih, dobar indikator, da smo neki pristojana odgovor našli. Činjenica do smo dobili podršku MMF-a, da su njihovi predstavnici bili sve vreme prisutni tokom izrade rebalansa budžeta, da je rekao bih, mišljenje Fiskalnog saveta pozitivno, da smo ispoštovali sve ono što smo zajedno kao narodni poslanici u Skupštini usvojili čineći određeni ustupke kao rezultat činjenice da sve države koje se danas nalaze u ekonomskoj krizi, a ne znam koja se ne nalazi, čine određene, rekao bih, fiskalne gimnastike u pokušaju da intervencijom države, koliko toliko zaustave pad privredne aktivnosti i da utiču na realan život i realnu ekonomiju. Naravno da ću da kažem, to je ono što smo danas čuli, to je pitanje zakona o finansiranju lokalnih samouprava i nije teško da se setimo kakvi su ovde sve bili, da kažem, argumenti kada smo se za taj zakon borili, da će biti manje plate i penzije, da će biti katastrofa, da Međunarodni monetarni fond neće podržati taj rebalans, da država to neće moći da izdrži, itd. Kao što vidite, nekoliko meseci nakon toga, ne postoje takvi problemi i ne postoji bilo kakav problem sa činjenicom da je ova država odlučila da u praksu uvede princip decentralizacije i da lokalne samouprave raspolažu od 1. oktobra ove godine, a i u narednom periodu svake naredne godine sa mnogo više sredstava nego što bi to bilo da taj zakon nismo promenili. Ako pogledate vrlo urednu internet prezentaciju Uprave za javni dug i ako pogledate stanje zaduženosti lokalnih samouprava sa nekim izuzecima videćete da su one u smislu zaduženosti u sasvim pristojnom stanju. Dakle, 90 i nešto procenata lokalnih samouprava opština i gradova je zaduženo manje nego što je to po zakonu. Postoji prostor za dodatno zaduživanje i čak ako pogledate strukturu rashoda lokalnih samouprava videćete da tamo značajan deo u mnogim lokalnim samoupravama predstavljaju investicije. Kada smo ovde slušali priču da su se kapitalne investicije žrtvovale na račun tog zakona, to apsolutno nije tačno. Pre svega, kapitalne investicije mogu da se posmatraju na nivou konsolidovanog budžeta Republike Srbije, a ne na nivou budžeta Republike Srbije. Drugo, svi znamo da je praksa jednogodišnje planiranje kapitalnih investicija nešto što verovatno dovodi sve nas zajedno svake godine u situaciju da krajem godine praktično revidiramo iznos tih investicija zbog toga što je procedura takva da onemogućava realizaciju nekih projekata. Dakle, možda postoji volja, možda postoje sredstva, ali prosto procedura, koja je često šest do devet meseci tenderska, podrazumeva da neke stvari jednostavno ne možete da završite u okviru date godine i pretpostavljam da će naredna vlada razmišljati o tome da se uvede malo, da kažem, drastičnije višegodišnje planiranje kapitalnih izdataka, da na taj način imamo bolju vezu između onoga što planiramo i što možemo da realizujemo. Dakle, kapitalnih izdataka ima dosta i na lokalnom nivou. Drugo, siguran sam da će najveći deo sredstava svaki odgovoran lider lokalne samouprave koji će dobiti na osnovu ovog rebalansa utrošiti na izdatke koji su važni za tu lokalnu samoupravu i koji se tiču nekog budućeg razvoja i nekih budućih generacija jer to je logično. Ako su sa dosadašnjim prihodima mogli da finansiraju plate, mogli da finansiraju socijalne izdatke, sasvim je logično da višak prihoda, to nekakva elementarna logika, ne treba vam tu neka velika struka, nalaže da višak prihoda verovatno može ipak da ide ili za delimično finansiranje i refinansiranje dugova, ili za nekakva investiciona i kapitalna ulaganja. Hoću da se osvrnem i na zaista neke pojedinačne slučajeve jer je ovde ostao, rekao bih, jedan gorak ukus činjenica da smo mi praktično izvršili zamenu nekakvih sredstava i da lokalne samouprave nisu dobile više sredstava. Amandman koji je podnela Vlada Republike Srbije jasno govori o tome na koji način se dele, dakle u četvrtom kvartalu sredstva koja su nenamenski transferi, takođe na koji način se dele ona sredstva posebnog Fonda solidarnosti "Hvala Beogradu", koji je praktično kreator tog fonda i čini mi se da lokalne samouprave imaju veoma visok stepen izvesnosti finansijski da planiraju kako će završiti ovu budžetsku godinu. Ne može niko da mi kaže da činjenica da, na primer, Bečej, opština u Vojvodini koja je trebala da prihoduje 90 miliona dinara poranijem zakonu, pre usvajanja izmena zakona finansiranju lokalne samouprave, sada će u četvrtom kvartalu prihodovati 126 miliona i imati porast za 40%, da će Čačak imati porast od 100 miliona što je 39% u odnosu na ono što je planirano, da će jedan mali Ćićevac imati 63% više sredstava, da će Kragujevac imati 37%, da će Kruševac imati 34%, da će Lapovo, mala ali veoma značajna opština na auto-putu, imati 74% više prihoda, da će Leskovac, koji se bori sa različitim problemima, imati 123 miliona 901 hiljadu ili 41% više prihoda, da će Surdulica imati 54% više prihoda, pa će sigurno naći Užice, sećamo se koliko je bilo iz tog grada nekakve drame, imati 50% više prihoda itd. Ne bih vas zamarao sa tim brojevima. Uostalom, oni i stoje u budžetu. Dakle, govorim po konceptu za koji smo se zalagali. Cilj je bio da se drugačije upravlja sa raspoloživim sredstvima. Ovih osam milijardi dinara koji su neto efekat kada gledamo transfere namenske, zatim transfere solidarnosti i dva puta veće prihode od poreza na dohodak, ideja je da se oni tako raspodele, da ne budu više trošeni odlukama nekog centralnog budžeta već da se da prilika ljudima koji vode lokalnu samoupravu da donose finansijske investicione odluke na koji način će ta sredstva da koriste. Svi dobro znate, da li dolazimo iz Beograda, koji takođe, da ga ne preskočim, iako je bila priča da će biti žrtva ovog zakona, može da računa na značajno veća sredstva u poslednjem kvartalu, dakle, svakako da je logičnije da se finansijska decentralizacija izvrši na način da ljudi na lokalu mogu da rešavaju svoje probleme bolje nego što to može da rešava Vlada Republike Srbije i da za to rešavanje problema imaju odgovarajuća finansijska sredstva. Naravno, ne govorim ovo kao nekakav novac koji smo sada izmislili i dali lokalnim samoupravama, mi smo veoma zahvalnim svim partnerima koji su podržali ovaj naš zakon i prosto verujemo da je ovo u interesu promene načina na koji naš finansijski sistem funkcioniše. Zato mislim da je važno i što ćemo doneti zakon o javnom dugu, da će se regulisati mogućnost da se opštine zadužuju, da će taj proces biti transparentniji. Nadam se da će se otvoriti mogućnost da i građani kupuju te municipalne obveznice, a ne samo bankarski sektor. Dakle, taj sistem nije nešto što donosi benefit nekakvoj trenutnoj… U krajnjoj liniji, lokalni izbori će se održati isto kada i ovi, pa će svako drugi ko dođe na vlast, pogotovo naredne godine, moći da računa sa više novca. Smanjeni su kapitalni izdaci na nivou države, ali zaista nisu smanjeni na nivou konsolidovanog bilansa države i na nivou centralnog budžeta, nisu smanjene na osnovu konsolidovanog bilansa. Dakle, verujem da prostora za pametno investiranje samo na drugi način ima dovoljno. Govorilo se ovde i o nekakvoj zaduženosti zemlje. Najbolje bi bilo da je zaduženost nula, ali ne znam ni jednu zemlju koja danas u svetu nema javni dug. Osvrnimo se oko sebe šta se dešava u mnogim zemljama evro zone. Ne kažem da to što se dešava u Grčkoj treba da isturimo i da kažemo – evo, mi smo bolji od njih, mi treba da razmišljamo i o tome da je danas nivo zaduženosti praktično na granici onoga što je dozvoljeno zakonom i da razmišljamo o tome na koji način ćemo to održati u budućnosti. Naravno da smo otvoreni za takvu vrstu rasprave, ali ono što ne možemo reći, da se Vlada nije mogla zaduživati ili optuživati Vladu da se zaduživala bez razloga, zaista to je princip spojenih sudova. Ako smo zemlja koja ipak živi u okruženju EU, svi oni trendovi ekonomski koji se dešavaju u našem okruženju svakako moraju da se dešavaju u Srbiji. Mi možemo govoriti ovde o tome od koga smo se zadužili, pod kojim uslovima, na koji način, za koje namene ćemo ta sredstva potrošiti, ali ne može niko da ospori elementarnu činjenicu da država u vreme krize, kada joj padaju prihodi, mora da se zaduži. Postavlja se pitanje ako smo se već približili toj cifri od 45%, ako smo doneli Zakon o restituciji koji će takođe u nekom narednom periodu opteretiti naš javni dug, na koji način ćemo imati fiskalnu održivost u budućnosti. To je već pitanje koje će se otvoriti kada budemo vrlo brzo govorili o budžetu za 2012. godinu koji ćemo verovatno morati da upakujemo uz više muke nego što se danas to čini sa rebalansom. Svakako da će nas ta činjenica u kojoj smo se našli naterati da se dodatno angažujemo na reformi javnog sektora. Ako pogledate budžet, o tome je veoma jasno rečeno na Odboru za finansije, vidite da su to penzije, plate, socijalna izdavanja, odbrana, obrazovanje, itd, da ona klasična administracija vuče oko 3,2 ili 3% ukupnih izdataka. Dakle, ne postoji i nemoguće je, vidite čak i na primeru Grčke, stalno štedeti, nemoguće je stalno smanjivati izdatke, jer kad smanjite izdatke smanjujete plate, smanjujete penzije, smanjujete kupovnu moć građana, urušavate privrednu aktivnost, smanjuje se društveni proizvod, manji su prihodi. Dakle, ne postoji mogućnost da se maksimalnim i nekim stalnim kresanjem održava fiskalna stabilnost u jednoj državi. Dakle, mi moramo voditi dva procesa. Mislim da je ova vlada pokazala dobre rezultate kada govorimo o tom fiskalnom kresanju i pokušaju da se nekakvi nepotrebni troškovi u budžetu smanje, ali mislim i da za ovu vladu i za neku narednu veći izazov će biti kako izvršiti zaista tu temeljnu reformu javnog sektora, na koji način razmišljati o tome da se alimentiraju da kažem sredstva za penzije, za plate u javnom sektoru. Da li je moguće imati jednu pristojnu fiskalnu održivost ukoliko ne izvršimo zaista nekakve drastične promene u javnom sektoru? Jer, ukoliko se nastavi ekonomska kriza, a postoje nažalost neki indikatori koji ukazuju na to, bićemo u jako teškoj situaciji da na ovaj način imamo fiskalnu održivost u Srbiji, srednjeročnu. Zbog toga sam siguran da ćemo otvoriti tu temu, rekao bih, ozbiljnih reformi unutar javnog sektora, što uključuje i javna preduzeća i slažem se, odgovorniji pristup, na koji način oni posluju, zašto mi dajemo garancije, gde su ti izveštaji, gde se ta sredstva troše itd, itd. Kad govorimo o transparentnosti centralnog budžeta ne možemo reći da nisu zaista napravljeni ogromni pomaci. Činjenica je da postoji Fiskalni savet, činjenica je da mi ipak imamo neke zadate okvire, ne samo mi, nego bilo koja druga vlada u okviru kojih može da se kreće. I ne stoji činjenica da se sad Vlada zadužila, ne znam, milijardu dolara i da taj novac stoji na nekom računu, a jasno je napisano da je cilj, da kažem, održanje likvidnosti i da sad može tu neko iz ministarstava nekih da to koristi za predizbornu kampanju. Dakle, ovo je predizborna kampanja. Dakle, ovde što je zapisano u budžetu, to je to. To možemo da koristimo i sigurno je da ćemo koristiti, ali šta da radimo i mi valjda nešto radimo, imamo pravo da se reklamiramo, kad budemo u opoziciji onda ćemo raditi nešto drugo. Ali, ne postoji način da sad koristite neka druga sredstva koja nisu planirana budžetom. Rekao bih još jednu stvar. Ovde je otvoreno pitanje koje nije direktno vezano, prosto, bih rekao pitanje i nekih ideja koje su bile ovde, da se uvede fiksni kurs itd. Mislim da je to zaista neozbiljno i da država kao Srbija, koja je do te mere osetljiva, koja do te mere ima visok trgovinski deficit, ne može ni da pomišlja o uvođenju fiksnog kursa ili nekakvog valatnog odbora. Ona može samo da razmišlja o stabilizaciji finansija koje bi dovele do stabilnog kursa i mislim da tome niko ozbiljan u ovoj državi ne razmišlja. Prosto bih želeo da to kažem ovde u Skupštini, važno je da oni koje ta tema interesuje mogu tu poruku da čuju. Dakle, sve u svemu, da kažem da ćemo podržati Predlog rebalansa zato što uvažava ekonomsku realnost, zato što pažljivo vodi računa o projektovanim javnim finansijama i zato što je uvažio sada, rekao bih, i realno ono za šta smo se kao Ujedinjeni regioni Srbije borili tokom proteklih godinu i po dana – da se promeni taj koncept finansiranja, dakle, da se više istih sredstava raspodeli na taj način što će više biti za lokalne samouprave. Siguran sam da ćete svi vi koji dolazite iz različitih opština u Srbiji, moći da odete, bez obzira da li ćete glasati za rebalans ili nećete, nije to toliko ni važno, moći da odete, zadovoljni činjenicom da ste ipak učešćem u radu ove Narodne skupštine vašim opštinama omogućili da imaju više sredstava i siguran sam da je to nešto zbog čega će možda i vas na izborima podržati, iako nas u tom delu zakonodavne aktivnosti niste podržali. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Zoran Nikolić. Neka se pripremi potpredsednica Gordana Čomić.
Poštovani građani Srbije, gospodine Petkoviću, pročitaću šta ste vi rekli u decembru mesecu 2010. godine kada smo usvajali budžet za 2011. godinu. Vi ste rekli da ključni principi na koje se oslanja budžet za ovu godinu jesu razvoj i štednja. Koliko razvoja smo doživeli u ovoj godini neka sami građani procene, a što se tiče štednje, takođe, voleo bih da nam date podatke, ali vi to sigurno nećete učiniti, koliko je zapravo povećan broj radnih mesta u javnom sektoru isključivo po principu stranačke pripadnosti. Vi ste tada branili budžet zajedno sa tadašnjom ministarkom finansija gospođom Dianom Dragutinović. Vi ste u raspravi učestvovali, po pravilu, kao što i učestvujete, veoma kratko i malo, a ona je kao ministar finansija hrabrije branila taj budžet. Ona ga je branila dugo i ne baš tako uspešno, iako je mislila da je to činila na takav način. Tada sam gospođi Diani Dragutinović reakao sledeću stvar – da je to poslednji budžet koji će ona braniti u ovoj skupštini i da više neće biti ministar finansija. Ona se tada ironično smejala. Ja vidim da ste vi savršeno ravnodušni, ali ću vam reći – i ovo je poslednji rebalans koji ćete vi braniti u ovom parlamentu. Možda ćete predložiti ovoj skupštini budžet i možda ćete ga braniti, ali nisam siguran ni u tu činjenicu, ali svakako vas na funkciji i mestu premijera u 2012. godini neće biti. Uočavam tu ravnodušnost, ali i čujem komentare.
Molim vas da ne kadrujete vi u DS.
Gospođo, možda se u SPS kadruje na način na koji ste vi sada to rekli. Premijera pre svega kadruju građani Srbije, tako da je to bitna razlika, a vi umesto što opominjete mene, treba da opomenete vladajuću većinu koja dobacuje, a dobacuje zato što, pored toga što je gospodin Cvetković savršeno miran i što bi mu verovatno možda i godilo da ne bude više premijer, da se čovek lepo odmori, ovima koji sada dobacuju to jako smeta, jer neće više imati tako slabog premijera koji će sve što im se naredi i naloži će premijer ispuniti sa svom svojom mirnoćom koju stalno demonstrira.
Htela sam zaista da vas zamolim da tu vrstu percepcije, kada je u pitanju premijer i funkcija premijera, zbog dostojanstva ovog doma ostavite za sebe i za privatne komentare.
To pravo koristim u svojoj privatnosti, ali kao narodni poslanik i za ovom govornicom želim da iskažem mišljenje, duboko sam uveren, velike većine građana, kada je u pitanju pozicija premijera i pozicija ove vlade, jer ako kažete da je budžet razvojni i štedljiv, da će biti u funkciji razvoja i štednje, a sada imamo ovakav rebalans koji nam zapravo govori koliko smo u finansijskom i ekonomskom smislu slaba država, koliko ova vlada, na čelu sa premijerom u pogrešnom pravcu vodi ovu državu, onda drugačiji komentar i ne mogu dati. Premijer se, između ostalog, u više navrata hvalio kako je veliki uspeh postignuti dogovor sa MMF. Bio bih obazriv kada bih davao takve izjave. Svaka država koja je ušla u tako obimne aranžmane sa MMF nije izlazila sa pozitivnim saldom i ulazila je po pravilu u sve veće ekonomske probleme. Vi se hvalite uspehom, tom preliminarnom emisijom obveznica na svetskom tržištu. Rekli ste da je to veliki uspeh. Pod kojom kamatom, 7,25? Hajde da to prevedemo da građani mogu da razumeju. Milijardu dolara po kamati od 7,25% godišnje, mi ćemo u narednih 10 godina pored tih milijardi da vratimo i 725 miliona dolara. Vi to smatrate uspehom. Pa, da uporedimo kako to rade druge države. Pod kojom kamatom izdaju državne obveznice? Po znatno manjoj kamati. To je ono što je problem. Vi iz dana u dan zadužujete ovu državu i zadužujete građane. Ekonomisti su izračunali da svaki dan između tri i 3,5 miliona evra vi zadužujete nas kao građane ove države. Da li je to odgovorna politika? Naravno da nije. Kada govorimo o štednji, o kojoj ste govorili da će ovaj predlog budžeta promovisati, jedino na čemu se štedelo ne zakonski jesu transferi lokalnih samouprava. Za ove tri godine od kada ste vi premijer mimo Zakona o finansiranju lokalne samouprave uspeli ste da umanjite transferna sredstva lokalnim samoupravama u iznosu od 55 milijardi dinara. Sada ovim rebalansom se ta sredstva umanjuju. Da kažem građanima i da im dam osnovnu informaciju – još se ne zna da li će ovaj budžet biti usvojen. Do početka ove rasprave otklonjena je velika opasnost da li će poslanici URS glasati, tako što su istrgovali sa vama, odnosno ucenili vas da neće ući u sali ako im ne ispunite određene zahteve i ne usvojite amandman koji se tiče utvrđivanja tačnih transfernih sredstava. Vi ste bili prinuđeni da to uradite. To govori koliko je vaša Vlada slaba i to govori koliko je ova koalicija, koja je trenutno na vlasti još vrlo kratak vremenski period, zapravo slaba koalicija i podložna različitim uticajima, odnosno ucenama unutar sebe. Ono što želim da kažem i da informišem građane, mada oni to znaju, mislim da je dobro još jednom ponoviti, DSS je podnela krivičnu prijavu protiv vas u više od 100 gradova gde ste zakinuli sredstva mimo Zakona o finansiranju lokalne samouprave. Predstavnici DSS podneli su krivičnu prijavu protiv vas i protiv tadašnje ministarke finansija Diane Dragutinović. Posledica umanjenja tih transfernih sredstava su katastrofalne. Vi ste primorali lokalne samouprave, gradove i opštine da uzimaju kredite, da pozajmljuju i da ono što je specifikum ove vlade, takođe ne isplaćuju izvršene radove koji su oni naručili od različitih firmi. U čemu se sastoji ovaj rebalans budžeta? Tako što produbljujete i dalje deficit, a pri tom sami kažete da će rast BDP biti manji od projektovanog. I u tome se zapravo krije velika zamka ivelika opasnost. Da je taj rast veći ili kada bi postojali preduslovi da budu veći, još bi sa ovim deficitom mogli možda i da se nosimo, ali ovako i u ovoj situaciji, sa ovom energijom ove vlade koji simbolizujete, jasno je da rast BDP ne može biti veći i zato će taj deficit koji sada usvajamo biti veliko opterećenje za građane u 2012. godine i u kasnijim godinama. Na čemu štedite? Štedite na kapitalnim rashodima. Sa druge strane, kažete da ovaj budžet u funkciji privrednog razvoja, podsticanja privrednog razvoja, a za 8,4 milijarde smanjujete kapitalne rashode. Subvencije, takođe, smanjujete, a kažete da je ovaj budžet u funkciji podsticanja onih koji izvoze, koji proizvode, itd. Ono što je posebno opasno jeste da za 3,5 milijarde smanjujete rashode za otplatu kamata. U ovom momentu, vi sa ovim rebalansom budžeta nama stavljate do znanja da niste u stanju da servisirate dugove koje ste napravili u protekle 3-4 godine. Kada ukalkulišemo procenu rasta BDP, industrijsku proizvodnju, itd. jasno se vidi da je 2012. godina godina u kojoj zaista nećemo moći da servisiramo te dugove. Poenta je, da zapravo vi pošto ste predsednik Vlade koja se ne bavi samo ekonomijom, već i drugim važnim državnim poslovima, ali kada govorimo o budžetu, finansijama i ekonomiji, ste u velikoj meri ugrozili ekonomski suverenitet ove države. Ono što mene posebno po kadkad čini besnim jeste što ste vi tako savršeno mirni, što je država ugrožena i ekonomski, ali ne samo ekonomski, već je ugrožena i teritorijalno. Dobro je da ste se sada, baš u ovom momentu nasmejali. Vlada koja nijedno svoje predizborno obećanje nije ispunila, Vlada za čijeg je mandata bez posla ostalo između 300 i 400 hiljada ljudi, Vlada koja 3,5 miliona evra zadužuje ove građane je Vlada koja ima samo jedan cilj, a to je da što duže ostane na vlasti. Sada vam kažem, vi imate tu mogućnost da ostanete na vlasti ali ne još dugo, još par meseci. Građani će, kada prođe tih par meseci, na sledećim izborima reći šta misle o vašoj vladi, o vama lično, o predsedniku Tadiću i o svim ministrima ove koalicije, koja je sasvim sigurno ovu državu do te mere ponizila i svoje sopstvene građene, uništila im dostojanstvo, da zapravo zaslužuje da bude, kako je jedan kolega iz jedne sada odmetnute stranke rekao – đubre naravno ide na đubrište. Zahvaljujem.
Zaista je terminologija koju ste koristili neprimerena, ali je to stvar koju ćete vi ocenjivati i oni koji su do sada glasali za vas. Reč ima premijer. Izvolite, gospodine Cvetkoviću.
Poštovani narodni poslaniče, neću da se osvrćem na vašu terminologiju a ni na političke vaše poruke, to je vaše pravo, u svakom slučaju, to nije moj nivo, da razgovaram na taj način. Hteo sam da se osvrnem na dve stvari koje ste spomenuli a koje su u domenu stručnog pitanja, pitanja ovog budžeta. To je pitanje odnosa deficita i privrednog rasta i pitanje nivoa kamata u ovom budžetu. Apelovao bih na vas da pročitate malo literaturu, iz koje ćete saznati, da kada se radi o odnosu između deficita i privrednog rasta, da postoji obrnuta koleracija – što je privredni rast viši, deficit treba da bude manji. Čak, treba te stvarati suficite pri visokom privrednom rastu i obrnuto, kako vam pada privredni rast, morate ići na veći deficit. To je prosto jedna zakonitost. Deficit u situaciji niskog privrednog rasta jeste jedan od instrumenata ekonomske politike za podsticaj privrednog rasta. Prema tome, vaša ideja da sa visokim rastom se ostvaruju visoki deficiti, to je nešto što prvi put čujem i nadam se da to ekonomisti neće uzeti kao preporuku, već više kao politički stav. Drugo, kada se radi o kamatama i razlozima zbog čega su kamate smanjene, želeo bih da kažem da se trezorski papiri koje je Ministarstvo finansija izdavalo već dve godine i koji su služili za finansiranje likvidnosti budžeta, da su se izdavali na relativno kratak rok. Prvo je bilo mesec dana, tri, pa šest, svejedno, pošto su se oni pojavili kao paralelni papiri sa papirima iz repo operacija koje je plasirala NBS i da je za njih plaćala tzv. repo stopu,a inačesu repo papiri dvonedeljni, potpuno su likvidni,da bi Ministarstvo finansija moglo da obezbedi zainteresovane da kupe njegove papire, ona je morala da ide sa stopom koja je iznad repo stope. Ta razlika nekada nije bila velika – pola do jedan posto, ali setite se da je naša repo stopa prošle godine bila i 13%, 12%, a sada smo je smanjili na 11%. Očekuje se da sa sniženjem inflacije ona ide na dole. Sa smanjivanjem repo stope, smanjuje se i naša stopa koju mi plaćamo za naše trezorske papire. Samim tim, kamata koja je u sumi obračunata i projektovana na nivo iks koji ste videli, novi obračuni su pokazali da pri nižim stopama, a koje smo već počeli da ostvarujemo, će i ta isplatna kamata biti niža. Tu nema nikakve priče o tome da smo smanjili kamatu zbog toga što ne možemo da vraćamo dugove, to je potpuno besmisleno. Ako to stvarno mislite, tvrdim vam da ste u potpunoj zabludi. Hvala.
Zahvaljujem. Potpredsednica Gordana Čomić ima reč. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, izmene i dopune Zakona o budžetu se u svakoj državi donose u nekoliko situacija. Jedna od čestih je, da se tokom mandata jedne Vlade promeni broj ministarstava i nadležnosti pojedinih ministarstava i da je tada neophodno doneti izmene i dopune Zakona o budžetu. Druga znatno ređa situacija je kada imamo na dnevnom redu, nakon usvojenog budžeta, izmene i dopune Zakona o budžetu, kada imamo potcenjen privredni rast te godine, pa imamo visok privredni rast i tada treba ili menjati metodologiju ili unositi Zakon o budžetu ponovo u Skupštinu, da bi se ono što se u stvarnosti uskladilo sa pozicijama na prihodnoj i na rashodnoj strani. Ona treća vrsta, najnepopularnija i najneomiljenija, je obaveza da se donose izmene i dopune Zakona o budžetu u vremenima ekonomskih kriza, i to je vreme koje se, manje više, poklapa do sada sa mandtom Vlade koju vodi predsednik Vlade, gospodin Mirko Cvetković, a morate da donosite izmene i dopune Zakona o budžetu, jer izazvano evropskim kretanjima na evropskim i svetskim finansijskim tržištima morate da donosite odluke o merama štednje različitog upravljanja u fiskalnoj politici, da bi budžet ostao održiv i da bi odgovorili izazovima ekonomske krize na koju, naravno, utičemo i sami mi, ali mnogo više deo globalnog finansijskog i ekonomskog tržišta, kojem smo na kraju ipak neraskidivi deo. Kada pogledate u poslednjih tri i po godine, od jula 2008. godine, kada je formirana Vlada koju vodi gospodin Mirko Cvetković, mi smo imali osam budžeta i rebalansa budžeta, tako da nam se praktično ono što se zove fiskalne period jedno budžeta sažima na neka četiri meseca. To je upravljanje javnim finansijama. Zašto ovakav uvod, bez ikakve sumnje da mi prisutni u sali znamo te podatke, mada se ponekad stidimo da pokažemo svoje znanje, više volimo da budemo ponosni na sopstveno neznanje ina stavove koji su ničim utemeljeni, jer smatramo da to zabavlja, da li javnost ili nas u sali, ali dobro, to je pitanje karaktera i potpuno prirodno za parlamente? Zbog toga što ljudi u Srbiji treba da znaju zašto uopšte raspravljamo o izmenama i dopunama Zakona o budžetu. Još jednu važnu stvar želim da podelim sa svima nama i sa građanima Srbije, a to je da u susretima sa predstavnicima EU, sa predstavnicima razvijenih zemalja, Rusije, Amerike, ne retko čujem rečenicu – zašto vi u Srbiji o sebi govorite lošije nego što se o Srbiji govori van Srbije? Ja nemam da dam pravi odgovor, ja o Srbiji ne govorim loše. Mogu samo da kažem da je to jedna navika u Srbiji, da postoji jedna loša mentalitetska navika da se govori – sve je loše i sve je bez veze i da se to smatra kritikom. To s kritikom veze nema, kritika je dobra vest, ali postoji jedna sklonost raznih krugova u Srbiji, koji bez ikakve potrebe i tako, nažalost, krijući ono što je stvarno loše u Srbiji, prečesto upotrebljavaju rečenicu – sve je loše i sve je bez veze i ništa ne valja, i to smatraju kritikom. To nije kritika, to je otmenost cinizma i pesimizma, koji je u stvari bežanje od svake vrste odgovornosti. Zašto ja smatram da je Vlada koju vodi gospodin Mirko Cvetković odgovorna Vlada? Kada pogledate, bez obzira koliko kratak bio fiskalni period između dva budžeta, bez obzira da li je donet na godišnjem nivou ili kao predlog izmena i dopuna, onda će te videti jasnu liniju strateškog upravljanja javnim finansijama i videćete da se jasno vidi da se zna zanat kada je u pitanju fiskalna politika. U jednoj rečenici, samo opet mnogo više zbog onih koji nas prate, nego zbog nas koji bi to morali da znamo, a to je da se fiskalnom politikom, da se porezima, raznim vrstama poreza skuplja novac praktično od svih, sasvim sigurno od svih, jer svi smo poreski obveznici neke vrste poreza, a da se rashodnom stranom budžeta, opet na zakonom utvrđenom osnovu, taj novac troši samo na neke ili samo na nešto. To je ključ dobrog budžeta. Da li najbolje moguće trošite taj novac, kada smo zakonom već odredili šta je to ili ko je to na koga će se trošiti sa rashodne strane. Kada smo govorili o budžetima tokom ove prethodne tri i po godine, govorili smo o donošenju budžeta Republike Srbije u jednom posebnom vremenu, u kome su zemlje EU, razvijene zemlje, ono što Englezi rado zovu "lands of plenty", zemlje izobilja, zemlje dobrog standarda, kada su stupale u vreme oskudice. Po onome što se trenutno dešava i u SAD, delimično čak i u Rusiji, koja je ostala malo manje taknuta svetskim ekonomskim krizama, najmanje u Kini, ali jasno se vidi da nailazi vreme oskudice za razvijene. Zašto je to važno za Srbiju? Zato što posledično za nas to znači sporije vreme izlaska iz oskudice u kojoj živimo prilično dugo vremena. Na jedan vickast i duhovit način, kada je u ono prvo vreme saopštena vest, koja je bila očita, o finansijskoj krizi sveta 2008. godine, jedan od duhovitih ljudi je rekao – u Srbiji je takvo raspoloženje i Srbija je takvo mesto da čak ni kriza neće uspeti. Moram da kažem, nažalost, uspela je, osetili smo udare ekonomske i finansijske krize. Vreme u kojem posmatramo kako razvijene zemlje tek stupaju u vremena oskudica, sve zemlje EU i razvijeni svet, je ono vreme koje za nas treba da merimo koliko će nam sporije ili koliko ćemo ukupno više vremena trošiti na izlazak iz dosadašnje oskudice. Tu je vreme za par dobrih vesti koje smo čuli danas kada je u pitanju Zakon o izmenama i dopunama budžeta, ne samo od gospodina Mirka Cvetkovića, predsednika Vlade, nego i od mog kolege narodnog poslanika Radeta Obradovića. On je imao ideju o donošenju jednogpredloga zakona kojim bi se oročilo plaćanje, jedno od najvećih problema koje imamo u Srbiji, a to je da se tzv. poslovni običaj u Srbiji zove – ne plaća niko nikome. Podržala sam ideju da se o tom zakonu razgovara i podržala bih ideju da zajedno sa gospodinom Radetom Obradovićem o tome razgovaramo i na Odboru za finansije, a ako treba i javno slušanje, baš zato što je Vlada, odnosno gospodin Mirko Cvetković najavio da razmišljaju potpuno strateški identično, kada je u pitanju ograničenje roka plaćanja. Dakle, rečeno je da što se tiče ne samo malih i srednjih preduzeća, o njima ću još jedan deo svog vremena potrošiti, ali podsticaj predviđenim rebalansom budžeta Vlade podrazumeva i niz dodatnih mera u postkriznom periodu, što bi trebalo da omogući dinamičan rast srpske privrede, a to je ograničenje roka plaćanja za republičke i lokalne organe vlasti na 60 dana. Važna stvar, volela bih da je moj kolega Vlajko Senić tu, s obzirom da predstavlja promotera posebne vrste fiskalne decentralizacije, premeštanjem novca sa jedne pozicije na drugu, je da sve te lokalne samouprave koje će biti ojačane, kojima će biti olakšano tim dodatnim novcem u sledećoj godini, da ih podsete da postoje mala i srednja preduzeća. Ono što čujemo od vlasnika malih i srednjih preduzeća, od ljudi koji zapošljavaju od dvoje-troje, do 80 ljudi, je da ih u organima lokalnih samouprava, čak i u poreskim upravama, na svakom susretu sa nekom javnom službom doživljavaju kao neprijatelje, da umesto da im olakšaju posao, da im stavljaju prepreke, potpuno nepotrebne. Mislim da je to tema koju bi zajedno sa kolegom Radetom Obradovićem volela da uvedem u debatu u našoj skupštini, sa eventualnim dogovorom o zakonu, kada je u pitanju ograničenje roka plaćanja. Duga dobra vest, osim ove da se ograniči rok plaćanja za 60 dana, je obezbeđenje povoljnih kreditnih linija. Jedna je već raspoloživa, kako je rekao predsednik Vlade, a odnosi se na apeks kreditne linije Evropske investicione banke, namenjena za mala i srednja preduzeća i izvoznike od ukupne vrednosti od 250 miliona evra, uz kamatu od 5,5%, tri godine grejs perioda, plus devet godina otplate. Zašto smatram da su ovo ključne mere, za mene, ključne vesti koje je sa nama podelio predsednik Vlade? Zato što samo zemlje koje imaju još uvek i sada i nakon vremena oskudice, u kojoj su inače stupile razvijene zemlje, koje imaju i energiju i hranu, naftu, gas, dijamante, šta god hoćete, mogu sebi da priušte lakoću da ne obrate pažnju na razvoj malih i srednjih preduzeća u svojoj državi. Srbija nema te vrste resursa, a mala i srednja preduzeća su ono što predstavlja kičmu razvoja jedne uspešne ekonomije koja se u Srbiji evidentno gradi. Volela bih da to bude mnogo značajnija, mnogo vidljivija tema i da se mnogo više čuju ljudi koji rade u svojim malim i srednjim preduzećima, jer će nam svima u tomslučaj biti mnogo teže da budemo ponosni na sopstveno neznanje, jer ćemo razgovarati o činjenicama sa njima. Najava osnivanja razvojne banke koja zaista predstavlja novi kvalitet u pružanju podrške izvoznom segmentu srpske privrede, takođe dobra vest. I najava da ćemo imati i izmene Zakona o poreskom postupku kojima će biti uvedena obaveznost otplate doprinosa zaposlenih prilikom isplate neto zarada, a time će se obezbediti ne samo urednija uplata prava zaposlenih, već i viši nivo konkurentnosti na tržištu. Mi smo u ovoj Skupštini nekoliko puta imali, praktično, zakone kojima smo iz svih prikupljenih sredstava isplaćivali samodoprinose zaposlenima kojima to nije uradio njihov poslodavac, bez obzira da li je poslodavac bio iz javnog sektora ili iz privatnog sektora. Ako to nije dokaz da je ovo socijalno odgovorna Vlada i budžet, onda ne znam šta bi drugo bilo slično, kao što samo ću vas podsetiti kada se proizvoljno i manipulativno govori o javnom dugu ili kada se govorio o nevoljnosti Vlade da se zaista uhvati u koštac sa finansijskom stabilnošću, da smo 2001. godine imali 143%, predsednik Vlade će me ispraviti ako se ne sećam dobro brojke kada je u pitanju javni dug i da su sve vlade, bez obzira da li sam ja lično i ili DS kojoj pripadam neku vladu podržavali ili ne, ali radili na stabilizaciji, odnosno na smanjenju javnog duga, na fiskalnoj disciplini i na uvođenju propisa koji inače važe u normalnim zemljama. Za kraj samo jedna opaska koja se često čuje kada se govori o tome da li saradnja sa EU išta dobro znači za Srbiju danas ili Srbiju sledeće godine ili u godinama pred nama. Kada se to argumentuje vremenom oskudice u kojoj su ustupile neke od zemalja EU više, neko od zemalja EU manje, ali u svakom slučaju sve znatno promenjenih strahove ili strepnji oko svog stanovništva, sada u odnosu na 2007. godinu kada je kriza bila tek u najavi. Ovde je spomenut primer Grčke, kao dokaz da se modernizacija i da se zakoni kojima primenjenim jednom zaista menjate strukturu svog društva, da ne znači ništa i da je Grčka sada ista kao i pre 35 godina, ali ni nalik. Ko je išao u Grčku pre 35 godina i ko je danas bio u Grčkoj, Grčka nije ni nalik na sebe od pre 35 godina i ne treba to gubiti iz vida, ako zaista hoćemo da govorimo o lošim i dobrim osobinama onoga što su svakoj od zemalja članica EU donele evropske integracije. Potpuno sigurna da će predsednik Vlade gospodin Cvetković predložiti i u ovoj skupštini Predlog zakona o budžetu za 2012. godinu, a sa nadom da neće imati potrebe da predlaže izmene i dopune Zakona o budžetu tokom 2012. godine, osim u slučaju suficita, zahvaljujem vam se na ovim dobrim vestima koje se tiču, pre svega malih i srednjih preduzeća i zahvaljujem se kolegama iz vladajuće većine i iz opozicije koji su spremni da se na osnovu činjenice i znanja i dobre političke volje potrudimo da u ovoj skupštini otvorimo i držimo stalno otvorenu temu kako poboljšati uslove u kojima u Srbiji danas posluju mala i srednja preduzeća. Hvala vam.
Zahvaljujem. Dajem reč narodnom poslaniku Zoranu Mašiću, a neka se pripremi narodni poslanik Marina Toman.
Gospođo predsednice Skupštine, gospodine predsedniče Vlade, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Republike Srbije, govoriću večeras o nečemu što dosadašnjoj raspravi nije spomenuo ni gospodin predsednik Vlade, niti jedan narodni poslanik koji je uzeo aktivno učešće u raspravi. Moja diskusija će se odnositi, pre svega, na rebalans budžeta i agrarni budžet i to, pre svega, iz razloga da o tome koliko će ova država opredeliti u agrarni budžet i te kako se interesuje najmanje 500, 600 hiljada ljudi u ovoj državi koji rade i žive od poljoprivredne proizvodnje ili najmanje 350, 400 hiljada registrovanih poljoprivrednih gazdinstava ili u krajnjem onih 80, 90 hiljada gazdinstava koje redovno i dobijaju, znači, ostvaruju prava na subvencije ili subvencioniranje poljoprivredne proizvodnje. Prosto mi je neshvatljivo, ceneći da je ovde predsednik Vlade, kao najodgovorniji u Vladi, a u isto vreme i ministar finansija, da ni rečju ne spomene šta je ova država kroz rebalans budžeta omogućila ili koliko povećanje, a svakako su očekivanja poljoprivrednih proizvođača da ova država opredeli veći deo sredstava u agrarni budžet i obezbedi veće subvencije za poljoprivrednu proizvodnju, jer smo imali i proteste poljoprivrednih proizvođača, upravo zbogneispunjavanja obaveze Vlade RS i Ministarstva poljoprivrede prema poljoprivrednim proizvođačima, u delu subvencija. Međutim, kao što se moglo čuti, oni građani koji su, ako ih ima takvih, od početka pratili ovu raspravu, ni rečju nije spomenut ni agrarni budžet, ni naša poljoprivreda, ni naši poljoprivrednici. Ova država i ovaj narod živi ovako, ima ovakav standard i ovakve cene velikim delom upravo od te poljoprivredne proizvodnje. Na kraju, ova država i ovaj narod je imao i imaće i ove godine, a nadamo se i u narednim godinama kada se promeni ova vlast, da će imati mnogo veći devizni prihod upravo iz poljoprivrede i od izvoza i prodaje hrane, jer je ona i te kako danas značajna na svetskom tržištu. Moram razočarati naše poljoprivredne proizvođače da i ovaj put, nažalost, ova vlada je izneverila dato poverenje poljoprivrednih proizvođača i nije ni za dinar povećala subvencije u oblasti poljoprivrede. Ne da nije povećala, nego je čak smanjen iznos subvencija. Ako se pogleda doneti budžet za 2011. godinu, na drugoj strani se može videti da stoji iznos od 20 milijardi dinara za subvencije u poljoprivedi. Ako se pogleda rebalans budžeta, na trećoj strani, EK 45 – subvencije za poljoprivredu, predlažu se rebalansom budžeta u iznosu od 19.785.378.000. Znači, za nekih cirka 215 miliona manje. Da li je to stvarno ono što vi permanentno obećavate poljoprivrednim proizvođačima i govorite da je poljoprivreda strateška grana i da ova država i te kako brine o toj privrednoj grani i poljoprivrednim proizvođačima. Mislim da ste i ovaj put izneverili njihovo poverenje i da će, nadamo se, vrlo uskoro na izborima i to procenjivati i okvalifikovati na pravi način. Želim i ovog puta da podsetim, mada sam u nekoliko navrata tokom ove dve, tri godine iznosio, da ste upravo u vreme kampanje pred izbore, kada ste dobili ovu vlast i poverenje građana, obećali građanima da će agrarni budžet kada vi dođete na vlast biti 400 miliona evra, znači negde oko 40 milijardi dinara. Za sve ove godine niste došli ni blizu tog iznosa, nego su se iznosi subvencija uglavnom kretali negde ispod 20 milijardi dinara ili ovoga puta negde oko 20 milijardi dinara. Istine radi, hoću da kažem da i ona sredstva koja su izdvojena iz budžeta u Razdelu 19, povećana za nekih 500 miliona dinara, ali ona se u ovom pregledu ne kvalifikuju u EK 45. Prema tome, ne možete ni reći da su subvencije povećane, iako je bilo i takvih informacija kada je objavljeno da je rebalans budžeta ušao u skupštinsku proceduru, nego je istina da onako kako je to projektovano i kako će sutra i revizor ocenjivati. Nadam se da je taj ukupan iznos subvencija smanjen. Upravo očekivanja poljoprivrednih proizvođača su bila drugačija i pre tri dana smo imali proteste malinara i pre ne znam koliko, takođe proteste malinara i malo ću kasnije govoriti šta malina u ovoj državi znači i da li ova Vlada i Ministarstvo poljoprivrede treba da ima snage da proglasi tu voćarsku kulturu, čak i strateškom u odnosu na to koliki devizni prihod se ostvaruje upravo od prodaje i proizvodnje i prodaje malina. Pre svega, želim da građanima kažem da ovakvom politikom kakvu ova vlast vodi u agraru mi imamo permanentno sniženje poljoprivredne proizvodnje, pre svega obima poljoprivredne proizvodnje i samim tim mesto da ostvarujemo mnogo veći devizni prihod od prodaje poljoprivrednih proizvoda, mi tapkamo u mesto, imamo nekakva mala povećanja tog izvoza, što znači da je to izuzetno vitalan sektor, privredni i da ako bi na pravi način se pomagalo, barem približno kako se poljoprivreda pomaže u zemljama koje su u tranziciji, u zemljama koje su u stanju kandidata za prijem u EU, kako ćemo nadam se i mi možda već od sutra biti. Poljoprivredna proizvodnja u ovoj državi bi bila daleko kvalitetnija, daleko obimnija i ova država bi daleko veća devizna sredstva ostvarivala od izvoza poljoprivrede. Svakako poljoprivredna proizvodnja je pod značajnim uticajem atmosferskih uslova, pre svega biljna proizvodnja, tako da u ovoj godini mi imamo evidentno smanjenje obima proizvodnje kukuruza iako je zasejano više od dva procenta površine nego 2010. godine, procene su da će ukupan obim proizvodnje biti oko šest miliona i 300 tona, što predstavlja manjak proizvodnje kukuruza za nekih 13 – 15% u odnosu na prošlu godinu. Što se tiče soje, nje je zasejano za nekih 14% manje nego u 2010. godini i smanjena je proizvodnja za preko 20%, negde oko 23,1%. Dalje, šećerna repa takođe je zasejana na manjim površinama nego prošle godine, za nekih 9%, otprilike smanjen obim proizvodnje za oko 10%. Ovi podaci koje iznosim su apsolutno verodostojni i oni su iz izveštaja Privredne komore Srbije iz septembra 2011. godine. Tako da se ne postavlja sumnja u verodostojnost ovih podataka. Takođe, želim da ovde istaknem i koliko se neodgovoran odnos ima prema organskoj poljoprivrednoj proizvodnji koja je sve značajnija na svetskom tržištu, znači organski poljoprivredni proizvodi iz organske proizvodnje su za 50 – 100%, a neki čak preko 100% veći po ceni koštanja nego iz konvencijalne proizvodnje, da u našoj zemlji gde imamo mogućnosti i resurse trenutno je pod organskom poljoprivrednom proizvodnjom negde 2.876 hektara, a 90% proizvedenih poljoprivrednih proizvoda se izvoze na tržište EU, SAD i Japana i gde svega oko 80 poljoprivrednih proizvođača se bave tom proizvodnjom, svakako sa podsticajem od svega 10 miliona dinara koliko se iz tog agrarnog budžeta izdvaja za organsku poljoprivrednu proizvodnju nemoguće je i zasnovati veći obim proizvodnje, ali da ova vlast ima odgovorniji odnos prema poljoprivrednoj proizvodnji onda bi sigurno te površine trebale da budu najmanje udesetostručene , a objektivno mogle bi biti i više. Koliko je ovaj sektor vitalan, takođe želim da istaknem ceneći da su to ostvarili pre svega poljoprivredni proizvođači i prerađivači, tako da za sedam meseci, znači od januara do jula ove godine, izvozom poljoprivrednih proizvoda na tržišta van naše zemlje ostvaren je devizni prihod od dve milijarde 147 miliona dolara. Uvoz u istom periodu poljoprivrednih proizvoda je na nivou 662 miliona dolara. Znači, ostvaren je neto suficit u spoljno trgovinskom prometu od 822 miliona dolara. To za ovakvu privredu i za ovakvo stanje u državi i te kako je značajan, ali da imate ozbiljniji odnos prema tom sektoru to je najmanje moglo biti udvostručeno u ovih prvih šest meseci. Šta predstavljaju glavne stavke u izvozu na svetska tržišta ili da kažem na tržišta u okruženju i evropskom, pre svega to su žitarice. Nažalost, ovde je neko i konstatovao već ranije da izvozimo najvećim delom sirovine žitarice i ukupnom izvozu čine oko 30%, zatim čini voće i povrće sa nekih 23%, šećer sa nekih pet procenata, a znamo da imamo pravo preferencionalnog izvoza u EU, negde oko 180 hiljada tona šećera. Ali ono što je porazno da u ukupnom izvozu poljoprivrednih proizvoda meso čini svega dva procenta, a nekada je Srbija na Evropska i svetskatržišta izvozila i za 50 i 70 tona mesa i različitih proizvoda od mesa, a sada ne možemo ni 1000 tona junećeg mesa, a imamo preferencijalni izvoz preko 8000 tona, ne možemo ni 1000 tona da izvezemo na Evropsko tržište. Što se tiče voća i povrća, što se tiče malina, želim da kažem da prvo rod maline ove godine je oko 85.000 tona, a ukupno od izvoza maline je u ovom deviznom prihodu, ili deviznom skoru izvezeno negde oko 96 miliona dolara. Znači, samo od maline rolen, smrznute, 63, 64 miliona dolara i maline griz, smrznute 32,6 miliona. Mislim da malinari zaslužuju da im se izađe u susret ako se izlaze i namiruju zahtevi raznih stranaka kroz budžet, onda imaju i ovi ozbiljni poljoprivredni proizvođači pravo da traže da im se pomogne u ceni koja je niža na svetskom tržištu nego što je bila u proteklom periodu, ali da barem cenom pokriju ukupne troškove i nadam se dolaskom ozbiljne vlasti, a mislim da će to biti stranka kojoj ja pripadam, da će se drugačiji odnos imati i prema ukupnom poljoprivrednoj proizvodnji gde će ona apsolutno biti strateška grana, a isto tako i prema malinarima i svim drugim koji svojim radom doprinose značajnom deviznom prihodu u ovom sektoru, sektoru poljoprivredne proizvodnje. Ono što želim još kratko da kažem, a što opet neodgovornom politikom je dovedena naša poljoprivreda, a to je da je ona nepripremljena, potpuno nepripremljena za dobijanje statusa kandidata u EU gde nam se daje mogućnost, tj. gde se daje mogućnost poljoprivrednim proizvođačima i korišćenje pristupnih fondova, pa naročito te pete komponente koja se odnosi na ruralni razvoj, znači za pomoć poljoprivrednim proizvođačima u tim ruralnim sredinama, gde jednostavno nismo ni edukovali poljoprivredne proizvođače, niti stvorili mnoge druge tehničke preduslove da bi sutra kada dobijemo taj status mogli da koristimo u potpunosti ta podsticajna sredstva, koja, procene su bi trebale da budu čak do 200 miliona evra. Takođe, naša poljoprivreda nije pripremljena za stanje i situaciju koja nas čeka 2014. godine, kada ističe Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju i kada se ukidaju carine na poljoprivredne proizvode gde će ostati samo sezonski i ukupne carine će biti negde na nivou 2,5-3%. Naša poljoprivredna proizvodnja je potpuno nekonkurentna ili najvećim delom nekonkurentna sa poljoprivrednom proizvodnjom u EU. Imaćemo poplavu raznih poljoprivrednih proizvoda u našoj zemlji i teško će se naši poljoprivredni proizvođači odbraniti, a samo neodgovornošću nismo učinili napore, prvo, kod pregovaranja da se taj rok ili neke carine zadrže ili taj rok drugačije precizira ili u krajnjem, što je možda još više moglo da se učini, da se naši poljoprivredni proizvođači podsticajima pripreme da budu konkurentni na tom tržištu. Na kraju, ceneći da treba još kolega iz moje posleničke grupe će da govori, želim vas, gospodine predsedniče Vlade da pitam, ove godine Vlada je donela odluku, tj. na predlog Ministarstva poljoprivrede da se otkupi 100 hiljada tona pšenice za republičke robne rezerve i to je bio sasvim dobar potez i Ministarstva poljoprivrede i Vlade, da se pomogne u kampanji žetve poljoprivrednim proizvođačima i da se na neki način stabilizuje tržište sa nekom cenom od 20 dinara sa PDV i to je i pozdravljeno i na Odboru za poljoprivredu. Međutim, ono što je nejasno, u ovom rebalansu budžeta nigde niste iskazali iz kojih je sredstava plaćena ta pšenica, jer je rečeno, iskreno se nadam da je i svim onima od koga je uzeta pšenica, tj. oni koji su prodali robnim rezervama, da su izmireni dugovi. To je iznos od 2 milijarde dinara. Budžetom to nije predviđeno bilo u poziciji u razdelu Ministarstva poljoprivrede, a nije takođe predviđeno ni u razdelu Republičkih robnih rezervi koje su bile tada u Ministarstvu trgovine, pa vas molim, radi javnosti, radi nas poslanika i svih da objasnite i da kažete iz kojih sredstava je isplaćena, otkupljena cena pšenice za republičke robne rezerve, da li su to budžetske rezerve. U krajnjem, vi najbolje znate. Ono što sam ja i moje kolege na Odboru za poljoprivredu primetili to je da u ovom predlogu rebalansa nema takve pozicije koja jasno ukazuje na utrošena sredstva za otkup pšenice za republičke robne rezerve. Zahvaljujem se.
Reč ima narodni poslanik Gorica Mojović.
Poštovani gospodine predsedniče Vlade, poštovana predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, iskoristiću i ovu diskusiju da kažem nekoliko rečenica i iskažem svoje zadovoljstvo budžetom za kulturu, ali pre nego što o tome kažem nekoliko reči i malo više rečenica, ne mogu da ne prokomentarišem malopređašnju diskusiju kolege iz DSS, neprimereno izražavanje, prosto zato što smo u ovom parlamentu jako dugo navikli na jedan pristojan, civilizovan način razgovora o zakonima uz sve političke razlike i stranačke razlike. Prosto mi se čini da takav način govora zaslužuje opomenu ali šta da radimo, neko kada nema jake argumente koristi teške uvrede. Vratila bih se sada na glavnu temu moje diskusije, a tiče se kulture, ovog rebalansa i izražavanja zadovoljstva jer kultura je, zahvaljujući ovom rebalansu, bogatija za 303 miliona dinara. Obično se očekuje da se potvrdi ona narodna – gde je tanko, tu se kida ili otkida. Kultura zauzima taj jedan manji procenat, nešto manje od 1% budžeta, pa se uvek moglo očekivati, a moram da kažem da je to bila praksa i prethodnih godina, da se upravo u tim resorima smanjuju sredstva. Ovog puta se desilo nešto drugačije i nešto sasvim pozitivno. To je jedna pozitivna stvar. Druga pozitivna stvar, ovih 303 miliona za kulturu nije iz drugih resora, nego jedan od prvih pozitivnih efekata objedinjavanja ministarstava. Pošto je to sada Ministarstvo za informaciono društvo, kulturu i informisanje, komunikaciju, nisu ostvarile jedan deo projekata i zahvaljujući toj unutrašnjoj preraspodeli kultura je najbolje prošla. U odnosu na nekih pet milijardi i 800, posle ovog rebalansa, koji se nadam da ćemo usvojiti, kada je kultura u pitanju, raspolažemo sa sredstvima od 6.116.959.000 dinara. Ovde bih mogla da završim svoju diskusiju i da kažem da je to baš lepo, da je baš dobro, da je to jedan od boljih budžeta koji je kultura imala u prethodnih desetak godina, jedino što mi malo smeta to je obrazloženje koje je dato uz ovaj budžet u kome stoji da su sva ova sredstva namenjena kulturi na ekonomskoj klasifikaciji 424 specijalizovane usluge, negde odmah nakon što je Vlada usvojila rebalans budžeta Ministarstvo kulture je imalo konferenciju za štampu. Govorilo je o ulaganjima za film, pa da se ne bi pogrešno protumačilo da će najveći deo sredstava koji će biti rebalansom dodeljena kulturi, otići upravo na ovu poziciju i to za film. Htela bih da kažem da će na ovu ekonomsku klasifikaciju na film, na međunarodnu saradnju, na manifestacije, dakle na tu 424 poziciju otići 144 miliona, a ne 303. Ono što jeste pohvalno to je da će ostatak sredstava, 67 miliona, na primer, biti transferisano organima lokalne samouprave, za biblioteke, za domove kulture, za zaštitu kulturnog nasleđa. Takođe, 81 milion dinara za investiciju Narodni muzej, Narodno pozorište odnosno scenu "Raša Pavlović", Muzej savremene umetnosti i odmah da kažem da će otići i na ekonomsku klasifikaciju 511 i da pohvalim Ministarstvo kulture jer konačno završava neke kapitalne projekte u kulturi kao što su nedavno otvorena Narodna biblioteka. Pitanje je dana odnosno dopremanja opreme kada će se otvoriti Jugoslovenska kinoteka. Evo sada zahvaljujući ovim sredstvima iz rebalansa krenuće i radovi na Narodnom muzeju. Ono što mi se čini takođe veoma pozitivnim i dobrim i ukazuje na način na koji treba da se radi, to je saradnja između kulture i turizma čiji je najbolji primer Lepenski vir i upravo to arheološko nalazište u koje su zajednički uložili sredstava turizam i kultura. Jeste ovo jedan od najboljih budžeta, ali moram da kažem da još uvek nismo dostigli onaj budžet iz 2006. godine koji je bio preko 7 milijardi dinara. Jeste da je značajno popravio tada RTS sa onih 500 miliona koji su iz budžeta za kulturu i informisanje dati za "Eurosong", ali sve jedno i dalje treba reći da tih ciljanih 1% republičkog budžeta ostaje neka nada i vera da ćemo kada dostignemo tih 1%, kada je kultura u pitanju, zaista moći da budemo zadovoljni sredstvima za ovu oblast, ali ono što isto tako treba reći to je da na Ministarstvo kulture, na korisnicima odnosno ustanovama, organizacijama, institucijama jeste da se sada jako brzo i efikasno organizuju i da ova sredstva do kraja godine i potroše, jer to po nekad bude i problem. Premijer je o tome govorio, naročito kada su u pitanju investicije, da se zbog loše organizacije ili različitih drugih problema sredstva do kraja godine ne realizuju i u tom smislu bih pozvala svoje kolege poslanike da svi mi zajedno damo svoj doprinos što bržem usvajanju ovog rebalansa budžeta kako bi smo korisnicima budžeta ostavili malo više vremena da mogu taj budžet da realizuju i u tom smislu i da kažem da će poslanici moje poslaničke grupe ZES, DS svakako glasati za ovaj rebalans. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodna poslanica Marina Toman.
Dame i gospodo narodni poslanici, rebalans budžeta u ovom obliku u kome je danas pred nama pre svega oslikava katastrofalnu ekonomsku politiku koja se vodi poslednjih godina u Srbiji. Ono što zabrinjava je činjenica je da ni ovaj rebalans budžeta ne predstavlja nikakav zaokret po tom pitanju. Kao i ranije što se to dešavalo, najvažniji razlog za donošenja rebalansa budžeta se spominje dogovor sa MMF. Prema tom istom dogovoru, na koji je premijer Cvetković, kako je rekao, imao zadovoljstvo da nas podseti, deficit u ovoj godini biće povećan sa prvobitno planiranih 4,1% bruto domaćeg proizvoda, na čak 4,5%. Zaista, gospodine Cvetkoviću, ne možemo da budemo zadovoljni i zaista ne vidimo koje je to zadovoljstvo da nas podsećate na takav jedan sporazum koji povećava deficit. Hvalite se smanjenjem javne potrošnje, a budžetski deficit ipak raste. Šta se finansira deficitom? Kažete – deficit predstavlja oruđe koje sve vlade primenjuju kada dođe do krize. Da li ste želeli da kažete da se deficitom možda finansira privredni rast? Pa, privredni rast se smanjuje i upravo je to jedan od razloga za smanjenja priliva novca u budžetu. To vi tvrdite. Šta se finansira deficitom? Deficitom se, pre svega, finansiraju dospele obaveze po osnovu ranijih kreditnih zaduživanja. Sa druge strane, za pokrivanje tog istog deficita uzimaju se skupi krediti. Poslednje u nizu bilo je emitovanje evro obveznica od milijardu dolara uz kamatnu stopu od 7,5% i tako u krug. Ima li tome kraja, odnosno dokle budžet može da izdrži dodatna zaduživanja? Ako se pogleda član 3. Predloga zakona o izmenama budžeta, spisak kredita koje je Vlada uzimala zaista je impozantan, a kamate neverovatne. Možemo li mi da govorimo o štedljivoj vladi, ako se pojedine kamatne stope kreću iznad 8%, 8,5%? Možemo li mi da govorimo da je u pitanju odgovorna vlada? Ne. Možemo li mi u ovom slučaju da govorimo da je u pitanju socijalno odgovorna vlada? Takođe ne, jer uzimanje kredita pod takvim uslovima, sa takvim kamatnim stopama, znači smanjivanje prostora za ostala davanja iz budžeta. U uspehu koji se ogleda u smanjenju udela javne potrošnje mogli bi da govorimo jedino ukoliko bi došlo do porasta prihoda, što ovde nije slučaj. Zaista, Vlada ima veliki problem da objasni kakvu korist imaju građani Srbije od povećanja budžetskog deficita, ako je svima dobro poznata činjenica da manjak u državnoj kasi zapravo plaćaju na kraju građani Srbije. Vlada je još jednom propustila šansu da promeni situaciju, da načini zaokret. Međutim, to nije ništa novo. O tim propuštenim šansama govorimo posle svakog budžeta, posle svakog rebalansa budžeta. U nedostatku političke hrabrosti, Vlada se drži već svog sigurnog terena koji je trasirao MMF. Rebalans budžeta ne donosi program pomoći posebno privredi. Doduše, gospodine Cvetkoviću, vi ste o tome govorili u svom uvodnom izlaganju, ali o nečemu čega će biti u budućnosti. Kada? Ne znamo. Kada smo slušali premijera Cvetkovića na trenutak se stekao utisak da nije u pitanju Vlada koja se nalazi na kraju svog mandata, već pre svega Vlada na početku mandata, koja je odlučna da se uhvati u koštac sa svim problemima koji muče ovdašnju privredu i društvo. Međutim, ova Vlada je na kraju mandata. Ovo je Vlada koja je za četiri godine propustila šansu da smanji broj nezaposlenih, da ojača domaću privredu, da poboljša konkurentnost na ovdašnjem tržištu. Najavljujete podršku izvoznim segmentima srpske privrede, obezbeđenje povoljnih kreditnih linija privredi, dok sa druge strane ta ista Vlada ne rešava problem ogromnog dugovanja države prema privredi. Šta reći o Vladi koja ne izmiruje svoja dugovanja, ali zato pomaže moćna i velika privilegovana preduzeća? Nije li u pitanju čista diskriminacija? Navešću samo nekoliko primera iz prakse. Preko Fonda za razvoj parama poreskih obveznika, parama osiromašenih građana Srbije, finansijski se pomaže, recimo, "Delta agrar" Miroslava Miškovića. Na osnovu podataka do kojih je došao naš kolega Ivan Minić u poslednje dve godine Republički fond za razvoj je "Delta agraru" odobrio četiri povoljna kredita u vrednosti od oko sedam miliona evra, sa kamatnom stopom koju mnogi priželjkuju u ovoj državi, ali nažalost za njih je nedostupna, od 2,5% do 4,5%. Međutim, nije samo Fond za razvoj Republike Srbije taj koji je pomagao ovom preduzeću, već je to činila i državna Agencija za osiguranje i finansiranje izvoza. Iz dokumentacije Uprave za trezor, pošto Agencija nije želela da nam ustupi dokumentaciju, jasno se vidi da je Agencija u protekle dve godine na račun preduzeća "Delta agrar" uplatila oko 3,5 miliona evra. Nakon ovoga možemo da se složimo da niko ne može da kaže da država nije pomagala domaću privredu. Međutim, postavlja se pitanje – kome je ona pomagala? Pomagala je odabranim i privilegovanim preduzećima, a da pri tome, da vas podsetim samo na jedan segment, na malinare, recimo oni protestuju nekoliko meseci, tražeći veću otkupnu cenu. Možda bi upravo Fond i Agencija bili dobri pokazatelji zbog čega treba ukinuti ove paralelne državne organe, pošto već obavljaju posao koji je u nadležnosti resornih ministara, a možda baš tu leži ušteda. Tu leži novac koji je preko potreban privredi. Međutim, želimo da se osvrnemo na još jedan segment. Šta reći o Vladi, o njenoj politici, ako većina građana Srbije jedva preživljava, a ona osmišljava razne programe pomoći tom osiromašenom stanovništvu, a pri tome najveću korist od tih programa imaju strane banke. Naravno, strane banke su negovane od ovog režima i na ovaj prostor su privučene uništavanjem, odnosno zatvaranjem većine srpskih banaka. Ako se Vlada već odlučila za subvencionisane stambene kredite, što nije donela odluku da se ti krediti plasiraju isključivo preko domaćih banaka, pa tako da pomogne malo i domaće banke? Međutim, ne. Takođe, ministar Dulić je, recimo, krajem 2010. godine izjavio da će u Srbiju vrlo brzo doći strani investitori koji su spremni da ponude kvalitetne stanove po istim cenama po kojima ih nudi država. On je tada rekao – oni traže brzo izdavanje dozvola i siguran sam da za tako velike investitore lokalne samouprave to mogu da garantuju. Što se niko u Vladi nije založio za domaća preduzeća? Zašto oni ne mogu brzo da dobiju dozvole? Ne, u pitanju je jedna diskriminatorska politika prema domaćim firmama. Istinsko povećanje standarda ne može imati uporište u veštački podgrejanoj potrošnji, nego isključivo u investicijama i otvaranju novih randih mesta. Zašto ovoj Vladi nije u interesu da štiti domaću proizvodnju, domaću privredu, poljoprivredu? Ukidanjem carina, odnosno primenom Prelaznog trgovinskog sporazuma ova država je izgubila nekoliko stotina miliona evra, samo u ovoj godini po osnovu carina oko 130 miliona. Dalje urušavanje naše poljoprivrede se tek očekuje. Takođe, treba očekivati urušavanje poljoprivrede i na osnovu CEFTA sporazuma. Iduće godine ovaj uvoz poljoprivrednih proizvoda iz Hrvatske po osnovu CEFTA sporazuma će biti oslobođen carina. Uostalom, to je učinjeno sa drugimčlanicama CEFTA. Prosto, država gubi, a naši domaći proizvođači, odnosno domaća proizvodnja se izlažu jednoj krajnje nelojalnoj konkurenciji. Kada kažete – pomoći ćete privredu, postavlja se pitanje koju privredu? Srpsku privredu sigurno ne. Kada kažete – pomoći ćemo srpsku poljoprivredu, agrar. Koju poljoprivredu? Da li poljoprivredu EU? Kada kažete – pomoći ćete stanovništvu. Kom stanovništvu? Da li stanovništvu države Srbije. To su neki od razloga, a moje kolege će govoriti i o drugima, zbog kojih SRS nikako ne može da podrži ovaj rebalans budžeta.
Gospodin Cvetković ima reč.
Poštovana narodna poslanice, vaše istupanje je u većem delu bilo političko. Ja sam pokušao da slušam onaj deo koji se tiče budžeta i da na to eventualno odgovorim, međutim, na politički deo nemam nameru da odgovaram, jer vi imate pravo na to. Ali, ono što ste govorili o budžetu, u dobroj meri ja mislim da niste razumeli. Navešću vam samo jedan primer. Vi tvrdite da je depozit nastao kao rezultat pokrivanja ranije uzetih obaveza po kreditima. Dakle, to je potpuno netačno, ni knjigovodstveno ni suštinski, i zato prosto ne bih želeo da ulazim u druge detalje. Što se tiče Fonda za razvoj, samo da kažem, vi ste čuli da je ideja koja je danas ovde prezentirana da se stvori jedna drugačija institucija, sa više transparentnosti, koja će se zvati razvojna bankai u tom kontekstu će se odrediti i sudbina Fonda za razvoj u narednim mesecima koji su pred nama. Hvala.
Zahvaljujem. Nema osnova za repliku. Reč ima narodni poslanik Milan Vučković. Izvolite.
Uvaženi predsedniče Vlade, dame i gospodo narodni poslanici, ovaj rebalans budžeta za 2011. godinu apsolutno treba podržati, zato što on čuva standard naših građana, pre svega onih najugroženijih, zato što plasira sredstva u najvažnije infrastrukturne projekte, zato što ne opterećuje dodatno privredu, zato što ne ugrožava makroekonomsku stabilnost, zato što drži deficit u zakonski predviđenim okvirima. Kada smo krajem prošle godine donosili Zakon o budžetu, definisali smo na osnovu nekih projekcija planirane rashode i prihode. Naravno, ekonomija nije egzaktna nauka poput matematike da možemo svaku veličinu da predvidimo u potpunosti, pa se u međuvremenu dešavaju izmene. Praksa je većine država sveta, pa i Srbije, da izvrši određena usklađivanja, u skladu sa novim okolnostima. Koje su nove okolnosti u Srbije i zašto danas raspravljamo o rebalansu? Imali smo povećana izdavanja u odnosu na planirana za plate oko devet milijardi dinara, za penzije oko sedam milijardi dinara, za socijalna davanja 3,3 milijarde dinara. Pored toga, u ovoj godini obezbeđena su sredstva za isplatu jubilarnih nagrada za 2008, 2009. i 2010. godinu, što su bili zahtevi brojnih sindikata i što treba pohvaliti. Dakle, reč je o primanjima koja se tiču velikog broja naših građana i njihovih porodica. Reč je o milionima ljudi. I ako je neko protiv ovog rebalansa, treba jasno da kaže da li je i protiv dodatnih izdavanja za ove namene. Ta sredstva su tu jer direktno štite standard naših građana. Inflacija u drugoj polovini godine više nije problem u Srbiji. Stavili smo tu temu makar privremeno ad akta. Čak smo imali i deflaciju u periodu letnjih meseci. Ali, početkom godine, svi se toga sećamo, inflacija je bila veća nego što smo planirali i zbog toga je bilo potrebno očuvati standard naših građana, penzionera, onih koji primaju socijalnu zaštitu, naših radnika, dakle, niže i srednje klase ovog društva. Zbog toga je bilo logično da se plate, penzije i socijalna davanja usklađuju sa povećanom inflacijom, da bi se sačuvala kupovna moć i očuvao standard građana. To nije opravdano samo sa moralne tačke. To je opravdano i sa ekonomske tačke. Jedan od osnovnih postulata ekonomske nauke jeste da kada je kriza na delu, kada je spor oporavak, kada je recesija, treba povećavati u umerenoj meri, u umerenoj veličini potrošnju, jer se na taj način stimuliše ekonomija. To nam je rekao i Fiskalni savet, to nam je rekao MMF, to je, na kraju krajeva, osnova svake ekonomske literature. Šteta što nismo vodili anticikličnu politiku i u vreme prethodnih vlada, sada bi nam sigurno bilo lakše. Vlada je predlogom ovog rebalansa pokazala i odgovornost da se vodi opštim dugoročnim interesima društva i u predizbornoj godini ne povećava rashode, već traži načina da postojeće rashode smanji. Dakle, rashodi se smanjuju, ali ono što je jako bitno i što vredi istaći, najvažniji infrastrukturni projekti poput Koridora 10, neće biti ugroženi. Meni, kao Kragujevčaninu je jako bitno što neće biti ugrožena zajednička ulaganja sa "Fijatom", kao ni završetak auto-puta Kragujevac-Batočina, jer je to nešto što će sigurno poboljšati performanse naše čitave ekonomije i naročito naš izvoz. Sa druge strane, predviđanja ekonomskog rasta u Evropi za ovu godinu su sada sigurno drugačija nego što su to bila krajem prošle godine. Imamo slučaj Italije i Nemačke, gde u drugom kvartalu ove godine privredni rast praktično ne postoji, od 0,1 do 0,3%. Zbog toga, a naročito imajući u vidu naše bliže i šire okruženje, nemoguće je očekivati od Srbije, od naše privrede, da skačemo po tri stepenice, dok čitavo naše okruženje stagnira. Mi imamo respektabilan rast po 2%. Nažalost, to je manje nego što smo predvideli, a predvideli smo oko 3%, ali, to je realnost i teško da je moglo bolje. Zbog manjeg rasta od predviđenog, između ostalog, imali smo i manje prihode od poreza na dodatu vrednost, ali, u velikoj meri i zbog rasta povraćaja od PDV-a. Naime, rast izvoza u prvih sedam meseci iznosi 21,6%, dakle, više od petine u odnosu na prošlu godinu. Pošto naš fiskalni sistem stimuliše izvoz kroz povraćaj PDV-a za izvezenu robu, nominalni rast povraćaja PDV-a je oko 29,5% i to je takođe uticalo na smanjenje PDV-a. Sada, manje novca ulazi od poreza na dodatu vrednost i šta Vlada, odnosno šta država može da uradi? Pošto nije ekonomski opravdano smanjiti rashode, to smo već rekli zbog čega, onda je jedna od opcija povećanje poreza. Ako možemo da povećamo porez na dodatu vrednost na 20%, recimo, i da na taj način napunimo državnu kasu dodatno. Međutim, to je neodgovorno, jer bi to bilo dodatno opterećenje privrede. S druge strane, ostaje nam druga opcija, a to je povećanje fiskalnog deficita. To povećanje ukupno iznosi 13 milijardi dinara i nije veliko, oko 0,4% bruto domaćeg proizvoda, ukupno, 4,5, što je manje od većine zemalja u Evropi. Da je to opravdano govori nam Zakon o budžetskom sistemu koji smo doneli prošle godine, koji upravo predviđa ovakva povećanja, ali i Fiskalni savet i MMF. Premijer i kolege poslanici su već ukazali da će budžet imati manje prihode i zbog dejstva Zakona o finansiranju lokalne samouprave, pošto se porez na dohodak građana koji se do 1. oktobra ove godine delio između republike i lokalnih samouprava u odnosu 60:40, sada se deli u odnosu 20:80 a to su značajno veća sredstva u kasama lokalnih samouprava i to izađe oko 10 milijardi evra, 10 i po milijardi dinara minus dve i po milijarde smanjenje transfera, to je ukupno oko osam milijardi manje u republičkom budžetu a više u lokalnim budžetima. To je dobro i to je nešto što bih podržao. Moramo ovde da naglasimo naše očekivanje da lokalne samouprave ta sredstva pre svega potroše na kapitalne investicije, da se ne bi povećala opšta tekuća potrošnja u Srbiji. Pošto je ovo danas bila prilika da se ukaže na različite ekonomske parametre kojima je kritikovana Vlada, ja ću reći nešto što su činjenice, statistički potvrđene. Ako grešim, ispravite me. Pošto je pominjana zaduženost, ona će i posle prodaje evro-obveznica biti manja od 44%, a postavili smo gornji limit na 45%, što je od strane vrhunskih svetskih ekonomista pohvaljeno kao redak primer koji treba slediti. Učešće javne potrošnje u bruto domaćem proizvodu iznosilo je u 2010. godini45,5%, u 2011. će biti 43,8%, dakle, relaksiramo privredu i to je moj kolega Aleksandar Vlahović na jedan profesorski način objasnio. Nominalna apresijacija kursa je 4% a realna 14%. Dakle, dinar više nije nestabilan, dinar je snažan i to je trend čitave ove godine i krajem prošle godine. Imamo blagi rast privrede ove godine i to je statistička činjenica. U drugoj polovini godine imali smo jako nisku inflaciju. Zaduženost je među najmanjima u okruženju. Prodaja evro-obveznica – komplimenti našoj zemlji koja govori o poverenju koje Evropa ima prema nama. Kurs je stabilan. Izvoz raste, veći je nego 2008. godine, to smo danas čuli od premijera. Znam da sve ovo izaziva mnogo skepse i znam da je mnogo problema u Srbiji. Ja živim sa tim ljudima koji su u Srbiji u problemima. Velika je nezaposlenost i dalje. Ali, recite mi da li su ovo netačni podaci i recite mi koja je Vlada u vreme svetske ekonomske krize uradila više reformi nego ova vlada, na osnovu ovih podataka? Nešto što se retko čulo u ovoj sali ovih dana i prethodnih godina, ja bih čestitao premijeru Cvetkoviću i celoj Vladi na sjajnim rezultatima u vođenju ekonomske politike, u najtežem periodu moderne svetske ekonomije. To je stvarno za pohvalu. Dakle, premijeru, imate naše poverenje. Rebalans treba podržati. On čuva standard najugroženijih građana, on drži deficit u planiranim okvirima, on ne opterećuje dodatno privredu i on plasira sredstva u najvažnije infrastrukturne projekte. Hvala.
Narodni poslanik Miroslav Petković ima reč.
Hvala, gospođo predsednice. Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine Cvetkoviću, zaista nemam na čemu da vam čestitam. Recite vi nama, na početku, kada ćemo mi da usvojimo stvarni budžet Republike Srbije? Ovo je budžet, odnosno rebalans za laganje naroda. Ovoj državi treba realan dokument, na osnovu koga ćemo moći da isfinansira sve potrebe i ispuni sve obaveze. U ovom budžetu, odnosno njegovom predlogu rebalansa vi predviđate i rast plata i rast penzija, nove investicije, nova radna mesta i bolju socijalnu zaštitu. Ali, od 2008. godine, od kada vi vodite Vladu Republike Srbije, u ovoj zemlji jedino je porastao javni dug države, porasle su cene, porasla je nezaposlenost i porasla je stopa siromaštva. Svi mi ovde znamo da je i budžet i rebalans budžeta izraz ekonomske politike Vlade. Kakva je ekonomska politika ove vlade? Presipanje iz šupljeg u prazno. Ovde postoji niz brojeva, klasifikacija i rubrika i kada se sve sabere Predlog ovog rebalansa predviđa deficit od milijardu i 400 miliona evra. Znači, predstavlja još jednu veliku obmanu građana Srbije. Vi ste u ovoj sali, kada ste predstavljali svoj novi kabinet, prilikom rekonstrukcije Vlade, obećali stabilnu finansijsku situaciju, podršku privredi, stabilan devizni kurs i nisku inflaciju. Danas smo čuli da deficit jeste veliki, ali da se on polako smanjuje i da u doglednom periodu možemo očekivati i suficit. Taj suficit će biti očigledno upotrebljen da se vrate svi ovi krediti koje ste vi za ove četiri godine podigli. Koliko se sećam, suficit je bio samo u jednom periodu Vlade Vojislava Koštunice, i siguran sam da vi to dobro znate. Takođe ste obećali da je Srbija lider u privlačenju stranih investitora. Znači, sve ove izveštaje koje smo dobijali, da smo poslednji u regionu po svim parametrima, to možemo da bacimo u vodu i verujemo vama na reč. Vi ste reklida Srbija ima umeren period oporavka. To bi značilo da u ovoj zemlji građani sjajno žive, da vlada jedno opšte blagostanje, sreća i zadovoljstvo. Ali, verujte mi, gospodine Cvetkoviću, što kaže jedan moj kolega, ujutru, kad građani otvore frižider, oni vide samo rešetke. U stvari, šta ste vi, reformatori, vi licencirani promoteri Evropske unije za Srbiju, uspeli da uradite u prethodnom periodu? Rasprodaja imovine, beskrajno zaduživanje i velika potrošnja i onda od koga pravite iluziju boljeg života. Jedino što je jasno građanina, svakom građaninu ove zemlje, je da je ova vlada nekompetentna, neefikasna i neodgovorna. Ne može se ništa pretvoriti u nešto, gospodine Cvetkoviću. Vi ste problematični. Vi ste se prvo upetljali u problem, a onda se problem upetljao u vas. Vi ste prvo bili predsednik Vlade, onda ste prihvatili na sebe da vodite i Ministarstvo finansija. Praktično prvi put od kada ste preuzeli tu ulogu mi imamo priliku da sa vama razgovaramo o oblasti i resoru koji vi vodite. Zaista, mene oduševljava ta vaša energija da već četiri godine tražite neka kreativna rešenja, ali problem je što ih očigledno ne nalazite. Ovaj dokument predstavlja klasično prepakivanje državne kase. Kao da su u pitanju drva za ogradu. Milijarde se prebacuju sa jedne na drugu stranu, iz ove u sledeću godinu. Manjak u kasi je veći za 22 milijarde od predviđenog. To je iznos od preko 200 miliona evra. Uprkos tome, vi, bez da se nešto uzbudite ili pocrvenite, najavljujete povećanje plata, penzija i socijalnih davanja. Kažete - neće biti odlaganja ili ukidanja bilo kojeg značajnog infrastrukturnog projekta, a ušteda na kapitalnim izdacima će biti osam milijardi i 400 miliona dinara. Kako, gospodine Cvetkoviću? Nama to apsolutno nije jasno, da u jednoj siromašnoj zemlji, sa rasipničkim državnim aparatom, tako nešto može da se sprovede. U realnim životima ljudi ništa se ni tako brzo, ni na kratak rok neće popraviti i poboljšati i nema zaista razloga, nijedan ne postoji, za taj vaš bezbrižan izraz lica i ležeran stav koji danas demonstrirate ovde. Jer, prosečna primanja građana u ovoj zemlji iznose 38.400 dinara, a potrošačka korpa je 56.000 dinara. Stopa rasta cena u julu ove godine je porasla za 12% u odnosu na jul iz prethodne godine, a cene osnovnih prehrambenih proizvoda za više od 30%. Ako nije tako, evo, vi me demantujte. Recite mi, kolika je bila cena brašna 2008. godine, a koliko je danas? Kolika je bila cena šećera, ulja ili bilo kog prehrambenog proizvoda, pa da napravimo poređenje i izračunamo koliko je u odnosu na tu godinu, a koliko na prošlu godinu porasla stopa cena? Šta je sa obećanjima da se novac neće trošiti na tekuću potrošnju, već na ulaganje u infrastrukturu, koja treba da obezbede nova radna mesta, veće plate i veće penzije? Kada uporedimo predlog ovog rebalansa budžeta sa budžetom, odmah se vidi da su prihodi značajno podbacili. Zašto? Meni zaista iz vašeg jutrašnjeg izlaganja to baš i nije jasno, jer ste sami rekli – zahvaljujući Zakonu o finansiranju lokalnih samouprava i zahvaljujući tome što rast koji smo predvideli na 3% se nije ostvario, već je za trećinu manji i iznosi 2%. Vi rebalansom predviđate da uštede u infrastrukturi ostvarite promenom dinamike plaćanja, jer je reč o radovima koji treba da se naplate u toku iduće godine. Iduća godina je za dva i po meseca, gospodine Cvetkoviću. Pola oktobra je prošlo, novembar, decembar, prvi januar će vrlo brzo. Privredi se duguje više od milijardu evra, pri tom država je najveći dužnik, a ova vlada pokušava da knjigovodstveno smanji deficit tako što će plaćanja za izvedene radove prebaciti u 2012. godinu. U svakoj firmi za tako nešto se ide u zatvor, ali vas to izgleda ne interesuje, jer ste svesni da ćete osvojiti na izborima plafon 15%, da nećete biti na čelu Vlade, niti ćete voditi ovu zemlju i onda ćete to prebaciti nekoj drugoj vladi, da se ona bori i rešava sve ove probleme. Hajde lepo vi da isplatite ovo do decembra, pa da mi onda vidimo šta ćemo da radimo iduće godine. Gde je ušteda koju pokušavate da nam ovde obrazložite tokom današnjeg dana? Vi peglate jaz od deset milijardi dinara, koji je nastao usvajanjem Zakona o finansiranju lokalnih samouprava. Čuli smo različite diskusije ovde, da će lokalne samouprave time nešto dobiti. Zaista se slažem i podržavam da lokalne samouprave dobiju mnogo veći iznos novca, nego što je to do sada bilo, ali šta će izgubiti, gospodine Cvetkoviću? Da li će izgubiti sredstva za sve lokalne projekte iz nacionalnog investicionog plana? Malopre je neko pominjao da će moj grad, iz koga dolazim, Čačak dobiti na osnovu ovog predloga sto miliona više. Da, ali za ove četiri godine preko 500 miliona dinara je zakinuto gradu Čačku na osnovu transfernih sredstava. Zbog toga smo podneli krivičnu prijavu protiv vas i bivše ministarke finansija, ali reformisano pravosuđe, nažalost, još uvek nije reagovalo na to. Ovakav način finansiranja lokalne samouprave samo do kraja ove godine u poslednjem kvartalu stvara budžetski deficit za deset milijardi, povećava. Koliko će on iznositi u narednoj godini? Ako posmatramo ovu projekciju, znači, najmanje 40 milijardi dinara. Ne znam zaista odakle mislite da stvorite taj novac i pokrijete sve te izdatke. Kažete da je motiv Vlade za predlog ovakvog rebalansa što treba da omogući veću aktivnost privrede i zapošljavanje u zemlji. To je najveća prevara, jer upravo za tekuće rashode, za zaposlene predviđa se izdvajanje od 7,5 milijardi dinara. Ali, za koje zaposlene? Gde ti ljudi rade? Da li je smanjen broj zaposlenih u javnom sektoru? Svaki dan gledamo konkurse koje raspisuju pojedina ministarstva i zapošljavaju nove ljude. Ovaj novac će pojesti parazitska infrastruktura koju, nažalost, stvaramo svakog dana ovde usvajajući zakone koji predviđaju nove direkcije, nove agencije, nova specijalizovana tela. Da li ste čitali možda u novinama šta se dešava u "Nuklearni otpadi Srbije" ili tako nešto, kako se zove ono preduzeće? Direktor je kupio vozni park od više stotina hiljada evra, stavio na registraciju imena svoga grada iz koga dolazi, da ga to podseća, da zna odakle je došao. On će u tim kolima da beži kada bude nuklearni udar na Srbiju. Da li je za to potrebno da se troše milioni, desetine miliona dinara koje građani izdvajaju? Takođe, kažete – uvećana su dotiranja i za Fond penzijskog i invalidskog osiguranja i iznos je sedam milijardi i 200 miliona. Meni je žao što nisu ovde predstavnici PUPS, da nam objasne to predizborno obećanje da će prosečna penzija biti 70% od prosečne zarade. Prosečna penzija u Srbiji danas iznosi 23.000 dinara, što znači, poštovani građani Srbije penzioneri, vaše povećanje će biti 300 dinara u proseku. Može da se kupi dva kilograma banana, nešto brašna, nešto ulja, ali to nije ono od čega može da se živi. Slažem se da penzije trebaju da budu veće, ali sva usklađivanja koja ste sproveli u 2011. godini pojela je inflacija. Šta imamo kao odgovor sa druge strane? Krkobabić poziva da se izađe na crtu. Da li je ovo život ili je atletika? Da li se mi bavimo nekim trkama ili zaista treba da rešavamo probleme milionskog življa koji upravo živi od te crkavice? Njih trista sam jutros video pred poštom u pola osam da čekaju u redu, ko zna kad su došli, da bi primili svoju penziju. Rekli ste da je rebalans u skladu sa dogovorom sa MMF, ali se ja zaista plašim da nije u skladu sa zdravim razumom. Jer nas je, gospodin Mlađan Dinkić, kada smo bili zajedno u Vladi, učio da se prihodi povećavaju tako što se proširi poreska osnovica, što se poreske stope smanje i onda se puni budžet. A mi smo izgleda sada, odnosno vaša vlada, primenili neke druge metode. Pa ste uzeli od MMF za svaki slučaj milijardu evra, pa ste prodali evroobveznice u iznosu od milijardu dolara i još kažete – to ne ulazi u javni dug jer ta sredstva nisu potrošena. Pa, znamo da će biti potrošena u kampanji. Pa zato ova država i duguje Bogu tamjana. Posledica ovakve politike Vlade i ovakvog predsednika Vlade je da je Srbija kolonizovana država. Vi za reforme i suštinske promene treba da tražite podršku svog naroda, podršku za građane Srbije, a ne za kvazireformsku elitu na čijem čelu se nalazite. Vama su građani poverili ove četiri godine da rešite njihove probleme, a ne da očajavate zbog toga što osećate jak bol dok to radite. To ne može, to nije rešenje i nema odgovora realnim potrebama građana Srbije. Očigledno da vas je sve progutala fotelja, da građani sve teže žive, da se država raspada a vi, izgleda, nemate nikakvo rešenje za to, a i mnogo se ne uzbuđujete. Očigledno da se komedija koja je počela sa vašim izborom predsednika Vlade polako pretvara u dramu i ja mislim da je bolje da što pre okončamo. Hvala vam najlepše.
Izvolite, gospodine predsedniče.
Hteo sam samo da dam informaciju oko pšenice, pošto je nisam imao u datom trenutku. Dakle, pšenica je plaćena u celini, plaćena je u iznosu od 700 miliona sa direktnog razdela robnih rezervi i 1,3 milijarde od sopstvenih prihoda. Pogledajte razdeo 56, a ne 56k.
Zahvaljujem. Dajem reč narodnom poslaniku Zoranu Antiću.
Dame i gospodo narodni poslanici, mi pred sobom imamo budžet koji je, faktički, iznuđen jednom lošom ekonomskom politikom, politikom koja se vodi godinama unazad i koja se zasniva na jednom modelu privrednog rasta koji je neodrživ. I sam predsednik Vlade je, prilikom rekonstrukcije Vlade, rekao da mora da se menja model privrednog rasta. Nažalost, u ovih šest, sedam meseci nije učinjeno ništa da se taj model privrednog rasta, koji se zasniva na zaduživanjima i rasprodaji onoga što je stečeno decenijama unazad, promeni, da se okrenemo proizvodnji, industriji, da se okrenemo izvozu. Sve je to posledica kukavičluka, rekao bih, ove vlade, nespremnosti da se u predizbornoj godini krene u ozbiljne reforme koje su nam potrebne. Sve ono za šta se zalagala SNS u prethodnim mesecima, a to su neki vanredni izbori koji bi jednoj novoj vladi pružili četiri godine mogućnost da izmeni politiku koja je pogubna, rekao bih u deceniji iza nas, pokazuju se kao preko potrebne, ali nije bilo dovoljno razumevanja, političke volje i mudrosti da se sve to uradi. Što se tiče samog rebalansa budžeta, mislim da deficit, obzirom na veličinu našeg budžeta, uopšte nije zanemarljiv. Stalno previđamo da je naš budžet oko osam milijardi evra, da Hrvatska, koja je dva puta manja, ima duplo veći budžet, da Čehoslovačka, koja nije znatno veća zemlja od Srbije, ima negde oko 40 milijardi evra budžet. To pokazuje kolika je ekonomska snaga tih država. Ako uporedite naš budžet, koji je jako skroman sa ovim deficitom koji je 1,2-1,3 milijarde evra, to uopšte nije zanemarljiv iznos. Ako u ovom trenutku primite k svesti da smo se upravo zadužili za negde oko milijardu evra, činjenica je da se ona politika koja se sprovodila u prethodnoj deceniji nastavlja i dalje, da smo u situaciji da pred sobom imamo jedan predizborni budžet, jednu predizbornu priču i da ćemo morati posledice takvih odluka ove vlade da plaćamo u narednoj godini, pre svega. Ekonomija u Srbiji je u jako teškoj situaciji, privreda je u teškoj situaciji, građani su u jako teškoj situaciji. To je ono što, nažalost, čini mi se i neke kolege iz vlasti previđaju, pa pominju neke sjajne rezultate ove vlade, a zaboravljaju da je Evropska komisija rekla da je u prethodnih godinu dana pad standarda u Srbiji 30%. Za trećinu je lošiji standard građana Srbije danas nego pre godinu dana. To nisu izmišljotine poslanika opozicije, to je jedna jako ozbiljna i perspektivna institucija prema kojoj moramo ozbiljno da se odnosimo. Isto tako, ako hoćete, standard je bitno ugrožen i po mišljenju Evropske banke za obnovu i razvoj. Među 33 zemlje u tranziciji, kada je u pitanju ekonomska kriza od 2008. godine na ovamo, Srbija je druga po pogođenosti. Jako smo loše prošli. Sve ono što je ova vlada radila i sve ono čime se hvali u prethodnom periodu kao merama kojima je suzbila ekonomsku krizu u Srbiji, rekao bih da nije tačno, jer podaci pokazuju nešto sasvim drugačije. Zemlje u okruženju znale su mnogo bolje da se nose sa ovom krizom, bile su mnogo odgovornije, imale su mnogo više hrabrosti, nisu svoju politiku zasnivale na kratkoročnim merama, rešavale su strateška pitanja, išle su u strateške reforme. To je ono što je falilo ovoj vladi od samog početka. Znači, dogovori više političkih subjekata gde je svako vukao na svoju stranu i verovatno nije mogao da stvori vladu koja je respektabilna i koja je mogla da vodi drugačiju politiku i da da ozbiljnije rezultate. Mislim da sve nas treba da zabrine, pre svega pad BDP. Kada sa 3%, što je i te kako skromno, obzirom da mi krećemo još malo i od nule, obzirom da imamo neke pokazatelje, pre svega u industrijskoj proizvodnji, koji su niži nego pre dolaska DOS na vlast, iz 1989. godine, obzirom da nemamo industrijsku proizvodnju koja je uspela da dostigne nivo i pre ove krize od 2008. godine, sve to treba da nas zabrine, ako uzmemo strukturu BDP koja je jako mala i zavisi od industrijske proizvodnje, ako smo svesni toga da izvoz u odnosu na BDP čini možda samo jednu trećinu, negde oko 27-30%, podaci se menjaju, ali da smo i po tome među najlošije rangiranim zemljama u svetu. Ne bi smo tako olako trebali da se odnosimo prema ovom padu BDP. Vlada je morala mnogo više da investira u privredu, ukoliko je želela da se ostvari bilo kakav privredni rast. Nema razvoja bez BDP od 5-6%. Sve ovo je samo jedna obična stagnacija. Da bih pokazao koliko je to minorno sa BDP od prošle godine, koji ste sa 1,8% smanjili na 1%, trebalo bi nam 80 godina da uvećamo BDP, što bi otprilike značilo da bi nam za taj period verovatno i plate bile uvećane duplo. Sa ovakvim platama, koje su najniže u regionu, mislim da se ne bismo mnogo ovajdili. Sa privrednim rastom od 2% trebaće nam možda 40 godina da udvostručimo svoj standard. To je jedan jako nizak pokazatelj, pre svega pokazatelj neuspeha ove vlade. Želeo bih da kažem da i dug koji je napravila ova vlada nije zanemarljiv zato što se radi o nekih 5-6 milijardi evra. ono što je pogubnije u celoj toj priči, to je činjenica da je dve trećine tog duga otišlo u plate i penzije. (Predsednik: Vreme.) Dakle, za SNS je ovaj budžet neprihvatljiv i imaćemo prilike da kroz amandmane damo i dodatne argumente. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Milorad Buha.
Dame i gospodo, uvaženi građani Srbije, za SRS je neprihvatljiv ovakav budžet i nećemo glasati za njega iz više razloga, a spomenuću samo neke. U ekspozeu prilikom usvajanja budžeta za 2011. godinu, premijer je rekao i ministar finansija je rekao da se radi o razvojnom budžetu, da se radi o štedljivom budžetu, socijalno odgovornom budžetu, fiskalnom, održivom itd. Sve što je rečeno tada, ne stoji. Sada ću probati, kako reče premijer ne odgovara na političke kvalifikacije, što manje da koristim političke kvalifikacije, a da budem što više u finansijskim pokazateljima koje ste iskazali kroz ovaj rebalans budžeta i ono što možemo naći na vašim sajtovima. Naime, prihodi, odnosno primanja, koje ste iskazali ovde u iznosu od 707 milijardi dinara pretvoreno u evre kada to uporedimo sa 2005, 2006. godinom govorimo otprilike o istim pokazateljima. Isti su pokazatelji, znači, prihodi su nam isti, rashodi iz godine u godinu rastu, čime je deficit budžeta iz godine u godinu sve veći i veći. On je sada na nivou 142 milijarde i to je najveći deficit u istoriji Srbije. Ovde ću, kroz određene finansijske pokazatelje koje ja imam skinuti sa sajta Ministarstva finansija, pokazati kako se kreće kretanje deficita. Godine 2005. krećemo sa 13 milijardi, sada imamo 142 milijarde. U periodu ove vlade, deficit budžeta je bio četiri milijarde i 100 miliona. O čemu mi govorimo? Mi govorimo o zaduživanju države, o trošenju više od 20-25%, sa ovim pokazateljima u rebalansu budžeta trošimo 25% više nego što proizvedemo. Kako namirujemo sva ta zaduživanja? Kada govorimo o fiskalnoj odgovornosti, kolega Stevanović vam je ukazao na određene aspekte ono što ekonomski tim SRS ima, a to je problem nenaplativosti određenih potraživanja. Od koga? Od naroda gotovo 100%. Ko ne plaća? Ne plaćaju tajkuni. Čekamo ovaj spisak od stotinak najvećih neplatiša i onda ćete videti ko je na tom spisku, ko je među prvih 15, ko je među prvih 30. Tajkuni kojima ste omogućili sve, dali im sve, a oni vam vraćaju na taj način. Ko snosi najveću odgovornost? Premijer. Istovremeno je sada i ministar finansija. Pod njegovom direktnom ingerencijom je Poreska uprava. Ne može da ne zna, ako ne zna mora da ode, a u ovom slučaju zna. Onoga trenutka kada se objavi spisak sa stotinu najvećih neplatiša mora da podnese ostavku i da ode kod javnog tužioca da da izjavu, mora da odgovara. On i celokupna garnitura onih koji su odgovorni za takvo stanje. Ako govorimo o četiri milijarde i 100 miliona deficita moramo spomenuti i deficit platnog bilansa koji je negde oko 13-14 milijardi, možda čak i 15 milijardi, evra za ove četiri godine vlasti. Deficit robne razmene negde oko 23-24 milijarde evra. To su pokazatelji. Sada kada govorimo o strukturi. Najbolji pokazatelj koji ste vi ovde iskazali govori o stanju naše privrede. To možemo videti kroz plaćanje PDV. Imamo pokazatelj po rebalansu 341 milijarda, od toga PDV u zemlji 104 milijarde, PDV iz uvoza 233 milijarde. Evo gde smo mi stvarno, gde nam je privreda. Ovo je najbolji pokazatelj. Jednu trećinu mi proizvodimo, a dve trećine uvozimo. I mi pričamo o razvoju. Gde je tu razvojna komponenta? Dalje, kada govorimo o razvojnoj komponenti aludirajući na ono što smo čuli od premijera, u subvencijama ima jedna stavka. To je stavka – subvencije u privredi, odnosno subvencije za privredu – tri milijarde 750 miliona dinara. Juče na Odboru za industriju smo razmatrali ove pokazatelje, dobili smo podatak da je u odnosu na budžet za 2011. godinu povećanje od 550 miliona. Treba daleko više. Da li vidite stavku od 800 i nešto milijardi tri milijarde i nešto što se direktno upumpava kroz određene projekte, kroz određene programe, kod subvencioniranja određenih preduzeća, prevashodno ona koja su u restrukturiranju. Premalo i nedovoljno. Zbog toga imamo 400 hiljada ljudi manje u radnom odnosu, to su nam rekli iz Evropske komisije, imamo 933 hiljade nezaposlenih u periodu od 2001. godine do 2011. godine, to su pokazatelji koji evo sad to možemo videti na vašem sajtu, to više ne možete sakriti. Šta je tu problem? Problem je u tome što tvrdoglavo ulazite u određene projekte, a nema ni jedna mera štednje. Opozicija, posebno SRS stalno ukazuje, nemojte ulaziti u nova otvaranja, novih agencija, novih državnih institucija itd. Dajte u privredu, privreda će stvoriti, upumpaće u budžet i iz tog budžeta će se moći zapošljavati, moći će se daleko više uložiti u socijalno stanje građana Srbije, to je jedini put, to sve zemlje ovoga sveta rade samo mi to ne radimo. Mi nemamo nijednog čoveka koji je otišao iz državne administracije. Odlaze kroz određeni socijalni program ali zapošljavamo više. Donet je zakon pre dve godine kojim je limitiran nivo zaposlenosti u organima uprave, a mi danas imamo dve, tri hiljade ljudi novo zaposlenih, a oni koji su na određeno vreme, oni koji su pod ugovorom o radu u raznim vidovima, raznim formama, dolazimo do svote od sedam do osam hiljada ljudi u državnoj upravi. O čemu mi govorimo? Ova izvršna vlast koja treba da direktno sprovodi ono što je usvojila Skupština, ona to ne poštuje. Pa zar je to odgovorna vlast? Nije odgovorna vlast i ona mora da ode sa političke scene. Kada govorimo o pokazateljima moramo ukazati na katastrofalno stanje, vidite ovde je jako fino i pregledno iznosite. Primanja od zaduživanja za 2011. godinu, 552 milijarde. Samo da vas podsetim. Godine 2008, osam i po milijardi, 2011. godine 552 milijarde, evo vraća se premijer i odmah moram da postavim pitanje i čekao sam da dođe ovde. Imam dva odgovora, odgovora na poslanička pitanja koja sam postavio, a jedno je postavljeno 11. aprila 2011. godine, gde sam rekao koliko novčanih sredstava ostvareno je 2008. godine i 2009. godine, na temelju prodaje državne hartije od vrednosti i onda sam dobio te podatke. Sledeće pitanje je bilo, isto 11. aprila, koliko je budžetskih sredstava predviđeno za otplatu državnog duga u 2011. godine. Znači, to je jedna stavka koja sintetički iskazana i dobio sam podatak da su ukupni izdaci za otplatu državnog duga u 2011. godini iznose 410 milijardi. S obzirom da se to nije uklapalo u ono što se može sintetički videti i analitički videti u budžetu, postavi sam 30. septembra 2011. godine pitanje i odgovorio mi je prvi potpredsednik Vlade, zamenik predsednika Vlade i opet na isto pitanje dobijam odgovor da je to 312 milijardi. Sto milijardi više. Šta sada to znači? Isto pitanje, dva podatka, razlika 100 milijardi. Koji je sada tu validan podatak? Tvrdim nijedan ni drugi i evo postaviću za neki dan, postaviću i treće pitanje i dobiću najverovatnije potpuno drugačiji odgovor. U članu 2. kažete da su planirana primanja po osnovu zaduživanja veća kod sredstava potrebnih za finansiranje deficita, otplatu duga i nabavku finansijske imovine u iznosu od 87 milijardi 541 milion itd. U ovom prezaduženom budžetu vi ubirete kroz prodaju hartija od vrednosti, kroz zaduživanja, ubirate i stvarate, kako ste rekli na Odboru za finansije, jednu podlogu za loše godine, za loša stanja koja mogu doći. Zar mi trebamo uzimati i prodavati? Po kojim kamatnim stopama prodajete hartije od vrednosti -12,5; 13, pa na tri godine čak i na 14,5%. Udarate se u prsa itd. Mi smo se zadužili, prodali smo hartije od vrednosti uz kamatnu stopu od 7,5%. Ako je to zaista takvo stanje, da strani kreditori veruju, zašto onda plaćamo ove hartije, blagajničke zapise i druge hartije od vrednosti po 12,5 – 13%? Zašto uzimamo dugoročno? Zašto prodajemo hartije od vrednosti kratkoročno na tri, šest meseci, na godinu dana, a ne dugoročno, na daleko duži rok i uz kamatnu stopu od 7,5%? Moram još nekoliko rečenica da kažem vezano za određene obaveze koje sam preuzeo kao predsednik Odbora za industriju. Stanje kod preduzeća koja su u restrukturiranju je katastrofalno. Vi ste zarobili, stavili ste im katance itd, stavili ste pod direktnu kontrolu Agencije za privatizaciju. Agencija za privatizaciju je leglo kriminala, neodgovornog i nesavesnog rada. Vi ste bili tamo rukovodilac, učestvovali ste u određenim radnjama. Bili ste izvršni direktor "Ces Mekon" kada ste obavljali određene konsultantske usluge u Agenciji za privatizaciju. Oko osam miliona evra ste inkasirali odnosno inkasiralo je preduzeće "Ces Mekon" i dalje se to nastavlja i dalje određeni krugovi konsultantskih kuća obavljaju to sve, umesto da ta sredstva ubacite u budžet ili u Fond za razvoj i dajete i kreditirate preduzeća u restrukturiranju. Doveli ste ih na ivicu beznađa, bankrota i prestanka svih privrednih aktivnosti. Sinoć smo razgovarali sa predstavnicima "Ikarbusa". Takođe vam ukazuju na zloupotrebe koje se rade u tom preduzeću. Ko je odgovoran? Odgovorna je Agencija za privatizaciju koja ne provodi postupak, ne raskida ugovore i ne preduzima se da dođe do oživljavanja, rada tih preduzeća. Hvala vam.
Reč ima premijer. Izvolite.
Poštovani narodni poslaniče, dozvolite mi da dam odgovore na ovih par pitanja koja se tiču stručnog dela - zašto se plaća kamatna stopa od 12, 13, 14%, zašto se ne uzmu dugoročni po nižim kamatnim stopama. Odgovor je sledeći. Kada se radi o dugoročnim papirima u dinarima, prosto ne postoji traženja za njima. U ovoj državi postoji malo poverenja u dinar na dugi rok i svi daju kratkoročni dinarski. Ako hoćete dugoročno, onda vam daju u deviznom znaku, što znači da ulazite u pitanje kursnih razlika koje nastaju u dugoročnom periodu. To je prosto poznata činjenica, nema nikakve veze sa ovom Vladom. Drugo, zašto je 13, 14%, to sam objasnio, a vi verovatno niste bili ovde. Pošto postoji Narodna banka kroz tzv. repooperacije, ona prikuplja suficit likvidnosti sa tržišta na veoma kratak rok, na dve nedelje i plaća, postoji tačno kolika je stopa. Ona je bila velika, pa se polako snižava. Sada je negde oko 11%. Da bi trezor mogao da prikupi dinarske papire, pošto je to isto stopa za dinarske papire, on mora da bude povoljniji od Narodne banke pošto nudi duže rokove. Ne može nuditi roko od dve nedelje, onda je to besmisleno. Zbog toga su naše stope upravo tako napravljene da budu nešto malo iznad stope za repooperacije. Inače, kada se uzmu ti zapisi ili kada se povuče bilo koji kredit pa se onda sa njime vrati stari kredit, stopa zaduženosti zemlje je nula. Vi imate situaciji da ste povukli od jednog kreditora, pa ste to dali drugom. Onog jednog više nemate, drugi se pojavljuje, tako da to ne utiče na porast zaduženosti. To treba imati u vidu. Prema tome, to su klasične operacije koje se inače rade i mi bismo želeli da kroz sistem dilerizacije obezbedimo zaista dugoročne papire u dinarima, ali za sada je takva situacija na tržištu da ne postoji tražnja za to. Razmišljamo čak da izdamo evro bondove u dinarima i da vidimo kako će evropsko i američko tržište reagovati, da li će oni biti spremni da nam daju dinarske a ne devizne papire i po kojoj ceni. To je stvar tržišta i stvar je jednog posebnog projekta koji treba da se realizuje. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Nemanja Šarović.
Dame i gospodo narodni poslanici, čini mi se kao da je već zaboravljeno da je ova današnja rasprava rasprava o više zakona, a ne samo o Zakonu o rebalansu budžeta. Iskoristiću priliku, za razliku od svih drugih, da kažem nekoliko reči o Zakonu o javnom dugu koji, koliko vidim, vladajuća većina po drugi put pokušava da provuče na mala vrata, iako će te izmene zakona koje predstavljate kao sitne i nebitne imati debele posledice po živote svih građana Srbije, a pre svega na živote građana Beograda. Sam premijer je potrošio 50 sekundi, pažljivo sam ga slušao, govoreći o ovom zakonu, a postoji dosta toga što je u ovom zakonu sporno. Prva stvar, mislim da svakako niste mogli pustiti u proceduru ovaj zakon po hitnom postupku. To propisuje član 167. Poslovnika o radu Narodne skupštine koji kumulativno propisuje dva uslova koja moraju biti ispunjena da bi neki zakon po hitnom postupku bio uvršten u raspravu. Prvi zakon kaže da se po hitnom postupku donose zakoni kojim se uređuju pitanja i odnosi nastali usled okolnosti koje nisu mogle da se predvide, a nedonošenje zakona, to je drugi, po hitnom postupku bi moglo da prouzrokuje štetne posledice po život i zdravlje ljudi, bezbednost i rad organa i organizacija itd. Jasno je da ni jedan od ova dva kumulativna uslova nisu ispunjena, ali šta da radimo, to je već volja vladajuće većine na koju ne možemo uticati. Druga velika primedba je to što uvodite neke termine koji nisu zakonski, koji do sada nisu bili zakonski i koji svakako nisu ustavni termini. Do sada je ovaj zakon govorio o lokalnim samoupravama, o Republici itd, a sada uvodite jedan termin koji kaže jedinica teritorijalna autonomija, pa bih vas zamolio, gospodine Cvetkoviću, da objasnite šta podrazumevate pod jedinicom teritorijalne autonomije jer je, na primer, Jožef Kasa poznat po zahtevima za teritorijalnu autonomiju Mađara u Vojvodini. Tako nešto, hvala bogu, u Srbiji još uvek ne postoji, a vi kada govorite o jedinicama teritorijalne autonomije, govorite i o jedinicama lokalne samouprave. Pretpostavljam da nemate neko pravničko znanje, da ste vi ekonomista po struci, pa vas moram podučiti da jedinica lokalne samouprave svakako ne može da se podvede pod termin teritorijalna autonomija. Zamislite, na primer, da opština Lazarevac ima nekakvu svoju autonomiju. To bi značilo da donosi statut, da donosi ustav, da ima svoju policiju, da ima svoju akademiju nauka itd. To jednostavno nije slučaj. Siguran sam da će zlonamernim tumačenjem od strane barem pola vaših koalicionih partnera to dovesti do brojnih problema u primeni ovoga i bojim se da bi ovo moglo biti iskorišćeno i kasnije, da se kaže – evo, teritorijalna autonomija postoji, to je odavno u zakonima. Ovo je, koliko znam, prvi takav zakon. Sad, konkretni problemi i promašaji zbog kojih bi, siguran sam, zbog kojih će doći do brojnih štetnih posledica i zbog kojih apelujem na vas da u ime Vlade povučete ovaj zakon. Vi ste ovim zakonom, kako i sami kažete, uveli mogućnost dugoročnog zaduživanja jedinica teritorijalne autonomije, pretpostavljam da se radi o pokrajinama i o jedinicama lokalne samouprave, kaže – emitovanjem dugoročnih hartija od vrednosti radi finansiranja investicionih razvojnih i prioritetnih programa i projekata. Druga stvar, što po meni nije trebalo uraditi, kažete - ovim zakonom se izuzima tako zaduživanje od ograničenja propisanih za zaduživanje radi finansiranja kapitalnih investicionih projekata. Moramo se vratiti malo u prošlost nekoliko godina svega, ne toliko daleko da bismo sagledali kako se kroz godine menjao ovaj zakon i kakve su te dosadašnje promene zakona posledice ostavljale. Kada ste doneli ovaj zakon pre nekoliko godina, tada je postojala mogućnost zaduživanja lokalnih samouprava, ali najviše do iznosa od 50% u iznosu na visinu sopstvenih prihoda budžeta u prethodnoj kalendarskoj godini i to je bio maksimalni iznos dozvoljeni za zaduživanje i vi ste to u tom trenutku predstavljali kao nekakav evropski standard. Nedugo potom, 2008. godine vi znate da je u Beogradu došlo do neprirodne koalicije između DS, SPS, SPO, G 17, LDP i mnogih drugih, ima tu desetak, petnaestak stranaka, niko ne zna tačno koliko ih zapravo ima, a na veliku žalost i štetu građana Beograda za gradonačelnika je izabran Dragan Đilas. Krajem 2008. godine nivo zaduženja Grada Beograda je bio 20 milijardi, zapamtite taj podatak, gospodine Cvetkoviću. Ubrzo po dolasku na vlast Dragana Đilasa krenulo se sa jednom politikom zaduživanja bespoštednog i već krajem, odnosno negde do sredine 2009. godine, dakle, otprilike godinu dana mu je bilo potrebno, došlo se do te granice koja iznosi u tom trenutku negde oko 29 milijardi dinara, granice zaduženja. Dakle, zadužio se Grad Beograd za godinu dana nekih 10 milijardi i tada kada je došlo do sukoba između te štetočinske politike besomučnog zaduživanja koju forsira Dragan Đilas i Zakona o javnom dugu, stradao je, verovali ili ne, zakon. Vi ste tada promenili Zakon o javnom dugu, dodali ste svega nekoliko stavova u ovaj isti član 36. pa ste rekli da je limit 50% za zaduženje, ali da se izuzetno može, evo pročitaću nam, gde kaže - izuzetno se može zadužiti preko 50% ukoliko je za kapitalne investicije. Izuzetno, naravno kod tog zaduživanja nije ništa, jer praktično nema sednice Grada Beograda da nije došlo do novog zaduženja, nekad milijarda, nekad dve, nekad tri, nekad pet i mi smo u kratkom roku za nekih 18 meseci svega došli do novog zaduženja od preko 18 milijardi dinara, tačnije 18 milijardi i 639 miliona, ukoliko su ovi podaci koji su zvanični tačni, a ubediću vas i objasniću vam da čak i ti zvanični podaci nisu tačni, nego da je to zaduženje neuporedivo veće. Koliko je to veliko zaduženje, to pokazuje da je za 2,5 puta povećano za taj kratak vremenski period i da je sa 33% u odnosu na sopstvene prihode budžeta u prethodnoj godini došlo na nivo od 77. Vi i dalje tvrdite da Grad Beograd nije zadužen i da bi građanima Srbije približili koliko je to zaduženja dnevno, 41 milion dinara i nešto stotina hiljada dnevno je zaduživan Grad Beograd u tom periodu. Vi vidite kakve je prethodna izmena zakona donela posledice i vi sada još gore rešenje nudite i stavom 6, novim koji uvodite, kažete izuzetno da ograničenje iz stava 2. do 4. ovog člana se ne odnose. Dakle, sva prethodna ograničenja u pogledu zaduživanja koja su postojala sada više neće postojati. Do sada je moglo da se zaduži do 50%, pa izuzetno preko 50%, a nikako preko 15% za svaku narednu godinu da dospeva kamata i glavnica. Sada potpuno brišete ta ograničenja. Ne znam da li ste vi svesni toga, gospodine Cvetkoviću, Grad Beograd je u ovom trenutku zadužen za narednih 30 godina. Šta će raditi naredne vlasti, naredne generacije? Da li će samo vraćati dugove koje su u ovom trenutku pravi vlast DS ili Dragana Đilasa ili će i oni možda biti u situaciju da po neki dinar koji naprave i potroše ili da, ne daj Bože, i oni uzmu neki kredit za neki kapitalni investicioni projekat. Međutim, nije ni ovo zaduženje konačno. Zašto? Zato što se ne poštuje ni ovakav zakon o javnom dugu. Reći ću vam i kako i sve to možete proveriti. Ni Dragan Đilas ni gradska vlast ne poštuju, jer Skupština Grada ne izglasava nikada ta zaduženja. Nabrojaću vam nekoliko većih: za nabavku 83 trolejbusa, ukupna vrednost je bila dve milijarde i 419 miliona. Zakon o javnim nabavkama propisuje da naručilac može pokrenuti javnu nabavku ako je predviđeno u planu javnih nabavki i ako su za tu nabavku obezbeđena sredstva u budžetu lokalne samouprave. Ako nema obezbeđenih sredstava, to je javni dug i odluku o javnom dugu mora doneti Skupština Grada. Od dve milijarde i 419 miliona, koliko je potrošeno za te trolejbuse, u budžetu je bilo obezbeđeno svega jedan milion, to nije čak ni jedan posto, nije ni 0,1, to je 0,04% od ukupne vrednosti nabavke. Ali, on je potpredsednik DS i to što je ovo očigledan kriminal i očigledno kršenje zakona, to vas očigledno ne zanima. Slično je urađeno i sa ovim čuvenim španskim tramvajima i sa zgradom "Ineksa" gde je od nekih javnih preduzeća potpuno protivzakonito uzeto milijardu dinara, pa su ceh toga morali ponovo da plate građani Beograda kroz poskupljenje usluga. Sada vas pitam, još jednu stvar moram dodati, toje da je u ovom trenutku deficit budžeta Grada Beograda negde oko 13 milijardi dinara, pored ovih zaduženja koja prevazilaze 51 milijardu. Kako je moguće, gospodine Cvetkoviću, da vi sada potpuno uklanjate ograničenja u visini zaduživanja? Vi ste Zakonom o javnoj svojini pre nekoliko dana dali opštinama nekakvu imovinu kojom će raspolagati, danas ste rekli da će ta imovina biti korišćena kao kolateral, odnosno kao garancija bankama za novčana potraživanja. Oni će imati sada i šta da daju u zalog. Jasno je da vi ovaj zakon pravite ne za građane Srbije, nego pre svega za strane banke koje će sada davati kredite, debelo ih naplaćivati i imati obezbeđenje u nekretninama koje su izuzetno vredne, a koje ste vi prethodnih dana zakonom poverili gradovima i opštinama u Srbiji. Vi kažete jedina, dakle, vi nemate bilo kakvu mogućnost kontrole i moći će svako da se zaduži ko ima dovoljan broj odbornika praktično za narednih hiljadu godina nikakvih ograničenja nema i jedino ograničenje, vi kažete, kada lokalna samouprava ne bude izmirivala te tranše kredita, onda će Vlada Republike Srbije obustaviti transfer tim prezaduženim opštinama. Pitam vas – šta ćete vi time postići? To što će prestati da se isplaćuju plate, to što više neće biti lokalne samouprave. Evo, Beograd je zadužen ko zna koliko, 50, 60, 70 milijardi dinara. Kada ne budemo mogli sutra da isplaćujemo te dugove, vi ćete obustaviti transferna sredstva, zatvoriti gradsku upravu i šta ćete onda raditi? Hoćete li građane Beograda raseljavati po okolnim opštinama, deliti im nove kontejnere i besplatne priključke za struju? Ne možete se na taj način igrati sa građanima bilo koje opštine u Srbiji. Drugo veoma bitna stvar, da bi bilo potpuno jasno da se ovo zaduženje i ove promene zakona ponovo rade samo radi Beograda i Dragana Đilasa, jer ni jednoj drugoj opštini ili gradu u Srbiji nije potrebno dodatno zaduženje, jer nisu iskoristili ni postojeće zakonske mogućnosti, daleko su od toga. Daću vam pregled koji smo dobili od Uprave za javni dug, dakle od Ministarstva finansija, kolika su zaduženja da druge gradove u Srbiji. Pročitaću, zbog vremena, samo za najveće. Na primer, Sremska Mitrovica ima četiri miliona dinara, a Beograd 51 milijardu, pa kaže Subotica ima 900 miliona, Novi Sad, koji je drugi grad po veličini u Srbiji ima milijardu 482 miliona, a grad Beograd preko 50 milijardi. Grad Niš 612 miliona. Niš koji je pet puta manji od Beograda, 100 puta je manje zadužen. To znači da je realno svaki Beograđanin 20 puta više zadužen prosečno od prosečnog građanina Niša. I na kraju, pošto završavam, moraću vas pitati još jednu stvar. Pošto je gradska uprava, odnosno gradonačelnik se obratio Ministarstvu finansija, Upravi za javni dug, dopisom od 20. aprila 2011. godine, broj 40-1852/11-gi od 10. maja 2011. godine i traženo je mišljenje Ministarstva finansija o dugoročnom zaduživanju grada Beograda u ukupnom iznosu od 17,5 milijardi dinara. Mi smo pokušali preko Zakona o dostupnosti informacija od javnog značaja da dobijemo od Gradske uprave odgovor na pitanje – za šta je traženo tih 17,5 milijardi? Oni neće da nam daju. Pa vas kao predsednika Vlade i kao ministra finansija, u čijoj se organizaciji nalazi Uprava za javni dug, pitam i tražim da mi kao narodnom poslaniku dostavite taj dokument, kako bi javnost Srbije i mi kao parlament saznali za šta je traženo tih dodatnih 17,5 milijardi. Hvala.
Izvolite gospodine predsedniče.
Poštovani narodni poslaniče, pokušaću vrlo kratko da dam komentar na ovo što ste vi rekli. Naravno, i vi i ja znamo da ovo nije gradska skupština nego republička, tako da se zahvaljujem na informacijama o problemima gradske skupštine, ali ipak ne osećam se kompetentnim, ni prozvanim, niti mislim da je to mesto da o tome raspravljamo. Što se tiče vašeg poslaničkog pitanja, nadam se da ste ga već uputili. Dobićete odgovor u redovnoj proceduri. Suština ovog zakona i ovoga gde imamo, izgleda, neko neslaganje u stručnom stavu, jeste pitanje da li decentralizacija ima i neke konsekvence sa druge strane? Ako vi idete u sistem decentralizacije, a to je odluka koju je ova skupština usvojila, onda dajete određeno pravo, određena sredstva, ali isto tako, tražite i određene obaveze. Prema tome ovaj zakon ide samo u pravcu okončanja zaokruženja onoga što je načeo Zakon o javnoj svojini, koji sada prenosi svojinu na različite nivoe vlasti. Republika više nije žandar koji će pratiti i biti vlasnik svega, već niži nivoi vlasti postaju vlasnici. Naravno, to je jedno veliko pravo. Ono se zatvara sa ovim finansijskim pravom vezano za zaduženja, ali isto tako, postoji obaveza. Te obaveze će biti pod jednim mnogo strožijim monitoringom, koji će biti šest puta strožiji nego što je do sada. Kao što znate, umesto šestomesečnog, oni će morati da daju izveštaje svakog meseca. Naravno, u lokalnoj samoupravi ne sede deca, nego su to isto tako ljudi kao što su i ovde. Svako od njih treba da preuzme odgovornost za svoj grad i odgovornost da taj grad ne uđe u neka preterana zaduženja i da mu se sutra pleni imovina. Ne možete od Republičke skupštine tražiti da ona bude tutor bilo koga. Ona može da da pravila, a pravila su ovde. Može da da monitoring. Može, kada to zaduženje krene, a ona uoči na osnovu tih mesečnih izveštaja, da reaguje i da kaže – ne možete više. To je to i ništa više od toga. To je ono što je predloženo u ovom zakonu.
Gospodine Šaroviću, nemate prava na repliku, ali možete u okviru vremena vaše poslaničke grupe. Ostalo vam je još 25 minuta. Hoćete li da govorite? (Nemanja Šarović sa mesta: Zaista mislim da ima prava na repliku. Mislim da je bila korektna rasprava o ovom zakonu o javnom dugu. Mislim da imam pravo na repliku u okviru dva minuta.) Jeste bila korektna rasprava, ali nemate pravo na repliku. Uzmite od vaše poslaničke grupe tih dva minuta. Izvolite.
Niste bili u stanju da kažete šta je vas opredelilo da predložite promenu ovog zakona. Vi zakon ne donosite da bi stajao u fioci, nego ga donosite da bi se primenjivao u praksi. Pokazao sam vam, pošto vi očigledno ne znate iniste upućeni, do kakvih je štetnih posledica ova prethodna izmena Zakona dovela u praksi. Vi togajednostavno niste bili svesni. Tražio sam od vas da vidim šta vas je opredelilo da sada dalje idete u izmene. Vi morate odgovarati. To što kažete da će biti šest puta monitoring strožiji, to je potpuna besmislica. Vi nemate bilo kakvu mogućnost da ograničite lokalnu samoupravukoja se zadužuje, i to, za šta se do sada zaduživala lokalna samouprava, nije nikakav kapitalni projekat, kapitalna investicija. Zaduživali su se za krečenje vrtića, za kupovinu transportnih vozila i kojekakve druge budalaštine, koje se svakako ne mogu nazvati kapitalnim investicijama. Kapitalna investicija je auto put, to je most i to su neke krupne saobraćajnice. Krečenje ili kupovina dva ili tri vozila, to nije kapitalna investicija za grad Beograd.
Reč ima narodni poslanik Dejan Mirović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, pažljivo smo proučili rebalans, a posebno ovaj prateći memorandum koji je išao uz rebalans. Moram priznati da nam nisu jasni podaci. Jer, sa jedne strane, a to smo videli i u uvodnoj reči premijera, ministra finansija, gde se tvrdi da postoji navodni umereni rast od 2%, da BDP raste, a sa druge strane, to piše u memorandumu rebalansa, se priznaje da je nezaposlenost u periodu od aprila 2010. godine do 2011. godine, porasla za nekoliko procenata i da je bila negde oko 19%, sada je 22%, da su realne zarade pale za jedan i nešto posto. Priznaje se i da je spoljnotrgovinski deficit veći, ako se ne varam, čak za 10%. Vi ste ovde u usmenom izlaganju tvrdili da je izvoz dostigao rekordan iznos, tako da su to protivurečni podaci koji se međusobno isključuju. Smatramo da, a više puta ste rekli da mi koristimo političke termine, ali da budemo konkretni i da koristimo ekonomske termine, osim BDP, svi drugi ekonomski pokazatelji su negativni. To, pre svega pokazuje nezaposlenost i pad zarada, i da je životni standard gori za ovih godinu dana nego što je bio. Što se tiče samog BDP, možemo da govorimo da li se on izražava u tekućim ili stalnim cenama. Možemo da tvrdimo da je on preveliki, jer je dinarprecenjen u odnosu na evro. Hajde da se zadržimo samo na ovom zaduživanju i vašoj tvrdnji da Srbija nije visoko zadužena zemlja. Mi tvrdimo da je suprotno. To i konkretni podaci i pokazuju. Da ne bude da je to naš izvor, nego jegospodin Mlađan Kovačević iz ekonomske struke to rekao, jednostavno, ako se uzme samo trenutni period, trenutni dug je 23-24 milijarde evra, prosečna kamatna stopa na 24 milijardi evra je 5%. Znači, samo za kamate u periodu od sledećih deset godina, otplatiće se 17 milijardi evra. Premijeru, 17 milijardi evra. Ili godišnje, na kamate za spoljni dug Republike Srbije, javni, privatni ili šta god hoćete, ide 1,7 milijardi evra. To su ogromne cifre, i to su cifre koje su uporedive sa 25% prihoda budžeta. Srbija ne da nije srednje zadužena zemlja, Srbija ima veliki problem koji će eksplodirati i doći će se do situacije kao što je u Mađarskoj, da Vlada i društvo ne znaju šta će da rade sa ogromnim spoljnim dugom, koji faktički, uništava privredu. Naravno, smatramo da ste vi mogli da primenite mnogo ekonomskih mera koje bi sprečile taj rast, galopirajući rast spoljnog duga. Smatramo da ste u okviru budžeta, u okviru poreskih zakona i u okviru vaših nadležnosti, kao premijer, kao ministar finansija mogli da uvedete, kao vaš španski kolega, u stvari španska koleginica, gospođa ministar finansija, porez za najbogatije delove stanovništva. To bi bio jedan tranzicioni porez koji bi bio u periodu od godinu – dve, isto kao što je uradio vaš mađarski kolega Orban. Smatramo da bi upravo taj deficit koji nas brine, koji je sve veći i veći, bio smanjen na taj način. Međutim, očigledno za to ne postoji ni ekonomska, ni politička hrabrost, jer ništa se nije uradilo. Mi smo samo dobili danas obećanja da će se stvoriti razvojna banka, da će se oni koji duguju porez prinuditi da uplaćuju. Međutim, mi još nismo videli ono što je rekao vaš državni sekretar, gospodin Đidić, da će se promeniti Zakon o porezima i da ćemo videti ko su najveći dužnici poreza u Republici Srbiji, jer pominje se neka lista od njih stotinu i oni ukupno duguju 3,5 milijardi evra. To su neke smernice koje su realne u smislu smanjivanja deficita budžeta, koji je sve veći i veći. Takođe, nas zabrinjava i mi smo protiv, i kao stranka, i kao ljudi koji se ozbiljno bave ovim poslom, protiv smo tog glorifikovanja MMF. Vi ste danas u vašem usmenom izlaganju rekli da je to divno, maltene da ste prezadovoljni što ste zaključili novi aranžman sa MMF. Mi smatramo da je to katastrofalno za našu zemlju, za našu ekonomiju, za naše društvo, jer jednostavno, ovde je jedan uvaženi kolega citirao neke nobelovce, mi ćemo citirati gospodina Stiglica i reći da ni jedna kriza u nijednoj državi, ni tranzicionoj, ni bilo kojoj, nije rešeno uz pomoć MMF, čak, šta više, one su sve produbljene i došlo se do ekonomskog kraha u Argentini itd. To su već poznati slučajevi. U prilog ove tvrdnje navešću samo jednu tezu gospodina koji faktički vodi ekonomsku politiku u ovoj zemlji, a to je gospodin Bogdan Lisovik, predstavnik MMF u Republici Srbiji. On tvrdi da je divno stanje u ekonomiji Republike Srbije i da je najbolji deo bankarski sektor. Čak, neverovatna tvrdnja, da marže, koje su ogromne, koje su visoke u Republici Srbiji, u stvari ne donose do većih prihoda u tom sektoru. Ja vam sada kažem, odgovorno, da upravo taj rast BDP, na koji se vi pozivate, potiče od kamata, od tih prihoda koji se zasnivaju na parazitskim i lihvarskim kamatama stranog bankarskog sektora u Republici Srbiji, tačnije bankarskog sektora iz EU, koji ima dve trećine ili monopol na finansijskom tržištu Republike Srbije. To je glavni problem naše ekonomije. Nisu glavni problem penzije, nisu glavni problem subvencije ili deficit, već monopol stranih banaka na tržištu Republike Srbije. Molim vas, mi slušamo od vlasti, od guvernera, od predstavnika, da te banke navodno nemaju veze sa matičnim bankama u zapadnoj Evropi, jer su to pravna lica koja posluju na teritoriji Republike Srbije. Ipak, priznaćete kao ekonomista da se radi o jednoj besmislenoj tezi, jer su to banke koje su u suakcionarskom vlasništvu matičnih banaka iz zapadne Evrope. U tom smislu, i time ću završiti, vi morate da pokažete jednu vrstu ekonomske i političke hrabrosti, da će se teret krize, o kojoj ste pričali danas, da će se pojaviti drugi talas krize, prevaliti na one koji imaju najviše para i koji imaju monopolski položaj u Republici Srbiji, a to su strane banke. To je naša konstruktivna kritika ovog budžeta, koju ćemo nastaviti u amandmanima. Zahvaljujem.
Narodni poslanik Vladan Jeremić ima reč.
Dame i gospodo narodni poslanici, mislim da se neslavan kraj priče danas u Skupštini praktično nazirao još tokom 2010. godine, kada je republička Vlada, naravno, uz blagoslov neizbežnog MMF, započela pripreme za prodaju Telekoma Srbije i onda kada je pokušaj prodaje ovog giganta propao, a, naravno, apetiti ovako sastavljene Vlade se povećali, bilo je jasno da će postojeći manjak u budžetu biti još više produbljen. Naravno, jedino rešenje koje imam u takvim situacijama jeste pribegavanje novim zaduženjima kod domaćih i stranih poverilaca, a i ovo nedavno emitovanje misije državnih obveznica ukupne vrednosti 750 miliona evra, i to prvi put na evropskom tržištu, je, naravno, svakako učinjeno uz blagoslov MMF, ali nije saopšteno ko će sve i po kakvoj kamatnoj stopi, zahvaljujući tim evro obveznicama, da se obogati. A, preko koga bi drugog, nego preko grbače građana Srbije. Naravno, teza premijera Mirka Cvetkovića i njegovih najbližih saradnika, da se od MMF očekuje nadzorna i kontrolna uloga, kao i da saradnja sa tom finansijskom institucijom šalje nekakav pozitivan signal stranim poveriocima i investitorima da su njihova ulaganja u Srbiji sigurna, čak je i najbliži saradnik premijera i državni sekretar u Ministarstvu finansija, gospodin Nikezić, izjavio na početku pregovora sa MMF da je budžetska politika usklađena sa fiskalnim pravilima i da država ima plan da deficit zadrži u propisanim okvirima. Međutim, pošto su pregovori okončani ispostavilo se da će deficit iskočiti iz prvobitno propisanih okvira i da suštinski plan države znači veće rupa u budžetu, kao što smo čuli, za čak 22 milijarde dinara u 2011. godini. Dakle, opet neizbežni MMF odlučio je da umanji preambiciozno projektovanu stopu rasta BDP sa 3% na 2% u 2011. godini, sa 4,5% na 3% u 2012. godini, a najznačajniji dogovor jeste svakako to da se deficit u budžetu u 2011. godini sa 4,1% poveća na 4,5%, što u prevodu znači to povećanje sa 120 na 142 milijarde dinara. Isto tako je redefinisana i projekcija deficita u 2012. godini, pa je on sa planiranih povećan sa 3,5 na 4% BDP, odnosno na nivou projekcije biće predviđen za dodatnih 90 milijardi dinara. Meni zaista nije jasno otkud onda razlog za optimizam, zadovoljstvo ili ne znam šta već u situaciji koju činjenice potkrepljuju na ovaj način. Kaže se, dakle, da je, kako je lepo primećeno, minus u ovoj prekrojenoj državnoj kasi, naravno, u skladu sa dogovorom Vlade i MMF. Međutim, jedina je nepoznanica kako se i kojom računicom se zapravo do toga stiglo. Mogli smo da čujemo da je najveća ušteda od nekih 8,4 milijarde dinara napravljena na kapitalnim rashodima, ali tako što nijedna investicija nije ugrožena, već je samo došlo do promene u dinamici plaćanja. Istini za volju, to je moje skromno mišljenje, mislim da tu nije reč o suštinskoj uštedi, već je praktično došlo samo do nivelisanja onog jaza od tih deset milijardi dinara, koji je nastao nakon usvajanja Zakona o finansiranju lokalnih samouprava, pa su opštine, sa jedne strane dobile, a sa druge praktično izgubile novac. Dakle, evidentno je da se umesto reformi problemi rešavaju zaduživanjem. Sve dok je tako, neće biti motiva, naravno, ni za štednju, ni za reforme. Ova vlada je za vreme svog mandata javni dug uvećala za oko pet milijardi evra. Tek kada cena zaduživanja bude previsoka i kada država sve teže bude dolazila do novca za svoje rashode, naravno, počeće se valjda sa reformama, ali to je očigledno posao za neku drugu vladu. Naravno, sve dok bude državne imovine koja može da se prodaje poput Telekoma, Elektroprivrede, državnog zemljišta itd. Ne možemo mi da imamo stopu rasta od svega 1% ili 2%, a da se zadužujemo posle odbitka inflacije po 6,7 ili 8%. To jednostavno nije održivo. Time se samo dodatno stvara problem za sve slabiju privredu Srbije. Naravno, pitanje koje je pitanje svih pitanja je – iz kojih izvora će se narastajući deficit finansirati? Dakle, da se razumemo, javni i državni dug je ništa drugo do obaveza koju moraju da plate i njeni građani, na ovaj ili onaj način, a to se naravno ostvaruje kroz veće poreze. Ono što bih još ovom prilikom hteo da istaknem, jeste da je, naravno, za ekonomsku politiku potreban jedan potpuno novi koncept razvoja, jer ono o čemu bih ovom prilikom hteo još malo da kažem, to je, dakle, ovo što se tiče poreske politike, izmena i dopuna Zakona o porezima na imovinu, jer teoretski se polazi od toga da je imovina izraz jedne postojeće ekonomske snage pojedinca, te da iz prihoda kojima raspolaže može da izmiruje svoju poresku obavezu. Izuzetak od ovog teoretskog pravila je svaki prosečan poreski obveznik u Srbiji. Samo ukratko, ako govorimo o našim poreskim principima i sadašnjim izmenama, prvo bi trebalo krenuti od stope godišnje amortizacije. Stari zakon je predviđao da kako vaša nekretnina stari, njena vrednost se svake godine po osnovu amortizacije umanjuje po stopi od 1,5% primenom proporcionalne metode, pa smo došli do izmena koja donosi umanjenje po osnovu amortizacije po stopi od 0,8% i sve ono što je rezultat toga, jeste da će poreski obveznici biti elegantno prebačeni na lokalne samouprave, s obzirom da je skupštini svake lokalne samouprave data ta mogućnost da u roku od 90 dana od stupanja na snagu ovog zakona i utvrdi niže poreske stope od propisanih. Naravno, problem je i taj što je ostala jedna odredba tog starog zakona po kojojpreduzeća porez na imovinu plaćaju na knjigovodstvenu vrednost imovine, građani na amortizovanu tržišnu vrednost. Ono što je veliki problem je samo ovog poreskog zakona jeste ta efikasnost naplate propisanog poreza. Sve u svemu, da završavam polako, dakle, jasno je, s obzirom da nas od izbora deli svega nekoliko meseci i da oni, koji očigledno vode ekonomsku politiku u Srbiji, a to je naravno MMF, će nove zadatke dostaviti tek u nekom narednom periodu. To se, pre svega, odnosi na neke reforme penzionog sistema, zdravstva i prosvete i da možemo svašta očekivati ukoliko se nešto radikalno ne promeni u državi Srbiji. N kraju, ne bi bilo fer kada ne bih priznao da je ova vlada, dakle Vlada gospodina Mirka Cvetkovića i zabeležila određeni rast, povećani rast javnog duga države, povećani rast nezaposlenosti i povećana je stopa siromaštva građana. To je račun za koji ćete cenu platiti građanima. Zahvaljujem se.
Narodni poslanik Lidija Dimitrijević ima reč.
Hvala. Dame i gospodo narodni poslanici, na samom kraju današnje diskusije želim da ponovim stav SRS da rebalans budžeta koji se usvaja predstavlja ogledalo vlasti u Republici Srbiji. Sve što je uradila ova Vlada od svog formiranja 2008. godine pa do danas, verno je naslikano na ovim stranicama. Žao mi je što premijerova želja da se vodi rasprava isključivo sa ekonomskog aspekta ne može biti uslišena, jer i sam zna da takvom svojom željom vređa narodne poslanike opozicije, jer je budžet dokument ekonomske politike, ali sa dobrom političkom pozadinom i tiče se svih građana. Imali smo jednu tzv. rekonstrukciju Vlade u martu. Zaista smo se tada naslušali fraza i lepih reči. Rebalans, o kome danas raspravljamo, još jedan je u nizu dokaza koliko je tom farsom izvređana inteligencija građana Srbije. Ovo je jedan od pisanih dokaza, a nepisanih ima mnogo i njih građani svakog dana osećaju na svojoj koži. Nabrojao je tom prilikom premijer prioritete nove Vlade, ne mogu sada da ih sve ponavljam, samo ću podsetiti na ono što je rekao u vezi sa ekonomskim ciljevima, i to samo jedan deo – da će Vlada Srbije u narednim mesecima sprovesti mere ekonomske politike koje će omogućiti bolji životni standard građana, a te mere podrazumevaju povećanje zaposlenosti, smanjenje javne potrošnje i fiskalnog deficita, dinamičan rast privredne aktivnosti na bazi proizvodnje razmenjivih dobara, kao i veća ulaganja u poljoprivrednu proizvodnju. Ovo i još mnogo toga rekao je gospodin Cvetković 14. marta ovog marta. Ove godine 23. septembra stavio je svoj potpis na Predlog rebalansa, koji je dostavljen Narodnoj skupštini. Citirajući deo premijerovog ekspozea koji se odnosi na ekonomske ciljeve, naglasila sam smanjenje javne potrošnje i fiskalnog deficita. Vlada je u tom periodu zaključila da je preglomazna i mislili su da će, ako budu malo manje glomazni, biti i efikasniji i jeftiniji. Rezultati te obećane efikasnosti su u ovom predlog rebalansa. Deficit budžeta je veći za 22,2 milijarde, ukupno 142,7 milijarde. Sledeće obećanje koje je, ne trepnuvši, u ime te nove a stare vlade, premijer izrekao u vezi sa ekonomskim ciljevima, dinamičan rast privredne aktivnosti na bazi proizvodnje razmenjivih dobara. Na prvoj strani ocene koju je dao Fiskalni savet povodom rebalansa budžeta Republike Srbije, a dostavljen je članovima Odbora za finansije, u prvom pasusu napisano je: "Tokom 2011. godine dolazi do usporavanja privredne aktivnosti tako da je procena rasta BDP smanjena sa 3 na 2% za ovu godinu". Još jedno obećanje odnosilo se na smanjenje javne potrošnje. U to se od početka ova Vlada zaklinjala, a radila je sve suprotno svojoj zakletvi. Argument za ovu tvrdnju takođe je na prvoj strani ove ocene Fiskalnog saveta i tu piše: "Negativno ocenjujemo činjenicu da je struktura rashoda promenjena u korist tekuće potrošnje". Kao što sam na početku već rekla, kada govorimo o rebalansu budžeta za ovu godinu, ne možemo da posmatramo samo sadašnji momenat, moramo da uzmemo u obzir sve što je Vlada učinila u toku svog mandata. U prevelikoj želji da se dodvori svojim navodnim evropskim prijateljima, počela je sa jednostranom primenom SSP od januara 2009. godine. Kada pogledamo prihode od carina u budžetu Republike Srbije, od tada imamo i te kako značajan pad učešća carina u ukupnim poreskim prihodima. Ekonomski tim SRS napravio je jedno poređenje od 2006. do 2011. godine. Stvari stoje ovako: od 2006. do 2008. godine učešće carina kretalo se od 10,09 do 11,62%, u 2009. bilo je 8,32%, u 2010. godini 7,06%, a budžetom za ovu godinu planirano je 5,45%, da bi plan bio promenjen na 5,62%. Ovo neznatno povećanje posledica je većeg pada drugih poreskih prihoda, poreza na dohodak građana i PDV, a ne neznatnog rasta prihoda od carina. Istovremeno kada ste počeli sa jednostranom primenom SSP, povećali ste akcize da biste nadomestili izgubljene prihode od carina, pa su u 2008. godine akcize učestvovale sa 16,87%, u 2009. godini sa 20,56%. Sada je ovim rebalansom predviđeno da akcize učestvuju sa 22,84%. Ovo je samo mali delić argumenata da SSP, tj. njegova jednostrana primena sa srpske strane, građanima nije donela bolji životni standard koji je obećan. Umesto smanjenja nezaposlenosti i povećanja životnog standarda građana iz godine u godinu, mi imamo sve veći broj onih koji ne mogu da prežive, pa su povećana davanja iz budžeta za socijalnu zaštitu. Jedna vlada koja sebe naziva socijalno odgovornom, svoje delovanje zasniva na tome da socijalna zaštita bude obezbeđena onima koji ne mogu da rade zbog bolesti, invalidnosti, zbog gajenja dece i ostalih stvari koje potpadaju pod socijalnu zaštitu. Ostalima se obezbeđuje posao, da rade i da zarade. To je stav SRS i mi ćemo ga uvek iznositi jer se sa njime slaže ogromna većina građana Srbije. Sada se ponašate kao lekar koji leči posledicu bolesti, a ne uzrok koji opet izaziva bolest i sve tako u krug. Šta je u stvari urađeno? Stvorena je armija nezaposlenih tako što su zaposleni ostali bez posla, mlade generacije koje završavaju školovanje nemaju gde da rade. To liči kao da vam je to u interesu, jer mislite daćete sa takvom grupacijom lakše manipulisati. Ne, sigurno nećete. Mi u SRS smo sigurni da na predstojećim izborima građani Srbije neće izabrati svoju budućnost sa primanjima iz socijalne zaštite nego će birati da rade i da zarade, da svako ko radi bude plaćen prema svojim kvalifikacijama, obrazovanju i prema sposobnostima koje iskaže. Govorili ste da je priča sa višim iznosom sredstava za socijalnu zaštitu način da se pruži prilika da određene kategorije korisnika prežive ovo vreme krize, da je to pravednija raspodela. Ako neko želi da stvori pravednije društvo, trebalo je da se potrudi da stvori ambijent u kome će se otvarati nova radna mesta, pokrenuti proizvodnja, obezbediti sigurnost radnika, a ne da neko radi 12 sati dnevno za 12.000 mesečno. Jedna vlada koja sebe naziva socijalno odgovornom ne može se ponositi svojim radom kada zna da je zdravstvena situacija građana Srbije katastrofalna, a zakida na bolovanjima. Jedanaest godina nakon političkih promena u Srbiji je smrtnost građana među najvećom u svetu, zbog umiranja pre vremena od kardiovaskularnih i malignih bolesti, a od 2008. godine u porastu je i smrtnost odojčadi. Vlast jednostavno ne prepoznaje biološku ugroženost građana Srbije. Rebalansom budžeta nije učinjeno ništa na unapređenju zdravstvene zaštite. Apsurd je to što iz plana Republičkog fonda za zdravstveno osiguranje vidimo da u okviru rashoda za zdravstvenu zaštitu najveće smanjenje se beleži kod naknada zarada usled bolovanja, i to za milijardu i 300 miliona, pa će se to odraziti na rast neizmirenih obaveza korisnicima po ovom osnovu. Kako će biti obolelima od teških bolesti bez tih 65% od zarade, to je pitanje o kome treba da razmišlja vlast koja je ovako prekrajala rashode u budžetu. Očekujete kandidaturu za članstvo u EU. Verovatno ćete dobiti. Ali, kada pogledaju zvanične podatke koji govore da su među siromašnima u Srbiji najugroženija deca do 13 godina, 9,8%, a od 14 do 18 godina 8,4%, što kada se pretvori u cifre iznosi oko 120 hiljada siromašne dece, znate šta će reći? Reći će – šta će nam ovi, nisu sposobni da spreče siromaštvo među decom, otkidaju bolesnima od bolovanja i ne vole da čuju kada im se to kaže. Zahvaljujem.
Na listi prijavljenih više nema poslanika. Gospodin Momo Čolaković nije iskoristio pravo iz člana 96. Poslovnika, pa mu dajem reč. Izvolite.
Poštovana predsednice, predsedništvo, poštovani predsedniče Vlade, uvaženi narodni poslanici, imam potrebu da dodatno nešto kažem u vezi sa Predlogom zakona o rebalansu budžeta, a ponukan sam izlaganjem narodnog poslanika DSS. Pre svega, zahvalio bih se predsedniku Vlade na odgovoru u vezi sa isplatom duga poljoprivrednim penzionerima. Ja sam u međuvremenu dobio bar desetak poziva i zahvalnost prenosim predsedniku Vlade. Drugo, bilo je ovde reči da PUPS-ovci nisu na crti. Mi smo na crti ovde i sa svojim argumentima pokušavamo da branimo svoje stavove, a oni koji nemaju argumenata, nema ih u sali. U izlaganju sam rekao da je Zakon o penzijsko-invalidskom osiguranju, u periodu od ovih devet meseci potvrdio svoje postojanje i u tom smislu da je jedan od najmanje restriktivnih zakona u oblasti penzijsko-invalidskog osiguranja u Evropi, a posebno u našem okruženju, posebno u zemljama u tranziciji. U tom pogledu je obezbedio jednu sigurnost i redovnost u isplati penzija. Penzioneri su danas u našoj državi najsigurniji i najredovniji u svojim primanjima. Zbog toga ne stoji argumenti o kojima je bilo ovde reči u pojedinim diskusijama. Pomenuću samo da zakon obezbeđuje sva ona prava koja su bila do sada, izuzev nekoliko stvari o kojima neću govoriti, ali, isto tako, obezbeđuje i budućim generacijama koje će nas zameniti približno iste uslove za odlazak u penziju. U tom pogledu, argumenti koji su ovde izneti ne stoje. Drugo, mi smo davno napustili formulu i zakonom utvrdili kako se usklađuju penzije. Mislim da je to najpravednije i to je potvrđeno u isplati penzija i usklađivanju penzija u ovoj godini. Onako kako su rasle plate u javnom sektoru, tako su rasle i penzije. Otkud sada vraćanje i insistiranje sa 70 ili 60%? Samo ću podsetiti da prilikom konstituisanja ove vlasti, vladajuće koalicije i Vlade, mi smo zatekli prosečnu penziju odnosno prosečnu platu ispod 50%. Ona je danas 61%. Argument jači nije potreban. Isto tako, u ovoj godini, da ponovim, penzije su usklađene tri puta, dva puta vanredno za najniže penzije, za poljoprivrednike, za sve penzionere i dva puta redovno. To je ukupno 8,9% za sve. Za najniže penzije 9,5% i za poljoprivredne penzije 12,5%. U nekim podacima sam naišao da je rast plata u javnom sektoru realno porastao za nepuna 3%. Sledeća stvar koju želim da kažem – šta je sa merama za kojima se mi zalažemo kad su u pitanju oni koji ne mogu da ostvare dostojanstven život? Ne mislim tu samo na penzionere nego i na druge građane. Naša je obaveza da širimo misiju, da njima omogućimo da mogu pristojnije da žive. U tom pogledu smo saglasni sa merama koje su Zakonom o rebalansu budžeta utvrđene. To se lako može videti iz podataka koji stoje. Na samom kraju, rečeno je da dr Vojić poziva na crtu. Sve što je dr Jovan Krkobabić obećao u ovom periodu on je i izvršio. Tu nema nijedne dileme. Neka neko dokaže da to nije tačno. Još jednom, zahvaljujem predsedniku Vlade i ponavljam da će naša poslanička grupa u danu za glasanje ovaj zakon podržati. Zahvaljujem na pažnji.
Zahvaljujem. Da li još neko ko nije iskoristio pravo želi da govori? (Ne) Zaključujem zajednički načelni i jedinstveni pretres o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o budžetu Republike Srbije za 2011. godinu, sa predlozima odluke o davanju saglasnosti na odluke o izmenama i dopunama finansijskih planova za 2011. godinu Republičkog fonda za penzijsko-invalidsko osiguranje, RZZO i Nacionalne službe za zapošljavanje, zatim, Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o javnom dugu, Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezima na imovinu i Predlogu zakona o izmeni Zakona o obaveznom osiguranju u saobraćaju. Gospodine predsedniče, vama i vašim saradnicima zahvaljujem na učešću, kao i vama, poštovane dame i gospodo narodni poslanici. Nastavljamo sa radom sutra u 10,00 časova. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, otvaram Prvu sednicu Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2011. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, ima nas 84. Očigledno je da nas ima više, pa molim da utvrdimo kvorum putem elektronskog sistema. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema, utvrđeno da nas ima 88, što znači da postoje uslovi za rad. Obaveštavam da su sprečeni da sednici prisustvuju narodni poslanici Gordana Čomić i Aleksandra Janković. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam da sam povodom zajedničkog načelnog jedinstvenog pretresa o predlozima zakona iz tačaka 5, 6, 7. i 8.dnevnog reda, poredpredstavnika predlagača magistra Đelića, potpredsednika Vlade, pozvala dr Olivera Dulića, ministra životne sredine, rudarstva i prostornog planiranja i Milutina Mrkonjića, ministra infrastrukture, energetike, da bi prisustvovalidanas sednici Aleksandra Kocić i Višnja Kuzmanović, to su savetnici u Ministarstvu finansija Uprave za javni put i Svetlanu Ristić sam pozvala, koja je samostalni savetnik u Ministarstvu životne sredine, rudarstva i prostornog planiranja. Nastavljamo sa radom i prelazimo na zajednički načelni jedinstveni pretres o predlozima zakona iz tačaka 5, 6, 7. i 8. dnevnog reda – o Predlogu zakona o davanju garancija Republike Srbije u korist Komercijalne banke AD Beograd, po zaduživanju Građevinske direkcije Srbije d.o.o. Beograd, Predlogu zakona o potvrđivanju Okvirnog ugovora o zajmu između Banke za razvoj Saveta Evrope i Republike Srbije 1720, Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma po zajmu (Projekat osiguranja rizika u slučaju elementarnih nepogoda za jugoistočnu Evropu i Kavkaz),između Republike Srbije i Međunarodne bankeza obnovu i razvoj i Predlogu zakona o potvrđivanju Ugovora o garanciji EPS projekat za Kolubaru između Republike Srbije i Evropske banke za obnovu i razvoj. Saglasno Odluci Narodne skupštine da se obavi zajednički načelni jedinstveni pretres o 5, 6, 7. i 8.tački dnevnog reda, a pre otvaranja zajedničkog načelnog pretresa i jedinstvenog pretresa podsećam, da je shodno članu 97. Poslovnika Narodne skupštine ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe pet časova. Pošto ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi 5 časova, konstatujem da je vreme rasprave po poslaničkim grupama sledeće: poslaničkoj grupi Za evropsku Srbiju pripada jedan sat, 33 minuta i 36 sekundi; poslaničkoj grupi SRS – jedan sat, osam minuta i 24 sekunde; poslanička grupa Ujedinjeni regioni Srbije – 28 minuta i 48 sekundi; poslaničkoj grupi Napred Srbijo – 25 minuta i 12 sekundi; poslaničkoj grupi DSS - Vojislav Koštunica – 24 minuta; poslaničkoj grupi SPS – JS – 18 minuta; poslaničkoj grupi LDP 14 minuta i 24 sekunde; poslaničkoj grupi Nova Srbija – 10 minuta i 48 sekundi; poslaničkoj grupi Manjina – osam minuta i 24 sekunde i poslaničkoj grupi PUPS – šest minuta. Saglasno članu 96. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, narodni poslanici koji nisu članovi ni jedne poslaničke grupe imaju pravo da govore svako po jednom do pet minuta. Obaveštavam vas da su poslaničke grupe ovlastile da ih po ovim tačkama dnevnog reda predstavljaju: narodni poslanik Bojan Đurić – poslaničku grupu LDP, a narodni poslanik Zoran Krasić – poslaničku grupu SRS. Saglasno članu 157. stav 2. i članu 170. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram zajednički načelni i jedinstveni pretres o Predlogu zakona o davanju garancija Republike Srbije u korist Komercijalne banke AD Beograd po zaduživanju Građevinske direkcije Srbije d.o.o. Beograd, Predlogu zakona o potvrđivanju Okvirnog ugovora o zajmu između Banke za razvoj Saveta Evrope i Republike Srbije 1720, Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma o zajmu (Projekt osiguranja rizika u slučaju elementarnih nepogoda za jugoistočnu Evropu i Kavkaz) između Republike Srbije i Međunarodne banke za obnovu i razvoj i Predlogu zakona o potvrđivanju Ugovora o garanciji (EPS Projekat za Kolubaru) između Republike Srbije i Evropske banke za obnovu i razvoj. Gospodo narodni poslanici, pošto još uvek nema predstavnika Vlade, zamoliću vas da za sat vremena nastavimo sa radom. O B A V E Š T E Nj E PREDSEDNIKA NARODNE SKUPŠTINE (11,10 časova)