Poštovani narodni poslanici, nastavljamo rad Pete sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2003. godini. Molim vas da, radi utvrđivanja kvoruma, ubacite identifikacione kartice u vaše poslaničke jedinice. Konstatujem da imamo kvorum za rad. Sprečeni su da prisustvuju sledeći narodni poslanici: Stevan Lilić, Radoslav Veselinović, Borivoje Drakulović, Slobodan Pavlović, Milan Radulović, Pal Šandor, Nataša Milojević, Ratimir Svirčević, Išpanovič Ištvan, Aleksandar Stefanović i Biači Anton (pre podne). Prelazimo na 2. tačku dnevnog reda: - PREDLOG ZAKONA O PLANIRANjU I IZGRADNjI (načela) Podsećam vas da je u toku jučerašnjeg dela sednice, nakon uvodnog izlaganja, koje je podneo predstavnik predlagača, Dragoslav Šumarac, ministar urbanizma i građevine, u načelnom pretresu učestvovao narodni poslanik Miomir Ilić, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SPS-a. Da li narodni poslanik Miomir Ilić želi da iskoristi i sledećih 10 minuta? (Ne.) Dobro, na kraju. Da li se prijavljuje za reč još neko od predstavnika poslaničkih grupa? Ima reč narodni poslanik Bojan Pajtić, predsednik poslaničke grupe DOS - Reforma Srbije.
Poštovano predsedništvo, poštovane dame i gospodo narodni poslanici, ovaj zakon predstavlja jedan od preduslova evropeizacije srpskog društva. Izuzetno je važan. Nije to samo tehnički zakon. On predstavlja jedan od preduslova da strani investitori uđu i ulažu u našu zemlju. Po dosadašnjem zakonodavstvu je mogla po godinu i više dana da traje procedura izdavanja građevinskih dozvola, bez oštro sankcionisanog nepoštovanja obaveza uprave i nadležnih organa pri izdavanju tih dozvola, tako da je ovo izuzetno važan, sistemski zakon, koji objedinjuje četiri različita zakonska teksta. Ovim zakonom opredeljuje se i ravnopravnost oblika svojine u oblasti planiranja i izgradnje, što je takođe jedna od tendencija na koju ukazuje i postojeći Ustav Republike Srbije, a sigurno će ukazivati i budući ustav Republike Srbije. Eliminiše se uprava u meri u kojoj je to moguće, prepravljaju se odredbe da gotovoisključivo uprava kao jedini nadležni organ rešava određena pitanja iz oblasti prostornog planiranja, urbanizma, projektovanja i slično. Korupcija kao jedna od bolesti, moglo bi se reći, rak-rana u ovoj oblasti, takođe se strogo sankcioniše. Predviđaju se krivične kazne, ali ne kao u prethodnom zakonodavstvu samo za bespravne graditelje, za investitore, nego i za upravu. Što je novo i što je neobično važno, predviđaju se krivične sankcije i za inspektore koji ne izvršavaju svoje obaveze, i za odgovorna lica u javnim preduzećima koja priključuju bespravno izgrađene objekte na infrastrukturne sisteme, vodovod, grejanje i slično. Decentralizacija na koju ovaj zakon upućuje, a što jeste trend svih onih zakona koji obuhvataju i funkcionisanje lokalne samouprave i trend koji smo mi kao parlament sledili u protekle više od dve godine, obavezuje sve opštine da izrade prostorne planove, a u isto vreme omogućava tim opštinama da čvrsto drže u svojim rukama mehanizam razvoja te opštine, dakle planiranje razvoja te opštine, odnosno da u svojim rukama drže budućnost svoje opštine i način na koji će se ta opština ubuduće razvijati. Prema postojećem zakonodavstvu, da biste došli do glavnog projekta, potrebno je pribaviti nekoliko desetina papira, čak tridesetak različitih saglasnosti, od vodovoda i kanalizacije do toplana, elektrodistribucije, PTT-a, radio - televizije i slično. Ovaj zakon omogućuje da ta procedura bude daleko kraća. Ono što je novo, predviđa se da se na osnovu izvoda iz urbanističkog plana, u kome su sadržani svi uslovi potrebni za dobijanje odobrenja za izgradnju, može izraditi idejni projekat, a na osnovu idejnog projekta može se ishodovati odobrenje za izgradnju nekog objekta. Važno je, više nema urbanističko-tehničkih uslova, više nema urbanističkih dozvola, više nema građevinske dozvole. Znamo koliko je često u prošlosti ta građevinska dozvola bila predmet manipulacije, zloupotreba i na ovakav način vrlo jasno se odseca mogućnost da se takva praksa nastavi u budućnosti. Odobrenje za izgradnju, čak i tako pojednostavljeno, a izuzetno je pojednostavljena procedura dobijanja tog odobrenja, potrebno je isključivo za izgradnju novih i za rekonstrukciju postojećih objekata, dakle za proširenje objekata mimo gabarita u kojima se oni sada nalaze. Za nadziđivanje, za proširivanje tih objekata, za sve objekte gde je potrebna prepravka koja ne podrazumeva da se ti gabariti prevaziđu, odobrenje za izgradnju nije neophodno i u tom smislu još se značajnije olakšava cela procedura. Oni objekti za koje je Ministarstvo bilonadležno, a moramo priznati da je to često gubilo smisao, radilo se o nekim objektimaza koje nije postojalo realno i objektivno opravdanje da se Ministarstvo opterećuje odobravanjem izgradnje ili rekonstrukcije takvih objekata, sada je ta procedura daleko drugačija. Opis i broj objekata za koje je potrebno odobrenje Ministarstva daleko je manji. To su objekti za koje je po prirodi stvari potrebno da bude nadležno Ministarstvo, oni su od interesa za Republiku Srbiju - magistralni putevi, auto-putevi, mostovi i sve ono što je od značaja za građane cele Republike Srbije. Davanje ličnih licenci bilo je predviđeno i prethodnim zakonima, ali nije bila predviđena mogućnost oduzimanja ličnih licenci. Ovim zakonom se i to omogućava. Ta odredba i procedura je u potpunosti u skladu sa evropskom praksom. Ukoliko pravna lica koja poseduju te licence ne ispunjavaju te obaveze na pravi način, ukoliko profesionalno ne postupaju u skladu sa licencama koje su dobili, tada postoji objektivna mogućnost predviđena zakonom da te licence budu oduzete. Krivične sankcije, čitav niz uspostavljen ovim zakonom, primoravaju organe uprave i sve nosioce javnih ovlašćenja da se ponašaju ne samo u skladu sa zakonom, nego sa kriterijumima efikasnosti, racionalnosti, ekonomičnosti i odgovornosti za funkcionisanje ove oblasti. Vrlo su kratki rokovi u kojima se odobrenjeza izgradnju mora dati. Čak se u zakonu predviđa samo 15 dana, ukoliko su ispoštovani svi zakonom predviđeni uslovi. Nakon toga za odgovorno lice u organu uprave sledi kazna čak do 30 dana zatvora. Ta odredba sasvim sigurno garantuje i pokazuje dobru volju Ministarstva, Vlade, a verujem i Skupštine kada prihvati ovaj zakon, da se jednom za svagda uvede red, vladavina prava i spreči korupcija u ovoj oblasti, koja jeste jedna od rak-rana upravo kada spominjemo urbanizam, izgradnju i planiranje u Republici Srbiji. Ovim zakonom predviđa se liberalnija i mnogo konstruktivnija mogućnost legalizacije objekata koji su bespravno izgrađeni. Mi smo imali dug period, naročito 90-tih godina, a posebno sa dolaskom i velikim talasom izbeglica, kada su prosto mnogi objekti izgrađeni bez potrebnih uslova, dakle mimo zakonskih uslova, a to je prosto bio sticaj okolnosti i sila prilika. Većinu od tih objekata sigurno treba legalizovati i ovaj zakon predviđa mogućnost da se takvi objekti legalizuju. Naravno, biće nemoguće legalizovati one objekte koji se nalaze na pravcima određenih koridora, na rutama određenih puteva, dakle na onim mestima na kojima se predviđaju važne saobraćajnice ili izuzetno važni infrastrukturni objekti, ali velika većina objekata moći će da se legalizuje. Prethodni zakon u tom smislu nije bio uspešan. Na osnovu njega je samo oko 3% objekata bilo legalizovano i to je apsolutno nedovoljno. Ovaj zakon neće vezivati instituciju legalizacije za određeni datum. On praktično omogućava da svi objekti, osim onih koje je prosto nemoguće legalizovati, budu legalizovani i da se na taj način obezbedi sigurnost upravo vlasnika tih objekata, jer u ovom trenutku nemaju pravni osnov da se nalaze tamo gde se nalaze i to je takođe jedna od veoma važnih tekovina ovog zakona. Ovaj zakon je preduslov za uvođenje reda u oblast planiranja i izgradnje, preduslov za privlačenje stranih, ali i domaćih investitora, jer omogućava vrlo kratku proceduru, a ukoliko nije kratka oštro biva sankcionisana, pre svega u odnosu na radnike uprave ili javnih preduzeća ako svoju zakonsku obavezu ne izvršavaju na pravi način. Ovim zakonom obezbeđuje se decentralizacija, dakle mogućnost da opštine zaista kreiraju na pravi način svoj razvoj i omogućava se da se jednom za svagda u ovoj oblasti raskrsti sa korupcijom. Zbog svega ovoga poslanički klub DOS-Reforma Srbije glasaće za ovaj zakon.
Da li se još neko od predstavnika poslaničkih grupa prijavljuje za reč? Reč ima narodni poslanik Živko Selaković, zamenik predsednika poslaničke grupe "Srbija".
Gospođo predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, za poslaničku grupu "Srbija" i Seljačku stranku Srbije, člana ove poslaničke grupe, ponuđeni Predlog zakona o planiranju i izgradnji uliva poverenje da će se urbanističkom haosu i takozvanoj divljoj gradnji, koja je uzela velike razmere, napokon stati na put i samim tim ova oblast dovesti u nekakav red. Ponuđeni zakonski projekat predstavlja sveobuhvatno rešenje kojim se nastoji srediti materija koja je do sada uglavnom bila neuređena. Navedeni predlog prostornog plana bi trebalo da dovede do izvesnog stepena neophodne discipline kada je ova oblast u pitanju. Značajna poboljšanja koja donosi ovaj projekat zakona su vidljiva, počevši od samih načela za uređenje prostora, daju najširi mogući okvir za regulisanje ovih pitanja, pa sve do samih kaznenih odredbi. Predlog zakona predviđa formiranje agencije za prostorno planiranje. Između ostalog, ono što je dobro u ovom projektu agencije, to je obaveza podnošenja izveštaja Vladi najmanje dva puta godišnje, što predstavlja izvestan garant finansijske kontrole rada agencije. Posebno dobro rešenje predstavlja donošenje prostornog plana za region, grad i opštinu od strane lokalnih organa vlasti, koji su i najosetljivi za lokalne probleme, a samim tim i najupućeniji u probleme koji mogu biti rešeni najboljim prostornim planom. Član 29. reguliše mogućnost javnog uvida u planski dokument, što je izuzetno dobro rešenje, jer samo uključenje javnosti u ovaj proces je od izuzetnog demokratskog značaja, s obzirom na to da se na taj način obezbeđuje dvosmerna komunikacija na relaciji vlast - građani. Ova dva prethodno spomenuta rešenja su jošjedan iskorak vlasti ka najavljenoj decentralizaciji, što u svakom slučaju treba pozdraviti. Posebno su značajni članovi projekta zakona koji se odnose na proveru rešenja prostornog plana, predviđenu najduže za period od četiri godine, čime se omogućuje da proces planiranja postane trajan, kontinuiran i da se time spreči sva neosetljivost sistema na promene, jer sama oblast na koju se planiranje odnosi predstavlja dinamičnu oblast. Slične odredbe o reviziji plana tretirane su članom 110. Predloga zakona, koji takođe određuje da se najduže za četiri godine mora završiti revizija istog. Ovo praćenje dinamike društvenog života predstavlja jednu od najboljih strana zakonskog projekta. Treba izdvojiti detaljnost pojedinih članova, poput člana 45. koji definiše program za izradu urbanističkog plana. On se odnosi na sam objekat, zatim na celokupnu prateću infrastrukturu, okolinu samog objekta. Ova sveobuhvatnost i iscrpnost projekta zakona bi se mogla označiti kao jedna od najboljih strana istog. Član 52. definiše stručnu kontrolu plana. Ponuđeno rešenje je od velikog značaja iz razloga što sam zakon predviđa unutrašnje mehanizme za sprečavanje pojave propusta prilikom definisanja samog plana. U ovom delu zakonskog projekta omogućen je javni uvid u urbanistički plan, što još više ojačava legitimitet zakonskog projekta. Oblast koja se tiče uređenja gradskog građevinskog zemljišta je solidno uređena predlogom zakona pri čemu se posebno izdvaja pokušaj da se na taj način definiše što veći broj pravno i realno mogućih situacija i da se tako što više doprinese regulizaciji ove oblasti. Član 76. mogao bi stvoriti i sporna rešenja koja se odnose na izgradnju privremenih objekata na prostoru neizgrađenog javnog građevinskog zemljišta, ako bi se njihovo rušenje po isteku dozvole za gradnju na bilo koji način prolongiralo, kao što je bilo slučajeva do sada. Članovi 121. i 125. tretiraju pitanje tehničkog pregleda izgrađenog objekta i izdavanje dozvole. Na ovim rešenjima se mora insistirati da bi se sprečila dosadašnja praksa useljavanja objekata, a da prethodno nisu obezbeđeni svi neophodni zakonski uslovi. Praksa mora biti stroga u ovom slučaju da bi se sprečila moguća zloupotreba. Rušenje objekata je posebno poglavlje i nudi dobro rešenje neophodnosti obezbeđenja smeštaja za lica čiji se objekat ruši. Poseban deo sačinjavaju kaznene odredbe. Treba istaći da je predlagač insistirao na velikoj strogosti istih kako bi se na taj način obezbedio neophodan autoritet zakona. Kaznu za fizička lica od tri godine zatvora, ako bespravno grade i nelegalno se priključe na komunalnu infrastrukturu, trebalo bi prema svakom licu isto primenjivati, a ne kao do sada. U ovom slučaju je trebalo razlikovati izgradnju nelegalnih objekata radi sticanja finansijske koristi, od onih lica koja grade i rešavaju tom gradnjom sopstvene stambene situacije i za ovu drugu grupu građana omogućiti povoljnije uslove za sticanje svih propratnih dozvola. Ne mogu da završim izlaganje, a da i ovde pred narodnim poslanicima ne iznesem sugestije Udruženja stambenih zadruga Srbije, koje sam ina Odboru za građevinu i urbanizam izneo, da je za stambene zadruge trebalo naći mesta u ovom zakonu, pošto su one graditelji stanova pod istim uslovima kao i preduzeća i radnje kojima se ova delatnost dozvoljava. Znamo da je u manjim urbanim sredinama udruživanje građana u stambene zadruge najbrži i najjednostavniji način rešavanja stambenog pitanja, što je u životu skoro svakog građanina najteža stavka, a samim tim i najvažnija. U većim urbanim sredinama, odnosno većim gradovima, uključivanjem stambenih zadruga u poslove izgradnje stanova eleminisali bi se divlji preduzimači i ostali špekulanti, nadrigraditelji i drugi, koji u većini slučajeva na razne načine izbegavaju plaćanje obaveza državi, a što su u proteklom vremenu u 50%slučajeva i uspevali. Kada se sumira kompletan tekst Predloga zakona, može se reći da ovaj zakonski projekat predstavlja dobar pokušaj sređivanja ove oblasti, ali uz njegovo dostojno i odlučno primenjivanje u praksi. Na kraju, da zaključim izlaganje konstatacijom koju sam dao na početku izlaganja - gledajući u celini, predloženi zakon o planiranju i izgradnji ima reformski karakter, daje garancije za uvođenje reda umesto dosadašnjeg urbanističkog i građevinskog haosa. S tog aspekta, poslanička grupa "Srbija" i Seljačka stranka Srbije, član ove poslaničke grupe, podržava ovaj predlog zakona i glasaće za njegovo usvajanje.
Za reč se javio narodni poslanik Dejan Mihajlov, predsednik poslaničke grupe DSS.
Dame i gospodo, uvaženi poslanici, poštovani ministre, pre nego što se krene sa donošenjem nekog zakona, pre svega treba dobro analizirati postojeće stanje i videti šta je posledica za stanje koje imamo: da li su to loši zakoni, da li je to korupcija, da li je aljkavost, nemar ili nešto gore? Bez tih polaznih osnova, od kojih moramo da krenemo, ne možemo da vidimo ono što želimo da gradimo. Da li je nama potreban jedan zakon koji bi obuhvatio više oblasti koje su do sada regulisane različitim zakonima ili nam je potrebno više manjih, jasnijih i efikasnijih zakona? Da li ovo što mi predlažemo ovde postoji u nekim drugim državama ili one imaju drugačiji sistem zakonodavstva? Ovo što je predloženo danas je nešto što, u svakom slučaju, ne može da bude prihvatljivo iz više razloga. Daću vam primer situacije u kojoj smo se nalazili, već je dobro poznata. Danas i ovih dana povlači se po štampi - benzinske pumpe i kafići u Novom Sadu Nenada Opačića; kako je došlo do toga da neko dobije na licitaciji plac, gde se mahalo raznim rečima i pretnjama; pa da se previdi da je neko taj plac dobio na taj način kako ga je dobio, uz pretnje; pa da onda taj koji je radio projekat postane član gradske vlade zadužen za urbanizam, pa da onda on sve to umota i da dobijemo konačno rešenje. To je primer možda ne loših zakona, ali loših odnosa. To sve stoji i to je tema mnogih priča danas u Novom Sadu. Niko nije povukao odgovornost za to. Da li onda ovde govorimo o lošim zakonima ili govorimo o tome što se ne kažnjavaju oni koji daju mimo planova i legalizuju putem zloupotreba u Srbiji. Zato treba videti da li je samo zakon taj koji treba da promenimo. Idemo tačku po tačku. Udruženje urbanista Srbije takođe ima puno primedbi na ovaj zakon i kaže da je neprimenjiv. Mi kao Skupština treba da vodimo računa da li ćemo donositi zakone koji će biti neprimenjivi, izazvati nove sukobe, nove podele ili treba da donosimo zakone koji će neku oblast urediti. Činjenica je da je oblast koju mi imamo potpuno neuređena i da vlada potpuni haos. Prođite samo Beogradom, Dedinjem, Bulevarom mira, zgrada Televizije "Pink" i sve ostalo što je protivpravno podizano, što je neko naknadno legalizovao da bi dobio režimsku televiziju. Ima takvih stvari mnogo, ne samo u Beogradu, ima i u Pančevu iz koga dolazim, ima u svakom gradu. Ima puno divljih naselja i nelegalizovanih objekata. Činjenica je da je zakonom o legalizaciji samo 3% objekata legalizovano i pitanje je zašto je tako, da li je vođena ili nije vođena dobra kampanja. Treba postaviti pitanje šta ćemo raditi sa nelegalizovanim objektima, sa divljom gradnjom. Da li je interes države da se ti objekti legalizuju uz naknadu ili da ti objekti i dalje budu van svih planova? Treba postaviti pitanje da li je interes države da se nelegalizovani objekat legalizuje u kraćem vremenskom periodu i za manje para, nego da se dobiju sve dozvole u kratkom vremenskom periodu, a vi krenete da gradite objekat u skladu sa svim uslovima. Naravno da je interes države da postupak donošenja i izdavanja dozvola, kao i svote koja se plaća za opremanje građevinskog zemljišta i uopšte za građevinsko zemljište, mora da bude kraći nego postupak legalizacije. Zato treba gledati da li zakon ta pitanja rešava ili ne rešava, da li je zakon u skladu sa Ustavom ili nije. U ovom zakonu ima puno stvari suprotnih i Ustavu i mnogim drugim zakonima. Suprotan je i Zakonu o imovini Republike Srbije. (Glas iz sale: U, sunce ti.) Nekom je to "u, sunce ti", ali pogledajte malo zakone i vidite da li će ti zakoni biti primenjivi. Da li je ovo zakon koji omogućava decentralizaciju ili centralizaciju? Ako imate agenciju za prostorono planiranje, u kojoj je moć da donosi odluke i da sama kontroliše odluke koje donosi, da li tu govorimo o decentralizaciji, da li tu govorimo o kontroli, da li tu govorimo o novim odnosima i o novom sistemu? Pročitajte malo zakon, nemojte dobacivati sa mesta, a da niste otvorili korice ovog zakona i da niste videli šta se dešava. Upravo u tome prednjače predsednici opština što ovde sede, a kada se sutra budu vratili i kada ih budu pitali - šta si ti to tamo glasao, on će reći - ne znam, meni su rekli da to tako treba. To da tako treba je išlo ovde 50 i više godina i zato smo dovde stigli, zato što se ni urbanisti, niti se bilo ko drugi bavio poslom za koji je bio nadležan, dame i gospodo. Krenite da čitate zakone i da ustanovljavate šta je u interesu celokupne zajednice i da opravdate poverenje koje ste dobili da sedite u tim klupama. Taj mandat vam nije dao niko drugi do građani i treba u njihovom interesu da radite. (Predsednik: Molim vas da se vratite na temu.) Imate primer planske komisije koja sama izrađuje plan, sebe kontroliše i opet imamo centralizaciju, odsustvo jasnih sistema kontrole. Predlagač ovim zakonom nije jasno utvrdio šta je predmet i svrha i koja pitanja će regulisati zakon, šta je njegova a šta nadležnost drugih zakona i gde je ovaj zakon suprotan Ustavu. Posledice i efekat ovog zakona vrlo brzo će doći, biće nesprovodljiv ili teško sprovodljiv, a već kroz šest-sedam meseci ili godinu dana moraćemo ovaj zakon da menjamo. Da li ćete onda opet, ne pogledavši taj zakon, da glasate za promene tog zakona? Odredba o prestanku važenja Prostornog plana Republike Srbije je protivustavna. Ovim zakonom se to predviđa. Ovaj zakon je ništa drugo do zbirka uzajamno potirućih oblasti iz društvene prakse. Praksa koja je pokazala i koja je postojala da bi se izbegli neki kanali, vi je na ovaj način legalizujete i to različite prakse koje su međusobno suprotstavljene. To nije dobro, suprotno je svetskoj praksi i predlaganju razvoja urbanističkog prostornog planiranja. Pre svega, ovde se urbanistički plan svodi na nivo nekog upravnog akta, a to je plan koji se po svim definicijama odnosi prema svima, deluje prema svima, to je opšti akt. Vi ga svodite ovde na akt koji deluje i odnosi se samo na onoga ko je naručio i na taj način dovodite u pitanje urbanističko planiranje uopšte, kao i prostorno planiranje u Srbiji. Po vama, lokalni nivo upravljanja u pogledu urbanističke politike, dakle i uopšte, ne postoji. Sve se donosi na nivou agencije i ovo je suprotno proklamovanoj decentralizaciji i demokratizaciji sistema u Srbiji, ustrojava se veći stepen centralizacije na republičkom nivou nego što je sada postojeći. Da li je to u skladu sa stremljenjima, omnibus zakonom, namerama iz budućeg ustava Srbije, za decentralizaciju i demokratizaciju; naravno da nije. U istim institucijama su smešteni oni koji sami sebi daju poslove i koji sami sebe kontrolišu. Ovakvo rešenje, naročito ovakve kontrole, ne postoje nigde u svetu. Doduše, možda to postoji u Iraku, ali neće postojati još dugo. Libija, Sverna Koreja, imaju takva rešenja i, ako ste ih preuzeli otuda, to je prilično prihvatljivo, s obzirom da tim putem idemo. Ali, da vidimo šta dalje još ima u ovom zakonu. Ima puno interesantnih stvari, prosto čovek ne zna odakle da počne.
Da li želite da koristite narednih deset minuta?
Hoću, pošto vidim da su vaši poslanici zainteresovani da slušaju o ovome, tako da ću to i dalje koristiti. Očigledno im edukacija nedostaje, pa zašto ne poraditi na tome.
Izričem vam opomenu na osnovu člana 101. Poslovnika, pošto i pored mog upozorenja nastavljate da vređate poslanike.
Gospođo Mićić, da malo više poštujete Poslovnik, onda biste poveli računa o poslanicima koji vas podržavaju i sede ovde, i njima izrekli ponekad bar jednu kaznu.
Nemate pravo da polemišete sa mnom, gospodine Mihajlov.
Gospođo Mićić, ako hoćete da polemišete sa mnom, kada budem seo u klupu, izađite za govornicu. To je elementarno pravo kulture u parlamentu. Ali, da nastavimo dalje da upućujemo poslanike u ono šta se ovim zakonom radi, odnosno ne radi. Ako govorimo o odredbi koji se odnosi na građevinsko zemljište, ona je suprotna Zakonu o sredstvima u svojini Republike Srbije. Sa stanovišta podele građevinskog zemljišta na javno i ostalo građevinsko zemljište, navedeni zakon takvu podelu građevinskog zemljišta ne poznaje, pa je nužna podela ili prethodna izmena pomenutog Zakona o sredstvima u svojini Republike Srbije, jer je tim zakonom definisano da je svo građevinsko zemljište vlasništvo Republike Srbije i da samo Republika Srbija može da se bavi prometom građevinskog zemljišta, a ne niko drugi. Zato, za one koji ne znaju, taj zakon mora da se promeni. Ili, nešto drugo uraditi, staviti pojedine odredbe van snage, ali to prelaznim i završnim odredbama ovog zakona nije predviđeno. Vi ćete imati u pravnom prometu dva akta koja su suprotna. Pa, da li ćete primenjivati ovaj zakon ili Zakon o sredstvima u svojini Republike Srbije, ne znamo, niti ko će tu konfuziju rešiti; da li će to rešiti ponovo ova skupština, što će neodgovorne odluke ponovo menjati, zato što se nije vodilo računa o tome, iako je bilo primedbi. To su sve stvari o kojima očigledno neki ne vode računa ili ih ne zanimaju. Ovo je složena materija i ne može se regulisati naprečac jednim aktom, njime će se samo uneti dodatna konfuzija. Odsustvo sagledavanja mogućnosti da nastupe loše pojave, usled nelogičnosti pojedinih odredaba, ima nesagledive posledice i zato je možda bolje ovakav zakon u neku ruku i ne primenjivati. Možda je dobro što će biti neprimenjiv, znači neće nastupiti nesagledive posledice koje mogu da nastanu iz ovog zakona. Možda je i dobro to što će vaš reformski zakon biti neprimenjiv, tako da će reforme koje vi sprovodite u mnogim drugim oblastima kao i ovde ostati neprimenjive. Ovim zakonom isključeno je postojanje javnih urbanističkih preduzeća, što je veliki problem. Taj vid preduzeća postoji u svim državama i javni urbanizam je servis koji vodi računa o interesu države i građana, kao i gradova i lokalne samouprave. Ovde se isključuje, jer se to verovatno namerava prepustiti privilegovanim privatnim ili nekim drugim servisima, kako bi se ovaj anticivilizacijski odnos prema gradu produbio i kako bi opet imali privilegovane koji bi, poput Nenada Opačića, dobijali plac za pumpu i kafiće, a posle toga naknadno davali raznim drugim Nenadima Opačićima. (Glasovi iz sale: Ko?) Pa zna se ko je dao - Gradska vlada u Novom Sadu. Da krenemo dalje, veoma je loše što se ovaj zakon donosi iako je struka protiv ovog zakona, iako struka kaže da ovaj zakon izuzetno usložnjava, komplikuje i čini praktično nerešivim predmet koji reguliše i da problemi ne mogu da se reše ovim zakonom. I, ako struka kaže da je tekst zakona toliko loš da se ne može ispraviti amandmanima, onda o čemu govorimo? Nijedan ovako loš zakon još nismo dobili i ni za jedan zakon u ovoj skupštini struka nije rekla da je toliko loš da se ne može ispraviti amandmanima. Imali smo razne zakone, na njih smo stavljali razne primedbe, od školstva, od ovoga do onoga, i struka je imala primedbe na te zakone, ali ovde govorimo o zakonu koji će nas poput neke elementarne katastrofe, nepogode ili nečeg drugog pogoditi. Privilegovani će "muljati", a oni koji pošteno hoće da rade, neće moći to da urade. Šta se rešava ovim zakonom - ovim zakonom se ne rešava pitanje korupcije. Naprotiv, otvara se, kako neko kaže, olakšani postupak dobijanja građevinskih dozvola i uopšte dozvola za gradnju. Kako se to dobija, kako će se vršiti legalizacija postojećih objekata - pa tako što će inspektor da zažmuri, dok se ne digne objekat i onda će kroz mesec dana da se sve to reši. Da li tako treba raditi, da li ovde treba prelaziti preko toga i da li ćemo po ko zna koji put u ovoj skupštini prelaziti preko svetske prakse i protiv mišljenja struke koju treba poštovati. Da li se tako radi reforma, ako idemo mimo svetske prakse? Pa dajte, dame i gospodo, da se uozbiljimo. Ovo nije politička stvar i ne treba je gledati kao političku stvar. Ovo je stvar koja treba da olakša život građanima Srbije. Ovaj zakon treba da uvede red u jednu oblast, gde ima urbanističke i svake druge mafije. Treba krajnje smireno i neostrašćeno ući u proces donošenja ovog zakona. Treba krajnje smireno saslušati primedbe svih na ovaj zakon. Ne može se ovaj zakon donositi, ako je protiv njega i lokalna samouprava, ako je suprotan interesu lokalne samouprave i drugim oblicima decentralizacije, autonomnoj pokrajini i verovatno suprotan novom ustavu i novim stremljenjima za donošenje novog ustava Srbije. Ovaj zakon je suprotan sadašnjem Ustavu Srbije, jer ne može se ukinuti sadašnji Prostorni plan. To je jednostavno protivustavno. Suprotan je nizu drugih zakona u našem pravnom poretku, kao što su Zakon o lokalnoj samoupravi, Zakon o sredstvima u svojini Republike Srbije, Zakon o državnoj upravi i nizu pozitivnih propisa. Ovaj zakon je suprotan svim tim propisima. Da li ćemo mi, koji smo doneli taj Zakon o lokalnoj samoupravi, sada razvlastiti tu lokalnu samoupravu, da li ćemo razvlastiti gradove, da li ćemo razvlastiti pokrajinu? Ovde govorimo o lošem zakonu što potpuno remeti odnose koji se uspostavljaju u našem pravnom poretku. On neće rešiti problem urbanističke mafije i urbanističkog haosa u Srbiji. To ko i kako stoji, poštovana gospodo, raspišite izbore da vidimo, mi se izbora ne plašimo, a oni koji se plaše izbora, ti govore ili ne govore o tome i sakrivaju se iza nekih drugih stvari. Izbori su pravo merilo, mi se ne krijemo iza pokradenih i svakih drugih mandata. Jednostavno, mi ne želimo zakone suprotne ustavu kao što je ovaj i očekujem da Ministarstvo ovaj zakon povuče iz procedure, uredi ga sa više struke i uskladi sa postojećim zakonom, sa Ustavom, Zakonom o lokalnoj samoupravi, Zakonom o državnoj upravi, Zakonom o sredstvima u svojini Republike Srbije, jednostavno da dobijemo zakon koji će omogućiti da se ova oblast u Srbiji razvija. Vi što zakone ne čitate, vi ćete snositi odgovornost za ovako loše zakone, ne mi, i onda ćete se češati, ali biće kasno. Hvala.
Za reč se javio ministar, gospodin Dragoslav Šumarac.
Gospođo predsedniče, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, zaista sam morao odmah da se javim za reč. Meni je žao što gospodin Mihajlov optužuje druge da nisu pročitali zakon, očigledno on nije čitao zakon, nego je slušao instrukcije Udruženja urbanista Srbije. Oni su sve vreme bili protiv ovih zakonskih rešenja zato što je predsednik Udruženja urbanista Srbije postavljen još za vreme Miloševića. Očigledno je da stranka gospodina Mihajlova sluša te što su bili predsednici u vreme Miloševića i njegovi funkcioneri, tako da je u tom pravcu nastavio ovde za ovom govornicom. Naime, mi smo nekoliko puta zvali Udruženje urbanista da učestvuje u izradi ovog zakona. Međutim, kako su verovatno i krivicom prethodnog režima, jer se struka nije poštovala, oni bili po strani, tako su ostali po strani tokom izrade ovog zakona. Prosto nisu navikli da rade u ovom proteklom periodu. Dakle, urbanisti, niti su radili na zakonskim rešenjima, niti su radili na urbanističkim planovima, ne samo svojom, nego i krivicom vlasti u vreme socijalista. Ovaj zakon upravo otvara posao za urbaniste i prostorne planere; sama činjenica da opštine moraju uraditi urbanističke planove u roku od 18 meseci otvara veliki posao za urbaniste. U narednih 18 meseci će se u svim opštinama i gradovima raditi urbanistički planovi. Vi znate da su naša i pokrajinska Vlada izdvojile iz budžeta prvi put za poslednjih 50 godina sredstva da se urade urbanistički planovi za najnerazvijenije opštine; verovatno gospodina Mihajlova nisu informisali o tome. Dakle, 30% teritorije Republike Srbije će biti pokriveno. Što se tiče primedbi na to da je zakon protivustavan i protiv drugih zakona, upravo u članu 2. Zakona o sredstvima u svojini Republike piše da se korišćenje i uređenje građevinskog zemljišta reguliše posebnim zakonima. U ovom zakonu uopšte nismo ulazili u problem svojine. Problem svojine ostaje onakav kakav je i u Ustavu i u ovim zakonima, a mi smo samo stavili mogućnost da se gradovi razvijaju, odnosno da se grade. Naime, mnoge parcele u gradovima su date na korišćenje građevinskim firmama, a one su proteklih 10 godina, zahvaljujući baš onom prethodnom režimu, došle u jako težak položaj i nisu mogle te parcele da privedu nameni. Mi smo im po ovom zakonu, zajedno sa velikim direkcijama, kao što su direkcije za izgradnju Beograda, Novog Sada i drugih velikih gradova, dali mogućnost još godinu dana da privedu nameni te parcele, a ako ih ne privedu, onda će one biti oduzete i date na licitaciju drugim korisnicima. Na taj način će se gradovi razvijati. Jedino gde imamo svojinu na zemljištu, to je ono što je u ranijem zakonu postojalo, to je najčešće na obodima gradova, gde je po odlukama opština zemljište pretvarano u gradsko građevinsko. Ako ono nije privedeno nameni, to se vraća u svojinu ranijim vlasnicima. Tu su uglavnom sada i mala privreda, individualni objekti i ti objekti su baš zbog tog problema i nelegalizovani. Prema tome, ovaj zakon zaista uvodi reformu u svim ovim oblastima; sigurno je da eliminiše korupciju, jer samim tim što će u urbanističke planove ući svi uslovi javnih preduzeća, niko u javnom preduzeću ne zna ko će biti investitor na parceli za koju se u kasnijoj fazi traži odobrenje za gradnju; zapošljava, ne samo urbaniste i prostorne planere; prostorni planeri moraju da urade prostorne planove za 120 i više opština koliko postoji u Srbiji. Pored toga, ova zakonska rešenja nekoliko puta će povećati broj gradilišta, slobodan sam da kažem da će se utrostručiti broj gradilišta u našoj zemlji, baš zbog rešenja u ovom zakonu.
Zahvaljujem gospodinu ministru. Pravo na repliku, narodni poslanik Dejan Mihajlov; osnov za repliku - da nije pročitao zakon.
Gospođo Mićić, osnov za repliku nije da nisam pročitao zakon, za razliku od vas čitam zakone, osnov za repliku je to što neko kaže ovde i optužuje celo Udruženje urbanista Srbije da su iz Miloševićevog vremena. Gospodine Šumarac, vi ste u vreme Miloševića bili profesor Univerziteta, šta treba da kažem - svi profesori Univerziteta su Miloševićevi profesori? Ako su se ljudi bavili svojom strukom, nemojte da govorimo na taj način. Kada ne znam, pitam, a očigledno drugi ne pitaju kada ne znaju, pa žive u večnom mraku. Ovde govorimo o tome da se ministar sada sa ove govornice više bavio politikom, nego svojom strukom i nije odgovorio ni na jedno pitanje koje smo postavili. Kada već govorimo o nekima iz bivšeg režima, onda mi objasnite kako je zgrada Televizije Pink legalizovana, objasnite mi kako je to rešeno, ono čudo u ambijentalnoj celini Dedinja, objasnite mi kako je to legalizovano, pa da vidimo ko je korumpiran, ko nije i ko šta radi. Objasnite mi kako je Nenad Opačić dobio, pa to se dešavalo sada, plac za pumpu i kafiće, sve u Novom Sadu, ko mu je to dao, kako mu je to dao, da li su mu to dali ti urbanisti iz Miloševićevog vremena ili neka lokalna vlast iz vašeg vremena; i da li možemo deliti one iz Miloševićevog vremena i one iz našeg vremena; zar su vama bliži oni koji su korumpirani iz vašeg vremena, nego korumpirani iz Miloševićevog vremena. Meni su svi korumpirani isti, bili oni sada, bili oni juče, bili oni sutra, svi korumpirani su isti, a vi nemojte da štitite one koji su vama politički bliži.
Vi nemate pravo na repliku. Osnov za repliku? Drugo javljanje, izvolite. Reč ima narodni poslanik Miomir Ilić, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SPS.
Poštovani narodni poslanici, gospodine ministre, moram da nastavim jučerašnje izlaganje sa jednom konstatacijom. U jučerašnjem izlaganju gospodin ministar je izneo predlog i dao obrazloženje Vlade, gde nije nijednom rečenicom pomenuo da je ovaj predlog zakona rađen sa političkog aspekta. Njegovo sadašnje izlaganje je krajnje političko, a obzirom da je zakon veoma važan za sve građane Srbije, mislim da nije primereno. Spominjati ovaj prethodni režim Slobodana Miloševića vezanosa ovim zakonskim projektom je, da vam kažem, krajnje nedemokratski, jer osnovni planski dokument za sve zakonske projekte vezano sa ovom materijom je strategija razvoja predviđena Prostornim planom Republike Srbije. Naša osnovna primedba jeste da je ovaj zakonski predlog trebalo da poštuje i Prostorni plan Republike Srbije, koji je rađen u periodu od 1989. do 1995. godine, a 1996. godine je usvojen, gde su učestvovali stvarno stručni ljudi, instituti i pojedinci koji su dali svoje predloge kroz veoma stručnu i široku javnu raspravu, gde je verovatno i profesor Šumarac učestvovao. Učestvovale su i lokalne vlasti, koje u većim gradovima Srbije nisu bili u tom trenutku pod vlašću socijalista. Napominjem da grad Beograd nije bio pod vlašću socijalista, Kragujevac, Subotica, Novi Sad. U izradi prostornog plana Republike Srbije učestvovali ste i vi, gospodo iz opozicije. Ali, da nastavim tamo gde sam stao. Finalni proizvod, radi kojeg novi zakon reguliše četiri navedene oblasti, jeste pre svegagradnja objekta. Svi planovi, prostorni, urbanistički, uređenje i izgradnja objekata na uređenom i na neuređenom građevinskom zemljištu ima svoj finalni proizvod, a to je građevinski objekat. Povodom ovog poglavlja koje je posebno tretirano izneću sledeće svoje zapažanje ispred poslaničke grupe SPS, bez političkih prizvuka. Izgradnji objekata, kao završnom činu realizacije prethodno donetih planova, u ovom predlogu zakona posvećeno je posebno poglavlje. Suština zakonskog predloga je, kako predlagač potencira, skraćenje u postupku dobijanja odobrenja za izgradnju. Predlagač smatra da će se podnošenjem idejnog projekta postupak izdavanja odobrenja za izgradnju značajno pojednostaviti, a što nema neku čvrstu podlogu. Naime, pored idejnog projekta, uz zahtev treba podneti i akt o urbanističkim uslovima, čija izrada je uslovljena postojanjem prostornog plana. Uz zahtev je neophodno priložiti dokaze o pravu svojine, odnosno zakupa građevinskog zemljišta, kao i druge dokaze određene urbanističkim planom. Za sve ovo potrebno je vreme, novac i ipak jedan veliki, i sada i po ovakvom predlogu, postupak administratiranja. To što će se samo dva puta, kako reče ministar, ići na šalter, ne znači da će se i predloženim rešenjem značajnije smanjiti vreme dobijanja odobrenja za izgradnju. Ako se upotrebna dozvola izdaje na osnovu idejnog projekta, na koji način će se štititi krajnji proizvod - objekat, i to od mogućih intervencija investitora, izvođača, dobavljača i korisnika. Izdavanje upotrebne dozvole po osnovu dokumentacije po kojoj se ne može graditi objekat ne samo da ne pojednostavljuje postupak, već otvara široko polje manipulacije. Pojednostavljenje u dobijanju upotrebne dozvole treba tražiti u kvalitetno propisanoj obradi glavnih projekata, promeni birokratskog ponašanja državnih činovnika i razbijanju korupcije. Ažurirati rad opštinske administracije je apsolutno na mestu. Treba biti objektivan. Da li je rok od 15 dana za izdavanje odobrenja za izgradnju od podnetog zahteva realan, u uslovima kada mnoge opštinske uprave ne raspolažu kvalifikovanom strukturom radnika za ovakvu vrstu posla. Moguć je i veliki broj zahteva, a pogotovo onih za legalizaciju izgrađenih objekata bez građevinske dozvole. Zaprećenja kazna od 30 dana zatvora za odgovorna lica u opštinskom organu uprave, u slučaju nepoštovanja roka, može dovesti do odlaska većeg broja stručnih lica iz organa uprave. NiSPS, ni druge opozicione partije nisu bile u mogućnosti da podnesu amandmane, a oni bi sigurno bili stručno obrađeni i koristili predlagaču da putem usvajanja određenih amandmana korigije ovaj svoj predlog; od podnetih amandmana koje je DOS - Reforma Srbije dostavila Skupštini, 40 je usvojeno. To govori da sam predlog nije dovoljno jasan i dovoljno obrađen. Problem je u tome što od tih 40 usvojenih amandmana, gro se odnosi na primenu zakona u Vojvodini, gde se daju veća prava vojvođanskoj Skupštini da donosi planove, urbanističke, prostorne i da izdaje građevinsku dozvolu za one objekte od interesa Republike Srbije kao celine. Ni jedna država, iako se spominju da samo Danska i još jedna imaju nacionalne planove, ne može a da nema neki nacionalni interes. U članu 89. stav 2. propisano je, predlagač je sam predložio, koji su to objekti za koje se daje dozvola za izgradnju od interesa za Republiku Srbiju, odnosno daje ministarstvo nadležno za poslove građevinarstva, što je od tačke 11) do 17) u Predlogu zakona izuzeto. Sam predlagač smatra da su ti objekti značajni za Repulbiku Srbiju, a što i jeste. Usvajanjem amandmana koji je podneo DOS - Reforma Srbije ovo se anulira. Postavlja se pitanje, posle usvajanja svih tih amandmana u tom vidu, šta ova skupština predstavlja u osnovnom zakonskom projektu kao od vitalnog interesa. AP Vojvodina preko svojih skupštinskih organa doneće sigurno dozvole za izgradnju objekata na njenoj teritoriji, ali oni su istovremeno od interesa i za ovaj deo Srbije. Radi se o konceptu koji ima i malo političkog prizvuka, moram da napomenem, iako sam rekao da neću tu priliku da koristim. Članom 107. Predloga zakona propisano je da preduzeće, kome se poveravaju poslovi izrade tehničke dokumentacije za izradu objekta, sem što treba da bude upisano u odgovarajući registar, mora da ispunjava uslove i da ima zaposleno lice sa licencom za odgovornog projektanta. Ne kaže koliko najmanje takvih lica mora da ima preduzeće. Važeći Zakon o izgradnji predviđa najmanje dva ovlašćena lica za objekte iz nadležnosti ministarstva i jedno ovlašćeno lice za objekte ostalih namena. Znači, ta konkretizacija ovde nije rešena, ministre, koliko lica, da piše da li može jedno, dva, tri, sto. Mi imamo i privatna preduzeća koja imaju manju administraciju. U članu 109. stav 2. predviđena je obaveznost licence za odgovornog projektanta. Smatramo da uslovi za dobijanje licence, kao što su visoka stručna sprema odgovarajuće struke, položen stručni ispit, najmanje tri godine radnog staža, sa stručnim rezultatima na izradi tehničke dokumentacije, sasvim su dovoljni i kao što sam juče rekao preporuka dva odgovorna projektanta je nepotrebna. U članu 116. stav 2, za građenje objekata koje odobrava nadležno ministarstvo predviđa se da izvođač radova može da bude preduzeće koje, sem što je upisano u sudski registar za građenje te vrste objekata, mora da ima zaposlena lica sa licencom za odgovornog izvođača radova i odgovarajuće stručne rezultate. Ne kaže se koliko takvih licenciranih lica preduzeće treba da ima, koliko najmanje, jedno ili sto. Dosadašnjim Zakonom o izgradnji predviđeno je da su to najmanje dva ovlašćena lica za objekte koje odobrava nadležno Ministarstvo urbanizma i građevina; za ostale objekte jedno. Ovakvo rešenje u postojećem zakonu bilo je mnogo bolje. Znači, ne radi se samo o tome da prethodni zakon ništa ne valja, nego ima i on dobre postavke. Član 117. govori o odgovornom izvođaču radova. Po predlogu zakona, odgovorni izvođač radova može biti samo lice sa visokom stručnom spremom, odgovarajuće struke, smera, radnog iskustva, a nije data mogućnost da gde odobrenje za izgradnju izdaje opštinski organ uprave možeda izvodi ovlašćeno licencirano lice sa višom ili srednjom školskom spremom. Znači, ovim predlogom je propisano da izvođenje radova, pa čak i manjeg obima, može da vrši samo ko ima visoku stručnu spremu i ništa više.
Upozoravam vas na prekoračenje dozvoljenog vremena.
Samo da završim rečenicu. Ovako strogim uslovima dovode se mnoga manja preduzeća u nepovoljan položaj, a i degradiraju se veoma stručna lica sa višom i srednjom stručnom spremom.
Za reč se javila narodni poslanik Gordana Pop-Lazić, zamenik predsednika poslaničke grupe SRS.
Dame i gospodo narodni poslanici, poslanici SRS nisu bili u stanju da podnesu amandmane na ovaj zakon, jer je postalo uobičajeno da predsednik Narodne skupštine zakazuje sve sednice po hitnom postupku. Na kraju dana za glasanje, prošlog petka, zakazala je sednicu tako što je rekla, vidimo se u utorak, a u poslaničke klubove u 10,00 sati stigao je saziv i do 12,00 sati, kada nam je rok istekao, zaista nismo bili u mogućnosti da podnesemo amandmane. Znači, 20 minuta koliko imam na raspolaganju i 27 minuta koliko imaju poslanici iz poslaničkog kluba nije dovoljno da bi se o ovom zakonu raspravljalo. Zaista mi je žao što se o ovako stručnom zakonu, koji nije politički, žuri i što se poslanicima oduzima to pravo da se amandmanski izjašnjavaju o ovom zakonu i da pokušaju da ga promene. Ali, šta je tu je. Pokušaćemo u najkraćim crtama da objasnimo od čega strepimo, šta će biti efekti ovog zakona i šta je to što mu zameramo. I naravno, da li ima i nekih pozitivnih strana. U svom ekspozeu ministar je rekao, a i u članu 173. zakona vidimo da danom donošenja ovog zakona prestaju da važe neki zakoni, kao što su Zakon o izgradnji objekata, Zakon o planiranju i uređenju prostora i naselja, Zakon o građevinskom zemljištu i Zakon o posebnim uslovima za izdavanje građevinske, odnosno upotrebne dozvole za određene objekte. Pitanje je koliko je pozitivno to što ovakav zakon obuhvata materiju ova četiri zakona. Ta preglomaznost nije uvek pozitivna strana. Mnogo češće je negativnost. Nije nam jasno zašto u članu 173. piše da donošenjem ovog zakona prestaje da važi i odredba člana 11. stav 2. Zakona o ministarstvima, "Službeni glasnik Republike Srbije", broj 27/2002, obzirom na to da je ovaj zakon prestao da važi donošenjem novog Zakona o ministarstvima, koji smo nedavno izglasali. Očigledno se ovde radi o nemaru, a da to nije primećeno prilikom podnošenja ovog predloga. Ako bismo hteli da komentarišemo trenutnu situaciju u ovoj oblasti, svi znamo da je bespravna gradnja divljala poslednjih godina, naročito od 1996. naovamo. Napadana su određena područja. Znam za grad Beograd, recimo Voždovac i Čukarica su bile akutne tačke. U vreme koalicije "Zajedno" na gradskom nivou mogao je da gradi ko šta hoće, nicale su petospratnice na građevinskim parcelama na kojima je mogla da se gradi samo porodična kuća, pet plus jedan, a sve zahvaljujući tome što se stvorila posebna urbanistička mafija, koja je ogromne pare uzela i stavila sebi u džep, na račun uništavanja gradskog jezgra, a što je sada nemoguće ispraviti. Za sprovođenje ovog zakona biće potrebno bar još desetak uredbi da se donese od strane Vlade, jer su mnoga pitanja nedorečena, započeta. Ne mogu da se složim sa ocenom gospodina Pajtića da je zakon idealan, niti hvalom gospodina ministra. Da je tako, ne bi vladajuća poslanička grupa podnela ovoliki broj amandmana. Znamo, kad god poslanici vladajuće DOS-Refoma Srbije podnose amandmane, da su to amandmani Vlade, pisao ih je ministar i neko iz Ministarstva. Znači, u zadnjem momentu ste shvatili da ima mnogo propusta u ovom zakonu i stoga pedesetak amandmana od strane DOS - Reforma Srbije. Postavlja se pitanje zašto je došlo do izgradnje tolikog broja bespravnih objekata, kada znamo da svako može da prijavi bespravnu gradnju,pa bi u ovim kaznenim odredbama trebalo da stoji da godinu dana zatvora dobije svako ko je išao u Šilerovu, znao je da je bespravan objekat, a nije ga prijavio. To bi bilo sasvim korektno. Kada ste obrazlagali zakon, rekli ste da je samo 3% objekata legalizovano. U tih 3% ušao je i Pink. Čim se Željko Mitrovićobratio, u jednom danu uspeo je da legalizuje svoj objekat. Hiljade zahteva, znam, stoje u Gradskoj skupštini. Zašto se nije radilo po tim zahtevima, kad su građani platili sve što je trebalo da plate, uredno podneli zahteve, platili naknadu za građevinsko zemljište, to nisu male pare, a onda ste jednim dekretom zaustavili legalizaciju, očigledno očekujući da ćete ovaj zakon doneti. Šta su vam bili motivi, nisam mogla da protumačim. Takođe ste tvrdili u svom ekspozeu da su sadašnja rešenja bila podložna korupciji. To jeste tako, ali nisam sigurna da i ova rešenja, koja imamo sada u ovom zakonu, neće biti podložna korupciji. Ako se imau vidu sve ono što je Ljuba Anđelković, kao član Izvršnog odbora, čini mi se potpredsednik Izvršnog odbora, radio u sprezi sa urbanističkom mafijom, pa i sam sebi napravio vilu, a zemljište mu dodelila supruga, koja je bila funkcioner Skupštine opštine Čukarica. Verovatno se saćete prijave za bespravnu gradnju koju je podneo pokojni Tapi i krivične prijave koju je podneo i protiv Ljiljane i Ljubomira Anđelkovića, objašnjavajući kako je do te urbanističke mafije došlo. Samo u dve rečenice ću vam reći šta je to. Ovo je jedan primer, ali tako se radilo. To svi mi imamo u komšiliku i možemo to plastično da objasnimo. Gospodin Tapi piše pismo Skupštini opštine Čukarica i inspekciji, koja nije reagovala na vreme. U momentu kada objekat niče, treba da sezaustavlja gradnja ili da se ruši u temeljima. Tako je barem bivalo ranije. Sada se čeka da objekat nikne. Svi su očekivali tu legalizaciju inicalo je svakojakih objekata. Gospodin Tapi kaže: a sada je ostalo još samo da vam ispričam priču, koju je meni ispričao vlasnik livade na kojoj je iznikao soliter. Radi se o Golfu. Moj kolega slikar Aleksandar Đurić. Priča ide ovako; u leto 2000. godine kod njega dolaze dvoje ljudi iz Glavnog odbora JUL-a i ponude mu 250 metara kvadratnih stambenog prostora, da im on dozvoli da na njegovoj livadi sagrade kuću. Đurić mi se lično žalio da su ga prevarili i da će dobiti samo 100 metara kvadratnih, jer ih je jedan budža, čija je žena glavna za građevinsku dozvolu ucenio i da umesto dogovorenih 540 metara kvadratnih za uslugu, sada taj budža traži 970 metara kvadratnih, plus dve garaže, tako da su morali da dozidaju još jedan sprat, da bi izvukli štetu. Sada se vi iz građevinske inspekcije slabo krećete po finom kraju, jer rušite samo sirotinju. Reći ću vam po koliko su prodati stanovi u tom soliteru - 2.600 nemačkih maraka po metru kvadratnom, a potkrovlje po 2.300. Znači, vi ste vašim nedelovanjem omogućili da Anđelković zaradi 2 miliona i 500 hiljada maraka. To je bila uobičajena situacija u Beogradu. Ako će ovaj zakon doprineti da toga više ne bude, onda je to dobro. Videćemo kako će to u praksi izgledati. Takođe se pokazalo da je prostorni plan spisak lepih želja, da je nepovezan sa prostornim planom okolnih zemalja, a u isto vreme sada spuštate na nivo lokalne samouprave izradu nečega što je takođe prostorni plan. Ne zove se ovako, nego se zove onako, nije šija nego vrat. To neki ljudi moraju da radei u to moraju da seulože ogromna sredstva. Rok koji ste ostavili od 18 meseci je veoma mali, što znači da će većina opština biti u nemogućnosti da to uradi.
Da li želite da koristite narednih deset minuta?
Da. Pošto one to ne mogu da urade, naravno za njih će to uraditi agencija. Tako barem piše u zakonu. To košta. To su budžetska sredstva, što znači da ćemo mi ponovo u Srbiji raditi jedan novi prostorni plan, a da će nas to mnogo koštati, a da je budžet prazan to znamo čak i mi narodni poslanici, jer na blagajni nema para za većinu poslanika, danas ni dnevnice da podignu. Plate su počele da kasne. Pukli smo kao bugarska skupština. Agencija koja će prerasti iz Zavoda za prostorno planiranje... gospodin Arsić mi je objasnio da ne možemo da bankrotiramo, pošto je on stručnjak za finansije kod nas u poslaničkom kulbu. Pitala sam da li smo mi to pred bankrotstvom, kaže - ne, država ne može da se bankrotira....
Molim vas da se vratite na temu. Žalili ste se da nemate dovoljno vremena da pričate o zakonu, a sada pričate van teme.
Država, ako bi došla u takvu situaciju, morala bi za svoje dugove dati deo teritorije, ali vidim da smo spremni i na to. Dakle, Agencija koja će prerasti iz Zavoda za prostorno planiranje, a strategiju će usvajati Skupština, to je novi prostorni plan i tu nema nikakvih novina, sem što trošimo džabe pare. Novina je takođe da opština donosi svoj prostorni plan i to ide u pravcu decentralizacije. Vi očigledno znate kakav će biti sledeći ustav koji se priprema i da će to biti u nadležnosti jedinica lokalne samouprave. Za sada nije i zbog toga su odredbe ovog zakona, koje se toga tiču, u suprotnosti sa postojećim Zakonom o lokalnoj samoupravi, jer lokalna samouprava može da donese samo regulacioni plan. Krivična dela koja su predviđena, kao i kazne, do sada vi kažete da je to imalo nekog efekta, a ne znam da je bilo ko otišao u zatvor zbog bespravne gradnje. Licenca koju ste predvideli, a kažete po ugledu na austrijsku komoru, mislim da će tek tu biti stvoren prostor za korupciju. Sigurna sam da će ova firma "Eurovik", koja radi građevinske podloge, a vi ste vlasnik sredstava te firme, dobiti licencu, a kako će ostali dobijati, to ćemo videti. Hoće li biti na to prigovora ili ne i možda zbog toga Udruženje urbanista protestuje, mada mislim da imate neku traumu iz mladosti što se Miloševića tiče, a vezano za Goricu Gajević, kada govorite o predsedniku ovog udruženja, ali to je vaša stvar. Počela bih od člana 1. koji reguliše predmet ovog zakona i predviđa osnivanje te agencije za prostorno planiranje, a iz člana 4. možemo da zaključimo da je to samostalna organizacija koja vrši javna ovlašćenja, a koja za svoj rad odgovara Vladi. Ostaje međutim nejasno da li se radi o stručnoj organizaciji, da obavlja samo stručne poslove za potrebe prostornog planiranja, ili obavlja upravne poslove, gde je na nju osnivač preneo deoovlašćenja, ili možda u svom delokrugu ima samo prostorno i urbanističko planiranje, i kako ona za obavljanje pojedinih stručnih poslova može dodatno angažovati treća lica. Postaviću vam bezbroj pitanja, a volela bih da mi odgovorite. Vidim da je to uhodan recept kojim je Vlada krenula, usavršila ga gotovo u potpunosti i u svakoj oblasti, pa više niko živ ne zna koliko agencija imamo u zemlji. U članu 2. nam predlagač objašnjava pojedine pojmove, propušta da nam kaže šta je u smislu ovog zakona planiranje i uređenje prostora, šta je osnovni predmet ovog zakona, kao i šta je to urbanistička dokumentacija. Ostaje nam da nagađamo da li je urbanistička dokumentacija istovremeno opšti pravni akt koji proizvodi pravno dejstvo erga omnes, pojedinačni akt koji deluje inter partes ili su pak analize i studije koje nemaju pravna dejstva, niti imaju karakter pravnih akata. Članom 2. tačka 1) objašnjen je pojam javne površine i obuhvata pojam objekta od opšteg intersa, a precizno je određen Zakonom o eksproprijaciji, i objekta namenjenog za javno korišćenje, objašnjenog u tački 2), ali je nejasan odnos između tih objekata. Nejasno je iz Predloga zakona, jer nije objašnjen pojam - postojeće stanje, a morao bi biti, jer je to realnost, obzirom da nismo na ledini i da ne počinje sve od ovog zakona, neko stanje je zatečeno. Postavlja se pitanje kako se zove stanje u prostoru na kome su izgrađeni objekti ili izvršeni neki radovi u slučaju da za taj prostor plan nije donet ili kako bi se odredilo stanje u prostoru na kome su izgrađeni objekti bez građevinske dozvole, što bi bilo utvrđeno kao nesporno. Da li je to postojeće stanje ili nije. Tačkom 12) istog člana objašnjava se pojam lokacije, pa se postavlja pitanje kakav je odnos ovog pojma i građevinske parcele i ako postoji neka uzajamna veza trebalo je da se objasni, jer pojam građevinske parcele nije objašnjen. Nisam uspela da pronađem objašnjenje pojma građevinskog zemljišta, bar ne na onaj način koji je nama pravnicima poznat da bi mogli ovo što je napisano da protumačimo u bilo kom smislu, jezičkom, logičkom, sociološkom, ciljnom ili bilo kakvom drugom. U tački 30) se pojam investitora vezuje za lice za čije se potrebe gradi objekat, iako pojam investicija, koji je istina latinskog porekla, u našem jeziku znači ulaganje. Znači, nije dobro upotrebljen. Pojam urbanistički plan i regulacioni plan nije uopšte objašnjen. Član 34. uređuje izbor, sastav, način i delokrug rada planske komisije koja obavlja stručne poslove u postupku izrade prostornog plana opštine, pa se postavlja pitanje koje to stručne poslove obavlja drugo pravno ili fizičko lice, a kažete da može domaće, može i strano. Dakle, imamo plansku komisiju, ona je stručni organ, pa još ona angažuje dodatne stručnjake. Vi kao da hoćete da zaposlite sve članove svojih stranaka. To je nemoguće. Morali biste jako dugo da budete na vlasti da biste uspeli. Kod člana 28. postavlja se pitanje kojim aktom ministar uređuje ispunjenost uslova za odgovornog prostornog planera. Da li je to upravni akt; ako jeste onda bi moralo da može da se pobija žalbom u upravnom postupku. Kakve su pravne prirode preporuke najmanje dva odgovorna planera ili Inženjerske komore, što su propisane kao potrebne. Preporuka po meni nikako ne može da bude uslov već samo jedan od motiva. Znate, kada uzimate bebi-siterku ne pitate drugu bebi-siterku kakva je ova, nego onoga za koga je ona radila. To je nešto najnormalnije. Što se tiče implementacije, uočava se vidna nedorečenost predloženog rešenja iz koga proističe nejasnoća za svakoga, pa čini mi se i za predlagača. Ako je to ugovor onda to podrazumeva naravno saglasnost volja, pa i predviđene posledice za neispunjenje tog ugovora, pa mi je potpuno nejasno koji je razlog uvođenja ovog instituta, sem možda pomodarstva. Što se tiče zemljišta, zaista ne mogu da se osvrnem na to, moje kolege će o tome govotiti. Samo ću da napomenem da se uvodi neustavna kategorija - ostalo građevinsko zemljište; da se eksproprijacavrši suprotno odredbama Zakona o eksproprijaciji; da postoji neusklađenost zakona sa Zakonom o sredstvima u svojini Republike; da se krši Zakon o nacionalizaciji građevinskog zemljišta i najamnih zgrada, koji istina prestaje da važi. Posledice će čini mi se biti takve da će ovaj zakon biti teško sprovodiv, da će dovesti do haosa uz bespotrebno trošenje ogromnih sredstava i zbog ovih razloga poslanici Srpske radikalne stranke neće podržati ovaj predlog zakona.
Pravo na repliku narodni poslanik Bojan Pajtić.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvažena koleginica Pop-Lazić je rekla da sam izjavio da je zakon idealan. Mislim da se ne može unapred reći za bilo koji zakon da je idealan dok se ne vidi kako će se on primenjivati u praksi. Istakao sam koje su izuzetne prednosti ovog zakona i iza onoga što sam rekao stojim. Ima dosta nedoumica i bilo je primedbi oko toga kada su podneti amandmani i mislim da je veoma važno da to razjasnimo. Ovaj zakon se nalazi u proceduri pred ovim parlamentom od 17. februara. Znači, praktično danas ističe dva meseca. Poslovnička obaveza predsednika Skupštine je da stavi na dnevni red taj predlog zakona ili da ga Vlada povuče, pa ponovo vrati. Dakle, svako od poslanika je mogao na osnovu Poslovnika da zna da je potrebno u roku od ta dva meseca podneti amandmane, da bi ti amandmani bili razmatrani na sednici Skupštine. Činjenica da je podneto 80 amandmana govori u prilog tome da su poslanici bili upoznati sa tim, a što se tiče podnošenja amandmana od strane DOS - Reforma, ne mislim da je potrebno da nam ministarstvo govori o tome kakve ćemo amandmane podneti i ne mislim da ovi amandmani, s obzirom na to da su uglavnom bili usmereni na decentralizaciju određenih procesa, bilo šta bitno menjaju u zakonu koji je inače izuzetno dobar. Hvala.
Za reč se javio narodni poslanik Miloš Lukić.
Uvaženo predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, u ime SSJ, i pored ovog objašnjenja koje smo čuli, moram na početku da izrazim negodovanje zbog nemogućnosti da učestvujemo u kreiranju ovog zakona putem svojih amandmana, s obzirom na činjenicu da smo imali svega dva sata da predamo amandmane. Smatrali smo da je to vrlo neozbiljno, raditi od 22,00 do 24,00, i to nismo učinili. Međutim, nadamo se da će ministar i ministarstvo imati razumevanja za primedbe koje budemo izneli u toku današnjeg dana. Ovim zakonom uređuje se planiranje i uređenje prostora, uređivanje i korišćenje gradskog građevinskog zemljišta, izgradnja objekata, osnivanje agencije i vršenje nadzora. Kad je reč o prostornom planiranju, smatramo da je to vrlo važna oblast koja bi trebalo pre svega da bude depolitizovana. Naime, svedoci smo, pre svega u lokalu, da se sa svakom promenom vlasti menjaju ideje, raspisuju se raznorazni konkursi. Koliko me služi pamćenje, u nekoliko prethodnih mandata, bez obzira koja je opcija bila na vlasti, silne pare smo davali za raznorazne konkurse. Ljudi su dobijali nagrade, ali to nikada nije realizovano. Intencija i naša želja je da prostorno planiranje prevaziđe trenutne lokalne političke okvire. Naravno, to je cilj i na nivou Republike i na regionalnom nivou. Osnivanje agencije takođe nosi jednu opasnost i mi smo više puta ukazivali na opasnost od prevelikog uvođenja agencija; međutim, ova republička agencija za prostorno planiranje trebalo bi da zameni dosadašnji Zavod za prostorno planiranje i urbanizam, pa tu postoji određeni kontinuitet. Pa ipak, i dalje postoji opasnost od otuđenja, odnosno od stvaranja jednog centra otuđene moći, gde bi se koncentrisala određena snaga u toj oblasti, gde bi ljudi morali da dođu i da na snishodljiv način traže određene saglasnosti. Smatramo da tu treba biti vrlo oprezan, posebno zbog toga što bi ministarstvo moralo da preuzme odgovornost za funkcionisanje cele ove oblasti. To je na neki način ublaženo članom 15, gde se kaže da ministarstvo vrši nadzor i da je agencija dužna da podnosi izveštaj dva puta godišnje. Što se tiče planske dokumentacije i hijerarhije planskih akata, to je predviđeno članom 16. Naročito bih se osvrnuo na tačke 4) regionalni prostorni plan i 5) prostorni plan opštine. Kad je reč o regionalnom prostornom planu, predviđeno je da on važi za pokrajinu, za grad Beograd i za ostale delove Srbije koji mogu da se uklope u određenu nomenklaturu. Mislim da je ovde ostatak Srbije na neki način zapostavljen, jer da bi se organizovao na taj način, za područje gde živi od 100 hiljada do milion građana, to je ipak jedna politička i teritorijalna autonomija. Verovatno da ovaj zakon na određeni način ide ispred drugih propisa, pošto kod nas regionalizacija još nije praktično zaživela. Rekao bih da u ovom delu zakon ide i ispred ustava koji očekujemo. Što se tiče urbanističkog planiranja, takođe bih podsetio da tu lokalna politika ima posebno mnogo uticaja i da mi iz SSJ želimo da se uticaj politike maksimalno eliminiše. Kad je reč o Komisiji za planove (misli se na urbanističke planove opštine), predviđeno je da članovi te komisije mogu da budu (ta primedba stoji) svega dva mandata u takvoj komisiji. Čak je tu zakon potpuno precizan i kaže u članu 34. da mandat predsednika i članova Komisije traje četiri godine, s tim što isto lice ne može biti imenovano više od dva puta. Ova odredba zakona je suviše restriktivna. Smatramo da stručnjaci iz ove oblasti treba da imaju mogućnost da u čitavom svom radnom veku učestvuju u ovakvim aktivnostima, a s obzirom da je to jedna konsultativna uloga, čak i kao penzioneri. Prema tome, na neki način im je ograničena mogućnost rada. Postavlja se pitanje - kako će jedan stručnjak moći da radi u komisijama u dve ili više opština, što je takođe izvesno da će se događati, s obzirom na činjenicu da imamo opštine koje nemaju stručni kadar da pokrije ovu oblast. Prema tome, stav 3. člana 34. donosi dosta ograničenja za koja mislimo da su preterana i očekujemo da će ministarstvo kroz svoje podzakonske akte, kroz tumačenja, ovo razrešiti na način prihvatljiv za većinu stručnjaka i građana. Što se tiče javnog uvida, odredba da se objavljuje poziv za javni uvid u jednom dnevnom i jednom lokalnom listu takođe može da se stavi pod znak pitanja, s obzirom na činjenicu da je pitanje - šta je to jedan dnevni list. Možda ipak uz sve ovo treba dodati "Službeni glasnik", koji svi oni koji su ozbiljni i koji žele da se bave jednom oblašću treba da prate, a pitanje ko čita koji dnevni list je relativna stvar. Ovo pričam u onom negativnom slučaju, kada bi neko želeo da nešto izigra, pa bi to objavio u nekom dnevnom listu za koji je izvesno da se vrlo malo čita, naročito na području na koje se odnosi planski akt. Kad je reč o preparcelaciji i parcelaciji tu se javlja takođe jedna dilema; mi u SSJ smo zaključili, na osnovu sagledavanja u mnogim sredinama, da u zadnje vreme vrlo često imamo prilike da gledamo kako se ljudi snalaze i na vrlo malim parcelama, u samim centrima gradova, prave određene objekte, baš upravo zbog nemogućnosti da grupišu parcele, da se naprave objekti koji će biti ponos za taj grad i po kojima će taj grad biti prepoznatljiv. Sada imamo vrlo šaroliku gradnju. Naravno, odgovor na ovo je da je sada sve prepušteno tržištu i da će tržište to urediti, ali još uvek u našim uslovima i u ovoj državi teško možemo da se oslonimo na tržište. Kad je reč o građevinskom zemljištu, kao i podeli na javno i ostalo građevinsko zemljište, mi smo svesni da je to kategorija koja bi trebalo tek novim ustavom da bude na pravi način regulisana, ali smo takođe svedoci da je ova skupština u više navrata, čak i donošenjem važnih zakonskih akata, kršila sadašnji Ustav. Vrlo često se o tom ustavu govori sa velikim nipodaštavanjem, a s druge strane, kada nam zatreba, mi ga koristimo da napadamo jedno rešenje. SSJ je izuzetno zadovoljna ovim rešenjem da se gradsko građevinsko zemljište vrati u promet. To je naša intencija od dolaska u ovu skupštinu i stalno smo na tome insistirali. Ovo je jedno prelazno rešenje. Kako će se pokazati u praksi, pitanje je. Međutim, ukoliko se bude čekalo da se donese novi ustav, pa da se ovo rešenje primenjuje, cilj nije postignut, jer se za ceo taj vremenski period odlažu određeni investicioni zahvati, promet zemljišta, gradnja, dolazak investitora, domaćih ili stranih. Kada je reč o ostalom građevinskom zemljištu, tu se takođe javlja nekoliko dilema. Jedna je šta je sa zemljištem koje je dodeljeno ranije, recimo pre desetak godina; izvršen je administrativni prenos i sada je poništena ta odluka o dodeli, a naknada je izvršena. Takve slučajeve imamo u praksi i oni mogu znatno uticati negativno na dalje poverenje u ovu oblast i u ovu državu. Ako imamo investitora koji je isplatio naknadu, sve je to završio, a sada iz određenih formalnih razloga, pozivajući se na neke propise koji su očigledno anahroni, mi poništavamo takvo rešenje i čoveka dovodimo na polaznu poziciju. On će reći da, posle desetogodišnjih sankcija i određenih problema formalne prirode, sada nailazi ponovo na jednu barijeru. Pitanje je da li će takav investitor ostati u toj ulozi na jednom području. S druge strane, postavlja se pitanje šta sa novcem koji je taj čovek dao i ko će njemu to vratiti. (Predsednik: Da li koristite i narednih deset minuta?) Da. Takođe se postavlja pitanje, a to bi trebalo regulisati podzakonskim aktima, da li je sada moguće izvršiti promet ostalog građevinskog zemljišta u cilju realizacije plana, da ne bude ovo jedna hipotetička kategorija na čiju ćemo primenu čekati godinama. Insistiramo na tome da se ovo primenjuje odmah nakon usvajanja zakona. Da li će se i dalje tražiti saglasnost Ministarstva finansija za promet ostalog građevinskog zemljišta i da li će ono i dalje imati tretman državnog, pa datog na korišćenje; to su dileme koje nisu vezane isključivo za ovo ministarstvo i isključivo za ovaj zakon, ali se nameću u daljoj realizaciji i primeni ovog zakona. Ukoliko ostala ministarstva i ostale oblasti života budu smetnja realizaciji ideja iz ovog zakona, onda je sigurno njegovo donošenje na neki način promašaj. Vi ćete spasiti svoju dušu, donećemo zakon koji je primenjiv, ali ako naiđemo na prepreke kod ostalih ministarstava, to će biti problem. Pitanje kako će se pravo korišćenja prevoditi u režim svojine, osim u onim slučajevima kada se vrši povraćaj, takođe bi trebalo međuresorski razrešiti i što pre dati odgovor građanima i potencijalnim investitorima. Što se tiče izgradnje objekata, tu je predviđena jednostavnija i brža procedura, da se dobija odobrenje za gradnju, odnosno nema tu formu. Izvršena je određena podela (to je u članu 88. do 102) ko je nadležan za koju vrstu dozvola. Ovde je to prilično precizno određeno. Imamo odredbu gde ministarstvo zadržava vrlo mali broj objekata za čiju gradnju izdaje odobrenja. Posebno bih napomenuo da se tu radi o dozvolama koje se daju za nacionalne parkove. Međutim, ovde bih pomenuo jedan drastičan primer. Mi imamo park prirode koji nije nacionalni park i zove se Golija. U ovom parku prirode divlja bespravna gradnja. Ministra bih posebno molio da ovo zabeleži, pa da čujemo njegovo mišljenje o ovom problemu. Znači, da li ćemo štiti samo nacionalne parkove ili treba štititi ovu prirodu koja je takođe jedno veliko bogatstvo? Naveo sam primer Golije, gde imamo više od 1.000 bespravno podignutih objekata. Podižu ih novopečeni biznismeni na zemljištu koje nije privatna svojina, znači u ovom parku prirode. To će sutradan biti veliki problem, jer ukoliko bi došlo do jedne akcije rušenja tih objekata, s obzirom da se radi o mešovitoj nacionalnoj sredini itd, to bi izazvalo i mnoge druge reperkusije i dovelo ovo ministarstvo u vrlo nezavidan položaj. Što se tiče tehničke dokumentacije, ovaj zakon usmerava na povećani značaj i odgovornost struke. Čini mi se da reakcije u tom pravcu od Udruženja urbanista i drugih treba shvatiti na pravi način i tim ljudima ukazati na to u kom delu je njihova odgovornost, u kom delu je njihova obaveza za ono što potpisuju i što rade. Ne bih se tu posebno zadržavao, s obzirom da se formira inženjerska komora i da bi ona, po ugledu na Advokatsku komoru, trebalo da bude nezavisna organizacija. Mi u ovom momentu imamo situaciju da na statut komore ministarstvo daje saglasnost, zatim ministarstvo vrši nadzor nad radom komore, što u velikom procentu komoru čini zavisnom od ministarstva. Da li će to biti samo prelazno rešenje i da li će komora uspeti da se izbori za svoju nezavisnost, zavisi od same komore i njenih članova. U svakom slučaju, komora će sačuvati nezavisnost i biti stručna onoliko koliko bude uspela da se otrgne iz kandži dnevne, lokalne i politike na nivou Republike. Što se tiče odgovornosti, ovim zakonom su predviđene kazne za administraciju. Vi se sećate da je SSJ insistirala na tome prilikom donošenja zakona o gradnji, kada je predviđena kazna zatvora čak do tri godine za investitore, za ona odgovorna lica u javnim preduzećima koja izdaju dozvole za priključak na elektro, vodovodnu i drugu instalaciju. Međutim, sada je uvedena i kazna za adminsitraciju. Naravno, nešto blaža, do 30 dana zatvora plus novčana kazna. Principijelno, SSJ se zalaže za to da krivična odgovornost bude kodifikovana na jednom mestu u Krivičnom zakonu. U poslednje vreme imamo niz primera da se različitim zakonima, koji uređuju druge oblasti, propisuju krivična dela. Dosadašnja praksa pokazauje da je sudbina tih krivičnih dela takva da ih sudovi ne uzimaju za ozbiljno i da vrlo retko ili uopšte ne izriču kazne po odredbama ovih posebnih zakona, kada to nije kodifikovano Krivičnim zakonom. SSJ je, učestvujući u radu Odbora za građevinarstvo i urbanizam i na konsultacijama sa ministrom i njegovim saradnicima, iznela još niz primedbi. Stavljajući na vagu primedbe, pre svega ovu na početku izrečenu, o nemogućnosti amandmanskog reagovanja i primedbe koje će se u praksi pokazati pri realizaciji ovog zakona, SSJ je stavila u prvi plan i dala prednost onim odredbama ovog zakona koje su dobre za građane. Tu spada pre svega sledeće: da je omogućen promet gradskog građevinskog zemljišta, da je jednostavnija, jeftinija, racionalnija procedura dobijanja dozvola, da je u fazi izgradnje takođe pojednostavljeno mnogo toga i da struka dobija svoje mesto. Takođe, zaključili smo da bi korupcija trebalo da se suzbije maksimalno ovim zakonom, pa ćemo prednost dati dobrim stranama ovog zakona. Još bih napomenuo da, kada je u pitanju legalizacija, treba biti precizan i dati odgovor možda već sa ove govornice ili kroz podzakonska akta koja slede - da li će svi biti ravnopravni u postupku legalizacije, što je vrlo bitno i politički mudro, s obzirom na činjenicu da postoji određeni revanšizam, da se trenutna politička moć zloupotrebljava i da se ova oblast na neki način kompromituje.
Da li se još neko od predstavnika poslaničkih grupa javlja za reč? (Nema prijava.) Nastavljamo načelnu raspravu prema prijavama za reč narodnih poslanika. Reč ima narodni poslanik Dragan Milentijević, poslanička grupa Socijaldemokratske partije, a sledeće prijavljeni za reč je narodni poslanik Milorad Mirčić, SRS.
Gospođo Mićić, uvaženi ministre, dame i gospodo narodni poslanici, pred nama se nalazi tekst zakona o planiranju i izgradnji i, kao što sigurno znate, to je izuzetno stručan zakon. Međutim, u nekim izlaganjima prethodnih govornika taj zakon je poprimio neke političke konotacije što sigurno nije dobro. Moram da kažem da sam se u tim govorima prepoznao, i kao predsednik jedne srpske opštine i kao zamenik predsednika Odbora za urbanizam i građevinarstvo, znači kao čovek iz te struke. Prvo prepoznavanje; nema potrebe da bilo ko od vas brine kako ćemo proći mi predsednici opština kada se vratimo u svoje opštine kada je ovaj zakon u pitanju. Mi odlično znamo kakvi su problemi u ovoj oblasti. To se rešava na dva načina u lokalnoj samoupravi. Prvi, ako imate problem sa ovakvim zakonom, koji je po mom mišljenju zaista dobar, onda vam kadrovska rešenja u lokalnoj samoupravi nisu dobra i onda ćete morati da menjate kadrovska rešenja. To je jedan od načina da rešite taj problem. Drugi, ovaj zakon, kao i svi drugi, može kasnije da ide na neku doradu; dakle, ovaj zakon ima pravo na to da bude primenjen u praksi, da pokaže svoje dobre strane i svoje nedostatke. Moje mišljenje je da će pokazati mnogo više dobrih strana, a da onda u kasnijem periodu menjamo sve to. Drugo prepoznavanje; mogu da vam kažem da je Odbor za urbanizam i građevinarstvo prihvatio gotovo polovinu amandmana; bilo je 80, a prihvaćeno je oko 40. Opet ista priča, opet tumačenje kako kome odgovara.Ukoliko ministar ne prihvata amandmane, onda je to nefleksibilan ministar koji ničim ne želi da popravi svoj zakon, a ukoliko ministar prihvati veći deo amandmana, onda imate drugu priču; to je priča da je zakon loš i da, eto, zbog toga neko želi da prihvati većinu amandmana. Bojim se da, u ovom slučaju, postoji druga priča. Ovaj zakon je, kao što znate, bio na Vladi još 23. januara, ako ne grešim, pa je Republičkoj skupštini upućen 17. februara na razmatranje, a ovde se malopre neki poslanici čude zbog čega se ovaj zakon donosi na brzinu. U jednoj rečenici ću vam odgovoriti. Zakon je trebalo doneti još pre mesec dana, jer je sada početak građevinske sezone. Mislim da to oni koji se bave ovom strukom odlično znaju. Verovatno je, nažalost, ubistvo premijera ovu tačku dnevnog reda odložilo, ali u svakom slučaju, ovaj zakon je trebalo i pre doneti. Znači, veliki broj amandmana nije dobra priča, mislim da je ovaj zakon imao dobru prezentaciju, da je upravo zbog toga došao određeni broj zakona iz Vojvodine, preko Gordane Čomić i Bojana Pajtića, zatim, imali su prezentaciju i Liberali Srbije i još neke druge stranke, pa odatle i njihovi amandmani. Dakle, veliki broj amandmana, usledio je veliki broj prihvatanja amandmana i to je bila želja Ministarstva da se ovaj zakon popravi. U suštini, pred nama se nalazi reformski zakon. Znam da je moderno da se kaže za sve zakone da su reformski, ali svi oni zakoni koji žele da od neefikasnog prave efikasno, zaista su reformski. Ovo je, po mišljenju poslanika Socijaldemokratske partije, reformski zakon i mi ćemo ga sigurno podržati zbog toga. Građevinarstvo je grana koja, kada se zemlja nalazi u krizi, počinje prva da umire, a to vi odlično znate. Ne morate da budete građevinci da biste to znali, ali je takođe jedna od grana koja, kada zemlja staje na svoje noge, počinje prva da se budi. Građevinarstvo je struka po kojoj je ova zemlja i te kako bila prepoznatljiva i u Evropi, bogami i u svetu. Dakle, mi imamo obavezu kao građevinci, kao zemlja koja je uvek imala dobre građevinare, da imamo i dobre zakone u ovoj oblasti. Tačno je da se ovaj zakon odnosi na našu zemlju, alise njime gomila papira potrebna da dobijete dozvolu za gradnju zamenjuje mnogo manjom procedurom da bi se došlo do tih papira. Kao što ste čuli od ministra Šumarca i od prethodnog govornika, zakon u ovom trenutku povezuje četiri vrlo važne oblasti do sada uređene posebnim zakonima. Nažalost, ovaj zakon je do sada bio loš zato što je pokrivao je različitih 30 zakona i 30 različitih uredbi. Povezuju se četiri stvari: prvo je prostorno planiranje, drugo je urbanističko planiranje, treće je građevinsko zemljište i četvrtoje izgradnja i legalizacija. Sada se sve to objedinjuje i sve te četiri oblasti ćete naći samo na jednom mestu, a to je ovaj zakon o planiranju i izgradnji. Reći ću samo kratko, proći ću kroz zakon, kroz sve te četiri oblasti; brošure koje ste dobili su jako dobre i preporučujem pogotovu onima koji nisu iz ove struke, gotovo sve bitne, elementarne stvari iz ove oblasti su vam u ovoj brošuri, tako da kada vas neko bude pitao van ove struke - šta mislite o zakonu, moći ćete na osnovu ovog sižea da kažete nešto o tome. Vrlo je važno što se formira inženjerska komora, ona će izdavati lične licence prostornim planerima. Kada je u pitanju prostorno planiranje, zakonskim rešenjem se ova oblast usaglašava sa sličnim propisima članica Evropske unije, što je dobro. Za Republiku Srbiju radiće se planska dokumenta. To je, kao prvo, strategija prostornog razvoja Srbije, Narodnoj skupštini će predlagati Vlada; a drugo, to je šema prostornog razvoja, Vladi će predlagati resorna ministarstva. Novi zakon je takođe ustanovio sistem prostornog plana, to je regionalni prostorni plan koji donose pokrajine i regioni, prostorni plan opštine i prostorni plan područja za posebne namene. Pre početka izrade urbanističkog plana, usvaja se program za izradu plana i u ovoj fazi su svi nadležni zavodi, javna komunalna preduzeća i druge institucije obavezne da daju svoje podatke i sve uslove iz njihove nadležnosti, što je jako dobro. Planovi su veoma fleksibilni; zatim, po pravilima gradnje praktično se eliminiše mogućnost korupcije. Svi su se na to pozivali, pa nema potrebe da vam pričam koliko je u ovoj oblasti bilo korupcije, bilo je i u drugim oblastima, ali zaista zakon ima intenciju da korupciju u ovoj oblasti smanji. Gradovi i opštine; što je jako dobro, čuli smo i reč - decentralizacija, a ovo je pravi način, jer će gradovi i opštine moći sami da donose svoje planove. Dakle, gradovi i opštine će, u zavisnosti od veličine i karakteristike naselja, sami birati kakav će urbanistički plan donositi svake četiri godine; Generalni plan za Beograd i druge gradove; plan generalne regulacije; plan detaljne regulacije i plan opšteg uređenja. Što se tiče izvoda iz plana, novi urbanistički planovi sprovodiće se jednostavno i efikasno, svako zainteresovan dobiće izvod najkasnije za osam dana od podnošenja zahteva. Opet imamo jednu vremensku instancu. Urbanistički projekat, to više nije planski akt, njega usvaja Skupština, njega naručuje sam investitor, pre svega za potrebe parcelacije i preparcelacije, potpuno je jasno. Odobrenje za izgradnju, to je jedan vrlo bitan segment i molim da usmerite vašu pažnju na taj deo, umesto svih dosadašnjih raznih uslova, dozvola, saglasnosti, građevinske dozvole, novim zakonom je predviđen samo jedan dokument, a to je ovaj - odobrenje za izgradnju. Uz zahtev se prilažu sledeće stvari: izvod iz plana, idejni projekat, što je novina, dokaz o raspolaganju zemljištem ili objektom. Odobrenje se mora izdati u roku od najviše 15 dana. Opet jedna vremenska instanca, a što je jako dobro za ovaj zakon. To ne važi jedino za one objekte koji su od značaja za Republiku. Odobrenje za izgradnju će izdavati lokalna uprava. Kod izgradnje objekta investitori će po novom zahtevu biti pošteđeni uzastopne kontrole i neće više morati da za svaku fazu radasakupljaju brojne saglasnosti. Novim zakonom određeni su i slučajevi za koje nije potrebno tražiti odobrenje za izgradnju, a što je vrlo dobro. Kada je u pitanju adaptacija i sanacija, sasvim je dovoljno uraditi glavni projekat, prijavti sve to i početi gradnju. Još vrlo bitan segment, izvođač snosi krivičnu i materijalnu odgovornost za primenu građevinskih propisa i tehničkih načela u proizvođenju, kao i za kvalitet ugrađenog materijala. Skoro na kraju, građevinsko zemljište; Znači, ovim zakonom građevinsko zemljište je određeno kao javno i ostalo građevinsko zemljište. Javno građevinsko zemljište je tamo gde su izgrađeni javni objekti i javne površine od opšteg interesa. Drugo, ostalo građevinsko zemljište može biti u svim oblicima svojine. Još jedna vrlo bitna stvar, stvara se zakonski osnov da neplanski građeni, a urbanistički prihvatljivi objekti dobiju upotrebne dozvole i upišu se u katastar nepokretnosti. Znate i sami koliko problema imamo u svim oblastima, pa i oko privatizacije, zbog toga što neki objekti nisu upisani u katastar nepokretnosti. Mislim da sam obuhvatio skoro sve oblasti. Želim samo na kraju da kažem da zaista treba dati šansu ovom zakonu da se u praksi pokaže i dokaže, da mi u praksi vidimo šta ometa sprovođenje ovakvog zakona. Vrlo dobra stvar kada su u pitanju kaznene odredbe. Vi znate da smo prethodnim zakonom, a razgovarali smo i na Odboru, tražili odgovornost samih činovnika. Kada smo razgovarali o izmenama i dopunama Zakona o izgradnji, koji se odlično pokazao na terenu i zaustavio je divlju gradnju, imali smo razgovor o tome da činovnici podležu krivičnom zakonu i to u onom delu gde se priča o zloupotrebi položaja. U ovoj priči je to nešto drugačije i konrektnije. Dakle, odgovornim licima javnih preduzeća, ukoliko u roku od 30 dana ne daju svoje mišljenje i saglasnost, prete novčane ili kazne zatvora. U ponovljenom prekršaju slede i novčane kazne i kazne zatvora. Dakle, ovaj zakon je pokrio skoro sve oblasti i ponavljam da će poslanici Socijaldemokratske partije glasati za njega. Pošto je zaista stručan i pošto u njemu nema mesta za politikanstvo, pozivam i ostale poslanike da glasaju za ovaj zakon. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Milorad Mirčić, poslanička grupa SRS, a zatim narodni poslanik Nenad Bogdanović, poslanička grupa DOS- Reofrma Srbije.
Pričamo o osnovnom tekstu zakona koji je nam je dostavilo ministarstvo, ali suočeni smo sa činjenicom da je na ovaj zakon uloženo 80 amandmana, a 40 je usvojeno od strane ministarstva, odnosno ministra. Najinteresantnije je što je gotovo svih 80 amandmana predloženo od strane DOS-a. Osnovna načela demokratije, ili kako vi to volite da kažete, lepog i finog ponašanja jednog ministra ako ništa drugo, da se bar za 24 sata potrudio da nam dostavi pregled tih usvojenih amandmana ili, što bi uradili ministri koji su savesni kada je u pitanju ovako značajan zakon, da ovaj zakon sa usvojenim amandmanima predoči Skupštini kako bi mogli da znamo o čemu diskutujemo i šta je osnovni tekst zakona. Ti amandmani suštinski menjaju ovaj zakon, u svim delovima, kako to malopre kolega fino reče iz potrebe da pohvali Vladu, i u prostornom, i u urbanističkom i u građevinskom delu. U prostornom planiranju jako je bitno da li se amandmanima DOS-a menjaju tzv. regionalni prostorni planovi. To je uvek bio ili skoro uvek kamen spoticanja kada su u pitanju prostorni planovi. Zašto? Zato što ako regionalni planovi novim amandmanima ne moraju da budu u sklopu generalnog prostornog plana, onda se javlja suštinski problem. Šta može da se desi? Smešno vam je? Blago vama, ja bih vašu glavu jednom uzeo da se odmorim od svega ovoga. Šta se može desiti? Može se desiti, sada konkretnom, da vam bude jasno, na izgradnji autoputaBeograd - Novi Sad da regionalni plan autonomne pokrajine prihvaćen od strane Skupštine zbog razlike izazove takve probleme kojih mi nismo svesni. Oni koji su malo stariji i koji se živo sećaju, znaju kako su to radili autonomaši. Oni su koristeći sve te nejasnoće i te kako unapred pripremali varijantu da Vojvodina od naplatne rampe bude posebna država. Kako su to radili - prostornim planiranjem. Prostorni plan je suštinski i strateški plan i te kako bitan za kompletnu državu. Ne znam kako će izgledati kada se prihvate amandmani, i to ne zna niko. Ministar nam reče da je uzor Austrija, zakoni Austrije. Gospodine ministre, moguće je da su to dobri zakoni. Izlišno je sada da mi diskutujemo o tome, ali su nam različiti suštinski problemi sa kojima se susrećemo. U Austriji zakoni regulišu unapređenje životne sredine, humaniziaciju stambenog prostora, a mi ovim zakonom želimo u korenu da sasečemo građevinski kriminal. Mi u ovom zakonu želimo da uvedemo regulative da u periodu od deset godina, kada je u pitanju prostorni plan, reguliše i definišemo neke stvari. A ne da nam se dešavaju stvari koje su sada aktuelne, građevinska mafija ima podršku u zakonu, a logistiku u Vladi, odnosno u vlasti, izvinjavam se, da budemo jasniji i precizniji. U Austriji tog problema nema. Drugo, struktura stambenih objekata je u potpunosti različita. Vi u ovaj zakon unosite takve odredbe da, ako se budu primenjivale, niko u ovoj Srbiji neće moći da napravi sebi kuću. A da bi napravio čovek na selu kuću, on mora da angažuje firmu da mu to radi. Nije valjda, ministre, vi ste iz te struke, znate da kuće za individualnu stambenu potrebu zidaju pomoću prijatelja, što kažu mobom. Kako će ti ljudi da nabave sva ta dokumenta. Interesantno je da napomenem, pošto je kratko vreme, zagovarajući decentralizaciju, vi u stvari uvodite kompletnu kontrolu. Kome vi objašnjavate da u prostornom planu lokalne samouprave imaju samostalnost. Zašto vam služi ova planska komisija, čiju trećinu članova na lokalnom nivou direktno određuje ministar, Vlada. Da niste malo u suprotnosti sa Zakonom o lokalnoj samoupravi, gde ste predvideli osim glavnog menadžera i glavnog arhitektu. To je čovek koji će na lokalnom nivou biti odgovoran za to. Vi sada kompletno sve uzimate pod svoje okrilje, da bi dislocirali centar buduće podrške građevinskoj mafiji sa lokalnog nivoa na neki viši nivo. Nemojte to da radite. To čime se najviše hvalite, trebalo bi malo da razmislite kakvu grešku tom svojom hvalom možete da izazovete. Vi kažete, prostor obuhvaćen generalnim urbanističkim planom, ako nije priveden nameni, vraća se prvobitnim vlasnicima, a na bazi toga su mnoga divlja naselja nikla, zbog nepromišljenosti. Mogli ste bar da konsultujete prethodnog ministra, koji vam je sada i te kako stranački blizak, samo što nije zvanično još u DOS-u, ali i te kako radi za DOS.
Reč ima narodni poslanik Nenad Bogdanović, poslanička grupa DOS - Reforma Srbije, a zatim narodni poslanik Rajko Baralić, poslanička grupa SPS.
Dame i gospodo, poštovani poslanici, pred nama je danas zakon o planiranju i izgradnji, koji smo mi u Beogradu odavno čekali. Čekali smo baš da bude ovakav. Trudiću se u najkraćim crtama da kažem zašto smo čekali. Prvo, zato što je dosadašnjazakonska regulativa, uz naš pokušaj da Zakon o građenju poboljšamo, bila takvada ste imalii dalje podsticanje divlje, a ne legalne gradnje. Naime, Zakon o legalizaciji je prava katastrofa za velike gradove, jer on praktično daje šansu svim divljim graditeljima da po jednostavnijoj proceduri grade nego oni koji legalno grade. Drugo, da kažem onima koji nikada nisu propratili kako izgleda doći do urbanističke dozvole, gde dobijate saglasnosti, jedno 30 do 35, pa završite urbanističku dozvolu, pa uradite projekat, pa dođete na građevinsku dozvolu, a onda vam kažu, e sada sve ispočetka, jer u međuvremenu se, možda, nešto promenilo, pa još 35 puta sve to prođite. Kada krenete u elektrodistribuciju, u Beogradski vodovod i kanalizaciju, u administraciju, u svakoj od tih firmi, od portira do direktora morate da pregovarate, morate da molite, morate verovatno da radite neke druge stvari, morate da se bavite svakim zaposlenim u tom preduzeću, da bi došli do građenja. Mi smo pokušali u Beogradu, maksimalno koristeći šta postojeći zakon kaže, da smanjimo tu proceduru, znači da je pojednostavimo. Tu je nastalo pravničko nadmudrivanje. Hvala bogu, koliko pravnika toliko mišljenja. Jedni vam objašnjavaju da je to u redu, drugi da nije. Ustavobranitelji počinju da se pozivaju na ustav, o tome kako ste prekršili ustav time što ste rekli da ćete samo jedanput tražiti saglasnost, a ne pet puta. Pojave se raznorazni drugi tumači i vi onda shvatite da imate posla sa takvim zakonima da je logično što ste imali ovoliku divlju gradnju. Ako zaboravite ljudsku pohlepu, ako zaboravite korupciju, ako zaboravite sve drugo, vi imate regulativu koja upropašćava i dobre ideje i dobre namere. Zakon je uradio nešto što bi moglo nama, koji vodimo ove poslove u lokalnim administracijama, da se ne svidi. Znači, mi možemo da kažemo, eto, naše lokalne administracije postaju manje značajne. Mislim obrnuto. Mislim da je to savršeno, da struci treba vratiti ono što joj pripada. Struka mora da donosi konačne odluke. Administracija mora da zadrži, uključujući i Beograd, globalno planiranje, generalno planiranje, određene suštinske stvari, kao što je zakon definisao, a za sve ostalo mora da odgovara struka. Do sada ste imali vrlo jednostavnu situaciju. Sva ta administracija, koja je učestvovala u ovome i donosila odluke, bilo da se nalazila u vlasti, bilo da se nalazila u komunalnim sistemima, nije imala nikakve posledice. Baš ih briga da li će nešto građevinski dobro da se uradi ili ne. Šta njih to interesuje. Njih interesuje da zadovolje neki svoj sitan interes, da naplate neku taksu ili da lični intereszadovolje. I to je borba koja je bila strašna. Problem licenci jeste opasnost. To nije nikakva dilema. U Evropi to funkcioniše. Mi moramo stvoriti uslove i tu ćemo se svi zajedno truditi da i Ministarstvo - ako vidimo da ne ide, da neku drugu formu nađemo - osposobimo da se licence na pošten način dele i na pošten način oduzimaju. Sada imamo samo jedan problem. Do sada smo imali 500. To je ono što smatram prednostima ovog zakona. Jako je važno što smo izvršili, bar za Beograd, deregulaciju u izradi regulacionih planova. Izuzetno poštujem Urbanistički zavod Beograda. Stvarno se nalaze u njemu vrhunski stručnjaci, pametni ljudi, s kojim sam često razgovarao, ali nažalost i oni su konzervativni. I oni sveznaju, i oni su jedina pamet koja postoji. To je uvek loše, ako u vlasti postoji jedina pamet. Pamet mora biti u struci. Struka ne mora da bude u vlasti. Struka može da bude i van vlasti. Zato je ova deregulacija mnogo važna. Meni je potpuno jasno da je to jedini način da se na pravi i brz način dođe do regulacije. Šta je još dobro uzakonu? Zakon će obezbediti da se ova fantomska legalizacija, koja se sprovodila na potpuno nenormalan način po zakonu iz 1992. i 1993. godine, najzad spreči, što je jako važno. Tu će biti glavni posao lokalnih samouprava, da se nateraju svi oni koji su do sada bili neverovatno pametni kad je u pitanju urbanizam, da urade vrlo brzo urbanističku situaciju, da je regulišu tako, da je urede, da može da se odluči šta može da se legalizuje i šta ne može. To mora biti ne odluka pojedinca, ne odluka nekog ćate, ne odluka moja, nego odluka struke. To je ozbiljan posao. Znam da će Beograd imati velike probleme, ali ćemo mi pokušati da ih ispratimo. Mogao bih i dalje da pričam koje su dobre i loše strane ovog zakona. Biće drugih ljudi koji će o tome govoriti. Ima nekakvih dilema, čega se bojim. Bojim se sudova. To vrlo otvoreno kažem. Bojim se sudova, kao što sam se bojao i u prethodnom periodu kada smo doneli Zakon o sudovima, jer je strašno važno da sudovi sankcionišu na adekvatan način, brzo i efikasno, ono što ne budu radili oni koji su zaduženi za to, na odgovarajući način. Naravno, ovo oko licenci biće ozbiljan problem, ali borićemo se svi zajedno. Inspekcija je dobila novu karakteristiku. Ona će morati da odgovara. Ići će i u zatvor, ako treba. To je važno. Ali, to je opet pitanje sudova, što je direktno povezano. Šta sam još hteo da kažem? Moram da zamolim još jedanput gospodina Mihajlova da više o Beogradu nikad ne govori. Zašto da ne govori? Pre svega, nije fer prema svojim ljudima koji rade. Građevinsku dozvolu za Pinkje izdao zna se ko. Zna se ko je bio sekretar i zna se iz koje je stranke. Ako ima bilo kakav problem, bilo kakva nezakonitost, dajte, gospodo, da na sudu utvrdimo nezakonitost. Razgovarao sam sa svim ljudima koji rade na tom poslu, više puta, uključujući sve stranke, uključujući i Demokratsku stranku Srbije. Nikada mi niko nije rekao da ima nezakonitosti u izdavanju te građevinske dozvole. Prema tome, molim vas, ako ima razloga bilo kakvih, ako ima neko dokaza za bilo šta, dajte da idemo na sud, da raščistimo, da donesemo ispravnu odluku i da kaznimo onoga ko je uradio nešto nezakonito. (Iz sale upadica: Kažite nešto oko Šilerove.) Oko Šilerove mogu da kažu ovi iz Zemuna, koji su nekada vršili vlast, kada je počelo da se gradi. Dakle, Šilerova je počela da se gradi kada je Srpska radikalna stranka imala vlast u Zemunu, tri godine se gradila. Ova vlast je uzela u proceduru i kroz proceduru srušila Šilerovu, krozpotpuno legalnu i zakonsku proceduru. Možete da proverite, ako vam nije jasno šta se uradilo. Još jedna stvar. Zamolio bih predsednika Skupštine, i njegove zamenike, kad vode sednicu, da ako neko iznosi laži, da se to sankcioniše. Ako trebaju dokazi da je neko iznosio laži, hajde da ih utvrdimo, ali da odgovara onaj ko ih je iznosio. Gospođa Pop-Lazić je ponovila jednu laž, koja jegovorena za ovom govornicom pre godinu i po dana. Gospodina Ljubomira Anđelkovića, potpredsednika gradske Vlade, optužio je tada, pokojni, bog da mu dušu prosti, gospodin Tapi, da je on gradio nekakvu kuću tamo, da je to njegova kuća, da je to njegovo imanje itd. Odgovorno tvrdim sa ove govornice da je policija, i to tim za korupciju, izvršio tada proveru, da su svi investitori identifikovani, da su svi vlasnici identifikovani i da gospodin Ljubomir Anđelković nema apsolutno nikakve veze sa tom zgradom. Prema tome, molim predsednika Skupštine da, ukoliko se ne podnesu dokazi, nekakvi drugačiji, onaj ko iznosi laži pred ovom govornicom, ipak snosi odgovornost za to.Hvala.
Pravo na repliku, narodna poslanica Gordana Pop-Lazić.
Dame i gospodo narodni poslanici, što se tiče Šilerove ulice, srpski radikali bili su na vlasti u opštini Zemun do 2000. godine. Zemljište na kome je izgrađen taj objekat Dušana Spasojevića nikada nije bio u vlasništvu zemunske opštine, tj. ona nije bila uknjižena kao nosilac prava korišćenja. Kupljen je od privatnog vlasnika, izgrađen u vreme ove vlasti i ako je lokalna vlast eventualno dala neku dozvolu, uradila je to prekoračivši svoja ovlašćenja. Dozvolu je eventualno mogla da izda Gradska skupština i to samo putem legalizacije objekata. Da li postoji legalizovan objekat ili ne, da li je zahtev upućen ili nije, to znaju ljudi iz Gradske skupštine. Nemojte ovde mene da prozivate za neke neistine vezano za ovo što sam pročitala, što je Tapi svojevremeno izjavio za Ljubomira Anđelkovića, a vi u isto vreme optužujete ovde radikale za nešto sa čim nemaju apsolutno nikakve veze. Što se tiče gospodina Anđelkovića, to sam uzela kao primer, ali mogu da vam dam primer neposredno pored kuće gde živim, moga svekra i svekrve, na građevinskoj parceli na kojoj je izgrađen objekat sa šest nivoa, a predviđena je mogućnost da se gradi samo pet plus jedan, jer je individualna stambena izgradnja. U vreme kada je započet da se gradi taj objekat na Čukarici bila sam ministar u Vladi i nisam uspela kod te iste gospođe Anđelković da izdejstvujem da građevinska inspekcija zaustavi tu izgradnju. Prema tome, toliko o toj porodici Anđelković.
Reč ima narodni poslanik Rajko Baralić, a zatim narodni poslanik Bratoljub Janačković.
Gospođo predsednice, gospodine ministre, gospođe i gospodo Čačani u Ministarstvu građevina, dame i gospodo narodni poslanici.... (Milka Marinković: Kakav je to džins?) I ti si Milka iz Čačka. Džins nosim kao protest što nema javnih prenosa. Nekonvencionalno se odevam dok ne počnu prenosi u Skupštini. (Milka Marinković: Mogao si doći i go. Najbolje skini sve.)Baš lepo ćaskamo sa Milkom. O pristojnosti možemo na nekom drugom mestu. Možemo da čitamo stenografske beleške. Tamo ne piše da išta dobacujem sa mesta. (Milka Marinković: Kad si glup.) Gospođo Mićić, da li ste u stanju da jednom izreknete opomenu, samo jednom u životu, gospođi Marinković? Samo jednom, zato što to zaista nije kolegijalno. (Milka Marinković: Nije.)
Kada prestanu svi poslanici da dobacuju onda mogu da izreknem nekome ko jedini dobacuje, ali obzirom da to rade sve poslaničke grupe.
Pošto ste vi pravnik, gospođo Mićić, onda vi tolerišete da neko na tuđem nepravu zasniva vlastito pravo. To nije dobro. Činjenica da u ovom ministarstvu sedi nekoliko Čačana mene lišava oštrine sa kojom bih mogao govoriti o zakonu, zato što razumem vekovne težnje Užičana da dostignu Čačane, ali im to ne uspeva. Stalno za dlaku izmičemo. Hteo sam da kažem da razlozi kojima se rukovodi Ministarstvo da donese ovakav zakon jesu razumljivi i ja ih podržavam. Ambijent u kojem se donosi ovaj zakon, ova skupština, nije baš najbolji, pre svega zbog toga što nema televizijskog prenosa, ne postoji ni jedan građanin u Srbiji koji nema interesovanja za ovu oblast i mislim da je to veliki hendikep kod rasprave o ovom zakonskom projektu, zato što zaista svakog zanima na koji način može da reši zakonito krov nad glavom. Čovek koji ne može da reši stan nema perspektivu, on je u beznađu i zato mislim da treba sve učiniti da zakon kada bude usvojen, sa amandmanima koji budu prihvaćeni, bude na valjan način prezentiran građanima Srbije, jer ljudi treba da znaju kako mogu da grade, šta su sankcije ukoliko krše pravila itd. Zakon je jedna stvar, a život nažalost druga. U Srbiji postoji tzv. prsten oko svih gradova, a to su po pravilu neurbanizovana naselja, divlja, kako se kaže, u kojima živi ogroman broj porodica. Nemoguće ih je legalizovati i moram da kažem da ih je skoro nemoguće srušiti. U njima žive ljudi, oni imaju svoje sudbine i svoje probleme. Oni su često bili prinuđeni da popreko rešavaju svoje stambeno pitanje, kako se to ranije govorilo, jer nisu imali drugog načina da svojoj porodici obezbede kakav-takav krov nad glavom. U Srbiji, u poslednjih nekoliko godina, skoro sve porodice koje su imale privatne kuće na licu važnih komunikacija, deo svojih kuća pretvorile su u komercionalni prostor, da na taj način sebi obezbede ili poboljšaju materijalni položaj. To najčešće nije rađeno u skladu sa zakonima. Kada toga ne bi bilo, kada bi sve to podveli pod odredbe bilo kog zakona, napravili bismo veliku muku za desetine ili stotine hiljada porodica u Srbiji. Rado bih polemisao sa svima koji govore da je urbanistički haos proizvod ove ili one vlasti. On je proizvod određenih uslova, određenih okolnosti. Malo gradova ima tu sreću kao Brazilija da nastane na livadi po jednom projektu. To je nažalost daleko od nas. Da li možemo ili ne možemo, da li smo kadri da organizujemo rušenje objekata koji nemaju odgovarajuće papire? Lako je porušiti objekte iza kojih stoji prljav novac, koji su nekoliko stotina ili hiljada puta veći od onoga što treba jednoj porodici ili jednoj firmi. Teško je porušiti objekat u kojem se nalazi jedna porodica sa malom decom. Ne možemo naći u Srbiji poštenog čoveka koji hoće da pristane da poruši takav objekat, za bilo kakav novac. Zato, gospodine ministre, i dame i gospodo iz Ministarstva, vi ste se uhvatili u koštac sa velikim problemom i želim iskreno da svako ko može doprinese da se taj problem reši, ali da se ima, u meri u kojoj je to moguće, tolerancija i razumevanje za ljude koji su bili prinuđeni da grade objekte, da u njima stanuju, a nisu kadri da ih legalizuju i nisu kadri da ih o svom trošku uklone, jer su oni imali dilemu: ili će kako tako napraviti bilo kakav objekat ili neće imati nikav. Ko je jednom po kiši, na nekom jeftinom kamionu selio svoj imetak i svoju sitnu decu, dobro zna kakva tuga i kava muka se krije iza toga. Potpuno je drugo pitanje i podržao bih svakog ko je kadar da u tome istraje, kada neko gradi ogromne prostore za komercijalne svrhe to čini ne konsultujući nikoga, čuva ga naoružanim stražarima, koji po pravilu nemaju dozvolu da nose oružje koje poseduju. Podržavam svačiji napor u državi da se sa takvima razračuna i da sve što može učini da prestanu da na taj način zarađuju novac koji im ni po pravu, ni po čemu drugom ne pripada. Ovde je, gospodine ministre, komentarisano ovo rešenje kod adaptacije i sanacije objekata i izvođenja radova. Znate, govorio sam već o ovim silnim ljudima u našoj državi, da su svi zato što su morali radili adaptaciju po pravilima koja su postojala ili po pravilima koja vi predviđate, mnogo od toga nikada ne bi bilo urađeno. Mnogo toga je urađeno naopako, a ponešto i nije. Da li je moguće da ovde postoji izvestan stepen razumevanja, jer ukoliko neko treba da obezbedi projekat za sve ovo, neće biti u stanju da proširi kuću u kojoj živi, za svoju novu porodicu, ili da u prizemlju stvori lokal, a da na spratu živi. To je moje konkretno pitanje i molio bih odgovor. Još samo kratko pitanje - svim poslanicima je upućeno pismo građana za povraćaj oduzete imovine, da li ste takvo pismo dobili, da li ga možete komentarisati.
Reč ima narodni poslanik Bratoljub Janačković.
Poštovano predsedništvo, uvaženi ministre, dame i gospodo narodni poslanici, povodom rasprave o zakonu o planiranju i izgradnji želim da podsetim da će se Srbija vrlo brzo naći pred izazovom regionalizacije i pripreme standarda za prostorno planiranje koji važe u Evropskoj uniji. Na putu pridruživanja čeka nas definisanje onog nivoa zajednice u prostoru koji se označava kao NUTS II, a to je područje između teritorije države i teritorije okruga, čija se veličina otprilike definiše brojem stanovništva od milion pa do četiri miliona. Ove teritorijalne jedinice, opremljene autonomnim organima i pravilima, od parlamenta do vlade, od zakona za uređenje prostora, do zakona o korišćenju resursa, biće nosioci integracije, a ne nacionalne države. Organizacija ekonomije, kulture i života uopšte, potencijali za očuvanje identiteta i integraciju, tražiće se u teritorijama i prostorima o kojima sam govorio. Te autonomne teritorije možemo da nazovemo i autonomnim pokrajinama, možemo ih nazvati i autonomnim regijama, ali jedno je jasno - građani koji u prostoru navedenog standarda ne postave svoju autonomiju, odnosno slobodu upravljanja resursima, sa teškoćama će pratiti evropske regije i koristiti svoje razvojne šanse u integracijama. Liberali Srbije su u prethodnoj raspravi o načelnim pitanjima planiranja i uređenja prostora, koju su imali zajedno sa predstavnicima ministarstva, podržavali, podsticali i hrabrili predstavnike ministarstva i ideje snažne regionalne dimenzije u poslovima planiranja i uređenja prostora. Moram primetiti da su svi aspekti o kojima govorim, pogotovu evropska dimenzija, bili prisutni u namerama ministarstva i najvećim delom ugrađeni u projekcije zakona koji je pred nama. Takođe smo imali ideju o tome da se osnuju i regionalne agencije za prostorno planiranje, od strane Vlade, a na zahtev opština sa teritorije koja odgovara veličini evropskog standarda NUTS II, dakle veličini te buduće autonomne pokrajine ili autonomne regije. Smatrali smo da u regionalnom prostoru treba da deluju centri koji će kreirati regionalnu dimenziju prostora, kao faktori struke koja formira svest o potencijalima budućih regija, odnosno autonomija. To nije nevažno. Ministarstvo predviđa mogućnost kreiranja prostorne dimenzije razvoja kroz regionalni plan za NUTS II, ali ostaju dobrim delom centralizovani poslovi pri sačinjavanju takvih vizura. Takođe smatramo da je korektna ideja da se prostorni planovi za sadašnje autonomije, buduće regije i grad Beograd nazovu regionalnim prostornim planovima. Ali, bili smo i mnogo jasniji i mnogo konkretniji, da se prostorni plan autonomne pokrajine nazove prostornim planom autonomne pokrajine, a prostorni plan Beograda - prostornim planom Beograda. Naravno, zakon to ne sprečava. Smatrali smo da autonomna pokrajina može sama da formira agenciju za prostorno planiranje i slično, i da nije potrebno to rešavati kroz model osamostaljene, nezavisne organizacione jedinice, nego agencije, u svemu samostalne, koja je kreator i predlagač prostornog plana autonomne pokrajine. Ali, ako je princip, a jeste, da je važna samostalnost kreatora regionalnog prostornog plana za autonomnu pokrajinu, isto tako je važna i za regionalni plan za druge teritorije buduće autonomne regije u Srbiji i sam Grad Beograd, možda još i važnija. Liberali Srbije će snažno podržati intencije zakona o određivanju granica javnog građevinskog zemljišta, vraćanje onoga što nije privedeno nameni u privatnu svojinu, slobodu prometa i promene svojine nad ostalim građevinskim zemljištem, što je osnov za gradsko menadžerstvo. Zbog toga smatramo da su vidni napori ministarstva da osposobi državnu upravu za menadžerstvo vredni pažnje i pohvala i uvek ćemo smatrati da je investicija i unapređenje administracije i uprave u oblasti planiranja i gradnje dobra državna investicija. S pažnjom ćemo pratiti i podržavati otvaranje konkurencije u oblasti urbanističkog planiranja. Pozdravljamo pojednostavljenje registracije pravnih lica za poslove planiranja i gradnje. Licenciranje od strane struke je dobro, ali ga treba dopuniti i osiguranjem pojedinca od posledica profesionalne greške u projektovanju i gradnji. Ostaje nam problem republičkog vlasništva nad državnom imovinom, problem izgrađenog građevinskog zemljišta koje je u suštini najvećim delom privatni posed, a ostaje u državnoj svojini. Takođe, pratićemo događanja na onim segmentima konkurencije za građevinski prostor koji nazivamo - ostalo građevinsko zemljište, i to pre svega u privatnoj svojini. Nadmetanje investitora za kupovinu prostornih celina od privatnih vlasnika građevinskog zemljišta, ali i interesno lobiranje na opštinske vlasti da se kompleksi zemljišta pretvaraju u građevinsko zemljište biće novi izazovi. Tu je i sloboda prometa prenosa odobrenja za gradnju u skladu sa promenom vlasništva nad građevinskim zemljištem ili objektima, pogotovu kod odustajanja od gradnje, traženja suinvestitora ili stečaja. I na kraju, želim da se predstavnicima ministarstva zahvalim na razumevanju i uloženom vremenu prilikom prethodne rasprave koju su Liberali Srbije u svom poslaničkom klubu imali. Kao rezultat toga, stručni tim, koji deluje u okviru i oko Liberala Srbije, zajedno sa poslanicima je predložio 18 amandmana. Jedan set tih amandmana je, u dogovoru sa predstavnicima ministarstva, na Odboru za urbanizam i građevinarstvo prihvaćen i ugrađen u ovaj zakon. Druga polovina naših amandmana nije mogla ovom prilikom da bude ugrađena u ovaj zakon i mi to razumemo. Iz tih razloga, a ceneći i poštujući efikasan rad parlamenta, naši predstavnici su u Odboru za građevinarstvo povukli ostale amandmane. I sasvim na kraju, poslanici Liberala Srbije će svakako podržati ovaj zakon, jer je on krupan korak napred na uređenju ove bitne problematike. Zahvaljujem.
Ima reč narodni poslanik Gordana Pop-Lazić, po Poslovniku.
Poštovana predsedavajuća, razumem potrebu da se brzo radi i da želite da donesete što više zakona u vreme vanrednog stanja, ali vas zato molim i da obezbedite kvorum za rad. Zbog toga, u skladu sa članom 82. Poslovnika, tražim da se utvrdi kvorum za nastavak sednice, jer je očigledno da ovde nema dovoljan broj poslanika.
Molim narodne poslanike da ubace identifikacione kartice u poslaničke jedinice. Konstatujem da imamo kvorum i da možemo nastaviti rad. Povreda Poslovnika, narodna poslanica Gordana Pop-Lazić.
Da bi se uveo red koji je Poslovnikom predviđen, molila bih predsednika Skupštine da bude principijelna i da primenjuje mere Poslovnika i kada one treba da se odnose na vladajuću većinu. Zbog toga reklamiram povredu člana 116: "Narodni poslanici dužni su da koriste isključivo svoje identifikacione kartice, kao i da se identifikuju pri ulasku u salu...". Stav 2: "Za narodnog poslanika koji koristi identifikacionu karticu drugog narodnog poslanika, odnosno na drugi način zloupotrebljava elektronski sistem za glasanje, predsednik Narodne skupštine predlaže meru udaljenja sa sednice, a glasanje u kojem je zloupotreba izvršena ..." itd. Dakle, predlažem da se zbog zloupotrebe tuđih kartica u trećem i četvrtom redu, gospodinu sa brkovima, ne znam kako se zove i gospodinu Milisavu izrekne mera Poslovnikom predviđena, što ne bi moglo da bude vaše diskreciono pravo, već biste morali da stavite na glasanje.
Gde to piše u Poslovniku da treba da se stavi na glasanje? Znate šta, ako je neko trebalo da bude kažnjavan za zloupotrebu identifikacionih kartica i za neučstvovanje u kvorumu, to je svakako SRS. Zato o tome neću dalje polemisati. Ako niste zadovoljni, odgovor će dati Administrativni odbor. Svaki dan ulazite posle utvrđivanja kvoruma, da bi onda ceo dan vi učestvovali u diskusiji i u raspravi. Sad tražite neku, kao, pravdu. S druge strane, ne verujem vam to što ste rekli. Reč ima narodni poslanik Petar Cvetković, poslanička grupa DSS. Sledeći prijavljeni je narodni poslanik Melank Šandor, poslanička grupa DOS - Reforma Srbije.
Prvo, svedoci smo, bez obzira kome je to rečeno, selektivnog pristupa i selektivnog primenjivanja Poslovnika. (Predsednik: Molim vas da se držite teme dnevnog reda. Vi svakako niste pozvani da o tome govorite.) Hvala lepo. Poštujem upozorenje i držim se dnevnog reda. Ne postoji tako dobar zakon, ni u istoriji ni sada u bilo kojoj zemlji sveta, koji može zameniti loš rad vlasti, loš rad nosilaca vlasti, loš rad Vlade. Današnja tema je Predlog zakona o planiranju i izgradnji. Javnosti je tokom 2001. i 2002. godine prezentirano nekoliko verzija zakona, koji je, ne menjajući bitno suštinu predloga, menjao naziv, počev od građevinskog zakona do zakona o planiranju i izgradnji. Ovakav predlog, danas pred nama, u sebi sadrži najveći deo odredbi koje se odnose na građenje. Ako dodamo tu i odredbe koje se odnose na komore, možemo utvrditi da je najbitniji deo zakona najmanje obuhvaćen ovim predlogom, a to je planiranje. Pri tome, iz ovog predloga zakona nije dovoljno ili nije uopšte jasno o kakvom se planiranju radi u ovom zakonu, da li je to ekonomsko, socijalno, prostorno, sektorsko ili neko drugo. Namera Ministarstva, odnosno Vlade, jeste da jednim zakonom obuhvati veliki broj društvenih odnosa, odnosno sadržinu više dosadašnjih zakona. Pri tome smo u ovoj brošuri koju smo zatekli, a koju su poslanici većine pohvalili, našli podatak da ovaj zakon, pored ona četiri zakona u prelaznim i završnim odredbama - Zakon o izgradnji objekata, Zakon o planiranju i uređenju prostora i naselja, Zakon o građevinskom zemljištu i Zakon o posebnim uslovima za izdavanje građevinske, odnosno upotrebne dozvole za određene objekte - zamenjuje, ako sam dobro zapamtio cifru, još 31 zakon i oko 35 podzakonskih akata. Čisto pravno, a namerno sam pošao od toga da vidimo šta reguliše ovaj zakon i gde su preostalih 17 zakona koji prestaju da važe, da li uopšte prestaju i da li mogu prestati da važe, a da se to ne označi u prelaznim i završnim odredbama. Znači, za još 17 ili 27 (prema brošuri) zakona koji regulišu ove društvene odnose ništa se ne govori da li važe ili prestaju da važe. Pri tom i u samim ovim prelaznim i završnim odredbama stoji jedan vrlo veliki propust. Prema članu 173. predviđa se da stupanjem na snagu ovog zakona prestaju da važe ova četiri zakona, tu je Zakon o građevinskom zemljištu "Službeni glasnik RS", br. 44/95 i 16/97, ali nema ništa o odredbama ranijeg zakona, istog tog zakona, "Službeni glasnik RS", br. 23/93, 53/93, 67/93 i 48/94, a ove odredbe ovih izmena i dopuna Zakona odnose se, podvlačim, na pravo korišćenja na neizgrađenom gradskom građevinskom zemljištu, njegovo oduzimanje i preče pravo gradnje. To bi značilo pravno, jer te odredbe ne prestaju da važe usvajanjem zakona, da bi te odredbe trebalo da važe. Međutim, predlagač imaželju da i te odnose reguliše ovim zakonom. Doduše, da li je potpuno i zakonito, to je drugo pitanje. Ovde se javlja čist pravni problem primene zakona i primene ranijih odredbi zakona i, uz sadržinu predloga, pošto treba da reguliše veoma veliku oblast, i to društvenih odnosa, to će praktično onemogućiti primenu ovakvog zakona i stvoriti anarhiju. Počeo sam od kraja, a vratiću se na početak. Da li je ovaj zakon dobar ili ne, da budem precizan da ne bi bilo smejanja od kraja, od zadnjih odredbi zakona, počeću sada od prvih. Da li je ovaj zakon dobar ili loš sa stanovišta struke, to može razmatrati struka. Ali, ako je loš ili ako Ministarstvu i Vladi smeta Udruženje urbanista Srbije ili Beograda, mnogo je lakše primeniti vanredno stanje u tom udruženju i promeniti predsednika ili nosioca vlasti, odnosno funkcije u tom udruženju, a ne donositi jedan ovakav nekoherentan zakon, neprimenljiv; u njemu su odredbe suprotne jedna drugoj, čak u pojedinim članovima stav 1. je u suprotnosti sa stavom 3. Do toga ćemo doći malo kasnije, a sada ono što je veoma bitno i što zaboravljamo, pri svakom predlogu zakona, naročito predlagač, Vlada Republike Srbije insistira da zakoni moraju biti u saglasnosti sa Ustavom, odnosno da ne mogu biti u suprotnosti sa Ustavom. Vidim da je za neke dame i gospodu poslanike to novost, pa bih stoga predložio da se makar u Skupštini organizuje jedno predavanje, a vi imate eksperte i u Vladi i u Skupštini, oni su na vlasti, da održe predavanje o hijerarhiji pravnih akata, i kako su poređani, i da li može biti zakon u suprotnosti sa Ustavom, a uredba u suprotnosti sa zakonom. Onda bi bilo sve jasno. DSS je ukazivala da treba menjati Ustav, DSS se zalaže za poštovanje propisa, poštovanje zakona, osnovni problem vladajuće većine je u tome, kao i problem nekih prošlih vremena, otprilike kao problem koji je istaknut i u dopisu Udruženja građana za povraćaj oduzete imovine, a to ste, gospodo poslanici, svi dobili ili je trebalo da dobijete. Dozvolićete, citiraću samo četiri reči, da "predlog predstavlja kontinuitet sa terorističkim, komunističkim i kriminalnim sistemom", kakav imamo u proteklih 59 godina. To nije moje mišljenje, pročitao sam ga, sam imam mnogo lepše mišljenje o tome, ali nikako nije to mišljenje povoljno. Dakle, Predlog zakona je u suprotnosti sa važećim Ustavom. Složićemo se da Ustav treba menjati, ali složićemo se da je osnovna stvar u demokratiji, pravnoj državi i pravnoj sigurnosti, poštovanje Ustava. Znači, čuli smo da je cilj smena tih nepodobnih arhitekata, udruženja urbanista, ali ovaj zakon kada ga pročitamo, ima želju, intenciju da bude i ustav, da sadrži odredbe koje po svojoj suštini mora sadržati ustav, pa stoga ovaj zakon uvodi nove institute i institucije u direktnoj suprotnosti sa važećim Ustavom. Možemo razmatrati jednu po jednu, mada nema dovoljno vremena, osnovna suprotnost je sa članom 60. stav 1. Ustava Srbije. To je slučaj kada se određuje pojam javnog i ostalog građevinskog zemljišta. Javno građevinsko zemljište nije pojam utvrđen Ustavom Srbije, nego je članom 60. potpuno jasno utvrđeno da može postojati gradsko građevinsko zemljište. Prihvatam da je ovo rešenje možda bolje. Ali, podsećam da svi predlozi zakona moraju biti u skladu sa postojećim Ustavom. Idemo dalje na suprotnosti sa Ustavom; recimo, Prostorni plan Republike Srbije ovim predlogom zamenjuje se strategijom i šemama prostornog razvoja. To su članovi predloga od 17. do 19. Ovo je u direktnoj suprotnosti sa članom 72. tačka 9. i članom 73. tačka 3. Ustava Republike Srbije. Sa druge strane, moram istaći da strategija, barem po mom skromnom znanju, nikako ne može biti planski dokument. Strategija je sredstvo da se realizuju neki planski ciljevi, a ne odrednica tih ciljeva. Samo se planom mogu utvrditi ciljevi i do izvesne mere uskladiti različiti ciljevi i interesi. Do danas je u Srbiji bilo preko 15 različitih strategija, koje očigledno Predlogom zakona nisu obuhvaćene niti uzete u obzir. Sa druge strane, idemo dalje, nemamo prostorni plan na nivou države, imamo strategiju, zato imamo prostorne planove na nivou AP, regiona i opština, pri tome ne znamo kakva će rešenja dati novi ustav koji se priprema, ali i to što dajemo ovlašćenja AP i eventualno regionu, ukoliko ga bude po novom Ustavu, potpuno je različito. Regionalni prostorni plan, recimo za teritoriju AP donosi skupština AP, za grad Beograd - Skupština grada, a za ostale regione, odnosno regionalna područja - Vlada Republike Srbije. Znači, dva potpuno različita rešenja. U jednom slučaju zakonodavni organ, skupština, donosi regionalni prostorni plan, a u svim ostalim slučajevima kod regiona donosi Vlada Republike Srbije. Da li to znači poseban i specijalni status za AP, da li su to predlozi nekog rešenja po Ustavu koji treba da usledi i da to ne liči na asimetričnu federaciju sa elementima državnosti. Bila je jedna totalna nelogičnost da je prostorni plan posebne namene mogla da donosi Vlada Republike Srbije. Nakon toga u poslednjem predlogu za teritoriju AP Vojvodina označeno je da to čini Skupština Vojvodine, a za sve ostale Vlada. Opet dvostruka rešenja i potpuno različita. Kod gradskog građevinskog zemljišta, osim što je uvođenje novih vrsta kategorija građevinskog zemljišta, gde se ono označava kao javno građevinsko zemljište, ne znam šta bi to javno građevinsko zemljište moglo da podrazumeva i šta je to javno, zašto ne bi bilo transparentno građevinsko zemljište, s obzirom da volite tu reč da koristite. Sve je transparetno, transparetno je sada u praksi ono što se krije. Znači, moglo bi umesto javno građevinsko da bude transparentno građevinsko zemljište. Vrlo malo ću još, ostaviću vremena i ostalim poslanicima DSS-a, u pogledu agencija vrlo kratko. Nadležno ministarstvo neke svoje nadležnosti ustupa agenciji,što je njgovo pravo. Agencije ovakve kakve su, pa i ovim predlogom, objedinjuju sve, pa i to da sama sebi agencija izdaje poslove, dva puta naplaćuje iz republičkog budžeta i nakon toga vrši kontrolu svog poslovanja, odnosno rada, a što je neprimereno. Na kraju, želeo bih da zaključim, tu je u pravu ministar, do sada je ogromnim brojem propisa bilo vrlo otežano, vrlo birokratizovano, pribavljanje građevinskih dozvola i izgradnja objekata. Da li zbog toga ili iz nekih drugih razloga više je objekata izgrađeno protivpravno, nego po građevinskim dozvolama. To stoji. Međutim, ovim rešenjima se sada upravo dolazi do druge krajnosti, praktično i nije potrebna bilo kakva kontrola, naročito sa stanovišta državne vlasti i državnih organa. To stvara mogućnost za anarhiju i nemogućnost primene. Data rešenja ne uklanjaju korupciju, ne uklanjaju protivpravno ponašanje, ne uklanjaju se neka diskreciona prava koja se tumače u zakonu na način koji odgovara onome ko ima argumente fiskalne ili neke druge prirode. Ukazaću na nelogičnosti i kontradiktornosti zakona na samo još jednom primeru, a to je član 119. - odstupanje od projekta. On kaže: "Ako se u toku građenja objekta, zbog promenjenih okolnosti koje se nisu mogle predvideti, mora odstupiti od dokumentacije na osnovu koje je izdato odobrenje za izgradnju, odnosno od glavnog projekta, investitor pribavlja odobrenje za izgradnju po izmenjenoj dokumentaciji, odnosno vrši izmenu glavnog projekta sa potvrdom nadležnog organa o njegovom prijemu." Koje su to promenjene okolnosti? Da li te promenjene okolnosti, čim nisu utvrđene ovim zakonom, čim nema čvrstih i objektivnih kriterijuma, zavise od diskrecione volje i prava toga ko izdaje odobrenje za gradnju ili zavise od veličine finansijskih argumenata. Ovo ne otklanja mogućnost korupcije i lošeg rada, ovo upravo pospešuje mogućnost korupcije. Hvala lepo.
Reč ima narodni poslanik Melank Šandor, a sledeća prijavljena za reč je narodni poslanik Vjerica Radeta.
Pa, da počnem odmah, brz i efikasan, da ne bih počeo od kraja, pa na početak, pa završim na 119. članu i tako, bio bih ilustrativan. Poneo sam dve fotografije. Sučajno su mi se našle u torbi. Ovo sam načino prošle godine u ulici Patrisa Lumumbe, žao mi je što se ne vidi, a daću ministru. Katkad slike govore više i od hiljadu reči. To je objekat građen bez ikakve dozvole. Radila ga je neka urbanistička mafija. Na tom objektu su se kasnije pojavili i balkoni na dve etaže, kroz koje je prošla bandera kandelabra. To je tako dobro išalovano, zanatski je jako dobro urađeno i ta izvođačka firma treba da dobije licencu za izgradnju, verovatno. Da se uozbiljimo i da kažem još nešto o ovome što nam se događalo u ovim proteklim vremenima i o protekloj deceniji. Verovatno je Mileta Prodanović to najbolje ilustrovao u svojoj knjizi "Stariji i lepši Beograd", gde je u velikoj meri zastupljen i Zemun. Stvarno ima tamo impresivnih primera urbanističke maštovitosti lokalne uprave, za vreme dok je vlast vršila Radikalna stranka, evo hvalimo, rekao sam srpska, znam da ne postoji mađarska radikalna stranka. Dakle, ta knjiga govori o tome zašto je ovakav zakon potreban. Brojne lokacije na teritoriji naše zemlje, i to vrlo atraktivne,devastirane su divljom i neplanskom gradnjom i verovatno da ta cifra prelazi negde i milione, milione kvadrata. Inače, jula 2001. godine, kada je ovde u proceduri bio Zakon o izgradnji objekata, govorio sam o onoj građevini koja se danas pominjala više puta. Gospodin Bogdanović je razjasnio i ko je potpisao tu legalizaciju. Reći ću još jednom, inoks i staklo kojim je izgrađen objekat na Dedinju predstavljaju u stvari metaforu bahatosti i nepoštovanja Zakona o izgradnji, iako je ta TV stanica tu svoju bahatost platila kako je platila, nije moje da prosuđujem, to je sud odredio i to je sada legalizovano, to je sada legalan objekat. Moram priznati da komentarisanje bespravnog rušenja i gradnje na toj televiziji mi je delovalo malo licemerno. Znači, intencija je bila da se ne ruši ono što se može legalizovati. Tako je legalizovan i taj objekat. Tako je legalizovano i mnogo drugih objekata u koje je uloženo puno para, a nisu smetali daljim prostornim planovima. Šta je prouzrokovalo ovu divlju gradnju proteklih decenija? Verovatno da je to bilo ovako: komplikovana procedura za dobijanje dozvole koja je trajala više meseci, pa i godina; zatim, sporost administracije; potkupljivost tj. podmitljivost i korupcija u administraciji; zatim i neefikasnost u sprečavanju izgradnje.Donošenjem ovog zakona sve ove stvari se žele izbeći. A kako? Pre svega, kodifikacijom četiri postojeća zakona u jedan zakon. Objedinjeni zakoni pojednostavljuju proceduru za dobijanje građevinske dozvole i sada će biti stimulisana gradnja objekta koji je na legalan način izgrađen i zaveden. U ovom zakonu su modifikovani i izmenjeni neki od pojmova, tako da na početku imamo objašnjenja, taj glosar jedan, koji pokazuje da se ovaj zakon približava zakonima Evropske zajednice i može ući u taj kompendijum evropskih zakona. Još jedna novina ogleda se u uvođenju prostornog plana opština, što je znak decentralizacije u delovanju ovog zakona. Vojvođanski amandmani, koji su usvojeni, znače da će građevinska agencija imati svoju jedinicu u Pokrajini. To isto ukazuje na decentralizaciju zakona. Zaštita profesije, što mi je posebno drago, obavlja se preko građevinske komore.To je još jedna novina i kao jednom od učesnika uizgradnji, drago mi je što ovaj zakon štiti i moju profesiju. Da zaključim, tih desetak uslova javnih komunalnih preduzeća, urbanističko-tehničkih uslova, gde je moglo doći do toga, ilustracije radi, da neko ko to traži bude uslovljen nekim stvarima koje deluju ograničavajuće ili ucenjivački, ako ne platite ne dobijete, sada je nepotrebno, ne zahtevaju se urbanističko-tehnički i urbanistički uslovi, već je to potpuno druga procedura. Vi dobijate na osnovu idejnog plana i izvoda iz urbanističkog plana, uz dokaz o pravu svojine ili upotrebe zemljišta, za 15 dana odrešene ruke da krenete u izgradnju i da ostalu dokumentaciju završite dok završavate objekat. Mislim da će to privući investitore prvenstveno, da će se više graditi i da će postojati zakonska pokrivenost gradnje u budućnosti. Hvala lepo.
Tražim repliku.
Zašto replika? Osnov? Izvolite. Pravo na repliku, pa onda idemo na pauzu.
Prethodni govornik, uvaženi kolega, apsolutno je bio u pravu u svemu što je rekao, prozivajući Srpsku radikalnu stranku, samo nije dobro informisan. Nije informisan da je Vrhovni sud Srbije potvrdio da je Srpska radikalna stranka, sve ono što je radila u vreme dok je bila na vlasti u Zemunu, radila u skladu sa zakonom.Taj vrhovni sud sastavljen je od sudija koje ste vi birali. Prema tome, mi na njih nismo imali nikakvog uticaja. Radili su ljudi u skladu sa zakonom. I to je istina. A ko je izdavao dozvole za "Difens roud", za Spasojevića u Šilerovoj ulici i za mnoge druge objekte? Zna se ko je: Gradska skupština. Zemun nije, barem nije izdavao dozvole u vreme dok su srpski radikali bili na vlasti. To može da se proveri. Pošto je kolega iz stranke kojoj pripada i predsednik Gradske skupštine, mogao je da nam kaže kako je ona dobila dozvole za svoje privremene objekte koje ima u gradu, a ima ih ukupno četiri. Nema dozvole, izgrađeni su bez dozvole. Znači zloupotrebom položaja koji ima u gradu.Hvala.
Određujem pauzu do 15,00 časova. [[Posle pauze - 15.35]] Poštovane dame i gospodo, molim vas da radi utvrđivanja kvoruma ubacite identifikacione kartice u vaše poslaničke jedinice. Konstatujem da imamo kvorum i da možemo nastaviti načelnu raspravu o Predlogu zakona o planiranju i izgradnji, prema prijavama za reč narodnih poslanika. Reč ima narodna poslanica Vjerica Radeta, poslanička grupa SRS, a zatim narodni poslanik Radojko Petrić, poslanička grupa SPS.
Gospodine ministre, vi ste juče za nepunih desetak minuta pretrčali Predlog zakona koji ste dostavili narodnim poslanicima. Ishvalili ste da je zakon reformski, da se ovi zakonom rešavaju sva moguća pitanja i sve moguće situacije u oblasti planiranja i izgradnje. Da nije onolikog broja amandmana skoro da bih vam poverovala. Pitam se samo da li su ove amandmane na skoro svaki član pisali ljudi iz Ministarstva ili su ih zaista uradili poslanici DOS-a. Ako su to amandmani poslanika DOS-a, gospodine ministre, onda bi vi trebalo da podnesete ostavku, jer je očigledno da ljudi koji su vas izabrali za ministra nisu zadovoljni vašim radom. Vi ste nam u obrazloženju zakona naveli niz navodnih novina, koje do sada nisu bile regulisane, a to u stvari nisu nikakve novine. Rekli ste da više nema termina građevinska dozvola, da je sada odobrenje za gradnju. Građevinska dozvola je termin koji su koristili građani u svakodnevnom razgovoru, a stručna lica koja su radila na ovim poslovima donosila su u skladu sa Zakonom o opštem upravnom postupku rešenja o odobrenju gradnje i nikako drugačije ne mogu da se zovu. Takođe ste rekli kao novinu da se sada saglasnosti za priključke na infrastrukturu dobijaju i traže od javnih preduzeća. Nisu se valjda ni do sada tražile u pekarama. Do sada su ta javna preduzeća izdavala saglasnosti za priključke na infrastrukturu. Druga je stvar koliko je to funkcionisalo u praksi, ali zakonska regulativa u svakom slučaju nije bila toliko loša. Ono što je meni zapalo za oko je činjenica da dok ste govorili o ovom zakonu ni u jednom momentu, ni jednom rečju se niste osvrnuli na poglavlje IV, koje članovima od 67. do 87. tretira građevinsko zemljište, a građevinsko zemljište je po meni možda najvažniji deo ovog zakona, jer bez uređenih imovinsko-pravnih odnosa niti ima planiranja, niti ima gradnje. Želim da istaknem nekoliko interesantnih stvari. Kao prvo, Predlog ovog zakona, bar terminološki, u suprotnosti je sa Ustavom. Član 60. Ustava poznaje samo kategoriju gradsko građevinsko zemljište u državnoj ili društvenoj svojini. Vi ste možda koristili terminologiju vašeg budućeg DOS-ovskog ustava, što takođe nije novina, jer se sećam da sam još 2001. godine čitala neku izjavu ministra Gaša Kneževića, koji je rekao da zakon o visokom obrazovanju nije donet, nije stupio na snagu, ali se primenjuje jer je dobar. Ovaj predlog zakona je u suprotnosti sa odredbama Zakona o eksproprijaciji. Zakon o eksproprijaciji predviđa obavezno utvrđivanje opšteg interesa da bi se nepokretnost eksproprisala i nema ulaska u posed te nepokretnosti dok se ne isplati naknada. Vi to ovde niste predvideli. Vi ste predvideli da se ekspropriše, da se vrati, a nema u zakonu uzimala-davala. Zakon nešto reguliše i to mora da se primenjuje. Predlog zakonakoji ste nam juče podneli je u suprotnosti sa odredbama Zakona o sredstvima u svojini Republike Srbije. Zakon o sredstvima u svojini Republike Srbije ne poznaje promet prava korišćenja, niti zakupa na način na koji ste vi to regulisali ovim zakonom. Vi predviđate zakup na određeno vreme bez određivanja koje je to najmanje vreme i očekujete da će neki strani investitor da dođe i investira u neku parcelu koju mu vi dajete na određeno vreme i još mora da ostavi u depozit sredstva za eventualno rušenje tog objekta, a ne kažete da je to određeno vreme recimo najmanje pet godina, pa da onaj ko ulaže može sam da izračuna, da proceni da li mu se isplati da za tih pet godina može da vrati to što je uložio i naravno da ostvari određenu dobit, jer ko bi bez toga radio. Takođe, ovim zakonom vrlo vešto pokušavate da na mala vrata unesete odredbe o denacionalizaciji zemljišta. Predviđate da ćete vraćati bivšim vlasnicima zemljište koje nije privedeno nameni, a ti bivši vlasnici su već dobili naknadu za to zemljište. To na taj način ne može da se reguliše i zato za ovaj zakon mi u Srpskoj radiklanoj stranci, naša poslanička grupa, na nju niko ne može da utiče i niko ne može da je uplaši, neće glasati.
Reč ima narodni poslanik Radojko Petrić, a zatim narodni poslanik Predrag Mijailović-Lune.
Poštovano predsedništvo, poštovani poslanici, gospodine ministre, Predlog zakona o planiranju i izgradnji, koji danas razmatramo, sadrži dosta novih rešenja. Diskutabilno je da li su sva ta nova rešenja i najbolja. U svakom slučaju, imajući u vidu značaj ovog zakona trebalo je stvoriti odgovarajuće pretpostavke da se u ovom parlamentu o tome vodi konstruktivna i sveobuhvatna rasprava. Međutim, uzimajući u obzir činjenicu da je ova sednica zakazana tek u petak u kasnim večernjim satima i da je veliki broj poslanika za sednicu i njen dnevni red saznao tek u ponedeljak, nije bilo mogućnosti da se podnesu odgovarajući amandmani. Takav slučaj je bar kod nas poslanika iz Socijalističke partije Srbije i sigurno smo oštećeni, jer nećemo moći da se uključimo u raspravu u pojedinostima na način kako smo planirali. Stiče se utisak da Vlada želi da izbegne pravu raspravu o ovoj temi. Nejasno je zašto se to čini. Ovo nije nikakav politički zakon. Ovaj zakon podjednako interesuje sve građane. Zaboravlja se načelo da je suština parlamentarizma u raspravi, a ne u glasanju. Ko ima većinu uvek može da izglasa zakon i zakonsko rešenje kako je predloženo. Zaboravlja se princip da je procedura suština demokratije. Gospodo iz DOS-a, imajte u vidu da i mi poslanici iz opozicije želimo da se donose dobri zakoni. Više uvažavajte naše napore da kroz raspravu i kroz podnete amandmane želimo da doprinesemo donošenju što kvalitetnijih i što boljih zakona. No, da pređem na konkretno, da ne ponavljam ono što je do sada rečeno u raspravi, želim da iznesem najpre stavove za koje poslanici SPS smatraju da je trebalo da budu drugačije formulisani u odredbama pojedinih članova. Npr, u članu 30. način oglašavanja pri izlaganju planskog dokumenta na javni uvid treba proširiti i na druga sredstva oglašavanja, ne samo u dnevnom i lokalnom listu. Ima opština koje nemaju lokalne listove, a pitanje je koliko građana čita pojedine dnevne listove gde se vrši oglašavanje. U cilju što potpunijeg informisanja građana treba predvideti mogućnost da se oglašavanje može i treba vršiti i na druge pogodne načine, kao što su lokalni radio, televizija, plakati, oglasne table i slično. Napred rečeno važi i za član 53. kad se radi o načinu oglašavanja javnog uvida pre podnošenja predloga urbanističkog plana organu za njegovo donošenje. U članu 52. nije određen rok u kome komisija treba da izvrši stručnu kontrolu i sastavi izveštaj. Ostalo je potpuno otvoreno pitanje, prema tome komisija može po svom nahođenju da to odlaže koliko hoće dana. U članu 76. trebalo je predvideti da se plaća kamata na deponovana sredstva koja služe kao rezerva, da opština ima odakle da plati troškove, ukoliko zakupac zemljišta u ugovorenom roku sam ne poruši privremeni objekat i ne ukloni građevinski materijal. Dobro je što je uvedena ova novina, da se položi depozit, ali zaista je neprimereno ako je godinama privremeni objekat smešten na nekoj lokaciji da te pare stoje, da se ne obrću i da se ne zaštiti taj deo sredstava. Treba imati u vidu da deponovani novac ima cenu i da u celom periodu zakupnine treba od njega imati neke koristi. U uslovima tržišne ekonomije o tome se mora voditi računa. Onaj kod koga su sredstva deponovana, a to su državni organi, mora se naterati da razmišlja da taj novac obrće, bilo za svoje potrebe, bilo da ga oročava kod banke. Za početak je trebalo predvideti skromnu kamatnu stopu, koja bi bar delom zaštitila deponenta, a na drugoj strani odigrala bi značajnu ulogu u edukaciji ovlašćenog organa opštine da se u ovom sistemu svi moramo ponašati ekonomski i preduzetnički, kao da se radi o ličnoj svojini. U članu 150. nelogično je propisivati kaznu za privredni prestup preduzeću ili drugom pravnom licu koje je investitor, ako izradu i kontrolu tehničke dokumentacije povere preduzeću za koje se kasnije ispostavi da nije ispunjavalo propisane uslove za izradu tehničke dokumentacije za izgradnju objekata, kao i da nije imalo uslove za kontrolu glavnog projekta. Otkuda investitor da zna da drugo pravno lice, koje je prihvatilo izradu tehničke dokumentacije i kontrolu glavnog projekta, da li ono ima zaposlena lica sa licencom za odgovornog projektanta i da li ta lica imaju stručne rezultate, koje je kao minimum propisao ministar građevinarstva. U ovom slučaju, propisivati kaznu za investitora isto je kao kada bi propisali kaznu za pacijenta što je otišao lekaru, otišao u zdravstveni centar, pa se kasnije ispostavi da se taj lekar lažno predstavio, da on nema diplomu. Treba da odgovara zdravstveni centar koji ga je primio što to nije proverio i, normalno, lekar koji je zloupotrebio i obavio taj posao. Za investitora je dovoljna kazna što mu nadležni organ neće izdati odobrenje za gradnju, kada utvrdi da je tehničku dokumentaciju o izgradnji objekta i kontrolu glavnog projekta vršilo preduzeće koje ne ispunjava propisane uslove. Posebnim članom treba predvideti, a to je Vlada propustila, da plaćanju kazne treba da podleže preduzeće koje je prihvatilo da za račun investitora izrađuje tehničku dokumentaciju za izgradnju i da vrši kontrolu, a da za to nema uslove, odnosno ne ispunjava propisane uslove. Mislim da su to zaista neki okviri koji bi bili prihvatljivi da bi se izvršila ta dopuna. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Predrag Mijailović Lune.
Poštovani narodni poslanici, dame i gospodo, poštovana predsedavajuća, Predlog zakona o planiranju i izgradnji jeste jedan od najvažnijih sistemskih zakona, a pogotovo imajući u vidu da stupanjem na snagu ovog zakona prestaju da važe četiri zakona koji su regulisali ovu oblast. Donošenjem ovog zakona trebalo bi da se uklone sve zakonske barijere za investicije u ovoj oblasti. Pokretanje građevinske operative izgradnjom kuća, stanova, puteva, infrastrukture pokreće se privreda cele zemlje i to su u stvari prave reforme. Ciljevi ovog zakona u svakom slučaju ne mogu se osporiti. Ima pozitivnih ciljeva. Imajući ovo u vidu, čudi me zašto je Vlada stavila u skupštinsku proceduru ovako važan zakon, a nije pripremila pravni ambijent kako bi ovaj zakon bio sprovodljiv u praksi. Ponuđeni predlog zakona suprotan je važećem Ustavu Republike Srbije. Stav DSS jeste da nijedan sistemski zakon ne treba donositi dok se ne donese novi ustav Republike Srbije. Samo donošenjem novog ustava možemo da raskinemo sa starim sistemom i da počnu prave, istinske reforme, jer su tako učinile sve zemlje u tranziciji, pogotovu one koje su donele prave reforme i sprovele tranziciju do kraja, iz čega se logično nameće zaključak da se odlaganjem donošenja ustava odlažu i reforme. Zato poslanici DSS neće glasati za ovaj zakon i predlažu da se ovaj zakon povuče iz procedure. Da je racionalan i jedini pravi predlog DSS da se zakon povuče iz procedure, navešću nekoliko razloga. Pošto zakon nema ustavnog utemeljenja, samim tim ne može dati ni pravnu sigurnost investitoru, a bez pravne sigurnosti nema ni investicija, a svrha ovog zakona jeste da pospeši investicije, da se dovedu investitori iz inostranstva i investitori iz zemlje. Jednostavno, definitivno moramo početi da mislimo na dugoročno investiciono planiranje u našoj zemlji, tako da ne možemo odmah prvog dana po stupanju zakona na snagu dovesti u zabludu investitore, da imaju pravnu sigurnost, a nemaju; samo će se pojedini investitori prevariti i, znači, investicija neće biti. Recimo, imamo primer koji bi zakonom, po mom mišljenju, trebalo da se reguliše, a to su nivoi različitih nadoknada za građevinsko zemljište. Nemamo podelu prema nameni - stambena;poslovna;industrijska - zona. To smo prepustili lokalnoj samoupravi, lokalna samouprava će nekim podzakonskim aktom naplaćivati za poslovni prostor npr. dva do tri puta veće cene kao nadoknadu za građevinsko zemljište, što nije pravično, jer poslovni prostor će kasnije dati državi kroz porez na promet, kroz zaposlenost itd. Mi moramo definitivno početi da na logičan ekonomski način razmišljamo. Da je ovaj zakon jednostavno neprimenjiv, uzmimo kao primer član 19. stav 4, gde prostorni plan područja posebne namene donosi Vlada Republike Srbije, odnosno skupštine autonomnih pokrajina za područje autonomnih pokrajina, na predlog agencije. Ako smo se dobro dogovorili i ako će se to poštovati, negde u avgustu očekujemo novi ustav Republike Srbije; on će biti najverovatnije decentralizovan po tipu regiona, znači izrada planskih dokumenata, odnosno prostorno planiranje biće preneto u nadležnost regiona. Samim tim ovaj član biće protivustavan. Recimo, sam termin - javno građevinsko zemljište sadašnji Ustav ne poznaje i ne možemo ga imati kao kategoriju, tako da predlagač pokušava da bude ustavotvorac i da kategoriše novu ustavnu kategoriju javnog građevinskog zemljišta. U članu 70. opštini se daje pravo da neizgrađeno zemljište može proglasiti javnim dobrom, odnosno za građevinsko zemljište, znači može se izuzeti iz poseda korisnika. To je u redu, ali nema principa na osnovu čega se to izuzima. Jer mora opština ili ovaj zakon da kažu šta je to opšti interes. Ako to ne urade, ovaj član može biti zloupotrebljen, tako da to može biti jedna vrsta nacionalizacije privatne svojine, a mi znamo da privatna svojina jeste jedno od ljudskih prava. U predloženom tekstu nisu jasno razgraničena i precizno definisana pojedina svojinska ovlašćenja na javnom i ostalom građevinskom zemljištu, što je neophodan preduslov da bi se izbegle proizvoljnosti i zbrka u tumačenju i primeni zakona. U članu 79. se naizgled za deo zemljišta u državnoj svojini (gradsko građevinsko zemljište) otvara mogućnost vraćanja u režim svojine ranijeg sopstvenika. Međutim, ovakva, gotovo istovetna mogućnost, preuzeta je iz postojećeg zakona, a nije dala u praksi nikakve rezultate, jer su sudovi zauzeli stav da se zemljište koje je postalo državno po osnovu nacionalizacije ne može po ovom osnovu vratiti u raniji režim svojine. Evo još jednog dokaza da smo prvo morali napraviti ustav, pa tek onda donositi ovaj zakon. U članu 84. predviđa se da na neizgrađenom zemljištu u državnoj svojini pravo korišćenja ima raniji sopstvenik ili njegov sledbenik. To je načelno dobro rešenje i predstavlja značajnu promenu u odnosu na važeći zakon. Međutim, problem nastaje onda kada se ovaj član dovede u vezu sa članom 81. i članom 82. koji daju opštini pravo da građevinsko zemljište u državnoj svojini može dati u zakup. Ovim je, dakle, samo drugim rečima ipak dato pravo raspolaganja opštini. Postavlja se pitanje - kako je moguće dati pravo raspolaganja opštinii korisniku zemljišta pravo korišćenja? U čemu se sastoji pravo raspolaganja ustanovljeno u korist korisnika zemljišta, ako je opština u prilici da kroz davanje zemljišta u zakup, zapravo i faktički oduzme zemljište od korisnika, a potom ga dodeli drugom licu? Pri tome se uopšte ne reguliše postupak i način, niti utvrđuje pravo na naknadu za zemljište koje se, praktično, oduzima od korisnika i daje drugom licu. Moramo se jednom svi dozvati pameti da se kuća pravi od temelja. Zato je prvo potrebno doneti ustav, a posle ustava donositi sistemske zakone.
Reč ima narodni poslanik Milan Marković. Sledeći prijavljeni za reč je Stevan Kesejić.
Poštovani narodni poslanici, poštovani gospodine ministre, pred nama se nalazi Predlog zakona koji je dugo i temeljno pripreman. U postupku izrade ovog zakona svi su mogli da uzmu učešće, da daju svoje predloge rešenja i ideje. Ministarstvo, na čelu sa gospodinom Šumarcem, imalo je sluha i zato danas imamo Predlog zakona koji je za svaku pohvalu. Naime, predlagač je kroz Predlog zakona ostvario očiglednu intenciju, koja je sigurno nesporna među svim poslaničkim grupama, a to je da se stimuliše izgradnja kao svojevrstan zamajac privrednog razvoja, da se stimulišu strane investicije, a posebno domaći potencijali kroz tržište na kome će učestvovati svi subjekti spremni i sposobni za utakmicu u kojoj je nagrada poslovni dobitak za preduzetnike i opšti napredak za naše društvo. Svoju nameru predlagač je ostvario kroz sledeće: umesto više desetina propisa, što zakona, što podzakonskih akata, cela materija se uređuje jednim zakonom. To je za svaku pohvalu, jer je i ideja zakonodavca da materija bude kodifikovana. To je olakšanje za svakoga i svako će to pozdraviti, izuzev onoga koji, kako bi naš narod rekao, voli da lovi u mutnom. Olakšanje je za one koji primenjuju zakon, kao i za one koji ostvaruju svoje pravo po njegovim odredbama, jer je jasno da je na jednom mestu utvrđena procedura, prava, obaveze i odgovornosti. Zakonodavac treba da je konzistentan i koncizan, a to ovom prilikom jeste. U ovom zakonu su procedure značajno pojednosavljene. One su u skladu sa uporednom praksom. Urbanistički planovi će se sprovoditi brzo i jednostavno, uz obavezu administracije da poštuje vrlo kratak rok od samo osam dana za izvod iz urbanističkog plana. Kad ovom aktu dodamo idejni projekat i, naravno, dokaz o raspolaganju zemljištem, podnosi se zahtev na koji se odgovor mora dobiti u roku od samo 15 dana. Pozitivan odgovor je odobrenje za izgradnju. Na osnovu odobrenja za izgradnju pristupa se izgradnji objekta. Imajući u vidu da je dosadašnji postupak izdavanja građevinske dozvole podrazumevao veoma komplikovanu i dugotrajnu proceduru koja je mogla trajati godinama, jasno je da je predložena izmena suštinskog karaktera. Akt kojim se dozvoljava gradnja nije više otežavajući faktor ili možda čak i palarizator legalne izgradnje i svojevrsni generator bespravne gradnje, već jednostavno i efikasno dostupan akt koji obezbeđuje učešće države u meri koja je neophodna radi zaštite opšteg interesa, ali istovremeno i interesa svih onih subjekata koji u bilo kojoj ulozi učestvuju u postupku izgradnje. Građevinsko zemljište je podeljeno na javno i ostalo građevinsko zemljište, koje može biti u svim oblicima svojine. Ovde je predlagač pokazao smisao za ono što nas čeka i time što je omogućio bivšim vlasnicima da mogu izvršiti prenos prava korišćenja neizgrađenog građevinskog zemljišta, legalno, bez dovijanja, neoverenih ugovora, ali i trećim licima, koja to pribavljaju bez straha, jer je to sada legalan posao uređen zakonom. Zakon je u ovom domenu tako koncipiran da je potpuno kompatibilan sa promenama koje će u ovoj oblasti, nesporno, doneti promena Ustava Republike Srbije. Predlog zakona nedvosmisleno afirmiše izgradnju. To se čini rešenjima iz čl. 77. i 78. koji se odnose na plaćanje naknade za korišćenje i prihvaćenim rešenjem iz amandmana poslanika Nade Kolundžije, kojim se utvrđuje plaćanje naknade prema najvećem planom dozvoljenom indeksu izgrađenosti. Ovakvim rešenjem se motivišu vlasnici objekata, odnosno korisnici zemljišta da privedu zemljište nameni ili ga ponude na otkup opštini radi privođenja nameni. To je način da se prevaziđu dugotrajni i često na neuspeh osuđeni pokušaji rešavanja imovinsko-pravnih odnosa kako bi se pristupilo izgradnji i realizacija onoga što je planovima predviđeno. Izgradnja se afirmiše rešenjem iz člana 86. koji predviđa jasne rokove u kojima se mora započeti i završiti izgradnja objekta, odnosno zemljište privesti nameni. Danas imamo situaciju da su čitavi blokovi, rešenjem od pre 5, 6, 10 godina, povereni raznim subjektima radi izgradnje. Čitavi veleposedi, nažalost, nisu privedeni nameni zbog nemarnosti, nesposobnosti ili nekog sličnog razloga koji ne opravdava. Direktni gubitnik u ovoj situaciji je opština, odnosno grad, odnosno društvo i naša država, jer se blokira izgradnja i privođenje zemljišta planiranoj nameni. Posebno je značajno prihvatanje amandmana kojim se onemogućuje dugotrajno sporenje po odluci opštine, odnosno grada, odnosno ministarstva. Predlog zakona predviđa i daleko efikasniji sistem za borbu protiv bespravne gradnje. Bespravna izgradnja se obesmišljuje i to dvostruko. Prvo, daleko jednostavnijim i dostupnijim procedurama za izgradnju i to od izrade planskih dokumenata do izdavanja odobrenja za izgradnju. Ako su nedostatak planskih dokumenata i ekstremno komplikovane procedure bile generator bespravne izgradnje i kakvo-takvo opravdanje za istu, ovim rešenjima to više ne stoji. Drugo, nadležni organi dobijaju jasne i efikasne instrumente za suzbijanje bespravne izgradnje, izbegavanjem dugotrajne i komplikovane procedure tretiranja bespravne izgradnje u upravnom postupku, koji je apsolutno neprimeren za bespravne graditelje. Prihvaćenim amandmanima na čl. 141, 145. i 155. bespravni graditelji se tretiraju na način koji priliči ozbiljno organizovanom društvu, kao i društvenoj opasnosti koja predstavlja ovakav vid sadaveć inkriminisanog ponašanja. Ovaj predlog zakona posebno insistira na odgovornosti. To je veoma važno. Deo problema u ovoj oblasti je nastao zato što se nije znalo ko je za šta odgovoran i kakve sankcije za svoju odgovornost snosi. Odgovornost kao princip u ovom zakonu je konsekventno sprovedena i to od odredbi koje se odnose na inženjersku komoru, pa do odredbi 9. i 10. glave koje se odnose na postupanje ovlašćenih lica, kao i krivične sankcije, privredne prestupe i prekršaje. To je neophodno da bi se zaštitila prava građana, ali naravno i opšti interes. Smatram, dakle, da je pred nama nesporno dobar zakon, međutim, mnogo je posla, posebno na izradi planskih dokumenata, moramo razgraničiti javno i ostalo građevinsko zemljište, a za nas u Beogradu posebno je važno da na adekvatan način utvrdimo kako ćemo primenjivati odredbe ovog zakona i posebno razgraničenje, imajući u vidu odredbe 95. člana ovog zakona koji vrši podelu nadležnosti. Ta podela nadležnosti je veoma važna, zbog toga što je to istovremeno jasna podela odgovornosti. Možemo očekivati da će ovaj zakon inicirati jedan mali "Nenj deal" u Srbiji, zamajac koji masovna izgradnja daje za komplementarnu industriju i to već delom u ovoj građevinskoj sezoni, a sigurno naredne građevinske sezone. Značaj ovog zakona je veliki, kvalitet koji on donosi takođe, ali je velika i naša odgovornost u njegovoj primeni. Hvala na pažnji.
Reč ima narodni poslanik Stevan Kesejić, poslanička grupa SRS, zatim narodni poslanik Golub Rajić, poslanička grupa SPS-a.
Dame i gospodo narodni poslanici, Predlog zakona o planiranju i izgradnji koji smo čuli ovde od predlagača smatram do sada jednim od najlošijih zakona koji je ovde parlament mogao da čuje. Iz tih razloga i još drugih koje smo ovde već čuli, poslanička grupa SRS nije uložila amandmane na ovaj zakon. Slušajući predlagača, gospodina ministra, da će, evo, donošenjem ovog zakona biti veoma velika invazija stranog investitora u našu državu, prosto sam se uplašio. Uplašio sam se, jer me to vraća u neka davna vremena 18. veka kada je obećana ona zemlja na divljem zapadu i kada su svi jurnuli na znak jednog od vođa tih što je trebalo da zaposednu određene teritorije, da će nas bukvalno pregaziti. Međutim, kada sam pročitao ovaj zakon i došao do člana 70. u ovom zakonu, onda sam video da je ovde izvršeno reteriranje. Naime, brzo smo stigli na početak 20. veka, tačnije rečeno pedesetih godina, kada je, doduše mimo zakona, vršena eksproprijacija koja je i ovim zakonom sada predviđena. Nikakve razlike ovde nema između tadašnje eksproprijacije i sadašnje koja je regulisana ovim zakonom. Ono što je suština i što SRS smatra da neće biti primenljivo ovim zakonom, to je da se prenesu nadležnosti opštinskim lokalnim samoupravama, koje neće moći i zbog stručnosti, a i zbog finansijske nemoći da sprovode ono što je ovim zakonom predviđeno. Naime, bilo bi jako lepo da se izvrši decentralizacija. Međutim, ovo je samo jedna floskula i lepa želja, ovo se ne može ostvariti, pre svega, imajući u vidu tešku ekonomsku situaciju u većini opština u Srbiji. Članovi 44. i 89. govore o nadležnosti opština; one treba da ažuriraju katastarske podloge, zatim da obezbede ažuriranje u određenom roku katastarskih podloga i ukoliko nisu u mogućnosti, to će uraditi ministarstvo nadležno za poslove urbanizma o trošku opštine. Takođe, u članu 89. odnosno 168. opština, odnosno grad, ima rok od 18 meseci da donese prostorni plan. Zaista ministre ne znam koja u ovom trenutku opština ima mogućnosti da to učini. Imajući u vidu da nije stvoren ni politički, ni demokratski ambijent za tako nešto, smatram da opštine neće biti u mogućnosti da to urade, pa će te obaveze morati da izvršava agencija, odnosno Vlada, nadležno ministarstvo koje se ovde zakonom i obavezuje. Na taj način stvaramo monopol, imaće ga Vlada, a mislim da bi bilo bolje da smo mogli da kontrolišemo urbanističku mafiju, da je sprečimo u onome što je činila i na taj način, pa bi mogli da dovedemo ove sve zakone u sasvim normalniji ambijent koji priliči i ekonomskim, i demokratskim i političkim uslovima u našoj državi. Smatram da je ovde samo zamena imena, da će se sada urbanistička mafija zvati nekim drugim imenom, a ne mislim da će to biti mafija, ali će imati nadležnosti koje je mafija otimala od države. Iz tih razloga smatram da ovaj zakon, zaista brzopleto donesen u vanrednim uslovima, trebalo bi da povučete i da zaista uzmete u obzir i druge stručnjake, sem one sa kojima ste komunicirali i koji su to predlagali, i da se donese zakon primereniji za naše trenutne političke, ekonomske i društvene uslove. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Golub Rajić, poslanička grupa SPS, zatim narodni poslanik Branimir Trajković, poslanička grupa DSS.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, na dnevnom redu sednice Narodne skupštine Srbije, koja je zakazana tako da nismo imali prilike da podnesemo amandmane, jeste Predlog zakona o planiranju i izgradnji. Ovo je još jedan reformski, isto tako i sistemski zakon, jer se materija obuhvaćena ovim zakonom odnosi na planiranje, građevinsko zemljište, izgradnju i bila je uređena do sada u četiri zakona i kroz veći broj podzakonskih akata. Interes je svih političkih i drugih subjekata da zakon bude što kvalitetniji i bolji. Pored svega što nudi, šteta je što nije bilo vremena da ga amandmanski još popravi i opozicija, jer donošenjem ovog zakona treba da se stvori osnov da se jednim zakonom uredi celokupna materija što po prirodi čini integralnu oblast. Činjenica je da je u ovoj oblasti puno problema i da je urbana stvarnost ružna i deprimirujuća, da tu dominiraju teškoće jednog srednjeg urbanizovanog, ali isto tako osiromašenog društva u tranziciji. Zbog toga novi zakon mora da pođe od spoznaje nepovoljnog stanja i da racionalno i pragmatično pronađe način za promenu stanja. Mora ući u sprovođenje planova, u samouređenje prostora i naselja, u čemu su do sada bile najveće slabosti naših urbanističkih zakona. Međutim, Predlogom ovog zakona se ne nudi kontinuitet, već suprotno, baš potpuna negacija zatečenog, potpuna derogacija važećih planova, isto tako potpuna destrukcija urbanističkih institucija, što nije dobro, jer se zatečeno stanje ne može promeniti potpunim uništenjem, već dugom rekonstrukcijom. Nije dobro što se ovaj zakon donosi pre donošenja novog ustava Republike Srbije, a ovaj predlog je dosta suprotan načelima važećeg Ustava. Mi ne znamo kako će i šta po novom ustavu Republika uređivati u pogledu zaštite, korišćenja i uređenja prostora, koje su joj obaveze i nadležnostii kakva je dalja podela nivoa od Republike preko regiona do lokalnih zajednica. Suprotno važećem Ustavu, prostorni plan opštine bi trebalo da donosi skupština opštine; transformacijom gradskog građevinskog zemljišta u javno vrši se redukovanje zemljište u državnoj svojini u javne površine od opšteg interesa; dodeljuje se diskreciono pravo opštinama da preko donošenja određenih akata proglašavaju koje će se gradsko građevinsko zemljište otuđiti ili zadržati u državnoj svojini. Pozivanjem na prostorni plan prikriveno se uvodi diskreciono pravo za sve nivoe upravljanja da utvrđuju uslove pod kojima će neki investitor moći da dobije akt na osnovu koga se izdaje građevinska dozvola. Opštinama je data mogućnost da bliže propisuju uslove o parcelaciji i izgradnji za sve objekte za koje izdaju građevinsku dozvolu, a što je legalizacija loše prakse, da se na osnovu postojećih urbanističkih planova čija je važnost istekla i na osnovu prostornog plana, a sve češće i bez urbanističkih planova, utvrđuju urbanističko-tehnički uslovi i na osnovu njih izdaje trajna urbanistička i građevinska dozvola. Zakon treba da sankcioniše lošu praksu a ne da je legalizuje, a predloženim rešenjima se omogućava izdavanje građevinskih dozvola bez ikakvog plana na svim nivoima upravljanja, odnosno razvlašćuje se Republika od Ustavom utvrđenih prava i obaveza. Osnovno pitanje je ko i kako, kojim sredstvima i pod kojim uslovima će uređivati najveći deo područja urbanih i seoskih naselja, posebno bespravnih, gde je zemljište u privatnoj svojini. Ako se očekuje da to građani sami organizuju, finansiraju i realizuju, čemu onda lokalni nivo upravljanja i zašto bi se trošila sredstva poreza za njegovo finansiranje. Čemu onda i legalizacija bespravno podignutih objekata i plaćanje raznih naknada i taksi. Zaštita, organizacija i uređenje seoskih naselja i područja nisu prisutni u predloženom zakonskom tekstu. Pominjanje seoskog naselja vezuje se samo za regulacione planove, koji su po sadržaju prilagođeni potrebama i problemima urbanog naselja, a što je gore nego što je do sada bilo. Zakonskim rešenjima se javni interes poistovećuje sa opštim, koji se utvrđuje na osnovu zakona postupkom eksproprijacije, dok kod razvijenih evropskih zemalja je praksa da se javni interes utvrđuje u procesu prostornog i urbanističkog planiranja. Učešće javnosti i različitih aktera u procesu prostornog i urbanističkog planiranja je regulisano na neprimeren način. Vremenski su sužene mogućnosti učešća u odnosu na postojeća rešenja. Umesto da se traže rešenja za povećanje učešća i javnosti i aktera radi demokratizacije procesa planiranja, to u ovom zakonu zapravo i ne postoji u donošenju odluka o uređenju i izgradnji prostora, a što je apsolutno neprihvatljivo. Predložena rešenja imaju itenciju uspostavljanja većeg stepena centralizacije upravljanja na republičkom nivou od sadašnjeg, a što je suprotno proklamovanoj decentralizaciji i demokratizaciji političkog i državnog sistema u Srbiji. Agenciji se daju sva ovlašćenja, tako da ona upravlja, sebi izdaje poslove, iste dva puta iz budžeta naplaćuje i sebe kontroliše. Unikatno rešenje je i inženjerska komora, kojoj se prenosi deo posla iz nadležnosti resornog organa, a što je prihvatljivo kada je reč o građevinarstvu. Neprihvatljivo je kada je reč o stručnim poslovima iz domena utvrđivanja i zaštite javnog interesa. Pošto je u Predlogu zakona data mogućnost da urbanističke planove izrađuju preduzeća, odnosno druge organizacije koje osniva opština za obavljanje poslova urbanističkog planiranja, to treba omogućiti i za urbanističke projekte u skladu sa zakonom. Opštine imaju i praktične i ekonomske razloge da svojim preduzećima, odnosno organizacijama povere izradu urbanističkih planova i urbanističkih projekata. Data je mogućnost izrade urbanističkih planova koji su složeniji akti i treba dati mogućnost za izradu urbanističkih projekata, kojima se bliže razrađuju urbanistički planovi. Treba omogućiti da tehničku dokumentaciju za izgradnju porodične stambene zgrade i pomoćnih objekata za sopstvene potrebe i potrebe članova svog porodičnog domaćinstva može da izradi i građanin koji ima najmanje visoku stručnu spremu odgovarajuće struke i ovlašćenje za projektovanje, pored preduzeća, pravnih lica ili radnji upisanih u odgovarajući registar za izradu tehničke dokumentacije, a ovo rešenje je i ranije bilo predviđeno. Na kraju da kažem da je i ovaj, kao i drugi predloženi zakoni, vrlo represivan i da su kaznenim odredbama propisane vrlo visoke represivne mere, kako za preduzeća, tako i za pravitna lica, a sada i za lokalne samouprave.
Reč ima narodni poslanik Branimir Trajković, poslanička grupa DSS, zatim narodni poslanik Slobodan Janjić, poslanička grupa SRS.
Dame i gospodo narodni poslanici, Predlog ovog zakona briše sva stara rešenja, a ne nudi mnogo bolja od postojećih. Podsetiću na član 173. koji kaže danom stupanja na snagu ovog zakona prestaju da važe Zakon o izgradnji objekata, Zakon o planiranju i uređenju prostora i naselja, Zakon o građevinskom zemljištu i Zakon o posebnim uslovima za izdavanje građevinske, odnosno upotrebne dozvole za određene objekte. Ovim zakonom će se izazvati potpuna destrukcija urbanističkih institucija, potpuni diskontinuitet i negacija svega postojećeg. Ne možemo, a da ne primetimo da nije moguće da je sve dosadašnje bilo loše, beskorisno i štetno. Ako i jeste, gospodine ministre, u zadnje dve godine mogli smo da uredimo bar neki deo iz ove oblasti. Koncepcija teksta ovog zakona trebalo bi da je zasnovana na odrednicama novog ustava, koji tek treba da se radi, a na punoj afirmaciji lokalne samouprave i decentralizacije.Umesto toga zakon počinje sa prezentacijom republičke agencije za prostorno planiranje, koja predstavlja oličenje koncentracije moći i neustavnog posezanja u prava lokalne samouprave. DSS zamera Predlogu zakona o planiranju i izgradnji je da polazi od pretpostavke da su prostor i naselja Srbije "tabula raza" na kojoj će se tek sada novim zakonom zasnovati urbanistička misao i delatnost, donositi prostorni planovi, urbanistički planovi i uređivati i graditi naselja. Donošenjem ovog zakona razvlašćuje se država i njena ovlašćenja se prenose na pojedince i neke organizacije, čime se omogućava (1) centralizacija upravljanja na republičkom nivou; ovde moramo napomenuti da ne postoje mehanizmi kontrole; (2) prenošenje vlasti na lokalnom nivou upravljanja sa izbornih organa na grupe pojedinaca, takođe i ovde bez kontrole njihovog rada. Lokalni nivo upravljanja u pogledu urbanističke politike uopšte ne postoji. To je u suprotnosti sa Zakonom o lokalnoj samoupravi gde gradski arhitekta ima zadatak da osmišljava sliku ili lice grada. ada smo na nivou opština, moram se osvrnuti na član 70, posvećen određivanju javnog građevinskog zemljišta. Njega opština određuje opštim aktom. Opština određuje građevinsko zemljište za javno građevinsko zemljište u roku od dve godine od dana stupanja na snagu ovog zakona. Danom stupanja na snagu ovog zakona prestaje da važi onih pet zakona iz člana 173, pa i Zakon o građevinskom zemljištu. Time je sasvim jasno, gospodine ministre, da ovaj zakon mi ne možemo da primenjujemo, jer pitanje je koji će se zakon primenjivati u međuvremenu na bezbroj situacija koje imamo svakodnevno u praksi. Dame i gospodo narodni poslanici, potrebno je ukazati i na problematiku sređivanja stanja svojinskih odnosa na gradskom građevinskom zemljištu, pogotovu danas kada je pred nama donošenje zakona o denacionalizaciji zemljišta i zgrada i kada smo u ubrzanoj fazi privatizacije. Zato je bilo potrebno ovaj zakon doneti posle ustava Srbije i zakona o denacionalizaciji, koji je Demokratska stranka Srbije podnela Skupštini pre više meseci. Ono na šta Demokratska stranka Srbije takođe ukazuje je odvajanje javnog i privatnog prostora, iako se grad mora posmatrati kao jedna celina. Ova celina, znači grad, prepušta se tržištu strategijskog i generalnog planiranja. Ako se ovaj i ovakavzakon usvoji, arhitekte će imati znatno manje posla, a urbanistički zavodi će biti zaduženi samo za iscrtavanje planova. Evidentno je i postojanje problema divlje gradnje, koje je prisutno u svim gradovima. U najvećem broju slučajeva za to je kriva opštinska administracija. Ona je svojim birokratskim ponašanjem, lošom organizacijom posla oko izdavanja građevinskih dozvola, gde se čekalo od par meseci do par godina, time doprinosila da investitori krenu bez dozvole na svoju odgovornost u izgradnju objekata. Time je najviše gubila opština, jer novac prikupljen od izdavanja dozvola je ogroman. Sigurno je da u ovom predlogu zakona ima nekih pozitivnih rešenja oko skraćenja postupka dobijanja dozvola, ali to je minimum u ovom zakonu; on je veoma širok i uređuje nekoliko oblasti. Zato je možda bilo bolje izvršiti reviziju postojećegZakona o izgradnji i popravljanje postojećih institucija, dok se ne donese novi ustav i potom pristupi izradi novog zakona. Efekti sprovođenja ovakvog zakona biće suprotni od onoga za šta se Demokratska stranka Srbije zalaže, a to je decentralizacija vlasti i demokratizacija političkog i državnog sistema u Srbiji. Ovaj predlog zakona neodoljivo podseća na državne planske komisije iz vremena Josipa Broza, nažalost. Demokratska stranka Srbije predlaže da se ovaj zakon povuče iz procedure. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Slobodan Janjić. Posle njega narodni poslanik Dragan Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, predlogom ovakvog zakona, najblaže rečeno, izneverili ste očekivanja građana da ćete u sklopu ove borbe i vanrednog stanja završiti i sa urbanističkom mafijom, a samim tim i povući ovakav zakon iz procedure. Donošenjem ovakvom zakona ne da nećete privući strane investitore, već će i ovi domaći pobeći glavom bez obzira. Predlagač zakona je rekao da mu nije uspela legalizacija. Normalno kada cene ugovorene da se plati i legalizuje neki objekat nisu bile primerene platežnoj moći stanovništva. Takođe, građanima niste objasnili, recimo da bi se izvršila legalizacija nekog divljeg naselja, da će se tačno i pošteno sva prikupljena sredstva potrošiti u tom naselju, pa bi gađani bili voljni da plate legalizaciju, ali da budu sigurni da će sredstva za legalizaciju biti iskorišćena za rešavanje njihovih problema. Vašim dolaskom na vlast i sprovođenjem vaše politike u ovoj oblasti, stavili ste katanac na vrata svih građevinski firmi, koje su bile na dobrom putu oporavka, jer su posle rušenja i razaranja od strane NATO zločinaca ovi kapaciteti bili stavljeni u funkciju obnove zemlje. Ne samo da ste zaustavili završetak i popravku porušenih i oštećenih objekata, već niste platili izvođačima ni do tada završene radove. Naime, obmanuli ste ih. Pozivali ste predstavnike građevinskih firmi u Ministarstvo iVladu, obećavali da ćete im platiti izvršene usluge, tražili ste od njih da cene skinu za 20 do 30% od cene koje su ugovorene. Kada su oni i na to pristali i potpisali, onda ste odbili da im bilo šta više platite. Imamo takvih firmi više na jugu Srbije, koje ste zavili u crno, jer im niste izmirili ni osnovnu cenu repromaterijala koji su utrošili za vreme popravke tih objekata porušenih u NATO bombardovanju. Moje duboko uverenje je da ste to namerno uradili, jer ste time, pored gašenja građevinskih firmi, zadali udarac i drugim industrijskim granama koje su povezane sa građevinarstvom. Time ste stotine hiljada ljudi ostavili bez posla. Umesto polikolora i ostalog građevinskog materijala, vi brigu vodite o tome da vam ne ponestane kolestona i siguran sam da ga ima čak i u robnim rezervama. Bolje je da su farbane fasade nego da pojedinci iz vlasti farbaju brade i brkove. Očekivao sam da će se najžešće argumentima opozicije da jezakon loš suprotstaviti ministar građevina. Međutim, najviše se uzbudio predsednik Izvršnog odbora gradske Vlade Beograda, gospodin Bogdanović, neprestano dobacujući govornicima iz klupe. Predlažem, zbog njega lično, da Skupština formira anketni odbor i ispita dodelu svih atraktivnih lokacija u Beogradu i Novom Sadu, jer ste iz medija, a i iz usta predlagača i šefa poslaničke većine čuli da je mafija glavna u ovom poslu, da se plaćao i plaća veliki reket onima koji odlučuju o davanju lokacija i dozvola. Šta još vi radite? Ovde po Beogradu ovoj sirotinji, koja ima kioske, jedne nedelje ih sklanjate iz jedne ulice, nakon sedam dana dolaze neki drugi ljudi na ista mesta, postavljaju slične objekte. A ko to radi? Naravno da to radi urbanistička mafija. Drugo je da ih sklonite i da se tu više nikad ne postavi kiosk ili trafika. Međutim, za sedam dana dođu neki drugi ljudi. Najbolje je da rašćavanjem sa urbanističkom mafijom krenete što pre, jer to je veoma humano. Ti će ljudi vrlo brzo otići u zatvor. Što pre odu u zatvor, pre će izaći. Znači, izaći će mlađi iz zatvora. Naravno, tada će biti prosedi. I nije šteta za nas što nismo podneli amandmane na ovaj zakon. Vi ste nas u proceduri obmanuli, dali nam dva sata da podnesemo amandmane.Hiljadu amandmana je malo da popravi ovako loš zakon. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Dragan Jovanović. Posle njega narodni poslanik Slavoljub Martić.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženo predsedništvo, nema ministra, poslanici Socijalističke partije smatraju da je ideja o donošenju Zakona o planiranju i izgradnji pozitivna u svojoj suštini, jer nije ništa loše, smatramo čak da je dobro da se zakoni koji regulišu ovu materiju, a bilo ih je više, od Zakona o uređenju građevinskog zemljišta, preko Zakona o planiranju, Zakona o gradnji, čitavog niza izmena i dopuna zakona, uredbi donetih 1995, 1996. godine, objedine. Ima od toga dosta koristi, a biće koristi i za građane Srbije. Pojednostaviće se procedura, smanjiće se mogućnost subjektivnog tumačenja zakona od strane onih koji tumače zakon i još čitav niz korisnih stvari za građane Srbije. Međutim, ono što je nas zapanjilo i što baca senku na donošenju ovog zakona, i ne samo na donošenje ovog zakona nego uopšte na parlamentarizam danas u Srbiji, to je način na koji se ovaj zakon donosi. Najblaže rečeno mi smo bili zapanjeni saznanjem da je u dnevni red zakon uvršćen 24 sata posle isteka roka za podnošenje amandmana. Mogu da vam kažem da smo imali napisanih 26 amandmana i da ovaj način komunikacije u parlamentu ne da baca senku, nego predstavlja mrak parlamentarizma u Srbiji. Mnogi su juče govorili o medijskom mraku. Mislim da je mnogo opasniji ovaj mrak parlamentarizma i komunikacija među poslanicima na ovakav način. Možda je mrak i blaga reč. Moj kolega Hranislav Perić ima jednu dobru izreku, kaže kada je nešto više od mraka - tamnina brate. Mislim da ovo nije način za komunikaciju. Malo me teši što sam u razgovoru sa ozbiljnim poslanicima iz DOS-a video da su i oni zbunjeni, nisu mogli da shvate zbog čega ovako i na ovakav način. Mene je još više danas povredilo kao čoveka objašnjenje gospodina Pajtića i nekih poslanika da je sve u proceduri. Nismo mi mali. Mi znamo da je zakon došao pre mesec dana, međutim, postoji neka naša dobra parlamentarna praksa iz prošlog perioda. Dva meseca je zakon u proceduri. Međutim, dame i gospodo, mi imamo 107 zakona u proceduri i nemojte da nam kažete da treba da napišemo amandmane na 107 zakona. Pre godinu dana je došao zakon o železnici i mi imamo 107 zakona u proceduri. Niste ni vi očekivali da mi napišemo amandmane na svih 107 zakona, da se zakoni povlače i da se igramo. Znači, bilo je kolegijalno u najmanju ruku, da tri dana pre svega ovoga predsednica Skupštine obavesti predsednike poslaničkih grupa da će najverovatnije ovaj zakon biti u proceduri. Malo mi je jasnije postalo danas zašto je to urađeno. Gospodin Pajtić i gospodin ministar obrazlažući zakon otprilike su rekli da je ovaj zakon maltene neka vrsta genijalnog zakona, pa verovatno nisu hteli da poslanici opozicije, a mi smo možda bili spremni da za ovo glasamo, učestvuju u donošenju tako genijalnog zakona. Rekao sam da zakon ima dobre strane i spremni smo da ono što je dobro uvek podržimo. Mislimo čak da su principi i načela, ciljevi ovog zakona sasvim dobri, primereni nekim savremenim kretanjima i to nije bilo sporno. Vi još bolujete od sindroma, za koji se nadam da ćete vremenom izlečiti, a to je politizacija svega i svačega. Vi ste i ovaj zakon politizovali. Slušam vaše priče o bespravnoj gradnji i stalno pričate o nekome u trećem licu, o nekom trećem, a zaboravljate da je od 1996. godine u 50 najvećih gradova u Srbiji na vlasti opozicija u raznim oblicima i trebalo je bar te stvari realno sagledati. Svi smo svesni problema bespravne gradnje i uvek smo spremni da tome stanemo na put. Ono što još više brine, za to sam prošli put rekao da prelazi u patologiju mišljenja, ali već prelazi u patologiju dela. To je priča i delovanje na diskontinuitetu. Dame i gospodo, to nikome nije donelo sreću. Meni je danas bilo simpatično što je gospodin Pajtić, kada sam čuo šta priča, maltene ubeđen da sve počinje od DOS-a. Mene zabrinjava ne što to pričate, nego što vidim da vi pomalo na taj način počinjete da razmišljate, a to je jako opasno i to nikome nije donelo sreću. Pogledajte prostorni plan, deo koji govori o strategiji prostornog planiranja. Dame i gospodo, ima ovde i stručnih ljudi. Prostorni plan je rađen sedam godina. Sve institucije, sticajem okolnosti bio sam uključen u to, od Građevinskog fakulteta, Udruženja arhitekata, ne postoji profesionalna institucija u ovoj zemlji koja nešto znači, a da nije učestvovala u izradi prostornog plana. Potrošene su milijarde, snimanja na terenu, prostorni plan je donet. Sada čitam da će se raditi strategija prostornog razvoja, a prostorni plan će da važi dok se ne donese strategija. Da li smo mi toliko bogata zemlja da radi diskontinuiteta po svaku cenu ostavimo nešto što niko u stručnim krugovima ozbiljnije nije osudio, a radi se o velikoj stvari, ne znam da li ste imali prilike da vidite, da pročitate, o nečemu što reguliše razvoj Srbije u sledećih 20 godina. Prihvatam promene nastale sticajem okolnosti, promenom koridora ili nečeg sličnog, ali za stavljanje van snage jednog takvog dokumenta nisam mogao da nađem razlog. Jedino, možda sam shvatio, da je to zbog toga što je taj projekat vodio profesor Branislav Ivković, koji danas predvodi jednu posalničku grupu za koju ste vi shvatili da radi protiv vas tako što vam daje kvorum i što glasa za vaše loše zakone, hoće da donesete loše zakone, da vas što pre skine sa vlasti. To ste shvatili, pa ste za to da se taj prostorni plan stavi ad akta. Mislim da nije dobro i da ne treba tako raditi. To ste spustili i na niže nivoe. Pomenuću članove od 88. do 98. koji regulišu gradnju. Sa previše optimizma govorite o ubrzanju postupka izdavanja dozvole. Slažem se da je jako dobro i pozdravljam, sedam godina sam bio predsednika opštine i znam kakva je muka. Promenio sam šest garnitura koje su radile na tim poslovima i jako je dobro što je smanjen broj saglasnosti, da ne treba 30 saglasnosti, ali ove dve koje ste ostavili u praktičnoj primeni, znači izvod iz urbanističkog plana i dokaz o vlasništvu, mogu u praktičnoj primeni da građanima zadaju ogromne muke, jer građanin mora da donese izvod iz urbanističkog plana, a da bi doneo izvod iz urbanističkog plana urbanistički plan mora da postoji. Nema ministra, žao mi je, da nam kaže koliko gradova u Srbiji ima generalne urbanističke planove na osnovu kojih se posle rade regulacioni ili urbanistički planovi. Ima ih vrlo malo, a vi ste, tu dodajem mojoj priči malopre o diskontinuitetu, zaustavili usvajanje planova u preko 50 gradova iako su prošli javnu diksusiju, bili su doneti, samo zato da bi promenili nešto tek da bi promenili. Tu su vam namestili direkcije za izgradnju gradova i urbanisti. Oni su kao oni advokati. Znate ono kad otac kritikuje sina što je rešio parnicu. Oni su jedva dočekali da neko kaže da ovaj urbanistički projekat nije dobar, generalni plan nije dobar i da radimo novi. Opet ga rade oni isti koji su radili i prethodni. Prema tome, mislim da će u izdavanju dozvola za gradnju veliki problem predstavljati izvod zbog nedostatka urbanističkih planova i dokaz o vlasništvu. Sećate se, sa ove govornice sam raspravljamo sa nekim drugovima, kolegama iz DSS-a, kada smo usvajali Zakon o katastaru nepokretnosti. Vi ste se zaklinjali da ćete za godinu dana, za dve godine, da uspostavite kompletan katastarski operat u Srbiji. Voleo bih da ministar izađe i kaže dokle se došlo u Srbiji sa tim. Ta dva pitanja će biti praktični problem u rešavanju ubrzanja i u dobroj nameri zakonodavca da ovu veoma važnu oblast uredi; verujte da nam je svima stalo da se ta oblast uredi. Rekao bih još nešto oko implementacije zakona. Imam utisak da je ministar prilazi profesorski ovoj ideji. Zakon kada se pročita za mene je dobar i daje fina rešenja koja mogu da posluže kao priručnik za studente kako treba napraviti urbanističke planove, projekte, kako treba izdavati dozvole. Međutim, kada siđete u praksu sukobite se sa životnim problemima i mislim da će ih biti dosta, kao i do sada, jer dobar zakon o braku ne znači dobar brak. Vi napišete dobar zakon, idealan, ali brak pukne. Prema tome, dobar zakon o planiranju i gradnji ne znači da će rešiti sve probleme. Predstoji velika borba na terenu. Birokratija je ista, bila je u svakoj vlasti ista i sa njom se teško izboriti. Pozdravljam donošenje kaznenih odredbi za administraciju. Mislim da će to delimično popraviti stanje. Kod kaznenih odredbi mislim da se i suviše iracionalno prilazi tome. Član 161. prelaznih i završnih odredbi kaže da ko nema i ne pribavi upotrebnu dozvolu u roku od šest meseci, plaćaće stostruku vrednost naknade za korišćenje građevinskog zemljišta. To je jedna ovako mini bajka. Neću da maltretiram poslanike, ali ne verujem da ima možda par poslanika u ovoj sali koji imaju kuće, a imaju upotrebnu dozvolu, ako to nije poslovni prostor. Mi znamo da 95% nas nema upotrebnu dozvolu za kuću (jedan sam od tih). Prema tome, nije trebalo pisati u zakonu nešto što znamo da je trebalo da formulišemo možda na drugi način. Ne treba pisati ono što znamo da neće nikada da se sprovede. To devalvira svaki zakon. Imali smo mi sedamdesetih godina Zakon o zabrani klanja sitne stoke, koji je i danas na snazi, ali nikada nije zaživeo. Prema tome, ne treba unošenjem ovakvih odredbi devalvirati zakon. Treba ga očistiti od tih stvari i naći primerenije odredbe. Mislim da ni prošli zakoni nisu bili do te mere loši, mogli su da dovedu do boljeg stanja, ali smatram da je nadzor i praktičan rad na terenu prava stvar i mislim da tu ovoj vlasti i lokalnoj samoupravi predstoji veliki posao. Mislim da ćete imati vremena, jer su sada građani prilično osiromašili za ovo vreme, tako da će mali broj njih krenuti u neku masovniju gradnju. Imate vremena da pripremite organe uprave za posao koji im predstoji, da ojačate inspekcijske službe, da bi ovaj zakon bilo kako, ali na kraju ipak zaživeo. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Slavoljub Matić.
Poštovana gospođo Čomić, poštovani poslanici, želim poput svojih kolega iz lokalnih samouprava da se osvrnem na ono što je najdelikatnija tema za mnoge lokalne samouprave, a to je svakako legalizacija objekata. Smatram da u toj oblasti uvodimo napredak, da to ne bude samo za privilegovane moguće, a to je da su neki bitni objekti, koji štrče, izazivaju pažnju, možda su i paradigma neke oholosti ili ekstraprofita, ostali nekažnjeni, tj. ostali na svojim mestima, pa čak je zbog njih mnogo štošta i menjano. Usput da podsetim sve ovde prisutne, mislim da je jako nekorektan nastup bio kolege Bogdanovića iz Gradske vlade Beograda pre podne, kada je napao i podmetnuo kukavičije jaje poslanicima DSS, i DSS uopšte, rekavši da legalizaciju zgrade TV Pink učiniše ljudi iz moje stranke. Da se podsetimo nekih činjenica, pošto nisam bio lenj, pa sam se raspitao kod svojih kolega iz Gradskog odbora DSS, ovde iz Beograda. Naime, dužan sam da istaknem u ime svih poslanika DSS, odnosno da podsetim na osnovu činjenica koje bolje od svih ostalih svakako znaju poslanici DSS, a to je da je pre godinu i po dana predsednik Izvršnog odbora Skupštine grada Beograda Nenad Bogdanović pokrenuo proces legalizacije bespravno sagrađene zgrade TV Pink tako što je urbanistički plan prilagođavao već sazidanom objektu. Naime, Željko Mitrović, vlasnik TV Pinka, u vreme vladavine SPS i JUL-a, kupio je plac na kome je bez ikakve dozvole i mimo urbanističkog plana sagradio objekat za potrebe svoje televizije. Kroz tzv. verifikaciju urbanističkog plana, odnosno propisivanjem tehničkih uslova za gradnju, Nenad Bogdanović pokušava da postigne izmenu urbanističkih uslova na placu na kome se nalazi zgrada TV Pink. Dakle, urbanistički uslovi se prilagođavaju Mitrovićevom objektu, umesto obrnuto, da se regulacionim planom prostorne celine Dedinje prvo odredi šta i potom gde sme da se gradi, pa tek potom da se gradi. Ako Bogdanovićev plan uspe, naknadnom pameću dobili bismo novi regulacioni plan prostorne celine Dedinje baš na tom mestu. Dosadašnji plan predviđa, da se podsetimo, stambeni objekat. Međutim, novi regulacioni plan, da bi legalizovao postojeći objekat, predviđa poslovni objekat, naravno. Inače, treba se takođe podsetiti da ta zgrada nije onog gabarita kako je predivđeno već je ...
Narodni poslaniče, dovedite u vezu informacije koje iznosite neposredno sa Predlogom zakona koji je na dnevnom redu ili nas obavestite da ste predsednik, zamenik predsednika ili ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe DSS i da koristite pravo na repliku, jedno od ta dva u daljem izlaganju.
Poštovana gospođo Čomić, znate o čemu se radi - radi se o tome da vaša prethodnica nije nijednog trenutka prekidala gospodina Nenada Bogdanovića kada je ovde iznosio neistinu. Molim vas, završiću jednom rečenicom, reći ću ono što zastupaju, o čemu razmišljaju svi poslanici DSS.
Molim vas, vratite se na temu.
Evo, vraćam se na temu. Ukoliko dopuštamo da se menjaju regulacioni planovi, kako bi se gabariti ili namena nekih objekata promenili, time stižemo do legalizacije, mislim da idemo u krivom smeru. Oni koji će sprovoditi čak i ovaj novi zakon, mislim da nas vode u krivom smeru. Čini mi se da je jako opasno da prilagođavamo svo naše ponašanje i da radimo u okviru postojećeg, jer mislim da postoje takvi objekti koje valja srušiti, za to se zalaže DSS i zato nijedan čelnik iz lokalnih samouprava, kao do sada, niti ubuduće neće učestvovati u takvim rabotama; a pre svega mislim, a to je i poruka ovom parlamentu, da je preko potrebno da se donese zakon o finansiranju političkih stranaka, koji je, naravno, početak borbe protiv svih vidova korupcije, pa čak i kad je u pitanju urbanistička mafija i korupcija.
Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić (poslanička grupa SRS ima četiri minuta).
Pa eto, da iskoristim četiri minuta, da dam opštu ocenu ovog predloga zakona. Može da se kaže da je ovo neuspeli pokušaj spajanja oblasti i materija koje su do sada regulisane sa tri, četiri ili možda više zakona. Neuspeli pokušaj iz jednog prostog razloga što sve one nedoumice, nepreciznosti i gluposti postojeća četiri zakona ne rešava ovaj omnibus zakon, nego nam uvodi jednu novu kategoriju, a to su licencirana pravna lica, koja će sve te međušupljine između pojedinih faza, od planiranja do upotrebne dozvole, da popune. Znači, samo licencirana pravna lica. U tom smislu, predlagač se dosetio da formira inženjersku komoru. I naravno, toj inženjerskoj komori je preneo javna ovlašćenja, a ona je po ovom predlogu zakona jedno obično udruženje građana. Obično udruženje građana ni po Ustavu, i ovom, i onome koji budete doneli, niti po bilo kom postojećem zakonu, niti sledećim zakonima koje budete doneli, neće biti u prilici da sprovodi javna ovlašćenja. Narodna skupština nije ovlašćena da zakonom prenese to jednom udruženju građana. Ako ste kao uporedno koristili nešto što je prisutno kod advokatskih komora, onda moram da vam kažem da ste pogrešili, jer advokatske komore samo vrše upis advokata, ali ne daju dozvolu za rad, pa makar se ona zvala i licencom. To je jedna stvar. Druga stvar koja siurno zaslužuje pažnju, to je što je predlagač zakona pokušao da reguliše materiju za koju, prvo nije nadležan, drugo nije kompetentan i treće, uradio je to na pogrešan način. To je nešto što se tiče režima gradskog građevinskog zemljišta, pa bez obzira da li ga vi zvali gradsko građevinsko zemljište ili zemljište u gradskom području ili koristili nove termine. Vi uvodite nešto novo, a koliko je to promašeno najbolje pokazuje član 81. vašeg predloga zakona, gde vi sad predviđate zakup i zaključenje ugovora o zakupu sa nekim, a kako ste naveli radi "izgradnje objekata za potrebe obavljanja poslova iz nadležnosti državnih organa". Molim vas, država sama sa sobom zaključuje ugovor o zakupu. Kod režima gradskog građevinskog zemljišta vi uvodite maltene dve-tri kategorije. Naravno, rešenje postoji. Postojeće rešenje u zakonu nije dobro, ovo što vi nudite je još gore. Vi ste bili u obavezi da u odredbama o režimu gradskog građevinskog zemljišta odredite neophodne kriterijume i limite u kojima se mogu kretati te naknade, jer je Vlada Republike Srbije odgovorna za ekonomsku politiku. Ne možete vi ad hok blanko da prepustite sve to lokalnoj samoupravi. Koliko je ovaj zakon loš, on čak neće moći ni da se proveri kod Ustavnog suda, a čak ni podzakonski akti koji budu doneti na osnovu ovog zakona. Još samo jedna stvar, pošto mi vreme ističe, urbanistički, planerski i građevinski standardi nisu samo tehničko pitanje, a ovaj zakon je neprimenjiv ukoliko ministar, zavod ili ta fantomska komora ne donese najmanje 40 podzakonskih akata za koje, ni po jednom ustavu, ni po jednom zakonu, te asocijacije ne bi mogle da budu ovlašćene, jer se direktno tiču osnovnih prava čoveka.
Reč ima narodni poslanik Rade Bajić.
Poštovani poslanici, moje kolege su rekle dosta o manjkavosti prilikom stavljanja ovog zakona na dnevni red. Ukazaću samo na nekoliko članova koji će se u praksi teško ili vrlo teško sprovoditi. Kada je u pitanju član 30, planski dokument ide na javnu raspravu i mora se objaviti u dnevnom i lokalnom glasilu. Činjenica je da mnoga mesta nemaju to lokalno glasilo, a mnogi zainteresovani građani, koji imaju ovaj problem, ne čitaju javna glasila. Prema tome, oni nisu u mogućnosti da vide taj planski dokument i da daju primedbe na njega. Znate da uvek ima mnogo primedbi kad je u pitanju planski dokument, koje uvaži lokalni zavod za urbanizam, ali ako građani ne vide to i prođe u proceduru, onda je već kasno. Gospodine ministre, pogotovo me interesuje član 117, on reguliše šta treba da ima odgovorni izvođač radova. Živim u sredini koja obiluje divljom gradnjom, a vi ste sigurno upoznati sa tim da je stotine objekata u Srbiji bez građevinske dozvole i nelegalno sagrađeno. Kaže se da odgovorni izvođač radova, kad je u pitanju pravljenje privatnog objekta za sebe ili za porodicu, mora imati stručni ispit, višu ili srednju spremu. Ministre, reći ću vam da ima ljudi koji nemaju ni četiri razreda škole, ali su vrhunski majstori kad je u pitanju unutrašnja izrada objekta, zidanje. Što kaže narod - "što oči vide, to ruke stvore". Kako će on obezbediti odgovornog izvođača radova? On radi sa svojim sredstvima. Jednostavno, da li će doći u situaciju da on plati kaznu zbog toga što zna sam da radi i ne može angažovati drugog radnika? U članovima 158. i 160. se kaže da onome ko ne prijavi svoj nelegalno izgrađeni objekat u roku od šest meseci od dana stupanja na snagu ovog zakona, opštinski organ će doneti rešenje o rušenju objekta. Isto tako, znamo da su im ti ljudi već jednom porušili objekat, pa su im privatnici prodali parče zemlje i oni su izgradili taj svoj objekat. Sad im treba ponovo doneti odluku o rušenju. Čak 90% tih ljudi neće znati da je ovaj zakon donet ako se ne propagira u javnosti do te mere da svaki čovek zna da je donet. Nažalost danas nema TV prenosa, a mnogi bi bili zainteresovani da vide ovaj zakon, mnogi bi se danas upoznali sa svojom obavezom da moraju u određenom roku da prijave svoj objekat, jer ako ga on ne pročita, a garantujem vam da oko mene polovina uopšte ne pročita novine i ako on ne prijavi taj svoj objekat, on će doći u situaciju da dobije rešenje o rušenju. Ovo što je moj kolega Dragan Jovanović rekao, ako čovek ima tu građevinsku a nema upotrebnu dozvolu, a garantujem vam da 90% izgrađenih objekata koji su platili lokaciju nema tu upotrebnu dozvolu, i ako je on ne pribavi u roku od tri meseca od dana kada je dobio obaveštenje, ako je podneo zahtev za dobijanje upotrebne dozvole, on će platiti stostruki iznos naknade za korišćenje građevinskog zemljišta, koliko opštinski ili gradski organ propisuje za objekte koji su izgrađeni na zemljištu koje ima građevinsko-urbanističke uslove. Znači, ako on to ne pribavi i ako on nema tih sredstava, doći će u situaciju da podlegne pod sankciju rušenja objekta ili prestanak korišćenja tog objekta. Šta će čovek sa porodicom, da li je mora izvesti iz objekta ako nema upotrebnu dozvolu? Mislim da su ove sankcije rigorozne, pogotovo što mnogi neće saznati za mnoge odredbe ovog zakona. Mislim da su ovo neki praktični primeri, gospodine ministre, koji će se sigurno dešavati na terenu. Apsolutno sam za to da se nađe razumna mera kad je u pitanju rešavanje problema divlje gradnje, jer su okupirani svi gradovi i njihova rubna područja divljom gradnjom. Zaista se mora naći način, ali prihvatljiv za sve građana koji su tako uradili sve objekte, da se privede to konačnoj nameni.
Reč ima narodni poslanik Radmilo Milošević.
Poštovani poslanici, poštovani ministre, mislim da ovaj zakon ima jednu manu, jer urbanistička udruženja Srbije, arhitekti Srbije se ne slažu sa ovim zakonom i dali su na stotine amandmana. To ne bi bio problem da mi planove predviđene ovim zakonom ne moramo da radimo sa tim urbanistima i tim arhitektama. Pitam vas na šta će da liči ta saradnja lokalne samouprave sa urbanistima koji su protiv ovog zakona? Mislim da oni tu sigurno neće imati dobru volju da najbolje urade to što od njih budemo tražili. Rokovi da se urade prostorni, generalni i detaljni planovi su vrlo kratki. Mislim da se nezadovoljstvo urbanista ovim neće rešiti. Još jedan zakon smo prošle godine doneli, ovo ministarstvo ga je predložilo, to je Zakon o premeru i katastrima. Prošlo je godinu dana i 30% toga je trebalo da se uradi do sada, jer smo rekli da za tri godine to bude urađeno. Nemamo izveštaj koliko i dokle se stiglo. Ne verujem da je urađeno 30%. Na kraju, mišljenja sam da je bitnije od donošenja zakona njegovo poštovanje. Moram ovde da kažem da moja opština, čiji sam predsednik, ima jedan problem sa ministarstvom. Prošle godine ministarstvo je izdalo urbanističke uslove za benzinsku pumpu u gradu Aranđelovcu, ali nije nadležno za taj dokument, za izdavanje urbanističkih uslova. Sa tim papirom, da mu je ministarstvo dalo urbanističke uslove, on je izgradio pumpu; opštinske inspekcije i moj načelnik imovinsko-pravne službe rekli su da mi nemamo nikakvu nadležnost u pogledu inspekcije, a sada smo došli da ministarstvo nije moglo dati urbanističke uslove, pumpa je napravljena i šta ćemo sada da radimo, ne znam. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Dragiša Đoković i to je poslednji prijavljeni govornik prema prijavama za reč u načelnoj raspravi o Predlogu zakona o planiranju i izgradnji.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi gospodine ministre, uvažavajući gospodina ministra kao profesora, mislio sam da će nam predložiti jedan zakon koji će malo duže trajati, da se ne ugleda na zakone koje smo donosili u ovoj skupštini a bili su neprimenljivi ili su tako kratko trajali. U suštini su bili neustavni i nezakoniti, u disproporciji sa svetskim propisima i svetskim normama. Nažalost, i danas imamo primer jednog takvog zakona, ali pošto je vremena malo, a mnogo toga što u ovom zakonu nije dobro, to se ne može ispraviti amandmanima, tako da ih DSS nije ni podnosila. Pošto je malo vremena, nešto od toga ću reći. Recimo, sporne kategorije su u pitanju kod građevinskog zemljišta, članovi zakona 69, 70. i 71, pa recimo tamo kaže da opština određuje opšti interes; kako ga ona to određuje, kada ga određuje itd. De fakto donošenjem ovakvog zakona i prestankom važenja starog zakona se u suštini odlaže primena ovog zakona na dve godine, jer zakon ne može da se primeni, postojeći zakon ne važi, a nema novog određivanja, tj. razlikovanja zemljišta. U članu 70. kaže se da je moguće vlasniku ili korisniku postojećeg objekta izuzeti zemljište od poseda; a kako je to moguće sve dok na njemu postoji objekat i koristi se, a moguće je oduzeti mu. Zatim, recimo primer da je nepotrebno napisano da se javno građevinsko zemljište ne može otuđiti; a šta ako se promeni urbanistički plan i samim tim se promeni karakter zemljišta. Znači da je ovaj deo člana nepotrebno pisan, jer može doći do promene urbanističkog plana i samim tim do promene karaktera zemljišta. Na stranu to što karakter javnog građevinskog zemljišta predstavlja nešto što demokratskim vlastima ne sleduje, jer idemo ka privatnom, ka vraćanju, ka restituciji, ka ispravljanju nepravdi koje su mnogima učinjene, jer je zemljište denacionalizovano itd. Ali imamo primera gde i sada naši sudovi ne žele da vraćaju zemljište, iako postoji ta odrednica, jer je zauzet takav stav da se ipak denacionalizovano zemljište ne vraća. Zatim, članovima 81. i 82.se kaže da opština može faktički od korisnika da oduzme zemljište i da ga ustupi drugom licu u zakup, ali se ne reguliše postupak i način na koji se to sprovodi. Velika je širina neprincipijelnosti, moguće su; nažalost, uvek se plašimo mogućnosti tih zloupotreba gde nije sve precizno definisano. Zatim, ono što je sledeće i na šta sam hteo da vam skrenem pažnju, to je Agencija za prostorno planiranje. Po ko zna koji put u državi Srbiji se formira agencija, imamo više agencija nego ministarstava. Sporedne su nadležnosti rada agencija, ali ono što je posebno i što se kaže - sredstva za rad agencije mogu biti, između ostalog, donacije, prilozi, sponzorstva domaćih i stranih pravnih i fizičkih lica. Kada kažemo - donacije i sponzorstva, molim vas, ne znam ko je taj ko besplatno daje, ko će dati agenciji za prostorno planiranje nešto, a zauzvrat neće on ili neko njegov tražiti neku uslugu. Ako je neko juče gledao na televiziji B92, tamo je primer, nažalost, jedno svedočenje u Hagu, anonimnog svedoka, gde kaže da su neki od donatora bili Đovani Di Stefano, pa braća Karić itd. Da li se i ovde mogu pojavljivati takvi donatori, da li može donator biti Opačić, da li može biti Pink i Željko Mitrović, da li može biti Čume donator, pa će onda agencija da isplanira neko asfaltiranje tamo, pa će "Difens Roud" to da asfaltira itd. Molim vas, vrlo je loše omogućiti državnoj agenciji da prima donacije od pravnih lica, od fizičkih, domaćih i stranih lica, to nimalo nije dobro. Zatim bih se malo zadržao na pitanju učešća struke i licence. Nažalost, nije dobro da se ne uvažava mišljenje struke; jednostavno, demokratska vlast, kako se predstavlja, mora da uvaži mišljenje struke, odnosno onih ljudi koji znaju. Recimo da mi poslanici nismo stručnjaci svi za sve, ali zato postoji po ovom pitanju i udruženje arhitekata, udruženje urbanista, pa nije valjda samo problem što je tamo neki ostatak starog režima predsednik Udruženja arhitekata, znači moramo deo našeg režima da instaliramo za predsednika arhitekata ili urbanista, da bi nam on davao podršku itd. Mislim da to nije dobro i ta praksa nimalo nije valjala u starom režimu, jer ako je već struka, mora da radi stručno. Nije bitno da li je taj čovek bio ili nije sada u nekoj partiji itd. Recimo, ovde imate protivustavnu odredbu o prestanku važenja Prostornog plana; zatim, imamo primer, suprotno svetu, gde je razdvojeno urbanističko i prostorno planiranje; te su primedbe od struke dolazile. Zatim imate primedbu struke da se ide u pravcu centralizacije, gde se kaže da u istim institucijama su svi koji sami sebi daju poslove, sami sebe kontrolišu itd. U realnom životu nema licenci, one su nešto novo i to tek treba da zaživi. Sporno je što sada licence daje inženjerska komora koja u suštini, formalno-pravno može da bude tretirana kao udruženje građana i sada koja je sankcija za nekoga ko ne poštuje norme, a to može biti samo oduzimanje licenci. Pazite vi sada imate jednog, uslovno rečeno, posiromašnijeg, slabijeg izvođača, a investitor je malo jači i bogatiji, on će njega možda "stimulisati" da prekrši neke norme, neka pravila, a jedina kazna mu može biti oduzimanje licence u inženjerskoj komori ipitanje je da li će je oduzeti, ali će ga možda taj malo bogatiji investitor stimulisati, pa će se pokrenuti postupak itd. Mislim da nije precizno i da nije dobro. Šta hoću da kažem? Trebalo je predvideti za prekršaje ne samo oduzimanje licenci, već i sankcije materijalno-finansijske prirode, uslovno rečeno, planera, onih koji imaju licencu ili izvođača, a ne samo maltene sud časti i ostale stvari, eventualno oduzimanje licenci itd, pogotovu što je to novo i tek treba da živi. Milka, molim te, uzdrži se, znam da si ti nestrpljiva, ali to što tebi treba ovde za govornicom nema. (Milka Marinković neprestano dobacuje sa mesta, ali se ne razume.) Pitanje legalizacije je pogrešno koncipirano...
Narodni poslaniče, ne sumnjajući u istinitost vašeg iskaza za govornicom, molim vas da ne dobacujete narodnim poslanicima. Izvolite.
Ovde je nejasna kod pitanja legalizacije mogućnost i procedura naknadnog izdavanja odobrenja za gradnju za delimično izgrađene ili već izgrađene objekte. Procedura i postupak su nejasni, a članovima 158. i 159. se od takvog lica traži da donese jedan dokaz za koji ne zna kako i od koga može da pribavi. To je dokaz o pravu svojine, odnosno zakupa na građevinskom zemljištu, odnosno pravu korišćenja. Mislim da tu procedura nije dobra, nije dovoljno definisana i tu će biti mnogo zloupotreba, a imamo i primer teške sprovodljivosti Zakona o katastarskom operatu, gde za ovih, sami smo priznali, par godina nije mnogo toga urađeno. Hvala.
Na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč. Pre zaključivanja načelnog pretresa, pitam da li žele reč predsednici ili predstavnici poslaničkih grupa? (Da.) Reč ima narodni poslanik Marin Krešić, ovlašćeni predstavnik poslanička grupa DOS- Reforma Srbije.
Samo pre nego što se kratko obratim da jednu stvar raščistimo, pošto je mnogo puta danas bilo spomenuto Udruženje urbanista. Ja sam urbanista i ovo o čemu je bilo reči danas nije Udruženje urbanista, lokalno udruženje urbanista i lokalna udruženja arhitekata iz cele Srbije su uključeni u ovaj zakon, dali smo podršku i oni će ga sprovoditi. Ono što se za ovom govornicom spominjalo kao Udruženje urbanista, to je jedna grupa ljudi koja se zatekla na poziciji Predsedništva i dvadesetak ljudi iz javnih preduzeća, oni su štitili svoj dosadašnji monopol i nisu vredni daljeg pomena za ovom govornicom. Toliko o tome. Želim odmah na početku da skrenem pažnju na činjenicu da je sve vreme oko ovog zakona postojala pretpostavka da je to jedan stručni, inženjerski i profesionalni zakon koji bi zapravo trebalo da ima podršku svih poslaničkih grupa. Zbog toga mi se čini da kolege iz SPS-a imaju razloga još malo da razmisle; znam da su oni spremali neke amandmane, da je poslanik koji ih je spremao kvalifikovan verovatno jeu tim amandmanima bilo i dobrih rešenja. Oni su rekli da je ovo dobar zakon, slažem se s njima i mislim da ima mogućnosti da se o tim predloženim amandmanima još razmisli i proveri mogućnost da se ugrade u podzakonska akta. Ne postoji drugi razlog, osim eventualnog vašeg taktiziranja prilikom predaje amandmana, što ste zakasnili sa njima i mislim da to nije dovoljan razlog da isključite sebe iz procesa donošenja ovog zakona. S druge strane, čini mi se da istu podršku ovaj zakon ima od druge opozicione grupe koje je dobro razumela i pažljivo čitala zakon. Dužan sam da kažem da što se tiče mandata članova komisije, kolega Lukiću, verovatno ima mogućnosti podzakonskim aktom isto da se reši pitanje veličine građanskih parcela, kao što je rečeno zakonom da će biti rešavano podzakonskim aktima, a da je za Goliju praktično već doneta odluka i ušlo je u program izrada prostornog plana i područja posebne namene. O ovoj drugoj grupi, koja zapravo za dva meseca nije uspela ni da pročita zakon i koja prema njemu ima stav sa jedne globalne pozicije, mislim da nema potrebe oko pogrešnih tumačenja zakona da vodimo neke konkretne razgovore. Želeo bih kao neko sumiranje ove današnje diskusije da predstavim dve pozicije sa kojih smo danas razgovarali. Jedna je zapravo pozicija centralizovanog odlučivanja o stvarima prostornog uređenja, direktivnog planiranja i dogme, a druga je pozicija demokratije, principa i uvažavanja činjenica da je razvoj naselja i područja Srbije zapravo proces koji treba dugo da traje. Iz ovog ugla centralizovanog odlučivanja i naredbodavnog urbanizma proističe i ono što smo nasledicili, a to je Prostorni plan Srbije, od koga počinju sve primedbe. Pazite, Prostorni plan Srbije, nacrtana statična slika idealne budućnosti Srbije koja je zakovana i zapravo eliminiše potrebu za daljim prostornim planiranjem. Zbog toga nije ni bio u dosadašnjem zakonu prostorni plan opštine. To ne može da se sprovede. Ne može se direktivno reći da će naselje to i to biti srednje ili veće, ili će deo zemljišta biti predviđen za aerodrom, a niko ne zna ko će to da napravi. To vreme direktivnog planiranja je prošlo. Zbog toga njega, kao u svim evropskim zemljama, zamenjuje strategija koja je u stvari dogovaranje svih učesnika u nekom procesu prostornog razvoja, a koje treba u budućnosti da se desi u Srbiji. Ako je s jedne strane naredba, s druge strane je dogovor. To donosi novi zakonski projekat. Sa ove strane direktivnog urbanizma proističe cela priča o prethodnim uslovima i silnim prethodnim naredbama, a sa druge strane novi zakon to sve eliminiše kroz proceduru koja je neophodna da se dođe do zajedničkih rešenja. Ako je u ranijem principu rada sva direktiva išla odozgo, znači sve je bilo na nivou prostornog plana Srbije, ovaj zakon daje lokalu potpunu autonomiju. Zbog toga postoji prostorni plan opštine. Zbog toga će same opštine odlučivati o svom prostornom uređenju. Ako je s jedne strane u ovom prvom principu postojao monopol, ovaj zakon donosi potpunu konkurenciju kvaliteta i tu je zapravo koren svih nesuglasica koje smo uopšte imali, znači zaštita monopola koji su do sada postojali. To su pre svega monopoli javnih preduzeća i onih koji su mogli kroz taj monopol da ostvaruju neke druge koristi. Lična odgovornost profesionalne licence zapravo uvode na scenu urbanističkog planiranja konkurenciju, a konkurencija uvek donosi kvalitet. Ako je u tom centralizovanom sistemu birokratija bila ona koja odlučuje o uređenju, u ovom sistemu, koji ovaj zakon donosi, to je zapravo struka. Ako je raniji model urbanističkog planiranja bila jedna maglovita slika raznih izjava o klimi, reljefu, nejasnih urbanističkih uslova itd, nova generacija urbanističkih planova donosiće pravila koja će, kada se donesu, biti za svakog ista i neće moći naknadno da se tumače. Zbog toga je pravilo temeljni princip demokratije, jer se do njega stiže dugotrajnim procedurama, usaglašavanjem u dva procesa donošenja na skupštini. Kada se većinski donesu na lokalnoj zajednici, svi ga se moraju pridržavati. Ako je ovaj prvi sistem omogućavao korupciju, ovaj drugi uvodi odgovornost i onemogućuje tu korupciju. Znači, zna se ko je za šta odgovoran i tačno je locirano u čitavom procesu urbanističkog,prostornog planiranja, projektovanja i izgradnje ko je odgovoran. Ako su ranije bile potrebne te silne dozvole, kao izraz nepoverenja prema onome ko gradi, sada će ga zameniti jedno odobrenje. Zbog toga, kao ranije što je svaki investitor unapred bio kriv kada reši da zida i zbog toga je morao da prolazi sav taj lavirint administracije, po duhu koji predstavlja novi zakon svaki investitor je dobrodošao i onda mu je ukupna administracija servis u tom dobrom činu da unese investiciju i da je na opšte zadovoljstvo realizuje. Ako je raniji sistem klaustrofobičan i bežao od saradnje sa susedima, ono što zapravo radi agencija, a ništa ne odlučuje agencija kada pažljivije pročitate, ona je i za međunarodnu saradnju, donosi integraciju. Zato ako ranije nije bilo AP, u novom zakonu ne postoji nepoverenje, niko nije neprijatelj, pa Srbija i autonomna pokrajina sarađuju i zbog toga postoji jedinica agencije i rade zajedno planove. Time bih završio ovo kratko izlaganje.
Da li se još neko od predstavnika ili predsednika poslaničkih grupa javlja za reč? Vi ste iskoristili oba javljanja. Ako se niko drugi ne javlja za reč, zaključujem načelni pretres. Saglasno članu 136. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Predstavnik Vlade, ministar, može da se javi u toku svakog amandmana, po istom članu Poslovnika, kao i narodni poslanici. Vreme na raspolaganju je najviše pet minuta i na kraju rasprave u pojedinostima neograničeno vreme. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Velimir Simonović. Predstavnik Vlade i Odbor za urbanizam i građevinarstvo nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Podnosilac amandmana želi reč. Izvolite.
Gospođo Čomić, predložio bih nešto, a ne bi to bilo suprotno Poslovniku, da ne izlazim ovde dvadesetak puta, meni to nije potrebno, nego da dam sumarni pregled mojih amandmana, da ukažem na neke bitne stvari i da ne ulazim u detalje. To ne sprečava ovlašćene da se jave za reč. Meni bi trebalo najviše 15 minuta, umesto da utrošimo 100 minuta.
Uz predlog svim predsednicima i ovlašćenim predstavnicima poslaničkih grupa da ispostave kršenje Poslovnika od strane predsedavajuće, dozvoljavam narodnom poslaniku Velimiru Simonoviću da unekoliko produži vreme za raspravu.
Hvala lepo. Napisao sam te amandmane, a od nekih sam odustao, to se vidi. Bilo je sugestija da eventualno odustanem i od ovih drugih amandmana; to nisam mogao da učinim iz nekih moralnih razloga, jer su mi pomagali u pisanju amandmana ljudi koje veoma cenim; među njima je bilo urbanista, građevinaca, pravnika, a ne samo što imaju akademske titule, nego su radili i praktično. Bilo bi sa moje strane vrlo nefer da odjedanput odustanem od svih amandmana, pa čemu ceo taj posao i izgubiću njihovo poverenje za pomoć u nekoj drugoj prilici. Dakle, što se tiče člana 2. predlažem da se neka lokacija, građevinski reon i tako dalje preciznije definišu. Oko toga se ne bih zadržavao. Jednostavno, kraća i preciznija definicija pojmova u članu 2. Amandman 2. sam povukao. Amandmanom 3. predlažem da se u članu 17. stav 2. doda - "kao i potrebom da se planira broj stanovnika na teritoriji Republike Srbije, u celini ili u pojedinim regionima." O čemu se radi? Kada smo o tome raspravljali na resornom odboru, bilo je reči kako je to stvar demografa i tako dalje. Mislim da se ne može ništa planirati, grad, naselje itd, a da se ne vodi računa o broju stanovnika koji će tu živeti. Svakako da se ne može reći, tu će živeti 25.000 ljudi, ali orijentacioni broj bi se morao znati, da bi se obezbedio normalan život u tom gradu - komunalne strukture, voda, kanalizacija, stanovi, posao, škole itd. za određeni broj stanovnika. Smatram da to treba dodati i ništa ne bi smetalo da se to usvoji. Imam amandman 4; u članu 30. dodajem novi stav. Glasi ovako: "Ako se usvoje primedbe na generalni urbanistički plan posle 30 dana, ponoviće se javni uvid sa usvojenim izmenama i trajaće 15 dana." Ne bih ovo posebno obrazlagao; kratko: mislim da je to potrebno, jer može Ustavni sud da poništi generalni plan ako konstatuje i ako se neko požali da nije bilo javnog uvida u izmene generalnog plana. Amandman 5. sam povukao. Amandmanom 6. tražim da se u članu 33. tačka 4) promeni i da se lepo napiše - umesto "obnova i rekonstrukcija istorijskih i ambijentalnih celina" - "zaštita istorijskih, kao i prostorno-ambijentalnih celina", jer je zaštita širi pojam. Tu se obezbeđuje i podrazumeva očuvanje, restauracija, revitalizacija itd. Amandman 7. na član 34. je povučen. Amandmanom 8. predložio sam da se doda stav 5. u članu 36, tako da se provera rešenja postojećeg i donošenje novog generalnog plana vrši svakih deset godina ili češće, zavisno od potrebe. Obrazloženje je vrlo kratko; smatram da je to potrebno. Amandman 9. na član 48. sam povukao. U amandmanu 11. predlažem malu dopunu, a to je da se u članu 54. stav 1. menja i glasi: "Generalni urbanistički plan donosi skupština opštine, odnosno grada uz pribavljeno mišljenje komisije". Takođe, da se doda stav 2. koji glasi: "Regulacione urbanističke planove donosi skupština opštine rešenjem". Generalni plan treba da se donese tako. Kada su u pitanju regulacioni planovi, to će rešavati redovni sudovi, ako bude potrebno, tako da smatram da ova izmena ne bi bila loša. Povlačim amandman 12. na član 55. Amandman 13. se odnosi na član 56. To je duži amandman. Dodajem nekolik novih stavova. To se odnosi na urbanistički plan, na urbanističke dozvole. Smatram da se urbanističkom dozvolom rešavaju osnovne stvari oko uređenja i mogućnosti izgradnje bilo kog objekta u prostoru, dok je građevinska dozvola i odobrenje za gradnju čisto tehnička stvar, vezana za sam objekat i njegovo izvođenje u skladu sa propisima. Pročitaću poslednju rečenicu obrazloženja amandmana: "Gradovi i prostori kao celina su daleko važniji od interesa bilo kog investitora koji mora ispuniti sve potrebne urbanističke uslove radi skladnog uklapanja u već izgrađen prostor." Amandman 14. na član 67. Tu se govori o tome šta je izgrađeno građevinsko zemljište itd. Ne bih se oko toga zadžravao. Želim da se pravi razlika između izgrađenog zemljišta - to su gradovi i naselja - i neizgrađenog zemljišta, koje se planom privodi nameni. Ne može se umesto grada reći da je to građevinsko zemljište, jer se radi o nečemu što predstavlja graditeljsko nasleđe. Amandmanom na član 69. predlažem da se stav dva briše. To je pitanje javnog zemljišta, obrazloženje je malo duže i neću da ga citiram. Amandman 16. na član 70. Dodaju se u prvom stavu reči "u trenutku privođenja nameni posle pravosnažnosti rešenja o opštem interesu", a stavovi 4. i 7. se brišu. Tu treba znati, ako na takvom zemljištu postoji objekat koji se otuđuje iz državne svojine, normalno je da novi vlasnik treba da stekne svojinu na zemljištu koje je u službi objekta. Negde je rečeno, da li u ovom ili u nekom drugom članu, da se zemljište u državnoj svojini ne može otuđiti. Smatram da to nije dobro rešenje. Jer, kako bi neki strani investitor došao da nešto gradi na nekom zemljištu koje je državno i ne može da se proda. Ne verujem da će on investirati tu neke pare. Valja propisati da može da kupi zemljište na kome će graditi hotel ili neki drugi veliki objekat, stambenu zgradu itd. Mi imamo čudnu situaciju da je neko napravio kuću na placu pre 70 godina, pa je zemljišta na kome je njegova kuća postalo građevinsko, gradsko ili ne znam kakvo zemljište i sad on ima kuću, a plac nije njegov. To jednostavno nije normalno. Kod prometa takve kuće kupac će reći, kako da ti kupim kuću, kad ne mogu da kupim parče zemlje ispod kuće. U članu 72. predlažem da se stav 3. briše. Tu se govori o tome da opština može da osnuje preduzeće odnosno drugu organizaciju za vršenje ovih poslova pripreme zemljišta za izgradnju. Nije jasno zašto se to navodi u zakonu. Neka opština pravi preduzeće ako hoće, ali ono ne sme da bude privilegovano; želim da svi mogu ravnopravno da učestvuju na licitacijama kad je u pitanju građevinsko zemljište, a ne da opštinsko preduzeće ima privilegiju da samo ono dobija te psolove. Tu treba tačno precizirati u podzakonskim aktima način licitiranja u vezi sa zemljištem i kontrolu, kao i nadzor nad trošenjem sredstava. Amandmanom 18. predlažem da se član 77. briše. Smatram da bilo kakva davanja u vezi zemljišta treba da budu regulisana u Zakonu o porezu na imovinu, jer vlasnik treba da plaća porez samo u odnosu na vrednost te imovine. Neprihvatljivo je da vlasnik objekta i zemljišta nekome plaća naknadu za korišćenje sopstvenog zemljišta; samo porez na imovinu, i to se reguliše drugim zakonom, a ne u ovom ovde. Amandman 19. na član 78. Predlažem da se ovaj član briše. Da ne ulazim u detalje. U članu 79. predlažem da se stav 3. promeni i da glasi nešto drugačije: "Zemljište iz stava 1. ovog člana koje je do dana stupanja na snagu ovog zakona, na osnovu zakona ili odluke skupštine opštine, odnosno grada određeno kao gradsko građevinsko zemljište u državnoj svojini, ne smatra se gradskim građevinskim zemljištem". I dalje, stav 4. da se promeni. Postavlja se pitanje, to je obrazloženje, dokle građani treba da čekaju da se posebnim zakonom vrati oduzeto građevinsko zemljište, kad se već donosi ovaj zakon kojim je sasvim moguće da se to pitanje uredi, kao što se i navodi u članu 79. stav 4, gde je predviđeno da se deo zemljišta određenog za građevinsko vrati ranijim vlasnicima. Nema nikakvog opravdanog razloga da se bilo koje drugo zemljište, koje je zakonom određeno kao građevinsko, ne vrati u svojinu ranijih vlasnika. U članu 80. stav 2. tražim da glasi ovako: "Ostalo građevinsko zemljište opština može da pribavlja, i to pribavljeno i kupljeno zemljište da uređuje, izdaje u zakup ili da koristi za opšte potrebe građana". Tu se radi o tome da ne dođemo u suprotnost sa Zakonom o svojini Republike. Na to se odnosi ovaj amandman. Amandmanom 22. član 83. predlažem da se reč "korišćenje" zameni rečju "svojina", a posle reči "parcela" stavlja se tačka i ostalo briše. Smatram, to je obrazloženje, da je pravo korišćenja relikt prošlih vremena i nepriznavanje vlasništva nad zemljištima sada treba prekinuti. Amandmanom 23. na član 84. reč "korišćenje" zamenjuje se rečju "vlasništvo"; nešto slično ovom malopre. Amandman 24. na član 86. Tu ima nekoliko stavova. To se odnosi na investitore koji nisu obavili posao za godinu, dve, tri itd. Predlažem oštrije mere prema njima i tu sam dodao još nekoliko stavova. Ako neko nije ništa napravio za tri godine, to je neozbiljan investitor, a mi još uvek dajemo velike rokove. Prema tome, smisao ovog amandmna je samo da se pooštre mere prema investitorima koji to u stvari nisu, jer ne pristupaju ozbiljno svom poslu. Na kraju još i amandmanom 25. predlažem da se član 87. briše iz razloga što ne treba dozvoliti da pojedini subjekti dođu u neravnopravan položaj u istoj pravnoj situaciji. Dame i gospodo, za nepunih 15 minuta dao sam kratak prikaz mojih amandmana. Oni se sada prepuštaju vama na milost i nemilost i jedino što mogu da učinim to je da apelujem na one od vas koje ovaj zakon interesuje, jer svakako ne interesuje sve poslanike, da pažljivo pročitate moja obrazloženja amandmana i da se onda odlučite da li ćete glasati za ili protiv.
Zahvaljujem podnosiocu amandmana, narodnom poslaniku Velimiru Simonoviću. Da li se još neko prijavljuje za reč o amandmanu na član 2. narodnog poslanika Velimira Simonovića? (Ne.) Na član 16. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Bratoljub Janačković i Milorad Stanulov. Predstavnik Vlade i Odbor za urbanizam i građevinarstvo nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Milorad Stanulov.
Poštovano predsedništvo, uvaženi ministre, dame i gospodo narodni posalnici, ovim amandmanom smo predložili da prostorni plan autonomne pokrajine bude jedan od planskih dokumenata koji su inače predviđeni članom 16. ovog zakona. Kolega Janačković, potpisnik ovog amandmana zajedno sa mnom, u raspravi u načelu obrazložio je stavove liberala vezano za problematiku zakona. Uvažavajući činjenicu da su prihvaćeni amandmani drugih poslanika koji u saglasnosti sa Skupštinom AP Vojvodine bolje regulišu problematiku decentralizacije u ovoj oblasti, mi povlačimo ovaj amandman. Na kraju, hteo bih još jednom da se zahvalim gospodinu ministru i njegovim saradnicima što su omogućili poslanicima liberala Srbije da mnogo ranije upoznaju problematiku ovog zakona.
Konstatujem da je amandman na član 16. povučen. Na član 17. amandman je podneo narodni poslanik Velimir Simonović, koji je obrazložio taj amandman. Da li ima drugih prijava za reč? (Ne.) Nadležni odbor i predstavnik Vlade nisu prihvatili, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Na član 30. amandman je podneo takođe narodni poslanik Velimir Simonović. Da li ima prijava za reč o tom amandmanu? (Ne.) Na član 33. amandman je podneo narodni poslanik Velimir Simonović, koji je obrazložio i ovaj amandman. Da li se neko prijavljuje za reč po ovom amandmanu? (Ne.) Na član 36. amandman je podneo narodni poslanik Velimir Simonović. Da li ima prijava za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Amandman na član 53. je podneo narodni poslanik Velimir Simonović. Da li ima prijava za reč? (Ne.) Na član 54. Predloga zakona? (Ne.) Narodni poslanik Velimir Simonović povukao je amandman na član 55. Predloga zakona. Konstatujem da je taj amandman povučen. Narodni poslanik Velimir Simonović podneo je amandman na član 56. Amandman je obrazložen od podnosioca. Da li se neko drugi prijavljuje za reč? (Ne.) Na član 67. amandman je podneo narodni poslanik Velimir Simonović. Da li se neko prijavljuje za reč? (Ne.) Da li ima prijava za reč po osnovu amandmana koji je na član 69. podneo narodni poslanik Velimir Simonović? (Ne.) Na član 70? (Ne.) Da li ima prijava za reč na član 72? Reč ima narodni poslanik Miomir Ilić, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SPS. Inače, amandmane koje sam pročitala nisu prihvatili ni predstavnik Vlade, ni nadležni odbor, a Zakonodavni odbor ih smatra pravno mogućim.
S obzirom da nismo bili u mogućnosti da svoje mišljenje iznesemo putem amandmana i korigujemo tekst predloga, obzirom na ono što smo kao predstavnici SPS-a izneli, moram da se pridružim određenim amandmanima koje je profesor Simonović na veoma korektan i stručan način izneo. Koristim priliku da iznesem stav i za ostale amandmane, da ne bih izlazio, koje je profesor Simonović dao. Znači, na član 72, uz obrazloženje koje je veoma korektno i stručno urađeno, na član 77. i na član 78. Mi smatramo da obrazloženje koje je podnosilac amandmana na sva tri člana dao sadrži neke od primedbi koje smo mi imali. Znači, suština stvari nije da smo mi protiv ovog zakona, nego se radi o tome što neke stvari u odnosu na obrazloženje koje je dato nisu adekvatne. Primedbe imamo oko uređenja gradskog građevinskog zemljišta, oko saglasnosti i dozvola koje treba da se dobiju, na rok i kratkoću tog vremena, na kazne koje tu idu i vezano sa tim i na nemogućnost da ipak ovaj zakon treba da bude realan i primenljiv u praski. On u praksi sigurno neće biti primenljiv, a razloge smo dali: nepoštovanje osnovnog ustavnog načela da je prostorni plan Republike Srbije donet, da je to osnovni planski dokumenat i dok ne promenimo Ustav ne možemo da idemo sa strategijom razvoja. Svevezano sa tim je neka laž i blamaža, da oni elementi koji su ovde uneti ne mogu da nam daju do znanja da mi treba ovaj zakon da podržimo. Nije to bilo nikakvo taktiziranje, kako je predstavnik predlagača ovde izneo. To je jedna korektnost. Mi nismo imali mogućnost da korigujemo te predloge. Smatramo da ovaj zakon treba da bude povučen, da ide na raspravu kako dolikuje van vanrednog stanja i da iz tog razloga može da se koriguje sve to. Amandmanima profesora Simonovića na ove članove koje sam ovde dao pridružujemo se kao jedan od doprinosa, da vidite da nismo mi Socijalistička partija na koju bacate ljagu, sve i svašta, da krivite našeg predsednika za sve i svašta, nego smo veoma korektni, konstruktivni i prilagodljivi, da možemo da građanima Srbije prikažemo da nismo za bacanje i da zaslužujemo pažnju. Iz tog razloga zasluge pažnje od građana Srbije, koji ovo ne mogu da slušaju i da prate, Socijalistička partija Srbije neće podržati ovaj zakon i smatramo da će tako poslanici Socijalističke partije i da glasaju.
Da li se još neko javlja za reč o amandmanu na član 72? Reč ima narodna poslanica Goradana Pop-Lazić.
Dame i gospodo narodni poslanici, nažalost nismo imali mogućnosti da uložimo amandmane na ovaj zakon. Verujem da bismo dali svoj doprinos da ovaj zakon bude još bolji. Slušala sam pažljivo izlaganje gospodina Simonovića. U mnogim stavovima sa njim bih mogla da se složim, možda ne u potpunosti, ali uglavnom je primetio slabe tačke ovog zakona. Član 72. sam u svojoj načelnoj raspravi pomenula i smatram neprimerenim da se dodatno angažuju ljudi van oragana koji već radi na određenim poslovima, jer to iziskuje dodatne troškove, a mi stalno zaboravljamo da su to budžetska sredstva, da su to sredstva naših građana, da svi mi to plaćamo i da treba da idemo ka tome da stvari uprostimo. Drugim rečima, napravili smo uštedu, sada ne treba da se prikupi 32 dokumenta, svuda se plati neka taksa kad se nešto traži. Uz zahtev se mora uplatiti u taksenim markama ili u gotovom novcu koji dinar. Imamo već zakon o administrativnim taksama verovatno sutra u raspravi, pa ćemo i o tome da govorimo, ali na posredan način mi građanima uzimamo pare, jer od gotovog pravimo veresiju. Mene zaista čudi da gospodin Ivković danas nije branio svoj Prostorni plan, koji godinama veliča. On sigurno ima mana i moram da se prisetim jedne situacije, kada sam bila u opštini Dimitrovgrad. Predsednik opštine mi je rekao da se prema Prostornom planu do 2004. godine očekuje da broj stanovnika opadne za ne znam koji postotak, ali bilo je to nešto jako puno u odnosu na ukupan broj stanovnika, pa me je zaista začudilo da neko može da pravi prostorni plan i da ide ka tome da predviđa onaj demografski deo, koji nije ovde ni sadržan, niti se o njemu uopšte razmišlja, ali ovaj je barem razmišljao, makar i negativno, da može da se planira pad broja stanovnika, a da se u okviru tog prostornog plana ništa ne preduzme da se stvori infrastruktura da do toga ne dođe. Znači, unapred se išlo ka tim negativnim posledicama. Ovde niste o demokratiji uopšte ni razmišljali i mislim da zaista opštine neće biti u situaciji da urade ovaj posao onako kako vi to od njih očekujete. Taj posao ćete ponovo vi preuzeti na sebe i monopolizovati. Sve to kažem, a uz dodatno trošenje sredstava rekli ste da nije potrebno da se obezbede dodatna sredstva, ali sam ubeđena da to nije tako i da ćemo imati, ako ne u ovoj godini rebalans, s obzirom da je godinu i po dana rok da se ti poslovi urade, u toku iduće godine videćemo kada budemo donosili budžet koliko će to poreske obveznike da košta.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu. (Ne.) Na član 77. amandman je podneo narodni poslanik Velimir Simonović. Da li neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 78. amandman je podneo narodni poslanik Velimir Simonović. Da li neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 79. amandman je podneo narodni poslanik Velimir Simonović. Da li neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 80. amandman je podneo narodni poslanik Velimir Simonović. Da li neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 83. amandman je podneo narodni poslanik Velimir Simonović. Da li neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 84. amandman je podneo narodni poslanik Velimir Simonović. Da li neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Ovaj amandman nisu prihvatili predstavnik Vlade i Odbor za urbanizam i građevinarstvo, a Zakonodavni odbor predlaže da se amandman odbije. Prethodne amandmane nisu prihvatili predstavnik Vlade i Odbor za urbanizam i građevinarstvo, a Zakonodavni odbor ih je smatrao pravno mogućim. Na član 84. amandman je podneo Odbor za urbanizam i građevinarstvo. Predstavnik Vlade je prihvatio ovaj amandman na sednici Odbora za urbanizam i građevinarstvo, ali nemamo mišljenje Zakonodavnog odbora, pa tako ne može da postane sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč o ovom amandmanu. Na član 86. amandman je podneo narodni poslanik Velimir Simonović. Da li neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 87. amandman je podneo narodni poslanik Velimir Simonović. Da li neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Pošto smo završili pretres Predloga zakona u pojedinostima, da li predstavnik predlagača prof. dr Dragoslav Šumarac želi završnu reč? Ima reč prof. dr Dragoslav Šumarac, ministar urbanizma i građevina.
Poštovana gospođo predsedniče, samo pet minuta da odgovorim na neka od postavljenih pitanja. Bilo je ovde pitanje - da li je trebalo jednim zakonom uređivati ovu oblast? Sigurni smo da je naš pristup ispravan. To dokazuje i zakon iz 1931. godine, kada je na jednom mestu bilo sve uređeno. Država je za posledicu imala Srbiju koja je bila u svojoj istoriji najuređenija u tom periodu. Kad se neki delovi zakona menjaju, najvažnije je da se očuva celina, a to će biti moguće ako se na jednom mestu uređuje čitava oblast. Bilo je primedbi da je zakon na brzinu napravljen. Upravo suprotno, mi smo zakon radili skoro dve godine i nema mesta i grada koji nismo obišli. Sa nama su svuda bili i pominjani predstavnici predsedništva Udruženja urbanista Srbije, tako da smo sve primedbe nastojali da ugradimo u ovaj naš zakon. Poslanički klubovi DOS-a, Liberala Srbije, SSJ, organizovali su prezentaciju. Mi smo nudili prezentaciju svima, i SRS, organizovali smo i sa DSS, tako da smo i tu ugradili sva predložena rešenja koja su popravljala i očuvala ovaj reformski koncept zakona. Bila je jedna od primedbi - da li su urađena i prateća dokumenta. To je jako dobro pitanje. Ovaj zakon predviđa 18 pravilnika i svi pravilnici su urađeni. Urađen je i Predlog statuta Inženjerske komore Srbije i on će, normalno, biti usvojen na skupštini Inženjerske komore, dakle nezavisno od ministarstva. Bilo je pitanja o denacionalizaciji - da li smo čitali onaj dopis koji ste svi vi dobili od Lige za zaštitu svojine? Oni su prvi podržali ova rešenja, koja su samo prvi korak prema onome što treba da donese zakon o denacionalizaciji. Mi nismo smeli da ulazimo u oblast denacionalizacije zato što to nije predmet našeg zakona. Mi smo samo hteli da omogućimo gradovima da se grade i razvijaju, i to baš na onom delu gde je neizgrađeno građevinsko zemljište, da stavimo u promet one parcele koje su bile nacionalizovane i da to pravo korišćenja raniji sopstvenici mogu da stave u promet. Pored toga, ono zemljište koje je odlukama opština proglašeno za gradsko građevinsko zemljište i time postalo državno, i po starom zakonu je moglo da se vrati ranijim vlasnicima, ali bili su kratki rokovi. Mi smo imali, kada opština to ne uradi, zahteve u ministarstvu, a Novi Sad je bio jedan od gradova, da tu odluku sprovedemo. Sada će to biti prilika. I to smo uzeli iz starog zakona. Bilo je primedbi na član 89, na licence, koje će davati Republika, odnosno ministarstvo. To se samo odnosi na objekte od značaja za Republiku. Ako se radi jedna brana, opet će ta licenca biti zbir pojedinačnih ličnih licenci. Ni u kom slučaju Vlada, odnosno ministarstvo, neće se mešati u davanje licenci. To će biti stvar struke. Mi imamo zaista svetski poznate stručnjake u oblasti urbanizma, arhitekture, izgradnje objekata, projektanata, i siguran sam da oni neće napraviti nikakve greške, a onda ćemo mi, ako se radi brana, dati licencu takvoj kompaniji koja ima pre svega odgovorne građevince, mašince, električare, sve one koji učestvuju u izgradnji brane. Bilo je primedbi da se mnogo meša država kroz ovu komisiju za planove, a komisija za planove i po sadašnjem zakonu postoji. Mi smo samo stavili da tri člana predlaže ministarstvo, i to člana sa licencom. Dakle, time želimo da struka bude prisutna u tim komisijama. Primedba je bila i da legalizacija neće biti moguća i ravnopravna za sve, da će neko biti favorizovan. Upravo je suprotno. U našem zakonu svi imaju pravo da prijave svoje objekte i onda će struka, odnosno urbanisti kroz urbanističke planove, ili tamo gde ne postoje urbanistički planovi, kroz pravila građenja odrediti šta može da se legalizuje, a šta ne može. Bila je primedba da smo doneli Zakon o katastru nepokretnosti i da nismo dali izveštaj. Upravo taj zakon pokazuje da ova vlada sve zakone koje predloži Skupštini, a koje skupštinska većina usvoji, upravo sprovodi. Katastar nepokretnosti sa 9% pokrivenosti teritorije Republike Srbije, koliko je prethodna vlast za 10 godina uradila,sada smo podigli na 25%. Ove godine planiramo da do kraja godine to bude 30%. Povodom amandmana je takođe bilo primedbi, da broj amandmana govori o tome da zakon nije dobar. Suprotno, prihvaćeno je 42 amandmana. Ako se uzme u obzir da su to četiri zakona, onda je to 10 amandmana po zakonu i mi ne mislimo da je to veliki broj amandmana. Oni su zaista ostali na reformskom kursu i popravili ova rešenja, a to se posebno odnosi na amandmane koje su dali liberali, zatim koje je dala gospođa Nada Kolundžija, gospođa Leila Ruždić. Nažalost, profesor Simonović da je došao ranije, kada smo mogli to zajedno da usaglasimo, sigurno je da bi njegova rešenja prihvatili. Želeo bih na kraju da kažem da ne treba odgovarati stranci koja je imala prilike da u Zemunu pokaže kako treba da se uređuje jedan grad i opština, to se vidi. Samo želim da demantujem da je ikada izdata dozvola od grada za palatu u Šilerovoj. Palata u Šilerovoj je bila bespravni objekat, bez ikakve dozvole, a tačno je da je sadašnja vlast u Zemunu, zajedno sa gradom i sa nama donela tu odluku, sadašnja opštinska vlast je potpisala odluku o rušenju tog objekta. Takođe je zaprepašćujuće i nisam očekivao da će DSS biti protiv ovog zakona, koji zaista treba da bude stručan. Izvinjavam se ako je moje istupanje ovde imalo političke konotacije, ali činjenica je da oni očigledno biraju uvek za savetnike neke koji su iz onih prošlih vremena. To se i sada desilo, kao što je rekao gospodin Krešić, birali su savetnike iz Predsedništva Udruženja urbanista Srbije, koji su bili predstavnici i u onom prošlom režimu. Videli smo da su takve svoje savetnike birali i za bezbednost. Još samo dve rečenice. Mislim da će se ciljevi koje smo postavili, a to je da se dođe lakše do potrebnih papira za gradnju, da se što više privuku strani investitori, da se poveća broj gradilišta u našoj Republici, ostvariti ovim zakonom. Najbolji dokaz za to je istupanje predstavnika koji su podržali ovaj zakon, pre svega predstavnika vlasti. To su gospodin Nenad Bogdanović, gospodin Milentijević, gospodin Marković. Siguran sam, kad predstavnici vlasti podržavaju ova rešenja, da će ovaj zakon biti primenjiv. (Gordana Pop-Lazić, sa mesta: Replika.)
Nemate pravo, nije spomenuta Radikalna stranka. Žao mi je što ste se prepoznali, apsolutno niste spomenuti. Ne dam vam repliku. Završili smo. Zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Prelazimo na 3. tačku dnevnog reda: - PREDLOG ZAKONA O REPUBLIČKIM ADMINISTRATIVNIM TAKSAMA (zajednički načelni pretres sa 4, 5. i 6. tačkom dnevnog reda) Saglasno odluci Narodne skupštine da se spoji rasprava o predlozima zakona za koje je to predložio narodni poslanik Siniša Mitrović, a pre otvaranja zajedničkog načelnog pretresa, podsećam vas da ukupno vreme za raspravu iznosi pet časova i molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da predaju listu sa prijavljenim poslanicima koji žele da govore o ovoj tački dnevnog reda. Otvaram zajednički načelni pretres o: - Predlogu zakona o republičkim administrativnim taksama; - Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na dobit preduzeća; - Predlogu zakona o izmenama Zakona o akcizama; - Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na finansijske transakcije. Znači, otvorili smo zajednički načelni pretres o trećoj tački dnevnog reda. Sednica Zakonodavnog odbora Narodne skupštine održaće se u petak u 9,30 časova. Na osnovu člana 81. određujem i sutrašnji dan kao radni dan. Vidimo se sutra posle 10,00 časova. Poštovani narodni poslanici, nastavljamo rad Pete sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2003. godini. Molim vas da, radi utvrđivanja kvoruma, ubacite identifikacione kartice u vaše poslaničke jedinice. Konstatujem da imamo kvorum i možemo nastaviti rad. Obaveštavam vas da su sprečeni da prisustvuju sledeći narodni poslanici: Stevan Lilić, Radoslav Veselinović, Borivoje Drakulović, Slobodan Pavlović, Jelena Milenković-Orlić, Velimir Simonović, Stanko Kovačević, Miomir Tadić, Išpanovič Ištvan, Torde Laslo, Kasa Jožef, Juhas Atila, Kermeci Karolj, Živica Predojev, Željko Tomić, Dragan Jočić, Živorad Raković, Gvozden Jovanović, Branislav Grubački, Branimir Trajković, Vuko Antonijević, Miloš Nešović i Zlata Đerić; (pre podne) Predrag Stojanović. Prelazimo na 3. tačku dnevnog reda: - PREDLOG ZAKONA O REPUBLIČKIM ADMINISTRATIVNIM TAKSAMA (zajednički načelni pretres sa izmenama zakona o porezu na dobit preduzeća, akcizama i porezu na finansijske transakcije) Nastavljamo zajednički načelni pretres o Predlogu zakona o republičkim administrativnim taksama, Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na dobit preduzeća, Predlogu zakona o izmenama Zakona o akcizama i Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na finansijske transakcije. Pošto predstavnik predlagača nije prisutan, pitam da li žele reč predstavnici poslaničkih grupa? Pre toga, da li izvestioci nadležnih odbora žele reč? Odbor za finansije ili Zakonodavni odbor? (Ne.) Predstavnici poslaničkih grupa da li se prijavljuju za reč? (Da.) Izvolite, reč ima narodni poslanik Jovan Todorović, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SPS.