Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, otvaram Drugu sednicu Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2005. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika konstatujem da sednici prisustvuje 126 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 110 narodnih poslanika i da možemo da otpočnemo današnji radni dan. Obaveštavam vas da je sprečen da sednici prisustvuje narodni poslanik Radoslav Jović. Saglasno članu 84. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, obaveštavam vas da sam ovu sednicu sazvao u roku kraćem od roka utvrđenog u članu 84. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine zbog potrebe da Narodna skupština što pre razmotri akta iz predloženog dnevnog reda sednice. U sazivu ove sednice koji vam je dostavljen, sadržan je predlog dnevnog reda sednice. Pre utvrđivanje dnevnog reda sednice, saglasno odredbama Poslovnika, potrebno je da odlučimo o predlozima za stavljanje na dnevni red akata po hitnom postupku i o predlogu za spajanje rasprave. Pošto u ovom trenutku nije prisutno 126 narodnih poslanika, nije moguće da se ovog časa izjasnimo o predlozima o hitnom postupku i o spajanju rasprave. Dajem pauzu do 10,30 časova. Hvala. [[Posle pauze – 11,00 časova.]] Poštovani narodni poslanici, pošto, po elektronskom sistemu, još uvek nije prisutno 126 poslanika u sali, produžavamo pauzu do 12,00 časova. Hvala.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine predsedniče, ova sednica danas ne može da se održi sa utvrđenim dnevnim redom, odnosno sa predlogom dnevnog reda o kome Narodna skupština tek treba da se izjašnjava. Naime, pozivajući se na član 86. nakaradno i u situaciji kada vama to odgovara zbog toga što imate krizu u vašoj poslaničkoj većini i ne možete u vreme u koje ste sazvali sednicu da sakupite minimum od 126 poslanika, vi ste, na samo vama svojstven način, prekršili Poslovnik tumačeći da je današnji dan, 12. oktobar, jedan sasvim običan radni dan za Narodnu skupštinu, što naizgled jeste, s tim što poslanici iz vaše većine to nisu shvatili. Ali, ovo nije radni dan u kojem nam je potrebna minimalna većina od 1/3 prisutnih poslanika. Mi smo za danas dobili sasvim novi predlog za dnevni red, o kome Skupština treba da se izjasni. Vi ne možete član 86. danas da primenite u stavu 1. i 2, na način na koji ste to radili u 10,10, u 11,00 časova, a zatim ste u 12,00 časova, primenjujući član 86. stav 4, opet po ko zna koji put prekršili Poslovnik ne trepnuvši, samo ste se smejali, doduše, gotovo 30 sekundi više od toga, jer u roku od 30 sekundi niste mogli da ustanovite da u sali ima 126 poslanika. Sve ovo što ste uradili pre toga, što se umislili da je ovo dan u kome je potrebna samo jedna trećina, jer taj radni dan u Skupštini se podrazumeva onda kada je sednica u toku i kada treba da nastavimo sa raspravom o tačkama dnevnog reda, koje su usvojene u dnevnom redu, a kada je dan za glasanje i kada je početak sasvim nove sednice, kao što je saziv od danas, vi niste mogli na takav način da vršite odlaganje sednice. Pošto ste to prekršili i došli u situaciju da u 12,00 časova opet pozivate poslanike da namaknete većinu od 126 u momentu kada je u sali bilo 124, odnosno 125 poslanika, na osnovu elektronskog sistema, mogli ste, ako ste želeli da primenite član 86, samo da tražite da se prozivkom utvrdi, što su vam čak i predlagali i sugerisali neki poslanici iz vaše poslaničke većine, da u sali eventualno ima više poslanika. Međutim, ni to vam ne bi prošlo zato što mi prozivkom u tom trenutku, da ste to uradili... Ako su vam ovih dvoje došli naknadno, to je druga stvar, ali opet nije dovoljno poslanika, jer u procesu prozivke ne bi učestvovali poslanici Srpske radikalne stranke, jer znate da mi nikada ne dajemo kvorum za početak rada ili početak sednice, kao što to nismo uradili ni danas, iako bi neki drugi koji u Srbiji žele da se predstave opozicijom pomislili na tako nešto. Mi smo vam danas jasno i glasno, što ja sada činim, reklamirajući ovaj član Poslovnika, rekli da ste ga prekršili i da niste imali elementarne uslove za početak rada. Ne možete sada na ovakav način... Naravno, ako imate trenutno u sali 126 poslanika možete sve, ali ne bi trebalo da se na takav način igrate sa Poslovnikom koji ste sami predložili i doneli, uz protivljenje Srpske radikalne stranke, jer bi se na takav način i nastavkom takvog ponašanja igrali Narodne skupštine. Uostalom, juče vam je i šef naše poslaničke grupe gospodin Nikolić rekao da više nema ni reda, ni poretka, ni morala u Narodnoj skupštini i uopšte me ne čudi danas ovakvo današnje ponašanje. Tražim da se Skupština u danu za glasanje izjasni da ste danas na najflagrantniji način prekršili član 86. Poslovnika, a ako želite da poštujete Poslovnik i Narodnu skupštinu, odložite, kao što vam u Poslovniku piše, početak sednice za sutra.
Hvala, gospođice Jovanović. Shvatio sam vaše insistiranje i Skupština će morati da se izjasni. Samo zbog prisutnih želim da kažem – stav 1. člana 86. kaže: "Predsednik Narodne skupštine otvara sednicu Narodne skupštine i, na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatuje broj narodnih poslanika koji prisustvuju sednici." U stavu 2. se kaže: "Ukoliko predsednik konstatuje da na početku radnog dana u sali za sednice nije prisutna najmanje 1/3 narodnih poslanika, sednica se odlaže za jedan sat". Međutim, u pitanju je stav 5, pošto je sednica počela i stiglo se do onoga o čemu govori stav 5, koji kaže: "Kvorum za rad Narodne skupštine u danima za glasanje, prilikom usvajanja zapisnika sa prethodne sednice", što sada nije na dnevnom redu, "i utvrđivanja dnevnog reda", do čega smo mi stigli kada smo počeli radni dan, "kao i na konstitutivnoj sednici Narodne skupštine", što danas nije, "postoji ako je na sednici Narodne skupštine prisutno najmanje 126 narodnih poslanika". Taj kvorum smo čekali. Skupština će se u danu za glasanje izjasniti. Hvala na razumevanju. Reč ima gospodin Šarović, povreda Poslovnika.
Gospodine Markoviću, povredili ste nekoliko članova Poslovnika. Najpre član 104. stav 1. koji kaže da su narodni poslanici dužni da poštuju dostojanstvo Narodne skupštine. Zatim, povredili ste član 100, koji kaže u stavu 1: "Narodnom poslaniku koji želi da govori o povredi ovog poslovnika predsednik Narodne skupštine daje reč odmah po završenom izlaganju prethodnog govornika". U stavu 2. se kaže: "Narodni poslanik je dužan da navede koja je odredba Poslovnika po njegovom mišljenju povređena, da je citira i obrazloži u čemu se sastoji povreda, s tim što može govoriti najduže tri minuta, pri čemu se ne računa vreme potrebno za citat." Posebno obratite pažnju na ovu odredbu, jer ću ja nekoliko članova Poslovnika citirati, a tek kad završim sa citatima možete da počnete da odbrojavate ova tri minuta koja imam da obrazložim na koji način je došlo do povrede Poslovnika. Stav 3. kaže da je predsednik Skupštine dužan da nakon toga da objašnjenje. "Ako i posle objašnjenja predsednika Narodne skupštine narodni poslanik ostane pri tvrdnji da je Poslovnik povređen, Narodna skupština će, bez pretresa, odlučiti o tom pitanju u danu za glasanje." Kada je naša koleginica gospođa Nataša Jovanović rekla kako je po njenom mišljenju povređen Poslovnik, vi ste, bez obzira na odredbu iz stava 3. ovog člana, unapred rekli da će se o tome izjasniti Skupština. Vi ste bili dužni da date objašnjenje, a da zatim date priliku gospođici Nataši Jovanović da se izjasni da li je zadovoljna ili nije vašim objašnjenjem, pa da se tek onda, ukoliko ona nije zadovoljna, ovo stavlja na glasanje. Što se tiče člana 86. stav 5, on jasno kaže kada postoji kvorum za rad Narodne skupštine. Dakle, pročitaću ga još jednom – kvorum za rad Narodne skupštine u danima za glasanje, prilikom usvajanja zapisnika sa prethodne sednice i utvrđivanja dnevnog reda – što je u ovom slučaju najbitnije – postoji ukoliko je na sednici prisutno najmanje 126 narodnih poslanika. Dakle, jutros u 10,00 časova, ne deset časova i deset minuta, nego u deset časova je trebalo da bude prisutno 126 narodnih poslanika. To je bio jedini uslov, conditio sine qua non, uslov bez koga se ne može i bez koga vi niste mogli da započnete sednicu Narodne skupštine. Sednica Narodne skupštine započinje utvrđivanjem kvoruma. Vi ne možete da kažete - započeli smo sednicu, a utvrdićemo kvorum kasnije u toku dana, pa će to biti u 11, a ako nema u 11,00, onda u 12,00, a ako nema u 12,00, onda u 12,45. Onda vam apsolutno ne treba ni 84 poslanika da bi u deset ujutru započeli sednicu. Ukoliko primenite takvo tumačenje ove odredbe, onda možete i sa pet poslanika da započnete sednicu, pa da čekate deset, jedanaest, dvanaest, pa ako se nekada u toku dana pojavi dovoljan broj poslanika, onda ćete utvrditi kvorum. Ukoliko se ne pojavi, onda nećete. Gospodine Markoviću, vi imate izuzetnu odgovornost, kao predsednik Narodne skupštine, i dužni ste i u skladu sa članom 27. da poštujete i Ustav i Poslovnik Narodne skupštine i da se starate o njegovoj primeni. Ovo je Poslovnik koji ste vi sami predložili. Ovo je vaše čedo. Mi smo bili protiv ovog poslovnika, glasali smo protiv, ali sada, nažalost, moramo da ga primenjujemo. Vaša obaveza je još veća. Dakle, niste ispoštovali, kao prvo, obavezu da počnete sa radom u 10,00 časova. Znači, ne u 10,10, nego tačno u 10,00 ste bili u obavezi. Ukoliko tada niste imali kvorum, onda ste morali da odložite za 11,00. Član 86. stav 3. kaže – ukoliko ni posle pomeranja početka sednice od jednog sata ne postoje uslovi za početak rada, sednica se odlaže za naredni radni dan. Dakle, u 11,00 časova, kada niste imali 126 poslanika, što je jasno, vi ste bili dužni na osnovu Poslovnika, koji ste sami predložili i koji je vaša skupštinska većina izglasala, da odložite ovu sednicu za naredni dan.
Dakle, nastaviću. Visoko uvažavajući Skupštinu, pa na taj način i verujući poslaniku ono što je rekao, kao što je gospođica Jovanović rekla unapred da traži da se o tome Skupština izjasni, dakle, u odnosu na to sam postupio, poštujući član 100. i, po stavu 3, svejedno sam dao objašnjenje, jer me na to obavezuje Poslovnik, ali sam takođe, po stavu 4. koji traži da se poslanik izjasni da li je zadovoljan ili nije, uvažio mišljenje koje je javno iznela gospođica Jovanović kada je rekla da traži da se Skupština izjasni; zašto ne bih verovao narodnom poslaniku, pa tražio posle tri minuta da proveri. Još jednom podsećam kako tačno glasi stav 1. člana 86, jer vidim da poslanici koji nisu bili prisutni nemaju tačne podatke: "Predsednik Narodne skupštine otvara sednicu Narodne skupštine i, na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatuje broj narodnih poslanika koji prisustvuju sednici." To je jutros urađeno i na osnovu službene evidencije u sali je bilo 126. Potom se primenjuju shodni članovi koji govore o neophodnosti početka 84, pa potom shodni članovi, ali nema razloga da to ne raspravljamo. Ako ostajete pri mišljenju da je povređen Poslovnik, onda će se Skupština o tome izjasniti u danu za glasanje. Ostajete pri tom mišljenju, nadam se. Ne ostajete ili ostajete? Izvolite. Posle objašnjenja predsednika narodni poslanik Nemanja Šarović će se izjasniti da li prihvata objašnjenje.
Ja ne znam, gospodine Markoviću, da li vi želite da ja dobacujem iz klupe, pa da mi na osnovu toga izreknete opomenu. Ja sam vas i ranije upozoravao da ja ne želim uopšte na taj način da komuniciram, niti nezvanično i neslužbeno, kao što ste to pokušali malopre kada ste dali pauzu. Ja sa vama mogu da komuniciram jedino sa ove govornice. Dakle, naravno da nisam zadovoljan objašnjenjem koje ste mi dali. Mislim da je to objašnjenje skandalozno i s obzirom na to da vi niste pravnik ja ću imati i strpljenja i volje da vas podučim malo. Krenuću od stava 1. člana 86. Pazite, gospodine Markoviću, taj stav kaže sledeće: "Predsednik Narodne skupštine otvara sednicu Narodne skupštine i, na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatuje broj narodnih poslanika koji prisustvuju sednici." Znači, vi na osnovu službene evidencije, koja se prikuplja pre ulaza u salu, pročitate koliko je ljudi danas došlo u ovu salu. Tu spadaju i poslanici DS-a koji učestvuju tu, koji učestvuju u šanku, dole u restoranu i drugim stvarima, ali ne učestvuju u kvorumu. Nikada se kvorum nije utvrđivao na osnovu broja ljudi koji su prošli ispred sale. Kvorum se, kako vam kaže dalje, to je stav 6. člana 86, kaže: "Kvorum se utvrđuje primenom elektronskog sistema za glasanje na taj način što je svaki poslanik dužan da se identifikuje prilikom ulaska u salu ubacivanjem identifikacione kartice u poslaničku jedinicu." Znači, prilikom ulaska u salu. Dakle, da biste otvorili sednicu morate da imate ispunjene preduslove. Mi ćemo se složiti oko jednog – da ne možete da otvorite sa pet poslanika sednicu Narodne skupštine. Dakle, vama kaže stav 2. koliko je potrebno na početku običnog radnog dana: "Ukoliko predsednik konstatuje da na početku radnog dana u sali za sednice nije prisutna najmanje jedna trećina narodnih poslanika, sednica se odlaže za jedan sat." To je situacija koja se odnosi na one dane kada imamo utvrđen dnevni red, kada radimo po tačkama dnevnog reda bilo u načelu, bilo u raspravi u pojedinostima. Dakle, kada se utvrđuje, vi imate posebnu odredbu, imperativnu odredbu koja reguliše stanje kada se utvrđuje dnevni red i to je član 86. stav 5. Tu vi ne možete da tumačite ovako ili onako. Dužni ste jedino da ispoštujete tu odredbu. Znači, kvorum za rad Narodne skupštine kada se utvrđuje dnevni red postoji kada je na sednici Narodne skupštine prisutno najmanje 126 poslanika. To vam je prvi uslov koji morate da ispunite da biste započeli sednicu. Dakle, gospodine Markoviću, vi možete da se ponašate kako hoćete, ali apsolutno morate da poštujete ovaj poslovnik. Ukoliko to ne budete činili, onda je naša obaveza da vas upozorimo da to ne radite, da ne kršite. Još jedna stvar, ja vas pozivam da malo upotrebite svoj uticaj i autoritet, ukoliko vam je uopšte posle ovakvih stvari i malo preostalo, da umirite ove koji su prisutni u sali, jer ja zaista ne mogu na ovaj način da čujem sam sebe, a ne mogu ni da čujem ta objašnjenja koja mi vi dajete.
Prvo, pozdravljam na galeriji članove turskog parlamenta; nažalost, prekinut je sastanak, pa sada prate rad Skupštine. Potom, molim, zbog dostojanstva Narodne skupštine, da svi poslanici poštuju one obaveze na koje se pozivaju. Upravo ste pročitali, dakle: "Kvorum se utvrđuje primenom elektronskog sistema za glasanje na taj način što je svaki poslanik dužan da se identifikuje prilikom ulaska u salu ubacivanjem identifikacione kartice u poslaničku jedinicu." Naravno, poštujući pre svega politička opredeljenja različitih poslanika i njihovo pravo da se tokom sednice izjašnjavaju na različite načine, zbog ovoga do sada nisam izricao opomenu, ali je stvarno licemerno čitati sve to i pozivati se na povredu Poslovnika. Budite ljubazni, sačekajte, dajem objašnjenje po Poslovniku. Potom još jednom podsećam da su dve potpuno različite stvari. Još jednom, stav 1. kaže: "Predsednik Narodne skupštine otvara sednicu Narodne skupštine i, na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatuje broj narodnih poslanika koji prisustvuju sednici." Predsednik mora da se pridržava ove odrednice. Kažem još jednom, shodno situacijama, kao što je situacija glasanja o dnevnom redu, za to mora da postoji kvorum i definisano je kako se kvorum utvrđuje. Još nismo stigli do utvrđivanja dnevnog reda na ovoj sednici. Nadam se da ste zadovoljni pojašnjenjem, gospodine Šaroviću? Niste, nego ste se javili po Poslovniku. Po Poslovniku, reč ima narodni poslanik Nemanja Šarović.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine Markoviću, ja, naravno, nisam zadovoljan objašnjenjem i želim da se o mojoj prethodnoj povredi Poslovnika izjasni parlament u danu za glasanje, ali vi ste sada prekršili i član 104, gde se kaže da su narodni poslanici dužni da poštuju dostojanstvo Narodne skupštine i stav 2. ovog člana, gde se kaže da su narodni poslanici dužni da se jedni drugi obraćaju sa uvažavanjem. Gospodine Markoviću, ja mogu da razumem to da vi ne možete da shvatite ove odredbe, bez obzira što ste ih vi sami predložili, ali vi nemate pravo da se uvredljivo odnosite prema poslanicima, bez obzira na to iz koje su poslaničke grupe. Vi ne možete da kažete za bilo koga da je licemeran, a ponajmanje za mene, jer ukoliko je ovde bilo ko licemeran, gospodine Markoviću, onda ste to vi. Dalje, u skladu sa članom 27, dužni ste da se starate o primeni ovog poslovnika. Ukoliko mislite da je bilo ko zaslužio opomenu, ja ili bilo ko drugi, ja vas pozivam da te opomene izričete, ali ja ću morati da vam pojasnim još neke odredbe. Gospodine Markoviću, član 86. stav 6. kaže da se kvorum utvrđuje primenom elektronskog sistema za glasanje na taj način što je svaki poslanik dužan da se identifikuje prilikom ulaska u salu ubacivanjem identifikacione kartice u poslaničku jedinicu. Ja sam tu svoju obavezu, gospodine Markoviću, izvršio. Vi možete da proverite, da uzmete listing i da vidite da li je moja kartica bila ubačena ili nije, ali zahvaljujući Poslovniku koji ste vi predložili ja dalje više nemam obavezu u toku dana da jednog sekunda moja kartica bude ubačena. Znači, to je moje pravo, a da li ću ja to da uradim ili neću... Dakle, ja vas obaveštavam, ubacio sam na početku, izvukao sam je kasnije i više neću da je ubacujem. Vi ako mislite da možete, izvolite, izričite opomene, oduzimajte mi reč, radite šta god hoćete. To je vaše pravo. Da biste imali početak sednice morate da imate 126 poslanika. Vi ne možete da kažete – započeli smo sednicu, pa ćemo sada utvrđivati dnevni red i utvrđivati kvorum. Kako ste onda započeli sednicu? Vi ste pokušali, gospodine Markoviću, da započnete sednicu, ali vam taj pokušaj nije uspeo, zato što nisu bili ispunjeni svi uslovi. Niste imali 126 poslanika. Dakle, kada budete imali, onda možete da započnete sednicu. Ja sada tražim da primenjujete ovaj poslovnik. Ukoliko mislite da sam ja bilo gde pogrešio, da sam bilo koju povredu Poslovnika načinio, izvolite, izrecite opomenu, a u protivnom ja zahtevam da mi se izvinite za uvrede koje ste prethodno izneli na moj račun. Hvala.
Hvala vama. Pošto sam već dao pojašnjenje jasnim čitanjem, hvala vam, dame i gospodo, čitanjem Poslovnika i dobili smo odgovor da nije zadovoljan poslanik... Molim vas, samo trenutak, izvinite, dakle, molim vas, pa malo tolerancije, nema razloga, dame i gospodo, nemojte. Da li se još neko javlja po Poslovniku? Izvolite, gospodine Šaroviću.
Gospodine Markoviću, ja vas molim da mi omogućite da ovde govorim bez dobacivanja, jer član 103, gospodine Markoviću, kaže: "Niko ne može prekidati govornika niti ga opominjati, osim predsednika Narodne skupštine u slučajevima predviđenim ovim poslovnikom. Za vreme govora narodnih poslanika ili drugih učesnika u pretresu nije dozvoljeno dobacivanje, odnosno ometanje govornika na drugi način, kao i svaki drugi postupak koji ugrožava slobodu govora." Dakle, ukoliko bilo ko ima šta da kaže neka se javi po Poslovniku, pa neka izađe i neka to podeli sa nama. Gospodine Markoviću, moram da primetim da je ova vaša skupštinska većina (ili možda ne većina) izuzetno nervozna, moram da primetim da nisu zadovoljni odredbama ovog vašeg poslovnika. Možda je vreme da predložite još jednu izmenu, pa da bude još malo restriktivniji, da ukinete i ovo pravo da se javljamo po Poslovniku, možda treba skroz da nam ukinete pravo da se javljamo ili da uđemo u salu. Bio je malopre dobar predlog od gospodina Momira Markovića, možda bi sednice trebalo da održavate u onoj maloj sali, možda biste tamo mogli da okupite kvorum i možda bi mali kvorum za malu salu, za malu vladu, manjinsku podršku, bio bolji nego ovo sada. Dakle, gospodine Markoviću, vi ste dužni, u skladu sa članom 100, da mi date objašnjenje svaki put kada izađem da ukažem na to da je povređen Poslovnik. Dakle, nećete moći, ja vas upozoravam da samo pređete preko toga. Izrekli ste malopre nekoliko uvreda na moj račun. Rekli ste da se ponašam licemerno, da ne razumem odredbe Poslovnika, da sam zbunjen i ne znam ni ja šta. Vi možete privatno da imate mišljenje o meni, mene to ne zanima, ali kada izađete ovde, odnosno kada sednete na mesto predsedavajućeg, onda ste dužni da poštujete i mene i svakog drugog poslanika i da se ponašate u skladu sa funkcijom na koju ste, nažalost, izabrani. Dakle, zanemarite svoju sujetu, zanemarite svoje lične stavove, izvršite svoju obavezu u skladu sa Poslovnikom. Odgovorite mi, dajte mi objašnjenje za povredu Poslovnika na koju sam ukazao, a više je nego očigledno da ste ga povredili. Dakle, morate da date objašnjenje, morate da objasnite da li vam je potrebno 126 poslanika da biste započeli sednicu, da li to što vi sednete tu i kažete - dajte da utvrdimo kvorum, pa ga ne utvrdite, može da se smatra započinjanjem sednice. Onda vam je ovaj poslovnik apsolutno nepotreban; možete da iscepate ne samo član 86, nego i sve ostalo. Dakle, vaša samovolja je prevršila svaku meru. Vi se sada ponašate onako kako se svojevremeno ponašala Nataša Mićić. Ja vas upozoravam, gospodine Markoviću, ukoliko nastavite sa takvim ponašanjem, onda ćete zauzeti mesto koje ona danas zauzima. Hvala.
Hvala vama. Dakle, još jednom, jer sam dužan da dam objašnjenje. Ono je identično svim prethodnim pojašnjenjima, ali poštujući poslanike i ne izjašnjavajući se o njima, ja uvek mogu ponovo da ga pročitam, ali pošto moram da poštujem sve poslanike, nemam nameru da maltretiram poslanike čitajući im ponovo nešto što jasno piše u članu 86. od stava 1. do stava 6. Zahvaljujem. Naravno, vrlo jasno se kaže, pošto je zabranjeno dobacivanje govorniku i ometanje reda, zbog toga, naravno, predsednik Narodne skupštine je dužan da da ovo pojašnjenje. Naravno, poslanik može da ostane pri tvrdnji i ovog puta pitam narodnog poslanika Nemanju Šarovića da li ostaje pri tvrdnji da je Poslovnik povređen. Ne pozivam ga da govori, nego ga pitam pred svima vama da li ostaje pri tvrdnji, sa uverenjem da je sposoban, jer ga uvažavam da je sposoban da da znak da li ostaje pri toj tvrdnji. Ako to nije u mogućnosti, molim ga da nam pojasni da li ostaje pri ovoj tvrdnji. Izvolite, gospodine Šaroviću.
Gospodine Markoviću, čak sam sada imao dobru volju i da prekinem sa ovim, ali ovo je bilo krajnje nekorektno. Dakle, da li sam ja, gospodine Markoviću, sposoban ili nisam, to nemojte vi utvrđivati. To će utvrđivati građani Srbije. Nije ovo ni vreme ni mesto gde se to utvrđuje. Opet vas upozoravam, prekinite sa licemerjem sa kojim ceo dan nastupate. Znači, krajnje je nekorektno da se na ovaj način obraćate narodnim poslanicima. Imam pravo da izađem za ovu govornicu i da kažem šta imam da kažem. Dakle, nemam potrebu da komuniciram sa vama. Izjašnjavam se pred Narodnom skupštinom da li sam zadovoljan vašim objašnjenjem ili nisam. Sa vama lično nemam ništa i vi to morate da shvatite. Dakle, izaći ću za ovu govornicu, kada se vi iz ovog hodnika budete izjašnjavali i davali objašnjenje povodom povrede Poslovnika, onda ću možda ja na taj način moći da se izjasnim da li sam zadovoljan ili ne. Dok god vi zloupotrebljavate mesto predsedavajućeg, dajete takve komentare kakve dajete, onda možete jedino da očekujete da ću svaki put, veoma strpljivo, da izađem za ovu govornicu i da kažem da li sam zadovoljan objašnjenjem ili nisam. Dakle, što se tiče maltretiranja poslanika, gospodine Markoviću, vi bi trebalo ili da probate da se koncentrišete ili da probate da zapisujete na koje članove Poslovnika ukazujem kada izađem. Dakle, ovog puta sam, pored toga što sam sada neke nove stavove člana 86. naveo da su povređeni, ukazao i na povredu čl. 104, 100. i 101. Vi treba da date objašnjenje vezano za sve članove Poslovnika za koje smatram da su povređeni, a ne da dajete samo na jedan za koji vi smatrate da je to potrebno. Hvala.
Hvala vama, gospodine Šaroviću. Mada stav 4. člana 100. jasno kaže da nema potrebe da poslanik koji se pozvao na povredu... Dakle, ne govori ništa o tome da se poslanik obraća Skupštini, naprotiv, kaže da u slučaju da posle objašnjenja predsednika Narodne skupštine narodni poslanik ostaje pri tvrdnji, dakle, ni na jedan način je ne menja, Narodna skupština bez pretresa odlučuje o tome u danu za glasanje. Naravno, vodi se stenogram i moguće je videti da li je predsednik odgovorio na primedbe koje su se ticale svih članova. Zahvaljujem. Pošto smo detaljno čuli objašnjenje, shvatio sam, kao i vi, da se gospodin Šarović ne slaže sa objašnjenjem koje mu je dato, te će se o tome izjasniti Narodna skupština u danu za glasanje. Sada, po Poslovniku, narodni poslanik Nataša Jovanović. Izvolite.
Dame i gospodo poslanici, gospodine predsedniče, upozoravam vas na početku današnjeg, kako vi kažete, radnog dana, mada je danas dan kada imamo sasvim novu sednicu i dnevni red niste uspeli da utvrdite do 13,05 časova, da ne vređate narodne poslanike i da ubuduće sa nama, kada ste na mestu predsedavajućeg, imate sasvim korektnu, normalnu i pristojnu komunikaciju. Vi znate da smo mi srpski radikali poslanici koji se drže pravila ponašanja i ovog ovakvog nakaradnog poslovnika, za razliku od mnogih koji su sasvim slučajno došli u Narodnu skupštinu Republike Srbije. Sada ih je zadesila sreća, neće ih biti na političkoj mapi na sledećim izborima. Mi pretendujemo da na sledećim izborima nemamo ovakve probleme, jer ćemo moći bez problema sa 126 poslanika uvek da utvrđujemo dnevni red, i to je najmanje 126. Vama sada, dok ste na mestu predsedavajućeg, moram da kažem da je krajnje nekorektno što ste se danas na takav način u više navrata obratili kolegi Nemanji Šaroviću. On vas je dobronamerno, a pre svega je to njegovo pravo i obaveza iz člana 1. Poslovnika, upozorio da nakaradno tumačite član 86. Ako se vratite nekoliko minuta unazad, videćete dokle je išla vaša drskost. Vi ste kolegi Šaroviću rekli, posle više povreda Poslovnika, gde je on bio u pravu, a niste mu dali ni adekvatan odgovor i objašnjenje i na to je morao da vas podseća, kada je krenuo za govornicu da vam kaže da nije zadovoljan objašnjenjem, jasno i glasno rekli – ako ste sposobni da mi date signal da li možete da se izjasnite o tome. Gospodine Markoviću, dešava se da pravite razne grimase iza leđa govornika, da namigujete, da se svakako ponašate na mestu predsedavajućeg. Ako očekujete da se mi kreveljimo, kao što vi to radite, iz poslaničkih klupa, nemojte, mi smo ozbiljni ljudi. Mi imamo nameru da srušimo ovu vladu i mi imamo nameru da ubuduće nesmetano i u skladu sa demokratskim principima vladamo u ovoj zemlji. Van skupštinske sale vi možete da pokušate i da se sa nama našalite; mi to praktikujemo, i da pričamo sa vama kada se sretnemo u hodniku ili bilo gde u zgradi. Ali, kada ste na mestu predsedavajućeg, ostavite te vaše, što bi rekla deca, fore i fazone za neko drugo mesto. Ovo je ozbiljna institucija, iako moralno i svakako urušena, ali institucija koju treba da poštuju građani, a pre svega narodni poslanici i vi na mestu predsedavajućeg. Gospodin Nemanja Šarović je i te kako sposoban, mlad je čovek, obrazovan, jedan od najaktivnijih poslanika Srpske radikalne stranke i zaista ne zaslužuje da mu se na takav način obraćate. Upozoravam vas da sposobnosti poslanika procenjujete u svojoj glavi i da zadržite svoje mišljenje za sebe, sposobnosti bilo koga na bilo kom drugom mestu. Mi smo ovde odgovorni ljudi koji želimo da radimo korektno svoj posao. Vi nam to ne omogućavate, jer ne koristite mogućnost, odnosno ne dajete nam mogućnost iz Poslovnika koji ste sami promovisali kao njegov predlagač.
Hvala, gospođice Jovanović. Pošto nije bilo pozivanja na član Poslovnika, predsednik nije dužan da da pojašnjenje. (Nataša Jovanović: Član 100.) Molim vas, naravno da zadržavam pravo da verujem u sposobnosti narodnih poslanika i da o tome obaveštavam narodne poslanike i mislim da to nije uvredljivo. Dakle, i dalje verujem u sposobnost narodnih poslanika. Izvolite, po Poslovniku se javlja narodni poslanik Nemanja Šarović. Izvolite, gospodine Šaroviću.
Gospodine Markoviću, da li vi verujete ili ne verujete u sposobnosti narodnih poslanika, mene zaista ne zanima. Ukoliko ste želeli da za sebe prigrabite pravo da procenjujete da li je neko sposoban da se izjasni iz klupe ili sa ove govornice, onda je trebalo na adekvatan način to da predložite i da to bude u ovom poslovniku, pa da se onda tako i ponašate. Dakle, član 100: "Ako i posle objašnjenja predsednika Narodne skupštine narodni poslanik ostane pri tvrdnji da je Poslovnik povređen, Narodna skupština će, bez pretresa, odlučiti o tom pitanju u danu za glasanje." Gospodine Markoviću, ovo "bez pretresa", to znači da se o tom pitanju neće otvarati posebna rasprava, da to neće biti tačka dnevnog reda, da neće poslaničke grupe imati ono ukupno vreme od pet sati da o tome raspravljaju, da nećemo predlagati liste govornika o tom pitanju, nego da će se izjasniti Narodna skupština o tome u danu za glasanje. Gospodine Markoviću, član 102. vam govori o tome na koji način narodni poslanik može da se izjasni da li je zadovoljan datim objašnjenjem ili nije. Nije primereno, to govori kasnije član 106, da se narodni poslanik izjašnjava sa mesta, da dobacuje, da viče ili bilo šta drugo, a to je očigledno manir koji vi želite da uvedete u Narodnu skupštinu. Član 102. kaže: "Niko ne sme prići govornici dok mu predsednik Narodne skupštine to ne dozvoli. Niko ne može da govori na sednici Narodne skupštine pre nego što zatraži i dobije reč od predsednika Narodne skupštine". Znači, jedini način na koji sam ja mogao da iskoristim svoje pravo, u skladu sa članom 100. stav 4, jeste da se javim, kao što sam se javio, da izađem za ovu govornicu i saopštim Narodnoj skupštini da li sam zadovoljan objašnjenjem. Dakle, molim vas da ubuduće ne vređate narodne poslanike i molim vas da poštujete ovaj poslovnik, da omogućite svakome da iskoristi ono pravo koje ima po Poslovniku. Takođe, zahtevam da mi objasnite da li ste prekršili član 102. stav 2.
Hvala vam, gospodine Šaroviću. Naravno da predsednik nije prekršio član 102, jer on uopšte ne govori o tome kako će ostati pri tvrdnji narodni poslanik, već govori o redu na sednici, koji je predsednik dužan, zbog dostojanstva Narodne skupštine, između ostalog, da primenjuje, pa kaže: "Niko ne sme prići govornici dok mu predsednik Narodne skupštine ne dozvoli" – to se nije dogodilo. "Niko ne može da govori na sednici Narodne skupštine pre nego što zatraži i dobije reč od predsednika Narodne skupštine" – ni to se nije dogodilo, svi koji su tražili su dobili reč, prišli su sa dozvolom predsednika i obratili se. Dakle, ovaj član nije prekršen. Gospođa Radeta se javila po Poslovniku. Izvolite, gospođo Radeta.
Dame i gospodo, obaveza predsednika Narodne skupštine iz člana 27. stav 1. tačka 4) Poslovnika Narodne skupštine je da se stara o primeni Poslovnika Narodne skupštine. Od 10 sati jutros predsednik Narodne skupštine se ne stara o primeni ovog poslovnika, odnosno od 10 do 13,15 prekršeno je više članova ovog poslovnika. Zaista je neozbiljno što pokušavate, zato što vas je 126, ali se očigledno mnogima jako žuri, pa svakog sekunda ili svakog narednog minuta će vas biti manje od 126 i nećete uspeti da izglasate dnevni red. Dakle, neozbiljno je da zloupotrebljavate tu činjenicu da još uvek imate većinu u Skupštini i da sebi dozvoljavate da od Skupštine pravite Alajbegovu slamu. Dovoljno ste uradili kada ste doneli ovakav poslovnik. Govorili smo vam i tada da je restriktivan, da je nedemokratski, ali niste nas slušali, imali ste većinu i usvojili ste. Mogli ste tada da kažete da vam ni za usvajanje dnevnog reda ne treba većina. Mi nismo mogli da vas preglasamo. Prevarili ste se, izglasali ste da bar u toku utvrđivanja dnevnog reda morate da imate većinu. Onda to zaista morate da imate i morate da obezbedite. Ne možete da se igrate i da u 10 sati kažete da se nastavlja u 11, pa u 11 da se nastavlja u 12. U 11 sati ste morali da kažete da nastavljamo sutra u 10 sati. To je jedino ispravno po Poslovniku. Sasvim sam sigurna da svi pravnici u ovoj sali to dobro znaju. Znate i vi, gospodine Predraže Markoviću, ne sumnjam u to, ali zloupotrebljavate Poslovnik. Verujte, to će se vama obiti o glavu. Ovi koji vas teraju da to radite verovatno će proći samo tako što više neće biti u ovom parlamentu, a vi imate mnogo više i mnogo šire odgovornosti zbog zloupotrebe primene Poslovnika Narodne skupštine. Razumem vas, vama se ne sedi u ovoj sali, niste navikli, zato ste i uveli ovakav Poslovnik, zato što vas ne interesuje ono što se ovde dešava. Vi ovde prošetate, vas 10, 20, u vrh glave 30 sedi u ovoj sali. Sad vidim da ste jako ljuti na poslanike Srpske radikalne stranke zato što mi pokušavamo da ukažemo na ispravnu primenu ovog poslovnika, a vi ste ljuti zato što mislite da zbog nas sedite u ovoj sali već sat i po vremena. Verujte, nije zbog nas. Što se nas tiče, slobodno idite, mi ćemo biti ovde i sutra u 10 i prekosutra u 10. Mi smo ovde da radimo, a vi malo da se prošvrćkate po Skupštini i ovoj sali. Žao mi je, ali moraćete da nas slušate. Mi ćemo i dalje da upozoravamo na povrede Poslovnika. Ko nema strpljenja, izvolite, izađite. Vi valjda imate komotnu većinu, nije bitno da li neko mora negde da ode, moći ćete vi i bez tog nekog ko eventualno izađe.
Hvala vam, gospođo Radeta. Iskreno se nadam da ćete deliti moje mišljenje da se, upravo po članu 105. stav 1, o redu na sednici Narodne skupštine stara predsednik Narodne skupštine. Zbog toga sam, shodno članovima Poslovnika, uredno od jutros, od trenutka kada se stiglo do stava 5. koji govori o neophodnosti kvoruma za glasanje, od tog trenutka sam uredno i određivao pauze i silazio i obaveštavao narodne poslanike o tome da još uvek nema uslova da se na taj način nastavi sednica. To je moja obaveza i ne pada mi teško. Nadam se da ste zadovoljni ovim pojašnjenjem. Niste. U tom slučaju, pošto gospođa Radeta kaže da nije zadovoljna objašnjenjem, po članu 100. stav 4, o tome će se Skupština izjasniti u danu za glasanje, bez pretresa, kao što znamo. Hvala vam na međusobnom razumevanju da radimo po Poslovniku. Prelazimo na predloge za razmatranje po hitnom postupku. Vlada je predložila da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o veterinarstvu, koji je podnela Narodnoj skupštini 6. oktobra 2005. godine (tačka 1. predloženog dnevnog reda). Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za 124, nije glasalo dvoje, od prisutnih 126 poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog za hitan postupak. Vlada je predložila da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o agenciji za veterinarske, fitosanitarne i sanitarne laboratorije, koji je podnela Narodnoj skupštini 6. oktobra 2005. godine (tačka 2. predloženog dnevnog reda). Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za 126, od prisutnih 126 poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Vlada je, pismom od 6. oktobra 2005. godine, predložila da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o izmeni Zakona o prevozu u drumskom saobraćaju, koji je podnela Narodnoj skupštini 30. septembra 2005. godine (tačka 3. predloženog dnevnog reda). Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za 126, od prisutnih 126 poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanici Živodarka Dacin, Leila Ruždić-Trifunović, Snežana Stojanović-Plavšić, Miroslav Nedeljković i Milan Dimitrijević predložili su da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog odluke o izmeni Odluke o obrazovanju Anketnog odbora radi utvrđivanja istine o novorođenoj deci nestaloj iz porodilišta u više gradova u Srbiji, koji su podneli Narodnoj skupštini 4. oktobra 2005. godine, što je 4. tačka predloženog dnevnog reda. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za 125, nije glasao jedan, od prisutnih 126 poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Veroljub Stevanović, predsednik poslaničke grupe Nova Srbija i samostalni poslanici devet plus devet, predložio je da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog odluke o izmenama Odluke o izboru članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije, koji je podneo Narodnoj skupštini 29. septembra 2005. godine, što je 5. tačka predloženog dnevnog reda. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za 125, nije glasao jedan, od prisutnih 126 poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Miloljub Albijanić, na osnovu člana 90. i člana 140. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, predložio je da se obavi zajednički načelni pretres o Predlogu zakona o veterinarstvu i Predlogu zakona o agenciji za veterinarske, fitosanitarne i sanitarne laboratorije, što su tačke 1. i 2. dnevnog reda. Da li narodni poslanik Miloljub Albijanić želi reč? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za 126, od prisutnih 126 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Pošto smo se izjasnili o predlozima za stavljanje na dnevni red sednice akata po hitnom postupku, na osnovu člana 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, stavljam na glasanje predlog dnevnog reda u celini. Za 126, od prisutnih 126 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština utvrdila dnevni red Druge sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2005. godini, u celini. D n e v n i r e d: 1. Predlog zakona o veterinarstvu; 2. Predlog zakona o Agenciji za veterinarske, fitosanitarne i sanitarne laboratorije (povučena posle načelne rasprave); 3. Predlog zakona o izmeni Zakona o prevozu u drumskom saobraćaju; 4. Predlog odluke o izmeni Odluke o obrazovanju Anketnog odbora radi utvrđivanja istine o novorođenoj deci nestaloj iz porodilišta u više gradova u Srbiji; 5. Predlog odluke o izmenama Odluke o izboru članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije. Prelazimo na rad po utvrđenom dnevnom redu sednice. Zahvaljujem svim poslanicima što su imali strpljenje da razjasnimo. Pre toga dva obaveštenja. Članovi Odbora za saobraćaj i veze, obaveštavam vas da je sednica Odbora u 14,00 časova u sali na V spratu. Takođe, sednica Zakonodavnog odbora Narodne skupštine Republike Srbije održaće se u maloj sali nakon utvrđivanja dnevnog reda sednice Narodne skupštine. Molim vas da strpljivo otpočnemo po dnevnom redu, a pauza će uslediti u 14,00 časova. Saglasno odluci Narodne skupštine da se obavi zajednički načelni pretres o Predlogu zakona o veterinarstvu i Predlogu zakona o agenciji za veterinarske, fitosanitarne i sanitarne laboratorije, a pre otvaranja zajedničkog načelnog pretresa, podsećam vas da, shodno članu 94. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave u načelu za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe. Samo da završi prethodni govornik i onda će imati reč, po Poslovniku, narodni poslanik Nemanja Šarović. Moramo da poštujemo svaki član Poslovnika. Pošto ukupno vreme rasprave u zajedničkom načelnom pretresu za poslaničke grupe iznosi pet časova, konstatujem da je vreme rasprave po poslaničkim grupama sledeće: Srpska radikalna stranka – jedan sat 37 minuta 12 sekundi, Demokratska stranka Srbije – jedan sat tri minuta 36 sekundi, Demokratska stranka - Boris Tadić – 44 minuta 24 sekunde, G17 plus – 37 minuta 12 sekundi, Socijalistička partija Srbije – 26 minuta 24 sekunde, Nova Srbija i samostalni poslanici 9 plus 9 – 21 minut 36 sekundi i poslanici koji ne pripadaju nijednoj poslaničkoj grupi, četiri poslanika SPO-a, dvaposlanikaSDP-a i dva nezavisna poslanika, po pet minuta, na osnovu člana 93. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč, sa redosledom narodnih poslanika. Istovremeno vas obaveštavam o ovlašćenim predstavnicima ispred poslaničkih grupa: za poslaničku grupu SRS narodni poslanik dr Zoran Mašić, G17 plus narodni poslanik Vladislav Kronić i ispred SPS-a Branče Stojanović. Prelazimo na zajednički načelni pretres 1. i 2. tačke dnevnog reda: – PREDLOZI ZAKONA O VETERINARSTVU I AGENCIJI ZA VETERINARSKE, FITOSANITARNE I SANITARNE LABORATORIJEPo Poslovniku se javio narodni poslanik Nemanja Šarović.
Gospodine Markoviću, trebalo je da mi date reč odmah nakon što sam je zatražio, jer se ova odredba - odmah po završenom izlaganju prethodnog govornika ne odnosi na vas, nego na onog ko je za ovom govornicom. Ali, sada bih hteo, pošto član 225. kaže da narodni poslanik ima pravo da bude obavešten o svim pitanjima potrebnim za vršenje funkcije narodnog poslanika, a nakon što ste utvrdili dnevni red i spojili raspravu da to bude što kraće, pravi stampedo je zavladao na ova vrata, pa vas molim ako imate takvu informaciju da podelite sa svima, da nije možda došlo do poplave u zgradi Narodne skupštine, da nije požar, šta se dešava?
Nemam takvu informaciju. Poslanici mogu da budu bezbedni. Pošto smo otvorili zajednički načelni pretres, pitam da li predstavnik predlagača dr Ivana Dulić-Marković, ministar poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede, želi reč? Izvolite, gospođo Dulić-Marković.
Dame i gospodo narodni poslanici, kao što znate, nedavno smo imali pretres zakona o veterinarstvu i zakona o veterinarskim, fitosanitarnim i sanitarnim laboratorijama i zakon, sticajem okolnosti, nije izglasan u Skupštini. Zbog toga je Vlada ponovo utvrdila predlog ova dva zakona i oni su identični sa prethodnim i u njih su uneseni svi prihvaćeni amandmani svih poslaničkih grupa. Zakon o veterinarstvu na sasvim nov način i sa novim pristupom reguliše važna pitanja zdravstvene zaštite životinja, zaštite ljudi od zaraznih bolesti koje se sa životinja mogu preneti i unapređuje proizvodnju proizvoda životinjskog porekla i proizvodnju bezbedne hrane životinjskog porekla. Sastavni deo ovog zakona je lista zaraznih bolesti životinja, sačinjena po preporukama OIE, po čijim smernicama će se pratiti zarazne bolesti životinja i sprečiti pojava i širenje zaraznih bolesti, što je od velikog značaja, naročito u međunarodnom prometu. Novim zakonom veterinarske organizacije se osnivaju ako ispunjavaju veterinarsko-sanitarne uslove koji su propisani zakonom u pogledu stručnog kadra, objekata, opreme i ne posluju više kao javne službe. To znači da će se novim zakonom poslovi veterinarske zaštite dodeljivati veterinarskim službama na osnovu kvaliteta rada, pruženih usluga i postignutih rezultata, jer se privatizuju javne stanice, a omogućava se da u područjima gde nema privatnog interesa za osnivanjem službi država organizuje javnu službu. Donošenjem ovog zakona uspostavio bi se ceo sistem mnogo efikasnije kontrole i nadzora duž celog lanca proizvodnje hrane životinjskog porekla, a to nam je veoma važno da bismo stigli do tržišta koja imaju veći broj potrošača nego što je to trenutno u Srbiji. U zakonu se jasno definiše dobrobit životinja. On obavezuje držaoce i vlasnike životinja da sprovedu mere u cilju unapređenja zdravlja i dobrobiti životinja. Novim zakonom se uvodi i veća kontrola uvoza, jer je po njemu uvoz moguć samo iz potpuno kontrolisanih objekata. Zakon propisuje obavezu obeležavanja i evidencije životinja, što će poboljšati kontrolu životinja u prometu i sprečiti ilegalnu trgovinu. Ovo je važno u kontroli zaraznih bolesti i sprečavanju pojave i širenja zaraznih bolesti. Na način propisan zakonom omogućiće se praćenje tokom celog procesa proizvodnje i postavljanje koncepta "od njive do trpeze". Novim zakonom osniva se veterinarska komora, koja daje licence veterinarima i oduzima licence za rad nesavesnim i neprofesionalnim veterinarima. Zakonom je regulisano i ovlašćivanje zaposlenih u veterinarskim stanicama za obavljanje pojedinih stručnih poslova veterinarske inspekcije, što smanjuje državnu administraciju. Zakonom će se uspostaviti i nova javna služba kafilerija, tj. uspostaviće se novi lanac objekata za prikupljanje, preradu i uništavanje otpadaka životinjskog porekla. Dakle, ovo je zakon koji je usaglašavan dugo sa strukom i verujemo da će svi narodni poslanici u Skupštini glasati za njega. Da bi se zakon o veterinarstvu mogao adekvatno primeniti, kao i da bi se unapredio rad i drugih službi, Vlada je predložila zakon o agenciji za veterinarske, fitosanitarne i sanitarne laboratorije. Ovaj zakon ovlašćuje Vladu da osnuje agenciju, u skladu sa Zakonom o javnim agencijama. Agencija će, u skladu sa zakonom i osnivačkim aktom, upravljati i koordinirati mrežu laboratorija koje obavljaju laboratorijske poslove koji se odnose na: veterinarsko-sanitarnu kontrolu, fitosanitarnu kontrolu, sanitarnu kontrolu i druge oblike kontrole hrane; veterinarsku kontrolu životinja i fitosanitarnu kontrolu biljaka koje se ne koriste u ishrani, kao i sanitarnu kontrolu pijaće vode, i kontrolu ispravnosti i sastava nad biološki aktivnim materijalima koji se koriste za poljoprivrednu proizvodnju. Ova agencija će uspostaviti institucionalnu strukturu za laboratorije radi obavljanja analize, koja će pomoći u sprovođenju niza postojećih i budućih propisa koji se odnose na bezbednost hrane. Država mora da bude garant kontrole ispravnosti poljoprivrednih i prehrambenih proizvoda. Mislimo da je ovo jedan dobar način da se izgradi mehanizam da bi država mogla da uspostavi svoju ulogu. Dakle, svrha agencije je uvođenje reda, smanjenje zloupotreba i korupcije, upravljanje u odnosima između inspekcija i laboratorija i kod uzorkovanja, kod primanja uzoraka, praćenja uzoraka, praćenja izvršenja testiranja, troškova analize i izdavanja rezultata. Isto tako, na ovaj način će se u raznim institucijama moći odvojiti savetodavna služba od kontrolnih funkcija države. Naravno, to će ostaviti prostor mnogim institutima i fakultetima da se bave svojom osnovnom delatnošću, a to je naučni rad ili obrazovanje. Ovo su dva dobra zakona koja će pomoći da poljoprivredni proizvodi na brži način stignu do tržišta i da naši potrošači budu uvereni u bezbednost i ispravnost hrane koju kupuju. Pozivam vas da glasate za ova dva zakona. Hvala.
Hvala, gospođo Dulić-Marković. Pitam da li izvestioci nadležnih odbora žele reč? (Ne.) Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? (Ne.) Obaveštavam vas da su, saglasno članu 93. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine, do otvaranja zajedničkog načelnog pretresa prijave za reč u pisanom obliku, sa redosledom narodnih poslanika, podnele dve poslaničke grupe – poslanička grupa Srpska radikalna stranka i poslanička grupa G17 plus. Dakle, dve poslaničke grupe, Srpska radikalna stranka i G17 plus su prijavile govornike. Dakle, prvo će reč imati gospodin Dragoslav Milković, zatim narodni poslanik Dragan Rafailović, a sada ima reč ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SRS gospodin Mašić, a potom i ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SPS Branče Stojanović.
Uvaženo predsedništvo, uvažena gospođo ministre, uvaženi gospodine direktore Uprave za veterinarstvo, uvažene dame i gospodo narodni poslanici, dozvolite mi da kao ovlašćeni predstavnik Srpske radikalne stranke nešto kažem o ova dva zakona o kojima danas raspravljamo. U prethodnoj raspravi sam opširno govorio i izneo i dobre strane pre svega zakona o veterinarstvu, a i neke propuste koji su učinjeni u tom zakonu, i sa neodobravanjem izneo argumente zašto zakon o agenciji za veterinarske, fitosanitarne i sanitarne laboratorije ne treba da se usvoji. Sugestija je bila da se povuče iz procedure. Međutim, nažalost, imali smo situaciju, moram reći na moje žaljenje, pre svega kao veterinara, prema kolegama koji čekaju gotovo 14 godina donošenje novog zakona, da taj zakon o veterinarstvu nije izglasan. Vladajuća većina, zahvaljujući pre svega medijima, vrlo vešto je zamaskirala tu činjenicu da jedan značajan, jedan kapitalni zakon nije usvojen u narodnom parlamentu, nego je čak na državnoj televiziji to veče rečeno – izašli su iz skupštinske sale poslanici Srpske radikalne stranke i Demokratske stranke i iz tih razloga nije izglasan zakon, a ne ono što je bilo istinito, a to je da za taj zakon nisu glasali predstavnici Srpske radikalne stranke, tj. za oba zakona, zatim predstavnici Socijalističke partije Srbije, a da su poslanici Demokratske stranke bili uzdržani, znači nisu glasali. Vlada je takođe požurila da ponovo vrati u proceduru ovaj zakon, ne želeći na pravi način da ga izmeni u skladu sa datim primedbama u toku načelne rasprave i rasprave u pojedinostima, sa obrazloženjem da će ta procedura trajati još možda narednih mesec dana, da se dobiju iznova sve saglasnosti relevantnih ministarstava, pa da onda ponovo ide u proceduru. Jednostavno, posle nepune dve nedelje vraćeni su ovi zakoni, sa određenim izmenama u zakonu o veterinarstvu putem određenih amandmana. To su bile sitne popravke nekih članova, gde su prihvaćeni amandmani poslanika Srpske radikalne stranke i drugih stranaka. Suštinski, zakon o veterinarstvu je samo donekle izmenjen, a ono što je bila suštinska primedba ovde u ovom parlamentu, a što je bio zahtev pre svega veterinarske struke, to ni u ovom predlogu zakona nije učinjeno. Jedino, istine radi, moram reći sa ovog mesta da su predložena dva amandmana od poslanika vladajuće većine, i to pre svega poslanika iz grupacije odakle potiče i gospođa ministar, poslanika G17, da se ono što je bilo predloženo kao amandmani od poslanika SRS i što smo mi želeli da se promeni u tom predlogu zakona i poboljša. Tako da će ovaj predlog zakona o kome ćemo raspravljati danas i najverovatnije sutra u pojedinostima u suštini biti izmenjen amandmanima G17, a nije nažalost prihvaćeno da to bude iz poslaničke grupe SRS, bez obzira što je to predložila moja malenkost koja ima neki ugled i autoritet u veterinarskoj struci, bez ikakve lažne skromnosti. To je politika i to je nešto što je donekle i normalno u parlamentu. Obrazlažući ovde Predlog zakona gospođa ministar je rekla da je splet okolnosti uticao da se ne prihvate ili ne izglasaju ova dva zakona. Ne bih se složio da je to splet okolnosti; upravo je to bio politički stav stranaka koje su tog momenta glasale. Najverovatnije je u međuvremenu promenjen politički stav stranke koja podržava vladajuću većinu u ovom parlamentu i Vladu i stekli su se uslovi da se taj zakon izglasa. Međutim, ja moram reći da je donekle, da ne kažem možda najviše, krivo upravo Ministarstvo i uz sve uvažavanje gospođe ministra mislim da je ona dobrim delom kriva što i u tom prvom glasanju taj zakon nije izglasan, jer nije, prvo, želela da iskaže više razumevanja za podnete amandmane. Poslanička grupa SRS je imala ozbiljnu nameru da podrži u celosti taj zakon, ja sam to predočio i na Odboru za poljoprivredu i ovde za govornicom, da su bili podržani naši amandmani, ali se nije imalo razumevanja za to. S druge strane, mislim da politika koju vodi Ministarstvo poljoprivrede u oblasti poljoprivrede nije dobra i da su previše u oblacima ljudi iz Ministarstva, i samim tim i ministar, u odnosu na ocenu koja je data od strane Evropske ekonomske zajednice za reforme koje su učinjene u oblasti poljoprivrede. Ja ih stvarno ne vidim, jer, prvo, doneto je malo zakona. Nešto što je urađeno nije predočeno javnosti. Želim sa ovog mesta da pitam – šta je sa strategijom razvoja poljoprivrede? Vlada Republike Srbije je usvojila pre dva meseca ili nešto više, niko tu strategiju ovde od nas poslanika, prvo da pođem od članova Odbora za poljoprivredu, nije ni video ni dobio. Možete reći da to stoji na sajtu Ministarstva, pa možete tamo pročitati. Ja se slažem, najverovatnije postoji, mada nisam otvarao sajt Ministarstva za poljoprivredu skoro, ali ima određeni broj poslanika koji jednostavno neće tim putem da se informiše, a pogotovo naši građani koji su i te kako zainteresovani, i to pre svega poljoprivredni proizvođači, za strategiju poljoprivrede koju je ova država usvojila. Vi taj dokument nigde niste prezentirali. Mislim da je to nešto što je trebalo da se učini. Programom Vlade Republike Srbije i Ministarstva budžetom su opredeljena značajna sredstva za podsticaj poljoprivrede u ovoj i prošloj godini i u obliku kredita podeljena su značajna sredstva poljoprivrednim proizvođačima. Do današnjeg dana vi niste hteli dostaviti članovima Odbora za poljoprivredu informaciju ko je dobio sve ta kreditna sredstva i jesu li namenski iskorišćena, a obavezni ste bili, prema uredbi koju je Vlada donela. Radite nešto što je netransparentno, nešto što ne može da bude interes građana, a ne može biti ni prava politika ni Ministarstva za poljoprivredu, ni Vlade Republike Srbije, jer to su sredstva svih građana i obaveza je Ministarstva poljoprivrede da da prave informacije, pogotovo što je Odbor za poljoprivredu u dva navrata tražio te informacije, a Ministarstvo se oglušavalo pozivajući se na Zakon o bankarskom poslovanju, da se iz tih razloga ne može dati na uvid ko je sve i u kom iznosu i za koje namene dobio sredstva, a uredbom je to drugačije regulisano. Prema tome, gospodo iz Ministarstva, gospođo ministre, morate shvatiti da je možda dobrim delom takva politika Ministarstva bila razlog nedonošenja ovog zakona na prošloj raspravi. Nadam se da u narednom periodu... Da apstrahujem i odnos, u poslednje vreme, Ministarstva poljoprivrede prema Odboru za poljoprivredu, gde na prošloj raspravi nije bila prisutna gospođa ministar. Na poslednju raspravu Odbora, gde se raspravljalo o štetama izazvanim poplavama, došao je načelnik inspekcije, čovek koji kao da je pao sa neba. Glasao je tamo, za šta god su članovi Odbora glasali, on podiže ruku i glasa, glasa kao da je član Odbora. Ako šaljete ljude u Odbor za poljoprivredu kada raspravljamo o konkretnim stvarima, onda pošaljite kompetentne ljude, jer se i mi trudimo da budemo kompetentni za ono o čemu raspravljamo ili bar pozivamo kompetentne ljude. Ja želim sa ovog mesta kritički da se osvrnem pre svega upravo na te činjenice koje su dobrim delom i doprinele da ovako jedan važan zakon - zakon o veterinarstvu, koji se toliko dugo pripremao i koji je od značajnog interesa za veterinarsku struku, nije prošao. Ja nisam kao veterinar srećan što ponovo moram da raspravljam o tom zakonu, jer je on svakako jedan od značajnih zakona pre svega za veterinare, za unapređenje... (Predsedavajuća, Gordana Pop-Lazić: Gospodine Mašiću, da li koristite i drugih deset minuta?) Da svakako. Za unapređenje zaštite zdravlja životinja, ali isto tako je značajan i za unapređenje razvoja stočarstva i pogotovo naše pojavljivanje na svetskom tržištu, a pogotovo što imamo jednu značajnu situaciju pojava određenih zaraznih bolesti životinja koje se masovno pojavljuju i zaraznih bolesti koje se sa životinja prenose na ljude, tako da nam je i te kako značajan ovaj zakon. Zato ćemo mi u ovoj raspravi kao poslanička grupa pokušati da damo kritički osvrt na ono što nije na pravi način regulisano ovim zakonima. Što se tiče političkog stava o agencijama, naš politički stav kao političke stranke je nepromenjen, mada amandmanima koji su podeljeni pre početka rasprave mi pokazujemo dobru volju, i polazimo od činjenice da se neće prihvatiti ono što u osnovi predlažemo da se brišu članovi i ne prihvati ovaj zakon; dali smo i predlog tri amandmana da se popravi taj zakon. Bojim se da ni to neće biti prihvaćeno, no vi na to, kao vladajuća većina i predlagači, imate pravo. Ono što želim posebno da apostrofiram, vezano za zakon o veterinarstvu, što nije na pravi način regulisano, pre svega, kod veterinarske komore. Veterinarska komora jeste telo koje se osniva radi zaštite i unapređenja stručnosti i očuvanja profesionalne etike, zaštite profesionalnih interesa veterinara i članstvo u komori je obavezno za sve veterinare. Međutim, krucijalni kontrolor veterinarske komore je Ministarstvo poljoprivrede. Znači, od toga da statut te komore treba da odobri, na neki način da da saglasnost Ministarstvo, do određenih drugih stvari koje su propisane pre svega članom koji reguliše delatnost i poslove komore. Između ostalog, to su cene veterinarskih usluga. Zalaganje veterinarske struke je bilo da komora formira najniže cene veterinarskih usluga, jer one objektivno ne mogu biti identične na celom području Republike Srbije. I pogotovu, zahtev struke bio je da veterinarska komora bude partner Ministarstvu za poljoprivredu kod određivanja cena veterinarskih usluga iz programa mera zdravstvene zaštite životinja, onoga što država finansira iz budžeta. U tom smislu je predložen jedan amandman; bio je predložen i prošli put u nešto izmenjenom obliku od kolega iz DS-a, ali ovaj put smo predložili ispred Srpske radikalne stranke taj amandman, ali predlagač juče na rastavi na Odboru nije prihvatio, tako da ostaje da komora određuje cene usluga kao najniže cene i faktički da komora nema nikakvog udela u određivanju cene rada veterinara u okviru programa mera, kako veterinara operativaca, tako i veterinara u specijalističkim ili naučnim veterinarskim institucijama. Sledeća stvar na koju želim da ukažem jeste, po meni, nedovoljna angažovanost Uprave za veterinarstvo u ovih proteklih mesec i po dana, kada se govori u medijima o pojavi jedne opasne zarazne bolesti, to je influenca živine. Nekako je primat u informisanju građana o opasnosti od te bolesti preuzela zdravstvena služba i maltene svaki dan se ministar zdravlja ili neko iz Ministarstva pojavljuje da objašnjava građanima koje su opasnosti od te bolesti, a ministar poljoprivrede i gospodin Krnjajić, kao direktor Uprave, po mom mišljenju, po mojoj informisanosti, po onome koliko ja pratim, nedovoljno ističu taj problem sa veterinarskog aspekta. Primarno je to bolest životinja od koje živina oboleva u značajnom broju i nažalost uginjava. Istina je da taj virus može mutirati, da je mutirao u nekim državama i da su ljudi oboleli, ali još uvek nije utvrđeno da li se prenosi sa ljudi na ljudsku populaciju, nego je za sada utvrđeno direktno prenošenje sa životinja na čoveka. Usvajanjem zakona i osnivanjem ovog saveta za veterinarstvo, on bi trebalo da se bavi procenom analize rizika unošenja, pojave i širenja zaraznih bolesti i procenom mogućih negativnih efekata po zdravlje životinja i ljudi. Time upravo veterinarska struka treba da dobije veći ugled i popularnost, da se više čujemo u medijima kod naroda i da ono što pripada nama kao struci mi i više afirmišemo. Poslednjih dana imamo na TV reklamu Ministarstva o uvođenju HASAP sistema. Istina je, ovim zakonom se uvodi obaveza uvođenja kontrole kritičnih tačaka u procesu proizvodnje, pre svega, u objektima gde se kolju životinje, i to je dobro, to je nešto što je nužno kod nas. Međutim, mislim da ta reklama ili reklamiranje na taj način ovoga nije primereno sadašnjem vremenu, a pogotovu vremenu za koje se govori da će se uvesti taj sistem. Ja vam odgovorno tvrdim da se nigde, ni u jednoj klanici ne može za tri meseca uvesti HASAP sistem. Sa druge strane, dato je obećanje građanima ili bolje rečeno onima koji imaju te objekte da će Ministarstvo pomoći sa 80%, da će pokriti troškove, što isto tako mislim da nije u redu, iz agrarnog budžeta. Jer, to je nešto što neko, ako želi kvalitetnije da proizvodi ili želi da bude konkurentan na tržištu, treba da uvede pre svega svojim sredstvima, većim delom svojim sredstvima. Na primer, pomoći jednom gospodinu Matijeviću u Novom Sadu, koji ima industriju mesa sa 80% uređenog sistema HASAP-a, mislim da je van pameti, uz sve izvinjenje, ili nekim drugim klaničarima. Pare koje se odvajaju za tako nešto treba usmeriti na drugu stranu, tako da je moja sugestija upravo u tom smislu. Dalje, mislim da Ministarstvo treba da objašnjava šta čeka građane koji se bave proizvodnjom namirnica životinjskog porekla, da tako kažem, ili, to je sada zakonom regulisano, proizvoda životinjskog porekla – to je da onaj ko iznosi na pijacu zaklane piliće ili drugu živinu ne može više klati kod svoje kuće i nositi na pijacu, nego se isključivo ta živina može klati u registrovanim klanicama za klanje živine ili eventualno kunića. To je nešto za šta treba građane pripremati, da ih donošenjem ovog zakona čega tako nešto i u tom smislu se oni i prestrojavaju. Dalje, dobra je ideja da se osnuju javne ustanove koje će se baviti sakupljanjem, preradom i uništavanjem leševa, ali u odnosu na sredstva u agrarnom budžetu, u odnosu na stanje tih subjekata, da li je i koliko je realno da se to stavi u funkciju? Ako to već zakonom donosite, onda očekujem da se prilikom usvajanja novog budžeta odvoje značajnija sredstva za tako nešto. Pogotovu zbog pojava zaraznih bolesti masovnog karaktera, gde će morati da se ubija veliki broj životinja, moramo imati objekte gde će se takve životinje neškodljivo uklanjati. Ja to pozdravljam, samo se pitam da li imamo para da to revitalizujemo i pripremimo dalje. S obzirom da vreme ističe, uvažiću tu činjenicu; govoriću u načelnoj raspravi ono što nisam rekao, a to je o zakonu o agenciji za veterinarske, fitosanitarne i sanitarne laboratorije. I, nisam se dotakao izdavanja dozvola, jer imamo i tu velikih problema. Ja sam i prošli put govorio – uvozimo životinje koje su zaražene opasnim zaraznim bolestima, koje prema našem zakonu ne smeju da se uvoze, ali biću konkretniji kada budem govorio u načelnoj raspravi. Hvala.
Hvala, gospodine Mašiću. U popodnevnom delu prvi je gospodin Stojanović, a sada dajem pauzu do 15,00 časova. Hvala.
Dame i gospodo, nastavljamo sa popodnevnim tokom sednice. Reč ima ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SPS Branče Stojanović, a potom ćemo, ako se u međuvremenu ne prijavi neki ovlašćeni predstavnik ili predsednik poslaničke grupe, krenuti po prijavljenim govornicima, pa će prvi reč imati Dragoslav Milković, a potom narodni poslanik Dragan Rafailović, pa narodni poslanik Paja Momčilov. Izvolite.
Hvala, gospodine predsedniče, uvažena gospođo ministre, gospodine Krnjajiću, dame i gospodo narodni poslanici, pred vama je ponovo, kao što smo čuli, kao što znamo, zakon o veterinarstvu. To kako je on dugo pripreman i kako ima "sreću" da bude po drugi put u skupštinskoj proceduri, mislim da na neki način govori o važnosti tog zakona. To je jedan od ključnih zakona u procesu pridruživanja EU. Pripada grupi zakona iz oblasti poljoprivrede, gde negde oko 35% ukupnog prilagođavanja mora da prati zakonska regulativa. Odmah da kažem, na početku, da su nesuglasice i izvesne nedoumice koje su postojale u poslaničkoj grupi SPS na sastanku sa ljudima zaduženim za ovu oblast iz Ministarstva poljoprivrede i sa ministrom poljoprivrede, kako da kažem, usaglašene i uvažavajući značaj ovog zakona i regulative koju ovaj zakon tretira, poslanička grupa SPS će podržati i glasaće za zakon o veterinarstvu. Slično je i sa zakonom o agenciji. Mislim da je izvestan broj amandmana koje su podneli poslanici SRS-a važan, a pre svega oni koji se odnose na akreditaciju, a o tome ćemo naravno reći svoj stav kada budemo razgovarali o amandmanima. Ovaj zakon je veoma važan, mislim da ćemo oko toga svi da se složimo, a između ostalog, definiše i determiniše dalji razvoj stočarstva. Znamo koliko je to značajno za poljoprivredu naše zemlje, jer stočarstvo je viša faza prerade ratarske proizvodnje. Ako mislimo da razvijamo poljoprivrednu proizvodnju, ako je poznata činjenica da se 42% bruto dohotka naše države ostvaruje u poljoprivredi, to govori o značaju ovog zakona. Zakon tretira nekoliko oblasti, a pre svega reorganizaciju veterinarske službe. Zatim, mislim da je vrlo važno ovo što se tiče osnivanja veterinarske komore. Ona je, naravno, postojala i do sada, ali njena uloga nije bila prevashodna i značajna u tom smislu. Veterinar može da dobije, odnosno da izgubi licencu, što je po meni vrlo važno. Ono što je važno, a mislim da je gospodin Mašić to rekao u svojim uvodnim napomenama, to je da je izvestan broj amandmana, a pre svega amandmana poslanika SRS za koje su dobili podršku i nas poslanika iz poslaničke grupe SPS, ugrađen. Mislim da je to dobar gest i dobar potez od strane ljudi iz Ministarstva. Prema tome, zakon je važan, a mi shvatamo njegov značaj i s tim u vezi je i ovakva odluka vezana za podršku ovom zakonu. Hvala.
Hvala vama. Reč ima ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe G17 plus, gospodin Kronić Vladislav. Izvolite.
Poštovani predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi ministre, ovo je jedan zaista važan zakon i želim da kažem na početku da će poslanička grupa G17 plus i ovog puta glasati za ovaj zakon, pre svega zato što je ovo jako važan zakon koji ima velikog uticaja na našu sveukupnu poljoprivredu. Znamo da je Srbija poljoprivredna zemlja, pa je stočarstvo jako važna grana poljoprivrede. Međutim, ovaj zakon... Veterinarska struka ne brine samo o životinjama, o zdravlju životinja, o dobrobiti životinja, nego brine brigu i o ljudima; danas smo čuli mišljenja, zabrinutost zbog toga što se neke bolesti sa životinja prenose i na ljude. Samo to je dovoljno da ovaj zakon podržimo. Ovo je jedan novi, tehnički zakon, ne zakon oko koga bi trebalo da vodimo političke bitke, ali naravno, ovo je parlament i ovo je mesto da sučeljavamo naša mišljenja. Međutim, ovo je zakon koji upravo našoj poljoprivredi omogućava da izađe na strana tržišta i da naše stočarske proizvode na njih i plasira i usaglašen je sa svim značajnim zakonima, odnosno direktivama EU. Što se tiče novina u ovom zakonu, samo ukratko: ono što je bitno jeste da uvažava sve standarde EU, uvodi jedan novi termin, a to je da vodi računa o dobrobiti životinja. Takođe, predviđa jednu ozbiljnu reorganizaciju veterinarske službe i veterinarska služba će biti naravno javna, a takođe i privatna. Naravno, ono što je struka tražila u prošlosti nalazi se u ovom zakonu, to je obavezno članstvo veterinara u veterinarskoj komori. Novina je ono za šta se struka zalagala tokom pripreme ovog zakona, a to je uvođenje licence za veterinare. Vrlo je bitno i to da se formira naučni savet za veterinarstvo koji razmatra stručna pitanja iz oblasti veterinarstva. Naravno, predviđena su tri značajna planska dokumenta, a to su: dugoročna strategija o zdravstvenoj zaštiti, program mera zdravstvene zaštite i poseban program mera zdravstvene zaštite životinja. Naravno, novina je da se poslovi programa mera ustupaju na javnom konkursu, znači otvara se konkurencija među subjektima veterine. Uvodi se registar objekata u kojima je moguće gajiti i izvoziti životinje. Takođe, novina je uvođenje programa analize rizika i kontrole kritičnih tačaka u proizvodnji. Ono što je jako bitno, uvodi se HASAP program, a to postaje obaveza pravnih lica i preduzetnika da kontrolišu kritične tačke u proizvodnji i da imaju odgovarajuće stručno lice. Takođe, omogućuje uvođenje programa za praćenje rezidua hemijskih materija u lancu proizvodnje. Naravno, novina je i obavezno obeležavanje životinja. Jedna od novina je i obaveza Vlade da organizuje javnu službu za sakupljanje i preradu životinjskih leševa. Takođe, jedna od novina je i analiza rizika kojom se utvrđuje namena proizvoda, karakteristike zemlje izvoznice koje utiču na pojavu i širenje bolesti. Ovih nekoliko činjenica govori da ovaj zakon treba podržati, bez obzira na naše političke stavove. Još jedanput ću ponoviti, G17 plus će podržati donošenje ovog zakona, kao i zakona o agenciji za veterinarske, fitosanitarne i sanitarne laboratorije.
Hvala vam, gospodine Kroniću. Da li još neko od ovlašćenih predsednika ili predstavnika poslaničkih grupa želi reč? (Ne.) Nastavljamo rad po prijavama govornika, sa redosledom narodnih poslanika, koje su podnele poslaničke grupe. Prvo reč ima narodni poslanik Dragoslav Milković, potom narodni poslanik Dragan Rafailović, pa narodni poslanik Paja Momčilov.
Dame i gospodo narodni poslanici, samim tim što za nepunih 15 dana ponovo dolazi predlog zakona o veterinarstvu pred parlament, to znači da Ministarstvo za poljoprivredu, vodoprivredu i šumarstvo nije bilo sposobno da napravi jedan dobar zakon. Dva puta je Odbor zasedao i bilo je tu povuci-potegni. Onda su uspeli da ubede SPS i verovatno da će biti izglasan. Prvobitno su prihvatili neke amandmane Srpske radikalne stranke, u onoj prvoj verziji. Međutim, u ovoj drugoj verziji nije prihvaćen nijedan amandman Srpske radikalne stranke. Doduše, radi se o ovome: Srpska radikalna stranka je predložila amandmane na članove 96. i 124, na one članove kada u prvoj verziji zakon nije izglasan. Šta se desilo? G17 plus je te naše amandmane mutirao, odnosno izmenio i sada su naš predlog, ali u njihovoj verziji, juče prihvatili Vlada i Odbor za poljoprivredu, sada će biti izglasan, koliko se vidi i oseti. Juče na Odboru smo otvorili raspravu. Ima tu nekih propusta. Govorio sam o veterinarskim ambulantama, pogotovo u nerazvijenim područjima, gde neće doći do privatizacije. Tu država treba da zalegne, da pomogne tim siromašnim, pogotovo pograničnim opštinama, koje će biti ulazna vrata za širenje bolesti. Konkretno, Pčinjski okrug, opština Trgovište. Ja tamo živim. Dvesta metara mi je stara očeva kuća od makedonske granice. Makedonsku granicu čuva njihova pogranična policija. Na srpskoj strani niti ima vojske, niti ima policije. Tu se švercuje roba, ide živa stoka tamo-vamo, zavisi gde je skuplja. Niti su naši organi bili kad su postavljali granični kamen. Oni su samo određivali granice. Govorim to zato što je prisutan ministar koji je predstavnik Vlade. Nikoga ništa ne interesuje, a narod je prepušten sam sebi. Hoću da kažem da treba zakon o veterini, jer veterina je jedan glavni segment u stočarskoj proizvodnji. Danas je stočarstvo u Srbiji propalo. Sve je stalo, sve je propalo. Mi se spremamo da uđemo u EU. Međutim, to će biti tek 2020. godine, a mi moramo da obnovimo srpsko selo, sve je propalo. Vi, predstavnici Ministarstva poljoprivrede, vi ste iz stranke G17 plus. To je jedna mala, minijaturna stranka, a vodi ključne resore: Ministarstvo odbrane, Ministarstvo poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede, Ministarstvo finansija, Ministarstvo zdravlja, Narodnu banku, a i šire. Imate direktore. U Veterinarskom centru Niš je vaš direktor. Bilo je tamo afere, ljudi su štrajkovali. Vi silom smenjujete radne i poštene ljude, a postavljate svoje. To nije na mestu. To neće biti zadugo, sledeći izbori će pokazati ko i kako treba da radi. Niste prihvatili naše amandmane, a prihvatili ste amandmane stranke G17 plus, a to su, u stvari, naši amandmani, samo su malo mutirani. Vi uopšte ne prihvatate amandmane Srpske radikalne stranke čisto iz inata. Mi smo najjača politička stranka, dokazaćemo na sledećim izborima. Dalje, danas smo svedoci naše nacionalne propasti. Moram da se obratim članu Vlade, gospođi ministarki, pošto drugi ministri nikad ne dolaze. Nacionalna propast, ekonomska katastrofa, pljačkaška privatizacija. Propada ceo srpski narod. Faktički, 90 posto naroda u Srbiji gladuje. Dosovski petooktobarski revolucionari sve su bogatiji i bogatiji. Niko ne brine o statusu Kosova. Vlada se ne oglašava, a treba da se rešava problem Kosova i Metohije. Tamo je popaljeno 150 crkava i manastira, a Vlada se ne angažuje na tome. Treba da zauzme jedan stav, da iznese pred parlament i da Skupština donese odluku. Treba da počnemo pregovore, a niko ništa o tome. Republika Srpska tone. "Aždaja" Pedi Ešdaun guta sve. Taj srpski entitet se gasi. Vlada o tome ni reči. Jug Srbije propada. Niko ništa ne ulaže, niti neko od ministara dolazi. Gospodin predsednik Vlade Koštunica je došao da pusti fabriku vode u Vranju i fabriku dušeka u Bujanovcu, a ova fabrika vode je pravljena 11 godina. Nikog ništa ne interesuje. Ministarstva koja drži G17 plus ispunjena su svakodnevnim aferama. Vojni ministar – afera panciri, šlemovi; afera "Erikson", svakojake afere, Srbija je danas postala zemlja raznih afera. Čak ste izmisli i bosanski jezik. Pitam vas – gde se školuju stručnjaci da taj jezik predaju? Da li neko ima diplomu sa bosanskim jezikom? Spremate se da uđete u EU, a zemlja nam je u katastrofalnom položaju. Slažem se da treba da se donese zakon. Voleo bih da ovo ministarstvo uskoro donese zakon o oživljavanju srpskog sela, za preporod srpskog sela, da donese zakon da mladi ljudi ostanu da žive tamo, da rade, a ne da se iseljavaju i napuštaju zemlju. Srbija se sužava. Mi ćemo 2020. biti nacionalna manjina u sopstvenoj državi. To je nezapamćeno. Najstariji narod na svetu će nestati ako se ovako nastavi. Donosite zakone koji će da budu od koristi ovoj zemlji, da narod živi bolje, a ne da po nalogu EU prepisujete te zakone koji su neprimenjivi u Srbiji. Srbija nije Holandija, nije Engleska, nije Danska, nije Amerika. Srbija je Srbija. Specifična sredina, specifično podneblje. Prema tome, ili radite kako treba ili raspišite nove izbore, pa će doći Srpska radikalna stranka, koja će predvoditi srpsko patriotsko jezgro i videćete kako će se vladati. Biće Srbija zemlja bez korupcije, bez pljačke, bez kriminala, bez afera. To ćemo dokazati na sledećim vanrednim parlamentarnim izborima.
Reč ima narodni poslanik Dragan Rafailović.
Poštovani predsedniče, poštovani ministre, dame i gospodo narodni poslanici, ovo što smo čuli na kraju izlaganja prethodnika već smo videli. Dakle, ne dao Bog da opet gledamo. Ne želim da govorim o zakonu, ali bukvalno nijednu rečenicu, jer o ovom zakonu je sve rekla struka. Javna rasprava je trajala dugo i dakle, svi profesori sa fakulteta i moj kolega, uvaženi predsednik Odbora, odlično zna šta je struka rekla za to, šta su rekli veterinari, šta je rekla Evropska unija. Pored toga, imali smo raspravu pre nekoliko dana, koja je sve to razradila u detalje i čak su i poslanici opozicije hvalili zakon o veterini. Pričaću o nečemu drugom, o nečemu što je mene šokiralo, a to je glasanje. Dakle, oni koji su hvalili zakon nisu glasali za. Učestvovao sam na nekoliko sesija Odbora za poljoprivredu gde su bili najeminentniji stručnjaci iz oblasti veterine i visokog obrazovanja u oblasti veterine. Svi su rekli sve najbolje o zakonu. Veterinari kažu da 15 godina čekaju ovaj zakon. Počeo sam da se raspitujem šta je u pitanju. Odgovor se sam nametao, ne treba se mnogo raspitivati, ali je samo to raspitivanje potvrdilo ono u šta sam sumnjao. U ovoj priči postoji deo ljudi koji ima interes da zakon bude usvojen. To su svi oni koji se bave proizvodnjom, ne samo u stočarstvu, gde je zakon o veterini nadležan, nego i u biljnoj proizvodnji gde će biti nadležan drugi zakon, dakle zakon o agenciji za laboratorije, iz prostog razloga što će ona kontrolisati sadni materijal i sve drugo što se upotrebljava u proizvodnji. Poseban interes imaju ljudi koji se bave izvozom, ljudi koji proizvode za izvoz i to je način da se mladi zadrže na selu, da izvozimo, da donesemo ovakav zakon i da ti ljudi mogu da ostanu zato što će imati dobre cene i bolje uslove života na selu, nego da rade kao portiri i vozači u gradu. Slažem se da se po tom pitanju ujedinimo i da donosimo ovakve zakone. Kome ne odgovara ovakav zakon? Javnim veterinarskim stanicama. Tu ljudi rade u državnoj firmi, primaju državnu platu, a skoro svi veterinari, čast izuzecima, jer ima i tu poštenih ljudi, rade za sebe privatno i za svoj džep. Dakle, primaju državnu platu i uzimaju proviziju za kupovinu lekova i opreme i mnoge druge stvari. To smo videli na terenu u lokalnoj samoupravi kada je bilo obeležavanje i kada se rade raznorazni drugi poslovi, osemenjavanje itd. Drugi deo je najgori – agencija za laboratorije će sprečiti nekontrolisan uvoz prehrambenih proizvoda koji ne zadovoljavaju kvalitet. Kome to ne odgovara? Raznim špekulantima, švercerima ili legalnim uvoznicima tih proizvoda iz inostranstva kojima ne odgovara uvođenje kvaliteta i, naravno, tajkunima koji se time bave na veliko. Iskreno verujem da ovde ne postoji nijedan poslanik, a kamoli, ne daj Bože, poslanička grupa koja će glasati protiv ovog zakona, koja će ići na vodu takvim ljudima koji Srbiju uništavaju, a pogotovo što treba da imamo u vidu da ćemo posle ugovora o pridruživanju imati sve tešnje odnose i sve liberalnije tokove robe i uvoza i izvoza sa Evropskom unijom i sa drugim državama. Ko će onda da zabrani uvoz neke robe, nego kvalitetne laboratorije koje će samo pregledom kvaliteta moći da zaustave ono što ne valja. Samo ću podsetiti da se nedavno, pre nepune dve godine, upravo aktom ministra poljoprivrede, kada su zaustavljeni brodovi sa svinjskim mesom u luci Bar i nije data dozvola za uvoz u Srbiju, tada stabilizovala cena svinjskog mesa; i dalje je na nivou od evro i po, pa i dva. Isto tako, setite se dobro kakva je pobuna bila i kako su tajkuni plaćali medije u Srbiji da blate ministra finansija, ljude koji vode carinu i Skupštinu Srbije zato što je uvedena kontrola i sprečen uvoz brazilskog i argentinskog mesa. Dakle, ovaj zakon nema nikakve veze sa politikom, sa Hagom, sa Kosovom, sa problemom manjina u nekim našim delovima. Ovaj zakon je čisto ekonomski, od nacionalnog značaja, veoma važan za ugovor o pridruživanju. Ekipa koja bude pregovarala ima težak zadatak da odbrani naše poljoprivredne proizvode tj. da zadrži zaštitu nad našom poljoprivrednom proizvodnjom. Kako će to uraditi? Tako što će reći da donosimo zakone koji su potrebni da bismo regulisali tu oblast itd. To će biti olakšavajuća okolnost. Dakle, nadam se da niko neće pokazati da štiti tajkune i raznorazne liferante, koji uništavaju našu poljoprivrednu proizvodnju, time što će glasati protiv ovog zakona.
Reč ima narodni poslanik Paja Momčilov, potom narodni poslanik Momir Marković, pa narodni poslanik Milorad Krstin.
Poštovani narodni poslanici, evo imamo ponovo zakone u kratkom roku, popravni ispit je u toku. Reče gospođa ministar - sticajem okolnosti. Ne razumemo šta to znači. Jako bih voleo da znam kakav je to sticaj okolnosti, kakva je priroda tog sticaja okolnosti, da li su to bila loša zakonska rešenja ili je nešto drugo. Verovatno ćemo čuti i u ovoj raspravi, nadam se do kraja ove rasprave. U kratkom objašnjenju gospođe ministra čuli smo ponovljene stavove, ono što smo već prethodni put čuli, da je to novi zakon koji donosi nova rešenja i koji zbog toga treba usvojiti. Mi u Srpskoj radikalnoj stranci ne sporimo potrebu donošenja jednog ovakvog zakona, jednog modernog zakona o veterini, ali smo i prošlog puta izrazili svoje neslaganje sa ovakvim načinom donošenja novina u našu pravu praksu. Naime, šta smo zamerili u javnoj raspravi povodom oba zakona? Prvo, opet ću ponoviti da govorim kao lekar, ovaj zakon je uzeo i suviše slobode i počeo da na jedan neprimeren način preuzima sebi nadležnosti od jednog drugog sektora, od zdravstvenog sektora, i to je ono što je naša osnovna zamerka kada pričamo o ovom zakonu. Ako uzmete obrazloženje kako je dato, lepo se kaže: razlozi za donošenje – zaštita ljudi od zaraznih bolesti koje se sa životinja mogu preneti na ljude, kao i značaj kontrole u proizvodnji i prometu životinja, proizvoda životinjskog porekla, hrane za životinje i hrane životinjskog porekla koja treba da zadovolji zdravstveni i kvalitativni aspekt koji će osigurati bezbednost potrošača. Molim vas, to je par ekselans zadatak zdravstvene službe. Ne kažem da veterina ne može značajno da doprinese, ali time derogirate čitav jedan važan sektor i to je nedozvoljeno. Vi u obrazloženju nemate ništa drugo osim - zdravlje ljudi. Kako možete i kako smete da uzmete sebi tu odgovornost bez sanitarne zaštite i bez zdravstvenog sektora? Ko vam daje pravo i pitam se kako se Vlada saglasila da ovo da u ruke veterinarskoj službi, neobično važnoj i značajnoj karici u obezbeđivanju bezbedne hrane. Nije vam dosta to, služite se neistinama. Kažete dalje: "Zakon o zaštiti životinja od zaraznih bolesti koje ugrožavaju celu zemlju uređuje zaštitu zdravlja životinja od zaraznih bolesti, zatim zaštitu ljudi od zaraznih bolesti...". Ne reguliše vam to taj zakon, jer izričito u članu 1. stoji – zaštita od zaraznih bolesti koje se sa životinja mogu preneti na ljude. Velika razlika. Ako nemate dovoljno mogućnosti da shvatite ovu razliku onda dajte to nekome ko je vičan tome neka piše, dajte dobrim pravnicima koji razumeju značenje termina i reči koje koriste. Uzeli ste sebi ono što vam ne pripada i što ne može. Zašto ne može? Ne može se lekar i zdravstvena služba baviti zoonozom ukoliko se pojavi. Zdravstvena služba i sanitarni deo te službe ima svoje discipline i ima stogodišnju tradiciju u zaštiti ovog naroda upravo i kod zoonoza. Šta imamo? Imamo epidemiologiju, imamo higijenu, socijalnu medicinu, imamo nutricioniste u okviru higijene. Ne možete to izbrisati gumicom i obezbeđivati nešto kvalitetno; nemojte se ljutiti, vi koji ste završili poljoprivredni fakultet i veterinari. Ne petljajte se u ono što ne znate, ali ovim zakonom to demonstrirate. Znači, struka će se baviti preventivom kod zoonoza, struka se i do sada bavila time, sistem prijavljivanja zoonoza Svetskoj zdravstvenoj organizaciji, gde se prijavljuju ta oboljenja, pored međunarodne organizacije koja ima francusko ime sa tri slova, kojoj ste prijavili i onu epidemiju šapa i slinavke, koju, čini mi se, niste ni odjavili. Pitanje za vas ovde je da li ste odjavili epidemiju slinavke i šapa što ste bili dužni, da bi naša stoka mogla da bude izvožena u inostranstvo? Ako niste odjavili tu slavnu "epidemiju" slinavke i šapa iz 2001. godine, zašto to niste uradili? Da li je 20.000 eura koje ste morali da položite razlog ili nešto drugo? Dok se to ne uradi mi ne možemo da izvozimo našu stoku u zemlje Evropske unije, koliko ja znam propise Evropske unije. Vi se stalno zalažete za te propise. Da je jasno da vam je cilj da urušite jedan sistem sanitarne zaštite i kontrole govori i prvi član ovog zakona. Neću ga čitati, ali u raspravi u pojedinostima ćemo ga komentarisati. Kazaću vam kako on treba da bude napisan pa da budu i veterinari zadovoljni i da sanitarna zdravstvena služba nađe svoje pravo mesto i da Evropa bude zadovoljna. Nemojte samo da kažete da je ovo Evropa tražila. Evo, u dokumentima imam pismo agencije "Karl Bro" koja vam je radila ovaj projekat, gde njihov predstavnik Jan Robertson kaže da su politička rešenja nadležnosti sanitarne inspekcije i veterinarske, a nikako Evrope i nikako nećemo upasti u zamku da mi namećemo ta rešenja. Ovo ste smislili sami vi, bez Evrope, jer ovo nisu evropska rešenja, ovo je vaša bruka i sramota. Nemojte se kriti iza Evrope. Pismo je ovde, svakom je dostupno. Ono što hoću da dodam – sa ovim zakonom, kažete, ima novina. Molim vas, nemojte komoru da smatrate kaznenom ekspedicijom i produženom rukom Ministarstva, koja će disciplinovati veterinare. To može biti samo strukovna organizacija koja se brine o interesima i koja će štititi veterinare, kao i kada je lekarska komora u pitanju. Dođite do te svesti da je jedan od važnih interesa da funkcioniše ta struka i da se radi po savremenim principima nauke i struke i da onaj ko neće po tim uzusima da se ponaša treba da bude na određeni način sankcionisan, ali nemojte to davati komori. To nije njena esencijalna uloga. Ono što vi treba da kontrolišete i radite kao uprava namećete drugome i bacate "vruć krompir" u ruke, pa kada ne bude išlo kako valja reći ćete – eto, imate komoru, komora to ne radi, to nije naš posao. Govorite smešne reči. Kada govorite o životinjama (one bi trebalo da su vama vrlo bliske), u članu 46. govorite o humanom ubijanju i klanju. Gde ima humanog ubijanja i klanja? Da li vam je jasno da to ne ide? Imate terminologiju – kontumaciju, udaljavanje, čak i jednu grublju reč koja se koristi u toj terminologiji. Kako vam pada na pamet da koristite takva rogobatna terminološka rešenja u ovom zakonu, kada kažete da ste dugo radili na njemu? No, da se ja ostavim ovog zakona i ovih novina. Šta su novine? Ako ćemo iskreno, recimo, novina je kontrola prisustva ostataka štetnih materijala i zagađivača koji mogu biti opasni po ljudsko zdravlje. To se već sprovodi kroz zdravstvene ustanove i to je u domenu inspekcijskog nadzora i u neposrednoj je nadležnosti sanitarne inspekcije. To su vaše novine - da prigrabite ono što je već zakonom dato sanitarnoj zaštiti. Na šta to liči? Da li su vam dali saglasnost oni? Ja imam bogatu prepisku između Ministarstva zdravlja, između struke i gospodina Labusa. Imate pismo gospodina ministra gospodinu Labusu gde se kaže, 27. januar 2005. godine, evo pismo je potpisano, ministar se zalaže da se ovako ne rešavaju stvari kako ste ovim zakonima predvideli, da ostane kontrola sanitarna i na granici, pogotovo kada se radi o prometu namirnica. Ko vam je dao dozvolu, ako postoji ovakav zahtev Ministarstva zdravlja? Otkud imate otvorena slobodna vrata da se oglušite o te zahteve struke? Neću pokazivati desetinu drugih papira gde je jasno od strane zdravstvene struke definisano šta ko treba da radi, da nema sudaranja i da svi budu zadovoljni. Ono što je problem, mi imamo i Zakon o zaraznim bolestima, koji smo u ovom parlamentu usvojili skoro pre godinu dana. Vi ste uzeli nadležnosti i iz tog zakona, koje pripadaju sanitarnoj službi upravo ovim ubacivanjem ljudi, jednom rečenicom koja izgleda da malo remeti stvari, ali suštinski menja situaciju, što je po meni nedozvoljeno. Ali, da se okanem ovog zakona, govorićemo mi o tome i u amandmanima. Međutim, apsolutno je nedozvoljeno to što ovaj zakon hoće da uradi. Ne govorim o drugim delovima koji su sigurno potrebni i gde verovatno ima i dobrih rešenja. Ali, kao lekar ne mogu da ne kažem ovo. Vi morate da date odgovor zašto je to tako, da li sanitarna zaštita u ovoj zemlji, koja ima stogodišnju tradiciju, ne valja, pa ćete vi veterinari, inženjeri poljoprivrede da spasite zdravlje ljudi, pa uzimate stvari u svoje ruke ili je to koincidencija da gospođa Makaj sedi tamo, pa je onda sve to tako i moguće. To ministarstvo već se odreklo čitavog niza nadležnosti sanitarne zaštite, a da ne govorim o buci, radioaktivnom zračenju, što je predmet sanitarne zaštite i zaštite zdravlja u većini normalnih razvijenih zemalja sveta. Odgovorite, molim vas, na ta pitanja. Ukratko bih se osvrnuo i na ovaj drugi zakon. Ovaj drugi zakon je još gori. Ja sam rekao da nema manjeg zakona i lošijeg, da sam ga video u parlamentu, i nema pogubnijeg. Ako vidite šta se kaže da je intencija zakona, a pričao sam prošli put i znam da se ne valja ponavljati, ali moram se ponoviti, kaže se - prvi je ekonomski razlog, primarni ciljevi su ekonomski. Gde su vam ljudi? Zar nisu ljudi najvažniji, građani koji su nas birali, vi koji ste u izvršnoj vlasti zbog ljudi ste tamo da donosite rešenja koja donosite, a ne zbog apstraktnih ekonomskih ciljeva. Znači, ovo ste vi stavili kao drugo – zaštita potrošača putem kontrola koje obezbeđuju bezbednost i visok kvalitet hrane. Opet pitam kao lekar – a gde je tu zdravstvena struka? Otkuda pravo vama koji ste to radili i do sada, na jedan način kakav ste radili, hajdučki, da sada to uzimate kompletno sebi u ruke i da vi pravite organizaciju i shemu sanitarnih laboratorija? Vi to najbolje znate. U sekundarnim ciljevima ste naveli: ekološki; pa politički, pa se kaže - priprema Srbije za članstvo, ali sada je to interesantno, u Svetskoj trgovinskoj organizaciji, pa onda prijem i priprema za pristupanje Evropskoj uniji. Znači, važniji je cilj Svetska trgovinska organizacija, rušenje barijera da hrana uđe u našu zemlju što lakše, a to ne krije ni "Karl Bro", jer kaže u odgovoru Ministarstvu zdravlja da je jedan od zadataka ovih reformi da ne može da bude stroži princip kontrole uvozne hrane u odnosu na domaću, i to je u redu, niko nema ništa protiv toga. Znači, i to vam je važnije, a stalno ovde pričate - Evropa, Evropa, kitite se evropskim značkama, ali je sada Svetska trgovinska organizacija odjedanput značajnija prema prioritetima, bar tako ste ovo napisali. Rečeno je šta vas je motivisalo. Ako gledate šta Ministarstvo poljoprivrede radi, onako kako radi, onda ono radi sve suprotno da postigne od ovoga što je ovde izjavilo da želi da postigne. Neko je pre mene već govorio, evo imamo HAST konvenciju i od 1. januara 2006. godine Evropa primenjuje Konvenciju. Ne može niko da uveze ko nema sertifikat po HAST konvenciji. Šta se dogodilo? Ministarstvo zdravlja u maju mesecu donosi uredbu i kaže "da ne bude kasno", tako kaže eufemistički, da se maja meseca konkuriše za pare i da se sertifikuju naše firme da bi mogli njihovi proizvodi da odu u Evropu. Koliko ste vi na vlasti? Kada ste prvo čuli za HAST konvenciju? Kada je to trebalo da pokrenete? Nije zamerka samo vama, i prethodnoj vlasti je zamerka. Zašto niste pet godina, znači od 2000. godine pokrenuli blagovremenu akciju, nego ovako navrat-nanos. Šta ste uradili? Kazali ste - 180 miliona dajemo za podršku. Kažete - 12 naših firmi imaju sertifikat i mogu da izvoze, a vi ste zatvorili sa 27. septembrom i kazali da nema više para, javilo se mnogo, 300 firmi se javilo, a imamo novce da vas šaljemo na sajam u Hanover i još na dva sajma u svetu, tamo ćemo vam plaćati. Šta je sada važnije? Da idu u Hanover ili da dobiju sertifikat? To je sada pitanje za raspravu. To stoji na vašem sajtu. Otvorite sajt danas, možete se smejati koliko hoćete, otvorite današnji sajt, sve ćete to lepo videti. Uvoz zaraženih jabuka, ona stara afera kada ste trčali na granicu da vratite onu donaciju sa jabukama, pa se na jedvite jade vratilo, ne prestaje. Imate kupinsku aferu, šta je seljacima dato da seju prošle godine od zasada maline i kako su prošli, Slovenci dali pare, kupili. Najnovija afera sa malinama sa 800 kilograma rasada, za koji je utvrđeno da je zaražen. Imali ste problem da zatvorite, išli ste sa policijom. Jeste li zatvorili konačno, jeste li spalili? Tamo ste debatovali sa uvoznikom koji su modaliteti, kako da spasemo štetu. To piše na vašem sajtu od reči do reči. Možete pročitati. Ja odem na vaš sajt pa pročitam - kontrola pesticida u hrani. Kako se sprovodi? Ko poštuje karencu? Gde imate istraživanje kojim ste utvrdili koliko naših ljudi na zelenoj pijaci Zeleni venac u jednom određenom roku ima ispravnu hranu. Hoćete da vam kažem neke druge podatke drugih koji su radili, a ne vi? Kakvi su nalazi? Na vašem sajtu jedna osoba, stručnjak, kaže da je 50% hrane koju jedemo kontaminirano genetski modifikovanom hranom. To ste pustili na vaš sajt da ide zbog kukuruza, zbog prerađevina kukuruza, zbog soje koja se ovde intenzivno proizvodi. Ove godine ste izašli sa aferom genetski modifikovane soje gde kažete - 370 hektara u Mačvi i 50 u Surčinu. Šta je sa tom sojom? Rekli ste da ćete je uništiti. Da li ste je uništili? Ima li rešenja? Pokažite rešenje gde ste uništili tu soju. Da li je to možda "Krmivo produkt" zasejao? Da li je možda taj gospodin iz "Krmivo produkta" glavni potrošač te soje, koji hrani 5.000 kokica i jaja koja prodaje po Beogradu genetski modifikovanom sojom? Genetski modifikovanu soju je sadašnji ministar protežirao u ovoj zemlji kao direktor onog Saveznog zavoda za genetske i biljne resurse, koji je bio kada je Labus bio potpredsednik Savezne vlade, a Vitošević bio (kao prvo radno mesto) ministar poljoprivrede. Taj lanac se nastavlja, imena neću spominjati. Ovde se uvozi genetski modifikovana hrana. Samo nešto da kažem, pošto ste uzeli stvar u ruke, koji ne poznajete, pročitajte ovu knjigu vi iz Ministarstva. Izdanje je Instituta za društvene nauke u Londonu, 150 stranica o genetski modifikovanoj hrani. Tamo ćete pročitati ima li štetnih efekata ili nema. Znači, Institut društvenih nauka u Londonu, to pročitajte. Ono što će vama biti jako lako da pročitate, pročitajte iz Matice hrvatske knjigu o genetski modifikovanoj hrani i šta tamo piše, sa dokazima. Da se zna samo i ovo: firma "Monsanto" je 2005. godine... Vi dobro znate koja je firma "Monsanto", često putujete o njihovom trošku u SAD, to je poznata stvar, imaju papiri, gospođo. Smejte se. I ja bih se smejao da meni neko da u džep nekoliko hiljada tih para, bilo bi mi prijatno. Zna se koliko ste puta išli u inostranstvo. Nije loše ni ići. Nije to zamerka, ali je priča o "Monsantu". "Monsanto" firma je ove godine u Americi kažnjena sa 1.500.000 dolara zbog korupcije u Indoneziji zbog toga što je potkupila državnog službenika koji nije ispitivao hranu, nije ispitivao da li je lan ili pamuk genetski modifikovan. To je firma "Monsanto". Danas kada idete našim njivama, idite u Vojvodinu, idite i ovde malo po Mačvi, vi ćete videti na njivama table sa oznakama kukuruza "Pionir". "Pionir" je jedna multinacionalna kompanija koja takođe radi najviše sa genetski modifikovanom hranom. Ja vas pitam – da li je to genetski modifikovan kukuruz? Štetni efekti tog kukuruza su dobro poznati, a onima koji nešto znaju – sa izučavanjem ljudskog genoma, kada je utvrđeno da ljudski genom ima 30.000 gena zaduženih za sintezu proteina (evo, smeje se slatko gospođa Plavšić, ručak je prijao, ona je utonula u nirvanu), potpuno Krikova teorija determinacije pada u vodu. Šta to znači? Samo da vam prevedem na jezik narodni. To znači ovo: da od spoljašnje sredine, uz gene koje imamo, i te kako zavisi i funkcionisanje našeg organizma, zdravlje i bolest. Onda kada govorimo o genetski modifikovanoj hrani to treba uzeti u obzir. Neću da govorim o opasnosti kada posejete genetski modifikovane sojeve, 100 kilometara unazad nećete imati druge sojeve, neće nicati ništa drugo. Neću da vam govorim o Argentini, čitajte šta je danas u Argentini, šta se dobilo intenzivnom proizvodnjom soje, gde je danas Argentina; čitajte zdravstvene biltene, čitajte poljoprivredne biltene. Prema tome, srpski radikali ne mogu da stanu iza ovakvih predloga zakona. Apelujemo na Ministarstvo da koristi iskustva Ministarstva zdravlja, to je valjda još jedna vlada; na kraju krajeva, ista ste stranka, razmenite informacije, razmenite mišljenja i mislim da ćete onda moći da donesete kvalitetne zakone koje ćemo onda i mi moći da pozdravimo.
Reč ima narodni poslanik Momir Marković, a posle njega narodni poslanik Milorad Krstin.
Dame i gospodo narodni poslanici, pre nego što uopšte počnem da pričam o ovoj temi, o ovom zakonu, moram da izrazim energičan protest zbog drastičnog nepoštovanja Narodne skupštine i nas narodnih poslanika. Tri slučaja sam od jutros video ovde: prvi, kada je predsedavajući onako otezao i na silu utvrdio dnevni red i kršeći Poslovnik; drugi je odnos ministarke o čijem zakonu danas raspravljamo i treći je odnos Vlade prema ovoj skupštini. Što se tiče Vlade, nije prošlo ni 10 dana kako smo o ovom istom zakonu, ovom istom tekstu, koji je samo sa izmenjenim datumom i izmenjenim brojem zaveden u Narodnoj skupštini, raspravljali i kao zakonski projekat koji nije dobar, koji nije kvalitetan, odbacili. Samo posle 10 dana neko iz Vlade, odnosno Vlada u celini dolazi do zaključka da su narodni poslanici zaboravili da su pre 10 dana o ovome raspravljali i isti tekst ponovo stavlja na dnevni red. Da li ste to, dame i gospodo narodni poslanici, vi toliko maloumni da mogu ovakve stvari da prolaze kod vas? Možda je nešto drugo u pitanju. Socijalistička partija je rekla energično da neće glasati za ovaj zakon dok se ministarka Dulić ne izvini zbog onoga što je rekla da su socijalisti, odnosno ondašnja vlast, prevozili leševe umesto breskve u hladnjačama. S obzirom da je Srpska radikalna stranka u to vreme bila u vlasti, mi izvinjenje od ove ministarke, čak i da se izvinila njima, ne prihvatamo. Drugi neverovatan odnos prema ovom domu, prema zakonodavnoj vlasti, prema Narodnoj skupštini i prema vama, dame i gospodo narodni poslanici, jeste odnos ministarke. Evo i danas je došla u patikama, doduše "puma", "adidas", ne znam šta su. Sutra će doći u trenerci, preksutra kada budemo raspravljali o amandmanima može da dođe u šorcu, kupaćem kostimu. To je nepoštovanje vas koji sedite ovde. Ja kao narodni poslanik ne dozvoljavam da se prema meni neko ko traži da izglasam njegov zakonski projekat ovako ponaša. Dame i gospodo narodni poslanici, da krenemo malo sada i o materiji da raspravljamo. Godine 2002, poštovana gospođo... I ako smo nosili majice sa likom, nosili smo u znak protesta. Jer, vi ste tog nevinog čoveka uhapsili i drago mi je, sada nosimo bedževe i nosićemo sve dok on ne dođe, a meni je baš žao što su vaši lideri toliko bezlični da ni onaj iz one emisije na "Pinku", ono što se emitovalo pod nazivom "Nikad izvini", nije mogao da pogodi. Dame i gospodo narodni poslanici, 2002. godine, znači, dve godine posle "dosmanlijske buldožer revolucije", dve godine od kada je došla ta evropska opcija, Evropska unija dozvoljava da šest klanica, šest mesno-prerađivačkih industrija iz Srbije izvozi u Evropsku uniju i to su: "Karneks" iz Vrbasa, "Neoplanta" iz Novog Sada, "Srem" Šid, "MIP" Požarevac, "Čajetina" iz Čajetine, "Juhor" iz Jagodine, "Mesni kombinat" iz Leskovca i "Stokoimpeks" iz Knjaževca. S obzirom da smo mi uglavnom poljoprivredna zemlja i da je jedna od ključnih proizvodnji upravo uzgoj stoke i proizvodnja mesa i s obzirom da su vrlo strogi kriterijumi Evropske unije, sve je to ispunjeno, Evropa je dozvolila da Srbija malo stane na noge, da poljoprivreda u Srbiji malo stane na noge i da to krene. Ondašnji visoki funkcioner traži od Evropske unije da briše, bilo je osam objekata, izvinjavam se, da briše šest objekata i da ostavi samo dva. O tome ćemo, ko je to raspravljati, trebalo bi da to raspravi MUP, jer je ovaj naneo neverovatnu štetu Srbiji. Recimo "Karneks", čuveno ime, ne može da izvozi, "Juhor" čuveno ime, isto tako ne može da izvozi, dakle, u evropskim razmerama čuveno ime ne može da izvozi više, nije moglo od 2000. godine. Da ne bi bilo posle – nemojte, to je bilo 2002. godine, tada ministarka nije bila, bila je u ovoj šifrovanoj političkoj organizaciji, a da li je politička, to je sada znak, odnosno pitanje da li je šifrovana, to je G17 plus, zajedno sa ekipom iz G17 plus i tada su držali ovaj resor. Dalje, ono što je gospodin Paja Momčilov pomenuo, ja ću da podsetim građane Srbije, gospodin Momčilov je kao lekar objasnio koliko je opasno, koliko su opasni genetski modifikovani organizmi, mislim na soju, kukuruz, i koliko utiču na razvoj svih generacijaiza nas. Da podsetim, iste te godine, 2002, iz firme "Monsanto" – nešto mi je poznato, mislim da je to poznato i ministarki, a za vas koji ne znate, gospodo narodni poslanici, i za građane Srbije to je firma iz Amerike koja se bavi proizvodnjom i prodajom isključivo genetski modifikovanih organizama – da bi pomogli ojađenoj i napaćenoj Srbiji prvo su u vidu poklona poslali 50.000 tona genetski modifikovane soje. U pregovorima da ta soja dođe ovde... Inače, prerađena je upravo u onoj firmi koja se zove "Krmivoprodukt" i odavno su građani Srbije pojeli meso životinja koje su hranjene tom genetski modifikovanom sojom. Uvoz realizuje G17 plus, tadašnji potpredsednik Savezne vlade Miroljub Labus, a direktni učesnici su Saša Vitošević, tadašnji ministar, Ivana Dulić, tadašnji direktor nekog instituta, nebitno je, i Predrag Sladojević. Ova tri imena, uz još jedno ime, o kome ću malo kasnije, pojavljuju se gde god se pojavi genetski modifikovana soja, odnosno organizmi, a čak su sada svedena na druga tri, Aleksandra Makaj, pomenuo je gospodin pre mene, Ivana Dulić-Marković, svakog meseca, ponavljam, odlaze do Zagreba, a sa zagrebačkog aerodroma za Ameriku u firmu "Monsanto" po provizije, po ne znam ni ja šta, po pare. Dame i gospodo narodni poslanici, sada malo o zakonu. Gde god smo stavili amandman na ovaj zakon, ovog puta smo sve iste amandmane ponovili i opet ćemo kada dođe vreme o amandmanima, moram da skratim svoje izlaganje, jer ima dosta poslanika iz Srpske radikalne stranke koji hoće da govore i onda ćemo o amandmanima, jer po svakom amandmanu imamo 15 minuta, pa ćemo reći sve što treba da se kaže, a vezano je za ovaj zakon. Srpska radikalna stranka sigurno za ovakav zakon neće glasati, jer on pored svega znači i totalno uništenje i propast srpske poljoprivrede. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Milorad Krstin, a neka se pripremi narodni poslanik Vitomir Plužarević.
Dame i gospodo narodni poslanici, u roku od 20 dana imamo jedan zakon koji nam se stavlja u ovom visokom domu da raspravljamo o njemu, a to je zakon o veterinarstvu. Poslednji koji je donet, donet je 1991. godine, kako rekoste vi, doktore Krnjajiću, i ovo je sada posle 14 godina, dakle, 2005. godine evropski zakon. Ja razumem činjenicu da ovaj zakon treba da bude evropski, ali i zakon koji će da služi u sprečavanju raznih stočnih bolesti u ovoj našoj Srbiji. Kada je stručni tim radio ovakav jedan zakon, koji je veoma bitan za jednu državu, mislim da su morali i predlagač i ministarka da vode računa posebno o amandmanima koje je podnela Srpska radikalna stranka. Nije mi jasno da vi ne prihvatate amandmane koje je podneo takav stručnjak kao što je predsednik Odbora za poljoprivredu dr Mašić, koji je bio i direktor Veterinarskog instituta u Novom Sadu, a koji je inače profesor na Poljoprivrednom fakultetu, odsek za veterinarsku medicinu. Desilo se da se ipak prihvate, ali se prihvate od poslanika iz G17 plus, od poslanika Dragana Petrovića. Evo činjenice da je to stvarno tako: dr Mašić je tražio da se u članu 96. posle stava 1. dodaje se novi stav koji glasi– prevoz životinja unutar epizootiološke jedinice vrši se vozilima koja ispunjavajutehničke i higijenske uslove. Amandman kolege Petrovića glasi ovako –tačka se zamenjuje zapetom i dodaje se "a vozila kojima se vrši prevoz životinja u okviru iste epizootiološke jedinice se ne evidentiraju". Amandman dr Mašića je bio baš dodatak tog njegovog amandmana, da se reši pitanje evidentiranja onih prevoznih sredstava kojima se prevozi stoka do mesta odredišta, odnosno do mesta prodaje, do klanice. Zatim, sledeći amandman dr Mašića kaže, član 164a i vidite istu tu priču, narodni poslanik Dragan Petrović, isti dodatak članu 164a, pa se kaže u amandmanu dr Mašića: "Privatizacija javne veterinarske službe i to: veterinarskih stanica, centara za reprodukciju životinja", i nabrajaju se sve one veterinarske specijalističke ustanove, tu je Pančevo, Veterinarska stanica iz Zrenjanina, Subotice i tako dalje. Amandman Dragana Petrovića na isti taj član, sa istim rečenicama jeste: "Privatizacija javne veterinarske službe, i to: veterinarskih stanica i centara za reprodukciju životinja osnovanih Zakonom o zdravstvenoj zaštiti životinja..." itd. Znači, nije bilo bitno da se usvoji amandman jednog vrhunskog stručnjaka iz ove oblasti i profesora poljoprivrednog fakulteta, nego je bilo bitno da se usvoji, ali u drugoj formi, u formi koju je podneo Dragan Petrović, poslanik iz G17. Hajmo malo da pogledamo i priču sa terena. Verujem da ste vi vodili računa o tome da su ovo uradili vrhunski stručnjaci, ali moram da konstatujem, s obzirom da dolazim iz Srednjebanatskog okruga, iz opštine Zrenjanin, jedna priča je veoma interesantna iz veterinarske stanice u Elemiru, jedno mesto pre mog Taraša. Postoji veterinarska stanica koja broji četiri veterinara, a njen je naziv "Spas". Šta se dešava? Ta je veterinarska stanica prisutna u tom naseljenom mestu 365-366 dana, prisutna je od 00 do 24,00 časa i kao takva, u jednom mestu koje broji četiri do pet hiljada stanovnika i gde ima oko 1.400 krupne stoke, doživljava da program mera ne dobija ona, nego dobija javna veterinarska služba. Kada se uzorkuje krv od krupne stoke na brucelozu i leukozu i da urade tuberkulinizaciju i obeležavanje, dođu iz Javne službe Zrenjanin i urade to za dva-tri dana, a onaj koji stvara tu stoku i od 1.400 za nekih godinu dana biće već blizu 2.000, taj koji je prisutan svih 365-366 dana i od 00 do 24,00 časa nema pravo da dobije i da radi program mera. Ta ista javna služba, a zna se ko radi to, ima jedan strašan propust kod porodice Vorgučin; dobro se zna da se u Zakonu o veterinarstvu kaže da se ne može uzorkovati krv životinja mlađih od šest meseci, a misli se konkretno na telad, jagnjad, jarad itd. U dokumentu koji imam stoji da je to rađeno kod porodice Vorgučin. Ta ista javna služba je odobrila i čak rekla da ovaj dokument nije validan, nego da je u redu ono što je urađeno od strane druge veterinarske stanice. Srpska radikalna stranka se zalagala da apsolutno svaki zakon koji podnosi ova vlada pomno pratimo i dopunjavamo sa kvalitetnim amandmanima. To smo i ovog puta uradili i po drugi put obnovili iste; jedino što smo se usaglasili juče na Odboru za poljoprivredu bilo je u članu 30. koji su ispoštovali i koji sam podneo, ali ovi drugi, veoma interesantno, koje je podneo dr Mašić i kolege iz poslaničke grupe SRS, nisu prihvaćeni. Opet da ponovim, ne mogu da shvatim da se ne prihvate nastojanja predsednika Odbora za poljoprivredu dr Mašića, profesora sa poljoprivrednog fakulteta, odsek za veterinarsku medicinu, a da su drugi, koji su na osnovu njegovih predloga amandmana, jednostavno prihvaćeni. Bilo je bitno da se prihvate od strane G17. Srpska radikalna stranka sigurno u danu za glasanje neće podržati ovaj zakon.
Hvala vama. Reč ima narodni poslanik Vitomir Plužarević, a neka se pripremi narodni poslanik Branislav Stevanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovaj zakon bih nazvao i urokljivim zakonom. Zašto je urokljiv? Pa, videli ste, danas nismo mogli da krenemo, odnosno nismo mogli da počnemo od 10,00 sati, a i sve ovo što se dešavalo sa zakonom je sve tako kao što ste videli. Ovaj zakon o veterini je verovatno neki trgovački zakon? Zašto je trgovački, pa zato što je istrgovan od poslednje sednice ove naše skupštine do danas i kao takav je stavljen na dnevni red današnje sednice po hitnom postupku. Mi smo tokom prošlog zasedanja u raspravi o ovom zakonu mnogo toga komentarisali, a i danas su kolege iz Srpske radikalne stranke ukazivale šta je i kako je to do detalja urađeno, ne bismo li ga makar malo približili struci, jer struka nije zadovoljna sa ovakvim zakonom, mada predlagač tvrdi da su konsultovani svi ljudi koji su vezani za veterinarstvo i imaju određene reference. Mi srpski radikali i naša stručna ekipa nismo zadovoljni ovim predloženim zakonom. To nezadovoljstvo je izrazio i predsednik Odbora za poljoprivredu dr Zoran Mašić, koji je u ovoj struci čovek od znanja, čovek od iskustva i čovek koji ima sve reference, vezano za veterinarstvo. Mi smo, kao Srpska radikalna stranka, napisali dosta amandmana na ovaj zakon, i uglavnom ti naši amandmani nisu prihvaćeni, verovatno iz političkih razloga, pošto politička opcija koja predlaže ovaj zakon ne uvažava naše predloge iz čistog inata. Taj inat je bio evidentan i na poslednjem Odboru za poljoprivredu, pošto su predlagači bili vrlo nervozni i svoja obrazloženja po pojedinim amandmanima Srpske radikalne stranke su kratko komentarisali u maniru – ma, nas to uopšte ne interesuje. Mi srpski radikali nećemo prihvatiti ovakav zakon o veterinarstvu iz više razloga. Ti razlozi su na prošlom zasedanju detaljno izrečeni za ovom govornicom i razlozi su evidentirani i našim amandmanima, sa kojima smo želeli da makar malo usmerimo ovaj zakon ka struci i ka ekonomskim mogućnostima naših poljoprivrednih proizvođača koji će najviše imati dodira sa ovim zakonom. Mislim na proizvođače stoke, odnosno na naše farmere koji treba da primenjuju ovaj zakon, ali o tome oni u ovom trenutku nisu ni konsultovani, a nisu ni ekonomski spremni da proprate ovaj zakon. Ovaj zakon dovodi do erozije struke koja je kod nas iz ove oblasti utemeljena na veterinarskim fakultetima, a mi želimo da tu eroziju struke zaustavimo i da se ovaj zakon osmisli u skladu sa našim mogućnostima, a ne u skladu sa tim nalogodavcima koji nam sve donose i sve predlažu onako kako će nama biti najgore. Znamo mi da Vlada želi da usvoji ovaj zakon. Ali, znamo i to da je trgovina pala, pa ga vi ponovo danas stavljate po hitnom postupku. Ništa u ovom tekstu nije izmenjeno, osim što je 13 amandmana usvojeno, a ti amandmani nisu menjali suštinu ovog i ovakvog zakona. Ovi amandmani su se odnosili na privatizaciju i prevoz životinja. To što smo mi srpski radikali predlagali vi ste to apriori odbacili. Na Odboru za poljoprivredu smo želeli da se ugrade naši amandmani koji su vezani za sferu genetski modifikovanih organizama, ali otkud biste vi to usvojili kada je to suština vaših želja. Predlagači ovog zakona imaju običaj da kažu da je ovaj zakon i tehničke prirode. To nije tačno. Navodno, veterinari su pisali ovaj zakon. Da, oni su pisali, ali matricu i zadatak su dobili od svih tih evropskih komentatora koji kod nas dolaze ne bi li otvorili određene objekte, a iste su rušili za vreme bombardovanja. Da li ćete od njih dobiti i matricu za zakon koji se podrugljivo pojavljuje u sredstvima informisanja, a vezan je za sklapanje brakova između istih polova. Pa, šta ćete vi tada reći – dobili smo zadatak od Evrope da to sprovedemo. E, mi radikali se tome protivimo. Znali smo da će ovaj zakon o veterinarstvu tada pasti. Sećate se da smo mi sa ove govornice ukazivali, komentarisali i govorili da neće moći da prođe ovaj zakon i on nije ni prošao. Znamo i da će danas ovaj zakon teško biti prihvaćen. Zašto će biti teško? Još se nešto štimuje, namešta, priprema itd. Videćemo da li će taj kontrabas ovog zakona biti naštimovan ili naštelovan onako kako su to predlagači pripremili, da li je bilo dosta i kalafona i svih onih sredstava koja su potrebna za štelovanje. Znači, sve zavisi od narodnih poslanika, ali to će verovatno sve biti regulisano u danu za glasanje. Ali, znamo da je i celo Ministarstvo ovih dana delovalo i održavalo sastanke sa određenim poslaničkim grupama ili sa pojedincima da se ovaj zakon izglasa. Izvršen je veliki pritisak na sredstva informisanja. Čak su angažovali i promotere poljoprivrede koji u biološkom smislu više nisu sposobni da to promovišu. Predlagač je sve angažovao, verovatno su i finansijska sredstva koja su potrebna za ovu vrstu posla obezbeđena iz budžeta, pošto budžet vodi čovek koji je iz iste opcije kao i predlagač ovog zakona. Što se tiče ove agencije za veterinarske, fitosanitarne i sanitarne laboratorije, mi smo kao Srpska radikalna stranka uglavnom i principijelno protiv svih agencija koje se sada otvaraju, odnosno koje su već u nekom, nazovimo, radu. Te agencije imaju za cilj da omoguće vladajućoj koaliciji da zaposli što veći broj svojih podanika i time omogući dužu aktivnost delovanja vlasti, i ništa više te agencije nisu u stanju da urade. Svaka ta agencija zapošljava uglavnom po 500 - 1.000 ljudi i to je suština i pravac delovanja tih agencija. Što se tiče same struke, mi smo, vezano za ovu agenciju, komentarisali da li je u redu da fitosanitarne i sanitarne preglede vrše te vaše agencije koje će imati određen monopol, odnosno koje, po nekim našim saznanjima, nemaju nikakve reference vezano za ove preglede. Uglavnom one treba da se bave zaštitom hrane za ljude i zaštitom svih fitosanitarnih i sanitarnih uzorkovanja. Mislim da je ministar u svom obraćanju za skupštinskom govornicom dala obrazloženje da je bio sticaj okolnosti, vezano za prethodno izglasavanje nepoverenja ovom zakonu. Nije to bio sticaj okolnosti. To je bio realan pristup i komentar svih poslanika u ovom parlamentu, tako da ta konstatacija nije na najbolji način prezentovana. Što se tiče samog zakona, on verovatno ima i određenih parametara o kojima su govorili i o kojima naši poslanici mogu da govore. To je ta dobrobit životinja, veća kontrola uvoza, obeležavanje životinja. Nije u tome suština tog zakona. Ministar je u svom izlaganju imala i jednu krilaticu koja nije kvalitetna, a to je koncept "od njive do trpeze". Težak je taj koncept u današnjim uslovima, vezano za poljoprivredu, a posebno je težak zato što mi znamo kako naši uzgajivači stoke danas u Srbiji žive. Žive na mahove. Šta to znači na mahove? Taman oni krenu da obave taj uzgojni ili tovni projekat, onda se tu pojave razni monopolisti, u stvari, tajkuni koji to na razne načine eliminišu i ne dozvole tim ljudima da uspostave određeni bioritam. Neko je od naših poslanika komentarisao da politika koju vodi Ministarstvo nije dobra, odnosno da to ministarstvo leti u oblacima. Isto mislim da Ministarstvo za poljoprivredu u ovom trenutku lebdi u oblacima, iz prostog razloga što ono nije u stanju da prati. Sa čime bi moglo i da prati? Da bi moglo da prati, treba da postoje podsticajna sredstva koja će verovatno izvršiti i konverziju u svim tim segmentima koji su vezani za poljoprivredu. Kao Srpska radikalna stranka nećemo podržati ovaj zakon o veterinarstvu. Verovatno neće baš ni svi poslanici, mada se ministarka i predlagač verovatno nada da će ovaj zakon biti usvojen, ali mi ćemo se boriti, kao što smo se i prošli put borili, da ovaj zakon ne prođe i da veterinari koji očekuju ovaj zakon, a neko je rekao da se on čeka već 14 godina... Verovatno će on biti donet, ali u nekom vremenu koje će regulisati i bolji kvalitet.
Reč ima narodni poslanik Branislav Stevanović, a posle njega narodni poslanik prof. dr Zoran Mašić.
Dame i gospodo narodni poslanici, već po drugi put raspravljamo o jednom istom zakonu. Jako je naporno i za vas koji slušate i za nas koji treba nešto da pričamo. Naravno, o svim pojedinostima je bilo dosta polemike. Mnoge manjkavosti ovog zakona smo mi srpski radikali izneli za ovom govornicom. Da se ne bismo ponavljali, mi ćemo možda i nešto kraće govoriti, s tim da nešto što treba da se ponovi, treba da se ponovi. Mi smo odavno postali, nažalost, zemlja čuda. Oni koji su nam rušili mostove sada ih grade, pa šetaju po tom mostu. Jednostavno, na tom mostu nismo videli nijednu srpsku zastavu, nijedno obeležje, da se zna ko su ti ljudi, šta rade i kako se ponašaju. Pored toga, treba imati u vidu da nismo zaboravili ni most na Grdelici, ni proces koji se još vodi oko toga. Prema tome, nećemo sada o toj temi. Zašto ponovo ovaj zakon? To je zahvaljujući tome što Socijalistička partija Srbije nije htela da podrži kada je bilo glasanje o ovom zakonu, iz razloga što su bile pominjane hladnjače od strane gospođe ministra, što je bilo neprimereno. Naravno da ubuduće takve stvari treba kažnjavati. Međutim, poslanici Srpske radikalne stranke su očekivali da će biti smena gospođe Dulić, ali nije došlo do toga. Na kraju krajeva, neka narod Srbije o tome odlučuje kada bude vreme glasanja. Dakle, ovaj zakon mora na silu, na prečac i pod hitno da se donese, iz više razloga, pa i zbog samog procesa privatizacije koji je aktuelan u tranziciji u kojoj se nalazi Srbija. Naravno da je Vlada Srbije i da su određene strukture dobile jasan zadatak da treba što pre i ova oblast da se privatizuje i da će tu biti na meti sve one veterinarske institucije koje su primamljive za strane investitore, da će biti kupljene. Znamo i sami, što se tiče hrane, da će ona uvek imati svoje kupce. Naravno da tu veliki interes imaju i strani ulagači koji treba da ulože. Zna se da smo mi isključivo poljoprivredna država i da kod nas ima dosta prostora za bavljenje stočarstvom. Dakle, pored te privatizacije, naravno, treba da uskladimo i neke zakonske norme kada su u pitanju zarazne bolesti. Znamo i sami, vremenski posmatrano, non-stop nam se pojavljuju neke zarazne bolesti, pa se često pitamo ko su proizvođači tih zaraznih bolesti, ko ima cilj to da uradi. Naravno da pozadina svega toga može da se traži i kod onih ljudi koji vladaju svetskim tržištem hrane. Prema tome, naravno da su u pitanju neki veliki interesi koji treba da se realizuju na ovako nekorektan način i krajnje vandalski. Mi kao siromašna država, a po nekim dešavanjima i zemlja čuda, naravno mnogim stvarima ne možemo da izađemo u susret, kada su u pitanju neki projekti koji se traže od ovog zakona. Gospodin dr Paja Momčilov je, između ostalog, rekao, da ne bih ponavljao njegove reči, da je ulaženje oblasti veterine u oblast zdravstva zaista nedopustivo i da se tu malo prešla granica u svemu tome, da treba takođe i to imati u vidu, naravno da svako radi svoj posao i da odgovara za svoju delatnost. Imali smo dosta rasprave na prošlom zasedanju o tome kada je bilo reči o transportu životinja i očekivali smo, pošto se ovaj zakonski projekat vratio na skupštinsku raspravu, da ćete baš u tom segmentu imati u vidu to da jedan deo tih članova promenite, imajući u vidu da smo ipak siromašna država, da ne može da se odgovori svim tim standardima koji se traže od nas, da ima ljudi koji nemaju tehnički ispravno vozilo, nemaju odgovarajuće prikolice. Gospodin Milković je o tome govorio, naravno uz pominjanje "lade nive", koju bi trebalo taj pasivan kraj da dobije; međutim, vi i dalje na to sa osmehom gledate, i dalje se vozite u luksuznim džipovima i normalno da ne možete da imate taj osećaj u kojim uslovima ljudi žive i rade. Takođe, zanimljivo je, kada su u pitanju pasoši, primećen je neki manir određenih ministara, koji kao da su jeli meso od ludih krava, pa bila su silna obećanja da će za građane Srbije imati vize i pasoše; nažalost, mi našim sugrađanima koji su preko Drine i preko Save došli u Srbiju silom prilika nismo obezbedili pravi način brzog dobijanja pasoša, a vidimo da imamo i za svako goveče pasoš. Naravno da država treba da razmišlja u pravcu kako i na koji način da pospešimo proizvodnju stoke, jer znamo i sami da smo isključivo poljoprivredna država, da imamo ogroman broj zapostavljenih pašnjaka. Ministarstvo treba da razmišlja u tom pravcu kako da poljoprivrednicima koji imaju više od pet hektara zemlje daju kroz neke dugoročne kredite, kroz otplatu, kroz mleko, meso ili na druge načine, da pospeše, kao što imamo par slučajeva u Šapcu da daju po pet krava poljoprivrednicima koji to kroz tri godine vrate kroz mleko. Prema tome, to je jedan jako dobar gest tih ljudi, međutim, trebalo bi više toga da imamo u Srbiji kako bismo na odgovarajući način pospešili samu proizvodnju stoke. Takođe, zanimljivo je da jedan veći broj institucija, posebno kada je u pitanju komora, pa savet za veterinarstvo... Naravno da treba da imamo institut; vidimo svaki dan, ko putuje magistralom da će naići na više mesta na takvu scenu gde ta služba treba da postoji i da radi svoj posao. Međutim, pored svih institucija koje treba da postoje, smatramo da je suvišna agencija. Dosta je bilo reči o agencijama, samo treba naglasiti da agencija, koja treba da obavlja 31 delatnost iz svih sfera poljoprivrede, stočarstva i voćarstva, praktično i fizički, kao što je rekao doktor Mašić, to u praksi neće moći da zaživi i biće teško da funkcioniše. Takođe, šta je ovde zanimljivo, pored veterinarske klinike, koja treba da postoji, jer znamo da veliki broj ljudi ima kućne mezimce i kada je u pitanju zdravlje životinja da treba tom segmentu posvetiti posebnu pažnju. Međutim, ovde nije do kraja precizirano, kada je u pitanju član koji se odnosi na poljoprivredne apoteke, jer kaže se da određeni deo lekova neće moći veterinar ili odgovarajuća služba da ispoštuje, nego će morati da se propisuju maltene kao za čoveka, da se ide u tu proceduru uzimanja odgovarajućih lekova. Smatram da to nije adekvatno jer imamo situacije veterinara koji treba da intervenišu na terenu, pa će biti velikih problema i sigurno će doći do velikih šteta, i materijalnih, tako da će biti složena situacija i praktično se neće znati ko će za šta odgovarati u toj sferi. Treba napomenuti to da mi kao država još uvek nemamo strategiju poljoprivrede, što je neophodno u ovom trenutku, na koji način ova država misli da ulaže, da pospeši, unapredi i pomogne našem jadnom seoskom stanovništvu. Na kraju treba reći i to da poseban akcenat treba dati izvozu, jer moramo biti svi u tome jedinstveni, da znamo da smo zapostavili izvoz, a imamo velike kapacitete i potrebno je mnogo toga da naša vlada uradi u tom pravcu.
Reč ima narodni poslanik Zlatan Jovanović, a potom narodni poslanik Zoran Mašić.
Dame i gospodo narodni poslanici, prosto je neverovatno otkud Vladi toliko hrabrosti da posle deset dana otkako je obavljeno glasanje o ovom istom predlogu, kada zakon nije prošao u ovoj skupštini, ponovo izađe pred ovu skupštinu sa identičnim Predlogom zakona o veterinarstvu. Šta se dogodilo za ovih deset dana znaćemo vrlo brzo, kada dođe na glasanje ovo. Verovatno su oni koji podržavaju Vladu ušli u koaliciju i sada će za zakon i glasati. To formalno ulaženje u koaliciju potvrđeno je izborom nekoliko članova SPS-a u upravne odbore javnih preduzeća koje je ovih dana imenovala Vlada Republike Srbije, tako da od sada možemo govoriti da je SPS koalicioni partner ove vlade, odnosno koalicije koja je do sada činila većinu u ovom parlamentu. Što se tiče Predloga zakona o veterinarstvu, prvi utisak je da je preambiciozno zamišljen, da je predlagač imao želju da obuhvati sve oblasti na koje bi se inače morao odnositi, ali da je u mnogim segmentima ostao nedorečen i da su mnoge odredbe prilično paušalne, odnosno bez jasnih mehanizama koji bi definisali do kraja, odnosno potpuno, kako bi zakon mogao biti primenjiv u praksi. Izložiću nekoliko odredbi koje, po mom mišljenju, nisu na mestu i koje bi trebalo korigovati kako bi zakon, ako prođe glasanje ovog puta, bio za praksu relevantan i primenjiv. Prva primedba odnosi se na član 11, gde se govori o subjektima u veterinarstvu i o tome na koji način se može osnovati veterinarska ambulanta, odnosno apoteka. U članu 11. stoji da veterinar sa licencom, koji nije u radnom odnosu, može da osnuje veterinarsku ambulantu, odnosno veterinarsku apoteku ako ispunjava određene uslove koje ovaj zakon propisuje. To nije sporno. Međutim, u drugom stavu stoji da veterinarska ambulanta koju osnuje veterinar koji nije u radnom odnosu ne može da organizuje, sprovodi i kontroliše obeležavanje životinja i vodi registar obeleženih životinja, kao i da sprovodi program mera zdravstvene zaštite životinja u epizootiološkoj jedinici u kojoj nije organizovana veterinarska stanica. Povezao bih ovaj stav člana 11. sa drugim stavom člana 16, gde se govori o veterinarskoj ambulanti bliže, odnosno taksativno se navode delatnosti veterinarske ambulante. U drugom stavu stoji da veterinarska ambulanta može da organizuje, sprovodi i kontroliše obeležavanje životinja i vodi registar obeleženih životinja, kao i da sprovodi program mera zdravstvene zaštite životinja u epizootiološkoj jedinici u kojoj nije organizovana veterinarska stanica na osnovu ovlašćenja ministra. Malo je deplasirano u jednom prethodnom, odnosno 11. članu reći isključivo da ne može ambulanta da obavlja ove poslove, a zatim u sledećem ili posle nekoliko članova reći da to može, ali na osnovu ovlašćenja ministra. Znači, ministar ima diskreciono pravo da ovlasti pojedine ambulante da mogu ove poslove obavljati. Ovo je prostor samo za korupciju i ništa više od toga. Ako na nekom području nema organizovane veterinarske stanice, sasvim je logično da ove poslove koji su ovde navedeni može da obavlja i veterinarska ambulanta koja tamo postoji. Takođe, ono što mi je zasmetalo u izlaganju ministra, a i u obrazloženju ovog predloga jeste da na području na kome nije organizovana zdravstvena zaštita životinja, odnosno veterinarska ambulanta ili stanica postoji mogućnost da država organizuje kao javnu službu. U obrazloženju stoji da država može, a i ministar je takođe rekao da postoji mogućnost. U samom tekstu Predloga zakona to je lepše rečeno - da država mora, i to je ono što je jedino ispravno. Znači, ako negde nije ta služba organizovana, onda država mora da je organizuje da bi sva područja bila obuhvaćena zdravstvenom zaštitom životinja. Sledeća stvar na koju želim da ukažem je komora. Ovim zakonom se osniva komora. Po informacijama koje ja imam, komora već postoji, znači ne treba je osnivati ako već postoji, treba je prilagoditi nekim novim uslovima koje vi propisujete ovim zakonom. Ono što je takođe nejasno je i nadležnost komore. U tački 8) stoji da komora predlaže cene veterinarskih usluga. Mene interesuje ko te cene donosi. Ako ih komora predlaže, neko ih mora doneti, usvojiti i odobriti. Ko to radi? Da li to ostaje samo u nadležnosti komore, odnosno statuta, ako dobro tumačim ovaj predlog, da to treba statutom da se reguliše. Čini mi se da je malo neozbiljno da se to prepusti samo komori bez ikakve kontrole, jer mi se čini da će te cene biti visoke i da naši seljaci ne mogu izdržati sve to što bude propisano kao cena za pojedine usluge. Zatim, član 46. koji se odnosi na zoohigijensku službu. Ovim članom nalaže se lokalnoj samoupravi da na svojoj teritoriji organizuje zoohigijensku službu koja će obavljati određene poslove. Ovo je dobro i potrebno. Međutim, ovde nisu nigde predviđena sredstva neophodna za osnivanje takve službe i za njen rad. Ako se radi o službi, a ovde tako stoji, to podrazumeva da ta služba ima nekoliko zaposlenih lica i da ta lica za obavljanje ovog posla koji je ovde predviđen za njih imaju i odgovarajuću tehničku opremu. To je jedan novi trošak za naše lokalne uprave, koje su i tako u teškom materijalnom stanju. Smatram da je ovde trebalo predvideti određena sredstva za rad tih službi. Dalje, u članu 47. govori se o savetu za veterinarstvo, da ministar može formirati savet za veterinarstvo koji će mu pomagati u obavljanju poslova iz njegove nadležnosti. Ni to nije sporno. Međutim, u obrazloženju se ovaj savet tretira kao naučni savet, što mi je malo zasmetalo, pa u tom smislu i reagujem na ovo. Dakle, to nije naučni savet, to je savet za veterinarstvo i ne može biti naučni savet koji će savetovati ministra. Član 71. govori o naknadi štete u slučajevima kada dođe do raznih epidemija, zaraznih bolesti i kada Ministarstvo naloži da se određena grla ubiju da bi se zaraza zaustavila i sprečilo njeno širenje. Ovde je to dosta dobro predviđeno da se u tom slučaju visina štete vlasnicima životinja nadoknadi. To je dobro. Međutim, nije dobro što ovaj član nije definisan do kraja. Ovde ostaje rok. Predviđen je rok od 30 dana u kome se podnosi zahtev za naknadu štete. Znači, vlasnik životinje koja je po nalogu Ministarstva ubijena da bi se sprečilo širenje zarazne bolesti ima pravo na naknadu štete i mora podneti zahtev u roku od 30 dana od dostavljanja zapisnika. Međutim, nigde ne stoji rok u kome ministar mora da donese rešenje o naknadi štete. Znači, to je u jednom stavu da ministar donosi rešenje, ali se ne pominje rok. Šta vredi pravo koje ima vlasnik životinje, ako će čekati godinu dana da mu se ta šteta nadoknadi? Znači, trebalo je predvideti i rokove za donošenje rešenja od strane ministra. Takođe, u članu 84. govori se o obeležavanju i evidenciji životinja. To je dobro, treba obeležiti sva grla na teritoriji Republike. Međutim, nije dobro da troškovi koji prate ovaj posao padnu na teret vlasnika životinja. Znači, svi vlasnici goveda, ovaca, koza, a možda i svinja, ako sam to dobro pročitao, moraju platiti troškove evidentiranja tih grla. Vi znate da je selo u teškoj situaciji, da su naši seljaci, pogotovo ove godine, iscrpljeni niskim otkupnim cenama za sve njihove proizvode, da nemaju materijalnih sredstava i ne mogu da izdrže ovo. I ovde je trebalo da Republika, Vlada interveniše; s obzirom na to da, kako reče ministar finansija, budžet kipi, da ima previše sredstava, da smo pravili neki pozitivni rebalans, trebalo je predvideti sredstva bar da se u tom početnom periodu, odnosno u prvoj fazi izvrši besplatno obeležavanje, odnosno da Republika finansira obeležavanje grla. Mislim da će ovo seljaci teško prihvatiti, da će biti puno otpora jer se udara na njihov budžet, koji je i tako iscrpljen. Na kraju, govori se o osnivanju javnog preduzeća za uništavanje leševa životinja i drugih otpadaka životinjskog porekla. To je republičko javno preduzeće. To opet nije sporno, ali čini mi se da nije dorečeno kakav će odnos biti između tog javnog republičkog preduzeća i ovih službi koje su osnovane ili koje se osnivaju na lokalnom nivou. Ko će preuzeti u pojedinim situacijama nadležnost ili obavezu da preuzme leš neke životinje i da ga transportuje do određenog objekta za prikupljanje leševa životinja? Član 119. je sporan, jer kaže da obavljanje poslova sakupljanja, prerade i uništavanja leševa životinja i drugih otpadaka životinjskog porekla Ministarstvo može ugovorom poveriti pravnim licima koja ispunjavaju propisane uslove. Dakle, opet se daje neko diskreciono pravo ministru da izabere pravno lice, znači preduzeće, privatnu firmu koja može da obavlja ove poslove i kojoj će poveriti obavljanje ovih poslova, verovatno uz određenu naknadu, što je opet prostor za korupciju. Postavljam pitanje da li ovaj član, odnosno ova aktivnost podleže Zakonu o javnim nabavkama. Verovatno bi trebalo raspisati neki tender, pa da se putem tendera ili konkursa izabere pravno lice koje će obavljati ove poslove. Pošto gospodin Marković nije prisutan, sa ovim ću završiti, ali imao sam jedno poslaničko pitanje za gospodina predsednika Skupštine.
Reč ima narodni poslanik prof. dr Zoran Mašić. Preostalo vreme za raspravu u načelu Srpske radikalne stranke je 11 minuta.
Gospodine potpredsedniče, gospođo ministarko i gospodine Krnjajiću, dame i gospodo narodni poslanici, na početku bih hteo da ukažem na demokratičnost i pluralizam mišljenja u Srpskoj radikalnoj stranci, i radi vas ovde prisutnih poslanika i radi naše ukupne kako građanske, tako i stručne javnosti, jer svakako, svaki poslanik može da da svoje viđenje zakona, i u tom smislu su i poslanici SRS-a diskutovali. Normalno, jedno je politički pravac i opredeljenje, koji je zajednički i obavezujući za sve nas. Upravo iz razloga da nešto što smo za interes struke i za interes građana predlagali da se popravi u zakonu o veterinarstvu, s obzirom da od strane predlagača nije prihvaćeno, to je primarno opredeljujuće za naš politički stav u smislu prihvatanja zakona o veterinarstvu. Zakon o agenciji za veterinarske, fitosanitarne i sanitarne laboratorije je kritikovan od svih poslanika i, svakako, on je i politički i stručno za nas neprihvatljiv. Ja bih u ovom vremenu koje je na raspolaganju hteo da ukažem na nekoliko stvari koje su upravo u zakonu o veterinarstvu možda nedovoljno kvalitetno regulisane, mada, istine radi, a to je i spomenuto ovde, sa dva amandmana se to menja, ali ja ponovo izražavam žaljenje da to nije predloženo u integralnom tekstu Predloga zakona. Pre svega, radi se o prevozu životinja, a to je član 96, gde je bila sugestija i predlog da se na drugačiji način reguliše kada prevozna sredstva moraju biti registrovana kod Ministarstva, a kada se prevoz može vršiti samo u prevoznim sredstvima koja ispunjavaju higijenske i tehničke uslove. Drago mi je da je od strane Ministarstva predloženo poslanicima druge poslaničke grupe da predlože amandman koji je prihvaćen i da će taj tekst koji je u Predlogu zakona dat u krajnjem obliku biti izmenjen. Međutim, žao mi je i neprihvatljivo je sa stručnog aspekta da nije prihvaćen i amandman na član 115, gde se radi o prometu reproduktivnog materijala, gde smo takođe kao poslanička grupa želeli da ukažemo na potrebu zakonskog regulisanja zabrane uvoženja kloniranih embriona. Jer, to je nešto što će možda za nekih narednih pet ili deset godina biti stvarnost, pa ćemo imati institucije koje će se baviti proizvodnjom kloniranih embriona i to tržišno nuditi. Teoretski postoji mogućnost da neko dođe na ideju i da tako nešto uvozi, koristi, a koliko su nepoznanica genetski modifikovani organizmi, toliko su još veća nepoznanica klonirani embrioni životinja. Nažalost, predlagač nije želeo da prihvati ovaj amandman i ostaće bez jasnog definisanja u članu 115. zabrane uvoza kloniranih embriona. Takođe izražavam žaljenje što predlagač nije prihvatio izmene u članu 124. zakona o veterinarstvu, gde se radi o izdavanju uvoznih dozvola i dozvola za provoz životinja, gde smo takođe predlagali da se davanjem dozvole za uvoz mora u isto vreme odrediti i naknadno sprovođenje laboratorijskog dijagnostičkog ispitivanja. Znači, ne kako je predlagač predložio – da se može odrediti, nego smo decidno tražili da je obaveza da se odredi ispitivanje. To smo predložili sa dosta argumenata i sa velikim razlogom. Razlog je upravo i ovo što imamo poslednjih mesec dana sa uvezenim kontingentom krava iz Holandije koje je uvezao "Imlek" iz Beograda, gde su te životinje u svojoj pratećoj dokumentaciji imale zdravstveno uverenje da su slobodne od zaraznih bolesti, a ovde je u našim dijagnostičkim ustanovama tj. specijalističkim ustanovama, gde je izvršeno dijagnostičko ispitivanje utvrđeno da je određeni broj tih grla zaražen leukozom, IBR-om, znači infektivnim bovinim rinotrahitom, to je jedna herpes-virusna infekcija goveda, i zaražene su virusom bovine dijareje i čak je određeni broj životinja imao abortuse ili pobačaje zbog toga. Prvo, mislim da je trebalo Ministarstvo u medijima da saopšti da izražava protest prema holandskom ministarstvu poljoprivrede i firmama koje su izvezle ta grla i dale sertifikat o tome da su zdrava, a da smo mi ovde utvrdili te zarazne bolesti, koje su prema našim propisima nedozvoljene. Životinje koje su u reprodukciji ili prihodu moraju biti slobodne od tih bolesti, pogotovo od leukoze; isto tako, mi imamo tog infektivnog bovinog rinotrahita, ali imali smo i farme koje su izvršile eradikaciju te bolesti, a isto tako bovina virusna dijareja, samo titrovi su nalaženi, ali nije bilo evidentiranih pobačaja, gde je izolovan virus. To su bile životinje u akutnoj infekciji. Ovo apsolutno govori da je obaveza Ministarstva kod izdavanja dozvole za uvoz da obavezno nalaže dijagnostičko ispitivanje živih životinja, kao što je po nama obavezno da se vrši kontrola proizvoda životinjskog porekla, hrane životinjskog porekla i hrane za životinje. Jer, tu je povremeno u ranijem periodu bilo da su izdavana od isporučioca, stranih dobavljača, uverenja o zdravstvenoj ispravnosti, a da je u našim laboratorijskim ispitivanjima utvrđena kontaminiranost ili zaraženost nekim mikroorganizmima. Mislim da je bilo osnova da se prihvati, ja sam to i predlagao, da u ovom periodu tranzicije svaka dozvola, svako rešenje o uvozu podrazumeva obavezu kontrole, a ne ovako da stoji - može, jer to će podrazumevati onda da možda neki uvoznik ima privilegiju i da može da uveze nešto i da ne mora da ispita, a neki će morati ispitivati. Takođe, žao mi je što nije prihvaćeno ono što smo amandmanima predlagali, vezano za privatizaciju. Iako je određenim amandmanom barem nešto stavljeno u ovom zakonu, a vezano za privatizaciju javne veterinarske službe, mi smo predlagali da stoji da će se privatizacija javne veterinarske službe vršiti po programu Vlade. Predlagač novih amandmana je predložio, uz saglasnost i podršku Ministarstva za poljoprivredu, da će se to vršiti po odluci Vlade. Mi smatramo da suštinski to ništa ne znači, jer, svakako, radi se o privatizaciji javne državne službe i da bi bilo ko to započeo mora Vlada doneti odluku, ali odluka je jedno, a program po kome će se privatizovati je nešto drugo. Mi smo se zalagali za program. Međutim, to nije prihvaćeno. Želim još par reči da kažem o ovom zakonu o agencijama, jer nisam gotovo ništa govorio. Apsolutno, moje lično mišljenje i mišljenje naše poslaničke grupe je da je taj zakon trebalo povući iz procedure i da on suštinski ništa bitno kvalitativno neće poboljšati u radu laboratorija koje sada rade taj posao, i to kako veterinarskih, tako fitosanitarnih i sanitarnih. Jednostavno, nije trebalo podleći Evropskoj agenciji za rekonstrukciju, jer je ona taj zahtev ispostavila još krajem 2002. i početkom 2003. godine i na temelju tog zahteva je napravljen ovaj predlog zakona, nego je trebalo sagledati naše realno stanje, odrediti referentne laboratorije koje ispunjavaju određene tehničke i personalne uslove i proglasiti ih referentnim i opredeliti njih da rade posao za državu, uz svu državnu kontrolu koju inače Ministarstvo poljoprivrede apsolutno ima i po postojećem zakonu, a imaće i po novom. Neprihvatljivo je neproglašavanje nacionalnim laboratorijama... Dakle, mislim da dve institucije gotovo ništa danas nemaju kvalitetno da bi mogle biti nacionalne. To je nacionalna fitosanitarna i sanitarna laboratorija u Batajnici i nacionalna veterinarska laboratorija. Veterinari znaju koja je najopremljenija i najstručnija veterinarska ustanova u ovoj našoj državi. Dakle, bez ikakvog hvalisanja, to je Institut iz Novog Sada, i po opremljenosti i po stručnom kadru. Ako je trebalo da neko bude proglašen za nacionalnu, onda je to trebalo da bude Institut iz Novog Sada, jer ima sve resurse. On ima laboratoriju sa trećim nivoom sigurnosti, dakle, tu se može raditi sa visokozaraznim materijama. Isto tako, Institut za ratarstvo i povrtarstvo je, kakvo god mišljenje imalo Ministarstvo za poljoprivredu, najstručniji i najopremljeniji institut iz oblasti biljne proizvodnje kod nas i nije se mogla zamisliti jedna ovakva agencija bez neke od tih laboratorija iz tog instituta. Ako ništa drugo, samo su ova dva argumenta dovoljna da se ozbiljnije pristupi našem predlogu da se za sada povuče taj zakon iz procedure i da se drugačije pripremi. S obzirom da je vreme isteklo, uvažavajući vreme svih prisutnih, o ovome ću govoriti u pojedinačnoj raspravi. Hvala.
Hvala vama, gospodine Mašiću. Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja zajedničkog načelnog pretresa pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 93. Poslovnika? (Ne.) Zaključujem zajednički načelni pretres o Predlogu zakona o veterinarstvu i Predlogu zakona o agenciji za veterinarske, fitosanitarne i sanitarne laboratorije. Prelazimo na 3. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O IZMENI ZAKONA O PREVOZU U DRUMSKOM SAOBRAĆAJU Primili ste Predlog zakona koji je podnela Vlada Republike Srbije. Pre otvaranja načelnog pretresa podsećam vas da, prema članu 94. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave u načelu za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Obaveštavam vas da su ovlašćeni predstavnici poslaničkih grupa: ispred poslaničke grupe Nova Srbija i samostalni poslanici 9+9 po tački 3. dnevnog reda narodni poslanik Miroslav Markićević, a ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SPS narodni poslanik Bojan Kekić. Saglasno članu 140. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram načelni pretres. Pošto ministra nema u sali, određujem pauzu od deset minuta.
Dame i gospodo narodni poslanici, posle pauze nastavljamo sa radom po 3. tački dnevnog reda - Predlog zakona o izmeni Zakona o prevozu u drumskom saobraćaju. Predsedavajući je već zamolio poslaničke grupe koje to nisu učinile da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Pošto je, saglasno članu 140. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, otvoren načelni pretres, pitam predstavnika predlagača Velimira Ilića, ministra za kapitalne investicije, da li želi reč. Izvolite, gospodine Iliću.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, nedavno smo usvojili Zakon o prevozu u drumskom saobraćaju. Međutim, usvojen je jedan amandman, a to je na član 36. stav 4. i naš je predlog da se stav 4. briše. Došlo je do izvesnih problema, pošto ovo i nije bio predlog Vlade, zato što se pojavio niz problema u praksi, a posebno u gradovima i lokalnoj upravi. Na intervenciju mnogih gradova koji su tražili da se ovaj stav briše, kako bi se uklonila anarhija koja bi nastala u prevozu, mi smo podneli predlog da se stav 4. briše. Molim vas da nas podržite i da ovo rešimo da bismo imali jedan mnogo lakši problem i da lokalne vlasti bolje funkcionišu, da se organizuju i da gradovi mogu organizovati prevoz onako kako je za njih najbolje i najfunkcionalnije. Hvala.
Hvala vam, gospodine Iliću. Da li izvestioci nadležnih odbora žele reč? (Ne.) (Tomislav Nikolić: Kako kada nije održan odbor?) Molim vas, ovo je hitan postupak i ne mora da bude, dakle, moramo da radimo po Poslovniku. Pitam, da li predsednici, odnosno ovlašćeni predstavnici poslaničkih grupa žele reč? (Da.) Reč ima Tomislav Nikolić, predsednik poslaničke grupe SRS. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, radi se o zakonu koji je donela Narodna skupština i radi se o stavu 4. koji je većinom glasova narodnih poslanika usvojen pre samo nekoliko meseci. Sada će ponovo većina glasova narodnih poslanika da izbriše stav koji je usvojila pre nekoliko meseci. Obrazloženje za uvođenje ovog stava je potpuno jasno i onaj ko želi da ga izbriše otvara put mitu i korupciji. Zato, dragi moji predstavnici vladajuće većine, ako hoćete da ubedite Srbiju da ste protiv mita i korupcije, ne ograničavajte mogućnost za rad, ne ostavljajte svojim agama i begovima u lokalnim samoupravama mogućnost da prave limite za one koji hoće da se bave određenim poslom, zato što to nikada nije donelo dobro, niti će bilo kada da donese dobro. Pratim televizijsku, medijsku buku koju ste sami napravili oko toga da bismo došli u situaciju da ovo izbrišemo. Vi dovodite predstavnike taksi organizacija da vam pričaju o tome koliko taksista u jednom gradu treba da bude da bi prevoz bio optimalan. Gde vam je tržište? Gde je konkurencija? Konkurencija određuje koliko taksija treba da bude u jednom gradu, a ne predsednik opštine, ne gradonačelnik, ne skupštinska većina u opštini, ne opštinsko veće. Šta to znači? Neko će da proceni koliko ljudi može da se bavi taksi prevozom, a sada ih se već toliko bavi. Znači, zatvorili ste jedno zanimanje za buduće generacije, potpuno zatvorili. Da li vam Ustav dozvoljava da to radite? Da li je Ustav rekao da vi imate prava da ograničavate ljude koji žele da se bave određenim poslom? Koja ograničenja možete da im stavite? Kvalifikaciju, organizacione uslove, opremljenost, kvalitet usluge, a nikako broj. Da li ste ograničili broj livnica? Da li ste ograničili broj TV stanica? Da li ste ograničili broj prevoznika u drumskom saobraćaju? Gde to – izuzev što advokatura čini istu grešku i određuje ko može da bude advokat, a ko ne može, komora ga prima ili ga ne prima – još postoje ograničenja za ljude koji žele da se bave određenom delatnošću? U gradovima, u taksi prevozu, gde može da se za novac dobije dozvola za obavljanje tog posla. Priznali su predstavnici Vlade da je amandman dobar i da sprečava mito i korupciju, a sada nas Vlada Srbije izveštava da ona nije ni predložila takav izgled člana, nije se toga setila i da zato taj član može slobodno da bude izbrisan, jer ga Vlada svojevremeno nije predložila. To što su ga predložili poslanici i što su ga izglasali poslanici, to nije ograničenje. Vlada nam cinično kaže – brišite ovo, mi vam to nismo ni predlagali. Zašto ne kažete onaj drugi deo, kako da obrišete ono što ste sami predložili i sami izglasali. Ko će sada sve ovde da se pospe pepelom od gospode narodnih poslanika? Čime se dokazalo da ovaj amandman nije bio dobar? Haos u prevozu u gradovima? Gde to? Žalili se, kaže, gradovi i opštine zašto nije ograničen broj ljudi koji mogu da se bave taksi prevozom – hajde da vam verujem. Možda se žale oni koji odlučuju, zato što sad nema samo sto ili trista dozvola, zato što sad uopšte nema dozvole na kojoj može da zaradi novac. Ovim nam dokazujete da vi uopšte ne razumete šta treba u ovom društvu da se uradi, da treba eliminisati mito i korupciju. To je osnovni cilj ovog društva. Znam da mi ne možemo da obezbedimo ljudima milionske zarade, kuće, automobile, dobre poslove, ali možemo da ih zaštitimo od kriminala i od jedne njegove grane koja se zove mito i korupcija. Ako Vlada ovakvim rešenjima pokazuje da to neće da zaustavi, onda ova vlada ne samo da nema dovoljan broj poslanika koji će da je podrže u ovoj skupštini, ova vlada je izgubila smisao za osnovne ljudske vrednosti, a posebno za moral. U vreme kada mnoge državne činovnike i mnoge ministre javnost napada za mito i korupciju, Vlada jedan korupcionaški zakon donosi, a ukida jednu antikorupcijsku odredbu u jednom zakonu. Vlada Republike Srbije nam kaže da hoće da ograniči broj ljudi koji jednim poslom mogu da se bave. Vama će to da bude potpuno jednostavno. Za vas je to zakon o kome ne treba ni diskutovati. Predložila Vlada izmenu jednog člana, dignemo ruke i idemo kući. Upozoravam vas da ovo, u stvari, odslikava vrednost Vlade Republike Srbije. Ovo odslikava njene ciljeve, njene namere, njene težnje. Ovo odslikava male političare koji se jednu sezonu bave politikom, a posebno odslikava našeg ministra koji je prvi put došao na vlast i zaboravio na vreme kada je bio u opoziciji i misli da više nikada neće biti u opoziciji. Krenuo je s medija na medij da govori loše - o kome? O Srpskoj radikalnoj stranci. Time nabija prst u oko većini građana Srbije koji za nas znaju da smo mnogo bolji ljudi i od ministra i od njegove partije i od onih koje je on doveo u Vladu Srbije. Neka ostane zabeleženo da je Velimir Ilić predložio jedan korupcijski zakon i da to odslikava strukturu i Velimira Ilića i Vojislava Koštunice.
Hvala, gospodine Nikoliću. Da li još neko od predsednika ili ovlašćenih predstavnika želi reč? (Ne.) Reč ima ministar Ilić.
Znam da neko želi da dođe na vlast, ali ne zna kako. Isto znam da je taj neko bio na vlasti i da je bio potpredsednik vlade koju je narod motkama oterao sa vlasti. Ova vlast nikada neće biti motkama oterana sa vlasti. Ne želim da gubim vreme ovde i da repliciram, nisam ni došao da pričam o korupciji i mitu. Nije tačno da je ovo korupcijski zakon. Gospodo poslanici, mi smo ozbiljni ljudi. Nastao je jedan haos. Zašto je nastao haos? Vi znate da ko ode sa evidencije sa biroa i prijavi se da obavlja neku delatnost dobija veoma povoljno neki kredit. Šta se događa? Svi ti ljudi se prijavljuju, kupe vozilo i dolaze da budu taksisti. Mi spremamo licence za taksiste i sa tim će moći nešto da se uradi. Međutim, strukovna udruženja koja postoje, udruženja taksista i svih ostalih, moraju se ispoštovati i moramo ih uzeti u obzir ako mislimo da napravimo nešto dobro [[Dobacivanje iz sale.]] Prema tome, ja sam bio lepo vaspitan dok je vaš šef govorio, a vi, jedan ozbiljan čovek, dobacujete konstantno. Ne mogu da verujem da se jedan narodni poslanik tako ponaša. Stvarno nema smisla. Ovde sam došao da prezentiram nešto što sam pripremio. Vi to da kritikujete i napadate, to stoji, ali nisam došao da se ovde raspravljam i svađam sa vama, da dobacujem. Treba biti fin i lepo vaspitan. Prema tome, nismo ovde došli da pravimo kampanju itd. To da ja vas napadam po medijima, ne mogu da se setim da sam vas negde napadao. Da i vi napadate – pa vi svaki dan pljujete ovu vladu, to nije normalno; ovu vladu koju svi u svetu hvale, samo vi ne vidite taj pomak. Uostalom, vi nikada niste ništa ni razumeli ni videli. Prema tome, mi nećemo sada da se zameramo sa vama. Kakvi ste, takvi ste, vi ste naši i dragi ste nam, vrlo ste nam simpatični. Prema tome, ja imam simpatije prema vama, uvek se lepo zabavim kad vas slušam. Borite se i vi, borimo se i mi, ali nemojte toliko ružnih reči. Mi smo vrlo korektni prema vama i ja sam vrlo korektan prema vama. Ne vidim da je ijedna opština gde ste vi na vlasti imala jedan jedini problem i sa mnom i sa ovom vladom. Vrlo smo korektni jedni prema drugima na terenu, ali ovde, Bože moj, mi prihvatimo sve da kažete, ali budite samo malo pristojniji i ja se neću ljutiti. Ja moram da vas odslušam, a i vi ste mene odslušali. Prema tome, korektno ćemo ovo odraditi. Poslanici će reći svoje. Ako dobijemo većinu, svaka čast. Ako ne dobijemo, kao što je amandman prošli put prošao, opet svaka čast. Takva je situacija. Prema tome, to je parlamentarizam. Za to smo se borili i mi i vi. Ne bi trebalo toliko ružnih reči – ne valja Vlada. Vlada, kakva je takva je, ali dobra je, svi kažu da je dobra, samo vi kažete da je loša, i oni što su napustili parlament.
Replika, gospodin Nikolić.
Evo, dame i gospodo narodni poslanici, imali ste prilike da čujete "finog" ministra. Da vas podsetim, to je onaj što je bagerom došao u Beograd da ruši Beograd i tukao policiju usput gde god je sreo. To je "fini" ministar koji ovde poziva na finoću, a kaže – vas je narod oterao motkama sa vlasti. Ministre, prvo, narod je 5. oktobra izašao na ulice zbog Miloševića, a ne zbog Republičke vlade. To što ste vi posle preuzeli vlast u Republici Srbiji, mimo Ustava i zakona, to je znak koliko ste fini. Čini mi se da ste izveli narod da sprečite krađu predsedničkih izbora u SRJ, a ne da motkama oterate Republičku vladu sa vlasti. Vi kažete da su grube reči kad vam odavde kažem da Vlada ne valja, a vi ste fini čovek koji se usudio da motkama jednu vladu otera sa vlasti. Sada vas pitam, gospodine ministre, da sam slučajno nevaspitan kao vi i da sad pozovem sto hiljada ljudi u Beograd, došlo bi 500 hiljada, i da vas pojurim motkom, da li bih ja bio "fini" ministar posle toga? Ko vam izgradi te aršine? Ima nešto što sebi nikada neću moći da oprostim. U vreme dok sam bio potpredsednik vlade trebalo je da se umešam u to kad su vas hvatali kad ste bežali za vreme bombardovanja. Znao sam gde se krijete, gospodine ministre. Izgleda da je trebalo Srbiju spasavati onda.
Pošto više nema prijavljenih od strane ovlašćenih predstavnika ili predsednika poslaničkih grupa, obaveštavam vas da je, saglasno članu 93. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine, do otvaranja pretresa, u duhu ove rasprave, "fine" prijave za reč u pisanom obliku, sa redosledom narodnih poslanika, podnela poslanička grupa SRS. Dajem reč narodnom poslaniku Vjerici Radeti, a neka se pripreme narodni poslanici Nemanja Šarović, pa narodni poslanik Momir Marković.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovo što je malopre rekao predsednik Skupštine, da je jedina poslanička grupa koja je prijavila poslanike da govore o ovom predlogu poslanička grupa SRS, govori o ozbiljnosti ovog parlamenta, odnosno o ozbiljnosti poslaničkih grupa. Ovo što se danas dešava u prepodnevnom delu i sada u nastavku sednice je silovanje parlamentarizma, silovanje Narodne skupštine. Ovo je neverovatno, smejte se vi koliko god hoćete, ovo nije smešno, ovo je tragično, žalosno, tužno, jadno, i teško nama, teško Srbiji sa ovakvom Vladom, gospodine Velimire Iliću, i sa ovakvim odnosom prema Narodnoj skupštini i prema narodu Srbije. Vi se usuđujete... Najpre vaša koleginica pre vas kaže – igrom slučaja se desilo da joj zakon ne bude usvojen. Neverovatno! Najnormalnijim glasanjem zakon nije bio usvojen, i to dva puta glasali u toku dana, Marković kršio Poslovnik, i ona kaže danas da igrom slučaja nije usvojen zakon. Vi danas obrazlažete kako je postojao neki amandman koji, na kraju krajeva, nije bio amandman Vlade. Stvarno moram da se prekrstim pred kamerama, ovo je neverovatno. Vi u obrazloženju zakona kažete: "Pošto se opravdano postavlja pitanje usaglašenosti stavova 2, 3. i 4. člana 36. Zakona o prevozu u drumskom saobraćaju, koji su nastali tako što je usvojen amandman i implementiran u stav 4, a koji nije bio predlog Vlade Republike Srbije, smatra se da je neophodno brisanje ovog stava." Kolege drage, da li ste ovakvo čudo neviđeno negde u parlamentarnoj praksi savremene Evrope, savremenog sveta i Srbije videli i čuli? Dakle, mi ovde treba da budemo glasačka mašina, kako misle ministar Ilić i Vojislav Koštunica i sve što nam Vlada predloži mi samo glasamo, kažemo da je u redu, tako je, i mi ovde nećemo ništa da radimo. Umesto da budete zahvalni narodnim poslanicima koji ozbiljnim pristupom, predlozima i amandmanski intervenišu i pokušavaju da urede neki predlog koji nam dajete, vi se usuđujete da kritikujete narodne poslanike i ovako crno na belo ostavljate trag da je neophodno brisanje ovog stava zato što je došao od Narodne skupštine, a ne od Vlade Republike Srbije. Ako je i od vas, previše je, zaista. Pravo stanje, zbog čega ovo radite, gospodine Velimire Iliću, jeste vi i Nenad Bogdanović i vi to dobro znate – uprava grada Beograda je jedina uprava u Srbiji koja ne primenjuje ovaj zakon sa ovim amandmanom koji danas hoćete da brišete. U svim drugim gradovima, u svim drugim opštinama od kada je zakon stupio na snagu, a to je bilo krajem jula, zakon se normalno primenjuje, a Nenad Bogdanović je doneo nekoliko uredbi kojima je stavio van snage zakon koji je u Skupštini usvojen. Nenad Bogdanović je u dogovoru sa vama rekao da on nema uslova da Beograd primenjuje ovaj zakon. Ko ga pita da li ima uslova? Zakon je doneo parlament, donela Narodna skupština i ko pita Nenada Bogdanovića i Velimira Ilića da li taj zakon može da se primenjuje. Mora da se primenjuje. Zašto ste požurili sa ovim, gospodine Iliću? Zato što je 28. septembra doneta odluka Ustavnog suda (i uskoro ćemo, kolege poslanici, imati opet ovaj zakon sa izmenama i dopunama) gde su stavljene van snage te Bogdanovićeve uredbe i gde je rečeno da je neustavno ograničavanje rada, da je kršenje prava na rad ovo što vi pokušavate kroz ovaj zakon i što je Bogdanović uradio kroz svoje uredbe. Znate da je ta odluka Ustavnog suda doneta, ili bar znaju u vašoj službi pa su vas nagovorili da idete ovako navrat-nanos sa ovakvim zakonom. Još nije objavljena ta odluka, ali je pitanje dana kada će biti, pa vas pitam šta ćete uraditi kada ta odluka Ustavnog suda bude za neki dan objavljena, a biće, doneta je 28. septembra ove godine, znači pre nekih desetak dana. Izlaze taksisti neregistrovani da zatvore ulice, izlaze taksisti registrovani da zatvore ulice; ovi se bune zato što im ne date dozvole, ovi drugi se bune zato što hoćete ovima da date dozvole. Vi ste onda lepo, kao Vlada koja je legalistička, procenili koga ima više; više ima registrovanih, nego neregistrovanih taksista, i da učinite uslugu registrovanim taksistima, tu je više glasova na izborima. Vidite, mi srpski radikali smo iskreni prema ovom narodu, uvek bili i uvek ćemo biti – i mi znamo da je manje neregistrovanih nego registrovanih taksista, ali isto tako znamo da zabrana rada neregistrovanim taksistima predstavlja kršenje ustavnog prava na rad i mi to kažemo, ne pitamo koliko košta. Vi samo o tome razmišljate, gospodine Iliću, i vi, i Vojislav Koštunica i kompletna Vlada. Govorila sam vam, kada smo govorili u julu o ovom zakonu, angažujte inspektore, gospodine Iliću, dogovorite to sa Nenadom Bogdanovićem, pa da inspektori urede stanje taksi vozača na ulicama Beograda i na ulicama Srbije. Da li znate koliko u Beogradu ima taksista penzionera, da li znate koliko ima taksista koji imaju duple radne knjižice, koji su negde tamo zaposleni, a u slobodno vreme rade kao taksisti? Da li znate koliko je taksista očeva otišlo u penziju, a taksi tablu stavio sin na kola i vozi? Svi ti takvi ugrožavaju, normalno, ove taksiste koji su u udruženjima, koji su registrovani, koji plaćaju poreze, doprinose, a sa druge strane ugrožavaju i ove koji ne mogu da počnu da rade zbog takvih. Danas sam razgovarala sa jednim taksistom (koristim često taksi, a znaju i oni da je ovo na dnevnom redu) koji jeste član udruženja i koji nema baš lično neki interes da se ovaj zakon donese, ali kaže – kažite slobodno, gospođo, za govornicom, svi će taksisti da vam potvrde, da u Beogradu nema više od 5.000 legalnih taksista. Vi pričate priču o 7.000 taksista. Tu računate verovatno i one na aerodromu. Da li znate kako rade taksisti na aerodromu i kako rade taksisti kod "Hajata", na autobuskoj i železničkoj stanici? Na aerodrom ne sme da dođe taksista, dobiće batine ako dođe neki normalan čovek. Tamo su oni koji su 20 godina tamo, koji diluju sa nekim zaposlenima na aerodromu: on lepo pozove taksi, zna se da može da dođe taksista koji je sa njim u dilu i onda fino dođe stranac, pošto vama dolaze mnogo stranci, dođe stranac u Srbiju, plati 30 evra, dođe do "Hajata" i njemu to i nije mnogo, 30 evra od aerodroma do hotela. Ali, šta se dešava kada se vraća kući – zamoli službu na recepciji da mu obezbede taksi, oni pozovu taksi i on se od "Hajata" istim putem vrati na aerodrom za 570,00 dinara. Onda se pita u kakvu je zemlju došao i kako se u ovoj zemlji radi. O tom problemu, gospodine Iliću, treba da vodite računa i o takvim problemima. To je vaša nadležnost. Nije vaša nadležnost da držite predavanja narodnim poslanicima. Vi fini gospodin, vi fini gospodin koji psuje majku policajcu, koji gađa novinara fasciklom. Gospodine Iliću, nismo mi od juče ovde, niste ni vi, znamo se. Dakle, gospodine Iliću, uredite taksi prevoz u Srbiji. Angažujte vaše inspektore. Naredite im da rade za pare koje dobijaju u obliku plate, a ne za pare koje dobijaju od taksista koji im daju ispod žita. Kada budete to uredili, kada to budete sprečili, neće biti previše taksista ni u Beogradu, ni u Srbiji. Neki od neregistrovanih taksista (bili su kod vas na razgovoru i vi to znate) tri godine nemaju dozvolu za rad; neki su u međuvremenu dobijali te dozvole. Da li znate kako su samo neki izvučeni iz šešira pa dobili dozvole, nekih 500 je dobilo, a 2.500 još nije dobilo? Da li možete vi da nam kažete koji su to bili kriterijumi, koliko košta taj kriterijum? Zašto je dozvoljeno svim tim ljudima da... vi kažete kupe neko auto i hoće da budu taksisti. Naravno, moraju da kupe auto. Vama to ne smeta. Moraju da polažu poznavanje grada. Tamo im se uzme neka taksa od nekoliko hiljada - i to ste pustili, ne smeta vam. Moraju da plaćaju estetski pregled vozila - i to ste pustili, ne smeta vam. Podneli su zahtev da se upišu u registar, napisano im je šta još treba da dopune, koju dokumentaciju, sve to urade i onda kažu – sada ne može, ne da Nenad Bogdanović. Od kada je Nenad Bogdanović vlast u Beogradu ti problemi sa taksistima u Beogradu postoje. Problemi sa taksistima u celoj Srbiji postoje zato što vaše ministarstvo, koje je nadležno, nije na ozbiljan način pristupilo rešavanju tog problema, gospodine Iliću. Zašto se niste založili i zašto se ne zalažete da se omogući da taksisti uvoze vozila sa smanjenim carinama? Njima je to osnovno sredstvo za rad. Zamislite velikodušne Vlade – taksimetar mogu da uvezu bez poreza, a vozilo ne mogu. Šta ste još uradili? Ti ljudi su imali, sad kada su nepovoljni i skupi krediti, ali šta će, narod uzima kredite i taksisti su imali prosek 18.000 dinara. Na taj prosek su plaćali poreze i doprinose. Šta se sada desilo? Sada su im razdvojili gospodin Ilić i Dinkić, nekada nisu baš bili u ljubavi, a danas se odlično slažu kada treba da se radi protiv naroda, razdvojili su im i na poseban iznos se plaćaju doprinosi, na poseban iznos se plaćaju porezi, pa onda ti ljudi njima plaćaju doprinose na 12.000 dinara; sa 12.000 dinara, i da hoće, ne mogu ni na kredit da kupe sebi novi auto. Gospodine Iliću, ovo nije problem preko koga može olako da se pređe, nije onako kako ste vi mislili, za minut-dva da ovde nešto kažete i mi ništa da ne kažemo. Dogovorili ste sa onima koji su prošli put glasali za amandman, sada ste se sa njima dogovorili da glasaju za brisanje tog amandmana, ali naravno, to su vaše unutarkoalicione stvari, sada neću u to da ulazim, ali o tome ćemo pričati uskoro u izbornoj kampanji. Još jedanput vas pozivam da se ne igrate sa Narodnom skupštinom i da poručite na sednici Vlade, jer se to danas već drugi put samo u jednom danu ponavlja, da kažete Vojislavu Koštunicu, legalisti, a pozvaćemo ga mi, pošto po Poslovniku imamo pravo na to, da nam objasni kako se to legalizam uživo provodi, kako može jedan zakon da se donese u julu, da se ne primenjuje, da ga ne primenjuje samo jedan gradonačelnik, jedan Nenad Bogdanović. Sada, kao, Nenad Bogdanović i njegovi legalisti izašli iz Skupštine, neće da pomažu Vladu, nije nego, a vi brže-bolje njihovom zahtevu da udovoljite, da udovoljite Nenadu Bogdanoviću, ne biste li ih vratili u skupštinsku salu. Gospodine Velimire Iliću, vi znate da mi mnogo znamo.
Hvala, gospođo Radeta. Reč ima narodni poslanik Nemanja Šarović, a ne verujem da će biti vremena za sledećeg govornika, narodnog poslanika Momira Markovića, verovatno sutra ujutru.
Ja ću da govorim do šest, a onda ću sutra ujutru da nastavim u 10,00 sati. (Predsednik: Ja ću vas prekinuti u 18,00 časova, a ako ne završite, naravno da ćete nastaviti sutra u 10,00 časova.) Da ćete me prekinuti, gospodine Markoviću, u to uopšte ne sumnjam. Ali, mi smo već nekoliko puta danas kažnjeni. Kažnjeni smo najpre bili što smo morali da čekamo ovde od 10 do 11,00 časova da se vi okupite, pa kada se niste okupili u 11,00 časova rekli ste da čekamo do 12,00, pa smo od 12,00 čekali do 12,30 časova, a onda smo morali da slušamo narednih petnaest ili dvadeset minuta kojekakva nebulozna objašnjenja, da trpimo uvrede i kršenje Poslovnika. Zatim je usledila nova kazna – u razmaku od svega nedelju dana u situaciji smo da ponovo raspravljamo o zakonu o kome smo već raspravljali. Radi se o zakonu o veterinarstvu. Niko ovde nije našao za shodno da kaže šta se to promenilo, ko vređa Narodnu skupštinu tako što zakonsko rešenje, za koje se već jedanput izjasnila Skupština da ne želi da mu da podršku, da ne želi da egzistira u pravnom sistemu Srbije, ponovo u istom obliku ovde pred nas stavi. Nije palo na pamet ni ministarki da kaže – evo, sada treba da glasate zbog toga i toga, a možda nije trebalo zbog nekih drugih stvari. Nastavlja se sada sličan sistem, mi opet raspravljamo o zakonu o kome je Narodna skupština već dala svoju reč. Naime, jasno je skupštinska većina... A podsetiću, sve poslaničke grupe glasale su za ovaj amandman koji je podnela Socijalistička partija Srbije. Koliko se sećam, ovo je jednoglasno usvojeno, a sada nam kažete da ovo nije predložila Vlada i zbog treba da se briše. Dame i gospodo, a ovo posebno važi za vladajuću većinu, jer mi iz Srpske radikalne stranke ćemo zadržati stav kakav smo imali prethodni put, a ovi koji menjaju iz dana u dan, iz prilike u priliku svoj stav moraće da objasne građanima Srbije zbog čega je to urađeno, da li je to bilo zbog upravnih odbora, da li je bilo zbog nečeg drugog, da li je bila isplata u kešu, zaista ne znam. Ali, mislim da definitivno nije dobro da se igrate ni sa narodom, ni sa Republičkom skupštinom. Ne znam da li će Predrag Marković kada naredni put bude davao jedan od čuvenih izveštaja reći – evo, doneli smo toliko i toliko zakona; da li će i ovaj jedan član koji danas imamo na dnevnom redu, a ne radi se čak ni o kompletnom članu nego se samo briše jedan od četiri stava člana 36. Zakona o prevozu u drumskom saobraćaju, da li će to biti ta čuvena efikasnost Narodne skupštine? Da li će mu pasti na pamet da kaže – doneli smo 150 zakona, ali smo zato 30 zakona raspravljali po tri puta, doduše, o nekima i četiri puta, o nekima dva puta. Da li je to ta efikasnost? Da li ćete nam opet produžavati sutra rad do u nedogled zato što ste danas efektivno radili tri ili četiri sata? Gospodine Markoviću, pošto mi kolege kažu da opet imate kojekakve gestikulacije iza mojih leđa, moram da vas upozorim da to nije pristojno i ukoliko imate bilo šta da kažete, a ovo su retorička pitanja, vi se lepo javite za reč, izađite za govornicu, pa na način na koji to dolikuje recite šta imate.
Gospodine Šaroviću, molim vas, govorite o temi koja je na dnevnom redu. Svakako da imam ma šta da vam kažem, rekao bih to po Poslovniku, ali zbilja nemam šta da vam kažem i ne obraćajte pažnju na gestikulacije poslanika. Budite ljubazni i govorite o tački koja je na dnevnom redu. Hvala.
Gospodine Markoviću, ako već nemate šta da nam kažete, molim vas da me i ne prekidate, jer ovako dolazimo u situaciju da me prekidate da biste mi rekli kako nemate šta da mi kažete, mislim da to nije slika koju želite da građani Srbije gledaju. Dalje, što se tiče ovog zakona, rekao sam da se radi o jednom članu koji reguliše brisanje stava 4. člana 36; drugi član kaže da zakon stupa na snagu osmog dana od dana objavljivanja u "Službenom glasniku Republike Srbije". Ono što me donekle čudi jeste što niste rekli da treba ovaj zakon da stupi na snagu dan po objavljivanju u "Službenom glasniku". Mi smo takvu situaciju imali za mnoge druge zakone koji su to zasluživali mnogo manje nego ovaj, ako se uzmu u obzir oni razlozi koji vi navodite kao razloge zbog kojih ovo treba što hitnije uraditi. Dalje, ako govorimo o ustavno-pravnom osnovu za donošenje ovog zakona, obrazloženje je potpuno nebulozno, jer ste se pozvali ovde na član 72. stav 1. tačka 4. Ustava Republike Srbije, prema kome Republika Srbija uređuje i obezbeđuje, između ostalog, pravni položaj preduzeća i drugih organizacija. Dakle, ovaj stav 4. člana 36. kaže: "Prilikom donošenja programa iz stava 2. ovoga člana opštine, odnosno grad, nemaju pravo da ograničavaju broj lica koja mogu obavljati auto-taksi prevoz na teritoriji opštine, odnosno grada." Ne radi se ovde niti o preduzećima, niti o drugim organizacijama. Znamo svi veoma dobro da taksisti mogu da rade i samostalno, ne moraju da prave preduzeće, niti moraju da budu članovi nekog taksi udruženja i apsolutno član 72. stav 1. tačka 4, na koju ste se vi pozvali, nema nikakve veze sa ovim što piše u zakonu. Ako ste se već pozivali na Ustav, a trebalo je, u skladu sa Poslovnikom, morali ste da date koji je to osnov za donošenje zakona, trebalo je da krenete ne od člana 72, nego od člana 13. Ustava Republike Srbije koji kaže: "Građani su jednaki u pravima i dužnostima i imaju jednaku zaštitu pred državnim i drugim organima bez obzira na rasu, pol, rođenje, jezik, nacionalnu pripadnost, veroispovest, političko ili drugo uverenje, obrazovanje, socijalno poreklo, imovno stanje ili koje lično svojstvo." Znači, jednaki u pravima i dužnostima. Svako ima jednako pravo da obavlja određeno zanimanje. Svako ima jednako pravo da bude taksista, bez obzira da li ove ili one nacionalnosti, da li je glasao za SRS ili za neku drugu stranku. Dakle, vama sam Ustav brani da po bilo kom osnovu delite građane. Član 35. Ustava Republike Srbije kaže: "Svako ima pravo na rad." Stav 2: "Jamči se sloboda rada, slobodan izbor zanimanja i zaposlenja i učešće u upravljanju. Svakome je, pod jednakim uslovima, dostupno radno mesto i funkcija." Dakle, ovo što vi želite da uradite potpuno je protivustavno. Mi ne bismo imali bilo šta protiv da ste vi propisali određene uslove, kao što su uostalom i sada propisani uslovi koje neko ko želi da obavlja to zanimanje mora da ispuni. Ali, ko god, gospodo, te uslove ispuni, vi njemu morate da date dozvolu. Ja vas pitam – da li je sledeće što ćete zabraniti, odnosno ograničiti broj pekara? Imamo na svakom drugom ćošku u Beogradu pekaru. Zašto ne kažete tu – mnogo je 3.000 pekara u gradu, dosta je da bude 1.000. Zašto vi navodno brinete, a to nije prava briga, jer ronite krokodilske suze za taksistima, zašto onda ne kažete da je dovoljno 1.000 pekara? Prvih 1.000 koje su otvorili mogu da rade i više niko ne može pekaru da otvori. Ili, vulkanizersku radnju, ili advokatsku kancelariju ili bilo koje drugo zanimanje. Izvolite i recite bilo koje drugo zanimanje gde ste rekli – može da ih bude toliko u državi. To je apsolutno neprihvatljivo i neprimereno. Vi se na ovaj način vraćate u neki vid komunističke planirane privrede. Kakve ovo veze ima? Nađite mi evropsku konvenciju, to vam je omiljena tema, pozovite se, kažite - ovo je put ka Evropi. Je l′ to Evropa zabranila da taksijem dođemo u Evropu? Hoćemo peške da idemo u Evropu? Ili kako ćemo ići? JAT-om? Da li je normalno da vi propisujete ovakva ograničenja? Šta je sa slobodom izbora radnog mesta, šta je sa slobodnom privredom, šta je sa slobodnom tržišnom konkurencijom? Mi smo ovde iz te oblasti donosili zakone. Kaže ministar Ilić – mi spremamo licence za taksiste. To vam verujem. Tada ćete, gospodo taksisti, vi koji mislite da ćete dobiti nešto zato što će nekome biti zabranjeno da se bavi tim poslom, ko ne plati na mostu, plati na ćupriji, plaćati debelo, ja vam to garantujem, za ove licence. Verovatno će biti nova agencija, pa će direktor agencije iz NS imati platu predsednika Vrhovnog suda, pa ćete vi koji obavljate to zanimanje 20 ili 30 godina, pojaviće se neko kod koga ćete morati da dođete da se licencirate, ali ćete opet nove uslove morati da ispunite, pa ćete morati da platite, da podmažete. Skuplje će vas izaći ova licenca nego dozvola. Kaže ministar – ovaj zakon je neophodno doneti kako bi se uklonila anarhija u prevozu. Ja mogu da prihvatim i to da ministar i pored toga što je doktor nauka nije pravnik, pa da ne može da shvati određene stvari, ali tu su opet gospoda iz republičkog zakonodavstva i treba da mu objasne da jednom kada je stupio ovaj zakon na snagu svima onima koji su u skladu sa tim zakonom stekli određena prava vi ta prava sada ne možete da oduzmete. Svi oni koji su podneli u međuvremenu, od dana stupanja na snagu Zakona o prevozu u drumskom saobraćaju, pa do dana kada ovaj zakon stupi na snagu, a to će biti za dve nedelje, svi koji žele imaju još dve nedelje da podnesu, jer vi morate prvo da izglasate ovo, da objavite u "Službenom glasniku", pa tek osmi dan kada stupi na snagu, onda ta prava nestaju – šta će biti sa tim ljudima. Dakle, šta će se desiti sa onim ko, u skladu sa Ustavom Republike Srbije, po Zakonu o prevozu u drumskom saobraćaju, svim odredbama donetim na nivou grada koje regulišu uslove koje neko mora da obavi da bi se bavio taksi prevozom, šta on mora da uradi da bi dobio tu dozvolu? Da li vi možete da uskratite tim ljudima to pravo ili ćete im, bez obzira što su imali zakonsko pravo, reći – znate, mi smo se u međuvremenu drugačije dogovorili. S obzirom da, gospodine Markoviću, mi iz Srpske radikalne stranke ne želimo da kršimo Poslovnik, a da Poslovnik kaže da se radi do 18,00 časova, ja ću sada završiti pa ću nastaviti sutra.
Pošto je današnje radno vreme iscurelo, nastavljamo sutra u 10,00 sati. Prvo će nastaviti gospodin Šarović, a potom reč ima narodni poslanik Momir Marković, pa Veroljub Arsić. Istovremeno vas obaveštavam da svi odgovorni poslanici koji žele još jednom da provere šta je sve urađeno i šta su uradili da bi pomogli ovoj državi mogu ne samo u izveštajima predsednika, gde se detaljno navode i celi zakoni i izmene i dopune zakona, nezavisno od toga na sajtu Narodne skupštine da provere sve podatke. Hvala vam na odgovornosti. Vidimo se ujutru u 10,00 časova. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Druge sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2005. godini. Pre nego što pređemo na zvanični deo, dozvolite mi da u vaše i svoje ime svi čestitamo sjajnim fudbalerima Srbije i Crne Gore, koji idu na svetsko prvenstvo! Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 90 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 88 narodnih poslanika, odnosno da postoji dovoljan broj prisutnih poslanika da bismo otpočeli radni dan. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici: Velimir Stanojević, Dejan Rajčić i Aleksandar Lazarević. Prelazimo na 3. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O IZMENI ZAKONA O PREVOZU U DRUMSKOM SAOBRAĆAJU (nastavak u načelu) Sinoć smo prekinuli sednicu u 18,03 časova, tako što je prekinuo svoje izlaganje narodni poslanik Nemanja Šarović, koji sada ima reč, a neka se pripremi narodni poslanik Momir Marković, pa Velimir Simonović, pa Veroljub Arsić. Želim da vam dam dve informacije. Odbor za saobraćaj i veze ima odmah sastanak u sali na petom spratu. Drugo obaveštenje vezano je za način na koji ćemo raditi danas i narednih dana. Pošto po dogovoru Skupština ne zaseda petkom, subotom i nedeljom, danas ćemo, po Poslovniku, raditi samo do završetka pretresa 1. tačke dnevnog reda u pojedinostima, koji će početi u 16,55 časova, jer 24 časa mora da protekne od završetka načelne rasprave do početka u pojedinostima. Dakle, samo do završetka rasprave u pojedinostima 1. tačke dnevnog reda – zakona o veterinarstvu. Dakle, rasprava o tom zakonu će početi u 16,55 časova. Sutra neće Skupština zasedati, a nastavak će biti zakazan za ponedeljak, tako da možete da rasporedite svoje aktivnosti. Hvala na strpljenju. Izvolite, gospodine Šaroviću.