Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Sedme sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2019. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da prisustvuje 65 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 86 narodna poslanika, odnosno da su prisutna najmanje 84 narodna poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da su sprečeni sednici da prisustvuju sledeći narodni poslanici: Stefana Miladinović i Žarko Obradović. Nastavljamo rad i prelazimo na pretres u pojedinostima o 7. tački dnevnog reda – Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o penzijskom i invalidskom osiguranju. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine obaveštavam vas da su sednici pozvani da prisustvuju: Siniša Mali, ministar finansija, Zoran Đorđević, ministar za rad, zapošljavanje, boračka i socijalna pitanja, Aleksandar Antić, ministar rudarstva i energetike, sa saradnicima. Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici. Primili ste izveštaj Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo i Odbora za rad, socijalna pitanja, društvene uključenosti i smanjenja siromaštva, kao i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo saglasno članu 163. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, odbacujem amandmane narodnog poslanika Hadži Milorada Stošića kojim se posle člana 36. dodaje novi član 36a i kojim se posle člana 38. dodaje novi član 38a. Odbačeni amandmani ne mogu biti predmet rasprave i o njima se ne glasa. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Marijan Rističević. Da li neko želi reč? (Da) Izvolite, kolega Rističeviću.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovo je prilika da ponovo apelujem da ispravimo sve što su prethodne vlasti pokvarile. Dug za penzijsko i invalidsko osiguranje zemljoradnika, zajedno sa kamatama, trenutno je na nivou preko 160 milijardi dinara. To poljoprivrednici ne mogu da plate. Sve i da hoće, nemaju odakle. Sa tim u vezi, pojavljuju se i drugi problemi. Socijalna pomoć je često iznad visine seljačke penzije. Poruka koja se šalje je loša. Bolje biti socijalni slučaj nego poljoprivrednik. Ako ste ta socijalna prava na selu dobili, niste morali ništa da platite. Pri tome, da bi neko ostvario socijalnu pomoć često prodaju poljoprivredno zemljište da bi se kvalifikovali za tu vrstu novčane nadoknade, odnosno socijalne pomoći. Poljoprivrednici koji plaćaju penzijsko i invalidsko osiguranje i koji u jednom trenutku to nisu mogli više da čine zbog loših zakona koje su doneli ovi koji sada bojkotuju Narodnu skupštinu, iz tih razloga su prekinuli i narasli su veliki dugovi. Tako je pao broj poljoprivrednika koji trenutno plaćaju penzijsko i invalidsko osiguranje, a rezultat tog je što se penzije svega sa 20%, penzijski fond poljoprivrednika se puni svega sa 20%, a 80% dotira država. Mislim da je vreme da na određen način regulišemo kamate i deo duga i da na takav način obradujemo poljoprivrednike u Srbiji. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Marković. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Uvaženi ministre sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, danas je 338 dan kako poslanici dela opozicije ne dolaze na svoj posao. Ne dolaze na posao za koji uredno primaju platu. Na taj način šalju poruku i pokazuju kakav je zapravo njihov odnos prema funkciji koju obavljaju, odnos prema Narodnoj skupštini, ali i odnos prema građanima, pogotovo prema građanima koji su ih birali da zastupaju njihove interese u ovom parlamentu. Meni je žao što smo došli u takvu situaciju i očigledno je da oni imaju drugačiji pristup bavljenja politikom i prioritetnije stvari kojima se bave ovih dana, umesto da obavljaju svoj posao. Tako imamo ovih dana nastavak te španske serije u DS, dakle, u jednom delu opozicije, gde se oni između sebe svađaju, gde su se opet po ko zna koji put podelili na one koji bi se vratili čak u ovaj parlament, ali im za tako nešto nedostaje dozvola njihovog vrhovnog šefa. Njihov vrhovni šef, svima njima, i formalni i neformalni je Dragan Đilas. To je onaj Branislav Lečić pre neki dan i javno potvrdio u svojoj izjavi nakon sednice glavnog odbora ili ne znam već kog stranačkog organa, da se odluke u toj stranci donose izvan stranke, izvan glavnog odbora i na taj način nedvosmisleno ukazao na Dragana Đilasa i time potvrdio sve ono što i mi iz SNS već mesecima pričamo, a to je da je Dragan Đilas šef svima njima. Dakle, i u DS i u svim ostalim strankama koje pripadaju tom tzv. „Savezu za Srbiju“. Međutim, ono što je neprihvatljivo i ono što je čudno u celoj toj priči, pazite sad ovako, oni se podele između sebe, posvađaju se zbog nekakvih funkcija, imaginarnih funkcija. Dakle, valjda planiraju da nekada u budućnosti obavljaju neke funkcije, pa su se unapred u tim planovima posvađali oko podele tih funkcija, pa jedni druge optužuju da su večiti poslanici, ili da su ne znam šta itd. Onda kažu da je SNS kriva za to i okrive SNS za neko mešanje. Kakve veze SNS ima sa podelama i sa svađama oko funkcija u DS? Koga zanima Balša Božović i da li je Balša Božović napustio glavni odbor ili nije? Koga zanima Lutovac, u krajnjem slučaju? Nikoga to više ne zanima. Dakle, to su ljudi koji su osvojili 2% glasova na beogradskim izborima. Dva posto glasova. Ovaj drugi deo te tužne opozicije koji nije u toj DS, ali je u tom „Savezu za Srbiju“ se danima bavi izmišljanjem kojekakvih afera, izmišljotina i nekakvih optužbi usmerenih ka funkcionerima SNS i naravno Aleksandru Vučiću. Svaki dan se nastavlja ta serija laži, izmišljotina, fabrikovanih afera bez i jedne činjenice, bez i jednog argumenta, bez i jednog dokaza. To smo ovde dužni da trpimo i u holu Narodne skupštine na tim njihovim konferencijama i putem saopštenja i na svaki drugi način. Onda se zapetljaju u svoje izmišljotine, pa onda se vade na taj način što izmisle nove laži, izmišljotine koje lansiraju onda preko njihovih medija N1, „Danas“, NIN, „Vreme“ i sve ostalo itd. Ja želim da sa ovog mesta uputim poruku da 100 puta ponovljena laž neće postati istina kada je reč o tim njihovim nazovi aferama, koje svaki dan lansiraju i koje su isključivo usmerene ka nanošenju političke štete funkcionerima SNS i Aleksandru Vučiću. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Na član 1. amandman je podnela narodni poslanik Nataša Sp. Jovanović. Da li neko želi reč? (Da) Izvolite, koleginice Jovanović.
Spektakularno najavljivanje povećanja penzija od 1. januara 2020. godine, da znaju penzioneri koji su jednostavno to mogli i sami da izračunaju, je u najvećoj meri apsolutno nedovoljno i ponižavajuće za bilo kakav pomak za najsiromašnije penzionere u Srbiji. Onaj ko prima penziju, a takvih je zaista mnogo, od 10 hiljada dinara, može da računa na povišicu od svega 540 dinara. Kolega Rističević nije pominjao nominalni iznos penzija poljoprivrednih osiguranika, ali treba da znate, gospodine ministre, da oni koji su uspeli, koji nemaju ove dugove koje treba država da reši i ogromne kamate koje su nagomilane poljoprivrednicima, mogu da računaju na najviše 11 hiljada dinara poljoprivredne penzije ili porodično od svega 8.300 i nešto dinara. Molim vas, objasnite nam, s obzirom na to da vi govorite o povećanju standarda, hvalite se BDP-om od 4%, kako je sve bolje, kako je fiskalna godina koju ste najavili nešto što će da oporavi u mnogome Srbiju, kako će jedan penzioner da preživi sa tim novcem? Srpska radikalna stranka vam ponavlja unazad dva meseca od kako ste izašli sa Predlogom rebalansa budžeta za 2019. godinu, a onda i novim budžetom, da mora minimalna penzija, evo, tu su iz Partije ujedinjenih penzionera Srbije, pa neka i oni demantuju ako misle drugačije, jel tako, gospodine Čolakoviću, da prati minimalnu potrošačku korpu, jer ako je ta minimalna potrošačka korpa 37.000 dinara onda toliko mora da bude i minimalna penzija i minimalna plata u Srbiji. Mi srpski radikali bismo bili u stanju da to pružimo građanima Srbije. Pitate se kako? To smo vam objasnili. S druge strane, verujte da bi tim naših ministara i, pre svega, naš koncept razvoja svih grana privrede bio takav da bismo mnogo više otvorili i radnih mesta i fabrika, pokrenuli poljoprivrednu proizvodnju, pokrenuli i stvaranje nove vrednosti, ne bismo se uopšte oslanjali na ove vaše kapitalce, pod znacima navoda, sa zapada, kojima dajete ogromne subvencije, a za uzvrat ste penzionerima unazad pet godina uzimali iz džepa, a sad im tobož dajete neko povećanje.
Reč ima narodni poslanik Milanka Jevtović Vukojičić. Izvolite.
Zahvaljujem, poštovani predsedavajući. Uvaženi ministre sa saradnicima, slažem sa mišljenjem Vlade da amandman ne treba prihvatiti. Ali, ono što moram da kažem i što je jasna poruka penzionerima u Republici Srbiji, to je da će od 1. januara 2020. godine penzije porasti za 5,4%. To je, naravno, za svaku pohvalu i penzije će rasti iz godine u godinu. Zašto? Zato što je Srbija ekonomski stabilna zemlja, zato što je ekonomija na zdravim osnovama, zato što će i plate rasti iz godine u godinu sve više i više, zato što inflacija rekordno niska, odnosno inflacija je u granicama ciljanih vrednosti 1,9%. Znači, penzioneri koji će dobiti svoje penzije, one će biti realne i naravno, od tih penzija će realno moći da kupe robu, proizvode i ostalo, jer naravno, cene ne rastu, inflacija nije dvostruka, kao što je to bilo u vreme žutog tajkunskog preduzeća. Takođe, moram da kažem da SNS i naš predsednik, koji je tada bio premijer 2014. godine, kada su preduzete bolne, ali jedino moguće mere fiskalne konsolidacije, i te kako je vođeno računa i o tom socijalnom aspektu, odnosno 60% penzionera ni za jedan jedini dinar nije bilo obuhvaćeno smanjenjem, upravo znajući da postoji veliki broj penzionera sa malim penzijama. Takođe, naš predsednik Aleksandar Vučić se zahvalio penzionerima koji su znali i razumeli da je put fiskalne konsolidacije jedini ispravan i jedini moguć za sigurnost, stabilnost i održivost penzija. Penzioneri danas ne treba da brinu da li će njihove penzije doći. One dolaze tačno u određeni dan i tačno će biti u određenom iznosu. Takođe, moram da napomenem da je u vreme ovih žutih pljačkaša, u raznoraznim varijantama, 2012. godine ostalo u budžetu sredstava za isplatu samo jedne polovine penzija i zamislite, to žuto pljačkaško preduzeće od 2008. do 2012. godine, da bi, naravno, dobijali glasove i da bi koliko toliko čuvali socijalni mir, oni su, koristeći laži i obmane, što je i danas njihovo jedino političko sredstvo, govorili da je svetska ekonomska kriza šansa. Svetska ekonomska kriza jeste bila šansa za Đilasove privatne džepove, jer se on obogatio za 619 miliona evra, a građani, penzioneri i svi drugi su siromašili. Bilo, ne povratilo se. Jedina ispravna politika koja penzionere i sve druge građane vodi u sigurnu, izvesnu, mirnu i srećniju budućnost je politika Aleksandra Vučića, politika ove Vlade, a ovaj zakon je jedan od primera ispravnog, sigurnog i stabilnog penzionog sistema.
Pravo na repliku, narodni poslanik Nataša Sp. Jovanović.
Gospodine ministre, eto, obraćam se vama, a repliciram i koleginici Milanki Vukojičić Jevtović. Jednostavno, podsetilo me je ovo kada je rekla ovo propalo žuto preduzeće, misli na ove pljačkaše iz DS i tog celokupnog DOS-a, kao kad je ona kad ovo govori – tako će lepo da žive penzioneri, ovo povećanje, a bila sam svedok toga kad je Dušan Petrović rekao kad su povećavali penzije – toliko će da bude lepo da će moja majka moći deci, unučićima da kupuje čokoladice. Gospođo Milanka, da li ste vi svesni toga da 350.000 penzionera prima penziju 10.000 ili 15.000 dinara i da će njihovo povećanje samim tim da bude ili 540 ili 750 dinara? To što vi mantrate – vodi nas u sigurnu budućnost predsednik Vučić. Sad vi svi mislite u vašim redovima, kako se približavaju izbori, svako od vas pojedinačno koliko puta više pomenete Vučića, toliko je vaša pozicija jača. To je vaše pravo. Ja ne ulazim u to, u vaš nastup. Ali, molim vas, ovo su realne činjenice. Ispred sebe, izvinjavam se građanima Srbije, a i vama, predsedavajući, što koristim ovaj mobilni uređaj, imam skalu. Dakle, 10.000 dinara prima oko 250.000 penzionera, 10.540 dinara, tih fantastičnih 540 dinara povećanja i tako će da se vuče taj penzioner u celoj 2020. godini. Namerno koristim taj izraz, jer on od gladi neće moći ni da hoda ulicom. Ako vi meni objasnite kako će da kupi lekove, kako će da plati sve što treba, infostan, ili kako se u drugim gradovima to zove, struju koja će biti povećana skoro 4%, lekove, kojih nema za većinu tih hroničnih bolesti na pozitivnoj listi u dovoljnoj meri. Nemojte onda, molim vas, tom demagogijom da ulazite u predizbornu kampanju. Zapravo, vi možete i to je vaše pravo, ali mi samo govorimo, mi srpski radikali, kao odgovorni, ozbiljni ljudi, ovo je nedovoljno, ovo je malo. Država ima više novca. Treba da vrati dug uzeti penzionerima i da im mnogo više poveća penzije, da bi imali život dostojan čoveka.
Pravo na repliku, Milanka Jevtović Vukojičić.
Zahvaljujem. Naravno da penzioneri treba da imaju život dostojan čoveka, ali takođe moram da kažem da je sada, zahvaljujući zdravim ekonomskim temeljima, postignuta sigurnost i održivost penzionog sistema. Zahvaljujući porastu broja zaposlenih puni se Republički fond PIO, za 100 milijardi dinara su smanjena sredstva dotacije direktno iz budžeta. Znači, nikada nismo rekli da penzioneri žive najbolje moguće. Ono što kažemo, to je da penzioneri ne treba da brinu za svoje penzije, da će se iz godine u godinu poboljšavati njihov standard i da će penzije iz godine u godinu rasti zahvaljujući razvoju Republike Srbije, zahvaljujući ulaganju u kapitalne investicije, zahvaljujući broju zaposlenih radnika. Srbija je na istorijskom minimumu što se tiče nezaposlenosti. To je 9,5%. Zašto je to važno? Zato što je povećan broj zaposlenih, upravo onih koji na osnovu svojih primanja pune Republički fond PIO. Za razliku od žutog tajkunskog preduzeća Đilasa, Jeremića, Obradovića i drugih, mi se ne zadužujemo iz skupih komercijalnih kredita, čije su kamate bili 7% i 8%, već penziju isplaćujemo na realnim osnovama. Svakako da nije dovoljno, ali svakako da SNS teži da iz godine u godinu upravo na ekonomski zdravim temeljima povećava životni standard svih građana i penzionera i zaposlenih i na tome radimo.
Reč ima narodni poslanik Nataša Sp. Jovanović, pravo na repliku.
Koleginica Vukojičić govori kao da je SNS sve što postoji u penzijskom fondu Srbije, opet pozivam gospodu koja sedi tamo, stvorilo odjednom, kao da to generacije nisu stvarale, kao da nema još mnogo imovine penzijskog fonda koji treba država da stavi u taj fond. Da li je tako, gospodine Čolakoviću? Znači, to su sve stvari koje postoje kao podaci. Pustite vi to što je sad trenutno ta vaša priča, takva stabilnost, ekonomski rast. Niko nije nikada od SRS podržavao bilo kakvo zaduživanje. Naprotiv, evo živog Veroljuba Arsića, bio je srpski radikal čovek, svaki put se javljao, kritikovao sva zaduženja dosovske bulumente, da li je tako Arsiću, pljačkašku privatizaciju. Gde su sada vinovnici, učesnici svih tih propasti Srbije do famozne 2012. godine kad vi dođoste na vlast? Mnogi od njih uhlebljeni lepo na visokim funkcijama. Mislim da je predsednik Udruženja ekonomista Srbije, ispravite me koleginica Radeta ako grešim, ovaj Vlahović ili je na tako nekoj… Seća se Siniša Mali na Kopaoniku sa njim na Biznis forumu, jer znam da je prof. Veselinović, uvaženi dekan našeg Ekonomskog fakulteta, potpredsednik te asocijacije, ali kao stručnjak, stvarno, i pošten čovek, ali jednog lopova postave tako. Juče je pominjao neko, opet sad moram, gledam u koleginicu Turk, verovatno da ona zna, Vericu Kalanović i čuveni Nacionalni investicioni fond koji je ona vodila i imala ministarstvo gde je šakom i kapom delila pare i prala pare, pod znacima navoda, sa svojim pajtosima iz budžeta građana Srbije. Vi ste nju 2014. godine imenovali za vršioci dužnosti direktora „Brodogradilišta“ i tako redom. (Predsedavajući: Zahvaljujem.) Znate, nemojte onda da pričate da ste raskrstili sa tim bivšim žutim pljačkaškim režimom. Niste, jer mnogi njihovi su u vašim redovima, mnoge ste zaštitili. Sad da kažem ko u onoj seriji – ooo, Zagorka ti li si, ona se probuditi neće… [[Isključen mikrofon.]]
Zahvaljujem. Pravo na repliku ima narodni poslanik Milanka Jevtović Vukojičić.
Zahvaljujem. Nije Aleksandar Vučić stavio katanac na tri hiljade preduzeća. To je uradila žuta tajkunska vlast i na ulice isterala 600 hiljada ljudi. Svako onaj ko misli da rast penzija može biti održiv i siguran bez sigurnih ekonomskih osnova, odnosno bez realne ekonomije, taj se verovatno slabo razume i u ekonomiju i u socijalnu politiku. Moram da kažem da je država 2012. godine, kada je SNS preuzela vlast, bila pred bankrotstvom. To građani Srbije znaju. Takođe, moram da istaknem da su penzije u periodu od 2014. do 2019. godine povećane od 13,7% do 19,4%. Takođe, moram da istaknem da su 2016. godine penzioneri dobili jednokratnu pomoć od 5.000 dinara. Godine 2017 takođe od 5.000 dinara. Godine 2018. ukinut je Zakon o umanjenju penzija, povećane su penzije za 5% i data je jednokratna pomoć od 3.000 dinara. Godine 2019. takođe ovde u Narodnoj skupštini izglasano je da se penzionerima daje 5.000 dinara jednokratne pomoći. Od prvog 1. januara 2020. godine, zahvaljujući odgovornoj politici SNS i našeg predsednika Aleksandra Vučića penzije će porasti za 5,4% i usaglašavaće se po švajcarsko modelu, a ne u skladu sa Zakonom o budžetu i budžetskom sistemu. Prema tome, svima dolaze bolji dani.
Zahvaljujem. Pravo na repliku ima narodni poslanik Nataša Sp. Jovanović. Izvolite.
Sve je tačno koleginice Vukojičić što ste rekli za ove pljačkaše i kako vi govorite, to je baš autentični vaš izraz, Milanke Jevtović Vukojičić, žuto propalo preduzeće. Toliko ste puta to vi lično ponovili da mi je ostalo. Slažem se sa tim, jeste žuto propalo preduzeće, ali samo mi objasnite otkud oni tako visoko pozicionirani na funkcijama u SNS ili tamo gde vi imate upravljačke funkcije, mehanizam da ih postavite, nisu procesuirani? Kako je to moguće? Govorio je juče kolega Janjušević da su opljačkali Priboj, jesu, da su opljačkali Kragujevac, jesu, da su opljačkali Kruševac, sve gradove Srbije. Ko je sprovodio pljačkašku privatizaciju? Upravo Aleksandar Vlahović koji je zaštićen, Mlađan Dinkić, Božidar Đelić. Stalno vraćate priču – to su oni radili. Za ovih sedam godina vi ste utvrdili kako ćete da vodite, da oporavljate državu. Na pragu smo 2020. godine i kakva će biti ta fiskalna godina i vaša politika? Sada nije rasprava o budžetu, ali mi smo vam rekli, mnogo više uštede i sa ovakvim punjenjem budžeta bi napravila SRS, da bi mogli da povećamo penzije i da pružimo kvalitetniji život našim najstarijim sugrađanima. Neko je pre neki dan rekao, mislim da je to bio Vladimir Orlić, sreo je neke penzionere i oni mu se zahvaljuju i kažu – jao, za ovih 5.000 dinara što smo dobili kupićemo televizor. Ko će da kupi televizor? Onaj što ima 50 hiljada penziju. Onaj ko ima penziju od 10, 15 hiljada, pa i 25 hiljada dinara sa tom jednokratnom pomoći od 5.000 dinara gledaće kako da preživi, da plati dugove. Ja živim u gradu u kojoj penzioneri moraju, jer to je socijalna kategorija, od skoro 70 godina da voze taksi, taksi koji je jeftiniji pet puta nego u Beogradu i da žive od toga da 12 sati dnevno drže volan, da zarade danas da imaju da pruže unučićima tu čokoladicu, a oni onu bednu penziju da raspodele ako imaju još živu ženu i da spoje to da mogu da jednu šta stignu.
Zahvaljujem. Pravo na repliku ima narodni poslanik Vladimir Orlić.
Gospođo Jovanović, ljude koje sam pominjao primaju penziju od 15 do 20 hiljada dinara. Ti ljudi su, dvoje penzionera u kući, spojili jednokratne podrške, imali nešto ušteđevine koja nikada nije bila dovoljna do te jednokratne podrške i kupili, da znate. Znate šta još? Ne voze taksi, ne žive luksuzno, pristojni su ljudi u pitanju, skromni ljudi i ljudi, baš zato što su pristojni i skromni, realni ljudi. Oni gledaju jako dobro šta se u ovoj državi dešava i oni ljudi, znate šta još, jako dobro pamte. Pamte jako dobro kako nikada nisu mogli da prištede za tako nešto, a nije imao ko da ih se seti i da im pomogne, kao što im danas država pomaže, država koju predvodi Aleksandar Vučić. U ono vreme kada su ovi sa kojima i dan danas vršljate po Starom gradu trpali 619 miliona evra na račune svojih firmi, tu mislim na Dragana Đilasa, a tu su i ovi ostali sa kojima ste zajedno na Starom gradu, ovaj Bastać, ovaj Miljuš, znate već tu ekipu, koja je milione, bukvalno milione, prebacila na svoja preduzeća, na finansiranje svojih ljudi, ali čini mi se i još nekih ljudi. Ima tu odbornika SRS koji su prijavljeni da primaju plate od strane njihovih finansijera i njihovih sponzora. Dakle, u vreme tih Đilasa i njegovih 619 miliona, pratećih Bastaća i ostalih, vi jako dobro znate kojih, pošto se poznajete sa Starog Grada, to se nikada događalo nije. A znate li šta je bilo sa njihovim penzijama i šta je bilo sa perspektivom njihovih unučića? Nije bilo ničega. Nije mogla Srbija da smisli šta će da radi i od čega da preživi jedan mesec, jedan mesec koliko nas je delilo od potpunog bankrota, od potpunog kolapsa, od situacije da više nema ni za jednu jedinu penziju, ni za te od 50 hiljada koje pominjete, a ni za ove od 15 i 20 hiljada dinara, da dođe u situaciju da više ne može da isplati ništa, a da ti unučići ne mogu da sanjaju ni čokoladu, ni keks, ni bilo šta treće. Ti ljudi sve to jako dobro znaju i jako dobro pamte i baš zato što su skromni ljudi, pametni ljudi i baš zato što jako dobro pamte, šta mislite, za koga glasaju ti ljudi? Pa, oni kažu – zahvaljujući Aleksandru Vučiću i Vladi Srbije, mi smo danas ovo mogli sebi da priuštimo i ti ljudi glasaju za Aleksandra Vučića, SNS… (Predsedavajući: Privodite kraju.) … Za neki mesec upravo će ti ljudi u ogromnoj većini da podrže one koji se staraju o Srbiji, one koji grade budućnost, a o ovom Bastaću vašem i ostalim pljačkašima koji pale knjige po Knez Mihailovoj, znate šta misle, pa, da vam kažem ono što sam ja čuo, misle sve najgore, a vi ako mislite da ćete neki drugi odgovor da dobijete od njih, vi slobodno izvolite pa ih pitajte. (Predsedavajući: Zahvaljujem.) Vi slobodno izvolite pa ih pitajte. Bojim se samo da ćete se teško razočarati. Ako ništa drugo, možda vas to navede da sledeći put malo pažljivije birate reči jer znate, ti ljudi ne vole kada ih potcenjujete.
Zahvaljujem. Pravo na repliku ima narodni poslanik Nataša Jovanović.
Izvinite, biću lična, kolega Orliću. Evo zove me majka, stvarno se ljuti, ona je pristojna žena, penzioner, kažete glasa za Vučića, sačuvaj Bože. Mislim uvek zaokružuje listu Srpska radikalna stranka – dr Vojislav Šešelj i ne zna otkud ona u toj vašoj priči, kao ni njene komšinice i mnogi drugi penzioneri koji glasaju za srpske radikale i biće ih još više. Pa čak i kad smo kod toga kada je pristojnost u pitanju, eto i ona ima mnogo višu penziju nego ovi iz kategorija koje sam čitala. Mislim da je njena oko 25 hiljada dinara, invalid je prve kategorije i ne može da živi zaista sa tom penzijom, jer sedam hiljada dinara samo lekove mora da plati zbog bolesti koje ima, jer nisu na listi RFZO-a i da nema svoju decu, žena jednostavno ne bi mogla da preživi mesec dana. Vi sad meni pričate neke bajke da penzioneri koji imaju 15 hiljada dinara, to je stvarno neverovatno, su mogli da uštede. Evo, sad ću da nađem neki primer, recimo, da ne pravim reklamu nekome, najjeftiniji televizor na akciji može da se kupi za, mislim, manje od 10 hiljada dinara. Znači, na tih pet hiljada moraju da dodaju još pet hiljada. I jedan i drugi, kažete, kolega Orliću, penzioner u kući, oni što imaju 15 hiljada odlučili su da onih bednih pet hiljada što su dobili nadoknade, prvo rekao je Aleksandar Vučić - kupiće prase, spremiće ovu kalendarsku Novu Godinu, spremiće Božić, spremiće srpsku Novu Godinu, spremiće krsnu slavu, vi ste sad došli na ideju da kupe televizor. To je stvarno, ja nemam dalje više komentar, neverovatno kako ste uopšte vi sada licemerni, na kraju krajeva, a i to vređa zdrav razum deteta u osnovnoj školi, a kamoli penzionera koji su dočekali tako bedno da žive i da imaju tako male penzije.
Pravo na repliku, narodni poslanik Vladimir Orlić.
Odgovor na pitanje otkud penzioneri u mojoj priči je – zato što ste ih pomenuli, otud što ste rekli da je nemoguće da to rade penzioneri koji imaju 15 ili 20 hiljada dinara i da je sigurno reč o nekima koji imaju 50 hiljada dinara i voze taksi. Otud u mojoj priči. Da vam kažem da to nije tako. Prvo da vam kažem da to nije tako. Drugo, šta ljude vređa? Znate šta te ljude vređa? Na primer, kada im neko poput ovih vaših na Starom Gradu kažu – poslaćemo vam pomoć u kući. Vidite kako smo lep program za to namenili, vidite koliko smo para izdvojili, pa se ne izvrši nijedna usluga te vrste, pa nijedan dokaz ne postoji da je izvršena usluga te vrste, ali se sve lepo naplati, pa se u milionima lepo naplati. A ko te pare podeli? Sve nešto mislim podeli pre svega onaj Bastać koji ljudima stavlja kese na glavu kada mu ne donesu kovertu koju su mu obećali. Nemojte ništa meni na reč da verujete, evo vam živ i zdrav, igrom slučaja živ i igrom slučaja zdrav, njegov kum Lešnjak koji mu je bio desna ruka u Veću, pa mu jednu kovertu nije dao i sada priča šta je bilo, kako je prošao. Tako što ga je ovaj vezao, mučio, tukao ga satima, stavljao mu kesu na glavu da ga uguši. Znate zašto? Zato što treba para, zato što je malo para, zato što nije dovoljno što je Đilas 619 miliona evra već prebacio na račune svojih firmi, zato što nije dovoljno da Đilas sam prijavljuje 25 miliona evra vredne nekretnine, zato što nije dovoljno da ti Bastaći, Miljuši i ostali, koliko više, od decenije, jel toliko ima, po četiri miliona, pet miliona uzimaju na tim uslugama geranto domaćica. U stotinama miliona pronevere novca sportskog centra. Bog sveti zna koliko desetina miliona na nivou jedne godine samo prebace svojim ljudima preko nekih firmi koje navodno daju specijalističke usluge, a u stvari plaćaju batinaše i ove koji ih prate u stopu kada fašistički pir izvode bilo gde po centru grada i na sve to da plaćaju nečije odbornike. Znate vi jako dobro čije. Kada kažete šta vređa – to vređa ljude. Da im kažete – to je za vaše dobro zato što ćemo vama penzionerima neku usluga da damo, pa im ne date ništa, nego se prebacuju milioni u privatne džepove. To ljude vređa, a ponajviše vređa kada nakon svega toga neko ustane ovde i kaže – bednih pet hiljada dinara. Što ne date pet hiljada dinara bilo kome od penzionera na Starom Gradu? Ne morate ni pet, dajte im četiri. Dinar jedan dajte. Dosta je više trpanja u svoje džepove. Dajte nešto narodu, jer znate šta je bedno? Bedno je ponašati se tako.
Zahvaljujem. Pravo na repliku narodni poslanik Nataša Jovanović.
Stvarno vaše opsesije o pojedinim ličnostima ne želim da komentarišem, ali hoću šta vređan penzionere. Najpre da vas korigujem. Uopšte nisam rekla da neko ima 50 hiljada i vozi taksi, nego ima 10 ili 15 hiljada pa je prinuđen jer ima nezaposlenu decu u kući, pa izdržava i decu i unučiće tako što vozi taksi i dnevno može da zaradi najviše 500 dinara ako radi 12 do 14 sati dnevno. Ono što vređa penzionere – u staroj Raškoj oblasti, naročito u Novom Pazaru je što ste vi u koaliciji sa Sulejmanom Ugljaninom koji je izjavio da će da zapali da i da će goreti Novi Pazar, da je i zajedno sa njim to rekao vaš koalicioni partner Rasim Ljajić i vaš koalicioni partner na lokalnom nivou Sulejman Ugljanin. I baš mi piše jedan siromašni penzioner iz Novog Pazara i čudi se kako takvom nekom kome inače po Krivičnom zakoniku za tako nešto je zaprećena kazna od najmanje 15 godina zatvora, vaša ova Dolovac spava, a vi ćutite, ljuškate ga na vlasti i dajete mu pare iz budžeta, to mora da zna i ovaj penzioner iz Novog Pazara, iz Tutina, iz Sjenice, svude gde ste sa njim, u Prijepolju, u koaliciji i to vređa zdrav razum čoveka. Ove vaše priče to vi nastavite.
Pravo na repliku narodni poslanik Vladimir Orlić.
Još da vam piše svih milion i 700 hiljada penzionera ništa drugo ne biste radili nego samo poruke čitali, a na izborima biste pobedili. Na izborima biste pobedili sigurno. Sada, koliko pobeđujete na izborima, toliko vam i pišu penzioneru, da vam kažem pravo. Ne znam za Sulje i ostale te vaše ljude. Samo se dobro sećam da je reč o ljudima koje pre svega zanima vlast, a takođe se jako dobro sećam da ako im je neko rekao – nema za vlast ni vlasti, ni funkcije, pa to je Aleksandar Vučić. Da ste vi pitali, nisam siguran šta bi i kako bi bilo, ali kako jeste bilo kada se pitao Aleksandar Vučić to zna cela Srbija. On im je rekao – zaboravi ti na svoje gluposti i ucene Suljo, nema tebi ni funkcije, ni para pa sada neka vileni koliko god hoće, ali ništa napraviti neće. Šta zanima penzionere? Recimo taj iznos penzija i te podrške koje nazivate bednim, što je apsolutno neprihvatljivo. One ljude koji te stvari pažljivo prate, koji se jako dobro sećaju šta je kada i kako bilo, pa imaju sa čim da uporede danas ili od januara, njih zanima jel tačno da će biti minimum 14%, a sve do nekih 19, 20% više i bolje u odnosu na period sredine 2014. godine. Ti ljudi, pa oni najbolje veruju svojim očima i oni najbolje veruju svom džepu. Kada vide da je to tačno, šta mislite koliko ćete stotina hiljada ili miliona poruka da dobijete kao čestitku što im je država Srbija u vreme kada sprovodi politiku Aleksandra Vučića uspela da obezbedi 14 do 19, možda 20% veće penzije. Zna se čiji je to rezultat. Zna se čiji je to rezultat. Može neko da bude kivan, može da bude nezadovoljan. Može kad da zavidi ili da poželi da se nađe na mestu onih koji su danas u državi uspeli da obezbede tu vrstu rezultata, ali nažalost, koliko god razumeo te motive, nema opravdanja da zbog tih motiva onakve reči upotrebi malopre. Hoćete da pričamo o zdravstvu? Koliko je posto uvećan budžet za zdravstvo, ovaj o kome smo raspravljali pre nekoliko dana? Pa, upravo zato da bi mogli da se leče i penzioneri, i mladi, i sredovečni, bilo ko u ovoj zemlji. Ko je uveo fondove za lečenje retkih bolesti? Ko je uveo mogućnost da se leči u inostranstvu? Pa, sve to što danas pričaju ti Đilasi, Bastaći i ostali sa kojima ste na vlasti na Starom gradu. Pa ko je uveo? Jel nije neko od njih slučajno? Teško da je bilo ko od njih? Tek onda, kada je na čelo Srbije došla SNS i počela da sprovodi politiku Aleksandra Vučića. Kada je Aleksandar Vučić bio na čelu Vlade, prvi put, uvedeni su ti fondovi, izdvojena su značajna sredstva i mi iz godine u godinu povećavamo i sredstva i broj ljudi. Mi iz godine u godinu povećavamo tehničke uslove da se lečenje u Srbiji izvrši na pravi način. Imamo sve one stvari koje su najbolje i najmodernije, koje smo kupili da bismo našim građanima zdravstvenu zaštitu pružili. Mi izgrađujemo kliničko bolničke centre na nekoliko mesta u Srbiji. Šta mislite, kome će ti ljudi da se obrate sutra, ne porukom podrške, neka ih sve vama, nego glasom na izborima, što je najvažnije.
Pravo na republiku narodni poslanik Milorad Mirčić.
Kao ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe, nema svrhe raspravljati na ovaj način, kada se radi o predlogu ovog zakona. Ovo je veoma značajno i bitno za 1.700.000 naših sugrađana. Nismo mi radikali ti koji ćemo da lomimo preko kolena, tako što ćemo reći – Đilas je vaš, ili Suljo Ugljanin je vaš, i onda pređemo preko toga da se ipak ne zaboravlja taj period kada je penzionerima uzeto protivustavno od penzije, uz objašnjenje i obrazloženje da je to za preporod Srbije. Setite se samo koliko smo puta vama ovde u ovoj Skupštini rekli da ima i drugi način da se izađe iz finansijske krize, a da je poslednji taj koji treba penzionere da ošteti. Mi ovde insistiramo na nekim stvarima da se pogledaju sasvim realno, a to je da penzionerima u svakom slučaju treba da visina penzije prati primanja u Srbiji i da to ne bude ispod nivoa od 50%. Treba u Zakonu o budžetu da se ugradi odredba, bar da se ugradi odredba da je obaveznost države i Vlade, da vrati deo onoga što je uzeto od penzionera. Vi odmah počinjete sa licitiranjem. Mi smo vam rekli. Bila je finansijska inspekcija u Starog gradu, bila je revizorska. Nađene su nepravilnosti u budžetu, pa šta je drugo nego vlast da sprovodi ono što je u skladu sa zakonom, a ne ovde da se mi nadmećemo ko je čiji. To je potpuno prirodno. To pripisivanje opoziciji zašto vi niste dali? Pa kada budemo vlast, kada budemo vlast. Ovo sve što vama govorimo to ćemo da sprovodimo, a ne govorimo da bi sa vama sukobljavali mišljenje, ili da bi ovde licitirali oko nekih imena. Nas imena ne interesuju. Sve su to ispod vašeg šinjela izašli ili izlaze. Uvek je to pravilo, ispod šinjela vlasti izlaze takvi kao što su Bastać, kao što su Đilas i ostali.
Zahvaljujem kolega Mirčiću. Pravo na repliku, narodni poslanik Vladimir Orlić.
Jeste, bila je i inspekcija. Inače, nedavno je bila još jedna. Nakon našeg poslednjeg razgovora bila je još jedna i možete misliti šta su zaključili. Dakle, nova gomila, ma tona problema je konstatovana. Znate šta još, podnete su prijave. Ako pozivate na to da se sistemskim metodama obračunava sa svojima, ništa protiv nemam, mi sve vreme pričamo, da, mi smo za to i podnete su prijave, ništa se ne bojte za to. O drugoj stvari smo pričali ovde. Razgovarao sam sa Vojislavom Šešeljem i pitao ga šta je sa političkom odgovornošću, jel se slažete. Složio se da je reč o ljudima koji se neprihvatljivo odnose i prema toj opštini Stari grad, ali i prema Beogradu i prema Srbiji. I ja kažem dobro je, dobro što mislite, dobro je što tako razmišljate i rezonujete, samo mi još jednu stvar recite, gde je politička odgovornost u celoj priči, hoćete im omogućiti da i dalje na vlasti budu? Hoćete i dalje da ih podržavate ili ćete prestati? Nije hteo da mi da odgovor, samo je rekao ako se dokaže da su zaista oni palili knjige, to je fašizam najgore vrste, to je nešto što mora da se osudi, iza toga ne možemo da stojimo. I, dokazalo se, dokazalo se, priznali sami Đilas, Miljuš, ne znam da li je bio još neko na konferenciji za novinare, pred novinarima su priznali. Ja pitam, dobro, šta bi sada sa tim rečima, sa tim odnosom prema političkoj odgovornosti? Ima li ga ili ga nema? Nije to samo pitanje odnosa prema penzionerima. Razgovaram sa poslanikom Rističevićem, on kaže da ne zna za takav slučaj. Znate da to pažljivo prati i često ovde govori o tome. Ne zna za slučaj da je neko rekao imamo opredeljena opštinska sredstva za penzionere, reklamiram ih na sva usta, a onda ih ne realizujemo, samo ih naplatim. To se desilo na toj opštini i to, slažem se, treba da ima zakonski epilog, ali moramo sve vreme da pričamo i o političkoj odgovornosti, jel se sa time slažete ili ne? Uveren sam, najiskrenije vam ovo govorim da takve stvari ne podržavate. Odlično, onda pokažite da je to tako. Pokažite da ne podržavate, kažite u ovome ne učestvujemo ni na koji način. Između ostalog, ni podržavanjem vlasti koja te stvari zaista radi, utvrđeno je da radi. Mislim da nema jačeg odgovora i nema jasnijeg odgovora na moja pitanja da li to podržavate ili ne. Na kraju krajeva, šta radi i kako radi svako na političkoj sceni, to mu sutra opredeljuje i sudbinu. Znate koliko će taj Bastać, Miljuš i nije važno, u pravu ste, kako se zovu, ti Đilasovi, kako će da prođu na Starom gradu? Izaći će na izbore iako lažu da će da bojkotuju i proći će ko bosi po trnju, živi bili pa videli.
Pravo na repliku, prvo narodni poslanik Milorad Mirčić, zatim Marijan Rističević.
Ono na čemu insistira SRS jeste upravo ovo što vam je rekao i predsednik SRS i što ste vi ovde ponovili. Pri tome, samo da naglasim, ako je bilo koji član SRS umešan u to što se radi protivzakonito, što se manipuliše sa sredstvima iz budžeta, mi ćemo prvi biti u tome gospodine Orliću koji će do kraja istrajati da odgovara pred zakonom, a sankcije što se tiču stranke se podrazumevaju. Mi jedva čekamo da uhvatimo, pežorativno da uhvatimo bilo kog radikala u kriminalu, da pokažemo kako se to radi. Voleli bi da i vi iz SNS tako postupate, da ne pravite selektivno kada je u pitanju odgovornost zbog zloupotrebe budžetskih sredstava. Tu nema selektivnosti. Tu onaj ko se ogreši o zakon, onaj ko zloupotrebljava budžetska sredstva mora da odgovara, bez obzira kako se on zove. Vi nama ovde pokušavate da spočitavate da na neki način direktno ili indirektno podržavamo ideju ili ideologiju DS ili bivše DS. Decenijama se mi borimo, objašnjavamo Srbiji, mi srpski radikali koliko je to pogubna politika, a u koaliciju na Starom gradu hiljadu puta ćemo vam reći i vama i javnosti, isti Bastać je izbačen iz DS zato što je napravio koaliciju u Starom gradu ovakva kakva jeste, ali to ga ne abolira od odgovornosti, ako je zloupotrebio budžetska sredstva, kao ni jednog učesnika u vlasti na Starom gradu. Ajte vi kao predstavnici i kao oni koji sprovodite vlast, ajte vi budite principijelni pa sve one koji zloupotrebljavaju budžetska sredstva jednostavno procesuirajte, pa kao što ste uradili u Požegi, ni jedan srpski radikal nije bio umešan u kriminalne radnje. Da ne kažem, da ne preterujem, naravno neka vam to bude pravilo. Hvala.
Pravo na repliku narodni poslanik Marijan Rističević.
Dame i gospodo narodni poslanici, poprilično je uvredljivo kada kolege kažu penzionerima treba dati, penzionerima treba deliti. Po meni je to uvredljivo. Gospodine Orliću, ako ste vi razumeli ono što i ja, to je za stare ljude uvredljivo. Oni su davno svojim radom zaslužili dostojanstvenu starost. Ova vlast im to sve više ispunjava. Navešću nekoliko dokaza. Penzije se zarađuju, ne dele. Zarađuju se proizvodnjom i uslugama, generacijskom solidarnošću. Sredstva koja su oni izdvajali više ne postoje zato što su potrošena daleko pre ove vlasti. Godine 2012. fond penzija na istom broju penzionera je bio 500 i nešto milijardi. Od toga je 273 milijarde isplaćeno iz kredita budžeta, itd. Zarađeno je manje od 50% tih penzija. Zašto kažem da je ova vlast prijatelj penzionera? Zato što gleda da se penzije zarade. Sada je fond penzija 600 i nešto milijardi, 100 milijardi više. Ali se uglavnom isplaćuju iz PIO fonda, što znači da je porastao broj zaposlenih koji uplaćuju u PIO fond. Dotacije 157 milijardi. Pokrivenost penzija iz PIO fonda je sa manje od 50% skočila na 75%. To je najbolji dokaz da ova vlast organizuje državu koja zarađuje penzije, da naši penzioneri imaju pravo na dostojanstvenu starost i verujem da će ubuduće rastom BDP-a to i dalje rasti, zato što će ova generacija zaraditi veće i bolje penzije za penzionere. Hvala.
Pravo na repliku, narodni poslanik Vladimir Orlić. Izvolite.
Gospodine Rističeviću, ja se sa vama slažem. Nemam ništa da prigovorim ovome što ste upravo naveli, a ako je napomena sa vaše strane da sam se možda neprikladno izrazio u nekom trenutku svoje diskusije, nije mi to bila namera. Nije mi to bila namera, zaista. Ja najveće moguće poštovanje imam za naše penzionere. Gospodine Mirčiću, vi ste na kraju svoje diskusije zapravo i potvrdili da kod nas, u SNS nema politički zaštićenih. I drago mi je što ste to uradili. Dakle, onaj za kog se utvrdi da postoji odgovornost, ili taj nivo osnovane sumnje, on kod nas mora da računa na to da postoje političke konsekvence. Dobro je što ste to rekli. Druga stvar, vezano za tog Bastaća i njegovu sudbinu u DS. Znate, meni to lično ne znači ama baš ništa. Da li su njega iz DS izbacili, pa se on sada vratio, ili se nije vratio nego je sad kod Đilasa u stranci, meni je to sve isto. Ja tu nikakvu razliku ne vidim. Ako je pitanje njihovog ličnog odnosa prema njihovoj staroj stranci neki razlog da ih mi vrednujemo, onda bismo tek ušli u neku zavrzlamu iz koje se nikad ispetljali ne bi. Jer, svi su oni, kao što znate, jedni druge izbacivali, svoju stranku opanjkavali i mrzeli, pa onda pravili nove. Evo, gledajte šta radi Dragan Đilas od DS ovih dana. Rasturio je ko staru kantu. Ja ne znam da li je tamo kamen na kamenu ostao. Vidim, napuštaju sednice glavnih odbora, smenjuju po 70-80 odbora u jednom danu, ne mogu da se odluče više da li imaju omladinu, nemaju omladinu, rasturio ih je Dragan Đilas u paramparčad. Ako sad zbog toga, zbog takvog njegovog odnosa prema DS ja treba da ga cenim, ja, izvinite, to ne mogu. Za mene i nas u SNS je pitanje odnosa prema drugima i odgovor na pitanje - kako ćemo ih i koliko ceniti, njihov odnos, ne prema njihovim stranačkim blagajnama i prema njihovim privatnim firmama, nego prema državi i narodu. Najgori su na svetu bili prema ovoj državi i prema njenom napaćenom narodu. I njih, zbog toga što su takvi bili, samo na sebe, pohlepni i nezajažljivi, mislili, mi ne možemo da cenimo. A koliko će još da uništavaju jedni druge, koliko će još para da kradu iz svojih propalih stranaka, to nek bude njihova lična muka i njihovo lično pitanje, samo u onom delu u kom se to odnosi na narodne pare i na prizivanje nesreće za ovaj narod, mi ćemo da budemo umešani i, budite sigurni, uvek ćemo da intervenišemo.
Zahvaljujem. Na član 1. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Da li neko želi reč? (Da) Izvolite, koleginice.
Evo na šta se posebno ljute penzioneri, pogotovo penzionisane sudije i oni radno aktivni. Pitaju se, a pitamo se i mi, srpski radikali, zašto su sudije tzv. posebnih ovih odeljenja, odnosno specijalne, kako ih narod zove, specijalne sudije za ratne zločine i za organizovani kriminal, zašto su oni posebna kategorija osiguranika? Ne postoji ni jedan racionalan razlog za to. Prvo, potpuno je besmisleno što su takva odeljenja tih specijalnih sudova formirana i što sudije, a svaki režim u ta odeljenja bira svoje sudije i tužioce i oni tamo imaju tri puta veću platu od ostalih kolega sudija, imaju automobile na korišćenje, imaju obezbeđenje i šta rade? Šta rade ovi za ratne zločine? Sude Srbima za izmišljene ratne zločine. Koliko je to u tom Specijalnom sudu, kako ga kolokvijalno svi zovemo, koliko je osuđeno zločinaca za neki zločin nad Srbima? Ne može da se nađe. Ne rade to. I oni su još, pored svih povlastica koje imaju, oni su u ovom zakonu predviđeni kao posebna kategorija i oni će pod posebnim uslovima u odnosu na opšte uslove ići u penziju, znači, sa manje godina radnog staža, a onda će verovatno već u sledećim izmenama zakona, kao što ste sad radili za policiju, onda ćete utvrditi da gubitak sposobnosti za obavljanje sudijske funkcije podrazumeva uopšte gubitak radne sposobnosti. Naravno, njima je sve to isplativo, s obzirom da imaju tri i po puta veću platu od kolega sudija koje rade vredno, pošteno, naporno, sudijski posao. Nikom nije palo napamet da ostale sudije svrstate u ovu kategoriju, ako već mislite da bi neko trebalo, nego ste izabrali te sudije koji rade najlošije svoj posao i koji rade najgore stvari za državu Srbiju. A i ovi za organizovali kriminal, baš su se prebili od toga koliko su organizovanog kriminala razotkrili, odnosno tužilaštvo i policija razotkrili a oni presudili, koliko je pravosnažnih presuda izrečeno od kad uopšte postoje ta posebna odeljenja, ali oni su vama, zamislite, čak i u ovom Zakonu o penzijskom i invalidskom osiguranju posebna, povlašćena kategorija, koja će ići u penziju mnogo pre nego što će ići oni ljudi koji crnački rade, koji krvnički rade, ne samo u sudovima, nego na mnogim radnim mestima i koji će ići u penziju od 20 hiljada dinara ili 15, za razliku od ovih čija će penzija biti u kategoriji onih najviših.
Na član 2. amandman je podnela narodni poslanik Ružica Nikolić. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Sreto Perić. Da li neko želi reč? (Da) Kolega Periću, izvolite.
Po nama, srpskim radikalima, sistem penzija mora biti jedinstven i isti za sve. Sad ćete vi reći - to jeste tako. Naravno da nije tako. Ono što je zakonom propisano, rad sa posebnim uslovima, u redu, stiče određene beneficije, odnosno nosi određene beneficije, ali vrlo često ovom režimu, a prethodnom mnogo više je bilo naređeno ko mora biti penzionisan. Pre svega se misli na one koji su aktivno učestvovali u odbrani naše otadžbine. Ne možemo mi reći - promenio se standard, radimo bolje, Vučić rešio sve probleme građana Srbije. Empirijski je dokazano da je najviše sredstava u budžet Republike Srbije uplaćeno posle uvođenja objedinjene naplate poreza i doprinosa, od 1. marta 2014. godine. Kao što je dokazano da je od ukidanja Službe društvenog knjigovodstva, pa za 11 godina pre uvođenja objedinjenog sistema naplate, negde oko 600 milijardi dinara otišlo bestraga. Jel tako? Jeste. Naravno da je tako bilo, to je sve dokazano. Prilikom uvođenja objedinjene naplate pokazalo se, i prihoda je bilo više u budžetu, kao da je zaposleno novih 200 hiljada radnika, a zapravo u tom periodu je bilo zaposleno samo 7.000 radnika. Ne možemo reći da je uplata u fond penzijskog osiguranja porasla samo zbog povećanog broja zaposlenih, a znamo dobro da u prvoj godini oko 75% novozaposleni imaju donacije odnosno subvencije od strane države. Tako oni ne doprinose u tom momentu. Ali, penzija je nešto što dugoročno posmatrano treba kod čoveka da dovede i do jedne sigurnosti i mora država u ovom trenutku da razmišlja da sistem dobrovoljnog penzijskog osiguranja bude što efikasniji. I fondovi, penzioni fondovi, u nekim zemljama, to su najjači investicioni fondovi. Zašto to ne bi moglo da bude i u Srbiji, gospodine ministre? Ne znam koliko ste vi zainteresovani danas da pratite poslanike SRS, ali treba da znate, a ja sam siguran da vi to i znate - veliko dugovanje postoji od strane ljudi koji uplaćuju penziono osiguranje a bave se poljoprivredom. Postoje u Ljuboviji, to je mala opština, postoji više građana Ljubovije koji imaju i preko dva, neki čak i tri miliona dugovanja po osnovu penzijskog staža. To je nešto što visi, u ovom momentu nenaplativo, ali, razmislite, potražite način za rešavanje tih problema, gospodine ministre.
Reč ima narodni poslanik Violeta Lutovac Đurđević. Izvolite.
Hvala, predsedavajući. Apsolutno se slažem sa mišljenjem Vlade povodom ovog amandmana i smatram da je neophodno usvajanje izmena i dopuna Zakona o penzijskom i invalidskom osiguranju, obzirom na broj penzionera čiji će problem biti rešen. Znamo da u našoj zemlji 24% stanovništva su korisnici penzija i jasno je koliko je bitno donošenje, odnosno usvajanje ovog Predloga zakona. Usvajanjem Predloga zakona direktno će se poboljšati njihov ekonomski i socijalni položaj i ne samo korisnika penzija, već i njihovih porodica. Ono što je cilj svakog penzijskog sistema, to je apsolutno jasno. Osnovni ciljevi su obezbeđivanje adekvatne penzije, naravno, što veći broj korisnika koji bi bio obuhvaćen i jedna finansijska održivost. Takođe bih podsetila da je prosečna penzija u 2018. godini bila 51% prosečne zarade bez poreza i doprinosa, kao i to da je za 3,8% porasla u odnosu na 2017. godinu, što je svakako rezultat povećanja visine penzija za 5% iz decembra 2017. godine i prestanka umanjenja visina penzija u isplati od penzija za oktobar 2018. godine. Podsetila bih da je Srbija po broju direktnih investicija postala lider u regionu i da su te investicije u odnosu na broj stanovnika porasle za 12 puta i da smo tri godine za redom predstavili suficit u budžetu, što nam je i omogućilo da odradimo rebalans i stvorimo uslove da povećamo plate i da povećamo penzije. Adekvatnom primenom ovih rezultata dali smo rezultat da budu penzije povećane, plate povećane, što će svakako doprineti jednom razvojnom budžetu u 2020. godini. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Šešelj. Da li neko želi reč? Izvolite, kolega.
Dame i gospodo narodni poslanici, SNS je pred izbore 2014. godine obećavala bolji standard, bolji život građana, rast ekonomije i sve ostalo, a to je onda pokušala da ostvari kroz smanjivanje penzija najsiromašnijim građanima Srbije, penzionerima i to posle pravdala kako su se penzioneri sa tim saglasili. Za nekoliko godina koliko je iznos penzije koji je bio umanjen, koji su dobijali penzioneri, svaki taj penzioner može da traži sudskim putem da mu se to nadoknadi, zato što na to ima pravo. Penzije su stečena prava, penzije su imovina i to ne može da se uzima. Onaj penzioner koji bude iscrpeo sva sredstva u Srbiji može da dođe i do Evropskog suda za ljudska prava, a posle toga će biti obavezna država, iako samo jedan jedini penzioner to bude tražio, da svim tim penzionerima te naknade isplati i to sve sa kamatom. Dakle, to je posledica tih ekonomskih odluka Vlade Srbije. Umesto da se štedi u finansiranju raznoraznih gluposti, nevladinih organizacija, tzv. ljudskouravaških, koje znamo šta rade i čime se bave u Srbiji, Vlada Srbije, na čelu sa SNS, se opredelila da štedi na penzionerima. Ne može da ide zajedno bolji standard, bolja ekonomija i posle toga pomoć od 5.000 dinara. Ne može se isplaćivanjem pomoći od 5.000 dinara nadoknaditi nešto što je uzimano svakog meseca od velikog broja građana Srbije. Gde vam je Kancelarija za brze odgovore koju ste obećavali, a niste nikada napravili? Gde vam je smanjivanje birokratije u Srbiji? Gde vam je ukidanje agencija? Šta ste vi tačno promeni u odnosu na ono što najviše kritikujete, a to je vlast DS? Ništa. Sve je ostalo potpuno isto, promene su samo, nažalost, samo personalne.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Ljiljana Malušić. Izvolite.
Zahvaljujem. Razumem opoziciju, prvo poštujem to što sede ovde za razliku od ovih koji ne dolaze, što reče moj kolega, evo sad će 400 dana. Sram ih bilo, plate primaju, dobijaju dnevnice i ne dolaze. Ali, treba ljudi da shvate da je 2012. godine bilo možda za jednu do dve penzije, jednu do dve plate i posle toga bankrot. To svi znaju. Zna se kako je bilo stanje u budžetu. BDP je bio minus 3,5%. Ljudi, danas je plus 3,5%, u zadnjih šest meseci plus 4%. Radimo, stvaramo. Kako stvaramo? Hajde, idemo od početka. Setimo se 2008. godine, koliko je ljudi bilo otpušteno? Četiri stotine hiljada ljudi. Pa, nije to samo 400.000, gde su njihove porodice? Znači, milion ljudi bez hleba. Ko će da uplaćuje u taj PIO fond? Odakle pare? U budžetu nema para, PIO fond maltene pre raspadanjem, nema para za penzije, nema ko da uplaćuje u PIO fond, pa kako? Nemamo mi čarobni štapić. Jesmo, obećali i mnogo toga smo i uradili. Znači, šta bi radili? Ovi ljudi su patriote. Penzionera trenutno danas ima milion i 700 hiljada. Nek su živi i zdravi i nek ih ima još više, to su naši roditelji, stvorili su ovu državu, ali je poenta da smo uradili dosta toga. Prvo njima povećavamo, pa dajemo onda plate. Šta je bilo 2012. godine, svi znate u kakvoj je stanju bio budžet? Morali smo da uradimo mere 2014. godine. Prosto, neophodno. Žao mi je što su penzioneri podneli najveći teret, ali zato sada prvo njima vraćamo. Kad čujem da neko daje socijalnu pomoć, pa nije to socijalna pomoć, to je poklon i biće uvek poklona i biće povišice penzija. Prvo idu penzije, pa onda idu plate, ali je problem što je u državi bilo te 2014. godine jedan na jedan. Ne može jedan zaposleni da izdržava jednog penzionera. Uvek je bilo tri prema jedan. Sad je jedan i po prema jedan, biće i dva, pa će biti i tri. Pre neki dan je otvorena u Kragujevcu fabrika, zaposleno je 200 ljudi. Sad ćemo da otvorimo Park u Borči, zaposlićemo preko 10, 15 hiljada ljudi. Tako se puni budžet, tako se puni Penzioni fond. A, iz budžeta ove godine, samo da se zna, 100 milijardi manje dinara za penzije. Znači, zaposlili smo 350 hiljada ljudi. Oni uplaćuju u Penzioni fond. Tako se radi, nije idealno. Meni je žao što smo to uradili, ali da neko ide u Strazbur, pa ovo je… najveće patriote su u penziji. Šta će on u Strazburu kada zna, sad prima penziju, neka je to za sto hiljada ljudi, deset hiljada, pa nije Vučić kriv što imaju penziju deset hiljada. Neko nije uplaćivao te penzije, nekog su pokrali. Mi radimo na tome da se te penzije vrate, da dođu do nivoa gde ljudi zaista mogu solidno da žive. Nije idealno, ali je mnogo, mnogo bolje. Zahvaljujem se.
Pravo na repliku, narodni poslanik Aleksandar Šešelj. Izvolite.
Nije mi jasno zašto takve stvari niste govorili u kampanji, što niste rekli da bi penzioneri živeli bolje, mi ćemo da smanjimo penzije. Što niste rekli mi nemamo novac za penzije, čim mi dođemo sad na vlast posle ovih izbora mi ćemo odmah penzije da smanjimo. Trebalo je to da kažete u kampanji kad ste već tako uvereni u njihovu podršku i opravdanost tog postupka. Koliko su penzije porasle ove godine? Koja je razlika između samo što je ova pomoć bila od pet hiljada dinara i to se pomagalo svim penzionerima čak i onima koji imaju deset hiljada penziju i onima koji imaju sto hiljada dinara penziju, kao da su oni svi ista kategorija. Smanjivali ste plate i penzije po istom osnovu, a sada se, odnosno u istom procentu, a sada se plate povećavaju za 10% do 15%, a penzije samo za 5%. Šta ima što bi neko tražio svoje pravo u Strazburu, pa on ima svoje pravo. Republika Srbija je potpisala i ratifikovala Evropsku konvenciju o ljudskim pravima. To je njegovo pravo. Njegovo pravo je ka njemu neosnovano, kad država uzima pare da se na to žali. U čemu je problem? Ne može da vam bude ekonomski model. Kažete ima više para. Pa, zašto onda te pare kojih ima više dajete „Behtelu“ 300 miliona evra više, dajete za izdržavanje u državnoj vili, u rezidenciji predsednika Republike danas živi bivši predsednik Republike o trošku svih građana Srbije, više od 40 miliona dinara svake godine se to finansira. Da li Republika Srbija toliko bogata država da se bi može da dozvoli takav jedan luksuz? Gde vam je smanjivanje birokratije. Obećavali ste kancelariju za brze odgovore. Svakog dana u kampanji ste pričali o tome? Gde se to formiralo? Gde vam je ukidanje agencija? Gde vam je smanjivanje subvencija? Gde vam je sto milijardi evra investicija o kojima je pričao Tomislav Nikolić na mitingu u Kosovskoj Mitrovici 2012. godine? Odustali ste od svih vaših predizbornih obećanja i samo ste nastavili da sprovodite ono što su radili žuti pre vas. Vi imate i u vladajućoj koaliciji razlike po tom neosnovanom, što neki kažu povećanje penzija iz 2008. godine, a vaši koalicioni partneri upravo su na tome insistirali i govorili pre neki dan, čak o tome kako je to bilo opravdano i potrebno penzionerima. O čemu mi sad pričamo?
Zahvaljujem, kolega Šešelj. Replika, narodni poslanik Ljiljana Malušić. Izvolite.
Zahvaljujem. Znači, 1.300.000 ljudi, odnosno penzionera nije imalo smanjenje penzija, i vi to dobro znate. Znači 60% nije imalo smanjenje penzija, pod jedan. Poda dva, grčki scenario. Sećate se da su Grci, svi završavali tako u Strazburu što se penzija tiče i svega živog, pošto su bili pred bankrotom, oni duguju onoliko milijardi. I, šta su dobili? Niko nije dobio spor. Drugo, imali smo izbore 2017. godine, 2014. godine smo imali smanjenje penzija, plata i svega, teške reforme. Šta su ljudi rekli 2017. godine? (Vjerica Radeta: Bravo.) Nisu rekli bravo, nego zarad ove države, zarad opstanka nas i naše dece i penzija i plata, mi glasamo za čoveka koji šta radi? Kaže istinu. Biće vam teško da bi vam bilo bolje. Nema čarobni štapić, pa sad penzije 1000 evra, kamo sreće. Svi bismo bili presrećni. Ali ide se korak po korak, do momenta dok penzioneri ne budu živeli kao i sav normalan svet. Nije Vučić odredio penziju 10.000, nego pre njega generacije i generacije. Koliko? Dvadeset, trideset godina unazad. Opet kažem, neko nije uplaćivao u penzioni Fond, sada traži penziju. Dobiće je, posle 65 godine. Nekom su oteli, lepo kaže moja uvažena koleginica gospođa Vukojičić, žuto preduzeće. Sećate se, obezglavili su PIO Fond, pokrali su sve što mogu da pokradu, izbacili sve što su mogli da izbace, otpustili 2000 sudija, i čuvenih advokata, pravnika, svega. Ko je to bio tu? Vi kažete – zašto ih ne hapsite. Kako da hapsimo kad su pravili zakone da bi krali. Mi sad pravimo zakone da se to ne desi, i nikada se više neće desiti. E, zato penzioneri veruju gospodinu Vučiću i zato će uvek glasati za sigurnost, ne za laž, ne obećanje, nego za ono što im sledi, a to je povećanje penzija, normalan život. A, za televizore, naravno da će kupiti televizor ili bilo šta drugo. Još jednom, nemojte, socijalna pomoć, to nije socijalna pomoć, to je poklon našim divnim penzionerima, patriotama. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Šešelj. Pravo na repliku.
U Republici Srbiji je glasanje tajno i niko ne može da zna ko je za koga glasao. Tako da, to ne možemo jednostavno da vam verujemo. Otkud vi znate da su svi penzioneri glasali baš za vas? Kakve ima veze tačno koliko je penzionera pogođeno bilo tim uzimanjem od penzija, dobro nisu svi penzioneri, da li je 400.000 ili jedan penzioner, potpuno je isti princip ukoliko se zakon kriši. Zakon se na ovaj način krši. Vi kažete - mi smo govorili istinu, mi nikad nismo lagali, rekli smo da će biti teško. U Hali „Pinki“, februar 2014. godine Aleksandar Vučić kaže – ne dam da se dira u penzionere, ne dam da se dira u naše najsiromašnije sugrađane, bolje da se uzima sa naše grbače nego od penzionera itd. Nije prošlo nekoliko meseci, penzije su bile smanjene. Vi kažete – Vučić odlučuje. Ne odlučuje Vučić, nažalost, odlučuje MMF, odlučuje Svetska banka, šta oni kažu, to što stoji u vašem političkom programu apsolutno nema nikakve veze ukoliko nije u skladu sa preporukama Svetske banke. Po tome se vi ništa ne razlikujete od režima DS. Vi ste uzeli neustavno penzionerima njihova stečena prava, uzimali ste novac od penzionera, i na kraju ste govorili kako su se penzioneri saglasili sa tim, iako ih niko nikad nije pitao. Mogli ste na mnogo načina da uštedite taj novac, a niste, nego ste izabrali da to uzmete od penzionera, i sada im niste još uvek doveli penzije na taj nivo i vratili taj novac koji im je oduzet. Svako na njega ima pravo, da li ga je ostvario na ovaj ili onaj način, da li kroz Ustavni sud, da li kroz međunarodnu sudsku instancu. Ne možete da se igrate sa nečijim pravima, jer nemate zakonskog osnova za to. Da je stanje takvo u Srbiji da penzioneri žive nikad bolje, kako im onda isplaćujete pomoć? Gde se to ljudima koji žive dobro i žive kao sav normalan svet isplaćuje pomoć? To je kontradiktornost.
Zahvaljujem. Replika, narodni poslanik Ljiljana Malušić. Izvolite.
Ja vas razumem, ali pričate nešto što nije istina. Lepo sam rekla, 1.300.000 penzionera nije bilo obuhvaćeno smanjenjem penzija. Vi ste malopre rekli svima su smanjene penzije, znači, ne govorite istinu. Nije tačno, 60% penzija nije bilo smanjeno. Jel, tako? Tako je. Idemo dalje, ne donosi ova Skupština zakone, nego ih samo usvaja. (Narodni poslanici dobacuju sa mesta.) Čekajte, iznervirali ste me. Čekajte, polako. Vlada i Ministarstvo… Da li mi glasamo za zakone? Dajemo predloge? Hoću da kažem da vi kao mlad čovek treba da znate jednu stvar, 1.700 ljudi je glasalo, kako god da je glasalo, sigurna sam da je od toga pola penzionera glasalo za nas. Zašto? Zato što nam ljudi prilaze, zato što su rekli - ja želim da nastavim da živim u ovoj zemlji, ja želim da moja deca žive ovde, bolje da dva puta ne dobijem penziju kako treba i dve godine, ali da dobijem onda redovnu penziju, kao što sada dobijamo. Ljudi, mi danas imamo gotovih para, imamo suficit u budžetu, zato dajemo i povećanje plata i penzija i zato dajemo poklone. Zašto? Zato što smo zaposlili 350.000 ljudi, zato što svaki dan imamo novu investiciju, zato što danas imamo stabilnu državu, zato što danas dolaze investitori i otvaramo radna mesta. Pre neki dan u Kragujevcu 200 ljudi, svaki dan se nešto otvara. Ne znam šta vam nije jasno? Nije dobro što neko ima 10.000, ali ćemo se potruditi da ima mnogo više. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Šešelj. Pravo na repliku. Izvolite.
Gospodine Arsiću, ispravite me ako grešim, nosilac suverene vlasti je Narodna skupština po Ustavu Republike Srbije. Narodna skupština ima, između ostalih i zakonodavnu nadležnost, jel tako? Najviše zakonodavno telo, ona donosi zakone i ona o svemu u Srbiji odlučuje kao najvažniji organ u Srbiji. Mi smo malo pre čuli da skupština, u stvari, ne donosi zakone. (Ljiljana Malušić: Znate da nisam tako mislila, nego da usvaja zakone. ) Ali, jeste, takva je percepcija stvorena od strane SNS, kao da se za sve pita Aleksandar Vučić, a onda je posao narodnih poslanika u Skupštini da pravdaju to što je Vučić već odlučio, isto tako je gospodin ministar finansija, isto tako, više puta je bio zatečen na konferencijama za štampu predsednika Republike, gde, u stvari, odluči u tom momentu predsednik Vučić - treba da se asfaltira ovaj put, onaj put, ona škola, onaj toalet i šta ja znam. Koliko smo mi onda sve sad izvrnuli u našoj zemlji. Da li je ovo bila pomoć za penzionere ili poklon za penzionere? Mi smo nedeljama slušali kako je to pomoć za penzionere, a sad čujemo da je to poklon. Da li je to poklon ili pomoć? Da li je samo jednom penzioneru smanjeno ili je smanjeno svima, apsolutno je isto, ukoliko se krši zakon ne može to da bude u redu ako se samo malo kriši zakon jer nije ceo broj penzionera u to uključen. Zakon je prekršen, otimanje od stečenih prava je kršenje zakona i to jednostavno nema veze sa brojem tačno penzionera.
Kolega Šešelj, zbog dostojanstva Narodne skupštine dužan sam da vas opomenem, da je Narodna skupština donela zakon i ne može Narodna skupština da prekrši zakon. (Aleksandar Šešelj: Mogu ja da nastavim?) Čisto radi dostojanstva Narodne skupštine, Narodna skupština ne može da prekrši zakon. Ne postoji način. Vratiću vam vreme, ne sekirajte se. (Aleksandar Šešelj: Ako možete da mi vratite 30 sekundi, gospodine Arsiću?) Izvolite.
Dakle, mi smo sada čuli. Ja sam komentarisao diskusiju gospođe Malušić, ona je rekla kako Narodna skupština ne donosi zakone. O čemu se radi? Što niste upozorili gospođu Malušić na to? To je isto povređeno dostojanstvo Narodne skupštine.
Kolega Šešelj, pet puta ste rekli da je prekršen zakon na osnovu zakona. Vi ste to rekli. Koleginica Malušić je imala lapsus. Vi ste ponovili da se krši zakon. Narodna skupština je donela zakon i krši zakon, tako ispada.
Gospodine Arsiću, da li se slažete da su penzije stečena prava? Da to nije isto kao plate koje se isplaćuju zaposlenima u radnom sektoru? Da li se slažete da nije isto smanjivati penzije i plate? Dakle, tu postoji jedna osnovna razlika. Jednostavno, ne može da se objasni po našem sistemu smanjivanje penzija. Smanjivanje penzija je neustavno. Ima mnogo neustavnih zakona, gospodine Arsiću, nije ovo samo jedan jedini. Ova Narodna skupština je već uvela takav trend jedan, tj. vladajuća većina u njoj, da se tolerišu neustavni zakoni koje vladajuća većina usvaja. Nemojte da žmurimo pred tim i da se pravimo kao se tu ništa ne dešava. Jedan od tih je smanjivanje penzija koje je neustavno. Samo hoću da kažem da nije bitno da li je svim penzionerima smanjena penzija ili je smanjena samo jednom. Dakle, ne može se pravdati smanjenje penzija time što nekom broju penzionera nije smanjena penzija. Kad se prekrši zakon nije apsolutno važan broj ljudi koji trpe pod tim prekršajem zakona.
Pravo na repliku, narodni poslanik Ljiljana Malušić.
Vrlo kratko. Napravila sam lapsus lingve. Valjda znate da sam ovde pet godina i da znam zašto postojimo ovde i koja nam je osnovna funkcija. Imamo kontrolnu i zakonodavnu funkciju i to se vidi. Ja znam šta pričam. Jeste, vi to dobro znate, u redu je. Ustavni sud se izjasnio da nije prekršio zakon, pod jedan. Pod dva, ja znam kako funkcioniše opozicija. Bili smo i mi opozicija. Naravno da ćemo da napadamo poziciju, to je tako normalno. Ja volim da sedite tu, jer imamo sa kim da razgovaramo, da razmenjujemo mišljenja. Vi ste vrlo konstruktivni, ali jednom da stavimo tačku na penzionere. Milion i trista hiljada ljudi nije smanjena penzija, tačka. Znači, od milion i sedamsto, koliko je ljudi smanjeno penzija? Četiristo hiljada ljudi. Sad im vraćamo to i povećamo penzije ljudima kojima nije smanjeno. Ne znam šta tu nije jasno? Biće sve bolje penzije i sve više penzije i sve bolji standard, i veći i bolji standard. Sa 27% nezaposlenosti imamo istorijski minimum od 9,5%. Tako se puni budžet i tako ćemo mi da obezbedimo sredstva penzionerima. Postojaće ovaj PIO fond dok je SNS i gospodin Aleksandar Vučić na čelu kao predsednik. Hvala i tačka. Neću više da pričam o penzionerima. Uostalom, vrlo brzo će biti izbori, pa ćemo da vidimo kako ćemo da prođemo mi, SNS sa koalicionim partnerima, a da vidimo kako ćete proći vi i da vidimo koji ne dolaze kako će proći oni. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Pravo na repliku, narodni poslanik Aleksandar Šešelj.
Ukoliko neka stranka osvoji većinu glasova na izborima to ne znači da ta stranka može da radi šta god hoće, pa i da proizvoljno tumači zakone i da se onda ponaša bez nekog osnovnog poštovanja zakona. To, jednostavno, ne znači. To samo znači da ta stranka može da vrši vlast, ali vlast mora da vrši u skladu sa zakonima važećim u Srbiji. Četiristo hiljada ljudi trpi i trpelo je zbog smanjivanja penzija. Ne može da bude opravdanje to što se nekom uzelo iz stečenih prava to što oni ne predstavljaju većinu u Srbiji. Samo da su jednom penzioneru smanjili penziju, opet je to problem zato što je na taj način zakon prekršen. Mora da se govori o tome. To je jedna od najvažnijih tema u Srbiji. U kontradiktornosti je i se predizbornim obećanjima SNS iz 2014. godine. Srpska napredna stranka i Aleksandar Vučić obećavali su da ne sme da se dira u penzije, da će da se skida sa naše grbače, misleći verovatno na političare ili ne znam ni ja na šta, a onda posle toga prva odluka je bila smanjivanje penzija. Kada se to Ustavni sud izjasnio po tom pitanju ili bilo kom drugom? Kada se Ustavni sud izjasnio i rekao da je to u skladu sa Ustavom? Molim vas, obavestite nas, možda mi to ne znamo. Ustavni sud se nije o tome oglasio i to smanjenje penzija je neustavno. Ne može da bude opravdanje rezultat na izborima i broj glasova za bilo kakve odluke koje su nezakonite i ne može da bude za penzioner bolje zato što se isplaćuje sada pomoć. Vi isplaćujete pomoć penzionerima, a pričate o njihovom standardu. Zašto im pomažete ako je sve kako treba? Gde je novac da im se vrati, onaj što im je uzet u prethodnom periodu? Šta će biti sa tim?
Zahvaljujem. Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Nemanja Šarović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Mirčić. Da li neko želi reč? (Da.) Kolega Mirčiću, izvolite.
U obrazloženju Predloga izmena i dopuna ovog zakona stoji da je uz odobrenje, odnosno konsultacije sa Svetskom bankom, predložena ova izmena i dopuna zakona, pogotovu kada je u pitanju ova, po prirodi stvari, veoma, veoma ugrožena kategorija stanovništva, a to su penzioneri. Vi ovde pričate o samostalnosti, o nezavisnosti, o nečemu što u svakom slučaju treba da krasi onoga ko je na vlasti, a kroz obrazloženje ovog predloga priznajete da ipak morate da čujete mišljenje, savete i uputstva Svetske banke i MMF. Gde je tu samostalnost? U čemu? U prevozu gradskom saobraćajnom? Da li je tu samostalnost? O kupovini markica za gradski saobraćaj, da li je tu samostalnost? Vama Svetska banka savetuje i određuje da li ćete vi penzionerima, u skladu sa onim što ste oduzeli, da vratite većim delom. Gde to ima? Ima samo u kolonijama. Tamo gde je kolonijalna vlast, tamo gde su gospodari Svetska banka, MMF i evropske razvojne banke, ovako se radi. Vi ovde objašnjavate nama kako penzioneri ne samo što treba da vam budu zahvalni, nego da treba do kraja života glasaju za vas. Kada tako mislite i kada sa toliko sredstva, u krajnjem slučaju, raspolažete, pa što niste posegli za modelom da povećate penzije onoliko koliko ste povećali plate u javnom sektoru? Setite se samo da ste u istom procentu i istom iznosu umanjivali i plate i penzije. Kako to, bili su isti i jednaki, tako ste ih tretirali, penzioneri i zaposleni u javnom sektoru, kada ste im smanjivali plate i penzije, a sada, kada se povećava, postoji razlika? Sada su ovi koji primaju plate u javnom sektoru privilegovani. Oni su oštećeniji i njima je naneta veća nepravda nego penzionerima. Kakva je to logika stvari? Da li vi stvarno potcenjujete taj deo stanovništva? To su ljudi sa veoma velikim životnim i profesionalnim iskustvima. Ne možete njima baš tako da objašnjavate. Nađite neko objašnjenje koje će bar koliko toliko da ublaži tu nemaštinu, tu bedu, tu neizvesnost kod te ugrožene kategorije stanovništva.
Na član 8. amandman je podneo narodni poslanik Marijan Rističević. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 10. amandman je podneo narodni poslanik Sreto Perić. Da li neko želi reč? (Da.) Kolega Periću, izvolite.
Malo da vam pomognem i da vam dam odgovor zašto nema ovih tamo sa naše desne strane. Pa, nema ih zato što su mnogo kralji, pljačkali i otimali, što su građane Srbije zavili u crno, a kada je u pitanju njihova i vaša politika, nema tu neke velike razlike. I jedni i drugi imate zamišljeni put ka EU i poslušnost i to velika poslušnost prema međunarodnim finansijskim organizacijama. To je nešto što je skoro potpuno identično, ali kada su u pitanju penzioneri, vi ste u članu 10. Predloga zakona rekli da se izjednačavaju prava bračnih i vanbračnih drugova. Pa, to je Porodični zakon rekao i mislim da to ne treba posebno naglašavati. Nema ni potrebe. Mi kada kažemo ko je vama rekao, neko je jednom rekao da je 2012. godine, odnosno 2014. godine potpuno prazna kasa i vi sada to nastavili i produžavate. E da niste doneli vi takve te mere, da niste uzeli, možda je ispravnije reći – oteli, nemam ja problem da upotrebim i tu reč, od penzionera, kakva bi tu situacija bila i šta bi se tu desilo? Da vam kažem na šta to liči. To je prosta stvar. To je kao kada bi neki štediša imao u banci hiljadu evra i sada mu banka to uzme, a onda mu kaže – ako za tri godine budete imali i dalje mogućnost da štedite, daćemo vam kamatu, umesto dosadašnjih 2%, sada 3% i to neće važiti samo za vas, nego će važiti i za druge. Pa, rekli ste da postoji solidna osnova za povećanje penzija, za povećanje zarada na osnovu uvećanog nacionalnog dohotka, a to je rezultat valjda povećanja toga, a ono ste uzeli nešto, nešto i niste imali pravo i sada se traži samo da vratite. To – vodimo računa o penzionerima, meni po malo liči, malo pre sam rekao da je veliki doprinos u punjenju budžeta imalo uvođenje objedinjene naplate poreza i doprinosa, jer poslovne banke nisu mogle ili nisu htele da kontrolišu u prethodnih 11 godina, pre 2014. godine i imali smo za posledicu to što smo imali i umesto da se ti tvorci i predlagači takvog načina naplate poreza i doprinosa zaštite, oni i profesionalno su zlostavljani od strane nekih, pa nisam siguran da su čak dobronamerni prihvaćeni u Ministarstvu finansija.
Reč ima narodni poslanik Milanka Jevtović Vukojičić. Izvolite.
Zahvaljujem. Apsolutno sam saglasna sa mišljenjem Vlade, jer naravno član 10. ne treba brisati. Zašto? Zato što su odredbe člana 10. potpuno u saglasnosti sa Ustavom Republike Srbije, odnosno da su u ostvarivanju prava na porodičnu penziju izjednačavaju vanbračni i bračni partneri, upravo ono kako Ustav i kaže. Naravno da s obzirom na popis stanovništva iz 2011. godine, starijih od 50 godina koji žive u vanbračnoj zajednici ima oko 2% i svakako da ovo neće izazvati nešto mnogo veća sredstva za isplatu porodičnih penzija, ali svakako ovo stvara najpre pravnu sigurnost kod vanbračnih supružnika, a zatim stvara i materijalnu sigurnost. Izjednačavanje bračnog i vanbračnog druga, sem u ostvarivanju prava na porodičnu penziju, sem što je u saglasnosti sa Ustavom, kao najvišim pravnim aktom Republike Srbije, u saglasnosti je i sa svim drugim dokumentima, odnosno zakonima u praksi Republike Srbije, ali i sa svim drugim međunarodnim dokumentima koji su sastavni deo pravnog zakonodavstva Republike Srbije, a odnosi se na zabranu diskriminacije po bilo kom osnovu. Zahvaljujem.
Pravo na repliku, narodni poslanik Sreto Perić.
Pa, prvo ja moram da kažem, ako je to potrebno zbog javnosti, da ja koleginicu Vukojičić izuzetno cenim zbog njene aktivnosti koju ona ima, takoreći svakodnevno u ovom parlamentu. Mi nismo tražili da se briče član 10. Ovo je slično kao koleginica Olivera što je jednom rekla, nego da član 10. postoji, nego je ovo intervencija. Porodični zakon je rekao da su bračni i vanbračni partneri potpuno izjednačeni. U ovom zakonu, ali bi to onda bio neustavan zakon, se moglo reći samo da vanbračni partneri nemaju pravo. Moglo bi tako, mogao je neko tako da predloži, ali on bi bio onda neustavan. Znači, nema potrebe da ponavljam ono što je već definisano Porodičnim zakonom. Tamo je rečeno da su izjednačeni i ono kada ste vi pokušali da objašnjavate, da kažete i drugi propisi su to izjednačili. Ja sam tu saglasan i to je tako.
Pravo na repliku, narodni poslanik Milanka Jevtović Vukojičić. Izvolite.
Jedno od osnovih pravila je da zakoni između sebe treba da budu u potpunoj saglasnosti. Naravno da ovaj zakon treba da bude u saglasnosti i sa Porodičnim zakonom. Do sada nije bilo predviđeno ostvarivanje prava vanbračnog partnera na porodičnu penziju. Upravo ovim izmenama i dopunama Zakona o penzijskom i invalidskom osiguranju, vanbračni i bračni partner ima potpuno ista prava u ostvarivanju porodične penzije i naravno da i Porodični zakon, koji ima niže pravno dejstvo od Ustava, apsolutno je u saglasnosti i tu se slažemo. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Na član 12. amandman je podneo narodni poslanik Nemanja Šarović. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 12. amandman, sa ispravkom, podneo je narodni poslanik Aleksandar Šešelj. Da li neko želi reč? (Da) Izvolite, kolega Šešelj.
Mi bi smo hteli da ukažemo na trošenje nekih sredstava, od strane ove Vlade, koje se ne može nazvati racionalnim. To je, pre svega, kako smo imali priliku da vidimo, već poznati partner u izgradnji „Moravskog koridora“, američka firma „Behtel“, koja je za cenu koja je oko 300 miliona evra više, pristala direktnom pogodbom, od stane Ministarstva infrastrukture i Vlade Srbije, da gradi „Moravski koridor“. Dakle, to je 300 miliona evra, koje je moglo da se uštedi. Podsetiću vas, Aleksandar Vučić je govorio u Narodnoj skupštini kako je deonica auto puta Ljig – Preljina, koja je izgrađena za vreme vlasti DS, preplaćena 40 miliona evra. Četrdeset miliona evra je ta deonica preplaćena, a sada 300 miliona evra više treba da se potroši za auto-put, za „Behtel“. Eto, novca koji je mogao da se usmeri, na primer, na penzionere. Četrdeset miliona dinara se finansira da Tomislav Nikolić živi u rezidenciji predsednika Republike svake godine. To košta 40 miliona dinara svakog građanina Srbije. Zar to nije skandalozno? Vlada Republike Srbije finansira kroz Kancelariju za ljudska i manjinska prava sa 300 miliona dinara ljudsko-pravaške nevladine organizacije koje posle vidimo da nam nameću genocid u Srebrenici, nezavisnost Kosova, izmišljenu odgovornost za neke srpske navodne zločine, odgovornost za sve što se desilo na Balkanu ko zna od kada, to se finansira od strane Vlade Republike Srbije. Umesto da se to sve plaća, taj novac mnogo pametnije da se iskoristi i da se podigne životni standard i onim našim najsiromašnijim, ali i svim ostalim građanima Srbije. Tako da, nemojte da samo govorimo kako je bilo preko potrebno da se penzije smanjuju, to nije istina. Pare su mogle da se nađu, ali MMF i Svetska banka su rekli da treba penzije da se smanje i na osnovu toga je Vlada Republike Srbije smanjila penzije.
Zahvaljujem. Na član 14. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Despotović. Da li neko želi reč? (Da) Kolega Despotoviću, izvolite.
Hvala, gospodine Arsiću. Dame i gospodo narodni poslanici, na Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o PIO, SRS je tražila brisanje ovog člana, uz obrazloženje da je amandman u skladu sa amandmanima na član 6. Predloga zakona. Ovo ministarstvo je pristalica izmena i dopuna, a ne novih zakona. Ovaj predlog izmena i dopuna je već 17. po redu i ove izmene imaju četrdesetak članova, koliko i potpuno novi zakon, recimo o agencijskom zapošljavanju. Ovde bih se složio sa predviđenim rokovima za donošenje podzakonskih akata, recimo predloženo je jedan do dva meseca, toliko bi trebalo ti rokovi da budu i kod drugih ministarstava, tj. njihovih predloga, a ne da se donese kao do sada što je bilo u praksi od osam do devet i više meseci. Predviđeno je nekoliko intervencija ovim predlogom. Recimo, pitanje usklađivanja penzija, prava vanbračne zajednice na porodičnu penziju, dobrovoljni penzijski fondovi, rok za stranog poslodavca, lica iz poljoprivredne u svojstvu preduzetnika itd. Pitanje prisutno u javnosti o prevremenoj starosnoj penziji mije otvarano, nažalost, ovog puta iako se sindikati zdravstvenih radnika za to zalažu. Pitanje svih pitanja kod sistema PIO je dugoročna ekonomska odgovornost održivosti penzijskog fonda. Sve je ovo priča, deo po deo. Vidimo da se sklapa neki novi mozaik, za koji ćemo videti kakav će efekat na kraju i imati. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 15. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Šešelj. Da li neko želi reč? (Da) Izvolite, kolega Šešelj.
Prvo, imali smo prilike da slušamo više puta o stabilnosti naših javnih finansija, kako smo mi sada u stanju da imamo održivi rast i jurimo nekakve nemačke standarde, kako imamo veći rast nego Nemci, „švajcarske formule“ itd, a mi ne vidimo, u stvari, koliko se lošije mnogo živi nego što se živi u nekim drugim zemljama sa kojima se mi poredimo. Dakle, moramo samo da znamo jednu stvar. To što mi govorimo da će se u Srbiji živeti bolje kada Srbija postane član EU, ne znači da će se u Srbiji živeti kao u Nemačkoj, kao u Švedskoj, kao u Finskoj, kao i u nekim drugim zemljama članicama EU. Ono što je predviđen model za nas, jeste model Bugarske, Rumunije i Hrvatske. To je ono čemu mi možemo da se nadamo. Šta vi mislite, kako se danas u tim država živi? Koliko je visok njihov spoljni dug, koliko je visoka nezaposlenost i koliko je veliki njihov demografski odliv? To je ono što je predviđeno za ove države koje treba da prestavljaju predvorje EU, tzv. „zapadni Balkan“ ili region ili kako god se to već zvalo. To je ona zabluda koje treba da se što pre oslobodimo i da će nam to neko pomoći zato što smo mi uspešni na tom nekom evropskom putu, to je laž. Niko nam neće pomoći, samo ono što žele od nas jeste da mi se odreknemo svojom voljom naše teritorije, pogazimo naš ustav, odreknemo se za sva vremena Kosova i Metohije, a bajka o boljem životu je samo jedna izmišljotina, jedna laž koja se nikada neće ostvariti u Srbiji na ovaj način, kroz ove procese evropskih integracija. U skladu sa tim, mi treba da se ponašamo i da na vreme, pre nego što bude kasno, tražimo neke spoljnopolitičke alternative, da širimo našu ekonomiju, tj. da našu ekonomiju unapređujemo i da ona poraste, a ne da se zavaravamo da će nam EU pomoći, da ćemo mi zato što smo ispunili ili otvorili neko poglavlje automatski zbog toga živeti bolje.
Zahvaljujem. Na član 17. amandman je podneo narodni poslanik Marijan Rističević. Da li neko želi reč? (Da) Izvolite, kolega Rističeviću.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, uplata doprinosa u Srbiji može da bude problem. Ovde uglavnom pričamo o trenutnom stanju, kako preraspodeliti BDP i kako starim ljudima zasluženo odvojiti deo BDP-a za starost. Taj procenat je negde deset koma nešto procenata. Dakle, to je blizu ili oko pet milijardi evra. Sada niko ovde ne priča da je u Srbiji prosečna starost stanovništva gotovo 44 godine, da u Srbiji živi sedam miliona stanovnika, da je broj mlađih od 15 godina sad već ispod 14%, broj starijih od 65 godina 17%, da za 10 godina taj trend će otprilike biti, mlađih će biti 12%, mlađih od 15 godina biće 11%, a starijih od 65 godina će biti negde 22%, što znači da na dva penzionera koja budu išla u penziju nova će imati samo jednog zaposlenog. Jedini izlaz je populaciona politika koju je počela da vodi ova Vlada, da se u nekoj budućnosti, ne tako bliskoj, broj mlađih od 15 godina poveća u odnosu na broj starijih od 65 godina. To će biti izuzetno teško, ali na sreću, životni vek se produžava, ali populacione mere da se stanovništvo obnovi i zanovi i da se više ne gubi, jer u Srbiji se rodi 65 hiljada, a umre 101 hiljada. Na selu ima neoženjenih 260.000. Ne treba očekivati neki pozitivniji skor, ali moramo voditi računa o BDP-u. Ukoliko izdvajamo, evo, ministar je tu, 10% BDP-a za penzije, ukoliko je to neki standard, samo jedna ofanzivna ekonomska politika i rast BDP-a, baziran na produktivnosti, novim tehnologijama itd, može sa manjim brojem zaposlenih da izdrži penzionere u Srbiji, za koje je očekivati da taj broj penzionera u narednih 10, 20 godina ekstremno poraste. Hvala.
Zahvaljujem, kolega Rističeviću. Po amandmanu, reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić. Izvolite, kolega Arsiću.
Dame i gospodo narodni poslanici, treba dobro razmisliti o amandmanu koji je kolega Marijan Rističević podneo, a to najviše iz razloga što je mnogo neistina bilo rečeno pre njegove diskusije, koja se tiče prava na penzije. Znate, ovde se građanima, valjda u toj želji i borbi za glasovima, daju im se obećanja koja realno ne mogu da se ispune. Znači, ono obećanje da penzija treba da bude 50% prosečne zarade u Republici Srbiji je isto onoliko štetno, ako ne i štetnije, nego što su bila povećanja penzija 2008. i 2009. godine, kada smo povećavali penzije na osnovu povećanja javnog duga i upropašćavali sve rezultate povećanja penzija, čak šta više, u efektivnom smislu penzije su bile manje. Druga stvar jeste često spominjanje Ustava i Ustavnog suda. Čak je bilo diskusija da Narodna skupština krši zakon. Penzije su umanjene na osnovu zakona. Ustavnost zakona ceni Ustavni sud. Tako da, molim kolege da samo na osnovu odluka Ustavnog suda ocenjuju je li zakon u skladu sa Ustavom ili nije. Ako pogledate član 70. Ustava Republike Srbije, garantuje se samo pravo na penziju. Iznos je stvar zakona. (Milorad Mirčić: Tako je. Gde si, genije?) Pošto razni dobacuju, a neki su se čak i pozivali na Evropski sud za ljudska prava i na taj način pozivaju građane da tuže Republiku Srbiju, svoju zemlju, imaju pravo, ali što im ne kažu da ih izlažu neverovatnom riziku troškova sa izgledom na dobijanje spora koji je nikakav? Takvi zaista misle da rade u korist građana. Evo, ja kažem da su prevarili svakoga koga su pozvali da se sudi sa Međunarodnim sudovom u Strazburu. Zašto? Zato što je stav Međunarodnog suda sledeći - ograničenje prava na imovinu koja čine sadržinu drugog od navedenih osnovnih pravila su opravdana, legitimna, ako su zakonita, utvrđena zakonom države potpisnice, jer se na taj način obezbeđuje vladavina prava. Jel Skupština donela zakon? Jeste. Druga tačka - ako su učenjena radi postizanja legitimnog cilja, tj. u javnom ili opštem interesu. Jel javni, opšti interes da Republika Srbija ima stabilni finansijski sistem? Jel utvrđen? Jel to piše u Ustavu? Znači, i taj uslov je ispunjen. Ako su proporcionalne, što znači da se pravo pojedinca na mirno uživanje imovine mora odmeriti sa opštim interesom, tj. sa ciljevima koji se moraju ostvariti radi opšteg dobra itd. Pa, kad pozivate građane, pročitajte im i ovo. Još nešto. Sve ovo što sam pročitao, kaže se sledeće - penzije spadaju u okvir pojma prava na mirno uživanje imovine, pod uslovom da je pravo na penziju stečeno na osnovu prava države potpisnice. Međutim, pravo na penziju određene visine nije garantovano članom 1. protokola, a mi smo potpisali taj protokol, i to je izričito određeno presudama. Pa, jel treba da vam čitam brojeve presuda? Tako da, kad dajete obećanja, kažite lepo - na 1.700.000 penzionera, hiljadu dinara, izračunajte da se poveća penzija, koliko je to novca iz budžeta, samo za hiljadu dinara. A, vi obećavate da će biti povećane po 10 i 15 hiljada dinara, pa izračunajte na 1.300.000 penzionera, koliko je to, pa prevedite da li to može država da plati. Pa, da ukinemo sve, ceo državni aparat, i policiju i vojsku i prosvetu i zdravstvenu zaštitu, to država ne može da plati. I ko to obeća, kažem sad da laže. Laže, ne može, ili misli loše svojoj državi. A, takvi koji misle loše, videli smo njihove rezultate do 2012. godine i građani su se konačno naučili da onima koji daju lažna i neostvariva obećanja, više nikad ne daju većinsko poverenje na izborima.
Zahvaljujem. Kolega Šešelj, vi želite repliku na izlaganje kolege Arsića? Izvolite.
Uz dužno poštovanje, gospodin Arsić, ni bilo ko drugi ne može da predvidi ishod nijednog sudskog spora, pa ni eventualnog nekog sudskog spora pred Evropskim sudom za ljudska prava. Mi kada smo govorili o povećanju penzija, mi smo govorili o tome da minimalna penzija toliko treba da iznosi, dakle, ne za sve penzionere, ne za one koji imaju 80, 90 i više hiljada dinara penziju. Sada ste malopre rekli - penzija je imovina, penzija nije zarada, a glavna stvar je što to niste govorili pre nego što ste došli na vlast, nego ste obećavali da to nećete raditi. Upravo ovo što ja govorim sada - penzije su stečena prava u njih se ne dira. To je govorio Aleksandar Vučić u februaru mesecu 2014. godine u Hali Pinki i vi ste verovatno bili, kao visoki funkcioner vaše stranke, na tom skupu. Da li ste čuli da je Vučić to rekao? Sada vi govorite nešto što je sasvim suprotno od toga. Može da se nađe novac da se standard penzionera poveća, ne jednokratnom pomoću itd, poklonima, nazivajte vi to kako god hoćete. Vi hoćete da uložite u nacionalni stadion 250 miliona evra. Vi dajete „Behtelu“ 300 miliona evra više novca za izgradnju autoputa, plaća se američkoj ambasadi u Beogradu reket. Zašto se taj novac tako troši? To je neracionalno. Zašto vi, kada ste tako hrabri, kada ste tako odgovorni, niste rekli penzionerima pre izbora - čim sad mi pobedimo na izborima, čim formiramo Vladu odmah ćemo da vam smanjimo penzije, nećemo svima, ali 400.000 sigurno, nego ste rekli da se u to ne dira, to ne može, a onda posle ste uradili sve suprotno? Molim vas, pa valjda to nije bilo tako davno, gospodine Arsiću. Dakle, novac može da se nađe. To nije laž. Ja vas nisam optužio da lažete, a treba da se izabere i prioritet. Da li je prioritet da mi slušamo bespogovorno ono što nam dolazi od strane MMF ili je prioritet da se Vlada Republike Srbije stara o boljem životu građana Srbije? Ja mislim da je ovo drugo, a onda vi procenite, kako god, odgovornost će posle biti na vama, predstavnicima vaše stranke i vladajuće većine. Hvala.
Zahvaljujem, kolega Šešelj. Pravo na repliku ima narodni poslanik Veroljub Arsić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, moram da kažem da uvaženi kolega ne govori istinu. Aleksandar Vučić je rekao da će prava penzionera poslednja da budu kao mera. To je rekao. Kako su to drugi shvatili ili prenosili, to nije moj problem. Kako ko to shvata, takođe nije moj problem. Dalje, zašto se ne iznose neistine u vezi „Behtela“ i autoputa? Uslove su ispunjavala sva preduzeća koja su konkurisala u tom postupku, koja su otkupila dokumentaciju. Nikome, ni Amerikanci, ni Vlada Republike Srbije, ni nadležno ministarstvo, nisu zabranili da daje ponudu. Jedina ponuda je bila „Behtelova“. Verovatno se svako vodi svojim ekonomskim interesom. Niko nije mogao da spreči nijednu, ni kinesku kompaniju da konkuriše. Zašto nije? To je njihova odluka, potpuno legitimna. Idemo dalje. Samo govorim o tome da je penzija imovina, iznos nije garantovan. Iznos se utvrđuje zakonom, a ne Ustavom. Još nešto, Republika Srbija je potpisnica svih međunarodnih protokola po pitanju prava građana i na osnovu tih protokola izričito je određeno da iznos penzije nije garantovan. Zašto pozivate građane da tuže svoju državu i izlažete ih strahovitom trošku zbog gubitka spora? Još nešto moram da vam kažem. Na milion i 300.000 penzionera sa prosečnom zaradom, kao što kažete da bude minimalna penzija, da bude 250 evra, kako rekoste, izračunajte koliko je to iz budžeta Republike Srbije i može li to Republika Srbija to da plati. Lako je dati obećanje, nego se penzije isplaćuju od onoga što država zaradi. Ako ćemo da se ponašamo neodgovorno, kao 2008. godine, vi se ponašajte, mi nećemo.
Pravo na repliku ima narodni poslanik Aleksandar Šešelj. Izvolite.
Aleksandar Vučić u Hali Pinki kaže: „U penzije ne dam da se dira. Bolje sa naše grbače da se skida, nego da se diraju stečena prava penzionera.“ Da li je to u koliziji sa onim što ste vi sada rekli, gospodine Arsiću? Ja mislim da jeste. Vi ste govorili sve potpuno suprotno pre nego što ste došli na vlast, postupili ste drugačije kada ste formirali Vladu. Mi nikog ne pozivamo da tuži svoju državu. To je imovina. To nije isto kao zarada. Ne pozivamo nikog i ne izlažemo nikoga troškovima, niti nekog hoćemo namerno da slažemo. Mi smo to otvorili kao mogućnost. Republika Srbija je mnogo sporova pred tim sudom izgubila i ne bi ovo bio prvi. Želimo da se taj novac vrati i vi sada govorite, ta priča je potpuno neozbiljna, kada bi to isplatili odjednom, ne znam šta bi se desilo, mi bismo bankrotirali itd. Sukcesivno, probajte, pokušajte, ne morate odjednom, isplaćujte to u delovima, ali taj novac mora da se vrati. Ne možete da kršite nešto što je osnovni princip, a to je neprikosnovenost imovine. Neprikosnovenost imovine nije isto kao smanjivanje plata u javnom sektoru. To je ono što se tiče penzija. Novac je mogao da se nađe. Sada vi govorite o tim kompanijama, interesima i šta ste rekli sada. Zašto se onda posluje direktnom pogodbom? Ukoliko nema korupcije, nema kriminala, čemu direktna pogodba? Ceo svet posluje tenderima, samo ovde u Srbiji, u ovim ovde nerazvijenim državama, polukolonijalnog statusa se posluje direktnim pogodbama, pa onda imamo i to oštećenje, normalno je. Aleksandar Vučić je pričao o tome, a vezano za autoput Ljig-Preljina, kaže 40 miliona evra se tu ukralo. Sada se sprema da se ukrade 300 miliona evra, osam puta više, skoro osam puta. O čemu mi pričamo? Vi ste mogli novac da nađete, mogli ste da tim besmislenim projektima, nacionalnim stadionima, finansiranju nevladinih organizacija, finansiranju Tomislava Nikolića… Mnogo takvih stvari ima u Srbiji, ne može da stane u dva minuta. Mogli ste da nađete novac, ali ne, ovde se izabralo da se skida od penzionera i posle se to opravdava kako su oni očekivali ono što smo mi najavljivali i penzioneri su saglasni, oni su nas podržali.
Zahvaljujem. Pravo na repliku ima narodni poslanik Veroljub Arsić. Izvolite.
Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, ja nisam još video većeg poštovaoca lika i dela Aleksandra Vučića od Aleksandra Šešelja. Nisam video. Znači, citira, proučava, odaje priznanje rezultatima koje ima Aleksandar Vučić. Jedino još da nauči da pravo na penziju i iznos penzije nije isto. To kada nauči, onda će u potpunosti da shvati Aleksandra Vučića. Dalje, presude Evrpskog suda za ljudska prava u Strazburu su izvor prava za naredne presude u istoj pravnoj stvari. Zašto pozivate građane da tuže državu kada je ishod postupka poznat i da će izgubiti? Ako ih pozivate, javno dajte sada ovde obećanje da ćete vi da snosite troškove i onda pozivajte građane da tuže svoju državu. Lako je sada ovako. Dalje, da li u Srbiji treba da stane život? To pitanje postavljam – da li u Srbiji treba da stane život da bismo zadovoljili jednu grupu građana u Republici Srbiji? Mislim da ne treba. Ne znam zašto stalno to postavljate? Sve investicije koje dolaze od strane Vlade Republike Srbije predstavljate kao trošak i da se nešto otima od tih penzionera. Šta se otima? Kažite mi šta? Mi sada iz budžeta dodajemo 170 milijardi, 157 će iduće godine da bude. Iz budžeta, od poreza, da penzije budu ovakve kakve jesu. Razumeo bih vašu brigu da država uzima od penzionog fonda, pa onda da kažete da im otimamo. Ne, dajemo im. Još kažete kako otimamo imovinu penzionog fonda. Kako otimamo kada im punimo fond, iz budžeta primaju sredstva. Nisu likvidni. Naučite se jedanput nekim stvarima. Ne možete paušalno da dajete ocene i da na osnovu toga, zarad političkih poena, iznosite stvari koje ne mogu da se ostvare.
Zahvaljujem kolega Arsiću. Kolega Šešelj, želite repliku? Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, još nisam video većeg poštovaoca lika i dela Tomislava Nikolića od Veroljuba Arsića. On je njegov pravi politički naslednik. Tomislav Nikolić je njegov ideološki uzor i on danas u Narodnoj skupštini predstavlja političku viziju i ideologiju Tomislava Nikolića. Nemojte, molim vas, da se gospodine Arsiću osećate ugroženo, ja sam vas pohvalio. Nikog mi nismo pozivali, nego smo mi na to ukazivali kao realnu opasnost, realnu mogućnost. To može da se desi. Treba da bude Vlada Republike Srbije na to spremna. Valjda je bolje da se radi na tome da se životni standard svih građana, pa i penzionera povećava, a ne da se mi hvalimo besmislenim, tj. možda će to biti nekog smisla, ali za sada mi ga ne vidimo, nema uopšte studije o ekonomskoj opravdanosti na primer za taj nacionalni stadion. Dvestapedeset miliona evra za nacionalni stadion. Ko će dođe na taj stadion? Šta će to da se razvije? Stambeni i poslovni prostori je u stvari model razvoja. Pa neće biti. Subvencije za strane investitore do 15 hiljada evra čak, na taj način će se Srbija razviti, pa neće. To Srbija isplaćuje plate u kompanijama koje ne poseduje, a posle ti vlasnici kompanija i Srbije izvlače ekstra profit. Sad zanimljivo će biti da vidimo kada se „Megatrend“ proda, kada se porez plati u Srbiji, kako će to da utiče na naš životni standard. To bi bila jedna zanimljiva tema za raspravu. Osnovna stvar jeste da ste izabrali najgore moguće rešenje za fiskalnu konsolidaciju, da ste smanjili iznose penzija, da ste uzimali od penzionera, a da ste mogli da uštedite na mnogim stvarima koje i dan danas veoma velikodušno finansirate od ljudsko pravaških organizacija, preko izgradnje nekih projekata koji u Srbiji nisu danas potrebni, ali i ovde imamo neke te investicije koje dolaze, na primer, izgradnja autoputa u putnu infrastrukturu, koje su preplaćene, a gde se to pretplatilo? To je otišlo u korupciju…
Zahvaljujem. Pravo na repliku narodni poslanik Veroljub Arsić. Izvolite kolega Arsiću.
Dame i gospodo narodni poslanici, ni jednom nisam spomenuo Tomislava Nikolića, a kolege iz opozicije ne mogu jednu stvar nikako da oproste Tomislavu Nikoliću. Ne mogu da oproste Tomislavu Nikoliću što je pobedio Borisa Tadića i skinuo DS sa vlasti. To ne mogu da mu oproste nikako. Plus, oni su smatrali da će to oni da urade, nisu bili sposobni, možda nisu ni hteli. Neću sad u to da ulazim, ali činjenica da to nikad neće da mu oproste. Međutim, ja sam neke stvari naučio i od Aleksandra Vučića i od Tomislava Nikolića i od Vojislava Šešelja, a to je uvek ovde govorim istinu. Za razliku od onoga što se dešava sada, ja svoje kolege iz opozicije ne mogu da poznam. Znači, po njima, oni znaju koliko košta autoput, najbolji su građevinci u Srbiji. Znaju da li je nešto ustavno ili nije, oni su sudije Ustavnog suda. Znaju da li će nešto da presudi Sud za ljudska prava u Strazburu i sudije su Međunarodnog suda za ljudska prava u Strazburu. Sve su oni. Samo ima jedan problem, odrekli ste se onoga što sam ja naučio dok sam bio u vašoj stranci, to je da govorim istinu. Zato vam više niko ne veruje.
Zahvaljujem kolega Arsiću. Pravo na repliku narodni poslanik Aleksandar Šešelj. Izvolite kolega Šešelj.
Imajući u vidu da je danas u naprednjačkoj Srbiji je sve obrnuto, pa je laž u stvari istina, pa je tako i smanjenje u stvari povećanje. Sutra će da bude dan noć ili obrnuto, crno belo itd, pa možemo da čujemo onda i ovakve stvari. Srpska radikalna stranka je jedina politička stranka u Srbiji koja će obeležiti kroz mesec dana 30 godina postojanja, koja nikada nije menjala svoju političku ideologiju da bi zbog toga došla na vlast, da bi zbog toga imala bilo kakve benefite, bilo kakve privilegije, a zapitajte se kako ste se vi našli u drugoj stranci, gospodine Arsiću, kako se to dogodilo? Da li je to bilo zbog istine ili nečeg drugog? Vi govorite – ko govori istinu, ko ne govori. Više puta sam vam pročitao sadašnji predsednik Srbije šta je govorio o penzijama, a šta je posle toga kada je imao priliku da to sprovede uradio, a uradio je potpuno obrnuto. Dakle, obećavali ste da će se zaštiti penzioneri, pa ste im onda smanjili penzije. Pričajte vi da to u stvari vi niste mislili, loše ste protumačeni. Vi ste ih uverili pred izbore da im nećete dirati penzije, a posle ste im smanjili, a mogli ste da uštedite novac. Nismo mi to mnogo pametniji od vas pa smo mi sad videli kako će da se izgradi Moravski koridor. O tome je govorila Zorana Mihajlović ovde. Američki ambasador je govorio u sred Vlade Srbije o tome i tom prilikom čak i pozdravio i govorio da je za njih Kosovo nezavisna država. To se sve desilo u Vladi Srbije povodom potpisivanja Protokola sa Behtelom za izgradnju Moravskog koridora koji je za najmanje 300 miliona evra skuplji nego bilo koja druga ponuda ili ponuda koja bi došla iz Kine. Ko tu govori istinu, ko laže, neka proceni neko drugi, ali vi morate da prihvatite to da se na taj način ne pravdate. Vi ste smanjivali penzije penzionerima. Mogli ste pare da nađete na drugi način, pre svega sprečavanjem korupcije koja se dešava u Vladi Republike Srbije. To neka vam bude prvi korak, a posle krenite polako.
Zahvaljujem kolega Šešelj. Pravo na repliku narodni poslanik Veroljub Arsić. Izvolite kolega Arsiću.
Prvo, da raščistimo odmah, pismo o namerama ili memorandum, kako neko nazove neki dokument, je papir koji nikome ništa ne garantuje. Nikome ništa ne garantuje. Znači, neko je napisao neki memorandum, predložio da ga potpišemo, gde je rekao – mi ćemo da damo ponudu. Nigde ne piše da moramo da prihvatimo ponudu. Nigde. Pozvali smo i druge da daju svoje ponude. Zašto nisu? Pitajte njih, ostavite nas više na miru. Ostavite nas na miru što se toga tiče. Dalje, nemojte više da govorite da vi znate koliko košta Moravski koridor. Ne znate. Na osnovu čega? Proizvoljno, onako, odokativnom metodom? (Milorad Mirčić: Imamo ponudu.) Imate ponudu? Dajte tu ponudu. Još nešto, kada više govorite o tome da smo nešto otimali od građana, to se desilo 2014. godine i 2016. godine smo imali izbore, niste imali toliko glasova koliko je bilo penzionera koji su osetili mere fiskalne konsolidacije. Znači, niste imali toliko glasova, ako ćemo o tajnom glasanju, pošto je to neko spominjao. Imali smo izbore za predsednika Republike Srbije 2017. godine. Niste imali toliko glasova, vaš kandidat koliko je bilo penzionera koji su bili pod udarom mera fiskalne konsolidacije. Sada jedno pitanje logično – zašto plačete na tuđem grobu? I ti koji su osetili mere fiskalne konsolidacije vam ne veruju. Džabe se borite za njihove glasove – nećete ih dobiti. Nećete, ne veruju vam više. Nema toga više. Republika Srbija ima sada sigurnu budućnost, stabilne javne finansije, oseća se boljitak, biće svakog dana malo bolje nego juče, a malo gore nego sutra. Ako to zamerate Aleksandru Vučiću što vodi Srbiju tim putem, ja znam onda da li zaista volite svoju državu.
Zahvaljujem kolega Arsiću. Pravo na repliku, narodni poslanik Aleksandar Šešelj.
Ukoliko je to toliko nebitno taj protokol, memorandum ili šta je već, šta će onda američki ambasador da se bakće sa nebitnim stvarima? Ukoliko je to nebitno, šta će američki ambasador u Ministarstvu infrastrukture? Ako je to nebitno, mogao je da pošalje tamo nekog otpravnika poslova ili nekog atašea, je li tako? Odakle nama informacija za „Behtel“? Čini mi se, Aleksandar Antić, gospodine Milićeviću ispravite me ako grešim, je bio ministar infrastrukture pre Zorane Mihajlović. To je bilo pre 2014. godine, kada se govorilo prvi put o izgradnji tog moravskog koridora. Stigla je procena kineske kompanije 500 miliona evra i jedne kompanije iz Azerbejdžana, a onda smo videli da je ta u međuvremenu cena 800 miliona evra. Dakle, to su sve činjenice, lako može da se proveri i na internetu, kako se do toga došlo. Ono što je i Aleksandar Vučić kritikovao, to je korupcija oko izgradnje deonice Ljig-Preljina, gde se ukralo oko 40 miliona evra, za to napadao G 17+, Demokratsku stranku i neke druge, sada isto radi SNS, samo više novca će da bude na taj način isisano iz Srbije, 300 miliona evra kroz „Behtel“. Kako može da bude isto ako „Behtel“ ima tri godine ili dve godine više vremena ovde da istraži taj potez gde treba da se izgradi moravski koridor privilegije u odnosu na bilo koju drugu kompaniju. Nedovoljna informisanost, to nije dozvoljeno, gospodine Arsiću. Kako može da se posluje direktnim pogodbama? Raspisuje se poziv tako da na njemu može samo „Behtel“da prođe, nijedna druga kompanija. To je ono što ste vi uradili i to je ono što pokazuje da su apsolutne razlike između režima SNS i između režima DS isključivo personalne, a možemo da vidimo da su sve manje i personalne, isti igrač, ali drugi dres.
Zahvaljujem kolega Šešelj. Samo mala sugestija, gospodin Antić nije u tom periodu bio ministar infrastrukture, već ministar saobraćaja, ako govorite o periodu 2013./2014. (Aleksandar Šešelj: Vezano je za izgradnju autoputa.) Izdvojena je bila infrastruktura od saobraćaja. Pravo na repliku, narodni poslanik Veroljub Arsić. Izvolite kolega.
Sad ispade da naši ambasadori koji se nalaze svuda po svetu ne smeju da lobiraju da naša preduzeća u tim zemljama gde se oni nalaze dobiju posao, jer ako to zabranimo američkom ambasadoru, svako ima pravo i nama da zabrani bilo gde u svetu. Sad, ispade u ovoj diskusiji da su kineske kompanije manje sposobne od američkih kompanija jer, kako kaže moj uvaženi kolega, samo je „Behtel“ mogao da ispuni uslove koje je propisalo ministarstvo. Znači, ispade da su kineske kompanije lošije od američkih, odnosno manje sposobne. To ste upravo rekli, ja nisam to rekao. Samo postavljam pitanje – gde su njihove ponude kada je bio objavljen javni poziv? Ispunjavali su uslov da učestvuju u postupku. Evo, ja vam kažem, isto su dobri kao i Amerikanci, ako ne i bolji, ali njihove ponude nema, nisu se pojavili. Sad očekujete, valjda, da Srbija stane, da ne treba ništa da se radi više, dok neko ne proceni da je u njegovom ekonomskom interesu da prihvati poziv Vlade Republike Srbije. Nemojte tako. To je nemoguće. Još nešto, kada pričate kada se nešto pokralo, to se pokralo do 2012. godine. Pa, nemojte tako. Vi ste osudili Tomislava Nikolića što je pobedio te koji su krali do 2012. godine, pa to ne možete da mu oprostite. Njemu ne možete to da oprostite što je skinuo žute. Aleksandru Vučiću nećete nikad da oprostite što ne možete da ga pobedite. Ne možete da se vratite sa žutima na vlast, kako ćete onda? Onda ćemo da pričamo o tome da Srbija treba da stane, da je sve nešto pokradeno, da je sve nešto zloupotrebljeno, da ništa ne valja itd. Samo u to morate da ubedite građane Republike Srbije.
Zahvaljujem kolega Arsiću. Pravo na repliku, narodni poslanik Aleksandar Šešelj. Izvolite.
Kada ste jedna polukolonijalna zemlja ili uopšte kolonija, kada ne možete da donesete nikakve suverene odluke u bilo kojoj oblasti, ni u ekonomiji, ni u socijalnoj sferi, ni što se tiče infrastrukture, naravno da će da dođe iz imperije jedan predstavnik kao što je „Behtel“ da će njemu da se plati reket. To je ono što ste vi nažalost dopustili. „Behtel“ je imao više vremena ovde da istraži tržište, „Behtel“ je imao specijalni status u odnosu na bilo kod drugog potencijalnog izvođača, „Behtel“ je imao podršku američkog ambasadora, koji je čak tom prilikom u sred Vlade Republike Srbije govorio o tome kako je Kosovo nezavisna država i treba Srbija što pre sa tim da se pomiri. Bez ikakvog protesta, bez bilo čega, mi potpisujemo protokol sa „Behtelom“, sve super. To je ono što je tu problematično. Kineske kompanije su mnogo kvalitetnije danas, nego što su kompanije iz zapadne Evrope. Evo ih kineske kompanije, izgradile su auto-put Miloš Veliki, ponos zapadne Srbije i naše putne infrastrukture, jel tako? A, mi dovodimo „Behtel“, plaćamo 300 miliona evra više, a oni umesto da angažuju neke srpske podizvođače, oni će angažovati Turke. Na taj način mi razvijamo našu industriju, tj. našu privredu. Što se tiče žutih, vi ste sada malopre rekli, mi smo nesrećni zato što više nismo na vlasti sa žutima. Mi nismo sa žutima više na vlasti. Mislim da ste neke stvari tu pomešali, nismo mi u gradu Novom Sadu sa Nenadom Čankom sada od 2016. godine, nego SNS na lokalnom nivou, nismo mi po raznim opštinama po Srbiji u koaliciji sa DS, kao što je Petrovac na Mlavi, gde su u koalicionoj vlasti SNS i DS, donedavno u Merošini su bili zajedno, SNS podržava takođe neke vođe DOS-a, Sulejmana Ugljanina u Prijepolju, u Priboju, Tutinu. Srpski naprednjaci su sa njima u koaliciji i kako smo onda mi sa žutima? Kako to, Čanak, DS i Ugljanin? To su vaši koalicioni partneri sa kojima vi danas vladate. Nemojte tako. Ne može to da se sakrije koliko god pokušavali.
Zahvaljujem kolega Šešelj. Pravo na repliku, narodni poslanik Veroljub Arsić. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, radi očuvanja dostojanstva Narodne skupštine, molim vas da reagujete sledeći put kada neko Srbiju bude nazvao polukolonijalnom zemljom ili da nema nikakav suverenitet ili delimičan suverenitet. Tvrdi se da nama naš suverenitet ugrožavaju zapadne Zemlje, dok je predsednik Republike Srbije Aleksandar Vučić na radnom sastanku sa predsednikom Ruske Federacije Putinom. Toliko o tome kako oni znaju i gledaju politiku. Mi hoćemo da sarađujemo sa svima i da čuvamo svoj ekonomski interes i svoja ekonomska prava. Samo tako možemo da opstanemo. Ako neko misli da možemo drugačije, neka mi pokaže kako, voleo bih da mi to nekako objasni. Dalje, nemojte da iznosite neistine. Srpska napredna stranka nije u koaliciji sa DS u Petrovcu na Mlavi. Nije. Tamo DS nema čak ni odbornike. Napustili su odbornički klub i podržali politiku SNS. Još nešto, nikada se velika reka ne uliva u malu, nego obrnuto, mala reka u veliku. Tako da Nenad Čanak u Novom Sadu mora da podržava program SNS. Mora, ako hoće da bude tu. Mora da podržava program svaka druga politička opcija… (Vjerica Radeta: Koji su danas biseri sve.) Jesmo, biserni smo, jer sprovodimo mere. Znači, svako je došao u koaliciju sa SNS ako poštuje program SNS. Mi se ne plašimo da ako neko otkaže i nemamo većinu više u Narodnoj skupštini, da raspišemo izbore za razliku od nekih, ali isto tako ja imam pravo da pitam, da li SRS kao manjinski partner na Starom gradu podržava Marka Bastaća? Jer, kada ste manjinski onda podržavate onoga ko ima više odbornika.
Zahvaljujem kolega Arsiću. Pravo na repliku, narodni poslanik Aleksandar Šešelj. Izvolite.
Malo pre smo čuli kako Nenad Čanak, pošto se on uliva u SNS, mora da podržava vlast u Novom Sadu. Ne, on mora da podržava vlast SNS u Novom Sadu … (Veroljub Arsić: Program, nije vlast, razlikuj stvari.) … i da bude u koaliciji sa SNS u Novom Sadu zato što ste mu dali Komunalno preduzeće vodovod i kanalizaciju i Komunalno preduzeće tržnice. Zato on mora da podržava SNS, a ne program, kakav program. Dakle, vi i Čanak onda imate isti program. Jesam li ja vas ovde dobro razume? Kakav je program Nenada Čanka? Da li je program Nenada Čanak nezavisnost Vojvodine, Srbija je fašistička država, Srbi su izvršili genocid, Kosovo je nezavisno, sve moguće najgore stvari o Srbima i srpskom narodu? Da li je to njegov program od kada se pojavio na političkoj sceni? Jeste. Znači, vi ste se složili oko programa, niste mogli da se nađete oko nekih drugih stvari, verovatno. Dakle, mi jesmo u koaliciji na Starom gradu. Ajde kada vi tako napadate, ajde uradite, pohapsite nekoga, uhapsite nekoga. Ko je kršio zakon neka ide u zatvor, da vidimo da li ima tu radikali koji su kršili zakon ili je neko drugi. Nedavno, u opštini Požega je pohapšeno celo rukovodstvo SNS sa sve predsednikom opštine. Uhapšeni zato što su krali, a SRS koja je isto tako u koalicionoj vlasti u toj opštini, utvrdilo se da nikakvih nepravilnosti nema zato što su bili pošteni ljudi, a naprednjaci su svi bili pohapšeni. Prvo vi istražite svoje redove gde su vam sve lopovi, a onda možemo da pričamo o nekim drugim opštinama. Nisu, oni su napustili DS, pa su koaliciji sa nama. Pa da, nije to tako, onda je sve u redu, onda kao da nikada nisu imali veze sa demokratama. Molim vas, treba prvo da vidite balvan u svom oku pre nego što nekom prebacite za trn u njegovom.
Pravo na repliku, narodni poslanik Veroljub Arsić. Izvolite.
Ja zaista, postavim jedno pitanje i ne dobije odgovor, nego nešto drugo. Godine 2014. je SNS imala 156 ili 157 poslanika. Pozvali smo sve koji žele dobro Republici Srbiji, a to je načelo našeg programa, prvo da mogu da participiraju u vlasti sa SNS. Ovde na republičkom nivou, ti koji su tome pristupili, poštovali su sve dogovore i programske ciljeve SNS. E sada, je li Nenad Čanak u koaliciji na republičkom nivou sa SNS, a pitanje autonomije Vojvodine je pitanje, republičko pitanje, problemi vezano za našu južnu pokrajinu KiM su politička pitanja na nivou Republike. Jeste ili nije? Nije, nema ga ovde, ne podržava Vladu Republike Srbije, ne podržava Aleksandra Vučića. To da li ćemo da raščistimo prvo svoje redove. Mi svoje redove raščišćavamo. Bilo je ovde poslanika, pa su im skidani imuniteti po određenim pitanjima. Ali, ja moram da postavim jedno pitanje, razumem da neki politički interes natera političku stranku da možda uradi nešto što inače ne bi, to razumem kada je u pitanju Stari grad. Ali, ima nešto preko čega ne može da se pređe. Ne može da se pređe da podržavamo predsednika opštine koji je siledžija, svi građani Republike Srbije su to videli, da maltretira građane Beograda, da maltretira sve koji ne misle isto kao on, da stavlja ljudima kese na glavu. To kaže njegov kum. Šta ćete sa takvim čovekom? Drugo su politički stavovi, ovo je jedna najobičnija lopuža i siledžija i ništa više. Vi ga podržavate da prima dve plate, jednu kao predsednik Skupštine, a drugu kao član opštinskog veća. Pri tom još dajete podršku da tuče građane, da im otima novac za nelegalnu gradnju i da maltretira ljude koji prolaze Trgom Republike, vi to podržavate.
Zahvaljujem kolega Arsiću. Pravo na repliku narodni poslanik Aleksandar Šešelj.
Molim vas, ko god krši zakon da ide u zatvor. Dakle, SNS je na vlasti već sedam godina, sva ministarstva su u njenim rukama. Ko krši zakon, vi očigledno znate sve o tome, idite kod tužioca, idite u policiju, sve o tome objasnite i neka ide u zatvor ko god je prekršio zakon. Nemojte nama to da prebacujete. Videli smo kako se završilo u Požegi. Tamo su pohapšeni sve do jednog naprednjaci. O tome mi pričamo, ako je neko ovde kršio zakon, treba da za to odgovara. Vi kažete da je program važan, sve smo pozvali da participiraju. Pozvali ste u tržnice, u Novom Sadu, Čanka i pozvali ste u Javno komunalno preduzeće vodovod i kanalizacija, u Novom Sadu Nenada Čanka. Šta oni mogu tamo da doprinesu? Oni celo svoje svoje postojanje isključivo rade protiv Srbije i narušavanju našeg teritorijalnog integriteta i suvereniteta. U njihovom programu je nezavisna Vojvodina. Vi to podržavate i dajete im javna preduzeća u Novom Sadu. Gde je gospodin Atlagić, da vidimo kako naziva vašeg koalicionog partnera Nenada Čanka iz Novog Sada. Nemojte to da radite. Nemojte da prebacujete, prvo rešite svoje probleme, pa onda prebacujte nešto nama. Vi podržavate Sulejmana Ugljanina, koji je rekao da je Stefan Nemanja ratni zločinac, da je Srbija fašistička država, da je izvršila genocid u Sandžaku, koji priča najodvratnije stvari o našem narodu, on je vaš koalicioni partner u Tutinu, Prijepolju i Priboju. Šta to znači? Je li to onda da ste se ujedinili i oko tog programa, kao programa sa Čankom? Molim vas, rešite prvo te probleme, a onda kada budete mogli bez tog tereta vaših koalicionih partnera da pričate, onda ćemo da raspravimo i o drugim koalicijama u Srbiji, zašto da ne.
Kolega Arsiću, želite repliku? (Ne.) Nastavljamo po amandmanu, reč ima narodni poslanik Krsto Janjušević. Izvolite.
Hvala predsedavajući. Poštovani ministre, poštovane kolege, vezano pre svega za ove koalicije o tome da li smo mi sa Ugljaninom i ta zloupotreba tih koalicija u političke svrhe. Mi smo u koaliciji sa narodom, sa našim komšijama, prijateljima koji su članovi i DS i BDZ i SDPS. Ta Suljova izletanja, ta njegova izletanja u momentima kada nije priključen na fotelju, mi se trudimo da to ignorišemo, da se izdignemo iznad situacije i da ništa ne pogorša naše odnose tamo gde živimo u miru i slozi, i tako planiramo nastaviti dalje da živimo. Taj isti Sulejman Ugljanin je na prethodnim predsedničkim izborima u Tutinu i Sjenici, gde su predsednici opština iz SDA, pozvao da se glasa za Sašu Jankovića, pa onda za ove Đilasove i ostale kandidate. I u Sjenici, i u Tutinu je Aleksandar Vučić je osvojio preko 70% glasova. Upravo je politika Aleksandra Vučića da se izdigne iznad te situacije, a da Ugljanin ostane usamljen u tim svojim izjavama. Vrlo dobro znam da dolazim iz Raško-Polimske oblasti, zovem se Krsto. Kakav će mi ko nadimak dati, ne znam. Kakav će Suljo nadimak Raško-Polimskoj oblasti, ne znam, ja znam da je to Raško-Polimska oblast. Ali znam da neću dozvoliti da ništa poremeti naše odnose na terenu. Kao što znam da ni vi to ne želite, ni vi ne mislite ništa loše Bošnjacima i Muslimanima. Ali, to je tako. Mi smo upućeni jedni na druge i te razlike moramo da iskoristimo da budemo još bolji, u korist bolje budućnosti. Što se tiče koalicije u Požegi, isto jedna vrlo zanimljiva situacija. Prvo, smatram da treba da poštujete nešto što je pravna abeceda, a to je pretpostavka nevinosti. Vi ste odmah rekli da su ovi ljudi lopovi. Hajde da vidimo šta će da kaže taj neki proces koji se vodi. Ali, vaši ljudi u Požegi su mnogo brže napravili koaliciju sa ovim ljudima koji su pohapšeni, nego sa ovim novim ljudima. Ja i Despot se polomili da ih spojimo kada smo pravili novu vlast u Požegi. A znate li šta je bio problem vašim odbornicima da podrže novo rukovodstvo u Požegi? Zato što je predsednik opštine Požega, kažu, mnogo mlad. A on ima godina koliko i vi. Da li to znači da i vi ne valjate zato što ste mladi? Bio je izgovor - zato što je mlad. Ja baš zato mislim da je i on kvalitetan, i to pokazuje. Ne mislim ni da ste vi loši zato što ste mladi. Ali, da se ne zalećemo u tim osudama i tim stvarima. Na terenu se dešavaju takve stvari, ali, ako ćemo onako da gledamo, najuopštenije, nisam čuo da je neki član Suljove stranke vezivao nekog Srbina i stavljao mu kesu na glavu, vezao ga za stolicu i tražio mu koješta. Čudno zvuči ali, svi ovi koalicioni partneri koje ste nabrojali, a smatrajući ih štetnim po nas, uvek su pre dobro došli od bastaćluka. I smatram da je korektnije bilo da ste se ogradili od tih odbornika, ali vi ste malo pre rekli - da, mi podržavamo. Znači, niste se ogradili od tih odbornika, a samim tim niste se ogradili ni od Marka Bastaća. Zar je normalno da neko nekoga vezuje? Zar je normalno da neko nekog šalje tamo po reket? Taj čovek je to priznao. Zamislite, probajte zamisliti da se to desilo u redovima Srpske napredne stranke, da je kum od predsednika opštine iz redova SNS izneo nešto tako u medije. Mi bi bili razapinjani. NIN bi morao tri puta dnevno da izbacuje svoje tiraže, samo zbog naslovne strane, da je se desilo da je kum od predsednika opštine iz reda SNS nešto tako uradio. Ali, da je to tako, taj kum bi kod njih verovatno bio… Mislim, sve što je na štetu SNS, nemamo sumnju. To je pohvalno sa njihove strane, ali vam govorim - koalicije pravimo ne zarad vlasti. Sva mesta koja ste nabrojali, nigde ne zavisimo od glasova tih ljudi. Dakle, mi u Priboju, SNS je od 41 odbornika sama osvojila 22. Niko nam nije trebao, da smo bili željni samo vlasti. Ali, mi nismo željni samo vlasti, željni smo mira, stabilnosti i napretka. Zahvaljujem.
Zahvaljujem, kolega Janjuševiću. Kolega Šešelj, vi želite repliku na izlaganje kolege Janjuševića? (Da) Izvolite.
Naravno, niko ne bi smeo da podstiče bilo kakve međukonfunkcionalne ili etničke tenzije i sa tog aspekta ste vi potpuno u pravu. Treba da žive Srbi i Muslimani u bratskoj slozi i ljubavi. Ali, ne možemo mi da poredimo, ako je neko optužen, pre svega u medijima za korupciju, i neko ko poziva na otcepljenje dela teritorije i priznaje deo teritorije Srbije kao nezavisan, kao što Sulejman Ugljanin priznaje nezavisnost Kosova. Dakle, u pitanju je korupcija i najveće krivično delo za koje se ide doživotno u zatvor, napad na ustavni poredak, tj. veleizdaja. To nije isto. O pretpostavci nevinosti govorite. U pravu ste, potpuno se slažem. Onda prvo treba da kažete vašim kolegama da poštuju isto tako pretpostavku nevinosti kod svih drugih, a ne da su u novinama unapred neki ljudi osuđeni i optuženi. Vaš kolega, gospodin Nolić govorio je malo ranije kako su članovi SRS tamo isto krali po Starom gradu i šta sve ne. Gde je tu pretpostavka nevinosti? Molim vas, ukoliko postoji kriminal i korupcija, da se ide u zatvor. Ali, ne možemo da poredimo nekog ko je optužen samo u sali Narodne skupštine, u nekim medijima, nema ni optužnice, nema ni procesa, nema ničega, i vi još nama to pripisujete. Šta je gore? Da li je gore neko ko govori o Srbiji kao fašističkoj i Srbima kao genocidnima, ili je gore neko ko pravi neke besmislene performanse po Beogradu? Postoji valjda tu neka razlika?
Zahvaljujem, kolega Šešelj. Na član 18. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 19. amandman je podnela Vlada. Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva prihvatio je amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 19. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite.
Zahvaljujem. Kada je svojevremeno Nada Mesarović, kao predsednik Vrhovnog suda, čitala presudu za ubistvo Zorana Đinđića, onda joj je neposlušni jezik izgovorio istinu i rekla je - dobili smo presudu. Bila sam ubeđena da to niko nikada neće zaseniti, dok se danas nije pojavila koleginica Ljiljana Malušić i javnosti rekla ono što je, nažalost, tužna istina - da se u Narodnoj skupštini ne donose zakoni, već da se ovde samo glasa. Mi znamo odavno da je to tako i da je Narodna skupština u službi Vlade Republike Srbije, ali, eto, dobro je da to čujemo i od nekoga ko je poslanik vlasti. Ovde je u jednom od prethodnih amandmana, kada je bilo reči o izjednačavanju bračne i vanbračne zajednice kada su u pitanju penzijsko-invalidsko osiguranje i naravno, to je dobro da je tako. Ali je takođe koleginica koja je polemisala pokazala da zapravo nije čitala Predlog zakona. I to stvarno jeste suštinski problem, što ovde kolege iz vlasti, i ne kaže se pozicija, kako kaže koleginica, nego postoje vlast i opozicija, a ne pozicija i opozicija, dakle, kolege iz vlasti imaju samo tu mantru - bravo Vlada, bravo Vučić, bravo ovo, bravo ono i ne mogu uopšte da uđu u jednu ozbiljnu raspravu o Predlogu zakona. Ako su bračne i vanbračne zajednice izjednačene i ako se sudskom presudom utvrđuje pravo na izdržavanje, to je regulisao član 8, šta će vam onda član 32, koji to posebno propisuje? Ako će to raditi sud, onda ne treba da stoji ovde. Što se tiče konkretno ovog amandmana, naš predlog je da se penzije usklađuju dva puta godišnje i to u odnosu na rast cena na malo i rast prosečne zarade u Srbiji. To je jedino realno da bi se koliko-toliko dostigao neki pristojan iznos penzija, jer ovo što je sada je nešto što je nedostojno života čoveka koji je radio 30, 40 godina. Evo, završavam ovom rečenicom, nepromenjen stav SRS je da najniža penzija, kao i najniža plata, ne može biti manja od najniže potrošačke korpe, to je u ovom momentu 37 hiljada dinara, sve ispod toga je uvreda. Sve ispod toga je socijalna pomoć. Sve ispod toga je nesposobnost i nebriga Vlade Republike Srbije. Hvala vam.
Zahvaljujem. Koleginice Malušić pomenuti ste tokom izlaganja koleginice Radeta i imate osnova za repliku. Izvolite.
Hvala najlepše. Već sam rekla da je bio lapsus lingve, odnosno bila sam prekinuta. Zaista, u ovoj Skupštini prvo što pročitamo u Poslovniku piše šta mi ovde radimo i koja je funkcija, i vi to dobro znate da ja znam, zakonodavna i kontrolna. Ali, htela sam da kažem da mi ne donosimo zakone, pa ste me tamo prekinuli smehom, ne meni, nego onako, „baj d vej“, kao što su donosili žuti. O krađi, stalno nas prozivate – pa, kako vi to njih ne hapsite? Kako mogu da ih hapsim kad su donosili zakone, a zarad sopstvenih interesa. Znači, ovaj kupio Šećeranu za dva evra, ovaj uradio ovo, ovome otpisan dug banke, ovaj ima ovo... To sam htela da kažem i vi to dobro znate. Dajte sam malo da pričamo opet o penzijama. Naravno da je bravo za Vladu. Koliki nam je suficit u budžetu? Šezdeset i šest milijardi dinara, naravno da je bravo za Vladu. Ove godine 1.314,5 milijardi dinara, naravno da je bravo za Vladu. Sad ćete opet da me prozovete, jer smo napravili 350 kilometra autoputeva. Radimo brze pruge, renovirali smo bolnice, škole, gradimo nove škole. Za godinu, dve dana ćemo da otvorimo i Koridor 11. Radimo sve što treba da se radi i sve što smo obećali. Imam pravo da napravim lapsus, kao što pravite svi. Ako smo dotle došli, ja ću sad da počnem da pišem ko šta priča i svaki put kad neko nekog prozove ja ću da se javim. Hvala.
Zahvaljujem, koleginice Malušić. Koleginice Radeta, želite repliku? (Vjerica Radeta: Da.) Reč ima narodna poslanica Vjerica Radeta. Pravo na repliku. Izvolite. (Aleksandar Šešelj: Neće jezik, nego pravo.)
Da, neće jezik nego pravo, to je stara narodna, evo, često se pokaže kao istinita. Da li nešto piše u Poslovniku? Piše. Da li se Poslovnik poštuje? Ne poštuje se. Da li nešto piše u Ustavu? Piše. Da li se Ustav poštuje? Ne poštuje se. Evo, konkretno kad su u pitanju penzije. Ovde smo danas imali celu jednu raspravu kako treba da vidimo šta je rekao Ustavni sud. Znate li vi šta je rekao Ustavni sud kada su u pitanju penzije, odnosno onaj zakon na osnovu koga su se četiri godine otimale penzije? Ustavni sud je rekao da neće da se izjašnjava zato što je zakon privremenog karaktera. Zamislite vi tu nenormalnost. Zamislite da, recimo, nekoj skupštinskoj većini, daleko bilo, padne na pamet da donese zakon – sledeća tri meseca dozvoljeno ubijanje na ulici. Ustavni sud, taj naš, takav, bi rekao – nećemo ocenjivati ustavnost zato što je to zakon privremenog karaktera. Vi onda uopšte pričate o Ustavnom sudu, o ulozi Ustavnog suda. Ma, može on biti 300 puta Ustavni sud, odluka mu je neustavna. To je nešto što ne može niko… Nije Ustavni sud Sveto pismo, nešto zacrtano što ne sme da se kritikuje. Ako ne sme da se kritikuje, onda ga stavite negde u ilegalu, kao Zagu Dolovac što ste stavili u ilegalu. Priča koleginica o suficitu koliki je. Moram da kažem, nema trenutno ministra Siniše Malog, on bi se sigurno složio, jer je on čovek iz te materije i to zna, onaj ko se hvali suficitom ne zna šta je budžet. Niti je u budžetu dobar suficit, niti deficit. Vlada koja ne ume da napravi pravi budžet, pravi budžet ili sa deficitom ili sa suficitom, onako kako joj odgovara. Da li mislite da je to neko realno stanje, imate negde puno para, itd.? Nemojte da obmanjujete narod. Što se tiče ovog što je kupio šećerane za tri evra, jel to onaj što je zbog tog kriminala osuđen na 12 godina robije? Nije? Nije niko osuđen. Ćutite onda.
Zahvaljujem, koleginice Radeta. Reč ima narodni poslanik Ljiljana Malušić. Pravo na repliku. Izvolite, koleginice.
Stoti put, znači, nismo mi donosili, žuti su doneli zakone da bi mogli da pljačkaju. Mi donosimo potpuno drugačije zakone, zato i država ide napred. Što se tiče budžeta, unazad, od 2008, 2009. godine, da ne pričam kakvi su im bili budžeti pre, kad je bio veći? Moramo da pričamo o suficitu iz budžeta. Kako bi povećavali plate i penzije, kako bi davali poklone, kako bi gradili autoputeve, u budžetu ima živih para 730 miliona evra za Moravski koridor? Kako bi gradili brze pruge? Naravno, iz kredita. Ali, imamo i živih para, ljudi, zašto se ne bismo hvalili? Radimo dobro, ne krademo, kao što su krali žuti i ostali sa njima. Ko je bio, mene to ne zanima. Ne mogu više da pričam o krađama, ali moram da se hvalim onim rezultatima našeg rada, Vlade Republike Srbije, predsednika. Zašto da ne? Radi čovek svaki dan, ja mislim da nikada niko nije radio kao što radi gospodin Vučić. I da je vaš predsednik Republike ja bih, verujte mi, isto tako rekla. Radi i ima rezultate rada, to je poenta i uvek ću da kažem ono što je dobro, a kritikovaću ono što nije dobro. Hvala.
Zahvaljujem, koleginice Malušić. Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta. Pravo na repliku. Izvolite.
Bravo, koleginice Malušić. Žuti su donosili zakone da mogu da kradu, kaže koleginica. Oni su, kao i vi, samo glasali, nisu donosili, ali nije to sad važno. Evo, tačno je, pa ko je bio protiv tih zakona, ko se borio u Narodnoj skupštini, ko je pričao šta će ti zakoni proizvesti, nego mi srpski radikali? Ali, šta se desilo u međuvremenu? Zašto te zakone niste menjali? Zašto ne donosite zakone na osnovu kojih može krivično da odgovara onaj ko je lopov? Zašto ne primenjujete zakone koji postoje? Postoji mnogo zakona na osnovu kojih bi mnogi ljudi trebalo odavno da su na robiji, ali vi nećete to da radite zato što ih štitite. Ponovićemo milion puta – Dinkić, Labus, Vlahović, Pitić, Đelić, zaboravila sam, naravno, najmanje još ovoliko njih. Vi iz vlasti, možda koleginica Malušić toga nije ni svesna, možda je ona suviše u nekim svojim idealima oko „Bravo Vlada“, možda ni mnogi od vas nisu, ali, zapamtite šta vam kažemo mi srpski radikali, koji odlično to znamo, vlast namerno štiti te ljude, prolongira sve to da bi uskoro nastupila zastarelost i da onda mogu da kažu, svako od tih ljudi – ne smeš da mi kažeš da sam lopov, prošlo je 20 godina i od krivičnog dela za koji sam izvršio. Može da prizna tada, tada može da izađe na televiziju i da kaže, kao Dinkić – tačno je, ja sam sa dugim cevima ušao u Narodnu banku. Kada prođe 20 godina, niko mu ne može ništa i čak ga ne sme niko nazvati kriminalcem zbog toga. Ljudi, mora nešto da se nauči i da se pročita da bi moglo u ovoj sali da se raspravlja. Dakle, namerno radite to, vlast radi, evo, neću reći narodni poslanici… izvršna vlast radi to da sva ova krivična dela zastare zato što ste se udilovali sa tim lopovima iz bivše vlasti, neke ste uzeli u vlast, neki su vam ministri, neki državni sekretari, neki direktori javnih preduzeća, neki formalno nisu ništa od toga, ali su neformalno i te kako sa vama.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Vladimir Orlić. Pravo na repliku.
Zahvaljujem. Kažu da se pročita malo? Evo, sad ćemo da vam pročitamo. Godine 2013. je potvrđena optužnica protiv bivšeg ministra poljoprivrede Saše Dragina i još 20 njegovih saradnika. Da li je to bilo? Bilo je. Ko je to radio? Vi niste sigurno. Suđenje traje, u toku je veštačenje. Privatizacija Luke Beograd, sudi se bivšem ministru za privredu Predragu Bubalu i još sedam osoba. Da li je to bilo? Bilo je. Ko je to uradio? Vi niste sigurno. Prva oslobađajuća presuda bila je ukinuta. U decembru se očekuje kraj drugog suđenja, kažu – videćemo. Zloupotrebe u slučaju „Nub invest“, ponovo se sudi bivšem ministru ekologije, Oliveru Duliću i njegovim saradnicima. Bio je osuđen prvostepeno na tri i po godine, i njegov zamenik Nebojša Janjić na tri. Apelacioni sud presudu nije potvrdio. Naložio je ponovno suđenje, trenutno u toku. Da li su postali predmet interesovanja nadležnih organa? Jesu, bilo je to. Da li ste vi to uradili? Niste. (Vjerica Radeta: Ko je to radio?) Šta mislite ko je uradio, ako je bilo 2013, 2014, 2015. godine? Šta mislite ko je uradio? (Vjerica Radeta: Pitam ko je uradio?) Nije Dragan Đilas, sigurno. (Vjerica Radeta: Nego ko je uradio?) Nije vaš Dragan Đilas, sigurno, nego oni ljudi i ona država za koju ponovo pričate potpune besmislice da neće sa ovim da se bavi. Jel vidite kako neće? Takođe, prvostepeni sudski epilog, uskoro bi trebalo da dobije i slučaj „Metals banke“ i „Agrobanke“ i za to ste sigurno čuli i da je to bilo i da to niste uradili vi, sigurno, a jeste ona država koju nepravedno optužujete da neće sa time da se bavi. Mi smo kao predstavnici većine, i o tome smo govorili ovde, doneli zakon na osnovu kog… (Marijan Rističević: A Milosavljević?) Tako je, predmet interesovanja organa je postao i Milosavljević, takođe bivši ministar, da vas to ne brine. Zakon koji smo mi kao poslanici većine usvojili, evo nekih rezultata. Zbog korupcije trenutno, po tom zakonu koji smo mi usvojili, 172 je u zatvoru. Prijave podnete protiv hiljada funkcionera i službenika. Optužnice protiv oko 1300 sada, 65 je u zatvoru zbog raznih zloupotreba položaja, 37 presude za pranje novca samo u ovoj godini, 34 u zatvoru zbog mita, a 641 bilo prinuđeno da postigne sporazum. Dakle, zatečeno krivi, priznali da su krivi. Sada kaže neko da mi sa ovim nećemo da se bavimo. To je, s jedne strane smešno, ali ono što nije ni smešno i neozbiljno je kada nam neko kaže, a to ste uradili na kraju svog izlaganja, mi se udilovali s lopovima. Nema veće lopuže od Dragna Đilasa. Ko mu skute šeta po Starom Gradu? Da li mi možda?
Zahvaljujem, kolega Orliću. Pravo na repliku, narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite.
Možda malo neprimereno, sa mesta sam dobacivala i pitala kolegu Orlića - ko, ko, kada je govorio o tome ko hapsi i ko ne hapsi. Namerno sam to uradila da bi ga naterala da kaže ono što sam želela da čujem, a rekao je da to rade oni - vlast, država. Dakle, rekao je i da ne funkcionišu institucije sistema. Neću govoriti o tome da li Saša Dragin, Oliver Dulić, Milosavljević, Bubalo, da li za njih važi prezunkcija nevinosti ili ne, o tome neću govoriti, ali kao pravnik tvrdim, dobar pravnik, usuđujem se reći jedan veliki pravnički greh za Vlahovića, Dinkića, Labusa, Đelića i Đilasa, toliko je očiglednog kriminala, da čak ne mogu ni tu prezunkciju nevinosti da im preko usta da im prevalim. Kada će oni, gospodo, da odgovaraju? Kaže, Đilas najveći lopov, kriminalac, šta reče kolega, ali kada će u zatvor? Kad će zbog onih para koje je ukrao na izgradnji mosta? On se šeta tim mostom slobodan, baš ga briga. Još je ponosan da je to njegov most, da je to delo koje je ostalo iza njega. Vlahović Vladi Republike Srbije drži na Kopaoniku predavanje, on je predsednik tamo nekog ekonomskog foruma, sedi premijer, ovako, sedi ministar, evo, i gospodin Mali i ostali. Vlahović im drži predavanje. Šta im predaje? Kako se krade? Kako se sprovode lopovske privatizacije? Gde su odgovorni za one kriminalne privatizacije? Juče je neko ovde pominjao koliko je stotina hiljada ljudi zbog tih privatizacija ostalo bez posla. Da, tačno je. Mi smo o tome govorili i govorimo godinama. Mi smo prvi rekli da su privatizacije lopovske vršene samo zato da bi se dobile dobre lokacije za tržne centre, hotele itd. Prvom, mi srpski radikali smo o tome pričali. Pre neki dan to reče jedan čovek na konferenciji, setio se. Dakle, mi to uvek govorimo i nikada naš stav nije promenjen, ali vi svoje stavove menjate. U tome je problem. Ako kažete za nekoga da je lopov, da je kriminalac, da je krao, ne možete ga onda primiti da bude s vama u društvu, ljudi moji. Od svih ovih koje vam nabrajam, trenutno niste otvoreno sa Đilasom. Kad kažem otvoreno, videće se uskoro nešto drugo.
Zahvaljujem, koleginice Radeta. Poštovani narodni poslanici, saglasno članu 27. i članu 87. stavovi 2. i 3. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da će Narodna skupština danas raditi posle 18,00 časova zbog potrebe da Narodna skupština što pre donese akte iz dnevnog reda ove sednice. Pravo na repliku, narodni poslanik Vladimir Orlić. Izvolite.
Stvarno ne znam ko menja stavove? Ako mi o tom Đolasu, koga ste sada pomenuli i je dobro što ste ga pomenuli, govorimo sve vreme isto, a ja sam, da vas podsetim, pre neki dan konferenciju za štampu sazvao zato što sam to pitanje imao ja da postavim Republičkom tužiocu. Dakle, sve je u rukama institucija i treba da bude. Ali, evo, neka meni ovako glupom i naivnom objasnite kako je moguće da taj Đilas za kog sam ja rekao da je lopuža, može uz sve to što je, vi kažete, vama očigledno, a i meni očigledno, da i dalje bude na slobodi? Evo, ja to ne razumem. Ne razumem kako može i dalje da bude na slobodi? Kako može da se i dan danas baškari i bahati, to meni nije jasno, a to je pitanje koje treba da se postavi tužiocu i ja sam ga tamo i postavio. Dobro je što vidimo za neke stvari izgleda pomaka ima, pa koliko god se možda neko nadao da će da neka zastarelost nastupi, eto, dođe i do istrage. Prođe par godina, ali izgleda da je neko vreme potrebno tamo gde su se trudili da dobro zametnu tragove, pa dođe i do nekih istraga. Ja mogu samo da se nadam, zajedno sa vama, da će te istrage da imaju onaj epilog kome se nada svaki pošten čovek u ovoj zemlji. To se, pre svega, tiče te lopuže Đilasa. Ali, čekajte malo, hoćete li da pričamo o promeni stavova? Hoćete li da pričamo o principijelnosti? Sada ste imenovali Dragana Đilasa među najvećim lopužama, a šta radite sa njim na Starom gradu? Kakvo je to premetanje stavova ne od danas do sutra, ne od minuta do minuta, nego od rečenice do rečenice u jednom istom izlaganju. Da li se slažemo da je među najvećim lopužama? Kažete, ni prezunkciju nevinosti mu ne priznajem. Evo, ne priznajem ni ja. Šta radite sa njim na Starom gradu onda? Kakvo je to principijelno ponašanje? To je jednak nivo principa kao onaj, pošto ste pominjali istragu vezano za neke privatizacije, na to ću da vas podsetim, kada je pre nešto više od 19, 20 godina tada komentarisao privatizaciju iz devedesetih godina Vojislav Šešelj. Da li se sećate šta je tada rekao? Rekao je pitanje je uređenog stanja u društvu da li smete ili ne smete da poništite privatizaciju. Da vas podsetim na njegove reči tada. Odgovorio je nekom - nek je platio to jednu marku, ako mu je država priznala da je kupovina legalna, onda to niko nema prava da poništi, jer to unosi nespokojstvo i uništava ekonomski sistem i sve buduće investicije. To je tada rekao. Šta ste vi malopre rekli za jedan, dva ili tri evra i privatizaciju? Ja neću sa vama da se sporim oko toga, samo vam kažem koliko je to principijelno i u skladu sa onim što ste govorili ranije. (Predsedavajući: Zahvaljujem, kolega.) Zbog čega sam ja reagovao ovde malopre? Rekli ste jednu stvar koja je mnogo teža. Rekli ste da smo se mi udilovali sa lopovima. Sada premotajte, neka vam neko donese stenobeleške vaših reči od pre dva i po minuta. Jel Dragan Đilas najveća lopuža? Da li se slažemo oko toga? Ko se onda udilovao sa Đilasom, da ne kažem udilovao s lopovima?
Zahvaljujem, kolega Orliću. Pravo na repliku, narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite.
Da li znate šta radimo sa Đilasom? Ćaskom sa njim o tome kako je bilo dok je on bio Vučićev predsednik Košarkaškog saveza Srbije. Volimo tako o tome malo. Što se tiče ovoga šta sam ja rekla i kako smo menjali stavove, ni sada nisam rekla, niti smo ikada rekla da treba oduzeti nekome nešto, već treba svako krivično da odgovara. Onaj ko je kupio šećeranu za tri evra treba da ide u zatvor ukoliko se… ali ne samo on. Taj posao je koruptivan. Ne može nikako biti drugačiji. Znači, neko iz tadašnje vlasti, iz vrha vlasti mora da ide u zatvor, zajedno sa onim ko je tu šećeranu kupio. Što se tiče toga, vi se obraćate tužilaštvu, jadni vi, pa tužilaštvo neće da reaguje. Znate, bez obzira kako su postavljene tri grane vlasti u Srbiji, po našem Ustavu, vi i kao skupštinska većina i kao Vlada i kao vaši predstavnici, predstavnici vlasti u Visokom savetu sudstva i u Veću tužilaca imate bogami instrumente da pokretne postupke, da inicirate smenu tužilaca zbog nesavesnog rada, zbog čuvanja predmeta u fiokama. Imate i to nije uticaj na sudsku granu vlasti, već ova grana vlasti, zakonodavna, koja jeste izjednačena sa izvršnom i sudskom granom, ipak je malo jednakija u odnosu na ove dve grane. To ćete se složiti, to u Ustavu piše. Ova grana vlasti ima i određene nadzorne funkcije. Ima funkcije u tome što predlaže i bira određene ljude na određene funkcije. Onaj ko to radi ima pravo i da pokrene potanje nečijeg dobrog ili lošeg rada. Dakle, milion i 976,3, ovako bi neko rekao na konferenciji, razloga ima da se na ovaj ovde dnevni red stavi Izveštaj o radu Zagorke Dolovac, pa da onda pričamo - mi podneli ovu krivičnu prijavu, mi podneli ovu krivičnu prijavu, mi podneli krivičnu prijavu zbog briselskih sporazuma, mi podneli krivičnu prijavu zbog Tomine diplome, mi podneli krivičnu prijavu koliko god hoćete, pa da dođe gospa Zaga, pa da onda mi vas ubedimo da ona zaista ništa ne radi, da vi glasaste, kao i mi, da joj ne usvojite izveštaj i da onda mora da ode, ali vi to nećete.
Zahvaljujem, koleginice Radeta. Pravo na repliku narodni poslanik Vladimir Orlić. Izvolite, kolega.
Da smo mi sve to tako radili, onda bi bili još veći od ovakvih demokrata, diktatora kakvi već jesmo. Da li znate to? Svaki dan slušamo – autokratija u Srbiji, diktatura u Srbiji, ne da ljudima da se diše, zauzeli su sve institucije, sve uzurpirali; pa onda dođemo do tog tužilaštva i onda vi kažete – mi nikakvu kontrolu nemamo. Zamerate nam što ne vršimo onoliko koliko bismo mogli. Kakvi smo mi to onda diktatori i kakva je ovo tiranija ovde, ja ne znam i ne razumem? Otprilike baš onakva kakva je tiranija nad medijima koju sprovodimo i za to nas svakog dana na pravdi Boga optužuju, a onda može na naslovnoj strani da se pojavi Aleksandar Vučić sa snajperskom puškom uperenom u njegove grudi. Da li je tako? To je najnormalnija stvar. Onda može odmah sutradan isto to da se ponovi samo sada je malo crtano, sada je malo drugačije zato što je crtano ali je ista poruka, ista slika u pitanju. Opet snajper uperen u Aleksandra Vučića. Onda može treći dan da se pojavi Aleksandar Vučić sa osam meta svuda po telu, valjda da biraju iz kog ugla im je lepše da ga gađaju, u koji deo tela da ga gađaju. Tako smo mi veliki diktatori i u medijima. Tako smo veliki diktatori i kada je o policiji reč. Vidite, policija, dakle MUP sprovede akciju, nađe tamo neke koji su gajili neku marihuanu i onda nama kažu – nije to policija nad kojom vi imate kontrolu, to je neka druga policija koja radi protiv vas a vi ste za sve to krivi. Koja smo mi diktatura, šta smo mi pod milim Bogom ovde ako mi nemamo policiju pod kontrolom, nemamo ništa pod kontrolom? Dakle, to su vam sve odgovori na pitanja kako je strašno ovo ovde kod nas. Zagorka Dolovac, koju ste pomenuli, tog dana kada sam ja ovde držao konferenciju da je ovo pitam, ovo za Đilasa lopužu što i vi pitate sada. Tog dana su išli da protiv nje protestuju oni koji su je doveli da bude to što jeste. Dakle, Đilas, Šane Petrović, onaj Borko Stefanović, sećamo ga se još od one afere „Satelit“ Davinićeve, zaludni Boško Obradović, svi redom se nakupili da protiv one žene koju su oni doveli, nešto kao protestuju i kažu - ona radi za nas. Vidite i sami koliko radi za nas. Vi kažete – Đilas lopuža, ja kažem Đilas lopuža. Vama nije jasno što je on na slobodi, ja kažem – ni meni nije jasno. Oboje okrenemo glavu ka tužilaštvu, a tamo muk. Toliko je velika diktatura i toliko mi bilo šta zloupotrebljavamo. Ja sam vas nešto drugo pitao malopre, nećete da mi date odgovor, kažete – ćaskate sa Đilasom. Hajde kada ćaskate, pitajte ga za onih 619 miliona. Ne bi bilo loše da to obelodanite ne meni i Srbiji, nego celom svetu. Ceo svet planetu zanima kako može da se bude tako lepo sposoban pa da dok si na funkciji, na vlasti obogati za tolike nenormalne paretine. Ali nešto drugo sam hteo da vam kažem, ovi zakoni koje sam vam pročitao da smo ih usvojili mi, po njima se odgovara. Onaj zakon koji ćemo, ne brinite za to ništa, takođe da usvojimo mi, tiče se ispitivanja porekla imovine. Zbog njega su nervozni i taj Đilas i ta njegova ekipa što mu saslužuje, između ostalog, i na Starom Gradu. Kada pričate o glasanju, pošto ste nam već zamerili da ne radimo ništa samo glasamo, pošto inače vi ne radite ni to, ni ne glasate, dođite za taj zakon kada bude bio na dnevnom redu da glasamo zajedno.
Zahvaljujem, kolega Orliću. Pravo na repliku narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite.
Pitali smo Đilasa i on kaže – baš me briga, ja znam da sam lopov, znam da sam ukrao ali neće mi ovi ništa zato što sam sa nekim ljudima ulepo, kako se kaže u Srbiji. Inače, ova rasprava se pretvara u razgovor sa klupama, mi kao ozbiljni političari to nećemo.
Zahvaljujem, koleginice Radeta. Na član 22. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Mirčić. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Milorad Mirčić. Izvolite, kolega Mirčić.
Ima dosta toga nejasnog u ovom Predlogu izmena i dopuna zakona, a samim tim i nelogičnog kada je u pitanju objašnjenje razloga donošenja ovakvih zakona. Naime, radi se o tom „švajcarskom modelu“ koji se odnosi na povećanje penzija. Kada pričamo o ukupnom povećanju i plata i penzija, onda imamo jedno obrazloženje koje za povećanje plata u javnom sektoru, a to je da je rast BDP na tom nivou da može to da se uradi. To je da je priliv u budžetu toliki da može da se ide ka povećanju i na kraju krajeva da je suficit budžeta toliki da može da izdrži povećanje plata u javnom sektoru od 8 do 15%. Taj rast budžeta i budžetskih sredstava je jednako dostupan i raspoloživ i za one koji su u penzijama i za nas koji smo radno aktivni i za one koji se tek spremaju da zasnuju radni odnos ili da budu penzioneri. Za sve jednako. Ne može to da bude diskriminacija kada je u pitanju rad BDP, pa važi za zaposlene u javnom sektoru, a ne važi za penzionere. Nema te logike. Drugo, taj „švajcarski model“ se zasniva na nečemu što je, u najmanju ruku, čudno. On se zasniva na proseku primanja u Srbiji i to neto primanja, bez doprinosa, bez poreza. Primanja su sva primanja, uračunato i doprinosi i porezi, to je sve nešto što primi i zaradi čovek. Tu se umanjuje taj procenat je li polovina od tog prosečnog primanja. Drugo, sledeći faktor, odnosno ono što se uzima kao model za švajcarski način, to je prosečan neki rast cena ili troškova. To je polovina procenta od toga. Gledajte, čovek ne može da veruje, nameće se razmišljanje, vi se prosto poigravate sa tom kategorijom stanovništva. Vi njima objašnjavate da sve ovo što budu prihodi u budžetu povećani, što raste BDP, to ne važi za njih. Oni su izuzeti od toga. Za njih samo važi polovina proseka primanja u Srbiji i nešto što je potpuno nejasno šta je to rast realnih troškova ili tih prosečnih troškova. To niko ne zna da objasni niti je nama jasno to.
Zahvaljujem, kolega Mirčiću. Kolega Arsiću, želite li po amandmanu? (Da) Izvolite.
Evo, da objasnim. Rast zarada u javnom sektoru omogućava jednim delom i rast penzija. Evo, odmah da kažem, omogućava rast penzija zato što i od kolege Mirčića 100 dinara koje bude dobio od plate, od 100 dinara 36 ide u PIO fond. Ako dobije 110 dinara, ići će 40 dinara. E sad, znači ako krenemo tom jednom demagogijom, onda moramo da budemo svesni da ćemo imati veće opterećenje na budžet da bi dotirali na iznos penzija u PIO fond. Postoji razlika jedna. Svaki zaposleni u javnoj upravi ima neto i bruto učešća u budžetu. Bruto je sa svim doprinosima. Neto se umanjuje za doprinose koji idu u budžet i PIO fond. Znači, ako ste protiv povećanja zarada u javnom sektoru, ne samo da ste protiv toga da oni koji rade u javnom sektoru imaju bolji životni standard, već ste i protiv povećanja penzija. To raspravite konačno jedanput sami sa sobom. Znači, ne možete napadati jedno, a to jedno uzrokuje ono drugo koje branite. Ne možete. Znači, morate da znate šta je bruto a šta je neto vezano za penzije i punjenje budžeta.
Zahvaljujem, kolega Arsiću. Kolega Mirčiću, vi želite repliku na izlaganje kolege Arsića. (Milorad Mirčić: Da.) Izvolite.
Nemojte da se ljutite, kolega Arsiću, ali vi meni sve više ličite na tumača snova. To što vi pričate, to jeste utemeljeno jednim delom u nauci koja se zove ekonomija, finansije, ali ovde se radi o srazmeri povećanja penzija i plata. Trebalo bi valjda da zavise i jedni i drugi od istih faktora, od povećanja BDP-a i od povećanja prihoda u budžetu. Kako to, kada su se smanjivale plate i penzije, smanjivale su se u istom i jednakom procentu, a kada se povećavaju, onda je to različito? Kako to da na povećanje plata utiče rast BDP, a na povećanje penzija ne utiče rast BDP u istoj srazmeri i istom nivou, kako? Kako objašnjavate to? To nema logike. Drugo, za viškove ili povećano prihodnu stranu u budžetu najzaslužniji je privatni sektor, privreda koja se razvija. Ne stvara većim delom BDP oni koji rade u javnom sektoru, nego oni koji rade u privatnom sektoru, u privredi. Većim delom oni stvaraju. Kako to da je nesrazmerno sa rastom, privrednim rastom? Kako to tumačite? Ne kao tumač snova, nego nešto što je utemeljeno na realnoj ekonomiji. Možete vi da proglasite da je BDP rekordan, ne iza Mađarske u trećem kvartalu, nego da je rekordan. To nema nikakve veze sa onim što je realnost. Treba da se objasni penzionerima ovo povećanje, kako nije u srazmeri sa povećanjem plata u javnom sektoru, a kada se smanjivalo, bilo je isto ili jednako smanjenje.
Zahvaljujem, kolega Mirčiću. Pravo na repliku, narodni poslanik Veroljub Arsić. Izvolite, kolega Arsiću.
Ja neću da tumačim ničije snove, ja samo želim da govorim o činjenicama, a činjenica jeste da su penzije od 2016. godine jednim delom bile povećavane, odnosno da su smanjivana bila opterećenja koja imaju penzioneri u merama fiskalne konsolidacije. Do 2019. godine u javnom sektoru su povećavane plate samo u policiji, vojsci, jednim delom u obrazovanju i jednim delom u zdravstvenoj zaštiti. Znači, punih pet godina javni sektor nije imao skoro nikakvo povećanje. Zbog tih pet godina što nisu imali povećanje, danas imaju 8,8% i izjednačavaju se sa svima drugima koji su imali povećanja, računajući i penzionere. Evo, to je, znači, i niko to ne može da ospori. Znači, sad smo doveli na onu meru koja je bila sa svim povećanjima od 2014. godine, koje su imali, da kažem olakšice, ne povećanja, koje su imali penzioneri, jedan veliki broj, između milion i 200 i milion i 300 hiljada povećavane su penzije, njima nije bilo smanjivano. Valjda očekujete da ti koji rade u javnom sektoru imaju pravo. Najviše su pogođeni mladi ljudi, koji su na početku svoje karijere. Pa, šta mislite da diplomirani pravnik i ekonomista, koji počne da radi u javnoj upravi, znate koliko ima platu, 35-36 hiljada, a on treba, osim što će da dolazi na posao, da zasnuje porodicu, da izrađa decu, da školuje tu decu. Pa, valjda su ta deca budućnost? Pa, valjda su zbog te dece, koja se rađaju i koja će da se rode, penzioneri podržali mere fiskalne konsolidacije. Podržali su, velika većina, i to ne možete da osporite. Zaboravite više tu priču. Na penzijama nećete više dobiti glasove, niko neće dobiti glasove, niko iz opozicije i bivšeg režima neće dobiti te glasove, jer penzioneri danas em što žive bolje nego što su živeli pre 2014. godine, em znaju da će svake godine da im bude bolje nego prethodne. E, zato nećete više dobijati glasove zbog penzija.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Milorad Mirčić, replika.
Ma, žive toliko dobro, što bi rekao Kočićev junak David Štrbac, pevaju, milina, smo se to ne čuje. Gospodine Arsiću, niko ovde ne govori u cilju pridobijanja biračkog tela ili glasova od jednog dela stanovništva koji živi u Srbiji. Ovde se govori o istini. Vi pokušavate da objašnjavate nešto što ne samo da je u suprotnosti sa ekonomijom i zakonitostima, nego sa matematikom. Vi ste, primera radi, od 100 dinara oduzeli 20. Pa onda, na tih 80, povećali 10%, pa rekli - vraćeno vam je to. Pa, nije. Tih 10% je na osnovicu 80. Da je vraćeno, to bi bilo na osnovicu 100. U pitanju je samo osnovica na koju vi obračunavate povećanje i ništa više. I tu se malo gubite, ne mislim u lošem smislu, nego u smislu da vi ubeđujete one koji su primali penziju, da je njima povećano, da maltene, kako vi to navodite, trebali bi i da vrate sad posle ovog povećanja od 5%. Mi pitamo samo, postavljamo pitanje - ako je porast budžeta, ako je suficit budžeta, ako je porast BDP-a, zašto penzionerima 5%, a ovima u javnom sektoru od 8% do 15%? Zašto? Koja je to logika stvari? Ako je odokativna metoda, nemamo ništa protiv, recite - to je tako, tako je procenjeno, tako to može. Da li je procenila Vlada ili neko izvan Vlade, o tome možemo da diskutujemo, ali nemojte da nas ubeđujete, nemojte da objašnjavate ono što je neprihvatljivo, ono što se kosi sa naukom koja se zove procentni račun i to je u matematici, gospodine Arsiću. Tako da, ne vredi. Nemojte stalno da se pozivate - mi hoćemo glasove penzionera. Ko će glasati, za koga će glasati Srbija, to ćemo videti sledeće godine. Što ste opterećeni sa tim? Prvo, nastojite da vratite ove za koje vam je imperativ dala EU, da ih vratite da izađu na izbore. To je vaša preokupacija. Nemojte da budete opterećeni s nama srpskim radikalima.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić, pravo na repliku.
Možemo da pričamo i o procentima i procentnim iznosima i o svemu možemo da pričamo, ali samo jedan podatak sve igre brojeva demantuje i postavlja kako treba. Penzioni fond za 2020. godinu veći je za 200 milijardi dinara nego za 2014. godinu. O čemu pričate? Dvesta milijardi dinara više će da se uplati penzionerima. Možete vi da računate procente, osnovice, da okrećete naglavačke, neće ništa da ispadne osim 200 milijardi dinara više za naše penzionere. E, sad, da li je to manje ili više, ja ne znam, ali 200 milijardi je mnogo novca, novca koji je zarađen, koji su zaradili naši radnici, nisu svemirci, i to su ih zaradili u domaćem sektoru i kod stranih investitora, to su oni zli koji pljačkaju Srbiju, kojima plaćamo radna mesta. Pa, ko radi na tim radnim mestima, čak i ako je subvencionisano neko? Pa, naš građanin. Pa, šta će nam novac bez naših građana? Sad vam to smeta. Suficit, pa nema suficita. Hajde da izračunamo kolike su kamate na sadašnji javni dug. Pa, milijardu evra. Ako postepeno smanjujemo javni dug, svaki dinar ušteđen od tih kamata ide i zaposlenima u javnom sektoru, ide za našu infrastrukturu, ide i za penzionere. Da li to hoćete? To je loše? Ne znamo da planiramo budžet? Pokazali smo da znamo. Pet godina unazad smo pokazivali da znamo. Sada to što neko hoće ono što je vidljivo, opipljivo da zažmuri i da kaže da toga nema, to je njegov problem. Samo kada se osvesti, kada progleda, obično bude kasno i obično se to zove naknadna pamet, kako vi to kažete, kolega Mirčiću.
Zahvaljujem. Pravo na repliku ima narodni poslanik Milorad Mirčić. Izvolite.
Ja iz kolegijalnih i humanih razloga ne želim više da polemišem sa kolegom Arsićem, vidim da mu je i pritisak malo porastao po stilu i načinu izlaganja, tako neka ostane ovo u javnosti, pa penzioneri će najverovatnije da poveruju nizu argumenata koje ste izneli ovde. Samo u argumentaciji niste koristili argument vantelesne oplodnje. To niste koristili, najverovatnije niste još stigli da se usavršite u toj oblasti, ali ja ću biti strpljiv pa ću vas sačekati. Hvala vam.
Zahvaljujem. Na član 23. amandman je podneo narodni poslani Hadži Milorad Stošić. Da li se neko javlja za reč? Reč ima narodni poslanik Snežana B. Petrović. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Gospodine ministre sa svojim timom, dame i gospodo narodni poslanici, cenjeni građani, korisnici penzija, podneli smo amandman koji glasi – penzija se počev od penzije za mesec januar tekuće godine usklađuje u procentu koji predstavlja zbir 40% promene potrošačkih cena i 60% promene prosečene zarade bez poreza i doprinosa u javnom sektoru. Mi iz PUPS-a u konstruktivnoj saradnji i diskusiji sa Savezom penzionera Srbije podneli smo ovaj amandman. Pitaćete možda i zašto? Pa, evo. Za nama su teške godine primene mera teške fiskalne konsolidacije i složili smo se svi da su najveći teret podneli zapravo penzioneri. Mi iz PUPS-a, kao odgovorna politička partija, u trenucima kada je trebalo podržati mere teške fiskalne konsolidacije, vrlo teško, sa jedne strane, ali i sa druge strane vrlo hrabro, doneli smo tu odluku i podržali smo te mere sa ciljem da državu spasimo bankrota, iako smo bili svesni svih drugih rizika. Šta je dalje usledilo? Usledila je stabilizacija finansija, usledio je suficit u budžetu, i to iz godine u godinu za redom. Prošle nedelje usvojili smo budžet za 2020. godinu koji predviđa dalja ulaganja, rast i razvoj investicija u skoro svim sektorima. Složili smo se i mi i drugi relevantni akteri, pa čak i članovi Fiskalnog saveta, da je ovaj budžet razvojni. Takođe, predviđa rast plata i rast penzija. Za nas iz PUPS-a dobro je da su penzije redovne i sigurne i da za njih garantuje država. Ujedno, moram da kažem da su Ustavom penzije stečeno pravo ekonomske kategorije i mi se moramo truditi i nastojati da to ne preraste u socijalnu kategoriju. Duboko verujem i sigurna sam da se to nikada neće desiti, a razlog za to verovanje je upravo jučerašnja izjava našeg predsednika Aleksandra Vučića koji je rekao da je Srbija samo u oktobru ostvarila privredni rast od 5% i da će godišnji očekivani privredni rast biti 4%, što nas svrstava u najbrže rastuće zemlje, ne u regionu, nego i u Evropi. Partija ujedinjenih penzionera Srbije kao konstruktivni partner razume predloženo rešenje Vlade, ali na osnovu iznetih činjenica pokušava podnetim amandmanom da poboljša predlog i obezbedi dodatnu ekonomsku i pravnu sigurnost i rast penzija. Ovo se poklapa sa nosećim vrednosnim stavom PUPS-a i njenog predsednika Milana Krkobabića, a to je čuveno 3P – penzije prate plate. Dakle, penzije prate rast plata u javnom sektoru. Zašto pominjem Savez penzionera Srbije? Savez penzionera Srbije predstavlja najrelevantnijeg sagovornika kada je u pitanju visina penzija, rast penzija, jer ima 650 hiljada svojih članova, i to u 170, što opštinskih, što gradskih, a što pokrajinskih udruženja. Smatramo da je to najreprezentativniji i najrelevantniji sagovornik i partner PUPS-a u nastojanjima da korisnicima penzija obezbedimo dalji i bolji standard življenja. Savez penzionera se, takođe, u svome delovanju odlučio da istrajava, mi u PUPS-u smo to razumeli, na osnivanju jednog tela, kako imaju mladi, a to je Savet mladih koji se bori za prava mladih, kako to imaju ljudi iz radnog odnosa, a to je Socijalno-ekonomski savet, mešovita radna grupa koja brine o statusu zaposlenih. Tako i Savez penzionera Srbije insistira na osnivanju jednog tela, jednog saveta u kome će oni biti relevantni predstavnici i odlučivati o statusu korisnika penzija, o njihovom standardu, o njihovom načinu i kvalitetu življenja, o njihovom pravu na besplatno korišćenje banja i drugih vidova lečenja, i to za one korisnike penzija sa najmanjim primanjima. Za nas iz PUPS-a Savez penzionera Srbije je odgovarajući i relevantan sagovornik i zajedno sa njima u ovom vremenu nove ekonomske politike nastojaćemo da učinimo sve što je moguće, zajedno sa Vladom, kao konstruktivni partner, za bolji život naših korisnika penzija, naših penzionera. To su, gospodine ministre, danas naši roditelji, naša rodbina i naše komšije. Za izvestan broj godina i mi ćemo preći u tu kategoriju korisnika penzija, pa onako kako danas brinemo mi o njima, očekujte da će neke buduće generacije brinuti o nama. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 23. amandman, sa ispravkom, podneo je narodni poslanik Aleksandar Šešelj. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 24. amandman je podneo narodni poslanik Hadži Milorad Stošić. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Snežana B. Petrović. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Sve vas opet srdačno pozdravljam i saopštavam da smo podneli amandman koji glasi – ako se prema podacima organa nadležnog za poslove statistike utvrdi da je iznos prosečne penzije opao ispod 50% iznosa prosečne zarade bez poreza i doprinosa zaposlenih u javnom sektoru na teritoriji Republike Srbije, vrši se vanredno usklađivanje iznosa penzija u procentu koji je potreban kako bi iznos prosečne penzije dostigao iznos od 50% iznosa prosečne zarade bez poreza i doprinosa zaposlenih u javnom sektoru na teritoriji Republike Srbije. Sve ovo kao osnov za kontinuirani rast standarda korisnika penzija i na osnovu iskustva o primeni švajcarske formule u periodu od 2003. do 2005. godine kada je po istoj prosečna penzija sa 60% od prosečne plate dostigla nivo od 42% prosečne plate sa tendencijom daljeg pada. Imajući u vidu to jedno, da kažem, ne tako prijatno i ne tako dobro iskustvo, predlažemo ovaj amandman zato što za PUPS i njenog predsednika Milana Krkobabića, kao i za Savez penzionera koji su postigli konsenzus i zalažu se da prosečna penzija ne bi trebala da padne ispod 50% prosečne zarade, jer penzije garantuje država i one su ekonomska kategorija i mi nastojimo da se ovim vanrednim usklađivanjem održi taj predviđeni nivo. Hvala vam.
Zahvaljujem. Po amandmanu reč ima narodni poslanik Jelena Žarić Kovačević. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Uvaženi ministre sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, dok još govorimo o penzijskom i invalidskom osiguranju, trebalo bi možda da sumiramo dosadašnju raspravu i ja ću pokušati da to učinim u onom delu koji se odnosi na Predlog zakona. Dakle, pre svega, uskladiće se sistem penzijskog i invalidskog osiguranja sa propisima o dobrovoljnim penzijskim fondovima na taj način što je utvrđeno da je penzijsko i invalidsko osiguranje obavezno. Izjednačena je vanbračna zajednica sa brakom u pogledu ostvarivanja prava na porodičnu penziju. Takođe uređuje se isplata pogrebnih troškova u smislu obavezivanja Fonda PIO da te troškove refundira. Na kraju zbog javnost treba objasniti šta čeka penzionere od 1. januara i zašto govorimo o tzv. švajcarskom modelu, kako god da se zove taj model usklađivanja penzija biće dobar i za penzionere i za državu sa druge strane. Dakle, penzija će se usklađivati u procentu koji predstavlja zbir polovine procenta rasta potrošačkih cena i polovine procenta rasta zarada. I pored različitih mišljenja o ovom Predlogu zakona smatram da ga treba usvojiti sa svim predloženim rešenjima i dati šansu njegovoj primeni. Danas imamo PIO fond koji je sve samostalniji. Država sve manje dotira za isplatu penzija, a sa druge strane postoji mogućnost da penzije rastu. Mere fiskalne konsolidacije jesu bile teške i svakako ne popularne, ali su bile nužne i mi smo subjektivni. Ne kažemo da je u Srbiji sve najbolje na svetu, kažemo da ima još dosta posla za Vladu Srbije i za sve nas, ali isto tako želimo da kažemo i da smo svesni da smo postigli određene rezultate. U skladu sa tim smatram da treba podržati i ovaj Predlog zakona. Zahvaljujem.
Zahvaljujem koleginice Žarić Kovačević. Na član 29. amandman je podnela narodni poslanik Nataša Sp. Jovanović. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Nataša Sp. Jovanović. Izvolite.
Gospodine ministre, ovde imamo jednu veoma važnu situaciju u ovom članu 29. za buduće penzionere i drago mi je da je došao ministar Đorđević. Prošle godine kada smo izvršili izmenu Zakona o PIO, imali ste tu nameru, gospodine Đorđeviću, da se ubrza izdavanje rešenja za odlazak u penziju tako što je zakon promenjen da obračunska godina u kojoj je neko podneo zahtev za odlazak u penziju ne mora da se čeka kalendarski do kraja, već da se uzima prosek iz te godine i iz prethodne koja je protekla kako bi se to ubrzalo. Međutim, u praksi to nije tako. Srpska radikalna stranka je protiv toga da Fond za PIO u ovakvom roku, kao što to daje ovaj zakon koji ste vi promenili i sada imamo novu izmenu, donosi tzv. privremena rešenja. Nema nikakvog razloga, osim ako nije ostvarivanje prava za odlazak u penziju sa radnim stažom iz inostranstva, sa neke od područja bivše Jugoslavije, pa zbog opstrukcije tamošnjih organa PIO ne može da se dođe do svih tih podataka. Jednostavno gospodine Đorđeviću, ti ljudi koji su podneli zahtev za odlazak u penziju, a čekaju rešenje tri, četiri meseca, a ima slučajeva i duže, traže da se sa takvom praksom prekine. Tu je i koleginica Stanija koja je radila na tim poslovima toliko godina u Kosovskoj Mitrovici, pa je i tamo isto problem, je li tako, kada treba da se sabere taj staž iz raznih preduzeća, a naročito iz ovih koje su opljačkali ovi žuti, pa nisu uplaćivali doprinose radnicima za odlazak u penziju, ali ako je ipak sve u redu. Ovim putem pozivam sve one ljude koji su dobili privremeno rešenje da odmah podnesu nadležnoj jedinici Fonda PIO zahtev da im se da konačno rešenje. Taj rok može da bude sada čak i do tri godine. Šta će se desiti po ovom članu, za koji traži da se promeni SRS? Ako protekne taj period i nekome je akontativni iznos… (Predsedavajući: Vreme.) … završavam gospodine Milićeviću. Ovo je važno za građane. (Predsedavajući: Izvolite.) … ako je isplaćen u mnogo višem iznosu, taj neko posle toga mora trećinu po ovom vašem predlogu da izdvaja viška što je dao, a mi tražimo da to bude petina, a da do toga uopšte ne bi došlo, jednostavno neka se izda u najkraćem mogućem roku konačno rešenje i da onda svako zna kolika mu je stvarna penzija. Zahvaljujem.
Zahvaljujem koleginice Jovanović. Na član 30. amandman je podneo narodni poslanik Marijan Rističević. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, u vezi odluke Ustavnog suda – član 166. Ustava Republike Srbije – Ustavni sud je samostalan i nezavistan državni organ koji štiti ustavnost i zakonitost i ljudska i manjinska prava i slobode. Odluke Ustavnog suda su konačne, izvršne i opšte obavezujuće, nadam se i za narodne poslanike, posebno za one koji su usvajali ovaj Ustav. Ja nisam bio u toj poziciji, ali i za mene je ovo obavezujuće, posebno odluka Ustavnog suda. Ovde smo uglavnom slušali o deljenju, vrlo malo o stvaranju. Ponovo ponavljam da se penzije, kao i plate zarađuju i mi smo u obavezi da zaradimo ne samo svoje plate, već i pristojne penzije generaciji koja se penzionisala. Zašto je penzija vezana za BDP? Ako BDP poraste 4,5%, to znači, gospodine ministre, da smo mi zaradili ove godine više milijardu i 800 nego prethodne godine. Ako penzije učestvuju sa 10%, ako se ne varam, u BDP nešto više, to znači novih 180 miliona evra za penzionere i zato težište treba baciti na stvaranje, a ne na deljenje. Imam osećaj da pojedini poslanici kao kada bi iz neke posude uzimali tečnost, neki bi samo da uzimaju a ništa da ne daju i to može da traje određeno vreme i onda kada uzmete kutlačama sve, na kraju dole ne ostane ništa. Dakle, treba voditi računa i o stvaranju. Taj BDP mi seljaci doživljavamo ovako – svako po malo učestvuje recimo u pogači. BDP je jedna velika pogača. Neko ore, neko seje, neko žanje, a onda neko to samelje, neko umesi testo, neko to ispeče i kada svi zajedno učestvujemo onda treba da napravimo što veću pogaču i kada to uradimo onda svako od nas može više da deli. Ukoliko smo više posejali, više obrali, više samleli, više umesili, više ispekli, svi ćemo onda biti zadovoljni i zato je težište i kod penzija. Treba baciti na stvaranje, a ne samo na deljenje. Zahvaljujem.
Zahvaljujem kolega Rističeviću. Na član 30. amandman je podneo narodni poslanik Nikola Savić. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Nikola Savić. Izvolite.
Zahvaljujem predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na član 30. Predloga zakona o PIO i ovaj amandman Vlada nije prihvatila iz formalnih razloga. Naime, u obrazloženju Vlade stoji da postupak, odnosno rešenje ako se pokreće po službenoj dužnosti ili po zahtevu mora da nosi isti datum, ali neka to bude i tako. Međutim, to nije najveći problem niti kod ovog člana, niti kod ovog zakona. Srpska radikalna stranka smatra da je najveći problem sa penzijama u tome što su penzije male, što je njihov iznos nizak i što građani, odnosno korisnici tih penzija ne mogu da žive od istih. Naime, ovde smo čuli od puno kolega iz vladajuće većine da penzije nisu umanjivanje velikom broju penzionera, milion i 300 hiljada nisu imali priliku da im se smanji penzija i to je svakako u redu i to je sve za pohvalu, ali svi ti penzioneri, milion i 300 hiljada penzionera kojima nije smanjivana penzija potpadaju upravo pod ovu kategoriju ljudi koji ne mogu da žive od penzije. To je najveći problem. Naravno, za sve ovo ne možemo optužiti samo ovu vlast. To je nasleđen problem. Tu ima više faktora koji utiču na to, pre svega starosna struktura. Nažalost, Srbija je svakim danom u proseku sve starija i starija i veliki broj mlade populacije odlazi u inostranstvo, ali zato ne treba da se hvalite sa time što ste toliko povećali penzije jer od penzija najveći broj ljudi i dalje ne mogu da žive. Nekada su bila srećnija vremena kada je to moglo. Nažalost, sada to više nije moguće.
Zahvaljujem, kolega Saviću. Na član 31. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici Dubravko Bojić i Milorad Mirčić. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Dubravko Bojić. Izvolite, kolega.
Hvala gospodine potpredsedniče. Nešto što se više puta danas čulo ovde, moram da ponovim, i kažem da ne delim mišljenje onih koji su za mere fiskalne konsolidacije morali zadirati u nečije stečeno pravo, a to su penzije. Možda su poslušali savete svojih evropskih savetodavaca, a mi mislimo da su postojale i druge mogućnosti. Imate u Skupštini većinu, mogli ste izglasati leks specijalis, mogli ste izglasati da je Srbija na Bliskom istoku, mogli ste taj novac namiriti od tajkuna, agencija nevladinih organizacija i njima sličnih parazita, na grbači našeg naroda. Rekao bih da je naš penzioni sistem, iako u nekoliko stabilizovan, još uvek veoma ranjiv, a najvažnije pitanje za Vladu – kako napraviti stabilan i dugo održiv sistem? Međutim, ne vidi se jasno kakve će se mere preduzeti za realizaciju ovog sistema. Mi ovde vidimo samo naznake, a treba nam vizija o daljem razvoju zemlje, o investicijama, o novom zapošljavanju, čime će se popraviti ključni odnos između broja osiguranika i broja penzionera. Bliži smo uverenju da na ovom planu još uvek ima više enigmi, nego što tvrdite da ste postavili sistem na zdrave temelje. Često pominjani u javnosti švajcarski model je po mišljenju nas radikala samo računska tehnika. Švajcarska lepo zvuči kao bogata i natprosečno stabilna zemlja i ovaj model kod njih uspeva, a da li će odgovarati naša ekonomska klima ovom pelceru ostaje da se vidi, i da li će se i kako ovaj švajcarski mehanizam realizovati i na naš srpski ekonomski pogon. Hvala.
Zahvaljujem, kolega Bojiću. Kolega Mirčiću, nemate mogućnost da govorite po ovom amandmanu, obzirom da ste u istovetnom tekstu podneli iz iste poslaničke grupe, vi i kolega Bojić, pa je kolega Bojić iskoristio to pravo. Zahvaljujem. Na član 32. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite.
Poštovani građani Republike Srbije, poštovani penzioneri i vi koji ćete zdravlja bože to u budućnosti biti, želimo da vam poručimo na kraju ove rasprave o izmenama i dopunama Zakona o PIO da će SRS nastaviti svoju političku borbu, pre svega na očuvanju teritorijalnog integriteta i suvereniteta Republike Srbije i očuvanju Kosova i Metohije u sastavu Republike Srbije, ali i na poboljšanju standarda građana Republike Srbije. Za nas srpske radikale je apsolutno neprihvatljivo da najniža penzija i najniža plata, koja se popularno zove minimalac, budu ispod nivoa najniže prosečne korpe u Republici Srbiji. Prema statističkim podacima danas je to iznos od 37.000 dinara. Mi insistiramo da najniža penzija i najniža plata moraju biti 37.000 dinara. Ovo nije nikakva populistička priča, mi već 20 dana, od kada je krenula rasprava o budžetu i pre toga, govorimo predstavnicima Vlade Republike Srbije na koji način se mogu obezbediti ta sredstva. Govorili smo kako se loše troše budžetska sredstva na štetu upravo radnika i penzionera, govorili smo da se plaćaju razne nevladine organizacije i to tada mislimo na one koji rade protiv interesa države Srbije, govorili smo kako se troše sredstva nenamenski, na primer 300 miliona evra „Behtelu“ na ime izgradnje dela autoputa od Čačka do Pojata, govorili smo o tome kako se unapred, evo završiću uskoro, kako se uzimaju krediti koji nam zapravo neće ni trebati, a na takve kredite mora da se plaća kamata bez obzira što mi nismo počeli da ih trošimo i mnogo je mogućnosti koje su sakrivene u raznim skrivenim aproprijacijama u budžetu koje bismo mi pretvorili, odnosno prebacili u aproprijacije koje obezbeđuju plate i penzije. Dakle, još jedanput ponavljam i završavam, najniža plata i najniža penzija ne smeju biti ispod 37.000 dinara, što je najniži iznos potrošačke korpe. Hvala lepo.
Zahvaljujem. Na član 34. amandman je podnela narodni poslanik Milanka Jevtović Vukojičić. Vlada i Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavi deo Predloga zakona. Na član 34. amandman je podneo narodni poslanik Hadži Milorad Stošić. Reč ima narodni poslanik Snežana B. Petrović. Izvolite.
Hvala predsedavajući. Gospodine ministre sa saradnicima, drage koleginice i kolege, cenjeni građani korisnici penzija, u predloženom članu 34. posle člana 124a dodaje se naziv Glave Xa - naknada pogrebnih troškova iz člana 124b kojim se reguliše naknada pogrebnih troškova, bez definisane visine tih istih troškova. Zbog toga smo predložili izmenu člana 124b u stavu 1. tako da glasi – Fond će licu koje je snosilo troškove sahrane korisnika penzije, isplatiti naknadu pogrebnih troškova u visini od jedne i po prosečne penzije u Fondu u prethodnom kvartalu, u odnosu na dan smrti korisnika, uz obrazloženje da je u tekstu Zakona o penzijskom i invalidskom osiguranju u predloženom novom članu potrebno zadržati dosadašnju preciznu definiciju visine naknade pogrebnih troškova koja je bila sadržana u članu 75. trenutno važećeg zakonskog teksta. Zapravo, ne preciziranje visine iznosa naknade pogrebnih troškova ostavlja prostor da se jednako prizna račun od 30.000 dinara, ali i bojim se račun od 300.000 dinara. Da ne bi došlo do tog odstupanja, a dozvolite mi da izrazim sumnju i da sprečimo moguće manipulacije. Molim vas da o tome razmislite da li ovaj predloženi amandman može biti sastavni deo zakona. Na kraju, svi ovi amandman PUPS-a još jednom kažem, upriličeni su u saradnji sa Savezom penzionera Srbije, podneti u cilju očuvanja i unapređenja standarda korisnika penzija, uz uvažavanje finansijskih mogućnosti naše Vlade i sa snažnom podrškom koju penzioneri daju daljem privrednom rastu naše zemlje. Sve ovo sa krajnji ciljem za sve obuhvatni bolji standard i bolji život svih naših građana. Još jednom, molim vas gospodine ministre, vaš tim i našu Vladu da razmotrite ove amandmane o kojima sam govorila. Ukoliko to nije moguće sada učiniti, onda vas molim da u vremenu koje je pred nama, kada se za to steknu uslovi, iste predloge ugradite u zakonsku regulativu, pa samim tim i primenite. Poslanička grupa PUPS-a će vam biti jako zahvalna na tome. Podržavamo i razumemo sva vaša rešenja, ali razumite i naša nastojanja i našu borbu za bolji život naših penzionera. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 38. amandman je podnela narodni poslanik Nataša Sp, Jovanović. Izvolite koleginice.
Ukoliko se Fond za PIO ne sporazume na osnovu eventualno veće isplaćene akontacije do konačno utvrđenog rešenja za penziju, onda je po ovom predlogu izmene i dopune ovog člana, taj penzioner dužan da od jedne trećina penzije vraća taj viši isplaćen iznos. Mi smo predložili da to bude od jedne petine, ali zaista nastojte, gospodo iz Fonda i vi iz Ministarstva, reagujte da do toga ne dolazi, osim, kažem, u izuzetnim slučajevima, jer prošle godine je izdato oko 19.700 rešenja za nove penzionere i od toga je otprilike 5%, a to je zaista mnogo, njih dobilo ta privremena rešenja i da kasnije ljudi ne dođu u problem. Gospodine ministre, ja sam to, inače, jednom napomenula kada smo razgovarali, ali želim i sada javno da potenciram to, građani Srbije koji žive na Malti i koji tamo rade dugi niz godina, po povratku u Srbiju imaju veliki problem da ostvare pravo na priznavanje tog staža koji su zaradili u toj zemlji. To je veliki problem. Govori se čak o nekoliko desetina hiljada naših sunarodnika, koji dolaskom u Srbiju, ako su tamo proveli pet, 10 i više godina i radili, nemaju mogućnost jer ne postoji još uvek bilateralni sporazum sa tom zemljom da im se po automatizmu to prizna. Mora Vlada Srbije da pronađe neko rešenje zato što su problemi zaista veliki, jer neko ko je ovde radio 10, 20, 30 godina pa poslednjih 10 godina radi na Malti, neko koga su Đilas i ova njegova žuta bulumenta isterali s posla kroz pljačkašku privatizaciju, morao je tamo da ode da se snalazi, da školuje decu. Ima mnogo intelektualaca, i sad kad se oni vrate u Srbiju, oni ne mogu da ostvare po automatizmu pravo na penziju, jer imaju problem za priznavanje tog staža. U ime tih ljudi koji su se obraćali pojedinačno i nama narodnim poslanicima, o tome je bilo reči i u javnosti, mnogo članaka u novinama, i oni su sami davali izjave o tome, ja zaista vas molim da što pre učinite nešto da napravite neki sporazum. Rekli ste mi, i to je sigurno tačno, da oni, ili mi, sad ne mogu, nisam baš dobro razumela, imamo problem oko dvojezičnosti, odnosno neprevođenja njihovog rešenja na srpski jezik. Dajte način da se to nekako prevaziđe, jer mnogi od njih bi, i sad su se vratili u zemlju, podneli zahtev da ostvare penziju, ali ne mogu iz tog proceduralnog razloga. Hvala.
Zahvaljujem, koleginice Jovanović. Poštovani narodni poslanici, u skladu sa članom 87. Poslovnika Narodne skupštine, sada određujem pauzu u trajanju od jednog časa. Sa radom nastavljamo u 15 časova i 5 minuta. Hvala.
Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo sa radom. Na član 40. amandman je podneo narodni poslanik Marijan Rističević. Da li neko želi reč? (Da.)
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, radi naših gledalaca, ovi što bojkotuju rad Narodne skupštine, radi Đilasovog i Šolakovog biznisa, već godinu dana koštaju nas ukupno u bruto iznosu šest hiljada penzija. Dakle, šest hiljada penzija se moglo isplatiti za novac koji su dobili ovi žuti nesrećnici koji bojkotuju rad Narodne skupštine, bojkotuju onaj posao za koji su dobili poverenje građana. Recimo, da svako od njih će imati za ovih godinu dana 3% svoje penzije, nezasluženo stečene. Dakle, ono što drugi zarade oni ležeći dobiju. Recimo, Goran Ješić, njega nema, ako se sećate već tri godine i 10% njegove penzije koja neće biti mala, a evo i neki ljudi ne znaju ko je taj, to je narodni poslanik iz Inđije, Goran Ješić. Čovek koji je iz ove Skupštine poneo fotelju, razbio, jednu nogicu doneo u Inđiju i taj 5. oktobar mi slavimo kao dan svete nogice u Inđiji jer nas je on time prosvetlio. Dakle, on će 10% svoje penzije dobiti na konto ovog nerada. Da zaključim, seljačke penzije treba povećati, uopšte penzije treba povećati ali sve to treba isplatiti iz one pogače koju mi zovemo bruto domaći proizvod. Džabe vam stečena prava ako pogače nema. Ako imate taj BDP i on raste i ako on raste onda imamo šta da delimo. Ukoliko se ta pogača smanjuje onda penzionerima i svima nama će pripasti manje. Zato svako iz svog ugla, svako u svom poslu treba da uloži trud, znanje i energiju da možemo svi zajedno, zajedno sa penzionerima da zaradimo i da podelimo ono što smo zaradili. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 41. amandman je podneo narodni poslanik Filip Stojanović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 42. amandman je podnela Vlada. Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva prihvatio je amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 42. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Šešelj. Da li neko želi reč? (Ne.) Pošto smo završili pretres o amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Prelazimo na sledeću tačku dnevnog reda. Primili ste amandman koji je na Predlog zakona o prestanku važenja Zakona o privremenom uređivanju osnovica za obračun i isplatu plata, odnosno zarada i drugih stalnih primanja kod korisnika javnih sredstava podneo narodni poslanik Marijan Rističević. Primili ste izveštaje Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo i Odbora za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava, kao i mišljenje Vlade o podnetom amandmanu. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Marijan Rističević. Da li neko želi reč? (Da.)
Dame i gospodo narodni poslanici, želeo bih da se reforma platni razredi uradi što pre. Za mene je neprihvatljivo i dalje da plate u javnom sektoru određenih službenika, određenih funkcionera koje mi postavljamo i biramo budu 4, 5 puta veće od plate predsednika Republike, od plata predsednika Vlade, od plata ministara u Vladi i od plata narodnih poslanika. Naprosto to nije u redu, a pri tome se ja ne zalažem da mi imamo plate 400, 500.000 dinara kao neki koje ovde biramo, postavljamo, imenujemo već se zalažem da imamo makar jednake plate, odnosno da se njihove plate usklade sa našom platom i zaradama koje mi ovde primamo. Još nešto, ja sam voljan da podržim zbog nerada određenog broja narodnih poslanika, očiglednog nerada dugogodišnjeg i dugomesečnog bojkota da se i plate narodnih poslanika vrednuju na osnovu rada i provedenog vremena u Narodnoj skupštini ako ne i u sali Narodne skupštine. Hvala.
Pošto smo završili pretres o amandmanu, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Prelazimo na sledeću tačku dnevnog reda. Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu dobit pravnih lica podneli narodni poslanici. Primili ste izveštaje Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo i Odbora za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava, kao i mišljenje Vlade o podnetom amandmanu. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Đorđe Vukadinović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Vjerica Radeta. Da li neko želi reč? (Da.)
Zakon o porezu na dobit pravnih lica, menja se 16 ili 17 put i on jeste jedan od onih zakona koji idu u paketu uz Zakon o budžetu ali kada se vidi ovo obrazloženje gde je Vlada napisala koji su razlozi za donošenje ovog zakona onda se zaista zapitamo kako je taj porez na dobit pravnih lica funkcionisao do sada, jer ispada da sa mnogo toga nije bio usklađen jer to radite tek sada, a tako ste vi sami to napisali. Kažete da sadržina i ciljevi koji treba da se ostvare donošenjem ovog zakona su u stvaranju uslova za primenu nekog akcionog plana iz 2013. godine, neke organizacije za ekonomsku saradnju i razvoj. Kako je funkcionisalo 2013. godine, to ne znamo. Onda, ne znam usaglašavanje sa zakonom kojim se uređuje konverzija stambenih kredita indeksiranih u švajcarskim francima. Koliko smo mi obavešteni iz javnosti taj problem sa švajcarskim francima je rešen. Kako se oporezivala dobit pravnih lica ako tek sada kroz ovaj zakon, konkretno kroz ovaj član koji sam ja amandmanom malo tehnički uredila predviđa. Naravno, ne možemo ovde da se ne prisetimo lošeg tog zakona gde ste državu Srbiju umesto banaka obavezali da plaća ozbiljna sredstva na ime tih kredita koji su građani zaključivali u švajcarskim francima, a mi i dalje tvrdimo da je cela šteta koju su pretrpeli ti građani morala da ide na teret banaka zato što su se banke enormno bogatile i bogate se i dalje, naravno, zato što su u Srbiji jako skupi krediti. Dalje, opet kažete ovaj zakon donosite zbog otklanjanja dvostrukog oporezivanja rezidentnih obveznika koji delatnost obavljaju i u inostranstvu priznavanjem prava na poreski kredit. Dakle, opet zakon koji već postoji, kao i podsticanje ulaganja u investicione fondove, opet zakon koji već postoji. Vi imate raskorak - donesete jedan zakon ili više zakona, a neki zakon koji treba određene stvari iz tih zakona da reguliše, donosite više godina ili meseci kasnije. Hvala.
Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Nikola Savić. Da li neko želi reč? (Da) Izvolite.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na član 2. Predlogu zakona o porezu na dobit pravnih lica, gde sam tražio da se posle stava 2. doda novi stav 3. Cilj ovog mog amandmana je da se na bolji i precizniji način definiše predmet ovog zakona. Naime, radi se o materiji iz koje se u najvećoj meri puni budžet Srbije i zbog toga ovde ne sme da bude nikakvih propusta. Ali, bez obzira na to, SRS smatra da uvek postoji prostor da se određene takse, određeni porezi, određeni nameti smanje, pogotovo u onom delu koji se odnosi na naše siromašnije građane. A da za to ima prostora, to smo puno puta čuli iz ove sale. Imamo ogromna izdvajanja iz budžeta Srbije za raznorazne nevladine organizacije, i to za čak nevladine organizacije koje direktno rade i protiv ove države i protiv ove Vlade i protiv institucija države Srbije. Znači, treba smanjiti tim nevladinim organizacijama i još nekim drugim institucijama, kako bi se gde god je to moguće smanjili porezi, nameti, doprinosi i sve ostalo. Naravno, čuvena ona afera "Behtel". Vidite, sa jedne strane, Vlada štedi gde god je to moguće, a sa druge strane, kroz Ministarstvo infrastrukture, na čijem čelu se nalazi Zorana Mihajlović, i šakom i kapom se deli, odnosno izdvajaju sredstva kroz ugovore koji nanose štetu Republici Srbiji.
Zahvaljujem. Na član 3. amandman je podnela narodni poslanik Ružica Nikolić. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Đorđe Vukadinović. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Marijan Rističević. Da li neko želi reč? (Da) Izvolite, kolega Rističeviću.
Zahvaljujem. Očigledno da je za Đorđeta Vukadinovića, poznatijeg kao "Đoku Vlaha" još uvek rano, pa se nije probudio. No, ima vremena, on tako od 12, 13, 14, 15, 16 časova, tako malo navrati u Skupštinu, tek tako i toliko da vidi šta se radi. Dakle, ovde se radi o poreskom kreditu zbog konverzije švajcarskih franaka. U vezi toga vrlo su zanimljive neke stvari koje su se dešavale. Recimo, profesorka Danica Popović sa ekonomskog fakulteta je poznata po tome što je uvek podržavala banke. Gro njenih tekstova, a to je ona profesorka koja je prepisala pokojnog kolegu, prevodilački rad od korice do korice, Danica Popović, dakle, plagijator. Ali, to nema veze. Zato što studenti zaboravljaju da posete rektorat, odnosno Ekonomski fakultet, i da uslove da se proveri taj njen prevodilački rad, gde je prepisala pokojnog kolegu Babića, prevodilački rad i za to, po nekim mojim izvorima, dobila milion i 400 hiljada dinara. Mislim da je negde na televizijskom kanalu student Jakšić to i te kako dokazao i pokazao, sve šta je ona prepisala. Odnosno, najlakše mu je bilo da pokaže šta nije prepisala u tom udžbeniku. Dakle, gospođa je jako zanimljiva. Ona je tražila da se švajcarski franci, da svi koji su se zadužili u kreditima, moraju da vrate to u švajcarskim francima. Šta je zanimljivo? Da je ona odnekle prihodovala 365 hiljada švajcarskih franaka i kupila stan za keš. Znači, 365 hiljada franaka, jedna profesorka ekonomskog fakulteta. Nisam znao da su profesori tako bogati ljudi, da mogu odjednom da iskeširaju 365 hiljada švajcarskih franaka. A za uzvrat, gle čuda! Ona se zalagala da svi oni koji su podigli kredit u švajcarcima moraju da vrate taj dug u celosti, što je gotovo bilo nemoguće za njih. To je radila sve nedavno do ovog sporazuma, a i tada se bunila, ali nikada nije rekla odakle se njoj stvorilo 365 švajcarskih franaka, a Agencija za borbu protiv korupcije, za sprečavanje korupcije, se ne bavi profesorima, iako oni primaju plate iz istog javnog izvora odakle i mi primamo. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Sreto Perić. Da li neko želi reč? (Da) Izvolite.
Porez na dobit od pravnih lica je jedan od važnijih javnih prihoda Republike Srbije, odnosno države Srbije. Država Srbija stvara uslove za bolji privredni ambijent i to bi trebalo da bude, po definiciji države, po Ustavu, tako. Međutim, primetno je za nas, srpske radikale, da od 2000. godine pa nadalje svi režimi, sve vlasti su nekako više vodile računa o stranim privrednim subjektima, nego što je to o domaćim. I sad odmah mi možemo da čujemo odgovor - pa, u Srbiji su sva registrovana lica, domaća lica, itd. Ali, kapital, osnivački kapital, jasno je da je to nekih stranih, ili kako vi kažete, direktnih investitora. Posebno su tu bile favorizovane te strane banke koje su samo iznosile dobit, a za uzvrat, osim skupih plasmana svojih sredstava, ništa drugo nisu obezbeđivale državi Srbiji. Mi smatramo da sa tom praksom treba prekinuti. Pa, smo zbog toga i predložili, pre svega, ovde se uglavnom banke stavljaju u povoljniji položaj i mi predlažemo da se kao poreski kredit najviše u iznosu od 2% može preneti na banke da iskoriste u nekom kasnijem periodu ako u tom momentu nema dovoljno potrebe za korišćenjem tih sredstava. Kad bi banke izmirivale svoje obaveze redovno, kad bi drugi privredni subjekti izmirivali svoje obaveze redovno, a ne prikazivali gubitke i to simulovane i lažne gubitke, onda bi sigurno i privredni subjekti čije je sedište i čiji je osnivački kapital poreklom ovde iz Srbije bili u znatno boljem i povoljnijem položaju i onda bi i zaposleni imali veće plate i u oblasti zdravstva, u oblasti obezbeđenja, stipendije, svega bi moglo da bude više, a zamislite 300 miliona evra, koji će više biti potrošeno za izgradnju Moravskog koridora, ali odmah da kažem da smo mi za izgradnju tog koridora, koliko bi tek to bilo penzija ili koliko bi penzije mogle da se povećaju, ili minimalni lični dohoci, koji nisu ni blizu najniže potrošačke korpe.
Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Nataša Sp. Jovanović. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Nataša Sp. Jovanović. Izvolite.
Kada je izvršena izmena Zakona o dvostrukom oporezivanju onda je tačno definisano koji je to deo koji pravna lica ne treba da plaćaju ako je taj porez plaćen u inostranstvu i on može da se koristi kao poreski kredit. Međutim, nastao je problem u praksi pošto ta izmena traje već godinu dana. Oko samog podnošenja prijave mnoge računovođe, čak i one sa višedecenijskim iskustvom nisu taj pravilnik koje je dalo Ministarstvo finansija razumela na pravni način, samim tim, mnogi kasne u ostvarivanju tog svog prava. Želim ovom prilikom, pošto se odlično uklapa u ovu temu, i u problem koji ima veliki broj privrednika u našoj zemlji, da pokrenem opet pitanje kašnjenja povraćaja PDV-a. O tome kolega Mirčić neprestano govori i na Odboru za finansije, govorio je i ovde, i onda kada vršite kvartalnu analizu stanja u budžetu Republike Srbije naravno da će i taj zbirni PDV koji ste naplatili da se prikaže, a kašnjenja su neopravdano velika. U Zakonu o poreskom postupku i poreskoj administraciji, u Zakonu o povraćaju PDV vi crpite mogućnost, mislim da je tamo neki član 320. i neki, tih zakona, da poreska inspekcija proveri da li je taj pravni subjekat sa razlogom i osnovano podneo zahtev za povraćaj PDV-a. Ne znam i ustanovljeno je, čak nismo mi radili tu analizu, jer nam nisu dostupni svi podaci, ali ovi vaši mentori iz Svetske banke, koje vi slepo slušate, oni su radili analizu i pokazalo se da preko 46% kašnjenja povraćaja PDV-a je iz razloga što neko namerno to u Poreskoj upravi opstruiše. Ko? Taj neko kome ste vi dali nalog – zadržavajte taj novac, jer nam je potreban za to i to i da nam se prikaže baš tada da ga imamo u budžetu. Jasno se pokazalo kroz poresku inspekciju da je 328, čini mi se, tačan je taj podatak, rešenja izdato da je bilo neosnovanog zahteva za povraćaj PDV-a. Šta ćemo sa svim ostalima koji kasne, koji ne mogu da koriste svoj novac? Objasnite zašto ne isplaćujete taj novac?
Zahvaljujem. Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Nemanja Šarović. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 8. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Šešelj. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 9. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Mirčić. Da li neko želi reč? (Da) Izvolite, kolega Mirčiću.
Ono što je interesantno za javnost, to je da je naglasak u ovom Predlogu o izmenama i dopunama Zakona stavljen na olakšice koje su namenjene bankama, komercijalnim bankama, pogotovo za onaj deo kredita koji je u švajcarskim francima i gde je država, u želji da pomogne građanima, na neki način olakšala. Međutim, nama iz nerazumljivih razloga ide se na to da se maksimalno izađe u susret bankama. Banke imaju svoju korist, banke posluju po jasno propisnim principima, banke u svakom slučaju zarađuju. Da ne širimo sad priču na onaj period kada su ubeđivali građane da u švajcarskim francima se zadužuju, ali ovde država pravi još dodatni ustupak komercijalnim bankama, misleći da će na taj način banke odobrovoljiti da i dalje funkcionišu po nekim pravilima koje ima Centralna banka i na kraju krajeva i zakon po kom treba da funkcionišu. Banke su strane, bez obzira koliko vi ubeđivali nas da su to domaće banke, a poreklom iz inostranstva. One iznose svoj profit, svoju zaradu na veoma, veoma čudan način. Niko to ne može da objasni kako ne može da se stane na kraj i na put tim špekulacijama kojima se služe. Dobit izvlače napolje, prebacuju u sedište tih banaka, a ovde i dalje rade na bazi depozita sredstava od deponenata koji su, ne samo privreda, nego i građani sa svojom štednjom. Po nama, srpskim radikalima, iako se želelo napraviti neki ustupak, pomoći građanima, nije sad trebalo ići ovoliko daleko u „sažaljevanju“ kada su u pitanju komercijalne banke. Komercijalne banke svojim špekulacijama, svojim potezima, kako to rade na ovom tržištu, i te kako ubiraju veliku dobit. Od te dobiti najmanje ima koristi Srbija.
Pošto smo završili pretres o svim amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u Danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezima na upotrebu, držanje i nošenje dobara podneli narodni poslanici. Primili ste izveštaj Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo i Odbora za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava, kao i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Dubravko Bojić. Da li neko želi reč? Izvolite, kolega Bojiću.
Hvala, gospodine Arsiću. Dame i gospodo narodni poslanici, amandman SRS se odnosi na član 1. koji se menja i glasi - U Zakonu o porezima na upotrebu, držanje i nošnje dobara, „Službeni glasnik RS“ , sad brojke ima ih mnogo, da ih ne iščitavam, uglavnom su godine, u rasponu od 2001. godine do 2018, u članu 5. stav 1. tačka 6. posle reći „električni“ dodaje se zapeta i reč „odnosno, ako je jedan od pogona električni, tzv. hibridna vozila“. Mi pozdravljamo uvođenje poreskog olakšanja za mnoge kategorije, pa tako i za vozila čiji je jedan od pogona električni, tzv. „hibridna vozila“, što je i predmet mog amandmana. Što se tiče oružja, ono je posebna priča i otvorena tema. Što se tiče njegovog oporezivanja, treba sagledati da li je u pitanju strast, ljubav prema oružju. Ako je u pitanju strast ona se svuda posebno plaća u svetu. Kod izuzimanja od oporezivanja pasiviziranog registrovanog oružja postavlja se dosta logičnih pitanja – da li je oružje kupljeno u marketu, kolika je njegova cena, da li je jeftino? Čemu javni pozivi da se oružje vrati i preda policiji, kao i koliko oružja ima kod građana Srbije? Mi Srbi imamo jednu tradicionalnu sklonost i ljubav prema oružju. Možda to datira iz davnih dana kada smo vodili mnoge ratove, a to ću vam ilustrovati jednim primerom. Najveći ruski pesnik 19. veka, Aleksandar Sergejević Puškin, govorio je o Srbima kao jednom malom i hrabrom narodu koji voli oružje, pa je jednu pesmu posvetio Karađorđevoj kćeri, gde govori o devojčici od par godina koja se ne igra krpicama i lutkama, koja u rukama drži oružje. Možda u ovoj tradicionalnoj ljubavi možemo smatrati, možemo videti i svrhu da je ostala navika i kada je prestala potreba za nošenjem i baratanjem oružja. Hvala.
Na član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Stefana Miladinović i Dejan Radenković. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 2. amandman je podneo narodni poslani Nikola Savić. Da li neko želi reč? (Da) Izvolite, kolega Saviću.
Zahvaljujem, predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na član 2. Predloga zakona o upotrebi, držanju i nošenju dobara. Vlada nije, naravno, prihvatila ovaj amandman, ali se zato hvali kako je donela jednu odredbu, kako zakon predviđa to da se od sada prilikom registracije vozila sve može uplatiti na jedan račun, a onda će se sa tog računa, znači oni tamo koji su za to zaduženi, vršiti raspodelu u određenom iznosu na određene račune. Principijelno, to i nije ništa loše, mada je većina ljudi to radila i do sada, ali ne direktno na ovaj način, nego preko agencija koje vrše, preko osiguravajućih društva. Nije poenta u tome. SRS smatra da su takse i dalje, bez obzira o čemu se radi, pogotovo one takse koje se odnose na najveći broj građana Srbije, znači na najšire slojeve društva, da su te takse i dalje neprimerene našem standardu i da treba vršiti njihovo smanjivanje u onom delu gde je to moguće. Uvek tvrdimo da za tako nešto postoji prostor. Postoji prostor, vidimo da otkad su na javnoj sceni javni beležnici, javni izvršitelji da su takse mnogostruko povećane. Zbog čega je to tako? Bilo je dosta reči, evo danas baš u toku ove sednice zvao me je jedan rođak, preziva se isto kao ja, nije bitno, ako vam je bitno, i u njegovoj firmi se vrši neka dodatna klasifikacija radnih mesta i sada im trebaju, postoji opasnost da će neki verovatno ostati bez posla i sve ostalo i sada im traže da ih boduju, da dostave svu moguću dokumentaciju kako bi ih izbodovali. Zamislite, samo za overu diploma, svedočanstva, radi se o čoveku koji ima četvrti stepen stručne spreme, treba mu tri hiljade da plati kod notara. To je 10% od njegove plate, a mi smatramo da je to zaista nešto što nije primereno, apsolutno, ni ovoj državi ni ovim građanima.
Na član 3. amandman, sa ispravkom, podneo je narodni poslanik Zoran Despotović. Da li neko želi reč? (Da) Izvolite, kolega Despotoviću.
Hvala. Dame i gospodo narodni poslanici, na Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezima na upotrebu, držanje i nošenje dobara, SRS je podnela amandman na član 3. predloga da se posle člana 15a doda član 15b, koji glasi – porez na upotrebu plovila ne plaća se na plovila za koje je obveznik poreza MUP, uz obrazloženje da amandman na bolji i precizniji način definiše predmet ovog zakona. Videli smo da se ova ista odredba odnosi, kao što je moj uvaženi kolega Bojić rekao, kad su u pitanju i električni pogoni, odnosno hibridi. Kada je u pitanju oružje, stvar je sasvim drugačija, a njega ima kod građana, da ne kažem mnogo, ali dosta sigurno, čak i previše. Ko zna koliko je pojedinaca sa dva ili više komada oružja. Kakvi su efekti u odnosu na stanje bezbednosti i da li se otklanjaju svi mogući negativni efekti u slučaju prodaje ili vraćanja registrovanog oružja? Za ovo nema valjane argumentacije. Oružje je specifična rabota, često opasna, a povremeno i tragična, jer ako neko nameri da nekog liši života, sasvim mu nije bitno da li je oružje registrovano ili nije. Zato ne može da stoji tvrda da izuzimanjem od oporezivanja pasiviziranog registrovanog oružja daje se doprinos oporezivanju srazmerno ekonomskoj moći obveznika. Hvala.
Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Sreto Perić. Da li neko želi reč? Kolega Periću, izvolite.
Kada se kaže Zakon o porezu na upotrebu, držanje i nošenje dobara, pre svega se pomisli na držanje i nošenje oružja. Naravno, tu postoje i druga dobra, ali ovaj konkretni amandman koji smo mi podneli na član 4. se upravo i odnosi na držanje i nošenje naoružanja, odnosno oružja. Veliki broj je primedbi i prigovora građana Srbije koji su do oružja došli na razne načine, od kupovine, do poklona, do trofejnih poklona, koji sve češće ističu da su takse, odnosno porez na držanje i nošenje oružja velike. To je trebalo, verovatno, jednom sesti, napraviti neku analizu i pošto nam sve ide dobro, pošto sredstava, odnosno novca imamo više nego ikad, trebalo bi razmisliti, ne možda za neke imaoce oružja, ali za neke bi sigurno trebalo tu napraviti. Kako i na koji način, možda bi komisija, koja bi bila sastavljena od pripadnika MUP i poreske uprave, mogla da da najbolji predlog rešenja tog problema. Nadalje, u praksi se javlja jedan problem, gde se oduzme naoružanje i to privremeno traje čak i do 10 godina, a vlasnici i imaoci oružanog lista su u obavezi, kad je u pitanju poreska uprava, kada oni razrezuju taj porez, su u obavezi da plaćaju, jer oni plaćaju na osnovu oružanog lista, a ne na osnovu posedovanja. To su stvari koje bi trebalo rešiti, izaći u susret građanima Srbije koji iz nekih razloga i žele da imaju naoružanje, jer im je poklon ili na neki drugi način su do toga došli, pa su i možda emotivno vezani za to. To bi trebalo da se reši na pravedniji i pravičniji način.
Na član 5. amandman je podnela narodni poslanik Nataša Jovanović. Da li neko želi reč? Izvolite.
Problem je bio u velikom broju udruženju lovaca Srbije, neki su obeležili, kao što je Udruženje lovaca Stragari u Šumadiji, višedecenijsko postojanje i svi oni su tražili od Vlade Republike Srbije da napravi jedan zakon koji će da definiše tačno šta su to njihova trofejna oružja, šta je to što oni imaju, a više nije u upotrebi, a registrovano je i da ne moraju da plaćaju na svako to oružje propisanu taksu. Međutim, gospodine ministre, pojavljuju se i neki problemi kada su ti lovci u pitanju. S druge strane, u Srbiji imate obračun kriminalaca na svakom ćošku, nelegalne tokove oružja. Čak se i sam ministar više puta izjašnjavao o tome – presekli smo ovaj, onaj kanal, ali problem je u tome što ovi koji imaju urednu dozvolu, nailaze na određene probleme. Na Staroj planini, u naselju, odnosno čuvenom selu Temska i naselju Rakita je došlo do uznemiravanja lovaca koji dugo godina su članovi udruženja lovaca sa te prelepe srpske planine i iz čista mira došla je policijska patrola, to je nedavno bilo, oduzeli su im puške. Kažu – vi ste opasni, ne znaju ni oni zbog čega. Niti se bave krivolovom, ljudi zaista poznati u tom kraju da su i čuveni lovci, ali oni smetaju nekome jer su aktivisti udruženja „Odbranimo reke Stare planine“. Sad ja stvarno mogu da očekujem da će taj izvesni Perić, koji je smestio celu aferu Milutinu Jeličiću Jutki, da počne da oduzima, odnosno takav je njegov uticaj, ili se predstavlja da ga ima, da naredi da se lovcima iz tog kraja pod Kopaonikom oduzimaju puške. Molim vas, napravite jednom red u ovoj oblasti. Evo, pogledajte bilo koji članak na ovim internet portalima, gde se govori o tome koliko ima legalnog oružja i dole, da vidite da će svako ko to komentariše da kaže da je to jedan potpuni haos i da ljudi koji su zaista, zato smo i podneli ovaj amandman ne danom registracije oružje, nego danom podnošenja prijave da treba da se plati, jer to je valjda pravičnije. (Predsedavajući: Privodite kraju.) Oružje se registruje onog trenutka kad se proizvede u fabrici, odnosno kad dođe tamo gde se vrši njegova prodaja, a tek kad neko dobije dozvolu za nošenje tog oružja, za držanje oružja, onda treba da podnese zahtev i prijavu, a vi ste ovde stavili po automatizmu kad se registruje oružje. Šta to znači? Svako oružje ima svoj broj, ali nema još uvek vlasnika.
Zahvaljujem. Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Marijan Rističević. Da li neko želi reč? Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Nemanja Šarović. Da li neko želi reč? Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Šešelj. Da li neko želi reč? Na član 8. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Mirčić. Da li neko želi reč? Izvolite.
Ovde se radi samo o predlogu SRS da preciziramo ovaj član 8. izmene i dopune zakona, a to je kada se radi o oduzetom oružanom listu na kolekcionarsko i drugo oružje, ovde u predlogu zakona kaže se – odnosi se samo na oduzeto oružje, a mi kažemo da se odnosi na ispravu i držanje i nošenje oružja zajedno sa oružjem. Znači, kada se oduzima privremeno ili na neki drugi način, mi ovde samo kažemo da i dozvola zajedno sa oružjem se oduzima. A, ovde predlagač kaže samo da se oduzima dozvola. Ono što je veoma bitno, ovde se dalje u zakonu razrađuje mogućnost oko situacije kada je plaćen porez na upotrebu oružja i ako se u toku godine oduzme to oružje, pa se onda u zakonu razmišlja o tome kako će se tretirati onaj ostatak godine kada su u pitanju finansijska sredstava koja su data, zakonodavac, odnosno predlagač ovde kaže da bi to bila višak uplate. I to vam je baš pravi primer i prilika da kažem. Vi ovde razmatrate o tome da li će se to i na koji način tretirati da li kao višak uplate ili nešto drugo, a kada je u pitanju PDV, tu je muk. I tu ljudi imaju velike probleme, gde su sredstva finansijska u mnogo većem obimu nego što je ovde konkretno. Tako da, otprilike bi to bilo da previše ili suviše pridajete značaja nekim stvarima koji su u finansijskim merilima mnogo manja, nisu marginalna, u odnosu na ono što je ključno i važno za funkcionisanje privrede.
Zahvaljujem. Na član 9. amandman je podnela narodni poslanik Ružica Nikolić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 10. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Da li neko želi reč? Izvolite, koleginice.
Kada govorim o ovim čisto formalnim i obaveznim izmenama zakona o raznim porezima, dobro je da se kroz tu raspravu pomene i kako funkcioniše poreska uprava. Ja ću to danas da ovako slikovito prikažem na jednom primeru gospodina iz Niša, koji je na njegovu sreću jedan pedantan gospodin, pa decenijama čuva dokumentaciju i račune. Sada gledajte kako funkcioniše uprava prihoda i da taj čovek nije imao račune danas bi mu već uveliko izvršitelji bili na vratima. On je u septembru mesecu 2015. godine dobio opomenu da nije platio porez za 2006. godinu, pratite, molim vas, devet godina a pet godina je rok zastarelosti. On je tada odneo priznanicu, a 3. decembra ove godine, da li je to bilo juče, kada je to bilo, da, juče, dobio je odgovor od uprave prihoda u kojem mu traže da donese original priznanice iz 2006. godine, priznanice da je platio porez. Da li ste vi u stanju uopšte da pratite ovo ludilo koje se dešava u upravi prihoda? Zastarelost u ovom slučaju je pet godina. Odavno je prošla jer se radi o dugu iz 2006. godine. Opšta zastarelost je 10 godina. Znači, nastupila je 2016. godine, a tri godine kasnije traži uprava prihoda original uplatnicu da je neko platio porez 2006. godine, 13 godina kasnije. Ovo je zaista nešto što je neverovatno i na ovaj način se, između ostalog, nameštaju poslovi javnim izvršiteljima. Ko ne donese original račun star 10, 12, 13 godina, njemu će izvršioci na vrata, jer Bože nema dokaza da je pre 12 godina platio neki porez. Neverovatno, ali dešava se u Srbiji.
Reč ima narodni poslanik Krsto Janjušević. Izvolite.
Hvala, predsedavajući. Vezano za oružje, a baš danas kada je predsednik Srbije Aleksandar Vučić u Sočiju sa ruskim predsednikom Vladimirom Putinom, kada se još više učvršćuje saradnja Rusije i Srbije, kada je predsednik Srbije ruskom predsedniku poklonio ikonu Preobraženja Gospodnjeg, a ruski predsednik Aleksandru Vučiću poklonio originalnu pušku Kralja Milana Obrenovića, pristalice Boška Obradovića su imale jedan poklon, novi poklon za Aleksandra Vučića na svoj Fejsbuk profilu. Mlađen Rađenović je napisao – bio je još jedan Aleksandar koji je vodio Srbiju pre nešto više od sto godina, pa je završio onako kako će da završi i ovo „g“, a onda u komentarima ispod a sve na temu migranata, dakle, okačen je video gde je predsednik komentarisao migrante, a onda ispod je napisao Mlađen Radenović – pod hitno „g“ ucmekati. Dakle, nije NIN mislio kada je stavljao onu metu, nisu oni to, mi smo to svi loše shvatili, svi mi imamo pogrešan ugao gledanja, a samo nekoliko ljudi, očigledno Đilas i ekipa, imaju pravi ugao gledanja, njih koliko imaju i glasova. Toliko njih ima pravi ugao gledanja. Mi smo svi loše protumačili tu metu, pa su kaže sklonili metu sa naslovnice NIN-a, ali ona brže pobeže na naslovnicu „Danasa“. Gde god ta meta završi, pomeraju je, kriju je, ona je očigledno u njihovim glavama. Evo šta rade - kreiraju atmosferu da je sasvim normalno da se javljaju jedan po jedan i da kažu da predsednika Srbije treba upucati. Na temu oružja, ko sve ima oružje, ozbiljni ljudi seju mržnju, ozbiljni ljudi u smislu kapitala seju mržnju. Šta vam je potrebno? Imate oružje, potrebna je meta. Ko je meta ovde od prethodnih dana? Kada ne mogu da pogode cenzus, hajde da napravimo atmosferu da neko pogodi Aleksandra Vučića. Molim nadležne organe da reaguju. Ovo više nego ozbiljna situacija. Dakle, kao po nekom pravilu, u tačno određenom intervalu se javi neko ko preti, tačnije ko poziva na ubistvo predsednika Srbije u vreme, kako kažu, diktature, a u vreme demokratije je bila situacija da je Ranko Panić, jer je hteo da prošeta i da pokaže svoje nezadovoljstvo, zadnje, što je u svom životu video, video policijsku čizmu. U vreme diktature, kako oni nazivaju, oni koji šetaju ne mogu da vide policajca na ulici, ali mogu da crtaju metu, mogu da kažu Obradovićeve pristalice da treba, kada dođu oni na vlast, migrante naseliti po našim kućama da siluju majke i ćerke članove SNS. Posle se čude što ne mogu da pređu cenzus. Ovo je vrlo ozbiljno. Ovde nema političkih tema. Ovde moramo da odbranimo pristojnu Srbiju, i to je zadatak svih nas. Molim vas da se izdignemo u jednom delu i da budemo složni, a to je u odbrani pristojne Srbije. Katastrofa je da neko, takođe, kaže… Nedopustivo je da naslovnica NIN-a bude takva u zemlji gde se već desilo ubistvo premijera. Šta da se nije desilo ubistvo premijera? Bilo bi dopustivo? Znači, bilo bi dopustivo sve dok se ne desi ubistvo premijera. Oni su bolesni i na sve to nas vređaju i kažu da smo mi loše protumačili. Evo, sad ne razumemo šta znači reč ucmekati. Neka im to bude odgovor, da im pomognemo. Kažu – Aleksandra Vučića treba pod hitno ucmekati, a mi ćemo se svi, evo, praviti da ne razumeo šta znači reč ucmekati. Zahvaljujem.
Pošto smo završili pretres o svim amandmanima zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona o izmeni Zakona o privremenom uređivanju načina naplate takse za javni medijski servis podneli narodni poslanici. Primili ste izveštaje Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo i Odbora za kulturu i informisanje, kao i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanik Milorad Mirčić, sa ispravkom, i zajedno narodni poslanici Tatjana Macura, Vladimir Đurić, Aleksandar Stevanović, Nemanja Radojević i Ljupka Mihajlovska. Da li neko želi reč? Izvolite, kolega.
U načelnoj raspravi mi smo se na neki način dotakli ove teme, a to je plaćanje takse za javni medijski servis, gde se ta taksa povećava vrednosno sa 200 na 255 dinara. Suštinski mi smo protiv načina kako se plaća ova taksa. Ova taksa se i dalje plaća uz račun za struju preko pretplate za brojilo i malo smo, da bi skrenuli pažnju javnosti, karikirali stvari i rekli – dokle će Srbija da plaća javni servis tako što kad čovek uključi ringlu na električnom šporetu da skuva sebi kafu odmah mora da plati javnom servisu pretplatu, a nema televizor? To je potpuno apsurdna situacija. Postoji nešto što je mnogo krupnije od ovog trivijalnog razloga, a to je sam rad i način rada i funkcionisanje javnih servisa. Kad kažem javnih servisa, to je Radio televizija Srbije i Radio televizija Vojvodine koje se finansiraju na ovakav način. Vi kada pogledate kakav je program, kakva je uređivačka politika, kakav je odnos najodgovornijih ljudi, onda smo gotovo ubeđeni da je većina Srbije protiv ovakvog načina plaćanja. Ovo je plaćanje poreza pod moranje. Gledao ti RTS i RTV ili ne gledao moraš da platiš. Program je katastrofa. Evo, recimo uzimam jedan primer, emisiju „Šta radite bre“. To je katastrofa, to je cirkus. Rijaliti, to je ništa. „Parovi“ su zanemarljivi u odnosu na to. To je možda nekada izvorno bila dobra ideja, možda je nekada bila, ali to sada ne liči na ništa. Ne liči iz razloga što se ne poštuje na kraju krajeva i volja građana Srbije. U parlamentu postoje stranke, predstavnici stranaka koji su na bazi volje birača, građana Srbije ovde prisutne, a u Javnom servisu nema toga. Na RTV-u ne sme da se pojavi ni „s“ od SRS. Da li je to normalno? Plaćaju i oni koji su glasali i za radikale i za Naprednu stranku i za druge stranke i svako želi da vidi predstavnike svoje političke opcije, ako već tako gledamo. Ne, to je samovolja, a pri tome obaveznost je uz račun za struju da vi platite 255 dinara. Gde to ima? Nema nigde. Ova vlasti, ova garnitura je čvrsto stajala na pozicijama da treba ukinuti ovakva način plaćanja takse, da se to ostvari na neki drugi način. U krajnjem slučaju, zašto ne poštovati većim delom i konkurenciju, pa da vidimo koliko to gleda taj kvalitetni program javnih servisa, a koliko gleda nekih drugih televizija? Srpska radikalna stranka iz tog razloga predlaže da se briše ovaj član 1. i visina i način, pre svega način plaćanja.
Zahvaljujem, kolega Mirčiću. Po amandmanu kolega Krlić. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Gospodine ministre, poštovani narodni poslanici, ima mnogo argumenata, kada se kritikuje uređivačka politika, kada se kritikuje menadžment i tu se možemo složiti ili ne. Način naplate jeste uvek problematičan kada se nama desilo nešto,što se na sreću nekih drugih republika, prilikom raspada SFRJ nije desilo, nisu ukidali taksu, nisu ukidali plaćanje radio-televizije i nekako je u stara vremena radio-televizija bila sasvim normalna, plaćanje uz telefon, struju i sve ostalo. Mi smo u jednom trenutku ukinuli plaćanje, pa ga vraćali, pa podizali na 500 dinara, pa smanjivali. Sada od 220 predlog da se takse digne na 255, ali naravno i budžet koji se izdvaja za javne servise smanjen je za milijardu i po dinara. Jedan razlog je što je završena zgrada na Mišenluku tj. RTV će uskoro preuzeti svoju zgradu, tj. već je prošle nedelje imala jedno emitovanje sa nove adrese. Javni servis RTS beleži dobre rezultate. Plaćanjem takse i smanjivanjem izdvajanje iz budžeta mi se u stvari borimo za samostalnost uređivačke politike i za samostalnost Javnog servisa. Ja bih se složio da što se tiče informative, često ima nezadovoljnih, ali nije Javni servis samo to. Treba znati šta je u stvari sve Javni servis. Javni servis je čuvar nacionalnog dobra. Javni servis je širenje kulture, gajenje jezika, čuvanje ogromne fonoteke, videoteke. Javni servis Srbije, jedan i drugi, doživeo je što niko drugi nije - bombardovanje, uništavanje, a zatim 5. oktobra je i onom čuvenom revolucijom, sa izuzetnim intelektualnim veličinama kao što je Džo bagerista i ovi drugi. Samo što nisu ubili direktora televizije. Prema tome, Javni servis nam je potreban. Komercijalne televizije su, pre svega okrenute ka sredstvima, ka zarađivanju para. Samo preko Javnog servisa možemo ostvarivati sva ova dobra. Na kraju da nema Javnog servisa ne bi bilo ni ovog našeg zasedanja, ni prenosa zasedanja, jer to verovatno komercijalne televizije ne bi želele da rade. Prema tome, ja vas pozivam da ipak razmislite i da podržimo Javni servis. Javni servis je potreban Srbiji. Sticajem okolnosti ovih godinu dana, kao predsednik Odbora za kulturu i informisanje, bio sam član jedne asocijacije koja se bavila razvojem javnih servisa Zapadnog Balkana. Zapadni Balkan su sve one zemlje koje nisu u EU i imali smo prilike da vidimo sve druge javne servise. Mogu vam reći da je Javni servis Srbije daleko ispred svih drugih, da i dalje jeste najgledanija televizija u ovom delu, dok su u ovim drugim zemljama odavno komercijalni programi preuzeli svaku ulogu nad javnim servisima. Da li može bolje? Sigurno da. Menadžment je smenjiv. Uvek možemo na to računati, ali molim vas da ipak vodimo računa o tome kakav je značaj Javnog servisa – kultura dijaloga, popravljanje kulture dijaloga. Na kraju krajeva, i mi sami pred građanima jesmo onakvi kakvi jesmo. Možda smo zato mnogi izabrani upravo zahvaljujući Javnom servisu koji prenosi sve ono što radimo. Na neki način je i naša kontrola. Hvala.
Zahvaljujem kolega Krliću. Kolega Mirčiću, vi želite repliku na izlaganje kolege Krlića? (Milorad Mirčić: Jeste.) Izvolite.
Uvaženi kolega, ovde je jasan stav nas srpskih radikala. Način na koji se plaća je sporan. Uz račun za struju to se radi. Postoje i drugi način. Postoji na kraju krajeva, zašto bežati od toga, da se iz budžeta finansira. Ne treba bežati od toga. Ako mi budemo pravili ovde neke sisteme kako bi i na koji način i šta bi trebalo da se finansira kada je u pitanju Javni servis, onda ćemo i o način plaćanja, u visini plaćanja morati isto da neke kriterijume smislimo i recimo da oni koji imaju šporet sa keramičkom pločom da oni plaćaju polovinu od ovoga zato što više štede, da oni koji imaju stari sistem funkcionisanja električnih šporeta, pogotovo rerni da plaćaju možda i 15% dodatno na ovu cenu. Čemu to vodi? Svi mi znamo šta je uloga Javnog servisa, ali i vidimo šta je Javni servis. Mi imamo potpuno neverovatnu situaciju. Mi imamo kapitalnu zgradu RTV u koju su utrošene velike pare, ogromne količine novca, a pri tom i dalje stoji odluka da je ta RTV medijski promoter evropske Vojvodine. Na predlog srpskih radikala da treba razmisliti, ne ulaziti u toliku investiciju koja će budžet koštati, ovu državu koštati, ima prazan prostor. Sportsko-poslovni centar Novi Sad koji ima funkcionalno sve za funkcionisanje Javnog servisa. Ima i prostor, ima i infrastrukturu, ima sve. Ipak se pristupilo tome. Šta sad mi da objasnimo onima što uključe, recimo, ringlu, da kažemo – znate to je buduća evropska Vojvodina i malo više stavljajte da kuvate na tim šporetima da bi što bolje funkcionisao taj servis koji se zove RTV. Tu mora da postoje jasna pravila. Ako funkcioniše, onda treba racionalno sa novcem postupati, a ne ulagati ogromne pare u nov objekat, u kapitalno zdanje tako što to sutra nekome da bude spomenik, a pri tom i dalje je ova odluka, kolega Martinović, to dobro zna, da je to promoter, medijski evropske Vojvodine. (Predsedavajući: Zahvaljujem kolega Mirčiću.) To je Božidar Đelić još u ono vreme potpisao. Moramo nešto da odlučimo, ili ćemo plaćati evropskoj Vojvodini ili ćemo to da ipak na neki način racionalnije da rasporedimo.
Zahvaljujem kolega Mirčiću. Pravo na repliku narodni poslanik Mirko Krlić. Izvolite kolega.
Upravo je racionalnost, o kojoj govorite, doprinela da to rešenje bude preko računa za struju. Posebno štampanje računa, distribucija samo tih računa samo bi povećavala troškove. No, možemo polemisati oko toga na koji način treba vršiti naplatu. Međutim, ono gde niste u pravu, zakon nalaže, na kraju, i svi svetski, evropski standardi da se što manje javni servisi, ako je moguće uopšte ne finansiraju iz budžeta. Finansiranje iz budžeta jeste pravi, direktni uticaj onoga ko je na vlasti, na javni servis. Možda bi nama u ovom trenutku najviše odgovaralo da javni servis potpuno bude finansiran iz budžeta, pa da možemo da diktiramo, kao neko ko kontroliše vlast. Ali, politika SNS jeste da svake godine smanjujemo finansiranje iz budžeta i da javni servis bude samostalan u svom finansiranju. Samo tako će biti samostalan i što se tiče programa i što se tiče svega drugog. Meni je žao što mi dobijamo redovne izveštaje, nadam se da dobijaju i članovi Odbora za kulturu i informisanje iz SRS da možete videti redovne izveštaje, tromesečne izveštaje i RTV Vojvodine. njihovu novu programsku šemu, njihovo opredelenje, misiju, viziju. Slažem se ja sa vama da je slobodna Vojvodina i da je bilo tu mnogo različite priče zbog čega je u svoje vreme onih godina, davnih kada je od Vojvodine neko zamišljao republiku i jačao pokrajinske organe, zaista jačao i tu televiziju u tom pravcu. Mislim da ona to danas nije, uz sve kritike koje možemo uputiti i nikako se oko toga sa vama ne mogu složiti. Mogu vam samo reći da je 12. novembra održano javno slušanje na temu kako unaprediti birački proces i kako smanjiti diskriminaciju u medijskom prostoru na budućim izborima. Bile su pozvane sve političke stranke. Odazvalo se oko 18 političkih stranaka sa svoja dva predstavnika, bili su pozvani i predstavnici REM-a, predstavnici međunarodnih organizacija i bili su pozvani narodni poslanici, Odbor, kao i svi mediji, čak i oni mediji koju nemaju nacionalnu frekvenciju, koji emituju televizijski program. Pozvani su direktori i glavni urednici. Na moju veliku, e ovde ću vam možda dati za pravo na moju veliku žalost i dužnost je da i javnost i narodne poslanike obavestim o tome, jedino direktori javnih servisa se nisu odazvali. Mislim da je to malo nepoštovanje Skupštine i u ovom trenutku želim da uputim tu kritiku pred svim narodnim poslanicima, jer ne znam koje je bilo važnije mesto i koje je važnije mesto bilo nego da budu u Narodnoj skupštini, da budu pred narodnim predstavnicima, koje je taj narod koji im treba sada da plaća taksu, dao podršku. Međutim, opet ću reći, nije menadžment taj zbog koga mi treba da razmišljamo o javnom servisu. To je izuzetan broj ljudi, izuzetan broj kvaliteta i izuzetno društveno, nacionalno blago koje stoji u javnom servisu, u PGP-u, Radio Beogradu, u RTV – Vojvodine itd. Zbog toga svakako podrška javnom servisu po svaku cenu.
Pravo na repliku ima narodni poslanik Milorad Mirčić. Izvolite.
Pa ono što je potpuno jasno, niko ne smatra da bi trebalo 100% budžetski finansirati javne servise. Ali, ono što je bitno za državu, za društvo, to treba da sadrži budžetsko finansiranje i tu niko nema ništa protiv. Kada je u pitanju RTV Vojvodine, realne potrebe ima samo zbog nacionalnih zajednica i manjina koje žive na području, skoncentrisan sam jer su najviše na području Vojvodine, u velikom broju. I to je taj program, programska šema koja služi za informisanje pripadnika nacionalnih zajednica, odnosno nacionalnih manjina. Jel shvatate vi da je Srbija 6,5 miliona stanovnika, sedam. U nekim realnim razmenama, to je jedan osrednji grad u nekim svetskim razmerama. Mi ovde imamo dva servisa. Tri, izvinjavam se, hvala vam puno kolega, tri servisa. Izvinjavam se, nenamerno sam ipak ispustio, znači tri servisa imamo. Postoji opravdanost zbog čega ova dva, ali odnosno RTV Vojvodina i RTS, ali ne postoji opravdano za tolike investicije. Drugo, kolega uvaženi, vi zaboravljate da to ide na zbirni račun za struju. Vi kada plaćate struju, dolazite da plaćate račun za struju, vama se naplaćuje pretplata za javni servis. To može da bude u istom kovertu sa računom za struju, ali posebno da se plaća. Što bi plaćao onaj ko nema televizor, onaj koji ne koriste te usluge? Gde to ima da se plaćaju usluge koje ne koristite? Struju morate platiti. Drugo, u tom računu, ako niste obraćali pažnju, ima nešto što se izražava procentualno kao troškovi na ukupan trošak, tako da je to nešto što je nelogično. Ovde je samo od ranije ideja bila između ostalog da se poveća učešće budžetskih sredstava, bila je ideja da se to posebno, a ovde je potpuno logika stvari, neka ide u krajnjem slučaju, ali kao poseban papir, poseban račun u pravom smislu reči i da se tako plaća.
Zahvaljujem kolega Mirčiću. Pravo na repliku, narodni poslanik Mirko Krlić. Izvolite kolega.
Samo kratko. Voleo bih da čujem taj predlog kako plaćati taksu na drugi način. Bilo bi dobro da te predloge imamo direktne i možemo čitavu raspravu napraviti o tome, ali ispostavilo se da je najefikasnija naplata ipak ovakva i da beležimo iz godine u godinu povećanje naplate, što je jako važno. O tome mislim da je nešto govorio i gospodin Komlenski u svojoj raspravu u načelu. No, rekao bih nešto. Ne mogu da verujem da vi niste i da se ne zalažete za to da se obnavlja ono što je NATO bombardovanjem učinjeno. Srušena je RTV Vojvodine, uništen je taj prostor, uništena tehnika. U Novom Sadu postoji fakultet. Na Filozofskom fakultetu se izučava novinarstvo. Svake godine desetine studenata završavaju taj fakultet. Treba da imaju svoja radna mesta, trebaju da se bave informisanjem. Informisanje je vrlo važno. Tehnologija napreduje, ne možemo to završavati po nekim zgradama. Trenutno, mislim da televizija Vojvodine na nekoliko adresa funkcioniše. Mislim da je čast i ponos da imamo jedan pravi javni servis i u Vojvodini, koji ima svoju tradiciju, upravo zbog onoga što ste rekli. Zbog nacionalnih manjina ako ništa drugo. Jako je važno da nacionalne manjine imaju programe na svojim jezicima. To naravno ne biti komercijalno, to ne može donositi zaradu, ali zato doprinosi demokratizaciji našeg društva, dobrim odnosima sa susedima i svemu onome drugome na šta zaista možemo u ovom trenutku biti ponosni. Prema tome, još jednom želim RTV Vojvodini da se što pre useli u novu zgradu potpuno, delimično je već useljena i čestitam na prvom emitovanju TV dnevnika sa nove adrese.
Zahvaljujem kolega Krliću. Pravo na repliku imaju gospodin Komlenski i gospodin Mirčić. Poštujemo opoziciju, najpre kolega Mirčić, pa kolega Komlenski.
Retkost je prilika u ovakvom zadovoljstvu raditi i živeti. Kolega Krliću, vi nazivate nešto da je tradicija i to izgovarate punih usta, a sami znate da je to bio spomenik buduće samostalnosti autonomaške vlasti u vreme komunizma. To je tada bilo nesuvislo da se pravi na tom mestu, govorim o RTV Vojvodini, o novom objektu, a sada je i te kako van pameti da se to radi. To što vi malo aludirate na nešto što je stradalo u bombardovanju, normalno da nikom nije stalo da raspravlja o tome, to ste u pravu. Ali, vi imate potpunu nelogičnost, imate ogroman prostor u Sportsko-poslovnom centru Novi Sad, Vojvodina, koji je gubitaš, nelikvidan, a pravi se nova zgrada za RTV. U toj zgradi koja se zove Sportsko-poslovni centar Vojvodina, može sve da stane i da ima još više prostora. Tu su pravljeni studiji za prenos Svetskog prvenstva u stonom tenisu i to dobro znate. Ne, nego, bukvalno tvrdoglavost ili neki drugi razlog, videćemo, vreme će pokazati, stoji iza toga da se podigne nova zgrada, da to bude i dalje simbol buduće evropske Vojvodine. To je opasnost. Što se tiče fakulteta, pravu temu ste načeli. Jel vi znate, a znate sigurno, da su predavači baš na tom fakultetu, na smeru žurnalistike za novinare Dinko Gruhonjić, Marina Fratucan i sve vrsni novinari kojima je na prvom mestu kako i na koji način što pre rasparčati Srbiju, kako osposobiti što više tzv. novinara da urade efikasno taj posao. To je opšte poznato. To je taj nezavisni korpus koji deluje na Fakultetu za novinare i direktno ih fabrikuje da bi u novoj zgradi, sa ogromnom površno, potpuno neiskorišćeno, pa da nije Bore Otića i predskazanja niko ne bi gledao Radio televiziju Vojvodine, verujte, kao što ne bi čitao novosadski dnevnik da nije onih čitulja. Tužno je, ali je takva istina. O čemu mi ovde govorimo? Govorimo o opravdanju ogromnih sredstava. Bilo je ranije ideja, kada je u pitanju naplata takse, da se procentualno utrošku električne energije plaća pretplata za televiziju, i takvih je bilo. Mi vam kažemo, ako se plaća, može u isti koverat sa računom za struju, ali kao poseban račun.
Zahvaljujem, kolega Mirčiću. Pravo na repliku, narodni poslanik Đorđe Komlenski. Izvolite, kolega Komlenski.
Zahvaljujem predsedavajući. Postoji jedna moja diskusija očigledno nije dobro shvaćena od kolege Krlića, ja moram da kažem sledeću stvar, a obzirom i na ovo što je gospodin Mirčić pomenuo, a to je da za razliku od njega meni je zadovoljstvo što se zidaju nove zgrade RTV-a, zato što se određeni kapaciteti RTS-a obnavljaju, ali i to mi je isključivo zadovoljstvo zbog ovog običnog sveta koji radi tamo kada su kamermani, šminkeri, producenti, novinari i ostalo. Ono što se ne slažem, ne slažem se sa ovim povećanjem takse, nije to neki preveliki iznos od 35 dinara mesečno, ali ja više ne znam drugi način kako se izboriti sa ovakvim menadžmentom RTS-a, s kojim mi iz Pokreta socijalista, a verujem i mnogi građani u Republici Srbiji nisu zadovoljni, da njihovim radom, da njihovom uređivačkom politikom, kada je oblast kulture, kada je oblast obrazovanja u pitanju, nije zadovoljna čak ni Vlada Republike Srbije, mogli smo da zaključimo iz odgovora gospodina Vukosavljevića kada smo imali sednicu sa Vladom. Prema tome, ne mogu ja da budem zadovoljan kada ja nisam u mogućnosti da na javnom servisu gledam utakmice reprezentacije Srbije, kada ne samo što nisam mogao da gledam utakmice, nego nisu našli za shodno ni ono što su mogli da urade, a to je da preuzmu 90 sekundi vremena onih drugih kojima su dozvolili da preuzmu prenose, pa da vidimo ni golove sa tih utakmica koje interesuju građane Republike Srbije, niti najvažnije trenutke nekih sportskih događaja, a o tome da se od ovog novca, od budžetskog novca finansiraju primarni prvi serijali određenih serija, kad dostignu odgovarajući nivo, odjedanput RTS više nije zainteresovan da ih prenosi. Ja jesam jako zainteresovan da neke serijale koji su mi se svideli gledam i u drugoj i u trećoj sezoni, ali neću da platim nikome dopunski novac da bi to gledao i pozivam građane Republike Srbije da na ovakav način bojkotuju plaćanje gledanja i reketiranje da bi gledali neke serije koje smo svi voleli da gledamo. To je način da se mi izborimo sa menadžmentom RTS-a, koji ćemo jako teško smeniti ili dovesti u red da radi isključivo i samo u interesu građana Srbije. Hvala.
Zahvaljujem, kolega Komlenski. Kolega Krliću, želite repliku? Izvolite.
Kolega Komlenski, mnogo toga ima sa čime bi se ja složio što se tiče vaše diskusije. Ali, ja ću vam dati jednu informaciju, 11. decembra u zgradi RTS-a održaće se javna rasprava programskog saveta RTS-a, tj. Javnog servisa, biće to odlična prilika i pozivam sve ostale narodne poslanike i oni koji su zainteresovani da dođu i da pred menadžmentom i predsednikom programskog saveta upravo ovakve pridike izgovore. Svakako da u onome što se rekli ima puno smisla, ali ću još jednom ponoviti, to je menadžment koji je smenjiv. On je sada i dokle će biti ne znam. Moj još jedan prigovor jeste da mi nemamo direktora televizije Srbije. Imamo generalnog direktora RTS-a, tj. javnog servisa, imamo direktora radia, ali tri konkursa su održana za direktora televizije, sva tri su odbijena. Na konkursu su učestvovali zaposleni ljudi, gospođa Vacić to može potvrditi, zaposleni ljudi sa ogromnim iskustvom, sa velikim međunarodnim priznanjima i nagradama, za mesto direktora televizije nažalost, pošto je diskretno pravo generalnog direktora da sam predloži ko će od kandidata biti, direktor televizije nikada nije izabran. Mislim da je to još jedan stvar o kojoj trebamo nešto reći. Vama samo mogu reći da, što se tiče dva imena koja ste rekli, profesora sa Fakulteta žurnalistike tj. novinarstva, Filozofskog fakulteta tiče, ja se tu mogu složiti da se radi o nekome ko je tu svoju funkciju zaradio tako što je nekada bio protiv nekog sistema, što je rušio taj sistem, a onda za nagradu dobio profesorsko mesto. Međutim, to su samo dva predmeta, tamo ima sjajnih profesora i nećemo reći da Novosadski univerzitet, tj. da Filozofski fakultet u Novom Sadu nema kadra i nema profesora koji zaista na najvišem nivou mogu obučiti i obučavaju buduće studente i izlaze jako dobre generacije sa tog fakulteta. Žao mi je što ovde nisu predstavnici Moderne Srbije, oni su bili, njihov predstavnik je bio na odboru. Njihov predlog nije bio samo ovo, naplata takse ili budžet, bio je da se uopšte ne finansira javni servis. Ovo je dobro da građani Srbije čuju, posebno da čujete i vi narodni poslanici, jer prekid finansiranja javnog servisa znači ukidanje javnog servisa. Dobro je da znaju radnici javnog servisa šta misli opozicije koja treba sutra da izađe na izbore i kakvi su im planovi, ukidanje, apsolutno ukidanje javnog servisa i ništa drugo.
Zahvaljujem. Molim vas, imamo tri prijavljene replike, tri kolege, odnosno dve kolege i koleginica. Dobićete svakako reč. Najpre, pomenut je kolega Đorđe Komlenski. Izvolite, kolega Komlenski.
Zahvaljujem, predsedavajući. Uvaženi kolega Krliću, naravno da ću prihvatiti vaš poziv i 11-og doći i reći mnogo više nego što imam prilike u ovom prenosu da se kaže. Ali, pitanje je da li ću to doći da uradim samo da bi mi savest bila potpuno mirna kada budem pokretao inicijativu za smenu rukovodstva RTS-a i njenog menadžmenta. Sami ste u svojoj diskusiji pre desetak minuta rekli da je takvo nepoštovanje prema ovom domu iskazano nedolaskom generalnog direktora, glavnog i odgovornog urednika RTS-a u ovaj dom kada se razgovara o izuzetno važnom pitanju za Republiku Srbiju, a to su izborni uslovi, stvaranje ravnopravnih uslova za izbore koji nas očekuju u relativno kratkom roku. Je li to neka epidemija bezobrazluka? Šta su oni postali, ko? Iznad koga? Iznad čega? Ja ozbiljno mislim da ne treba prihvatiti predlog za povećanje taksi. Meni je jako žao svakog zaposlenog u RTS-u i RTV-u, koji jako dobro odrađuju i čestito odrađuju svoj posao, uostalom i ovih ljudi koji ovde zajedno sa nama provode dane radeći svoj posao verovatno za daleko manje lične dohotke od mnogih drugih. Ali, sa menadžmentom se mora ozbiljno raspraviti da li je ovo javni servis koji mora da vodi računa prvenstveno o kulturi, obrazovanju, nacionalnim interesima Republike Srbije, nacionalnim interesima koji su iznad svega, a da se okrenu i vrate mladima, a ne da prave više svoje privatne kombinacije za koje misle da smo mi glupi i da ih ne vidimo. Vidimo ih jako dobro, a nadamo se da će ih uskoro videti i tužilaštvo, pa će pročačkati malo. A kada bude tužilaštvo ozbiljno počelo da radi svoj posao, nadam se uskoro po tom pitanju, svašta ćemo imati da čujemo. Hvala.
Zahvaljujem, kolega Komlenski. Koleginice Mihailović Vacić, pomenuti ste tokom izlaganja kolege Krlića i imate osnova za repliku. Izvolite.
Zahvaljujem predsedavajući. Tačno je kolega Krliću. Znam kakvi entuzijasti i profesionalci rade u Javnom servisu i znam da smo dužni mi da se potrudimo da ti ljudi koji tamo rade imaju što bolje uslove za rad. Ostale kolege pitam da li ste i kada poslednji put razgovarali i pitali kamermane koji su tu u ovoj sali od ujutru do uveče ili možda kolege koji sede u režiji po ceo dan, u kakvim uslovima oni rade? I tu bi se mogla složiti sa kolegom Komlenskim, ali ne znači da to što se ovde čuju ocene o nezadovoljstvu rada menadžmenta, to ne znači da treba da apelujemo da se ukida pretplata. Javni servis mora biti stabilno finansiran. Vlada iz budžeta odvaja određena sredstva da pomogne RTS kao Javnom servisu da učvrsti taksu kao stabilno sredstvo finansiranja. Ima sada tu mnogo osnova. Kolega Mirčić je pomenuo zgradu. I zgrada spada u elementarne i osnovne uslove rada. Vi ste kolega Mirčiću rekli da uloga RTV i opravdanost njenog postojanja je samo u tome što emituje programe na jezicima nacionalnih manjina. Pa, šta ćete više. Samo to je više nego dovoljno, jer jedna od zakonskih obaveza i uloga javnog servisa jeste da promoviše raznolikost, različitost i prava nacionalnih manjina. Kada je reč o naplati takse preko električnog brojila to je određeno zato što električna brojila, odnosno taj način naplate takse obezbeđuje najsigurniji i najveći obim naplate takse. Ovog puta građani tačno znaju i koliko ta taksa iznosi i za šta plaćaju. Slažem se, ako neko postoji u ovom domu ko zna bolje i šta su mane i prednosti Javnog servisa, znam ja. Tamo sam provela 25 godina. Da li može informativni program da bude bolji i Javni servis da radi bolje? Naravno da može. Ali, hajte da uozbiljimo priču i da sagledamo uticaj i značaj Javnog servisa za društvo i državu. Sve ono što država Srbija jeste i u kulturološkom i u vrednosnom smislu. Hvala.
Zahvaljujem, koleginice. Pravo na repliku narodni poslanik Milorad Mirčić. Izvolite.
Uz sve uvažavanje novinara, kamermana, tehničkog osoblja, moramo ipak malo ozbiljnije da raspravljamo o ovoj temi. Ranije je poznato da je RTS, a samim tim i RTV predimenzionirani kada je u pitanju broj zaposlenih i to je akutni problem iz ranijih perioda i niko se do dana današnjeg nije upustio od strane menadžerstva da taj problem počinje polako da rešava. Hiljade zaposlenih je, a među njima mnogi su bespotrebno tamo, kako su dolazili to sad oduzimaće vreme, ali svi znaju, po različitim ključevima, pod različitim osnovama. Mi razumemo i shvatamo, da onima koji su u sklopu tehničke službe, onima koji su novinara, oni koji profesionalno rade svoj posao, nimalo nisu laki uslovi i pre svega i za njihov rad, a na kraju krajeva nisu ni adekvatno plaćeni. Ali, molim vas pogledajte unutar kuće koliko platu ima Olivera Kovačević? Sa televizije na televiziju, od Vučelića do Borka Stefanovića. I, sad mi moramo preko strujomera da plaćamo te njene avanture. Pa, ne može to tako. To je roba koja se prodaje. Mi kupujemo, ima ovaj deo za koji je kolega Krlić potpuno u pravu i svi znamo, ima nešto što je od interesa za državu, za društvo, ali ima nešto što se zove komercijala, koja je zastupljena u javnim servisima. Izvinite molim vas, ako neko neće da plati tu robu zašto bi ga prisiljavali da to plaća preko brojila za struju. Zašto bi to radili? Poseban račun, uz račun za struju, pa ako hoće neko da plati, neka plati, ako neće, pa neka ide nekim putevima koji su regularni i u skladu sa zakonom. Ali, ne možete vi terati da neko plaća taj luksuz menadžerstva u RTS, a da ne govorimo o RTV i stojim iza toga. Suštinska opravdanost RTV samo u postojanju programa za nacionalne zajednice, nacionalne manjine. Kada je u pitanju zgrada. To je promašena investicija, to je bacanje para, osim ako se ne misli da se održi taj kontinuitet evropske Vojvodine i nemojte se igrati to nimalo nije naivno pitanje, pitanje Vojvodine je pitanje koje dolazi posle Kosova na dnevni red, ako ne i pre.
Zahvaljujem. E, sada idemo redosled prijavljenih po amandmanima. Najpre, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SNS prof. dr Aleksandra Tomić. Izvolite.
Uvaženi predsedavajući, poštovani ministri, kolege poslanici, zamolila bih samo gospodina predsedavajućeg da pomno pratite kada dajete replike, s obzirom da ste nekoliko puta prekršili Poslovnik, jer nije uvek pomenut onaj koji je dobio reč. I, ova tema koju smo otvorili, oko plaćanja takse javnog servisa je pre svega finansijska tema. Zašto? Zato što govorimo o održivom korišćenju finansijskih sredstava kada je u pitanju finansiranje nacionalne televizije. Kada govorimo o tome, moramo da kažemo da je nekada taksa bila 500 dinara, da je nekada davanje iz budžeta bilo četiri milijarde dinara, da je to danas tri milijarde i 150 miliona dinara, a da je taksa duplo manja nego što je bila ranije. To znači da je ipak ta RTS uspela na određen način, po komercijalnom osnovama prihoduje i izdržava svoje zaposlene. Da li ona radi svoj posao u skladu sa zahtevima građana Srbije da budu obavešteni, da znaju sve u svakom trenutku na najbolji i najefikasniji mogući način? O tome može da raspravlja Odbor za kulturu, ali kada pričamo o tome kolika će taksa biti, onda gledamo da li je to zaista isplativo u smislu određenih davanja iz budžeta i da li je to u interesu svih građana Srbije. Po ovome, po predlogu koji je Vlada dala i po onome što su narodni poslanici glasali i na Odboru za finansije, podržali ovakav jedan predlog Odbora za kulturu. Mi smatramo da u ovom trenutku to jeste prihvatljivo. Prema tome, svako širenje teme, pričanje o politici Vojvodine, o tome koji profesori rade, gde rade i zašto rade, nije u interesu opšte ove diskusije o kojoj danas govorimo. Hvala vam.
Zahvaljujem. Na vašu opasku samo nekoliko rečenica. Veoma pratim pomno izlaganje narodnih poslanika. Shodno članu 104. Poslovnika o radu Narodne skupštine Republike Srbije, kao predsedavajući procenjujem da li ima osnova ili ne da se da reč narodnom poslaniku po povredi Poslovnika. Ukoliko ukaže na povredu Poslovnika ili ukoliko smatra da ima pravo na repliku. Što se tiče pominjanja, nije ovde reč, osnov za repliku ne mora biti samo lično pominjanje već da je neko pogrešno protumačen kao što je kolega Krlić rekao da je pogrešno protumačen kolega Komlenski, kao što je uputio određeno pitanje koleginici Vacić. Tako da je to bio osnov da kolegama i koleginicama dam mogućnost da odgovore na postavljena pitanja, sugestije ili predloge. Naravno, vi uvek možete ukazati na povredu Poslovnika. Zahvaljujem. Po amandmanu, narodni poslanik, prof. dr Miladin Ševarlić. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Svaki društveno koristan rad mora da se plati. To verujem da podržava ogromna većina građana Srbije i posebno srpski domaćini koji žive na selu i gledaju programe RTS i RTV. Zato vas pre svega molim, a to sam više puta isticao, da se oslobode od obaveze plaćanja TV pretplate sva brojila koja nisu u funkciji gledanja televizije, uopšte, a posebno poljoprivrede proizvodnje u stajama i na banderama u funkciji navodnjavanja. Šta seoski domaćini očekuju od javnog servisa? Očekuju da televizija sa nacionalnom frekvencijom posvete u svojim udarnim programima barem nekoliko minuta za selo, seoski život, njegove uspehe i probleme. Tražim samo tri minuta dnevno za selo. Tri minuta u TV Dnevniku, da naši građani stari i mladi, sadašnji i budući srpski domaćini vide da nacionalna televizija za koju oni plaćaju pretplatu poštuje njih, svoje gledaoce. Tražim od članova Upravnog odbora RTS-a, direktora i urednika najgledanije televizija u Srbiji samo tri minuta za naše selo koje nas sve hrani i koje nas očuvalo u najteža vremena. Poštovani poslanici, to za mesec dana iznosi 90 minuta. Toliko traje jedna fudbalska utakmica i to bez produžetaka. Da li je tri minuta mnogo za 43% ukupnog stanovništva i 87% teritorije Republike Srbije? Hvala.
Zahvaljujem, profesore Ševarliću. Reč ima nrodni poslanik Aleksandar Marković. Po amandmanu. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Uvaženi ministri, dame i gospodo narodni poslanici, dugo sam već u sistemu prijavljen jer sam želeo da istaknem nekoliko stvari vezanih za ovu raspravu o „RTS“ i nekoliko govornika je iznelo one najvažnije stvari kada je reč o finansiranju. Moram da kažem da sam sklon da branim princip da Javni servis bude finansiran od građana Srbije. Mislim da je to najbolji princip finansiranja, s obzirom da javni servis, kako je i kolega Krlić rekao, ne treba posmatrati samo iz aspekta informativnog programa na koji mislim da svi ovde imamo zamerke i da su te zamerke vrlo opravdane i sam imam velike zamerke na rad informativnog programa. S druge strane, treba imati u vidu i da Javni servis sadrži i kulturno-umetnički program i da sadrži naučno-obrazovni program i da su to programi koji su, u principu, neprofitni. To je odgovor na pitanje zašto država, odnosno građani moraju da finansiraju Javni servis. Dakle, mislim da tu nema naročitih, nema potrebe za naročitom polemikom. S druge strane i gospodin Rističević i gospodin Komlenski i mnogi drugi su se osvrtali na uređivački program informativnog programa „RTS“ i potpuno su u pravu. Gospodin Krlić je pominjao i primere nepoštovanja od strane „RTS“ prema Narodnoj skupštini, i sam sam bio svedok tog primera o kojem je govorio gospodin Krlić, kada nisu došli na javno slušanje u organizaciji Odbora za kulturu Narodne skupštine, kada se nisu udostojili da dođu ni odgovorni urednik, dakle ni direktor, već su poslali novinara jednog, ako se ne varam. Ali, imaju čitav niz drugih nepoštovanja Narodne skupštine od strane upravo tog „RTS-a“. Podsetiću vas da sam u nekoliko navrata o tome pričao i na sednici Narodne skupštine da radio-televizija retko kad uopšte ima izveštaj o sednici Narodne skupštine, šta je bilo na dnevnom redu, koje smo zakone usvojili i slično. Dakle, retko kada. Ja gledam sve programe, trudim se da gledam i „RTS“ što je to više moguće i gotovo da nikada nisam na njihovom glavnom dnevniku, dakle, na Drugom dnevniku video neki izveštaj o radu sednica, ili izveštaj iz parlamenta. U toku jučerašnjeg dana bila je samo informacija da je predsednik Belorusije, Aleksandar Lukašenko došao u Narodnu skupštinu i održao govor. O tome šta smo mi raspravljali, o amandmanima i svemu ostalom nije bilo ni reči, ni slike, ni reči. Neko je pominjao neku emisiju „Šta radite bre?“ ili kako se već zove ta emisija. Mislim da je sramotno da sva aktivnost Narodna skupštine, poslaničkih grupa, bilo vladajućih ili opozicionih, bude sadržana u jednoj emisiji koja ima 15 ili 20 minuta i koja se zove „Šta radite bre?“. O ostalim zamerkama „žutog“ Bujketa, „žute“ Olje i koga smo već pominjali ovde, mislim da cela Srbija zna i naš stav i stav ostalih poslaničkih grupa, ali ovde je zaista važno braniti princip da Javni servis mora biti finansiran od građana. Dakle, o samom modalitetu, na koji način, mislim da nije ni vreme, ni mesto što je rekla naša ovlašćena predstavnica gospođa Tomić. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Kolega Rističeviću, pomenuti ste, imate osnova za repliku, kolega Marković vas je spomenuo. Vidite, koleginice Tomić, sad zamislite da ne damo mogućnost kolegi Rističeviću da odgovori. Izvolite kolega, Rističeviću.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine Markoviću, ne da sam u pravu, nego 1.000 puta u pravu. Dame i gospodo narodni poslanici, moj kolega modifikovani politički organizam, najmlađi Titov ljotićevac je rako, ako se ja dobro sećam, za „RTS“ svaki društveno-koristan rad se plaća. Ja za takav društveno-koristan rad koji se plaća nisam čuo. Verovatno ga to prenelo iz tog najmlađeg Titovog doba, najmlađi Titov ljotićevski odbornik je protumačio da društveno-koristan rad mora da se plati. Verovatno ga je on naplaćivao, pa je tako kao gimnazijalac iz Čačka postao najmlađi Titov odbornik, tj. najmlađi Titov ljotićevac u Beogradu. I pri tome stao na stranu onih koji su grupo pljačkali poljoprivrednike konfiskacijom, otimačinom, oduzimanje imanja, imetka, poljoprivrednih proizvoda i tako dalje. I danas je bora za selo. Modifikovao se čovek, obukao narodnu nošnju, iako je nikada ranije nije nosio i sada, odjednom se prisetio da je njemu društveno koristan rad plaćen. Gospodine Markoviću, poljoprivredne emisije na „RTS-u“ su prava tezga. Meni je ovde bila novinarka u kožnoj jakni i krznenom, kako se to zove, kragna… i to onako baš popunjeno… i tražila od mene izjavu o krznašicama, o činčilama. Dakle, ja sam se zalagao kad se već krzno može nositi i uvoziti, da se može i proizvoditi. Ona je u taj moj prilog ubacila strane neke priloge sa krvavim životinjama i tako dalje, a pri tome je završavajući taj prilog prekrila maramom da se ne vidi da je ona i te kako ljubitelj krzna. Svako od tih poljoprivrednih voditeljima u tim poljoprivrednim programima na „RTS-u“ ima svoju tezgu, reklamira određene poljoprivredne proizvode, reklamira određene uvoznike ili vode kampanju, ovog puta u korist uvoznika krzna protiv proizvođača. Hvala.
Zahvaljujem. Obzirom da je više prijavljenih narodnih poslanika, po osnovu amandmana, najpre reč mora imati ovlašćeni predstavnik ili šef poslaničke grupe, u ovom slučaju reč ima koleginica Aleksandra Tomić. Izvolite.
Uvaženi predsedavajući, poštovani ministre, kolege poslanici, samo da bi podsetili građane, a i mnoge ovde kolege. Znači, uvođenje plaćanja takse za „RTS“ počinje od 2005. godine. Kada je SNS preuzela odgovornost za vođenje države od 2012. godine i kada je bilo ideje o tome da se ukine ovakav model naplate preko EDB broja svakog korisnika, došlo se do toga da je UNS, NUNS, i sva udruženja su se pobunila upravo zbog toga što su govorili da će doći, praktično, do ivice propasti finansijske, kad su u pitanju javni servisi Vojvodine i Beograda. Znači, o čemu danas govorimo? Danas govorimo o povećanju nivoa naknada, odnosno takse za korišćenje „RTS“, odnosno javnih servisa i Radio televizije Vojvodine, koja više nije 500 dinara. U trenutku kada smo došli do toga da kao Republika Srbija ne možemo iz budžeta ni da platimo ni plate, ni penzije, kada smo došli do toga da imamo rezultate rada jedne neodgovorne vlasti koje su danas Đilas, Jeremić, Obradović, došli smo do toga da ta taksa od 500 dinara, danas imamo predlog sa 220, povećamo na 235 dinara. Tada, u vreme kada je 2005. godine uvedena do 2012. godine, bilo je prilike da se ukine ta taksa, bilo je prilike da se izvrši potpuno novo modeliranje naplata ove takse, bilo je prilike da RTS izađe na tržište i postane jedna od održivih finansiranih televizija. Međutim, ukoliko želimo ovakav princip finansiranja da građani jednostavno učestvuju u finansiranju Javnog servisa, onda je potpuno prihvatljivo da građani imaju pravo da budu na adekvatan način obavešteni, a ne da oni koji plaćaju uređuju program. Vi imate danas mnoge privatne televizije, kao što je gospodin Marijan Rističević mnogo puta ovde objašnjavao, kako se oni finansiraju? Od mnogih nevladinih organizacija, od mnogih reemitovanja, od strane nekih organizacija koje uopšte nisu u Republici Srbiji. Prema tome, mi želimo Javni servis, mi želimo da on postoji na način koji zahtevaju svi visoki standardi. Kao što vidite, mi smo jedna od država, od članica zemalja zapadnog Balkana koji očito imamo najviši stepen razvoja kada su u pitanju javni servisi. Za nas je to jako važno, da je to finansiranje na krajnje održiv način. Ovo sada davanje iz budžeta je mnogo manje nego što je bilo i 2012, 2013. i 2014. godine i prihvatljivo za sve građane Srbije. Hvala.
Zahvaljujem, koleginice Tomić. Po amandmanu reč ima narodni poslanik, prof. dr Marko Atlagić. Izvolite.
Poštovani potpredsedniče, gospodine Milićeviću, samo da kratko kažem da Javni servis treba finansirati i mislim da većina to zaista i misli u ovom visokom domu i da je on jedan ozbiljan servis, jedna ozbiljna televizija uprkos primedbama koje svi imamo i poslanici vladajuće koalicije, kao i iz opozicionih stranaka. Ono što je veoma važno, a to je da mi je žao da danas nema onih koji su bili na Odboru za kulturu, ovih iz „Saveza za Srbiju“, iz DS i još nekih novoformiranih stranaka, koji su tražili maltene da oni svakodnevno budu zastupljeni. To mogu ići na privatne televizije. Radio televizija Srbije je ozbiljan servis. On informiše o institucijama rada, a onda oni imaju primedbe da previše predstavnici vladajuće koalicije, da je Boris Tadić dok je bio predsednik obavljao svoj posao i on bi bio više prisutan na televiziji. To zavisi od aktivnosti u prvom redu i od institucija, institucije predsednika Vlade i pojedinih ministarstava itd. Ima tu mnogo unutrašnjih problema koji jedan deo narodnih poslanika je spominjao. To će verovatno oni rešiti, ali ja se nadam i verujem u to da će RTS u budućnosti sama sebe finansirati. Nema dileme da li ovo trebamo podržati ili ne. Kada sam rekao da su pojedini predstavnici iz DS i drugih stranaka, ovih iz „Saveza za Srbiju“ upadali u RTS, nema ih danas ovde. Znate zbog čega ih nema? Oni su zaista ubili demokratiju, ne samo u državi Srbiji, nego i u svojoj stranci su ubili demokratiju. Znate ko im je ubio demokratiju? Zoran Lutovac, u narodu zvani „zalutovac“. Kako? Poštovani građani, vi to vrlo dobro znate, preko Dragana Đilasa koji na sve načine, preko Zorana Lutovca pokušava da totalno kontroliše DS koju je, gle čuda, svojevremeno uništio. To je suština. Zato njih nema ovde. Žao mi je dame i gospodo, i vi iz Udruženja novinara Srbije i vi iz nezavisnog tzv. novinarstva Srbije što niko od novinara nije se oglasio povodom napada na Vladu Đukanovića 30. novembra Gospodnje 2019. na Banjičkom platou od strane ovih iz „Saveza za Srbiju“, dok je zajedno sa decom i suprugom išao. Zašto su ćutale nevladine organizacije? Da li se i jedna oglasila uvaženi narodni poslanici, poštovani građani Republike Srbije? Ni jedna nije. Šta su radila novinarska udruženja? Jeste li pratili? Ni jedno se nije oglasilo. Ali gle čuda, neko danas reče - trebaju novinari. I tačno je, u prvom redu biti patriote. Jedan novinar koji nije patriota ne može obavljati svoju funkciju. Sad ću vam reći zašto, primerom. Novinarka Mališić, valjda je zamenica urednika lista NIN, čini mi se Snežana se zove, je u emisiji „Utisak nedelje“… (Vjerica Radeta: Marko, Vesna se zove.) Vesna Mališić, valjda. Dakle, znam da je prezime Mališić. U emisiji „Utisak nedelje“ izjavila je da je „Srbija ludnica i da jedan čovek drži ključ od te ludnice“, završen citat. Poštovani građani Republike Srbije, tu je bio, pored nje je sedeo i predsednik Udruženja novinara Srbije, čini mi se da se preziva Radomirović, izvinjavam se ako nije tačno prezime. On je začuđen ipak na kraju emisije preporučio gospođi Mališić, da menja profesiju. Gle čuda, bajna Olja Bećković, je bila zaprepaštena, ako ste videli. Nije reagovala, nema je ostala, ali ipak zaprepaštena. Ono što mogu kao čovek i građanin da kažem – sramota. Poštovani građani Republike Srbije, poštovani novinari, vama se obraćam, niti jedan, uzeću primer Nemačke ili bilo koje zemlje u Evropi, nemački intelektualac, niti jedan nemački novinar ili publicista nikada neće raditi na štetu sopstvenog naroda i države. Nađite mi to u istoriji jednog. Nikada neće o njima reći nešto ružno, kao što je ova gospođa Mališić rekla. Vi pojedini srpski političari, ne samo gospođa Mališić, oličeni u „Savezu za Srbiju“, mahom aktivisti opozicionih stranaka iz „Saveza za Srbiju“, dolaze u evropske zemlje, a i u Nemačku, evo, i druge zapadne zemlje, ali i u Srbiji propagiraju anti-srpske i anti-državne stavove pod firmom demokratije i oslobađanja od diktature. To je problem koji mi imamo. Ja verujem da ga mnogi narodni poslanici vide. A gle čuda, Vuk Jeremić, u narodu zvani „Vuk potomak“ je premijerku Anu Brnabić nazvao, citiram: „Huljom, protiv koje će biti raspisana poternica Interpola“, završen citat. Prekjuče, isti taj Vuk Jeremić je rekao, citiram: „Ona zavređuje mnogo gore kvalifikacije“, a gospodina Šešelja, gospodina Šapića, Čedu Jovanovića i druge nazvao je, citiram: „Glupacima“ i druge iz opozicije. Gospodine Jeremiću, ja sam nekima od ovih koje ste prozvali, ima ih još, ne delim iste političke stavove, nikada ne bih rekao to političkom protivniku, ali verujem i ono što danas znam, bez obzora šta ja mislim o Čedomiru Jovanoviću i Nenadu Čanku, ali znam da nisu, do danas nije mi poznato, članovi međunarodne grupe lopuža i prevaranata, kao što ste vi gospodine Jeremiću bili sa šeikom Tidijanom Gadiom i Patrikom Hoom i drugim belosvetskim lopužama. Ja neću više da govorim šta ta belosvetska lopuža radi protiv interesa države Srbije, samo da vam napomenem, ja sam ovde govorio kod svakih međunarodnih poseta predsednika države, ide u tu državu i blati državu i predsednika države kad je u posetu otišao gospodinu Makronu u Francusku, gospodinu Pensu u SAD, u Rusku Federaciju itd. Znate li šta radi taj Vuk Jeremić? Nemam vremena da vam o svemu govorim, čije on pare prima na račune svog centra za održivi razvoj demokratije, iz kojih zemalja, za čije interese radi? Da još na kraju, gospodine potpredsedniče, samo kažem, jeste li videli u istoj toj emisiji gospodina Branislava Trifunovića? Ja ga pitam javno, pred građanima Srbije, da li je tačno da je na okruglom stolu, neka se izjasni, ne u dramskom komadu, nego na okruglom stolu u Leskovcu posle predstave rekao, citiram: „Da su pod srpskom zastavom činjeni razni zločini i da to nije njegova zastava i da je cepanje srpske zastave patriotski čin“, završen citat. Ovo je citat iz jednog ozbiljnog lista, ne tabloida, države Srbije. Javno ga prozivam, neka dođe na bilo koju televiziju i neka kaže da li je to rekao ili nije. A predstavnika RTS koji je napustio taj skup, zaista mu čestitam, mislim da se zove Conić ili Contić, nije ni bitno, ali je predstavnik RTS. Poštovani narodni poslanici, na kraju, Javni servis treba finansirati, taksu treba pomalo svoditi sve niže i niže i doći će vreme, kao i u susednim nekim zemljama, kada će Javni servis moći sam sebe da finansira. Primedbe opozicije ne stoje. Ne može gospođa Macura doći na odbor pa reći da ona, kao narodni poslanik, nikad nije pozvana na RTS. Zamislite čuda! Svaki dan može ovde da je snima RTS, ali je nema nikad. To se zove u narodu "bolesne ambicije narodnih poslanika". E, to je to. Isto tako, ne mogu tražiti zastupljenost neke stranke koje nisu parlamentarne. Ona kaže - njezina stranka, a ja i ne znam kako se zove, jer svaki dan preleće iz jedne u drugu, kao i ona Marinika Tepić Čobanu, naveče legne u krevet u jednoj stranci, ujutru se probudi u drugoj stranci. Prema tome, ne možemo ni znati u kojoj je stranci. Još jednom, na kraju, podržavamo ovaj predlog Vlade da se Javni servis finansira, bez obzira na primedbe koje mi imamo pojedinačno. Ima ih, hvala bogu da može bolje. Da li mogu unutarnje odnose, jer vidim da mnogi daju primedbe, dabome da mogu i trebaju to učiniti. Jer, molim vas, ja nisam u dubinu zailazio, ali znam da ima nekih stvari koje su nemoguće tamo. Ali, mislim da će to oni rešiti. A mi, kada izveštaj bude na sednicama ovog visokog doma, godišnji oni izveštaji, imamo priliku da i o tome porazgovaramo. U to ime, glasaćemo za ovo. Hvala vam lepo.
Zahvaljujem, profesore Atlagiću. Po amandmanu, reč ima narodni poslanik Branimir Jovanović. Izvolite.
Hvala, predsedavajući. Danas kada razgovaramo o Javnom servisu, zapravo moramo posmatrati dva aspekta. Prvi je kvalitet programa, odnosno način trošenja sredstava, finansijskih sredstava u RTS i o tome su kolege već govorile. Moja koleginica, Nataša Mihajlović, govorila je o uslovima u kojima rade zaposleni u RTS i RTV. Što se tiče kvaliteta programa, uvek treba da razgovaramo o tome, uvek treba da bude to predmet naše rasprave. Ali, RTS, što se tiče kvaliteta programa, ima jednu obavezu koju nemaju komercijalne televizije i to moramo uvek da imamo na umu, a to je da mora da ima kvalitetan kulturno-umetnički program, kvalitetan edukativni program, sportski program, program namenjen nacionalnim manjinama, program namenjen hendikepiranim osobama i da ne nabrajam dalje. Javnom servisu kvalitet programa mora da bude na prvom mestu, a ne profit. Mi na tom kvalitetu moramo da insistiramo. Drugi aspekt o kome razgovaramo jeste opravdanost plaćanja TV pretplate. Mi ne smemo RTS da prepustimo da se finansira samo iz komercijalnih prihoda. Navešću primer kako to funkcioniše u svetu. Uglavnom, praksa je da se TV pretplata, tamo gde se plaća TV pretplata, plaća na isti način kao i u Srbiji, preko električnog brojila, u većini evropskih država. Negde se finansira samo iz budžeta - Holandija, Španija, Rumunija, negde se finansira kombinovano, kao što je to slučaj kod nas, delom iz budžeta, negde delom iz TV pretplate, kao što je u Mađarskoj, Češkoj, Slovačkoj slučaj. I to je samo pitanje metodologije načina finansiranja Javnog servisa. Za sada je ovo najbolji način koji imamo. Da je najpravedniji, nije. Može sigurno da bude pravedniji, ali za sada nemamo bolje rešenje. Podsetiću da u svetu novinarstva Bi-Bi-Si važi kao jedan dobar primer Javnog servisa, a taj britanski javni servis ukupno godišnje prihoduje 6,6 milijardi evra i 75% tih sredstva, dakle, dve trećine, dolazi od TV pretplate, a jedan deo dolazi iz budžeta Vlade. Takođe, javni servis postoji i u SAD, to je Pi-Bi-Es, od 1967. godine. On nije isti kao u Evropi, ali je sličan. I on se zasniva na istim principima kao što se zasnivaju javni servisi u Evropi, a to su, pre svega, objektivno informisanje i kvalitetan umetnički, edukativni i dokumentarni program. Javni servis moramo da finansiramo. Da li će to da bude više iz budžeta ili iz pretplate, o tome uvek možemo da razgovaramo. Ali, u svakom slučaju, ne smemo da ga prepustimo zakonima tržišta. Hvala.
Zahvaljujem, kolega Jovanoviću. Po amandmanu, reč ima narodni poslanik Dragan Jovanović. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Uvažena gospodo ministri, drage koleginice i kolege, uvek kada je na dnevnom redu, odnosno tema Javni servis, polemike su žestoke i ja to potpuno razumem. Ono što bih, samo ako mogu da dam par priloga, bitnih, za ovu temu - slažem se sa predlogom Vlade. Nije sporno i nije problem u 15 dinara povećanja TV taksa. Ali, mi koji dolazimo nekako iz unutrašnjosti Srbije, iz manjih mesta, smo alergični kad se pomene ta taksa. Godine 2012. sam imao tu čast i sreću u kampanji da sa gospodinom Vučićem i Tomom Nikolićem jasno i glasno govorim da ćemo se zalagati za ukidanje TV takse i onda mi je teško kada danas dolazim u situaciju da treba da glasam, pa i da je dinar povećanje, a kamoli 15 dinara. Gospodine Mirčiću, to da znate. Znači, teško mi je kada glasam i za 15 dinara. (Vjerica Radeta: 25.) Koliko, 25? U redu. Ali, jednu stvar koju bih hteo da napomenem, uvaženi predsedavajući, moje kolege su prethodno rekle, a ja bih samo uvaženoj koleginici Tomić rekao, da bismo mi svi skupa i kao Narodna skupština trebali da poradimo da se vrati termin regionalnih javnih servisa. I to je nešto mnogo važno i mnogo bitno, jer, nažalost, unutrašnjost Srbije, mi smo to već ovde čuli u raspravi, da ima veoma malo tematskih emisija kako ona živi, već problemi sela, problemi mladih u malim mestima su veoma malo zastupljeni u programima Javnog servisa. I ako već tamo nema prostora, bilo bi lepo da mi, na primer, u Šumadiji imamo regionalni javni servis, da nam se ponovo vrati televizija Kragujevac ili neki drugi kanal koji nemam ništa protiv da finansiramo javnim sredstvima, ali da on bude ponovo javni servis građana. Ovde sam malopre govorio i sa kolegom Rističevićem. Evo, ja sam narodni poslanik koji živi na selu i trenutno plaćam dve TV takse. Evo, ja sam jedan od tih narodnih poslanika koji trenutno plaća dve TV takse. I molim gospodu ministre, ako stvarno možemo, da uvažimo, jer na hiljade domaćinstava u Srbiji su još u goroj situaciji nego što sam ja i plaćaju tri do četiri TV takse. Mislim da je krajnje vreme da bar na taj način pomognemo tim ljudima, koji imaju sisteme za navodnjavanje, imaju zasebne sisteme za mužu u svojim štalama, a ta stoka prosto ne gleda televiziju i nema potrebe da se na brojila plaćaju TV takse. Toliko. O samom Javnom servisu i njihovom informativnom programu možemo govoriti do sutra, ali neće to biti neke velike vajde. Zbog toga vas molim, bar ono što je realno i što možemo da promenimo, da mi to promenimo. Hvala puno.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Jelena Žarić Kovačević, po amandmanu. Izvolite.
Hvala vam, predsedavajući. Pridružiću se želji nekih mojih narodnih poslanika da će uskoro javni servis moći sam da se finansira, ali do tada trebalo bi da podržimo njihovo funkcionisanje. U tom smislu ja ću glasati za ovaj predlog u danu za glasanje, jer nam daje određeno rešenje za ovo pitanje. Pored primedbi koje smo mogli da čujemo u dosadašnjim raspravama, zaista jeste apsolutno malo informacija o tome šta radimo u Narodnoj skupštini. Nekad mi se čini da na RTS-u možemo da dobijemo više informacija o tome šta se radi u nekim drugim skupštinama nekih drugih zemalja nego naše zemlje. Želim da kažem da se sa svim slažem i u svemu onome što je rekla koleginica Aleksandra Tomić, pa se u tom smislu ne bih ponavljala. Moram da kažem i da imamo situaciju da, sa jedne strane, recimo, na RTS-u nema Skupštine ili je zastupljena u vrlo maloj minutaži, a sa druge strane imamo vrlo instruisane televizije i novinare koji otvoreno napadaju i SNS i u svojim emisijama vrlo otvoreno zastupaju opoziciju, tačnije Savez za Srbiju ili razne organizacije, kao što je „Jedan od pet miliona“. Na taj način, ja ne znam da li su oni svesni toga, upravo daju podršku pozivanju na linč njihovih političkih neistomišljenika. Očigledno je da su danas u Srbiji neke stvari normalne koje ranije nisu bile ili ne bi trebalo da budu. To su svakodnevni pritisci na Aleksandra Vučića i na SNS. Mi tim pritiscima ne podležemo. Borimo se i borićemo se i dalje, bez obzira na to što oni crtaju mete koje stavljaju na naše grudi ili prave neke samo njima smešne karikature i fotomontaže. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Na član 1. amandman, sa ispravkom, je podneo narodni poslanik Aleksandar Šešelj. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Aleksandar Šešelj. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, došli smo u takvu situaciju… Dakle, malopre smo sada govorili da je za RTS, koji plaćaju svi građani iz budžeta, Kosovo nezavisna država. U svim informativnim i drugim programima oni objavljuju mapu Srbije bez Kosova. To se na veoma obilan način iz budžeta Srbije finansira. To sada kao argument da bude što se nekad finansiralo više, a danas je manje ne može da stoji. Zato što, ukoliko bi u Srbiji bilo stanje sređenije, valjda bismo trebali da imamo nacionalnu televiziju koja, ako se finansira iz budžeta, onda treba da ima i nadzorni ili upravni odbor koji imenuju parlamentarne političke stranke, a ne da se plaća iz budžeta, da se finansira svako ko koristi struju u Srbiju on tako i koristi javni servis i plaća RTS, a posle toga sami se biraju i nemamo nikakvog uticaja na to ko je tamo izabran u te upravne odbore i po kom principu. To prvo. Mi smo čuli još ovde da je suština javnog servisa raznolikost i raznovrsnost programa, tj. sadržaja. Jeste raznoliko. Na RTS-u može da se vidi i Vučić i Vulin i Drecun i svi ostali, neki od istaknutijih poslanika ili funkcionere SNS. Gde su ostale političke stranke na javnom servisu i koliko one imaju vremena? Dakle, to je jedno od osnovnih pitanja što se toga tiče, a to da mi gledamo kako su neki drugi, pa ćemo tako i mi, mislim da to, što se tiče RTS, ne stoji.
Zahvaljujem, kolega Šešelj. Na član 2. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanik Nataša Sp. Jovanović, sa ispravkom, i zajedno narodni poslanici Tatjana Macura, Vladimir Đurić, Aleksandar Stevanović, Nemanja Radojević i Ljupka Mihajlovska. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Marijan Rističević. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, vaše pravo da znate sve. To je slogan Javnog servisa RTS. Kao višestruki pretplatnik, odnosno davalac takse, četiri puta plaćam Javni servis koji me je cenzurisao, ne samo devedesetih godina, gospodo Martinoviću i Orliću, u sred Skupštine. Ja verujem da sam ovde jedini poslanik koji je više puta cenzurisan na sednicama Narodne skupštine od Javnog servisa RTS. Vaše pravo da znate sve. Ja mogu reći da nemam ništa protiv da se to plaća, ali neću da glasam. Da glasam za žutog Bujketa i žute urednike koje je postavio Boris Tadić, ja za to neću da glasam. Mogu da plaćam četiri puta. Mogu da trpim to što me cenzurišu. Nedavno su me bili zvali u „Upitnik“. Posle 30 godina zamalo da budem uživo u jednoj informativnoj emisiji, a da nije vezana za izbore. Zamalo, ali su me ujutru zvali i rekli – znate šta, vas ćemo zvati neki drugi put. U principu, dva opozicionara, dva, koja su trebala da budu, ono njih dvojica, a ja sam, su to uslovili. Ako ja dođem, oni neće da učestvuju, pa je najlakše bilo mene otpisati. (Đorđe Komlenski: Koji to?) Đorđe Vukadinović je jedan od njih. Dakle, uprkos svemu, ja ću da platim, ali neću da glasam, jer sam od Bujoševića dobio odgovor da je, po pitanju njegovog ugovora sa Đilasom, to poslovna tajna između te dve strane i da ja ne mogu da znam, a naše je pravo da znamo sve, sadržinu tih ugovora, jer su se oni dogovorili da to predstavlja poslovnu tajnu. Zato naši gledaoci ne mogu da gledaju televizijske prenose najvažnijih događaja koje prenose protivzakonito lažne prekogranične televizije, koje još emituju i reklame i RTS se ne buni protiv toga, jer kad im treba novac, oni se obrate nama, pa mi iz budžeta, pa mi taksu i tako finansiramo i žutog Bujketa, a Boga mi i žutog Đilasa. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Mirko Krlić, po amandmanu. Izvolite.
Hvala, gospodine predsedavajući. Teško je oboriti argumente koje je naveo moj kolega Marijan Rističević. Zaista ih ima puno i on je u tu temu opšte upotrebe medija koje emituju televizijski program vrlo duboko ušao i, naravno, svakodnevnim analizama otvorio oči mnogima šta se zaista dešava na tom televizijskom tržištu. Međutim, ipak bih ga zamolio da promeni svoje mišljenje i da se odluči i da podrži javni servis. Ovde je čak jednom prilikom rečeno da ima previše zaposlenih u javnom servisu, i to je tačno. To je zatečeno stanje i veliki je broj zaposlenih. Međutim, nešto i o tim zaposlenima moramo reći istine radi, a zbog ljudi koji tamo rade. Imao sam prilike da sa asocijacijom i sesijom o kojoj sam govorio budem član delegacije koja je posetila ORF u Austriji, Javni servis i Radio televiziju Slovenije u Ljubljani. Ovi naši kamermani, koji su za miksetom, verovatno bi bili oduševljeni da vide tehniku ORF-a, da vide sa kakvim se sve studijima mogu suočiti i kako je sve tehnika napredovala. Međutim, kako smo tamo proveli nekoliko dana, imali smo prilike da gledamo i taj program. Taj program, reći ću slobodno, nije ni 30% kvaliteta RTS-a. Hoću da kažem, tehnika jeste važna, ali javni servis u Srbiji čine ljudi, te ljude moramo poštovati i zbog tih ljudi, ne zbog menadžmenta, zbog onih koji prave taj program i koji nekada sa tehnikom koja možda već zaslužuje da bude muzejski eksponat proizvode program koji je zadivljujući i koji je sigurno najbolji u ovom delu Evrope. Zbog toga, gospodine Rističeviću, zaboravimo menadžment, jer ti ljudi zaslužuju svoje plate. Reći ću vam da mladi novinar koji diplomira i zaposli se sada na jednoj od radio-televizija, tj. u Javnom servisu sa Fakultetom žurnalistike, da li u Beogradu ili Novom Sadu, spada u red novinara četvrte kategorije sa nekih 30 do 35 hiljada plate. To je još jedna stvar o kojoj u ovom trenutku ne možemo raspravljati, ali mislim da je potrebno razmisliti o toj socijalnoj strani, i zbog toga je ova taksa takođe neophodna.
Zahvaljujem kolega Krliću. Pravo na repliku narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite, kolega Rističeviću.
Ja se bojim da je kolega Krlić pogrešno razumeo. Ne tvrdim da nama ne treba Javni servis. Ja tvrdim da nam ne treba ovakav Javni servis. Dakle, da ću prihvatiti odluku i plaćati četiri pretplate, ali da je vreme da se nešto menja u menadžmentu i načinu ponašanja Javnog servisa. Ne tražim čak da vladajuće stranke imaju popust, čak ne plačem i nad činjenicom da je Boško Obradović bio pet puta, da je Sanda bila četiri puta za godinu dana, da je Đorđe Vukadinović bio pet puta za godinu dana, da ja nisam bio nijednom. Dakle, ja i to prihvatam. Njihovo je pravo na uređivačku politiku da mene eliminišu kao jednog od najaktivnijih poslanika i da tu neke dremljive koji bojkotuju, puštaju, ne znam, četiri, pet puta. Sve im je oprošteno. Ali, ne mogu da prihvatim taj menadžment, znači sve mogu i da platim, ne mogu da prihvatim one koji su preksinoć, recimo, pola sata naricali nad sudbinom DS u jednoj političkoj emisiji. U TV Dnevniku su iz Niša prikazali 10 hiljada ljudi tri sekunde, protest tri sekunde, ali se onda iza toga pojavio marsovac. On ide pet sekundi, kao neko ga dirnuo dok je šetao. Međusobno se pokačili, onaj bajati student od 35 godina. Ne mogu da prihvatim da se RTS ne buni protiv prekograničnih kanala koji mu izimaju deo novca kroz reklame. Znači, neregistrovane televizije emituju srpske reklame, srpske brendove, srpske fabrike itd. i tako direktno ulaze u džep RTS. Ne mogu da se ne budnim. To što RTS neće da kupi prava, već ih kupuje od Đilasa ili ih ne kupuje uopšte, pa nama najvažnije sportske događaje gledaoci, koji imaju pravo da znaju sve, ne mogu to da prate. Iz tih razloga ne mogu da glasam, ali mogu da prihvatim odluku. Javni servis nam treba, ali ovakav sa žutim Bujketom na čelu, i sa tom žutom ekipom urednika, a ja nisam delio ni nacionalne frekvencije, niti sam imenovao te urednike, niti imam portira, niti iko od vas tamo ima portira. Dakle, neka uređuje svoju uređivačku politiku kako hoće, ali ja ne mogu da glasam za tu ekipu. Hvala.
Zahvaljujem, kolega Rističevuću. Na član 2. amandman, sa ispravkom, je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite.
Ovde ima nekoliko problema. Najpre, to što ste vi u kampanji obećavali da ćete ukinuti pretplatu, pa je niste ukinu već je povećali, evo sad je povećavate za 35 dinara, tih 35 dinara je otprilike nekih 12%, čudna neka računica za isti procenat ste svojevremeno povećali putarinu. Gde Vlada dođe do tog procenta - to niko živi ne zna. Nećemo o tome što ste obećali pa niste ispunili to je samo jedna u nizu neispunjenih obećanja, ali zaista postoji puno problema i vi koji ćete glasati za ovaj zakon, kao i mi koji nećemo, ste pominjali uređivačku politiku tzv. Javnog servisa kao veoma lošu, što je apsolutno tačno. Ali, treba da napomenemo činjenicu da mi plaćamo i direktne prenose Narodne skupštine i da se sve češće dešava da taj RTS prekine prenos sednica Narodne skupštine, da to presecaju nekim sportskim događajima, potom nekim filmovima itd. Dakle, ovo je civilizacijska tekovina za koju smo se borili i izborili pre skoro 30 godina i niko više ne sme da prekine prenose sednica. Mi kad kažemo – evo, sad nema prenosa, onda vi iz vlasti kažete – vi hoćete da govorite samo zbog televizije. Naravno, mi hoćemo da govorimo zbog javnosti i ne vidimo šta je tu sporno. Da vi ne kažete da mi pričamo neku populističku priču radi političkih poena, ja ću citirati samo deo programa SRS koji u tački 91. tretira informisanje. Kaže, između ostalog govori se o raspodeli frekvencija – država bi raspolagala sa tri televizijska kanala od kojih bi jedan samo formalno bio pod ingerencijom državne vlasti jer bi se u potpunosti komercijalizovao i prepustio privatnoj inicijativi i njenoj slobodnoj volji. Takođe, državna televizija ne bi bila finansirana na način na koji je to do sada činjeno televizijskom pretplatom, odnosno taksom, već bi se neophodna sredstva pribavljala komercijalnim putem i iz budžeta države. Time bi građani naše zemlje bili oslobođeni finansijskih nameta sa kojima su bili suočeni tokom prethodnih decenija jer bi brigu o programu svoje televizije konačno preuzeo državni aparat. Srpska radikalna stranka se zalaže da organe države televizije bira Narodna skupština, umesto da ih kao do sada imenuje Vlada. Završavam. Ako postoji nešto demokratskije i nešto što je više u interesu naroda i javnog informisanja evo dajte argumente.
Zahvaljujem koleginice Radeta. Povreda Poslovnika narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite kolega Rističeviću.
Dame i gospodo narodni poslanici, član 106, član 107. Dame i gospodo narodni poslanici, neka dignu ruku svi oni koji su 9. marta učestvovali na demonstracijama u Beogradu. (Đorđe Komlenski: Sa koje strane?) Sa bilo koje. Sada, oni koji su bili sa druge strane su dozvoli prenos. Dozvolili. Znači, gospodin Komlenski je dozvolio, a gospođa Tomić, gospodin Jovanović i ja smo bili oni koji smo tražili da se sednice Narodne skupštine prenose i da Budihna da ostavku, da Mitrović da ostavku, pa usput je otišao i ministar policije. Tražili smo mi još mnogo što šta, ali televizijski prenosi su tekovima 9. marta. Mislim da žuti Bujke baš to ne može da nam oprosti. Ne znam na kojoj je on strani bio. Verovatno je bio na onoj koja je bila protiv TV prenosa i ne čudi me što malo malo pa TV bude odložen, pa se prenosi neka utakmica čija sportska prava je otkupio Dragan Đilas, a to su obično neke utakmice i neki sportovi koji nisu toliko gledani ili se prenosi neki strani teniser itd. Uglavnom, najvažniji događaji, najvažnije utakmice, evropska, svetska prvenstva, Olimpijske igre, kada igra naša reprezentacija, košarka, fudbal itd. i kvalifikacije koje spadaju na listu najvažnijih događaja, to žuti Bujke ne prenosi. On to prepušta Draganu Đilasu i Šolaku da oni to prenose na „Novoj S“, na „Sport klubovima“, znate zašto? Jer se na takav način stiču pretplatnici za SBB i „Total televiziju“, a pri tom u zakonu piše da televizije koje ne pokrivaju celo tržište Republike Srbije nemaju pravo da prenose takve sportske događaje. On to radi da bi podigao Šolaku i Đilasu biznis. Ponovo kažem, treba nam Javni servis, ali nam žuti Bujke ne treba, ali se ne mešam u njegovu uređivačku politiku. Hvala.
Kolega Rističeviću, smatram da kolega Milićević nije povredio Poslovnik dok je vodio sednicu. Da li želite da se izjasnimo? (Ne.) Po Poslovniku reč ima narodni poslanik Nataša Sp. Jovanović. Izvolite.
Moram da se javim za povredu Poslovnika jer te istorijske činjenice nisu baš takve kao što ih je prezentovao kolega Rističević i zbog dostojanstva Skupštine i zbog činjenice da je istina sasvim drugačija. Naime, zato postoje pouzdani podaci u raznim službama bezbednosti. Vuk Drašković je još 1990. godine vrbovan od vojnih obaveštajnih službi i on je u tu svrhu taj rušilački pohod 9. marta organizovao pod izgovorom da treba da se smeni rukovodstvo RTS, a zaista je iza toga stajala namera onih sa kojima je on bio u dosluhu iz vojnih najviših struktura tadašnje JNA, jel tako gospodine Atlagiću, da se izvrši nasilna smena Slobodana Miloševića. Naravno, kasnije se kroz noviju istoriju, ali to nije bilo tako davno, zato kažem novija istorija, kroz izvesno vreme kako su otpočele i ratne godine za odbranu našeg naroda zapadno od Drine i Dunava, pokazala njegova stvarna uloga i zaista šta je bila ta početna namera tog 9. marta. Ne znam zaista ko bi mogao time da se ponosi i da aplaudira na tako nešto? Istina je zapravo sasvim drugačija, tek posle izbora 1992. godine, bili su izbori na svim nivoima, kako republičkih, tako saveznih izbora, bili su tada izbori za predsednika Republike, Srpska radikalna stranka koja je u tadašnjoj Saveznoj skupštini, kao opoziciona stranka osvojila najveći broj mandata, a pre svega u republičkoj Skupštini na izborima, kada je osvojila 73 poslanička mandata, neprestano insistirala na tome da nijedna sednica Narodne skupštine Republike Srbije ne može da se odvija bez direktnog televizijskog prenosa. To je, kolega Ružiću, jel tako, bilo sve do 2000. godine. To je trajalo pod nekom maskom ovih petooktobarša, nekakve demokratije sve do 2003. godine, kada su malo, po malo sa RTS počeli da obaveštavaju Narodnu skupštinu da iz tih i tih razloga prekidaju prenose sednica Narodne skupštine. Sada nas uopšte više ne obaveštavaju, ali [[Isključen mikrofon.]]
Zahvaljujem. Koleginice Jovanović niste mi spomenuli član koji sam povredio? (Nataša Sp. Jovanović: Član 107.) Član 107. Smatram da nije povređen navedeni član. Da li želite da se Narodna skupština u Danu za glasanje izjasni o povredi Poslovnika? (Ne.) Hvala. (Nataša Sp. Jovanović: Sada po amandmanu.) Nemate pravo po amandmanu. Pošto smo završili pretres o svim amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i pojedinostima, Narodna skupština će u Danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Primili ste amandmane koji su na Predlog zakona o izmenama Zakona o sistemu zaposlenih u Javnom sektoru podneli narodni poslanici. Primili ste Izveštaj Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo i Odbora za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu, kao i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stavu 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Da li neko želi reč? Izvolite, koleginice Radeta.
Ovaj zakon kao i naredna tri zakona zapravo ne mogu da se suštinski zovu zakonima, jer se radi samo o tome da je produžen rok za utvrđivanje osnovice za plate sa 2020. na 2021. godinu, zato što Vlada Republike Srbije i resorno ministarstvo nisu uradili svoj posao, ono što su obećavali i što se obećava dve decenije u Srbiji. To znači da nisu urađeni platni razredi, za utvrđivanje zarada u autonomnim pokrajinama i jedinicama lokalne samouprave i generalno u javnom sektoru i ovo je zaista ozbiljan problem koji pravi i probleme u budžetu, koji dovodi do korupcije zaposlenih, koji dovodi do priličnog haosa u javnom sektoru i do toga da ozbiljni, odgovorni stručni ljudi ne žele da rade za tako male plate. Znate, narod misli kad se kaže neko radi u nekom organu u opštini ili u autonomnoj pokrajini, da taj ima ne znam koliku platu. Tamo je najviše zaposleno tzv. nameštenika koji rade za platu koja je u visini minimalca i ovi ostali zaposleni sa visokom spremom imaju plate od 50 do 60, 70, u vrh glave hiljada dinara. Ali zato postoji jedna velika nelogičnost gde u svim tim organima postoji po jedan manji broj ljudi koji imaju neverovatno visoke zarade, tako da imamo i državne činovnike koji imaju veće zarade od predsednika republike, predsednika Vlade, predsednika Ustavnog suda, Vrhovnog kasacionog suda itd. Te nelogičnosti su apsolutno neprihvatljive. Zaista je krajnje vreme da se urade ti platni razredi i da se jednom za vazda zna, gospodine Ružiću najveća plata u Srbiji mora biti plata predsednika Republike. Ne govorim imenom o predsedniku, nego govorim o funkciji, a sve ispod toga moraju biti niže plate. Vi ministri imate u vašim ministarstvima državne sekretare i pomoćnike koji imaju veće plate nego vi kao ministri. Da li je to normalno, nije. Dakle, taj deo mora da se uredi kada je u pitanju ovaj zakon o autonomnim pokrajinama ili jedinicama lokalne samouprave, a i o drugim zakonima ćemo u narednom periodu.
Reč ima narodni poslanik Miletić Mihajlović. Izvolite.
Javljam se povodom izneto amandmana. Zapravo ovde imamo četiri zakona o izmenama i dopunama koji se odnose na plate u javnom sektoru, na plate službenika i nameštenika u organima autonomne pokrajine i jedinice lokalne samouprave. Zapravo, ovde se predlaže brisanje ovog člana, a brisanjem ovog člana ne podržava se produženje roka za primenu zakona u delu koji se odnosi na utvrđivanje osnovica za obračun plata zaposlenih u javnom sektoru, odnosno organima pokrajine ili lokalne samouprave. Znamo da je jedno od strateških opredeljenja i ove i prethodne Vlade i Ministarstva za državnu upravi i lokalnu samoupravu u čijoj su nadležnosti ova pitanje, da se zaposlenima u javnom sektoru omogući pravilniji model plata. U tom smislu je 2016. godine donet Zakon o sistemu plata zaposlenih u javnom sektoru kojim se ustanovljava obaveza primene novog modela obračuna plata, a to je uvođenje platnih razreda. U skladu sa ovim zakonom u prethodne tri godine su doneti posebni zakoni koji se tiču plata u pojedinim delovima javnog sektora. Tu pre svega mislim na plate zaposlenih u organima lokalne samouprave i autonomne pokrajine, u javnim agencijama i javnim službama. Podržavam novi model obračuna plata, jer bi po mom mišljenju bio pravedniji i omogućio bi približno istu platu za isti rad. Tako će se smanjiti razlike koje u platama postoje između mnogih lokalnih samouprava, što destimuliše zaposlene u manjim ili nedovoljno razvijenim opštinama. Podržavam predlog da se produže rokovi za primenu novih osnovica, jer je ipak potrebno detaljno i precizno sagledati sve faktore i sve kriterijume koji bi bili od uticaja na plate u pojedinim delovima sektora. Kako smo čuli od ministra, potrebno je izvršiti preciziranje učinka za svako radno mesto i stručnu spremu zaposlenih kako bi se na što pravedniji način uvelo ocenjivanje radnog učinka i nagrađivanje. Istovremeno je potrebno izvršiti i budžetsku analizu, odnosno uticaj takvog modela na budžetsku stabilnost države. Iskoristio bih priliku da pohvalim aktivnosti i projekte Ministarstva za državnu upravu i lokalnu samoupravu, o čemu sam govorio i u načelu kada smo govorili o budžetu, kojima se podstiču lokalne samouprave na kvalitetniji rad i profesionalniji odnos javnih službi prema potrebama građana. Petrovac na Mlavi, odakle dolazim, je jedna od opština koja aplicira za sredstva u Fondu za jedinice lokalne samouprave. Ovo je veoma značajno i korisno, naročito za manje razvijene opštine iz treće i četvrte kategorije. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Danica Bukvić. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. poštovani ministre, sa saradnicima, koleginice i kolege narodni poslanici, mišljenja sam da zbog ozbiljnosti ovog pitanja i potrebne temeljne analize svih različitosti u pojedinim delovima javnog sektora, treba produžiti rok za primenu novog modela plata, odnosno da ovaj amandman ne treba prihvatiti. Ja dolazim iz zdravstva, koje je jedan od najkompleksnijih javnih službi, jer brine o zdravlju celokupnog stanovništva i to na tri nivoa. Zato nije jednostavno meriti učinak jednog lekara specijaliste ili lekara opšte prakse ili medicinskih tehničara, pa čak ni medicinskog osoblja, bez koga sistem nije potpun. Cilj ovog zakona je da bude ista plata za isti posao, a za njegovo pravedno sprovođenje potrebno je još vremena. Želim da iskoristim ovu priliku da pohvalim rad Ministarstva za državnu upravu i lokalnu samoupravu, na čijem čelu se nalazi ministar Ružić, koji je za vreme dok je ministar obišao skoro sve lokalne samouprave u Srbiji. Takođe, želim da istaknem da je donošenje izmena i dopuna Zakona o lokalnoj samoupravi koji smo uradili prošle godine, koji smo doneli prošle godine, unapređen rad lokalnih samouprava. Tako je u Lazarevcu nedavno, u prisustvu ministra Ružića, otvoreno jedinstveno upravno mesto, umesto do sada uslužnog centra i na taj način građanima je omogućeno da na jednom mestu dobijaju sve informacije, ali i svu potrebnu dokumentaciju. Takođe, moram da kažem da je zahvaljujući budžetu, koji smo ovde usvojili, Republike Srbije, kao i budžetu grada Beograda, koji su stabilni i razvojni, opština Lazarevac, u kojoj živim, dobila ove godine najveći budžet do sada, koji je za 226 miliona dinara veći od prethodne godine, a prema Zakonu o lokalnoj samoupravi građani će imati priliku da na sajtu opštine ili putem ankete ili na neki drugi način, iznesu svoje predloge i svoje mišljenje o tome, kako i na koji način će ta sredstva upotrebiti za razvoj i uređenje grada. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Šešelj. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Marijan Rističević. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Marjana Maraš. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Amandman je odbijen iz razloga necelishodnosti, jer amandman ne menja smisao odredbe, ali iskoristiću priliku da se javim po amandmanu i da kažem da je smisao ovih zakona da se redefinišu rokovi. Ono što je i ministar u svom uvodnom izlaganju izneo i drugim državama koje su uvodile ove reforme, kada su pitanju platni razredi, bilo je potrebno za primenu i implementaciju i po desetak godina. Iz tog razloga smatramo da je opravdano ovo produženje roka, jer je potrebno da se na pravičan način proceni i odredi platni razredi, a i da se ne ugrozi finansijska stabilnost i budžet, i da na taj način zaustavimo i odliv naših kadrova u javnom sektoru. Radi se od oko 400 hiljada zaposlenih, to nije mali broj. Ono što želim još da istaknem, to je da svakako Ministarstvo za lokalnu samoupravu, uvođenjem e-uprave, elektronskih prijava, kako rođenja, od 1. januara naredne godine, imaćemo i elektronsku prijavu umrlih. Pored toga, mi postajemo, kao lokalne samouprave, zahvaljujući zakonima koji su usvojeni od strane ministarstva, unapređuju svoj rad, postaju pravi servisi građana, baze podataka su umreženi, građani mogu na jednom šalteru da dobiju sve što im je neophodno, imaju značajnije učešće u odlučivanju kada je formiranje budžeta u pitanju. Ono što je investicioni u budžetu, što se tiče njihovih interesa, kada se donosi, sada smo svi u nekom postupku priprema budžeta za sledeću godinu gde treba da iskoristimo to pravo koje kao građani i demokratsko pravo imamo. Naravno, ono što je koleginica, dr Danica Bukvić rekla, da ste vi ministre obišli većinu lokalnih samouprava, bili ste i u našoj lokalnoj samoupravi, u opštini Vrbas. Ali, ja želim da vam se zahvalim i vama i vašim saradnicima, državnim sekretarima i pomoćnicima, kada god je nama bila potrebna vaše mišljenje, tumačenje, kada smo imali neku nedoumicu po pitanju primene pojedinih zakonskih odredbi, uvek smo nailazili na vaše razumevanje i na brz odgovor, što je nama u lokalnoj samoupravi izuzetno važno. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Vesna Ivković. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, uvaženi ministre sa saradnicima, poštovane kolege narodni poslanici, predlažem da se amandman odbije, jer se istim ne menja smisao odredbe. Ovaj zakon, kao i ceo set zakona o čijim amandmanima raspravljamo, jeste potreba da se definišu rokovi od kojih počinje primena odredaba Zakona o sistemu plata zaposlenih u javnom sektoru, kao i potreba da se reguliše radno pravni status istih. Reforma sistema plata ne samo da će doprineti pravedno obračunatim platama, već će biti i stimulans za efikasan i stručan rad administracije i motivisaće već zaposlene stručne kadrove da ostanu u ovom sektoru i mlade da se zaposle u istom. Javna uprava ili kako to umemo da kažem državna administracija, jeste važan činilac u sprovođenju zakona. Reforma javne uprave je jedan od stubova evropske budućnosti i zato je ona visoko među prioritetima Vlade Republike Srbije. Sve pohvale za ministarstvo koje vi vodite, gospodine Ružiću, i vaše savetnike, jer činjenice pokazuju da se ovo ministarstvo trudi da obezbedi visok kvalitet usluga građanima i privrednim subjektima. Napominjem da je potvrda ovoga što govorim utemeljena na činjenicama da je više od 98% podataka o građanima za poslednjih sto godina prebačena u elektronski oblik. Zahvaljujući tome, građani danas mogu u bilo kojoj opštini ili gradu, bez obzira na mesto rođenja, da dobiju svoj izvod iz matične knjige rođenih. Isto tako, reforma javne uprave donosi i veći broj stručnih usavršavanja svih zaposlenih u upravi kako bi građani dobili što profesionalniju uslugu u kontaktu sa administracijom. I naziv kampanje uprava, po meri svih nas, opravdava svoj naziv, jer je njen cilj profesionalan i dostojanstven odnos zaposlenih u upravi prema građanima Republike Srbije. Iz tog razloga treba i stimulisati građane donošenjem ovih zakona kako bi im dali vetar u leđa za pružanje što kvalitetnije usluge građanima. Ovde je važan i socijalni aspekt reforme, jer će veći broj usluga građanima biti besplatan povezivanjem svih baza podataka o građanima, a imajući u vidu da pripadam partiji u čijem je centru politika socijalne pravde, podržavam da se sistem plata precizno uredi i sagledaju svi aspekti različitosti u pojedinim delovima, kao što je zdravstvo, pravosuđe, obrazovanje i drugo. Iz tih razloga podržavam pomeranje rokova kako bi se suštinski, a ne samo formalno, doprinelo boljem ekonomskom položaju svih zaposlenih u javnom sektoru. Grad Smederevo, iz koga ja dolazim, se zahvaljuje na saradnji sa ovim ministarstvom. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Žarko Bogatinović. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi ministri sa saradnicima, pred nama je još jedan set zakona o sistemskim zakonima, kojim se dodatno rasterećuje privreda sa jasno definisanim ciljevima, uvećanje investicija, otvaranje novih radnih mesta i povećanje zarada u privatnom sektoru. Imajući u vidu da već sedam godina postavljamo privredni ambijent, koji će omogućiti bolji život naših građana, moram se osvrnuti na činjenicu da taj posao nije bio ni malo lak imajući u vidu nasleđeno stanje 2012. godine. Opljačkana i prezadužena država, na ivici bankrota, ne uvažavana u svetu, gotovo bez investicija, korumpirana i kriminalna vlast koja nam je ostavila u amanet jako loše stanje državnih poslova, odnosno državu na ivici bankrota, ogromnu nezaposlenost, minimalne zarade na nivou afričkih zemalja, nezavršene projekte. U takvu državu niko nije hteo da ulaže, ni domaći, ni strani investitori. Kakve su pozitivne promene nastale u periodu od 2012. godine do 2019. godine pokazuje činjenice, da je 620 hiljada ljudi zaposleno u tom periodu. Ni najogorčeniji protivnici SNS, njenih koalicionih partnera nisu sposobni da kažu bilo šta protiv ovakve činjenice. Naš posao na pokretanju zamajca privrede i na postizanju vrlo visoke stope zaposlenosti za samo sedam godina je pri kraju. Ovaj set zakona treba da omogući ono što je naredna faza projekta, a to je stvaranje održivih uslova za povećanje zarada i životnog standarda naših građana. Sa zadovoljstvom navodim da je prošle godine opterećenje na zarade bilo 63%, da je sada 62%. Kada se usvoji ovaj set zakona, opterećenje će pasti na 61%. To deluje kao mali pomak, ali u stvari ogroman pomak, rasterećivanja privrede. Pomak koji predstavlja umanjenje poreskih prihoda na državu od 13,1 milijarde dinara, ali se država svesno odriče tih sredstava, kako bi ostavila više privredi za povećanje plata zaposlenih. To je još jedno ispunjenje obećavanja ove vlasti, jer se uštede koje su nastale u budžetu i to domaćinskim i racionalnim raspolaganjem parama poreskih obveznika ne troše bilo gde, već idu direktno na stvaranje uslova za održivo povećanje plata privatnom sektoru. Veće plate dovode do veće motivisanosti zaposlenih, pa samim tim i produktivnost raste. Rast produktivnosti daje mogućnost za novo povećanje zarada i za veću novoostvarenu vrednost koja dalje povećava prihode u budžetu. Tako se vodi zdrava i poštena politika. Tako se razvija ekonomija na zdravim osnovama i na održivom rastu. Pored toga, a sa tim i završavam, rast zaposlenosti i poreski podsticaj do čak 70% oslobađa od poreza i doprinosa na plate u prvoj godini, pa u drugoj i trećoj i tako dalje, treba da podstakne zapošljavanje posebno mladih, a jedan od fokusa politike SNS, Vlade Republike Srbije i predsednika Aleksandra Vučića je upravo to, stvaranje uslova da mladi ljudi ostanu da žive i rade u svojoj zemlji. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Jelena Žarić Kovačević. Izvolite.
Hvala vam predsedavajući, gospodine Arsiću, uvaženi ministre sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, predlozi koji su pred nama ponovo nam ukazuju na to da Vlada nastavlja sa sistemskim reformama u javnom sektoru, kako bi se očuvala i finansijska stabilnost, a naravno ostaviće se i određeni period za prilagođavanje i poslodavaca i zaposlenih. Sada postoje kod nas 23 različite osnovice za utvrđivanje plata u javnom sektoru i stremljenje ka primeni principa za isti posao, ista plata, treba podržati, jer ste nam ponudili utemeljenje i činjenično i pravno, kako bi na pravi način ove izmene u praksi zaživele u punom kapacitetu. Još jedan Predlog zakona za koji možemo da kažemo da prati budžet, jer se odnosi na plate zaposlenih u javnim agencijama i drugim organizacijama koje osniva Republika Srbija, odnosno AP ili jedinica lokalne samouprave, odnosi se na izmenu roka u kome će važiti troškovi za plate kretaće se u okviru raspoložive mase sredstava za plate koje su utvrđene finansijskim planovima i naravno Zakonom o budžetu. Govorili smo već o povećanju plata u javnom sektoru u rasponu od 8 do 15% i o tome kako će prosečna plata do kraja godine biti iznad 500 evra u dinarskoj protivvrednosti. Realni rast zarada u prvoj polovini godine bio je 7,3% i vođen je pre svega rastom zarada u privatnom sektoru. Od 1. januara 2020. godine biće povećana i minimalna zarada za 11% i bez obzira na to što to mnogi kritikuju, to je ipak najveće povećanje minimalca ikada, a kritikuju oni koji su imali prilike da taj minimalac povećaju ranije kada su bili na vlasti. Kada je SNS 2012. godine preuzela vlast mi nismo znali da li će uopšte biti para za plate, a sada ima para za redovno isplaćivanje plata, ali ima para i da se plate povećavaju. Upravo je u tome razlika između vlasti do i posle 2012. godine. Tada je sve bilo neizvesno. Nikakvu sigurnost nismo imali. Plate i penzije bile su pod velikim znakom pitanja. Nezaposlenost je bila 26%, sada je 9,5% , fabrike su bile puste i upravo oni koji su tako i na taj način vodili državu danas kritikuju rešenja koja samo i jedino donose benefit građanima. Da smo zadovoljni rezultatima, jesmo, ali je tačno da mislimo da možemo bolje. Sasvim sigurno je da ćemo se truditi da tako i bude. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Nemanja Šarović. Da li neko želi reč? (Ne.) Pošto smo završili pretres o svim amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona o izmenama Zakona o platama zaposlenih u javnim agencijama i drugim organizacijama koje je osnovala Republika Srbija, autonomna pokrajina ili jedinica lokalne samouprave podneli narodni poslanici. Primili ste izveštaj Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo i Odbora za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu, kao i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Vjerica Radeta. Da li neko želi reč? Izvolite.
Ovaj malo pre predlog zakona i ovaj sad i ova dva naredna su zapravo identični, iste izmene su u pitanju, ali sada ljudi koji gledaju prenos, današnji prenos sednice Narodne skupštine koji će plaćati veću taksu za RTS za dva dana otprilike ćete glasati za to povećanje takse, sad misle, Bože šta ovi poslanici rade. Kako se to u Narodnoj skupštini radi, regulišu plate, donose neke zakone i tako dalje. Radi se o tome da mi ovde treba da glasamo prethodno da raspravljamo o tome da Vlada Republike Srbije nije uradila svoj posao. Da nisu doneli platne razrede i da danas samo treba da produžimo, njima da damo novi rok kada će to da urade. A kolege iz vlasti hvale biće ovo, biće ono, povećanje, privreda. Kaže ovaj kolega čije je mesto poznato po tome da mu je predsednik opštine svoje ime isklesao na česmi na groblju, kako će ovaj zakon uticati na rast privrede. Ljudi moji, to zaista, dajte pročitajte nešto pre nego… čudite se u koji je to grad. Pa, to je Leskovac. U Leskovcu je gradonačelnik svoje ime isklesao na česmi na groblju. Dakle, radi se o tome da treba Vlada da nas sasluša. Evo, četvrti put se menja ovaj zakon neka ovo bude poslednja izmena i da stvarno 20 godina i sa primenom od januara 21. godine konačno država Srbija dobije platne razrede. Ministar Ružić, klima glavom da hoće. Ministre, pritisnite ovo dugme i kažite javno da će se to desiti. Svi pre vas su obećavali, nijedan nije ispunio. Hajde da vidimo da li ćete vi.
Reč ima narodni poslanik Snežana Paunović. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Uvaženi ministre sa saradnicima, ima razloga za ovaj kritički ton koji čujemo od koleginice Radete, međutim ono što sigurno znam jeste da ministar Ružić neće biti čovek koji će površno gledati na jednu ovakvu promenu. Tačno je da treba ustrojiti sve one nepravde koje nam se dešavaju i koje živimo, ali je takođe tačno da to nije uopšte mali posao i da je bolje produžiti rok nego doneti pogrešno rešenje. Kada to kažem, može nam se desiti, sigurna sam da će se kolege složiti sa nama, da ukoliko krajnji studiozno ne priđemo ovom problemu eventualno predvidimo neku situaciju koja bi kasnije mogla da ukaže da ni zakon koji smo doneli nije mnogo bolji od prethodnog perioda ili perioda kada zakon nismo imali. U tom smislu, zaista bez onog subjektivnog pristupa pod okolnostima da se radi o zakonu, odnosno ministru koji dolazi iz SPS iako sa punim pravom smo ponosni na njega, jer čvrsto verujem da će novi rok koji je dat u predlogu izmene ovog zakona biti ispoštovan kada je u pitanju Ministarstvo državne uprave i lokalne samouprave i gospodina ministra Ružića. Hvala vam.
Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Ružica Nikolić. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Marijan Rističević. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Šešelj. Da li neko želi reč? (Ne) Pošto smo završili pretres o svim amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu i u pojedinostima, u celini. Primili ste amandmane na Predlog zakona o izmenama Zakona o platama službenika i nameštenika u organima autonomna pokrajina i jedinice lokalne samouprave, koji su podneli narodni poslanici. Primili ste izveštaj Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo i Odbora za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu, kao i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stavu 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandman je podneo narodna poslanik Vjerica Radeta. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodna poslanica Vjerica Radeta. Izvolite.
Želim, naravno, da ne bih ponavljala ono što sam rekla za ova prethodna dva predloga zakona i ovde se radi samo o produženju roka. Zapravo, ovi predlozi zakona su molba, valjda Vlade Republike Srbije Narodnoj skupštini da im daju još jednu godinu da završe svoj posao koji je trebalo da završe davnih dana. Ovde moram da podsetim da je ministar Ružić u polemici sa nama kada smo u načelnoj raspravi govorili, tvrdio da postoji način obračunavanja povećanja ili smanjenja plata na osnovu učinka na radu kod službenika i nameštenika u organima autonomna pokrajina i jedinica lokalne samouprave, a onda nam sad ovde predlaže nagrađivanje službenika po osnovu ostvarenih rezultata rada, određivanje većeg koeficijenta u skladu sa ovim zakonom počeće da se primenjuje od 2022. godine, na osnovu ocena u 2020. i 2021. godini. Dakle, na dugom štapu, ali bez osnova. Kako će, na osnovu čega će se izvršiti ocenjivanje za 2020. i 2021. godinu? Nema, ne postoje egzaktni načini, egzaktni razlozi, podaci koji mogu da se napišu tamo u neku tabelu i na osnovu njih da se kaže koju ocenu može da dobije. Verujte, a sigurna sam da u ministarstvu dobijate ko zna koliko primedbi na ime ocenjivanja, neposredni rukovodilac je taj koji pravi haos, koji ocenjuje kako mu napamet padne, s kim se danas posvađa taj će dobiti manju ocenu, onaj s kim je u boljim odnosima, ako ode da mu donese kafu on će dobiti veću ocenu. Zaista se prave neverovatne stvari. Pa, se na osnovu toga ljudi premeštaju, pa neko ko je radio. Na primer, u imovinskom pravnim poslovima 10, 12 godina se prebacuje, ne znam u opštu upravu i obrnuto bez ikakvog kriterijuma. Pravi se od ionako lošijih kadrova, sa tim lošim raspoređivanjem po lokalnim samoupravama pravi se zaista haos, niko ništa tamo ne zna da radi, verujte ministre, niko ništa po lokalnim samoupravama, uglavnom, čast izuzecima po negde, ali uglavnom niko ništa ne zna da radi.
Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Mirčić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Milorad Mirčić. Izvolite, kolega Mirčiću.
Nastojanje da, to je nagrađivanje bude pravično i da bude ravnomerno, ali to je u svakom slučaju i svi znamo nešto što je idealno, što bi bilo suviše idealizovano kada je u pitanju teoretsko razmatranje. Međutim, bar približno može neka pravednost ili pravičnost da se sprovede, a to je ako bi se uveli kriterijumi koji bi bili objektivni. Objektivni su oni koji ne zavise od pojedince, ne zavisi od samovolje, u ovom slučaju ona ga ko određuje koeficijent ili ko određuje u krajnjem slučaju i ove službenike koji trebaju da budu nagrađeni za svoj rad. Ta objektivnost se sprečava tako što uvek treba da postoji kontrola ili treba, bolje rečeno, treba da se kroz sistem napravi ta vrsta kontrole, a to je da postoje neki realni parametri. Na osnovu tih parametara može da se donese odluka o eventualnom stimulisanju i nagrađivanju, a ne kako je to ovde prepušteno na odlučivanje pojedinca, odnosno neko ko je na određenoj funkciji ili je u mogućnosti da to radi. Čim je to subjektivno, čim to zavisi od jednog čoveka otvara mnoge sumnje. S druge strane, postiže se taj negativan efekat. Ako se nešto uradi na nepravdu ili na štetu drugog ne izaziva se onaj efekat, koji u svakom slučaju i gospodim ministar misli da bi trebalo da bude efekat objektivnosti, on bi trebao da stimuliše radnike da se trude da svojim radom doprinose da budu nagrđeni za taj svoj rad. Mi, srpski radikali insistiramo da budu platni razredi, insistiramo da to budu parametri, da to budu upitnici koji se popunjavaju na bazi realnih činjenica tako da se i zauzimaju kriterijumi. Ovo je sve improvizacija. To je nešto što što improvizuje i što će u krajnjem slučaju i dalje zavisiti od volje pojedinca. Čim zavisi od volje pojedinca nema ni traga od objektivnosti.
Zahvaljujem. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Marijan Rističević. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević.
Dame i gospodo narodni poslanici, povika je na vuka, a lisice meso jedu. Ono što meni, generalno, smeta u javnom sektoru, koji još uvek spram realnog živi kako hoće, a realni kako mora su neujednačene plate. Ovde se radi o pokrajini, lokalnoj samoupravi, ali da uzmemo i agencije i nezavisna regulatorna tela i tako dalje, mnogi od njih naruče kolika im plata treba, 400.000, 500.000, 300.000 i tako dalje. Ovde se ne radi o tome, ali kažem, generalno mi smeta što obični građani misle da su narodni poslanici i ministri ljudi sa najvećim primanjima, obično misle da su narodni poslanici najveće lopuže. Vide ljudi na televiziji i oni misle da mi svi zarađujemo kao Lepa Brena, maltene i onda kažu - ne znam, restoran, koja sve jela nabrajaju, ja ih nisam ni video. U restoran ne idem tri godine. Plate, krađe… E Evo, ja tvrdim da moje kolege mogu da ukradu Poslovnik, dve fascikle, tri hemijske, olovke i bunt papira, toliko mi imamo u poslaničkom klubu nečega što bi mogli ukrasti, ali po pitanju nameštenika javnih službenika situacija baš i nije takva. Čisto radi građana i ja očekujem te platne razrede i ja očekujem da to bude nagrađivano prema radu, stručnoj spremi, da postoje jasni kriterijumi i tako dalje. Čisto radi građana da kažem da smo mi po platama daleko ispod agencija, raznih fiskalnih saveta i tako dalje, da mi postavljamo i biramo ljude koji po pet puta imaju veću platu od predsednika Republike Srbije, pa kad se diže povika, onda se diže malo i na pokrajinske organe, na pokrajinske poslanike, pokrajinske funkcionere, lokalne funkcionere koji račune u kafani, Lepa Brena za četiri osobe i tako dalje, nema šta nema, svaki funkcioner nekog preduzeća tipa Aleksića, jedan zaposleni, jedna sekretarica, dva vozača, dvoja kola, računi, benzinske pumpe, gorivo i tako dalje. Mi ta prava, gledaoci da znaju, nemamo i ubuduće da malo više pažnje posvete lokalnim samoupravama, to im je najbliže, bolje da to osmotre, pokrajinama, agencijama i kad dižu glas protiv javnog sektora, da dignu malo glas i protiv njih, a ne samo protiv nas. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Danijela Stojadinović. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Iskoristila bih ovu priliku da, povodom rasprave o ovom amandmanu, kažem da svi očekujemo platne razrede i da smatram da će oni koliko-toliko dovesti u red primanja i ovu razliku izjednačiti i realizovati realnija primanja. Takođe bih iskoristila priliku da kažem nešto o značaju javnog sektora za funkcionisanje svake pravne države, jer prvi susret sa građanima i građana sa državom jesu upravo šalteri različitih javnih službi i institucija pred kojima građani ostvaruju svoja prava, počev od pribavljanja izvoda iz matičnih knjiga rođenih, ostvarivanja prava na dečiji dodatak, pa sve do ostvarivanja prava na penziju, a to su, složićete se, krucijalna pitanja. Uloga javne vlasti jeste upravo da svojim građanima koji kao poreski obveznici i plaćaju funkcionisanje države obezbedi na brz, jednostavan i efikasan način ostvarivanje svojih prava. U tom smislu želim da izrazim pozitivan stav o svim ovim promenama koje se dešavaju u efikasnosti javne uprave, a koje su rezultat reforme javne uprave u poslednjih nekoliko godina. Ovaj proces ima nekoliko segmenata, a ja bih istakla uvođenje e-uprave, jer ovaj segment modernizacije javne uprave, uz povezivanje elektronskih baza podataka, građanima se omogućava da sve svoje obaveze i prava pred organima javne vlasti dobijaju na jednom šalteru, kako biste vi to, ministre Ružiću, rekli, na jednom upravnom mestu. Ovaj projekat već se uspešno realizuju u jednom velikom broju opština, što doprinosi efikasnosti na lokalnom nivou. Svakako ste tome zaslužni vi, s obzirom da imate dobru nameru obilaženja lokalnih samouprava. Dobra uprava podrazumeva i stručnost i efikasnost, ali i položaj zaposlenih koji je stimulativan i u tom pogledu adekvatno ocenjuje učinak i primeren model obračuna plata, jer je to i uslov zadržavanja stručnih i odgovornih kadrova u javnoj upravi. Iz te činjenice proizilazi i reforma sistema plata, koja je započeta usvajanjem najpre krovnog zakona, Zakona o sistemu plata u javnom sektoru, a potom i posebnih zakona za pojedine delove javnog sektora. Uvođenje jedinstvenog modela upravo i služi postizanju krovnog cilja, a to je efikasna, stručna i budžetski održiva administracija. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Šešelj. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Aleksandar Šešelj. Izvolite.
Kakva je logika da se pravi razlika između ljudi koji rade u lokalnim samoupravama i u pokrajinskoj administraciji sa ostalim zaposlenima i kakva je potreba da se takva razlika pravi? Podsetiću vas, finansiranje AP Vojvodine u budžetu za 2020. godinu, nešto više od 715, čini mi se, miliona evra je opredeljeno za pokrajinsku administraciju. Dakle, osim toga što mi imamo jednu izrazitu asimetriju u našem sistemu, gde mi imamo jednu pokrajinu i AP Kosovo i Metohiju, koja nije pod našom kontrolom faktički, već nekoliko godina, tj. decenija funkcioniše kao međunarodni protektorat. Dakle, 715 miliona evra košta postojanje AP Vojvodine. Gde je specifičnost i opravdanje za tako nešto? Kakva je to posebnost u toj autonomnoj pokrajini, gde ima više od 2/3 građana srpske nacionalnosti? Zašto se to finansira? Ili je to nastavak, kao pritisak iz EU, da se stvori taj fundament po starim komunističkim primerima da postoji neka posebnost, da ta administrativna linija jednog dana može da postane granica itd., kao što znamo da nam se to sprema ukoliko se završi oko pitanja Kosova? Zašto se tolike pare daju? Zar nije moguće i nije bolje da se taj novac raspodeli konkretno lokalnim samoupravama i da se ukine apsolutno posredovanje između pokrajinske administracije i lokalne samouprave.? To samo košta. To samo oduzima vreme i novac. Ništa ta birokratija ne donosi, niti radi za građane Srbije. To je prvo. Drugo, ovo što se pravi razlika između njih u ocenjivanju i platnim razredima, kakva je to posebnost da ti samozaposleni iz lokalnih samouprava i pokrajinske administracije imaju računanje? Gde je logika tu?
Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Sreto Perić. Da li neko želi reč? (Da.) Kolega Periću, izvolite.
Srpska radikalna stranka je predložila da se član 4. koji kaže: „Ovaj zakon stupa na snagu osmog dana od dana objavljivanja“, briše. Mi na ovaj način želimo da pokažemo da je besmisleno predlagati ovakav zakon. Gospodine ministre, nemamo mi razlog da ne verujemo vama. Vaše kolege iz SPS kažu da ste vi vredan čovek, da ste obišli skoro većinu lokalnih samouprava i to je tačno. Nešto obilazite, doduše, kao funkcioner Vlade, nešto malo i u smislu praćenja situacije u svojoj partiji i to je legitimno. To uopšte nije sporno. Ne možemo da verujemo da ovo što ste vi predložili, neki rokovi, da će to biti rešeno do tada. Pre vas na vašem mestu, odnosno vi ste zamenili sadašnjeg predsednika Vlade, gospođu Anu Brnabić na tom mestu. U njeno vreme je donet Zakon o sistemu plata u javnom sektoru i tada su najavljeni platni razredi. Međutim, od toga još nema ništa. Uređenje sistema zarada zaposlenih u javnom sektoru je jedan osnovnih stubova na kojima počiva funkcionalna država, a samim tim i pokrajine i lokalna samouprava. Mi nemamo rešen taj problem. Šta mi sada imamo u lokalnim samoupravama? Takva je situacija i u državnoj upravi, takva je situacija i u autonomnoj pokrajini ili u autonomnim pokrajinama. Imamo negativnu kadrovsku selekciju. Ona je do toga dovela, i vi možete da čujete prilikom kontakta sa predstavnicima jedinice lokalne samouprave da neke od njih imaju višak zaposlenih, ali nemaju dovoljno kvalitetnih, ni stručnih radnika i to je već veliki problem. To nije problem koji ste generisali vi i nije problem koji je generisao ovaj saziv Vlade. To je nešto što je nastajalo od 2000. godine. Kaže jedan, mislim da je radio u RTS u vreme Slobodana Miloševića i SRS kada je bila na vlasti, mogla se i u kadrovskom smislu napraviti greška. Postoje tri kandidata koja su odlični za određeno mesto i možda je neko favorizovan zato što ima bolje kontakte sa pretpostavljenim ili bolje kontakte sa onim ko treba da da zeleno svetlo da bi se zaposlio, ali tu su samo nijanse bile u pitanju i to nije moglo da dovede do loše kadrovske slike, do loše slike uopšte u Srbiji. Ovo sad što imamo, ovo je strašno, ovo je katastrofa. Vi to sigurno znate da postoje ljudi koji, pre svega, ne ispunjavaju zakonom predviđene uslove sa jedne strane. S druge strane, iako ispunjavaju zakonom predviđene uslove za raspored ili za prijem na to radno mesto, nisu dovoljno osposobljeni. Postoje neki seminari, postoje neke obuke i neka javna ili tajna slušanja, ali to još uvek ne daje nikakve rezultate. Ovde moramo da bi ljude, plata je nešto što motiviše zaposlenog na bilo kojem radnom mestu da daje maksimom od sebe. Ako je ona mala i nije adekvatna a tim pre ako nisu za iste poslove, istu složenost, plaćeni isto, tu imamo situaciju u ministarstvima, imamo situaciju u lokalnoj samoupravi, onda to dovodi do velike nepravde, a samim tim i do demotivizacije zaposlenih. Cenu onda plate građani koji su korisnici tih javnih ili državnih usluga ili usluga jedinice lokalne samouprave. Ovde se mora pothitno naći način da se najbolji nagrađuju, a ne da se kažnjavaju. Imamo situaciju da, i bez obzira što je to tako, mali broj onih koji iz javnog sektora žele da potraže zaposlenje u privatnom ili kako se to kaže realnom sektoru, gde postoji mogućnost da se zaradi nešto više, ali tu je i odgovornost i prema poslodavcu i prema sredstvima sa kojima se raspolaže, neuporedivo veća nego što je pružaju zaposleni u javnom sektoru. Nije dobro na administrativni način ograničiti te zarade. To smo imali nekoliko puta u našoj, kako bi predsednik Republike rekao, novijoj istoriji, naravno i malo ranije, ali to nikada nije dalo dobre rezultate. Nemamo posebnog i specijalnog razloga, gospodine ministre, da vam ne verujemo. Mi nismo sigurni da to samo zavisi od vas, to mora biti politički konsenzus, pre svega političkih stranaka koje jesu u Vladi, onih narodnih poslanika koji podržavaju tu Vladu, a onda možemo očekivati nešto bolju situaciju. Hvala vam.
Zahvaljujem. Pošto smo završili pretres o svim amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Sa ovim bismo završili sa današnjim radom i nastavljamo sutra u 10,00 časova. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Sedme sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2019. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 67 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 87 narodnih poslanika, odnosno da su prisutna najmanje 84 narodna poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Da li neko od predsednika, odnosno od ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi da zatraži obaveštenje ili objašnjenje u skladu sa članom 287. Poslovnika? Reč ima narodni poslanik Đorđe Milićević.