Hvala gospodine Dačiću. Kao izvestilac skupštinskog Odbora za pravosuđe, državnu i lokalnu samoupravu, želeo sam da kažem par reči vezano za ovaj zakon. Pozivam vas, naravno, da glasaste za njega. Zakon o ministarstvima kao i pre formiranja svake Vlade menja se u određenim stvarima u zavisnosti šta Vlada proklamuje kao svoj cilj. Moram da istaknem da mi je nešto veoma važno, jedno ministarstvo, na primer koje se uvodi, a mislim da dugo nismo imali prilike da govorimo o srpskom selu, mislim da je veoma važno da uvedemo ministarstvo koje će brinuti o srpskom selu. Ono što meni smeta i to ću pokušati u najkraćem crtama da kažem vezano za sam ovaj zakon i uopšte za formiranje čitave Vlade, a svakako ću u daljoj polemici tokom rasprave o tome govoriti, a to je natpisi u medijima o samom formiranju Vlade. Znate, predsednik Srbije Aleksandra Vučić je proklamovao nekih šest ciljeva, veoma važnih za ovo društvo, za ovu državu. Mi nismo ni svesni sa čim ćemo se suočavati u nekom narednom periodu, sa kojim poteškoćama. Ono što je strašno o tome niko ne piše. O tome niko ne govori i plašim se da smo kao društvo oboleli zato što jedino što nam je bitno i što mediji pišu, a to je ko će na koje mesto, kao da je to najvažnije koja će ličnost zauzeti neko ministarsko mesto. Koga bre ljudi briga za to! Valjda se gleda ko je sposoban da nešto uradi, ko ima neku stručnost da negde nešto učini, da je dovoljno operativan, da može nešto da doprinese državi. Ne, mi samo pričamo o tome ko će zauzeti koje mesto, kojoj stranci nešto pripada, ko će da uzme neki resor. To je ono što smo posle 2000. godine nažalost, nasledili i nažalost i danas se to preslikava. Znam koliko je teško formirati Vladu i svakome negde nešto udovoljiti zato što svako smatra da je bogom dan i najbolji na svetu, samo on da bude ministar. Još šta mi je strašnije kad vidim kad podmeću jedni drugima u medijima, pa da bi izvršili pritisak onda kažu, daju nekom novinaru, pa kažu – ja ću biti taj ministar, ovog drugog ćemo da sklonimo i tako dalje, ne govorim o ovim ambasadama koje malo-malo pa pokušavaju da pritiskaju, da stave negde nekog svog čoveka i slično. Zato sam se javio, zato što se iskreno nadama da kada budemo u nedelju saznali koga će gospođa Brnabić predložiti ovde, da to neće biti oni koji malo-malo pa stave u novine ili na neki od portala svoj lik kako su oni jedini bogom dani da budu ovde ministri, nego da će to biti nešto sasvim drugačije. Sam Zakon o ministarstvima nam daje široku mogućnost da možemo da zaista imamo kvalitetne ljude, dovoljno operativne i dovoljno obrazovane i svakako ljude sa velikim političkim iskustvom koji će moći negde nešto da urade. Još jednom ponavljam, uopšte nije važno koja stranka će koji resor uzeti, nego je mnogo važnije koji ministar zna nešto da uradi za ovu državu i za ovaj narod. Hvala vam puno i pozivam vas da glasamo za ovaj zakon.
Zahvaljuje, gospodine Đukanoviću. Reč ima Jelena Žarić Kovačević, izvestilac Odbora.
Hvala vam, predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo raspravljao je Predlog zakona o ministarstvima koji je podnelo 167 narodnih poslanika poslaničke grupe „ Aleksandar Vučić – za našu decu“ i kao što smo naveli u izveštaju koji smo uputili Narodnoj skupštini smatramo da isti predlog jeste u skladu sa Ustavom i zakonima Republike Srbije. Dalje u diskusiju ću se detaljnije osvrnuti na taj predlog, sada samo podnosim izveštaj kao izvestilac Odbora. Hvala vam.
Zahvaljujem. Molim vas da li neko od predsednika ili predstavnika poslaničkih grupa želi da se obrati? Reč ima Dragan Marković Palma, nije preko veze nego se prvi prijavio.
Hvala vam. Poštovane dame i gospodo, posebno želim da pohvalim predlog da se ubace još tri ministarstva, a da jedno od ta tri bude, kako pomoći selu. Imajući u vidu da ministar poljoprivrede ima dosta posla i da ne može da obiđe svako selo i da vidi šta to sve nedostaje selu i poljoprivrednim proizvođačima, ja ne koristim termin „seljaci“, možda smo mi veći seljaci od samih poljoprivrednih proizvođača, to je uvreda za poljoprivrednika, i da ne koristimo poljoprivrednike samo u izbornoj kampanji i, evo, hvala bogu, danas je na dnevnom redu. Najpre moramo da vidimo kako da zadržimo poljoprivrednike i one građane koji žive na selu. Naime, 86% sela u Srbiji nestaje, odlaze mladi ljudi, u gradove, u neke druge države, iz razloga što ranijih godina cena poljoprivrednih proizvoda i ono što su njihove porodice proizvodile, tu mislim na vreme od pre 7-8 godina, nisu bile zadovoljavajuće za uloženi rad i trud i obaveza, ono što se zove struja, infostan, potrošačka korpa itd. Nekada, do pre 10 godina, odnosno 2000. godine, ko je imao 20 krava u štali danas nema ni jednu. Ne zato što taj poljoprivredni proizvođač, gospodin, ne želi da radi, već je svake godine ostajao bez jedne krave, ili dve, zbog razlike u ceni inputa, ukoliko mora i da uzme zemlju u zakup i da kupi seno, kukuruz i sve ono što je vezano za ishranu stoke. Mi moramo da vidimo kako da pomognemo tim poljoprivrednim proizvođačima, najpre da se stvore uslovi da nema razlike kako se živi u gradu i na selu, da autobus ima ujutru od 5 do uveče do 11, kako bi mogli ne samo poljoprivredni proizvođači već i članovi porodice da odlaze u grad i opštine kojima pripadaju, da se pomogne poljoprivrednom proizvođaču. On ne traži bespovratne pare ako ništa ne radi. Poljoprivredni proizvođač traži sigurnog kupca, zagarantovanu cenu i da mu država kaže šta da seje sledeće godine. Jer, gospodin poljoprivredni proizvođač nema statistiku o uvozu i izvozu poljoprivrednih proizvoda, šta se uvozi a šta se izvozi. Ja sam ranijih godina govorio da mi treba da tražimo kada se otvaraju neki veliki marketi u Srbiji da 80% proizvoda u rafovima tih marketa upravo budu srpski proizvodi. Naravno, zbog ranijih godina i nekih potpisanih sporazuma i obaveza koji su iz godine u godinu štetili poljoprivrednim proizvođačima do danas ne možemo da vratimo. Treba malo da se obrati pažnja i na one dilere žita i pšenice. Nije tu država kriva što je cena žita poslednjih 12 godina, dame i gospodo, od 16 do 18 dinara. Prethodna vlada je od 2012. godine povećala subvenciju, ne samo za poljoprivredne proizvođače, one koji se bave poljoprivrednom kulturom, već i za nabavku traktora, priključnih mašina i to je od velike pomoći za poljoprivredne proizvođače. Ko je najugroženiji na selu? Proizvođači mleka. Znamo da bez mleka ne možemo da čuvamo decu i da se mleko koristi skoro 70% za ono što se zove ljudska ishrana. Oni imaju problem sa kupcima, sa nakupcima i treba da vidimo kako da se garantuje cena poljoprivrednom proizvođaču, koliko će jedna litra mleka koštati, da on zna i da ne može masnu jedinicu da mu određuje kupac ili onaj što dođe cisternom ispred kapije poljoprivrednog proizvođača i da kaže – tebi nije 4651, nego ti je 2,5 ili 2,7, te mu skoro 50% smanji cenu koštanja onog što se zove litar mleka. I tu mora da vidi država kako da pomogne i da spreči te nakupce i kupce koji po 10 puta većoj ceni prilikom prerade naplaćuju taj znoj srpskog gospodina zvanog poljoprivredni proizvođač. Danas je mnogo teško živeti na selu. Prvo, moramo da stvorimo uslove u infrastrukturi. Da znate, dame i gospodo, preko 40% sela u Srbiji nema asfalta, nema dom kulture, a da ne govorim o vodi, itd. Hvala bogu, predsednik Srbije je najavio da će biti u svim selima sve ono što je vezano i za kanalizaciju i za vodovodnu mrežu. Ali, ako mi ne stvorimo uslove, da nema najmanje dva sportska terena u selu, teren za velike sportove, teren za male sportove, dom kulture, ambulanta, pošta, penzionerski klub, kulturno-umetničko društvo, onda ne možemo da očekujemo kako ćemo da zadržimo te mlade ljude na selu i da oni žive od svog rada. Sve ovo govorim kao neko ko živi na selu i znam šta je muka poljoprivrednog proizvođača, jer on jednom godišnje dolazi do para, od kukuruza, od pšenice, od deteline. Od prasadi dolazi dva, dva i po puta godišnje se svinja prasi. Ali, isto tako, ja ne znam ko će biti ministar za razvoj sela, taj gospodin mora sve to da zna i da zna šta je muka i problem poljoprivrednog proizvođača. Veoma je važna kultura, zadržati kulturu na selu. Ali, ne samo da kažemo – evo vam prostorija u školi, pa tu neka kulturno-umetničko društvo vežba. Kulturno-umetničko društvo mora da se poštuje. Ako je Unesko priznao srpsko kolo kao kulturnu baštinu, onda mi moramo da zadržimo srpsku kulturu na selu i da na neki način stvorimo uslove tim mladim ljudima da se bave kulturom i da imaju gde da proveru vreme. Oni koji su talenat za sport, da se bave sportom, oni koji imaju neke druge talente, da im se pomogne. Tako da, dame i gospodo, dobar je predlog i konačno da se selo pita, što bi rekao naš narod, preko ministra i tog novog resora i da država nastavi u kontinuitetu da pomaže kada je u pitanju subvencija. Šta je još problem? Problem je što danas momci na selu se teže i sporije žene od momaka koji žive u gradu, zato što neće devojke da idu u selo i da žive u selu. Ako mi stvorimo sve te uslove, imaju vodu, gas, kanalizaciju, dom, sportske terene, autobus, više prodavnica, onda ćemo da zadržimo pažnju i da kažemo – evo, vidite, imate sve uslove da živite kao i oni što žive u gradu. Da selo ne služi tzv. gospodi gradskoj. Svako od nas je možda sebe uhvatio više puta da ode u selo kod oca ili majke ili kod rođaka, ako su daleko bilo otac i majka stari pa su umrli, da ti napuni neku kesu, jer pravi srpski domaćin, kad odeš kod njega, on te ne ispraća na kapiju da odeš bez da te posluži i da ti nešto pošalje. I da nam ne služe gospoda poljoprivredni proizvođači samo za to. Mi sada u proseku na selu imamo između 8% i 15% neoženjenih i neudatih, ali više neoženjenih muškaraca, preko 35 godina starosti. Šta očekuju njihovi roditelji? Najveća radost je da udate ćerku, da oženite sina, da postanete deka i baka, jer to je smisao života, ali smisao života je upravo da stvorite uslove, da se radi i da od svog rada svako može da živi. I mi koji radimo ovde u parlamentu da znamo da poljoprivredni proizvođač nema topli obrok, nema regres, nema bolovanje, nema ništa. Ako ne radi, sam ne izađe, ako zakasni da pokupi seno na njivi, padne kiša, džabe je radio te godine. Jedna elementarna nepogoda, u jednoj godini treba poljoprivrednom proizvođaču tri godine da se vrati da pokrije ono što je uložio te godine kada je bila elementarna nepogoda. Na našu sreću ili nesreću sve manje ima elementarnih nepogoda, ima onih koji se bave povrćem, imaju i protivgradnu zaštitu, ali poljoprivredni proizvođač običan ne može sebi da priušti i da ulaže u nešto što nema, jer on mora da ulaže od para koje je zaradio. Tako da, mnogo je teško danas živeti na selu, velika je razlika između građana koji žive na selu i u gradu. Još jednom, pošto sigurno znam da je ovo predložio Aleksandar Vučić, želim da mu čestitam na ovom predlogu, jer on obišao svako selo i video kako se živi na selu. Mladi, i sada ovaj resor koji je vezan za borbu protiv bele kuge itd, možda je trebalo još jedno ministarstvo da se uvede, a to je ministarstvo za školski sport. Zašto za školski sport? Mi imamo najbolje talente po školama, ali te talente neko treba da prati, da ih usmeri, razumete? Deca se rode sa talentom 15%, a 80% radom i trudom dođu do pravog profesionalca, ukoliko neko radi sa njim, ili ga neko pronađe. Ja sam u Jagodini uveo školska takmičenja, odnosno međuškolska takmičenja. Verujte mi da više publike ima kada se deca osmog razreda, jedne i druge škole takmiče u košarci, malom fudbalu, stonom tenisu ili odbojci, nego publike koja dođe na stadion da gleda veliki sport, odnosno veliki fudbal. Gledajte „Zvezdu“ i „Partizan“, pa hajde sada da pitamo svakoga od nas, ja ne znam, ko su igrači Fudbalskog kluba „Crvene zvezde“ i „Partizana“? Nemamo pojma! Pa stranci. Nemam ništa protiv stranaca, hajde jadan ili dva stranca, ali ti prodaš odmah igrača, ono što je talenat, nekom drugom i taj kada dođe da igra za Srbiju, sapliće se, kao baba Mileva, čuva noge, jer kada se vrati tamo u taj klub, da ne ostane bez velikih para. To ministarstvo nam strašno nedostaje. Da vam dam još jedan podatak, deca ne idu na fizičko. Hej, pa najviše smo voleli fizičko u školi, ne idu. Ali, ako kažemo - vi koji osvojite prvo mesto u fudbalu idete sedam dana na more; vi koji osvojite prvo mesto u košarci dobićete trenerke i po pet hiljada dinara. Ljudi, ne pričam ovo kao demagog, ja sam kupio prvi klizalište u Srbiji i deca svake godine se takmiče i od prvog do 10 mesta dobijaju pare: 5.000, 10.000. 20.000 i to su njihove prve pare koje su zaradili preko sporta. Da se vratim ponovo na fudbalske klubove, i „Zvezda“ i „Partizan“, znači to niko ne zna sada da mi sada nabraja, hajdemo košarku, ne gledam više košarku, kao sportista koji je bio militantni sportista, ne gledam. Šta da gledam? Koga? Ko igra za „Zvezdu“? Ko igra za „Partizan“? Mi smo nekada bili prvaci sveta i Evrope i u košarci, i u fudbalu itd. Molim da ovi ostali resori, koji su vezani i za sport, i za omladinu, i za prosvetu da malo veću pažnju posvete upravo školama. To je baza ljudi. Zašto "Bern", zašto "Atletiko", zašto "Barselona" imaju mlade igrače dobre? Zato što imaju bazu, ali ta baza mora da se neguje, ta baza mora da ima koristi. Nastavnik iz osnovne škole koji napravi dva dobra sportista, on mora da bude privilegovan da ima određenu novčanu nadoknadu. Nažalost, nema ljubavi više prema sportu. Ljubav kratko traje. Interes. I zato što je interes na prvom mestu zato "Zvezda" i "Partizan" i dan danas duguju ogromne pare, iako su igrali za Ligu šampiona i Ligi Evrope. Nema ljubavi, ne postoji, samo interes. Zašto? Zato što nismo od malih nogu mi pravili bazu po školama, na selu i tako dalje. Šta će deca na selu da rade? Nemaju gde da idu preko dana ako ne idu u školu, da ne ponavljam, juče sam pričao da sam protiv toga da srednja škola sedam dana ide u školu, a sedam dana ne ide, to je za mene čudna stvar. Ako otac i majka kažu - hoću moje dete da ide u školu, pa ko si ti da više voliš tuđe dete od samih roditelja? Kako će ta deca sutra da budu dobri đaci, eksperti i tako dalje? To je moje mišljenje. Ne želim nikoga da ubeđujem i da kažem - ja sam političar opšte prakse. Nisam političar opšte prakse. Struka je to tako rekla. Vidite, mi svi imamo maske. Dokle ćemo da ih nosimo? Mi poslanici možemo da nosimo maske, ali idite u škole, deca neće da nose maske. Šta sam time hteo da kažem? Mi moramo da živimo sa koronom da radimo. Da zamolim one koji sat i po drže konferenciju, sat i po pričaju o koroni, sat i po hoće da me ubede da me je donela roda, a da me nije rodila majka. Psihički uništavamo građane Srbije na taj način. Želim da se posebno zahvalim doktorima, lekarima, svaka im čast! Radili su celo leto u onim kombinezonima, pomagali, mnogo života spasili, ali ovo je nešto što je ceo svet zakačilo. Država neće imati više para da da tri puta po 30.000 i dva puta po 18.000 fabrikama koje ne rade. Već se dešava da 30% zaposlenih u velikim fabrikama, velikim gigantima ne rade ili je otišao u karantin zato što kolega ima temperaturu i njih 30 je otišlo u karantin. Razumete? Mi u parlamentu treba da se izborimo da se uradi neka anketa u Srbiji i da se pitaju građani šta da rade. Meni je bila čudna odluka - penzioneri od tri do šest ujutru idu u kupovinu. Ne zna se da li je teže penzionerima ili onima što rade u radnjama. Što ti penzioneri nisu išli u nabavku uveče od pet sati je bio policijski čas, od pet do osam, zato nam treba životna praksa, životno iskustvo. Upravo ovaj parlament služi i da mi predložimo i da kažemo - ljudi, mi živimo u preko sto gradova i nije u svakom gradu isto. U onim gradovima gde je povećan stepen rizika i prednjače po broju zaraženih, u redu, u tim gradovima i da se poštuju sve te mere, ali na primer, u Jagodini 38 dana nema nijedan građanin da je pozitivan ili da je zaražen od korone. Kada je bila preporuka da ne rade zelene pijace, u Jagodini je radila zelena pijaca. Iz cele pijace su dolazili kupci, proizvođači iz cele Srbije, a nijedan se nije zarazio. Vašar - 10.000 ljudi u Jagodini, nijedan se nije zarazio. Akva park - 6.000 ljudi jedne subote, nijedan se nije zarazio. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Pre nego što dam reč sledećem šefu poslaničkog kluba, dozvolite mi, poštovani narodni poslanici, saglasno članu 27. i članu 87. st. 2. i 3. Poslovnika Narodne skupštine, da vas obavestim da će Narodna skupština danas raditi, verovatno, pošto to ne znamo sada, neophodno je da donesemo tu odluku da postoji ta mogućnost da ćemo radi i posle 18 časova, zbog potrebe da Narodna skupština što pre donese akte iz dnevnog reda ove sednice. Drugo, želim odmah da vam kažem da će pauza biti od 14.00 do 15.00 sati danas. Treće, želim odmah da vam kažem i da vam najavim da ćemo danas po završetku rasprave imati glasanje povodom ovih tačaka dnevnog reda o kojima neće biti rasprave u pojedinostima. Znači, to su dve tačke dnevnog reda koje se tiču izbora Republičke izborne komisije i zamenika generalnog sekretara, tako da molim sve šefove klubova i poslanike da to sve imaju u vidu što sam rekao, i kada je reč o radu posle 18.00 sati i o pauzi u našem radu i o najavi za glasanje. Ovo što sam rekao za pauzu, to govorim samo zbog toga što je bitno da postoji red. Počinjemo u 10.00 sati. Zna se od kada je pauza, svakoga dana od 14.00 do 15.00 sati kada radimo. Nastavljamo dalje ako ima potrebe posle 18.00 sati, i da bismo mogli da planiramo svoje aktivnosti. Ovo sada govorim što mi nisu napisali, pa zato moram da istaknem. Želim da kažem da će svi potpredsednici Skupštine predsedavati sednicama Narodne skupštine po unapred utvrđenom redu i to bi isto trebalo da omogući da ova Narodna skupština bude dom gde ćemo da negujemo i međusobnu toleranciju i međusobnu odgovornost za funkcionisanje i dostojanstvo našeg parlamenta. Idemo dalje. Po pravilima koji ovde postoje, prvo se daje reč najmanjim poslaničkim grupama. Znači, kako je sada lista prijavljenih, dajem sada reč Enisu Imamoviću, koji govori u ime poslaničke grupe Ujedinjena dolina - SDA Sandžaka. Izvolite.
Hvala, predsedniče. Na početku želim da kažem da poslaničke grupa Ujedinjena dolina - SDA Sandžaka neće podržati ovaj predlog zakona. I ovaj zakon i ovaj saziv, nažalost, je krenuo po hitnom postupku. Četiri meseca ste čekali da bi Zakon o Vladi stavili po hitnom postupku i mi smo opet primorani da ozbiljnu analizu ovako ozbiljnog zakona, a zatim amandmane i diskusije pripremimo za 24 sata. Šta se radilo četiri meseca ako nije Zakon o Vladi, a vidimo da nije? Ako krenemo redom, vidimo da se ovim zakonom, a naročito novim ministarstvima niste bavili nešto previše studiozno. Već na prvi pogled, ovaj predlog zakona ne predviđa zadatke za Vladu koji pružaju adekvatan odgovor na realno stanje u kome se danas nalazi naše društvo i na izazove i probleme sa kojima se suočavaju svi naši građani, a posebno kada su u pitanju pripadnici manjinskih naroda. Mi kao društvo, ali i kao institucija parlamenta, iz samo Vučiću znanih razloga, nakon izbora smo bili u jednom dugotrajnom vakuumu, te ako ništa drugo, barem smo očekivali da vladajuća većina u ovih nešto više od četiri meseca iskoristi vreme da napiše ozbiljan i studiozan Predlog zakona o Vladi koji uvažava novu realnost i koji daje odgovore na probleme sa kojima se danas suočavaju naši građani, ali i ostatak sveta. U ovom predlogu se kaže da će ministarstvima kojima je promenjen delokrug u roku od 30 dana od stupanja na snagu ovog zakona, dakle dat im je rok da se konsoliduju, što znači da će oni imati još mesec dana manje da rade u punom kapacitetu, s obzirom da je ovoj Vladi ograničen rok trajanja do maja 2022. godine. Šta oni tačno imaju vremena da urade za građane Republike Srbije? Nažalost, u ovom predlogu zakona na možemo videti nijednu nadležnost ni u jednom ministarstvu koja posebno tretira suočavanje sa zdravstvenim, ekonomskim, socijalnim i svim drugim posledicama nastalim zbog pandemije, koja evidentno ostavlja i dubok trag na sve aspekte života, a u prvom redu ugrožava i same živote naših građana. Mnogi životi su bili, nažalost, pa i danas jesu, ugroženi. Mnoge živote smo i izgubili. Ono što je, takođe, ugroženo kako pandemijom, tako i politikom ovog režima jeste sloboda u mnogim njenim oblicima. Mi ćemo sa nekoliko amandmana pokušati da ovaj Predlog zakona o Vladi ispravimo. U tom segmentu ćemo i predložiti da zajednički zadatak svih ministarstava bude da u okviru svog delokruga razmatraju posledice pandemije, te da u skladu sa svojim nadležnostima predlažu mere za efikasno otklanjanje ili umanjivanje štetnih efekata, da rade na edukaciji građana i preduzimaju odgovornost za preduzete mere iz svojih nadležnosti. Gospodo, parlament u situaciji ne sme zabijati glavu u pesak. On mora davati odgovore na pitanja koja danas muče naše građane. Gledano sa aspekta građana pripadnika bošnjačkog i albanskog naroda, ovaj zakon o Vladi ne pruža nikakvo konkretno rešenje za brojne nagomilane probleme sa kojima se suočavaju Bošnjaci i Albanci u Srbiji. Najavom formiranja Ministarstva za ljudska i manjinska prava očekivali smo da će se u njemu predvideti efikasni mehanizmi i uspostavljanje konkretnih mehanizama koji će, između ostalog, osigurati adekvatnu zastupljenost Bošnjaka i Albanaca u policiji, sudstvu, tužilaštvu i drugim držanim organima sa javnim ovlašćenjima. Predlagač je naročito ovo morao imati u vidu zbog činjenice da je u svim izveštajima Evropske komisije o napretku Srbije u evropskim integracijama upravo ovaj problem podvučen, dakle - pripadnost, odnosno zastupljenost Bošnjaka i Albanaca u državnim organima sa javnim ovlašćenjima. Ovo je naročito izraženo u gradovima u Sandžaku i Preševskoj dolini. S obzirom da u ovom ministarstvu nije predviđen ovakav mehanizam, postavlja se pitanje zašto u konkretnim ministarstvima – policije, pravde, nije predviđen mehanizam i nije predviđen zadatak koji će se baviti uspostavljanjem nacionalne strukture zaposlenih sa nacionalnom strukturom stanovništva. Međutim, ne završavaju se tu razlozi zbog kojih mi nećemo glasati za ovaj zakon. Ako pogledamo ovaj zakon iz ugla nacionalnih veća, dakle nacionalnih saveta nacionalnih manjina, vidimo da on radi na daljoj degradaciji ovih organa manjinske samouprave i ovih institucija koji predstavljaju gotovo trećinu građana naše zemlje. Želim da vam skrenem pažnju, a ujedno i da upoznam javnost, da se nacionalni saveti, odnosno nacionalna veća biraju na direktnim izborima na isti način na koji se biraju i narodni poslanici u ovom parlamentu. Nacionalna veća predstavljaju najviša predstavnička tela nacionalnih zajednica koje žive u ovoj zemlji. Zbog toga za nas je potpuno neshvatljivo i neprihvatljivo da ti organi budu tretirani na bilo koji drugi način, do organi manjinske samouprave. Ovaj predlog zakona, kao što sam rekao, međutim, nastavlja dalju degradaciju i pokušaj da se nacionalni saveti svedu na nivo udružena građana ili nevladinih organizacija i ako, ponavljam, za razliku od njih nacionalna veća se biraju na direktnim i slobodnim izborima. Zbog toga izbori za nacionalne savete, kao i finansiranje i organizacija rada nacionalnih saveta mora ostati u Ministarstvu državne uprave i lokalne samouprave, te smo s toga mi predložili amandman po kojem ovaj naziv ministarstva menja se i kaže da će to ubuduće biti Ministarstvo državne uprave, lokalne i manjinske samouprave. Ostali poslovi kao što je do sada bio slučaj mogu biti u nadležnosti Ministarstva za ljudska i manjinska prava, s obzirom da su bili prethodno u nadležnosti Kancelarije za ljudska i manjinska prava. Takođe smo predložili i da se ministarstvo za brigu o selu, zbog svoje srodnosti i zbog, maltene, identičnog opisa poslova pripoji ministarstvo za brigu o porodici, demografiju i brigu o selu. Na taj način ministarstvo koje se bavi demografijom biće u prilici da sistemski organizuje projekte i mere za ravnomerno razvijanje i unapređenje demografske slike kako u gradovima i opštinama, tako i u selima i da to bude sistemsko rešenje. Iz ovih razloga detalje ćemo raspravljati u raspravi o pojedinostima i predloge koje smo iznosili ćemo dalje obrazlagati kada budemo razgovarali o amandmanima. Ovo su neki od najvećih razloga zbog kojeg mi nećemo podržati ovaj zakon o Vladi, jer ne vidimo se ovim zakonom pred buduću Vladu stavljaju zadaci koji trebaju da doprinesu unapređenju i poboljšanju života građana koji žive u Sandžaku, Preševskoj dolini, ali i čitavoj Srbiji i zbog toga mi nećemo, kao što sam rekao, glasati za ovaj zakon. Hvala.
Zahvaljujem. Predstavnik poslaničke grupe Socijaldemokratske partije Srbije, Muamer Bačevac. Izvolite.
Uvažene koleginice i kolege, narodne poslanice i narodni poslanici, uvaženi predsedavajući, pre svega, želim vama da čestitam to imenovanje i da vam poželim da radimo dobro u interesu svih građana Republike Srbije i nastavimo napredak i naš put ka EU. Nema sumnje da su dva krucijalna problema sa kojima se danas susreće Srbija, pre svega, fenomen nedovoljnog rađanja u Srbiji i sa druge strane, izraženo iseljavanje ljudi iz naše zemlje. Nažalost, u Republici Srbiji već duže vreme broj umrlih premašuje broj novorođenih u toku jedne godine. Sa druge strane, udeo mladih je sve više, odnosno nizak, a udeo starijih postaje sve veći u našoj populaciji. Broj novorođenih u 2019. godini po onome što je objavio Zavod za statistiku iznosi 64.399 novorođenih, dok je umrlih bilo 101.458. Znači, postoji negativan priraštaj i praktično gubitak od 37.059 ljudi svake godine. U modernom svetu teži se povećanju fertiliteta pozitivnim, podsticajnim, s podsticajima, što je jedini održivi odgovor na ovaj zaista značajan problem. Stručnjaci projektuju da za prostu zamenu generacija u Srbiji je potrebno da od ukupnog broja žena koje rađaju na kraju reproduktivnog perioda 11% bude onih koji imaju samo jedno dete, 44% bude onih sa dvoje, a 45% bude onih koji imaju troje živorođene dece. Za rezultate uz sve podsticajne mere zaista je potrebno vreme i to je jedino u čemu se stručnjaci slažu. U decenijama se računa samo procena onih pozitivnih stvari i podsticaja koje jedna država čini. Jedina svetla tačka u ovom problemu jeste upravo pominjani region Sandžaka koji, moram naglasiti, sa svojim gradovima kao što je Novi Pazar i Tutin, predstavlja najmlađu populaciju i najmlađe gradove u Evropi sa prirodnim priraštajem od 14,6% što je najviše u Evropi i zaista taj veliki ljudski resurs jeste ogromno blago koje ova država ima u vrednim mladim, obrazovanim ljudima koje ova država treba da uposli i iskoristi na pravi način. Upravo je to i jedan od političkih principa političke partije koju ja zastupam i koju pokušavam da ostvarim u ovoj Vladi i koju mi rešavamo korak po korak, a to je ravnomerna zastupljenost Bošnjaka, Albanaca i drugih nacionalnih manjina u državnim institucijama i to je nešto na čemu se radi. Mi smo, gospodo, kao parlament Zakonom o finansijskoj podršci porodicama sa decom omogućili jednu od najvažnijih stimulativnih mera koju može jedna država dati jednoj porodici, a to je finansijska nadoknada gde smo izdvojili nadoknade za prvo dete od 240 hiljada dinara ili deset hiljada godišnje za treće dete, milion i 440 hiljada ili 12 hiljada mesečno i za četvrto dete dva miliona i 160 hiljada ili 18 hiljada mesečno, što moramo se složiti su ozbiljne cifre. To je uz zagarantovanu nadoknadu zarade porodiljama od dve godine dok su na bolovanju. Potom, jednokratnu pomoć od 100 hiljada dinara pri rođenju prvog deteta, pet hiljada dinara koje dobijaju za kupovinu opreme detetu kao paušal, jedan od najvećih vidova pomoći koju daje jedna država svojim stanovnicima bilo gde u svetu na zemljinom šaru. Mi u SDP smo još u programu iz 2007. godine naglasili da se imperativno zalažemo za proširenje brige o deci i jednakim mogućnostima svakog deteta, za obezbeđivanje punog iznosa neto plate tokom trudničkog bolovanja, za obezbeđivanje sigurnog sticanja stana porodicama mladih, za kreiranje paketa podrške samohranim roditeljima, za zbrinjavanje žrtava nasilja u porodici i razvijanja sistemskog odgovora na ovaj problem, za uvećanje dečijeg dodatka za veći broj dece, za pospešivanje hraniteljstva dece bez roditeljskog staranja itd. U svom glavnom političkom programu SDP još 2007. godine smo jasno zacrtali ove ciljeve i na njima insistiramo u našoj koaliciji i čini mi se da smo puno toga od ovog nabrojanog uradili i ostvarili. Naravno, moramo da naglasim, sve smo ovo uradili uz jednu dobru saradnju, nekada i inicijativu našeg najvećeg koalicionog partnera u sadašnjoj vlasti, vladajućoj vlasti, tako da formiranje ministarstva koje će se brinuti o porodici, demografiji vidimo kao izuzetan nastavak jednog ozbiljnog rada koji trebamo nastaviti i umnogostručiti. Trend iseljavanja iz Srbije. Zaista veliki problem. U poslednje vreme po masovnosti podseća na ono iz devedesetih godina prošloga veka i tada su ljudi iz Srbije bežali zbog ratova, sankcija, hiperinflacije, međunarodne izolacije iz zemlje. Međutim, danas ništa od toga ne postoji, čak šta više, Srbija je kandidat za članstvo u EU, Srbija dobija stalne pohvale o ekonomskoj stabilizaciji i ekonomskim reformama, ali iseljavanje se i dalje nastavlja. O razlozima zbog kojih ljudi napuštaju Srbiju, ali reći ću ne napušta se samo Srbija, već i sve zemlje u okruženju, rađeno je mnogu studija i one su nam dale odgovore i na razloge. Međutim, neke studije su čak postavljale pitanja i ljudima koji su iseljenici, našim zemljacima, a procenjuje se da ih ima šest miliona iz čitavog regiona Balkana, pa su i oni dali odgovor zbog čega su radije tamo nego ovde. I to nam zaista ukazuje na rešenja i na ono šta trebamo činiti, kako kreirati politiku da bi zadržali stanovništvo ovde i sa druge strane, uspeli da vratimo one koji su već otišli. Moram da kažem da i naši emigranti, da tako kažem, ljudi koji su na privremenom radu, najbolje tako reći, jesu određeni potencijal za našu zemlju. Međutim, sigurno jesu i veliki gubitak za ono što mi planiramo kroz reforme i jačanje naše ekonomije i svih naših sektora. Odliv mozgova i obučene radne snage Srbiju košta godišnje 1,2 milijarde, znači, 1,2 milijarde dolara godišnje ili 3% do 4% ukupnog bruto nacionalnog budžeta. Rekoh, slična je situacija i u drugim zemljama, u Hrvatskoj, u Albaniji. U Rumuniji je znatno gore stanje, ali nažalost, mi im se približavamo. Frapantno je, odnosno glavni uzrok za napuštanje ljudi iz Srbije, gde moram reći da je skoro jedna petina našeg stanovništva rekla da ima želju da ode negde da živi i da radi i većina njih navodi da je glavni razlog praktično to što nemaju posla ili su malo plaćeni za svoj posao. Znači, apsolutno ekonomski uzroci, želja za boljim životom, želja za većim cenjenjem svoga rada, jesu razlog i mogu da kažem da to je apsolutno legitimno. Frapantan je zaista podatak da 22% ljudi u Srbiji pokazuje želju da ode ili bi otišlo u inostranstvo, što je u apsolutnim brojevima milion ili 200 hiljada ljudi i to iz svih starosnih grupa. Još je gora situacija među mladima, znači, negde od 19. do 29. godine, oni koji žele to učiniti, otići, je 34 i više procenata mladih. Međutim, u odgovoru na pitanje zašto su otišli, naših iseljenika sigurno se vidi rešenje, još jednom kažem, trase koju mi trebamo formirati, našu politiku, naravno, kroz ovo ministarstvo, koje ja snažno, i moja politička grupa, podržavam, njegovo osnivanje, a to je, naši ljudi tamo uglavnom kažu da oni tamo žive zbog toga što je bolji kvalitet života, bolja primanja, bezbednost, nulta korupcija, uređen sistem, vrednovanje znanja i rada i, pre svega, izvesnost, podvlačim ovu reč izvesnost, koju su oni mnogo puta ponovili, da planiraju svoj život, da planiraju svoje buduće poteze, znači, izvesnost za njihov život i planove je nešto što je za njih izuzetno značajno. Naši građani koji žive u inostranstvu žele izvesnost, to žele, naravno, i naši građani koji žive ovde, da znaju da ako završe srednju školu ili su keramičari, dobiće toliku platu, da ako završe pravni fakultet, dobiće toliku platu i biti toliko vrednovani, ako završe kvalitetan fakultet, da će dobiti sigurno zaposlenje. To je ono na čemu oni insistiraju. Gospodo, znači, izvesnost, sigurnost i vrednovanje rada, a nisu li to osnovni postulati SDPS Rasima Ljajića, nije li to ono na čemu mi insistiramo sve ove godine i kroz programska rešenja, kroz programe, kroz nastupe. To je nešto što je rešenje, jedna real politika, pragmatična politika, politika sitnih koraka u rešavanju velikih problema naših ljudi, to je ono što naši građani žele da vide i to je ono što ova Vlada, nadam se da će nastaviti da čini, a prethodne dve su radile zaista dobro u teškom vremenu svetske krize, sada već i zdravstvene krize Kovida itd. Mi ove principe u našoj koaliciji čvrsto podržavamo i promovišemo. Mi svoju političku aktivnost fokusiramo ka, reći ću pod navodnicima, malom čoveku, ka svakom čoveku naše države, ka onima koji su većina, koji žive od svog poštenog rada, od svojih plata. Naš su fokus oni. Da kažem, naš smo fokus mi. Mi insistiramo i gradimo politiku prema njima sve ove godine i takav pristup je za nas imperativ, a od glasača, znači, to je, želim da kažem još jednu formulaciju, politika koju mi često zastupamo, politika uz nulti populizam i uz nulti nacionalizam. A od glasača dobijamo najbolju potvrdu da smo na pravom putu, da radimo kako treba i to pokazuju najpre rezultati glasanja u Sandžaku, gde smo mi najjača politička partija i gde svaki put u dva najveća grada i u drugim delovima dobijamo apsolutno veću i veću apsolutnu brojku u podršci. Za razliku od konkurentskih lokalnih partija koje sa jedne strane eksploatišu nacionalne teme i otvaranje nerešenih statusnih pitanja, sa jedne strane, ili sa druge strane, zloupotrebljavaju tradicionalne i verske institucije Bošnjaka, mi pobeđujemo real politikom, rešavanjem svakodnevnih teških problema naših građana. I to je model političkog delovanja kojim možemo jedino zadržati naše građane na svojim ognjištima i na svom vatanu. Sa mnogo rada i sa mnogo malih koraka, još jednom kažem, stići do cilja itd. Zaboravio sam da pomenem još jedan podatak, a to je da, gospodo, 85% ljudi koji idu iz naše zemlje, navode da idu u zemlje zapadne demokratije, odnosno EU i SAD, a da samo 2% ide u Rusiju. Ja ću reći da moje Sandžaklije 100% idu u Nemačku, i to nije loš izbor. Želim da kažem da je upravo ovo insistiranje na evropskom putu nešto što mi promovišemo i nešto što je najjači cement i veza SDPS, SNS i drugih političkih opcija koje se zalažu za evropski put i nešto na čemu su, čini mi se, manjine bile i biće, a i verujem sve socijaldemokrate i svi levo orijentisani političari tog smera, jer Evropa zaista daje model brige, socijalne zaštite i brige o radnicima na pravi način. Vlade u kojima mi sa našim koalicionim partnerima učestvujemo grade stabilno i sigurno društvo u Srbiji, insistiraju na pravnoj državi, na državi jednakih šansi, pri tome smo mnogo učinili na ekonomskoj stabilizaciji, ali i na podizanju kvaliteta života. Stoga većina povratnika u našu zemlju navodi da ukupan kvalitet života, a to je dovoljan broj vrtića, a izgradili smo ih puno, dovoljan broj škola, kvalitetno školovanje, kvalitetno organizovanje ličnih života, kvalitet ličnog života, dnevnog, prijateljstva, porodične veze, to je nešto što oni nemaju i što je mnogo bolje u državi Srbiji i što mi moramo podupreti i na čemu moramo raditi i što treba da bude smernica rada ovog ministarstva koje će se baviti porodicom, decom, demografijom i koje je jako bitno ministarstvo koje ćemo imati. Neophodno je povećati motivaciju mladih da ostanu u Srbiji, jer će migracije biti povećane kada Srbija postane punopravni član EU. Verujem da je sada pravi momenat da se ljudima daju adekvatni razlozi da ostanu. U Srbiji postoje, gospodo, mnoge stvari koje se mogu nadograditi, a jedna od njih je oblast digitalizacija, oblast u kojoj Srbija beleži najveći ekonomski rast i nešto na čemu treba i dalje insistirati. Ono što želim da kažem jeste da ćemo zdušno podržati osnivanje ova tri ministarstva. Vi znate da je gospodin Ljajić bio i prvi ministar za ljudska i manjinska prava u onoj zajedničkoj državi, tako da za nas poseban značaj ima insistiranje na uspostavljanju ljudskih prava, manjinskih prava, ravnopravnost polova i pre svega društveni dijalog koji će kao dodatnu temu dobiti ovo novo ministarstvo. Moram da naglasim da su ljudska prava u mnogo boljem, da kažem, stanju i da ostvarivanje ljudskih prava danas i pre 20 ili 30 godina u Srbiji na jednom potpuno različitom nivou, da danas svi i pojedinačno i nacionalne manjine i većinski narod zaista konzumiraju, reći ću, sve ono što drugi narodi u Evropi u jednom savremenom svetu imaju. Eto, postoje mali problemi kao što je neravnomerna zastupljenost manjina koji se trebaju rešavati i trebaju instalirati. Još jednom kažem, kraj iz kog ja dolazim, koji je prebogat mladim ljudima treba da bude riznica i blago ove države. Gospodo, problem je što nam se iseljavaju iz Srbije, iz većeg dela Srbije uglavnom ljudi koji su visokoobrazovani. Na sreću, iz Sandžaka idu ljudi, trenutno, koji su radnici, koji usavršavaju svoje veštine. Verujte mi da kompletnu građevinsku industriju u Nemačkoj drže ljudi iz mog kraja, to su vrhunski građevinski radnici. Trebamo ostvariti uslove da se ti ljudi ovde vrate i da ubrzamo našu građevinsku industriju. Mi to dobro činimo u Beogradu, fantastično, ali trebamo nastaviti i u drugim delovima naše zemlje. U svakom slučaju, treba da naše mlade ljude motivišemo i ovo jeste način i ovo jeste put kojim to buduća Vlada treba da čini. U svakom slučaju, mi, socijaldemokrate Rasima Ljajića, ćemo snažno podržati ova nova rešenja i buduću Vladu. Zahvaljujem vam se na poštovanju i pažnji.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Hadži Milorad Stošić, predstavnik poslaničke grupe PUPS – „Tri P“.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Srbije, na samom početku želeo bih da uputim čestitke novoizabranom rukovodstvu Narodne skupštine Republike Srbije, pre svega predsedniku Ivici Dačiću, potpredsednicima, kojih ima šest, i generalnom sekretaru Narodne skupštine. Želim im uspešno vođenje sednica Skupštine i svih skupštinskih poslova koji su u nadležnosti predsednika i potpredsednika. Danas kad govorimo o Zakonu o ministarstvima. Ovim zakonom vrši se delimična reorganizacija postojeće strukture ministarstava, što ukazuje na neke propuste u prethodnom periodu i potrebe da se uvedu neka nova ministarstva. Osnivanje tri nova ministarstva će doprineti jačanju kapaciteta javne administracije u tim oblastima i poboljšati stanje takođe u tim oblastima. Ja ću se težišno zadržati danas na ova tri ministarstva, ukazujući na neke dobre predloge koji su uokvireni u ovim ministarstvima. Članom 12. Predloga zakona predviđa se ministarstvo za ljudska i manjinska prava i društveni dijalog. Pre svega, u stavu 2. ovog člana biće detaljno uređena opšta pitanja položaja pripadnika nacionalnih manjina, mada i do sada Republika Srbije je pružala najviše standarde u oblasti položaja nacionalnih manjina. Stavom 3. predviđa se detaljnija uređenost ravnopravnosti polova, antidiskriminaciona politika, kao i pitanja u vezi unapređenja rodne ravnopravnosti. Ovo ministarstvo bi trebalo da posebnu pažnju poklanja antidiskrecionoj politici, jer postoje veoma osetljive grupe stanovništva, koje trpe diskriminaciju, prvenstveno deca, starije osobe i marginalne grupe stanovništva. Stavom 4. definišu se oblasti pripremnog popisa kojim se uređuje položaj udruženja i drugih organizacija civilnog društva. Kada govorimo o propisima koji uređuju položaj udruženja i drugih organizacija civilnog društva smatram da je jedan od prioritetnih zadataka ovog ministarstva priprema predloga o izmenama i dopunama Zakona o udruženjima, a posebno izmena člana 10. u kojem je definisano da udruženja mogu osnovati najmanje tri osnivača, što ne doprinosi reprezentativnosti udruženja. Savez penzionera Srbije, kao reprezentativna organizacija koja ima oko 650.000 članova, je pokrenuo inicijativu o izmenama Zakona o udruženjima i ovo ministarstvo bi trebalo upravo sa reprezentativnim udruženjima, odnosno Savezom penzionera Srbije, usaglašavati izmene i dopune novog Zakona o udruženjima. Članom 20. Predloga zakona predviđa se da ministarstvo za brigu o porodici, demografiji, koje bi obavljalo poslove državne uprave i odnosi se na sistem porodično-pravne zaštite, brak, populacionu politiku, planiranje porodice, podršku i decu, unapređenje i razvoj demografske politike i druga pitanje. Osnivanjem ovog ministarstva pokrećemo strateška pitanja od interesa za državu Srbiju. Ako znamo da Srbija sve godine gubi jedan osrednji grad sa oko 30.000 stanovnika, onda je ovo prava stvar da konačno posvetimo pažnju ovom problemu. Mi smo u dosadašnjem periodu stalno govorili o ovom problemu i bila su nam puna usta, ali u praksi nije to bilo sasvim onako kako smo promovisali. Navešću samo grad Niš iz koga dolazim. Odbornička grupa PUPS-a u Skupštini grada Niša svake godine podnosi predloge za izradu budžeta grada Niša, imajući u vidu da su to sve realni predlozi, ekonomski opravdani, i ostvarljivi, delimično se ugrađuju u budžet grada Niša. Nažalost, jedan predlog koji je iz domena ovog ministarstva, odnosno biće iz domena ovog ministarstva godina se ne prihvata u Nišu, a to je predlog podrške rađanja i roditeljstva. Naime, PUPS insistira da grad Niš ima isti tretman prema svim trudnicama i porodiljama na teritoriji grada Niša, odnosno da svim porodiljama koje nisu u radnom odnosu grad isplaćuje mesečnu nadoknadu u iznosu od 10.000 dinara na mesečnom nivou, a u trajanju od jedne godine. Po statističkim podacima takvih slučajeva ima oko 600, što bi na godišnjem nivou iznosilo oko 72 miliona dinara, što nije veliki izdatak za grad Niš. Nažalost, prethodnih godina nije bilo sluha za taj predlog. Sada grad Niš, po prvi put u svojoj istoriji, na čelu ima ženu, odnosno za gradonačelnicu je izabrana gospođa Dragana Sotirovski i nadamo se da će konačno ovaj predlog PUPS-a ući u budžet grada, imajući u vidu da je Dragana porodična žena. Godine 2016. gospodin Aleksandar Vučić u ulozi premijera, odnosno predsednika Vlade Republike Srbije donosi odluke da sednice Vlade izmesti iz Beograda i iste drži u Nišu, odnosno, kako bi mi rekli, u Niš. Tada su, kao zaduženje ministra za regionalni razvoj, pokrenuta neka pitanja koja su težišno bila usmerena prema jugoistočnoj Srbiji i u saradnji sa kabinetom ministra za regionalni razvoj, u saradnji sa SANU, pokreće i realizuje projekte na obnovi i oživljavanju srpskog sela. Konačno, Predlogom zakona o ministarstvima osniva se i ministarstvo za brigu o selu. Članom 23. predlogom zakona predviđa se da ministarstvo za brigu o selu obavlja poslove koji se odnose na strateško sagledavanje položaja sela i seoskog stanovništva, predlaganjem mera i aktivnosti za unapređenje uslova života i rada na selu, negovanje tradicije i tradicionalnog načina života na selu a radi očuvanja kulturno-istorijskih sadržaja seoskih sredina. Reorganizacija postojeće strukture ministarstva i osnivanje ovog ministarstva od suštinskog je značaja za opstanak srpskog sela, a samim tim i opstanak Srbije, jer znamo da je srpsko selo uvek u najtežim slučajevima hranilo Srbiju. Izneću samo deo podataka koji ukazuju na sumornu sliku sela i puno opravdanje za osnivanje ovakvog jednog ministarstva. Podatke je obradio naš poznati publicista Milan Gulan. Iz ovih podataka videćete da i uloga i poslovi koje će obavljati ministarstvo za brigu o selu biće veoma veliki. Procenjeni broj stanovništva u Srbiji u 2019. godini je oko 6.945.235 osoba koji žive u 2.487.886 domaćinstava. Polna struktura 51,3% čine žene i 48,7% čine muškarci. Van gradskih sredina živi 2.914.990 stanovnika, što iznosi 40,5% stanovništva. Ovo je potvrda da je ovo ministarstvo veoma bitno, jer mora da vodi brigu o 40% stanovništva Republike Srbije. U Srbiji svake godine više umre nego što se rodi, između 30 i 40.000 stanovnika. Ako se tako nastavi Srbija će u nekom narednom periodu ostati bez svojih žitelja. Stanje u selima. Ja bih vas molio da propratite ove podatke koji su frapantni. Od 4.709 naselja, odnosno sela, 1.200 je u fazi izumiranja. U 86% naselja opada broj žitelja. U 1.034 sela je manje od po 100 žitelja. U 550 ima manje od 50 stanovnika. U Srbiji, čak 73% sela nema dom kulture, što znači da ovo ministarstvo sa Ministarstvom za kulturu i informisanje mora biti u neposrednoj komunikaciji radi obezbeđivanja. Starije generacije sećaju se da je ranije, maltene, u svakom selu bio dom kulture. U Srbiji oko 50 praznih naselja, dok još njih 85 ima manje od po deset stanovnika. U velikoj broju naselja postoji veliki broj praznih kuća i veliki broj kuća koje se prazne. U 230 sela nema osnovne škole. Čak u 173 osnovne škole u 2015. godini imali smo samo po jednog đaka. U 500 sela nedostaju asfaltni putevi i veza sa svetom. U 400 sela u Srbiji nema prodavnice. U 2.760 sela nema vrtića. Srpsko selo karakteriše i nešto starije stanovništvo sa 43,6 godina života u zavisnosti od grada gde je 41,3 godine. U dve trećine sela 2.140 nema ambulante. Onda možemo videti kakva je uloga Ministarstva zdravlja da se ovaj problem sa ovim ministarstvom rešava. Republika Srbija raspolaže sa 5.097.000 ha poljoprivrednog zemljišta površine, od toga je obradivo nešto oko četiri, dok je preko 840.000 ha neobrađeno i zaparložene zemlje. Prosečna veličina poseda iznosi 4,5 ha, a učešće stočarstva u ukupnoj proizvodnji je oko 35% za razliku od svetskih podataka da je to preko 60%. U Srbiji se uzgaja mali broj stoke. Što se tiče mehanizacije, mehanizacija koju poseduju srpska domaćinstva ili gazdinstva je u proseku stara 20 do 25 godina. Bez obzira što je vodni režim veoma povoljan u Srbiji, samo 3% se koristi u navodnjavanju, otprilike 100.000 ha zemljišta, dok je taj prosek u svetu 17%. Osigurava se samo 10% površina i imanja. Penzioni fond uplaćuje samo 155 hiljada i 720 poljoprivrednika. Na početku 2000. godine u Fond je novac uplaćivalo preko 500.000 poljoprivrednika, a prosečna penzija poljoprivrednih penzionera je nešto iznad 10.000, što govori da je to veoma malo i da je nemoguće živeti sa tom cifrom. Postavlja se pitanje šta nas očekuje u budućnosti. Ako se nastavi ovako i ako se ne preduzmu konkretne mere i preko ministarstva novog za selo i preko ostalih ministarstava, biće još katastrofalnije. Iskoristiću neke podatke koje je obradio prof. dr Subić, višegodišnja saradnja odnosa u prethodne četiri godine Vlade Republike Srbije i SANU, prve te vrste u novoj istoriji Srbije, već je dala dva veoma značajna i konkretna učinka. Prvo, misija obnove zadrugarstva koju su 2017. godine pokrenuli kabinet Ministarstva za regionalni razvoj u Vladi Srbije i zadužen je akademik Vladan Škorić, predsednik akademskog odbora za selo, premašili su sva očekivanja. Za nepune tri prateće godine vraćen je duh i vera u udruživanje, pri čemu snažno svedoči podatak da je u tom periodu na teritoriji Srbije osnovano čak 750 zadruga. To je podatak za istoriju i za ponos cele Srbije. Uspeh akcije „500 zadruga u 500 sela“ je doprinelo i što je u zadrugama dodeljeno podsticajnih sredstava u iznosu od milijardu i 700 miliona dinara, a to je bio novac za osnovna stada, višegodišnje zasade, opreme, mehanizaciju, a dobilo je ukupno 152 novoosnovane ili već postojeće zadruge. Drugo, posle višegodišnjih upozorenja akademskog odbora za selo SANU da više decenija propadaju sela u Srbiji, koje gotovo niko nije uvažio na pravi način, kabinet ministra za regionalni razvoj je predložio, a akademik Škorić oberučke prihvatio osnivanje nacionalnog tima za preporod Srbije. Ideja je naišla na ogromno interesovanje, tako da taj tim danas broji 78 uglednih javnih ličnosti iz oblasti poljoprivrede, agronomije, infrastrukture, zdravstva, prosvete, kulture, sporta. Među njima je 37 univerzitetskih profesora, više šefova katedri, direktora instituta, kao i slavnih reditelja, glumaca, pesnika, muzičara čiji su koreni na selu. Svojim prisustvom i otvorenom podrškom na konstitutivnoj sednici održanoj 13. juna 2019. godine, izradu programa za spas i preporod sela Srbije, snažno je podstakao i podržao predsednik Republike Srbije Aleksandar Vučić. Podrška je stigla i od njegove svetosti Patrijarha srpskog Irineja, od Matice srpske, Zadružnog saveza Srbije, Zadružnog saveza Vojvodine i skoro svih bitnih institucija koje se bave selom. U danu za glasanje poslanička grupa PUPS-a će svakako podržati ovaj zakon i naročito glasati za, uz potrebu da se zahvalim onim ljudima koji su pripremali sadržaj ministarstava na ovakvoj odluci. Nacionalni tim za preporod sela Srbije sačinio je program za preporod sela Srbije. promovisan je u Palati Srbije 9. oktobra 2020. godine. Program je poziv na akciju da se zaustavi propadanje srpskog sela i zaštite strateški interesi Srbije, pogotovo u pograničnim i brdskom planinskim područjima, da nas ne zadesi usud puste zemlje. Program za preporod sela Srbije, kao nadstranački dokument od nacionalnog značaja predlaže konkretna rešenja, od kojih neka ako se primete mogu imati istorijski značaj i mogu temeljito na bolje da promene odnos države prema selu, a time i stanje na selu. Između ostalog, prelaže se formiranje državnog fonda za razvoj seoske infrastrukture, posebno finansijske podsticaje za mlade bračne parove, žene i dece koje žive na selu, ustupanje zemljišta u državnom vlasništvu do 50 hektara na besplatno korišćenje mladim bračnim parovima, dodela kuća onima koji žele da žive na selu i obrađuju zemlju po najpovoljnijim uslovima, smanjenje stope poreza na dodatu vrednost za poljoprivredne zadruge i potpuno oslobađanje većine poreza u pograničnim i brdsko-planinskim područjima. Predlaže se i osnivanje nacionalnog garantnog fonda radi osiguranja minimalnih proizvodnih cena za osnovne poljoprivredne proizvode, osnivanje državne agrarne razvojne banke i poljoprivredne komore Srbije. Nacionalni program za preporod sela Srbije je sveobuhvatan dokument u kome su razrađene sve oblasti od ratarstva, stočarstva, voćarstva, vinogradarstva i drugih segmenata poljoprivredne proizvodnje. U okviru društvenog standarda program obrađuje zdravstvenu, kulturnu na selu seoske škole, kulturu i sport. Novu nadu ljudima na selu uliva činjenica da je na investicionom petogodišnjem planom za budućnost preporoda naše zemlje Srbije 2025. godine, vrednog 14 milijardi evra, ogromna sredstva planirana su za rekonstrukciju regionalnih, lokalnih puteva, kao i da mnoga sela u Srbiji dobiju kanalizacionu mrežu i čistu pijaću vodu. To je zalaganje i obećanje predsednika države, a sve seoske i ljudi koji žive na selu su oduševljeni sa takom jednom podrškom. Još optimizma donela je izjava premijerke i mandatarke za formiranje buduće Vlade Srbije Ane Brnabić, koja je na svečanoj promociji izjavila da će nacionalni program za preporod sela Srbije imati pred sobom pri pisanju svog ekonomskog ekspozea, na predstavljanju programa nove Vlade Republike Srbije. Program je poziv za akciju - sela Srbije čekaju sa punom verom. Kao što sam već kazao, u danu za glasanje, PUPS će podržati ovaj zakon i glasati za. Još jednom zahvaljujem na pažnji.
Hvala. Tačno ste potrefili u dve sekunde, taman sam se spremao da prekinem. Zahvaljujem. Elvira Kovač, u ime poslaničke grupe Saveza vojvođanskih Mađara.
Zahvaljujem. Uvaženi predsedniče, predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici. Poslanička grupa SVM nema dilemu oko podrške Predloga zakona o ministarstvima zbog toga što utvrđena nova, pa i stara ministarstva, postojeća ministarstva, vidimo kao saglasnost sa ciljevima naše politike za koje se SVM zalaže u proteklih 26 godina i koje dosledno stoji na tri stuba. Zalažemo se za jednakost i nediskriminaciju. Savez vojvođanskih Mađara vrši, kao što znate, političko zastupanje interesa, najpre vojvođanskih Mađara i afirmiše manjinsku samoupravu, promociju, zaštitu i unapređenje ljudskih i manjinskih prava. Zalažemo se za autonomiju Vojvodine i funkcionalnu decentralizaciju za nas izuzetno značajnu, široku mrežu javnih službi o servisa dostupnih građanima u što je moguće većem broju naseljenih mesta u cilju unapređenja kvaliteta života građana, bez obzira na to gde oni žive. Zalažemo se nadalje i za jačanje porodičnih politika, zaštita porodica sa decom i izuzetno značajno ostanak u zavičaju. Poslanička grupa SVM pozdravlja činjenicu da se predlogom zakona, kao što smo čuli, obrazuju zapravo tri nova ministarstva kojima se ove oblasti koje predstavljaju samu suštinu naše politike kao što sam to naglasila, stavljaju u nadležnost konačno, znači, ne službi, ne kancelarija, već će za te oblasti biti formirana, kao što vidimo, posebna ministarstva što će, složićete se, stvoriti, dati još veću političku težinu ovim pitanjima. Bez zaštite manjina nema ni društvene stabilnosti, ni dijaloga. Upravo je društvena klima koja omogućuje i podstiče dijalog i toleranciju neophodna da bi različitosti u jednom društvu bile faktor ne podele, već obogaćivanja tog društva. Sigurni smo da će Ministarstvo za ljudska i manjinska prava i društveni dijalog, ne samo štititi i unapređivati pravo na jednakost i nediskriminaciju, već i da će posebno uvažiti činjenicu da manjinske zajednice trebaju više od formalne jednakosti, manjinske zajednice trebaju poštovanje i priznanje. Zato je za SVM i za našu poslaničku grupu od izuzetnog značaja primena, implementacija usvojenih zakona da se u praksi konstantno, stalno radi na poboljšanju ka potpunoj primeni već postojećeg zakonskog okvira. Važnost implementacije posebnog zakonodavnog okvira, postojećeg, važnost implementacije, kako mi to zovemo, manjinskog akcionog plana ili posebnog plana za nacionalne manjine koji će po svim planovima biti revidiran u ovom narednom periodu kao deo akcionog plana za Poglavlje 23 je značaj, važnost ovog je naglašena i u poslednjem izveštaju Evropske komisije, koji je objavljen pre nekoliko nedelja, tačnije 6. oktobra ove godine. Znači, izveštaj Evropske komisije o napretku Srbije o procesima evropskih integracija kaže, naglašava, da se primenom zakona mora da se vidi, ona mora da vodi vidljivom napretku u efikasnom ostvarivanju prava pripadnika nacionalnih manjina. U spomenutom izveštaju Evropske komisije nadalje stoji da su uprkos zakonskoj obavezi da se vodi računa, da se mora uzeti u obzir etnički sastav stanovništva, nacionalne manjine su još uvek u praksi nažalost podzastupljene u javnoj administraciji. Ne možemo osporiti da je u proteklom periodu učinjen izuzetan napredak po ovom pitanju upravo zahvaljujući zajedničkom radu poslaničke grupe SVM i prethodne Vlade. Naime, nadležni organi su počeli da sakupljaju podatke o zastupljenosti pripadnika nacionalnih manjina u javnim službama što je postala zapravo zakonska obaveza na osnovu prihvaćenih usvojenih amandmana naše poslaničke grupe, najpre na Zakon o zaposlenima, o autonomnim pokrajinama i jedinicama lokalne samouprave, na Zakon o javnim službama itd, a nije manja važna činjenica i da je to jedna od mera koja postoji u malopre spomenutom posebnom akcionom planu za manjine tzv. "manjinskom akcionom planu". Nadalje, kao poslanica, kao žena moram malo da se osvrnem i na ženska pitanja kada pričamo o ljudskim pravima. Nažalost, svi relevantni izveštaji, uključujući i spomenut izveštaj Evropske komisije kažu da postoji tzv. rodni jaz, rodna nejednakost na polju zapošljavanja i rada i pandemija zarazne bolesti Kovid 19 je potvrdila da su žene iznele, da zapravo one nose dosta veliki teret ove krize, da su pandemijom pogođene one oblasti, profesije u kojima su žene dominantne, kao i da je uspešnost usklađivanja porodičnih i profesionalnih obaveza, znači porodice i karijere, da je izuzetno veliki izazov za žene u Srbiji. Rešavanje ovih i sličnih problema, a i konačno donošenje zakona o ravnopravnosti polova će svakako biti takođe jedna od tema sa kojima će se baviti buduće, posebno Ministarstvo za ljudska i manjinska prava i društveni dijalog. Za poslaničku grupu SVM je izuzetno značajno, da se još samo na sekund vratim na ovo ministarstvo, što u predlogu zakona stoji, da će se ministarstvo baviti izradom propisa o ljudskim i manjinskim pravima i praćenjem usaglašenosti domaćih propisa sa međunarodnim ugovorima i drugim međunarodnim pravnim aktima o ljudskim i manjinskim pravima, jer se ova tema uvodi kao nadležnost ministarstva, zapravo to znači da nacionalni saveti i sva tematika prelazi u ovo ministarstvo, jer ova tematika je ranije bila deo nadležnosti Ministarstva za državnu upravu i lokalnu samoupravu. Nada je drugo novo ministarstvo za brigu o porodici i demografiju. Smatram ga izuzetno značajnim, pošto je značajno da se razume podrška porodici u jednom širem kontekstu, jer je politika zaštite porodice pokazatelj kako su regulisane i druge društvene oblasti života. U radu tog ministarstva će se, naravno, ukrštati razne politike, socijalne, poreske, ekonomske, zdravstvene, poljoprivredne politike, obrazovne politike, politike zaštite od diskriminacije, demografske politike. Moram da spomenem da je briga o porodici i finansijska podrška porodicama sa decom izuzetno kompleksna i znamo je da je u proteklom periodu rađeno dosta, odnosno spominjalo se dosta da ćemo ponovo menjati spomenuti zakon. Posle dve godine primene, mi smo i tada učestvovali aktivno u donošenju tog zakona i pohvalili da su se, na primer, i poljoprivrednice, bile one članice ili nosioci poljoprivrednih gazdinstava, uključile u sistem, ali posle dvogodišnje primene se vide neke neusaglašenosti, pa i možda diskriminacija određenih kategorija. Želela bih sada da ukažem upravo na dve teme. Jedna se tiče žena članica i nosioca poljoprivrednih gazdinstava. Dobro je što su one končano uključene i one imaju pravo na naknadu za porodiljsko odsustvo i odsustvo sa rada radi nege deteta po postojećem zakonu, ali se nadam da će ovo novo ministarstvo što pre izaći sa novim izmenama, da se izjednače njihova prava i obaveze sa ostalim korisnicama ovih naknada. Naime, one moraju da budu osigurane najmanje 24 meseca iliti dve godine, dok kod ostalih žena je to 18 meseci, pa se jednostavno mora ovo izjednačiti. Druga, ako mogu tako da formulišem, diskriminatorna mera ovog trenutno važećeg zakona, na koju je ukazao i sam Zaštitnik građana, je da pravo na naknadu zarade za vreme odsustva sa rada radi posebne nege deteta ne mogu da ostvaruju roditelji ukoliko je već ostvareno pravo na pomoć i negu drugog lica. Mislim da i ovo treba ispraviti. Mi smo tu i očekujemo dobru saradnju sa budućim novim ministrom i ovim ministarstvom. Ne manje važna treća tema iliti treće novo ministarstvo o kome se danas ovde razgovaralo, za nas takođe značajno, je ministarstvo za brigu o selu. Ova tema, briga o selu, je deo našeg programa i politike za koju se zalažemo, kao što sam spomenula. Naime, opšte je poznato da veliki deo vojvođanskog stanovništva, pa i vojvođanskih Mađara živi na selu. U Vojvodini postoji 467 naselja, od tih 467 naselja 52 su gradska, a 414 seoska ili mešovita. Svi smo svesni toga i dobro znamo da su svima potrebni dobri pristupni putevi, sređene ulice, saobraćajna signalizacija, vodovodna, kanalizaciona mreža, bankomati, veći broj lekara u svim malim seoskim ambulantama, apoteke, kancelarije notara i isturene sudske jedinice. Svi mi znamo da, nažalost, često sam odlazak kod lekara ili sređivanje bilo kakve dokumentacije kod javnog beležnika, notara, pregled lekara opšte prakse nekad oduzima građanima, odnosno stanovnicima seoskih naselja čak ceo dan i celo popodne. Treba svima, kažem, obezbediti ove normalne usluge, bez obzira na to gde žive. Mi sa posebnom pažnjom pratimo aktivnosti Nacionalnog tima za preporod sela i cenimo mere najavljene Nacionalnim programom za preporod sela Srbije, između ostalog i samo formiranje Državnog fonda za razvoj seoske infrastrukture i, kao što je spomenuto, ustupanje do 50 hektara zemljišta u državnom vlasništvu na besplatno korišćenje mladim bračnim parovima. Videćemo kako će to zaživeti u praksi. Iskoristila bih ovu priliku, kada govorim o ministarstvu za brigu o selu, da apelujem na novo, buduće formirano ministarstvo da uz finansijske podsticaje za mlade bračne parove, žene i decu pomogne rešavanje problema koje je multisektorsko i o kojem Savez vojvođanskih Mađara je nekoliko puta govorio u ovom uvaženom visokom Domu, ali i u, mogu tako da kažem u pozadini, zahvaljujući i našem učešću u prethodnoj Vladi. Uz doprinos našeg državnog sekretara radimo, a to je konkretno pitanje penzijsko-invalidskog doprinosa, za plaćanje penzijsko-invalidskog osiguranja poljoprivrednih proizvođača. Ovo pitanje je izuzetno značajno i važno, međutim, još uvek nije rešeno. To je pitanje plaćanja njihovih doprinosa. Znači, uglavnom se radi o malim poljoprivrednim proizvođačima. Neophodno je da se to plaća srazmerno veličini zemljišta koje obrađuju i prihodima koje ostvaruju od poljoprivrede, kao i izuzetno značajno – otpis njihovih dugova i kamata, jer složićete se da nije svejedno da li neko ima pola hektara ili 50 ili 100 ili 150 hektara zemlje. Znam da je i, kako da je nazovem, Vlada u tehničkom sastavu radila na tome, da su skoro i pripremljeni predlozi oko kojih se očekuje javna rasprava za nekoliko meseci, ali želela sam da ukažem da smo mi tu za saradnju i sa rešavanje ovog problema i mislim da nemamo više vremena za odlaganje. To se očekuje od nas, a mi smo tu da zastupamo interese svih, pa i malih poljoprivrednih proizvođača. Dakle, kao što sam spomenula, da sumiram, sigurna sam da ćemo i u budućem periodu, kao što smo to činili i u prethodnom, uspešno sarađivati sa novom Vladom, ministrima, rešavati konkretne životne probleme građana i otuda nema nikakve dileme da će poslanička grupa Saveza vojvođanskih Mađara u danu za glasanje podržati Predlog zakona o ministarstvima. Zahvaljujem na pažnji.
Zahvaljujem. Reč ima Đorđe Milićević, šef poslaničke grupe SPS. Izvolite.
Zahvaljujem, uvaženi predsedniče. Poštovano predsedništvo, gospodine Martinoviću, s obzirom na to da ste vi predstavnik predlagača, kao i gospodin Odalović, neću na samom početku reći ništa spektakularno novo i neću otkriti nikakvu spektakularnu tajnu ako kažem da mi danas razgovaramo o dva zakona – izmeni i dopuni Zakona o ministarstvima i izmeni i dopuni Zakona o Vladi. To su zakoni koji su, potpuno sam ubeđen, najviše menjani u istoriji zakona u Srbiji, iz jednog prostog razloga jer mi od uvođenja višestranačkog sistema do danas nismo imali jedan sistemski pristup, univerzalni pristup, univerzalni koncept jedan, optimalan model kakva je to Vlada potrebna i koji je to broj ministarstava unutar Vlade potreban Srbiji. Takvi standardi, da se razumemo, ne postoje ni u evropskim državama. Svaka država, shodno svojim potrebama, onome što je neophodno, formira vladu i broj ministarstava unutar vlade. Tako, recimo, u Norveškoj mislim da smo imali ministarstvo za naftu, pa ministarstvo za ribolov, u Nemačkoj smo imali ministarstvo za hranu itd. Kada je reč o predlozima o kojima danas govorimo, Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o Vladi i o ministarstvima, želim da kažem da je on nastao kao rezultat realne potrebe kako bi Vlada nastavila efikasnije i bolje da funkcioniše. Iskustvo pre svega iz prethodnog perioda, ali i uočene realne potrebe građana, uočene realne potrebe države, društva i kada sve to stavite na nekakvu lestvicu prioriteta, onda možemo sagledati i potvrditi da mi zapravo danas govorimo o zakonskim predlozima koji jesu garant da idemo u pravcu stvaranja i uređenije, bolje i efikasnije države, a to svakako jeste interes svih nas. Personalna rešenja jesu važna i mi to ne sporimo. Važno je da na ključna mesta dođu kvalitetni ljudi, sposobni ljudi koji će umeti da organizuju sistem koji će da funkcioniše, koji će da ostvaruje rezultate, ali to nije tema današnjeg skupštinskog zasedanja. Danas govorimo o tome da stvorimo jedan osnov, da stvorimo jedan sistem koji će omogućiti Vladi Republike Srbije da daje rezultate. Kada smo kod rezultata, želim da kažem u ime poslaničke grupe SPS da rezultati koji su ostvareni u prethodnom vremenskom periodu kao neko ko je bio deo vladajuće koalicije delio vrednosti odgovornosti u radu Vlade Republike Srbije, da smo mi na te rezultate ponosni. Kada kažem rezultati, mislim naravno i na ojačan i osnažen međunarodni ugled Srbije, ali mislim i na sve ono što je postignuto i na nacionalnom i na državnom i na ekonomskom planu. Pre svega, kada govorimo o ekonomskim pokazateljima, ma koliko neko pokušao da kritikuje i ma koliko neko pokušao da napravi kritiku zarad kritike da bi došao do jeftinih političkih poena, činjenice su neumoljive, podaci su neumoljivi i ne možete ih osporiti. Ti rezultati, mislim da budućoj Vladi trasiraju jedan dobar put i pravac da može da nastavi da radi dobro, ali, sa druge strane mi danas govorimo i stvaramo jedan osnov, takođe, za bolji rad buduće Vlade, da buduća vlada može da realizuje proklamovane ciljeve i načela. Naravno, ne želim da prejudiciram šta će biti sadržano u ekspozeu mandatara za sastav nove vlade, ali kada kažem proklamovani ciljevi i načela, mislim na šest principa i ključnih tačaka o kojima je govorio predsednik Srbije Aleksandar Vučić, sa kojima se mi u potpunosti slažemo, i ubeđeni smo da će oni biti sadržajni i da će biti deo ekspozea mandata za sastav nove vlade. Podržavajući ove zakonske predloge o kojima danas govorimo, mi zapravo, najpre želimo da podržimo sve ono što je urađeno u prethodnom vremenskom periodu, ali isto tako da damo nedvosmislenu podršku u radu buduće vlade Republike Srbije i to pre svega, kada je reč o reformskim procesima, kada je reč o modernizaciji, kada je reč o promenama, kada je reč o investicijama, kada je reč o razvoju i kada je reč o rastu. Sagledavajući ovaj predlog može se videti i predvidljivost, može se videti i stabilnosti, ali se može videti i kontinuitet. Za nas je od suštinskog značaja dobro ustrojena unutar Vlade i dobro organizovana struktura rada ministarstava koja će racionalno, kvalitetno i efikasno odgovarati na ono što suštinski jeste najvažnije, a to su potrebe države i potrebe građana. Sagledavajući ove predloge sa tog aspekta oni su u potpunosti opravdani i zaslužuju podršku, jer upravo, za prioritet imaju potrebe države i potrebe građana. Mislim da mi danas zapravo, govoreći o ovom zakonskim predlozima, a uzimajući u obzir onu digresiju koju sam napravio na početku, da nisam imao jedan univerzalni pristup i da nismo imali jedan sistemski pristup od uvođenja višestranačkog sistema, ali mislim da danas ovakvom raspravom i ovakvim predlozima pravimo jedan iskorak u tom smislu i pravimo jedan optimalan model, jedan stabilan model koji bi trebao i mogao da bude osnov i za formiranje nekih budućih, narednih vlada, a ne da se Zakon o ministarstvima, Zakon o Vladi uvek prilagođavaju aktuelnom političkom trenutku, koalicionim sporazumima ili političkoj trgovini. Na taj način, ovom današnjom raspravom mi pokazujemo da postajemo ozbiljna i odgovorna država, država koja svoju politiku ne kreira od danas do sutra, već ima jedan kontinuitet. Naravno, da ovi zakonski predlozi nisu politička proklamacija, već kao što sam rekao, jesu rezultat i odraz realne potrebe, jer, ako bi govorili o tome da je politička proklamacija, o tome sam govorio na prethodnoj sednici, pa SNS i Aleksandar Vučić su apsolutni pobednici izbora, i oni nisu imali nikakvu potrebu da imaju koalicione partnere i razgovaraju sa koalicionim partnerima. Žao mi je što neki nisu shvatili, što su pokušali da pojednostave te razgovore koji su vođeni sa potencijalnim koalicionim partnerima i sa svim političkim opcijama koji imaju svoje predstavnike u parlamentu, neki nisu ni prihvatili razgovor. Žao mi je što je to tako, nisu shvatili ozbiljnost i odgovornost situacije u kojoj se nalazimo, ali ti razgovori koji se tiču, ponoviću po ko zna koji put, budućnosti Srbije i budućnosti svakog građanina Srbije. Ono u šta sam ubeđen neće se dešavalo u političkoj istoriji Srbije, a to je da ministarstva budu feudalnog karaktera. Veoma je važno da predloge o kojima danas razgovaramo ne sagledavamo sa dva aspekta. Sa aspekta personalnih rešenja, jer personalna rešenja danas nisu tema, ona jesu važna, ali danas nisu tema. I veoma je važno da ne sagledavamo razmatrajući broj ministarstava, jer hipotetički Vlada može da funkcioniše i sa pet ili šest ministarstava, ali ovde je suštinsko pitanje šta mi zapravo hoćemo i kakvu Srbiju hoćemo. Opet sa druge strane 21. građani su na izborima vrlo jasno, demokratski rekli kakvu Srbiju žele, a mi kao odgovorni i ozbiljni političari to treba da prihvatimo i da damo svoj doprinos u realizaciji tih ciljeva i to upravo činimo danas. Ono što takođe želim da kažem, jeste da veoma često se čuje u javnosti da se pojedini nazovite predstavnici političke elite zalažu za nekakav dijalog, dijalog koji bi trebao da ide ka reformi našeg političkog sistema. Opšte je poznato da smo mi tokom prethodnog saziva uvek spremni bili za dijalog. Na kraju se taj dijalog sveo, razgovarali smo sami sa sobom, nismo imali sagovornike. Ali, ne bežimo mi od toga da razgovaramo, da raspravljamo, ali nemojmo mišljenje da menjamo u zavisnosti od političke pozicije u kojoj se nalazimo. Da li smo u poziciji vlasti ili smo u poziciji opozicije i nemojte da koristimo zakone kada neku temu želimo da zloupotrebimo. Pa, recimo 2020. godine se setimo izbornih uslova koji nisu promenjeni od 2008. godine. Jedino što je promenjeno 2008. godine je bilo finansiranje političkih stranaka, ali to je tada bila neminovnost, to je tada bilo nešto što je neophodno. Ušteda i racionalizacija na nivou države je bila prioritet i naravno da kao odgovorni i ozbiljni ljudi štedimo prvo tamo gde ima, uštedelo se na političkim strankama. Smanjena su sredstva za finansiranje političkih stranaka, ali se nije štedelo na građanima. Mislim da je to mudra i racionalna odluka. Dakle, ovde se već govorilo, tri stvari su ključne. Imamo tri nova ministarstva. Najpre, Ministarstvo za brigu o porodici i demografiji i to je još jedan pokazatelj da je još bolje prepoznat značaj pitanja porodice i demografskog razvoja Srbije. Inače, temelje ovog pitanje postavljali smo i tokom formiranja prethodne Vlade Republike Srbije kroz Ministarstvo bez portfelja. Danas sa velikim zadovoljstvom kroz ministarstvo koje će se baviti konkretno ovim pitanjem. Suština svega i jeste u stanovništvu, u zdravoj naciji, njenom podmlađivanju, jer ako nema stanovništva nema ni razvoja, nema ni napretka. Mi smo nažalost u vrhu država, uz dužno poštovanje penzionera, nemojte me pogrešno shvatiti, ali nažalost smo u vrhu država po starosti stanovništva. Malo čas je neko rekao i u potpunosti je u pravu, svake godine, nažalost zbog smrtnosti u Srbiji nestane jedan veći grad. Društvena briga o porodici, koja mora biti osnovna ćelija svakog zdravog društva, mora biti strateški cilj naše države, jer bez zdrave porodice nema ni zdravog društva. I, naravno, da je potpuno opravdano formiranje ovakvog ministarstva, ministarstva koje će se baviti baš ovim pitanjem. Drugo novo ministarstvo i drugi novi resor posvećen je selu, drugoj slaboj tački od koje zavisi život svakog društva. Selo je očuvalo i selo je hranilo Srbiju onda kada je bilo najteže, u najtežim trenucima. Ja ću vas podsetiti, u periodu korone, mi smo mogli da se oslonimo sa sigurnošću samo na dve stvari – naše tradicionalno prijateljstvo sa tradicionalno prijateljski orijentisanim državama i naši sopstveni izvori. A šta su naši sopstveni izvori osim sela, zdrave hrane i proizvoda – sir, mleko i čvarci, gospodine Markoviću, u pravu ste. I pored brojnih stimulativnih mera koje su date poslednjih godina, stanje se jeste popravilo i ja ne želim da kritikujem ministra poljoprivrede, već naprotiv, želim da pohvalim rad Ministarstva poljoprivrede i gospodina Nedimovića u prethodnom vremenskom periodu, koji je dosta doprineo da se popravi situacija na selu, ali smatramo dobrom odlukom da selu damo nove podsticaje, nove stimulativne injekcije kojima ćemo ga oživeti. Mnogi će se vratiti da žive u selu i proizvode hranu. Maločas smo čuli statističke pokazatelje i podatke. Ja volim da gledam statistiku, volim da je pročitam, ali više volim praktično delovanje koje daje rezultate. Gospodin Marković ne želi sam sebe da hvali, ali, evo, ja ću da iskoristim priliku. Pored toga što sam pohvalio ministra poljoprivrede, koji je sjajno odradio svoj posao, gospodin Marković, recimo, već 15 godina u Jagodini je omogućio svakom poljoprivrednom proizvođaču besplatno korišćenje tezgi na pijaci. Gospodin Marković je omogućio u Jagodini da svako selo ima dom kulture, da ima put, da ima vodu, elektro-energetsko snabdevanje, gas na selu. Dakle, sve ono što je neophodno da bi ljudi imali mogućnost da opstanu na selu. Slažem se ja sa statističkim podacima, ali nekako mi se čini, kad govorimo o ovim statističkim podacima, da kritikujemo Ministarstvo poljoprivrede, a ja to ne bih želeo. Ja želim da pohvalim ministra poljoprivrede, ali želim da kažem kako treba i u kom pravcu praktično delovati – onako kako je to činio gospodin Marković u prethodnom vremenskom periodu. Treće po redu ministarstvo, koje je takođe od velike važnosti i značaja, ma koliko se neki trudili da minimiziraju značaj ovog ministarstva, to je Ministarstvo za ljudska prava i dijalog. Imali smo prilike, sasvim slučajno sam pre nekoliko dana imao prilike da odgledam jednu debatu, gde su rekli da je ovo tipičan marketinški trik i da treba sebi da objasnimo šta je dijalog. Znači, tipičan marketinški trik, a mi formirano zvanično ministarstvo. Sa druge strane, treba sebi da objasnimo dijalog, a mi jako dobro znamo šta je dijalog. Mi smo dijalog vodili i u prethodnom vremenskom periodu. Mi dijalog i danas vodimo u parlamentu, o izuzetno važnim temama. Dakle, nije do nas, već do onih koji to ne žele da shvate ili ne mogu da shvate. Ali, ja u to neću da ulazim. Najbolji odgovor na pitanje kada je reč o formiranju ovakvog ministarstva mislim da je dao sam predsednik Srbije, Aleksandar Vučić, kada je rekao da je permanentan dijalog neophodan na svim nivoima, naročito što su snage koje su protiv, recimo, vakcinacije, koje misle da je zemlja ravna ploča, pokušaću da ga citiram, i podržavaju antimigrantsku politiku, ojačale za čak 250%, verovali ili ne. To je sasvim dovoljan razlog da mi formiramo ministarstvo koje će se baviti ovim pitanjima. Na samom kraju, gospodine Martinoviću, poslanička grupa SPS, naravno, podržaće oba zakonska predloga u danu za glasanje. Zahvaljujem.
Hvala, gospodine Milićeviću. Dame i gospodo narodni poslanici, dozvolite da vas sve kratko pozdravim u prvom obraćanju u ovom sazivu, da čestitam na osvojenim mandatima i prilici da obavljate važnu i odgovornu dužnost narodnih poslanika. Posebno bih zahvalio svojoj SNS, Poslaničkoj grupi „Aleksandar Vučić – za našu decu“, kojoj pripadam, na ukazanom poverenju da je u ovom mandatu predstavljam i na ovaj način, a svakako i svim drugim poslaničkim grupama koje su taj predlog podržale, kao i izabranom skupštinskom rukovodstvu i želim svima nama, pre svega, dobar uspeh tokom rada u ovom mandatu, da zajednički i na uspešan način realizujemo šest osnovnih pravaca državne politike kako ih jeste definisao predsednik države, Aleksandar Vučić i koje jeste snažno podržala ova Narodna skupština na našoj prethodnoj sednici. Očekujemo dobre rezultate na tom planu svakako i od Vlade Srbije, koju ćemo mi uskoro izabrati, ali sam potpuno siguran da ćemo svi zajedno učiniti da naš narod bude ponosan na svoju Narodnu skupštinu i da svi zajedno učinimo maksimum da damo značajan doprinos razvoju najvrednijeg što svi imamo, a to je naša Srbija. Hvala vam još jednom. Sada reč ima ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe „Aleksandar Vučić – za našu decu“ Sandra Božić.
Zahvaljujem, potpredsedniče. Dozvolite mi da vam u ime poslanike grupe SNS još jednom uputim čestitke na izabranoj funkciji i da vam poželim puno uspeha u radu i, naravno, celokupnom rukovodstvu Skupštine. Sasvim sam sigurna da ćete tu funkciju obavljati čestito, pošteno i vrlo profesionalno, kao što ste obavljali i funkciju zamenika šefa poslaničke grupe i svoju poslaničku funkciju. Dame i gospodo narodni poslanici, građani Republike Srbije, današnjim Predlogom zakona o ministarstvima zaokružićemo formalni korak koji je neophodan kako bismo u sledećoj nedelji izabrali novu Vladu Republike Srbije upravo u ovom Domu. Predloženim zakonom vrši se delimična reorganizacija, već postojećih 18 ministarstava koji starim zakonom još uvek postoje i dodaju se, kao što smo imali priliku i da čujemo danas tri nova ministarstva: Ministarstvo za ljudska i manjinska prava i društveni dijalog, Ministarstvo za brigu o porodici i demografiju i Ministarstvo za brigu o selu. Srpska napredna stranka predvođena predsednikom Srpske napredne stranke i Srbije Aleksandrom Vučićem je dobila zaista jednu ogromnu podršku na junskim izborima i podigla svaku moguću lestvicu parlamentarne demokratije vrlo visoko. Međutim, bez obzira na tu vrlu visoku podršku građana i poverenje, možda je čak i neverovatno reći u ovom trenutku s obzirom na istraživanje javnog mnjenja ukoliko bi se danas održali parlamentarni izbori opet, Srpska napred bi sigurno samostalno osvojila 180 mesta u parlamentu. Dakle, taman kada pomislite da je ta podrška na maksimalnom nivou, zaista se iznenadite da od građana očekujete još veće poverenje, još jači odgovor, ali to apsolutno obavezuje u svakom smislu i Srpsku naprednu stranku i predsednika Srbije, Aleksandra Vučića, ali i buduću Vladu i mandatarku da na najbolji mogući način da odreaguju i da naravno sve ono što nas čeka u budućem periodu, a pričali smo o tome i u parlamentu, i složiću se sa svojim kolegom Vladimirom Đukanovićem u prethodnom obraćanju da nismo dovoljno pažnje posvetili onim principima o kojima je predsednik Srbije Aleksandar Vučić govorio i koji su zaključeni na predsedništvu Srpske napredne stranke, a to je onih šest principa koje će ova Vlada koju očekujemo u toku sledeće nedelje imati pred sobom u budućnosti. Dakle, poverenje koje vam građani na ovaj način daju znači da su vam dali i predali u svoje ruke budućnost svoju i svoje dece i vi zaista tu imate jednu ogromnu odgovornost. Naravno da smo već odavno napravili razliku između svih drugih i nas, da smo napravili razliku kada je Vlada u pitanju, naravno i formiranje Vlade, ali i sve ostale oblasti društvenog života i političkog života, u kojima smo delovali u prethodnim godinama. Kada kažem napravili razliku, upravo mislim na to da su neki u prethodnim periodima Vladu sastavljali u stranim ambasadama i sastavljali je, praktično, po svojim ličnim ambicijama i svojim ličnim apetitima. Dakle, to je ono što u SNS niste videli nikada, niti ćete sada. Lične i partikularne interese zaista nismo uvažavali, pa čak i kada se tiču onih koji su u našim redovima. Dakle, uvek i samo briga o građanima jeste i ostaće i biće na prvom mestu. Buduća Vlada, koja će, kažem opet, sledeće nedelje biti ovde u ovoj sali izabrana, zaista pred sobom ima jako velike izazovne ciljeve. Dakle, biće izuzetno efikasna i moraće da bude formirana za teška i krizna vremena koja su pred nama. Nažalost, u trenutku kada se svet bori sa korona virusom i kada uporedo, pored zdravstvene krize, mi imamo i ekonomsku krizu, možemo danas ovde govoriti o dobrim rezultatima koje je Srbija imala na svim poljima, pogotovo kada govorimo o borbi sa zdravstvenom krizom, odnosno delu krize koja je deo svetske krize i koja je, na kraju krajeva, pored zdravstvene, izazvala i ekonomsku krizu. Dakle, suština u onome što će biti rad buduće Vlade jesu ozbiljni izazovi. Oprostite mi ako ću upotrebiti možda i bezbedonosne izraze, a to su izazovi, rizici i pretnje, jer ovo sa čime se danas svet i čovečanstvo suočava zaista možemo reći slobodno da je u Srbiji još uvek izazov. Međutim, u pojedinim delovima sveta jeste bezbedonosna pretnja, jer kada govorite o zdravlju ljudi, zaista kada dođe do ovakve pandemije koju verovatno u nekoj, da kažem, bližoj prošlosti nismo imali priliku da vidimo, niti na ovaj način se suočimo sa pandemijom, možete reći slobodno da je to pretnja. Videli smo da je pretnja i po ekonomiju i po sve ostale druge aspekte društvenog života. Dakle, ti razlozi zbog kojih je ova Vlada na ovaj način formirana, sa 21 ministarstvom i, kažem, formirana za odgovor i davanje brzih rešenja upravo na izazove koji su ispred nas, jeste formulisana kako bi odgovorili najpre, između ostalog, i u prioritetu na šest izazova o kojima smo govorili i u Narodnoj skupštini i nismo u dovoljnoj meri, čini mi se, o tome raspravljali i nije se o tome dovoljno govorilo u medijima. Mi ovde, naravno, znamo o kojim se tu ciljevima i o kojih šest principa se radi i koji principi zapravo čekaju sledeću Vladu. Međutim, ono što je najbitnije jeste da građane upoznamo sa tim principima, da znaju, praktično, šta je to što će biti zadaci buduće Vlade i da to nedvosmisleno u ovom trenutku i izgovorimo. Dakle, pored borbe za zdravstvo, odnosno za zdravlje naših ljudi, protiv pandemije u kojoj se trenutno čitav svet nalazi, ja zaista ne mogu da ne kažem u ovom trenutku zapravo da su i za ovu borbu, uspešnu borbu sa virusom Kovid 19 zapravo zaslužni građani. Zašto? Građani su zaslužni, pre svega, zato što su u prethodnom periodu, kada su zaista svi bili skeptični, imali smo priliku da jedan deo građana, pogotovo smo zahvalini našim penzionerima, kada su u periodu fiskalne konsolidacije, koja je bila zaista teška, ali neophodna, kako bismo zemlju doveli do ovoga što imamo danas, da možemo da nižemo ekonomske uspehe i da napredujemo i da gradimo našu Srbiju, ali su teške mere bile neophodne, koje smo ispunili, za koje su, naravno, mnogi bili skeptični i bili smo napadani, ispostavilo se da smo bili u pravu i da su građani zapravo bili ti koji su prepoznali potrebu da podrže ovakve mere. Upravo zahvaljujuću takvim merama i, naravno, mudrim ulaganjem i razmišljanjem prethodne Vlade, koja je uložila u zdravstvo, koja je uložila u zdravstveni sistem, zdravstveno opremanje, izgradnjom i rekonstrukcijom bolnica, domova zdravlja, kliničkih centara, pa došli smo i do današnjeg dana, kada smo zaista predvideli, na vreme se pripremili što se tiče i korona virusa i posebnu bolnicu gradimo koja će primiti isključivo i samo obolele od Kovida 19. Dakle, sva ta razmišljanja prethodna i, da kažem, mudro raspolaganje državnim budžetom su omogućili da mi, zapravo, u prethodnih sedam meseci imamo zaista i isključivo pravovremene reakcije na zdravstvenu krizu koja je zadesila čitav svet, pa i Srbiju. Dakle, uspeli smo da odgovorimo na sve zdravstvene izazove koji su postavljeni ispred nas. Isto tako, uspeli smo da, bez obzira što ekonomija kao mesto gde sve počinje i gde se sve završava, u svetu zaista dolazi u jednu ozbiljnu krizu, padovi su zabeleženi u gotovo svakoj zemlji Evrope i sveta i to u nekim visokim procentima, do čak i 15%, što je zaista za naredni period verovatno jedan minimum, došli smo u situaciju da možemo da ispoštujemo da dok se borimo sa pandemijom, dok se borimo sa jednim kompleksnim problemom i jednim mogu reći slobodno i fenomenom u današnjem vremenu, mi nismo ni na jedan način zapostavili, niti nikako odustali, već smo, čini mi se, mudrim ekonomskim merama uspeli da pomognemo i naše stanovništvo i da pokažemo da, pored zdravstvene nege, smo zaista razmišljali paralelno i o pre svega zaštiti našeg ekonomskog sistema, zaštiti svakog radnog mesta i pomoć našim građanima, pa što i pojedinačnoj pomoć. Setite se pomoći koju smo našim građanima pružili uplatom od sto evra svakom punoletnom građaninu, pa sve do one pomoći malim, mikro i srednjim preduzećima u ovim vremenima kada smo se zaista tek susreli sa pandemijom i kada je bilo neophodno vršiti vrlo jasne i vrlo precizne poteze i direktno pomoći našim privrednicima. Dakle, uspeli smo da taj točak i zamajac, koji je u Srbiji pokrenut, napretka razvoja, investiranja i daljeg napretka Srbije zaista nastavimo snažno da vrtimo. Za to su nam, takođe, potrebni novi ljudi, jer upravo ta podrška, koju su nam građani dali u prethodnom periodu na izborima, govori o tome da mi moramo da razmišljamo i o sebi, da moramo da se menjamo, da moramo da se prilagođavamo i da moramo konstantno da tražimo nova ispravna rešenja, novu energiju, nove ljudi koji bi upravo taj točak koji smo snažno zavrteli, nastavili da guraju i dalje i da našim građanima obezbede promptna rešenja, da daju možda čak i neke nove ideje, naravno, kako bismo na dalje nastavili da gradimo, kako bismo i dalje, a ova podrška građana nije nikako slučajna, jer građani ocenjuju ono što vide i način na koji žive i iskrena borba za ekonomiju i isto toliko podjednako snažna kao i za zdravlje ljudi je neophodna u ovom trenutku i svakako da smo svedoci da je Srbija uspela da sva ona obećanja koja je dala programom koji će biti i pred novom Vladom 2020/2025, između ostalog gde se predviđa pored nastavka izgradnje puteva, autoputeva, ulaganja u infrastrukturu, otvaranja novih radnih mesta i tako dalje, poveća i minimalnu cenu rada, prosečne plate, da idemo ka tome da povećavamo penzije. Sasvim sam siguran da ćemo, bez obzira, kažem, i na ekonomsku krizu, s obzirom da smo po svim ekonomskim parametrima u zbiru došli od poslednjeg mesta do prvog mesta u Evropi, da ćemo biti u situaciji da to obećanje koje smo građanima dali, kao i svako drugo, ispunimo. Već u narednoj godini, početkom 2021. godine, u prvom kvartalu možemo očekivati da ćemo građanima povećati plate i penzije. Još uvek ne znamo koji će to procenti biti u pitanju, ali svakako da, za razliku od nekih drugih, koji su to poverenje građana zaista koristili isključivo samo kao kartu u jednom smeru, ka 619 miliona lične koristi, mi zaista gledamo da građanima obezbedimo pristojan život, da sve ono što smo obećali kroz izbore, sve što smo dali kao izborno obećanje i ispunimo. Već negde krajem godine videćemo da će Srbija verovatno, po onome što se prognozira, ostati na toj nultoj stopi rasta. Dakle, nećemo imati praktično recesiju u koju upada celokupno čovečanstvo, dakle i Evropa i svet. Kažem, pored ovih nekih ciljeva, jasno nam je da moramo nastaviti permanentno borbu za naše interese, za interese naših građana, Srba na Kosovu i Metohiji. Naravno da će to biti i te kako teška obaveza i zadatak nove Vlade Srbije, kao što će zadatak biti da u našim spoljnim odnosima i čuvanju i unutrašnjeg mira obezbedimo jednu nezavisnost kakvu nismo imali priliku da u nekim prethodnim vremenima, dok su određene strukture imale odgovornost ili, da kažem, ispravnije bi bilo neodgovornost za vršenje vlasti, pa smo tako isto za vreme vršenja prethodne vlasti imali priliku da upravo pitanja vezana za Kosovo i Metohiju ne mogu da kažem nasledimo, jer to je problem koji duboko seže u našu prošlost, ali definitivno da srpske nacionalne interese od 2008. godine, pa na dalje zaista vidimo u jednom talačkom odnosu koji je nedopustiv za dalji razvoj. Trudićemo se da pitanje i rešenja koja se tiču Kosova i Metohije pronalazimo i da ti pregovori i razgovori nikada nisu niti će biti laki, ali mi ćemo se truditi da ih imamo i trudićemo se da zastupamo interese naših građana i nacionalne interese Republike Srbije. Što se tiče nezavisnog vođenja spoljne politike, koji je takođe naveden kao jedan od prioriteta i ciljeva buduće Vlade, ja zaista ne sumnjam da će tako i biti, jer Srbija je danas dokazala da može vrlo jasno da korača upo svim meridijanima, da može jasno da razgovara sa istokom i sa zapadom, da je rado viđen gost i naravno u svim velikim centrima moći i odlučivanja, ali da isto tako Srbija više nikada neće biti talac tuđih interesa, da se vlade neće formirati po stranim ambasadama, po tuđim željama stranih plaćenika i domaćih izdajnika. Dakle, sve to što je dato u zadatak novoj Vladi Srbije ja sam zaista sasvim sigurna da će biti kao i do sada, bez obzira što je kažem, visoko lestvica podignuta u svim aspektima koji će novu Vladu Srbije sačekati i da će zaista ta lestvica biti možda podignuta na još jednu, sigurna sam, za SNS dostižnu visinu. Moram još jednu stvar da napomenem, to sam zaista htela na početku sa ovog mesta, imam zaista obavezu i zadovoljstvo da se zahvalim predsedniku Srbije, Aleksandru Vučiću, upravo za mogućnost i inicijativu i molbu koju je uputio predsednici, odnosno mandatarki buduće Vlade, budućoj premijerki Ani Brnabić, a to je za učešće 50% žena u budućoj Vladi. Mislim da je to jedan od presedana upravo koji je napravljen kada je SNS preuzela odgovornost za vršenje vlasti, s obzirom da zaista učestvujući na svim međunarodnim i domaćim forumima koji se tiču rodne ravnopravnosti i položaja žena u politici, uvek smo mi žene i SNS vrlo ponosne na rezultate koji su postignuti kako u zakonodavnoj, tako i u izvršnoj vlasti, ali smo uvek imali tu neku, da kažem dozu „ali“, upravo kada se govori o izvršnoj vlasti zato što tu nismo imali zaista dovoljno žena koje su participirale. Mislim da je njegovom inicijativom, svakako i podrškom koja je i vrlo imala uticaja i na sledeću listu, odnosno novu listu koju smo imali u junskim izborima i zahvaljujući kojoj danas 40% žena sedi u ovom parlamentu, i u njihovo ime i u zaista svoje ime želim da se zahvalim još jednom na svoj podršci koju predsednik Srbije, Aleksandar Vučić, pruža svojim koleginicama, ali ne samo svojim koleginicama nego svim ženama koje participiraju u politici u Srbiji. Takođe, naravno samim tim i većom vidljivošću žena u politici mi zaista utičemo na život svake žene u Srbiji i to je jako važno u ovom trenutku, bez obzira što sam zaista pobornik lično toga da se ljudi postavljaju na određene funkcije po svojim sposobnostima, po svom obrazovanju i isključivo po tome, ja sam sasvim sigurna da je sada više nego ranije, došlo vreme da zaista žene participiraju u vlasti, pogotovo u izvršnoj vlasti više nego ikada, s obzirom da sam sasvim sigurna da sada imamo na političkoj sceni Srbije mnogo kvalitetnih žena, mnogo sposobnih, obrazovanih žena koje imaju šta da utkaju u izvršnu vlast i imaju energiju koju mogu da daju, koje mogu da zaista utiču na donošenje nekih bitnih odluka. Dakle, to sam htela zaista posebno da podvučem. Da nastavim sa ciljevima koji su pred novom Vladom i pred novim izazovima koje će se pred njima naći. Svakako da i ova tri ministarstva o kojima govorimo će se naći upravo pred istim izazovima i nisu slučajno predložena za formiranje. Jedno od tih ministarstava jeste i Ministarstvo za ljudska i manjinska prava i društveni dijalog. Do sada jesmo imali naravno i Kancelariju koja se bavila ljudskim i manjinskim pravima i ne mogu reći da sam imala zamerki na rad Kancelarije, ali sam sigurna da će ministarstvo dalekosežnije moći da sagleda celokupnu situaciju i da u nekom budućem vremenu zaista postavi neke ciljeve koji će biti dostižni i u ovom periodu na koji smo oročili Vladu i izvršavani. S tim što ova ekstenzija društveni dijalog koja se nalazi u sastavu naziva budućeg, naravno i delokrugu rada budućeg ministarstva, svakako je nešto što je SNS od 2012. godine pa do sada apostrofirala u svim organizacijama. Dakle, dijalog, dijalog i dijalog, razgovor sa svima, razgovor sa svim političkim akterima, razgovor sa svim društvenim grupama, sa civilnim sektorom, razgovor u parlamentu, razgovor u Vladi i razgovor, dakle, u svakoj državnoj instituciji. Razgovor mora biti permanentan i mora se ticati apsolutno svih, bez obzira što će ovo verovatno, u ovim mojim rečenicama će se pronaći, pretpostavljam oni na koje se ovo najmanje odnosi, oni koji su se sakrili iza reči „bojkot“ i koji su svoju političku nemoć sakrili iza ove reči, koji se sada nakon završetka izbora, bili su naravno najglasniji i opet najhrabriji, da bi smo nakon prvog pomena ponovnih izbora zaista opet naišli na kojekakve izgovore. Međutim, ovo sve se zaista u najmanjoj meri odnosi na njih iako se odnosi i na njih, ali se odnosi i na druge političke grupe, društvene organizacije koje su u poslednjem periodu zaista dobile veliku podršku građana, iznenađujuće, s obzirom da se zaista ja, barem ne mogu lično da razumem određene zamisli tih političkih i društvenih pokreta tipa da je zemlja okrugla i ljudi koji su protiv nekih utemeljenih društvenih normi kao što je vakcinacija. To pokazuje da s obzirom da imaju određenu podršku građana koja je skočila da mi zaista moramo da posvetimo pažnju i onome što ne razumemo i da taj dijalog mora biti prisutan i da mora biti zaista u svakom segmentu našeg društva i da moramo, na kraju krajeva, sesti sa svima i razgovarati u svim institucijama i pokušati da iznađemo određena rešenja i da razumemo sve one koji se vlasti i obraćaju. Drugo ministarstvo za koje se planira delokrug rada je Ministarstvo za brigu o porodici i demografiju. Zaista je pohvalno što se SNS, odnosno buduća Vlada, što je dala i apostrofirala osnovnu ćeliju jednog društva, to je porodica i što će novim zakonskim rešenjima uspeti da sasvim sigurno donese određena rešenja koja će se ticati porodične zaštite, naravno i demografije kao osnovnog cilja, odnosno problema, egzistencijalnog problema koji desetinama godina stoji u srpskom narodu i zahteva zaista jedna jasna, vrlo jasna rešenja. S obzirom da imam još malo vremena, zaista ne mogu a da se ne posvetim tom novom ministarstvu koje je za mene zaista jedna epohalna stvar, Ministarstvo za brigu o selu. Mogu reći da je to samo ispunjenje predizbornog obećanja koje je SNS dala u prethodnom periodu, a tiče se decentralizacije i ravnomernog razvoja svih regiona, takoreći gradova i sela. Znači, mi moramo kao što smo i u kampanji govorili da obratimo pažnju, jer Srbija nije samo Beograd, Srbija nije samo Novi Sad i Niš, Srbija jesu upravo mala sela kojih ima, sada ću vam tačno reći, 4.709 u kojima živi nešto manje od tri miliona stanovnika. Dakle, ono što jeste katastrofalan podatak jeste da 1.200 sela je u ovom trenutku u nestanku. Mnoge kolege pre mene su razgovarale i pričale na tu temu i mnogo je problema koje će ovo ministarstvo sačekati već u startu, ali je dobro prepoznati da postoje problemi i da postoji potreba za hitnim rešavanjem. Tako da se nadam da će ovo ministarstvo dati jedan od najvidljivijih rezultata u budućem periodu i mislim da je izuzetno bitno pokazati na ovaj način koliko smo odgovorni zaista za svaki aspekt i da sve ono što govorimo zaista ne ostaje „mrtvo slovo na papiru“, već, vidite i sami, ulazi u ozbiljnu realizaciju o tome sa ozbiljnom misli. Dakle, podrška ravnomernom razvoju, izrada strateškog principa je upravo ono što je bitno za ovo ministarstvo. Što se tiče ovog predloga zakona koji se danas nalazi pred nama, ja mogu samo reći da je to jedan odgovoran nastavak politike SNS, da ćemo dati sasvim sigurno odgovore na sve izazove koji su ispred nas i da ćemo ujedno uspeti da nastavimo ovaj razvoj koji smo započeli i napredak naše Srbije u budućnosti. Zahvaljujem.
Hvala vam, gospođo Božić. Dame i gospodo narodni poslanici, prelazimo na izlaganja po prijavama za reč. Poslaničke grupe dostavile su svoje prijave i prvi je gospodin Samir Tandir. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, koleginice i kolege narodni poslanici, ja govorim u ime Stranke pravde i pomirenja, najjače bošnjačke stranke u Srbiji. Želim da se zahvalim građanima na podršci koju su nam dali na prethodnim izborima, jer imamo najviše od svih bošnjačkih stranaka narodnih poslanika i odbornika u lokalnim skupštinama u Sandžaku. Pred nama je Zakon o ministarstvima. Ono što želim da istaknem jeste da je to jedan suštinski dobar predlog. Ako poredimo izbor jedne Vlade sa izgradnjom jednog stambenog objekta ili kuće, onda možemo reći da danas govorimo o temelju. Zato je jako važno da je sadržajan ovaj predlog zakona. I ono što me posebno raduje jeste da imamo jednu širinu koju je predlagač dao u resorima i dubinu portfelja, jer će buduća Vlada i budući ministri suštinski moći da se bave izazovima pred kojima se nalazi naše društvo. Ono posebno želim da istaknem jeste da ono što su govorili u prethodnom mandatu poslanici Stranke pravde i pomirenja, da je predlagač uzeo u obzir da se bitan deo programa Stranke pravde i pomirenja tiče upravo novih ministarstava koje danas imamo. To je ministarstvo za brigu o selu, ministarstvo za ljudska i manjinska prava i društveni dijalog i ministarstvo za brigu o porodici i demografiji. Lider naše stranke akademik Muamer Zukorlić je više puta u svim javnim obraćanjima, kao i programska načela i akta naše stranke isticala su važnost brige o selu. Sandžak je planinski kraj. Sandžačko selo je jako zapušteno. I jako nam je važno što će naredna Vlada imati ministarstvo koje će se baviti ovom problematikom, jer ne možemo govoriti o ostanku mladih na selu ako oni nemaju puteve, a sandžačko selo nema dobre puteve. Nemamo dobru električnu energiju, nemamo ambulante. Zaista se nadamo da ćemo sa budućim ministrom u jednom konstruktivnom dijalogu raditi na rešavanju ovih nepravdi. Ono što takođe želim posebno da istaknem jeste demografiju negativne migracije, negativan priraštaj, jedan možda od najvećih izazova sa kojima se suočava naše društvo. Drago mi je što je predlagač rešio da se sa tim problemom uhvatimo u koštac koji se odnosi na sve zajednice, na sve građanke i građane koji u Republici Srbiji žive. Ako pogledamo opštine u Sandžaku, videćemo da svaki grad u Sandžaku ima direktne autobuske linije prema svim evropskim gradovima. To je negativni trend koji moramo da zaustavimo i na tom polju moramo da radimo zaista svi. Imamo negativne migracije iz sela u grad, iz grada u Beograd, iz Beograda u inostranstvo ili direktno iz manjih sredina u inostranstvo. Ne može jedno ministarstvo, naravno, potpuno smo svesni, da to reši. Ovde i parlament i buduća Vlada moraju da se bave ovom problematikom. Suština rešavanja ovog problema jeste u ravnomernom regionalnom razvoju. Onog trenutka kada se nastavi izgradnja autoputa kroz Sandžak, kada sandžačke opštine dobiju gas, kada izvršimo gasifikaciju, kada budemo imali sandžački aerodrom i prugu do Novog Pazara, tada u tom delu Srbije možemo govoriti o suštinskom zaustavljanju tih negativnih tendencija. Ljudska i manjinska prava i društveni dijalog su jako važna tema. Drago mi je što je predlagač i ovo tretirao kao posebno ministarstvo. Mi smo kao društvo podeljeni i etnički i ideološki i generacijski. Jako je važno da imamo jednu instituciju koja će se sistemski boriti sa svim ovim izazovima. Način kako ne treba raditi jeste Ministarstvo za ljudska i manjinska prava u mandatu od 2008. do 2011. godine, kada je ministar bio Svetozar Čiplić i predstavnike mog bošnjačkog naroda nazivao posebnim i opstruisao konstruisanje Bošnjačkog nacionalnog vijeća. Obzirom da mi vreme ističe, ovo je jedan kvalitetan predlog i očekujem da ćemo ga u danu za glasanje podržati. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Vladan Glišić.
Poštovano predsedništvo, poštovane kolege narodni poslanici, ja neću glasati za ovaj predlog zakona i neću ga podržati. Nije samo zato što sam opozicioni poslanik, već pre svega zbog toga što ovde nema ministarstva za dijasporu. Ali, hajde da relaksiramo našu komunikaciju, da pokažemo da politički protivnici ne moraju uvek samo da budu protiv. Pre svega, pohvaliću to što ste ministarstvo za brigu o porodici i demografiji i ministarstvo za brigu o selu uvrstili u ovaj predlog. Smatram da je to dobar put. Međutim, bez obzira na to što ste već osam godina na vlasti, naše porodice se raspadaju. Statistički podaci su vrlo teški. Naše selo umire. Znači, ova dva ministarstva će biti samo šminkanje mrtvaca, ako se zadrži samo na tome da postoje ovakva ministarstva. Ono što ste u obrazloženju u čl. 20. i 23. dali, tj. ne u obrazloženju, nego u samom zakonu dali, je toliko šturo da govori o tome da je to u stvari samo proizvod koalicionog dogovora i neke koalicione arhitekture. Prava priča o borbi za obnovu sela i obnovu naših porodica i sprečavanje demografske katastrofe ili, kako narod kaže, bele kuge u kojoj se davimo, jeste jedna korenita promena društva u kome živimo. Vi ste za ovih osam godina imali prilike da pokažete da to želite, a niste. Znači, ne možemo živeti u jednom modelu radikalnog potrošačkog društva surovog kolonijalizma koji ima sve najradikalnije oblike uništavanja našeg društva, koji mi podržavamo tako što svakog stranog investitora dočekujemo kao robovlasnika koji može sa našom radnom snagom da radi šta god hoće i ne možemo razvijati taj model društva, a govoriti o tome da brinemo o porodici i o selu. Način da se stvari promene jeste zalaganje za porodični model društva, a koji će u mnogim aspektima pokazati sve suprotno od onoga što danas imamo, a ja ću vam reći samo jedan primer. Dok mi u ovom trenutku razgovaramo, neka mlada žena u nekoj od ovih firmi vičnih stranih investitora ne može da dobije posao zato što nije spremna da se odrekne rađanja. I mi svi dobro znamo da inspekcija rada u tu firmu neće ući i mi svi dobro znamo da postoje mnoge firme stranih investitora koje mi dočekujemo sa crvenim tepihom, koje ni maske, ni zaštitnu opremu ne obezbeđuju našim zaposlenima, koji su porodični ljudi i koji na taj način budu poniženi i na taj način im pokazujemo da smo se između stranog investitora i našeg čoveka koji treba da stvara porodicu, našeg čoveka koji treba da ostane na srpskom selu, opredelili za stranog investitora. Dakle, u tom smislu, dragi moji prijatelji iz SNS i drugih vladajućih stranaka, osam godina ste na vlasti, a to niste promenili, i ova ministarstva bez toga neće značiti ništa. Druga stvar koju hoću da kažem i nadam se da ste zaboravili, jednostavno, ne mogu da shvatim kako ste mogli da zaboravite ministarstvo za dijasporu, ali hoću da mislim da ste zaboravili, jer ako niste zaboravili, onda znači da ste svoj partijski i politički interes stavili ispred interesa ovog naroda. Mi smo narod, jedan od malobrojnih naroda u svetu koji ima tako veliko rasejanje i tako veliku dijasporu, da je prosto nenormalno da nemamo institucionalni okvir za komunikaciju sa tim delom našeg naroda. U ovom trenutku mi primao doznake od te dijaspore. Milijarde evra ili dolara su u pitanju koje dolaze i koje omogućuju ovoj državi i ovom narodu da preživi u teškim vremenima. U slučaju kada imate globalizovani svet, kada imate mogućnost komunikacije na najmodernije načine sa svim ljudima koji su otišli, mi možda ne možemo da ih zaustavimo da odu, jer nemamo dovoljno novca da platimo najveće stručnjake da ostanu u zemlji, ali ako nemamo ministarstvo za dijasporu, ako nemamo institucionalni okvir preko kojeg ćemo komunicirati sa njima, mi njih trajno gubimo iz našeg društvenog i nacionalnog bića. Naravno, nisam neko ko ne primećuje da je predsednik vaše stranke, a predsednik naše države, u zadnje vreme preuzeo dobre korake u podršci našim sunarodnicima koji nisu u granicama naše države, i to je dobro. Ta ideja o srpskom svetu je jedna moderna, normalna i dobra ideja, ali nije dobro da to zavisi od volje jednog čoveka, od njegovog zdravstvenog biltena, od toga da li će ovo ili drugo jutro ustati na levu ili desnu nogu, već to mora da zavisi od institucije koja se zove ministarstvo dijaspore. Ministarstvo dijaspore u ovakvim okolnostima mora da bude moderno, strateško ministarstvo koje će omogućiti našem narodu da ima komunikaciju da opstane svuda u svetu. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima predstavnik predlagača narodni poslanik Aleksandar Martinović. Izvolite.
Zahvaljujem se gospodine potpredsedniče. Moram da se osvrnem na nekoliko kvalifikacija koje je izneo moj uvaženi kolega prethodni govornik, a sa kojim ne mogu da se složim kao ovlašćeni predstavnik poslanika koji su podneli ovaj Predlog zakona. Pre svega, malo me čudi vokabular koji koristite. To je vokabular Komunističke partije, odnosno Kominterne, kolonijalizam, krupni kapital, itd. To je jezik kojim se govorilo pred 50, 70 ili 80 godina. Pošto vi dolazite sa desnog političkog spektra, čudi me da koristite tu kominternovsku terminologiju, ali to je vaše pravo i nije to najvažnije oko čega ćemo da polemišemo. Kažete da država i, konkretno, predsednik Republike Aleksandar Vučić nisu vodili dovoljno računa o porodici, da su naše porodice, a posebno naše žene, naše majke, izložene torturi u stranim kompanijama koje su počele sa radom u Republici Srbiji, naročito u periodu od 2014. godine pa do danas, a zaboravljate, odnosno bilo bi bolje da se zapitate – koliko porodica danas živi u Srbiji zbog toga što smo politikom Aleksandra Vučića uspeli da te kompanije dovedemo u Srbiju i kako su te porodice živele kada tih kompanija u Srbiji nije bio? Pri tome je Aleksandar Vučić, pri tome je Vlada Republike Srbije vodila računa, mi o tome nismo pričali kao neki koji su bili na vlasti do 2012. godine, ali smo vodili takvu politiku, a to je politika ravnomernog regionalnog razvoja. Predsednik Vlade i danas predsednik Republike Aleksandar Vučić vodio je računa i vodi i dan danas da se fabrike otvaraju, ne samo u Beogradu, ne samo u Nišu, ne samo u Kragujevcu, nego bukvalno od Subotice do Vranja, od Loznice do Negotina, da se fabrike otvaraju na Kosovu i Metohiji, da se fabrike otvaraju čak i u Republici Srpskoj, odnosno u Federaciji Bosne i Hercegovine, odnosno u onim delovima Bosne i Hercegovine u kojima živi srpski narod. Da li ste se zapitali kako bi te porodice živele da nije tih kompanija? Izneli ste ovde nekoliko kvalifikacija koje smo ranije slušali od poslanika DS da bi unizili rezultate koje je postigla Vlada, koju je vodio Aleksandar Vučić, da bismo nipodaštavali sve rezultate koje smo postigli u privlačenju i domaćih i stranih investicija u proteklih, pre svega, šest godina. Govorili su o tome kako radnici u tim kompanijama rade u pelenama, da nemaju pravo na pauzu, da su izloženi raznim vrstama torture, a jedan narodni poslanik iz DS, mislim da se zvao Balša Božović, je tvrdio da jedna kineska kompanija, koja je počela sa radom u Obrenovcu, to je „Meita“, da li je tako gospodine Komlenski, tretira srpske radnike kao robove i da su Kinezi u Srbiji robovlasnici. Prijateljski vam savetujem da se klonite te terminologije. To je terminologija onih koji su politički propali. Dakle, ne da nisu uspeli na izborima, nego su zbrisali sa političke scene Srbije zato što su ubeđivali građane Srbije da ne vide ono što zaista postoji. Vučić otvori jednu fabriku, a oni kažu – ma to nije ništa, otvori deset, ma to nije ništa, otvori 150, ma to nije ništa. Mi kažemo – ljudi, zaposlili smo na stotine hiljada ljudi, napravili smo na stotine kilometara autoputeva, napravili smo nove škole, bolnice. Sa ove druge strane su nas ubeđivali da to nije tačno, da mi ne vidimo dobro, da nas Vučić laže, da svi lažu. Građani Srbije dobro razumeju da li u njihovom gradu postoji fabrika ili ne postoji. Građani Srbije dobro znaju, možemo svi mi da kažemo da nije napravljena ni jedna fabrika i da nije napravljen ni jedan put i da ništa nije dobro urađeno od kako je SNS na vlasti, ali narod vidi i narod razume da pomaka ima i dalje narod u Srbiji teško živi. Nisam ja neko ko je idealista i ko će sada da kaže, pošto smo mi sada na vlasti, narod živi odlično. Narod i dalje živi dosta teško, ali objektivno narod živi dosta bolje, nego za vreme onih koji su bili na vlasti do 2012. godine. Vidi se pomak u svim sferama društvenog života. Nije isto kada u jednom gradu nemate ni jednu fabriku, pa za tri ili četiri godine ih ima šest. Nije isto. Nije isto kada ti ljudi koji rade u tim kompanija, a o kojima ste vi govorili, gde su imperijalisti došli, neki krupni kapital, robovlasnici itd, kući odnesu platu od 50 ili 60 hiljada dinara, pa ako su i muž i žena zaposleni u toj fabrici, priznaćete da to nije baš mali iznos, od tog iznosa može da se živi. Ne mogu da prihvatim te kvalifikacije tamo u nekoj fabrici, ali neću da vam kažem u kojoj, u nekom gradu, ali neću da vam kažem u kom gradu, radnik je prinuđen da radi pod ponižavajućim uslovima, mora da radi sa pelenama, nisu mu dali zaštitnu masku itd. Mi smo narodni poslanici. Mi smo dužni da iznosimo konkretne podatke. Ako takvih slučajeva zaista ima, molim vas da kažete o kojoj fabrici se radi, u kom gradu se ta fabrika nalazi, da bi državni organi moli da reaguju. Ako to ne kažete, onda je vaša diskusija krajnje paušalna i onda ste rekli nešto čisto onako da se bacite kamenom na čoveka koji je uspeo od Srbije koja je bila polumrtva država, jedna razvalina od države, u svakom pogledu, i institucionalnom, i ekonomskom i vojnom, mislim na predsednika Republike Aleksandra Vučića, jednostavno da se bacite kamenom i da kažete, što je najjednostavnije, ali što, naravno, nije tačno, da taj čovek za Srbiju nije uradio ništa. Mislim da je uradio mnogo. Nova Vlada Srbije imaće obavezu i mi na tome iz SNS insistiramo da je to Vlada kontinuiteta. Nebitan je personalni sastav Vlade, da li će u Vladi da sedi Janko ili Marko. Ne mogu svi da budu ministri, ali će svako ko bude ministar u toj novoj Vladi morati da vodi onakvu politiku kakvu je zacrtao Aleksandar Vučić kada je prvi put postao predsednik Vlade, a to su ubrzane reforme u svim oblastima društvenog života, privlačenje investicija, i domaćih i stranih, otvaranje novih radnih mesta, jačanje naše vojne moći, jačanje naše međunarodne pozicije, nastavak borbe za očuvanje Kosova i Metohije u sastavu Srbije, odnosno pronalaženje kompromisnog rešenja za jedan problem koji tišti Srbiju i srpski narod više od 200 godina, ako ne i duže. Kažete da ne postoji ministarstvo za dijasporu. Formalno-pravno to je tačno, ali niste rekli da u okviru Ministarstva spoljnih poslova postoji, odnosno da je predviđeno da postoji Uprava za saradnju sa dijasporom i Srbima u regionu. Znači, mi smo otišli korak dalje u odnosu na ono što vi predlažete. Dakle, mi pravimo razliku između dve kategorije, ja molim građane da to razumeju, dijaspora i Srbi u regionu. Dijaspora su oni koji žive u Americi, to su oni koji žive u Kanadi, u Australiji, u Nemačkoj, u Francuskoj, neki su otišli pre 100 godina, neki su otišli posle Drugog svetskog rata iz političkih razloga, neki su otišli tokom šezdesetih i sedamdesetih godina iz ekonomskih razloga, neki su otišli devedesetih godina iz najrazličitijih mogućih razloga, to je dijaspora, ali mi smo predvideli jedan državni organ koji će da se bavi položajem Srba u regionu. To je jako važno da građani danas čuju. Ko su Srbi u regionu? To su oni delovi našeg naroda koji su ostali da žive u bivšim jugoslovenskim republikama. Gde je danas najteži položaj srpskog naroda? Priznajemo da ima pomaka ali još uvek Srbi objektivno teško žive, mada su formalno-pravno izjednačeni sa drugim građanima tih zemalja, ali u stvarnosti im je život ne baš sasvim jednostavan, mislim na Hrvatsku, mislim na onaj deo Bosne i Hercegovine koji se zove Federacija BiH, mislim na Crnu Goru. Prilično je delikatan položaj i srpskog naroda u Severnoj Makedoniji. Dakle, Aleksandar Vučić je posle dugog niza godina ponovo vratio u spektar političkog interesovanja položaj srpskog naroda u Hrvatskoj, položaj srpskog naroda u Bosni i Hercegovini, položaj srpskog naroda u Crnoj Gori. Da vas podsetim, za razliku od Borisa Tadića, koji je mislio da je smisao politike da se stalno nekome izvinjava, misleći da će time da pokaže koliko je veliki evropejac i koliko je, navodno, građanski političar, Aleksandar Vučić je krenuo drugim putem, putem saradnje sa državama koje su nastale na prostorima bivše Jugoslavije i rekao je – mi Srbi smo tokom tih devedesetih godina napravili čitav niz grešaka, neki od nas su počinili i zločine, ali neko je počinio zločine i nad Srbima. Dakle, govorimo i o jednoj i o drugoj temi, jer, do 2012. godine, imali ste jednu crvenu nit koja se provlačila ne samo na prostorima bivše Jugoslavije, ne samo u međunarodnim centrima moći, nego i ovde u Beogradu, u Srbiji, a to je teza koja je veoma opasna. Nju i danas zastupaju pojedine političke stranke, nju i danas zastupaju pojedine nevladine organizacije, to je teza koju zvanično zastupa i Hrvatska, to je teza koju zastupaju i privremene institucije u Prištini, to je teza koju zastupa i Milo Đukanović, ali to je teza koju zastupa i Latinka Perović, a to je da su Srbija i Srbi odgovorni za raspad bivše Jugoslavije. Aleksandar Vučić je u Zagrebu rekao, kada je posetio Zagreb i posle toga kada je otišao da poseti Srbe na Korduni i Baniji – nije Srbija odgovorna za raspad Jugoslavije, deo odgovornosti verovatno snosi, ali deo odgovornosti snose i oni koji su se nasilnim oružanim putem, protivpravnim putem odvojili od Jugoslavije. Imao je hrabrosti da to kaže u Zagrebu, kao što je imao dovoljno ljudskosti, dovoljno srpstva u sebi da ode kod Srba koji žive na Korduni i Baniji i da kaže – mi smo ti koji ćemo da vam pomognemo da ostanete na svojim vekovnim ognjištima, da obnovite crkve koje su porušene, neke za vreme Drugog svetskog rata, neke tokom devedesetih godina na Kordunu i Baniji, da nemate potrebu da odlazite iz Hrvatske, nego da ostane na vašim vekovnim ognjištima. Šta je rekao za BiH, za taj deo srpskog naroda koji živi u BiH? Priznajemo teritorijalni integritet BiH, priznajemo da je BiH država, ali tražimo ravnopravni položaj za srpski narod u BiH i tražimo da se ne smanjuju ingerencije Republike Srpske, odnosno da budu onakve kako je to definisano Dejtonskim mirovnim sporazumom. Dakle, formula je vrlo jasna, država sa dva entiteta i tri konstitutivna naroda, od kojih je jedan konstitutivni narod srpski narod. Posebnu pažnju je Aleksandar Vučić posvetio Srbima koji žive u Federaciji BiH. Podsetiću vas, bio je u mestima koja su do 1995. godine bila, kako bi rekao Vuk Karadžić ovejana srpska, dakle, tu nije bilo muslimansko i hrvatskog uveta, ali su nažalost 1995. godine bili zauzeti od hrvatske vojske. Mislim na Glamoč, mislim na Grahovo, mislim na Drvar. Otvorena je fabrika u Drvaru, zahvaljujući pre svega sredstvima koja je obezbedila Republika Srbija. Pa zar to nije briga za Srbe u regionu? Koji srpski predsednik je to uradio pre Aleksandra Vučića? Pazite, oni koji su došli na vlast 2000. godine, koji su nas ubeđivali da samo što nismo ušli u EU, da smo oni mogu da nas uvedu u EU, da će neke silne pare da dođu u Srbiju samo kada oni dođu na vlast. Oni su pozatvarali fabrike u Srbiji, nije im palo na pamet da otvaraju fabrike u BiH, u onim delovima gde živi srpski narod. Aleksandar Vučić je pokazao da može da otvara fabrike i u Srbiji, ali i da otvara fabrike u BiH za Srbe koji tamo žive, jer šta će nama ljudi u Drvaru, u Glamoču, u Grahovu koji su bez posla. Oni će da se spakuju i da odu. Dakle, to su gradovi, sela, opštine koje nisu pripale Republici Srpskoj, ali je interes Srbije i srpskog naroda da ti ljudi ostanu tamo da žive gde su i rođeni, a čovek će ostati da živi ako ima gde da radi, ako ima od čega da prehrani sebe i članove svoje porodice. To je vrlo jednostavno. Što se tiče Crne Gore, Boško Obradović je ovde krajem prošle godine upadao sa transparentima kako smo izdali Srbe u Crnoj Gori, kako smo prodali svetinje u Crnoj Gori, kako Aleksandar Vučić ima neke poslovne aranžmane sa Milom Đukanovićem, pa zato neće da reaguje na ono što Milo Đukanović preko Zakona o slobodi veroispovesti radi u odnosu na SPC u Crnoj Gori i u odnosu na srpski narod koji živi u Crnoj Gori. Onda se ispostavi posle nešto više od pola godine da je režim Mila Đukanovića pao. On je suštinski pao, mada mu je teško da prizna, ali njegov režim je pao upravo zahvaljujući činjenici da su Srbi u Crnoj Gori, ali i drugi građani Crne Gore u Aleksandru Vučiću prepoznali nekoga ko donosi mir i stabilnost u ovom delu regiona. Šta mislite, mogli smo i mi ovde u Narodnoj skupštini da izglasamo jedan zakon sa benignim nazivom – zakon o slobodi veroispovesti i da onda progonimo verske zajednice koje nam nisu po volji. Nije nam po volji katolička crkva, udri po katoličkoj crkvi, nisu nam po volji muslimani, udri po njihovim verskim zajednicama. Mogli smo to da radimo, a da li smo radili, nismo. Da li smo učinili sve na način da nam niko u Međunarodnoj zajednici ne zameri da se mešamo u odnose u drugoj državi, da pomognemo srpskom narodu u Crnoj Gori. I te kako smo pomogli i vi ste toga jako dobro svesni. Veliko je pitanje da li bi ljudi koji su do juče bili opozicija Milu Đukanoviću u Crnoj Gori danas bili u poziciji da formiraju Vladu da nije bilo principijelne politike Aleksandra Vučića, da nije bilo spremnosti Aleksandra Vučića da pređe preko jedne, ne baš jednostavne stvari, da mu je mitropolit crnogorski Amfilohije čitao opelo za živog čoveka zato što je potpisao, odnosno učestvovao u sklapanju Briselskog sporazuma 2013. godine. Pružio je ruku mitropolitskom amfilohiju i time pokazao da je interes srpskog naroda u Crnoj Gori mnogo jači od njegove lične sujete. To je takođe nešto što Srbi u Crnoj Gori jako dobro razumeju. Imate onda kuknjavu onih koji su izgubili vlast u Crnoj Gori, pratio sam njihove medije, pratio sam i medije u regionu gde su gostovali. Oni koriste isto kominternovsku terminologiju, samo što je vi koristite u ekonomskom delu, a oni u političkom. Milo Đukanović na jednoj televiziji u BiH kaže ovako – Aleksandar Vučić zagovara stvaranje velike Srbije. U Srbiji postoje neki centri moći koji vode veliku državnu politiku. I onda onaj klasični repertoar koji slušamo od kraja 80-ih godina. Postoji neki udruženi poduhvat da se stvori velika Srbija. Ko je deo tog poduhvata? Naravno, Aleksandar Vučić. Jer, gde god je nešto mutno, prljavo, neprijateljski itd, tu mora da bude Aleksandar Vučić, ali kaže, tu je i Srpska akademija nauka i umetnosti, tu je i SPC, tu su i mnogi intelektualci iz Srbije i svi oni imaju neki mračni plan. To je ono što slušamo otkako je počela kriza u bivšoj Jugoslaviji. Svi ti ljudi imaju neki mračni plan da stvore veliku Srbiju i da Crna Gora postane srpska provincija. Aleksandar Vučić, apsolutno, na to nije reagovao, a mogao je da reaguje. Rekao je, neka čovek priča šta mu je volja, izgubio je izbore, verovatno je pomalo deprimiran. Ono što je važno, to je da su ljudi koji žive u Crnoj Gori shvatili da u Aleksandru Vučiću imaju pouzdanog partnera i pouzdanu zaštitu, što je najvažnije, da ne govorim o Srbima na KiM. Kažite mi kog srpskog političara sem Aleksandra Vučića Srbi na KiM vide kao svog lidera. Mene, vas ili nekog peto, ne, vide njega. Proglašavali su ga izdajnikom zato što je potpisao Briselski sporazum. Ali je imao hrabrosti da ode među te Srbe koji žive na KiM i da im objasni koliko je važno što je Briselski sporazum potpisan posebno u onom delu koji se odnosi na formiranje zajednice srpskih opština. Još jednu stvar da vam kažem. Kako se pokazuje briga za Srbe u regionu. To moram da istaknem zato što mi se čini da smo mi to pomalo svi zaboravili, a to je jako važna tema. Aleksandar Vučić, naravno to nije bilo jednostavna odluka, to je teška odluka i za nekoga ko je predsednik Vlade i za nekoga ko je Srbin, ko je Srbin poreklom BiH. Aleksandar Vučić je, kao što se dobro sećate 2015. godine, opet zarad mira u regionu, opet zarad pomirenja Srba i Bošnjaka u BiH otišao u Potočare u Srebrenicu u julu 2015. godine da se pokloni senima nevino nastradalih Bošnjaka 1995. godine. Neću da govorim o brojevima, nisu brojevim u ovom trenutku najvažniji, ali je otišao da oda počast ljudima koji su nevino ubijeni. Da li je tamo bilo streljanja zarobljenika i civila – jeste. Aleksandar Vučić je otišao da u ime građana Srbije položi venac na spomenik, odnosno na spomen obeležje tim žrtvama. I šta se desilo? Godine 2015. čovek dolazi u jednu misiju mira, dolazi u misiju pomirenja Srba i Bošnjaka, dolazi da kaže desile su se užasne i strašne stvari u BiH, hajde da i mi Srbi i vi Bošnjaci budemo pametniji nego što smo bili, pa da nam se takve stvari više nikada ne dogode. Pokušali su da ga ubiju. Jer, ono što se desilo u Srebrenici 2015. godine nije linč, nije vređanje, nije dobacivanje, ono je bio pokušaj ubistva. Ni jednom predsedniku Republike na ovim prostorima se nije desilo ono što se desilo Aleksandru Vučiću u Potočarima u julu 2015. godine, kada su čoveka pokušali da ubiju. Da li je zbog toga rekao – ne zanima me BiH? Ne. Koliko puta je razgovarao i sa Bakirom Izetbegovićem i sa Draganom Čovićem, koliko je bio u BiH i koliko puta je zvao ljude koji vode BiH da dođu u Beograd. Tu je pokazao brigu za Srbe u regionu. Pazite, lako je biti Srbin ovde u Beogradu, to je najlakše, ali moramo da vodimo računa da mi odavde našim izjavama, našim ponašanjem ne pogoršamo ionako težak položaj Srba koji žive u Zagrebu, u Osjeku, u Vukovaru gde se i dan danas lome table sa ćiriličnim slovima, Srbima u Splitu, Srbima u Mostaru, Srbima na Cetinju, Srbima u Skoplju itd. Dakle, i te kako je pokazao brigu, ne samo za dijasporu, nego za Srbe u regionu i tu brigu ćemo mi nastavljati da pokazujemo i dalje. Nastale su neke nove države, to je fakat i to verovatno u nekoj ni bliskoj, ni daljoj budućnosti neće da se promeni, ali ostaje činjenica, iako su nastale nove države, da Srba ima, uprkos mnogima koji su verovali da ih nikada više neće biti, da Srba danas ima i u Hrvatskoj, da Srba danas ima i u Federaciji BiH, još se uvek držimo i žilavi smo u borbi za Srbe na Kosovu i Metohiji, popravili smo u značajnoj meri položaj srpskog naroda u Crnoj Gori, vodimo brigu i o Srbima koji su ostali da žive u Severnoj Makedoniji i na kraju krajeva, gospodine Glišiću, hteli vi to da priznate ili ne, ja znam da to mnogima iz opozicije i mnogima koji su protiv Aleksandra Vučića i mnogima koji mu kažu da je izdajnik i da nije dovoljno Srbin to smeta. Ali, to je činjenica, ja bar mislim da je činjenica, što i Srbin iz Zagreba, Srbin iz Banjaluke, Srbin iz Mostara, Srbin sa Cetinja, Srbin iz Kosovske Mitrovice, Srbin iz Skoplja, kao što i Srbin iz Beograda, Novog Sada i Kragujevca u Aleksandru Vučiću vidi svog predsednika. Vidi nekoga u kome ima zaštitu. Vidi nekoga ko ga neće prevariti. Vidi nekoga ko ga neće izdati. Vidi nekoga ko će mu pomoći da sazida novu crkvu, da kupi novi traktor, da sazida novu školu, da otvori fabriku. To su ogromni uspesi koje smo postigli. Pokazali smo da umemo da budemo lider u regionu, ali jednom mudrom i pametnom politikom. Nismo ni sa kim zaratili, nikome ne pretimo, uspeli smo. Da odem jedan korak dalje sad od onoga o čemu smo pričali, ali uspeli smo da od država koje su nam do juče bili neprijatelji, koje su nas bombardovale, napravimo, neću da kažem u potpunosti prijatelje, jer je to nemoguće za tako kratak period, ali ipak partnere koji su počeli da razumeju da i srpski narod na prostorima bivše Jugoslavije ima neke vitalne nacionalne interese. Tu pre svega mislim na KiM. Do 2012. godine pitanje KiM je bilo stavljeno ad akta, rešeno, gotovo, imate samo da priznate KiM. Sad već iz mnogih centara moći i preko okeana i ovde u Evropi stižu jedni malo drugačiji glasovi. Ima prostora za kompromisno rešenje. Znači, nije sve izgubljeno kada je u pitanju KiM. U velikoj meri zavisi od velikih sila, ali i u velikoj meri zavisi od nas koliko budemo mudri i pametni da obezbedimo maksimalno što je moguće u ovom trenutku da se obezbedi kada je u pitanju KiM. Maksimalistička politika nije moguća, ali nije dobra ni ona politika koju smo imali do 2012. godine kada je tadašnje rukovodstvo Srbije vodilo brigu o Srbima na KiM tako što su proterali crnogorskog i makedonskog ambasadora, zato što su njihove države priznale KiM, toliki su bili veliki junaci, od kojih je ambasador Crne Gore bila čak i žena, Anka Vojvodić mislim da se zvala, i što se Vojislav Koštunica negde sakrio, a Boris Tadić je pobegao navodno u zvaničnu posetu Rumuniji. To je bila reakcija tadašnjeg državnog vrha na proglašenje nezavisnosti KiM. Onda je kao šlag na tortu došla genijalna ideja Vuka Jeremića da pred Međunarodnim sudom pravde postavi pitanje, da li je deklaracija o proglašenju nezavisnosti KiM u suprotnosti sa međunarodnim pravo? A, znao je i tu je njegov politički greh, on je znao da svaki sudija međunarodnog suda pravde kada donosi odluku, odluku donosi ne po svojoj savesti i po svom ličnom pravničkom ubeđenju, nego shodno politici svoje Vlade. Mogao je vrlo jednostavno da izračuna da tamo sedi većina sudija iz država koje su priznale nezavisnost KiM. Unapred se znalo kakvu će odluku da donese Međunarodni sud pravde, da deklaracija o proglašenju nezavisnosti KiM nije u suprotnosti sa međunarodnim pravom. I sad pogledajte, sa tolikim teretom na leđima Aleksandar Vučić ulazi u borbu za Kosovo i Metohiju i ne kaže - ova borba je izgubljena. On nije spustio ruke, nije skinuo rukavice, on je nastavio da se bori u nemogućim uslovima. I da li ima pomaka u toj borbi? Ima. Rekli su nam - nema, gotovo je. Imate samo da priznate Kosovo i Metohiju. Pa ako je gotovo, što pregovarate sa nama? Što dolaze Amerikanci? Što dolazi Lajčak, što dolaze ti ljudi iz belog sveta ako je sve gotovo? Što pregovaramo? Što razgovaramo? Znači, nije sve gotovo. I ako budemo dovoljno pametni, nećemo izgubiti baš sve na Kosovu i Metohiji. Možemo sve da izgubimo i bili smo na pragu da sve izgubimo, ali ako budemo dovoljno pametni, ako budemo nastavili da vodimo onu politiku koju je do sad vodio Aleksandar Vučić nećemo sve da izgubimo na Kosovu i Metohiji. Zbog toga sve ono što ste rekli, čini mi se da ste rekli pomalo prenagljeno i da niste dovoljno vodili računa da borba koja se danas vodi za Kosovo i Metohiju je hiljadu puta teža nego da smo takvu borbu vodili, recimo, 1990. godine, ili 1992. godine, ili 1987. godine, ili neke godine ranije. U 2020. godini, u 2021. godini sa tolikim teretom na leđima voditi borbu za Kosovo i Metohiju, pa to vam je isto kad bi vam neko okačio teg od 20 kilograma za noge i rekao - trči sprint sa svetskim šampionom. Teško da možete da ga pobedite. Ali, Aleksandar Vučić je pokazao da može da i sa tegom od 20 kilograma drži korak sa onima koji su priznali nezavisnost Kosova i Metohije. Dakle, razumem vašu brigu za Srbe koji žive u dijaspori, za Srbe u regionu, ali prosto zbog građana Srbije hoću da kažem - nije tačno da ne postoji državni organ koji nije zadužen specijalno da vodi računa o Srbima u dijaspori i o Srbima u regionu. To je uprava koja postoji kao državni organ u sastavu Ministarstva spoljnih poslova. Mi ćemo, to sam rekao, to je rekla i moja koleginica Aleksandra Božić, to su rekli i mnogi poslanici SNS, reći će i danas, Vlada Srbije i predsednik Republike Aleksandar Vučić u nama poslanicima SNS, odnosno u nama poslanicima koji su izabrani sa liste "Aleksandar Vučić - Za našu decu" imaće apsolutno sigurnog partnera u borbi za onih šest proklamovanih ciljeva a posebno kada je u pitanju borba za Kosovo i Metohiju. Ta borba će biti teška, ona je već sad teška, biće i dalje teška. Mi pozivamo i vas koji ste u opoziciji da se uključite u tu borbu jer pitanje Kosova i Metohije nije pitanje ove ili one stranke, nije to lično pitanje za Aleksandra Vučića, kao što nije lično pitanje ni za vas ni za mene, to je pitanje celokupnog srpskog naroda i oko toga nam je potrebno apsolutno jedinstvo, potreban nam je nacionalni konsenzus i to je jedan od razloga zašto formiramo ministarstvo za društveni dijalog. Hoćemo sve da uključimo u borbu za vitalne srpske nacionalne i državne interese. To je razlog i to je odgovor na pitanje - zašto si, Vučiću, uzeo u Vladu koalicione partnere koji ti ne trebaju? Zato što mi vlast ne posmatramo kao plen, nego kao instrument da rešavamo nagomilane društvene probleme, koji ne potiču od Vučića, neki potiču od pre 200 godina, neki potiču od Josipa Broza, neki potiču od Božidara Đelića, neki potiču od Borisa Tadića, ali sve je to palo na leđa Aleksandra Vučića. Mi hoćemo, dakle, da ta vlast bude instrument za rešavanje tih problema i hoćemo zajednički i sa onima koji su sa nama u koaliciji, ali pozivamo i vas koji ste u opoziciji da pomognete u onome što je ostvarivanje vitalnih nacionalnih i državnih interesa Srbije i srpskog naroda. Možemo da se razlikujemo po mnogim pitanjima, ali oko ovih pitanja koja smo definisali kao šest osnovnih ne smemo da se razlikujemo, jer nema budućnosti ono društvo koje nema konsenzus oko temeljnih političkih, ekonomskih i nacionalnih pitanja.
Hvala, gospodine Martinoviću. Pravo na repliku, dva minuta, ima gospodin Glišić. Izvolite.
Poštovani gospodine Martinoviću, u završnici ovoga vi znate, dugo se poznajemo, da ćete imati podršku mene pre svega kao čoveka za sve ono što je u državnom interesu. Ali ovo vaše izlaganje, meni je drago što sam vam dao priliku da se obračunate sa Boškom Obradovićem, DS, Vukom Jeremićem, samo ne znam kakve to veze ima sa mnom. Takođe mi je drago što ste imali priliku da po ko zna koji put iznesete panegirik Aleksandru Vučiću. Ja sam rekao da je to predsednik vaše stranke, ali da je predsednik države čiji sam ja državljanin i da iz tog razloga poštujem tu instituciju. Međutim, da ste malo bolje slušali ono što sam rekao, videli biste da sam u jednom trenutku rekao kako je primećeno, a ne možete očekivati od opozicionog poslanika da više hvali to što je primećeno, da je predsednik Srbije uložio napore da Srbi u regionu imaju određenu podršku koja pre toga nije postojala, i to je pohvalno i to je za podršku. Međutim, ono na čemu stalno insistiram to je da ne može tako bitna stvar kao što je podrška Srbima u regionu i rad sa našom dijasporom da zavisi od volje jednog čoveka, pa makar taj čovek bio takva gromada kakav je Aleksandar Vučić. Mi moramo da imamo, malo me čudi, nema aplauza kada kažem da je Vučić gromada, mi moramo da imamo situaciju da imamo institucije koje se time bave, svejedno da li je na čelu tih institucija jedan ili drugi čovek. Znači, to je ono što je suštinska zamerka SNS i ovoj vlasti koja se pretvara u lični režim sve vreme. Često kažem - nije to diktatura i nije to autoritarna vlast, jer znam šta znači diktatura i znam šta znači autoritarna vlast, ali jeste jedna lična vlast koja zamenjuje institucije i stalno se ime i prezime jednog čoveka pojavljuje tamo gde bi morala da postoji institucija. Naravno, svako ko zna kako funkcioniše država zna da je ministarstvo mnogo ozbiljniji državni organ nego neka uprava. Hvala.
Reč ima predstavnik predlagača Aleksandar Martinović.
Ne postoji lična vlast Aleksandra Vučića, postoji predsednik Republike koji vrši svoje poslove shodno Ustavu Republike Srbije i shodno Zakonu o predsedniku Republike. Inače, ono što ste rekli za Boška Obradovića, DS, pa nemam ja šta sa njima da se obračunavam, sa njima se obračunao narod. Narod je rekao sve o njihovoj politici. Demokratska stranka više ne postoji, ne zbog mene, oni su ljudi sami sa sobom odlučili da zaključaju vrata i da ugase svetlo u toj stranci, koja je osnovana 1919. godine. Šta sam ja tu uradio? Ništa. Kažete da postoji lična vlast. Ne postoji lična vlast, ali narod prepozna, narod prepozna ko radi u njegovom interesu, a ko ne radi u njegovom interesu. Tu narod ne možete da prevarite. Vi nemate danas nijedan medij koji je u našim rukama. Svi mediji su u rukama Dragana Đilasa i onih koji podržavaju ljude koji su pozivali građane Srbije na bojkot. Skoro svi mediji su u njihovim rukama, direktno ili indirektno. Dakle, ne možete imati ličnu vlast ako nemate medijsku vlast. To se valjda u savremenim državama podrazumeva. Kažite mi jedan medij koji je u rukama SNS i konkretno u rukama Aleksandra Vučića. Ali ima nešto drugo, što smeta ne samo vama, to smeta mnogima. Pazite, imate jedan paradoks. Kažu - Vučić je izdajnik, Vučić je lopov, Vučić je da ne kažem šta, a videli ste u predizbornoj kampanji, i pre izbora i sada to govore, kaže Velja Ilić, a što je ime Aleksandra Vučića na listi za odbornike u Skupštini grada Čačka, a što je ime Aleksandra Vučića na listi za pokrajinske poslanike, a što je ime Aleksandra Vučića na listi za republičke poslanike? Što vam to smeta? Ako je on izdajnik, ako je on strani plaćenik, ako je lopov, pa neće ljudi glasati za takve, jel tako? Ko bi glasao za nekoga ko je deklarisani izdajnik, ko je deklarisani lopov, ko je peder, ko je ne znam ni ja više šta? Ko bi glasao za takvog čoveka? Međutim, desili se izbori i ljubi baš glasali za njega. Ja znam da to vam smeta, samo vi to nećete da kažete, neko kažete - lična vlast. Ne, to je popularnost, to je ugled koji jedan čovek uživa zahvaljujući svom radu, pre svega, i rezultatima svoga rada. Nije Vučić postao lider ne samo građana Srbije, nego Srba u regionu tako što sam ga ja dekretom proglasio za lidera, nego ga objektivno srpski narod tako doživljava. Tu ne možete da promenite ništa, ni vi ni ja. Ni ja kad bih se vama pridružio. Idite sad u Zagreb, pitajte ko je jedini političar u Srbiji u koga imaju beskrajno i apsolutno poverenje, oni će vam reći samo jedno ime. Idite u Banja Luku, oni će vam reći to ime. Idite u Crnu Goru, oni će vam reći to ime. Za mene ne znaju, za vas, pretpostavljam, takođe da ne znaju, ili ne znaju mnogi, za Aleksandra Vučića znaju svi. U njega su uprte oči celokupnog srpskog naroda zato što je svojim radom pokazao da može, pre svega, iz pepela da podigne razorenu srpsku privredu, da može iz pepela da podigne vojsku koju su nam de fakto uništili i da i te kako vodi računa i brine o Srbima koji su ostali da žive u bivšim Jugoslovenskim republikama. Dakle, narod je u njemu prepoznao vođu, prepoznao lidera, prepoznao nekoga ko neće da ga prevari, ko neće da ga slaže, ko neće da mu okrene leđa onda kada mu je teško. Mogao je Aleksandar Vučić 2013. godine da pošalje samo Marka Đurića na Kosovo i Metohiju, pa da Marko Đurić sam objašnjava koje su prednosti Briselskog sporazuma. Ne, on je otišao lično da sa tim ljudima razgovara. Mogao je da pošalje nekoga u Zagreb, da ne ide on, a otišao. Mogao je da pošalje nekoga u Srebrenicu, a nije poslao nikoga, nego je on lično otišao i pokušali su da ga ubiju. Ja sad postavljam pitanje ovde u Narodnoj skupštini – ko su ljudi koji su pokušali 2015. godine da ubiju predsednika Vlade Aleksandra Vučića? Da li se nekad zapitate i da li se nekad zapitaju oni koji svakog dana 24 sata vode besomučnu kampanju protiv Aleksandra Vučića? Ako je Aleksandar Vučić stvarno izdajnik srpskih nacionalnih interesa, ako je on ovde, po nekoj teoriji zavere, doveden na vlast da izda sve što je srpsko, da proda Kosovo i Metohiju, da proda Srbe u Crnoj Gori, da proda Republiku Srpsku, pa kako to da njegovi neprijatelji pokušavaju da ga ubiju? Ja bih takvog čoveka dočekao sa cvećem, ja bih ga odveo na ručak, na večeru, kupio bih mu neki skupoceni automobil. To vam je isto kao nekad, svojevremeno, ima jedna poema Matije Bećkovića o Draži Mihajloviću. Zamislite tog izdajnika i saveznika okupatora, kaže, koji za četiri ratne godine nije se spustio ispod 1.000 metara nadmorske visine. Što? Pa, ako si izdajnik, jel sarađuješ sa okupatorom? Sedi, brate, u Beogradu, pa sarađuj kao čovek. A, ne sarađujem sa okupatorom, lomatam se po planinama Srbije, Bosne i Crne Gore, jedu me buve i ručam svaki drugi dan. E, takav vam je izdajnik i Aleksandar Vučić. Kao što su svojevremeno, kao što smo mi, nažalost, mnoge velike ljude iz svoje istorije proglašavali izdajnicima, isti vam je takav izdajnik i Aleksandar Vučić. Hoće sve da proda, sve je rasprodao, sve je gotovo, doveden je ovde da uništi sve što je srpsko, gde god ode u region ima ljudi koji ga mrko gledaju. Kad sam neki dan slušao Mila Đukanovića ja prosto nisam mogao da verujem. Kao da govori Josip Broz, Vladimir Bakarić, Edvard Kardelj, Tuđman – velika Srbija, velikodržavni projekti, memorandum SANU, ostaci, kaže, četništva… Šta je još rekao, da – SPC i stalno jedna te ista matrica. Stalno jedna te ista matrica i ta matrica se provlači i danas, samo u kontra smeru. Vučić je izdajnik, pa Vučić radi za američke interese, ma Vučić radi za evropske interese, pa Vučić radi za ovog, Vučić radi za onog. Mi poslanici SNS i ogromna većina građana Srbije kažemo – ne. Vučić radi isključivo za Srbiju i Vučić radi isključivo za srpski narod. Nije eksponent ni jedne strane sile, ni sa zapada, ni sa istoka, i nastavićemo da vodimo nezavisnu politiku, da Srbija bude potpuno samostalna država i da na našu politiku, i unutrašnju i spoljnu, niko nema uticaja, sem državnih organa Republike Srbije i sem građana Republike Srbije. To, složićete se, gospodine Glišiću, nije lična vlast. To je najdemokratskija od svih demokratskih vlasti.
Zahvaljujem, gospodine Martinoviću. Prema prijavi za reč, reč ima narodni poslanik Vladimir Đukanović. Izvolite.
Bogu hvala, na tome što ste mi dali reč. Elem, ja moram da kažem da prezirem tu reč – politička korektnost, na primer, ili kad moramo da govorimo o kompromisima i ne znam čemu. Ja nisam osoba baš sklona kompromisima, moram da kažem. Ne podnosim kompromis nešto posebno, ali, naravno, to u politici mora da se događa, pa tako i kad sastavljate Vladu, pa čak i kad imate ovako ogromnu većinu. Ali, posebno što prezirem u polici je demagogija, a ovo što mi slušamo o ličnoj vlasti Aleksandra Vučića i ne znam čemu, to je klasična demagogija. Znate, ljudi koji su, na primer ovde u Srbiji imamo ogroman broj ljudi koji su, ajde da kažemo, onako proruski nastrojeni i onda će oni ovde zamerati na ličnoj vlasti Aleksandra Vučića, ali nikad ne bi rekli kako je lična vlast Putinova, na primer, u Rusiji, a činjenica jeste. Zašto? Zato što je to lider koga ruski narod voli. Ili, nikad neće, na primer, osuditi Orbana koji na neki način zaista, kao veliki lider, ima najveći uticaj u Mađarskoj. Ovi što su, pak, pa prozapadno orjentisani nikad neće osuditi Makrona, na primer, koji suštinski zaista je frontmen, lider Francuske. Ili, recimo, Trampa. Hajde, molim vas, nemojte mi reći da zaista bez njega može, na neki način, nešto da se značajnije utiče u SAD, mada pokušavaju. To su ti takozvani, moram da kažem, po meni, odvratni, oni krajnje liberalni krugovi koji, valjda, smatraju da ne bi smeo da postoji nikav sistem u nekom društvu, pa možemo anarhiju da dopustimo. Onda u državama, na primer gde su demokrate na vlasti u Americi, ne sme policija da reaguje, smeš da napadaš policiju, moraš da zatvaraš radnje, da prebijaš ljude, ako suprotno misle. To je ta demokratija koju bi oni nama ovde da unesu. Zašto ovo govorim? Zato što se ovde javlja jedna velika opasnost po ovo društvo i zato ova Vlada mora da bude sa tim suočena. Ovde više izgleda više nije važno, ni u svetu izgleda više nije bitno koliku imaš podršku naroda, nego je važno da ti imaš dva ili tri posto podrške, ali da imaš medijsku strukturu iza sebe, da imaš novac i onda je dopušteno da urušavaš sistem i da urušavaš vlast. To će se ovde dešavati. Ja vam sada tvrdim, evo, verovali ili ne, možda vama ovo deluje paradoksalno, kada budu predsednički izbori, mi ćemo dobijati razne zahteve, pošto već imamo zahteve od onih koje niko živ u ovom društvu ne podržava, ali već imaju zahteve za naredne izbore da moraju da budu razdvojeni. Ako čak i budu razdvojeni, evo, ja vam sad kažem, sledeći zahtev će biti da Vučić ne sme da se kandiduje na predsedničkim izborima. A svakako na svim ostalim listama ne sme da bude, recimo, na parlamentarnoj listi ili na lokalnoj listi, ne sme da bude ime Aleksandar Vučić. Zašto? Pa, zato što znaju da će ih on pobediti. Onda vam oni prosipaju demagogiju, a inače to nisu tada za vreme Tadića, pošto na svakoj lokalnoj listi je bilo DS – Boris Tadić, ali tada to nije smetalo, a sada smeta ako stoji SNS ili ne znam šta – Aleksandar Vučić, zato što to ime Aleksandar Vučić pobeđuje svuda. E, sada hajde da uklonimo Aleksandra Vučića u potpunosti. Pa, evo, zapamtite šta sam vam rekao da na predsedničkim izborima, ako on bude odlučio da se kandiduje, da će stići zahtev da on ne sme da se kandiduje. To će ići tako stravičan pritisak od onih koji nemaju nikakvu podršku u ovom društvu, osim što imaju nenormalan novac, osim što imaju zastrašujuću medijsku podršku. To će ići tako silovanje javnosti i ova Vlada mora da se pripremi na takve izazove koji će definitivno se stavljati pred nju. Ključni izazov ove vlasti, a to je od ovih šest ciljeva koji su proklamovani, pored Kosova i Metohije i svakako daljeg ekonomskog napretka, jeste borba protiv kriminala. Ljudi moji, mi ako se sa ovim ne uhvatimo u koštac, mi ćemo nastradati. To već više nije samo borba protiv uličnog kriminala, već je to ozbiljna borba sa paralelnim državnim strukturama koje taj kriminal podržavaju, i oni su u našem društvu, oni su u našim institucijama. Za njima prvo mora da se počisti, ali da bi to funkcionisalo, prvo mora da se dobije podrška pravosuđa, pre svega, Tužilaštva, mora da priznam, rak rana srpskog društva je srpsko pravosuđe. To je potpuna katastrofa. Ti tužioci koji ne budu dali podršku borbi protiv kriminala, džaba mi to proklamujemo, od toga neće biti, nažalost, ništa. Znate, nije baš normalno da slušate priče kako se ovde otimaju određeni građani, kako se nekima seku glave. Ko to seče glave po Srbiji? Ko to otima ljude, kako to neko nestane i ne zna se gde je čovek? Znate, ako predsednik države mora da postavi to pitanje, javno, u jednoj televizijskoj emisiji, ako to zameni dokaze u određenom sudskom postupku, postavlja se pitanje šta se onda ovde radi? Kako se tužilac ne žali na takvu presudu? Pošto mi stalno ovde imamo izazove iz EU, pošto, oni su Bogom dani, da nam kažu kako bi trebalo da bude naše pravosuđe, pa nam konstantno govore kako bi sudije i tužioci sami trebalo da se biraju, da mi ovde nemamo vezu sa njima. Izvinite, plašim se zaista da tu može da dođe do ozbiljnog otuđenja te grane vlasti od same države i naroda, i da imamo jedan potpuni haos, jednu potpuno paralelnu državnu strukturu, koja će zaista ovo društvo razarati. Izvinite, veliki sam protivnik toga da se sudije u potpunosti same biraju, i to ću stalno isticati. Zašto? Zato što je jedina veza naroda sa državom je parlament. Narod na nas ovde prebacuje svoj suverenitet, ako sud donosi odluku u ime naroda, onda je nemoguće baš da sudije same sebe u potpunosti biraju, nego, ipak, mora tu parlament da učestvuje. I, nemojte da mi pričaju o nezavisnom pravosuđu, i ne znam čemu to što se trenutno radi u dobrom delu našeg pravosuđa nema nikakve veze sa nezavisnošću. To ima samo veze sa tim da oni budu bogovi u ovom društvu i da pojedine strane ambasade koje im finansiraju seminare, koji im finansiraju putovanja, napredak itd, imaju uticaj na ovo društvo, tako što će preko pravosuđa da ga kontrolišu. To je jedan jedini razlog zašto se pred nas stavljaju nenormalni zahtevi koje ni u jednoj drugoj državi nemate. Borba protiv organizovanog kriminala, drago mi je da je predsednik nju proklamovao, mora da bude takva da se pripremimo kao bukvalno, u rat da idemo, zato što to je uzelo ozbiljnog maha, i ovo društvo mora da bude jedinstveno u toj podršci prema toj borbi. Jedva čekam da ona počne, zato što ćemo imaćemo ozbiljnih problema ukoliko se sa tim ne krene. Ono što me posebno iritira u čitavoj priči oko sastavljanja vlade, to sam već jutros napominjao, i napomenuću i sada, a to je što mediji isključivo pišu o tome ko će uzeti koji resor. Kao da je to mnogo važno, ko da je to bitno koja će stranka u nekom resoru biti. Valjda je važno šta taj ministar zna da uradi, a to je prvo što moramo da postavimo kao pitanje, za šta si sposoban? Znate, u našem društvu postoji jedan ozbiljan problem što mnogi ljudi koji uđu u politiku sebe smatraju da su Bogom dani za svaku moguću funkciju, pa bio ministar u jednom momentu može da bude ministar poljoprivrede, u drugom može da bude ministar pravde, dešavalo se, recimo imali smo Dušana Petrovića kao klasičan primer toga. Nije bitno, samo je bitno da si u nekom ministarstvu. Nije ni čudno što je pravljena „Bela lađa“, po uzoru, u principu, na takve ljude. Nekima da ponudite da budu astronauti, oni bi rekli da mogu da budu i astronaut, zašto da ne. Znate, mora da postoji ta vrsta odgovornosti za šta si sposoban, koliki je tvoj domet. Plašim se da to kod nas u čitavom društvu ne postoji, zato što kod nas postoji strahovito glupo razmišljanje, a, to je - ako uđem u politiku ušao sam da ostvarim svoju ličnu korist. Mi se, nažalost, tako i ponašamo i teško je to iskoreniti, gotovo je nemoguće to iskoreniti. Mislim da ova vlada će morati da se bavi time da to iskoreni kod ljudi, da nije poenta ući u politiku da bi sebi napravio ličnu korist, nego da nešto uradiš za državu i za narod. Da li ćemo konačno to, u nekom sledećem sastavljanju vlade imati? Nadam se hoćemo. Razumem uticaj stranih ambasada, pokušavaju svoje ljude da stave, to je njihov posao, ali mi je drago da konačno imamo nekoga ko se tome odupire, i koji kaže – ne, možete da utičete, ne možete da sastavljate vlade. Nažalost, ranije smo imali situaciju da su pojedine vlade podnosile izveštaj određenim ambasadama, šta su uradili, kako je bilo na sednici Vlade. Ova Vlada to neće raditi. Svakako, nemam nikakvu dilemu da je bilo raznih pokušaja da pojedini ministri budu određeni ljudi, favoriti određenih ambasada, ali, drago mi je da se polako sa tim prekida. Tačno možete da vidite po pojedinim medijima kako ko izbaci, ovaj će biti ministar, ili ovaj neće, ili ovaj je viđen, tačno vidite ko za koga navija, koja lobi grupa za koga navija, i to je zaista užasavajuće. Moram da priznam, pratio sam poslednjih dana razne izjave ranijih nekih političkih lidera, danas onih na margini, ali koji opet utiču preko medija na kojima pričaju o zaduživanju ove države. Znate, priča vam o zaduživanju ove države čovek koji je ostavio Grad Beograd u dugovima od milijardu i 200 milione evra. Ej, ljudi! Taj vam priča danas da li se Srbija zadužuje. Taj koji je ostavio Beograd sa dva krana, danas imate na hiljade kranova, radi se, gradi se, danas imate na hiljade kranova, radi se, gradi se, Beograd se razvija, nikad se ovoliko nije gradilo. Taj koji je ostavio onakav vozni park u Gradskom saobraćajnom preduzeću upropastio je to preduzeće. Danas imate nikad bolji gradski prevoz. E, takvi vam danas izlaze i pričaju kako bi Srbija trebalo ekonomski da funkcioniše, oni koji su sa mesta gradonačelnika Beograda sebi i svojoj firmi nameštala i da bude monopolista u reklamnom prostoru. I takvi sebi daju za pravo da pričaju o nekakvom kriminalu, ili da pričaju o tome kako bi trebala ekonomija da ide. To je zaista paradoks. Sačekaću sutra i narednih dana da vidimo ko će biti novi ministri, pa da li da onda dajemo podršku ili ne kao Skupština, videćemo. Što se tiče samog Zakona o ministarstvima mogu da kažem da je veoma dobro koncipiran, dobri su resori. Meni je lično žao, ja se lično zalažem da se vrati i uvede, iako postoji Kancelarija koja je u Ministarstvu pravde, ali bih voleo da se uvede ministarstvo vera, mislim da je to veoma važna društvena delatnost, nadam se da će se to jednog dana vratiti, jer to je veoma bitan segment i Srbija je hvala Bogu bogata sa verskim zajednicama i one imaju ozbiljan društveni uticaj i trebalo bi jednom takvom ministarstvu da postoji, ali videćemo u nekom narednom periodu. Pozivam narodne poslanike da glasaju za ovaj zakon i pozivam vas da svi budemo jedinstveni u toj teškoj borbi protiv organizovanog kriminala koji nam predstoji i koji je proklamovan, jer zaista ukoliko to ne pobedimo plašim se da će Srbija biti pobeđena, a Srbija ne sme da bude pobeđena, naprotiv, mi moramo da idemo napred i isključivo da gledamo kao pobednici. Hvala vam.
Hvala, gospodine Đukanoviću. Reč ima narodni poslanik Borisav Kovačević. Izvolite.
Hvala, gospodine predsedavajući. Pre nego što krenem na tačku dnevnog reda, imam jaku potrebu da kažem dve, tri rečenice o ovoj raspravi u zadnjih sat vremena. Gospodine Martinoviću, držali vi panegirik predsedniku Vučiću, ili ne, kako neki rekoše ovde, ono što ste danas ovde izgovorili, naravno to je bilo iz glave, kad biste seli, pa složili to malo bolje, za neki dan ćemo imati izlaganje premijerke i ja ću ovo što ste vi danas govorili smatrati delom tog ekspozea. Mislim da sam dovoljno rekao što se toga tiče, pa neka drugi misle kako god hoće. O onome što ste vi rekli, ja ću dodati jednu stvar. Ja sam među najstarijima ovde u ovoj sali i jedino od državnika koji su vodili one bivše Jugoslavije i ovu Srbiju ne pamtim kralja, ali pamtim sve ostale od kralja pa naovamo. I nema toga koji može stati na crtu gospodinu Vučiću po zalaganju, po radu, po davanju sebe u svakom smislu. Ni blizu mu niko nije. I to mora da se ceni zbog toga što ako bi taj kvalitet i ta ljudska osobina postao sinonim za ovu naciju, ljudi, mi bismo se za par decenija, da ne kažem manje, vinuli u svetski vrh. Zato ja to cenim i on je po tome primer svakom stanovniku ove zemlje i svakom detetu koje polazi u školu i školuje. To mora da se ceni. Imao sam potrebu da to kažem, a sada ću krenuti na tačku dnevnog reda. Mi danas imamo pred sobom Zakon o ministarstvima. Bilo je ovde dosta i kritičkih nota, u smislu da je trebalo zahvatiti još neke oblasti itd, itd, pravljenjem još nekih ministarstava. Ja mislim da je napravljena prava mera. A sada ću to pokazati i na ova tri ministarstva koja su uvedena kao nova. Prvo, mislim da je za ovo društvo jako bitno da se, evo, ovde ste sad pričali kakve su Sodome i Gomore navalile na ovu zemlju i iznutra i spolja, a ja bih mogao mnogo više da pričam o tome obzirom da sam ceo radni vek proveo u službama bezbednosti, obaveštajnim, kontraobaveštajnim, itd. i znam kako se to radi spolja. Dakle, ako imate takvu situaciju, onda je jako bitno da date značaj ne samo ljudskim manjinama, manjinskim pravima, nego društvenom dijalogu. Društveni dijalog mora, bukvalno mora narednih godina, i ja sam ubeđen, a ostaće verovatno, ako gospodin Vučić ostane, da ćemo mi tu napraviti značajne korake, ako razvijamo dijalog kao najvažniji oblik opšteg društvenog ponašanja i odnosa i dijaloga, mi ćemo onda napraviti veliki iskorak. Zato mislim da je ovo ministarstvo koje se formira dobro odabrano da postoji. Druga stvar, drugo ministarstvo – za brigu o porodici i za demografiju. Mi imamo, evo ovde je i danas rečeno i na svakoj sednici ove Skupštine se to pominje, ja lično to osećam, jedan od najvećih strahova upravo od nestajanja ove nacije. Zato je važno da jednu snažnu instituciju u vidu ministarstva okrenemo da se snažno, ljudski, radno, elanom, vučićevskim, krene u borbu protiv nestajanja. Neko je ovde danas rekao, čini mi se moj kolega Stošić, svake godine nestajanje jednog u srpskim okvirima velikog grada. Zato mislim da je to pun pogodak kada je u pitanju formiranje novog ministarstva. Na kraju, oko ministarstva za brigu o selima Srbije. Ja sam pomislio kada sam dobio ovaj materijal i kada sam pročitao naziv – Ministarstvo za brigu o selu, čak sam mislio, obzirom da sam pročitao nacionalni program ovog nacionalnog tima za preporod sela Srbije, da je bolji izraz „preporod“. Ne, ovo je pravi izraz. Zašto? Prvi put ja, malo pre sam govorio koliko imam godina, koliko pamtim, itd, prvi put ja doživljavam nešto što me egzaltira, a to je da ćemo zakonom urediti da ova država mora da vodi brigu o selu. Sad ću kod ovoga da kažem nešto, jer sam ja iz PUPS-a – „Tri P“, da je jedna od prvih prioriteta od svih stvari programskih ove partije naše jeste selo. I ovo se ne uvodi sada i nije izraslo u ministarstvo odjednom, mi smo dobar deo proteklog mandata posvetili upravo pripremi ovoga na čemu treba da nikne ministarstvo. Ne znam da li se sećate, ja sam poslednjeg četvrtka u novembru, kada imamo onaj sastanak sa Vladom i postavljamo pitanja gospođi predsednici Vlade, postavio pitanje i tražio mišljenje Vlade u tom trenutku da li razmišljaju o formiranju jednog ovakvog ministarstva. Ona je rekla da ne može tada da mi odgovori, da će mi to pismeno odgovoriti. Nije. Verovatno je imala drugih obaveza. Šta je ovde bitno? Ovde je bitno nešto i ja to hoću da kažem, da je od trenutka kada je, na početku prošlog mandata, uveden kabinet ministra bez portfelja na ovu temu, regionalnog razvoja itd, da smo mi tada u PUPS-u „Tri P“ doživeli malu egzaltaciju, zato što smo shvatili da dolazi era borbe upravo za to selo. I danas ako postoji neki svet ljudskih dobrih duša, hoću da se obratim našem osnivaču i prvom predsedniku PUPS-a, počivšem dr Jovanu Krkobabiću, on je danas tamo veseo i srećan, jer vidi da ova država pristupa, do sada valjda, ja mislim u njenoj istoriji, na najozbiljniji način ovom problemu. Zašto je bitno da rešavamo pitanje sela? Ovde je moj kolega pominjao malo pre, šta sam sada hteo da kažem… Pobegla mi je misao. Šta sam hteo da kažem još? Na kraju ću ovo reći samo, pošto nemamo više vremena, slažem se ja da nije član 37. u ovom zakonu koji govori upravo o brizi o selu, da nije do kraja definisan, jer u tekstu stoji strateško sagledavanje položaja sela, da je to zadatak. Predlaganjem mera i aktivnosti itd, to je nešto što po mojoj pretpostavci treba da uđe u ovaj zakon, te zato ja predlažem obzirom da je pored mnogih stvari koje su urađene kada je selo u pitanju formiran i Nacionalni savet u kome su i ljudi iz Akademskog odbora za selo i tu hoću da kažem u digresiji da je to prvi put da mi imamo u jednom ovakvom timu, imamo uključene najumnije glave naše iz nauke u ovo pitanje, pogotovo kada je selo u pitanju.
Hvala vam najlepše.
Samo još ovo. Što se ne tiče rasprave, molim vas, mi smo došli i počeli rad ove Skupštine u uslovima koje vidite. Ovo što mi radimo i treba da sedi nas 250 u ovoj sali, se apsolutno sukobljava sa onim što se traži kada su u pitanju okolnosti korone. Molim predsednika Skupštine i potpredsednike da hitno sednu i o tome razgovaraju. Nemojte da budemo sejači u još 250 porodica ovog virusa. Ne radimo, nemamo uslove kada se tiče tog aspekta zdravstvenog, nemamo uslove u kojima radimo.
Hvala vam najlepše, narodni poslaniče, još jednom. Sada u skladu sa članom 87. određujem pauzu u trajanju od 60 minuta. Nastavljamo sa radom u 15 časova i pet minuta. Hvala svima što nosite zaštitne maske.
Dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo sa radom. Ja bih vas sve zamolio da ponovo ubacite kartice zbog ažuriranja spiska prisutnih. Nastavljamo dalje sa diskusijom. Sledeći na redu je Ljubiša Stojmirović, ako je prisutan. Izvolite.
Taman posla, predsedniče, pa ja sam savestan. Poštovane koleginice i kolege, na početku mog kratkog izlaganja, koje neće trajati duže od 45 minuta, hoću da vam da jedan savet. Pre nego što uđete u ovu instituciju, imajte na umu da ste položili zakletvu u kojoj ste se obavezali da sve što radite, radićete u skladu sa Ustavom i zakonima i sve što radite, radićete u interesu Srbije i građana Srbije. Kako je najlakše postići te ciljeve? Pa, najlakše je tako što ćete ih sami definisati. Date, odredite sebi cilj i kažete - u tom i tom periodu, uradiću to i to. Evo, za početak jedan od ciljeva koji je pred svima nama, od najobičnijeg poslanika, pa do cenjenog predsednika Skupštine i njegove ekipe. Naš osnovni cilj u budućem periodu je je da vratimo dostojanstvo Skupštini. Hteli to da priznamo ili ne, zaslugom ovih ili onih, mi smo učinili da dovedemo taj nivo do najnižih granica i sada je na nama da stvorimo od ove institucije hram morala, dostojanstva, vrlina i veština, da se potrudimo da ovde razgovaramo silom argumenata, a ne argumentima sile, da jedni druge ne vređamo, da se ne desi, kao što se dešavalo u nekim vremenima koja su iza nas, da ovde bude najgrubljih skandala, da bude ružnih reči, psovki i slično tome. Mi ćemo sve to zaboraviti i krenućemo u neka nova vremena, gde ćemo pokazati da smo dostojni poverenja koje nam je ukazao narod Srbije, odnosno građani i da smo mi zbilja oni koji su najbolji i koji su zbog toga i izabrani u ovu Skupštinu. Ja se slažem sa prethodnim kolegama koji su govorili o izboru kadrova i rekli da moramo da biramo najbolje, stručne, moralne i kvalitetne ljude. Zašto je to tako? Evo, sad ću vam reći. Kaže naš narod - budala misli da sve zna i da sve može, a pametan čovek kaže - ljudi, pa ja to ne znam, ja to ne mogu i on je u stanju da onda prikoči, da stane i da prepusti tu radnju onome ko zna od njega više. Ima jedna lepa narodna poslovica koja kaže - pošalji budalu u vojsku, pa sedi kući i plači. E, da nam se to ne bi desilo, moramo se truditi da biramo stručne, moralne, kvalifikovane ljude za sve oblasti, bez obzira da li je to nešto što se tiče Skupštine, da li je to nešto što se tiče Vlade, javnih preduzeća, itd. Srbija i Srbi su jedan hrabar, čestit, dostojanstven narod, to su pametni ljudi koji nikom ništa ne duguju. Svoju nezavisnost, svoju slobodu izvojevali smo krvlju svojih predaka i to moramo da poštujemo i tako da se ponašamo u budućnosti. Nijednog trenutka ne smemo da podlegnemo uticajima raznoraznih, da ne kažem neku reč, već moramo uvek da štitimo i branimo interese Srbije i srpskog naroda. Šta se nama dešava? Mnoge te belosvetske sile kažu nama - dobićete ništa i uslov vam je ili uzmi ili ostavi. Pa, ne može to tako da bude. Pa, mi smo dostojanstveni i mi imamo svoj obraz. Imamo potomstvo koje treba da nastavi da živi i da radi na ovim prostorima. Zato moramo da vodimo računa da sačuvamo sve ono što je naše, što smo čestito i pošteno stekli i da to predamo budućim naraštajima. Kolega Palma je u svom izlaganju pomenuo kako naše ljude sa sela nazivaju seljacima i malo se zabrinuo zbog toga, a ja bih rekao, uglavnom se slažem sa Palmom u nekim stvarima, ovde smo se možda malo razišli, ja bih rekao i njemu i svima ostalima koji se sekiraju zbog toga što kažu da smo mi seljaci i seljački narod da se sve te pesme čuvenog našeg pesnika Desanke Maksimović, koja kaže: "Bilo je to u jednoj zemlji seljaka na brdovitom Balkanu". Pa, ona nas je u pesmu stavila i rekla da smo seljaci, da smo seljački narod i mi se sa tim ponosimo. Balkanski ratovi, Veliki rat, Drugi svetski rat, muke posle rata, pa ko je pomogao Srbiji da preživi, da se prehrani? Pa, naši seljaci. I sa ponosom mi prihvatamo da smo seljaci, da smo seljani ili kako god hoće da nas nazovu ti koji misle da je to nešto loše. Ali, baš onako kako reče Palma, država mora da pronađe način da tim ljudima omogući da dostojanstveno žive od svog rada i da budu ono što priliči pravom domaćinu, jer oni su zbilja pravi domaćini, ljudi koji od svog rada stvaraju i za sebe i za državu. Posebno me je obradovala činjenica da je država krenula, odnosno predsednik je rekao da kreće u borbu protiv mafije i kriminala. To je nešto sa čime moramo da se izborimo. Govorili su to i prethodnici pre mene i ja se u potpunosti slažem sa tim. Što se tiče odnosa prema opoziciji, normalno je da opozicija ima drugačija mišljenja i drugačije stavove, ali mi ćemo da sukobljavamo činjenice i stavove, nećemo da se vređamo i da se svađamo, nego čiji su argumenti jači, taj neka pobedi. Evo, recimo, nije ništa strašno prihvatiti neke stavove kolega iz opozicije. Ja sam saglasan i sa stavom koji je izneo i Martinović i kolega Glišić da je bi bilo dobro da postoji ministarstvo za dijasporu i Srbe u regionu, kao i sa Đukinim stavom da je trebalo naći mesta i za ministarstvo vera. Doći će vremena, to će da se ispravi u nekoj budućoj Vladi, ali je važno da i sada u ovom trenutku mi radimo na tim problemima i da ih rešavamo. Pred nama su velike muke i veliki problemi vezani za očuvanje voda, za očuvanje rudnih bogatstava, vazduha, prostora našeg, jer mnogi pokušavaju, radi svog interesa, da nam to unište. Na sve strane vidite da Srbija ispada neka deponija, gde je otpada na hiljade tona. Niko ne vodi računa. Nismo vaspitani da čuvamo svoju okolinu. Seča šuma, mini hidroelektrane, to je sve ono što uništava Srbiju, a mi to nesvesno možda dozvoljavamo računajući, hajde mi smo tolerantni mi ćemo biti fini, kulturni i tako dalje. Dolazimo u situaciju da tolerišemo neke koji ne misle dobro Srbiji, ali nas ubeđuju, pa morate da budete tolerantni, tolerancija mora da se u svim oblastima dešava i tako dalje. Oni hoće da nas dovedu u situaciju da se mi razbolimo od „stokholmskog sindroma“, da kao žrtva počnemo da volimo naše dželate. E, ne može tako. Ne može Srbin stalno da bude tolerantan i da kojekakvu bagru toleriše i da im sve dozvoljava. Veliki Bulgakov ili Bulgakov, ne znam kakav je naglasak, ja sam sa juga, pa je kod nas to ovako malo drugačije, je rekao: „Doći će trenutak kada će stepen tolerancije dostići toliki nivo da pametnima bude zabranjeno da razmišljaju, da ne bi povredili osećanja budala“. E, nećemo to da uradimo, nego ćemo mi mudro i pametno da razmišljamo i radimo u interesu svoje zemlje. Na kraju, pošto sam se šalio kada sam rekao 45 minuta, 45 minuta je školski čas, na kraju jedna poruka za sve kolege – čuvajte naše pismo i čuvajte naš jezik. Za početak sve vas molim nazivajte ovaj dom pravim imenom. Ovo je srpska Skupština i kada govorite o njoj kažite Skupština, manite parlament. Parlament neka ostane onima kod kojih se to tako zove. Hvala lepo.
Hvala, profesore, bilo je kraće od 45 minuta. Sledeća je Samira Ćosović, ali ja ne vidim da je prisutna. Tu je, izvinjavam se. Hvala.
Poštovani predsedniče, uvažene kolege i koleginice, narodni poslanici, s obzirom da je pred nama rasprava o Predlogu zakona o ministarstvima, ja ovom prilikom neću govoriti o već postojećim ministarstvima, već ću obratiti pažnju na nova ministarstva koja ovaj zakon predviđa. Moram reći da se SDPS, koju predstavljam, suštinski i programski zalaže upravo za pitanja kojima će se nova ministarstva baviti, a naročito ministarstvo za ljudska i manjinska prava i društveni dijalog. O tome svedoče strateška dokumenta koja je SDPS usvojila i primenjuje ih u svom političkom delovanju. Jedan od pomenutih dokumenata tiče se rodne ravnopravnosti, jer je za nas veoma važno veće prisustvo žena u političkom životu i na mestima odlučivanja, na republičkom, ali i na lokalnom nivou. U prilog tome ja ću reći da u našoj poslaničkoj grupi veći broj poslaničkih mandata upravo pripada ženama, da su brojne značajne funkcije na republičkom nivou, ali i na lokalnom nivou poverene ženama koje ih i uspešno obnašaju. Podizanje kvote na 40% manje zastupljenog pola donelo je značajan pomak i omogućilo veće učešće žena u lokalnim i u Narodnoj skupštini. Mislim da kvote nisu dobre, ali sam takođe svesna da su neophodne sve dok se ne ostvare uslovi za ravnopravno učešće žena u političkom i javnom životu. Smatram da novo ministarstvo, između ostalog, treba da se bavi i time da pronađe bolje i efikasnije mehanizme za uspešniju saradnju sa lokalnim telima, bilo da su to odbori, komisije ili saveti za rodnu ravnopravnost, a zbog svih onih žena koje na lokalu biju neke bitke za unapređenje položaja žena. To znači da mora postojati poseban sektor u ministarstvu koji će se baviti ovom problematikom i kome se mogu obratiti predstavnici lokalnih mehanizama za rodnu ravnopravnost, ali i predstavnici civilnog sektora da bi zajedno rešavali probleme i razvijali projekte čiji je cilj unapređenje položaja žena i rodne ravnopravnosti. Ovo govorim i iz iskustva kao neko ko je u nekom prethodnom periodu vodio Odbor za rodnu ravnopravnost u opštini Prijepolje, kada smo imali više ideja za realizaciju projekata koji se bave unapređenjem rodne ravnopravnosti, ali nismo imali dovoljno podrške, dovoljno informacija, a posebno dovoljno finansija da te projekte i sprovedemo. Mi iz SDPS, naravno, radićemo i na tome da se zakonska regulativa, koja se bavi ovim pitanjem, unapredi, jer opšte je poznato da se demokratičnost svake zemlje meri upravo pravima koja ostvaruju u nekoj zemlji nacionalne manjine, ali i osetljive grupe u društvu. Što se tiče formiranje ministarstva za brigu o selu, smatram da je to snažan iskorak ka revitalizaciji i osnaživanju sela. Trenutna situacija u selima Srbije nije ni malo zadovoljavajuća. Navešću primer opštine Prijepolje, prema popisu iz 2011. godine, u 30 sela živi manje od 50 stanovnika, prosečna starost stanovništva je preko 60 godina. U seoskim školama koje su brojale preko 100 učenika više se ne čuje školsko zvono. Slična situacija je u celoj Srbiji. Zato je potrebno da se donesu uredbe i mere koje će oživeti selo i zadržati, a i vratiti mlade ljude u seoske sredine. Potrebno je od sela napraviti atraktivnu sredinu za mlade ljude, vodeći računa da bez dobre infrastrukture, digitalizacije, udruživanja, održivog razvoja, očuvanja prirodnih resursa uz brigu o životnoj sredini, nema zadržavanja mladih ljudi i povratka mladih na selo. Cilj budućeg ministarstva treba da bude i da uspostavi mehanizme koji će omogućiti da zapuštene ruralne sredine krenu putem ka modernim selima Srbije. Verujući da će postojeća i novoformirana ministarstva doprineti razvoju i unapređenju sektora koja će pokrivati, SDPS će podržati Predlog zakona o ministarstvima. Hvala.
Zahvaljujem. Sledeća na redu je Jelena Žarić Kovačević.
Zahvaljujem, uvaženi predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, posle konstituisanja Narodne skupštine i posle izbora predsednika Skupštine, logično je da se pred nama nađe i Predlog zakona o ministarstvima. Očekujemo i da formiramo Vladu u narednih nekoliko dana i mislim da je ovo dobra prilika da se podsetimo rezultata, dobra je prilika da podvučemo crtu, ali isto tako i da govorimo o nekim ciljevima čijem ćemo ispunjenju težiti kako bismo mogli Srbiju nastaviti da vodimo napred. Do sada su SNS i Aleksandar Vučić, koji je predsednik te stranke, pokazali da su rad, ozbiljnost i marljivost osobine onih ljudi koje je ta stranka delegirala da vode Vladu Srbije ili da budu članovi Vlade. Želim da čestitam svom kolegi Vladimiru Orliću i sasvim sam sigurna pošto smo predložili Vladimira Orlića za jednog od potpredsednika Narodne skupštine Republike Srbije da ćemo istim tim smerom ići i dalje, da predlažemo vredne i marljive ljude koji zaslužuju da budu na tim funkcijama, jer to za njih znači samo veću odgovornost. Uvek volim da se vratim na neki prethodni period i na rezultate, jer iza vlasti koju predvodi SNS stoje isključivo rad i rezultati. Možemo da nabrajamo duže vremena rad i rezultate koji stoje iza nas, ja ću samo pomenuti nekoliko. Svedoci smo, naravno, novih stotina kilometara autoputeva, novih obdaništa, škola, kliničkih centara, renoviranih ustanova kulture. Svedoci smo velike borbe protiv kriminala i korupcije, svedoci smo stabilnog budžeta, sada su plate i penzije ne samo stabilne, već se i povećavaju, svedoci smo najniže stope nezaposlenosti koja se sada kreće negde oko 7% u modernoj istoriji Srbije. Prema tome, evidentno je da u svim oblastima iza vlasti koju predvodi SNS stoji isključivo rad i rezultati. Tako je i sa Narodnom skupštinom. Narodna skupština je u proteklom periodu donela mnogo zakona i mnogo odluka koje su važne, pre svega za građane naše zemlje i ja sam sigurna da ćemo mi i nadalje nastaviti da unapređujemo naš zakonodavni sistem, ali isto tako i da sprovodimo politiku kojoj su građani dali veliku podršku na poslednjim izborima. Danas je pred nama Predlog zakona o ministarstvima, ja ne bih govorila o svim ministarstvima koja su predložena. Samo ću zbog javnosti ponoviti tri nova ministarstva koja stoje kao predlog, dakle, ministarstvo za ljudska i manjinska prava i društveni dijalog, ministarstvo za brigu o porodici i demografiju i ministarstvo za brigu o selu. U prethodnom periodu smo mogli da vidimo da je Vlada Srbije radila na unapređenju svih oblasti, ali i ovih oblasti, obzirom da nisu postojala ta ministarstva, na taj način što je donosila uredbe ili donosila neke mere, predlagala izmene i dopune već postojećih zakona i u tome se već vidi opravdanje za postojanje ovakvih ministarstava, da bi se oni na detaljniji i sistematičniji način bavili ovim pitanjima i svim problemima koji mogu da se jave u ovim oblastima. U tom smislu, mi možemo da danas govorimo i o programu od 2020. do 2025. godine, gde će za mene posebno veliki značaj imati ministarstvo za brigu o selu, s obzirom na to da sam i odbornik u Gradskoj opštini Crveni krst u Nišu koja ima 23 sela, a od kojih u 19 sela postoje veliki problemi sa vodom, kanalizacijom i nekim drugim stvarima. Međutim, ja ću diskusiju o tome ostaviti za trenutak kada će pred nama ovde biti predsednik Vlade, odnosno predsednica Vlade i članovi Vlade, pa ću nešto detaljnije tada govoriti. Na kraju, želim samo da konstatujem da nas podrška građana svakako obavezuje da nastavimo sa reformama, da omogućimo građanima Srbije da žive i rade u jednoj uređenoj zemlji, u Srbiji koja će moći, a mislim da već može da parira najrazvijenijim zemljama Evrope i sveta. Na kraju, želim da kažem da će naravno poslanička grupa Aleksandar Vučić – Za našu decu podržati Predlog zakona o ministarstvima o kome danas raspravljamo u načelu. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik prof. dr Žarko Obradović.
Hvala. Poštovani predsedniče Skupštine, poštovane koleginice i kolege, dozvolite mi da i ja u ime SPS kažem nekoliko reči o Predlogu zakona o ministarstvima, pre svega, pa i o ostalim tačkama dnevnog reda. Naime, poslanička grupa SPS će podržati Predlog zakona o ministarstvima koji je podnelo 167 narodnih poslanika poslaničke grupe Aleksandar Vučić – Za našu decu. Ovo govorim namerno zato što treba da se zna da je sasvim logično kada jedna poslanička grupa osvoji toliki broj glasova na parlamentarnim izborima u Skupštini i predstavlja parlamentarnu većinu, može da formira Vlada i ostale organe, da onda ima i pravo da podnese Predlog zakona o ministarstvima. Zato što Predlog zakona o ministarstvima predstavlja iskazani način kako ta parlamentarna grupa zajedno sa svojim koalicionim partnerima koji to žele i prihvataju i mogu, želi da realizuje ciljeve rada buduće Vlade. Naime, mi smo bili u situaciji da čujemo predsednika Vučića pre desetak dana kada je govorio o ciljevima Vlade. Pobrojao je šest glavnih ciljeva. Logično je da će predsednica Vlade značajan deo svog ekspozea podrediti tim ciljevima i da će to obrazložiti, ali je tako logično očekivati, obzirom na uspehe koje je postigla prethodna Vlada, da će oni ministri koji budu ostali da rade u narednoj Vladi morati da budu bolji nego što su bili, jer to je nešto što se od njih očekuje. Dobar je predlog da se osnuju tri nova ministarstva. Mislim da ovim Vlada pokazuje želju da u ovom oblastima koje pokrivaju tri nova ministarstva se postignu još bolji i značajniji rezultati i da jednostavno i te oblasti života budu na određen način i pravno normirane, ali i da se urede na bolji način da se postignu rezultati. Inače, nije nikakva novost da skupštinska većina određuje kroz Predlog zakona o ministarstvima broj ministarstava koji treba da budu na nivou jedne države. Praksa je tu vrlo različita. U nekim državama se osniva manji, u nekim veći broj ministarstvima. Sećam se pre nekoliko godina, u Republici Mađarskoj bilo je devet ili deset ministarstava, ali je bilo 40 i nešto državnih sekretara koji su onda bili ministri u malom. Mislim da je ovo pametan način da se realizuje program Vlade Republike Srbije i mislim da je dobro ukomponovana struktura cele Vlade. Potpuno sam ubeđen da će gospođa Brnabić kao mandatar zajedno sa svim ostalim ministrima odgovoriti izazovima koji stoje pred Srbijom. Kažem odgovoriti zato što smo mnogo toga postigli. Stvarno mislim ne samo kao poslanik naše poslaničke grupe SPS, nego i kao građanin Republike Srbije da ono što je urađeno, primera radi u obezbeđenju energetske budućnosti Srbije, ali kroz infrastrukturne projekte i kroz stvaranje jedne sigurnost građanima Republike Srbije u delu obezbeđenja zarada i osiguranja posla za sadašnje i buduće generacije, jeste nešto što može samo da nas raduje. Borba protiv kriminala koju je najavio predsednik Vučić može da bude samo dodatni element tog ukupnog rezultata, jer borbom protiv kriminala stvara se uslov za pravnu sigurnost, stvaraju se uslovi da veći broj kompanija dođe u Srbiju stvaraju se uslovi da se otvori veći broj radnih mesta. Jednom rečju stvaramo uslove da neke stvari koje su u ovom trenutku primećene kao problematične za Srbiju, rešimo. Jedna od tih stvari se sigurno može rešiti kroz osnivanje ministarstva o porodici i demografiji. Nije nikakva tajna, statistički podaci pokazuju da gubimo značajan broj ljudi. Jedan broj je zbog smrtnosti, drugi je zbog toga što mladi odlaze da u nekim drugim zemljama reše svoju egzistenciju, ali problem odlaska mladih nije samo pitanje Srbije. To je pitanje značajnog dela istočne i jugoistočne Evrope. Ranije sam govorio, to može nekom izgledati čudno ili ne, ali mislim da je stvaranje evropskog prostora visokog obrazovanja stvorilo u stvari situaciju u zapadnim zemljama da bez trunke uloženog novca dobiju gotov proizvod, koji se ovde stvara u našoj zemlji i u susednim zemljama. Onda treba da uradimo mnogo toga da bi zaustavili taj odliv mladih ljudi, a da bi zaustavili odliv mladih ljudi moramo da stvorimo uslove. Mora da nas bude više. Mislim da je osnivanje ministarstva za brigu o porodici i demografiji jedan jako dobar potez. Ministarka bez portfelja, prof. Slavica Đukić je uradila ono što je bilo u njenoj moći, stvorila je dobre uslove, dobre preduslove da se ovo pitanje reši sada na još bolji način, ali nije ovde reč samo o jednom elementu. Ovde ima puno toga što treba uraditi. Briga o porodici nisu samo mere podsticaja rađanja, to je i stvaranja sistema vrednosti u kome će se videti značaj porodice za opstanak i razvoj jednog društva. Poštovane koleginice i kolege, ne znam koliko je vama poznato, Srbija spada među najstarije nacije u svetu, među pet smo u Evropi, među 10 u svetu i mi stvarno moramo u ovoj oblasti učiniti značajne napore, stvoriti uslove da nas bude više, da porodica bude centar života, da jednostavno ne samo ovo ministarstvo, nego i svako drugo ministarstvo radi sve ono što je moguće da broj stanovnika na sledećem popisu koji bude za jednu deceniju, bude daleko veći. Znate, nije samo u putanju zarada, u pitanju je za mlade bračne parove i mogućnost da ima predškolska ustanova, da ima dečiji vrtić, da ima odgovarajuća škola, da se može doći do odgovarajućeg kredita za kupovinu stambene jedinice. Puno je toga što se može učiniti. Kada je reč o još jednom novom ministarstvu, ministarstvu za selo, mislim da je to jako dobar potez. Kako je rekao moj prijatelj Dragan Marković Palma, 86% sela polako nestaje. Sela nestaju, mladi ljudi odlaze, stariji ostaju tu nažalost do kraja, nema perspektive, jednostavno zatvara se sve ono što je postojalo na selu. Mali je broj slučajeva gde, recimo, kao kod Dragana u Jagodini, ne govorim ovo zato što je on ovde pored mene, nego to javnost Srbije treba da zna jer to može biti model i za sve ostale lokalne samouprave naravno uz pomoć države, u Jagodini praktično nema sela koje nije povezano asfaltom sa Jagodinom. U Jagodini nema sela gde nije napravljen dom kulture. U Jagodini nema sela koje nije obezbedilo grejanje gasom. Jagodina je stvorila uslove da jedan broj kompanija sa strane dođe i otvori tu svoja postrojenja, da osnuje svoje podružnice. Otvoren je novi broj radnih mesta tako da oni iz okolnih sela mogu lako da dođu na posao i da se vrate. To je način na koji se mogu stvoriti uslovi, ali da ne bi pomislili da hvalim samo svog koalicionog partnera. Evo, profesor Stojmirović koji je govorio pre, ja znam da on vodi akciju sakupljanja knjiga za seoske škole. To je veoma plemenit potez i naravno svi mi narodni poslanici, svi ostali koji to žele mogu da doniraju knjige da bi škole u seoskom području imale što više škole. Znate, u srpskom području dok postoji škola, postoji život. Kad se ugasi škola onda teško možete računati, kad mladi odu, da roditelj neće poći za njima i njihovim stopama. Ali, i rad ovog ministarstva, koliko god mogao biti dobar, a ja očekujem da će biti, moram biti povezan i sa radom drugim ministarstava. Znate, onaj koji živi na selu želi da zna koja je to poljoprivredna kultura preko koje može ostvariti, ako mogu reći ne dobit, nego koliko da opravda svoj rad, uloženi trud i proliveni znoj, treba da bude dobra saradnja sa Ministarstvom poljoprivrede. Jednostavno, druga ministarstva treba da pomognu i mislim da je pravi potez Vlade da se formira jedno ovako važno i značajno ministarstvo za Srbiju. Treće ministarstvo koje se formira, s obzirom da mi imamo ovde Predlog zakona o ministarstvima i tri nova ministarstva su predviđena za formiranje. Treće ministarstvo za ljudska i manjinska prava i društveni dijalog. Najpre da kažem nešto o dijalogu. Naime, duboko sam ubeđen da ljudi u Srbiji ne razumeju šta znači reč dijalog. Dijalog, kako kaže jedan poznati filozof, je kada vodite razgovor sa nekim ko ne misli kao vi. Kod nas u Srbiji nisu naučili ljudi da slušaju jedni druge. Ukoliko se ne slažete sa nečijim mišljenjem ispada da ste mu protivnik, a ne služe se ljudi, ili bar većina, snagom argumenata. Ovo nije nešto što je samo stvar teorije imali ste priliku i da vidite u ovim razgovorima koje smo vodili i sa predstavnicima opozicije proteklih nekoliko meseci, da kada neko odluči da mu je bojkot sredstvo političke borbe onda kaže da u Srbiji nije moguć dijalog. To nije tačno. Dijalog je uvek moguć, Skupština je mesto za dijalog i juče i danas, biće i sutra. Svi oni koji žele da vode dijalog sa drugom stranom, sa onima koji ne misle kao oni, mogu u Skupštini da nađu prostor za dijalog. Jednostavno, moramo da naučimo ljude, ako mogu tako da kažem, treba da postoji kultura dijaloga o svim pitanjima koliko god da su ona, mogu se smatrati teškim, jer je dijalog potreban da bi se rešilo svako otvoreno pitanje. Nešto o drugoj dimenziji ovog zakona, a to je ljudska i manjinska prava. Do sada se ovaj deo ministarstva nalazio u okviru Ministarstva za državnu upravu i lokalnu samoupravu i ministar Ružić je odlično radio taj posao, ali je činjenica da je ovo korak napred. Dobro je što se formira posebno ministarstvo, to je dobro za Srbiju. Srbija ima veliki broj pripadnika različitih manjina. Srbija je jedina, usuđujem se reći, jedina među retkim zemljama u Evropi gde manjine imaju toliki nivo prava. Verujte mi da bogatstvo različitosti koje postoje, primera radi u Vojvodini, ali i zakonskih rešenja koje država primenjuje, Srbija može samo njima da se ponosi. Upotreba službenih jezika pripadnika manjina, činjenica da je … 25 saveta nacionalnih manjina, činjenica da svaki pripadnik manjine može i jeste ravnopravan sa drugim, da ne pominjem sve ono što se radi u oblasti kulture i obrazovanja i u svim drugim oblastima jeste nešto što može da raduje. Mislim da je ovo korak više zato što pitanje manjina nije samo pitanje našeg načina života. Srbija je uvek bila multikulturna zemlja, ali ovo je važno i zbog našeg procesa pregovaranja sa EU. Setite se, neke zemlje komšijske, prijateljske, a kada dođe vreme pregovora uvek koriste to pitanje da bi nam postavili prepreku. Godine 2012. je to bila Rumunija, Hrvati se, kako bih rekao, ne suzbiju da to najave. Bilo je pitanje položaja bugarske manjine pre godinu dana, dve. Jednostavno dobro je da postoji ovo ministarstvo koje će se baviti samo o manjinama. Ukinute su dve kancelarije za saradnju sa civilnim društvom i kancelarija za ljudska prava. Sve je to sada deo ovog novog ministarstva. Mislim, jednom rečju, da je ovaj Zakon o ministarstvima napravio pravu stvar, što će za Srbiju tri važne oblasti biti sada predmet rada posebnih ministarstava. To daje naravno osnovu da će i ta ministarstva biti efikasna, na kraju krajeva treba samo da se ugledaju na svoje kolege koje rade u drugim ministarstvima i koji su do sada radili i koji su dobro radili, a da nisu dobro radili ne bi dobili podršku građana na izborima. Jednostavno, mislim da je ovaj Zakon o ministarstvima nešto što apsolutno treba podržati, jer mislim da će ovi zakoni doneti Srbiji bolje. Poslanička grupa SPS će naravno glasati za ove zakone. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima Vladimir Marinković.
Hvala. Uvaženi predsedniče Narodne skupštine Republike Srbije, dame i gospodo narodni poslanici, predsednik Srbije i predsednik SNS, gospodin Aleksandar Vučić je pre nekoliko dana definisao šest osnovnih i strateških principa, odnosno smernice kojima će se baviti buduća Vlada Republike Srbije i budući ministri i naravno mi kao Narodna skupština Republike Srbije i svi poslanici koji treba da daju maksimalnu podršku i treba da maksimalno utiču na to da stvorimo najbolji mogući zakonski okvir kako bi se svih ovih šest principa i strateških ciljeva ispunili u narednom periodu. Ono što jeste „Conditio sine qua non“ politike predsednika Vučića i SNS, to je ekonomski razvoj, to je borba za nezavisnost naše zemlje, za ekonomske, političke, socijalne reforme i naravno za strateško i par ekselans političko pitanje, a to je borba za očuvanje KiM u okviru granica Republike Srbije, dakle borba za očuvanje teritorijalnog integriteta i suvereniteta naše zemlje. Ja, predsedniče, moram da se vratim u vreme od pre nekoliko godina i da kažem da je u domenu ekonomskog razvoja, u domenu ekonomskih reformi napravljen jedan vrlo ozbiljan kvantni skok za samo četiri godine, imajući u vidu sve ono što je predsednik Vučić sa njegovom vizijom uradio po pitanju privlačenja kako stranih direktnih investicija, tako i na uticaj na to da se domaća privreda, domaći privatnici i privrednici ohrabre i motivišu da što više investiraju u našoj zemlji, da zapošljavaju ljude i da ispunimo ono što jeste bio cilj njegove Vlade sa početka 2014. godine, a to je zapošljavanje ljudi, a to je čovek koji je u centru pažnje ove Vlade i ove države i Republike Srbije u narednim godinama i u budućnosti. Naravno, svega toga ne bi bilo da nema političke stabilnosti, da nema onoga za šta se predsednik Vučić zalagao sve ove godine, a to je regionalna stabilnost i to je stabilnost u Republici Srbiji, iako i dan-danas, naravno, imamo puno izazova, puno bočnih vetrova i slobodno mogu da kažem puno bočnih udaraca kada je u pitanju mišljenje i pristup i prilaz uspehu naše zemlje, posebno kada je u pitanju ekonomski model, posebno kada su u pitanju naše ekonomske reforme. Ne mogu da prenebregnem tu činjenicu i da ne kažem da mi jesmo definitivno, i to nam priznaju i oni koji nas vole i oni koji su nam partneri i oni koji su nam prijatelji u međunarodnoj zajednici, da smo mi zaključno sa septembrom ove godine imali 1,9 milijardi evra stranih direktnih investicija, da očekujemo 2,3 milijarde evra stranih direktnih investicija u godini u kojoj još uvek traje najveća pandemija u istoriji ljudskog roda. U vreme kada se mnoge razvijenije, bogatije zemlje teško bore da sačuvaju zdravstveni sistem, da sačuvaju zdravlje sopstvenih građana i ljudi, mi smo uspeli, zahvaljujući dobrom liderstvu, zahvaljujući teškim merama, zahvaljujući dobroj brizi, ali i kompetentnosti same Vlade Republike Srbije, predsednika naše zemlje i svega onoga što je stvoreno u domenu geopolitičkih odnosa i geopolitičke pozicije naše zemlje, da očuvamo isti taj zdravstveni sistem, da očuvamo naše zdravstvene radnike i da očuvamo naše ljude, ali da očuvamo i ekonomski sistem naše zemlje, da pored svega onoga što nas je pogodilo tokom prethodnih nekoliko meseci donesemo trezvene, dobre mere po pitanju podsticaja privredi, posebno u privatnom sektoru. Uspeli smo to da uradimo. Uspeli smo i prva smo zemlja u Evropi kada je u pitanju, slobodno sad to mogu da kažem, ekonomski razvoj, jer mi smo uspeli da u situaciji kada mnoge razvijenije zemlje beleže pad od 10%, 12%, pogledajte Crnu Goru, njihov prihod od turizma je u prvih osam meseci ove godine pao za 92%, a mi privlačimo za to vreme dve milijarde evra stranih direktnih investicija. Pre nekog vremena uvaženi kolega iz opozicije je govorio o tome da strane direktne investicije ne utiču toliko dobro i pozitivno na razvoj jedne zemlje. Podsetiću i njega, ali i građane Republike Srbije da nemačke kompanije zapošljavaju u Srbiji 60.000 ljudi, da američke kompanije zapošljavaju 25.000 ljudi, da turske kompanije zapošljavaju negde oko 15.000 ljudi. Samo to što sam nabrojao je negde oko 90.000 ljudi, 90.000 porodica, pa pomnožite puta tri, to je skoro 300.000 ljudi. To je ono što nas, što SNS razlikuje od svih drugih, a to je briga za običnog čoveka i to je briga za svako radno mesto. I nije nam bilo teško, nije ni njemu bilo teško da otvori svaku fabriku, da se pojavi na svakom gradilištu, da li se tu zaposlilo 10 ljudi, 50, 500, a bilo je primera kada se zapošljavalo u nekim fabrikama, hvala bogu, i po nekoliko hiljada ljudi i naravno biće takvih prilika. Juče je održan jedan jako važan sastanak sa poslanikom Bundestaga gospodinom Fajferom, isto je tema bila investicije, isto je tema bila ekonomija, isto je tema bila razvoj, isto je tema bila nova radna mesta, ali za sve to vreme nismo poklekli u odbrani nacionalnih interesa naše zemlje. Podsetiću sve vas i naše građane na ono što se dešavalo u SAD pre nekih mesec i po dana i toj poziciji koju je predsednik obezbedio ne za sebe, nego za našu zemlju, da budemo poštovani i da budemo ono što je u međunarodnim odnosima najcenjenije i najbitnije, da budemo pouzdani partneri, da ono što kažemo u Vašingtonu bude isto i da bude isti stav koji kažemo i u Moskvi i u Pekingu i u Briselu i u Londonu i u Berlinu i u Parizu. Zato Srbija danas ima ovakvu međunarodnu poziciju. Zato su Srbija i predsednik Vučić mogli da odbiju tu famoznu tačku 10. koja nam je visila svima kao zli duh nad glavom. Kada je u pitanju dogovor sa američkom administracijom i ekonomska normalizacija odnosa između Beograda i Prištine, koja je, napominjem, jedna možda i prva velika diplomatska pobeda naše zemlje kojom je predsednik Vučić vratio pobednički duh ne samo našim političarima, ne samo nama ovde koji sedimo u parlamentu i u Vladi, nego i našem narodu, da posle godina poraza, posle godina i desetina pregovora i razgovora koje smo vodili i dolazili pognute glave, odlazili sa velikim ambicijama, a dolazili kući sa velikim gubicima i velikim ustupcima, dođemo u situaciju da usred Vašingtona i zemlje koja je bila i jeste i dan-danas patron tzv. nezavisnosti tzv. Kosova, odnosno Kosova i Metohije, da tu možemo da kažemo – ovo su naše crvene linije, želimo da sarađujemo, želimo najbolje moguće odnose bilateralne između Srbije i SAD, smatramo da smo mi u stvari ključni saveznici Amerike, a ne neki drugi. Zašto? Pa zato što naš predsednik i SNS vode srpsku politiku. Mi više, kao što je to bio slučaj do 2012. godine nismo ničiji dominion, nismo ničiji prelat i nijedan ambasador nijedne zemlje, koliko god da je ona velika, koliko god da je ona moćna, koliko god da je ekonomski snažna, ne može ovde da utiče na to ko će da bude ministar, ko će da bude narodni poslanik, da li će ovde da dođe predsednik Republike Srpske u posetu ili premijer ili predsednik parlamenta, da li ćemo da održimo zajedničku sednicu skupštinskog odbora sa nekim odborom iz parlamenta Republike Srpske, ne. Zašto? Zato što mi vodimo, na čelu sa Aleksandrom Vučićem, srpsku politiku u ovoj zemlji i zato što smo zbog tog upravo ekonomskog osnaživanja, zbog tog ekonomskog rasta koji smo imali prošle godine, recimo, od 4,9%, gde smo bili drugi u Evropi, prva je bila Poljska sa 5,1%, stvorili uslove da možemo da budemo nezavisna zemlja, da možemo tako da se ophodimo i da se ponašamo, da možemo da razvijamo svoju vojnu industriju, da možemo da razvijamo svoju odbrambenu snagu i svoju odbrambenu moć, ali i to da nas poštuju i u Pekingu, da imamo strateško partnerstvo između Kine i naše zemlje, zahvaljujući upravo tom prijateljstvu, toj posvećenosti našeg predsednika i naravno uzvratno predsednika Šija. Ista je situacija i sa Moskvom i predsednikom Putinom. Ista je situacija naravno i kada je u pitanju američka administracija i dobri odnosi našeg predsednika i sa Majk Pensom i sa Donaldom Trampom i sa Ri Grenelom, ali i sa senatorima Džonsonom, Marfijem i svima onima koji su uticali na to, da se referišem sad na ono što je govorio moj uvaženi kolega Aleksandar Martinović, da se promeni situacija u SAD, da sa pozicije da je sve gotovo, da je pitanje Kosova i Metohije ono pitanje o kojem se ne razgovara sa američkim zvaničnicima, dođemo u situaciju da Ri Grenel posle razgovora sa Vučićem kaže – čekajte, hajde, mi ćemo sve prihvatiti i podržati sve ono o čemu se dogovore dve strane, svako rešenje. Nema više stolice u Ujedinjenim nacijama, nema više pritiska da Srbija prizna nezavisnost tzv. Kosova, već Ri Grenel, kao specijalni izaslanik Donalda Trampa, govori o, kako on to lepo ume da kaže, pokušaju da se dođe do nekog maštovitog rešenja koje će dovesti do dugoročnog mira, do dugoročne stabilnosti, a upravo put ka tome je ono što je sadržano u Vašingtonskom sporazumu. A šta je to? To je „auto-put mira“, to je infrastruktura, to je interkonektovanje između ljudi, dakle, između Srba i Albanaca, dakle, mi moramo da sarađujemo u interesu naše zemlje, u interesu srpskog naroda, jer mi prodajemo roba i usluga na Kosovu i Metohiji za više od 500 miliona dolara. Mi moramo da otvorimo za naše privrednike i tržište Albanije, moramo da otvorimo svako moguće tržište, a to možemo samo ako dobro sarađujemo i, naravno ako smo usmereni na ekonomski rast i ekonomski razvoj. Zato je ta ideja Vučićeva od pre četiri godine, još carinske unije, a sada pretočena u mini šengen, sjajna ideja i ono što je najbitnije najbolja za Srbiju, najbolja za nađe građane, najbolja za našu privredu. To su neke stvari i principi sa kojima moramo da računamo, na kojima ovde kao parlamentarci, bez obzira na stranačku pripadnost, na kojima moramo da radimo zajedno, jer se to tiče najviših i najbitnijih mogućih interesa našeg naroda i naše države. Što se tiče same Vlade i ministarstava, sve ovo što je najavljeno i naravno predlog za tri nova ministarstva su odlične stvari. Mogu da kažem kada su u pitanju ljudska i manjinska prava da je tu Srbija definitivno šampion ljudskih i manjinskih prava, šampion rodne ravnopravnosti u celoj Evropi, iako, naravno, moje koleginice koje su ovde bile i članice Ženske parlamentarne mreže u prethodnim sazivima mnogo bolje znaju tu tematiku. Broj žena u našim parlamentima, u našim lokalnim skupštinama, u Vladi Republike Srbije gde će ih biti 50%, pokazuje u stvari koliko je Srbija jedna otvorena zemlja i koliko mi polako postajemo ne samo ekonomski lider regiona. Mi to već jesmo. Mi jesmo ekonomski tigar ovog regiona, nego postajemo zemlja koja je šampion u svim mogućim oblastima kada je u pitanju društveni život, počevši od ekonomije, turizma, atraktivnosti u svakom mogućem domenu, kulture, muzike, sporta, dakle svake moguće industrije. Kao što smo hab kada su u pitanju putovanja, zbog sjajnog strateškog poteza udruživanja i strateškog partnerstva između nađe avio kompanije i Er Srbije. Tako smo postali hab za sva moguća dešavanja i sve moguće delatnosti koje se tiču socijalnog i društvenog života u ovom delu Evrope. Što se tiče demografije, ministarstva za demografiju budućeg, to je nešto za šta znam da je naš predsednik države i stranke možda tema i možda problem i izazov u vezi kojeg se on najviše brine. To je tema i to je stvar koja će tražiti puno posvećenosti i puno rada, ali i puno vremena. Ono što je najbitnije u svemu što on jeste prvi lider, prvi predsednik ove zemlje, prvi državnik koji je pokrenuo tu temu i koji je rekao – čekajte ljudi, hajde da napravimo plan, hajde da vidimo kakva nam je vizija, kako da nas bude više, kako da uradimo to da sve ono što smo napravili u smislu političkih uspeha, ekonomskih uspeha, krunišemo tako što će nam ljudi ostajati ovde i što će taj broj ljudi koji se rađaju u odnosu na one koji umiru biti mnogo veći. Ja jako volim statistiku, jako je pratim i mogu da vam kažem da je statika za ceo region katastrofalna, da u odnosu na region, da smo mi i u čak dobroj situaciji, ali naravno da nismo zadovoljni. Vi Albaniji sada imate 2,5 miliona ljudi koji žive tamo. Hrvatska je pala ispod četiri miliona stanovnika i naravno da je ovo strateški važno što je predsednik Vučić pokrenu, kao jednu od ključnih, krucijalnih tema, društvenih tema u ovoj zemlji, da vidimo kako da podstaknemo naš demografski rast, kako da ga usaglasimo sa našim ekonomskim rastom. Zato se on svakodnevno, bespoštedno bori za svako radno mesto i za ekonomski razvoj i za ekonomski napredak naše zemlje. Takođe, kada su u pitanju partnerstva, kada je u pitanju razvoj naše zemlje mi smo od zemlje koja nije imala prijatelja, od zemlje koja je bila 90-ih godina parija globalnog sveta i globalnog sistema, postali zemlja koja ima mnoge partnere, mnoge saveznike i mnoge prijatelje. Nikada nećemo zaboraviti početak pandemije, proglašenje vanrednog stanja u našoj zemlji i momentalnu pomoć kineske vlade i Narodne Republike Kine kako u opremi, tako i u ekspertskim timovima, gde smo mi pokazali da smo kao mala zemlja, minijaturna zemlja za jednu tako veliku Kinu, Rusiju ili Ameriku, na neki način zaslužili da oni vode računa o nama i da nam pošalju i da nam se nađu u ono vreme kada su te velike sile jedne drugima otimale na otvorenom mogu opremu, otimale jedni drugima brodove sa tom opremom, nama je tada Kina poslala pomoć. Nama je tada Rusija poslala pomoć. Nama je tada Amerika poslala pomoć i EU, doduše sa malim zakašnjenjem, ali moram da kažem da je poslala pomoć. Želim da budem potpuno otvoren i potpuno realan u tom domenu. Naravno, da kažem i još nešto o tome koliko se stvari od nemogućeg, jednim ozbiljnim radom, ozbiljnom posvećenošću i aktivnošću dolazi do rezultata. To je ovih 18 zemalja koje su suspendovale ili otpriznale tzv. Kosovo. Ja ću da se referišem, razgovarao sam skoro sa profesorkom Slavicom Đukić Dejanović i ona je bila 2009. godine, odnosno imala je sastanak sa današnjom, sadašnjom predsedavajućom američkog Kongresa Nensi Pelozi. U nekom 45 minutu razgovora je jedva dočekala da ga pita oko Kosova šta raditi, šta možemo da očekujemo od Amerike. Nensi Pelozi je tada rekla, gospođo predsedavajuća, predsednice, to je za nas tema koja je završena, to je tema kojom se bavi treći nivo, treći ešalon u našem Kongresu i Senatu i našoj američkoj administraciji. Jedanaest godina posle toga, predsednik Vučić, naravno uz punu podršku i veliki rad ministra spoljnih poslova, gospodina Dačića, dolazi do tog rezultata, 18 zemalja otprizna i suspenduje nezavisnost i priznanje tzv. Kosova, 18 zemalja za samo godinu i po dana. To su zemlje koje su bile jako vezane za te sile koje su bile glavni promoteri nezavisnosti tzv. Kosova. Uspevamo u tome da Kosovo tzv. ne uđe u Unesko, da ne uđe u Interpol. Garantujem vam, 60 do 70 procenata priznanja tzv. Kosova od 2008. godine, 17. februara do 2012. godine 6. maja, do toga je došlo isključivo zbog ne aktivnosti, izostanka patriotizma i borbe za našu teritoriju, našu zemlju i ono što je najbitnije za naše građane, za Srbe na Kosovu i Metohiji. Danas nas nije sramota da kažemo da su ugrožena njihova prava, da je ugrožena naša religijska, kulturna i svaka druga baština na Kosovu i Metohiji. Kritikuju nas zašto Srpska lista, Vučić sam odlučuje, pa naravno da konačno je ta sabornost pokazana i kroz tu Srpsku listu, da nema više nekog Slobodana Petrovića ili Petkovića ili nekog desetog tamo koji će da šuruje sa Albancima i da radi protiv sopstvene države i protiv sopstvenog naroda. Ne, nego kao i u ovom parlamentu, danas imamo koncentracionu Vladu. Pozvali smo sve ljude koji vole Srbiju, koji žele dobro ovoj zemlji, da radimo zajedno, zar je sramota, zar je loše da radimo zajedno iako se oko nekih stavova razlikujemo. Zar je loše da povećamo broj gradilišta sa 60 hiljada na 70. Zar je loše da napravimo tri „Beograda na vodi“, da napravimo još 200 kilometara autoputa, pruga i svega onoga što je potrebno da bi ova zemlja bila konačno moderna i zemlja u kojoj se rado i dobro i bogato živi. Na kraju, da završim, kruna svega ovoga je nešto što je naravno neumitno, što niko ne može da ospori, kao rezultata predsednika Vučića i SNS, to je novo istraživanje javnog mnjenja od strane jedne američke agencije, 65% pogledajte, dame i gospodo, 64% na današnji dan ima SNS. Istorijski maksimu i to je ono što je najbitnije, šta kaže narod i šta kažu građani Republike Srbije. Ne vidim dobro, zato što su sitne cifre, ova nazovi opozicija kao van parlamentarna, SSP ili kako se već zovu, ovi bojkotaši, 1%. To je krajnji sud, to je nešto što je u svakom slučaju odraz onoga što radi Aleksandar Vučić, što radi SNS i što radimo mi svi ovde u parlamentu. Vas sve pozivam, naravno, da zajednički radimo za Srbiju i za sve ono što je, kao veliki vizionar, uradio i definisao predsednik Aleksandar Vučić. Hvala.
Hvala, Vladimire. Reč ima narodni poslanik Jahja Fehratović. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, u dosadašnjim izlaganjima imali smo prilike čuti dosta različitih obrazloženja Predloga zakona. Ono na šta želim ukazati odnosi se na tri nova ministarstva za koje mi iz Stranke pravde i poverenja smatramo da su ko egzistentna našem programu i proklamacijama koje smo u prethodnom mandatu vrlo često potencirali. Ministarstvo za ljudska i manjinska prava i društveni dijalog je preka potreba svakog demokratskog društva, naročito društva koje kulturološki, nacionalno, verski sastavljeno kao mozaik različitosti, kakvo je srbijansko društvo sa trećinom stanovništva koje ne pripada većinskom narodu i kao takvo je senzibilnije na različite izazove sa kojima se svakodnevno susrećemo. Ovde ne mislimo samo na pripadnike naroda koji su zaokružili nacionalni identitet, brojčano su prisutni i kulturno, nacionalno i verski sigurni u svom opredeljenju, jer imaju matičnu državu koja svojim mehanizmima pospešuje i štiti njihov status u Republici Srbiji, na Bošnjake, Albance, Mađare, Hrvate, Rumune i druge, već i na one zajednice koje su manje vidljive ili ispod radara usled zakazivanja nekog od mehanizama zaštite njihovog opredeljenja, poput Roma, Aškalija, Makedonaca, Vlaha, Bugara, Slovaka i drugih manjih ili većih zajednica koje tradicionalno i domicilno žive u Republici Srbiji. Zaštita i promocija njihovih prava od izuzetne je važnosti za celo društvo, naročito jer se nalazimo u predvorju priprema za prestojeći popis stanovništva na kome treba omogućiti svakom građaninu da slobodno, prema vlastitom ubeđenju i osećaju, iskaže svoje identitetske osobenosti. Zato smo mi iz Stranke pravde i pomirenja kao predstavnici liste koji su pored Bošnjaka podržali i pripadnici drugih nacionalnih zajednica i manjinskih naroda, a posebno Roma, Aškalija, Goranaca, Makedonaca, Slovaka koji su značajan deo pripadnika većinskog naroda i samim tim nas ovlastili da predstavljamo njihov interes u ovom parlamentu, posebno zainteresovani za ovo ministarstvo koje će se prema definiciji baviti poštovanjem i zaštitom njihovih prava, a naročito u aspektu implementacije zakonskih rešenja za koja smo u više navrata pre govorili da su većim delom kvalitetno koncipirana. Što se tiče drugog dela naziva ovog ministarstva, društveni dijalog, u njemu takođe nalazimo jednu od suštinskih ideja politike Stranke pravde i pomirenja naročito, naš lider, akademik Muamer Zukorlić, je to dugi niz godina zagovarao, jeste neophodnost društvenog dijaloga kao mehanizma rešavanja nesporazuma među narodnima Balkana koje nema alternativu. Zato formiranje ovog ministarstva smatramo delom zasluge našeg delovanja i potenciranja ovih vrednosti koje trebaju učiniti Republiku Srbiju mestom susreta različitosti i tačkom spajanja, međusobnih prožimanja i bogaćenja uz poštovanje svih posebnosti drugoga i drugačijeg. Na isti način promatramo ministarstvo za brigu o porodici i ministarstvo za brigu o selu, jer su to dve kategorije od kojih direktno zavisi opstanak ovog društva i države i to je ono na čemu su narodni poslanici Stranke pravde i pomirenja mnogo insistirali u prethodnom periodu, a i mnogo toga inicirali i učinili, naročito u infrastrukturnom smislu otklanjanja nepravde prema Pešteru, jer se zahvaljujući našem angažmanu, angažmanu akademika Zukorlića ovih dana užurbano radi na završetku pešterske magistrale na koje se čekalo više od 70 godina, što je, čvrsto smo ubeđeni, jedan od ključnih preduslova ostanka u ovom najlepšem, ali i najsurovijem za život, naročito u zimskom periodu, delu Sandžaka i Republike Srbije. Naravno da to mora biti samo početak otklanjanja nepravdi gomilanih desetinom godina unazad i da upravo ministarstvo za brigu o selu mora uraditi puno kako bi se život punim kapacitetom vratio u ovu i sve druge žile kucavice našeg društva. Da bi se sve to ostvarilo nisu dovoljna samo ova ministarstva, neophodan je celi sistem upravne vlasti koja će bez poštede, ubrzano raditi kako bi povratila život ne samo u našim selima, već i u gradovima, jer su nam i gradovi ugroženi. Danas smo slušali o ovom gradu, o Novom Pazaru, kao evropskom rekorderu u pogledu populacije mladih koji se, nažalost, sve više rasturaju po svetu. Međutim, moj grad je ovih dana evropski, pa je svetski rekorder u nekim drugim, izuzetno negativnim trendovima, danima se na listi najzagađenijih gradova Evrope i sveta nalazi na vrhu liste. Zato nam je potrebna odlučna akcija, pre svega Ministarstva ekologije, jer ovolika zagađenost zahteva alarmantnu ekološku akciju i to u svim gradovima Sandžaka gde pitanja deponija nisu rešena, kao i niz drugih mera, jer će nam, ukoliko to izostane, događanja iz prethodnih meseci biti tek jedno u nizu loših stvari koje će uslediti. Da, rekorderi smo i po smrtnosti, rekorderi smo i po smrtnosti od korone i to je ono zbog čega mi nećemo ćutati i zbog čega smatramo da je neophodno da buduće ministarstvo potegne lanac odgovornosti svih koji su učestvovali. Mi kao narodni poslanici Stranke pravde i pomirenja razmišljamo i o tome da pokrenemo anketni odbor koji će se baviti ovim pitanjem. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Uglješa Mrdić. Izvolite.
Uvaženi predsedavajući, uvažene kolege poslanici, velika je čast govoriti ovde pred vama, u ovoj instituciji. Prvo bih želeo da se zahvalim mojih Srpskoj naprednoj stranci i predsedniku Aleksandru Vučiću što sam deo poslaničke grupe „Aleksandar Vučić – za našu decu“. Zakon koji je pred nama, Zakon o ministarstvima je odličan, a ja ću ukratko govoriti o onoj temi koja je za mene jedna od najvažnijih. Kao što znate, 2012. godine, kada je Srpska napredna stranka prvi put došla na vlast sa svojim koalicionim partnerima krenuli smo iz godine u godinu u jednu žestoku borbu za državne, nacionalne i ekonomske interese države Srbije i svih njenih građana. Na tom putu nama se našla mafija, pojedini tajkuni i kriminalci, kriminalci kako među političarima, tako i među tajkunima. Zahvaljujući poštenju, energiji i vrednosti Aleksandra Vučića i njegovoj politici od 2012. godine, bio je prvi veliki udar u novijoj istoriji Srbije na mafiju i udar protiv kriminala i korupcije. Uskoro je formirana i Strategija za borbu protiv korupcije, i Akcioni plan je usvojen za borbu protiv korupcije, formirani su akcioni timovi u najvažnijim institucijama, a oni koji su postojali su ojačali. Međutim, mafija je odgovarala uvek na svoj način, da li preko onih političkih struktura koji su sada van parlamenta, jer je narod tako hteo, ili preko tajkuna, ili pojedinih stranih centara moći. Ali, naš predsednik, zajedno sa Vladom Srbije je odgovorio na adekvatan način i nastavio je da radi ono što najbolje zna, a to je da vodi našu Srbiju i sve njene građane u bržu, bolju i sigurniju budućnost, budućnost za našu decu. Od predloženih novih ministarstava mene jako raduje što dobijamo i ministarstvo za brigu o porodici i demografiji i za ljudska i manjinska prava i ministarstvo za brigu o selu. Selo nas hrani, a porodica je osnovna ćelija našeg društva. Ako se igde u regionu poštuju ljudska i manjinska prava, to je u našoj Republici Srbiji, ali da bi mogli da nastavimo da se borimo za državne i nacionalne interese, za borbu protiv korona virusa, za ekonomski razvoj Republike Srbije, za veće plate i penzije moramo u narednom periodu svi ovde zajedno dati punu podršku Vladi Republike Srbije i predsedniku Aleksandru Vučiću u borbi protiv opasne i ozbiljne mafije. Moramo biti glavni partner, glavna podrška kako predsedniku Republike, Aleksandru Vučiću, tako i Vladi Srbije. I, na kraju, želim posebno da se osvrnem na jednu oblast koju smo dotakli, to jest moje kolege prethodni govornici, a koja se tiče Ministarstva spoljnih poslova i Uprave za saradnju sa dijasporom i Srbima u regionu. Kao neko ko je rođen u Trebinju, u Hercegovini, u Republici Srpskoj, moram da kažem da, zahvaljujući politici Aleksandra Vučića u prethodnih osam godina, Srbin koji se nalazi u Zagrebu, Drvaru, Mostaru, Nikšiću, Podgorici i Skoplju iz godine u godinu se oseća zaštićeniji. Svi Srbi koje sam kontaktirao od Severne Makedonije, Crne Gore, Federacije BiH, da ne govorim o Republici Srpskoj, kao i o Hrvatskoj, osećaju svoju Srbiju kao maticu, a Aleksandra Vučića kao predsednika kome se veruje, koji čuva i brine o srpskom narodu kako u Srbiji, tako i u regionu i koji, naravno, brine o svim onim drugim narodima koji žive u našoj Srbiji. Prema tome, uvažene kolege poslanici, pozivam vas da podržimo ovaj Zakon o ministarstvima, a za par dana i novu Vladu Srbije i da, kao što sam rekao na početku govora, damo punu podršku, što je naš osnovni zadatak, interesima Republike Srbije, a interese Republike Srbije najbolje sprovodi politika našeg predsednika Aleksandra Vučića. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Dubravka Kralj. Izvolite.
Poštovani predsedniče, uvažene koleginice i kolege narodni poslanici, vezano za današnji Predlog zakona o ministarstvima, podsetila bih na realni princip formiranja organa uprave koji već svojim nazivom nalaže da oblasti u kojima će biti obrazovana ministarstva budu određena u skladu sa društvenom stvarnošću, odnosno da formiranje ministarstava mora biti diktirano realnošću. Svi smo saglasni da su migracije stanovništva iz sela u gradove uzrokovane različitim problemima koji prate život na selu realnost. Saglasni smo i da je realnost činjenica da je nivo rađanja za 30% niži u odnosu na potrebe prostog obnavljanja stanovništva. Stoga je svakako realnost i potreba za formiranje ministarstva nadležnog za brigu o porodici i ministarstva nadležnog za brigu o selu. Što se tiče poštovanja i ostvarivanja ljudskih prava, to je svakako imperativ u demokratskom društvu, te pitanje potrebe postojanja Ministarstva za ljudska i manjinska prava i društveni dijalog nije potrebno ni postavljati, kao što to i nije novina u našem pravnom sistemu. Ipak, posebno bih pozdravila ideju da se ovo novo ministarstvo kao jednim od svojih osnovnih zadataka bavi antidiskriminacionom politikom, budući da je borba za ostvarenje načela jednakosti i jednakih mogućnosti temelj politike Socijalističke partije Srbije. Osvrnula bih se još jednom na demografska pitanja koja su u poslednje četiri godine značajno aktuelizovana. Vlada Republike Srbije, kao i ministarka prof. dr Slavica Đukić Dejanović posvećeno su se bavili ovim pitanjima koja su postala značajno vidljivija. Preduzete su značajne mere. Povećan je iznos roditeljskog dodatka, pa se on sada kreće u rasponu od 100 hiljada dinara za prvo dete do 2.160.000 za četvrto dete. Povećan je iznos naknade zarade za vreme porodiljskog odsustva, dok je Republički fond za zdravstveno osiguranje omogućio neograničeni broj pokušaja vantelesne oplodnje radi dobijanja prvog deteta. Sve su ovo uspesi dosadašnje Vlade. Međutim, smatram da će uspostavljanje Ministarstva za brigu o porodici značiti svojevrsno institucionalno unapređenje i podizanje ovih pitanja na još viši nivo. Takođe, mislim da mere populacione politike u narednom periodu ne treba da budu samo ekonomske i da novo ministarstvo, osim saradnje sa Ministarstvom privrede, Ministarstvom finansija, ministarstva nadležnog za pitanje rada, treba koordinirano da deluje i sa Ministarstvom kulture. Naime, smatram da je u ovom periodu, to jest dobu dominacije individualizma, neophodno promovisati porodične vrednosti, promovisati zajedništvo i partnersku toleranciju. Takođe, smatram da je neophodna saradnja i sa Ministarstvom omladine kako bi se mladi ohrabrili i podstakli na donošenje odluke o zasnivanju porodice, odluke o zaključenju braka, odluke o potomstvu. Zašto to govorim? Zato što je prosečna starost majke prilikom dobijanja prvog deteta skoro 30 godina. Sve se to konstatuje u strategiji podsticanja rađanja koju je usvojila Vlada Republike Srbije i verujem da će novoformirano ministarstvo nastaviti njeno sprovođenje, da će nastaviti rad na ostvarenju stacioniranog stanovništva kao opšteg cilja, da će dalje raditi na ublažavanju ekonomske cene roditeljstva, zatim da će usvojiti odgovarajuće mere u sferi stanovanja. Tu, pre svega, mislim na subvencionisane stambene kredite, izuzetne važne mladim ljudima i mladim bračnim parovima. Takođe, treba promovisati već postojeće radno-pravne mehanizme usklađivanja rada i roditeljstva. Naime, ova kriza izazvana korona virusom je pokazala da je rad od kuće kao institut koji već postoji u našem zakonu o radu, i te kako primenljiv i smatram taj institut značajnim ne samo u svrhu sprečavanja širenja zaraze, već i u cilju prevazilaženja problema sa kojima se zaposlene žene susreću. U svakom slučaju, pitanja populacione politike i pitanje demografije pitanja su opstanka našeg društva. Pitanja ostvarivanja ljudskih i manjinskih prava pitanja su unapređenja demokratskih vrednosti u našem društvu, a pitanja brige o selu pitanja su očuvanja stuba našeg društva, našeg seljaka. Stoga, poslanička grupa SPS podržava Predlog zakona o ministarstvima. Hvala vam.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Biljana Pantić Pilja. Izvolite.
Hvala. Poštovane kolege, građani Srbije, čast mi je danas da govorim o ovom predlogu zakona koji sublimira sve ono što je SNS na čelu sa predsednikom Aleksandrom Vučićem obećala na izborima kada je dobila ogromnu podršku građana. Dva miliona građana dalo je podršku listi Aleksandar Vučić – Srpska napredna stranka – Za našu decu i upravo je ovaj Predlog zakona dokaz da se borimo za decu koja će rasti u jakoj i stabilnoj državi i upravo je ovaj Predlog zakona i osnivanje ovih novih ministarstava, tri nova ministarstva, dokaz za sve ono što je u kampanji izgovorila Srpska napredna stranka da će biti ispoštovano. Ja ću se malo više osvrnuti na osnivanje Ministarstva za ljudska i manjinska prava i dijalog pošto su moje kolege dosta govorile o Ministarstvu za porodicu i Ministarstvu za brigu o selu. Ministarstvo za ljudska i manjinska prava i dijalog pokazuje da je cilj buduće Vlade vođenje dijaloga i to je jako lepo moj uvaženi kolega prof. Žarko Obradović objasnio šta je dijalog. Dijalog nije ono što zagovara jedan Lutovac koji ne može da obuzda ni svoju političku stranku da ga voli, koji zagovara izlazak na ulice i paljenje Skupštine, dijalog nije ono što priča tajkun Đilas i njegova marioneta Marinika Tepić, koji dolaze i kamenuju policiju, Skupštinu, nasilno upadaju u Narodnu skupštinu Republike Srbije, dijalog je da pričamo, da razgovaramo mi koji nemamo isto mišljenje o različitim temama. Pitanje rodne ravnopravnosti je pitanje koje je pokrenuo i apostrofirao sam predsednik Aleksandar Vučić, sa svojom molbom da buduća Vlada ima minimum 50% žena. Nemojmo zaboraviti i da je na inicijativu predsednika Vučića u prethodnom periodu osnovano Koordinaciono telo za rodnu ravnopravnost. Takođe, u prethodnom periodu prethodni skupštinski saziv doneo je veliki broj zakona kojima je poboljšao položaj žena. Prva smo zemlja van EU koja je uvela indeks rodne ravnopravnosti, tako da samo formiranje ovog posebnog ministarstva govori da će se nastaviti sa reformama u ovom polju. Spomenuli smo danas šest principa koje je rekao predsednik Aleksandar Vučić da trebaju biti principi buduće Vlade. Jedan od njih je zdravlje građana, kao prvi cilj, posebno imajući u vidu današnju situaciju u svetu, kao i u Srbiji. Koliko sam videla, danas imamo 757 zaraženih od kovida i, nažalost, tri preminule osobe. Lekari su tokom ovog perioda pokazali nadljudske napore. Država je pomogla koliko god je mogla i pomagaće i dalje, ali na nama je individualno da svako od nas pokaže odgovornost oko ovog cilja da se izborimo sa kovidom. Borba za Kosovo i Metohiju je nešto čemu je predsednik Aleksandar Vučić pokazao koliko je posvećen i o ovome je jako teško govoriti, što se mene tiče, zato što ja ne znam nijednog srpskog državnika koji je bio toliko posvećen za borbu srpskog naroda koji živi u AP Kosovo i Metohija. Rekao je da bi cilj nove Vlade trebalo da bude očuvanje vitalnih interesa, čemu svi treba zajedno da doprinesemo. Politika Aleksandra Vučića je doprinela da danas Srbiju posmatraju kao zemlju koja je nezavisna i neutralna. Kako je i sam rekao - poštujemo sve, ali poštujte i nas, poštujte i Srbiju kao nezavisnu i suverenu državu. Što se tiče rasta ekonomije, napomenula bih da je prethodna Vlada imala velike uspehe, od smanjenja nezaposlenosti, podignuta je minimalna neto zarada na 32 hiljade dinara, prosečna plata 510 evra. To je sve ono na čemu će, nadam se, sledeća Vlada da radi, da poboljša još više ekonomsku politiku naše zemlje u ovim teškim trenucima, za razliku od nekih drugih vlada kojih se sećamo da su uništili srpsku privredu kada su privatizovali preduzeća, propale privatizacije, vodili su se sudski postupci, vodile su banke u stečaj, bogatili su se tajkuni koji danas koriste svoj novac i svoje medije da napadaju predsednika Vučića, koji se svim silama bori za svoju zemlju. Spomenula bih i Ministarstvo pravde, ali mislim da je tu moj kolega Đukanović vrlo lepo rekao, težak period smo imali što se tiče Ministarstva pravde. I dalje pamtimo i osećamo onu 2010. godinu i onu nesretnu reformu. Malim se tu koracima išlo napred. Očekujem od budućeg ministra, ministarke pravde, da se jače uhvati u koštac sa svim onim što ih čeka. Imamo veliki problem sa sudovima, koji su zatrpani velikim brojem predmeta, sa tužilaštvom koje ne pokreće postupke. Da bi se suprotstavili mafiji i svim krivičnim delovima, potrebno je da imamo dobro sudstvo, ali se isto slažem da ne treba sudstvo da bude posebna kasta i da treba da nastave sudije da se biraju u Skupštini Srbije. Usvajanjem ovog zakona nadam se da ćemo sledeće nedelje izabrati Vladu koja će nastaviti kontinuitet i reformu prethodne vlasti, za šta je i dobila podršku građana na prethodnim izborima i da ćemo nastaviti da stvaramo jaku i stabilnu državu za našu decu. Hvala.
Zahvaljujem. Sledeći na spisku je Enis Imamović. (Nije tu.) Reč ima Srbislav Filipović.
Hvala, gospodine Dačiću. Dame i gospodo narodni poslanici, uvažene kolege i građani Srbije, velika je čast nalaziti se u Narodnoj skupštini Republike Srbije, velika čast stajati za ovim mikrofonom, govornicom, velika čast govoriti pred ovolikim auditorijumom, ali je još veća odgovornost onih dela koje ćemo učiniti u narednih četiri godine od onih reči koje ćemo da izgovorimo svi ovde danas. Zašto to kažem i za koga sve radimo u ovoj Narodnoj skupštini? Za koga će raditi Vlada Republike Srbije koju ćemo izabrati za nekoliko dana? Ta vlada će da radi za našu decu, za onu decu koja treba da ostanu da žive u ovoj zemlji, za onu decu koju su se neki drznuli da probaju da im oduzmu to pravo da žive, da rade i stvaraju porodicu u ovoj zemlji. Za tu decu, za našu decu, koja samo žele da ostvare to svoje pravo da žive mirno u ovoj zemlji, da imaju sigurnost, da imaju izvesnu sutrašnjicu, da znaju kako će ova zemlja izgledati za pet, 10, 20 godina i tako uredimo ovo društvo, da krenemo da stvaramo generacije mladih ljudi koje će biti prve koje neće biti neke ratne generacije. Zato nam je važan mir, stabilnost i izvesnost. Zato nam je bilo važno i 2012. godine, kada smo došli na vlast, da na čelu države imamo državnika a ne političara, zato što ljudi političarima ne veruju. Ali, onda kada počnu da veruju, to znači da veruju državniku. U Srbiji ogromna većina ljudi, preko 60 ili 70% građana veruje Aleksandru Vučiću zato što je on istinski državnik, čovek koji je odgovoran za svoju izgovorenu reč, čovek koji zna šta znači reč i obećanje kada je date narodu. Obećali smo ljudima mir, obećali smo ljudima stabilnost i imaju je. Obećali smo ljudima borbu protiv tajkuna, protiv korupcije. Kao što je rekao kolega Mrdić, započeo je hrabro, kao niko, u istoriji Srbije, 2012. godine, 2013, 2014. godine, velikim delima i sada smo rešili i podržaćemo svi zajedno, jer to od nas traže građani Srbije i za to smo odgovorni i našoj deci, njihovoj budućnosti, njihovim životima, da ne žalimo sebe u toj borbi, da podržimo predsednika Srbije Aleksandra Vučića u borbi protiv mafije, kriminalaca, tog ološa najgoreg koji se drznuo ponovo da udari na državu Srbiju, da im pokažemo da od države niko nije jači, da te bitange i bagra neće otimati više budućnost i neće više ni jednom detetu u Srbiji moći slobodno da prodaju drogu ili da upropaštavaju naše društvo. Sasvim sam siguran da ako zajedno budemo partneri u tome da ćemo pobediti bilo kakvu mafiju u Republici Srbiji koja pokušava da mešetari u njoj. Šta smo uraditi za decu kada kažem da želimo da ostanu ovde? Uradili smo mnogo toga, stabilizovali ekonomiju, doveli nove investicije, otvorili radna mesta, smanjili nezaposlenost i spustili je na rekordan nivo od 7%. To je jako važno. Kad smo sa ljudima razgovarali, ljudi su uvek govorili „treba nam posao, trebaju nam radna mesta da bi smo ostali u Srbiji“. Danas imamo radna mesta, danas je Srbija najpoželjnije mesto u regionu gde dolaze investitori da ulože svoj novac da bi stvarali, naravno, i profit za sebe, a to je dobro i za naše društvo i za našu decu da ostanu u toj zemlji da mogu da rađaju, da mogu da stvaraju porodice i da ostanu u njoj. Da ne bude najveća želja kada vam se dete rodi da gledate gde ćete na mapi sveta da ga pošaljete iz Srbije, nego da birate gde ćete da ga školujete u Srbiji da bi ono ostalo, da bi kupilo stan, da bi kupilo kuću, da bi stvaralo porodicu, da bi ostalo da živi tu pored vas, da sutra u starosti imate na koga da se oslonite i da imaju deca vaša na koga da se oslone. To je vrhunac odgovorne i rekao bih spasonosne politike za državu i za Republiku Srbiju, a sasvim sigurno tu politiku u Srbiji predvodi i predvodiće i uveren sam u budućnosti državnik kakav je Aleksandar Vučić uz pomoć svih nas. Zašto kažem svih nas? Ne može Aleksandar Vučić sam. Mi moramo tu kao predstavnici građana da mu svojim primerom pomognemo, da budemo odgovorni, spremni na najveće žrtve, spremni na požrtvovanje, spremni na svakodnevni rad, spremni da se ne borimo samo u izbornoj kampanji, nego da svakodnevno provodimo vreme sa građanima, da primamo ljude, da sa njima razgovaramo, da pokušavamo da rešimo njihove probleme, gde god se oni pojave, da nam ne bude teško da odemo u najudaljenije selo, u porodicu, da pokušamo da uradimo sve ono što je u našoj moći. I uveren sam, onda će i rezultati biti dobri i onda ćemo moći u nekoj narednoj izbornoj kampanji da iznesemo rezultate da je populaciona politika dala rezultate, da se u Srbiji značajno veći broj dece rađa, da je u Srbiji još više otvoreno radnih mesta, da je nezaposlenost pala ispod 7%, da su plate 2025. godine prešle onih 900 evra. To može samo ukoliko pobedimo mafiju, ukoliko zadržimo decu u Srbiji, ojačamo naše školstvo, obrazovani sistem i nastavimo da privlačimo nove investitore u Republiku Srbiju. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima Nenad Filipović. Izvolite.
Poštovani predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani, ovaj Predlog zakona o ministarstvima vrši delimičnu reorganizaciju postojeće strukture ministarstava i predlagač je uočio realnost o kojoj je moja koleginica govorila i delegirao neke oblasti koje treba u narednom periodu da unapredimo. Te oblasti o kojima ovde govorimo jesu pretočene u nova ministarstva. To su ministarstvo za brigu o selu, ministarstvo za brigu o porodici i demografiji, kao i ministarstvo za ljudska i manjinska prava i društveni dijalog. Upravo ove oblasti, o kojima govore ova ministarstva, bio je reper, jedan od repera, kojim smo se mi rukovodili da podržimo ovaj predlog zakona o ministarstvima, tako da će poslanička grupa JS ovaj predlog zakona podržati. Kada kažem reper kojim smo se rukovodili, jeste oblasti o kojima govore ova ministarstva, jer su to oblasti koje govore o suštini politike JS, a to je jaka porodica, jako selo, društveni dijalog, nova radna mesta, tj. zapošljavanje i tako dalje, a to ćemo videti da u ovim ministarstvima sve postoji. Jedan od ozbiljnih poslova ministarstva za brigu o selu jeste strateško sagledavanje položaja sela, što mislim da je veoma bitna stvar, zato što smo od vremena još bivše SFRJ na ovamo imali tendenciju lošeg razvoja sela, a u poslednjih 20 godina imamo, po podacima koje smo dobili, koje smo ovde isto čuli, imamo oko 1.200 sela koja su nestala. Migracija stanovništva, o kojoj svi znamo kako funkcioniše, od sela ka gradu, pa dalje iz grada i tako dalje, govori o tome da moramo da se pozabavimo ovim ozbiljnije. Ja dolazim iz jednog grada, to je grad Leskovac, koji ima 144 naseljena mesta i najrazuđenija je opština u Srbiji. Složićete se, to je veliki broj seoskih sredina i lokalna samouprava sama, bez podrške ovakvog jednog ministarstva, neće moći da reši ove probleme, naročito probleme infrastrukture i nadam se da će ovo ministarstvo pomoći i našem gradu Leskovcu da ono reši mnoge probleme, naročito što se nalazimo na jugu Srbije. Međutim, kada se građanima spomenemo povratak na selo, koji je naš cilj, obično se misli da će se baviti samo poljoprivredom. Međutim, mislim da u selu ima mnogo više od poljoprivrede, a to je da mnogi mogu da se bave vodoprivredom, šumarstvom, ali jedna stvar koja može da bude za Srbiju šansa, a to je seoski turizam. Seoski turizam je nešto što u narednom periodu može da donese veoma veliki broj radnih mesta. A, ja bih ovde sada pomenuo našeg predsednika Dragana Markovića Palmu, predsednika JS, koji sebe nije mogao da pohvali da je juče otvorio jednu turističku destinaciju, destinaciju u Kočinom selu, pored Kočinog hrasta i to nije samo turistička destinacija sada, nego novih šest radna mesta. A, kada počnu deca sa ekskurzijama da dolaze u tu novu turističku destinaciju, mnogi meštani će moći možda da otvore svoj privatni biznis, pa je to ono što je bitno za sve nas. Što se tiče samih sela, mi moramo da shvatimo da imamo sve više seoskih domaćinstava koja su starosne strukture ogromne, da imamo u selima momke koji imaju preko 40 godina i ni jedna devojka ne želi da dođe u selo i mi moramo protiv toga da se borimo, jer sela više nemaju ni dece da se rađaju, nemamo osnovne škole i tako dalje. Tako da je ovo ministarstvo koje ćemo naročito podržati. Kad smo već kod toga, kod dece, ministarstvo koje se nadovezuje na sve ovo jeste ministarstvo o brizi o porodici i demografiji. Svaki, bar jedan udžbenik u osnovnoj školi, srednjoj školi možete da pročitate da kaže – porodica je stub društva. I porodica i treba da bude stub društva i mi moramo porodici da pomognemo maksimalno i ekonomski, što je veoma bitno, da pomognemo roditeljima da očuvaju svoju decu i to moramo mnogo ozbiljnije da radimo nego sada, zato što je i natalitet negativni, kao što smo čuli od naših prethodnih kolega. Jedna srpska poslovica kaže – u složnu porodicu sreća sama dolazi. Pa, hajde da učinimo da srpska porodica postane složna i tamo će sreća sama da dođe, a da joj pomognemo da bude složna, moramo mnogo više da se za to zalažemo. Da bih ostavio malo vremena mojoj koleginici, reći ću samo još jedno, Ministarstvo za poljoprivredu, šumarstvo i vodoprivredu, imam obavezu i to da kažem, iz jednog dela, naročito da je prethodna Vlada uočila probleme, a to su problemi nekontrolisane seče šuma. Opet imamo na jugu Srbije, naročito na administrativnoj liniji, velike te probleme. Vlada je to uočila i dala sebi zadatak da do 2021. godine sanira štetu koja je nastala takvom bespravnom sečom. Ako znamo da se ilegalna seča šume smatra krivičnim delom, to je još jedan znak da to može da se reši, tako da pretpostavljam da će Vlada koja dalje nastavlja ovaj rad u kontinuitetu i da to reši, naročito u južnoj Srbiji, gde kažem da je veliki taj problem, naročito u Leskovcu i okolini. Toliko. Hvala.
Hvala. Reč ima Milimir Vujadinović.
Hvala. Uvažene kolege poslanici, poštovani građani Srbije, pošto se prvi put obraćam u ovom sazivu, iskoristiću priliku da čestitam i predsedniku parlamenta i potpredsednicima, da im poželim dobar i uspešan rad, sa željom da ga rade barem onoliko kvalitetno koliko je to radila prethodna predsednica i prethodno rukovodstvo parlamenta. Suočavali su se oni sa brojnim problemima. Podsetiću vas, njihov zadatak je bio dosta težak, često se boreći sa nasiljem koje nije nimalo priličilo ovom uvaženom domu, a protagonisti i nosioci tog nasilja su bili svakako ljudi iz političkih partija opozicije, a nalogodavci onih koji su na čelu tih partija, ljudi iz bivše vlasti, pre svega, mislim na gospodina Đilasa, Tadića, Jeremića i njihove neke nove priveske u vidu nekog Obradovića, Noga i njima sličnih. Iskoristiću priliku, takođe, da Srbiji čestitam novi saziv ovog najvećeg zakonodavnog i ustavotvornog tela, ali ne samo Srbiji, da čestitam i svim našim ljudima, pre svega u regionu, ali i svim našim ljudima u rasejanju širom sveta. Naime, odavno su srpski parlament i srpska Vlada prestali da budu parlament i Vlada samo onih koji žive u granicama Republike Srbije, odavno su oni postali institucija i političko predstavništvo svih naših ljudi koji žive u okruženju. Tu, pre svega, mislim na Republiku Srpsku i Crnu Goru, ali i na onaj deo našeg naroda koji živi u Hrvatskoj, Mađarskoj, Severnoj Makedoniji, Rumuniji i svuda širom sveta. Međutim, jedna institucija je postala veća od svih njih i svi Srbi u Srbiji i u regionu i širom sveta su počeli da je smatraju, poštujući svakako institucije zemalja u kojima žive, svojom institucijom, a to je institucija predsednika Republike. Kada kažem odavno tu mislim na period od pre nekoliko godina, mislim na onaj prelomni istorijski trenutak kada je 2014. godine brigu o Srbiji i brigu o njenim politikama preuzeo Aleksandar Vučić i SNS. Bio je to preloman istorijski trenutak kada je briga o našim sunarodnicima u regionu i briga o dijaspori prestala da bude teret. Podsetiću vas, često je briga o našim sunarodnicima i briga o dijaspori bila i teret, ali veoma često i gore od toga bila je nepoželjna. Sve će se to naglo promeniti 2014. godine kada na čelo Vlade dolazi, podsetiću vas, današnji predsednik države Aleksandar Vučić, kada Srbi iz regiona u Vladi u Beogradu dobijaju svoje prvo uporište i kada sa tom istom Vladom i tim istim ljudima počinju da dele dobro i zlo. Počinju Srbi iz regiona da dele i neuspehe, odnosno teškoće i tuge Srbije, ali počinju da dele i uspehe i radosti. Srećom u tom periodu nekako će Srbija uglavnom ići ka uspesima i Srbija će se uglavnom radovati. Najveće zasluge za to će svakako imati rodonačelnik politike koju danas Srbija vodi, a to će biti današnji predsednik države Aleksandar Vučić. Bio je to vraški i težak posao u kome je on imao podršku i ovog parlamenta i SNS, ali biću iskren, najvažnije, imao je podršku našeg naroda u Srbiji i okruženju. Biće to posao u kome je bio obavezan da Srbiju, zemlju poraženu, da kažem, ugaženu, opljačkanu, nezaposlenu, vrati na mesto kojoj joj istorijski pripada, da je vrati na mesto tj. na pijedestal regionalnog lidera, da Srbiju od potpuno nezaposlene zemlje vrati u zemlju u kojoj radne snage fali, zemlju koja sa 25% nezaposlenosti dolazi u situaciju da ima stopu nezaposlenosti jednocifrenu i u jednom momentu čak i na 8%. Pravi Srbiju koju od prezadužene zemlje često na nivou od 80% od ukupnog BDP vraća na nivo od 50%, na jedan nivo koji je zavidan i onim zemljama koje imaju mnogo stabilnije i čvršće javne finansije. Aleksandar Vučić u tom periodu pravi zemlju koja ima ozbiljno jaku vojsku i ozbiljno jaku policiju, pravi zemlju autoputeva, fabrika, projekata. Tim uspesima se u to vreme raduju svi naši sunarodnici u regionu, pre svega u Republici Srpskoj i Crnoj Gori, i ti uspesi i te radosti se polako prelivaju ka svim našim ljudima u regionu. Brojke su egzaktne i najbolji su pokazatelj onoga što radi tadašnji predsednik, kako predsednik Vlade, tako i predsednik države, i u poslednjim godinama samo u Republiku Srpsku Republika Srbija ulaže oko 30 miliona evra u razne projekte. Videli ste najave i planove koje će u narednim godinama zaseniti i tu impozantnu brojku. Narod prevariti ne možete. Usledio je odgovor naroda na poslednjim izborima i ispostaviće se da Aleksandar Vučić, SNS i lista koju on predvodi, procentualno gledano, najveću podršku uživa u Republici Srpskoj. Naime, na poslednjim izborima ta lista će na biračkim mestima širom Republike Srpske osvojiti zavidan broj glasova, i to će biti procentualno najveći broj glasova koje osvaja u nekim lokalnim sredinama. U Trebinju će lista SNS osvojiti 85%, u Mostaru 75%, u Sarajevu 81%, u Banjaluci 85%, u Drvaru 94%, u Višegradu 95%, u Doboju 94%, u Bratuncu 88%, u Bijeljini 87%, u Zvorniku 94% i u Prijedoru 88%. Ovo je ozbiljno priznanje za ono što radi predsednik države u prethodnom periodu, ali i ozbiljna obaveza da nastavimo da radimo svi zajedno sa njim ono što je rađeno u proteklih šest godina. Siguran sam da će i nova Vlada i struktura, postavljena na onaj način kako je to predložio u ime naše poslaničke grupe naš uvaženi kolega Aleksandar Martinović, nastaviti ovim putem i da će sva ova ministarstva, koristeći sva prava koja proizilaze iz međunarodnih sporazuma, nastaviti da sarađuju sa Republikom Srpskom, ali i sa Crnom Gorom i drugim zemljama, odnosno drugim našim zajednicama, našim zajednicama u drugim zemljama u okruženju. Siguran sam da će rezultati biti isti kada zajedno sa predsednikom, čista obraza, i sa rezultatima krenemo na sud naroda te 2022. godine u aprilu mesecu. Na kraju, kao što znate, SNS i njeni poslanici će svakako u danu za glasanje podržati predlog kojim se uspostavlja nova struktura Vlade, a naravno posle toga i mandatara sa njegovim personalnim predlozima. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Selma Kučević, ali koliko vidim ona nije tu. Sledeća je Dragana Barišić.
Zahvaljujem, uvaženi predsedavajući. Poštovane koleginice i kolege, narodni poslanici i narodne poslanice, poštovani građani Srbije, pred nama je danas jedan veoma važan zakon – Predlog zakona o ministarstvima. Zaista je ovim zakonom predviđeno nešto što je bilo potrebno, a to je delimična reorganizacija ministarstava koja su do sada bila uređena dosadašnji Zakonom o ministarstvima. Ovim zakonom, još jednom, država Srbija i Vlada Republike Srbije i predlagači, pre svega SNS, pokazuju da odgovorno rade i isključivo u interesu svih građana Republike Srbije. Upravo ministarstva koja će se formirati, znači, ministarstvo za ljudska i manjinska prava i društveni dijalog, zatim ministarstvo za brigu o porodici i demografiju i ministarstvo za brigu o selu, govore o tome da SNS pokazuje onu politiku koju je zastupala kada je bila opoziciona stranka i zbog koje su joj građani 2012. godine dali poverenje, ali od 2012. godine nastavljaju da to poverenje daju u sve većem broju. Svih ovih godina pokazujemo da građani Srbije veruju politici Aleksandra Vučića i SNS i otuda ogromna podrška iz izbora u izbore. Kao što je koleginica Božić danas rekla, 21. juna 2020. godine na održanim izborima SNS je dobila podršku i smatrali smo da je to jedna istorijska podrška. Međutim, danas Aleksandar Vučić i SNS imaju još veću podršku građana, sva istraživanja to pokazuju, a to je upravo zbog one borbe i zalaganja gospodina Vučića i njegovom nepokolebljivom ponašanju i tome da se uprkos napadima od strane onih koji su vladali do 2012. godine i onih koji su uništili i opljačkali državu, uprkos svim napadima na njega i na njegovu najužu porodicu, on odoleva tome i nastavlja da se bori i radi u interesu građana Srbije. Ono što mogu ovom prilikom da naglasim jeste to da na sreću svih građana, znate i sami da smo 2012. godine zatekli jedno katastrofalno stanje, ne samo u zdravstvu, ne samo u ekonomiji, u svim strukturama, upravo politika SNS, gospodina Vučića uspela je da nas vrati na jedan stabilan put i da nas vrati na jedne zdrave noge i sada bi oni koji su uništili Srbiju da ponovo zauzmu mesto, parlament na silu, ne onako kako se parlament osvaja, na izborima, već na silu da uđu ovde i da vladaju. Ovom prilikom bih da im poručim da tako neće moći da rade, jer građani su procenili i znaju da ta šačica šljama neće uspeti motkama da zauzme ovaj dom, kao što ga je zauzela 5. oktobra 2000. godine. Pokazali smo da ujedinjeni smo jači i da ujedinjeni možemo sve i da ćemo nastaviti da se borimo i radimo u interesu građana. Kao lekar bih ovom prilikom dodala to da sam ponosna na zdravstveni sistem Republike Srbije, na Vladu Republike Srbije i na sve ono što je urađeno prethodnih godina, ali pogotovo sada u vreme pandemije i opakog virusa KOVID-19, jer i mnogo razvijenije zemlje nisu uspele da se izbore i znate i sami da su mnogi pacijenti umirali zbog nedostatka respiratora. Upravo državnik, kao što je gospodin Vučić obezbedio je mnogo respiratora zahvaljujući svom ugledu u svetu i svi mi moramo biti zahvalni njegovom angažovanju jer je pokazao da je interes države na prvom mestu, a upravo i poslednjih dana kada se formira i ovaj parlament, ali i kada će se formirati narednih dana, Vlada Republike Srbije pokazuje da je interes države iznad svega, a ne neki partijski interesi. Ovom prilikom želela bih da naglasim da će SNS podržati ove zakone i da ćemo nastaviti da se borimo upravo onako kako to radi predsednik Republike i predsednik naše stranke i da ćemo svi zajedno nastaviti borbu za bolju i naprednu Srbiju. Hvala.
Zahvaljujem. Sledeća je na spisku Zagorka Aleksić. Izvolite.
Hvala. Poštovani predsedniče Skupštine, koleginice i kolege, čast mi je što imam priliku da prvi put govorim u ovom cenjenom domu. Kao što je naš predsednik već rekao, poslanička grupa JS podržaće Predlog zakona o ministarstvima. Povećanje broja ministarstava u Vladi Srbije sama reorganizacija postojeće strukture je potrebna i važna, ne samo zbog međunarodnog ugleda Srbije već prvenstveno zbog građana, a posebno ranjivih kategorija ovog društva. U poslednjem izveštaju Evropske komisije, o kojem je već ovde bilo reči, se navodi između ostalog da je institucionalni i zakonodavni okvir za poštovanje bazičnih prava u Srbiji ostvaren tj. da već postoji, ali da se mora obezbediti i njegova adekvatna primena. Samim tim što će Srbija obrazovati posebno ministarstvo koje će se baviti ljudskim i manjinskim pravima i društvenim dijalogom pokazujemo da smo jedno zrelo i demokratsko društvo. U ovim kriznim vremenima, mislim na doba pandemije sa kojom se suočava ceo svet, potrebna su kompromisna, ali i najbolja rešenja. Mi ćemo unaprediti prostor za širi dijalog sa svim relevantnim političkim faktorima ovog društva, sa civilnim sektorom i sa svim građanima, jer samo stalnim osluškivanjem njihovih volja i potreba ovaj naš rad će biti smislen. Ono što je posebno značajno za nas iz JS je formiranje ministarstva za brigu o porodici i demografiji i ministarstva za brigu o selu. Građanima je poznato da JS, predvođena gospodinom Draganom Markovićem ima prepoznatljiv socijalni program. On podrazumeva konkretne stimulanse i mere za borbu protiv bele kuge, za pomoć najugroženijima, otvaranje novih radnih mesta, za brigu o poljoprivredniku, uopšte za jednu humanu politiku koja brine o čoveku od rođena do starosti. Naša stranka se od svog osnivanja zalaže za formiranje ministarstva za brigu o porodici i naš predsednik je u puno navrata govorio o tome i to je ono što nas posebno raduje. Ono čemu se nadamo je da će se buduće ministarstvo porodice, naravno u saradnji sa drugim odgovarajućim resornim ministarstvima, posebno posvetiti problemu rešavanja vršnjačkog nasilja koji je veliki problem ovog društva i nad kojim mi ne smemo zatvarati oči. Za taj problem su potrebna sistemska rešenja i složićemo se da je tu uloga države ključna. Danas govorimo i o novom ministarstvu za brigu o selu. Ja ću se kratko osvrnuti na jučerašnji dan, o kojem je moj kolega Filipović već govorio. Juče je dame i gospodo na inicijativu predsednika JS otvoren istorijsko-turistički kompleks u Kočinom selu kraj Jagodine i to kraj hrasta Koče Kapetana Anđelkovića, čoveka koji je simbol začetka borbe za oslobođenje od Turaka. Tu u jednom malom srpskom pomoravskom selu izgrađen je kompleks sa sadržajima za razonodu i kulturu. Ipak mene priča o srpskom selu vodi ka jednoj drugoj temi, a to je tema rodne ravnopravnosti. Zašto? Mi smo ostvarili značajan napredak kada je rodna ravnopravnost i položaj žena u pitanju i moramo stalno i kontinuirano da razgovaramo o tome i da radimo na tome, ali moramo da imamo u vidu da je ženama iz urbane, gradske sredine uvek za nijansu lakše zato što su prosto informisanije i o svim svojim pravima. Da li je dame i gospodo žiteljka srpskog sela ravnopravna? Da li ona zna dovoljno svoja prava? Da li zna da niko ne sme da je tuče? Žene na selu u mnogo malom broju prijavljuju nasilje. Da li je žena na srpskom selu ekonomski snažna? Da li zna da može da konkuriše za subvenciju poljoprivredi? Država Srbija je podsticala ekonomsko osnaživanje žena na selu i mi očekujemo da će se nastaviti upravo u tom maniru.
Zagorka, moram da vas prekinem, zbog isteka vremena. Tema je tako značajna, da ne ispadne da nešto imam protiv teme…
U redu, završavam vrlo brzo. Žene na selu takođe puno ćute, to je nažalost isto deo naše tradicije, ali ne pozitivne, kulturne, istorijske, o kojoj sam maločas govorila, već je to tradicionalnost rodnih uloga, a to nisu tradicije i obrasci koje mi propagiramo i za koje se mi zalažemo i Srbija je na putu da sa time raskrsti.
Hvala Zagorka. Moram da te ispravim, kada opomenem, nema završavam brzo, nego završavaš odmah. Znači, završila si sa diskusijom. Još jednom ponavljam, reč je o strogom poštovanju pravila, koliko ko ima i zaista vas molim da imate to u vidu, da ovde nije reč ni o kakvim nekim subjektivnim kriterijumima, nego čisto zbog toga da bismo bili ravnopravni, jer se vreme određuje na osnovu broja poslanika poslaničkih grupa. Uvek postoji određena doza tolerancije, ali ne previše. Hvala Dajem reč Ljiljani Malušić.
Hvala predsedniče. Dame i gospodo poslanici, uvaženi građani Republike Srbije, ja ću danas govoriti o zakonu o ministarstvima, ali pre nego što krenem na izlaganje, zaista se moram osvrnuti na osnovne ciljeve koje nova Vlada mora da sprovede. Velika je čast i odgovornost biti danas ovde i ne samo danas, to govorim zbog ovih mladih ljudi, dobili su šansu i želim im svaku sreću. Želim da im čestitam na tome, sigurno su nešto dobro uradili za ovu stranku i za ovu državu, ali se nadam da ćemo svi biti odgovorni i da ćemo zajedničkim radom doći do novih ciljeva. Prvi i osnovni cilj nove Vlade je briga za zdravlje građana. Znate da je Kovid uzeo maha, Republika Srbija se još i najbolje bori, što se tiče regiona, ne bih rekla samo regiona, nego i čitave Evrope, ova Vlada ima zadatak da se brine o svakom građaninu. Ne samo to, moram da istaknem da se u Batajnici završava do Nove godine Kovid bolnica sa kapacitetom od 300 mesta za intenzivnu negu. Ne samo u Batajnici, nego i u Kruševcu. Tako se radi, tako radi odgovorna Vlada. Drugi cilj, moje Kosovo, ne moje, nego naše Kosovo, srce Srbije, najvažniji zadatak je borba za interese srpskog naroda i Srbije na KiM. Borimo se zajedno. Treći cilj, borba protiv korupcije i kriminala. Nekako su mnogo pustili pipke, sve ćemo mi to da sabijemo. Sramota je. Ko voli ovu državu radiće časno i pošteno, neće se baviti kriminalom i korupcijom. Fantastične rezultate ima ministar unutrašnjih poslova, gospodin Nebojša Stefanović koji je sasekao kriminal, međutim, stalno se rađa nešto novo i u tome moramo biti svi zajedno. Zatim, četvrti cilj, nezavisno odlučivanje, naročito što se tiče vojne politike treba znati naša politička opcija je EU, neutralnost je vojna, spoljna politika odlučujemo sami. Kada smo kod toga, zahvaljujući predsedniku države Srbije, gospodinu Aleksandru Vučiću, ostali smo izuzetno respektabilna zemlja u svetu, što se moglo videti, kako na istoku, tako na zapadu. Zatim, ubrzane reforme i na kraju dalji rast srpske ekonomije. Da se vratim na današnju temu, to je zakon o ministarstvima, znamo da je bilo 18 ministarstava u prethodnoj Vladi, još tri dana pa ćemo izabrati novu Vladu. Sada će biti 21 ministarstvo i to tri nova ministarstva, pre svega ministarstvo za ljudska i manjinska prava i društveni dijalog, zatim ministarstvo za brigu o porodici i demografiju i ministarstvo za brigu o selu. Odlično, kapitalna rečenica za sve ovo je – neće biti posebnog odvajanja iz budžeta Republike Srbije, zašto? Zato što uzimamo novac iz Ministarstva za državnu upravu i lokalnu samoupravu, kao i Ministarstva za rad, zapošljavanje, boračka i socijalna pitanja, jer su se pojedini resori upravo bavili ovim ministarstvima o kojima danas govorimo. Ne uzimamo sve, uzimamo ljudski resurs, uzimamo prava, uzimamo obaveze, materijale i sredstva. Da ljudi znaju, znači, ne otvaramo nova radna mesta, nego prosto pravimo tri nova ministarstva koja će mnogo efikasnije da se pozabave ovim problemima. Vrlo je važno kad govorimo o porodici, natalitet je u Srbiji, moram reći, nažalost, mortalitet je veći od nataliteta i to se više nikada ne sme dogoditi. Silne zakone smo doneli od 2012. do 2020. godine, a tiču se prokreacije, tiču se vladavine prava, tiču se zaštite porodice. Doneli smo Ustav Republike Srbije pre svega, celo svoje drugo poglavlje posvećuje ljudskim i manjinskim pravima i slobodama kroz 64 svoja člana. Usvojen je Zakon o zabrani diskriminacije, zatim Zakon o ravnopravnosti polova, Zakon o sprečavanju nasilja u porodici, Zakon o zaštiti prava na suđenje u razumnom roku, Zakon o zaštiti prava i sloboda nacionalnih manjina, Zakon o nacionalnim savetima nacionalnih manjina i brojni drugi zakoni, naravno, ja bih dodala Zakon o podršci i finansiranju porodici i deci, Zakon o vantelesnoj oplodnji i mnogi drugi. Setimo se samo Zakona o finansijskoj podršci porodici i deci, tako se radi. Za prvo dete jednokratna pomoć 100.000 dinara i ne samo to, nego smo zahvaljujući ovoj Vladi, premijerki, napravili dobar program i ne samo program, nego smo svuda umreženi pa majka ne mora više da se muči da ide u opštinu, u Centar za socijalni rad, nego kako izađe iz porodilišta dobije svu potrebnu dokumentaciju za bebu. Zatim, za drugo dete stimulans dve godine na mesečnom nivou po 10.000 dinara. Za treće dete stimulans na mesečnom nivou 10 godina po 12.000 dinara i za četvrto dete 10 godina stimulans 18.000 na mesečnom nivou. Radićemo puno projekata da bi se na sve moguće načine pomoglo mladim ljudima, radimo. Mladi bračni parovi imaju mnogo više mogućnosti da dobiju stanove. Brže se zapošljava, mnogo brže. Setimo se samo 2008. godine i zapošljavanja, bilo je nezaposlenih 250.000-300.000 ljudi. Godine je 2008. je otpušteno 200.000 ljudi, bila je nezaposlenost 26,5 %. Danas je istorijski minimum, 7,5% sa sve Koronom. Tako se radi. Zatim, Zakon o vantelesnoj oplodnji, bile su dozvoljene tri vantelesne oplodnje. Novi zakon – onoliko puta, onoliko pokušaja koliko mladi bračni parovi to žele. To je dobro. Što se tiče podrške selu, naše selo je poprilično devastirano bilo do 2012. godine. Ne kažem da smo uradili mnogo, ali radimo stalno i radimo dobro. Radimo puteve do nekih sela do kojih nisu imali struju, a ne puteve. Radimo infrastrukturu, sela više nisu kao što su bila. Subvencije za poljoprivredu što se sela tiče imam podatak da dosta mladih ljudi se odlučuje da živi na selu, da se bavi stočarstvom i da se bavi poljoprivredom. Tako treba. Svi smo videli kako to funkcioniše što se tiče Kovida kada se pojavio u drugim državama. Mi imamo strašan sistem, mi imamo pomoć mladim ljudima. Masa mojih prijatelja se vratila. Zašto? Zato što je trebalo za lečenje da daju po 10, 20, 50 hiljada evra. Za svako poštovanje i čestitke svim našim lekarima. Treba biti odgovoran, ja molim sve građane Republike Srbije da nose maske. Mi ovde svi nosimo maske, jedino kada govorim. Ne, možda je trebalo da zadržim svoju masku i želim da iz ove pandemije izađemo što više zaštićeni. Samo bih još dve, tri reči rekla o ministarstvu za ljudska i manjinska prava i društveni dijalog. Kada se ovo ministarstvo, kada budemo izglasali zakon, otvori, automatski zatvaramo Kancelariju za ljudska i manjinska prava i Kancelariju za saradnju sa civilnim društvom. Naravno da niko neće ostati bez posla, preuzimamo kompletne resurse, materijale, apsolutno sve, tako da niko od ovih ljudi ne treba da brine. Hvala na pažnji, mnogo toga treba da se kaže ovde, ali ima i drugih govornika tako da bih se ja vama zahvalila. Hvala na pažnji.
Zahvaljujem, gospođo Malušić. Reč ima narodni poslanik Nebojša Bakarec. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovani poslanici, naravno poštovani građani, shodno izazovima koji su pred Srbijom, shodno stanjem u našem društvu, predsednik Vučić i mandatarka Brnabić su nam predložili tri izvanredna nova ministarstva. Dakle, ministarstvo za brigu o porodici i ministarstvo za brigu o selu su potpuno povezani. Povezuju ih teme demografije, pražnjenja, regionalnog razvoja, na kraju i porodice. Dakle, sve to što se tiče i manjkavosti koje treba da pokriju ova dva ministarstva, to se sve mora ispraviti i to će biti ispravljeno, zato je sve podignuto na viši nivo, na nivo ministarstva. Dakle, porodica, roditeljstvo, potomstvo, pojmovi kao što su deca, otac, majka, to su tradicionalne i neprevaziđene i plemenite vrednosti koje obezbeđuju zdravo društvo, demografsku vitalnost naroda, koje pokazuju poštovanje prema predačkom nasleđu i omogućavaju zdravu i neometanu smenu generacija u Srbiji. Što se tiče ljudskih prava, Srbija je prvak u poštovanju ljudskih prava. Dokaz za to je odnos, dug barem deceniju, pun poštovanja prema svim manjinama u Srbiji, i prema manjinama se vodi naravno politika pozitivne diskriminacije i poštuju se najviši evrostandardi. Ono što je izvanredno je što je u naziv ministarstva za ljudska i manjinska prava uvršćena sintagma - društveni dijalog. Dakle, SNS i njene vlade i predsednik Vučić uvek pružaju ruku prijateljstva čak i onima koji tu ruku ne zaslužuju. Dijalog treba da se vodi čak i sa ekstremnim đilasovskim strankama opozicije, kao što je to bio slučaj na Fakultetu političkih nauka. Međutim, moram da konstatujemo da je jako teško voditi dijalog sa onima koji dijalog neće, sa onima koji zagovaraju nasilnu promenu vlasti i to u krvi, sa onima koji zagovaraju vešanja i silovanja i koji bestijalno prete i vređaju porodicu predsednika Vučića. Srpska napredna stranka, ja se 30 godina bavim politikom, nisam video tolerantniju, pomirljiviju i skromniju stranku i to koja je za društveni kompromis. Sada ću preći na nešto drugo, ali SNS je beskompromisno protiv mafije i kriminala. Sada ću nešto kratko reći o ta dva cilja, o drugom i o trećem, koji je predsednik Vučić postavio i pred ovaj parlament i pred sva ministarstva i pred celu Vladu. Dakle, Kosovo i Metohija, niko u poslednjih sto godina ako pogledate sled istorijskih događaja vezanih za Kosovo i Metohiju, niko u poslednjih sto godina nije učinio toliko za Kosovo i Metohiju kao predsednik Vučić i SNS. Kao neko ko se 30 godina bavi politikom mogu da vam kažem da SNS nije na vlasti od 2012. godine, Kosovo i Metohija bi danas, tj. lažna država kosovo, bi danas bila članica UN, a Albanci bi u nekom trenutku ponovo počinili pogrom kao onaj 2004. godine. Sve smo mi to sprečili. Danas Srbi na Kosovu mogu mirno da žive, mogu mirno da spavaju i žive mnogo bolje nego što su živeli pre 2012. godine. Što se tiče cilja tri, to je borba protiv mafije. Svi znamo da se predsednik Vučić pre sedam godina obračunao sa tajkunskom mafijom. Naravno, nastaviće se i nastavlja se i uvek se nastavlja borba protiv klasičnog kriminala. Međutim, borba protiv političke mafije, borba protiv tajkunske mafije je mnogo teža nego borba protiv klasičnog kriminala. Šta je to mafija? Da li je mafija onaj tajkun političar koji se za deset godina na tri funkcije obogatio toliko, od kojih je jedna bila funkcija gradonačelnika koju je obavljao pet godina? Da se obogatio toliko da je prihod njegovih firmi čist prihod poslovni bio 619 miliona evra, a čist njegov profit je bio 106 miliona evra. Da li je to mafija? To je mafija. Da li su mafija fašisti koji su u julu napali ovu Skupštinu pokušavši da izvrše državni udar, da ponovo spale Skupštinu, da li je to mafija? To je mafija. Povredili su 130 policajaca. Na kraju, SNS uvek ima na umu ono što je Oskar Davičo rekao za Srbiju – ja znam sva tvoja lica, svako šta hoće, šta nosi, gledao sam sve tvoje oči, razumem šta kažu, šta kriju, i onda onaj motiv – oj, Srbijo među šljivama, među njivama. Hvala vam, živela Srbija.
Hvala vama, gospodine Bakarec, na inspirativnom govoru. Reč ima Marijan Rističević. Izvolite.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, propustio sam prošli put da zahvalim svim kolegama poslanicima koji su bili u prošlom sazivu, a sada nisu više narodni poslanici i da im poželim pre svega dobro zdravlje i uspeh na nekim novim funkcijama i novim poslovima. Bez obzira na okolnosti i bez obzira na naše rasprave, bez obzira na ono što su činili, bez obzira na onu sačekušu na stepeništu Narodne skupštine, mene batinom ne mogu zaustaviti. Ja im preporučujem da ukoliko to žele da ponove, da sledeći put ponesu puškomitraljez, ali im želim dobro zdravlje, pre svega mentalno. Dame i gospodo narodni poslanici, postoji izreka, ja mislim da je bila De Golova – važnije je državu uređivati nego njome vladati. Ako sam pogrešio u citatu, ja se izvinjavam, ali mislim postoje dva izvora, mislim da je De Gol pravi izvor. Zašto to kažem? Zato što smo mi rešeni da državom se ne služimo, nego da državi služimo. Ja imam stav da ne branim vlast nego državu i njeno pravo da raste svakog dana. Bolje da me zbog vernosti državi kazne nego da me zbog izdaje nagrade. To je poruka svima onima koji se nadaju da će silom uz pomoć spolja doći na vlast. Ovaj zakon je zakon o uređivanju države. Država je zajednica ljudi. Država je zajednica koja treba da štiti svoje ljude, ali takođe i ljudi treba da štite svoju državu, svi, bez obzira da li su na strani vlasti ili na strani opozicije. Programi su ti koji treba da čine razliku i razmena mišljenja je ta koja treba da opredeli građane kome da daju poverenje u javnim poslovima na sledećim izborima. Očigledno da su to građani koji su iskoristili biračko pravo učinili, a pomalo su pomogli i oni koji to biračko pravo nisu koristili. Mi koji smo zatekli sasvim obogaljenu, razvaljenu državu, bez šansi za sadašnje i buduće generacije znamo da je BDP milijardama veći nego što je bio. Znamo da je pokrivenost uvoza izvozom povećana na gotovo 75 do 80%. Znamo da je inflacija pet puta manja, odnosno niža. Znamo da kurs evra miruje devet godina. Zamislite, ni u bivšoj Jugoslaviji, koja je možda bila snažnija ekonomski, kurs nije mogao da miruje osam, devet godina, nije mogao da miruje godinu, dve dana. Zamislite da je kod njih samo za par godina kurs evra sa 78 otišao na 117. I danas oni nama nešto prigovaraju iz ekonomije. Država bez privrede je auto bez motora. Taj auto teško može da ide. Ali država bez investicija, čak i da ima motor, ne može da ide. Investicije su gorivo koje stalno treba dodavati i mi sve treba da činimo da država Srbija bude ekonomski jaka. Setite se vojne moći Dragana Šutanovca, Dragana Đilasa i gospodina Tadića. Vojska je bila slabija od jednog lovačkog društva. To je bila maltene družina Pere Kvržice. Setimo se jednog MIG-a bez akumulatora. Danas je vojna moć Srbije deset, a i više desetina puta veća jer je vojska jača nego što je bila. To smo postigli zato što smo gledali da državu uređujemo. Ne dižemo mi samo puteve i infrastrukturu. Ja sam to radio u Inđiji od 2001. do 2007. godine. Danas Aleksandar Vučić i rukovodstvo Srbije i svi mi radimo na istom primeru, ali na celoj teritoriji Srbije, da napravimo infrastrukturu i paralelno sa time da podignemo investicije i proizvodnju, da imamo šta provoziti i izvoziti tim putevima i tom infrastrukturom. Da vas podsetim da je danas izvoz iz Inđije preko 500 miliona evra vredan. U to vreme dok sam ja to činio oni su se podsmevali. Danas samo „Grupus“ izvozi 208 miliona evra. Privreda je ta koja će državu učiniti jakom, ali sloga takođe. To što se mi politički razlikujemo nije razlog da ono što čini vanparlamentarna opozcija čini svakog dana. No, da se osvrnem na neka nova ministarstva. Živim na selu i do 2012. godine retko ste ovde imali poljoprivredna u Narodnoj skupštini. Moj mandat je prestao 2004. godine, godine 2012. SNS je rešila da jednu malu stranku primi u koaliciju i od tada sam ja redovan ovde u Narodnoj skupštini, gotovo da sam stekao stanarsko pravo, na osnovu vremena koliko provodim u ovoj Narodnoj skupštini. Predsednik Odbora za poljoprivredu sam bio u dva mandata. Moram da kažem da ekonomska moć bilo koje zemlje se uskoro neće meriti količinom zlata i dijamanata koje ona proizvodi, već količinom hrane i pijaće vode. Iz tog razloga ja cenim i to što je na moju inicijativu i nekih drugih narodnih poslanika nivo podsticaja u iznosu dva puta veći u evrima nego što je bio do 2012. godine, na godišnjem nivou. Ali mislim da ni to nije dovoljno, zato što su subvencije u okruženju daleko veće nego u Srbiji, tri i do pet puta su subvencije veće, ali su to zemlje koje su imale jaču privredu, koje nisu imale Demokratsku stranku da im ostavi zemlju bez šanse. Dakle, mislim da te podsticaje treba uvećavati. Naša prva briga je da ovo što smo ove godine više emitovali prava na podsticaje isplati i da se prilikom rebalansa budžeta svi založimo da poljoprivreda dobije ta dodatna sredstva koja će naravno biti upumpana u poljoprivredu, jer to nije izgubljen novac, to je novac koji će poljoprivreda odraditi, odnosno koji će se višestruko isplatiti kroz prerađivačku delatnost i prerađivačku industriju, koja u Srbiji iz godine u godinu raste. Cenim to što sada imamo i ministarstvo za brigu o selu. Prosečna starost na selu je 61 godina. Gotovo hiljadu naseljenih mesta preti opasnost da će nestati. Što je najgore, to su naseljena mesta uzduž granice Srbije, uzduž administrativne linije. Ukoliko se taj deo Srbije isprazni, jer pitanje poljoprivrede i sela nije više samo pitanje poljoprivrede, već demografije i bezbednosti, ukoliko se taj deo Srbije isprazni, to će naseliti neki drugi narodi, a Kosovo i Metohija su nam najbolji primer kako se može teritorija izgubiti, odnosno osvojiti dečjim kolevkama. Cenim to što će biti ministarstvo za brigu o selu, volim da neko vodi brigu o nama, ali ono što bih ja želeo, a tu sebe isključujem, da budući ministar bude naseljen na selu, da njegovi najbliži saradnici i srodnici žive na selu, jer će tako najbolje osetiti probleme ukoliko živiš tamo. Ja koji živim na selu sebe isključujem kao drugu stvar koju ću reći iz takve vrste jer nemam takvu vrstu ambicije iz takve vrste kadrovskih rešenja. Dame i gospodo narodni poslanici, mi imamo biljni potencijal koji nedovoljno koristimo. Nama treba stočarstvo i prerađivačka industrija. Nama treba i energetika iz poljoprivrede, da ono što poljoprivreda proizvode, meso, mleko i jaja, kada taj potencijal iskoristimo, da imamo i energiju kojom ćemo preraditi sve to i onda ćemo steći ne izvoz 2,7 milijardi iz poljoprivrede, već će taj izvoz biti tri ili četiri puta veći. Naš biljni potencijal se izvozi i koristi za stočarstvo drugih zemalja. Naš prosek grla uslovljen po hektaru je 0,33, evropski jedan, što znači da u ovom trenutku mi da bi pristigli mi možemo da imamo još dva puta stoke koliko ovog trenutka imamo, što bi u ciframa bilo negde oko nove tri milijarde uslovnih grla, a što bi vredelo neprerađeno tri milijarde evra, a minimum prerade bi garantovao šest milijardi evra. Energetikom koja se može proizvesti, a obnovljivom, to se da preraditi i to je onda višestruka korist. Sa tim novcem bi bili zadovoljni naši stočari i naši prerađivači. Mi treba da idemo u tom pravcu, da naš biljni potencijal koriste naši stočari, naši prerađivači. To je ona moja poruka koju ću proslediti ministru poljoprivrede kada bude na dnevnom redu zakon o Vladi. Da kažem, da završim još nekim izrekama. Gete je rekao – da bi imali više mi moramo biti nešto više. Dobro da razmislimo o tome. Još i da citiram, kao vernik, jednog verskog poglavara koji je meni neizmerno drag, patrijarha Pavla – da bi nam bilo bolje, mi moramo biti bolji. Hvala.
Hvala i vama, gospodine Rističeviću. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Mirković. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovane koleginice narodne poslanice i kolege narodni poslanici, danas je jako bitan dan za našu Skupštinu, za našu zemlju i ne samo zato što ćemo mi ovim zakonom osnovati neka tri nova ministarstva, već zato što usvajanjem ovog zakona vladajuća većina pokazuje i ponovo dokazuje da je spremna da se iz dana u dan bori za interese građana Srbije gde god oni da žive, sa kakvim god problemom da se suočavaju, bilo koje da su veroispovesti, bilo kojoj nacionalnoj manjini da pripadaju. Ono što je jako bitno istaći jeste i činjenica da smo danas čuli mnogo govornika i da oni koji su kritikovali ovaj zakon nisu se udostojili čak ni da saslušaju sve govornike, već kada su rekli sve ono što je bilo njima unapred napisano napustili su ovu skupštinsku salu. Isti slučaj je bio i u četvrtak. To pokazuje koliko je neko spreman da zaista učestvuje u radu Skupštine, koliko je spreman da suštinski se bori za bolji život Srbije. Moje kolege su pokrile svaku temu. Mnogo toga je rečeno, a ja ću pokušati da se držim suštine i da kažem ono što negde u sebi duboko osećam i mislim. Kolega Rističević je pričao o selu, o njegovoj najbližoj temi. Ja moram priznati da, iako sam ja rođen u Beogradu, moji roditelji nisu. Otac mi je rođen u Vrbasu, majka mi je rođena u malom mestu pored Vladičinog Hana koje se zove Polom i od nekih najranijih godina sam imao priliku da vidim sa kakvim se problemima suočavaju ljudi koji žive na selu i koji se bave poljoprivredom. Od tih nekih najranijih dana sam shvatio koliko je selo u velikom problemu i koliko zavisi od poljoprivrede. Naš kolega, a dosadašnji ministar, gospodin Nedimović je mnogo toga uradio. Subvencije, podsticaji, razne olakšice za ljude koji se bave poljoprivredom unapredili su život na selu, ali smo svesni da to nije dovoljno i svesni smo da nije dovoljno samo da obezbedite nešto tim ljudima na selu da mogu lakše da se bave poljoprivredom. Morate im omogućiti da imaju i struju i vodu i kanalizaciju, da imaju taj dom kulture i da imaju mesta gde će se mladi ljudi tamo okupljati. Tu dolazimo do onoga o čemu je pričao predsednik Aleksandar Vučić, a to je „Srbija 2025“ koja podrazumeva da nemamo više ni jedan jedini dom u našoj zemlji gde nećemo imati kanalizaciju. Vlada Republike Srbije je i u prethodnom periodu, sledeći odgovornu politiku predsednika Aleksandra Vučića, uradila mnogo toga na ovom planu, ali mi kao odgovorni ljudi koji smo dobili istorijsku podršku građana Srbije svesni smo da ne smemo da se uljuljkamo i svesni smo da imamo ogromnu odgovornost prema ljudima koji su glasali za nas, ali i prema onima koji nisu glasali za nas. Usvajanjem ovog zakona želimo da pokažemo da smo spremni da što detaljnije, da što predanije i sveobuhvatnije se uhvatimo u koštac sa problemima sa kojima se suočavaju naši građani. Kada govorimo o zakonu, tj. o Ministarstvu za ljudska, manjinska prava i društveni dijalog žao mi je, opet ponavljam, što predstavnici nacionalnih manjina koji su kritikovali ovo samo radi kritike i kojima ovo služi kao pozornica za sitno razračunavanje i prikupljanje jeftinih političkih poena nisu u sali da čuju i da nam argumentovano objasne o čemu se ovde radi, zašto su protiv ovoga. Čini mi se, slušajuću njih, da ja nisam dobio isti materijal koji su i oni dobili. Priča se o nekakvom planu, o određenim kadrovskim rešenjima, šta će to konkretno doneti, ali ne mogu da shvatim da ljudi koji se ozbiljno bave politikom i ozbiljno shvataju poslanički mandat ne mogu da razumeju da je formiranje ova tri nova ministarstva samo prvi korak u ostvarivanju zadatih zadataka i ostvarivanju svega onoga što piše u ovom predlogu. Ne mogu da shvatim da oni ne razumeju da je usvajanje ovog zakona samo temelj kuće koju ćemo zajedno graditi. Ako pričamo o dijalogu, moram da istaknem još jednu činjenicu da niko od ljudi koji se danas nalaze u skupštinskoj sali, a predstavlja SNS nikada nije bežao od dijaloga. Nikada nije bežao od dijaloga ni predsednik Aleksandar Vučić, ni ministri, ni premijerka. Niko se nikad nije sakrio pred nekim teškim pitanjem ili izazovom, ali isto tako moramo da budemo svesni, i žao mi je što je malo ljudi to pomenulo tokom današnje sednice, za dijalog je potrebno dvoje, odnosno za dijalog su potrebne dve strane. Hajde da budemo iskreni sami prema sebi, bez obzira kojoj stranci pripadamo i da se pogledamo u oči i kažemo kada to neko iz SNS se nije odazvao nekom razgovoru, nekom dijalogu, nekom panelu. U ovoj sali sede ljudi koji su se odazvali i panelu koji je organizovan na Fakultetu političkih nauka, gde su pred njih iznošeni ne zahtevi, već ucene, gde se samo tražio razlog da se oni nadure i da izađu i napuste te pregovore. Da paradoks bude još veći, ta klika koja predstavlja ništa drugo do raspali režim DS, oličena sada umišljenom lideru Draganu Đilasu, pojavili su se na jednom panelu, nek me učesnici isprave, sa zahtevom da im se usvoje svih zahtevi koji se stavljaju pred njih. Kada su ih moje kolege iz SNS upitali gde su ti zahtevi, koje su to tačke. Oni te zahteve i te tačke nisu ni imali. Pogledali su se, sagledali su se i napustili su taj sastanak. Dakle, nije problem u SNS kao što vidite i danas sede poslanici SNS u ovom parlamentu i spremni su da diskutuju o svakom pitanju. Što se mene lično tiče, ja sam se uvek zalagao za dijalog u okviru institucija, za dijalog u okviru parlamenta, jer mu je tu i mesto. Nemam mnogo godina, ali imam čak 11 godina iskustva u parlamentu na različitim nivoima, od opštinskog do gradskog, a evo sad, hvala bogu i ovog republičko i ne mogu da shvatim da je nekome preče, interesantnije da svoj dijalog sprovodi na ulici nasiljem nego da dođe, izađe na izbore, osvoje određen broj glasova i ovde u parlamentu predstavlja građane koji su glasali za njega, ali i zastupa politiku koju on predstavlja. Žalosno je što je Dragan Đilas, Vuk Jeremić, pa i ovaj doskorašnji poslanik Boško Obradović, što su u svom dijalogu reči zamenili motkama. Argumente zamenili kamenicama, a dijalog koji je morao da se vodi u institucijama, razumno, preneli na ulice gde su se tukli sa saobraćajnim znacima, napadali ovu instituciju, pokušavali da je sruše, zapale i u tom svom divljačkom piru su povredili više od 130 policajaca. Dakle, nije problem u SNS i nikada neće biti. Posebno me raduje što su ovde naglašena i sva udruženja, sve organizacije, predstavnici civilnog društva, isto tako i predstavnici javnog i privatnog sektora. To će nam omogućiti da imamo najširi mogući dijalog i da svi zajedno kao jedan tim koji igra samo za Srbiju, ni za koga drugog, učinimo nešto dobro za građane Srbije, jer od interesa građana Srbije za nas iz SNS ništa nema preče. Kada je dijalog u interesu građana Srbije, taj dijalog je uvek dobar gde god se on vodio, koliko god on trajao, sa kim god ga vodite. Ukoliko je to u interesu građana morate ga voditi i morate stati iza tog dijaloga. Što se tiče dijaloga i priče o diskriminaciji, moram iskren da budem da sam ponosan što se u poslaničkoj grupi kojoj ja pripadam, poslaničkoj grupi SNS nalaze izuzetne dame, pametne, sposobne, vredne i predane svom poslu, kojima nije teško i koje se nekad, moram to priznati, neće se kolege poslanici ljutiti, nekad čak i strastvenije, borbenije bore za interese Srbije. Ponosan sam što smo i u prethodnom periodu jedna od retkih zemalja koje na dve od tri ključne funkcije u zemlji imala dame. To je bila premijerka Ana Brnabić i predsednica Skupštine Maja Gojković, kojoj nisam imao priliku da se zahvalim na prošloj sednici, da joj ukažem jedno veliko poštovanje, jedno veliko hvala, zato što je uspela da se izbori svojim intelektualnim sposobnostima, ali i trpeljivošću sa ljudima koji su joj konstantno priređivali kako psihičko, tako bogami i fizičko nasilje. Da joj se zahvalim za to što je uspela da sačuva dostojanstvo ovog doma, ali Boga mi, da sačuva volju i izborno pravo građana koji su jasno odlučili da žele da ih Srpska napredna stranka predvodi. Uverena sam da ćemo i u narednom periodu i tokom sledeće nedelje na ključna mesta izabrati još neke dame koje će opravdati to poverenje, i kao i do sada nositi svoju odgovornost i uspeti da pomognu građanima Srbije da svi zajedno od Srbije pravimo još bolje mesto za život, jer ponekad, mi muškarci, hteli to da prihvatimo ili ne, stub svake kuće ili svake porodice je žena. Kada smo već kod porodice, nadovezujemo se i na treće ministarstvo koje iskreno iz mog ugla i meni na srcu najdraže, jer koliko god to god ljudi hteli negde na prenebregnu, stub svake jake zemlje, svake jake države, svake zdrave države, svake zdrave zemlje, jeste porodica. Ako nemamo jaku porodicu, zdravu porodicu, zasigurno nećemo imati ni jaku državu. Koleginice pre mene su iznele podatke i moram istaći da od 2018. godine, podsticaji koje je davala država su ogromni i istorijski. Ovde se neko pozivao na izveštaje Republičkog zavoda za statistiku i žao mi je što nije spomenuo da smo 2019. godine, imali blizu 600 beba više u odnosu na 2018. godinu. To pokazuje da podsticaji koje je država dala omogućila negde su počeli da daju rezultate. Ono što je meni jako bitno da istaknem jeste i činjenica da porodica kao stub svakog društva mora da bude poštovana. Žao mi je što dežurni kritičari koji kritikuju sve, pa makar i znali ili ne znali o čemu pričaju, su oni ljudi koji su upropastili ne samo Srbiju, već i Grad Beograd. Kao neko ko je šef odborničke grupe u Skupštini grada Srpske napredne stranke, bliska mi je ta tematika, i gospodin Đukanović je malopre rekao da nam je Dragan Đilas ostavio milijardu i 200 miliona duga iza sebe. Ali, morate da znate još jednu stvar, u Gradu Beogradu je taj isti čovek oštetio 15 hiljada porodica, jer im je duplo naplaćivao vrtiće. Te dugove danas vraća gradska vlast. Eto, kako je on vodio računa o porodici i deci. Tada, u njegovo vreme vrtićima je bilo obuhvaćeno svega 44.000 dece. Liste čekanja su bile abnormalne. Danas imamo 77.000 dece u vrtićima, plus gradska vlast će u naredne tri godine izgraditi čak 17 novih vrtića, i na taj način ćemo se rešiti liste čekanja. Sve ovo što sam sada izneo su činjenice i podaci sa kojima verujem da ste se susreli mnogo puta, ali ono što želim za sam kraj da kažem Dragan Đilas, Vuk Jeremić, Boris Tadić, bilo ko predstavlja bivši režim Demokratske stranke, svoju šansu da nešto urade za našu zemlju su imali i nisu iskoristili. Štaviše doveli su nas na rub propasti, na štetu građana se obogatili i postali jedni od najbogatijih ljudi u Evropi. Dosta je, i sa time je dosta. Uveren sam da će i ovaj saziv kao i usvajanje ovog zakona, formiranje nove vlade tokom iduće nedelje, biti samo nastavak kontinuiteta odgovorne politike Srpske napredne stranke, koja podrazumeva ono što predsednik Aleksandar Vučić non-stop ističe, a to je bolje sutra za svu našu decu, za generacije koje dolaze, za sve naše građane, bolje sutra za našu Srbiju. Hvala vam. Živela Srbija.
Hvala. Pre no što nastavimo dalje, kratka informacija preostalo vreme za raspravu za poslaničku grupu 90 minuta. Reč ima narodni poslanik Milija Miletić. Izvolite.
Zahvaljujem. Uvaženi predsedavajući, poštovani poslanici, građani Srbije, prvo bih svim ovde prisutnim čestitao na mandatu, na odgovornosti prema građanima. Mi ćemo današnjeg dana govoriti o predlogu tri nova ministarstva u sastavu buduće Vlade, predlog naše poslaničke grupe, što je znak da ćemo u novom mandatu, u novoj Vladi imati tri nova ministarstva, imaćemo mogućnost da stavimo mnogo veći akcenat na one stvari koje se tiču svih nas koji dolazimo i sa juga i sa severa, iz svih delova Srbije. Inače, ja sam kao i do sada unazad šest godina, počinjao i sada ću tako početi. Ja sam Milija Miletić. Dolazim iz Svrljiga, to je najlepša opština u Srbiji, ali jeste jedna od najsiromašnijih opština u Srbiji, koja se nalazi pored grada Niša, koji je najlepši grad u Srbiji, ali grad koji od kako postoji višestranačje ima ženu za gradonačelnika, Draganu Stirovsku, koju, siguran sam, imaće veću snagu i mogućnost da vrati Nišu svetlost i bolju budućnost. Jedna stvar što je sigurno to je da gradonačelnica Niša jeste najlepša gradonačelnica i u Srbiji i van granica Srbije. Inače, ja sam u Skupštini Srbije izabran sa liste Srpska napredna stranka, "Aleksandar Vučić - za našu decu" i predstavljam Ujedinjenu seljačku stranku čiji sam predsednik. Ovde, u Narodnoj skupštini ću u narodnom periodu govoriti i iznositi probleme koji se tiču nas koji dolazimo iz malih sredina, nas koji dolazimo iz ruralnih područja, nas koji dolazimo sa Jugoistoka Srbije, jer kako je rekao malo pre moj kolega, Marijan Rističević, veliki problem jeste na selu, veliki problem jeste na jugoistoku Srbije, jer nije isto ko živi u Svrljigu, Beloj Palanci, Gadžinom Hanu, Babušnici, ili nekom ko živi blizu Beograda, blizu Novog Sada ili nekog drugog centra. Verujte mi, ljudi, na Jugoistoku Srbije mnogo je teže da se živi, a posebno tim našim malim sredinama u opštinama kao što sam malpre rekao, kao opštine odakle ja dolazim, tamo je mnogo teže da se živi, a u selima je još teže. Zbog toga ova naša buduća Vlada koju ćemo izglasati i dati podršku, i ona će dobiti odgovornost da radi u interesu svih nas, ali sa akcentom na nerazvijena područja, na brdsko-planinska područja, na seoska područja. Uvek sam govorio iz srca i sada ću ovde govoriti iz srca, ovde ima veći broj kolega poslanika ili poslanica koje su tu među nama po prvi put, ja im kažem i preporučujem - govorite iz srca, govorite o svim onim stvarima koje se dešavaju kod vas, u vašoj sredini, u vašoj opštini, jer najbitnija stvar jeste da mi ovde u Skupštini budemo oni koji treba da kažu koji je problem kod nas, u našim sredinama, koji je problem u našim opštinama, koji je problem u našem okrugu, regionu, i odavde da se čuje da Vlada, nadležna ministarstva dobiju zadatak da te probleme rešavaju. Još jednom, što se tiče ovog našeg ministarstva, novog ministarstva, briga o selu, malopre je gospodin Marijan isto rekao, a ja to podržavam. Bilo bi dobro da budući ministar u Vladi koji će imati zadatak da vodi to ministarstvo da ima osećaj za probleme na selu, da ima osećaj kako ljudi žive na selu i da te probleme oseća na sebi, da njegovi saradnici budu isto ljudi koji znaju kakvi su problemi na selu, kako je, recimo, u jednom mom selu, a to je selo Plužina, kako je u nekom drugom selu, gde, verujte mi, nema ni vode, gde je slaba struja, gde nema ni zdravstvenog radnika, ni ambulante, gde sutra ko želi da se vrati nema ni dovoljno jakog signala za internet da ljudi mogu da komuniciraju, da prate sve stvari. To su sve elementi o kojima moramo govoriti, a to novo ministarstvo i ti ljudi koji vode to ministarstvo ili taj ministar, oni moraju to osetiti na svojoj koži. Jer kod nas se kaže: "Tuđa ruka svrab ne češe!" To je ono za šta trebamo govoriti ovde i u narednom periodu, normalno, da te naše probleme rešavamo. Zdravstvena zaštita naših ljudi koji žive na selu. Ja sam unazad nekoliko nedelja imao mogućnost da budem na jednoj nacionalnoj televiziji gde sam bio sa svojom majkom. Moja majka ima 77 godina i to možda sada nekome nije bitno, ali samo želim da kažem da moja majka u svakom trenutku može da dođe do lekara da se leči, ali ima veliki broj naših majki, bake i deke, koji žive u nekim selima, a takvih je veliki broj, koji žive u nekim selima koji nemaju pored sebe nekoga da njima pomaže. Zbog toga je bitna zdravstvena zaštita, socijalna zaštita, geronto-domaćice, sve su to elementi da sutra, u tom selu, kad to obezbedimo, da tu ljudi mogu da žive, da čak neko može da se vrati i da tamo može normalno da privređuje, zato što Ministarstvo poljoprivrede daje dovoljno sredstava, preko subvencija, i na taj način Ministarstvo pomaže našim poljoprivrednim proizvođačima. Velika potreba za nas jeste i ovo ministarstvo o kome sada govorimo, briga o porodici i demografija. Porodica je osnovna ćelija našeg društva i o porodici uvek treba da govorimo punog srca. Sa druge strane, sve naše porodice koje žive u našim selima, da li je to dvoje, troje ili više njih, ti ljudi moraju imati istu mogućnost da tamo rade, da tamo žive, da sutra imaju kroz program koji država daje da oni tu mogu da konkurišu, da dobiju sredstva i da ostanu tu da žive. Najbitnija stvar što se tiče demografije jeste da se kroz stimulaciju koju daje država, ja sam bio i predsednik opštine u svom mestu, u Svrljigu, gde smo iz budžeta izdvajali sredstva za svako novorođeno dete, nezaposlenu porodilju, za bračnu zajednicu, ali smo stvarali razliku za one ljude koji žive na selu, oni su dobijali po 50% više sredstava nego za one koji žive u Svrljigu. Mislim da je velika stvar za sve nas da ovde, u Skupštini, i u narednom periodu, Vlada koja radi, da ima razlike za one koji žive u selu, u nerazvijenim područjima, u brdsko-planinskim područjima, a da ima razlike i za one koji žive u većim centrima i gradovima. Velika potreba jeste da ima kategorija ljudi, odnosno žena na selu Skoro je bio 15. oktobar, kada je bio svetski dan žena na selu, ali ja sam više puta potencirao da ima kategorija – deca koja žive na selu. Jer, deci koja žive na selu nije isto kao detetu koje živi u gradu. Zbog toga, još jednom, ja stvarno svim srcem podržavam Vladu i predsednika Aleksandra Vučića, zato što znam da ono što sada radimo to će dati doprinosa da naši ljudi ostanu u našim selima, u našim opštinama, da naši ljudi ostanu u Srbiji, da stavimo akcenat na žene na selu, na decu na selu i na sve ljude u našoj Srbiji. Još jednom, ja ću glasati za predlog ovog zakona i podržaću sve ove predloge zakona, zato što mislim da je to ono što je neophodno. Po prvi put se vidi potreba, po prvi put se ima jedno ministarstvo koje daje brigu o selu.
Zahvaljujem. Sledeći prijavljeni je narodni poslanik Stefan Srbljanović. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, najpre bih želeo sve da vas pozdravim i da kažem da mi je, kao nekom ko se prvi put obraća sa ovog mesta i kome je ovo prvi poslanički mandat, velika čast i zadovoljstvo što imam priliku da vam se obratim sa govornice ovog visokog doma i što sam 250-i deo narodnog suvereniteta u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Želim da naglasim da osećam i ogromnu odgovornost, pre svega prema onim građanima koji su svojim glasom omogućili da danas budem ovde i da vam se obratim i da kažem da ću se truditi da opravdam poverenje koje su mi ukazali i oni i moja stranka. Neću se previše baviti rezultatima. Rezultati su iza nas i mi smo na osnovu tih rezultata dobili istorijsku i ogromnu podršku od građana Republike Srbije na prethodnim izborima. Ta podrška je nagrada za dobar rad, ali tera i obavezuje na još veći angažman svih, jer imamo priliku da teškim i napornim radom napravimo još bolje stvari za našu državu. Moram da kažem da sam zadovoljan što je Ana Brnabić mandatar za sastav nove Vlade i smatram da će ona nastaviti kontinuitet dobrog rada, jer je u prethodne četiri godine ona svojim trudom, radom i energijom pokazala kako se vodi Vlada Republike Srbije. Za te četiri godine Srbija je zaista ostvarila dobre rezultate. U vreme pandemije virusa Kovid-19 mi imamo najveći privredni rast u Evropi. I to ne kažemo mi, to kažu relevantne međunarodne institucije. Imamo najmanju stopu nezaposlenosti u istoriji, kontinuirani rast plata i penzija, kilometre i kilometre novih auto-puteva i železnica. To sve je rezultat napornog rada jednog tima koji čine Vlada Republike Srbije i predsednik Republike Srbije. Predlogom ovog zakona najavljeno je formiranje novog Ministarstva za brigu o porodici i demografiji. Mišljenja sam, a verujem da se većina vas slaže, da je porodica stub i oslonac svakog društva, a da su deca i mladi budućnost svake države i nacije. Zbog toga je jako bitno što će se u ovom sazivu i u ovoj Skupštini glas mladih ljudi čuti više nego pre, jer samo na našoj listi imamo toliko mladih ljudi kojima je ovo prvi mandat i kojima je ovo prvo pojavljivanje u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Takođe, država će mnogo uložiti u mlade. Podsetiću vas samo da je Nacionalnim investicionim projektom „Srbija 20-25“ opredeljeno čak 700 miliona za podršku mladima. To je borba za mlade bračne parove da lakše steknu krov nad glavom, da ranije počnu da rade, da ranije počnu da dobijaju decu, da ne bismo gubili cele generacije. Tu je novac za povećavanje finansijskih davanja za novorođenu decu, tu su subvencije za vrtiće, za biomedicinsku potpomognutu oplodnju, za pomoć majkama u svakom pogledu prilikom trudnoće i rađanja. U Srbiji se živi bolje i živeće se bolje. Zato moramo da sačuvamo mir i stabilnost po svaku cenu i budemo vredni, pametni i odgovorni. Svi zajedno moramo da gradimo bolju budućnost Srbije, koja će izgledati lepše i bolje i u kojoj će njeni građani i naša deca biti neuporedivo srećniji nego ranije. Hvala.
Hvala vama, gospodine Srbljanoviću, na vremenski efikasnom ali sadržajem efektnom izlaganju. Reč ima Veroljub Arsić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ono što daje za pravo da se ovaj Zakon o ministarstvima podrži jeste što se u samom zakonu vidi jedan kontinuitet koji će buduća Vlada, koji god da budu ministri, imati sa svim prethodnim vladama od 2014. godine i nastaviti reformske procese koje je započeo tadašnji predsednik Vlade, Aleksandar Vučić. Ipak ja ne mogu da ne spomenem u kakvom smo stanju zatekli Srbiju 2012. i 2014. godine. Nažalost, Republika Srbija je te 2014. godine doživela drugu elementarnu nepogodu u vidu velikih poplava koje su zadesile Srbiju sa infrastrukturom koja nije decenijama zanovljena za odbranu od tih poplava, ali ona prva elementarna nepogoda ljudska napravila je mnogo veću štetu Republici Srbiji nego što su to bile katastrofalne poplave 2014. godine. Ja bih samo drage kolege poslanike, a i one koji ne veruju u kvalitet ovog zakona, podsetio u kakvom smo stanju zatekli državu 2012. i 2014. godine. Javni dug Republike Srbije bio je 75%, stopa nezaposlenih bila je blizu 28%, nacionalna valuta jako nestabilna, privreda potpuno razorena, saobraćajna infrastruktura maltene pred raspadom i nije bila u stanju da ispuni one zahteve koje je država imala pred tom saobraćajnom infrastrukturom. Srbija je, dakle, polako klizila u propast i vlasništvo „Deltalenda“ i tajkuna kao što je bio vlasnik te kompanije, gospodin Mišković i njegov poslušnik Boris Tadić i drugi tajkuni kao što su bili Dragan Đilas i Šolak. Takvu smo Srbiju zatekli 2012. i 2014. godine. Danas, zbog reformi koje je sprovodio predsednik Republike Srbije imamo sasvim drugačiju Srbiju i pomalo me iznenađuje da se ponovo u Narodnoj skupštini čuju neki tonovi koji ne odgovaraju ekonomskom i svakom drugom trenutku u kome se nalazi Republika Srbija. Znate, da tvrdite da se investitori ili poslodavci u Srbiji prema radnicima ponašaju kao robovlasnici prema robovima, pa to možete ako je stopa nezaposlenosti 40 i više procenata. Ako je stopa nezaposlenosti sedam ili nešto malo preko 7%, počinje da se stvara jedno novo zdravo tržište, a to je tržište za kvalitetnom radnom snagom koja će da bude mnogo bolje plaćena nego što je bila plaćena u godinama koje su bile pre 2012. godine i 2014. godine. Ne možete tako paušalne i olako da dajete ocene o tome kakav je odnos Srbije i njenih zaposlenih i poslodavaca koji rade ovde na teritoriji Republike Srbije. Postavlja se jedno drugo pitanje, nažalost, čini mi se da Republika Srbija stalno mora da prolazi kroz neka iskušenja. Da li bi Republika Srbija kakvu smo zatekli 2012. godine mogla da odgovori na izazove kakve je napravila jedna zdravstvena kataklizma ili nepogoda na teritoriji Republike Srbije i ostatku sveta? Ja tvrdim da ne bi mogla, zato što se unazad od 2014. godine ozbiljna sredstva su se ulagala u reformu i obnovu našeg zdravstvenog sistema. Zato imamo i rezultate sa kojima možemo da budemo relativno zadovoljni, ne srećni, jer je nažalost bilo ljudi koji su u ovoj pandemiji preminuli. Ali, ono drugo pitanje jeste - da li bi naš ekonomski sistem kakav smo zatekli 2012. godine i 2014. godine mogao da izdrži ovu zdravstvenu krizu? Kako smo prošli 2008. godine kada je bila svetska ekonomska kriza? Ja vam tvrdim da ne bi izdržali. I da bismo imali ne samo raspad zdravstvenog sistema, nego bismo imali i masu suicida ili samoubistava zbog ekonomske propasti da nismo državu reformisali sve ove godine, zato što je svetska ekonomska kriza iz 2008. godine „mala beba“ sa ekonomskom krizom koja je izazvana epidemijom KOVID-a. Samo da neke stvari istaknem, zbog svetske ekonomske krize, a ja tvrdim zbog lopovluka i nesposobnosti Đilasa, Šolaka, Tadića i poslušnosti prema Miškoviću, evro je sa 78 dinara skočio na 119 dinara, skoro 120 dinara. Stopa nezaposlenosti sa nekih 13-14% na 28%. Privreda koja je bila privatizovana pod sumnjivim okolnostima potpuno razorena. Imali smo Stelt mostove, Stelt auto-puteve, Stelt saobraćajnice. Auto-put od Preševa do Vranja plaćen, nikada nisu napravili, nego smo ponovo morali da ga plaćamo zato što su pare pokrali. Sada imamo ponovo svetsku ekonomsku krizu, uporedo sa zdravstvenom krizom. Da li je evro skočio u odnosu na dinar? Nije. Da li nam je privreda razorena? Nije. Da li se saobraćajna infrastruktura izgrađuje? Izgrađuje se. Da li imamo povećanje stope nezaposlenosti? Nemamo. I sada ne može niko da mi kaže da to nije i zbog rezultata koji su prethodne vlade imale, a zbog reformi koje je započeo Aleksandar Vučić. Imali smo, znači dovoljno načina, dovoljno instrumenata da zdravstveno zaštitimo stanovništvo, da omogućimo privredi da u ovako teškim okolnostima funkcioniše, pa čak i uz državnu pomoć. Sećam se onog nesrećnika Pavla, to je predsednik Fiskalnog saveta, kada je govorio kako ne treba davati 100 evra svakom punoletnom građaninu. Ja postavljam pitanje – a zašto postoji država? Da li ona postoji samo radi sebe, da li ona postoji samo radi sistema ili postoji isključivo zbog svojih građana? Postavljamo državu da ona postoji zbog svojih građana, ne zbog sebe, a još manje zbog tajkuna kao što su Đilas, Tadić, Mišković i ostali koji su ojadili Srbiju i njene građane. Zato što govorimo o rezultatima i o kontinuitetu koji daje ovaj predlog zakona da će i sledeća vlada da nastavi onim istim putem reformi Republike Srbije koji je započeo Aleksandar Vučić, s tim da će imati još jedan zadatak, a to je da se na kraju izbori sa ovom pandemijom KOVID-a, ja sam uveren da će Srbija kao što je pobeđivala 2014. godine da pobedi i ovu pandemiju.
Zahvaljujem, gospodine Arsiću. Sledeći prijavljeni za reč je narodni poslanik Janko Langura. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, čast mi je što po prvi put imam priliku da vam se obratim u ovom visokom domu. Ja se ne bih mnogo osvrtao na rezultate prethodne Vlade, jer smo na pređašnjim izborima jasno mogli da vidimo da politika koju podržavaju naši građani je politika koju sprovodi naš predsednik, Aleksandar Vučić. U Predlogu zakona o ministarstvima posebno me raduje što vidim da ćemo imati poseban resor za brigu o srpskom selu. Obzirom da dolazim iz Gornjeg Milanovca, jedne od najrazvijenijih i najvećih opština u zapadnoj Srbiji, koja u svom sastavu ima 62 sela i 51 mesnu zajednicu, srećni smo što pored odlične saradnje sa Ministarstvom poljoprivrede ćemo imati priliku da sarađujemo i sa novim ministarstvom za brigu o selu i time značajno unapredimo još brže i još bolje razvijamo našu opštinu. Pre dolaska na vlast SNS u našoj opštini i pored svakodnevnih molbi koje smo upućivali tadašnjem predsedniku opštine za osnivanje kancelarije za poljoprivredu, čime bi smo značajno olakšali posao sa tim našim poljoprivrednicima, pored njegovih svakodnevnih obećanja koja nam je pružao do realizacije istog nikada nije došlo. To je eklatantan primer da je jedina politika koju oni razumeju politika laži i politika prevare. Kancelarija za poljoprivredu danas radi sa velikim uspehom i odličnim rezultatima. Budžet Kancelarije i pored teških uslova izazvanih pandemijom ove godine je iznosio 55 miliona dinara. Svake naredne godine taj budžet ćemo progresivno povećavati za dodatnih 10%. Pored Kancelarije, ponosni smo jer smo uspeli da uz veliku pomoć Vlade Republike Srbije osnujemo i preko 15 zadruga sa kojima svakodnevno i aktivno sarađujemo. Opština Gornji Milanovac je danas odličan primer drugim opštinama kako se ulaže u srpsko selo, kako se razvija srpsko selo i kako se bavi proizvodnjom hrane. Ono za šta se posebno zalažemo i za šta ćemo se boriti svakodnevno je da u našu opštinu u što kraćem periodu dođe fabrika koja će se baviti prerađivačkom industrijom, čime ćemo svim poljoprivrednicama u našoj opštini, bili oni mali ili veliki, moći da garantujemo otkupnu cenu na dugoročni period, otkupnu cenu naravno njihovih proizvoda, a samim tim moći ćemo da ih podstičemo da oni svoje kapacitete proširuju. Nadovezao bih se samo još na govore svojih kolega i iskoristio priliku da pružim punu podršku predsedniku Aleksandru Vučiću i da kažem da je ovaj parlament najznačajniji partner Vlade Republike Srbije i predsednika Aleksandra Vučića u borbi protiv tajkuna i u borbi protiv mafije i kriminalaca. Ovaj parlament nikada neće biti partner tajkunske i mafijaške Srbije kakvom je zamišlja Dragan Đilas. Hvala.
Hvala i vama narodni poslaniče na efikasnom i sadržajnom izlaganju. Reč ima Miodrag Linta. Izvolite.
Poštovani gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, Srbija se suočava sa brojnim izazovima i sa velikim problemima. Među tim problemima, pored pitanja Kosova i Metohije, pored značajnog napretka u rešavanju pitanja životnog standarda i nezaposlenosti, pitanje kriminala i korupcije, najznačajniji problemi su pitanje, odnosno „bela kuga“ i odumiranje sela. Mi smo čuli u prethodnom delu rasprave kolege koji su govorili o brojnim činjenicama vezano za ova dva velika problema. Znamo da se svake godine Srbija smanjuje za 30 do 40 hiljada stanovnika, dakle, za mesta veličine Negotina ili Bačke Palanke. U Srbiji ima 4.700 sela, a četvrtina njih ili 1.200 je u fazi nestajanja. U 1.000 sela imamo manje od 100 stanovnika. U 500 sela imamo manje od 50 stanovnika. U 86% sela smanjuje se broj građana. Dakle, sve su ovo pokazatelji koji govore da je potrebna odlučna borba i protiv bele kuge i borba za spas srpskog sela. U tom smislu, ja pozdravljam odluku da se formiraju nova ministarstva, među njima posebno ministarstvo za brigu o selu, ministarstvo za brigu o porodici i demografiji. Naravno, važno je i osnivanje ministarstva za ljudska i manjinska prava i društveni dijalog, jer Srbija je poznata kao država koja poštuje međunarodne konvencije vezano za zaštitu nacionalnih manjina, ali uvek je dobro da se jedna posebna državna institucija bavi tim pitanjem i generalno pitanjem poštovanja ljudskih prava. Jedno od najvažnijih državnih i nacionalnih pitanja, pored ovih o kojima sam govorio, jeste pitanje položaja Srba u regionu. Mi znamo da postoji jasna razlika između pojma dijaspora i Srba u regionu i o tome je veoma jasno govorio gospodin Martinović. U osam država regiona živi blizu dva miliona Srba. To je pet država koje su nastale na prostoru bivše Jugoslavije - Slovenija, Hrvatska, Bosna i Hercegovina, Makedonija i Crna Gora. Pored toga, tu su Mađarska, Rumunija i Albanija. Položaj Srba u regionu je težak. Mogu da kažem da je jedino povoljna i dobra situacija što se tiče poštovanja prava Srba u Mađarskoj i Rumuniji. U ostalih šest država imamo veći ili manji stepen diskriminacije dela našeg naroda. Naravno, najteža situacija, odnosno tragična pozicija jeste pozicija preostalih Srba u Hrvatskoj, kojih po popisu stanovništva iz 2011. godine živi 186 hiljada, ali činjenice pokazuju da je taj broj sada značajno manji, što će pokazati popis stanovništva koji će biti u Hrvatskoj sledeće godine. U Hrvatskoj, podsećam, kada se uzmu u obzir Jugosloveni, neopredeljeni, je živelo preko 700 hiljada Srba. Dakle, sa područja Hrvatske proterano je preko pola miliona Srba, a prema podacima UNHCR-a, vratilo se svega između 50 i 60 hiljada. Nažalost, poslednjih nekoliko godina imamo stalni procenat, odnosno pojavu iseljavanja srpskih povratnika što u Srbiju, što u srpsku, što u zapadnoevropske zemlje. Takođe, tragična pozicija jeste našeg naroda u Federaciji BiH, gde je pre rata živelo oko 600 hiljada Srba, a po popisu stanovništva iz 2013. godine, živi svega 56 hiljada. Sada je taj broj, takođe prema nezvaničnim podacima, značajno manji. Teška je situacija, naravno, bila i u Crnoj Gori. Svi očekujemo da će formiranjem nove vlade u Crnoj Gori položaj Srba se popraviti i da će se to najbolje videti na popisu stanovništva sledeće godine. Moram da kažem da je u poslednjih šest godina učinjen značajan napredak vezano za pružanje pomoći Srbima u regionu, naravno, glavnu zaslugu ima predsednik Vučić, Vlada Republike Srbije, ali takođe i Vlada AP Vojvodina. Imali smo niz konkretnih mera od strane i Vlade Srbije i pokrajinske Vlade. Međutim, moje mišljenje je da je problem Srba u regionu, posebno kažem Srba u Hrvatskoj, Federaciji BiH i Crnoj Gori jako težak i da bi trebalo osnovati jednu posebnu državnu instituciju. Moje mišljenje je da bi trebalo osnovati ministarstvo za Srbe u regionu, koje bi se na jedan sistematski način bavilo pružanjem konkretne pomoći na svakodnevnom nivou, dakle, od obnove kuća, preko obnove javnih objekata, komunalne infrastrukture, crkava, parohijskih domova, domova kulture, škola. Zatim, ministarstvo koje bi pružalo konkretnu ekonomsku, socijalnu pomoć Srbima koji žive u okruženju i posebna bi uloga tog ministarstva za Srbe u regionu trebala da bude borba za oteta imovinska i stečena prava proteranih Srba i svih drugih oštećenih građana. Ja ću samo pomenuti neke od tih problema – oduzeta stanarska prava, oduzeto, uzurpirano poljoprivredno zemljište, zatim, uništene kuće u klasičnim terorističkim akcijama po hrvatskim gradovima, pomoćni objekti, zatim, pitanje zaostalih neisplaćenih penzija, pitanje oduzetog radnog staža i niz drugih pitanja. Temelj borbe za imovinska stečena prava koja su oteta proteranim Srbima i svim drugim oštećenim građanima i u Hrvatskoj i u Federaciji BiH, pre svega, treba da bude Bečki sporazum o sukcesiji, odnosno Aneks G tog sporazuma, koji se zove „Privatna svojina i stečena prava“. I u tom sporazumu jasno stoji da svim građanima i svim pravnim subjektima moraju biti vraćena prava koja su imali na dan 31.12.1990. godine, a svi ugovori sklopljeni pod pritiscima i pretnjama tokom i posle rata moraju biti proglašeni ništavnim. Mi imamo samo skoro dvadesetak hiljada Srba koji su pod pritiscima i pretnjama bili prinuđeni da prodaju i menjaju svoje kuće iz hrvatskih gradova i sa područja Federacije BiH. Takođe, mislim da jedno posebno važno pitanje koje muči veliki broj građana Srbije, odnosno Srba koji su rodom i poreklom sa područja Hrvatske i BiH jeste pitanje ratnih zločina. Mi dobro znamo da u Zagrebu i Sarajevu nemamo nezavisna pravosuđa, da je i tužilaštvo Hrvatske i tužilaštvo BiH, kao i njihovi sudovi, etnički motivisane institucije, čiji je cilj da masovno pokreću istrage, podižu optužnice i sude Srbima i pripadnicima nekadašnje JNA, sa jednim ciljem, da se opravda jedna najbezočnija laž i izmišljotina, da su Srbija i srpski narod tobože izvršili agresiju na Hrvatsku i BiH, a da su Hrvati i Bošnjaci tobože vodili oslobodilačke ratove i bili žrtve te agresije. Činjenice jasno pokazuju da je glavni krivac za rat u Hrvatskoj bio ustaški režim Franje Tuđmana, čiji cilj je bio stvaranje etnički čiste Hrvatske države bez ili sa što manje Srba, a da je glavni cilj islamističkog režima Alije Izetbegovića bio stvaranje unitarne Bosne i Hercegovine, odakle bi bili proterani Srbi ili bi preostali Srbi bili građani petog reda. U tom smislu, mislim da bi bilo važno osnovati kancelariju za pomoć osumnjičenim i optuženim Srbima, čiji bi cilj bio pružanje besplatne stručne i pravne pomoći i davanje finansijske podrške u odbrani od lažnih optužnica i u odbrani u montiranim političkim procesima. Najveći broj Srba i pripadnika JNA su se časno i hrabro borili za svoj narod i svoju državu i oni žele da skinu ljagu sa svog imena da su bili, odnosno da jesu ratni zločinci. Zbog toga im treba pomoć jedne državne institucije, jer velika većina Srba pripadnika i Vojske Republike Srpske i Vojske Republike Srpske Krajine ili pripadnika Vojske Jugoslavije, koji su ratovali na Kosovu i Metohiji 1999. godine se nalazi u teškoj situaciji i nemaju sredstva da plaćaju skupe i duge sudske postupke. Dakle, ta kancelarija bi imala za zadatak da pomogne odbranu Srba i u tom smislu da pomogne borbu za istinu o karakteru ratovanja na prostoru bivše Jugoslavije. Moram da kažem, to pokazuju činjenice, da najveći broj zločina protiv Srba nije procesuiran. Pogledajmo primer BiH, veliki zločini nad Srbima u srednjem Podrinju, u više od 100 sela u opštinama Srebrenica, Zvornik, Bratunac, Milići, Vlasenica, Šekovići, Osmaci, zatim zločini u Bosanskoj Posavini, centralnoj Bosni, u 13 zapadno krajiških opština, u Sarajevu, u zapadnoj Hercegovini. Najveći broj tih zločina nije procesuiran. Brojni zločini nad Srbima, nakon hrvatskih zločinačkih akcija, u zapadnoj Slavoniji 1991. godine „Otkos“, „Orkan“, „Papuk 91“, „Medački džep“, „Maslenica“, „Miljevački plato“, „Oluja“, brojni zločini nad Srbima u stotinama hrvatskih gradova. Dakle, ništa od toga nije procesuirano. Ono što želim da izrazim, a to jeste moje nezadovoljstvo radom Tužilaštva za ratne zločine. Zbog čega? Prema podacima koji su objavljeni u Nacionalnoj strategiji za procesuiranje ratnih zločina, koje je usvojila Vlada Srbije februara 2016. godine, do tada je Tužilaštvo za ratne zločine, od svoga osnivanja 2003. godine, dakle u tih 13 godina, podiglo optužnice protiv 178 lica. Od tog broja optužnica, kad gledamo nacionalnu pripadnost, imamo dve optužnice protiv Hrvata, dve protiv muslimana, 21 protiv Albanaca i 153 protiv Srba. Dakle, preko 85% optužnica su podignute protiv Srba. Apelujem, i to sam više puta radio u javnosti, ovom prilikom na Tužilaštvo za ratne zločine da konačno počne da pokreće istrage i podiže optužnice za brojne brutalne, nezapamćene zločine protiv našeg naroda u Hrvatskoj, BiH i na KiM. Jedna veoma važna tema, najvažnija, humanitarno, civilizacijsko pitanje jeste pitanje nestalih lica. Evo, juče smo i prekjuče imali dvodnevnu sednicu komisija za nestala lica Vlade Republike Srbije i Republike Hrvatske. Imali smo izjave predsednika hrvatske Komisije za nestala lica Stjepana Sučića, koji je izneo bezočne laži na HRT kako Srbija tobože opstruiše proces rešavanja pitanja nestalih lica i kako Srbija uskraćuje informacije o skrivenim i premeštenim grobnim mestima. Dobro znamo da Hrvatska godinama ističe jedan podatak, a to je da ona potražuje 1.869 nestalih građana Hrvatske, vešto izbegavajući pitanje nacionalne pripadnosti tih žrtava. Ono što je važno i što imamo informacije jeste da od tih blizu 1.900 nestalih građana Hrvatske preko 1.100 su Srbi, a manje od 800 su Hrvati. Mislim da treba da insistiramo, odnosno naša Komisija za nestala lica na čelu sa gospodinom Odalovićem, da Hrvatska konačno objavi nacionalnu pripadnost svih 1.869 nestalih lica. Takođe, Srbija je još 2013. godine poslala spisak od 630 nestalih Srba čije su porodice nestanke svojih najmilijih prijavili Crvenom krstu Srbije. Nisu ih prijavili Međunarodnom komitetu Crvenog krsta, nisu ih prijavili Crvenom krstu Hrvatske i sada Hrvatska sedam godina odbija da ovoj svojoj listi od 1.869 imena nestalih lica pridruži ovih 630 Srba. Stjepan Sučić govori ovde u Beogradu kako Srbija koči proces rešavanja, kako u Srbiji postoje poznata grobna mesta, a znamo svi da postoje desetine poznatih grobnih mesta u Hrvatskoj gde imamo preko 150 ubijenih Srba. Hrvatska godinama neće da ekshumira te posmrtne ostatke. Imamo u Zavodu za sudsku medicinu u Zagrebu oko 900 tela ekshumiranih posmrtnih ostataka. Prema pouzdanim informacijama preko 500 su posmrtni ostaci nestalih Srba, odnosno ubijenih Srba. Dakle, moramo, ponavljam insistirati jače i snažnije da Hrvatska objavi nacionalnu pripadnost svih svojih, svih nestalih lica po njihovom spisku, da pridruži svom spisku 630 nestalih lica koje dosad nije učinila, da identifikuje 900 posmrtnih ostataka i da konačno ekshumira Srbe iz poznatih grobnica koje se nalaze širom severne Dalmacije, Banije, Like, Korduna i zapadne Slavonije. Isti problem je i sa Institutom za nestala lica u BiH koji ne čini ništa na rešavanju problema 1.650 nestalih Srba sa područja BiH. Sa područja Hrvatske, samo da kažem, potražuje se preko 1.700 Srba, a sa područja KiM oko 500 Srba. Dakle, preko 3.800 Srba se vode kao nestali, a ne čini se gotovo ništa da se reši to veoma važno, odnosno najvažnije humanitarno i civilizacijsko pitanje. Da ne bih više dužio, pošto i druge kolege treba da govore, želim na kraju da kažem da ću podržati Predlog zakona o ministarstvima, a da ovim pitanjima i pitanje osnivanje ministarstva za Srbe u regionu i pitanje osnivanja kancelarije za pomoć optuženim i osumnjičenim Srbima su važna pitanja o kojima treba otvoriti dijalog i u narednom periodu raditi na tome da ove dve institucije budu osnovane. Hvala.
Zahvaljujem. Sledeći prijavljeni je narodni poslanik Vladica Maričić. Izvolite.
Hvala, predsedavajući. Uvažene kolege narodni poslanici, narodne poslanice, dragi građani Srbije, pre nego što počnem govor o Predlogu zakona o ministarstvima, koji je danas na dnevnom redu, u svom prvom obraćanju želeo bih da se zahvalim na poverenju koje su mi ukazali moja SNS i predsednik Aleksandar Vučić da se danas, kao i mnogi drugi mladi ljudi, obrazovani, kolege narodni poslanici, nađu ovde u skupštinskim klupama, da diskutuju o Zakonu o ministarstvima i sledeće nedelje o sastavu nove Vlade Republike Srbije. Predlog zakona koji je danas na dnevnom redu predviđa, kao što su mnoge kolege narodni poslanici pre mene rekli, tri ministarstva, i to ne bilo koja ministarstva, nego ona ministarstva koja očekuju građani Srbija, koji su ogromnom podrškom podržali listu pod nazivom Aleksandar Vučić – Za našu decu, glasajući, dva miliona građana, odnosno nešto više od 60% građana koji su glasali na izborima, podržali su politiku koju predsednik Aleksandar Vučić vodi već osam godina, podržali su plan Srbija 2025 koji podrazumeva izgradnju vodovodne i kanalizacione mreže u svakom selu u Srbiji do 2025. godine. Zbog toga danas u Predlogu zakona o ministarstvima imamo ministarstvo za brigu o selu. Zbog toga što se naša lista zvala Aleksandar Vučić – Za našu decu danas imamo u Predlogu zakona o ministarstvima novo ministarstvo, ministarstvo za brigu o porodici i demografiji, ali SNS ne počinje sada 2020. godine borbu za više rođenih beba, borbu za demografiju, tu najvažniju borbu za opstanak Srbije. Srpska napredna stranka tu borbu vodila je i 2018. godine kada je doneta Strategija o podsticanju rađanja, a na osnovu koje su izmenjeni Zakon o finansijskoj podršci porodicama sa decom, pa danas imamo roditeljski dodatak veći nego ikad. Neke kolege narodni poslanici govorili su o tome pre mene, ali nije zgoreg još jednom ponoviti. To je jednokratna pomoć, roditeljski dodatak za prvorođeno dete u iznosu od 100.000 dinara. To je pomoć za drugorođeno dete u iznosu od 10.000 dinara u naredna 24 meseca. To je pomoć od 12.000 dinara u narednih 120 meseci, znači 10 godina, za trećerođeno dete i narednih 10 godina 18.000 dinara za četvrtorođeno dete. Tu je i izmena Zakona o zdravstvenom osiguranju koja je omogućila da svaka žena do 43 godine koja se suočava sa problemom neplodnosti može neograničeni broj puta na domaćim klinikama o trošku Fonda da leči neplodnost biomedicinski potpomognutom oplodnjom, postupkom vantelesnog oplođenja. To ministarstvo, ministarstvo za brigu o porodici i demografiju ima pred sobom jako važan zadatak koji će moći da ostvari samo ukoliko se uveže sa svim jedinicama lokalne samouprave u Srbiji i ukoliko mu u tome bude pomogao svaki grad i svaka opština. Dolazim iz Niša grada u kome je pomoć roditeljima definisana odlukom o finansijskoj pomoći porodicama sa decom. Dolazim iz grada u kome je zakonom o proširenim oblicima socijalne zaštite još 2005. godine omogućeno parovima koji se leče od neplodnosti da dobiju finansijska sredstva za biomedicinsko potpomognuto oplođenje. Što se trećeg novog ministarstva u današnjem predlogu nalazi tiče, to je ministarstvo za ljudska i manjinska prava i društveni dijalog. O pitanju ljudskih i manjinskih prava govorile su mnoge moje kolege pripadnici nacionalnih manjina i vidim da su zadovoljni što će ljudskim i manjinskim pravima u buduće u Srbiji da se bavi zasebno ministarstvo. Zbog toga bih ja želeo da kažem nešto o važnosti društvenog dijaloga u Srbiji. U klasičnoj političkoj teoriji stvar je jasna, ono političko mišljenje koje iza sebe ima 50% plus jedan glas u društvu, a podsećam da SNS danas ima i veću podršku nego što je to bilo na izborima, znači više od 60%, ono mišljenje koje je većinsko predstavlja političku istinu, ali zrelost SNS ogleda se u tome što želi da sasluša svako ono manjinsko mišljenje, bez obzira da li dolazi od političkih stranaka koje su učestvovale na izborima a nisu prešle cenzus, od onih političkih stranaka koje nisu učestvovale na izborima ili od pojedinih udruženja, naročito udruženja koja se bave javnim zagovaranjem i definisanjem javnih politika. Zbog toga je jedan od delokruga novog ministarstva, ministarstva za ljudska i manjinska prava i društveni dijalog i saradnja sa udruženjima. Ja ću u danu za glasanje podržati ovaj predlog zakona koji je predložila moja poslanička grupa Aleksandar Vučić - „Za našu decu“. Pozivam sve kolege narodne poslanike da svojim glasom podrže ovaj zakon o ministarstvima. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Boban Birmančević.
Poštovani predsedavajući, poštovane kolege narodni poslanici i poštovani građani Srbije, na početku želim da vas obavestim da smo konačno posle četiri meseca uspeli da oslobodimo Šabac i da završimo izbore u Šapcu. Puna četiri meseca Dušan Petrović, Nebojša Zelenović i cela ta konkretna ta lopovska ekipa nije želela da prizna rezultate, nije želela da prizna pobedu i to pobedu građana Šapca, 30.232 glasa je osvojila SNS i njeni koalicioni partneri, 18.020 glasova je osvojio Nebojša Zelenović, 12.000 glasova manje. Tri kruga izbora, bili smo spremni da idemo i u 33, ni posle 33 kruga građani ne bi dali poverenje Nebojši Zelenoviću i Dušanu Petroviću. Tri kruga koja su pokazala iz kruga u krug da je podrška SNS i Aleksandru Vučiću sve veća i veća, svaki put je pobeda bila sve ubedljivija i ubedljivija. Na kraju, rezultat je 46 mandata za SNS i koalicione partnere, Dušan Petrović, Nebojša Zelenović i kompletna lopovska ekipa 23 glasa. Pobeda u Šapcu je čista kao suza i zahvaljujući upravo institucijama države, odradili smo to na najdemokratskiji mogući način i u skladu sa zakonom. Pobeli su građani, pobedila je pravda. Ono što moram da kažem kada su ovi predlozi zakona, odnosno struktura buduće Vlade u pitanju, da su to odgovorni, ozbiljni i najbolji mogući predlozi u ovom trenutku. Nastavak politike koja daje rezultate je nastavak politike Aleksandra Vučića. Ako znamo da nova tri ministarstva, a to su ministarstva za ljudska i manjinska prava, briga o porodici i briga o selu, da li treba dodati komentar, ako nabrojimo kakva su to tri ministarstva u pitanju i koje probleme rešavaju, odnosno šta žele da postignu u narednom periodu. Briga o selu kao poseban akcenat, briga o selu o kome su svi samo pričali, a za koja je samo radio Aleksandar Vučić. Podsetiću, 2012. godine preuzimanjem odgovornosti za Srbiju, kada sela i ne samo sela, kada i gradovi koji su počeli da prestaju da budu na karti Srbije, u to vreme niti investicija, niti novih radnih mesta, niti budućnosti, ne za gradove, niti za sela, niti za naše građane. Ono što se desilo je upravo ubrzani razvoj grada, ali i ubrzani razvoj sela. Postojali su i Ruma, Mitrovica, Subotica, Smederevo, Pančevo, Niš, Prokuplje i pre Aleksandra Vučića, ali u tim mestima nije bilo novih radnih mesta, nije bilo investicija. Ono što je pokazala prethodna Vlada, to je da može da nastavi kontinuitet dobrih rezultata, koji su pre svega posvećeni građanima. U ovom trenutku, ova odluka da proširimo broj ministarstava će doneti još bolje rezultate, a ono što smo sigurno, a pokazala je i Korona, to je da smo u uslovima Korone, u uslovima kada cela Evropa, odnosno ceo svet ima ozbiljne probleme, mi u Srbiji smo bili sigurni u dve stvari. Prva stvar je upravo selo, bili smo sigurni u naše selo, bili smo sigurni da ćemo imati hranu, da nećemo imati te probleme sa jedne strane i drugo, bili smo sigurni u Aleksandra Vučića. To su dve stvari koje su iznele ovu krizu i koje su dovele do toga da u uslovima najteže ekonomske krize, u uslovima kada svi imaju pad, samo će Srbija imati poraz i bićemo prvi, pazite, prvi, to su podaci koji nisu ni fingirani, ni izmišljeni, to su podaci koji se znaju, prvi po rastu u Evropi. Da li je neko 2012. godine u uslovima kada je zemlja bila razorena, kada nisu postojale ni insititucije, kada nije postojao sistem, mogao da pomisli tako nešto? Upravo sistem je prava reč. Na današnji dan funkcioniše sistem, funkcioniše država, ali funkcioniše isključivo i zahvaljujući Aleksandru Vučiću sa jedne strane, a sa druge strane Republike Srbije i naravno Skupštini Republike Srbije. Funkcionišu institucije, Srbija ima budućnost, budućnost za našu decu, budućnost u Aleksandra Vučića. Svi oni koji misle dobro, bez obzira kojoj stranci pripadaju, jednostavno moraju podržati ovaj predlog buduće Vlade i ovaj predlog svakako mora biti podržan i od onih koji ne pripadaju SNS, ali pripadaju onima koji misle o budućnosti naše dece i koji misle o budućnosti Srbije. Hvala.
Zahvaljujem. Sledeći prijavljen, narodni poslanik Zoran Tomić.
Hvala, predsedavajući. Poštovani predsedavajući, kolege i koleginice narodni poslanici, građani Srbije, pred nama je tačka dnevnog reda Predlog zakona o ministarstvima. Prethodni govornici su izneli puno činjenica, informacija, potrudiću se da se ne ponavljam, i sublimiraću sve to što je prethodno rečeno. Inače, ovo je prvi korak ka ostvarivanju šest principa, odnosno ciljeva koje je predsednik Aleksandar Vučić izneo pre nekoliko dana, koji su zapravo, borba i nastavak borbe da Srbija bude mnogo bolje i lepše mesto za život naših građana. Pokazali smo na osnovu makroekonomskih podataka da smo uspeli da prerastemo iz zemlje gubitnika u zemlju pobednika i da pored šampiona u ekipnim sportovima možemo da budemo šampioni i u ekonomiji. Ko bi rekao da bi danas Srbija došla u situaciju da ima prosečnu platu od 511 evra, a da plata koja je planirana 2025. godine nije toliko daleka i da je to realna cifra i zadatak koji možemo da ostvarimo. Sve ovo danas što smo ostvarili, ostvarili smo zahvaljujući reformama koje je predsednik Aleksandar Vučić, tada premijer pokrenuo kao predsednik Vlade 2014. godine, mere koje nisu bile popularne, ali koje su bile neophodne i zahvaljujući tome danas se uspešno borimo i sa pandemijom Korona virusa. Uloženo je mnogo toga i u zdravstvo i u ekonomiju, kulturu, u obrazovanje, sport. Mladi imaju igrališta gde mogu i da se igraju, a na međunarodnom planu smo pokazali da smo adekvatan partner za borbu u očuvanju mira i stabilnosti i poštovanju međunarodnog prava. Pokazali smo da se borimo za interese naših građana i na KiM i u regionu i da nećemo nikada da ih ostavimo na cedilu i da mi nismo onaj faktor koji sprečava spajanje našeg regiona, već zapravo da želimo da se borimo za međusobno povezivanje i za dalji razvoj čitavog regiona. Kada pogledamo saradnju koju imamo sa EU, sa Kinom, Rusijom i SAD, zapravo pokazuje našu poziciju na međunarodnom planu. Kada govorimo o ministarstvima, vi rezultati koji su do sada postavljeni su odličan osnov da u narednom periodu nova Vlada intenzivnije nastavi da se bori za ostvarivanje ovih ciljeva, da ostvari mnogo bolje rezultate, a nova tri ministarstva koja ćemo izglasati u ovom sazivu samo govore da smo spremni da se još više uhvatimo u koštac sa problemima, pre svega demografske politike, da učinimo da više ne budemo jedna od najstarijih nacija u Evropi. Videli smo da mere koje su predložene od predsednika Aleksandra Vučića, sprovedene od strane Vlade Ane Brnabić daje rezultate i siguran sam da će sa novim ministarstvom te mere koje budu predložene i koje budu implementirane dati još bolje rezultate. Bićemo zemlja koja će iskoristiti potencijale sela i za razvoj seoskog turizma i za razvoj obrazovnog turizma i za razvoj privrede da mladi ostanu na selu, da mladi više ne odlaze sa sela i puno problema o kojima smo danas razgovarali novo ministarstvo će sigurno uspešno rešiti. Takođe, ministarstvom za dijalog smo pokazali da smo kao stranka i kao ljudi spremni da razgovaramo sa svima koji znaju šta znači pravi izraz termina dijalog. Da smo otvoreni za nove ideje, za sugestije koje ćemo zajednički sprovesti kako svim građanima Srbije bilo bolje, ali samo sa onim ljudima koji u pravom smislu žele dijalog da razgovaraju o argumentima, a ne da razgovaraju kroz pretnju i kroz ucene. Ono što na kraju želim da kažem, da smo na proteklim izborima jasno čuli glas naroda i da je taj glas naroda rekao da želi nastavak reformi, borbi za bolji život i prosperitet Srbije. To je velika odgovornost i ovim zakonom, kao što sam rekao idemo jedan korak napred ka ostvarivanju ovog cilja, koji jeste velika odgovornost, ali koju ćemo uspeti da realizujemo. Takođe, što je važno da kažem da su građani dokazali i olovkom pobedili mač, nasilje i ulicu i zapravo su rekli da ne podržavaju prazne priče i kukavice, već samo rad, borbenost i iskrenost, a to je oličenje politike koju Aleksandar Vučić zastupa od onog trenutka kada je dobio poverenje građana da vodi ovu državu. Hvala.
Hvala i vama na odličnom izlaganju. Narodni poslanik Aleksandar Marković.
Zahvaljujem. Uvaženi potpredsedniče Narodne skupštine, ako mogu sebi da dozvolim, da istaknem da mi je zadovoljstvo što se obraćam u trenucima kada vi predsedavate. Biću vrlo kratak, jer smo pri kraju rasprave o Predlogu zakona o ministarstvima čiji je predlagač grupa od 167 poslanika poslaničke grupe Aleksandar Vučić – Za našu decu. Mi smo, predsedavajući, u dosadašnjoj raspravi od mnogo kolega koji su govorili pre mene, čuli one najvažnije i ključne momente, kao i brojne benefite koje će ovaj zakon kako za državu, tako i za građane proizvesti. Ovaj zakon stvara pretpostavke da u narednim danima izaberemo novu Vladu, Vladu koja će predstavljati kontinuitet reformskog napretka Srbije, a čiji je pokretač nekadašnji predsednik Vlade, a danas predsednik države Aleksandar Vučić. Kontinuitet u svim onim segmentima koje smo definisali, u ciljevima koje smo postavili kao osnov rada te buduće Vlade i kada je reč o nastavku ekonomskog rasta i kada je reč o borbi za interese Srbije, ali i očuvanje i opstanak srpskog naroda na KiM, i kada je reč o političkoj stabilnosti Srbije, i kada govorimo o borbi protiv pandemije Korona virusa i posebno kada je u pitanju borba protiv korupcije i kriminala. U svim ovim segmentima, kao i u mnogim drugim, mi smo postigli i imamo veoma ozbiljne rezultate. Iz godine u godinu jačamo privrednu aktivnost u Srbiji, stvaramo bolji investicioni ambijent, beležimo veći priliv stranih direktnih investicija što sledstveno tome dovodi do povećanja broja novih radnih mesta što opet stvara uslove za bolji životni standard građana i opšti ekonomski rast Srbije. Srbija je danas daleko poštovanija u svetu. Povratili smo, da kažem, ugled kod svih relevantnih političkih činilaca i Srbiju više niko ne doživljava kao deo problema, već kao deo rešenja. Srbija je danas apsolutni lider u regionu i neko koga da kažem, u koga Srbi iz regiona, ali bilo gde da Srbi žive, gleda u njega. Neko na koga mogu da se oslone, neko na čiju pomoć mogu da računaju uvek kada im je teško. Bezbednosni i odbrambeni sistem Srbije je na veoma visokom nivou i rekao bih svetlosnim godinama daleko od onog tužnog perioda kada su neki godinama uništavali Srbiju, razarali našu vojsku, topili tenkove i naoružanje, prodavali kao staro gvožđe i sve to uz reči – a šta će nam vojska. Za razliku od njih, mi znamo šta će nam vojska. Mi znamo koliko je važno ulagati u modernu i efikasnu vojsku i to kao faktor mira i stabilnosti. Baš zato što nećemo ratove, baš zato što ne želimo nove sukobe, baš zato što hoćemo mir, stabilnost u regionu, e baš zato jačamo i ulažemo u odbrambeni sistem Srbije. Uprkos svemu tome mi znamo da ni jednog sekunda ne smemo da se opuštamo, da nije dovoljno da kažemo – e, bolji smo od onih štetočina koji su godinama pljačkali i pustošili Srbiju, pritom lično se bogateći do neslućenih razmera, pa je jedan od njih se obogatio i stekao bogatstvo od 619 miliona evra. Nije dovoljno i to je razlog zašto dižemo lestvicu svaki put sve više i više, zato što smo ubeđeni da možemo još bolje i da ćemo od Srbije napraviti uspešnu, modernu, pristojnu i uređenu zemlju. Zahvaljujem.
Hvala, gospodine Markoviću. Reč ima narodni poslanik Adam Šukalo.
Zahvaljujem, predsedavajući. Dozvolićete mi na samom početku da dam jedan kratki uvod i da ponovim ono što je već bezbroj, pogotovo mojih mladih kolega danas reklo, da im je čast, a zaista ja u ovom trenutku doživljavam ogromnu odgovornost i čast iz prostog razloga zato što danas prvi put govorim kao prvi srpski poslanik koji je bio poslanik u Narodnoj skupštini Republike Srpske i danas je izabran u Narodnoj skupštini Republike Srbije i samim tim ja sam prvi srpski poslanik u oba srpska parlamenta. To ne govorim da bi to posebno isticao, već da bi istaknuo odgovornost koja me upravo tom ulogom i stavlja danas u ovom visokom domu, u domu Narodne skupštine Republike Srpske koja predstavlja svetinju institucija Republike Srbije i kojoj mi svi, pogotovo Srbi, Srbi Krajišnici, Srbi koji dolaze preko Drine, kada dolaze u Beograd, ovde uvek prođu pored ove Narodne skupštine. Moram da kažem i kao čovek, ali i kao narodni poslanik, da san koji sam imao da budem jednog dana ovde u Narodnoj skupštini, a pogotovo da budem narodni poslanik, da sam ostvario. Taj san sam ostvario zbog podrške naroda i građana Republike Srbije, ali pre svega zbog vizije gospodina Aleksandra Vučića, predsednika Republike Srbije, čoveka koji u ovom regionu, ne samo u ovom periodu, najbolje poznaje srpsko pitanje, najbolje poznaje svaki srpski grad, svako srpsko mesto, svako srpsko stratište gde se našao, svaki srpski manastir. Takav se nije rodio u prošlom veku. Da li će se roditi neko u ovom veku ko će imati takve predispozicije? Nije on bez razloga predsednik Republike Srbije i nije Srbija danas ovde bez razloga gde jeste, ona je tu isključivo zbog vizije, zbog kredibiliteta koji je izgradio Aleksandar Vučić. Upravo iz tog razloga mi svi koji dolazimo iz drugih krajeva gde žive Srbi gledamo danas u Srbiju, gledamo u Aleksandra Vučića, kako je reklo to više kolega danas, kao lidera, lidera koji se odredio kredibilitetom, vizijom i koji je postigao rezultate. Gledamo s ponosom na Srbiju i iz tog razloga gledamo ponosno i na ovaj visoki dom, na dom Narodne skupštine Republike Srbije. Iz tog razloga moram da kažem da me jako bole činjenice, nemile scene koje su bile ovde ispred institucije Republike Srbije koja treba da bude svetište demokratije i koja je i danas, kao i svaki put, odraz narodne volje i odraz, da kažem, politika koje vode različite političke strukture. Iz tog razloga, mogu mnogi da se bune što je ovaj sastav Narodne skupštine Republike Srbije ovakav, ali upravo ovaj sastav u kom SNS ima ovakvu dominaciju potvrđuje ispravnost politike, potvrđuje ispravnost vizije i pokazuje, s druge strane, pogrešnu politiku svih onih koji napadajući institucije nisu bili opozicija SNS, već su bili opozicija Srbiji i zato su ih narod i građani Republike Srbije kaznili, zato oni, i pored toga što je to bila delimično i njihova volja, nisu danas u Narodnoj skupštini Republike Srbije, zato što nemaju šta da kažu. Danas sam sa ponosom slušao vaše diskusije, pogotovo mlade kolege, i moram da kažem da je svaka diskusija bila na mestu, da sa ponosom pratite sva dešavanja koja se dešavaju u regionu. Moram da kažem ovde, gospodin Glišić je danas govorio o tome kako neće da glasa, navodno, sad za ovaj zakon iz tog razloga što nemamo ministarstvo za dijasporu, ne spominjući region. Naravno, kao što je rekao šef naše poslaničke grupe, mi imamo upravu koja je institucionalno određena trajno, ne kao jedno ministarstvo koje može biti i ad hok i iz političkih razloga, ali ono što je mnogo važnije u ovoj vrsti priče je da je mnogo važnija suština, a ne forma. Da vas podsetim, a pogotovo da podsetim svu javnost u Republici Srbiji i u regionu koja prati ovu Narodnu skupštinu, imala je nekad Republika Srbija to ministarstvo i vodile su to neke bivše vlasti. Šta je bio rezultat toga? Ja kao neko ko je živeo u Gradiški u Banjaluci, koji je obišao bezbroj puta Republiku Srpsku, znam da nije bilo nikakvog doprinosa koji je bio suštinski. Koliko taj parametar danas znači i šta znači vizija Republike Srbije u smislu pomoći Republici Srpskoj, dovoljno je reći da je Republika Srbija pomogla Republici Srpskoj oko 60 miliona evra, odnosno 120 miliona maraka i da praktično ne postoji u Republici Srpskoj nijedna opština kojoj institucije Republike Srbije nisu pomogle da se izgradi barem vrtić, barem škola, barem neki put, barem most koji znači bolji i kvalitetniji život, koji znači upravo povezivanje koje mi danas toliko želimo. Iz tog razloga, ja želim u odnosu na sve ciljeve koji su definisani i proklamovani u ovih šest ciljeva, da ih ne bih ponovo ponavljao i uzimao dragoceno vreme, da kažem da i sastav ove skupštinske većine koja je danas koncentraciona i koncentraciona Vlada koja će biti koncentraciona, da će značiti upravo ono što i predstavlja, a to je da smo se odlučili da svi u ovom teškom trenutku, u trenutku u kojem treba da se borimo protiv pandemije virusa korona, u kojem je pitanje vezano za Kosovo i Metohiju posebno aktuelno u ovom momentu i kad znamo da je strateška odrednica ove Vlade Republike Srbije koja će biti izabrana borba protiv mafije, protiv kriminala i korupcije, upravo daje za potrebu da u tako jednom istorijskom i važnom trenutku se formira ovakva široka Vlada, široka koalicija koja će u kraćem vremenskom periodu, kako je to najavljeno, moći izneti krupne reformske poteze. Upravo ovaj kapacitet Vlade i skupštinske većine pokazuje da ćemo imati snage za to. Iz tog razloga želim na samom kraju da pohvalim još jednom sve one koji su učestvovali u predlaganju ovog akta i još uvek aktuelni, naravno, v.d. u tehničkom mandatu, kabinet Ane Brnabić, našu poslaničku grupu koja je iznela jedan ovakav svrsishodan predlog i donela odluku da donese i usvoji tri nova ministarstva. Iz tog razloga takođe treba povezati i još jednu činjenicu da ovde prilikom izbora rukovodstva Narodne skupštine Republika Srbija takođe može da se ponosi na spoljnom planu i da kaže da je izabrala dva narodna poslanika za potpredsednike Narodne skupštine iz reda nacionalnih manjina. To nigde u regionu nema. Srbija se ponosi svakim građaninom, bez obzira da li je on Bošnjak, da li je on Albanac, da li je Bugarin ili na bilo koji drugi način ako se izjasnio kao nacionalna manjina, živi u Srbiji i daje, kao što smo videli ovde i podršku mnogih nacionalnih manjina i njihovih grupa, podršku Vladi Republike Srbije i politici Aleksandra Vučića. Takođe želim još jednu stvar da kažem ovde, koja je izuzetno važna, a to je formiranje ministarstva za porodicu i za brigu o porodici, za demografiju. To pitanje se stavlja u epicentar i to nije bilo, kako neki zlonamerni govore, političko potkusurivanje. To je nasušna potreba u Republici Srbiji, to je nasušna potreba srpskog nacionalnog pitanja. Iz tog razloga sam sa sobom doneo jednu knjigu, koju sam čitao još pre 15 i više godina, a to je – „Zašto Srbi nestaju“? Znam da su mnogi od vas čitali tu knjigu. Nažalost, otvorite ovu knjigu koja je izdata još 2003. godine i videćete da su se ove crne slutnje nažalost ostvarile. Međutim, dobrim i progresivnim merama, merama koje su bivša Vlada Republike Srbije, koja je sad još u tehničkom mandatu, i prošli saziv Narodne skupštine usvojio, imamo Zakon o pomoći roditeljima sa decom i o finansijskoj podršci roditeljima sa decom, koji ne postoji nigde u regionu. Verujte, ja dolazim iz Banjaluke, to nemate u Bosni i Hercegovini, nemate u Hrvatskoj, nemate u Makedoniji, nemate u Crnoj Gori, nemate nigde tamo do Austrije, do Beča. Nigde porodica nije podržana na ovakav način. Sada treba sistemski ove mere objediniti i na određeni način dati dodatnu podršku, ne samo deci, već i porodici, majkama, očevima, da nas sutra ima više. Iz tog razloga se upravo nalazim ovde i nalazim se u ovoj poslaničkoj grupi, jer njen naziv kaže „Aleksandar Vučić – Za budućnost naše dece“ i pokazuje na najbolji mogući način da je upravo ova poslanička grupa neko ko će inicirati mnogo stvari. Iz tog razloga, oprostićete mi, ali ja ću svoju diskusiju završiti sa onim što je meni na srcu, a to je – živela Srpska, živela Republika Srbija!
Zahvaljujem, gospodine Šukalo. Preostalo vreme za poslaničku grupu je 18 minuta. Reč ima narodni poslanik Marko Atlagić. Izvolite.
Gospodine predsedniče Narodne skupštine, dr Vlado Orliću, posebno mi je čast da pored predsednika Skupštine vidim i vas tu pored njega, kao jednog od saboraca naših u zadnjih nekoliko godina. Poštovani potpredsedniče, poštovane dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Republike Srbije, u ovom ekonomskom oporavku Srbije iz ekonomskog ambisa u koji ju je dovela Đilasova i Jeremićeva vlast mora da se radi, pored ostalog, i na obnavljanju porodice i njenih vitalnih funkcija. Voleo bih da je narodni poslanik iz opozicije, ne vidim ga, možda jeste tu, da sasluša sada ovo. U vreme vlasti bivšeg režima, gospodina Đilasa i gospodina Jeremića, do 2012. godine, a to je vreme velike pljačkaške privatizacije, najveći deo tereta ekonomske i društvene krize obrušio se upravo na ženu kao stub porodice, a mi danas o tome govorimo i formiramo ministarstvo. U njihovo vreme žene su prve ostajale bez posla, jel tako gospodine Đilas, koji sada posmatraš ovaj prenos iz svog udobnog stana, a time i bez ekonomske samostalnosti, što je za posledicu imalo profesionalnu neostvarivost i ekonomsku zavisnost žene. Jel tako gospodine Jeremiću? A depresija i frustracije samo su bile manifestacije stanja koje su žene gurnute bez svoje krivice, a vašom krivicom do 2012. godine, jer ste uništili sva preduzeća koja su postojala. Poštovani građani Republike Srbije, žena, majka, je ta koja u vreme vlasti Đilasa i Jeremića, istovremeno se borila sa sopstvenim nezadovoljstvom, sa siromaštvom porodičnog budžeta, vaspitanjem dece i očuvanjem braka. U Đilasovo i Jeremićevo vreme kada su uništili tvornice, napravili su od žene ekonomskom mađioničara da prehrani porodicu. Jel, tako gospodine Đilas i gospodine Jeremić? U Srbiji i regionu, dame i gospodo, majka je sinonim svih vrlina kroz vekove bila, majka je porodični integracioni faktor i vaspitač potomstva. Majka je u Đilasovo i Jeremićevo vreme bila ponižena, zbunjena i unesrećena. Poštovani narodni poslanici, umesto da su majke radile u tvornicama, a kako će da rade, kada su ih pljačkaškom privatizacijom uništili. Znate šta su radile? Majke su sedele na ćoškovima ulica i prodavale cigarete, jer to je bio jedini način da prehrane svoju decu. Jel, tako gospodine Đilas? Izađi večeras na tv ekrane i reci jeste ili nije. Umesto da se deca ponose majkama, što su i zaslužile, deca su se stidela i zaobilazila ulice na kojima su njihove majke prodavale cigarete. Jel to sada rade u Beogradu? Sada sede u tvornicama većina, tamo gde im je bilo i ranije mesto. Majke su bile primorane da švercuju, da beže od policije, a teraju decu da uče da to ne rade. Kako gospodine Đilas, i gospodine Jeremiću? Odgovorite to večeras građanima Republike Srbije. U isto vreme vaše vlasti, većina žena bile su očajne od poniženja, kojima ste ih vi izložili, od dece kojima nisu mogle da daju primer, od žrtvovanja koje je prezreno, od straha da deca bez kontrole ne pribegnu drogi, prostituciji, krađi i nasilju. Žene su bile najveća žrtva ekonomskog i moralnog posrtanja Srbije u vaše vreme, gospodine Đilas i gospodine Jeremiću. Žena je temelj porodice, koja nije slučajno napadnuta i podrivena u vaše vreme. Rušenjem porodice i njenih vrednosti rušili ste i naše društvo iznutra. Menjaju se vrednosti, gospodo narodni poslanici, uvaženi građani Republike Srbije. Loše i destruktivno, postaje profitabilno. Oblikuje se svest mladih prema potrebama tajkuna, dok istovremeno nezaposlenost u tvoje vreme, gospodine Đilas, 26% direktno je uticala na demografsku strukturu i sliku stanovništva. To je slika koju ste nam ostavili. Zato inicijativa predsednika Republike Srbije, gospodina Aleksandra Vučića i mandatara Vlade Republike Srbije Ane Brnabić da se osnuje ovo ministarstvo, strateška, vrhunska i vrhunsko-odbrambena, za ozbiljnu dražu i politiku, strategiju očuvanja razvoja države i njene nacije. Poštovane dame i gospodo, izvinićete me, ali moram još da kažem nekoliko rečenica. Gospodin Đilas i Marinika Tepić, inače politički električni zec Dragana Đilasa, svakodnevno nastavljaju besramno lansirati laži o predsedniku Republike Srbije, gospodinu Aleksandru Vučiću i njegovoj porodici. Sve te njihove laži zatrpavaju novim lažima i lažnim aferama, i tako u krug stare laži zatrpavaju novim lažima. Poštovani narodni poslanici, poštovani građani Srbije, ko se još danas seća njihovih laži o „Jovanjici“, ili laži o Franšu? Ko se još danas seća njihovih laži o stotinama mrtvih koji plutaju po Obrenovcu za vreme poplava 2014. godine? Ko se više seća lažnih otmica novinara, koje su pokušali sami da isceniraju? Ko se seća njihovih pretnji smrću koje su sami ispisivali po pločnicima? Ko se seća njihove izmišljotine o nameštenim otmicama dece i mogao bih u nedogled? Marinika Tepić, politički električni zec Dragana Đilasa, uveče legne da spava u jednoj političkoj stranci, a ujutru se probudi u drugoj političkoj stranci. Jel tako gospodine Martinoviću? Slagala je građane Republike Srbije da se na farmi vojne ustanove Morović, nadomak Šida nalazi tajna, citiram – državna plantaža marihuane. Poštovani građani Srbije, kada su gospoda novinari otišli i obišli vojne objekte u Moroviću znate li šta su tamo našli? Naravno, da znate, većina vas se seća, a verujem i narodni poslanici, piliće, koke nosilje i naravno jaja spremna za prodaju, čak su, poštovani građani Srbije i vrli bivši ministar odbrane Republike Srbije, Dragan Šutanovac i vrli gospodin Goran Ješić, rekli, citiram – da je tamo vojna farma koka nosilja jaja i tovnih pilića koja postoji više od 40 godina. Marinika Tepić svojim lažima stalno nanosi nenadoknadivu štetu i namenskoj industriji, posebno Krušiku, ona time, dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi građani Republike Srbije sistematski radi protiv vitalnih državnih i nacionalnih interesa naše otadžbine. Okanite se, gospodo iz Saveza za Srbiju laži. Okanite se mržnje i nasilja, jer mi na vašu mržnju i nasilje nećemo odgovarati mržnjom i nasiljem. Znate li zašto? Upravo zato što smo svesni da se mržnjom i nasiljem koje sejete po gradovima Republike Srbije ne može graditi Republika Srbija kao moderna zemlja. Ona se može graditi samo neumorni radom, patriotizmom, ljubavlju i lepim vaspitanjem kao što to radi naš predsednik Aleksandar Vučić. Na kraju, poštovani građani Republike Srbije, da podsetimo Dragana Đilasa i Vuka Jeremića kako je gospodin Aleksandar Vučić zatekao zemlju 2014. godine. Srbiju koja je bila ekonomski, industrijski, infrastrukturno uništena. Jel tako, poštovani građani Republike Srbije? Jel tako gospodine Đilas i gospodine Jeremiću? Srbiju bez sigurnosti, bez bezbednosti njenih građana. Jel tako, gospodine Đilas? Srbiju koja je bila ponižena. Jel tako gospodine Đilas? Srbiju bez vizije razvoja plana i programa. Jel tako gospodine Jeremiću? Srbija bez vere i nade njenih građana i za bolju budućnost. Jel tako, gospodine Đilas? Srbiju sa prevelikom zaduženošću. Jel tako, gospodine Jeremiću? Srbiju sa totalno urušenim državnim institucijama. Ama baš totalno. Srbiju bez ikakvog međunarodnog ugleda. Srbiju i Srbe koji su totalno satanizovali širom sveta. Srbiju sa zapuštenim zdravstvom, školstvom, sa totalnim urušenim finansijama, a onda 2014. godine došao je za predsednika Aleksandar Vučić. Ukratko, reformisao je zemlju, izgradio je autoputeve, škole, bolnice, konsolidovao javne finansije, podigao vojsku na zavidan nivo. Dok je on to radio mnogi su pljačkali zemlju, a danas je najavljena i borba protiv korupcije, bez obzira na stranačku pripadnost i na kraju gospodine Vlado Orliću, predsedavajući, poručite gospodinu predsedniku da ćemo izvršiti bez pogovora sve zadatke, staraćemo se da ih izvršimo. Hvala.
Zahvaljujem se. Sledeći prijavljeni za reč, narodni poslanik, Tomislav Janković.
Poštovani predsedavajući i uvaženi koleginice i kolege narodni poslanici, poštovani građani Republike Srbije, meni je takođe velika čast obzirom da se prvi put obraćam vama ovde u parlamentu, pred nama je jedan zaista dobar, kvalitetan Predlog zakona o ministarstvima koji je po meni plod potrebe i želje za nastavak reformskih procesa u našoj zemlji, ali i za obezbeđenje boljeg i kvalitetnije života svih građana Republike Srbije. Prema predstavljenim programskim ciljevima i načelima nove Vlade, možemo reći da će to biti Vlada kontinuiteta one Vlade koja je u prethodne četiri godine vodila Ana Brnabić i koja je vodila jednu dobru politiku i koja je dala dobre rezultate, ali nove vlade koja će biti na temeljima vlade iz 2014. godine, one vlade kojom je predsedavao Aleksandar Vučić i koja je dala zaista dobre i kvalitetne rezultate u svom radu. To su, pre svega, politika brige o svim građanima Republike Srbije, bez obzira na njihovu nacionalnu, versku, političku ili bilo koju drugu vrstu pripadnosti, politika ekonomskog razvoja, politika saradnje sa svetom. Kao i kolege koje su govorile u prethodnom vremenu, ja želim takođe da stavim jedan akcenat na nov Predlog zakona o ministarstvima i tri nova ministarstva koja će biti, nadam se, u danima pred nama izglasani i podržani, kao i cela Vlada, a to je Ministarstvo za brigu o selu. Mi smo u SNS svesni činjenice, uloge i značaja sela i da kvalitet života ljudi na selu ne može biti jednak ili približno isti kao kvalitet života ljudi koji su u gradu, ali moramo kroz zakonska rešenja, kroz finansije, kroz dobre predloge, da približimo kvalitet života i da ljudi ostaju na selu. Dobar osnov je sigurno i „Srbija 20-25“ i svi oni projekti koji su uspeli da budu realizovani u prethodnom periodu. Novo ministarstvo će imati snažnu podršku, kako parlamenta tako i Vlade u celini i verujem da će tu biti velikih uspeha. Ministarstvo za brigu o porodici i demografiji je značajno ministarstvo. Treba da se podsetimo da je stopa rađanja 1,78 dece po svakoj ženi, što svakako nije podatak koji ohrabruje, ali kroz zakonska rešenja, kroz finansije, kroz sve ono što možemo kao država da ponudimo, verujemo da će i rezultati u toj oblasti biti bolji. Treće ministarstvo, Ministarstvo za ljudska i manjinska prava i društveni dijalog je takođe vrlo važno ministarstvo i ono što možemo kao građani Srbije da se pohvalimo jeste da smo lideri u Evropi u poštovanju prava nacionalnih manjina. Danas u Srbiji u 40 opština se ravnopravno upotrebljava jezik nacionalnih manjina, oni se školuju na svom jeziku, imaju pravo na informisanje i to je ono što je svakako jedan kvalitet života u našoj zemlji. Danas su i dva potpredsednika u Skupštini Srbije predstavnici manjina u našoj zemlji. Znamo da će biti i onih koji će kritikovati ovaj predlog, koji će reći da je Vlada velika, da povećavate broj ministarstava, da se uvećava državni aparat, ali to nije tačno. Dobićemo ministarstva koja će biti operativna, koja neće biti preglomazna i koja će na jedan efikasan i kvalitetan način rešavati sve one probleme iz domena svoga rada. Ono što posebno ohrabruje jeste činjenica da će u novoj vladi biti oni ljudi koji su u prethodnom periodu dali veliki doprinos i pokazali puno energije, puno želje, puno razumevanja za probleme građana, da će u novoj vladi biti neki novi ljudi, koji će uneti novu energiju, novu snagu, nove ideje i da će značajan broj članova buduće vlade pripasti pripadnicima lepšeg pola, ženama. Mi muškarci moramo da priznamo da su žene mnogo racionalnije i da one kada donose odluke, one donose odluke i glasaju pre svega kao majke, a potom kao supruge, sestre, kao bake i da će kroz njihovo angažovanje Vlada zaista imati značajan doprinos u rešavanju svih onih problema koje imamo i izazova koji će doći. Svakako da će pred ministrima u budućoj vladi biti puno izazova, puno poteškoća, moraće uložiti puno energije, puno znanja. Postavili smo visoke ciljeve koje moramo svi zajedno da rešimo i zato je važno da kao narodni poslanici damo saglasnost na Predlog zakona i damo punu podršku budućoj vladi. To će biti naš doprinos nastavku procesa reformi u našoj zemlji, procesu ekonomskog razvoja i poboljšanja kvaliteta života svih građana. Hvala na pažnji.
Zahvaljujem. Reč ima Viktor Jevtović, s tim što je ostalo još tri minuta od vremena kojim raspolaže poslanička grupa. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovana gospodo narodni poslanici, želim u kratkim crtama da iznesem osnovnih šest tačaka o kojima smo već govorili. Sve što je trebalo da bude rečeno, rekle su kolege. Znači, Srbija je na onom putu na kome treba da bude. Ono za šta bih se vezao trenutno je Ministarstvo za ljudska i manjinska prava i društveni dijalog, baza i osnova svega toga zašto ljudska i manjinska prava, zato što je to jedan od faktora stabilnosti za sve nas. Srbija ide ka EU i moramo se toga i držati i u tome u potpunosti podržavam predsednika Republike. Ministarstvo za brigu o porodici i demografiji. Znači, jednoga dana, zašto briga o porodici, svako od nas ovde ima porodicu i decu za koju bi dao i život, znači, tu decu volimo. Ono što mi izuzetno smeta i smetalo mi je, zato što se porodica predsednika Srbije napada konstantno, bez kompromisa, a svi bi mi dali život za porodicu. Ono što treba ostvariti je i ta demografska celina, da mladi ljudi ostanu u Srbiji. Ja sam pre 12 godina želeo da odem iz ove zemlje. Ali, video sam nadu, video sam budućnost. Da se ne ponove ratovi, da se ne ponove čudesa i zla. Predsednik Srbije zajedno sa SNS radi na tome sa svojim partnerima. Takođe, zašto ostati na selu? Kada god je bilo gusto i teško, kroz teške periode srpske istorije, šta je bio seljak, odnosno srpski domaćin? Na prvom braniku otadžbine. Šta je posle toga bio? Bio je čovek koji stvara i obrađuje i doprinosi zemlji. Znači, mladi ljudi da se vrate na selo a samim tim ono što je i osnovno, da doprinesu u angažovanju i boljoj budućnosti sela i svih nas. Ono što je takođe bitno je da svi ovi zakoni koji su doneti neće opterećivati budžet. Poslednja rečenica koju bih uputio je da sreća prati hrabre a istorija pamti neustrašive. Hvala.
Sledeći na spisku je Bratimir Vasiljević. Ali, imate samo 45 sekundi.
Poštovani predsedniče, poštovani potpredsednici, želim da iskoristim ovu priliku da vam čestitam na izboru. Moja želja što sam se danas javio jeste upravo da uzmem učešće u Zakonu o ministarstvima. Jednostavno, ono što ja vidim kroz ove zakone jeste velika uloga predsednika države, a tu se vidi ne prvi put, nego po ko zna koji put do danas, kolika je uloga jednog vizionara i jednog čoveka koji daje sve za državu Srbiju i za građane Republike Srbije. Ono što sam hteo da se osvrnem to je, pored proklamovanih šest ciljeva koje je predložio predsednik države i naša Vlada, danas sam čuo i neke određene kritike ljudi, ali sud o tome su dali građani nedavno i ne razumem dokle će da traje i dokle će ljudi da misle da mogu da prevare građane Srbije da zaborave ono što je Vlada Republike Srbije i što je predsednik države Srbije uradio za građane Srbije. Danas je moja pažnja trebalo da se zadrži na Ministarstvo za selo i od ovog zakona bih izdvojio ta tri nova ministarstva, koja imaju veliku ulogu i nadam se da će dati veliki doprinos razvoju sela. Ja bih se osvrnuo samo na ono gde sam do skoro bio predsednik gradske opštine Pantelej, a dolazim iz grada Niša i gradske opštine Pantelej. Ako hoćemo i ako želimo da zadržimo mlade ljude na selu, moraćemo da činimo dosta više napora, a ovo se odnosi na novog ministra koji će preuzeti ovu veoma ozbiljnu i veoma tešku odgovornost da menja stanje na selu, jer znamo i svedoci smo da veliki broj sela odumire, nestaje, a da je sve više starih ljudi, a da nam mladi ljudi ne ostaju na seoskom području. Pored toga što je proizvodnja, opstanak na selu dosta komplikovan, težak i složen posao, moramo da obezbedimo i neke preduslove, barem da izjednačimo približno onako kako to imaju građani na teritoriji grada. Zadržao bih vašu pažnju, posebno specifično u gradskoj opštini Pantelej gde su domovi kulture, ili zadružni domovi, kako se još zovu, godinama u statusu stečaja i nikako da se pokrene sa mrtve tačke, jer to traje više od 15 godina, a mladi ljudi nemaju mesta gde da se okupe, da se druže i da se kulturno-umetnički život odvija u tim seoskim prostorima. Znam da će predsednik da s pravom zatraži da se diskusija svede pri kraju i ja to hoću, ali bih iskoristio ovu priliku da mom prijatelju i saborcu čestitam rođendan, ovde pored mene, Miliji Miletiću, da ne zaboravim.
Meni je drago zbog rođendana, ali molim vas da se vratimo na temu. Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja zajedničkog načelnog i jedinstvenog pretresa pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 96. Poslovnika? (Ne.) Saglasno članu 98. stav 4. Poslovnika, zaključujem zajednički načelni i jedinstveni pretres o predlozima akata iz tačaka 1, 2 i 3. dnevnog reda. Poštovani narodni poslanici, pošto smo završili raspravu o 2. i 3. tački dnevnog reda ove sednice, a podsetiću vas da tačku 1. još nismo završili i da ćemo nastaviti, u skladu sa Poslovnikom, pošto ima amandmana na Predlog zakona, u ponedeljak, ali pošto smo završili raspravu o 2. i 3. tački dnevnog reda, podsećam vas na odredbu člana 87. stav 5. Poslovnika, prema kojoj predsednik Narodne skupštine može da odredi dan za glasanje odmah po završetku pretresa. U skladu sa ovom odredbom, određujem subotu, 24. oktobar, sa početkom u 19 sati i 17 minuta. Molim vas, ovaj sat malo žuri, nije tačan. Po ovom satu koji ja ovde imam 19 sati i 17 minuta. Znači, 19 sati i 18 minuta određujem kao dan za glasanje o 2. i 3. tački dnevnog reda, odnosno o Predlogu odluke o prestanku funkcije i imenovanju u Republičku izbornu komisiju i Predlogu za imenovanje zamenika generalnog sekretara Narodne skupštine. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, pre nego što pređemo na odlučivanje o tačkama dnevnog reda potrebno je da utvrdimo kvorum. Saglasno članu 88. stav 5. Poslovnika, kvorum za rad postoji ako je na sednici Narodne skupštine prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika. Ja vas molim da ubacite svoje identifikacione kartice u jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je u sali prisutno 199 narodnih poslanika, odnosno da je prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika i da, prema tome, postoje uslovi za odlučivanje. Prelazimo na odlučivanje. Pošto je Narodna skupština obavila jedinstveni pretres, a pre prelaska na odlučivanje, podsećam vas da, prema članu 105. stav 2. tačka 15) Ustava Srbije, Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika vrši izborne nadležnosti. Stavljam na glasanje Predlog odluke o prestanku funkcije i imenovanju u Republičku izbornu komisiju. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster na poslaničkoj jedinici. Imate 15 sekundi za to, po Poslovniku. Konstatujem da je od ukupno prisutnih 200 narodnih poslanika, za glasalo 200. Čestitam na tome. Konstatujem da je Narodna skupština jednoglasno usvojila Predlog ove odluke. Tačka 3. dnevnog reda – PREDLOG ZA IMENOVANjE ZAMENIKA GENERALNOG SEKRETARA NARODNE SKUPŠTINE REPUBLIKE SRBIJE S obzirom na to da je Narodna skupština obavila pretres o imenovanju zamenika generalnog sekretara Narodne skupštine, a pre prelaska na glasanje, podsećam vas da, prema članu 37. stav 2. Poslovnika, za zamenika generalnog sekretara imenovan je kandidat za koga je glasala većina od ukupnog broja narodnih poslanika. Stavljam na glasanje Predlog da se za zamenike generalnog sekretara Narodne skupštine Republike Srbije imenuju Srđan Smiljanić i Branko Marinković. Molim vas da pritisnete tastere. Ukupno je glasalo 200 narodnih poslanika, za – 200 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština jednoglasno za zamenike generalnog sekretara Narodne skupštine imenovala Srđana Smiljanića i Branka Marinkovića. Dozvolite da, u vaše i svoje ime, čestitam Srđanu Smiljaniću i Branku Marinkoviću na imenovanju za zamenike generalnog sekretara i poželim im uspeh u obavljanju ove funkcije. Takođe, zakazujem odmah, ali ne znam da li je potrebno i pismeno, ali nastavak rasprave u pojedinostima i glasanje o prvoj tački dnevnog reda ćemo započeti u ponedeljak u 10.00 sati. I, samo još jednom da vas podsetim da nas tokom sledeće nedelje očekuje najvažnija stvar, a to je izbor Vlade Republike Srbije i da bi ta sednica trebala da bude održana u sredu. Zahvaljujem. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Prve sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2020. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 107 narodnih poslanika, s tim što je to podatak od, verovatno, pola sata pre ovoga. Radi utvrđivanja tačnog broja prisutnih u sali, molim poslanika da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice. Hvala. Sistem kaže da je 180 narodnih poslanika u sali. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da postoje uslovi za rad. Pošto ću podsetiti, kao što vi znate, ali zbog javnosti, da je potrebno da najmanje 84 narodna poslanika prisustvuje, a mi sada trenutno imamo 187. Nastavljamo rad i prelazimo na pretres u pojedinostima o prvoj tački dnevnog reda o Predlogu zakona o ministarstvima. Primili ste amandmane koje su na predlog zakona podneli narodni poslanici Jelena Žarić Kovačević, Šaip Kamberi, Enis Imamović i Selma Kučević, Nadije Bećiri, Mirsad Hodžić, Arđend Bajrami i Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu. Primili ste izveštaj Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo i Odbora za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu, kao i mišljenje predstavnika predlagača o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 2. amandman, sa ispravkom, zajedno su podneli narodni poslanici Šaip Kamberi, Enis Imamović, Selma Kučević, Nadije Bećiri i Mirsad Hodžić i Arđend Bajrami. Primili ste mišljenje predstavnika predlagača o podnetim amandmanima i izveštaje odbora. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Đorđe Miličević.