Poštovana predsednice Narodne skupštine Republike Srbije, ja predlažem, u skladu sa članom 155. Poslovnika, da odložimo početak ove sednice, obzirom da Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo nije dostavio svoje mišljenje. Ja sam jutros hteo da prisustvujem tom Odboru. Čekali smo 15 minuta predsednika Odbora, nije se pojavio. Moguće je da će u međuvremenu biti sednica Odbora, pa vas molim da odložimo početak ove sednice dok ne dobijemo mišljenje Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo.
Zahvaljujem. Samo da proverim sa zamenicima sekretara kada možemo da dobijemo izveštaj. U pravu ste, poslaniče. Imamo pauzu od 20 minuta, do 10,30 časova, da dobijemo izveštaje. Hvala. [[Posle pauze]] Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika, današnjoj sednici prisustvuje dr Srđan Verbić, prof. dr Zorana Lužanin i Zoran Dragojević, iz Zavoda za intelektualnu svojinu. Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici, kao i Odbor za obrazovanje, nauku, tehnološki razvoj i informatičko društvo i primili ste izveštaj Odbora za obrazovanje, nauku, tehnološki razvoj i informatičko društvo i Odbora za ustavno pitanje i zakonodavstvo, kao i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 7. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, Janko Veselinović, Snežana Malović, Ninoslav Stojadinović, Biljana Hasanović Korać, Aleksandar Senić, Branka Karavidić, Goran Bogdanović, Slobodan Homen, Ivan Karić i Blagoje Bradić. Da li neko želi reč? Izvolite, reč ima narodni poslanik Marko Đurišić.
Hvala poštovana predsednice. Gospodine ministre, kolege poslanici, u članu 7. mi smo predložili da se izvrše dve izmene. Znači, da se reči: „javnim poretkom i moralom“ zamene rečima: „prinudnim propisima, javnom poretku i dobrim običajima“, kao i da se u stavu 5. reči: „javnom poretku i prihvaćenim moralnim principima“ zamene rečima: „prinudnim propisima, javnom poretku i dobrim običajima“. Šta je bio razlog? Jednostavno, smatramo da je formulacija koju smo mi predložili u skladu sa zakonima Srbije, pre svega sa Zakonom o obligacionim odnosima i da je način na koji smo mi predložili da se izmene ove reči prilagođen našem pravnom sistemu. Vlada je odbila naš amandman, sa obrazloženjem da su navedeni termini u skladu sa članom 8. Direktive Evropskog parlamenta iz 1998. godine i Saveta ministara iz 1998. godine. To bi bilo dobro, da krenemo da menjamo termine i usklađujemo sa onim terminima koji postoje u Evropi, ali smatramo da je onda potrebno krenuti sa izmenama i dopunama drugih zakona, znači, i Zakona o obligacionim odnosima i drugim zakonima. Naravno, to nije posao ministra danas ovde prisutnog, ali jeste posao Vlade. Zato molim ministra da na Vladi iznese ovaj problem, da se krene sa usklađivanjem našeg zakonodavstva, kako ne bi imali u jednom zakonu za praktično istu stvar jedan termin i jednu definiciju, a u drugim zakonima druge termine. Hvala.
Hvala. Reč ima ministar Verbić.
Svakako treba raspravljati o tome da li bi ovaj termin trebalo promeniti u nekim drugim zakonima, ali samo bih da naglasim da isti termin – javni poredak i moral, imamo i u drugim zakonima koji regulišu prava, kao što je Zakon o patentima, Zakon o žigovima, Zakon o oznaka geografskog porekla, tako da nije jedino mesto Zakon o zaštiti industrijskog dizajna na kome se termin: „javni poredak i moral“ pojavljuje. Ne samo zbog saglasnosti sa direktivom EU, već i zbog saglasnosti sa svim ostalim našim zakonima koji regulišu slična prava, trebalo bi da ostane ovaj termin, dok ne nađemo rešenje koje bi bilo sveobuhvatnije i ako bi zaista bilo svrsishodno, da se promeni u svim ovim zakonima.
Hvala. Na član 7. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Čanak, Bojan Kostreš, Olena Papuga, Nada Lazić, Đorđe Stojšić i Dejan Čapo. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 7. amandman su zajedno podneli narodni poslanici mr Aleksandra Jerkov, Borislav Stefanović, Dragan Šutanovac, Gordana Čomić, Dejan Nikolić, Balša Božović, Ivan Jovanović i Goran Ćirić. Reč ima mr Aleksandra Jerkov. Izvolite.
Poštovana predsednice, koleginice i kolege, evo nečega o čemu smo razgovarali u raspravi u načelu. Naime, članom 7. predloženog zakona se menja član 8. osnovnog zakona i radi se o tome da se sada u naš predlog zakona uvode termini da nešto može biti u suprotnosti sa javnim poretkom i moralom. Naš predlog je da se nakon ovako predloženog člana zakona dodaju reči, odnosno da se doda još jedan stav koji će zapravo reći da će Vlada bliže urediti uslove pod kojima se donosi odluka iz stava 4. ovog člana. Radi se o odluci da li je nešto u suprotnosti sa javnim poretkom i opšte prihvaćenim moralnim principima. Razlog zbog koga mi smatramo i verujemo da ovo treba dodatno urediti je taj što zaista ne postoji univerzalna definicija toga šta je opšte prihvaćen moralni princip. Posebno je problematična definicija da li je nešto u suprotnosti ili u skladu sa javnim poretkom, a tim pre što zaista kad god smo razgovarali o ovom amandmanu, i na odborima i u raspravi u načelu, se ispostavljalo da zapravo niko od nas ne može ponuditi i objasniti koji bi to bili konkretni primeri kada se odlučuje da nešto nije u skladu sa opšteprihvaćenim moralnim načelima, a još je veća misterija koji je to organ koji će da odlučuje o tome da li je nešto u skladu sa opšteprihvaćenim moralnim principima i da li je nešto u skladu sa javnim poretkom? Naš je predlog da Vlada u nekom roku, ja pretpostavljam da ukoliko se ovaj amandman prihvati, da bi trebalo možda promeniti druge članove zakona i dati rok u kome Vlada treba da donese neki takav akt koji bi bliže uredio ko je organ koji o tome odlučuje, na koji način će se odlučivati i koji će biti kriterijumi za to. Ali to nije ništa što se ne može ispraviti i mislimo da je ne potrebno, nego neophodno dodati ovaj stav u ovom članu predloženog zakona zbog toga što zaista ne prihvatanje da se bliže uredi ovako delikatna i pre svega individualna kategorija, mislimo da može da dovede do novih zloupotreba i da neko prosto iz zle namere ne želi da nešto registruje, zaštiti kao industrijski dizajn.
Reč ima narodni poslanik Balša Božović.
Zahvaljujem gospođo predsednice Skupštine. Kao što je i rekla gospođa Aleksandra Jerkov, upravo se radi o nedostatku kriterijuma. To je nešto što na jedan određen način stavlja senku na nameru ministra da ovaj predlog zakona zapravo bude predlog koji se usaglašava sa zakonodavstvom EU. Nedostatak kriterijuma je hronična boljka našeg društva. Svakog dana imamo priliku da vidimo šta se dešava u srpskom društvu kada ne postoje kriterijumi, kada se nešto što je više decenija smatrano jednom stvari, samo u jednom danu okrene i postane nešto potpuno drugačije. Kažete želite da usaglasite norme i principe sa zakonodavstvom EU, ali moralni principi koje pokušavate na mala vrata da uvedete u vaš predlog izmena i dopuna zakona, ne predstavljaju usaglašenost kada su u pitanju moralni principi društava EU. Iz prostih razloga, pričali smo u načelu, pa i tada niste odgovorili ni gospođi Jerkov, ni gospodinu Marku Đurišiću, ni Vladimiru Pavićeviću, ni mnogima koji su vam postavljali jednostavno pitanje. Akademska čestitost je moralni princip, pa se on ne poštuje u Srbiji jednako kao što se poštuje u EU. To je jedna od stvari koju trebate kao ministar da usaglasite. Šta su moralni principi u Srbiji, šta u narodima ili društvima Evrope? Ako uzmete u obzir da nešto što možda vi lično ne smatrate da je važno za srpsko društvo, da ne smatrate da je kao moralni princip uopšte prihvatljivo a to se zove akademska čestitost, onda je ovaj zakon potpuno besmislen sa stanovišta usaglašavanja sa zakonodavstvom i vrednostima EU i tekovina EU. To je osnovna zamerka koju smo imali i iz tog razloga smo predložili ovaj amandman. Mislimo da i bez obzira što ne slušate narodne poslanike dok govore o jednoj ovako važnoj temi koja se tiče isključivo vašeg ministarstva i vašeg posla u Vladi Republike Srbije, mi nećemo odustati od borbe za jasne kriterijume, za organe koji bi eventualno donosili odluku po tom pitanju. Tražimo od vas da pokažete minimum razumevanja za ovu oblast i da pokušate da makar kada je stvar moralnih principa da date, ako već niste u drugim stvarima, svoj lični doprinos. Hvala.
Reč ima ministar Verbić.
Osim ovog obrazloženja zašto se ne prihvata amandman, želim samo da ukažem na to kako u praksi izgleda odbijanje predloga dizajna zbog toga što povređuje pravni poredak i moral. Za poslednjih 15 godina nije bilo ni jednog predloženog dizajna koji je iz tog razloga odbijen. Bilo bi jako dobro da imamo više predloga, pa da se zaista pojavi praktično potreba za takvim kriterijumom, naravno ne sporim da nam je kriterijum potreban, potreban nam je kriterijum, ali u ovom trenutku postoji rešenje. Dakle, na svaku odluku Zavod za intelektualnu svojinu postoji mogućnost žalbe Vladi Republike Srbije.
Reč ima narodni poslanik Vladimir Orlić.
Hvala gospođo predsednice. Pozdravljam stav i pozivam da se ne prihvati amandman. Mi smo o ovome raspravljali i danas na odboru, a raspravljali smo o ovom pitanju i tokom rasprave u načelu. Da ponovim još jednom, zahvaljujem ministarstvu što je pružilo još jedno dodatno obrazloženje tokom ove rasprave danas, ali da ne bude da smo ga danas čuli prvi put, ono se između ostalog nalazi i u materijalu koji smo dobili u svrhu odgovora. Stoji lepo crno na belo, organ nadležan za poslove intelektualne svojine. To nije ništa novo, to predstavlja apsolutno standardnu, redovnu, već ustanovljenu proceduru, to je adresa na kojoj se dobija odgovor na pitanje da li jesu ili nisu ispoštovani standardi koji se odnose na prihvaćene moralne principe, što pretpostavljam da je i dalje za neke kolege otvoreno pitanje. To apsolutno nije ništa novo. Ova formulacija, o tome smo pričali u raspravi u načelu, ali bojim se da izgleda nije imao ko da čuje, jeste već sastavni deo ovog zakona koji izmenama i dopunama hoćemo da promenimo. Jeste od 2009. godine i nije ništa novo. Čuli smo takođe danas, ne samo u ovom zakonu, već u zakonima koji regulišu srodna pitanja, zakonu koji se bavi žigovima ili geografskim poreklom ili patentima, sve su to zakoni iz redom 2009, 2010, 2011. godine. Svuda se koristi ista formulacija i nigde ništa nije bilo sporno, verovatno ni onima koji su tada podržavali te zakone. Da ostavimo to na stranu, to su zakoni koji su se primenjivali i ako se do sada nisu pojavili problemi, zašto bi danas ovo bilo sporno kao konstatacija koja još jednom nije ništa novo, samo je promenjen red reči i mesto na kome se određena sintagma pojavljuje u zakonskom rešenju. Dodatno to jeste još jednom upravo jedan na jedan, identično onome što smo dobili kao predlog kako bi trebalo usaglasiti zakonski tekst od strane naših prijatelja i partnera iz Evrope. Dakle, apsolutno nema nikakve veze sa nekim pitanjima koja pokušavaju da se nametnu kao tema danas, ona akademska, kako beše, čestitost, ne samo da nije tema, nego nema nikakve veze sa ovim. Mada slušajući ovu raspravu danas, moram da se zapitam cenjene kolege, da li onaj ko postavlja određeno pitanje treba sam, pod jedan, da bude upoznat sa onim što nameće kao eventualnu temu, ili pod dva, da predstavlja sam dobar primer za standard koji želi da nametne? Pitam, onako više sam sebe dok ovo danas slušam. Hajde da se razumemo, da ovo danas sprovedemo do kraja na način kako dolikuje, bez oda otvaramo širu političku raspravu oko nečega što je zaista jednostavna, tehnička stvar i u svojoj biti, suštini vrlo jasna.
Hvala. Na član 9. amandman je podneo Odbor za obrazovanje, nauku, tehnološki razvoj i informatičko društvo. Predstavnik predlagača prihvatio je amandman na sednici nadležnog odbora. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković.
Ja sam već ukazivao na probleme ovog zakona, na nedoslednosti. Loš običaj je da se direktive EU loše primenjuju, a da služe kao opravdanje za loše zakone. U načelnoj raspravi je već istaknuto koje su to mane, tako da ne bih ponavljao danas. Tada sam govorio o članu 9, postavio pitanje ministru, nisam dobio odgovor, pa ću pokušati to ponovo. Naime, izmena zakona iz člana 9. se brišu poslednja tri člana koji glase – industrijski dizajn koji predstavlja, odnosno sadrži lik nekog lica može se zaštititi samo uz izričitu saglasnost tog lica. Sledeći – dizajn koji predstavlja odnosno sadrži lik umrlog lica može se zaštititi samo po pristanku njegovih roditelja, bračnog druga i dece. I treći – industrijski dizajn koji predstavlja, odnosno sadrži lik istorijske ili druge umrle znamenite ličnosti može se zaštititi uz dozvolu nadležnog organa i pristanak njegovih srodnika do trećeg stepena srodstva. Brisanjem ova tri stava stvaraju se uslovi za masovnu zloupotrebu.
Poslaniče, nije taj amandman u pitanju.
A koji je u pitanju?
Na član 9, koji je prihvaćen od odbora, ali nije onaj koji citirate.
To je taj amandman, pošto se menja tekst i izbacuje ovo iz teksta. Pogledajte malo bolje, ja se bavim tim. Tu vi ne vidite izvorni tekst postojećeg zakona i ova tri stava se brišu iz njega, to je moja primedba. Pitam - na osnovu čega će neko moći da zaštiti svoj lik, lik svog umrlog srodnika ili kako će država moći da zaštiti lik neke znamenite ličnosti ako brišemo ova tri člana? Teško da postoji direktiva EU, Evropske komisije ili bilo kog organa, bilo gde, bilo da je to vezano za moral, za javni poredak ili za bilo koji drugi način definicije ili bilo koji vrednosni sud. Da li je ovim brisanjem ponovo došlo do toga da je neko vršio pritisak na Ministarstvo, na ministra, na Vladu, kao što je bio slučaj sa udžbenicima ili je tu nešto drugo posredi? Bez obzira na, a ja sam siguran, dobre namere ministra Verbića, mislim da je on na pogrešnom mestu u pogrešno vreme. Blato u koje je ušao ili mora sam da počisti, što je ne moguće, ili će biti u tom blatu zajedno sa svima drugima ili treba da izađe iz tog blata što pre da bi spasio bar obraz. Pozivam ga da podnese ostavku. Posle svega onoga što se desilo njemu, ljudima iz njegovog Ministarstva koji su i fizički napadnuti, gospođi kojoj se preti, koja se ne oseća bezbedno i nije jedina, sve su to razlozi da časni ljudi izađu iz Vlade Aleksandra Vučića i da se vrate svom poslu ili da svoju političku karijeru nastave tako što će se stvarno boriti za maksimalne moralne vrednosti i očuvanje javnog poretka po direktivama EU, po moralu i po časti. Ovako, imamo privid poštovanja evropskih standarda. Imamo privid želje da se ide ka EU. Imamo privid želje da se poštuju zakoni i imamo privid želje da se bilo šta korisno radi, a sve se to pokriva time da posle godinu dana ne znamo ko je kriv za 57 ljudi koji su poginuli u poplavama, da posle dva meseca ne znamo ko je kriv za pad helikoptera, da nemamo nikakvu informaciju ni o čemu što ima bilo kakve veze sa dnevnim…
Poslaniče, sada ćemo preći ipak na dnevni red, odnosno na ovaj zakon. Ubedili ste me, ali sada više ne.
Kako?
Ne pričate o amandmanu na član 9. niti o usvojenom amandmanu.
Ja govorim, vi ste stavili moral i javni poredak u ovaj član.
Nisam ja ništa stavila.
Ne vi lično, naravno, nego većina politička. Ovo je Predlog zakona koje je podnela Vlada.
Pričamo o pojedinostima. Kada je u načelu dozvoljeno je skoro sve. Skoro.
U pojedinostima, u članu 9. se upravo pominje sve ovo o čemu ja pričam. Dakle, pozivam ministra da prestane da se brani ćutanjem i da kaže kako će biti zaštićen lik živog građanina Srbije, pokojnika ili pokojne znamenite ličnosti, što je obuhvaćeno izmenama amandmana na član 9. čime se smanjuje, odnosno uništava njihova zaštita.
Hvala. Vratila sam vam 15 sekundi, mislim da je korektno. Narodni poslanik Marjan Rističević. Izvolite.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, ja predlažem da se ne prihvati amandman mog kolege poljoprivrednika, iz sledećeg razloga, zato što…
U pitanju je odborski amandman koji je prihvaćen. Prihvaćen je odborski amandman.
Predlažem da se prihvati …
Kolega je samo intervenisao.
… amandman Odbora, ali da se ne prihvati obrazloženje mog kolege vinogradara iz prostog razloga što je on govorio o moralu. Morate prvo da sačekate. Nataša Mićić kada je uvodila vanredno stanje, rekla je da vrednosni sistem u Srbiji ne mogu da budu džip i pištolj. Posle toga moj kolega poljoprivrednik je postao premijer. Posle uvođenja vanrednog stanja postao je premijer i onda smo dobili premijera sa džipom i pištoljem i to sa više komada. Dakle, ako neko govori o moralu onda treba da krene prvo od sebe. Neko ko je bio premijer, neko ko je postao premijer posle uvođenja vanrednog stanja, gde se vanredno stanje uvodilo čak iz moralnih razloga gde je vršilac dužnosti predsednika, predsednik skupštine Nataša Mićić obrazložila to da je dosta bilo da glavan vrednost u Srbiji bude džip i pištolj. Čovek koji je imao i jedno i drugo u više komada je danas ovde govorio o moralnim…
Poslaniče, molim vas o industrijskom dizajnu, ako je moguće u ovoj temi.
Gospođo predsedniče Skupštine, ja mislim da je on govorio o moralnim vrednostima, o liku i delu gotovo celih 10 minuta i vi ga niste prekidali.
Nije, imao je pet minuta na raspolaganju.
Evo ja ću završiti sa onim što je moj kolega u obrazloženju govorio. Dakle, ja nemam ništa protiv amandmana, ja imam protiv obrazloženja zato što je on tražio da se amandman Odbora odbije, a ja tražim da se ono što je on tražio odbije, jer obrazloženje kaže da je on govorio o zaštiti lika i dela. Evo i ja predlažem da zaštitimo lik, dela i nedela mog kolega vinodelca, vincilira, sve sa džipom i pištoljem. Hvala.
Dobro. Ne znam ko je Amadeus. Zahvaljujem. Na član 26. amandman je podneo Odbor za obrazovanje, nauku, tehnološki razvoj i informatičko društvo. Predstavnik predlagača je prihvatio amandman na sednici nadležnog odbora, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 31. amandman je podneo Odbor za obrazovanje, nauku, tehnološki razvoj i informatičko društvo. Predstavnik predlagača je prihvatio amandman na sednici nadležnog odbora, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 31. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, Janko Veselinović, Snežana Malović, akademik Ninoslav Stojadinović, Biljana Hasanović Korać, Aleksandar Senić, Branka Karavidić, Goran Bogdanović, Slobodan Homen, Ivan Karić i dr Blagoje Bradić. Reč ima Marko Đurišić.
Hvala poštovana predsednice. Gospodine ministre, pa ja sam očekivao da vi kažete makar neku rečenicu na amandmane na čl. 9 i 31. koje je predložio Odbor iz razloga što su ti amandmani posledica greške koju ste vi napravili kada ste pisali zakon. Znači, vi ste u članu 9. predvideli predlogom izmena i dopuna Zakona da postoje tačke 1a,b,v,g, d, a članom 31. se onda pozivate na tačke 1đ. i 1e. Mi smo našim amandmanom na član 31. koji ste vi i Odbor odbili konstatovali tu vašu grešku. Vi ste grešku ispravili, odnosno usvajanjem amandmana Odbora na član 9. i na član 31. ta greška je ispravljena, ali je bio red da kažete – izvinite pogrešili smo, pogrešili smo, pogrešno smo numerisali tačke, sada smo stavili lepo u članu 9. tačke od 1 do 7, u članu 31. pozivamo se na odgovarajuće tačke i grešku smo ispravili. Ali, vi to niste uradili i to je u skladu i sa manirom rada ove Vlade. Znači, sve znate najbolje, nikoga ne slušate, ništa ne čitate, za vas nikakva pravila ne važe. Da važe pravila, recimo pravila jedinstvena metodološka pravila koja postoje po kojima član 47. govori – ako se više od polovine članova osnovnog zakona menja, odnosno dopunjuje treba doneti novi propis, ministre. Ja verujem da vi to ne znate. U vašem ministarstvu bi neko trebao da zna. Mi danas usvajamo izmene i dopune Zakona. Na osnovni zakon koji ima 84 člana, izmene i dopune zakona imaju 53 člana. Menjamo više od pola zakona. Da poštujemo pravila vi ste morali nama 30. decembra 2014. godine da pošaljete novi zakon, a ne izmene i dopune zakona, jer kada radite izmene i dopune onda mogu i da vas se potkradu ovakve greške. Menjate nešto u nekim članovima, nešto ostaje, nešto ne ostaje. Napravi se problem. Ponavljam, dobro je što je problem ispravljen, ali je loš pristup i pristup je u skladu sa radom i manirom rada ove Vlade. Znači - nikoga ništa ne pitamo, sve znamo najbolje i radimo kako nam se hoće. To je loše. To je loše i zato smo mi protiv ove Vlade i ove većine i ovog načina rada. Čekao sam da vi kažete neku reč kada je menjan član 9. zakona, odnosno kada je usvojen amandman, raspravljalo se o amandmanu na član 9. i na član 31. Odbora. Niste rekli ni jednu jedinu reč da ste ispravili grešku, grešku na koju smo vam mi ukazali podnošenjem našeg amandmana. Naš amandman sada, posle usvajanje amandmana Odbora, je besmislen i naravno da ne može da se usvoji, jer mi govorimo o brisanju tačaka 1d i 1đ koje više u Predlogu zakona ne postoje, odnosno neće postojati ako se usvoji ova izmena Odbora. Ali, to niste uradili, nego ste poslali jedan zakon koji je ovde četiri i po meseca sedeo u proceduri i niko nije video tu grešku. Uvideli smo je u ova dva dana, od načelne rasprave do danas, ispravili, ali bez toga da neko kaže – izvinite, pogrešili smo i hvala vam što ste nam na tu grešku ukazali. Hvala.
Reč ima dr Vladimir Orlić. Izvolite.
Hvala, gospođo predsednice. Dakle, složio bih se sa par napomena koje su iznele kolege predlagači amandmana. Prvo to da ova tehnička, pre svega čisto tehnička stvar, koja se potkrala u tekstu jeste ispravljena amandmanom Odbora, to je činjenica. Drugo, slažem se da nakon te ispravke ovo što se predlaže amandmanom koje su kolege predložile je ostalo bez ikakvog smisla. Tako da, pretpostavljam, više se i ne insistira na usvajanju, niti bi imalo logike da se to radi. Međutim, pozivam i uvažene kolege predlagače, ali i sve ostale da ne propuste da primete da je način na koji je rešeno ovo tehničko pitanje, kroz odborski amandman i kroz saglasnost Ministarstva, odnosno njihovo usvajanje ovog amandmana, daleko bolje od onoga što je predloženo ovim amandmanom o kome raspravljamo sada. Dakle, kroz odborski amandman pronađeno je, verujem, složićemo se, bolje, kvalitetnije rešenje. Ovde koristim priliku da se po još jednom pitanju složim sa uvaženim kolegom koji je govorio malopre, ovo zaista jeste urađeno u maniru rada ove Vlade, a to znači ne samo na način da se ispravi sve ono što je bilo loše ili nedovoljno dobro u zakonu koji su donosili neki drugi ranije, nego je evidentno na način koji je daleko kvalitetniji od bilo čega što su ti isti danas u stanju i da predlože. Hvala lepo.
Na član 49. amandman je podneo Odbor za obrazovanje, nauku, tehnološki razvoj i informatičko društvo. Predstavnik predlagača prihvatio je amandman na sednici nadležnog Odbora. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smata da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li želi reč? (Ne.) Na član 51. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Snežana Malović, akademik Ninoslav Stojadinović, Biljana Hasanović Korać, Aleksandar Senić, Branka Karavidić, Goran Bogdanović, Slobodan Homen, Ivan Karić i dr Blagoje Bradić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić. Izvolite.
Hvala, poštovana predsednice. Gospodine ministre, član 51, naš amandman je da se doda novi stav koji glasi – Vlada podnosi Narodnoj skupštini preko nadležnog odbora godišnji izveštaj o efektima primene ovog zakona. Naravno, po svom običaju, Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Nije prvi put, a nažalost, verujem, nije ni poslednji put da Vlada ne prihvata naš amandman kojim tražimo da se uvede zakonska obaveza da Vlada dostavlja Skupštini preko nadležnog odbora izveštaj o efektima primene zakona. Svaki put, manje ili više, obrazloženje za odbijanje je isto. Poziva se na odredbu Zakona o Vladi koja kaže da na zahtev Narodne skupštine Vlada i svaki njen član dužni su da podnesu izveštaj o svom radu, Narodne skupštine, to znači neka odluka koju donese većina. Takve odluke za ovih godinu i po dana ili malo više od godinu dana nije bilo i imam neki utisak da nikada neće ni biti, kao što Vlada i ministri ne poštuju obavezu Poslovnika, doduše, da odgovaraju u roku od 15 dana na poslanička pitanja, pa mi imamo ovde činjenicu da čekamo odgovor nekoliko meseci, a nekada ga i ne dobijemo nikada. Zato mi insistiramo kod svakog zakona, izmena i dopuna zakona ili donošenja novih zakona, da se uvede ova obaveza, jer na taj način možemo da pratimo tok sprovođenja zakona i da možda na vreme reagujemo. Rekli ste ovde u obrazloženju da su Vlada i svaki njen član dužni da dostave Narodnoj skupštini izveštaj i podatke koji su potrebni radi raspravljanja pitanja vezanih za rad Vlade ili njenog člana. Ponovo kažem, Vlada to ne poštuje i zakon, ne odgovara poslanicima na poslanička pitanja u roku, ili kasni sa rokom ili taj rok ne poštuje. Da postoje ovakve odredbe u zakonima mi bi možda konstatovali na vreme da se neki zakoni ne sprovode, da postoji kašnjenje koje prosečno uRepublici Srbiji iznosi 944 dana za donošenje podzakonskih akata, možda bi konstatovali na vreme i sprečili neke situacije koje smo imali ovde u prošlosti kada smo usvajali zakone, zato što je pretilo da ti rokovi isteknu i da neće moći zakon da se primeni. Kada bi imali takvu odredbu možda bi videli na vreme ili ranije da neke odredbe zakona nisu dovoljno dobre, da ne može zakon da se primeni, da nešto treba da se izmeni, što je uostalom bio i razlog za izmene i dopune ovog zakona, kako kažete. Praksa je pokazala od 2009. godine, kada je ovaj zakon usvojen, da neka rešenja nisu dovoljno precizna i da je zato bilo potrebno izvršiti izmene i dopune zakona. Da imamo taj izveštaj možda ne bi trebalo šest godina da čekamo na to, nego bi se to možda desilo ranije. Pozivam, bez obzira na stav Vlade, poslaničku većinu da prihvati ovaj amandman da u svaki zakon stavimo obavezu Vlade da nas preko nadležnog odbora obavezno jednom godišnje izveštava o tome kako se primenjuju zakoni, u ovom slučaju ovaj zakon, kako bi mi kao poslanici mogli kvalitetnije da obavljamo našu kontrolnu funkciju koju imamo po Ustavu, da znamo na koji način se zakoni sprovode, da znamo da li su ministri odradili svoj deo posla u poštovanju rokova za donošenje podzakonskih akata, a ne da ovde vodimo rasprave o tome kada donosimo zakone kako su neki zakoni divni, bajni, kako će ne znam kako da reše stvari, pa onda podzakonska akta koja su predviđena u nekom roku da se donesu ne donesu se i praktično onemoguće sprovođenje zakona, kao recimo Zakon o uzbunjivačima, gde je postojao rok od tri meseca da se donesu dva pravilnika. Taj rok je istekao 5. marta i donet je samo jedan od dva pravilnika. Praktično, zakon neće moći da se primenjuje od 5. juna, jer pravilnik o unutrašnjoj organizaciji kod postupka uzbunjivanja nije donet, nije ga donelo Ministarstvo. Zato pozivam poslanike, kolege vladajuće većine da prihvate ovaj amandman, bez obzira na negativan stav Vlade. Hvala.
Reč ima narodni poslanik dr Vladimir Orlić.
Hvala, gospođo predsednice. Slušam obrazloženje cenjenih kolega, predlagača amandmana, i ne mogu da se otrgnem utisku koji sam stekao još malopre, prilikom slušanja obrazloženja istih predlagača po pitanju amandmana na član 31. Jedna interesantna situacija je u pitanju, znate, još kada smo raspravljali o onim predlozima da se pitanja moralnih principa promene, usaglase i td, pričali smo već, ta rešenja su bila već deo nekih drugih zakona. Mogu samo da konstatujem, kada neko od njih reklamira, danas nas dovodi u interesantnu situaciju koja može da se podvede pod ono – sada više neću ni kako ja hoću. Sada nije baš identična situacija, ali jeste slična, reći ću i zbog čega. Dakle,još jednom, obrazloženja predlagača koja smo čuli malopre po pitanju amandmana na član 31, reči konkretno – izvinite i pogrešili smo. Zašto ih pominjem? Jer se ne sećam, a neka me uvažene kolege isprave ako grešim svakako, da li su predlagači amandmana ovakve stvari koje predlažu sada po pitanju ovog zakona, ali koje predlažu i po pitanju nekih drugih zakona već izvesno vreme u ovoj sali, ugrađivali kao obavezu zakone koje su donosili. Vi znate da ja ne pričam često o nekim prošlim vremenima, ali ovo je vrlo interesantno pitanje. Da li danas hoćemo ono što pre nismo hteli? Da li smo možda nešto naučili i imali možda potrebe da se, ako jesmo, zbog neke greške izvinimo, kao što i druge pozivamo? Hajde da možda to ne bude najvažnija poruka danas, da podsetim na reči koje smo već razmenjivali u ovoj sali, koje smo razmenili sa predlagačima amandmana i na sednici odbora jutros. Nije ova vrsta obaveze o postignutim efektima sprovođenja zakona osmišljena danas i neće biti uvedena prvi put time što će se prihvatiti ovaj amandman ili ovakvi na bilo koji zakon. Ova vrsta obaveze, dakle, da se pruža određena informacija i da se daju obaveštenja koja Narodna skupština smatra relevantnim, već postoji. I to, između ostalog, stoji i u obrazloženje koje smo dobili od Vlade. Dakle, ukoliko su predlagači konsultovali Zakon o Vladi, pa zaključili da je ovde nešto nekorektno navedeno, da članovi 36. i 39. tog zakona nisu adekvatno citirani, ja bih to razumeo kao osnov za dalju raspravu. Ali, ukoliko nisu, da ponovim još jednom, ovi mehanizmi već postoje, ovi mehanizmi mogu da se koriste i ništa ne sprečava ni uvažene kolege predlagače, ali ni bilo kog drugog narodnog poslanika da ih koristi, pa između ostalog i kada dođe vreme za redovno informisanje o radu Vlade u nekom periodu da iskoriste svoje pravo kao narodnih poslanika da postave pitanje o bilo kom segmentu rada. Između ostalog, zašto to ne bi bilo pitanje i o postignutim efektima primene bilo kog zakona, uključiv i ovaj? Hvala vam lepo.
Hvala vama. Reč ima ministar. Izvolite.
Poštovani poslanici, osim formalnog obrazloženja zašto je ovaj amandman odbijen, želim da naglasim da je sama ideja izveštavanja o efektima primene bilo kog zakona, naravno, poželjna. Potrebno je imati izveštaje o efektima. Međutim, u ovom amandmanu mi imamo previše opšte navedene same izveštaje o efektima primene zakona, a ne znamo da li su u pitanju finansijski efekti ili bilo kakvi drugi. Nije jasno ko bi zaista trebalo time da se bavi. Ukoliko jesu finansijski efekti, a meni se čini da bi to trebalo kod Zakona o zaštiti industrijskog dizajna, da bi upravo to trebalo da bude glavni efekat, do tih podataka zapravo ne možemo lako da dođemo i ne bi ni trebalo da dođemo. Imajte u vidu da lica koja štite industrijski dizajn, to rade iz svojih poslovnih i profesionalnih razloga. Oni ne žele da pokažu podatke kakvi su efekti toga što su zaštitili svoj industrijski dizajn. To nije nešto čime bi trebalo da se bavi Ministarstvo finansija, na primer. Oni bi trebali da utvrde efekte po budžet, ali glavni efekti zakona koje donosimo treba da budu vidljivi u realnom sektoru. Ne bi trebalo da se bilo koje ministarstvo bavi tim problemom, ali svakako Vlada će na svaku od ovih inicijativa odgovoriti izveštajem Narodne skupštine.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić. Izvolite.
Hvala, poštovana predsednice. Gospodine ministre, pored finansijskih, ima i drugih efekata primene zakona. Ono o čemu sam ja između ostalog govorio, jeste da i ovaj zakon, recimo, podrazumeva rok od četiri meseca od dana stupanje na snagu za donošenje podzakonskih dokumenata. Voleo bih da znam da li su ti dokumenti kada prođe četiri meseca doneti ili ne i da se o tome izvesti nadležni odbor jednom godišnje, o efektima, o tome kako se zakon sprovodio, da li je sve što je predviđeno u rokovima donetim zakonom urađeno, da li su uočene neke manjkavosti i da li nešto treba da se menja. To je ideja za podnošenje ovakvih izveštaja, jer bi onda na jedan sistematski način mi poslanici mogli da pratimo sprovođenje zakona, ne samo finansijskih efekta, nego i svega drugog. Mi ovako tu priliku nemamo. Znači, teško je pratiti šta se sve i na koji način se sprovode zakoni koje ova Skupština donosi i zato smatramo da je uvođenje ovakvog instituta u sve zakone dobro. Da li je to bilo u prošlosti, kao što je kolega Orlić govorio? Nije, ali mi mislimo danas da treba i da možemo bolje nego što je bilo nekada, i do 2012. i do 2005/2006. godine, koji god hoćete trenutak da odaberete, pa da krenemo konačno napred. Dakle, da ne gledamo nazad, nego da gledamo napred. Zašto insistiramo na zakonskoj obavezi? Stalno se govori kako će Vlada odgovoriti ako poslanici pitaju. Pa, ne odgovara Vlada, ne odgovara premijer i ne odgovaraju ministri kada postavimo konkretno pitanje. Za određene stvari tražimo odgovore, a odgovore ne dobijamo. Očigledno da obaveza iz Poslovnika nije dovoljna da obezbedi da premijer i ministri Vlade odgovaraju. Zato tražimo, i bićemo uporni u tome, da se u zakonu nađe obaveza, jer je naša nada da na taj način Vlada i ministri ne bi mogli da izbegnu odgovor, da se unese jedna ovakva norma. Ja mogu da razumem stav Vlade, Vladi je na ovaj način lakše, ali pozivam kolege poslanike, kako bi ojačali parlament i kontrolnu ulogu parlamenta, da prihvate ovaj amandman. Hvala.
Reč ima narodni poslanik dr Vladimir Pavićević.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana predsednice Narodne skupštine, gospođo Gojković, poštovani ministre Verbiću i poštovani gosti, pre svega iz Ministarstva prosvete, ja sam se javio sada da pokušam da podržim jednom vrstom argumentacije stav koji je izneo naš kolega narodni poslanik Marko Đurišić povodom amandmana koji je, između ostalih narodnih poslanika, podneo i narodni poslanik Marko Đurišić. Mislim da je gospodin Đurišić veoma dobro argumentovao sadržinu ovog amandmana. Pažljivo sam slušao sada i odgovor ministra Verbića. Ministar Verbić se sada pozvao na to da je obrazloženje amandmana i sadržina samog amandmana previše opšta i da zbog neusmerenja ka nekakvih preciznijim odrednicama nije u mogućnosti da prihvati sadržinu tog amandmana. Neophodno je, poštovana gospodo, ja mislim i danas ovde da podsetimo i sebe, a i ministra prosvete, gospodina Verbića, da se uvek polazi od nekih načela, uvek se polazi od nekih principa. Poštovana predsednice, evo vi da kažete gospodinu Verbiću da i u našem Ustavu, kada ga otvorimo, prvo poglavlje kaže – načela Ustava. Pa i u zakonu može da se nađe nekakva opšta odrednica. Ja smatram da taj pristup, koji podrazumeva da nešto što je za nekoga opštije ne može da bude prihvaćeno, ne može da bude dobar argument. To me je automatski asociralo i na delanje ministra prosvete, gospodina Verbića, povodom naših rasprava ovde i o akademskoj čestitosti, gde jedan opšti princip, kao što je akademska čestitost, ministar Verbić u dijalogu i sa narodnim poslanicima naziva prodavanjem iluzije, govoreći da je prodavanje iluzije kada neki opšti princip hoćemo da unesemo u neki zakon. Pa, ne mogu principi, poštovana gospodo i ministre Verbiću, da budu prodavanje iluzije. Dakle, mi krećemo od principa. Kao što u Ustavu krećemo od principa vladavine prava, tako u sistemu visokog obrazovanja, gospodine Verbiću, moramo da krenemo od akademske čestitosti. Nikako ne mogu da razumem jednog ministra prosvete koji jedan toliko visoki princip, kao što je princip akademske čestitosti, naziva prodavanjem iluzije. Upravo zbog njegovog delanja i zbog delanja ove većine ovde, mi smo dobili jedan ukor Evropskog parlamenta, poštovana predsednice gospođo Gojković…
Poštovani poslaniče, molim vas da govorite o konkretnom amandmanu koji se odnosi o potrebi da se podnese godišnji izveštaj o efektima primene ovog Zakona o industrijskom dizajnu, jer ćemo dobiti opomenu od istog parlamenta da se kod nas priča sve i svašta, samo ne o zakonima koje imamo na dnevnom redu. Pokušavam da sprečim to.
Nikako, ja samo hoću da poredim dva slučaja, dve slike koje su, ja mislim ovde uporedive, poštovana predsednice. Ja znam da vi pažljivo slušate naše rasprave i ministar je rekao da ne može da uvaži argumentaciju gospodina Đurišića, zbog prevelike opštosti koju je on pronašao u sadržini amandmana, a ja sam onda to povezao i sa jednim pristupom ministra Verbića, povodom druge teme kada je on sam opet rekao – suviše je opšti jedan drugi princip akademske čestitosti. Poštovana predsednice, ja sam ovde sugerisao da i vi, kao predsednica Narodne skupštine sugerišete ministru Verbiću, da uvek moramo da krenemo od nekih načela, pa i u ovom zakonu, i kao što u Ustavu krećemo od prvog poglavlja, to su načela Ustava, tako i u zakonima treba da krećemo od principa, od načela itd. Molim ministra ovde da i povodom rasprave o ovom amandmanu razmisli malo o integritetu i autoritetu koji treba da ima jedan ministar, a posebno ministar prosvete jer je, poštovana predsednice Narodne skupštine, povodom tačaka dnevnog reda na ovoj sednici Narodne skupštine, degradiran integritet i autoritet ministra prosvete, jer je suprotno njegovom mišljenju i njegovoj volji, po nečijoj naredbi skinut jedan zakon koji je on pripremi. Ja ga molim da nam odgovori – po čijoj naredbi je to urađeno gospodine Verbiću? Dali po naredbi gospodina Babića npr. ovde, da li po naredbi gospodina Vučića, a sigurno je da nije bilo po naredbi gospođe Gojković, jer je gospođa Gojković, nama uredno poslala saziv sednice, sa predloženim tačkama dnevnog reda. Molim poštovana predsednice Gojković, ministra Verbića, da kao što je i red u našoj Narodnoj skupštini meni sada odgovori i na ovo poslednje pitanje – ko je to naredio gospodine Verbiću? Molim ga da uvaži argumentaciju koju sam ja ponudio i gospodin Đurišić povodom ovog amandmana? Hvala vam, poštovana predsednice Gojković.
Hvala. Reč ima ministar Verbić. Izvolite.
Dakle, sada posle ove diskusije mi je malo jasnije šta je bio sadržaj koji je u amandmanu, koji se tiče godišnjeg izveštaja o efektima zakona. Koliko mogu da shvatim, ono što je primarno i što očekujete od Vlade jeste izveštaj o implementaciji zakona. Ja to zaista ne podvodim pod efekte, ukoliko je to bila namera, to je trebalo da piše u predloženom amandmanu. Kada govorimo o implementaciji, moram da kažem da su do sada sva podzakonska akta za sprovođenje zakona iz oblasti industrijske svojine bila donošena na vreme i da Zavod za intelektualnu svojinu izveštaj o svom radu na svaka tri meseca podnosi Vladi Republike Srbije, tako da to nije nikakva tajna i zaista Narodna skupština u bilo kom trenutku može da dobije kao informaciju. Pošto neke od poslanika veoma interesuje šta se radi po pitanju akademske čestitosti, samo želim da najavim zakon o naučno-istraživačkoj delatnosti koji je upravo ušao u javnu raspravu, kojim se formira odbor za naučni integritet i koji prema ovom Nacrtu zakona ima prilično velika ovlašćenja koja bi trebalo da idu dotle da se oduzimaju zvanja, da se ukida projektno finansiranje i mislim da je to sve sastavni deo jedne šire slike koja se tiče naučno-istraživačke delatnosti. Dakle, na tome se radi i uskoro ćete vidite taj Nacrt zakona.
Hvala. Poslaniče, odgovoreno vam je. (Vladimir Pavićević, s mesta: Nije do kraja.) Do kraja kada bude taj zakon na dnevnom redu. Dakle, što se tiče industrijskog dizajna i šire ste dobili odgovor. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić. Izvolite.
Da bi jedna institucija bila cenjena, uvažavana, poštovana u jednom društvu, potrebno je da sve svoje funkcije konzumira u punom kapacitetu. Dve dominante uloge Narodne skupštine Republike Srbije, po mom skromnom mišljenju su zakonodavna i kontrolna uloga. Zakonodavno je, naravno, dominantnija zato što više raspravljamo o predlozima zakona, ali ne treba i ne sme kontrola uloga parlamenta da se zaboravi. Ja sam narodni poslanik od 2008. godine. Ovde su koleginice i kolege sa mnogo dužim parlamentarnim stažom. Godine 2011, kada je stiglo jedno istraživanje koje naravno nije dobilo svoju punu ulogu i svu potrebnu svetlost je pokazalo da samo 3% ljudi u Srbiji veruje da parlament nije korumpiran. Godine 2011. je nešto više od 34% građana Srbije verovalo da je parlament i svi mi pojedinačno, da smo izuzetno korumpirani. Frustrirajuće je bilo poći na posao svakog jutra, a onda sam brojao moje komšije koje sam sreo tog dana, jedan, dva, pa ovaj treći komšija koji misli da sam ja korumpiran, ali misli da je korumpiran i svako od vas pojedinačno, ma kako neko odmahivao glavom. Ti što sada odmahuju glavom kažu – a zašto nije kontrolna uloga korišćena u mnogo jačem kapacitetu? A zašto tada kada ste doveli do samo 3% ljudi u Srbiji veruje da Narodna skupština nije korumpirana, zašto se tada niste bavili tim poslom? Zašto tada niste rekli – pa, ovaj Poslovnik koji smo 2009. godine predstavili kao demokratski iskorak, kao nešto najbolje što je moglo da se uradi i da se unese u našu Skupštinu, zašto tada niste razmišljali da kontrolna uloga prema Vladi bude jača. Niste, jer vam nije odgovaralo. Niste zato što niste smeli da pozovete Borisa Tadića i Mirka Cvetkovića da dođu u Narodnu skupštinu. Niste zato što su oni bili svevišnji. Niste zato što za četiri godine Vlade Borisa Tadića u kojoj je on bio i ministar i predsednik Vlade i svaki pojedinačni narodni poslanik, sedam puta za četiri godine došao je da odgovara na pitanja. Sedam puta za 48 poslednjih četvrtka u mesecu. Malo sam pre od predlagača amandmana čuo svojevrsno priznanje. Priznanje i jedino u toj formi priznanja bih mogao da razmislim o prihvatanju ovakvog nekog amandmana. Da je predlagač amandmana ustao i rekao i priznao – napravili smo i napisali smo loš Poslovnik o radu, nismo uveli,nismo znali, nismo hteli. I drugo priznanje, jer u pravu je gospodin Orlić, kada je rekao da nijedan zakon koji je napisala DS, u ma kakvom agregatnom stanju, jer za razliku prihvatanja kojeg agregatnog stanja tako prebacuju odgovornost na onog drugog. Nijedan jedini zakon, a desetine i stotine zakona je usvojeno od 2008. godine do 2012. godine. Nijedan zakon nema svoj član koji će predviđati tu kontrolnu ulogu i davanje izveštaja prema Narodnoj skupštini. I, zašto je predlagaču amandmana sada teško da ustane i da kaže – izvinite građani Republike Srbije, nismo umeli, nismo znali, a ja bih dodao još jednu stvar, nismo hteli bilo šta da se kontroliše. E, jedino tada, jedino na taj način, možemo da pričamo o demokratskim okvirima i na demokratski način sa priznavanjem grešaka, a ne sa upiranjem prsta u ono što vi niste umeli i znali i niste imali volje da uradite. Zakon se ne čita u onom delu, i meni je drago što se koleginice zabavljaju dok razgovaramo o ovom amandmanu, ali bi ih uputio da ovaj zakon, a nijedan drugi, se ne čita samo od člana do člana, da se čita i obrazloženje. Ali i da se čita izjava o usklađenosti propisa sa propisima EU, 63 strana zakona. Pogledajte gospodo predlagači amandmana 63. stranu zakona, predloga zakona – usklađeno sa normama EU. Da li je jedan jedini gest pokazao da ovaj zakon, ovako predložen, ali i svi oni koje smo usvojili u prethodnih godinu dana, nije bio usklađen sa normama EU? Da li vi to želite da mi izađemo sa tog puta? Vi možete da želite ali mi to nećemo da uradimo, ili vi možda hoćete neke norme da uvedete nove, pa čak i EU da pokazujete kako treba i šta treba, da ste pametniji od ostatka sveta, s tim što kada ste imali priliku to da primenjujete, e to niste primenjivali? Da li postoji jedna jedina zamerka da je nešto u ovom zakonu urađeno loše, a da je Venecijanska komisija, da su ostali ljudi iz EU prijatelji i saradnici ove države rekli da je nešto loše urađeno u ovom zakonu? Ne, nije. Gde vam je uporedno pravo? Gde je u nekom drugom zakonodavstvu tako nešto propisano i tako nešto obavezujuće? Nisam to čuo kao argument. Nema kao argumenta. Ali, i da ima, zašto ga niste primenjivali kada ste pisali zakone? A tada ste bili slepi, a tada niste, tada ste razmišljali o belim listićima, tada ste razmišljali o nekim drugim političkim opcijama. E, ta vrsta promenljivosti čas hoću - čas neću, pa jedni uslovi nam važe kada smo na vlasti, a drugi kada nismo na vlasti, pa, kada nismo na vlasti onda sve znamo kako treba i šta treba, a kada jesmo onda to nećemo da primenjujemo, jer svetog Cvetkovića i prepodobnog svetomučenika Tadića nismo smeli ni da pitamo, ni da pomenemo, a kamoli da vidimo u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Čestitost se pokazuje na način što se optuži Vlada da je napravila zakon o javnim beležnicima i da je jedan javni beležnik za mesec dana zaradio 160 hiljada evra, 180 hiljada evra, ali osim gole optužbe koja je daleko od čestitosti nismo dobili ime i prezime ko je taj čovek. Pitamo mesecima onog ko je optužio, onog ko je to rekao. Mesecima ga pitamo – ko je to? Nema odgovora, nema ni čestitosti. Nema ni čestitosti onda kada se brat premijera Vlade Republike Srbije optuži za stvar za koju se dokazalo da nije učestvovao, za stvar za koju se vidi da je stvar kriminala, a ne čestitih ljudi kao što su Andrej i Aleksandar Vučić. Oni koji su ovde bili najglasniji, nismo dobili, ne ostavku sa mesta narodnog poslanika, nismo dobili ni jedno obično – izvini, pogrešio sam, iz političke mržnje sam to rekao. Nismo dobili ništa i ti takvi ljudi da nam govore o čestitosti. Ti, takvi koji čestitost su unosili džipovima i pištoljima kao što je pričao gospodin Marijan Rističević, ti takvi koji su, ne do lakta, do ramena stavljali ruku u javne finansije podižući vinograde, gradeći kvadrate, kupujući „old tajmere“, da govore o čestitosti, a nisu spremni da zarad čestitosti ovog visokog doma kažu jedno obično izvini porodici Vučić, izvini ovom parlamentu i najvažnije izvinite građani Republike Srbije zato što ste lagali i obmanjivali. Ti, takvi nemaju pravo da govore o čestitosti. Ovaj zakon kojim se menja nešto loše što je urađeno pre šest ili sedam godina je urađen, upodobljen sa vrednostima EU ka čijem punopravnom članstvu verujem da idemo kao država i verujem da će ti koraci biti sve veći i sigurniji i brži. Ni jednim jedinim gestom, nijednim jedinim članom nije urađeno nešto protiv pravila i koja se dobijaju uporednim pravom, ali ni protiv pravila EU i što je najvažnije, rađeni su samo i isključivo zarad dobiti građana Republike Srbije.
Zahvaljujem gospodine Babiću. (Marko Đurišić, s mesta: Replika.) (Vladimir Pavićević, s mesta: Javljam se za reč.) Gospodine Đurišiću, vi imate pravo na repliku i dobićete reč, a gospodine Pavićeviću po kom osnovu vi? (Vladimir Pavićević, s mesta: Na osnovu člana 104, pravno na repliku.) Da li vas je iko spomenuo? Ja nisam, jedino ako niste se u vinogradu prepoznali… (Vladimir Pavićević, s mesta: Jesam.) …ali tu ne možete da replicirate gospodine Pavićeviću, niste poslanička grupa. Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić. Izvolite.
Hvala predsedavajući. Navikao sam već na ovu vrstu rasprave, ali mislim na jedan način mi je drago što ne možemo da čujemo ni jedan ozbiljan argument kada predlažemo da se krene korak napred, da se ne gleda samo unazad šta je bilo i da se neko optužuje kako je nekad bilo i da se onda kaže – A što niste, ne znam šta, uradili tad i tad? To je jedan od najlošijih argumenata u političkoj raspravi i meni je drago kada je to jedini argument koji može da se koristi. Ono što takođe me raduje je činjenica da onda taj argument da bi se pojačao, ne govore se istine. Koriste se lažni podaci, govori se o 48 meseci kada je neko trebao da dođe i da odgovara na pitanja poslanika pa je to uradio samo sedam puta, pa se govori o visosti, ne znamda li se govori o celishodnosti, svrsishodnosti, prevashodnosti ili čemu god? Znači, mi imamo činjenicu da je u 13 u 12 puta u mandatu ove Vlade, Vlada došla da odgovara poslanicima dva puta. To je sadašnje stanje, stanje koje nije u skladu sa Poslovnikom, kao što nije u skladu sa Poslovnikom da čekamo odgovore Vlade i ministara po nekoliko meseci. Ponavljam, zato smo tražili ove izmene i dopune zakona. Nikakvom pričom o 2008, 2009, 2010. godini uvredama to ne možete da nadomestite. Znači, dovedite premijera ovde da odgovara na pitanje poslanica, dovedite premijera da odgovara pisanim putem na pitanja poslanika. Hvala.
Zahvaljujem gospodine Đurišiću. Reč ima šef poslaničke grupe SNS, replika dva minuta, Zoran Babić [[Marko Đurišić, s mesta: Zašto replika? Kako replika? Jesam rekao i jednu jedinu reč?]] (Vladimir Pavićević, s mesta: Onda imam i ja pravo na repliku.) Spomenuli ste premijera, spomenuli ste Vladu. (Marko Đurišić, s mesta: Neka govori ministar onda.) Gospodine Babiću, osporava mi se pravo na repliku.
Gospodine Bečiću, kada smirite gospodina Đurišića koji dobija napade panike i besa kada govore narodni poslanici SNS, ja ću vrlo rado govoriti shodno Poslovniku zbog pominjanja Vlade Republike Srbije, predsednika Vlade Aleksandra Vučića i predsednika SNS, kojoj sa čašću i ponosom pripadam i govoriću ma koliko to izazivalo to paniku i bes kod gospodina Đurišića.
Gospodine Babiću, to gospodin Đurišić kao šef poslaničke grupe vrlo dobro zna da imate pravo. Izvolite, imate dva minuta, javite se ponovo.
Zahvaljujem se gospodine Bečiću. Jedino sa čime mogu da se složim sa prethodnim govornikom je jedna reč, uvreda za građane Republike Srbije, uvreda za Srbiju je bila Vlada Borisa Tadića i taj period od 2008. do 2012. godine. Jedino je uvreda i reč koja može da opiše efekte rada te Vlade koja je ostavila 400 hiljada ljudi bez posla. Jedina je ta reč uvreda za građane Republike Srbije, može da prikaže Vladu Borisa Tadića koja je javni dug podigla duplo, koja je stopu nezaposlenosti podigla za duplo, koja nas je zadužila. Upropastila, koja je obećala 1000 evra samo da bi Boris Tadić dobio na izborima, koja je bila spremna na sve i svašta samo zarad golog opstanka na vlasti. Čudna je matematika koju je prethodni govornik pokušao da sprovede i da kaže da za četiri godine Vlade Borisa Tadića od 2008. do 2012. godine nije bilo 48 poslednjih četvrtaka u mesecu, nego šta je bilo? Da li je bilo samo sedam, koliko puta ste došli ovde u parlament da odgovarate na pitanja? Vama nije snažan argument to što je ovaj zakon usklađen sa normama EU. Da li to oni glasnogovornici kada su bili u prilici odustaju od evropskog puta Srbije? Reci, neka izađe Boris Tadić i neka kaže ne želi u Evropu, želi ne znam gde. Ako nije dovoljan, strana 63. – usklađenost sa normama EU, ako nije dovoljan argument što sam vas pitao - dajte uporednim pravo gde je tako nešto napravljeno, šta je onda argument? Ali, samo nije argument za vas podsećanje na sve ono što ste radili.
Vreme.
Podsećaćemo vas mi ovde, ali što je još važnije, podsećaće vas i Specijalno tužilaštvo za organizovani kriminal.
Zahvaljujem, gospodine Babiću. (Vladimir Pavićević, s mesta: Poslovnik.) Gospodine Pavićeviću, morate razumeti da vi niste poslanička grupa i za vas ne mogu da važe članovi Poslovnika kao što važe za gospodina Đurišića i gospodina Babića. Tako da, nemate pravo na repliku. Niste pomenuti lično, a po Poslovniku, izvolite. Samo, molim vas, nemojte da zloupotrebite Poslovnik.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani potpredsedniče Narodne skupštine gospodine Bečiću, poštovani ministre Verbiću i poštovane gošće i gosti, gospodine Bečiću, malopre ste dva puta kao predsedavajući sednici Narodne skupštine prekršili član 104. Poslovnika Narodne skupštine. Evo, da vam pročitam samo stav 1, a vi ste povredili stav 2. tog člana. U stavu 1. piše – ako se narodni poslanik u svom izlaganju na sednici Narodne skupštine uvredljivo izrazi o narodnom poslaniku koji nije član iste poslaničke grupe, navodeći njegovo ime i prezime ili funkciju, odnosno pogrešno protumači njegovo izlaganje, narodni poslanik na koga se izlaganje odnosi ima pravo na repliku. U stavu 2. se govori o narodnim poslanicima koji su članovi druge stranke, gospodine Bečiću. Vi ste malopre gospodinu Babiću dali pravo na repliku na istom onom osnovu po kome sam se ja prethodno javio na repliku, ali mi niste dali pravo,
Gospodine Pavićeviću, samo da meni bude jasnije, kada je pomenuto vaše ime i prezime?
Pa, nije ni gospodina Babića pomenuto ime i prezime.
Ali, jeste predsednik stranke. To je poslanička grupa, šef poslaničke grupe.
Pa, ja sam se prepoznao u govoru gospodina Babića. Gospodine Pavićeviću, ne vredi sa vama da se ubeđujem. Da li želite da se Skupština izjasni u danu za glasanje? Naravno da želim.
Da, zahvaljujem.
Želim da postavim jedno pitanje gospodinu Babiću, ako je moguće. [[Isključen mikrofon.]]
Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić, šef poslaničke grupe. Izvolite.
Hvala, predsedavajući. Naravno, kada uvrede nisu dovoljne, onda prelazimo i na pretnje, pa smo čuli da će se sa mnom i mojom strankom baviti Specijalni sud za organizovani kriminal. Ja molim samo taj sud da se što pre pozabavi radom političke stranke kojoj pripadam i meni lično, kako bi dobili odgovor na to ko je i koliko i na koji način odgovoran za sve ono što se u Srbiji dešavalo i dešava danas. Govorio sam o tome da me raduju argumenti u kojima nema budućnosti, u kojima nema istine, a istina je da od 48 meseci, 13, 14 meseci rada parlamenta nije postojao Poslovnik koji je uređivao uopšte pitanja odgovora Vlade poslednjeg četvrtka u mesecu. To je usvojeno 2009. godine kao jedna novina i onda je konzumirano kako je konzumirano. Ako ćemo da gledamo prosek iz tih godina, vi ste već sada gori od tog proseka, kao što ste gori u svemu. Javni dug Republike Srbije za godinu dana je povećan četiri milijarde evra, a za četiri godine te Vlade povećan je sedam milijardi evra. Javni dug na kraju 2011. godine iznosio je nešto više od 45%, a danas iznosi preko 75%. Na kraju, predlaganjem ovog amandmana nisam osporavao usklađenost sa pravilima EU. Tražio sam da kontrolišemo sprovođenje zakona kroz ovu zakonsku normu. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine Đurišiću. Gospodine Babiću, po amandmanu. (Zoran Babić, s mesta: Replika, pominjanje Vlade.) Nemate prava na repliku. Pomenuta je samo Vlada, nije predsednik stranke, nije SNS, tako da nemate pravo na repliku. Da li želite po amandmanu? (Ne) Reč ima narodni poslanik Aleksandar Martinović, povreda Poslovnika.Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, povređen je član 107. koji govori o dostojanstvu Narodne skupštine. Nije tačno da Vlada i ministarstva ne dostavljaju odgovore na pitanje koja poslanici postavljaju. Inače, to kako je vladao Boris Tadić i kako je vladala DS, ima jedna pesma iz 2012. godine: „Harala Tadića banda“. Eto, to je narod mislio o njegovoj Vladi.
Molim vas, gospodine Martinoviću. Nemojte da zloupotrebljavate povredu Poslovnika. Inače, gospodine Bečiću, prenesite gospodinu Đurišiću da mi je ministar unutrašnjih poslova 11. marta 2015. godine poslao odgovor na pitanje koje sam postavio 10. februara 2015. godine, pošto sam zatražio obaveštenje i objašnjenje vezano za utvrđivanje postojanja malverzacija i krivičnih dela izvršenih u „Razvojnoj banci Vojvodine“, Fondu za kapitalna ulaganja AP Vojvodine, Fondu za razvoj Vojvodine i Pokrajinskom sekretarijatu na nauku i tehnološki razvoj, pa se u tom odgovoru navodi, prosto zbog javnosti i zbog građana, da ne ostanu u zabludi da Vlada ne radi svoj posao, policijski službenici MUP, na osnovu zahteva za prikupljanje potrebnih obaveštenja Višeg javnog tužilaštva u Novom Sadu i Tužilaštva za organizovani kriminal u Beogradu, vrše provere na okolnostima poslovanja „Razvojne banke Vojvodine“ sa Fondom za razvoj AP Vojvodine, Fondom za kapitalna ulaganja i Pokrajinskim sekretarijatom za nauku i tehnološki razvoj, a u vezi navoda zloupotreba odgovornih lica, navedenih subjekata i odgovornih lica više privrednih subjekata prilikom dobijanja i korišćenja podsticajnih sredstava na osnovu rezultata izvršenih provera po nalogu Višeg javnog tužilaštva u Novom Sadu dana 26. januara 2015. godine lišena su slobode tri lica zbog postojanja osnovane sumnje da su izvršili krivična dela zloupotreba službenog položaja iz člana 359. i zloupotreba položaja odgovornog lica iz člana 234. Krivičnog zakonika. Gospodine Martinoviću, samo mi objasnite kakve to veze ima sa time da sam ja prekršio Poslovnik?
Ima veze, gospodine Martinoviću. To su vam oni, između ostalog, iz one pesme iz 2012. godine.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić, povreda Poslovnika.
Hvala. Poštovani predsedavajući, smatram da ste povredili član 109. kojim imate pravo da izričite opomenu narodnom poslaniku kada upotrebljava psovke i uvredljive izraze. Ja ne znam da li je u vašem rečniku „banda“ uvredljiv izraz ili ne. Ako nije uvredljiv izraz, onda možemo da govorimo o raznim bandama koje postoje u Srbiji danas i narko-bandama i auto-bandama i političkim bandama, političkoj bandi iz Nemanjine ulice i sličnim stvarima.
Gospodine Đurišiću, molim vas. Vi ste se javili po povredi Poslovnika. Radite upravo ono što osporavate da je učinio neki drugi narodni poslanik, citirajući nešto iz nekog događaja. Molim vas, nemojte to da radite.
Ja sam govorio o tome… [[isključen mikrofon.]]
Zahvaljujem. Smatram da nisam prekršio Poslovnik. Da li želite da se Skupština izjasni u Danu za glasanje? (Marko Đurišić, s mesta: Pustite me da govorim.) Ne. Hvala. Reč ima narodni poslanik Aleksandra Jerkov, povreda Poslovnika. Izvolite.
Gospodine potpredsedniče, u vezi sa članom 103. imam jedno za vas vrlo kratko pitanje. Da li smatrate da je gospodin Martinović malopre kada je govorio reklamirao povredu Poslovnika ili smatrate da je to vreme zloupotrebio i da ste vi u tom slučaju bili dužni ne da ga saslušate i da ga nakon dva minuta i 20 sekundi upitate kakve to veze ima sa povredom Poslovnika, nego da mu prvo oduzmete vreme njegove poslaničke grupe, zbog očigledne zloupotrebe prava na reklamiranje povrede Poslovnika i, drugo, da mu izreknete meru opomene, jer oduzimanje vremena poslaničke grupe nije jedino što vam stoji na raspolaganju? Naprotiv, vi imate obavezu u skladu sa stavom 7. člana 103. da onom narodnom poslaniku koji zloupotrebljava izreknete mere opomene predviđene članovima 108. do 111. ovog Poslovnika. Da li smatrate da je to bila vaša dužnost? Ako ne smatrate, molim vas da mi date obrazloženje kako ovo što je govorio Aleksandar Martinović može u bilo kom tumačenju i bilo kojoj verziji tog događaja da predstavlja povredu Poslovnika.
Gospođice Jerkov, da vam odgovorim. Sama činjenica da sam prekinuo gospodina Martinovića dva puta, sama činjenica sa sam ga pitao kakve to ima veze, sama činjenica da sam rekao sekretaru da oduzme poslaničkoj grupi dva minuta, govori da smatram da u jednom delu javljanja za povredu Poslovnika nije govorio o povredi Poslovnika. Da li želite da se Skupština izjasni? (Da) Skupština će se u Danu za glasanje izjasniti. Povreda Poslovnika, gospodine Pavićeviću izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predsedavajući današnjoj sednici, gospodine Bečiću, ministre Verbiću i poštovani gosti, prekršili ste član 109. Poslovnika, gospodine Bečiću, i najviše se Poslovnik naše Narodne skupštine krši kada vi predsedavate. Prekršili ste član 109. tako što niste intervenisali kada su poslanici SNS upotrebili termin: „banda“, da označe delovanje neke druge grupe narodnih poslanika. Ja ovde imam „Rečnik srpskog jezika“, poštovani gospodine Bečiću, i da vam objasnim šta je značenje termina „banda“ i da je to neprimeren termin ovde u našem parlamentu. Kaže da je „banda“ razbojnička i lopovska država. Zar da tako nekog drugog narodnog poslanika ili grupu narodnih poslanika ovde nazove jedan narodni poslanik? Kaže – rđava država, razbojnička, gangsterska. Gospodine Bečiću, vaša je obaveza bila da intervenišete, da prvo upozorite gospodina Babića, a onda da mu u skladu sa članom 109. izreknete meru opomene, kao što izričete tu meru narodnim poslanicima koji dolaze iz opozicije. Ja mogu da razumem da niste prekršili Poslovnik samo ako ste razumeli da je gospodin Babić umesto termina „banda“ upotrebio termin „bandaž“, koji je sledeći termin u rečniku, a koji znači: zavoj, utega na rani, prelom, povoj, pa da je onda došlo do nerazumevanja između vas kao narodnih poslanika iste poslaničke grupe SNS u Narodnoj skupštini. Molim vas da sada kada sam vam vrlo fino, ja mislim, obrazložio, prihvatite da ste pogrešili i da izreknete meru opomene gospodinu Zoranu Babiću zato što je na neprimereni način opisivao delanje drugih narodnih poslanika. Hvala.
Gospodine Pavićeviću, uvaženi profesore, vidite da vaše izlaganje po povredi Poslovnika je puno lapsusa, pošto u jednom trenutku niste rekli: „gospodin Martinović“, nego: „gospodin Babić“ da je to izrekao, a u jednom trenutku ste rekli da su to izgovorili poslanici SNS, a u drugom da je to izgovorio samo jedan poslanik, tako da ja nisam vaše izlaganje puno lapsusa razumeo do kraja. Ali, mogu da vam dam isto objašnjenje koje sam dao i gospođici Jerkov – smatram da nisam prekršio Poslovnik. Da li želite da se Skupština izjasni? (Da) Povreda Poslovnika, narodni poslanik Zoran Babić, šef poslaničke grupe SNS. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, član 107. govori o obavezi svih narodnih poslanika da poštuju dostojanstvo Narodne skupštine. Podsetio bih vas da pesma „Harala Tadićeva banda“ je narodna umotvorina, to nije izmislio gospodin Martinović, to je narod napravio tu pesmu. (Aleksandar Martinović, s mesta: Epska narodna pesma.) Da li je ovo pozivanje sada na Poslovnik i traženje kazne za gospodina Martinovića zato što citira nešto što je došlo od građana Republike Srbije? To je omalovažavanje ljudi u Srbiji, to je omalovažavanje građana Republike Srbije. To je sramota, molim vas, gospodine predsedavajući. Ja znam da gospodinu Pavićeviću i gospođi Jerkov ne odgovaraju građani Srbije. Ja znam da im odgovara samo onih 6% koji glasaju za Bojana Pajtića i za njih i da jedino njih prihvataju za građane Srbije, ali, ovu pesmu su zbog muke, zbog bede u koju su ih ubacili, zbog svih kriminalnih i pljačkaških privatizacija koje su odradili, zbog svih onih 400 hiljada radnih mesta koje su oteli, oduzeli ljudima pravo na budućnost, na život, nastala je ova pesma. Na ovakav način i ovakvim prethodnim pozivanjima na Poslovnik i na kršenje Poslovnika se omalovažavaju građani Republike Srbije. S druge strane, pogledao sam, ta pesma je samo u nekoliko dana imala 141 hiljadu pregleda na „Jutjubu“. Da li je moguće to da kolegi Pavićeviću više ne odgovaraju ni društvene mreže? Da ne odgovaraju ni oni koji konzumiraju društvene mreže? To je zaista strašno. Ja sam mislio da mi kao društvo idemo napred, da koristimo društvene mreže kako bi bili bliži građanima Republike Srbije, a na ovaj način gospodin Pavićević omalovažava i ljude koji koriste društvene mreže, molim vas.
Vreme. Hvala vam. Kaže mi kolega Igor Bečić da Poslovnik nije povređen. Zahvaljujem. Reč ima Marijan Rističević, povreda Poslovnika. Samo recite koji je član u pitanju. Izvolite.
Za razliku od drugih, čim me uključite, reći ću. Radi se o čl. 103, 105, 106, 107, 108, 109.
Član 107. ne može. Nekoliko je puta licitiran. Ovi ostali mogu.
Ja reklamiram pet ili šest članova.
Ovaj šesti ne može, a pet može.
Prvo krenemo od člana 103. Zahvaljujem gospodinu Bečiću što je bolećiv prema opoziciji, ali, recimo,reklamacija povrede Poslovnika koju sam ja istakao nije uvažena, nisam dobio reč, iako je gospodin Pavićević dobio dva puta reč, po gotovo uzastupnoj povredi Poslovnika. Znači, on je mogao dva puta da reklamira povredu Poslovnika, ja nisam mogao nijednom. Gospodin Babić je dobio reč pre mene jednom, zato što je šef poslaničke grupe, gospodin Đurišić je dobio reč zato što je šef poslaničke grupe, ali nema opravdanje da se šefu poslaničke grupe da dva puta reč, a da se između toga običnim poslanicima reč ne daje. Naravno da neću pisati ustavnu žalbu zbog diskriminacije koja je sprovedena, ja poštujem tu pozitivnu diskriminaciju prema opoziciji, ali je ovde rečeno nešto uvredljivo. Doslovce su rekli – politička banka iz Nemanjine, kvalifikujući većinu koja podržava Vladu Republike Srbije, i rekli su da smo gori u svemu od njih, što je neoprostiva uvreda, jer je to nemoguće. Teško je biti gori od njih. Nije teško biti bolji od njih. Od njihove Vlade je bila gora samo njihova Vlada i zato ja ovo doživljavam kao neoprostivu uvredu. Ne tražim da se o ovome glasa, ali ubuduće, uz svo uvažavanje što predsedavajući imaju toleranciju prema opoziciji, o tome se mora voditi računa, pogotovo gospodinu Pavićeviću, koji kad čuje, moram ispraviti gospodina Babića, pesma se ne zove „Harala Tadićeva banda“, već „Harala Tadića banda“, tako da ta pesma, ta narodna epska pesma mora da ima svoj autentični naziv.
Hvala, potrošili ste vreme. Ovaj prvi deo oko toga ko je imao prednost oko povrede Poslovnika vi vidite sa šefom poslaničke grupe, a ja ću sa Igorom Bečićem da raspravim to, ako se slažete, da ne glasamo o povredi Poslovnika. Što se tiče upotrebe reči „banda“, čujem da je više puta bilo sa svih strana. Bile su citirane epske pesme, a bilo je citirano, kako ste vi naveli, neću ja da ponavljam. Znači, jedino što je predsedavajući prekidao kada su bile upotrebljavane takve reči. Znači, nije želeo da izriče kazne koje su nepopularne. Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić, povreda Poslovnika.
Hvala, poštovana predsednice. Član 109.
Izvinjavam se, poslaniče, nekoliko puta je bilo 107, 109, 107, 109, a nije bilo nikakvih radnji između, osim vaših poslaničkih javljanja po Poslovniku.
Bilo je radnji, gospođo predsednice, jer se nije postupilo po članu 109, nego se zloupotrebljava Poslovnik i koriste se uvredljivi izrazi na način koji vi tolerišete, a o tome kako se uvrede na račun gospodina Tadića podvode pod epske srpske umotvorine. Evo, malo moderne srpske umotvorine. Kaže – Vučiću, lopove smanjio si penzije.
Poslaniče, ovo je stvarno neukusno, ne zbog toga šta vi citirate.
To je najnovija epska srpska umotvorina. [[Isključen mikrofon.]]
Slažem se sa vama, ali nemojte nastavljati tako. Rekli ste – politička banda iz Nemanjine 11. Niste senzitivni na takve rečenice. (Marko Đurišić, s mesta: Jesam, vrlo sam senzitivan.) Znate da će uslediti odgovor. Dozvolite meni, kao predsedavajućem, da prekinem ovu mučnu diskusiju. (Marko Đurišić, s mesta: Ja reč banda nisam koristio.) Molim vas, dozvolite mi da prekinem ovu mučnu diskusiju koja ne vodi ničemu. Isključila sam vam mikrofon. (Marko Đurišić, s mesta: Vidim.) Znam da vidite, osećate i znate. Dozvolimo poslaniku Vladimiru Orliću da govori o amandmanu i da se vratimo na temu. Ovo je zaista mučno i možemo udarce ispod pojasa da nastavimo, verujem da svi poslanici jednakom snagom mogu da se uključe u ovo i da izađemo svi modri. Nije mi to cilj. Molim vas. Reč ima narodni poslanik dr Vladimir Orlić po amandmanu.
Zahvaljujem gospođo predsednice i pridružujem se pozivu da raspravljamo po amandmanu, ako uopšte postoji interesovanje, kako predlagača amandmana, tako od strane kolega koji su se javili da daju podršku ovom amandmanu, ako se bilo ko uopšte u sali seća o čemu je bilo reči, pre nego što smo ušli u raspravu po replikama i reklamiranju Poslovnika. Demonstrirajući dobru volju uporno se uzdržavam od repliciranja, trudimo se da držimo ovu diskusiju na nekom nivou, ali bojim se da neki uporno ne shvataju da je to nešto što je zaista dobro i pravi kontrast u odnosu na ono što se uporno demonstrira ovde, a što je šta, samo relikt prošlosti loših vremena koja treba da ostavimo iza nas. Ima to veze i sa amandmanom. Dakle, na temu onoga što smo čuli kao argumentaciju od strane kolega koji su podržali amandman, tu zapravo argumentacije gospođo predsednice nema. Nisam se javljao za reakciju po pitanju pokušaja da se ukaže na neku rezoluciju Evropskog parlamenta, to nema veze sa raspravom. Zahvaljujem na vašoj reakciji po tom pitanju. Ni na pitanja opet neke čestitosti, vi ste komentarisali takođe gospodine ministre i slažem se da je to priča bez ikakve suštine u šta može da se uveri onaj koji uporno predlaže, ako samo malo bolje pogleda tekst koji predlaže. Slažem se da ne trebamo da raspravljamo ni o zakonu koji nije danas na dnevnom redu i nikakve veze sa amandmanom nema. Tako da ostaje samo da se obratim predlagačima amandmana i po pitanju onoga što smo čuli, po pitanju pokušaja da se podupre predlog da se amandman usvoji. Odgovori na pitanja koja postavljaju poslanici u Narodnoj skupštini Republike Srbije mi dobijamo od Vlade i to dobijamo redovno. Možemo da se uverimo da smo dobili pisane odgovore na poslanička pitanja i za ovu sednicu danas. I na današnji dan i pre dva dana kada smo započinjali raspravu u načelu. Dakle, taj mehanizam dame i gospodo funkcioniše. Apsolutno funkcioniše. Mogućnost da se postave pitanja kada se referiše o radu ministarstava, pojedinačnih ministarstava takođe apsolutno funkcioniše. Kada neko kaže nismo čuli argument zašto ne treba usvojiti amandman na član 51, moram da podsetim, jesmo i ponoviću još jednom ako treba i koliko god puta da treba. Taj mehanizam koji se predlaže je suvišan i mislim da je to više nego dovoljan argument. Uopšte ne mora da bude u vezi sa tim kako je bilo ranije, on je jednostavno suvišan. Da ne bude da se samo kritikujemo, navešću par pozitivnih stvari za sam kraj, nadam se ove rasprave koja je odavno prestala da sadrži bilo kakav smisao. Prva pozitivna stvar, želim da se zahvalim na svojevrsnom priznanju predlagača da kada su bili u mogućnosti da sami nisu ovakvu vrstu mehanizam kontrole ugrađivali u zakonske predloge. Korektno priznanje. Lepo je što smo to čuli. Druga stvar, želim da pohvalim poziv da nas to ne sprečava da ispravljamo greške. Dakle, greške bilo sopstvene bilo tuđe ne treba da budu razlog da ne idemo kao društvo u pravcu progresa. Citiram reči predlagača amandmana – poziv da gledamo napred a ne nazad. Napred dame i gospodo narodni poslanici je upravo ono na šta pozivamo mi iz ovih klupa već dugo vreme i nastavićemo to da radimo. Pogled napred koji predstavlja jezgro političkog fokusa i uopšte društvenog interesa koji se nalazi u programu političke snage koja se naziva SNS. U tom smislu pozdravljam ako smo uspeli da podignemo nivo razumevanja između nas. Pričalo se danas o narodnim umotvorinama, latinska mudrost – ko ne napreduje, taj nazaduje. Drago mi je što su i neki sa druge strane sale izvukli dobre zaključke iz ove mudrosti. Za sam kraj, da bude završeno u potpunom tonu međusobnog uvažavanja i razumevanja, i pored toga što i dalje smatram da je predlog ustanovljen ovim amandmanom suvišan, dakle mehanizmi kontrole i provere informacija postoje. Evo napraviću jedan korak dobre volje, kažem sa svoje strane – razmisliću dodatno o tome da predlog podržim, ako na sve što smo do sada čuli čujemo još one reči na koje sam pozvao „izvinite“ i „pogrešili smo“. Ako ih predlagač amandmana izgovori, dakle za to što nismo imali takve mehanizme u prošlosti, „izvinite“ i „pogrešili smo“ ja prihvatam da sa svoje strane razmislim i ovaj predlog ipak podržim glasanjem. Dok ih ne čujem ipak ću ostati pri zaključku da ipak ovaj amandman ne treba da bude usvojen, ali sada je sve u rukama predlagača. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević.
Dame i gospodo narodni poslanici, po pitanju izveštaja koje Vlada podnosi Narodnoj skupštini preko nadležnih odbora, godišnji izveštaj o efektima primene ovog zakona, u obrazloženju su navedene sve zakonske odredbe, ali moram da podsetim stranku bivšeg režima na Poslovnik koji su oni doneli 2009. godine. U članu 229. piše – ministar informiše nadležni odbor Narodne skupštine o radu ministarstva jednom u tri meseca. Na sednici odbora po pitanju ministra o podnetoj informaciji mogu i da postavljaju članovi nadležnog odbora i ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe koja nema člana u tom odboru. O zaključcima odbora povodom podnete informacije odbor podnosi izveštaj Narodnoj skupštini. Ne znam koja još zakonska klauzula treba da postoji i koji još propis u Poslovniku da bi neko primetio da amandman koji je predložen je na određen način uzaludan. Gubimo ovde vreme, juče smo zatražili informacije o protivgradnoj zaštiti i gotovo u roku od jednog dana smo tu informaciju dobili. Kao što znate, voleo bih da raspravljamo o šteti koja je bila u sinoćnoj oluji, međutim dok stranka bivšeg režima ovde, dok selo gori stranka bivšeg režima kose češlja i ne pada im na pamet da podele tugu i bol koju zemljoradnici osećaju zbog sinoćne oluje i nepogode i zapuštenog sistema odbrane od grada koju smo zatekli 2012. godine. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić.
Upravo ovi argumenti protiv mislim da su argumenti za usvajanje ovog amandmana. Zato što očigledno ne postoji jednakost svih poslanika kada koriste ono što im Poslovnik daje za pravo, a to je da postave pitanje Vladi i da u roku od 15 dana dobiju odgovor. Poslednji put kada smo imali prilike prošle nedelje da postavimo pitanje na početku sednice, podelio sam sa vama poslanicima činjenicu da sam čekao mesec i po dana na odgovor ministra odbrane o tome kakav je stav Republike Srbije povodom potpisivanja Konvencije o zabrani korišćenja kasetne municije. Dakle, ne 15 dana nego 45 dana, a evo čujem danas da se nekim poslanicima odgovara promptno u roku od jednog dana. Na žalost ta informacija, kako reče prethodni poslanik koju smo dobili o protivgradnoj zaštiti nije mogla da spreči štetu koja je juče napravljena od grada, kao što ne bi mogao ni zakon da smo ga usvajali na početku ove rasprave, a taj zakon je povučen. Pitanje je kada će se naći ponovo pred nama i da li ćemo ga uopšte usvojiti, da u ovoj sezoni šteta od grada bude manja nego što će verovatno biti. Za to danas nisu odgovorni poslanici prethodnog bivšeg režima, niti bivša Vlada, nego ova Vlada i ova većina, jer ne stavlja taj zakon na dnevni red i ne usvaja ga. Zato ponavljam naš predlog da ne bude poslanička obaveza da ministri odgovaraju ili ne odgovaraju, kaže poslanik – jednom u tri meseca nadležnom odboru podnose izveštaj. Ja sam član jednog odbora gde ministar tri puta za redom nije podneo taj izveštaj u tromesečnom roku, nego smo posle devet meseci raspravljali o tri izveštaja. To što stoji u Poslovniku nije dovoljno dobro i mi tražimo da bude deo zakona, zakonska obaveza. Jednom godišnje ministar nas obavesti pre nadležnog odbora o efektima primene zakona, svim efektima. Govorio sam i ranije o tome. Da li ćemo se mi izvinjavati i priznati greške, mi smo to uradili. Politički smo prihvatili sud građana i na izborima 2012. i 2014. godine, naučili smo nešto iz tih grešaka i nemam potrebe da se izvinjavam vama. Građanima Srbije smo se izvinili za sve greške koje smo pravili, ali smo iz tih grešaka nešto naučili i smatramo da može i treba da se radi bolje. Vi ne. Vi hoćete da ponavljate uporno naše greške. Nastavite da ih ponavljate, završićete na izborima onako kako smo završili mi. Hvala.
Po amandmanu, ponovo? Narodni poslanik Vladimir Orlić. Izvolite.
Još ovaj i verujem, gospođo predsednice, poslednji put. Samo kratko da obavestim uvažene kolege narodne poslanike da sam doneo konačnu odluku po pitanju ovog amandmana. Dakle, s obzirom da prihvatanje, neprihvatanje, rezultati izbora apsolutno nije tema tu, alternative, dame i gospodo, nema, ne smatram ga bilo kakvim razlogom za dalju diskusiju po ovom amandmanu. Lepo je što suočavaju sopstvene greške, ali žalim što gest dobre volje nije prihvaćen, barem ne ovaj put. Pa, pošto one reči - izvinite i pogrešili smo ipak nismo čuli, obaveštavam cenjene kolege da neću glasati za ovaj amandman. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Zoran Babić.
Pridružujem se argumentaciji gospodina Orlića, s tim što onako vizionarski sam znao do tog izvinjenja neće ni doći, kao što nikada nije ni došlo na našu pruženu ruku da se složimo oko važnih projekata, kao što je projekat „Beograd na vodi“, kao što su mnogi drugi poslovi u kojem nam je potreban najširi mogući konsenzus, nismo dobili sa druge strane, ni volju, ni pruženu ruku, ništa osim političke mržnje. Međutim, ono što me zaista sada u ovih nekoliko reči prethodnih govornika učinilo veoma tužnim, a to je da se politika jedne stranke svodi na neke dnevno političke događaje. Da se politika vodi iz članaka u medijima, pa smo sada videli da je ova Vlada odgovorna zato što je povučen Zakon o protivgradnoj zaštiti i zaboga da nije tog zakona i da nije te Vlade grada ne bi bilo u Srbiji. Još da je ostao, super heroj Boris Tadić, kao što je trčao maraton i igrao basket, on bi verovatno tim super političkim moćima, koje je imao, verovatno da bi odleteo do oblaka i umesto raketa za protivgradnu zaštitunapravio da grada ne bude u Srbiji. Ali, žalosno je da neko kada padne kiša, kada sunce sija, kada se dešava sve ono što se dešavalo i dešavaće se prst upire i kaže - odgovorna je Vlada Aleksandra Vučića i misli da na tome zarađuje poene. Ne, gospodo, time pokazujete samo beznađe vaše politike koja nije politika već trčkaranje.
Vreme.
Mislim da nismo iskoristili vreme.
Ja sam mislila da je replika. Ne?
Po amandmanu, oprostite. Za kraj, ću se danas, uz pridruživanje vašem apelu, gospođo Gojković, da ovu sednicu privedemo kraju na normalan i civilizovan način, ja ću još jednu samo stvar reći. Slažem se za neke konstatacije koje je malo pre jedan kolega izneo za Nemanjinu ulicu, kao što se slažem da je tada govorio, kada je to govorio, da je govorio o prošlosti, jer u Nemanjinoj ulici je sedeo i Oliver Dulić, u Nemanjinoj ulici je sedeo i Saša Drgain, u Nemanjinoj ulici su sedeli svi oni ljudi koji su posle toga imali više, mnogo više posla, da ne kažem i jedinog posla sa tužilaštvom ili sa Specijalnim sudom za organizovani kriminal. Verujem kada je gospodin prethodni govornik i predlagač amandmana govorio o tim stvarima vezanim za Nemanjinu ulicu da je govorio o prošlosti, a na sreću građana Republike Srbije govorimo o dalekoj prošlosti i o politici koja se nikada više neće vratiti.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić. Želite repliku? Izvolite.
Hvala. Kažem, raduje me kada u nedostatku argumenata krenemo da vređamo jedni druge. Žao mi je što se to toleriše od strane predsedavajućeg. Ja na uvrede neću odgovoriti uvredama. Ko je želeo da čuje ono što sam imao da kažem i po pitanju ovog zakona i po pitanju drugih stvari koje su danas bila tema, verujem da je razumeo. Nisam govorio o Nemanjinoj u prošlosti, govorio sam o Nemanjinoj u sadašnjosti, o današnjici. Govorio sam o tome da to što Republika Srbija danas nema spreman sistem odbrane od grada ne može da bude odgovornost Vlade čiji je mandat prestao pre tri godine. Tri godine su stvari mogle da se poprave, ali za to treba nešto znati, treba raditi vredno kako bi se stvari promenile, a ne vređati druge kolege poslanike, druge političke opcije u parlamentu ili u javnom životu, što je manir danas predstavnika vladajuće većine. Nikada nisam želeo da na taj način učestvujem u političkom životu i političkoj raspravi, ali ću uvek biti spreman da odgovorim na uvrede i neistine koje se iznose o tome šta je bilo nekada, iako ne mislim da će nas to odvesti u bolju budućnosti, jer danas za padanje grada 2015. godine je odgovorna Vlada koja upravlja Republikom Srbijom 2015. godine, a ne Vlada koja je završila mandat 2012. godine. Hvala.
Hvala. Jeste li se vi javili po amandmanu? Osnov za repliku nemate. (Ljubiša Stojmirović, s mesta: Ne bih to uradio.) Ne bi ni radili.
Poštovane kolege, javio sam se po amandmanu, ali sam sada malo zbunjen posle ovolike diskusije pa ne znam ni o čemu se radi u tom amandmanu. U principu, ako već ne bi prihvatio taj amandman, ne bih vas uslovljavao da se izvinjavate jer mislim da nismo mala deca pa da se tako igramo, nego da treba da budemo ozbiljni građani, odnosno ozbiljni predstavnici građana ovde. Ovo što građani danas gledaju mene ne raduje, a verujem da ne raduje ni njih. Mi pravimo od ovog parlamenta nešto što mu ne priliči – takmičimo se ko će koga više da uvredi, ko će više prljavog veša da iznese pred javnost, a zaboravljamo da smo položili ovde zakletvu i da smo se obavezali da ono što radimo, radimo u interesu građana Srbije. Neko nam je možda podvalio i uvukao nas u neku igru gde će biti važno ko se koliko puta javio i koliko puta je diskutovao. Ja mislim da to nije dobro i zato vas molim da u svojim diskusijama budete konkretni, da pokušate da uradite nešto što će biti dobro za građane Srbije i u vezi sa tim reći ću i ja jednu narodnu umotvorinu koja kaže – bolje je govoriti malo a pametno, nego mnogo a glupo. Hvala vam.
Pošto smo završili pretres o amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Skupština će u Danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Poštovani poslanici, s obzirom da je Narodna skupština završila raspravu o svim tačkama dnevnog reda ove sednice, saglasno članu 87. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine, određujem petak, 15. maj 2015. godine sa početkom u 12 časova i 20 minuta kao Dan za glasanje o tačkama dnevnog reda Sedme sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2015. godini. Poštovani narodni poslanici, pre nego što pređemo na odlučivanje, potrebno je da utvrdimo kvorum. Molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 134 narodna poslanika, odnosno da je prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika i da, prema tome, postoje uslovi za odlučivanje. Molim poslanike da ne izvlače kartice i ponovo ih stavljaju, teško je onda utvrditi rezultate glasanja. Prelazimo na 1. tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O PRAVNOJ ZAŠTITI INDUSTRIJSKOG DIZAJNA Pošto je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o pravnoj zaštiti industrijskog dizajna, u načelu. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 146, protiv – niko, uzdržan – jedan, nije glasalo pet od ukupno prisutnih 152 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona, u načelu. Prelazimo na odlučivanje o amandmanima. Na član 7. amandman je podnela grupa od 11 narodnih poslanika poslaničke grupe „Boris Tadić – SDS, Zajedno za Srbiju, Zeleni Srbije“. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – četiri, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 153 od ukupno prisutnih 157 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 7. amandman je podnela grupa od šest narodnih poslanika poslaničke grupe LSV. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za –pet, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 152 od ukupno prisutnih 157 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 7. amandman je podnela grupa od osam narodnih poslanika poslaničke grupe DS. Stavljam na glasanjeovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – sedam, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 152 od ukupno prisutnih 159 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 31. amandman je podnela grupa od 11 narodnih poslanika poslaničke grupe „Boris Tadić – SDS, Zajedno za Srbiju, Zeleni Srbije“. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – šest, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 153 od ukupno prisutnih 159 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 51. amandman je podnela grupa od 11 narodnih poslanika poslaničke grupe „Boris Tadić – SDS, Zajedno za Srbiju, Zeleni Srbije“. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – sedam, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 155 od ukupno prisutnih 162 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Pošto smo završili odlučivanje o amandmanima, pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o pravnoj zaštiti industrijskog dizajna, u celini. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 156, protiv – niko, uzdržanih – dvoje, nije glasalo četiri od ukupno prisutnih 162 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o pravnoj zaštiti industrijskog dizajna. Prelazimo na 2. tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O POTVRĐIVANjU SPORAZUMA IZMEĐU VLADE REPUBLIKE SRBIJE I VLADE RUSKE FEDERACIJE O UZAJAMNOM PRIZNAVANjU I EKVIVALENCIJI JAVNIH ISPRAVA O STEČENOM OBRAZOVANjU I NAUČNIM NAZIVIMA Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Ruske Federacije o uzajamnom priznavanju i ekvivalenciji javnih isprava o stečenom obrazovanju i naučnim nazivima, u celini. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 163, protiv – jedan, uzdržan – jedan, nema onih koji nisu glasali od ukupno prisutnih 165 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština, većinom glasova svih narodnih poslanika,usvojila Predlog zakona. Prelazimo na 3. tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O POTVRĐIVANjU SPORAZUMA IZMEĐU VLADE REPUBLIKE SRBIJE I VLADE REPUBLIKE MAKEDONIJE O UZAJAMNOM PRIZNAVANjU JAVNIH ISPRAVA O STEČENOM OBRAZOVANjU I O STRUČNIM, AKADEMSKIM I NAUČNIM NAZIVIMA Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Makedonije o uzajamnom priznavanju javnih isprava o stečenom obrazovanju i o stručnim, akademskim i naučnim nazivima, u celini. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 162, protiv – niko, uzdržanih – dvoje, nije glasao jedan od ukupno prisutnih 165 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština, većinom glasova svih narodnih poslanika,usvojila Predlog zakona. Prelazimo na 4. tačku dnevnog reda – PREDLOG ODLUKE O IZMENAMA ODLUKE O IZBORU ČLANOVA I ZAMENIKA ČLANOVA ODBORA NARODNE SKUPŠTINE REPUBLIKE SRBIJE Stavljam na glasanje Predlog odluke o izmenama Odluke o izboru članova i zamenika članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije, koji je podnela poslanička grupa DS. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 160, protiv – niko, uzdržanih – nema, nisu glasala četiri od ukupno prisutnih 164 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština, većinom glasova svih narodnih poslanika,usvojila Predlog odluke o izmenama Odluke o izboru članova i zamenika članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije. Prelazimo na 5. tačku dnevnog reda – PREDLOG ODLUKE O IZMENAMA ODLUKE O UTVRĐIVANjU SASTAVA PARLAMENTARNOG ODBORA ZA STABILIZACIJU I PRIDRUŽIVANjE Stavljam na glasanje Predlog odluke o izmenama Odluke o utvrđivanju sastava Parlamentarnog odbora za stabilizaciju i pridruživanje, u celini. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 159, protiv – niko, uzdržanih – dva, nije glasalo tri od ukupno prisutnih 164 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština, većinom glasova svih narodnih poslanika,usvojila Predlog odluke. Prelazimo na odlučivanje Narodne skupštine o povredama Poslovnika na koje su ukazali narodni poslanici. Povodom ukazivanja narodnih poslanika na povrede Poslovnika Narodne skupštine,podsećam vas na odredbu člana 103. stav 6. Poslovnika, prema kojoj ako i posle objašnjenja predsednika Narodne skupštine, odnosno predsedavajućeg, narodni poslanik smatra da je povreda učinjena, može zahtevati, bez prava na obrazlaganje, da se Narodna skupština, bez pretresa, o tome izjasni u danu za glasanje. Saglasno navedenoj odredbi Poslovnika, prelazimo na odlučivanje. Narodni poslanik mr Aleksandra Jerkov, na sednici 13. maja 2015. godine, u 13,50 časova, ukazala je na povredu člana 103. Poslovnika Narodne skupštine. Molim da Narodna skupština odluči da li je povređen navedeni član Poslovnika. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – šest, protiv – tri, uzdržanih – nema, nije glasalo 143 od ukupno prisutnih 152 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština odlučila da nije povređen navedeni član Poslovnika. Narodni poslanik dr Vladimir Pavićević, na sednici 15. maja 2015. godine, u 11,42 časova, ukazao je na povredu člana 104. Poslovnika Narodne skupštine. Molim da Narodna skupština odluči da li je povređen navedeni član Poslovnika. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – šest, protiv – tri, uzdržanih – nema, nije glasalo 142 od ukupno prisutnih 151 narodnog poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština odlučila da nije povređen navedeni član Poslovnika. Narodni poslanik mr Aleksandra Jerkov, na sednici 15. maja 2015. godine, u 11,50 časova, ukazala je na povredu člana 103. Poslovnika Narodne skupštine. Molim da Narodna skupština odluči da li je povređen navedeni član Poslovnika. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – četiri, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 138 od ukupno prisutnih 142 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština odlučila da nije povređen navedeni član Poslovnika. Narodni poslanik dr Vladimir Pavićević, na sednici 15. maja 2015. godine, u 11,53 časova, ukazao je na povredu člana 109. Poslovnika Narodne skupštine. Molim da Narodna skupština odluči da li je povređen navedeni član Poslovnika. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – šest, protiv – jedan, uzdržanih – nema, nije glasalo 128 od ukupno prisutnih 135 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština odlučila da nije povređen navedeni član Poslovnika. Pošto je Narodna skupština obavila razmatranje i odlučivanje o svim tačkama dnevnog reda ove sednice,saglasno članu 102. Poslovnika, zaključujem Sedmu sednicu Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2015. godini.