Hvala lijepa gospodine predsjedniče, poštovane kolegice i kolege. Ja doista neću dugo obrazlagati ovaj Zakon s obzirom da se o prijedlozima zakona i ovom koji ću ja danas obrazlagati i kolegica iz SDP-a i ono što je Vlada pripremala moglo čitati dosta u medijima i smatralo se da su ti zakoni već pred samim donošenjem jer je u državnom proračunu bio osiguran novac za primjenu ovog Zakona odnosno za Fond za privremeno uzdržavanje djece ili kako su ga neki nazvali alimentacijski fond. Ja slušajući i jučer raspravu i posljednjih nekoliko dana moglo se steći dojam da ovaj Sabor doista vodi brigu o populacijskoj politici, da vodi brigu o obiteljima a kada već vodimo brigu o obiteljima onda ne možemo smatrati samo obitelj onu idealnu u kojoj su oba roditelja koji brinu za djecu nego i jednoroditeljske obitelji koje su u pravilu u nešto težem materijalnom položaju. Zakon o kojem ćemo danas raspravljati je Zakon koji ako odbijemo bez obzira radilo se o prijedlogu koji sam izradila ja zajedno sa ženskim udrugama, ili kolegica iz SDP-a tada moramo znati da smo zapravo 43 tisuće djece do 17 godina, koliko ih u Hrvatskoj ne primaju alimentaciju ostavili u izuzetno teškom materijalnom položaju. Ili 19 tisuća i 500 djece iznad 17 godina, ali djece. Dakle, to su čitavi gradovi, ako kažem 43 tisuće djece moram reći da grad Bjelovar ima manje stanovnika nego što je to djece, pokušajte to usporediti sa svojim gradovima i vidjeti što znači donošenje ovog Zakona. Ja ću doista iznijeti samo nekoliko razloga i po mogućnosti nastojeći biti precizna iznoseći argumente. Naime, za ostvarenje i osnivanje ovog Fonda zalagale su se nevladine udruge, čije sam ja prijedloge ovdje iznosila i u prošlom mandatu, prije svega B.A.B.E i Autonomna ženska kuća koje su upozoravale na izbjegavanje plaćanja alimentacije za djecu rastavljenih roditelja, za izvanbračnu priznatu djecu i uglavnom se to izbjegavanje odnosilo gotovo u 100% slučajeva na očeve i do sada nitko nije pokazao ozbiljniji senzibilitet da se to pitanje riješi što je naravno izazvalo nezadovoljstvo samohranih roditelja a naročito nezadovoljstvo zbog nedjelotvornosti države, pa je majci u pravilu bilo prepušteno da sama bez ičije podrške ostvari to pravo. Znamo da majke najčešće nemaju dodatna financijska sredstva za odvjetnike niti vremena da to pravo pokušaju istjerati. Tako je jedna žena rekla da 7 godina se borila da dođe do alimentacije, uzimala i odvjetnike i čak privatnu detektivsku firmu da bi doznala gdje njezin suprug radi jer je uspio nabaviti sve potrebne papire i dokazati da je bez posla. Naravno da si većina žena to ne može dopustiti. Kada se pravo na alimentaciju ostvarivalo onda su često puta upravo ta sredstva bila sramotno niska i nedostatna za normalan život jer na žalost u Hrvatskoj postoji velik broj tvrtki koje još uvijek isplaćuju plaće na crno, a alimentacija se obračunava kao postotak od plaće. I na taj način ne samo da se varala država varalo se i vlastito djete. Iznijet ću nekoliko podataka kakve su obitelji u zemljama Europske unije, istraživanje provedeno u kućanstvima 14 država Europske unije, naprimjer osim u Švedskoj, 12% europskih kućanstava sa djecom mlađom od 25 godina su jednoroditeljske obitelji. Najmanje ih ima Španjolska 5%, Italija i Grčka 7%, Portugal 8%, Finska 19, i Velika Britanija 22%. Jednoroditeljske obitelji najčešće su u Portugalu, 94% su žene. Zanimljivo je vidjeti Dansku, Luxemburg i Finsku gdje najveći dio samohranih očeva od 19 do 22%. Položaj jednoroditeljskih obitelji istraživalo je i bivše Ministarstvo i upravo tu koristimo taj podatak da 62 tisuće i 500 u pravilu očeva ne podmiruje takve obveze. Jednoroditeljske obitelji imale su prilike vrednovati svoj materijalni položaj pa tako 36% njih smatra da živi loše dok dvoroditeljske obitelji svega 8,6%. Slaba je uključenost i drugog roditelja u skrb takve djece. Različita je i statistika kod samohranih roditelja, njihova briga uzdržavanje djeteta od drugog roditelja uopće ne prima 48,7% samohranih roditelja dakle to je negdje oko 50%. Držimo da i taj podatak nije sasvim precizan da je on vjerojatno iznad 50%. Djeca rođena izvan braka su u nepovoljnijem položaju njih je negdje iznad 66,3%, u odnosu na djecu rastavljenih roditelja što je 43%. Dakle, rjeđe ispunjavaju svoju obavezu roditelji iz obitelji rođenih izvan braka što zapravo dovodi u potpunu nejednakost tu djecu, a djeca bi trebala imati ista prava. 13% roditelja živi u inozemstvu iz takvih obitelji, 4,5% samohranih roditelja ne znaju gdje se nalazi drugi roditelj. Problem je naravno i sa utvrđivanjem očinstva koje traje godinama. Doista sada neću čitati, ja ću kasnije u raspravama iznositi druge podatke gdje ćete vidjeti što zapravo alimentacija pokriva, ona je najčešće doista sramno niska i pokriva svega oko 20% troškova djeteta, 20%. Stim da su posebno ženske nevladine udruge iznosile i takve primjere gdje je jedan roditelj odbijao i vrijednost rođendanskog poklona djetetu od alimentacije, isplatio samo onu razliku između poklona i propisane alimentacije. Do kuda ti odnosi mogu ići? Pluralizacija obiteljskih oblika u prvi plan stavlja prava djece odnosno poštovanje djece kao građanima u svojim pravima, poštovanje prava da nisu diskriminirana prema tome jesu li rođeni u braku ili izvan njega i da li im roditelji žive u braku ili ne? I zbog toga upravo država ne bi smjela ostaviti samohranog roditelja bez adekvatnog mehanizma naplate. Provodeno je i istraživanje što roditelji misle samohrani roditelji o osnivanju ovakvog fonda? I postoji podatak gdje 76,4% samohranih roditelja izražava potporu ovom prijedlogu. Svega 5,6% samohranih roditelja drži da nije potrebno osnivanje ovakvog fonda. Dakle, 76,4%. Mislim da moramo objasniti i jednu tezu koja se u javnosti mogla čuti i pročitati, a to je da će država sada morati izdvajati iz svog proračuna umjesto neodgovornih roditelja. To naime, nije točno. Država treba pronaći samo dobre mehanizme da od neodgovornog roditelja utjera njegov dug. i kad bi pravna država funkcionirala tada za ostvarenje i realizaciju ovog zakona uopće ne bi trebalo izdvajati sredstva čak ni ona koja su izdvojena za ovu godinu, a bila je predviđena primjena Zakona od 1.9. Dakle, ta teza je potpuno netočna i treba samo izraditi pravne mehanizme. S obzirom da se radi ovdje o prijedlogu zakona, jasno je da ga nisam detaljno razradila, da je potrebno do drugog čitanja čuti i vas zastupnike, ali dati priliku i Vladi što je meni bio cilj da Vlada izradi kvalitetniji zakon, da ga pripremi da prođe u proceduri do jeseni i da se taj zakon počne primjenjivati. Potpuno je nebitno kolegice i kolege, hoće li proći prijedlog koji sam izradila ja sa ženskim udrugama, prijedlog koje su izradile kolegice iz SDP-a ili Vladin prijedlog, bitno je da shvatimo ozbiljno da se radi o 43 tisuće djece male djece kojima je potrebno ostvarivanje njihovih osnovnih ljudskih i materijalnih prava. To mi možemo. Ako je bilo novca, i za naš paušal i oprostite kolege i kolegice umirovljenici. Ako ima novca i za ostvarenje vaših prava i ako se za njih može pronaći u proračunu, onda ja držim da bi trebalo pronaći novac i za ove mlade i za djecu. Ja sam puno puta čula upravo umirovljenike koji su rekli da su se spremni odreći jednog dijela svojih zaostataka za dobrobit mladih, za dobrobit svoje djece i unuka. Pa evo nam sada svima priliku. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. U ime Kluba SDP-a, prijedlog zakona obrazložit će poštovana zastupnica Milanka Opačić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče, kolegice i kolege zastupnici. Pa evo u ime Kluba SDP-a nekoliko stvari o našem prijedlogu Zakona o državnom fondu za uzdržavanje djece, prije svega bi htjela reći da smo mi krenuli u pisanje ovog zakona zbog toga što nam se čini da je ovo problem koji je gorući koji treba početi riješavati, to više zbog toga što je ovakav jedan fond zapisan i kao obveza u nacionalnoj obiteljskoj politici koju je u prošlom mandatu donio Hrvatski sabor. Mi smo se dakle odlučili na jedan zakonski prijedlog koji smo napravili dobrim dijelom po uzoru na neke druge zemlje, koje takav fond imaju već duže vrijeme i konkretno dosta smo se služili sa primjerom nama susjedne države Slovenije. Dakle, takvi fondovi nisu nešto što bi bio novum Hrvatske, to su fondovi koji funkcioniraju i u mnogim drugim zemljama. Najprije bi trebalo reći da ovakav jedan fond donosimo isključivo zbog toga što je vidljivo da u ovom dijelu ne funkcioniraju sve poluge države koje bi trebale funkcionirati i zbog toga se pokušava naći jedan drugi model kako bi se natjeralo sve one koji bi trebali u ovom dijelu odraditi svoj posao da ga doista i odrade. Ali isto tako prvenstveno ovaj fond je namijenjen tome da osigura minimum egzistencije djeci u trenutku kada zakaže njihova roditeljska odgovornost. Naravno to ne znači kao što je rekla moja prethodnica da će svi korisnici državnog proračuna preuzeti brigu umjesto neodgovornog roditelja, to naprosto nije tako. Ovaj fond bi se trebao pobrinuti da neodgovorni roditelj plati alimentaciju. Što se tiče ovog našeg prijedloga. Htjela bih samo reći da smo mi se u samom pisanju ovoga prijedloga rukovodili i nekim podacima i nekim činjenicama koje smo imali i pred sobom zahvaljujući jednom istraživanju koji je u protekle četiri godine napravio državni zavod za zaštitu obitelji, materinstva i mladih. Naime, u Hrvatskoj se pokazuje trend rasta djece koja žive u jednoroditeljskim obiteljima. Naime, u takvim obiteljima je tijekom 71. godine živjelo 137 tisuća i 503 djece, da bi se 2001. godine u zadnjem popisu stanovništva popelo na 188 tisuća djece u jednoroditeljskim obiteljima. Od toga najveći broj djece živi sa majkama, dakle njih 83%, 17% djece živi sa ocem i nažalost nemamo podataka koliko djece živi zbog određenih razloga sa nekim drugim članovima obitelji. U populaciji hrvatskih obitelji, dakle 15% je samohranih roditelja, a u ukupnom broju obitelji s djecom udio samohranih roditelja je 20,6% ili svaka peta obitelj s djecom. Prema rezultatima tog istraživanja u Hrvatskoj više od polovice samohranih roditelja negdje njih 55,8% izjavilo kako jedva podmiruju najosnovnije mjesečne potrebe, dok je isti podatak roditelja iz dvoroditeljskih obitelji imao dovoljno sredstava za podmirenje svojih potreba. Ovo naprosto jest negdje na tragu svih onih podataka koje smo mogli vidjeti kroz neke svjetske studije o razini siromaštva u kojima je naravno jedino dvoroditeljska obitelj koja dakle gdje oba dva roditelja rade glavna prepreka za širenje siromaštva posebno dakle neke vrste dječjeg siromaštva. U Hrvatskoj danas naknadu za uzdržavanje djeteta redovito prima tek 31% samohranih roditelja, dok 43% rastavljenih roditelja i 66,3% nevjenčanih majki alimentaciju uopće ne prima. Dakle, ovo su ustvari ključni podaci koji pokazuje koliko roditelja je neodgovorno prema svojoj djeci, koliko roditelja ne plaća alimentaciju za svoju djecu i s druge strane sjetite se da imate i odluke Ustavnog suda, gdje su djeca u 22 ili 23 godini zbog neefikasnosti sustava dobila tek pravo na, dakle neku vrstu uzdržavanja naravno u tim godinama više im je uzdržavanje nepotrebno onda kada im je novac za život bio potreban tada ga nisu imali zbog neefikasnosti sustava. Ovom prilikom bi trebalo reći da se u zadnjim izmjenama Obiteljskog zakona nastojala napraviti i dosta pomaka u smislu utvrđivanja iznosa alimentacije, naime, do zadnjih izmjena Obiteljskog zakona alimentacija se utvrđivala isključivo na osnovu osobnog dohotka, sada se proširilo na sva primanja, dakle i na primanja od određenih udjela u dioničkim društvima, i u dakle svake druge vrste primanja koje pojedinac ima, dakle na osnovu toga se puno pravednije sada može izračunati kolika je financijska obveza jednog roditelja za uzdržavanje vlastitog djeteta. Nažalost još uvijek se u tom dijelu taj zakon vrlo loše provodi u praksi jer su naši roditelji koji su neodgovorni ujedno i vrlo maštoviti, pa vrlo vješto skrivaju sve svoje prihode koje imaju. S druge strane, nastojali smo malo drugačije riješiti način utvrđivanja očinstva koji je isto tako trajao jako dugo, trajao godinama i potpuno nepravedno nanosio štetu djetetu koje nije moglo ne samo znati tko mu je otac nego i tražiti svoja prava od tog roditelja. Dakle, mi smo tada stavili u zadnjim izmjenama obiteljskog zakona da se u roku od tri mjeseca mora podvrgnuti DNA analizi kako bi se utvrdilo dakle da li je ili nije otac toga djeteta. U ovom našem zakonu dakle pravo na naknadu iz fonda bi imala sva djeca koja imaju pravomoćnu sudsku presudu kojom je određena financijska dakle svcota za njegovo uzdržavanje koji je naravno državljanin Republike Hrvatske i naravno ta sredstva bi se izdvajala iz ovog fonda naravno iz državnog proračuna s time što bi ta sredstva trebala biti vraćena u državni fond sa kamatama od, dakle onog trenutka kada država te novce utjera od neodgovornog roditelja. Ja mislim da je ovaj fond prvenstveno ovdje u funkciji utjerivanja sredstava i negdje utjerivanja reda neodgovornom roditelji da se mora brinuti za svoje dijete. Mislim da će fond to puno lakše učiniti nego što to rade pojedinci. Naime, evo samo jedan slučaj koji je možda najsvježiji u Republici Hrvatskoj jednog dakle visokog dužnosnika Ministarstva obrane koji godinama nije plaćao alimentaciju za svoje dijete ali gdje isto tako majka nije mogla punih 12 godina doći do adrese toga čovjeka i sud nije mogao uručiti niti jednu dakle svoju odluku takvom čovjeku. Dakle, s obzirom da je bio djelatnik Ministarstva obrane sasvim sigurno da bi jedan fond da je funkcionirao vrlo lako i vrlo brzo mogao doći do svoga djelatnika i natjerati ga oduzimanjem od plaće da on tu svoju alimentaciju plati svome djetetu. Nažalost, gospođa kao pojedinka kao što i mnoge druge žene rade čitav sustav moraju gurati ispred sebe da bi zaštitile svoja prava i prava svoga djeteta. I upravo dakle zbog toga mislimo da je potrebno formiranje ovakvog jednog fonda. Moram isto tako reći da smo dobili negativno mišljenje Vlade Republike Hrvatske na ovaj zakon, negativno mišljenje u kojem se navode neke stvari zbog čega se ovakav jedan fond ne prihvaća, između ostalog i zbog određenih odredbi koje su zapisane u Obiteljskom zakonu i Zakonu o socijalnoj skrbi u kojoj postoje dakle svojevrsne obveze i mogućnosti centara za socijalnu skrb da interveniraju onoga trenutka kada dijete nema sredstava za život, dakle kada je izostalo plaćanje alimentacije. Nažalost, ni centri za socijalnu skrb po tome ne rade, dakle ni oni se ne koriste tom svojom ovlasti. Dakle, evo mislimo da je dakle i to jedan od razloga zbog čega nam treba ovakav jedan potpuno drugačiji mehanizam. I drugo s čime se ne mogu složiti ili mi iz Kluba SDP-a ne možemo naprosto ovo prihvatiti. Naime, ovdje se kaže da ovaj zakon zanemaruje i neke druge zakone, prvenstveno Zakon o bankama u djelu koji se odnosi na zaštitu bankovne tajne, korištenje zaštite povjerljivih podataka. Ovo zbog toga što smo mi u svom zakonu stavili da oni koji će biti dakle zaposleni u tom fondu i fond imaju mogućnost pristupa svim potrebnim podacima. Dakle, fond mora imati pristupa i katastarskim upisnicima zbog kontrole imovine kojom određena osoba raspolaže ali isto tako i svim onim dokumentima koji dakle mogu ukazivati na određene prihode, na određeno imovinsko stanje određenog pojedinca. Nažalost, mi danas imamo situaciju u Hrvatskoj da imamo pojedince koji izuzetno dobro žive, voze se u vrlo skupim automobila ali na neki način su zamele sve tragove ili bolje rečeno nitko nema uvida u njihova stvarna primanja i stvarno imovinsko stanje i zbog toga djeca potpuno nepravedno ostaju bez svojih prihoda. Ovaj sustav koji smo mi ovdje zapisali imaju mnoge druge zemlje, ima dakle nama susjedna Republika Slovenija koja je članica Europske unije i ja doista ne vidim razloga da se ako želimo imati jedan efikasan fond koji će doista uvesti reda kod onih neodgovornih roditelja koji ne plaćaju alimentaciju za svoju djecu da doista otvorimo sve mogućnosti i da tu maštovitost naših neodgovornih roditelja svedemo na najmanju moguću mjeru. Prema tome, ukoliko bude doista iskrene volje da se ovaj problem riješi to znači da treba onda uz ovaj zakon ići u izmjene nekih drugih zakona ali meni je doista već pitanje gdje su dječja prava jer se stalno spominjemo ljudskih prava, pravo na bankovnu tajnu. Dakle, svi drugi imaju neka prava da zaštite neke svoje interese a djeca nemaju nikakva prava. Prema tome, ajmo se malo više prisjetiti djece i njihovih prava a malo manje prava i banaka i pojedinaca da zaštite nekakve svoje privatne interese i da zaštite dakle svoju imovinu. I na kraju moram reći da ovaj fond je izuzetno bitan i zbog toga što je danas povećanjem 12 puta odvjetničkih tarifa postalo doista nemoguće mislim više od 95% majki da utjeraju alimentaciju i da sudskim putem dakle dobiju odluku o visini naknade za uzdržavanje vlastitog djeteta. Te su se tarife dakle tako povećale, iznosi pojedincima su znatno povećani i vrlo je vrlo majki koje će moći isfinancirati sudski proces da dobiju naknadu za uzdržavanje vlastitog djeteta. Još jedanputa, dakle svi oni koji budu raspravljali o ovom zakonu prvenstveno molim vas vodite računa o tome da djeca imaju pravo biti uzdržavana od svojih roditelja. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Prelazimo na raspravu po klubovima. U ime Kluba HSP-a poštovana zastupnica Ruža Tomašić. Izvolite!
Hvala lijepa. Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege! Uvodno moram istaknuti da Hrvatska stranka prava podržava prijedloge Zakona o Državnom fondu za uzdržavanje djece, samo nam je žao da i Vlada nije dala ovaj prijedlog zakona pa da rasprava bude još kvalitetnija. Nažalost, svi poznajemo ovaj problem odnosno problem naplate alimentacije iz kontakata sa građanima, poznanicima itd. Prema posljednjim podacima u Republici Hrvatskoj ima 62,5 tisuće djece koju jedan od roditelja ne uzdržava ali to je odraz stanja cjelokupnog društva u kojemu se to smatra normalnim te se reagira tek kada su javne osobe u pitanju ali ni tada se ne reagira efikasno i sa sankcijama koje bi bile primjer ostalim osobama koje postupaju na isti način te izbjegavaju uzdržavati svoju djecu. I samo da naglasim. Tu ne mislim isključivo na očeve jer sam upoznata sa brojnim suprotnim primjerima kako tada postupaju i majke. Isto tako, smatram da je konačno došlo vrijeme da se roditeljska skrb izjednači odnosno da se ne postupa u svim slučajevima u korist majke već da se situacija cijeni od slučaja do slučaja. Činjenica je da naše pravosuđe po pitanju zaštite djece kao i u brojnim drugim segmentima nije efikasno a problem otežava stanje koje se može vidjeti i iz podataka kako čak 66% nevjenčanih majki i 43% rastavljenih roditelja ne prima alimentaciju a 80% ukupnih alimentacija utjeruje se sudskim putem. Na rješavanju problema oko uzdržavanja djece trebalo bi uključiti sva tijela državne vlasti kako bi se ostvarila zakonska obveza uzdržavanja djece. Postavlja se pitanje a sve zbog lošeg i sporog provođenja zakona i njegovih odredbi, treba li mijenjati zakone. Očito je da treba a o čemu govori i veliki broj postupaka koji su pokrenuti zbog neplaćanja alimentacije od kojih većina traje godinama a neki i do punoljetnosti djeteta. Isto tako, vrlo često se događa da roditelji koji su vrlo lošeg imovnog stanja a drugi roditelj ne doprinosi za uzdržavanje nisu u mogućnosti sudskim putem ostvarivati svoja prava zbog visokih troškova. Zasigurno je da je ovaj Prijedlog zakona više nego dobrodošao jer je njime predviđeno da na mjesto jednog roditelja zapravo staje država koja pomaže u svakodnevnim troškovima i uzdržavanju djeteta a koja će sigurno efikasnije i brže ostvarivati naplatu, potraživanja od onih koji izbjegavaju svoje roditeljske obaveze. Ovakav fond koji predviđa Prijedlog zaokna zasigurno je dobrodošao i predstavlja rješenje koje omogućuje djeci koliko toliko bolji materijalni položaj. Samim time, država bi popravila svoje greške u slučajevima u kojima nije dovoljno efikasna i ne omogućava valjanu zaštitu djeteta, te bi preuzela na sebe obvezu plaćanja alimentacije i naplatu od roditelja koji su se obvezali plaćati a instrumentima kojima država raspolaže. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. U ime Kluba HDZ-a, poštovana zastupnica Ivana Sučec-Trakoštanec, izvolite.
Gospodine predsjedniče, kolegice i kolege, Klub Hrvatske demokratske zajednice, razmatrajući ukupno ovu problematiku a posebice ova dva Prijedloga zakona dakle, stoji na tragu svoje sveobuhvatne brige o obitelji, naravno i o djeci i ukupno o sklopu demografske politike podržava namjeru i dobru volju predlagača ovih zakona. Međutim, to je isto tako jedan od onih nasljeđenih zakona za koje isto tako dobra volja postojala u prošlom mandatu, postojao je čak i prijedlog zakona ali koji je eto prenesen na teret, da tako kažem novoj Vladi i koji je u obliku ovih prijedloga sada nama na raspravi. Pa dopustite mi dakle, reći nekoliko načelnih primjedbi o samim zakonima, a onda naravno i o člancima, posebice svakoga od njih. Dakle, predlagačica gospođa Đurđa Adlešić je prijedlogom svoga zakona naravno dosta neuvjerljivo i na općenit način predložila potrebu donošenja zakona a i izostali su financijski pokazatelji, točni naravno, jer svi ovi podaci koje smo slušali, naravno da ih posjeduje i Klub Hrvatske demokratske zajednice su izvađeni iz popisa stanovništva 2001. dakle, stvarno se staje ove tri godine sigurno promijenilo. Dakle, mi smo u posjedu ovih, da tako kažem različitih anketa koje se dnevno provode i na internetu različiti monitorinszi i različite ne vladine organizacije, dakle, ovi postoci su nešto čime svi baratamo, ja neću posebno o svakom postotku. Međutim, kada se predlaže Zakon koji se tiče poreznih obveznika, izdvajanja iz proračuna onda mmoraju točni pokazatelji biti, dakle, točna aproksimacija i troškova i tu dakle, Hrvatska demokratska zajednica čeka prijedlog zakona kojeg će Ministarstvo obitelji, branitelja i generacijske solidarnosti, posebice uprava za obitelj predložiti u narednom razdoblju gdje će ona se baratati sa sasma egzaktnim i točnim podacima koji vrijede u trenutku kada se zakon predlaže. Dakle, u ovom dijelu, kada bi ovaj zakon bio u, i prihvaćen, a mi predlažemo dakle, podržavamo dobru volju da se ovaj zakon, ne, da se ova oba dva zakona, i mi nećemo glasovati za njih, ne prihvate u ovakvom obliku kakvom jesu i danas, dakle, to bi bila izgradnja jednog potpuno novog administrativnog sustava a već imamo postojeće i centre za socijalni rad i različite, različita državna tijela koja se s time bave, smatramo da je to nepotrebno. Isto tako prijedlog zakona više polazi od socijalno statusa roditelja i njihovih situacija, nego u biti od prava djeteta na alimentaciju što treba biti osnovna teza zakona. I sada mi dopustite da još po člancima prokomentiram ono što mislimo da eto, bi se trebalo promijeniti. Dakle, u članku 10. nisu obuhvaćena sva djeca koja imaju pravo na uzdržvanje pripada temeljem obiteljskog zakona. U članku 11., mislimo da je provedba ovog članka i nemoguća jer zadire u sudsku nadležnost, odnosno po pravomoćnoj sudskoj odluci, zakonski zastupnik djeteta dužan je pokrenuti postupak ovrhe ped nadležnim sudom i tu ne vidimo da bi Zakon nešto novo trebao reći. Članak 12. direktno zadire u sudsku nadležnost jer iz ovako predložene odredbe članka 12 nije jasno tko niti na koji način bi trebao namaknuti sredstva provođenjem ovrhe nad pokretninama i nekretnimama u vlasništvu obveznika. I to je u direktnoj suprotnosti sa odredbama postojećeg Ovršnog zakona. Dakle članak 13., isto mislimo da je u suprotnosti sa člankom 10. istog Zakona. U članku 14. isto tako je nejasno što znači, citiram: "...čim se za to steknu uvjeti.". U članku 16. isto tako je u suprotnosti sa Obiteljskim zakonom, jer ukoliko je dijete stavljeno pod skrbništvo jer je roditelju oduzeto roditeljsko pravo, tu ujedno ne znači oslobađanje roditelja od obveze plaćanja uzdržavanja. A članak 17. je u principu i u suprotnosti i sa svrhom osnivanja fonda jer fond ne može isplaćivati presuđeni uznos uzdržavanja niti preuzimati cjelokupnu obvezu dužnika, odnosno obveznika uzdržavanja jer fond nije niti dužnik. U članku 19. fond nije u mogućnosti zatražiti podatke od banaka jer ono što je gospođa Opačić rekla, mi mislimo da to jest ipak u suprotnosti sa zakonom o bankama. Također je nejasan prijedlog predlagatelja da se iza ishođenja potrebnih dozvola traženog uvoda vodi hitni postupak pred nadležnim organom bez određenja koji to organ jest. Evo, to bi bilo što se tiče zakona gospođo Adlešić. A što se tiče zakona predlagača Kluba zastupnika SDP-a. Dakle, isto stoje one načelne primjedbe koje sam rekla, dopunjeno da, dakle, ovaj Prijedlog zakona ustvari ignorira i djelokrug rada centra za socijalnu skrb, postojeći Obiteljski zakon a odredbe o postupanju po zahtjevu stranaka i žalbama su po nama posve nedorečene. Dakle, isto ću ići po člancima i reći da su u članku 3. predložena tijela fonda primjerenija trgovačkim društvima ili poduzetničkim fondovima nego ovom fondu. Dakle, u članku 14. predloženo je zaduživanje fonda pa time više nije jasan subjektivitet fonda, odnosno da li je fond državna uprava, javna ustanova ili trgovačko društvo. U članku 19. institut produljenog roditeljskog prava, on u biti više ni ne postoji u Obiteljskom zakonu, on je tu naveden. U članku 21. u stavku 3. smatramo da je potupno nejasno i da je nedorečeno u smislu Obiteljskog zakona jer se ne spominje dijete koje se redovito školuje nakon punoljetnosti, niti dijete stavljeno pod roditeljsku skrb nakon punoljetnosti. U članku 22. u stavku 1. je nejasan prijedlog prdlagatelja koji se poziva na propise, citiram: "...koji uređuju ovrhu i osiguranje.". U članku 23. nemoguće je to primjeniti jer nije sukladno Obiteljskom zakonu i propisima socijalne skrbi. U članku 24. postavci 1., 2. i 3. su neusklađeni jer se preklapa dob djeteta. U članku 24. Fond ne smije biti izvršno tijelo suda pa iznosi koji se isplaćuju ne mogu biti isti iznosima utvrđeni presudom. Isto tako smatramo da se Obiteljski zakon ignorira i u članku 26., da članak 28. zanemaruje isto tako članak 210 obiteljskog zakona. Smatramo da su u članku 30. bankovni podaci poslovna tajna i da se mogu dostavljati samo na zahtjev suda. I u članku 35. smatramo da je upitno i praktički u biti nemoguće da tijelo državne uprave potražuje podatke o bankama o računima i drugim vrijednosnim papirima fizičkih osoba a isto tako tijela državne uprave ne mogu od sudbene vlasti potraživati osobne podatke.U članku 38. smatramo da Fond ne smije otvarati mogućnost za ne plaćanje obveze uzdržavanja, dapače, svhra osnivanja Fonda jest povrat isplaćenih čime bi se utjecalo na povećanu odgovornost obveznika uzdržavanja tj. roditelja, a nejasan je u članku 40. i stav predlagatelja da o početku rada Fonda Vlada određuje zaključkom pa bi to eventualno trebalo definirati i reći ćemo da smatramo da naravno u okviru ponavljam posebne nebrige o djeci spada i briga o alimentaciji međutim da su i izmjene Obiteljskog zakona i donošenje Zakona o fondu pred nama dakle i da je naravno moguće razmišljati da li porezni obveznici pokrivaju ili trebaju pokrivati dugove nesavjesnih roditelja, da smatramo da alimentacije treba promptno utjerati od pravih dužnika dakle onih koji su za to sudskim odlukama određeni ali da na tragu svega toga smatramo da treba doraditi i podatke koji trebaju biti podloga, financijski podaci za donošenje zakona. Zbog toga ponavljam podržavamo dobru volju, podržavamo namjeru ali predlažemo da se tekst ovih zakona ovakav niti jednog niti drugog ne prihvati. Zahvaljujem.
Hvala. Ispravak netočnog navoda poštovana zastupnica Ingrid Antičević-Marinović.
Hvala gospodine predsjedniče. Poštovana zastupnica osim što je pogrešno, iskrivljeno interpretirala čitav niz odredbi zapravo sve koje je i interpretirala, ispravit ću samo jedan netočan navod i to u članku 21. gdje kolegica kaže da ... [[Govornica se ne razumije]] predviđeno uzdržavanje, mogućnost uzdržavanja za djecu iznad 18 godina života. To je izrijekom predviđeno u članku 21. Prijedloga zakona, stavak 3. za svu djecu koja se redovito školuju, a shodno Obiteljskom zakonu.
U ime Kluba IDS-a poštovana zastupnica Dorotea Pešić-Bukovac.
Gospodine predsjedniče, štovane kolegice i kolege! Moram reći na početku da IDS podržava formiranje jednog državnog fonda za uzdržavanje djece, a isto tako podsjetiti da je do sada u ovoj sabornici zaista bilo puno govora o djeci. Govorilo se o porodiljnom dopustu, porodiljnim naknadama, zdravstvenoj zaštiti, a naravno sukladno vladinoj pronatalitetnoj politici odnosno da je u Republici Hrvatskoj potrebna osmišljena demografska obnova. Pad nataliteta u Hrvatskoj nije znači samo vezan uz problem visine porodiljne naknade ili dužine porodiljnog dopusta te je teško vjerovati da bi se roditelji iz tog razloga odlučivali imati djecu. Svjesni smo da odluka o tome koliko će se imati djece ne ovisi o naknadi ili dopustu već ovisi o tome kako će se djeca upisati u jaslice, vrtić, kako će se ta djeca školovati i financirati. Ako se zaista misli sistematski i sustavno rješavati probleme demografske obnove onda će se zaista i tako morati postupati odnosno treba se ozbiljno pristupiti jer mjere koje su do sada poduzete, a mislim tu već na spomenute naknade i dopust sa time se tek otvorila tema demografske obnove. Jer osim početnih mjera tu treba nastaviti zaista brigu o djeci, a tu mislim prvenstveno na poreznu politiku jer treba stvoriti sigurno materijalne i sigurno pravno okruženje kako za djecu tako i za njihove roditelje. Evo zadnje istraživanje koje sam pratila u medijima je što je učinio Gradski zavod za planiranje grada Zagreba, govori se sve više o negativnim trendovima. Da je sve više obitelji bez djece, negdje oko 26%, sve više onih koji imaju manji broj djece, jedno ili maksimalno dvoje, drastično raste udio samačkih kućanstava i obitelji, raste udio majki, samohranih majki sa djecom oko 15%, a raste broj rastavljenih. Prema podacima Zavoda za statistiku u 2002. godini je bilo 22 806 sklopljenih brakova, a 4496 rastavljenih, negdje cirka oko 25%. Svi ovi podaci pokazuju po meni dvije ključne stvari: Prvo, da se ekonomski čimbenici doprinose raspadu tradicionalne obitelji, poremećuju između članova obitelji odnose te naravno i pad nataliteta. A drugo s obzirom na to da je situacija teška i kada oba roditelja odgajaju djecu možemo zamisliti kako je roditelju koji sam ima brigu i skrb o djetetu, ima samo jedan prihod ili čak više puta nitijedan jer možda neki roditelji žive samo od dječjeg doplatka. Kada se roditelj susreće sa ovakvim problemima strukture države od kojih se očekuje pomoć ne čine skoro ništa da mu pomognu. Tu prvenstveno mislim na centre za sociijalnu skrb te na sudstvo naravno. Jer centri za socijalnu skrb od kojih se očekuje da se u takvim teškim trenucima da pomognu roditeljima ne postupaju po zakonima Republike Hrvatske jer u prvom redu ono osnovno ne poštuju, a da poštuju rokove koji su im zakonom zadani. Mi u IDS-u smatramo da bi država kroz jedan alimentacijski fond osigurala potrebna sredstva za isplatu te kazneno gonila sve one koji na bilo koji način izbjegavaju plaćanje alimentacije. Jer imamo do sada primjere neučinkovitosti sudova u prisilnoj naplati, a ta učinkovitost je zaista možemo reći bila katastrofalna, a mogućnost izbjegavanja plaćanja alimentacije vrlo velika. O tome govori podatak da je 60% alimentacije u Republici Hrvatskoj bilo nenaplaćeno od neprimanja poziva sudskih, lažnih adresa, lažnih podataka o nezaposlenim, nezaposlenosti. Od preostalih 40% alimentacija koje su ipak nekako naplaćene čak 80% naplaćeno je sudskim putem. Zato smatramo da je Državni fond za uzdržavanje djece jedan efikasan način kako pomoći roditelju da premosti period dok se sudskim putem ne stvore uvjeti oko naplate alimentacije. Izgovor da sredstva nisu predviđena u Proračunu u ovom trenutku ne znači ništa jer sad je prilika da se rebalansom Proračuna Fond uvrsti, a jedan takav zakon ne donosi se samo za jednu godinu. Donesimo zakon i prvom prilikom pa makar i od iduće godine predvidimo sredstva u Proračunu. Primjedbe Vlade odnosno mišljenje Vlade koje je došlo odnosi se ustvari samo na nekakve tehničke probleme u samom Prijedlogu zakona koje bi se lako mogle riješiti ako postoji politička volja za jedan takav fond. I na kraju po mom mišljenju donošenjem ovog Zakona sigurno bi se pridonjelo cjelovitom rješenju kako to Vlada voli reći u rješavanju problema demografske obnove Republike Hrvatske. Ja svakako želim naglasiti da mi je žao da isto tako Vlada nije dostavila svoj prijedlog, a da su već dva prijedloga u proceduri, a to možemo shvatiti tako da nema rješenja ili da želi uspostaviti jedan takav fond. Što se tiče, možda još na kraju samo da kažem dosadašnjih zakona, zašto je nama možda potreban takav fond. Mi imamo zakonski rješeno u Obiteljskom zakonu što sve roditelji moraju učiniti, ali kad su roditelji neodgovorni mislim da država ipak treba pomoći onom roditelju kojemu je teško i koji mora uzdržavati svoje dijete. Jer roditelji se ne mogu odreći svoje roditeljske skrbi. Uzdržavanje djeteta im je dužnost a i pravo, a roditelji bez obzira žive li zajedno ili odvojeno ravnopravno i zajednički moraju uzdržavati djecu. Ponavljam još jednom, IDS podržava formiranje jednog takvog fonda bez obzira s koje strane prijedlog dolazio. Hvala.
Hvala. U ime kluba HSS-a poštovana zastupnica Ljubica Lalić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Kolegice i kolege zastupnici pred nama su dva prijedloga zakona koje povezuje zajednički cilj, a to je osnivanje Državnog fonda za uzdržavanje djece koji bi se financirao iz državnog proračuna i koji bi isplaćivao uzdržavanje djece u slučajevima kada to ne čine roditelji ili roditelj koji je obveznik plaćanja uzdržavanja. Razlog za takvo predlaganje jest činjenica da više od 60% obveznika plaćanja uzdržavanja to ne čini, a zbog toga trpe djeca. Takva djeca izložena su siromaštvu do te mjere da im nije omogućeno niti ono što je najneophodnije, a da se ne govori o onome što bi ih izjednačavalo sa prosjekom njihovih vršnjaka. Kako živimo u materijaliziranom društvu koje je vrlo sklono donositi sud o osobi i vrednovati po tome koje su marke njene tenisice, cipele ili hlače, lako ćemo zaključiti kakve traume proživljavaju oni čiji su roditelji prije ili kasnije zaključili da je u braku nestalo ljubavi pa čak trpeljivosti i uzajamnog poštivanja. Ostala je samo netrpeljivost koja se razvila do te mjere da i nakon razvoda braka zbog animoziteta prema bivšem bračnom drugu drugi bračni drug koristi sve moguće načine da izbjegne dati doprinos uzdržavanju vlastitog djeteta ili djece. Pribjegava se lažima o vlastitim primanjima, prihodima i imovini ne želeći sicirati i analizirati razinu izgrađene savjesti, … [[Ne razumije se.]] od izricanja suda o moralnosti takvih postupaka. Međutim, ono što nas užasava jest nemoć države. Postoji propisan način utvrđivanja imovnog stanja, a ako nije savršen izmijenimo propise koji to reguliraju kako se ne bi događalo da obveznik uzdržavanja vozi skupocjeni automobil i nosi skupocjeno odijelo a živi od socijalne pomoći. Koji je njegov stvarni izvor prihoda? Tragično ako to čak ni država ne može utvrditi. Usudili bismo se reći da je nemoć rezultirala iz nedostatka volje u razno-raznim izvješćima dakako službenim, nalazimo podatke koji ukazuju na carstvo sive ekonomije, a u nekim izvješćima to je izrijekom i navedeno, a na suzbijanju te ekonomije ništa nije učinjeno. Ponovno dolazimo do onog temeljnog problema, a to je kontrola provedbe zakona, a ovdje s ove govornice puno puta smo čuli pa i prije nekoliko dana, država je odgovorna za provedbu zakona na cijelom svom teritoriju. S time se potpuno slažemo, ali bismo željeli vidjeti pa i osjetiti djelotvornost svijesti o odgovornosti. Sramotno je u izvješću pravobranitelja za djecu čitati da postupci naplate uzdržavanja traju pet, sedam ili više godina. Iako je Ovršnim zakonom propisan način prisilne naplate vrlo često tako i postupci su neuspješni pa čak i kod naplate uzdržavanja. Kao prepreka naplati često se navodi napuštanje zemlje. Ne stari, ali ne niti baš tako mladi pravnici sjećaju se da smo radi naplate dugovanja oduzimali putovnice koje su se tada zvali pasošima. Kod takvih postupaka naplata je bila sigurna. Glasnogovornici demokracije reći će da je to bila nedemokratska mjera i kršenje ustavnog prava građana, tj. za raspravu, ali nije li kršenje nečijih ustavnih prava i nemogućnost naplate pogotovo u ovom slučaju kada se radi o pravu djeteta. Instrumenti prinudne naplate postoje, ali ih treba dopuniti onim instrumentima koji su se u praksi pokazali najefikasnijima. Ne bojimo se prigovora koji proizlaze iz ekstenzivnog tumačenja Ustava. Imajmo na umu da je u cijelom svijetu sasvim normalno i uobičajeno oduzimanje putovnice do namirenja duga. Zahvaljujući zaziranju od ove mjere sada se nalazimo u situaciji da veliki dužnici najčešće državni dužnici napuste zemlju i država se može pozdraviti sa svojim potraživanjima. Što u takvoj situaciji znači osnivanje Fonda za uzdržavanje djece? To znači prijenos tereta uzdržavanja sa neodgovornog roditelja na državu. Dakako da djeca nisu ni kriva ni odgovorna za neodgovornost svojih roditelja, a radi zaštite djeteta kako ne bi bilo traumatizirano od najranije dobi, mi u Klubu zastupnika Hrvatske seljačke stranke podržat ćemo ideju o osnivanju fonda radi toga podržat ćemo jedan od dva prijedloga, iako nam je neprihvatljivo da država ne želeći izrijekom priznati vlastitu nemoć preuzima obveze na teret proračuna sa istom visokom rizičnošću naplate koju danas snosi primatelj uzdržavanja. U članku 63. Ustava Republike Hrvatske izrijekom je navedeno: Roditelji su dužni odgajati, uzdržavati i školovati djecu. Prema članku 62. Ustava država štiti djecu i mladež te stvara socijalne, kulturne, odgojne, materijalne uvjete kojima se promiče ostvarivanje prava na dostojan život. Sasvim je sigurno da materijalne uvjete kojima se promiče ostvarivanje prava na dostojan život država nije osigurala polovici od 188 tisuća djece koliko ih živi u jedno roditeljskoj obitelji. Tom velikom broju djece neograničeno nego uskraćeno je njihovo ustavno pravo na uzdržavanje, a razlog je između ostalog nepoznato boravište obveznika uzdržavanja i život izvan Republike Hrvatske. Niti jedan od ovih razloga nije ispričiv. U pravno uređenoj državi čini nam se nedopustivim da je nemoguće građaninu utvrditi mjesto boravišta. Pa nas je u Hrvatskoj samo nešto više od 4 milijuna. Očito je da netko ne radi svoj posao. Još je tragičnije da je razlog neizvršavanja ustavne obveze život izvan Republike Hrvatske. U ovim slučajevima ona ranije obrazložena mjera oduzimanja putovnice itekako bi se pokazala efikasnom ukoliko iz nepoznatih razloga ne pribjegavamo ekstenzivnom tumačenju Ustava tvrdeći da je to povreda ustavnog prava na slobodu kretanja. Da to jest ograničenje prava, ali u funkciji zaštite tuđeg ustavnog prava na uzdržavanje, školovanje i dostojan život. Kako jedan od ovih prijedloga zakona dolazi ili dva, jedan ustvari dolazi od oporbenog kluba zastupnika, nismo se zanosili mišlju da će dobiti podršku Vlade Republike Hrvatske. To je naprosto nemoguće. Vlada u svome mišljenju navodi Obiteljski zakon kojim je razrađen postupak određivanja uzdržavanja, mjere za osiguranje uzdržavanja te sam postupak ovrhe radi uzdržavanja. Ništa od toga nije sporno osim činjenice da se zakon ne provodi, a Vlada Republike Hrvatske je odgovorna za provedbu zakona na cijelom području RH. Bilo je za očekivati da će Vlada kao razloge za odbijanje prijedloga navesti propisivanje instrumenata koji će jamčiti provedbu postojećih zakona i zakonskih rješenja, međutim to nije ovdje slučaj. Vlada ne spori vrijednost inicijative Kluba zastupnika SDP-a, kaže da je čak u državnom proračunu za 2004. godinu previdjelo odgovarajuća sredstva za unaprijeđene socijalne zaštite djece rastavljenih roditelja, izvanbračnih zajednica za koju obveznici uzdržavanja ne plaćaju uzdržavanje, ali unatoč toga kaže da predmetni Prijedlog zakona ne može prihvatiti. Da nismo već naučili na tako nelogična obrazloženja bilo bi nam čudno, no za čuđenje nema mjesta pa čak niti u onom dijelu gdje Vlada kaže da je pripremila prijedlog zakona o Fondu za privremeno uzdržavanje djece što ukazuje da će preuzimanjem tereta uzdržavanja, odnosno obveze neodgovornih roditelja priznati svoju nemoć u osiguranju provedbe Ustava i postojećih zakona, ali samo pod uvjetom da je sama predlagatelj. Glede Prijedloga zakona kolegice Đurđe Adlešić u potpunosti se slažemo s Vladom kada kaže da je uopće nedovoljno jasan i da se temelji na općim opažanjima, te da ga zbog toga ne treba prihvatiti. Dakle, zbog velikog broja obespravljene djece Klub zastupnika Hrvatske seljačke stranke prihvatit će Prijedlog zakona iz izražavanje nezadovoljstva na nemoći države, odnosno Vlade da osigura provedbu postojećih zakona. Hvala.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda, poštovana zastupnica Ivana Sučec-Trakoštanec.
Ispravljam netočan navod da je nelogično ponašanje Vlade kada osiguravajući sredstva u određenom iznosu, citiram gospođu, a reći ću da je iznos 20 milijuna kuna, odbija zakon jer kao nema novaca. Točno je da nema jer bi za to trebalo između 90 minimalno, do 150 milijuna kuna ako na neki način predviđamo nekakvi potencijalni broj onih tražitelja tih alimentacija i nekakve iznose. Dakle, netočno je reći da je to nelogično, logično je.
U ime Kluba SDP-a poštovani zastupnik Davorko Vidović.
Gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Dozvolite sad nakon što su dana obrazloženja onoga što je sadržaj zakona, pa možda neku riječ više u ime Kluba SDP-a kažem o tome zašto smo predložili i koja je zapravo krajnja svrha ovoga zakona. Slušajući neke rasprave sada, poglavito raspravu gospođe predstavnice HDZ-a i nabrajanje članaka u ovom ili onom zakonu moram reći da pomalo rastuži jedna birokratizirani pristup kojim se ide prema ljudima koji žive oko nas i koji su često puta ili nevidljivi za većinu ili se olako prelazi preko njihovih sudbine, njihovog položaja i njihovih opravdanih zahtjeva i očekivanja da im se pomogne jer na to imaju pravo. Imaju pravo tražit da država stane iza njih. U Hrvatskoj žive ljudi koji imaju problem. Samohrani roditelji jesu ti ljudi i to ne samo zato što se ozbiljno suočavaju sa nedaćama socijalne prirode u većoj mjeri negoli oni koji žive u obiteljima koje su dvohraniteljske nego i zbog percepcije okoline i stavova koji se formiraju kao da je riječ o ljudima koji su niže ili manje vrijednosti, koji su pomalo suspektni, i oni i njihova djeca. Mi smo prošle godine napravili ogromno, veliko, sveobuhvatno istraživanje o jednoroditeljskim obiteljima u Hrvatskoj, osobni doživljaj i stav okoline. Vidite, riječ je o studiji u knjizi od 486 stranica koja je također bunkerirana u Državnom zavodu za obitelj i naš Prijedlog zakona posljedica je studioznoga, pomnoga izučavanja socijalnog položaja ljudi u ovoj zemlji, pa tako i ovih jednohraniteljskih obitelji. Naš Prijedlog zakona posljedica je toga istraživanja također u kojem je tražeći da se ispita što je to što najviše tangira i što najviše brine roditelje u jednoroditeljskim obiteljima, jedna od tih stvari je svakako bio i ostvarivanje prava na alimentaciju. Najveće nezadovoljstvo, citiram nalaz studije, "u grupi samohranih majki izaziva nedjelotvornost zakona u pogledu ostvarivanja alimentacije kao i činjenica da je majci prepušteno da ostvari to pravo. Samohrane majke često nemaju dodatnih financijskih sredstava za tužbu i odvjetnika, a ni vremena ili podrške za čuvanje djeteta dok se bave ostvarivanjem toga prava". Kaže jedna majka, 7 godina sam se borila da dođem do alimentacije, čak sam uz advokate uzela i privatnu detektivsku firmu da bih dokazala gdje on radi. Ili kaže druga majka, ako otac djeteta ne plaća, ta tužba košta 800 kuna, dok platiš režije od 3 tisuće kuna plaće, platiš strani jezik djetetu, vrtić, pa čekaš na sudu 3 godine i prođe rok do pravomoćnosti. Ili tako dalje. Kaže jedna, moja je socijalna radnica rekla da kamo sreće da muž ode iz Hrvatske jer je tada slučaj neplaćanja alimentacije u nadležnosti Interpola koji je u tim stvarima puno efikasniji od centara za socijalni rad. I tako, itd., itd., da ne navodim iskaze, autentične iskaze majki koje se susreću s ovim problemom. Mi jesmo zakonodavno tijelo, ali smo i predstavničko tijelo i nema razloga da sebi ne priznamo da u nečemu ne uspijevamo. Nismo uspjeli osigurat radnicima propalih poduzeća i tvrtki da dođu do svojih plaća i morali smo posegnut za nečime da im pomognemo pa smo osnovali Fond iz kojega država alimentira plaća, dakle, te zaostatke, a ona utjeruje dug od tih propalih tvrtki. I u ovom slučaju, ma kako nam to neugodno bilo za priznat, mi nismo sposobni našim građanima koji zahtijevaju s pravom ostvarivanje, realizaciju toga prava, nismo im kao država to u stanju osigurati. I to je, i to je temelji razlog zašto se osniva ovaj Fond. Ne da oslobodi neodgovorne roditelje obveze nego da pomogne obiteljima koje se nalaze i koje su 4 puta više izložene riziku siromaštva nego dvoroditeljske obitelji, da im se pomogne i da pri tom natjera država samu sebe da bude efikasnija u ostvarivanju i u vršenju svojih funkcija, u ovom slučaju i pravosudne funkcije jer doista sudovanja i ostvarivanje ovog prava je potrebno toliko koliko je potrebno da dijete odraste od novorođenčeta do punoljetnosti. I to je razlog da priznanje da nismo sposobni imati sustav u kojem će biti nezamislivo da se jedna takva obveza kao što je plaćanje alimentacije, da se ne izvršava. U nekim drugim zemljama to nije zamislivo. Uvjeren sam da kad takav Fond osnujemo da će već i sama ta činjenica pomoći da jedan dio onih koji su prolazili ovako i onako, da se, da će razmisliti hoće li izbjegavati ili neće izbjegavat plaćanje te alimentacije. U našem Prijedlogu zakona vidjeli ste dvije alternative. Ja osobno zagovaram alternativu u kojoj se prema onome kako je određena visina alimentacije država treba isplatiti tu cijelu visinu, dakle ne određivati prema kategorijama nego onoliko koliko treba ako je to 5 tisuća kuna, neka država plati pa neka utjeruje od toga neodgovornog oca ili u manjem broju slučajeva neodgovorne majke. Riječ je doista o nečemu što nisu veliki novci. Bilo je govora u proračunu da su već nešto od toga osigurano a ima vjerujte mi mnogo razloga da se pomogne obiteljima, jednohraniteljskim obiteljima i samohranim roditeljima koji ne samo u Hrvatskoj nego u svim zemljama predstavljaju vrlo rizičnu skupinu za siromaštvo. Inače broj jednoroditeljskih obitelji u posljednjem desetljeću raste u Europskim državama i ide mnogo brže prema klasičnim nuklearnim obiteljima, jedan od razloga posebno ... zemljama i povećana stopa razvoda ali isto tako i odluka mnogih žena da se odluče odgajati djecu bez partnera. Ono što je karakteristično da siromaštvo se više feminizira i sve više infantilizira. To znači da je među siromašnima sve više žena i djece upravo zahvaljujući i ovoj činjenici. Kada je riječ o Hrvatskoj ti su podaci nešto blaži u negativnom smislu u odnosu na druge zemlje, jer prema podacima popisa stanovništva 2001. godine u Hrvatskoj je ukupno bilo milijun i 252 tisuće obitelji, bračnih parova bez djece je bilo 27%, s djecom 58%, obitelji u kojima živi majka s djecom 12,45%, a obitelji u kojem živi samo otac s djetetom 2,55%. U populaciji Hrvatske obitelji ukupno je 188 tisuća ili 15% samohranih roditelja, a od toga su broj 83% jednoroditeljske obitelji s majkom, odnosno 156 tisuća a 17% ili 31 tisuća 965 živi sa ocem. Možda još i podatak da u populaciji samohranih roditelja najviše onih s jednim djetetom, razumljivo i očekivano, 70%, odnosno 132 tisuće obitelji. Kada je riječ o problemima ovih obitelji oni su izraženi u činjenici što postoje brojne društvene predrasude, da se samohrane majke teže zapošljavaju. Da postoji jedna stigma koja ide prema tim ženama, pa u tom istraživanju koje sam već navodio su potresne priče o majkama koje su svoju djecu morale posebno ići predstavljati, jer su im bila suspektna, zato što dijete živi s majkom u obitelji u kojoj je došlo do razvoda. Kaže jedna majka imala sam najviše problema kada je dijete krenulo u 1. razred osnovne škole. "Bračni" roditelji nisu davali svojoj djeci da dolaze k nama jer smo nas dvije same. Išla sam od jednog do drugog roditelja i ja sam govorila da je moje dijete dobro odgojeno, ako nešto u odnosu među djecom ne štima, onda ok, ali unaprijed da branim svojem djetetu da se druže s mojim. Ili kaže jedna majka moje je dijete crtajući obitelj nacrtalo mene, sebe i psa, i onda je pedagogica mene zvala na razgovor jer to je nešto nenormalno. Ili čak ako hoćete u službama, kaže socijalna radnica razgovara sa mnom pa pita, onda gospođo vi ste napustili svoga muža ili onda vaše djete nema oca. U takvim se pitanjima ogledaju predrasude koje dodatno otežavaju poziciju tih obitelji, tih majki i biti zatvorenih očiju pored te ogromne grupacije ljudi koja dodatno otežano u inače teškim okolnostima i tranzicije i postraća, živi, značilo bi biti birokratski zatvoren za probleme ljudi. I zato Klub SDP-a predlaže ovaj Zakon, podržava njegovu osnovnu ideju u želji da taj fond bude privremeno i da uspostavimo takav pravni sustav u kojem će se ta prava moći ostvarivati vrlo brzo, u kojem će se moći ostvarivati u korist naših obitelji, naših sugrađana koji ima, država je dužna pomoći jer je funkcija države da pomaže i štiti svoje građane.
Hvala. U ime Kluba HNS PGS-a poštovana zastupnica Alenka Košiša Čičin-Šain.
Poštovani gospodine predsjedniče, cijenjeni zastupnici i zastupnice. Sudjelujući u ovoj raspravi oko Prijedloga zakona o državnom fondu za uzdržavanje djece i Prijedloga zakona o Državnom fondu za privremeno uzdržavanje djece, u ime Kluba zastupnika HNS-a i PGS-a moram prvo izraziti zadovoljstvo velikom brigom predlagatelja koja je zasigurno neophodna u pogledu zaštite djece, odnosno korisnika uzdržavanja iz ovog Prijedloga zakona o omogućavanja da ostvare svoja zakonska prava na uzdržavanje. Uspoređujući ova dva Prijedloga smatram da je Klub SDP-a svojim prijedlogom sagledavajući stvarno stanje u našem društvu, detaljnije, realnije i prihvatljivije pristupio rješavanju problema prava djece na uzdržavanje. Točno je da bi eventualnim osnivanjem fonda za uzdržavanje djece, odnosno Fonda za privremeno uzdržavanje djece to bila provedba jedne od mjera nacionalne obiteljske politike posebno imajući u vidu zaštitu interesa djece kao Ustavne kategorije. Prema članku 61. i 64. Ustava. Međutim, pitam se što može kao posljedicu izazvati osnivanje Fonda za uzdržavanje djece, odnosno Fonda za privremeno uzdržavanje djece. DA li će se na taj način postići pozitivni ili negativni efekti u društvu u cjelini. Smatram da na taj način prije svega podržavamo nefunkcioniranje pravne države, što ni u kom slučaju ne smije biti cilj niti interes. Već bi trebali poduzeti sve aktivnosti da pravni sustav profunkcionira, odnosno u ovom slučaju da obveznik uzdržavanja izvršava svoje moralne, etičke i na koncu zakonske obaveze. Da ga se zakonski spriječi da ne daje lažne podatke svojih prihoda i imovnog stanja a ako treba na određeni način educira da kao roditelj ima odgovornost i obaveze prema svom djetetu. Sagledavajući današnje stanje očigledno je da većina ili barem dobar dio obveznika uzdržavanja na sve moguće načine izbjegava izvršavanje čak i svojih minimalnih zakonskih obveza, posebno naglašavam minimalnih, jer djeci treba pružiti veliku ljubav i osjećaj da su voljena, a sama sredstva za uzdržavanje čisti su minimalizam. Ujedno htjela bih podsjetiti da danas u Hrvatskoj postoje legitimne institucije, odnosno centri za socijalni rad, postoji pravobraniteljica za djecu, postoji zakonski okvir, znači Zakon o socijalnoj skrbi kojim je definirano pružanje pravnih savjeta, prevladavanje posebnih teškoća a i pomoć za uzdržavanje. Dakle, mi u Hrvatskoj već imamo izvjesni zakonski okvir i izvjesnu razrađenu mrežu centara za socijalnu skrb koja možda treba dodatnu pomoć kadrovsku, ili da barem malo većoj mjeri bude ekipirana kako bi mogla pružiti adekvatnu pomoć i provoditi ono što je zakonima već na neki način propisano. Usvajanjem predloženih zakona mogli bi nastati negativni efekti, odnosno mogla bi se prouzročiti lavina zahtjeva za osnivanjem i drugih fondova za isplate u kojima obveznik isplate ne izvršava svoje obaveze. Mislim da se slažete da u današnjoj situaciji takvih ima jako puno. Ujedno znatno bi se povećao i broj onih roditelja koji bi upravo ovaj Fond prihvatili kao prednost i prestali plaćati svoje obaveze. S obzirom na situaciju da veliki broj obveznika uzdržavanja ne izvršava svoje obaveze, eventualno bi se moglo razmotriti i raspraviti da se Fond za uzdržavanje djece osnuje na određeni rok, odnosno za prijelazno razdoblje u kojem bi se poduzele aktivnosti kako sam već ranije istaknula da profunkcionira pravni sustav. Iz čega proizlazi da Fond na način kako je predložen ne može biti pravilo kojim država preuzima obaveze isplate fizičkih osoba, već to eventualno može biti samo iznimka. A postojećim instrumentima treba poboljšati prinudnu naplatu. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Na redu je uvaženi, u ime Kluba LIBRE, uvaženi zastupnik Jozo Radoš.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege zastupnici, zastupnice. Mislim da je navrijednija, najveći dobitak od ovoga zakona što otvara jedan doista važan problem koji postoji u hrvatskome društvu. Ali ja ću u ovome što ću govoriti u ime Kluba LIBRE pokušati ukazati i na negativne aspekte prijedloge koji ova dva zakona sadržavaju. Svakako je veliki problem da samo 31% roditelja plaćaju svoju obvezu alimentaciju, odnosno naknade za uzdržavanje djeteta. A naravno nije dobar niti trend da se broj djece, odnosno porast broja obitelji sa samo jednim roditeljem povećava, ali to je ovo drugo je svjetski, odnosno europski trend i teško ga možemo riješiti, pogotovo ne ovakovim zakonima. Ali ako pogledamo koji će biti posljedice provođenja ovoga zakona, onda zapravo ne možemo biti jednodušno za ni jedan ni drugi od ova dva zakona, dakle ulazeći, ne ulazeći dakle u razlike između tih zakona, nego samo u njihovu temeljnu intenciju. Činjenica je da ovi zakoni, odnosno njihova riješenja neće smanjiti broj obitelji sa jednim roditeljem. TO je dakle nesporno, jer to dvoje vjerojatno nije u korelaciji, ako je u korelaciji, onda je ona negativna. Ali je više manje sigurno da će, da bi riješenja iz ovoga zakona povećali broj roditelja koji ne plaćaju alimentaciju. Sigurno je, da ako postoje tako veliki broj roditelja, a naravno treba vjerovati predlagatelju, ta brojka je doista može se reći strašna, samo 31%, odnosno 69% roditelja ne plaća alimentaciju ili ne plaća to na pravi način, onda je sigurno da će ovakva riješenja potaknuti još jedan broj roditelja da to ne čine, jer netko drugi umjesto njih preuzima odgovornost, država ovoga puta. Prema tome, taj efekt je svakako negativan. Drugo je naravno možda još teže pitanje, pitanje povjerenja u Hrvatsko pravosuđe. Ako ovi postupci tako dugo traju, a naravno da traju, dio opće klime, pa onda i neučinkovitosti pravosuđa leži i u nepovjerenju koje postoji u to pravosuđe. Ovaj zakon će vjerojatno povećati razinu nepovjerenja hrvatskih građana u Hrvatsko pravosuđe i time zapravo usporiti postizanje njegove učinkovitosti. Ne vidim razloga zašto bi država u odnosu prema državi dakle, bila efikasnija nego građanin prema državi. Bilo bi logičnije očekivati da građanin ima jači interes, da štiti svoja prava, pa da bi onda u odnosu prema Hrvatskim sudovima zapravo bio angažiraniji i da bi zbog toga prisilio ili prije ili bi se prije postigla solucija da hrvatski sudovi postanu efikasni. Prema tome, to su mislim dva temeljna razloga zašto o ovim prijedlozima zakona ne dovodeći naravno u pitanje pozitivan učinak otvaranja uopće tih pitanja, niti namjeru predlagatelja treba itekako dobro razmisliti. Apsolutno je nerazumljivo da mi tako lako prelazimo preko činjenice da nije moguće utvrditi čiji su, koliki su nečiji prihodi, to bi valjda trebala biti elementarna stvar u pravnoj državi. A ovaj zakon se na neki način miri s tom činjenicom umjesto da pokušava naći riješenja. A jednako tako ili još gore od toga, neprihvatljiva je činjenica da se ne može utvrditi gdje netko živi u pravnoj državi u kojoj dakle postoje svi mehanizmi registracije i svega onoga što i mi ovdje u Hrvatskom saboru radimo. Teško je prihvatiti to da ne postoji mogućnost utvrđivanja evidencije građanina Republike Hrvatske. I naravno ako mi prihvatimo da će odgovornost za riješavanje toga pitanja preuzeti netko drugi, a to je država, onda ćemo još sporije od, nego do sada doći do situacije u kojoj će ta pitanja kao jednoj pravnoj državi biti riješena. Naravno otvara se tu i niz drugih pitanja, pitanja kada se jedanput država uključi u obiteljske odnose između majke djeteta i oca, da li time zapravo otežava ili olakšava stvaranje normalne obiteljske klime, popravak te loše klime koja postoji zbog neplaćanja elimentacije, vjerojatno otežava. A jednaka je takva dakle negativna solucija, odnosno negativan odnos kada se država postavi između građanina i hrvatskih sudova, odnosno pravosudnih tijela jedne države. Prema tome, to su sve pitanja koja ovaj prijedlog zakona otvara. i zato bi o tim pitanjima trebalo itekako dobro razmisliti. Nije smisao države da ona regulira pitanja odnosa među građanima, nego da postavi pravila naravno dobra pravila, pa da se unutar toga građani sami brinu o riješenju svojih međusobnih odnosa. A ovaj zakon zapravo prisiljava državu da snažnije intervenira u odnose u koje u modernim društvima pogotovo u društvima sa liberalnim predznakom ne bi trebale intervenirati. To su dakle sva pitanja koja ovaj zakon sa sobom otvara. Naravno, otvara još jedno pitanje. Koliko to košta? Često puta se mi ovdje u Hrvatskom saboru odnosimo prema novcima nekada da je to vrlo važno, a nekada sa lakoćom se donose odluke, ne samo u Saboru i u Vladi je slična situacija, koje su teške stotinjak, dvije stotine ili tristo milijuna kuna. Ali važno je to koliko to košta. Pa ako država ima novaca, a čini mi se ih da ih nema. Onda bi se trebalo postaviti pitanje, što je sa djecom koja žive u obiteljima sa dvoje roditelja, a zapravo su u težoj materijalnoj situaciji, nego djeca koja žive u obiteljima sa jednim roditeljem? U slučaju smrti drugog roditelja, nezaposlenosti obaju roditelja ako su živi, invaliditeta roditelja, obitelji sa više djece. Kada država poštuje sva ona, sve one obveze koje je preuzela u odnosu prema takovim obiteljima vjerojatno ima veliki broj djece koji će biti u još lošijem stanju, nego obitelji, dakle samo sa jednim roditeljem. Da li je to pravedno na takav način postupati? Dakle, kada ta djeca dobiju i dječiji dodatak i socijalna davanja itd., još uvijek vjerojatno će biti veliki broj djece koja će biti siromašnija nego djeca koja žive u obiteljima sa samo jednim roditeljem. Prema tome, ovaj zakon uvodi van socijalne kriterije za socijalnu regulaciju, emocionalne kriterije, moralne kriterije a to je pitanje da li se država u sve to skupa treba miješati. Dakle, ovo sve što govorim dakle u ime Kluba LIBRE govorim načelno ali ponavljam ne dovodim u pitanje niti dobru namjeru predlagatelja a još manje korisnost otvaranja ovoga pitanja jer to doista strašno zvuči kada se u ovim podacima navodi da samo 31% i zato to ponavljam roditelja plaća svoju ustavnu i zakonsku obvezu, da ne govorim o roditeljskoj i moralnoj obvezi koju imaju prema svojoj djeci. Iz svih ovih razloga, poštovane kolegice i kolege zastupnici, dakle dugoročno smatrajući da ovo nisu dobra rješenja zbog skeptičnosti u njihovu kratkoročnu kvalitetu jer će odgoditi donošenje dugoročno dobrih rješenja ali zbog toga što se otvara to važno pitanje da bi se možda u drugom čitanju moglo kvalitetnije riješiti Klub zastupnika LIBRE ne protivi se prijedlogu da ova dva zakona uđu u drugo čitanje. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Prema članku 207. stavak 2. u 11 sati isteklo je vrijeme za prijavu za raspravu u trajanju od 10 minuta. U ime Kluba HSLS-a i DC-a uvaženi zastupnik Čehok.
Gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege zastupnici! Parafrazirajući poznatu Tolstojevu izreku "Sve sretne obitelji jednako su sretne. Svaka je nesretna obitelj nesretna na svoj način." mogli bismo reći da sva djeca koja žive u rednoroditeljskim obiteljima ili u izvanbračnim zajednicama u kojima jedan roditelj ne pokazuje ama baš nikakvu brigu pa onda naravno i materijalnu brigu za to dijete imaju mnogostruke multiplicirane razloge za nezadovoljstvo i da su zapravo uskraćena za onu osnovu psihološku dobrobit koju daje roditelj a onda naravno i za materijalnu dobrobit i pomoć koju roditelji moraju pružiti svojoj djeci. Stoga donošenje ovoga zakona i osnivanje Državnoga fonda za privremeno uzdržavanje obitelji ima zapravo za svrhu nadomjestiti takvu uskratu i pružiti djeci barem nadu, barem mogućnost da netko drugi što znači javnost, država, ostali građani preko državnoga proračuna iz kojih će pritjecati sredstva u fond takvu brigu preuzmu. Mi svi smo svjesni analizirajući ove podatke koje su prethodnici već spomenuli da nažalost imamo sve više jednoroditeljskih obitelji, sve više izvanbračnih zajednica i opet se manje drugih roditelja koji plaćaju alimentaciju odnosno koji pomažu u uzdržavanju svoje djece. To je dovoljno veliki razlog da se time ozbiljno pozabavimo i upravo stoga inicijativa Hrvatske socijalno-liberalne stranke kao socijalno-liberalne stranke jest nešto što mi dosljedno zastupamo od, još moram napomenuti, bivšeg saziva Sabora kada samo izašli sa tom inicijativom ali tada je već proračun bio tekuće godine donesen pa nismo mogli ići i sa zakonom o osnivanju fonda, pa do ovoga mandatnog razdoblja odnosno ove Vlade koja moram reći je i u svojim programskim dokumentima zapisala i jasno istaknula upravo socijalnu obzirnost prema prikraćenim skupinama hrvatskih građana. Stoga, naša inicijativa posebno treba imati i očekujemo odjeka u okolnostima kada nam je opće poznato da nažalost u ovoj državi je velika porezna evazija odnosno porezno osipanje, da nažalost još uvijek nemamo realnih podataka o radu na crno, da još uvijek ne znamo koliki je stvarni broj nezaposlenih odnosno koliko je naših građana zaposleno u sivoj ekonomiji. Sve to, dakle upravo taj nered, nemogućnost da se dođe do stvarne slike još usložnjava, stvara dodatne poteškoće svim onim samohranim roditeljima ili roditeljima u izvanbračnoj zajednici koji pokušavaju doći do stvarnih podataka o imovini, o primanju drugoga roditelja kakko bi mogli naplatiti alimentaciju odnosno kako bi mogli doći do sredstava koji su potrebni za uzdržavanje djece. S druge pak strane treba napomenuti, gospođe i gospodo, da i druge okolnosti u hrvatskom društvu ne idu na ruku takvim roditeljima. Prije nekoliko dana smo čuli da odvjetnici značajno povećavaju svoje tarife. Ja vas pitam kako će u građanskoj parnici majke, većinom majke ili drugi roditelj sada naplatiti alimentaciju. Kako? Uz takse koje će se sada povećati gotovo nikako. Čuli smo ovdje da neki roditelji pokušavaju unajmiti privatne detektive. Što sve roditelji moraju učiniti u ovoj državi koja je premrežena suvišnom administracijom da bi uopće došli do podataka. Ne mogu porezni organi često doći do podataka o pojedinim pravnim subjektima. Pitanje je onda kamoli kako će doći obični građanin, još to većinom kažem samohrane majke koje nemaju vremena zapravo utjerivati dugove i nemaju vremena slijediti supruga ili drugoga roditelja da bi znali radi li on negdje, je li zaposlen na crno, je li otišao u inozemstvo. I doista je sramota ovo što piše u knjizi što je spomenuo kolega Vidović da kada roditelj ode u inozemstvo onda ga Interpol prije progoni i prije ga pronađe nego što možemo mi to učiniti. To je samo znak da upravo danas razvijene države Europe, demokratske države, socijalne države itekako skrbe o djeci i nije točno ovo što je kaže moj cijenjeni kolega Radoš da liberalno pitanje treba li liberalna država zadirati u odnose između roditelja i djece. Upravo suprotno. Tamo gdje su liberali na vlasti kao recimo u Sloveniji postoji Fond za privremeno uzdržavanje djece i Slovenci imaju ovakvu zakonsku kategoriju i to odlično, doista odlično djeluje u praksi jer se iz toga fonda alimentiraju onoj djeci kojoj roditelji ne plaćaju, a nakon toga se država naplaćuje od takvih roditelja. Ja podsjećam samo da je točno da Državno odvjetništvo zastupa državu i da Državno odvjetništvo zastupa majku i da ono zapravo kaznenim progonom utječe na roditelja, međutim obično se izriče tzv. dvostruki uvjet, obično se daje rok od šest mjeseci da se alimentacija počne plaćati, obično se ako je riječ o tome da se ne plaća dovoljna razina alimentacije, dakle upravo ona propisana nego se plaća samo jedan dio onda Državno odvjetništvo daje rok od šest mjeseci ali da se plati zaostatak ne računajući zatezne kamate. Ako roditelji žele da se naplati sve pa i kamata na ono što nije plaćeno onda moraju pokrenuti opet građansku parnicu. Takva građanska parnica sada ovim po mojem mišljenju potpuno nepotrebnim i neprimjerenim ovim okolnostima povećanjem odvjetničkih tarifa će zapravo dovesti u još teži položaj roditelje. I mislim da je i to bitan razlog da pristupimo donošenju ovoga zakona. S druge pak strane jednako je tako činjenica da bi donošenje ovoga Zakona imalo dvostruku korist i ispunilo bi dvostruku svrhu, prije sega prema djeci koja su sada uskraćena za svoja materijalna prava, za svoje bezbrižno materijalno osigurano djetinstvo. Ali s druge strane bi zapravo učinilo učinkovitijim i pravosuđe pa i natjeralo državu da što je moguće prije i učinkovitije naplati od takvoga roditelja ona sredstva koja je ona morala umjesto njega alimentirati. Mi moramo konačno prisliti državu prije svega porezne inspekcijske pravosudne organe da utjeraju takve dugove. I mislim da bi ovo, prihvaćanje ovoga Zakona upravo natjeralo državu da to i čini. Nije potrebno spomenuti da nažalost, nažalost i u europskim državama, pa i u, možemo tako reći najsocijalnijim europskim državama, primjerice skandinavskim, kao što je Švedska i Norveška raste broj izvanbračnih zajednica, raste broj samohranih roditelja. Najnoviji podaci govore da blizu 40% djece u Švedskoj danas se rađa u izvanbračnim zajednicama pa čak, da sada ne govorimo na koje sve načine, dakle, gdje većinom majke na različite načine umjetnom oplodnjom i drugdje, izvan dakle, bračne zajednice, izvan čak odnosa sa muškarcem dobivaju, odnosno rađaju djecu, počinju se skrbiti za djecu. U Hrvatskoj već je svaka peta obitelj obitelj samohranih roditelja i taj trend će se sigurno nastaviti. Pa i ti nepovoljni sociološki pokazatelji kada je riječ o dinamici tih obiteljskih odnosa i očekivanja još više pojačavaju potrebu da se donese ovakav zakon. S druge pak strane treba reći i to je točno uz ono što je rekao kolega Vidović da se u Hrvatskoj događa fiminizacija siromaštva, da se s druge strane nažalost događa upravo ako nećemo donjeti ovaj zakon i pouperizacija djece i žena. Ovakva stopa ne plaćanja alimentacije nije ništa drugo, nego uz našu pomoć ako ne donesemo ovaj zakon organizirana pouperizacija djece. I mi tome moramo stati na kraj. Mi stvarno moramo donjeti ovakav, osnovati ovakav Fond za privremeno uzdržavanje, donjeti ovakav zakon i omogućiti toj djeci čiji roditelji ne plaćaju i ne skrbe se o djetetu, ne daju dovoljno materijalnih sredstava da djeca koliko je to moguće budu materijalno osigurana. Naravno, uvijek je tu moguće postaviti pitanje treba li država ulaziti u te složene, u tu slošenu psiho-socijalnu dinamiku u obitelji. Međutim, danas u, da to tako nazovemo socijalnoj filozofiji se upravo istiće uloga, socijalna uloga države i to upravo kada je riječ o pravima djece. Ovdje možda bi trebalo govoriti s obizirom na činjenicu da gotovo 100% takvih samohranih roditelja su majke koje utjeruju onda dugove od supruga, odnosno bivših supruga. Možda bi trebalo govoriti o pravima žena, međutim, mislim da treba ipak više govoriti o pravima djece. I ako doista želimo kao država učiniti više na promidžbi ljudskih prava onda moramo početi konačno govoriti i o pravima djece. I upravo uloga ovakvog alimentacijskog fonda bila bi da osigura stabilni priliv tim ... [[Govornik se ne razumije.]] roditeljskim obiteljima i na neki način osigura stabilne, ili barem koliko toliko stabilne materijalne prilike djeci. Kada je riječ upravo o tom odnosu države i obitelji, ja bih samo napomenuo da je još mudri Konfucije to izrazio onom svojom čuvenom rečenicom ako je država uređena onda biti siromašan znači osobni neuspjeh, osobno nezadovoljstvo i nesposobnost. Ali ako država nije uređena, onda je biti siromašan znači da je država osim toga što je neuređena i bitno nepravedna. Mislim da svim mi premda smo zakonodavno tijelo trebamo danas pogledati istini u oči i reći da je naša država nažalost kada je riječ o materijalnim pravima ne uređena uz sve ove razloge o kojima samo govorio, porezno osipanje nemogućnost da uopće utvrdimo tko je zaposlen, tko nije zaposlen, tko gdje radi, kako prima plaću, pa do svih drugih okolnosti. Dakle, ako je država neuređena onda je njezina zadaća upravo da onoj kategoriji stanovništva koja se ne može skrbiti sami za sebe a to su naša djeca, da dakle osigura ovakav fond da država privremeno osigura osnovne uvjete obiteljske takvoj djeci i da onda postane učinkovitija i da se naplati. Moram na kraju reći da nisam presretan sa stajalištem kolege iz HDZ-a, ne bih se osvrtao previše na prijedlog kolege iz SDP-a jer oni su imali 4 godine ministra pa su mogli donjeti takav zakon sasvim slobodno, mogli su se malo ranije sjetiti, ali mi je, ali mi je doista nejasno da osim, ja znam da, ja znam da je teško, teško je pogledati u oči okolosti, kako kaže Tin Ujević, ali tako je nažalost, niste to učinili, mogli ste to učiniti, ali sada se obračam kolegama iz HDZ-a doista mi nije jasno prvo da danas nema nikoga ovdje iz Vlade, gospodo to je nedopustivo. O čemu se sve raspravljalo u ovome Saboru, dovodili su se ministri, privodili su se, mi danas nemamo kada je riječ o ovako bitnom zakonu, kada je riječ o pravima djece, kada je riječ o nećemu što bi trebalo zaustaviti depopulacijske trendove nema ovdje nikoga, ne možemo razgovarati, ne možemo raspravljati, mislim da to nije dobro. Posebno pak me stvarno žalosti činjenica da smo mi verbalno proklamirali socijalnu osjetljivost, poglavito prema ženama, ravnopravnost spolova, stabilne uvjete djeci, govorili smo o populacijskoj politici, međutim, on novoj demografskoj politici, međutim, nažalost od toga izgleda prema neprihvaćanju ovoga Zakona barem nema ništa. Danas u Večernjem listu možete pročitati, navodim Matica Hrvatska i Hrvatsko pedjatrijsko društvo jučer su upozorili na zabrinjavajuću demografsku sliku Hrvatske. Predsjednik Hrvatskog pedijatrijskog društva Josip Grgurić ustvrdio je kako je Hrvatska samo jako deklarativna u odnosu na djecu dok je stvarnost posve drukčija. Gospođe i gospodo dignimo ruku u drugom čitanju za ove zakone i pokažimo da se ne brinemo samo deklarativno o djeci nego da će stvarnost stvarno postati drugčija.
Zahvaljujem uvaženom zastupniku Čehoku. I ovdje ima predstavnik Vlade, poštovana gospođa Ninić, pomoćnica ministra. Ispravak netočnog navoda uvaženi zastupnik Radoš.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, dakle, gospodin Čehok kaže da sam rekao da bi bilo neliberalno uvođenje ovoga Zakona u hrvatski pravni sustav, to je pregrubo, ja tako nešto nisam rekao. Ja sam samo rekao da država po liberalnim načelima treba se što je moguće manje miješati u one odnose u koje građani trebaju i mogu sami riješiti. A to što je takvo rješenje uvedeno u Sloveniji, to ne znači da je to liberalno rješenje, tamo su na vlasti osim liberala, nominalnih liberala bili i socijaldemokrati i pučani prema tome to nije potvrda liberalnosti toga rješenja. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. U ime predlagatelja uvažena zastupnica Milanka Opačić.
Hvala gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege zastupnici. Ja bih na početku samo ovoga izlaganja kao predlagatelj nakon što su se svi klubovi očitovali htjela reći da doista ovoj populaciji o kojoj mi danas govorimo, o njihovim problemima, o negdje više od 130 i nešto tisuća djece koji ne primaju alimentaciju i koji možda žive na rubu životne egzistencije zbog toga što imaj neodgovorne roditelje, doista ne mislim da je to danas prigoda i tema kada moramo pričati o tome tko je šta napravio. Danas gospodo u ovom Parlamentu imamo dovoljno ruku, dovoljno snage i energije da ovaj Zakon provedemo. Prema tome ako želimo nešto napraviti nemojmo se skrivati iza toga što je netko napravio nego učinimo danas i pomozimo ovoj populaciji o kojoj danas govorimo. Od svega ostaloga ta populacija neće imati velike koristi. Žao mi je što danas ponovno na ovoj jednoj temi koja se tiče prvenstveno dakle djece stranka HDZ koja je sada na vlasti pokazuje nedovoljno sluha, nedovoljno političke volje i nažalost kompletno izlaganje predstavnica Kluba HDZ-a se skriva iza gomile netočnosti koje su iznesene o prijedlogu Kluba SDP-a jer naprosto sve ovo što je ovdje bilo navedeno kao zamjerka pojedinim člancima jer se naravno moglo jedino tako govoriti o našem zakonu jer nitko normalan u ovoj zemlji ne može se usprotiviti ovakvoj jednoj ideji i ovakvoj jednoj intenciji zakona kojeg smo mi danas ovdje predložili. Naprosto dakle ove pojedinačne stvari su bile samo pokriće za ono što je trebalo ovdje vrlo jasno i glasno reći da ova Vlada neće se pozabaviti osnivanju ovakvog jednog Fonda i da neće rješavati ove probleme o kojima danas ovdje govorimo. Upravo zbog toga ne mogu se pomiriti i neću se pomiriti sa tezama koje su ovdje danas iznesene po ne znam koji puta od predstavnika HDZ-a da se ovaj Zakon je u suprotnosti dakle sa nekim zakonima kojima se štiti bankarska tajna. Meni je između interesa i zaštite interesa djece i pojedinaca kojima bismo trebali štititi debele bankovske račune doista na prvom redu interes djece, a malo me je briga za njihovo pravo da njihovi bankovski računi ostanu zaštićeni. Htjela bih iskoristiti priliku samo da kažem nešto da možda maknemo sve nesporazume koji bi mogli, možda mogli uslijediti nakon nečega što je rekao kolega Radoš, a riječ je o tome da i njegova negdje konstatacija bila da bi ovaj Fond mogao doprinjeti tome da bude još više roditelja koji neće plaćati alimentaciju. Ukoliko bi ovaj Fond doista funkcionirao po zakonu koji smo mi iz Kluba SDP-a predložili onda to znači da bi ti ljudi ustvari bili demotivirani da ne plaćaju alimentaciju. Zbog toga što ovaj Fond ima mogućnost da stupa dakle kao vjerovnik umjesto djeteta i da traži visinu sredstava isplaćenih na temelju Odluke o naknadi ali uvećanih za pripadajuće kamate i troškove postupka. Što znači da neodgovorni roditelj ako bi ovaj Fond funkcionirao morao bi platiti ne alimentaciju od 200 kuna možda ili 500 koliko mu je određeno sudom nego duplo više ili tko zna koliko više kada se dakle na to sve nadograde određene kamate i određeni dakle troškovi postupka. Ja mislim da bi i da neće nam biti druge nego doista ići sa vrlo drastičnim metodama i doista na financijski način pokušati opametiti sve one neodgovorne roditelje da plaćaju alimentaciju jer ako se počne događati dakle ako ovaj Fond profunkcionira da netko umjesto 200 kuna alimentacije plati na kraju 400 kuna ako mu to bude oduzeto od plaće. Ako mu to bude oduzeto na bilo koji drugi način dakle i naplaćeno od strane, od njegove dakle iz njegove imovine to bi značilo ustvari jednu dobru poruku da se ne isplati ne plaćati alimentaciju jer ćete je onda platiti dvostruko ili trostruko više. I na kraju krajeva još samo nešto. Ovaj Zakon naravno zadire u prava djece i u sva ova prava o kojima smo ovdje danas govorili, ali zadire s punim pravom zbog toga što su djeca po našem Ustavu pod posebnom zaštitom države.
Zahvaljujem. Potpredsjednica doma Đurđa Adlešić, predlagateljica Zakona.
Hvala lijepo kolega potpredsjedniče. Poštovane kolegice i kolege. Ja se također želim zahvaliti svima koji su poduprli Zakon, ali isto tako i onima koji su poduprli inicijativu. Jer doista ono što sam rekla na početku nama nije bitno čiji će prijedlog proći. Ja držim da bi ovdje ovaj politikantski dio koji je nažalost vidljiv i danas trebao biti zadnji bez obzira da li je prijedlog SDP-a, prijedlog koji smo mi izrazili, izradili ili kasniji prijedlog Vlade bitno je da Alimetnacijski fond ili kako se on već zvao prođe. Ja mislim da bismo ovaj puta doista mogli nadvladati ove naše odnose koji su takvi kakvi, kakvi jesu. Zbog toga se zahvaljujem onima koji su poduprli prije svega inicijativu i ukazali na nedostatke zakona. Međutim to je doista jedan birokratizirani pristup kad idemo komentirati članak po članak u prvom čitanju zato što postoje dva čitanja. Uostalom kolegice i kolege postoje tri čitanja zakona. Ne znam odakle sad odjednom otkrivate da prvo čitanje može biti manjkavo. Inače bi se radilo o hitnoj proceduri. Prema tome imamo prilike popravljati Zakon, imamo prilike povući dva zakona ako Vlada ili ja bih svoj povukla da je Vlada izašla sa kvalitetnijim prijedlogom već sada, a koliko ja znam taj Prijedlog zakona je gotov. I zato mi je žao što nema gospođe Kosor za koju znam da je taj Zakon sa stručnjacima izradila. Dakle problem je negdje drugdje. Trebali bismo znati gdje je taj problem nastao. Međutim nemojmo zaboraviti podatke koje iznijeli u početku svi. Zanimljivo je da je bilo osporavanja. Radi se o 188 000 jednoroditeljskih obitelji. To je ogromna brojka. 62 500 djece koja ne primaju alimentaciju. Neka to bude glavni, glavni razlog i glavni, glavni pokazatelj na koji ćemo se vraćati u svim našim raspravama. A čini mi se da smo taj dio pomalo zaboravili. Kolegica Tomašić iz HSP-a je dobro upozorila da se zapravo radi o pravnoj neefikasnosti koju imamo priliku popraviti. I to je sigurno. Kad bi pravna država funkcionirala pa nitko ne bi iz državnog proračuna morao odvajati sredstva. Naravno da bi postojanje takvog Fonda i kamata koja se spominje bila dobar razlog da se čak sa tim isplatama i ne kasni. Kad bi profunkcionirala. Podsjećaju nas kolege da postoji članak, postoji naravno i Obiteljski zakon, to je ovaj 352, Obiteljski zakon koji kaže da je i do sada bilo omogućeno utjerivanje ovakvih dugova. Međutim kolegice i kolege taj članak se nije primjenjivao. Ja mislim da upravo u ovoj knjizi koju je čini mi se kolega Vidović spomenuo o jednoroditeljskim obiteljima postoji podatak da je jedne godine svega negdje oko 300 alimentacija utjerano prema savjetu centara za socijalni rad. A gledajte što u tom članku 352. piše. Ignorira se dakle postojanje odredbe 352. jer kaže: “Ako roditelj koji je na temelju pravomoćne sudske odluke ili nagodbe sklopljene pred centrom za socijalnu skrb dužan podnositi za uzdržavanje djeteta ne udovoljava svojoj obvezi duže od 3 mjeseca Centar za socijalnu skrb dužan je na prijedlog drugog roditelja ili po službenoj dužnosti ako ocjeni da bi zbog toga bilo ugroženo uzdržavanje djeteta”, pazite “poduzeti mjere da se osiguraju sredstva za privremeno uzdržavanje sve dok roditelj, obveznik uzdržavanja ne počinje ponovo udovoljavati svojoj obvezi”. Što se dogodilo da to centri nisu radili? Ja ne mogu vjerovati da su u centru donijeli odluku da to roditeljima koji ne znaju, a nisu svi jednako educirani ne kažu. Netko im je prije ili kasnije morao šapnuti. I štedilo se na djeci. Kako inače objasniti tako malu brojku onih koji su koristili svoje zakonom propisano pravo osim da je postojao nekakav prešutni, prešutni dogovor da se roditelje na to ne upozorava. Slažem se i s ovim dijelom koji su otvorili kolege iz Libre. A to je da se doista otvara pitanje neučinkovitosti pravosuđa u gotovo nevjerojatnim područjima. Da se ne može ustanoviti gdje netko živi i koliko zarađuje. Naravno da znamo da se zarađuje i da se radi na crno, ali taj dio je itekako popravljiv. To po meni ne bi smio biti razlog da se na fondove ne ide. Ovaj dio koji sam čitala, Zakon, članak 352. zapravo sam pokušala odgovoriti kolegici iz HNS-a koje ovdje nema, reći joj da je nama jasno da taj Zakon postoji. Ali je isto tako jasno da niti zakon niti članak nisu konzumirani. Kolegica, kolegici iz HDZ-a sam zapravo već sada i odgovorila govoreći o pristupu koji je potpuno jasan jer se radi o prvom čitanju. Dakle zakon se može popravljati. I u drugom čitanju se zakon može popravljati amandmanima. To znamo. Pa imali smo zakone kod kojih bi bilo više amandmana nego članaka na zakon. To svi znate. Dakle očigledno se radi o nečem drugom. Međutim ne držim da je bitno sada reći o čemu, bitno je da zakon prođe, bitno je da se osiguraju sredstva. Naravno da nije zgodno osnivati nove fondove. Koliko ja znam prema zakonu koji je pripremljen u Vladi pronađen je jedan model po kojem se ne bi tražilo osnivanje tog fonda nego bi se radilo o proračunskim fondovima, ali nema razloga da mi to ovdje danas ne doznamo i držim da to nije dobro, da takav podatak mi nemao. Mi znamo da pomoćnik ili pomoćnica ministra ovdje ne mogu govoriti i zato mi ostajemo zakinuti za jednu takvu kvalitetnu informaciju koja bi sigurno promijenila i tijek naše rasprave. Ja vas dakle još jednom pozivam da prihvatite inicijativu i prihvatite zakon. Žao mi je naravno za neke birokratizirane i političke obojene rasprave kakvih je ovdje bilo, ali na njih smo već navikli. Osim što bi trebalo prihvatiti inicijativu, što bi trebalo prihvatiti donošenje ovakvog zakona ili boljeg ako on postoji, ja mislim da je pred nama onda jedan korak više i korak koji će sigurno biti teži a o kojem treba govoriti, a to je da ta sredstva ne budu uvjerljivo niska. Ako mi ponovo idemo sa prihvaćanjem i ovog zakona ili nekog drugog boljeg, a ta sredstva budu uvredljivo niska onda mi nismo popravili standard niti djeci niti samohranim roditeljima nego ih zapravo i dalje omalovažavamo i pokazujemo da nismo u stanju organizirati zaštitu dječjih ljudskih prava o kojima se danas ovdje govori. Još jednom ću ponoviti ono što smo čuli, jer mi je žao da se kriva teza okreće. Ovo nije udar na proračun ovakav prijedlog zakona. Ovo je samo upiranje prstom u pravosuđe koje treba poduzeti sve potrebne mjere da bi 188 tisuća jedno-roditeljskih obitelji imalo pristojniji standard od ovog. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Na redu je uvažena zastupnica Ruža Lelić.
Poštovani potpredsjedniče, poštovana gospođo pomoćnice ministrice, kolegice i kolege. Dozvolite mi da se osvrnem na Prijedlog zakona o Državnom fondu za privremeno uzdržavanje djece koji je Hrvatskom saboru podnio Klub zastupnika SDP-a i uvažena zastupnica Đurđa Adlešić te iznesem razloge zbog čega ne mogu podržati donošenje ovako predloženog zakona. Hrvatska je u odnosu na većinu europskih zemalja rekla bih na sreću zemlja tradicijske kulture u kojoj obitelj ima bitnu ulogu u društvu, u čemu se slaže crkva, razne udruge i društvo u cjelini. Naravno ulogu obitelji treba i nadalje jačati i pri tome ne uskraćivati pravo onima koji se odluče živjeti drugačije. No i pored našeg tog tradicionalnog odnosa prema obitelji na žalost sve je više razvoda. Po nekim pokazateljima svaki četvrti brak se razvede pa je razvoda u 1999. godini bilo 3.270 a 2001. 4.496 što je podatak sam za sebe veliki a i porast je za 1.266 razvoda što je zaista preveliko, a s tim sve više je i djece koja žive s jednim roditeljem. Udio samohranih roditelja je oko 20% ili svaka peta obitelj … s tim što neki pokazatelji govore da i do 60% djece ne prima pomoć za uzdržavanje što je podatak što sam po sebi opominje. Život s jednim roditeljem, a to su u 80% slučajeva majke, uskraćuje djecu u raznim materijalnim pravima ali i osjećaja stabilnosti jedne harmonije i sigurnosti. Dobro nam je poznato da roditelji, a najčešće su to očevi, po svaku cijenu izbjegavaju plaćanje uzdržavanje djece pa si moramo zaista postaviti pitanje kakve su to osobe koje su spremne napustiti posao ili otići u inozemstvo, otuđiti imovinu kako bi svojoj djeci uskratili pravo na dostojne uvjete života, a često su to i osnovni uvjeti života. Stoga osim fonda mislim da nam treba i promicanje osnovnih ljudskih vrednota kako bi navedeno ponašanje postalo prihvatljivo, a i sustavno pripremanje mladih za brak i bračnu zajednicu kao i seksualno prosvjećivanje kako ne bi došlo do neplaniranih trudnoća, a kasnije do razvoda. Osnivanje Državnog fonda za privremeno uzdržavanje djece koje predlaže klub SDP-a i uvažena zastupnica Đurđa Adlešić načelno je podrže. Ja cijenim vrijednost inicijative i ideju u suštini, no zbog izvjesnih nedorečenosti, nedovoljne argumentacije u smislu osiguravanja sredstava te određene neusklađenosti sa drugim zakonima primjerice Obiteljskim zakonima i Zakonima o bankama ovako predložen zakon državnog fonda za mene je neprihvatljiv. Ovdje želim reći da se ne slažem sa mišljenjem predlagatelja kako je iznijela zastupnica Opačić da je nama Zakon o bankama ili neki drugi zakon iznad ovog zakona nego da samo treba to sve uskladiti. Djeca kao najnezaštićenije osobe u društvu zahtijevaju posebnu zaštitu i u potpunosti podržavam stav da svakom djetetu, a osobito djeci sa jednim roditeljem pruži se materijalna i svaka druga pomoć i s tim u vezi Obiteljski zakon u svojim odredbama o uzdržavanju nedvojbeno propisuje obvezu uzdržavanja djece od strane roditelja ali i srodnika, maćehe, očuha, bake i djeda. Nadalje u važećem Obiteljskom zakonu propisana je mogućnost da ukoliko roditelj koji na temelju pravomoćne sudske odluke i ine nagodbe sklopljene pred centrom za socijalnu skrb ne pridonosi uzdržavanju djece duže od tri mjeseca. Centar je dužan na prijedlog roditelja ili po službenoj dužnosti poduzeti mjere da se osiguraju sredstva za privremeno uzdržavanje sve dok roditelj obveznik ne počne udovoljavati svojoj obvezi i prema obavljenim statističkim podacima u 2003. godini, znači broj privremeno uzdržavane djece bio je 367, znači i do sada smo imali jedan način pomoći kod uzdržavanja djece. Centar je pokrenuo 250 postupaka pred sudom dok je sklopljeno i 294 nagodbe. Vidimo da su to sve dosta male brojke. Kazneno je u 2003. godini prijavljeno 652 roditelja obveznika, optuženo je njih 458 a osuđeno samo 285. Osnivanje fonda za privremeno uzdržavanje treba detaljnije i preciznije osmisliti te učiniti sveobuhvatnu analizu, jer pored pozitivnog učinka što treba biti cilj i svrha zakona, a to je pružanje materijalne sigurnosti djeteta treba uzeti u obzir i moguće negativne posljedice koje mogu obeshrabriti roditelje koji ispunjavaju svoje obveze pa bi se broj neplatiša mogao povećati. Oni pak koji izbjegavaju plaćati obveze sada bi to još lakše činili. Majke bi mogle biti manje motivirane da traže svoja prava za djecu jer će to pravo lakše ostvariti u fondu, a može se očekivati veći broj sudskih procesa koje bi pokrenuo fond a znamo kako je to dugotrajan i za državu skup proces te u konačnici potrebna sredstva koja nisu precizno kvantificirana u ionako prenategnutom proračunu. Dakle moramo se čuvati zaista ishitrenih donošenja zakona koji bi bili neprovedivi ili manjkavi, koji bi se ubrzo mijenjali, a sve to izaziva materijalne troškove, beskorisno trošenje vremena zaposlenih na provedbu, ali i jednu zbunjenost i zlouporabu manjkavosti. Stoga podržavam prijedlog Vlade da se ne prihvati Prijedlog zakona o osnivanju fonda za privremeno uzdržavanje koji je podnio Klub zastupnika SDP-a i zastupnica Đurđa Adlešić te ujedno predlažem da Vlada sačini jedan sveobuhvatan i provediv zakon u svim svojim dijelovima i tada ga uputi u saborsku proceduru koji će svakako dobiti moju podršku a uvjerena sam i većine drugih zastupnika. Hvala.
Hvala. Poštovana zastupnica Ivana Sučec-Trakoštanec.
Ja se ispričavam. Gospodine predsjedniče ja odustajem od ove rasprave.
Hvala lijepa. Poštovana zastupnica Gordana Sobol.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege zastupnici. I u Hrvatskoj to smo čuli i iz nekih ranijih izlaganja, sve veći je trend jedno-roditeljskih obitelji … … /Govornica je izašla za govornicu./ … Dakle, još jednom, poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege zastupnici. Rekoh, kao što neki prije mene kazali i u Hrvatskoj je kao i mnogim i razvijenijim državama od Hrvatske sve veći broj i trend jednoroditeljskih obitelji. I u Hrvatskoj su jednoroditeljske obitelji vrlo ranjiva društvena skupina jer oni ustvari predstavljaju roditelje koji samostalno bez prisustva drugog roditelja skrbe o djetetu. Prema posljednjem popisu stanovnika iz 2001. godine u Hrvatskoj je registrirano točno 188 tisuća i jedno dijete u jednoroditeljskim obiteljima. Svaka 5. obitelj s djecom je jednoroditeljska, a prema podacima istraživanja koja je vršio tadašnji, nažalost u međuvremenu ukinuti Državni zavod za zaštitu obitelji, materinstva i mladeži, više od polovice jednoroditeljskih obitelji jedva podmiruje najosnovnije potrebe. Kasni se s plaćanjem režijskih troškova, odustaje od odmora, slobodnih aktivnosti djece i slično. Velik utjecaj na ovakvo materijalno stanje jednoroditeljskih obitelji ima i neplaćanje ono što mi zovemo alimentacije. Gotovo polovica roditelja ne može realizirati to pravo djeteta i kao što su i prije mene upozoravali, danas oko 62 tisuće i 500 djece ne dobiva alimentaciju koja mu po svim pozitivnim zakonskim propisima, a i Ustavom Republike Hrvatske pripada. Velik broj roditelja, u prvom redu očeva, namjerno izbjegava zapošljavanje, učestalo mijenja radno mjesto ili mjesto boravka. Neki čak odlaze i izvan zemlje te koriste i brojne druge načine kako bi izbjegli plaćanje uzdržavanja djece za koju su to zakonski obvezni činiti. Čak 80% alimentacija mora se utjerivati sudskim putem, a mogućnosti naravno za izbjegavanje plaćanja su neiscrpne, česte promjene prebivališta, prepisivanje imovine na druge osobe, izbjegavanje dokazivanja očinstva, osporavanje sudskih naloga, itd., itd. Državna skrb za obitelj, posebice zaštita interesa djece ustavne su kategorije. Među mjerama u nacionalnoj obiteljskoj politici koja je usvojena, ako se ne varam, konsenzusom u ovom Hrvatskom saboru u prošlom mandatu, je i osnivanje Fonda za uzdržavanje. Tim Fondom bi država preuzela na sebe privremeno isplaćivanje naknade za uzdržavanje djece u skladu s pravomoćnom presudom ili nagodbom sklopljenom u Centru za socijalnu skrb ili sudom i dakle, u slučajevima kada bi jedan roditelj izbjegavao plaćati tu alimentaciju, a naknadno bi državna tijela provodila naplatu tog potraživanja od dužnika uzdržavanja. Država bi, po mom mišljenju, morala osmisliti kvalitetnu politiku prema obiteljima s djecom, pogotovo prema samohranim roditeljima, odnosno jednoroditeljskim obiteljima. Naime, istraživanja o socijalnim obilježjima takvih obitelji pokazala su da su upravo nedostatni prihodi uz činjenicu da podrška u odgoju djece od drugog roditelja često izostaje jedan od najvećih problema. Što se tiče rizika od siromaštva, taj je najveći upravo u kućanstvima čiji je nositelj samohrani roditelj. Npr., 2002. godine među samohranim roditeljima u Hrvatskoj bilo je 27,7% onih koji žive s prihodima ispod praga siromaštva. Istraživanja o socijalnim obilježjima takvih obitelji pokazala su da su kao što sam rekla, nedostatni prihodi upravo jedan od najvećih problema, a nije zanemariv postotak djece samohranih roditelja koja iskazuju da su u tjednu koji je prethodio istraživanja bila zabrinuta zbog materijalne situacije svoje obitelji. Više puta je danas u raspravama rečeno, što je točno, da i postojeći zakonski propisi kao što je Obiteljski zakon i danas omogućuju neku vrstu, nazovimo je državne alimentacije, međutim ta mogućnost se koristi u vrlo, vrlo malom, ja bih rekla, zanemarivom broju slučajeva. Jer npr., i za prethodnu godinu u proračunu su bila predviđena sredstva, međutim nisu iskorištena i u biti, ja bih rekla, nisu roditelji krivi jer ne moraju oni znati sve što piše u svim zakonima, ali oni koji su dužni upozoriti na tu njihovu mogućnost, u prvom redu to su centri za socijalnu skrb, očito nisu bili u tom smislu proaktivni, odnosno nisu upozoravali očito roditelje i omogućavali da iskoriste i tu mogućnost. Postoji još nešto što danas možda nitko nije spomenuo, a to je vezano je uz rasprave i natpis u novinama o visini koju pojedini suci određuju, što se tiče, dakle, visine alimentacije, pa ću upozorit da u Obiteljskom zakonu, članku 232. stoji da ministar pravosuđa treba jednom godišnje objavit podatke o prosječnim potrebama djeteta, što koliko je meni poznato do danas, do danas nije učinjeno. Dakle, ponavljam, Alimentacijskim fondom koji je privremeni fond, država bi na sebe preuzela obvezu da u slučajevima u kojima nije dovoljno efikasna plati uzdržavanje za djecu i da naknadno utjeruje taj dug od obveznika uzdržavanja. Spominjane su druge zemlje. Točno je, u Republici Sloveniji postoji tzv. javni jamstveni i alimentacijski fond. Iz njihovog fonda isplaćuju se naknade s jedne strane zaposlenicima u slučaju insolventnosti poslodavaca, a s druge strane u jednom dijelu naknade djeci u slučaju neplaćanja alimentacije. Ono što je posebno zanimljivo, a ja ne vidim razloga da to ne bude ni kod nas tako, njihov fond može zatražiti, ima ovlasti da zatraži sve podatke koji su mu potrebni pri odlučivanju o pravu na naknadu alimentacije. Između ostalih, i od banaka i štedionica, o svim otvorenim transakcijskim računima, tekućim, žiro-računima, te štednim knjižicama korisnika, obveznika plaćanja uzdržavanja. Gospodo kolege i kolege zastupnici, ja smatram kao i kolegica Opačić koja je to rekla prije mene. Ja ne vidim razloga da to kod nas nije moguće. Osobno mislim da bi bilo moguće kada bi postojala dobra volja, politička volja svih nas da uz pravo djeteta na uzdržavanja od strane roditelja stavimo iznad prava istog tog roditelja na čuvanje poslovne tajne koliko je težak njegov bankovni račun. Želim posebno istaknuti i primjer Švedske. Zašto? Upravo zbog toga što je i nadležna ministrica, odnosno potpredsjednica Vlade posebno u svim ovim raspravama i izjavama koje su davali u javnost, isticala primjer Švedske. Gospodo, Švedska u kojoj je gotovo nepojmljivo da se neće izvršiti pravomoćna sudska presuda i da netko neće postupiti po njoj, također postoji jedan fond, namijenjen prvenstveno također za uzdržavanje djece. Ali i to u slučajevima kada onaj tko je obavezan plaćati uzdržavanje djece ima pravo zatražiti i moliti od države da umjesto njega određeni period plaća jer on nije u stanju zbog toga što je npr., u međuvremenu ostao bez posla. I sklapa poseban ugovor sa državom o uvjetima vraćanja te visine koju je država umjesto njega plaćala za djecu. Dakle, i u zemljama koje, ponavljam, je nepojmljivo da se ne izvršile sudske presude postoje takvi fondovi kojima država uskače jer bez obzira što netko je trenutno eventualno ostao bez posla dijete ima pravo, osnovno pravo da bude uzdržavano od strane roditelja. I pri kraju, dozvolite ovako da kažem. Citirat ću mišljenje, jednim dijelom mišljenje Vlade na jedan od ovih Prijedloga zakona. Kaže. "Vlada Republike Hrvatske smatra potrebnim istaći da je pripremila Prijedlog zakona o fondu za privremeno uzdržavanje djece koji će u kratkom vremenu biti upućen u saborsku proceduru, a uskoro će predložiti odgovarajuće izmjene i dopune Obiteljskog zakona, a sve u svrhu pravnog i materijalnog osnaživanja postojećih instituta u ovom području". Kolegice i kolege, ova dva Prijedloga zakona, Kluba SDP-a i gospođe zastupnice Adlešić upućeni su u saborsku proceduru u veljači ove godine. Mišljenje Vlade koji sam jednim dijelom citirala upućeno nam je sa datumom 23. travnja ove godine. Danas je 1. srpnja, proračunom je osigurano 20 milijuna kuna i trebao bi započeti s isplatom 1. listopada, potpredsjednica Vlade je u zadnjim izjavama rekla da ima dovoljno vremena za pripremu kvalitetnih zakonskih prijedloga da bi taj Fond profunkcionirao od 1. listopada ove godine. Podsjećam vas Zakon o trogodišnjem porodiljnom dopustu koji smo donijeli vrlo brzo od početka rada ovog Sabora trebao je početi funkcionirati od 1. lipnja, sa 1. lipnjem potencijalne korisnice tog trogodišnjeg dopusta još nisu znale kome se trebaju obratiti, koje dokumente trebaju prikupiti da bi ostvarile to svoje pravo. Toplo se nadam da se to neće desiti s osnivanjem ovog Fonda. Zahvaljujem.
Hvala Poštovana zastupnice Dragica Zgrebec. Kolegice vidite ako funkcionira u redu ako ne funkcionira u redu.
Ja mislim da ovi funkcioniraju samo... Hvala gospodine predsjedniče. Evo čekali smo više od 4 mjeseca da raspravimo o ovim Prijedlozima zakona što mislimo da nije dobro. Kada govorimo o problemima roditelja koji sami uzdržavaju svoju djecu onda zaista trebamo imati više sluha za njihove probleme, kada to kažem onda ću se pozvati i na najviši Zakon naše države, Ustav, koji u svojem 35. članku kaže da se svima jamči štovanje i pravna zaštita osobnog i obiteljskog života, dostojanstvo, ugleda i časti, to bi trebalo prvenstveno jamčiti djeci u takvim obiteljima. Dalje, 61. članak našeg Ustava kaže da je obitelj pod osobitom zaštitom države, 63. članak kaže da u roditelji dužni odgajati, uzdržavati i školovati djecu te imaju pravo i slobodu da samostalno odlučuju o odgoju djece, a 64. članak Ustava kaže da je dužnost svih da štite djecu i nemoćne osobe. Dakle, iz toga najvišeg našeg Zakonskog akta trebali bi proizlaziti i svi drugi zakoni i mehanizmi zaštite u ovom slučaju djece. MI smo to pokušali učiniti i donošenjem Obiteljskog zakona kao i nacionalnom obiteljskom politikom koja u jednom razdoblju određuje što bi se na tom području trebalo činiti. Dakle, ja ću ponovno ponoviti jer su to važni značajni podaci da u Hrvatskoj živi gotovo 190 tisuća djece u roditeljskim obiteljima i da je to oko 15% svih obitelji u Hrvatskoj ili gotovo svaka 5 obitelj s djecom. Također oko 84% korisnika socijalne pomoći su obitelji samohranih majki. Više od polovice samohranih roditelja kaže da jedva podmiruju svoje mjesečne potrebe i to na onoj najnižoj razini, a preko polovice roditelja ne može realizirati pravo na uzdržavanje djece. Prema tome, to su zastrašujući podaci za našu zemlju i mi kao zakonodavno tijelo moramo nešto poduzeti. Postavlja se pitanje zašto je toliko slučajeva neisplaćenih naknada za izdržavanje djeteta, odnosno zašto su alimentacije tako nedopustivo niske da one kao što smo ovdje čuli u nekim slučajevima mogu pokriti jedva 1/5 potreba djeteta. Sigurno da na to značajno utječu određene objektivne okolnosti kao što je vrlo visoka nezaposlenost i sigurno da roditelj koji nema posla ili ima povremeni posao ne može redovito ili ne može uopće plaćati uzdržavanje djeteta. Na to utječe i neredovita isplata plaća kao i niska plaća koja se u mnogim slučajevima isplaćuje u onom minimalnom iznosu jer se na to plaćaju obveze a ostatak se isplaćuje u gotovini i ne evidentira. Ali ovdje postoji naša obveza da sprečavamo takve slučajeve, što čini mi se baš efikasno ne radimo. Krivo je za to i neefikasno sudstvo koje vodi duge postupke, što su visoki troškovi za onog roditelja koji želi naplatiti ovakavu naknadu za uzdržavanje djeteta od neodgovornog roditelja koji to i kada je u mogućnosti ne želi plaćati. Da su niske alimentacije nisu kriva samo primanja u što se tiče sam plaće odnosno financijskih primanja u jednom mjesecu nego i sudska praksa koja često ne uzima u obzir ukupno materijalno stanje obveznika alimentacije a postoje i slučajevi da se uopće ne koriste sve mogućnosti koje dozvoljava Zakon da bi se izrekle kazne, čuli smo ovdje već od oduzimanja putovnice, do izricanja alternativnih kazni zatvora za one koji su roku ili uopće ne plaćaju alimentaciju. Djeca iz jednoroditeljskih obitelji zakinuta su na mnogim područjima, pogotovo su to slučajevi u patrijarhalnim i konzervativnim društvima. Naša je obveza da osposobljavamo državne sustave da postanu efikasni ali dok god se to ne postigne treba uvoditi privremene mehanizme da se rješavaju najteži problemi većinom najslabijih društvenih skupina, a djeca, posebno djeca koja žive s jednim roditeljem to sigurno jesu. Hrvatski sabor je prihvaćanjem državnog proračuna za 2004. godinu osigurao sredstva za ovu namjenu naravno u jednom niskom iznosu od svega 20 milijuna kuna. MI ovdje u našem Prijedlogu zakona kažemo da bi to na godišnjoj razini trebalo biti oko 150 milijuna kuna i osobno mislim da kod planiranja i donošenja državnog proračuna treba uzimati u obzir prioritete koji se trebaju iz njega financirati, a ovo jeste neosporno jedan od prioriteta. Prihvaćanjem ove stavke u proračunu mi smo zapravo obvezali Vladu da predloži Zakon koji će osigurati korištenje ovih proračunskih sredstava. Kako to Vlada do sada nije učinila a praktički mi ćemo prije završetka ovog proljetnog zasjedanja doći u situaciju da u jesen već raspravljamo o novom proračunu, čini mi se da postoji objektivna opasnost da će ova sredstva "nestati" nakon rebalansa proračuna koji nam je najavljen već za sljedeću sjednicu. Za rješavanje svakog društvenog problema treba politička volja. Ako ona postoji rješavaju se prepreke koje stoje na putu njihovog rješavanja, žalosna sam što u ovom slučaju takve političke volje nema, a ovo što se nam u mišljenju Vlade prezentira da će ona doći sa tim prijedlogom, čini mi se da ako i izglasamo takav zakon koji predloži Vlada on neće biti u primjeni za 2004. godinu, time smo za još nekoliko mjeseci ugrozili egzistenciju ovakvih obitelji. Hvala lijepa.
Hvala. Replika poštovana zastupnica Zdenka Babić-Petričević.
Gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, dame i gospodo. Javila sam se u repliku kolegice Zgrebec, jer sam danas čula i od kolegice i od ostalih prethodnika riječi prozivanje Vlade na priznanje nemogućnosti, nelogičnosti, neosjetljivosti, neefikasnosti, ne postoji politička volja koja će biti veća od čuvanja bankovnih podataka, nestat će, evo sad je rekla kolegica Zgrebec, nestat će sredstva u predstojećem rebalansu proračuna. To prozivanje nije utemeljeno niti na čemu. Niste dokazali da ova Vlada, Hrvatska vlada koja je od 6 mjeseci postoji da će ona učiniti, da neće učiniti ono što je u cilju ovoj Hrvatskoj vladi, da zaštiti svakoga pojedinca, a ne dijete, jer je svijesna da na mladima svijet ostaje bez obitelji nema budućnosti ove države. Budući da su naši svjetonazori drukčiji od svijetonazora vaše stranke, budite sigurni da sredstva neće nestati i da će ova Vlada se brinuti o svakome djetetu, a to ste mogli dokazati četiri godine. Da ovaj zakon nije donesen za možda godinu i pol dana, ja bih rekla imaju pravo nas prozivati takve i ovakve. Ali svaki dan slušati vas i prozivati nas na našu osobnu i ljudsku i moralnu i političku i vjersku odgovornost, stvarno je neprimjereno.
Odgovor na repliku, poštovana zastupnica Dragica Zgrebec.
Očito je da se naši svjetonazori razlikuju. Vi zagovarate jedno patrijahalno konzervativno društvo, mi zagovaramo nešto drugo, ne možete mi više replicirati. Međutim, očito je da je dosta zakona koje mi sada kao Klub SDP-a predlažemo zapravo bilo u pripremi u Ministarstvima i u Vladi. Jedan od njih, od tih prijedloga jeste i Zakon o državnom fondu za uzdržavanje djece. Kolega Vidović je ovdje iznosio kad je govorio u ime našeg Kluba jednu analizu na kojoj se temeljilo zapravo, na kojoj se temeljio prijedlog Zakona o Fondu za uzdržavanje djece. Mene zapravo zabrinjava to što smo mi ovdje čuli upravo od vaših kolega i kolegica da u Vladi postoji dovršen ovaj prijedlog zakona, a on još nije došao ovdje u saborsku proceduru. Što to znači? To znači da ćemo mi tek eventualno u jesen raspravljati o ovom prijedlogu zakona, a njegova primjena tada neće moći biti u ovoj godini, nego vjerojatno tek najranije u 2005. godini.
Poštovana zastupnica Ingrid Antičević-Marinović.
Hvala gospodine predsjedniče, poštovana predstavnice Vlade, kolegice i kolege. Kada je Klub SDP-a javno objavio da ide u proceduru i da podnosi prijedlog Zakona o Državnom fondu za uzdržavanje djece o kojem mi danas ovdje raspravljamo nakon nekoliko mjeseci, brže bolje je iz Vlade odmah sutra dan, odnosno nakon nekoliko dana osvanula vijest u jednom dnevnom listu, 20 milijuna kuna od države za alimentacije 150 tisuća djece ne prima alimentaciju plaćanje preuzima država. Dakle, to je objavila potpredsjednica Vlade ministrica Kosor, doslovno riječima, da Ministarstvo obitelji potpuno će se ustrojiti tek 1. listopada, pa da je sada potrebno krenuti sa alimentacijskim fondom koji će u potpunosti saživjeti tek iduće godine kako još uvijek nemamo egzaktnih podataka koliko roditelja ne plaća alimentaciju, prvi nam je zadatak ustanoviti stanje stvari, tek ćemo tada znati koliko nam je novca potrebno, no, pretpostavljamo da bi 20 milijuna kuna trebalo biti dovoljno za razdoblje od 1. listopada do kraja godine. U skladu s rezultatima analize odlučit ćemo hoćemo li roditeljima isplaćivati punu alimentaciju ili svima isplaćivati tek minimalno ipak neku svotu. To je tada bilo rečeno. Danas dok ovdje sada raspravljamo nema potpredsjednice Vlade, nema ministrice, nema, evo ovdje je s nama gospođa pomoćnica kojoj eto nije ni zakon nij Poslovnik dao mogućnost da bilo što kaže o ovom. Međutim, nakon nekoliko mjeseci oglasila se ponovo Vlada svojim mišljenjem na, dajući mišljenje na ovaj naš prijedlog Zakona o državnom fondu za uzdržavanje djece, gdje govori da se tome protivi, da postoji Obiteljski zakon, da postoji Ovršni zakon i o čemu kratko rečeno o čemu to uopće Klub SDP-a sanja. Međutim, opet pri kraju ipak valjda sjetivši se da bi bilo ipak dobro o tome nešto reći, e onda Vlada kaže, da će, da je već pripremila već tada kaže, da je pripremila prijedlog Zakona o fondu za privremeno uzdržavanje djece, iako je nama rekla da uz Obiteljski zakon i Ovršni je ovo suvišna stvar. Dakle, u mišljenju i to u pismanom mišljenju kaže, da je pripremili smo, Vlada je pripremila prijedlog Zakona o fondu za privremeno uzdržavanje djece koji će u kratkom vremenu biti upućen u saborsku proceduru. To datira od 23. travnja 2004. godine. Jedna trećina godine je minula. Je li to kratko ili ne? Naravno da je kratko vrijeme od nekoliko dana možda koji mjesec dana, pogotovo ako je tomu točno da je Vlada već pripremila prijedlog zakona. Nema Vlade, predstavnika meritornih, nema zakona. Ali ima protivljenja. Ali opet ima i obećanja o nečemu da će nešto biti. Gospodo, nemamo vremena za blefiranje. Prema tome, očito je ponovo na djelu još jedno lažno obećanje. Vrline javne, poroci tajni kako to obično biva. Javno se hvalimo hoćemo, hoćemo, kad treba konkretno nešto reći, onda nećemo. Ali zato nema argumenata. Mislim da je ako, evo ovdje je rečeno da su naši različiti svjetonazori to je točno i dobro da je tomu tako. Mislim da je pravo svake Vlade da postupa po svom uvjerenju i po svom svijetonazoru, onda treba otvoreno reći, ne, mi smatramo da to nije naša briga, da je briga čisto same žene, majke, jer najčešće se njoj povjeravaju djeca, najčešće su muškarci ti koji ne plaćaju uzdržavanje. Ili naći neki drugi razlog. Ali ovo je dakle, mi smo na razini nekakvih asptraktnih razmatranja, konkretan prijedlog je ovdje. Ovaj prijedlog zakona ne govori ni o sreći ni o nesreći u obitelji, jer prekratko je vrijeme da bismo o tome raspravljali, što te žene podnose. Ovdje se govori o materijalnom davanju kako to ostvariti da bi to dijete uopće preživjelo. Ovdje ne govorimo ni o kakvom luksuzu, nego o elementarnim životnim stvarima neophodnim materijalnim stvarima da bi kažem dijete preživjelo. Zašto smo se odlučili na ovo. Istina je, da na dolazeći sudski predmeti zagušuju pravosudne mogućnosti, da su sudski postupci dugotrajni, pa i u ovim stvarima. Naravno nekada je situacija tu bila puno drugačija. Jer Obiteljski zakon je, gotovo u tom dijelu je ostao nepromjenjen, koji jasno i glasno kaže, roditelj je dužan uzdržavati svoje dijete. Sva kasnija ova visina koja se nekako kroz sudsku praksu ustalila nama nalaže jednostavno prijeku potrebu da se odustane od svih ostalih kalkulacija. Roditelj koji je sposoban dužan je uzdržavati dijete. i uopće nije bitno je li on zaposlen ili nije zaposlen. Kada ga je rodio, kada ga je stvorio, onda je stvorena je samim tim i njegova obveza. Prvostupanjski sudovi pred kojima teče život tu imaju dosta razumijevanja, međutim upravo drugostupanjska sudska praksa koja utančine dakle želi analizirati i dokazati svaku mogućnost odnosno činjenicu koja bi utjecala na tu visinu na neki način obeshrabruje prvostupanjske sudove. I u tom smislu je sada naša obveza kako eto tu sudsku praksu pa i izmijeniti kako bi se postupci ubrzali ali i olakšala procedura. Dakle, ako se pođe od same gole činjenice da je zdravi roditelj roditelj koji je sposoban, dužan uzdržavati djecu onda bi sve ostalo postalo bespredmetno. Za napomenuti je da je na tom tragu upravo i kako bi se takvo jedno materijalno pravo ostvarilo za vrijeme koalicijske vlasti donesen Zakon o parničnom postupku koji omogućuje i nalaže sudovima koncentraciju postupka, tako da pripremnom ili prvom ročištu se zaključi parnica. Izmijenjen je Zakon o ovršnom postupku koji olakšava izvršenje sudske presude. Za napomenuti je također da su za 50% smanjene sudske pristojbe a da su u ovim alimentacijskim stvarima stranke oslobođene od sudske pristojbe. Na taj način koalicijska vlast promijenila je stanje koje se dogodilo bilo 1990. godine jer nikada do 1990. godine nije se državi plaćala pristojba za alimentacijske stvari. 90-tih godina bilo kakva takva vrsta spora jednako sa trgovačkim sporom je izjednačena po visini pa se plaćala i tu ne mala sudska pristojba. Međutim, evo i o tome je bilo danas nešto riječi, govora kako i odvjetnične tarife, pogotovo u ovim stvarima treba prilagoditi. I zasigurno je situacija takva da bi i takva jedna inicijativa trebala bi i od nas poteći da odvjetnici upravo jer su sve te alimentacijske stvari stvari u biti za one koji su potrebiti i trebalo bi ih osloboditi plateži odnosno naložiti upravo onome koji je dužan kasnije plaćati to uzdržavanje da plati i te troškove. Razno razne su situacije u kojima se najčešće tražitelji uzdržavanja susreću. Nisu rijetke situacije da kad već dođe sudska presuda dođe do ovrhe, nisu kažem rijetke situacije dakle da i u samoj realnosti kad je vrlo teško doći do posla takvi otkazuju radni odnos samo kako ne bi platili uzdržavanje. Međutim, zašto je to došlo do jedne opće poplave neplaćanja uzdržavanja?! Zato što mu tome prije svega pogoduje ne samo rad na crno pa je teško doći do podataka iako smatram da to uopće nije važno pored osnovne obveze da je roditelj zdrav i dužan uzdržavati djecu nego i do jedne opće društvene klime jer plaćati, ne plaćati alimentaciju uzdržavanje vlastitom djetetu to nije nešto sramotno. Tek u zadnje vrijeme mediji su senzibilizirali javnost za ovu problematiku da je to jedno apsolutno društveno neprihvatljivo ponašanje. Često ćemo čuti situaciju gdje on kaže pa što ću ja njoj plaćati alimentaciju a društvo potiče i prijatelji pa nećeš joj ti plaćati da ide po kafićima i da se modira. Prema tome, i to je ta razlika društvenog svjetonazora, jedan partnerski odnos da su oba roditelja nešto što moramo poticati mi ovdje da do ovdje situacije ne dođe, da su oba roditelja pozvana odgajati djecu i pozvana brinuti se za djecu. Nažalost, i moralni autoriteti naši često se brinu da se dijete rodi ali kada se rodi gotovo da je onda to briga na kraju najčešće majke ostavljena od partnera, ostavljena i zaboravljena od društva i od države a valjda ... [[Govornica se ne razumije.]] se jedna poruka, jedan drugačiji svjetonazor kojeg mi zagovaramo.
Hvala lijepa, kolegice. Kolegice Ingrid, hvala lijepa.
Hvala i vama. Molim.
Ispravak netočnog navoda, poštovana zastupnica Zdenka Babić-Petričević.
Gospodine predsjedniče, kolegice i kolege! Počesto se izgovaraju riječi sa druge strane kao lažno obećanje. Ja bi barem bila pristojba pa bi rekla neistinito a da to se kaže sa ove strane onda bi nam pripisali našemu neodgoju. Ovo nije lažno obećanje, ovo je istinito obećanje ove hrvatske Vlade. Važno je istaknuti, citiram, da je u državnom proračunu Republike Hrvatske za 2004. godinu u razdjelu Ministarstva obitelji, branitelja i međugeneracijske solidarnosti planirano 20 milijuna kuna za Fond za socijalno-pravnu zaštitu djece rastavljenih roditelja, djece izvanbračnih zajednica za koju obveznici uzdržavanja ne plaćaju uzdržavanje. Budite sigurni da će se ovo što je Vlada donijela da ćemo to i realizirati u što kraćem vremenu ali nažalost vi nama pripisujete nešto drugo što mi nismo. A sa druge strane, gospođo kolegice, nažalost odgovornost, ljubav, sudbina i kad budemo imali i promijenimo zakone za mnoge neće značiti ništa.
Hvala lijepa. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Krunoslav Markovinović.
Gospodine predsjedniče, evo ispravljam netočan navod kolegice da je isključivo briga majke rođeno dijete. U nekoliko stotina slučajeva i lokalna samouprava bar mog poglavarstva pomagala je takovim majkama, da ne govorim da smo povećali za više od tri stotine mjesta u vrtićima. Ali mislim da je krajnje vrijeme da recimo zamolimo kolegu Leticu da napravi jednu mini sociološku studiju o ...
Hvala lijepa, kolega. Ograničite se na ispravak netočnog navoda.
Pa to sam htio reći zapravo, da ovaj sindrom pete godine nadahnuća konačno riješimo nakon četverogodišnje apstinencije misaone.
Povreda Poslovnika.
[[Govornica naknadno uključena.]] povrijedio Poslovnik članak 209. što inače se već kažem i uobičajilo. Koristiti se institutom ispravka netočnog navoda da bi se u biti ne ispravljali nego pogoršavali točni navodi. Pa ja ovo uopće nisam rekla. Ako on neka koristi repliku ili neke druge institute ali očito se plaši replike pa onda zloupotrebljava taj institut jer na repliku naravno slijedi odgovor. Prema tome, molim vas da se o tome predsjedniče vodi računa.
Vidjet ćemo u fonogramu. Poštovana zastupnica Mirjana Brnadić.
Gospodine predsjedniče, kolegice i kolege! Ja bi najprije odgovorila kolegici Antičević da ova problematika zaista jest i naša briga, mislim na Hrvatsku demokratsku zajednicu jer poslije svega ovoga što smo čuli i što znamo mislim da nitko ne može biti ravnodušan na ovu problematiku i zato pozdravljam inicijativu ovih prijedloga zakona o osnivanju Državnog fonda za privremeno uzdržavanje djece iz više razloga a prije svega zbog socijalno-pravne zaštite djece rastavljenih roditelja i djece iz izvanbračnih zajednica za koju obveznici uzdržavanja ne plaćaju uzdržavanje. Moram se pridružiti svim kolegicama i kolegama koji su istaknuli težinu, osjetljivost i brigu o uzdržavanju djece rastavljenih roditelja i djece iz razvrgnutih izvanbračnih zajednica. Statistički podaci o ovoj problematici su tužni i poražavajući i pokazuju na kojoj je razini svijest, odgovornost i humanost našeg čovjeka i roditelja koji ne plaća uzdržavanje molim vas svoje djece nakon razvoda ili napuštanja izvanbračne zajednice. Mnogi će reći da je tako svugdje u svijetu ali ja bih rekla da bih bila ponosna i najsretnija na svijetu kada bih mogla reći da pripadam narodu kojem nije potrebna tolika razina represije da bi brinuo o svojoj djeci. Još je jedna opće poznata činjenica koja je zapravo tužna i poražavajuća a to je da je veliki broj roditelja u većini nažalost očeva izbjegava ili uopće ne plaća uzdržavnje svoje malodobne djece. Nevjerojatne su metode izbjegavanja koje smo već čuli a treba ih ponoviti. Pa tako npr. izbjegavaju zapošljavanje, stalno mijenjaju posao i adrese stanovanja ili boravka, pa čak odlaze i u inozemstvo. Da bi izbjegli pljenidbu imovine na temelju sudskih presuda, imovinu daruju čak djeci iz nove bračne zajednice ili rodbini, iskazuju manju imovinu od stvarne i brojne druge načine koje ne može pomiti zdravi ljudski um. Poseban problem je sporost sudova što zbog naprjed navedenog, što zbog premalog broja sudaca a često i zbog manjkavosti u određenim zakonima. Naknadu za uzdržavanje djeteta redovito prima tek 31% samohranih roditelja dok 43% rastavljenih roditelja i 66% nevjenčanih majki alimentaciju uopće ne prima. Prema podacima državnog odvjetništva u prosjeku svake godine bude prijavljeno oko 600 roditelja koji ne plaćaju uzdržavanje svoje djece. Ali nažalost zbog svih problema o kojima smo govorili tek 1/3 bude i osuđena. Centri za socijalnu skrb u 2002. godini pred sudovima su pokrenuli 250 tužbi za uzdržavanje djece bez povratnih informacija o okončanju postupka. Prema važećem Obiteljskom zakonu, što predlagatelj ovog Prijedloga zakona nisu naveli u obrazloženju svoga prijedloga propisana mogućnost da ako roditelj koji na temelju pravomoćne sudske odluke ili nagodbe sklopljene pred Centru za socijalnu skrb, dužan pridonosititi za uzdržavanje djeteta, ne udovoljava svoje obveze duže od tri mjeseca centar za socijalnu skrb dužan je na prijedlog drugog roditelja ili po službenoj dužnosti poduzeti mjere da se osiguraju sredstava za privremeno uzdržavanje sve dok roditelj ili obveznik uzdržavanja ne poćne ponovno izvršavati svoju obvezu. Centri za socijalnu skrb u skladu sa Obiteljskim zakonom u 2003. godini donjeli su 367 odluka o privremenom uzdržavanju djece koja su u izuzetno lošim socijalnim i materijalnim prilikama. Dakle, institut privremenog uzdržavanja djece postoji i provodi se samo sigurno ne u dovoljnoj mjeri i u dovoljnom iznosu. Neznatan broj zahtjeva se pokreće pred sudovima za povrat isplaćenih privremenih uzdržavanja, neznatan broj toga što ima, stoga što ima roditelja koji sami primaju socijalnu pomoć a za mnoge nema adrese prebivališta ili su nezaposleni, te referent procjenjuje da je postupak od suda za državu preskup i ne učinkovit. Isto tako važeći Obiteljski zakon odredbama o uzdržavanju nedvojbeno propisuje i obvezu uzdržavanja djece od strane roditelja, te okolnosti pod kojima se ono prenosi na druge srodnike što Prijedlog zakona Kluba zastupnika SDP-a ne uvažava kao činjenicu. Prema Obiteljskom zakonu maćeha i očuh, te djed i baka imaju obvezu uzdržavanja djeteta ako njegov roditelj nema sredstava, međutim, prema njima se mora ići novom tužbom što su dodatni troškovi i problemi za voditelje postupka i državu. Nadalje, centri za socijalnu skrb su hendikepirani u zakonskim ovlaštenjima jer mogu provjeravati sam formalno prikazane prihode i imovinu a ne stvarne što za posljedicu ima vrlo često određivanje minimalnih i ne primjerenih iznosa za uzdržavanje malodobne djece što se negativno odražava na njihovu materijalnu i socijalnu sigurnost i uopće na sveobuhvatni psihički razvoj djeteta. Rješavanje ovog problema trebalo bi promišljati na drugi način, možda utvrđivanjem jedinstvenog standarda za uzdržavanje u skladu sa dobi, prosjećnim potrebama i prilikama djeteta jer materijalni interes i prava djeteta na uzdržavanje trebalo bi se ocjenjivati prije materijalnog interesa roditelja, budući su roditelji dužni uzdržavati svoju djecu čak i pod cijenu vlastitog uzdržavanja. Kolegice i kolege, na kraju svega iznesenog mogu konstatirati da je inicijativa o osnivanju državnog fonda za privremeno uzdržavanje djece dobra, ali da bi se mogla realizirati njegova zadaća potrebno je izvršiti izmjene više zakona i napraviti sveobuhvatnu analizu problema te predlažem da se pričeka prijedlog Vlade koji je u izradi i koji će šire i obuhvatnije razraditi navedeni Zakon. Zahvaljujem.
Poštovani zastupnik Zvonimir Mršić. Nema ga. Gubi pravo na riječ po ovoj točci. Poštovana zastupnica Jelena Pavičić-Vukičević.
Poštovani gospodine predsjedniče, ja sam bila prijavljena samo za. Povlaćim raspravu, ispričavam se. Povlaćim raspravu.
Zahvaljujem. Poštovana zastupnica Željka Antunović.
Kolegice i kolege, gospodine predsjedniče. Mi smo danas započeli, čini mi se u većini slučajeva dobru raspravu o jednom starom dosta eksplatiranom, važnom i velikom društvenom problemu. Problemu koji u uvjetima kako se mijenja društvo i svijet postaje sve izražajniji i sve očitiji a naročito postaje veći problem u Hrvatskoj, u zemlji u kojoj živimo u pomalo čudnim uvjetima u ovih zadnjih 14, 15 godina. Nime, zbog lošeg funkcioniranja pravosuđa gotovo da su naši građani počeli podrazumjevati da se svoje obaveze ni po zakonu, pa čak ni kada se odnose na vlastitu djecu i obitelj ne treba izvršavati, da nitko zbog toga neće biti, čak ni sankcioniran ako već postoji kakav propis i zakoni. I da se naprosto eto, rađe odlučuje ne izvršavati svoje obaveze nego ih uredno izvršavati. Problem je doista veliki i širok i zbog toga sam, ne ljuta nego jadna i žalosna, što se još uvijek u ovom Saboru, raspravljajući o ovom problemu oko kojeg možemo imati različita mišljenja troši vrijeme i počinje rasprava o nekakvim svjetonazorima, jer eto navodno postoje različiti svjetonazori koji i inače postoje u društvu, ali ne znam kakvi su to svjetonazori koji bi trebali biti mjerilo vrijednosti u ovom Saboru, bar kada govorimo o političkim opcijama, i onda navodno pod tim svjetonadzorima jedna strana eto, brine o djeci, o obitelji, a druga strana je potpuno nezainteresirana, iako ustvari ta druga strana pokreće inicijativu i traži da se problem koji postoji i koji egzistira nekim dodatnim mjerama, nekim novim instrumentima ne eliminira ali bar ublaži i smanji. I u kojem je to, i kakav je to svjetonazor? Moram priznati da ne razumijem, ništa ne razumije, jedino što mogu shvatiti da se radi o nekakvom, valjda HDZ-ovom svjetonazoru ali ni tada mi nije ništa jasno jer da li je to možda svjetonazor kojeg je prakticirao prema svom djetetu koje je već postalo punoljetno vrlo uvaženi i poznati HDZ-ovac gospodin Čačija koji je 18 godina uz pomoć, čak i premijera prikrivao i svoju adresu, prikrivao svoje postojanje, ne izvršavao ili odbijao izvršavati sudske obveze, pritiskao, ucjenjivao majku svoga djeteta sve sa ciljem da izbjegne svoju roditeljsku obvezu. Je li to možda taj svjetonazor o kojem govorimo i zbog kojeg se navodno eto, priprema zakon u Vladi pa se čeka ne znam ni ja šta se čeka, čeka se neko ministarstvo, čeka se jedno ministarstvo a poziva se na drugo ministarstvo i institucije koje spadaju pod drugo ministarstvo? Je li to taj svjetonazor zbog kojeg mi danas ovdje ili neki od nas opstriraju jednu dobru inicijativu i koja vjerojatno neće ući u drugo čitanje? Ja mogu uvažiti primjedbe čak i one koje dolaze u mišljenju Vlade, neka su bespredmetna, ali neka doista stoje ali šta će biti posljedica svega ovog? Da će se jedan ozbiljni problem opet odgoditi u svome rješavanju. Moram priznati da su meni najsmješniji oni koji danas ovdje kažu: “Pa eto mogli ste to donijeti. Što to niste donijeli?” Kolegica Dragica Zgrebec je rekla: “Da, to su sve zakoni koji su pripremani, to su sve zakoni ili mjere koji su bili dio jednog projekta.” Sveobuhvatna analiza koju je inače u vrlo dobroj raspravi kolegica Brnadić spominjala je napravljeno. Ona stoji tamo, ja više ne znam u kojem ministarstvu jer je zakonom izbrkana ministarstva, izbrkane nadležnosti i problem je što tu analizu nitko danas ne koristi ili ju odgađa njeno, njeno korištenje. Doista postoji opasnost i strah. Ne od, bar mene ne, od odustajanja od nekih obećanja. Briga mene za politička obećanja. Pogotovo politička obećanja koja dolaze iz reda HDZ-a. Mene zanima što mi i koliko brzo možemo, a u ovom trenutku možemo pristupiti konkretizaciji rješavanja odnosno ublažavanja ovog problema. Nema i ne treba tražiti izgovor. Ako postoji politička volja, ako postoji definiran prioritet, a definirali smo ga u, donošenjem Proračuna, minimalnim sredstvima, ali dovoljnim da se krene onda se više ne treba tražiti nikakav izgovor nego treba jednostavno presjeći, donijeti odluku o tome da se rasprava provede, da se krene, da se zakon donese i da fond starta. Vidjet ćemo kakve će biti, kakvi će biti rezultati. Ne moraju biti idealni, ali radi se o prijedlogu koji je temeljen na nekim već postojećim iskustvima. Radi se o tome da ovakva rješenja ili modificirana rješenja ali svakako rješenja koja podrazumijevaju jedan fond koji će nadomjestiti roditeljsku neodgovornost i osigurati normalno odrastanje i uzdržavanje svakog djeteta pa i onoga koje nije imalo sreću živjeti s oba roditelja, koji će popraviti tu situaciju i ublažiti problem koji svakog dana u Hrvatskoj postaje sve veći i veći. I svakako kad bi naše pravosuđe funkcioniralo, kad bi u ovoj zemlji postojala politička praksa koja bi bila dosljedna u neprikrivanju onih koji ne poštuju zakon onda bi vjerojatno ovaj problem bio manji i potreba za donošenjem još jednog represivnog instrumenta u odnosu na neodgovorne roditelje manje. Međutim slučajevi izbjegavanja uzdržavanja, opstruiranja sudskih postupaka pa čak i izvršenja sudskih presuda brojni su i čitavo društvo pa i mnogi od nas koji doživljavamo taj problem kao ozbiljan osjećamo se pomalo i nemoćni i zbog toga koristimo Sabor, koristimo ovaj instrument, koristimo mogućnost da se donese još jedan zakon kao nešto što bi trebalo olakšati položaj djece, olakšati položaj onog roditelja koji, kojemu je jedinom prepuštena briga u uzdržavanju. Na nesreću to su najčešće majke i koji bi trebao eliminirati ili umanjiti nepoštivanje zakona od naših građana. I dozvolite da zaključim. Ništa nije problem. Sve primjedbe koje se stavljaju na ovaj Zakon dobro su došle. Mogu doprinjeti boljoj kvaliteti zakona ako postoji politička volja. Vidjet ćemo to vrlo brzo. Vidjet ćemo sad kad se sljedeći tjedan ako to tako bude sretnemo sa Proračunom i onda će svi izgovori najvjerojatnije pasti u vodu.
Hvala lijepo kolegice Antunović. Ispravci netočnih navoda. Prvo poštovani kolega Tomljanović. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče ja bih ispravio jedan netočan navod uvažene kolegice koja je obrazlažući pod navodnike HDZ-ove svjetonazore doslovce kazala sljedeće: da je gospodin Čačija, citiram: “čak uz pomoć Premijera izbjegavao obveze plaćanja uzdržavanja 18-godišnjeg djeteta i da je vršio pritisak” i tako dalje “na, na obitelj”. To jednostavno nije točno, činjenično nije točno. Intervenirao sam u smislu ispravka navoda jer jedno se na ovakav način jedna ozbiljna rasprava ipak svodi na jednu neprimjerenu razinu dnevno političkog obračunavanja. Hvala.
Ispravak netočnog navoda poštovana kolegica Lelić. Izvolite.
Pa evo mada je kolega ispravio netočan navod koji sam i ja htjela ja ću ipak ponoviti da je uvažena zastupnica rekla da je dotični gospodin uz pomoć predsjednika Vlade izbjegavao plaćati svoje obveze. Mislim da je to doista neistina. Poznavajući osobnost i vrijednosti predsjednika to je svakome jasno da ne odgovara istini. A glede svjetonazora mislim da je Hrvatska demokratska zajednica isto tako jasno jedna demokršćanska stranka gdje je obitelj u središtu njenog interesa i zbivanja, a u središtu obitelji je dijete i svakako da će znati se brinuti o toj najosjetljivijoj našoj skupini. Hvala.
Kolegica Bajt, ispravak netočnog navoda.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Naime više puta ponovljena neistina moža ostaviti drugačiji trag pa ću i ja isti netočni navod kolegice Antičević ispraviti da je gospodin Čačija
Kolegice Antunović.
Antunović, ispričavam se. Da je gospodin Čačija uz pomoć Premijera izbjegavao obveze i vršio pritisak na obitelj to je ne samo netočno jer je gospodin predsjednik hrvatske Vlade dr. Ivo Sanader čim je saznao za neke od tih radnji poduzeo mjere i gospodina Čačiju smjenio za razliku od nekih drugih stranaka koje su mnoga loša djela zataškavali, a gospođa ministrica Antunović je bila ministrica obrane čiji je on bio namještenik i nije poduzela nikakve mjere za svog mandata. Hvala.
Hvala vama. Jedna replika. Poštovana kolegica Trakoštanec. Izvolite.
Da, gospodine potpredsjedniče ja sam se javila za repliku svjesna da mi gospođa može odgovoriti ali više od ovog što je rekla mislim da nema dodati što. Dakle potaknuta izjavljivanjem ponovno ljubavi prema HDZ-u čak i neverbalnim dakle onim govorom tijela da neću reći engleski naziv, kad je s rukama na leđima oštro gledajući pa evo tu negdje poprilici u naš dio, moj dio HDZ-a ponovo rekla što misli o HDZ-u ja joj ipak moram odgovoriti dakle da Hrvatska demokratska, a ona je upala u zamku braneći taj zakon dakle pomirljivo govoriti o tome, ali je održala predavanje političkoj stranci o ponašanju, i videći nas u HDZ-u takvima kakvi misli da jesmo, a ne kakvi stvarno jesmo i kakvima nas ipak javnost vidi. Dakle ja bih samo rekla da mi u HDZ-u, ponovit ću to, nismo nikakvi nazadni zastranački ili ... [[Govornica se ne razumije]] ili svjetonazorski izokrenuti nego stvarno mislimo da je obitelj najbolji modalitet života i u današnjem hrvatskom društvu i mislimo da svjesni svih promjena i modaliteta i mogućnosti da ljudi imaju različite oblike suživota i života i odgoja djece ipak je obitelj, zdrava obitelj temelj zdravog društva i tako bismo htjeli Hrvatsku vidjeti. Dakle svi naši napori će biti da oni koji imaju prava ih ostvare, a činjenica jest da je ljudsko pravo, pravo malog čovjeka da živi i da ima zato osigurana materijalna sredstva. I to je bit ovih zakona pretpostavljam i vaših nastojanja. A ako već govorimo o pojedinačnim slučajevima žao mi je što je taj slavni i famozni slučaj Čačija stalno izvlačen iz ladica, a pretpostavljam da je onda on “in continuo” problem punih 18 godina i baš je zanimljivo zašto se izvukao 2004. kao problem sviju problema Hrvatske države i mislim da on to stvarno nije. Hvala.
Hvala vama. Odgovor na repliku poštovana kolegica Antunović.
Pa eto ima malih i velikih ljudi kao što smo čuli malo prije pa je to vjerojatno i jedna od razlika među nama. Neki misle da postoje mali i veliki, a mi mislimo da trebaju postati ljudi sa jednakim šansama, ljudi sa jednakim pravima, ljudi na koje će se zakoni jednako primjenjivati i tu je ustvari čini mi se možda i najbitnija razlika između nas i njih, između nas koji mislimo o jednakim šansama, koji govorimo o partnerstvu, roditeljstvu i onih koji licemjerno zagovaraju obitelj pa čak i onda kada se u obitelji mlade žene i djeca ali to je obitelj i onda je to nešto sveto i nedodirljivo. Nedavno je u politiku ušao jedan termin body language, čini mi se da se prenio iz kuloara i medija i ovdje u Sabor pa čini mi se da oni koji o tome govore da bi se trebali pozabaviti body languagem i onim tko je plasirao taj termin a kao što se dobro zna to je predsjednik Vlade, koji je uistinu štitio ne samo lošeg roditelja, neodgovornog roditelja koji je izbjegavao svoju dužnost, vjerojatno će to i nastaviti činiti, gospodina Čačiju nego je i pomagao tom gospodinu Čačiji da se izvuče iz svega toga jer nije on to saznao iz novina. Sve je on to znao. Kao što se to znalo i u ministarstvu i kao što je laž i neistina i pokušaj podvale da se meni kao bivšoj ministrici pripiše drskost i bezobrazluk HDZ-a koji je jednog lošeg časnika koji je zaslužio otkaz i to nečastan otkaz, smjestio u hladovinu neraspoređenog časnika. Jest jadan razriješen je eto dužnosti pomoćnika, ali i dalje prima plaću, šeće se po gradu uređen, sređen i najvjerojatnije nakon jednokratnog plaćanja duga za 18 godina neće …
Vrijeme. Povreda Poslovnika kolegica Bajt izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovana kolegica zastupnica u ovom Hrvatskom saboru je povrijedila više članaka Poslovnika posebno članak 210. ne govoreći o temi, vrijeđajući ne samo Hrvatsku demokratsku zajednicu, članove i zastupnike u ovom Domu nego i hrvatsku Vladu amputirajući vjerojatno nama da govorimo licemjerno o obitelji, međutim mislim da je to u najmanju ruku zavrijedilo opomenu jer nitko, mi ne uzimamo pravo da itko od zastupnika u ovom Hrvatskom saboru licemjerno govori o nečemu pogotovo ne o obitelji čija je zaštita u Ustavu i u člancima Ustava obitelj je pod posebnom zaštitom Hrvatske države i smatramo da je neumjereno i neprimjereno u Hrvatskom saboru kolegica govorila vrijeđajući sve nas zastupnike Hrvatske demokratske zajednice. Hvala.
Hvala lijepa. Kolegica Šolić povreda Poslovnika. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče upravo je, htjela sam ovo reći što je prethodno rekla kolegica. 210. članak je povrijeđen Poslovnika, ali ja ću reći: Gospodine potpredsjedniče stvarno je više prevršilo svu mjeru u ovom Visokom domu da se iz sjednice u sjednicu uvijek netko od zastupnika iz lijeve strane nađe i da završi svoju raspravu sa govorom mržnje. Pokažimo jednu demokraciju, jedan ozbiljan rad u ovom Saboru i mislim da je sada u ovoj replici, odgovoru na repliku zastupnica Antunović zavrijedila opomenu. Hvala lijepa i molim vas da više ne dozvoljavate ovakav govor mržnje.
Vidite poštovana kolegice kada bi se ja držao Poslovnika sad bi morao reći vama opomenu jer ste vi rekli da je povrijeđen članak 210. a članak 210. govori da se govornik mora držati teme kod svog govora. Kolegica je govorila, molim vas ne govorim o vama kolegice Bajt. Kolegica Antunović je odgovorila na repliku kako je osjetila da je prozvana. I u takvoj situaciji nema povrede, govora o povredi članka 210. i vi ste u tom pogledu opet zloupotrijebili institut povrede Poslovnika, a onaj tko se pozove na ispravak netočnog navoda ili na zloupotrebu Poslovnika počne govoriti o nečem drugom naravno mogao bit dobiti opomenu. Prema tome ja hoću samo reći kako je vrlo fina linija razgraničenja oko poslovničkih odredbi i molim vas da ne posežete olako za tim dijelovima. Ja moram reći da nekakve ocjene i stajališta koja su se čula možda ne bi trebalo tako reći, ali to ne znači da je povrijeđen Poslovnik. Na to treba odgovoriti na način kako je odgovorila kolegica replikom. Izvolite kolega povreda Poslovnika, kolega Matušić.
Gospodine potpredsjedniče i vašim ovim odgovorom, odnosno tumačenjem cjelokupne situacije zapravo ste izbjegli suštinu, izbjegli ste razgovor o davanju opomene …
Recite kolega gdje sam ja povrijedio …
214. ste povrijedili.
Ma nije točno. Nije povrijeđen članak 214. ja sam po članku 209. dužan dati nakon zahtjeva obrazloženje i dao sam obrazloženje, a kolegica Šolić nije u pravu kada je tvrdila da je povrijeđen članak 210. Poslovnika. Vi pročitajte članak 210. i vidjet ćete da on govori o nečemu drugom. Hvala lijepa. Nastavljamo sa raspravom. Na redu je poštovani kolega Stazić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Sabora, državni tajniče, kolegice i kolege. U ovom društvo očito imamo problem. Kako se zove taj problem? Neodgovorno roditeljstvo, neplaćanje po sudu dosuđenih alimentacija. Kako je velik taj problem? Ogroman, 69% oni koji bi trebali plaćati te alimentacije to ne čine unatoč sudskim odlukama. Čiji je to problem? Prije svega problem djece, one djece koja imaju pravo biti uzdržavana a nisu uzdržavana, jer njihovi roditelji ne pridonose njihovu uzdržavanju. I sad mi imamo pitanje. Hoćemo li ili nećemo riješiti taj problem, hoćemo li uopće uvidjeti da li je to problem i riješiti ga ili ćemo odbiti o tome uopće razgovarati kao problemu. Zanimljivo je kako postupa hrvatska Vlada, ona istovremeno priznaje problem i ne priznaje ga pa ona u svom obrazloženju na jednom mjestu kaže: Vlada Republike Hrvatske smatra potrebnim istaći da je pripremila Prijedlog zakona o fondu za privremeno uzdržavanje djece koji će u kratkom vremenu biti upućen u saborsku proceduru. Znači Vlada očito priznaje da postoji problem i da bi ga trebalo riješiti, a na drugom mjestu u istom obrazloženju, ista Vlada kaže: Obiteljskim zakonom detaljno je razrađen postupak određivanja uzdržavanja, mjere za osiguravanje uzdržavanja te sam postupak ovrhe radi uzdržavanja. U toj rečenici Vlada kaže problema nema, pa postoji Obiteljski zakon, postoji Ovršni zakon pa što će nam još sad nekakav novi zakon kao ovaj koji je predložio SDP. Ovako zbunjeno, nejasno mišljenje Vlade dakako nije temelj na kojem bi se mogla voditi ozbiljna rasprava jer zapravo neznamo što Vlada iskazuje, da li ona problem priznaje ili problem ne priznaje. Mnogo se čulo tu u raspravi oko ovog prijedloga zakona te da broj jedno-roditeljskih obitelji raste, te da ove mjere neće riješiti povećanje toga broja te da neće povećati disciplinu plaćanja te kao što je rekao kolega Radoš čak da će obeshrabriti one koji trebaju plaćati alimentacija. Nisu to teme ovog zakona. Ovaj zakon ne rješava pitanje jednoroditeljskog obitelji, ni njihovog smanjenja ni njihovog povećanja. Ovaj zakon štiti prava djeteta. Dijete ima pravo biti uzdržavano i ovaj zakon štiti njegovo pravo. Zašto? Zašto zakon, zašto predlažemo zakon koji će štititi pravo djeteta? Pa zato što neodgovornih roditelja je bilo, ima ih i bit će. Bilo ih, ima ih i bit će. Evo, nisam mislio, ali vidim da to posebno neke nervira istina, pa ćemo istinu ponoviti i o jednom takvom roditelju. Vidite, gospodin Čačija 18 godina nije plaćao alimentaciju koju mu je sud odredio. 18 godina, ne 18 mjeseci, 18 godina. Što je majka mogla? Nije ga mogla naći, nije ga sud mogao naći. Interesantno jedini čovjek koji ga je mogao nać je gospodin Sanader. Odmah ga je našao da mu bude zaštitar u kampanji i poslije pomoćnik ministra. Eto, nitko drugi, ni sud, ni majka, nitko ali Sanader ga je našao [[Upadica: A tko zna, zna.]] Što može majka takvog jednog neodgovornog roditelja? Što ona može? Ma ona ne može ništa. Ma zato i predlažemo zakon jer tko može? Može država. Država može to naplatiti. Jer, oprostite, ako može naplatit porez pa može prisilno naplatit i alimentaciju koju ovaj nije platio. Može, ako hoće se s tim baviti. I o tome se radi. Da li mi sad pristajemo na to da se država time bavi jer mislimo da se treba s time bavit ili ne? Jer to jest svrha ovog zakona, dakle, zbrinuti dijete i to zbrinuti ga odmah jer njemu taj novac treba odmah. Treba mu sutra, treba mu idući mjesec. Vidite, neprihvaćanje ovog zakonskog Prijedloga je poticanje neodgovornog ponašanja. To je jedna poruka koju se neodgovornim roditeljima kaže, ha čujte, šta vam mi možemo? Mi kao parlamentarna većina ovo prihvatit nećemo, da država umjesto vas plaća, od vas se naplaćuje pa vi onda kao i do sad, kako znate, a takvih je 70%. Vi, ko Čačija, što ako je on mogao bit pomoćnik ministra, bit ćete i vi ako ne budete plaćali. Ja sam ne razumijem zašto cinizam. Stvarno ne razumijem zašto licemjerje. Te prihvaćamo inicijativu, ali ne prihvaćamo zakone. Te osigurali smo 20 milijuna u proračunu, ali ih ne isplaćujemo. Te imamo vlastiti zakon, ali ga ne šaljemo u Sabor. Pa čemu to? Ja to stvarno ne razumijem. gledajte, Vlada ne mora štitit prava djece. To je stvar političke volje, jel to Vlada hoće ili neće. Ne mora se Vlada ispričavat zato što neće. Vlada jasno kaže, nećemo ljudi. Nećemo, šta nas briga. Nek se majke brinu same ko i do sad, nek se naplate kako znaju, mi se s tim baviti nećemo. Pa to Vlada ima pravo, pa čemu se ispričavat? Ali molim vas, kad se već ispričava, kad već traži isprike, onda je za očekivati da te isprike budu malo bolje od ovih koje je Vlada ponudila. Od zaštite bankovne tajne. To je isprika koju Vlada nudi zašto ovo ne prihvatit jer treba štititi bankovnu tajnu. Pa slušajte, ako mi budemo štitili bankovnu tajnu više od prava djeteta, pa neće nitko plaćati alimentaciju od onih koji ne žele plaćati. Pa svaki će otvorit račun u banci i pozvat se na bankovnu tajnu. Pa šta Vlada to nudi? To je njezino rješenje ovoga problema, to da djeca nemaju novce za uzdržavanje, Vlada će štitit bankovnu tajnu. Pa bolje da niste ništa napisali, da niste dali nikakvo obrazloženje odbijanja. Bilo bi bolje nego da se sramotite s time da štitite bankovnu tajnu više od prava djeteta. Mi ćemo sutra o ovome glasovati. Danas ćemo provest raspravu, sutra ćemo glasovati. Kako tko. Netko će podržat ovaj zakonski Prijedlog netko će odbit i time ćemo i jedni i drugi poslat poruku. Kome poruku? Majkama koje ne dobivaju alimentaciju jer im neodgovorni očevi ne isplaćuju. Njima ćete poslat poruku, njima. Djeci koja njihovi roditelji ne uzdržavaju, a morali bi i njima ćete poslat poruku. Nemojte se nadat da ćete bit zaštićeni. Ne dok u ovom Saboru postoji ovakva većina. Ostat ćete u onom istom statusu u kojem ste bili do sad. Dakle, to će biti poruka koju ćete sutra ovim glasanjem poslati jer je to što je ovaj riješiti, to rješenje vi ne prihvaćate. Hvala lijepa.
Hvala lijepa, kolega Stazić. Prvo povreda Poslovnika, poštovani kolega Matušić.
Gospodine potpredsjedniče. Poslovnik je povrijeđen u članku 214. onog trenutka kad niste reagirali nakon što je gospodin Stazić, citirajući stavove Hrvatske demokratske zajednice koji su danas ovdje izneseni u raspravi, a po Prijedlogu ovog zakona, zapravo te iste stavove proglasio licemjernim. Ja vas molim da zaštitite i dostojanstvo zastupnika koji govori u ovom Domu, a isto tako da zaštitite dostojanstvo ovog Doma. Jer ako dopustite ovakvu raspravu u daljnjem tijeku onda doista pitanje gdje ćemo doći u našim raspravama i na koji način ćemo se jedni drugima obraćati. To je doista pitanje i ja vas molim da postupite prema Poslovniku. Imate Poslovnik, 214., izrecite opomenu zastupniku koji vrijeđa dostojanstvo drugih zastupnika.
Nisam tako shvatio da je tako kolega Stazić govorio o tim pitanjima. Molim vas, kolega, nemojte dobacivati neumjesno iz redova. ... [[Upadica se ne čuje.]] Ne, ne, to ne. Vi ste sami izrekli opomenu u načinu svog ponašanja. Povreda Poslovnika, kolega Bučan. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče. Ponovo ću ponoviti. Povrijeđen je članak 214. stavak 5. i 6. "Zastupniku se izriče opomena ako omalovažava druge zastupnike i svojim ponašanjem odstupa od općih pravila ponašanja u Saboru." Kažem vam i ponavljam kao i kolega Matušić, upotrijebljene su riječi "cinizam" i "licemjerje" i pri tom se gospodin Stazić okrenuo ovoj strani, a kolegi Matušiću ste to svojedobno zamjerili kad je upotrijebio jednu riječ i okrenuo se suprotnoj strani. Ja vas molim za jednakopravnost u izricanju opomena. Hvala vam lijepa.
Kolega Stazić je govorio o konkretnim zakonskim prijedlozima i zakonskim inicijativama. I zašto su neki došli ili nisu došli u saborsku proceduru. On je iznio svoje stajalište, svoje mišljenje i rekao da je to licemjerni način ponašanja. A nije vrijeđao pojedine zastupnike niti je omalovažavao druge zastupnike svojim ponašanjem. Ja vas molim, kolege, pomno proučite Poslovnik i u tom pogledu ja nastojim se držati jednakih kriterija za sve zastupnike u ovom Domu kad predsjedavam. E sad prelazimo na ispravke netočnih navoda. Ispravak netočnog navoda, poštovani kolega Tomljanović. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, uvaženi zastupnik je kazao u svom izlaganju sljedeće. Da je Vlada u svom mišljenju obrazlažući institut uzdržavanja konstatirala da problema nema. Doslovce tako, to jednostavno nije točno, Vlada je u svom mišljenju, pokušala, istina u kratkim crtama obrazložiti institut obiteljskog prava uzdržavanja koji to uistinu je jedan kompleksan institut, i institut koji se sasvim sigurno treba nalaziti u tom dijelu Hrvatskog zakonodavstva, a danas raspravljamo samo o jednom segmentu tog instituta onda kada se pojavljuju poteškoće u smislu isplaćivanja naknada ili novčanih naknada za samo uzdržavanje. To je prvo. Drugo, uvaženi kolega je doslovce kazao sljedeće, opet ponovno činjenično a u kontekstu svog izlaganja neprihvaćanje ovog Prijedloga zakona, poticanje neodgovornog ponašanja, neprihvaćanje rješenja ovog Zakona uistinu nije i ne može biti poticanje nikakvog neodgovornog ponašanja roditelja u ovom segmentu, a pogotovo ne u smislu sadržaja svih ovih rasprava koje smo imali prilike čuti. Dakle, ovdje se ne radi o apriornom odbijanju prijedloga nego iznalaženja odgovarajućih rješenja. Ako se uvaženi kolega, a to je postala isto tako praksa, dopustite mi još samo jendu rečenicu, javi sa pločicom da je povrijeđen Poslovni, on nije povrijeđen pa mi dopustite da kažem i to, ispravio sam i drugi netočan navod da je neprihvaćanje ovog Zakona poticaj neodgovornog ponašanja, jer to uistinu...
Hvala lijepa na ispravcima netočnog navoda. Povreda Poslovnika kolega Stazić.
Članak 209. što prihvaćanje ili neprihvaćanje jednog zakona za jednog zastupnika znači to je stvar interpretacije a ne činjenice, prema tome...
Poštovani kolega Stazić nije povrijeđen članak 209. Poslovnika iz jednostavnog razloga jer je kolega Tomljanović ispravio tvrdnju ili činjenicu koju ste vi rekli da neprihvaćanje ovog Zakona je postrkavanje neodgovornog ponašanja, što je on ispravio i u tom pogledu je potpuno ispravno ispravio netočan navod. Hvala vam lijepa kolega. Ispravak netočnog navoda poštvana kolegica Sučec-Trakoštanec.
Ja ću ispraviti točno citiram poruku koju bi trebao po gospodinu Staziću dati roditeljima, a prvo je govorio da se borimo u Zakonu za prava djece, a sada se već tu radi o roditeljima, gdje je rekao da poručujemo nemojte plaćati. To je totalno netočno budući da se sudskim presudama naređuje da se mora plaćati a neću reći koliko je zločest i tendenciozan i netočan navod kada je rekao da se može ... pomoćnikom ministra ako se sustavno krši zakon i sada kada ste već rekli da se mora govoriti konkretno o prijedlogu zakona, recite mi u kojem članku zakona ijednoga od ovih se spominje Stipe Čačija. Hvala.
Poštovana kolegice sada moram reći da opet vi niste ispravili netočan navod. Prvo poruka koja se daje tekstom Zakona itd, se ne ispravlja nego netočan navod. Znam kolegice, onda ispravite netočan navod imate izvanredan primjer kolege Tomljanovića koji izvanredno koristi institut ispravka netočnog navoda i sasvim ispravno svaki puta izvrši i obavi svoju Poslovničku i dužnost i pravo iskoristi. Kolegice, moje je kao predsjedavajući da dam obrazloženje i nakon ovakvih stvari. Ispravak netočnog navoda poštovana kolegica Roksandić izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče, moram ispraviti ponovno netočan navod uvaženog gospodina Stazića koji je rekao 18 godina gospodinu Čačiju nitko nije mogao naći, ni sud ni majka ali ga je gospodin Sanader našao, ispričavam se za upotrebu imena i prezimena, mislim da se njima ne bi trebali koristiti u našim raspravama. Točan navod je istina je da je gospodina Čačija bio djelatnik Ministarstva obrane, i čudno da ga onda zaista nitko nije mogao naći do 2004. godine.
Hvala lijepa na ispravku netočnog navoda, nastavljamo sa raspravom. Na redu je poštovana kolegica Jagoda Martić.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani predstavnici Vlade, kolegice i kolege. Činjenica je da obitelj u Hrvatskoj još uvijek zadržava dosta tradicijskih obilježja, te da se u usporedbi sa većinom Euorpskih zemalja obiteljska struktura relativno sporo mijenja. Međutim, isto tako je i činjenica na koju ukazuju i statistički podaci da se danas u Hrvatskoj ipak svaki peti brak raspada. Tako i u Hrvatskoj imamo kategoriju samohranih roditelja, znači roditelja koji samostalno bez drugog roditelja skrbe o svom djetetu ili o svojoj djeci. Prema tome, eto i Hrvatska na neki način slijedi trend zapadnih razvijenih zemalja, doduše sporo ali ih ipak slijedi. Razlog za ovu kategoriju samohranih roditelja za to može biti ne samo razvod braka nego razlog za to može biti i smrt drugog roditelja ili izvanbračna trudnoća. Podaci u Hrvatskoj pokazuju trend porasta djece koja žive u jednoroditeljskim obiteljima, isto tako istraživanja pokazuju da su jednoroditeljske obitelji puno češće od cjelovitih obitelji, puno češće se susreću sa fenomenom siromaštva. Pa se u takvim obiteljima govori o feminizaciji siromaštva. Zbog čega? Naime, zbog toga što žene za razliku od muškaraca velik dio svog vremena ulažu ne samo u svoj obavezni rad nego isto tako i u odgoj djece i kućne poslove pa im za razliku od muškaraca ostaje puno manje mogućnosti za eventualno neki dopunski rad kojim bi privredile dodatna sredstva. Isto tako znamo i to je činjenica da su žene danas na tržištu rada diskriminirane, teže nalaze posao od muškaraca a kada ga nađu onda su njihove plaće za isti rad nešto niže znači isti rad je nešto niže vrednovan nego kada je slučaj o muškarcima. Stopa siromašne djece u jednoroditeljskim obiteljima 4 puta je veća od onih u cjelovitim obiteljima. To su pokazali rezultati istraživanja koje je naručio Državni zavod za zaštitu obitelj i materinstva i mladeži i ti razultati isto tako pokazuju da jednoroditeljske obitelji žive u znatno težim materijalnim prilikama od dvoroditeljskih. Takvo stanje itekako pogađa djecu koja ostaju uskraćena za mnoge pogodnosti koje imaju njihovi vršnjaci. Naprimjer, ne mogu sebi priuštiti različite slobodne aktivnosti, koje nisu luksuz, već su itekako potreba na današnjem stupnju razvoja društva, kao što je naprimjer učenje stranih jezika, različiti informatički tečajevi, bavljenje sportovima itd. Nema sumnje da ovako lošem materijalnom stanju jednoroditeljskih obitelji znatno doprinosi neplaćanje alimentacije. Naime, već je spomenuto istraživanje pokazuje da naknada za uzdržavanje djeteta redovito prima tek 31% samohranih roditelja dok 43% rastavljenih roditelja i 66% nevjenčanih majki alimentaciju uopće ne prima. To su činjenice pred kojima ne smijemo zatvarati oči, to je svakodnevni život, to su one tužne životne priče o kojima je danas bilo dosta govora. Upravo te činjenice su potaknule nas u Klubu zastupnika SDP-a Saboru predložimo donošenje Zakona o Državnom fondu za uzdržavanje djece. U mišljenju Vlade kojim se Saboru predlaže neprihvaćanje prijedloga ovog Zakona između ostalog se nalazi i sljedeće, kolega Stazić je već citirao pa neću ovaj pasos citirati, tvrdnju da se zapravo Obiteljskim zakonom sve ovo regulira, a iza toga dalje piše Obiteljski zakon odredbama o uzdržavanju nedvojbeno propisuje i obvezu uzdržavanja djece od strane roditelja te okolnosti pod kojima se ono prenosi na druge srodnike, što Prijedlog zakona ne uvažava kao pravnu činjenicu. Međutim, upravo iz svega ovoga što je već, o čemu već dosta raspravljamo danas, demantira, odnosno ukazuje na činjenicu da je to regulirano Obiteljskim zakonom, ali da to zapravo u praksi ne funkcionira kako treba i kako postojeći zakon regulira. Takvo stanje između ostalog posljedica dugotrajnosti i nedjelotvornosti sudskih postupaka, nezaposlenost roditelja koji je obavezan plaćati alimentaciju ili njegovo nepoznato boravište. Cilj ovog zakona koji je pred nama je da se ublaže teški materijalni položaj samohranih roditelja u skrbi o djetetu ili djeci za koju se ne plaća alimentacija. Osnivanjem državnog fonda za uzdržavanje djece značajno bi se otklonili problemi koji su posljedica opisanog stanja. Naime, usvajanjem ovog zakona država bi preuzela obvezu nadoknade alimentacije i preko Državnog fonda za uzdržavanje preuzela bi pravo i dužnost potraživanja tih sredstava. Znamo svi kako su sudski procesu dugotrajni, a da oni stranku postupku također i koštaju i to poprilično koštaju jer treba plaćati i različite pristojbe, takse, tu su i troškovi angažiranja odvjetnika itd. Samohrani roditelji najčešće sebi to ne mogu priuštiti, pa često odustaju od traženja svojih prava. Prijedlogom ovog zakona potraživanja se prenose na fond, Fond zapravo stupa u odnos prema obvezniku uzdržavanja u položaj djeteta kao vjerovnika. Nadalje, zakonom se predlaže da u postupci za naplatu potraživanja fond bude oslobođen plaćanja sudskih troškova kao i pristojbi. Time se samohranim roditeljima znatno olakšava već dovoljno težak položaj. Neupitno je da je obitelj temelj društva. Prema tome, svakom društvu, odnosno državi trebalo bi biti u interesu da se obitelj bez obzira da li je ona cijelovita ili ne razvija i funkcionira normalno. Nemojmo zaboraviti da u obitelji odrastaju i odgajaju se djeca koja će danas, sutra postati odgovorni odrasli ljudi koji će svojim radom, znanjem i sposobnošću doprinjeti razvoju i napretku i društva i države. Da bi se to u potpunosti i postiglo djeci je potrebno osigurati normalno i zdravo odrastanje, neopterećeno različitim traumama koji ostavljaju trajne posljedice na njihovu psihu. U ovoj sabornici često puta se javno izražavala briga za obitelj, materinstvo, za poboljšavanje demografske slike Hrvatske itd. To smo čuli i od predstavnika Vlade i od predstavnika većinske stranke u Saboru. Zbog toga je zaista nerazumljivo da se od strane Vlade i vladajuće stranke ovako olako odbacuju svi prijedlozi zakona čije donošenje za posljedicu bi imalo poboljšanje kvalitete života građana ove zemlje, ali isto tako i pojedinih skupina na koje se određeni zakoni ciljano odnose. Ne može biti opravdanje argument za odbijanje donošenja ovog zakona koji smo čuli od strane Kluba HDZ-a da je ovo još jedan od zakona za čije donošenje bilo volje u prošlom mandatu, odnosno u prošloj Vladi, ali je to on prebačen na teret ove Vlade. Ma, mislim da je zaista konačno vrijeme da prestanemo sa lošom praksom otkrivanja, stalnog otkrivanja tople vode, pa svaka nova Vlada a priori odbija sve ono što je već pripremljeno za donošenje, jer smatra da život počima od osnutka te Vlade. Na taj način se gubi dragocijeno vrijeme, stvaraju se nepotrebni troškovi, jer se administracija u pojedinim ministarstvima ponovo opterećuje i zapošljava sa poslovima koji su zapravo na neki način odrađeni. A život teče dalje, on ne staje, već teče bez prekida, živi se svaki dan, bez obzira na izbore koji eventualno donose promjene Vlade i vladajuće strukture. Zbog takvog ponašanja Vlade i vladajuće stranke u Saboru, ne mogu se oteti dojmu da je više puta izražavana briga za pojedince, za obitelj ipak eto neću upotrijebit riječ licemjerna, ali ipak samo deklarativna, a ne i stvarna. Hvala.
Hvala lijepa. Nastavljamo s raspravom. Na redu je poštovani kolega Nikola Uljanović. Izvolite. Uljanić. Izvolite kolega.
Poštovani gospodine potpredsjediče, kolegice i kolege. Nesumnjivo je da su prava djeteta na uzdržavanje nešto o čemu ne trebamo zapravo ovdje uopće razgovarati nešto što se podrazumijeva po samoj prirodi stvari. Nesumnjivo je isto tako da je destrukcija klasične obitelji i u našoj zemlji, a i u čitavom svijetu poprimila takve razmjere da se država htjela to, ne htjela to, bila liberalna ili ne mora uplitat svojim instrumentima u jednostavnu zaštitu onih koji si sami ne mogu pomoć u ovom slučaju djeca koja nisu ništa kriva. i isto je tako sigurno da objašnjivanje ovakvog fonda pomoglo odmah i neposredno velikom broju djece kojima neodgovorni roditelji ne žele pomagati niti na onaj najneposredniji, zapravo najjednostavniji način financijski. No, ovakav tekst ova dva zakona kako smo ga dobili pred sebe, bojim se da je još jedan zapravo način da se pokrije nefunkcioniranje države daljnjom regulativom i socijaliziranjem problema. Već u samoj ocijeni stanja predlagatelji kažu, rezultati spomenutog istraživanja kojeg smo čuli ovdje, pokazali su poražavajuće podatke prema kojima naknadu za uzdržavanje djeteta prima tek 31% samohranih roditelja, na uzroke takvog stanja utječu dugotrajnost i nedjelotvornost sudskih postupaka i neki drugi rezoni. U diskusiji smo čuli da poluge pravne države ne funkcioniraju. Jesmo li sasvim sigurni da će još jedna poluga nakalemljena na taj pravni stroj koji bi se trebao brinuti o nemoćnima da će još jedna poluga dati rezultate, a ovi nisu dali rezultate. U diskusiji smo čuli da se to radi o ljudima koji varaju, koji varaju svoju djecu, koji varaju državu, koji se skrivaju, koji izmišljaju, izvode razno razne marifetluke da bi izbjegli nekakve svoje elementarne obaveze o kojima ja zapravo ne mogu ni razmišljati kao obavezama o kojima razmišljam kao pravo, dakle da se brinu o svom djetetu. Ti ljudi varaju, ne poštivaju zakone, koji postoje, koji su u nekim segmentima i dosta restriktivni. A postoji mehanizmi države koji znaju kako sprovesti zakone. Ako napravite prekršaj u prometu, pa vas nesrećom uhvate i sudac za prekršaj vam odredi kaznu, vi ju ne platite, država će naći načina da vas nađe, ako vam ne uzme pare, stavit će vas u zatvor na ponešto dana. Država ima mehanizme. Ti mehanizmi su sila i represija. Svaki zakon, svaka vlast mora imati taj elemenat batine pored elementa mrkve. Dakle, bojim se da bi donošenje ovog zakona u ovakvom tekstu, u ovakvom obliku i osnivanje fonda bez jasnog ograničenja da se pravo na pomoć iz Fonda dobije onda kad su sve represivne mjere protiv onih koji nisu svoju djecu uzdržavali poduzete, dakle da bi to donijelo dovelo do situacije u kojima bi se ohrabrili oni koji alimentaciju ne plaćaju i potaklo neke druge da čine isto. S druge strane logikom velikih brojki ako se represivne mjere ne bi primjenjivale, došlo bi se do situacije da pare jednostavno ne bi dosta, i da bi to što bi djeca mogla dobiti se opet svelo na razinu nekakve simbolike na kojoj razini htjeli mi to priznati ili ne i dječiji dodatak danas koji podjednako nema smisla. U skladu s tim, trebalo bi jasno naglasiti u zakonu, da će država, dakle onaj instrumenat koji to može napraviti, poduzeti najprije sve represivne mjere da omogući direktno financiranje uzdržavanja djeteta. Kad to ne funkcionira, dakle kad taj roditelj stvarno ne može ili kad ga država na neki drugi način kazni onda bi trebao nastupiti elemenat socijalizacije i elemenat pomaganja, društvenog pomaganja onima koji si sami pomoći ne mogu. U skladu s time zalažem se svakako da ovaj zakon krene u daljnji postupak u drugo čitanje. Mislim da bi iz njega trebalo definitivno ukloniti odredbu po kojoj fond u nekim slučajevima može jednostavno otpisati dugovanja koje nesavjesni roditelj prema tom fondu može imati. Ako dugovanja se ne mogu otpisati ni na koji način takva se dugovanja možda mogu prolongirati, država možda može nekoga kreditirati ali ne može država oprostiti nekome činjenicu da se nije brinuo za svoje dijete svejedno iz kojeg razloga. Još jednom, mislim da je ključno primijeniti zakone koje imamo ali primijeniti ih stvarno i u sudskoj i u svakoj drugoj praksi. Kad to napravimo sljedeća poluga države kao što je ovaj prijedlog zakona i osnivanje fonda može postati efikasna. Do tada napravit će se samo zbrka u mehanizmu.
Hvala lijepa, poštovani kolega. Na redu je poštovani kolega Lesar. Nema ga, gubi pravo govora o ovoj temi. Na redu je poštovani kolega Kapravljević. Izvolite, kolega Kapravljević!
Zahvaljujem, potpredsjedniče. Dame i gospodo, kolegice i kolege! Ja bih nastavio na onome dijelu ocjene stanja gdje je kolega Vuljanić prestao a to je na uzroke takvog stanja posebice utječe dugotrajnost i nedjelotvornost sudskih postupaka. To smo i mi na Odboru za ravnopravnost spolova raspravljali i tada smo u gostima imali nekoliko pravnika koji su isticali to kao osnovni problem, ne samo sudskih postupaka nego svih onih zakona koji se tiču a to je Obiteljski zakon, to je i Zakon o socijalnoj skrbi, to je Zakon o ovrsi. Nijedan od tih zakona se ne provodi a provođenje zakona znamo da nema nikakve veze sa ovim fondom kojeg ćemo mi osnovati jer ako osnujemo ovaj fond to će biti samo još jedna karika, još jedna bojim se kočnica u usporavanju tih sudskih procesa. Zatim, u tom isticanju stanja također se ističe kao najveći problem nepoznato boravište i ovdje je kolega Stazić istaknuo kao problem nepoznato boravište i kao ne može se nekoga naći. Pa ja se pitam da li mi u ovoj Hrvatskoj, da li smo mi odgajani u nekakvoj legiji stranaca ili u ne znam čemu pa smo se naučili toliko dobro skrivati da 30 tisuća policajaca koje mi imamo u Hrvatskoj ne može nekoga od nas pronaći. I jedno i drugo, i sudski procesi i nemogućnost pronalaženja nekog dužnika samo pokazuju neefikasnost funkcioniranja države i bojim se da ovakav fond će biti još jedna karika u nefunkcioniranju države. A zašto? Zato što sve to već imamo riješeno u zakonima koje ne provodimo. Imamo Zakon o socijalnoj skrbi iz kojeg ću citirati neke određene dijelove a to je nadležnost centara za socijalnu skrb gdje ću nabrojiti samo neke koji se direktno tiču onih koji su najugroženiji a isto tako o ocjeni stanja kaže da samohrane majke čine 84% korisnika socijalne pomoći. Pa ako već čine 84% centara socijalne pomoći zašto onda ti centri za socijalnu pomoć ne bi radili onaj posao za koji su zakonom i određeni a to je pod jedan savjetovanje, pod dva pomaganje u prevladavanju posebnih teškoća, pod tri pomoć za uzdržavanje, pod četiri pomoć za podmirenje troškova stanovanja, pod pet jednokratna pomoć i da ne idem dalje na jedanaest je druge pomoći. Gospodine potpredsjedniče, da li bi mogli uzeti zvono u ruku i malo umiriti sabornicu.
Evo, upravo.
Zahvaljujem. Pa ako već imamo centre za socijalnu skrb koji su po zakonu zaduženi za nešto tako a to je savjetovanje zašto onda ne bi proširili nadležnost centara za socijalnu skrb i dali im pravno zastupanje pa neka oni istjeraju sve ono što samohrane majke ili samohrani roditelji ne mogu sami napraviti. Povećajmo ovlasti njima. A ovdje je često spominjano i pitanje kršenja prava djeteta. Točno, to je kršenje prava djeteta i slažem se u potpunosti. Međutim, gospodo mi smo osnovali pravobraniteljstvo za djecu. Imamo pravobraniteljicu za djecu i ona može po službenoj dužnosti, ne telefonom sjedeći u kancelariji i razgovarajući, davajući upute nego po službenoj dužnosti može pokrenuti postupak u ime svakog onog djeteta koje je oštećeno. Znači, imamo instrumente, imamo zakone, imamo represivne mjere ali ih ne provodimo. Ako toj pravobraniteljici treba pojačati ovlasti pa pojačajmo te ovlasti. Dajmo joj ono što nema i što ju ometa u njenom radu da bi štitila prava djeteta. Smatram da sve zakone imamo i da sve to možemo regulirati postojećim zakonima, samo ih treba provoditi. Donošenjem ovakvog fonda povukli bi onda cijeli niz takvih fondova koje bi trebali osnovati jer znamo u kojoj situaciji nam se nalazi kompletno gospodarstvo i znamo koliko je neplatiša u razno raznim sektorima i puno bi takvih fondova trebali osnovati. Potrudimo se da oni zakoni koje imamo se provode i potrudimo se da one institucije koje moraju raditi rade svoj posao.
Hvala lijepa, kolega. Replika, poštovani kolega Korenika. Izvolite, kolega!
Hvala lijepa, gospodine potpredsjedniče. Ja se mogu s vama kolega složiti da možda treba nekima dati veće ovlasti odnosno da u ovoj državi postoje zakoni koji se nažalost ne provode i da je država neučinkovita. Međutim, s ovim što ste govorili o tome što bi trebali centri za socijalnu skrb raditi bojim se ne da bi im trebalo povećati broj zaposlenih jer u velikom broju centara za socijalnu skrb i sada je manjak stručnoga kadra. Kod njih bi trebao biti dodatni broj pravnika i svih onih koji mogu nešto napraviti a bojim se da bi na taj način i onaj mali socijalni kolač koji oni dobivaju u ovoj državi nažalost za to slažemo se da su socijalne prilike takve i gospodarska situacija u državi takva da se ne može izdvojiti više ali na taj način bi i onaj mali novac za i one druge koji su potrebni a koje je teže zaštiti nego osnivanjem jednog ovakvoga fonda da bismo postigli kontra učinak. Ista je stvar i sa pravobraniteljicom za djecu. Mi obično kada govorimo o državnom proračunu nismo tako široke ruke zato da za takve potrebe izdvajamo više novca. I sami znamo da se i pučki pravobranitelj i pravobraniteljica za djecu imaju ograničen broj zaposlenih, da imaju relativno niske prihode s kojima bi mogli nešto napraviti. Na ovaj način osnivanjem Fonda bi se ipak potaklo da država sama po sebi bude učinkovitija jer država ima jače mehanizme da od nekoga naplati novce nego što bi se s ovom procedurom, posebno kod centara za socijalni rad uspjelo napraviti. Upravo zbog toga mislim da je kvalitetnije rješenje ovoga časa napraviti i osnovati ovakav fond jer će država jednostavo morati postati učinkovitija. Pokazalo se nažalost, da upravo najnezaštićeniji teško dolaze do svojih prava a bojim se da ako bi to centri za socijalni rad radili da bismo otišli u drugu krajnost. Hvala lijepa.
Hvala vama. Odgovor na repliku poštovani kolega Kapraljević.
Ja cijenim ovo sve što ste vi rekli, međutim, ne slažem se u velikom dijelu s tim iz jednostavnog razloga, ako je to tako kako vi kažete, država nije izdvojila dovoljno za pravobraniteljicu za djecu, ajmo je ukinuti. Šta će nam onda ona ako ona ne može štiti prava djeteta? Mi smo i osnovali da štiti prava djeteta. A centri za socijalnu skrb imaju infrastrukturu, imaju cijelu mrežu koja već postoji. A mi sada centraliziramo sredstva i sve radimo iz Zagreba. Ne dozvoljavamo onima koji već rade na terenu, gdje bi eventualno trebalo zaposliti samo pravnika koji bi štitio takve majke i takve samohrane očeve, gdje bi trebalo zaposliti samo pravnika gdje već imamo mrežu. Mi želimo sada sve centralizirati u Zagrebu i ona jedna majka iz Našica neka dolazi u Zagreb da ju tu netko štiti, ne smatram to nikakvim rješenjem.
Hvala lijepa kolega Kapraljević. Nastavljamo sa raspravom. Na redu je poštovana kolegica Ljubica Brdarić.
Hvala, evo moram reći da sam čula jako puno toga, s dobrim dielom se i slažem ali na nesreću za razliku od većine vas, ja sam osobno imala priliku koristiti blagodati našeg pravnog sustava. I posve mogu razumjeti zašto ste osjetljivi na ime gospodina kojeg ja neću spomenuti a 18 godina nije plaćao alimentaciju. Spominjemo ga upravo zato što je on postao sinomin za sve neodgovorne većinom očeve mada postoje i takve majke koji danom rastave braka smatraju da su razvedeni ne samo od bračnoga druga, nego da su gle čuda razvedeni i od svoje djece. Te iste djece koja i nakon rastave braka hodaju poput svojih očeva, imaju njihove plave oči, smeđu kosu, čijim venama još uvijek teče njihova krv. Ali, žena više nije supruga, ona postaje ONA, sa velikim slovom, ona je osoba sumljiva morala jer se usudila napustiti brak koji je postojao samo formom a ne i sadržajem. Bilo je jako puno priča o svjetonazorima, ja mislim da se po nekim pitanjima zapravo i ne razlikujemo tako. Većina nas ulazi u brak misleći da će završiti i živjeli su sretno do sve do svoje smrti. Međutim, život ima svoju logiku, ljubav nestane, vi ustanovite da je vaš dragi kada su vam spale ružičaste naočale nešto drugo od onoga što ste mislili, otkrijete da možda postoji druga žena ili druge, da taj vaš dragi voli prekomjerno čašicu, da vas ima naviku rušiti niz vaše hrvatske stepenice, da se jako često sudarate sa dijelovima svoga namještaja jer ste jako, jako nespretne postale u braku i kada vam jednog dana nakon svih tih muka i tegoba bude dosta pa prođete kroz mućno mirenje, i jednako tako mućne rasprave na sudu gdje izokrećete svoju utrobu pred ljudima kojima nije stalo i ništa im to ne značu a odlučuju o vašoj sudbini. Prođete sve to, dobijete svoju djecu, bez obzira da li ste muškarac ili žena i krenete u novi život, vrlo često bez stana, sa malom plaćom i bez nekoga iz obitelji da vas zaštiti jer to u ovom društvu nije popularno. Naše su majke odgojene tako da bez obzira koliko je brak loš, koliko u njemu nema ni ljubavi, ni razumjevanje, ni poštovanja pa čak ni prijateljstva, da se u ime te iste djece koju ste rodili to sve mora izdržati i podnositi, ni one vas ponajčešće ne razumiju. Kada ste prepušteni sami sebi, osoba s kojom ste rodili tu djecu, pere ruke poput Poncija Pilata. I naš katolički odgoj pada, gle čuda gdje. Na onima u koje se svi zaklinjemo. Na djeci. Oni su i prvi problem i prva i osnovna preokupacija ovoga društva jer su mu budućnost, mi se osobno u njih zaklinjemo, mnogi zaista misleći da čine svojoj djeci uslugu ostaju u tako lošim brakovima ali griješe. Mislim da je puno poštenije i hrabrije izvući dijete iz bolesne, ne prirodne situacije i zaštiti ga. U tome je razlika. Jesmo za brak, ali zadrav, za partnerske odnose uvijek. Čak i poslje rasprave jer smatramo da djeca zaslužuju imati oba roditelja i oca i majku. To što fizički ne žive pod istim krovom ne mora značiti da nemaju i ne znači da nemaju prava i obveze prema svojoj djeci. Imaju! Čak i više! Iskustvo rasprave braka je jednako traumatično kao i smrt bliske osobe, gubitak radnog mjesta ili sudjelovanje u ratu odraslog. Zapitajmo se tada gospodo što to onda mora značiti djeci. Mi odrasli smo imali prigodu, birali smo i izabrali smo, znači pogrešno i plaćamo svoje greške. Ali što su tu kriva djeca? Znači greška je naša, oni nisu pitani ni za što, nisu sudjelovali u procesu rastave, ni na koji način nisu odgovorni ni krivi ali su najslabiji i stradaju. Pa do kada ćemo mi biti društvo koje će imati više osjećaja i tankočutnosti za one koji ne poštuju zakon jer je neplaćanje alimentacije nepoštivanje zakona od onih koji su slabi i potrebiti? Ukoliko sada po postojećim zakonima moramo poštovati bankarsku tajnu, gospodo izmjenimo mi zakon, ja mislim da to naša djeca zaslužuju. Ne govori se ovdje u ovom Prijedlogu niti jednim slovom o ljudima koji zaista nisu u stanju, htjeli bi ali ne mogu ispuniti svoje obveze, radi se o onima koji to mogu a ne žele. Ja bih voljela da u ovom društvu postoji klima koja će takvo ponašanje osuditi, gdje će to biti sramotno, nečasno je i nepošteno da netko na taj način tretira ono što bi mu trebalo biti najvrijednije. I ne slažem se sa onima koji kažu da se država ne bi trebala miješati u obitelj, naprotiv u ovom slučaju da. Jer ljudi moji, budimo mi prema sebi pošteni i otvoreni. Pravni sustav ne funkcionira, mi smo to ovdje u ovoj sabornici jako puno puta čuli i to je činjenica pred kojom ne treba zatvarati oči. Pa ako je tomu već tako učinimo nešto što će premostiti taj period dok pravni sustav zaista ne profunkcionira kao što bi trebao. Ja se slažem postoje zakoni ali znate li vi koliko kod nas ima polupismenih i nepismenih žena koje su u situaciji da se odluče na taj težak korak? Koliko vrata treba otvoriti, koliko papira popuniti da biste vi dobili i oslobađanje od plaćanja pristojbi. I to postoji kao mogućnost. Ali veliki broj žena to ne zna a i ako sazna ne zna način na koji to da uradi. Plaćanje odvjetnika postaje sve skuplji sport u ovoj zemlji. A osim toga ja očekujem da je Hrvatska država jača od pojedinca, od svake žene pojedinačno. I da ima pravo uzeti u zaštitu one koji zaista jesu najslabiji, a najpotrebitiji. A to su djeca. I ako mi zaista iskreno vjerujemo u nešto i zaista mislimo ono što govorimo onda to pokažimo i djelom. Gospodi sa one strane koji imaju predrasude možda po pitanju svjetonazora ja mogu reći da vrlo dobro zna da postoje grijesi činjenja i grijesi nečinjenja. Ako ste u prilici da možete pomoći, a ne učinite to kada su u pitanju ovako slabi to je zaista grijeh. Od neodgovornih očeva koji su pokazali da nemaju ljubavi niti prema svojoj djeci ne možete ni očekivati ništa drugo. Ali ja očekujem da je ova Vlada puno odgovornija i osjetljivija od takvih očeva pa onda molim neka to i pokaže.
Hvala lijepa. Ispravak netočnog navoda. Poštovana kolegica Zdenka Babić-Petričević. Izvolite kolegice.
Gospodine dopredsjedniče citirat ću kolegicu kad je rekla kolegama s one strane koji imaju predrasude i opet prozivanje na naše svjetonazore vezano za obiteljske vrednote. Ja vas molim nemojte govoriti ono što nije rečeno. S ove strane nitko nije rekao, ja govorim sigurno i to su govorile kolege i sa ove i sa one strane. Pokazujemo odgovornost prema djeci, prema onima koji su nemoćni. Sami ste rekli da su oni nemoćniji nego što je to država i svi mi odrasli, ali na takav način prozivati ono što nije rečeno nije u najmanju ruku lijepo i budite sigurni i to ste rekli: u svakoj rastavi braka dijete je najveća žrtva, a svaka sudbina se ne može niti ozakoniti.
Hvala lijepa. Kolegice i kolege određujem stanku do 15 sati. U 15 sati nastavljamo s raspravom.
… [[Početak nije snimljen.]] sjednicu. Riječ ima zastupnik gospodin Mato Arlović, potpredsjednik Sabora.
Gospodine potpredsjedniče, poštovane kolegice i kolege pitanje uzdržavanja djece je iznimno važno pitanje, ono ima svoju i moralnu i pravnu i ekonomsku i socijalnu i psihosocijalnu i kulturnu i svaku drugu zapravo dimenziju jer se radi ne samo o najvećem i najznačajnijem dobru društvene zajednice i zaštićenom dobru društvene zajednice nego na kraju krajeva o prije svega ljudskom biću koje treba u svom razvoju imati sve ove dimenzije i mogućnosti da se ostvari, samo potvrdi kao čovjek koji se i razvija i obrazuje i odgaja i naravno živi. I u takvoj situaciji gotovo bi bilo nepotrebno raspravljati zapravo o potrebi donošenja ovog zakona. Potrebno je raspraviti da li djeca imaju odgovarajuću socijalnu i svaku drugu skrb koja osiguravaju, ne smeta nikog ekonomski, socijalni, kulturni, odgojno-obrazovni, politički, moralno pravni odgoj i obrazovanje, osposobljavanje. U tom pogledu je dovoljno maltene ustavna odredba članka 62. i članka 63. gdje se kaže da država štiti materinstvo, djecu i mladež te stvara socijalne, kulturne, odgojne i druge uvjete kojima se promiče ostvarivanje prava na dostojan život. Zatim da su roditelji dužni odgajati, uzdržavati i školovati djecu te imaju prava i slobodu da samostalno odlučuju o odgoju djece. Naravno kad se sa tog aspekta posmatra ova dužnost onda je sasvim sigurno da obavljanje ovih dužnosti koje ima zapravo država u isto vrijeme izražava njen posebni interes u odnosu na to kako se uzdržava i brine o razvoju djeteta kao što uz drugu dimenziju je pitanje ostvarivanje samog prava djeteta da li može dobiti dostatna sredstva od onih koji su dužni uzdržavati dijete a to su prije svega roditelji, ako nisu to u stanju roditelji da li i u kojoj mjeri to osigurava država putem svojih nadležnih tijela i institucija da obave itd. i naravno treće je pitanje ispunjavanja same obaveze ili dimenzija tog pitanja, ispunjavanje same obaveze, odnosno prava roditelja da uzdržavaju i brinu o svojoj djeci. Kad sa tog aspekta se posmatra onda nema dvojbe da mi danas imamo dosta kvalitetnih zakonskih rješenja koja određuju ova pitanja prije svega u Obiteljskom zakonu, ali ona nisu dostatna i nisu dovršena. Ja bih htio podsjetiti da u slučajevima kada po zakonu, Obiteljskom zakonu kada dijete ne dobiva uzdržavanje ili nema odgovarajući, mu roditelji ne plaćaju alimentaciju, odnosno onaj tko je dužan, a smatra se da je to uzdržavanje prijeko potrebno, da tada može poduzeti drugi roditelj, odnosno samo dijete mjere da se osiguraju sredstva za tzv. privremeno uzdržavanje dok roditelj obaveznik uzdržavanja ne počne ponovo udovoljavati svojoj obavezi, a to privremeno uzdržavanje su to davanje bi morao davati centar za socijalni rad i sada nastaje ozbiljan problem. Previše je ovdje stvari ako, ako procijeni, ako ocijeni, ako je to privremeno uzdržavanje itd. Prema tome očigledno je zapravo da ono što pripada djetetu se zapravo dovodi sa aspekta da se procjenjuju druge okolnosti a ne ono pravo što njemu pripada. I u takvoj situaciji je sasvim sigurno da trebalo bi i to je pitanje kroz reguliranje socijalne skrbi i naravno Obiteljskog zakona dodatno urediti, a poglavito po nama je daleko najvažnije sagledati ovu dimenziju da je potrebno donijeti zakon o posebnom fondu za uzdržavanje djece iz jednostavnog razloga jer postoji ona druga dimenzija, postoje situacije kada roditelj koji je dužan plaćati alimentaciju, želi platiti alimentaciju ali jednostavno u datom trenutku nije u mogućnosti i u takvim slučajevima bi bilo dobro da umjesto njega taj dio obaveze prema tom djetetu ispuni, a ja osobno mislim da po Ustavu je to i dužna učiniti država ponovo podvlačim s obzirom da država štiti materinstvo, djecu i mladež, da ona to učini a da se naplati, odnosno refundira uložena ili dana sredstva od obveznika pružanja alimentacije kada on stekne mogućnosti ili prilike da to može učiniti poglavito u situacijama kad on svjesno izbjegava plaćanje alimentacije tada je država dužna platiti i dati djetetu radi toga da osigura ispunjenje svoje ustavne obaveze da zaštiti dijete i u isto vrijeme pokrenuti postupak kako će se u odnosu na ovu osobu, odnosno u krajnjoj liniji dužnika roditelja koji ne ispunjava svoju obavezu namiriti se i utržiti ta sredstva. Ovdje je taj zakon, predloženi zakon ta pitanja rješava i u tom pogledu zapravo nema velikih zamjerki. Neke zamjerke koje su se u mišljenju Vlade ovdje naznačile ja moram reći zapravo i u jednom i u drugom zakonu jednostavno stoje. Primjerice jedna od ozbiljnih zamjerki bi bila da koja se stavlja predlagatelju u mišljenju Vlade da predlagatelj odredbom osnivanja državnog fonda ne određuje njegov subjektivitet, zatim da između ostaloga prijedlogom zakona zanemaruje činjenicu da su one neprovedive iz razloga što su u koaliziji sa drugim zakonima primjerice Zakonom o bankama u dijelu koji se odnosi na zaštitu bankovne tajne i korištenje i … podataka itd. Gledajte poštovane kolege i kolegice naše banke su vodile ovih nekoliko mjeseci unazad kako smo napravili izmjenu i dopunu Zakona o matičnom broju strahovitu kampanju o tome da ostane matični broj da bi mogli kontrolirati zapravo podatke svojih klijenata, odnosno komitenata, a mi sada kad propisujemo zakonom da ovaj fond da bi država mogla ispuniti svoju ustavnu obvezu zaštite djeteta može pribavljati podatke kažemo e vidite to od banaka ne bismo mogli činiti, a ja postavljam pitanje a zašto ne bismo mogli činiti kada u Ustavu u članku 37. jasno stoji, citiram: Svakom se jamči sigurnost i tajnost osobnih podataka bez privole ispitanika. Osobni se podaci mogu prikupljati, obrađivati i koristiti samo uz uvjete određene zakonom. Pitanje je sljedeće, ne da li mi ovim zakonom to možemo propisati nego koje uvjete eventualno treba ugraditi u zakon da se ti zakoni, ti podaci korisno mogu, odnosno valjano mogu koristiti samo u namjenu osiguravanja naplate alimentacije i zaštite prava djeteta. Prema tome ovdje uopće nije sporno i mislim da je to Vlada stavljajući ovaj prigovor potpuno promašila. Ovo je jedna od materija koja se zakonom treba urediti, gdje se treba po sili zakona osigurati pravo korištenja i osobnih podataka ne radi zaštite, ne radi toga da bi se nekoga diskreditiralo ili diskriminiralo nego obratno, da bi se zaštićeno dobro na osnovu takvih podataka moglo osigurati da se kvalitetno zaštiti i … [[Ne razumije se.]] Ja mislim da je u takvoj situaciji sasvim jasno da postoje, a o mnogim drugim pitanjima primjerice moralnog, ekonomskog, socijalnog, socijalno-psihološkog aspekta nema potrebe govoriti nakon silnih diskusija koje su se čule u prijepodnevnom raspravljanju. Jednostavno mislim da je bilo važno naznačiti ovih nekoliko pravnih pitanja koja su se iskazala u mišljenju Vlade da ipak ne stoji i da ih treba sa aspekta Ustava da ih je moguće urediti. Da li je ovo najbolje rješenje koje se sada nudi ne znam, ali u svakom slučaju ono je tako dobro da može otrpiti i u jednom i u drugom zakonu prvo čitanje i do drugog čitanja da se može tražiti eventualno bolje rješenje, ali sasvim sigurno ne stoji činjenica da ovim zakonom ne bismo mogli urediti pravo korištenja podataka, osobnih podataka sa naslova da se osiguraju sve potrebne informacije o tome da se nađe ona osoba koja je dužna plaćati alimentaciju, da se pribavi njegovi poslovni podaci o imovinskom stanju, o primanjima i ne samo s naslova rada i zapošljavanja nego i s naslova imovine kojom raspolaže i kojom upravlja, odnosno koju ima u vlasništvu. I u takvoj situaciji ja apsolutno podržavam potrebu donošenja ovog zakona, a vjerujem da Republike Hrvatska će iznaći snage i isto tako vjerujem da će i većinska stranka poduprijeti donošenje ovih zakona u prvom čitanju, a ona ima mogućnost i poslovničku i taktičku i kako god hoćete i političku, da eventualno do drugog čitanja zakona pripremi prijedlog zakona to tim više što je javna tajna da se u okviru Vlade i vladinih resora radilo na ovakvom prijedlogu zakona i da ga pripremi da bude još bolji nego što su ovi predloženi, a da se ovo pitanje riješi. Jer ovo pitanje stvarno treba izdići iz sfere rasprave o odnosima među političkim strankama. Ovo nije pitanje stranke, ovo je naše pitanje, svih nas jer se radi o našoj djeci, radi se o budućnosti Republike Hrvatske, radi se o budućnosti ove društvene zajednice i u takvoj situaciji moramo i dužni smo učiniti sve što možemo da i na zakonodavnom a i na svakom drugom planu osiguramo što kvalitetnije uvjete za odgoj, obrazovanje, rast i nesmetani razvoj naše djece i svakog našeg djeteta u Republici Hrvatskoj. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem. Sada gospođa Katarina Fuček. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče veliki je interes za raspravu po ovom prijedlogu zakona zato što sve brojke i argumenti koji su se ovdje iznosili, kao npr. 186 tisuća jednoroditeljskih obitelji u Hrvatskoj, što je i ukupna brojka od 15% svih hrvatskih obitelji, da čine jednoroditeljske obitelji i da je to svaka 5. obitelj u Hrvatskoj, su brojke iza kojih stoje živi ljudi, iza kojih su naši susjedi, naša braća, sestre, naši muževi, naše žene i zbog toga je značajan interes. Ovdje na neki način raspravom kolegice iz SDP-a prestala je svaka politika i čula se jedna životna priča koja ukazuje da zapravo i nema veze sa onom politikom, šturom politikom, sa zakonima i sa strankama. Ona ima veze sa životom i zato je važna. Argument da 50% od onih koji imaju pravo na uzdržavanja i više od 50% ne može naplatiti svoje potraživanja je jedan loš znak stanja društva i odnosa društva prema pojedincu i prema onome kome to treba, kome takva zaštita treba, a prije svega prema djeci. I kad su se svi ti zakoni donosili sigurno da smo svi sa velikim senzibilitetom raspravljali u smislu što kvalitetnijih donošenja rješenja i u Obiteljskom zakonu i u drugim zakonima. Međutim, na što sve ovo ukazuje i neću reći ništa ovo što nisu rekli i drugi kolege. Ukazuje na neučinkovitost pravosuđa, neučinkovitost institucija sustava. Nije naknada za uzdržavanje od jučer, nju hrvatski pravni sustav poznaje i onda kad nije bio hrvatski, znači i prije Hrvatske države i sigurno da ima iskustava i iz tog doba kako se odnosilo prema tome. Govorile su se ovdje i spominjale predrasude. U čemu su predrasude? Pretežito je u nekakvom našem konzervativnom društvu i okružju kod svih, kod većine rastava brakova djeca su bila dodjeljivana majci i majka se našla u jednoj nezgodnoj životnoj situaciji, u jednom konzervativnom okružju kad je ostala sama, kad nije imala adekvatnu brigu ni zaštitu institucija pa čak niti ljudi oko sebe. Tu su predrasude. Da li bi se nešto pokrenula da je praksa bila drukčija? Da su većinom djeca dodjeljivana muškarcima? Ne znam jer ta iskustva nemamo niti smo te statistike vidjeli. Trebalo bi samo vidjeti kako funkcioniraju i kako su se pobrinule druge institucije sustava, ima onih učinkovitih i onih neučinkovitih. Npr. kako i koja je naplata prometnih kazni i prometnih prekršaja? U kom postotku? Da li nas država u tom smislu može pronaći? Da li zna gdje je naša adresa? Bilo je u tu problema, bilo je, ali policija, odnosno taj sustav mora funkcionirati. Mora funkcionirati zbog sigurnosti i našlo se način kako, ako se ne može preko pošte onda policajci donose pozive doma. Onda kucaju u bilo koje vrijeme, onda rade učinkovito. Da li postojeći sustav u okviru znači ove pravne države i ovih institucija ima mogućnosti da se ovo uredi? Već prema postojećem Zakonu, ko što je isticano u Obiteljskom zakonu, članak 352., ponavljam ponovno, daje mogućnost Centru za socijalnu skrb da nakon, znači, određenih vremenskih rokova provede postupak prisilne naplate, odnosno pokrene postupak. E, nitko se ovdje ne pita ako ima mogućnosti u tom Zakonu zašto se to ne provodi? Možda sustav socijalne skrbi ne funkcionira do te mjere, možda njima nešto treba. Znači, što se događa? Ukazujemo da pravosuđe ne funkcionira i prijedlogom novih zakona toleriramo neučinkovitost pravosuđa, toleriramo nešto što ne bismo smjeli tolerirati. Sabor nema druge mogućnosti, niti zastupnici osim predlagati zakone, ukazivati na provedbu ili neprovedbu tih zakona, a sve druge operativne stvari moraju se događati drugdje. I recite, u proteklih 15 godina koliko je zakona donijeto i zbog usuglašavanja i zbog potrebe prilagodbe novom društvenom sustavu, novim izazovima, novim potrebama, novom gospodarskom okružju, da li svi funkcioniraju? Oni koji su bili u cilju provedbe i zaštite kapitala sigurno funkcioniraju. Da li banka može naplatiti svoja potraživanja i trebalo bi vidjet postotke u kojima ne može. Može. Sigurno da može jer je to zaštita kapitala. Tu postoji lobij i interes koji je to sigurno uspio provesti na način na koji treba. Kapital ima svoj interes, ovdje pojedinac nema svoj lobij koji bi štitio njegov interes. To je ključni problem. Znači, i sada je naša senzibilnost vrlo bitna, da li su, da li ćemo i dalje ustrajati na tome da se takovi zakoni donesu i provedu. Ali ne na način i na jedan politikantski pristup tko će prvi predložiti zakon nego na način da on, da zakon koji uređuje određeno područje funkcionira. Znači, da bude djelotvoran, da ta majka dobije novce ili taj otac dobije novce, da to dijete bude zaštićeno. Znači, nije bitno tko će prvi nego tko će bolje i kvalitetnije predložiti zakon. Ako u okviru postojećeg sustava ima prostora onda taj fond sigurno ima i mjesta za jednu, za jedno oformljivanje u okviru postojećeg sustava, ali ono što želim reći, Vlada je prepoznala. Spominjalo se ovdje, gospođa Kosor u negativnom smislu, kako nije učinila. Da ona je prepoznala problem i kao odgovorna Vlada, predložit će se rješenje, vodeći računa i o sredstvima iz proračuna jer jedna odgovorna država mora voditi računa i o troškovima. Znate, bilo je spomenuto da se zakoni olako odbacuju. Bolje da se olako odbacuju nego da se olako donose pa da ne budu provedivi i da ne budu djelotvorni. Pa opet sljedeći saziv dođe isti zakon, isti prijedlog, a ljudi imaju i dalje problem i nikom ništa. Hvala.
Hvala lijepa. Riječ ima gospodin zastupnik Miljenko Dorić.
Gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Moram reći da se vrlo neugodno osjećam nakon što sam odslušao prethodnih 20-ak rasprava o politikantstvu, o jeziku mržnje, o ideološkim razlikama, o predrasudama i odlučio sam svoje izlaganje skratiti i svesti na samo jedno jedino pitanje. Smijemo li, kolegice i kolege, biti zadovoljni činjenicom da je usprkos dobrim prijedlozima i višesatnim raspravama sve najčešće završi bez ikakvog učinka, bez ikakvog rezultata? Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. 5 minuta, Klub LIBRE, gospodin zastupnik Vilim Herman.
Gospodine potpredsjedniče, predstavnici Vlade, ne znam jeste li oko ovog Zakona tu, kolegice i kolege. Naime, ono što je izgleda ipak suština problema moglo bi se možda izreći u svega jednoj rečenici. Ostvareno pravo a istodobno i nerealizirano pravo. Ako je to tako onda teško da može ozbiljno funkcionirati primjedba, imamo sustav u okviru njega sve ono što treba omogućiti ostvarivanje prava a zastajkujemo pred golom okolnošću i činjenicom da se isto pravo ne realizira. Kako tada treba reagirati Vlada, kako bi trebao reagirati onaj tko ima i minimum disciplinirane savjesti, a u poziciji je zakonodavca, naravno tako što će ako se može slikovito reći smisliti pravnu kopču koja će naprosto omogućiti da se pomoćno taj sustav učini vitalnijim, i dapače učini se takvim da može proizvoditi posljedicu. Što je posljedica? Realizirano pravo. Dakle, ako se ne realiziraju alimentacije onda nemojmo zastajkivati pred pričama o tome kao što smo čuli od glasnogovornice Kluba HDZ-a kako zapravo sustav doduše ne proizvodi ono što bismo željeli kao poželjnu posljedicu ali će se s druge strane s nestrpljenjem očekivati Prijedlog zakona koji će regulirati ovu materiju na poželjan način. Koji način? Prema tome, ovo je sada doista prilika da se učini, da se između normativno pravnoga, zamišljenoga, projektiranoga i onoga što doista treba učiniti a reću ću još jednom u pogledu realizacije prava doista napravi i gdje je zaista problem. Ja ne vidim problem zbog jedne stvari koja će izgledati gotovo smješna. Očitovanje klubova pokazalo je da zapravo ovdje u ovoj sabornici postoji većinsko mišljenje, većinsko raspoloženje koliko god to može izazvati nezadovoljstva i nevoljkosti kod vladajućih ali ne u ovom slučaju i većinskih, pa se onda može očekivati dapače ja to i predlažem da se sutra svi oni koji su se pozitivno očitovali oko ovih Prijedloga zakona disciplinirano pojave, jer je sutra glasovanje i da na taj način pokažemo dvije stvari, da smo odgovorni, da možemo pogledati istini u oči a to je da se prava ostvaruju a ne realiziraju. I još jedna stvar ne manje važna mada je druga, a to je da se ovdje pokaže da se može pedagoški djelovati, i da to pedagoško djelovanje pokaže vladajućima da nisu uvijek većinski. Uz sve panike koje zbog toga mogu nastati. Hvala vam lijepo.
Zahvaljujem. DA li predstavnici predlagača žele završnu. Gospođa Đurđa Adlešić izvolite.
Hvala lijepo kolega potpredsjedniče. Evo dopustite da se na kraju zahvalim svima koji su raspravljali ali i svima onima koji nisu raspravljali ali su nam na bilo koji način iskazali potporu zbog ovog Prijedloga, i ovog zakona i zbog namjere da se jedan ovakav Fond osnuje. Ja doista držim da je danas rasprava koja je provođena čitavo prijepodne, a ušli smo i u ovaj popodnevni dio pokazala da je ovo tema koja je zahtjevala raspravu, da je ovo tema u kojoj je trebalo izaći sa argumentima i da bi doista iz ove rasprave trebao proizaći zaključak da je problem potrebno riješiti. Ovim ili onim Zakonom. Sigurna sam da ni kolegica ni ja nismo inzistirale da to bude naš zakon, niti je itko ovdje inzistirao da bude baš njegov, nego da se Fond osnuje da država doista pokaže brigu za one kojima je briga najpotrebnija, onima koji se ne mogu zbog postojećih mehanizama samih za to izboriti. Ja ponovno podsjećam da se prijedlog ovog Zakona odnosi na 62 tisuće i 500 djece, zamislite koliki je to broj, to su dva manja grada. Od toga 43 tisuće djece do 17 godina, doista djece čiji jedan roditelj zanemaruje obavezu elementarne brige o djeci. Podsjećam i na podatak da je to više od 50%, to je onaj prosjek, naravno nešto je veći podatak bio za nevjenčane roditelje on je bio iznad 60% dok je kod razvedenih bio 48% ja vas podsjećam kolegice i kolege da za to postoje istraživanja i nije točno da te statistike nisu objavljene, vi doista imate objavljene u knjizi koju je spominjao i kolega Vidović i svi ju možete pročitati. Dakle, doista postoje pokazatelji zbog kojih je Zakon nastao ili Prijedlog zakona, ništa ovdje nije rađeno napamet, predviđen je i novac proračunom, mi ćemo uskoro raspravljati o rebalansu proračuna. Zašto ne bi ova dva prijedloga zakona poslužili za prvo čitanje, ili u krajnjem slučaju kao mehanizam da Vlada požuri sa Prijedlogom zakona koji je izradila kako bi se primjenjivao već za ovu godinu. Moram podsjetiti da se doista radi o pritisku na pravnu državu, na utjerivanje duga prema onima koji su se oglušili na svoju obavezu i da ona funkcionira i ovaj novac koji je predviđen proračunom bio bi potupno nepotreban, zato je potrebno u početku ići sa početnim sredstvima a kasnije Vladu zadužiti da razradi mehanizme kako te dugove utjerati zašto ne i većim kamatama, i na taj način osigurati dostojanstven život jednoroditeljskih obitelji a posebno djece, i jednoroditeljske obitelji su naša činjenica. MI svi vrlo rado govorimo o sretnim obiteljima sa nekoliko djece, obiteljima o kojima i otac i majka brinu, ali broj od 188 tisuća govori da mi ne živimo u idealnom društvu. I ako je to svaka 5. bračna zajednica onda je to doista nešto o čemu ovaj Sabor treba raspravljati. Za vrijeme rasprave nazvala je jedna gospođa koja je predsjednica jedne takve udruge u Osijeku i bila je prilično iznenađena našim suhim pričama koje su daleko od realnosti i daleko od onog s čime se ti roditelji susreću. I doista je zamolila kada već nemaju prilike obraćati se s govornice, takav je naš Poslovnik koji smo donijeli, svi zajedno i u prošlom i ovom mandatu, doista reći da bi o ovim problemima trebalo razgovarati i razmišljati sa jednog ljudskog stanovišta, ne samo birokratskog a toga je ovdje bilo previše. Ja dakle predlažem da prihvatite ove prijedloge kao prvo čitanje i da se doista ne pokazuje briga u Saboru samo o onima koji su izabrali svoje predstavnike, u svoj Sabor, nego doista da se pokaže briga o onima o kojima smo dužni brinuti jer su nam puna usta bila jučer i svih ovih dana o populacijskoj politici. Evo nam prilike da doista, ja mislim da bismo tu mogli postići konsenzus, upravo potporama ovog ili Zakona koji će predložiti Vlada pokažemo da je ta briga stvarna, da je ona ozbiljna, da je ona odgovorna i da nismo ovdje samo deklarativno brinuti o bilo kome pa posebno o djeci. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. U ime Kluba SDP-a pet minuta gospođa Milanka Opačić, završnu. Oprostite, kao predlagatelj pa prema tome može koliko hoće.
To je jedna velika razlika između pet minuta u ime kluba i mojih prava u ime predlagatelja. Gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege zastupnici naravno i meni jedan dobar odgoj nameće to da se prije svega zahvalim svima vama koji ste danas raspravljali o ovoj temi, mislim da ste pokazali vrlo veliku zainteresirano za ovaj današnji zakon i što je još bitnije za ovu današnju problematiku. Nadam se samo da će i sutrašnje glasovanje pokazati iskrenost i taj naš interes, dakle za prava djece. Ovdje se danas u dosta navrata govorilo o tome da Vlada nije išla sa svojim zakonskim projektom, prvenstveno zbog toga što nema dovoljno podataka, što se ne zna koliki je to broj djece, koliko bi to sredstava iz proračuna zahtjevalo. Jedna odgovorna i ozbiljna politika naravno zahtjeva da imate što je moguće bolje kalkulacije. To je naprosto netočno. To ne odgovara stvarnom stanju. Naime, u protekle četiri godine ja sam već ovdje govorila o tome i moj kolega Vidović kako su napravljena od strane stručnjaka istraživanja, upravo ove populacije o kojoj smo danas ovdje govorili, dakle u svim tim publikacijama koje su vrlo opsežne i vrlo detaljne postoje svi pokazatelji, postoje sve brojke zbog čega se ti podaci ne koriste, zbog čega su mnoge, dakle knjige koje su objavljene na tu temu zatvorene u nekim prostorijama ministarstva, to je doista nešto što bi morali neki drugi odgovorit i ne znam zbog čega se ti podaci koji su doista relevantni i koji su dragocijeni danas ne koriste. Kada smo danas govorili isto tako o mnogim zakonima koje bi trebalo mijenjati ukoliko želimo da ovaj fond poluči uspjeh i da bude efikasan u negdje tjeranju roditelja, neodgovronih roditelja da plaćaju alimentaciju za svoju djecu, onda smo govorili i o nekim zakonima koje bi trebalo mijenjati. Još jedanput želim reći da ne mogu prihvatiti logiku po kojoj te zakone prihvaćamo kao nešto što se ne može mijenjati i da zbog toga, dakle ne možemo donijeti ovaj zakon, mislim da treba biti potpuno obrnuta situacija, mi moramo donijeti ovaj zakon, ali isto tako promijeniti sve one zakone koji su nam prepreka da ovaj fond profunkcionira i da doista bude učinkovit u utjerivanju alimentacija od neodgovornih roditelja. i na kraju bih htjela reći da su mnogi zastupnici danas u ovoj dvorani bili za riješavanje ovog problema, neki su čak i bili vrlo praktički, pa su davali i još neka, neke druge prijedloge kako riješiti problem ne plaćanja alimentacije. Većina je dakle bila i za puštanje ova dva zakona u drugo čitanje, naravno sve one manjkavosti koje ti zakoni imaju nažalost samo je Klub HDZ-a bio protiv. Mislim da je doista točno ono što je rekao kolega Herman, sutra kada budemo ujutro glasovali o ova dva zakona svatko od nas će pokazati koliko je odgovoran zastupnik, svatko od nas će dizanjem svoje ruke pokazati koliko mu je stalo do interesa djece, ne samo deklaratorno, nego i stvarno. O tome dakle, koliko je HDZ-e zainteresiran da riješava probleme djece i da štiti prava djece vidjet ćemo vrlo brzo hoće li ovakav jedan zakon biti predložen od strane Vlade ili neće. Nama je doista nebitno kao što je rekla kolegica Adlešić, potpuno nam je nebitno čiji će zakon proći, nama je samo bitno da se ovaj problem, ove vrlo brojne populacije, problem ove djece napokon riješi i to na jedan efikasan način, a ne onako kao što je to bilo do sada da sve naše odredbe ostanu samo mrtvo slovo na papiru. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu. Glasovanje će biti kad se steknu uvjeti.
Prijedlog zakona o državnom fondu za privremeno uzdržavanje djece, P.Z. br. 37. Rasprava je zaključena. Sukladno prijedlozima radnih tijela dajem na glasovanje sljedeći zaključak. Ne prihvaća se Prijedlog zakona o državnom fondu za privremeno uzdržavanje djece koji je predložila zastupnica Đurđa Adlešić zbog razloga navedenih u mišljenju Vlade i izvješćima radnih tijela. Tko je za? Hvala. Protiv? Hvala. Suzdržan? Utvrđujem da je sa 78 glasova za, 22 protiv i 18 suzdržanih donesen predloženi zaključak.
Prelazimo na točku dnevnog reda - Izvješće o provedbi Zakona o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji za razdoblje od 1. siječnja do 31. prosinca 2003. godine Izvješće je dostavila Vlada Republike Hrvatske. Materijal ste primili poštom. Raspravu je proveo Odbor za ratne veterane. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Samo trenutak, ispričavam se. Zastupnik Pero Kovačević izvolite.
Gospodine potpredsjedniče u ime Kluba HSP-a prosvjedujemo, sad je trebala biti točka Prijedlog Zakona o hrvatskom …dokumentacijskom centru iz Domovinskog rata. Mi smo taj zakon poslali u proceduru u travnju ove godine. Znači Vlada se nije udostojila dva mjeseca dati svoje mišljenje. A to je vrlo ozbiljna tema. Nećemo tražiti pauzu da bi prešli na novu točku, ali mislim da je to vrlo neozbiljno od Vlade.
Nema uvjeta za raspravu ovu točku dnevnog reda, zbog toga što Odbor nisu dostavila svoja izvješća, niti je Vlada dostavila svoje mišljenje. Kada dostavi mi ćemo uvrstit točku, zapravo raspravljati točku dnevnog reda. A sada državni tajnik, izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, poštovane gospođe, saborske zastupnice i gospodo zastupnici. Vlada Republike Hrvatske je na svojoj sjednici razmotrila izvješće o provedbi Zakona o pravima hrvatskih branitelja za razdoblje od 1. siječnja do 31. prosinca 2003. godine i s obzirom da je navedeno razdoblje da tako kažem u odgovornosti bivše Vlade, Vlada Republike Hrvatske je ovo izvješće primila samo na znanje. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Možemo početi sa raspravom. Ima li prijavljenih u ime odbora? Odbor za ratne veterane. Kolega Jukić.
Štovana potpredsjednice, štovani gospodine tajniče, kolegice i kolege. Odbor za ratne veterane Hrvatskog sabora na svojoj 6. sjednici održanoj 25. svibnja raspravio je Izvješće o provedbi Zakona o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji za razdoblje od 1. siječnja do 31. prosinca 2003. godine, koji je predsjedniku Sabora podnijela Vlada Republike Hrvatske aktom od 5. svibnja. Sjednici odbora nazočili su predstavnici udruga proisteklih iz Domovinskog rata. Predstavnik Vlade Republike Hrvatske u kraćem uvodnom izlaganju naglasio je da izvještajno razdoblje obuhvaća 2003. godinu, odnosno razdoblje mandata prethodne Vlade, a to je činjenica zbog koje nije detaljnije komentirao i obrazlagao samo izvješće. U izvještajnom razdoblju za provedbu prava propisanih zakonom utrošeno je nešto manje od 3,5 milijarde kuna. Najznačajniji udio odnosi se na isplatu invalidskih i obiteljskih mirovina na što je utrošeno 1,96 milijardi kuna ili 56% ukupnih sredstava. Na isplatu trajnih prava, odnosno invalidnina, opskrbnina, doplataka i drugoga utrošeno je 622 milijuna kuna ili 17,8% na isplatu naknada plaća za vrijeme nezaposlenih 328 milijuna kuna ili 9,4%, za stambeno zbrinjavanje 280 milijuna ili 8%, za zapošljavanje hrvatskih branitelja 150 milijuna ili 4,3%, za troškove zdravstvenog osiguranja 74 milijuna kuna ili 2,1%. Te za ostala prava u manjem opsegu. U kraćoj raspravi predstavnika udruga proizašlih iz Domovinskog rata skrenuta je pozornost na još uvijek neriješena stambena pitanja najtežih invalida. Još svi 100%-tni invalidi nisu zbrinuti. i na problem konačnog riješavanja statusa osoba koje pružaju njegu i pomoć najtežim invalidima. Tijekom izvještajnog razdoblja mnogo je upravnih sporova riješeno u korist hrvatskih branitelja, te su predstavnici udruga izrazili zanimanje za troškove sporova i izvršenje presuda, odnosno koliko je to iziskivalo sredstava iz državnog proračuna. Naglašena je potreba što žurnijeg donošenja međudržavnog sporazuma između Republike Hrvatske i Bosne i Hercegovine koji bi se riješio status pripadnika Hrvatskog vijeća obrane s prebivalištem u Republici Hrvatskoj, koji se nalaze u nezavidnom položaju, a neki od njih su i bez zdravstvenog osiguranja. Članovi odbora nisu imali većih primjedbi na predmetno izvješće, ali je načelno naglašeno da su mnoga prava hrvatskim braniteljima bila uskraćena kao na primjer pravo na stambeno zbrinjavanje, jer još uvijek ima i najtežih invalida koji nisu stambeno zbrinuti unatoč rokovima koji su odavno prošli. Zatim pravo prvenstva pri zapošljavanju i neka druga prava. Nakon provedene rasprave Odbor je jednoglasno donio zaključak i predložio Hrvatskom saboru prihvaća se Izvješće o provedbi Zakona o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji za razdoblje od 1. siječnja do 31. prosinca 2003. godine. Hvala.
Hvala lijepo kolegi Jukiću. Nemam više prijavljenih u ime saborskih odbora pa ćemo krenuti prema klubovima zastupnika. Prvi je u ime Kluba HSP-a kolega zastupnik Pero Kovačević. Izvolite, kolega zastupniče!
Gospođo potpredsjednice, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege! Ako je netko pročitao ovo Izvješće a ne pozna stanje u području pravnog položaja i statusa hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji može steći sud kako je to sve divno i idilično. Da je tome tako pogledajte si treću stranicu gdje se kaže da je 2003. godine utrošeno znači na rješavanje pravnog položaja i statusnih pitanja hrvatskih branitelja i članova njihovih obitelji iznos od 3 milijarde 491 milijun 991 tisuća i 95 kuna. To je ogroman novac, ali nažalost i ovo Izvješće je skup netočnih podataka. Zašto su netočni podaci? Pogledajte samo Izvješće. Recimo, naknade plaće za vrijeme nezaposlenosti na trećoj strani stoji da je utrošeno 328 milijuna 387 tisuća i nešto više kuna. I sada okrenemo stranicu 55. i kaže da je za naknade za nezaposlenost prosječno za 3 tisuće 266 nezaposlenih hrvatskih branitelja isplaćeno sredstava u iznosu od 39 milijuna kuna. Idemo dalje. Imamo sada sljedeću. Kaže zapošljavanje hrvatskih branitelja na trećoj stranici u tablici kaže se da je utrošen iznos od 150 milijuna 400 tisuća i nešto kuna. I sada okrenemo stranicu 55. koja kaže da je programima zapošljavanja uposleno 2 tisuće 924 branitelja i da su za to isplaćena sredstva u iznosu 78 milijuna 869 tisuća i nešto kuna. Prema tome, što to govori? Govori to što je, da je ovdje puno netočnih podataka. Idemo sada dalje na netočne podatke. Imate stranicu 28. u kojem se kaže sljedeće koliko je bilo korisnika invalidskih, koliko je bilo korisnika obiteljskih mirovina i kaže da je ukupna mirovina negdje oko 30 tisuća, kako invalidske tako obiteljske, da je prosječna mirovina iznosila 5 tisuća 353,11 kuna a mi smo onda posegnuli na stranice Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje pa smo uzeli podatke recimo iz siječnja ove godine a to je znači bila isplata za prosinac koja kaže sljedeće, da je bilo invalidskih mirovina 20 tisuća 99, da je prosječna iznosila invalidska mirovina 4 tisuće 779 kuna, da je bilo 12 tisuća 150 obiteljskih, da je prosječna iznosila 5 tisuća 568 kuna a prosječna znači ukupna kad se uzme invalidska i obiteljska je 5 tisuća 76 kuna. Prema tome, ovo je službeni podatak Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje a u službenom podatku Vlade se govori da je prosječna 5 tisuća 353 kune. Idemo sada dalje kod mirovinskoga dijela. Kaže se u ovome dijelu da je ukupno utrošeno 2003. godine iznos za prava iz mirovinskog invalidskog osiguranja znači za ove mirovine od milijardu i 959 milijuna kuna, znači nešto manje od 2 milijarde kuna. Ako uzmemo ovaj podatak iz Hrvatskog zavoda i iz Izvješća da je bilo prosječno 30 tisuća mirovina, da je prosječna 5 tisuća kuna lako dođemo do mjesečnog izračuna da je to 150 milijuna kuna i na razini cijele godine to je milijardu i 800 milijuna kuna. Prema tome, ovdje nešto meni ne štima. Druga stvar što je bitna, očito je da je u ovome dijelu i onih 5 tisuća i 100 mirovina koje mi HSP-ovci već odavno ističemo a to je 5 tisuća i 100 osoba koje koriste invalidsku mirovinu hrvatskog ratnog vojnog invalida a od tih 5 tisuća i 100 tisuću i 5 što smo general Gotovina, Ante i ja utvrdili 1999. godine nisu imali uopće ni status hrvatskog branitelja a ostali nisu imali status hrvatskog ratnog vojnog invalida i po toj osnovi što je i gospodin Pančić bio pokrenuo ali nažalost to pitanje nikada nije ni on uspio razriješiti država je oštećena za zadnje četiri godine nešto oko 2 milijarde kuna. Ali sada opet ulazimo na jedan drugi dio, sada ćemo opet iznijeti podatke koliko je bilo mirovina recimo 2001. godine. Invalidskih je bilo 17 tisuća 534, obiteljskih je bilo 11 tisuća 766, znači negdje oko 29 tisuća 300 korisnika. Prosječna mirovina u to doba je bila znači jedne i druge 4 tisuće 897,90 kuna. I sada gledamo čuda jednoga što je moguće samo kod nas u mirovinskom zavodu. Znamo i sami da su ukinuti oslobađanje poreza i prireza obitelji poginulih, znamo i sami da su zakonom uvođeni oni posebni porezi na mirovinu od 2,5 tisuće na više i to. I sada gledajte što je sve moguće kod nas i što statistika pokazuje. Znači, to vam je bilo prosinac 2001. godine. Iznio sam podatke da je sa 31.12. prošle godine bilo ukupno 32 tisuće 249 korisnika, znači od toga 20 tisuća 99 invalidske mirovine i 12 tisuća 150 obiteljske mirovine. I gle, mirovine su se sada povećale. Logika je bila stvari kad je uveden porez, kad nema više oslobađanja poreza i prireza da mirovina ne može rasti ali mirovina je rasla. I sada su zadnji podaci sam Klub je naš uzeo od svibnja ove godine, znači zadnja isplata riječ je o 20 tisuća 693 korisnika invalidske mirovine i 12 tisuća 133 korisnika obiteljske mirovine. Znači, riječ je o 32 tisuće 826. Prosječna mirovina je opet sada znači povećana za ovo razdoblje i iznosi 5 tisuća 182 kune. Prema tome, sve to govori da se mora napraviti jedna cjelokupna revizija u Hrvatskom zavodu za mirovinsko osiguranje jer je žalosna činjenica što je mirovinski fond radio a to je ta varijanta. Naime, mirovine invalidske i obiteljske su bile vezane uz plaće pripadnika oružanih snaga Republike Hrvatske. Do prošle godine od 1995. plaće nisu bile povećavane ali su nekima korisnicima a pogotovo onim korisnicima koji nemaju pravo kad je mirovinsko usklađivalo mirovine za druge skupine znači i povrat duga umirovljenicima očito da je ono nezakonito usklađivalo i povisivalo i ove mirovine jer nemam drugog obrazloženja kako je unatoč tome što je uveden posebni porez, što su porezi i priprezi, obitelji recimo nema pravo oslobađanja poginulih hrvatskih branitelja a mirovine rastu. To sve govori da to baš, da je situacija nije tako idealna i krasna kako se prikazuje i da je očito da su novci koji se negdje troše i koji su trošeni nisu baš trošeni za ove namjere nego su možda za neke druge pa bi volio čuti da li državni tajnik ili netko znade mi odgovoriti, odnosno ne meni nego Klubu HSP-a i dalje. Prema tome, gledajte. Ja ću sad vam pokušati kazati što smo mi očekivali da se u izvješću nađe. Ja ću vam govoriti o pojedinačnim slučajevima ljudi o kojima smo mi već govorili i onda ćete vidjeti kakva je njihova sudbina i gdje i kako oni prolaze vezano za ostvarivanje svojih prava. Recimo slučaj Janje Mađure, majke koja je, su joj dva sina poginula, dva viteza, do dan danas to nije riješeno. Ja sam 3, 4 puta govorio sa ove govornice, govorili su i kolege iz HDZ-a, dr. Turić. Ništa, ništa nije rješeno. Idemo druge primjere. Uzmimo samo primjer slučaj gospodina Franjića, recimo iz Bjelovara, koji je prije 2,5 godine podnio zahtjev za rješavanje statusa hrvatskog ratnog vojnog invalida iz domovinskog rata, do danas ništa. Prva naša intervencija je bila da se uputi na prvostupanjsku komisiju, ali nakon toga nema ništa. Slučaj gospodina Mesića, recimo, ne Stjepana Mesića, nego hrvatskog branitelja iz Dugog sela koji je bio zatočenik na Manjači, koji je otišao, znači ima i status hrvatskog ratnog vojnog invalida, utvrdili su mu, otišao je u mirovinu, utvrdili su mu po civilnim propisima iznos od 1100 kuna a uopće nisu računali, što se prema zakonu, da se ide na ocjenu radne sposobnosti vezano da li je posljedica sudjelovanje u Domovinskom ratu ili slučni slučaj. Slučaj branitelja iz Bjelovara koji sa 40 godina odlazi u mirovinu u vojsci i izračunaju mu 344 kune. Što kazati radnicima, hrvatskim braniteljima, bivšeg Lužnjaka u Županiji koji su ostali bez posla jer znamo kako je privatizirana firma Lužnjak i koji nema, nema teorije da će se negdje zaposliti. A još dan danas im nije riješeno plaćanje onih plaća koje su zaradili jer firma je prodana na način da ona firma nova koja je kupila Lužnjak nema obveze prema radnicima. Ona znači samo može uzimati beriva ali bez nikakvih ranijih obveza. Što kazati recimo, za slučaj 70 stanova u Županji? Oni se grade od 1995 godine, od 95. godine i oni su u fazi 90 i nešto posto dovršetka i trebali su biti gotovi ali onda je propala županjska banka i povukla taj cijeli dio. I do dan danas to stoji od 95 kada je trebalo biti gotovo, nije završeno. Mislim da predstavnici ministarstva znaju i za slučaj Špansko-Jug, za stradalnike Domovinskog rata gdje je, već se radi, koliko po mome, već 8. aneks ugovora, a svaki aneks ugovora je koštao po 4 milijuna pa kada se to zbroji može se dobiti do toga da se mogla napraviti jedna nova zgrada. Prema tome, takvih primjera je puno. Evo recimo slučaj gospode, njih je 5 bilo branitelja koji su podnjeli zahtjev u Županji, koji su podnjeli zahtjev za opskrbninu, čekaju godinu dana i još ništa nemaju, nikakvog odgovora. Jedan je rekao, on živi od te opskrbnine jer je radio u Lužnjaku. Živi od te opskrbnine i obitelj mu ima 6 članova. Nitko ništa nije poduzeo, nitko ništa nije riješio. Prema tome, situacija na ovomu području je više nego alarmantna. I zbog toga je Klub HSP-a dao bio dovoljno vremena Vladi, 6 mjeseci da izradi i krene cjelovito rješavanje ove problematike, budući Vlada to nije učinila mi smo prije dva dana podnjeli, u proceduri predali Prijedlog zakona o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji u postupak donošenja u Hrvatski sabor. Jer mi imamo i moralnu i drugu obvezu prema obiteljima poginulih branitelja i članova njihovih obitelji prema hrvatskim braniteljima. Što kazati recimo, kada se u izvješću kaže da je za nezaposlenost, da je bilo samo negdje 20 i nešto slučajeva da su se branitelji javili da traže interveniciju, inspekcije rada ili neke druge inspekcije kada na uredovnim danima koje mi zastupnici Kluba HSP-a održavamo ili recimo samo u Županji kada smo gospodin Jukić i ja bili, njih je 15 govorilo da su se natjecali a da nikome ništa iako su branitelji, ispunjavaju uvjeti, nije ništa napravljeno. Takva vam je ista situacija vezana i za zapošljavanje u javna poduzeća. Uzmite Hrvatske autoceste i ove druge, koga zapošljavaju? Da li ima obitelji poginulih hrvatskih branitelja Bilavera iz Zadra? Da li ima druge obitelji? Nema obitelji! Mogu doći samo poslušnici ili stranački ili neki drugi. Prema tome, situacija je više nego alarmantna. I zbog toga smo podnjeli naš zakon u postupak donošenja i očekujemo da svi zajedno u ovome Saboru odgovorni budemo i da utvrdimo realna prava a to naš zakon je i da to bude provedivo. I ono što je najgore, mislim što je točno što mi je rekao jedan branitelj na uredovnom danu, veli, to je njegov, ne govorim, to nisu moje riječi, prije smo imali ministarstvo protiv hrvatskih branitelja, sada imamo, veli Ministarstvo branitelja, e kada budemo imali pravo Ministarstvo hrvatskih branitelja onda će se o nama voditi računa. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa kolega zastupniče. Imamo jedan ispravak netočnog navoda zastupnik Niko Rebić, izvolite.
Želio bih ispraviti samo ovaj na kraju izlaganja gospodina Kovačevića da na Autocesti da se ne zapošljavaju hrvatski branitelji, tvrdim da to nije točno, zadnji natječaj za naplatne kučice, mislim da je preko 90% primljeno hrvatskih branitelja.
Hvala lijepo kolega zastupniče. Sljedeći je Klub IDS-a. Kolega zastupnik Damir Kajin, izvolite.
Poštovana gospođo potpredsjednice, cijenjeni predstavnici vlasti, uvažena gospodo zastupnici. Pa za razliku od gospodina Kovačevića, ja ne dvojim ove podatke i tvrdim da ako je i jedna stvar u Hrvatskoj relativno korektno riješena, onda stoje status branitelja proizašlih iz Domovinskog rata. I daj Bože da su se na isti način uvažavala uloga boraca Narodno oslobodilačkog rata. Zašto? Zato jer bez tog pokreta Hrvatska koliko god se netko smijao zasigurno ne bi bila u današnjim granicama, i konačno zato jer je Hrvatska vjerojatno jedina zemlja na svijetu koja je toj kategoriji ljudi drastično smanjila mirovinska, zdravstvena, socijalna, invalidska itd., prava. I to jednostavno nije bilo korektno kao što nije bilo političko mudro. Kao što nije politički mudro niti mijenjati naziv tTga maršala Tita ovdje u Zagrebu. To što je netko umanjivao status, gospodo koja se smijete, nobu, uvijek je izazivalo nedoumice o karakter hrvatske vlasti jer se ukidanje stečenih prava doživljavao kao puki revanšizam protiv boraca toga rata. Ono što mene međutim raduje, verbalni zaokret prema toj kategoriji stanovnika Hrvatske, međutim, zaokret u riječima treba pratiti i zaokret u dijelima, jer u protivnom sve bi moglo ostati na jednom licemjernom dodvoravanju međunarodnoj zajednici. Toliko o tome. Ponavljam, Zakon o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata zasigurno na jedan primjeren način rješava problem te populacije. Ja se usuđujem reći čak izvanproračunskih mogućnosti Republike Hrvatske jer je 2003. za te potrebe izdvojeno 3491 milijun kuna koliko cca. iznose potrebe Ministarstva obrane u 2004. godini međutim, reći ću i to, nitko danas nema pravo reducirati postojeća prava braniteljima. Jednom riječju nitko nema prava umanjivati, ja ću ih nazvati stečena prava braniteljima Domovinskog rata kao što je to 91. učinjeno borcima noba. Konačno neke intervencije u ta prava bila su nakon 2000. godine shvaćena krajnje negativno i jedan su od razloga zašto se recimo naklonost prema 3. siječanjskoj administraciji počela mijenjati. Idemo sada na braniteljska prava. To su prvo, osobna invalidnina za cca 33801 unesrećenih osoba. Zanimljivo da se broj invalida najvjerojatnije zbog PTSP-a stalno povećava za nekih 3% godišnje. Držim da bi barem invalide II svijetskog rata trebalo izjednačiti sa borcima Domovinskog rata jer tvrdim ako je netko izgubio ruku 91. ili 02. u okolici Vukovara, ta ruka jednako vrijedi kao i ona ruka nekoga borca koji ju je izgubio 43. ili 44. u okolici Buzeta ili Pazina. Sljedeća prava branitelja su. Drugo, poseban doplatak za invalide u visini 50% od invalidnine. Treće, doplatak za pomoć druge osobe za prvu i drugu kategoriju invalida u iznosu od 3674 ili 2575 kuna. 4. Ortopedski dodatak kojeg prima 1991 korisnik barem to da se prizna borcima drugog rata. 5. To je opskrbnina u prosjeku za 3780 osoba u iznosu od 1097 kuna. 6. je obiteljska invalidnina za 13650 osoba. 7. Povećana plus uvećana obiteljska invalidnina. 8. Doplatak za pripomoć u kući. 9. Opskrbnina. 10. Njegovatelji, gdje se iznos po njegovatelju isplaćuje od 3824 kune neto ili 3297 kuna neto koliko je i bio prosjek prošle godine. I konačno naknada za zatočene i nestale koju tu naknadu prima 1002 osobe. Ja se zalažem da hrvatska Vlada pruži uslugu svim internircima iz Drugog svjetskog rata koji su neko vrijeme proveli u nacističkim, fašističkim logorima ili Pavelićevim logorima. Njemačka tu naknadu redovito isplaćuje, Italija izgleda da je to nešto kompenzirala putem Optanske imovine i držim da bi država Hrvatska trebala zatvorenike Pavelićevih logora tretirati jednako kao što tretira političke zatvorenike koji su bili u jugoslavenskim kazamatima nakon 1945. godine. Ja ću se ipak više zadržati na nezaposlenim braniteljima. Tijekom 2003. bilo je 28 207 nezaposlenih ili čak 25% manjih nego 2002. Naknada za nezaposlene može trajati u 104 do 468 dana. Tim ljudima apsolutno treba pomoći. Koji mehanizam sad pronaći? Jedan od primjerenih bilo je ono davanje 20 000 kuna kao iznos za samozapošljavanje. Tu su i carinske porezne povlastice ali nemojmo samo poticati uvoz automobila, točnije neka se sve ne svodi samo na tu kategoriju vozila kojih je 2003. uvezeno čak 57,2% više nego 2002. dok je opreme i strojeva za gospodarske aktivnosti uvezeno čak 38,67% manje nego 2002. godine. I to je tragedija. To pravo na uvoz automobila po meni valja ukinuti. Ako želiš traktor onda ću ti omogućiti tu povlasticu. Ako želiš brod ili da loviš ribu omogućit ću ti tu povlasticu. Ako želiš tokaricu, tokarilicu omogućit ću ti da kupiš taj stroj iz uvoza. Ako želiš glodalicu isto tako i tako dalje. Međutim za automobilu ne bih. Sve se svodi na to da se govori o samozapošljavanju trgovinskom nekom deficitu i slično, a radi se upravo obrnuto i potiče se uvoz odnosno nezapošljavanje. Jasno ima tu niz problema. Nije dovoljno imati, ja ću reći samo stroj u jednoj sveopćoj konkurenciji, treba jasno i preživjeti na tržištu. I tu bi se država na neki način trebala angažirati iako je jasno da država ne može bilo kome pronalaziti posao niti prilikom davanja posla bilo koga privilegirati. Pa ni branitelje. E da li je sada oportuno jedne privilegirati na račun drugih to ostaje da se vidi, ali ono što se nekada činilo da se poslove davalo kao prioritet braniteljima mimo javnih natječaja što je bivša Vlada ukinula pretvaralo se često u mešetarenje natječajima, klijentelizam, jedno antitržno natjecanje odnosno pogodovanju jednih na račun drugih. U poslu toga jednostavno ne može biti i dobro je da je to trećesječanjska administracija ukinula. Jasno je da kod onih 80, 90, 100%-tnih invalida vi ljudima trebate omogućiti, dati im zapravo besplatno da dođu do automobila. Pitanje stanova. To ide međutim mnogi se žale na kvalitetu stana. Nešto je govorio i gospodin Kovačević. Ja želim međutim apostrofirati dva slučaja iz Istre. Jedan je slučaj Valvoline o kojem ću nešto više kasnije govoriti i drugo je slučaj Đure Horač, Horačeka koji s obitelji, njih četvoro živi u sobici od 20 kvadratnih metra u izbjegličkom centru Kamenjak. On je naime 1991. godine imao vojni stan u Zadru. Rat ga je kao kapetana JNA zatekao u Sarajevu. Jasne, druge su se osobe odmah uselile u njegov zadarski stan. Međutim Đuro Horaček svo je vrijeme radio za Hrvatske obavještajne službe. Miloševićev režim osudio ga je na 8 godina dana zatvora, a u zatvoru u Srbiji proveo je 4 ili 5 godina. U Hrvatsku se je vratio 1999. godine. Doselio se u Istru. Tamo je na svu sreću dobio posao. Radi u jednoj školi i živi sa ženom i dvoje djece u sobi od 20 ili 25 kvadrata. Ima status branitelja od 1992. do 1999. godine, ali do svog stana ili nekog zamjenskog stana ne može. I to gospodo jednostavno nije pošteno. I tom čovjeku treba na neki način pomoći i njegov slučaj valja razriješiti. Preko mene se obračao vjerojatno svima od ministra, predsjednika Vlade, ove, one, ne znam kome, ali on i dalje živi u tom stanu od 20 ili 25 kvadrata. Mene je na taj slučaj upozorio pokojni zastupnik HDZ-a gospodin Kujundžić i bilo bi moralno, pošteno, ljudski da se taj slučaj Đure Horačeka koji je 4 ili 5 godina proveo u Miloševićevom zatvoru za Hrvatsku razriješi sada u njegovu korist. Možda da se spomene i potreba razminiranja iako to možda nije neki direktan interes ovog Zakona i gradnje spomenika što je na neki način predmet ovog izvješća. Treba obilježiti sva stratišta iz Domovinskog rata. To su ljudi koji su na tim mjestima stradali, koji to zaslužuju, to je spomen jasno kojeg valja obilježavati i to ili ti ljudi moraju biti da se tako izrazim stalno u našoj memoriji. Možda ne bi bilo zgore da se pronađe koja lipa i za obnovu nekog partizanskog spomenika koji je u onoj ranoj fazi ove države takoreći bio na odstrelu i u 10 godina ih je srušeno nekih 3500. Dobro je da se ti spomenici više ne ruše što samo potvrđuje da smo postali jedna tolerantna zajednica ali nije dobro radi legitimacije Republike Hrvatske da u, da se u Hrvatskoj podižu ili toleriraju spomenici Francetiću ili ulice Mili Budaku. Ovo izvješće po mene je apsolutno pozitivno. Ono pokazuje da se 2003. za te namjene izdvojilo više sredstava nego 2002. i znatno više nego 1999. godine pa ne stoji onda da trećesječanjska administracija je zapostavila tu populaciju. Možda u nekim individualnim slučajevima, ali u načelu ne. Dapače. Da ta populacija s druge strane ideološki nije prihvaćala trećesječanjsku vlast e sada to stoji međutim treba isto tako znati da je svaka vlast koja ima legitimitet hrvatskih građana hrvatska i to će biti i ubuduće jer je normalno da se vlasti ubuduće također smjenjuju kao što su se smjenjivale do sada. I za kraj još jedno jedinstveno braniteljsko pravo, pod navodnicima pravo. To je zajam, to je kredit kojeg, pod navodnicima, ne treba vraćati. Dobro, taj zajam, onih 290 milijuna kuna sad je prolongirano, to je u redu. Samo nije u redu da se na isti način ne postupa možda i prema nekim drugima. Bilo je dodjeljeno 3 133 kredita za samozapošljavanje. Svaki je dobio 92 500 kuna. Ukupno je podijeljeno 290 milijuna kuna. Ta vrsta samozapošljavanja u ovoj zemlji doživjela je krah ne toliko zbog branitelja već činjenica da ako država ne potiče početnika ma tko god bio on nažalost u ovoj državi kada je sve podložno uvozu nema šansi. Neka su se prolongirali krediti, to je bolje nego da se ljudima plijeni imovina, ali isto tako znajte 90% kredita također ni za pet godina se neće vraćati. Ima negativnih primjera vjerojatno o kojima je govorio i gospodin Kovačević, onih pojedinačnih, ali to u pravilu nije duh ovog zakona i trebamo reći da je ta materija korektno rješavana i 99. i 2000. a ne sumnjam da neće biti 2004. i/ili 2005. i ne može stajati da smo imali ministarstvo protiv branitelja. Država Hrvatska izdvajala je za tu populaciju tvrdim iznad njenih proračunskih mogućnosti.
Hvala lijepo kolega zastupniče. Nisam vas htjela prekidati, ali vas lijepo molim kad govorimo bilo bi dobro držati se teme. Ovaj puta je tema izvješće koje se odnosi na prošlu godinu pa vas lijepo molim kolegice i kolege idemo govoriti o izvješću od prošle godine. Evo oprostite na ovom tumačenju, ali bojim se da ćemo skretati s teme vrlo često. Imamo jednu povredu Poslovnika. Zastupnik Bekavac izvolite.
Hvala ljepa gospođo podpredsjednice. Kao što ste I vi rekli, zastupnik Kajin se nije ddržao članka 214. Poslovnika I u svom govoru se nije držao teme o kojoj se sada raspravlja I ovo je izvješće o provedbi Zakona o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata I članova njihovih obitelji, a nije izvješće o sudionicima Narodnooslobodilačke borbe. Mislim ovo je 2003. a nije 45. Hvala.
Hvala lijepa kolega zastupniče. Točno je to je članak 214. Imamo jedan ispravak netočnog navoda, zastupnik Boras. Izvolite.
Poštovani kolega Kajin je rekao da ima novaca za obilježavanje masovnih stratišta iz Domovinskog rata, a da bi bilo dobro, dakle da nema novaca za obnovu spomenika, partizanskih spomenika, boraca iz Narodnooslobodilačkog rata. To naprosto nije točno. Za to ima novaca i svjedoci smo da su se veliki novci između ostaloga uložili u obnovu spomenika jasenovačkim žrtvama, ali ja bih rekao žalosno je što nema novaca za dostojan pokop žrtava bilo da su oni kao žrtve ili kao živi ljudi bačeni u fojbe i za taj dio treba naći novaca u hrvatskom proračunu da se oni dostojno pokopaju, a ne za spomenik.
Hvala lijepa kolega zastupniče. Idemo dalje u ime klubova. Klub HNS-a PGS-a poštovani zastupnik Željko Kurtov, izvolite.
Poštovana potpredsjednice, poštovani članovi Vlade, kolegice i kolege. Moja diskusija i komentari o ovom izvješću svode se na oboljele od PTSP-a zbog jednog jedinog razloga, što ranjeni u Domovinskom ratu su ponosni na svoje ranjavanje, što mi u HNS-u i PGS-u ne osporavamo nego dapače cijenimo. Ali ja imam potrebu ovdje reći, oboljeli od PTSP-a isto tako moraju biti ponosni na svoju bolest, jer svaki ratnik koji je bio dovoljno dugo izložen ratnim djelovanjima jednostavno mora oboljeti ako je prije toga bio normalna osoba. Budući da je to činjenica, ja sam ovaj moj osvrt posvetio njima. Cilj nacionalnog programa psihosocijalne pomoći je organizirati kontinuirano psihosocijalnu i zdravstvenu pomoć kao dio integrativne skrbi za sudionike i stradalnike rata na području cijele Hrvatske. Svim članovima i njihovim obiteljima te ostalim stanovnicima kojima je ona potrebna u obliku i intenzitetu primjerenom potrebama ovaj sustav pomoći ima kao opći i primarni cilj podizanje opće kvalitete života i podupiranje tzv. reintegracije prve aktivne orijentacije u radu sa sudionicima i stradalnicima Domovinskog rata i članovima njihovih obitelji. A naš prijedlog je konkretan, osnovati samostalni odjel za psihotraumu unutar koje će djelovati nacionalni centar za psihotraumu pri Kliničkoj bolnici Dubrava koji će omogućiti sveobuhvatno liječenje branitelja kako od PTSP-a tako i od drugih psihoporemećaja, tj. da usporedo sa PTSP-om liječe se i bolesti i ovisnosti od alkoholizma i droga. Vodi se i izrađuje baza podataka u svezi intervencija prema vrsti intervencija i prema kategoriji korisnika te strukture profesija koje rade sa stradalnicima iz Domovinskog rata s ciljem učinkovite i sveobuhvatne skrbi hrvatskih branitelja i članova njihovih obitelji u provođenju nacionalnog psihoprograma, psihosocijalne pomoći surađuje sa drugim ministarstvima i tijelima državne uprave. U suradnji sa Hrvatskim zavodom za javno zdravstvo u tijeku je izrada registra o suicidima kako bi se došlo do točnog podatka o suicidima branitelja. Tako je u tijeku izrada registra oboljelih od PTSP-a. Međutim, registar o suicidima hrvatskih branitelja oboljelih od PTSP-a ne postoji iako postoji ugovor između ministarstva i Hrvatskog zavoda za javno zdravstvo koji su to bili dužni provesti, tj. napraviti i dostaviti nama u ovom izvješću. Stručni savjet kao savjetodavno tijelo koje stručno usmjerava provedbu nacionalnog programa, održava redovito sastanke, formiran je u ožujku 1999. godine, a odlukom ministra u ožujku 2001. godine je izmijenjen sastav istog. Prema prijedlozima institucija koje imaju svoje predstavnike u stručnom savjetu održavaju se redovito mjesečni sastanci te po potrebi press konferencije sa svrhom izvještavanja javnosti u svezi provedbe nacionalnog programa. Neću ovdje sada nabrajati uvažene stručnjake koji su u tom savjetu, međutim želim reći da bi bilo potrebno da izvješće o radu stručnog savjeta nacionalnog programa koje prema Poslovniku imaju određen broj sastanaka godišnje kao što se podnosi izvješće o nacionalnom programu, tj. ovaj stručni savjet nema izvješće pa mi neznamo što su oni radili i što je njihov posao bio. Mislim da treba pod hitno izvršiti izjednačavanje oboljelih i ranjenih te oslobađanje od participacije budući da je sadašnjim zakonom izvršena velika nepravda prema tim oboljelim i ranjenim. Članak 108. i 109. preinačiti ili izbaciti ograničenje vremenskog roka za podnošenje zahtjeva za priznavanje statusa i prava na obiteljsku invalidninu na temelju bolesti od PTSP-a. Postavio bih još pitanje, - koja je uloga Centra za krizna stanja, a koji nema mogućnost bolničkog smještaja. Financira ih se, a najmanje ga koriste branitelji jer nema mogućnosti za smještaj istih. I na kraju bih naveo financiranje udruga gdje ja nisam zadovoljan, a ni mnogi branitelji, tj. sramotno je da je od 99. godine dodijeljeno udrugama 93 milijuna 675 tisuća kuna, a od tog novca za rad Udruga od PTSP-a svega 0,36% a to je 340 tisuća kuna za pet godina. Mi u HNS-u mislimo da odnos prema oboljelima od PTSP-a i bolesnima iz Domovinskog rata treba se promijeniti i podržavamo ovaj prijedlog, ovo izvješće u potpunosti. Hvala lijepo.
Hvala lijepo kolega zastupniče. Sljedeći je klub HSS-a poštovani zastupnik Zdenko Haramija. Izvolite kolega zastupniče.
Štovana gospođo potpredsjednice, štovane kolege iz Vlade, štovane kolegice i kolege zastupnici. Izvješće koje je pred nama vrlo temeljito i detaljno obrađuje sve što je poduzeto u zaštiti prava hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji. Radi se o kategoriji hrvatskih građana koji su bili neposredno ili posredno, koji su nas neposredno ili posredno zadužili, dakle, nas i sve ostale hrvatske građane. Razvidno je da je do 2003. godine po svim pravima iz Zakona korisnicima isplaćeno nešto malo manje od 3,5 milijarde kuna od čega je 56% sredstava ili gotovo 2 milijarde kuna utrošeno za isplatu trajnih prava, tj., invalidnina. Riječ je iznimno velikom iznosu, ali slažem se apsolutno sa onim što je rekao kolega Kajin da za ovu kategoriju građana prava koja proizlaze iz Zakona jednostavno moraju postojati pa koliko to koštalo. Vidljiv je blagi trend porasta korisnika osobne invalidnine, kako u njihovom broju tako u isplaćenim sredstvima. Osobnu invalidninu prosječno je koristilo 33 tisuće 800 korisnika mjesečno. Također je vidljiv mali porast korisnika ortopedskog doplatka te malo porast primatelja obiteljske mirovine, što pokazuje da je brojčano stanje među korisnicima stabilizirano. Trend pada korisnika, broja korisnika vidljiv je kod naknada obiteljskih invalidnina, za obitelji zatočenih i nestalih za otprilike 9%. Pravo koje je možda najznačajnije je pravo na stambeno zbrinjavanje. Iz izvješća je vidljivo da je u izvještajnom razdoblju zaprimljeno tisuću i 87 novih zahtjeva dok je u postupku u istom tom razdoblju bilo skoro 15 tisuća zahtjeva. Ta problematika rješava se dodjelom stanova ili dodjelom stambenog kredita, a sveukupno isplaćena sredstva iz naslova dodjele stanova i iz naslova dodjela kredita iznosila je oko 270 milijuna kuna. Očigledno je da se ulagao znatan trud kako bi se pomoglo hrvatskim braniteljima i članovima njihovih obitelji u rješavanju stambene problematike. Ono što bi trebalo prioritetno rješavati, a to je rješenje stambenog pitanja najtežih invalida u izvještajnom razdoblju nije do kraja riješeno, a budući da ima još uvijek 100%-tnih invalida kojima je stambeno pitanje ostalo neriješeno. Pa u tom pravcu je zamjerka tadašnjem Ministarstvu hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata. Što se tiče isplaćenih mirovina i vidljiv porast za cca 10% kako broja korisnika kojih je bilo ukupno na 32 tisuće 249 sa prosječnom mirovinom od 5 tisuća 353 kune, tako je i u postotku povećanja ukupnih izdavanja za ovu kategoriju korisnika. Uočljivo je da se smanjuje i broj korisnika obiteljske mirovine dok se povećava broj korisnika invalidske mirovine. Provodeći reviziju ocjene invalidnosti vidljivo je da je od obrađenih tisuću 900 predmeta revidirano njih više od tisuću što znači da je postojala opravdanost provođenja revizije. Što se tiče nezaposlenih hrvatskih branitelja, prosječno je naknadu mjesečno ostvarivalo njih 33 tisuće 266. U izvještajnom razdoblju zaposlena su 2 tisuće 924 nezaposlena hrvatska branitelja što ukazuje na opravdanost poticaja koji se ulažu za rješavanje toga problema. Iz svega rečenoga, mi u Klubu HSS-a zaključujemo da u izvještajnom razdoblju Zakon o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji provođen djelotvorno te da u cijelosti opravdava postojanje svih instituta sadržanih u Zakonu za zaštitu prava hrvatskih branitelja i članova njihovih obitelji. Zbog svega rečenog, HSS će podržati izvješće o provedbi toga Zakona za razdoblje od 1. siječnja do 31. prosinca 2003. godine. Hvala najljepša.
Hvala lijepo, kolega zastupniče. Sljedeći u ime Kluba Hrvatske demokratske zajednice zastupnik Josip Đakić. Izvolite.
Gospođo potpredsjednice, poštovane kolegice i kolege. Izvještajno razdoblje koje obuhvaća ove izvješće o provedbi Zakona o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji od 1. siječnja do 31. prosinca 2003. godine obuhvaćalo je sve ono što je novi Zakon i donio. Tako kroz ovo izvješće prateći sve što je opisano vidimo da su tu uključena trajna novčana prava jednokratne novčane pomoći, stambeno zbrinjavanje, prava iz mirovinskog i invalidskog osiguranja, prava iz zdravstvenog osiguranja, prednosti pri upisu u obrazovne ustanove i prava na stipendiju, prednost pri smještaju u učeničke domove, odnosno studentske domove, prava na besplatne udžbenike, prednost pri smještaju u umirovljeničke domove, prava na dionice, odnosno udjele u trgovačkim društvima. Zapošljavanje hrvatskih branitelja, carinske i porezne olakšice, eshumacije, identifikacije i pokopi hrvatskih branitelja, obilježavanje mjesta masovnih grobnica, ... [[Govornik se ne razumije.]] groblje žrtava iz Domovinskog rata, psihosocijalni program, prevođenje korisnika na odredbe Zakona o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji, suradnja sa udrugama proizašlim iz Domovinskog rata. I vjerojatno je trebalo još nešto biti u ovom izvješću, ali ga nema, o čemu ću sigurno reći u kraju svoga izlaganja. Naime, sve su ovo kako su ih zvali, povlastice koje su koristili hrvatski branitelji ili privilegije kako je to bilo nazvano u proteklom razdoblju. Puno hrvatskih branitelja zbog tih privilegija zasigurno je i psihički stradalo u proteklom razdoblju, puno ih je zbog tih privilegija zasigurno i diglo ruku na sebe u proteklom razdoblju. No, uzroci i povodi svih tih događaja sigurno ostaju zauvijek skriveni samo u njihovim psihama, u njihovim glavama, u njihovim razmišljanjima i doživljavanju tih svih trauma koje su proživjeli. Moramo reći da je trebalo i to staviti u izvješće i opisati kako se je odnosilo prema hrvatskim braniteljima, ne samo u ovoj 2003. godini nego kroz cijelo vrijeme vladavine koalicijske vlasti. A danas se sa tolikom brigom i čežnjom, silinom i žarom bori kako bi se što veća prava dala hrvatskim braniteljima, ali isto tako se sa silinom bori kako bi se oni izjednačili sa ratnicima iz II. svjetskog rata, iliti antifašistima i njihovim potomcima i njihovim pravima. Moram reći da slušajući izlaganja kolega iz drugih klubova čujem da povećanja za ovoliko posto i onoliko posto, ja se ne bi baš pravo složio s njima jer ona nisu točan prikaz svega onoga što se događalo. Moramo znati da najveći dio sredstava od ovih 3,5 milijarde kuna je raspoređen samo je pitanje kako. Dok su jednima ukidana prava, drugima su za 0,1 ili 2% povećavana ili nekima pojedincima čak i za 60% do 90% povećavanja po komisijama koje su bile znatno honorirane za svoj rad koji je bio napućen striktno iz krugova moći. Kako su moćnici htjeli tako su komisije i prosuđivale. Tako su donosile svoje sudove, bez obzira na težinu stradanja pojedinca, bez obzira na njegove rane, na njegove traume i posljedice, ne brinući o tome. Možda je trebalo u ovome izvješću biti i to da su i gorile trebale bit uvrštene koje su čuvale te komisije iliti zaštitari kako ih se zove službeno, koji su čuvali te komisije da ne bi došlo do incidenta, do napada i fizičkih sukoba. Fala Bogu u današnjem ministarstvu ne trebaju naoružani čuvari, masa ljudi ostvaruje i traži svoja prava kroz to ministarstvo. Fala Bogu sa razumom, dužnim poštovanjem u Ministarstvu Hrvatskih branitelja se rješavaju svakodnevno nagomilavani problemi te populacije, koja je zaslužila posebnu brigu i skrb, sve Hrvatskog bića a pogotovo bilo koje aktualne vlasti. Nemoguće je da su se događale u famoznom prevođenju takve čudne stvari o kojima sam nekad prije znao spomenuti samo a danas moram reći kada su ove brojke jasno i vidljivo iskazane u ovom Izvješću onda su one vjerojatno i točne. Ovo izvješće nemaju svi u Hrvatskoj imaju samo Saborski zastupnici i eventualno još netko tko se potrudio da dobije, a u njemu jasno stoji da prevođenjem Hrvatskih ratnih vojnih invalida iz Domovnskog rata je učinjeno niz nepravdi a tako je recimo manji postotak ostvario kod invalida, manji postotak je ostvario 1121 korisnik iliti 29,77%. Od 10 do 90 postotaka su im umanjena prava. 1121. Poštovani kolege i kolegice to je jedna lako jurišna brigada. Tih koji su bili po prijašnjim rješenjima nepravedno ocijenjeni ili im data preveliki stupanj invalidnosti, za njihove rane i krvarenja, za njihova stradanja, a status kompletno je izgubio 473 korisnika ili 12,56% od ukupnog broja. Ostali ostavljeni bez ikakvih primanja, naknada, prepušteni sami sebi i nesposobni za privređivanje. To su djela koja u ovom Izvješću tako bole i smetaju, to su djela kojima zapravo nikomu ne bi trebala služiti na čast i nikad se više ne bi trebala ponoviti. Ali ima još težih od ovoga što se zove ukidanje statusa ili umanjenje invalidnosti za Hrvatske ratne vojne invalide, ima ono što se zove ukidanje statusa članovima obitelji poginulih Hrvatskih branitelja. Postoji ono gdje su objektivni razlozi završetak školovanja, udaja, supruge, smrt roditelja ili nešto drugo. U izvršenom prevođenju u navedenom razdoblju ukupno je obrađeno ili prevedno 1968 osoba korisnika obiteljske invalidnine, od toga 527 osoba je izgubilo status jer im je ukinuta obiteljska mirovina. a za 1441 osobu je priznat status korisnika obiteljske imovine. 527 poginulih Hrvatskih branitelja u razno raznim okolnostima odlazeći, dolazeći na bojištu da li od svoga suborca nehatom ubijen ali je bio pripadnik postrojbe i zakon o tome treba biti glasan i jasan. Zornih primjera ima gdje su ostale matere i očevi nemoćni bez ikakvih primanja od ovih 527 osoba kojima je u 2003. samo ukinut status no imamo izvješća od prijašnjih godina pa kada bi skupa skupili tu brojku bila bi veća. NO unatoč svemu tome mislim da postoji ono što je jako zabrinjavajuće u Zakonu a zove se zapošljavanje Hrvatskih branitelja. Ono što Zakon države Hrvatske nalaže a nikada nije kako treba apsorbirano a iz izvješća se vidi da prednost pri zapošljavanju člankom 38. Zakona je propisana da tijela državne uprave, tijela sudbene vlasti i druga državna tijela, tijela jedinica područne, lokalne, regionalne samouprave, javne službe, izvanproračunski fondovi te pravne osobe u vlasništvu ili pretežitom vlasništvu Republike Hrvatske obavezni su pri zapošljavanju po jednakim uvjetima omoguće prednost djeci poginulog Hrvatskog branitelja koji nemaju niti drugog roditelja, Hrvatskim ratnim vojnim invalidima, članovima obitelji poginulog hrvatskog branitelja, nezaposlenom hrvatskom branitelju. I Državni inspektorat je radio po određenim prijavama koje su uslijedile od naših branitelja koji inače dovoljno samozatajni puno puta misleći da neće ni proći na natječajima koji budu objavljeni nisu ni pravili prigovore, niti su prijavljivali Državnom inspektoratu a iz ovog podatka je vidljivo da inspektori rada za radne odnose u 2003. godini zaprimili su ukupno 36 zahtjeva samo. I to je opet 21,74% manje nego u proteklom izvještajnom razdoblju i u 2002. godini, za nadzor radi ostvarivanja prava prednosti pri zapošljavanju. Pozitivno je riješeno 1 zahtjev. Što je 87,50% manje nego u 2002. godini. 20 zahtjeva je bitno neutemeljeno, što znači riječ bitno neutemljeno. Vjerojatno bi trebali vidjeti te predmete pa bi znali što je utemeljenost a što nije utemeljenost. U 5 slučajeva postupak obustavljen dok je u 2 slučaja postupak u tijeku i daljnji pregled dat je u tabeli 1 u nastavku teksta. Naime, ovo je zanemarujući broj na populaciju od cirka 400 tisuća hrvatskih branitelja koji su učestvovali u Domovinskom ratu. Zamislite si samo 36 zahtjeva inspekciji rada da provjeri da li su stvarno trebali biti primljeni po prioritetima koje imaju u zakonskim normama ili nisu. Klub Hrvatske demokratske zajednice ovo Izvješće će prihvatiti jer nam je drago da u njemu stoje svi argumenti koji govore o tome što se događalo populaciji Hrvatskih branitelja. Na žalost moram reći da je u raspodjeli sredstava udrugama, gospodin bivši ministar ili današnji kolega Pančić dosta dugo ostvarivao svoj naum da sljedbenicima Tuđmana i Šuška i radikalima kao što je HVIDR-a neće dati ni lipe dok ne potpišu da su lojalni Republici Hrvatskoj. Gospodine Pančić to je bio vaš jedna od ciljeva kako bi prisilili sve da vam se klanjaju, da vas mole i da traže ono što je proračunom predviđeno i što ste vi samo trebali transferirati a ne držati pod kako kažu naši ljudi pod ručnom kočnicom. Kako ćete se ljubiti s nama tako ćete nam biti i dragi. Želim reći da odnos prema Hrvatskim braniteljima je stvarno bio katastrofalan i nije sav opisan u ovom izvješću ali dovoljno je ovo o čemu sam govorio. Izvješće ćemo prihvatiti ali moram reći da nije potpuno jer u njemu nisu podastrijeti oni ugovori koji su 2003. krajem potpisani i za koje je nabavljena su određena oprema za Klinički bolnički centar Zagreb. Oni nisu obuhvaćeni ovim Izvješćem pa nadam se da će i to doći jednog dana na red. Hvala.
Hvala. [[Upadica: Govornik nije uključen, ne čuje se.]] Ispravak? Izvolite, gospodine! Gospodin Pančić.
Dragi kolega saborski zastupnik HDZ-a a ujedno i predsjednik HVIDRA-e puno toga krivo je rekao ali samo bih se na nekoliko stvari osvrnuo. Prvo, da HVIDRA nije dobijala novac zato što su sljedbenici ne znam koga sve ne što je navedeno među ostalim i pokojnog predsjednika Franje Tuđmana. Nije točno. Gospodine predsjedniče HVIDRA-e prvo riješite kriminal u HVIDRA-i. Kamo sreće da ste riješili pitanje Hrvatskog domovinskog fonda što ste pokušavali barem dio unutar HVIDRA-e pa bi onda vjerojatno i novca hrvatskih poreznih obveznika bilo. Sljedeće, nije dobro ljude koji pošteno zarađuju svoj posao a radi se o zaštitarima nazvati gorilama. Oni su zaposlenici kao i svi građani u ovoj državi a posebno stoga zato što među njima ima puno hrvatskih branitelja, među ostalima i rade na zaštiti Ministarstva hrvatskih branitelja odnosno kako se to već sve zove. I za kraj, konstatacija da se rješavaju nagomilani problemi u ministarstvu. Kamo sreće da se to događa. Ne rješava se ništa osim što se potpredsjednica Vlade rješava tajnica koje ne žele ustati kada svaki puta uđe ona u prostoriju i na taj način je pozdraviti. Stvarno tužno i stvarno žalosno.
Gospodine Pančiću, zastupniče predsjednik HVIDRA-e, ne treba predsjednika HVIDRA-e pozivati da riješi kriminal u HVIDRA-i jer nije zadaća predsjednika ni bilo kojeg člana HVIDR-e da se bori i da on rješava pitanje kriminala. Za rješavanje eventualnog kriminala u HVIDRA-i postoji državna tijela zadužena za kriminal od policije, Državnog odvjetništva, suda i slično i nemojte pozivati u sabornici predsjednika HVIDRA-e da rješava neki kriminal jer onda niste za pravnu državu ako tako tvrdite, razumijete. Prema tome, a druga je to stvar što prejudicirate postojanje kriminala u HVIDRA-i što je također nedopustivo u sabornici jer vi niste sudac niti ste pozvani da o tome prosuđujete kao što nisam ni ja ni ostali zastupnici. Dakle, to je s moje strane kao predsjedavajući ove sjednice. A sada za povredu Poslovnika se javio zastupnik Josip Đakić.
Gospodine potpredsjedniče, gospodin Pančić je povrijedio Poslovnik u članku 209., čak ga je zlorabio kada je umjesto ispravka netočnog navoda jer sam ja točno naveo njegove riječi koje je izjavio u nekoliko tiskovlja hrvatskih da sljedbenici Tuđmana i Šuška neće dobiti ni lipe iz državnog proračuna. To ste rekli, iza toga stojim i argumentirat ću vam u kojem god trenutku želite. Tako ste omalovažavali hrvatske branitelje cijelo vrijeme svojim ovako smješkom kao što se smijete dalje i danas i onim ... [[Govornik se ne razumije.]] kad vam je donio nogu da ne kažem što ste radili. Jer je sramotno u ovom domu da govorimo o vašim sramotnim postupcima. Stoga tražim da se izreće opomena gospodinu zbog toga što je zlorabio članak 209.
Nećemo opomenu ovoga puta podijeliti ali nije dopušteno ni govoriti zastupniku Pančiću o sramotnim njegovim postupcima jer isto nije utvrđeno da li sramotni ili nisu niti smo mi pozvani da utvrđujemo. Prema tome, mislim da ne bi trebalo se služiti takvim riječima a ovoga puta ćemo preko ovoga prijeći premda pozivanje na nekakve akcije ili aktivnosti koje nisu u nadležnosti ni Sabora ni pojedinih saborskih zastupnika ne treba dozvoliti nikome. U ime predlagatelja državni tajnik gospodin Tomislav Ivić.
Ja moram svakako odgovoriti gospodinu Pančiću bivšem ministru na njegovu opasku da se u ministarstvu ništa ne radi. Dapače gospodine Pančiću, u ministarstvu se vrlo ozbiljno i studiozno radi i ovaj Sabor je u nekoliko navrata već do sada imao prilike u to se uvjeriti. U ovih nepunih šest mjeseci napravljeno je više posla nego za protekle vaše četiri godine.
Hvala lijepa. Sada riječ petnaest minuta u ime Kluba SDP-a gospodin zastupnik Ivica Pančić.
Gospodine potpredsjedniče, dame i gospodo saborski zastupnici! Trebat će mi manje vremena. Nemojte se bojati, neću se spuštati na ovu razinu državnog tajnika i predsjednika HVIDRA-e jer ipak smatram da se politikom u velikoj većini bave gospoda i dame. Da prijeđemo na Izvješće o provedbi Zakona o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata za prethodnu godinu. Mislim da ovo Izvješće realno prikazuje troškove sustava skrbi za hrvatske branitelje u prethodnoj godini. Jedino u čemu je problem što možda nije aktualno jer i ranija izvješća uvijek su kasnila nekih šest mjeseci što pokazuje složenost sustava skrbi jer je u njega uključen čitav niz institucija pa je potrebno i vremena da bi se sve one objedinile. Evo, gospodin Kovačević je iz HSP-a govorio o nekim nelogičnostima kod prava iz mirovinskog osiguranja ali su sve to podaci koji su dostavljeni od Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje. Pa ne bih o tome više duljio. Rekao bih samo da ovo Izvješće koje govori o oko nekih 3,5 milijarde ukupno utrošenih sredstava, od toga milijardu i 900 za prava iz mirovinskog osiguranja, preko 620 milijuna za trajna prava, 320 milijuna za naknade za nezaposlene i 150 milijuna za zapošljavanje hrvatskih branitelja itd., itd. Ono što bih htio reći da ovo izvješće koje dolazi na kraju mandata jedne Vlade koja je prozivana za omalovažavanje hrvatskih branitelja, negativan odnos prema Domovinskome ratu, za suradnju sa Međunarodnim sudom u Haagu itd., itd. Tako da ovo Izvješće treba sačuvati. Ja vas pozivam da ga stavite negdje u vlastite arhive da bi se jednostavno uporedilo sa izvješćem za ovu godinu, a izvješćem za 2004. godinu. Evo, ja vas uvjeravam da to novo izvješće sa ovim starim da neće biti velikih razlika jer ovogodišnji proračun je gotovo istovjetan prošlogodišnjem. To je temeljni argument, bez obzira što se od strane sadašnje Vlade govorilo da je za ovu godinu proračun posebno povećan za rodilje, vidjeli smo kako je danas prošao ovaj Prijedlog HSLS-a i SDP-a oko alimentacijskog fonda i za hrvatske branitelje. Ja sam rekao da vodim cjelokupnu Vladu na ručak ukoliko je to točno. Da li je sukob interesa, eto, to će, to i Vlada mi može progledati kroz prste ali mislim da ću uštedjeti taj novac jer je proračun na istoj razini kao prošle godine. Ali možda ste, možda je ove godine Vlada bila zarobljenik nasljeđenoga stanja pa nije mogla povećati iznose za Ministarstvo i za hrvatske branitelje. Stoga ovo izvješće, evo ja vas molim sačuvajte da ga usporedimo sa izvješćem za 2005. godinu. Nadam se da će do tada novi Zakon o pravima hrvatskih branitelja, jer taj Pančićev zakon ne valja ništa, ja potpisuje nevalja ništa, ali dajte, želio bih 36 godina mi je, želio bih da doživim donošenje toga novoga Zakona o pravima hrvatskih branitelja koje će biti na razini predizbornih obećanja. Znači ne bilo kakav zakon, bilo kakve kozmetičke promjene, već ono što se obećavalo. A sjetimo se da se u predizbornoj kampanji reklo, na prvoj sjednici Hrvatskoga sabora staviti ćemo novi Zakon o pravima hrvatskih branitelja. 6 mjeseci je prošlo. Nekoliko puta su se rokovi prolongirali, među ostalim zadnji rok je bio, recite da govorim neistine, 30. lipnja. Danas je gospodo, mislim da svi raučnamo po istom kalendaru. Da niste možda ostali onaj, onaj, kako se zove onaj bivši po kojem se Oktobarska revolucija računala, sada je 1. srpanj, 1. srpanj a Zakona o pravima hrvatskog branitelja toga novoga pravednoga nema. Pa da vidimo, možda ga dočekamo. To novo Izvješće o provedbi Zakona za 2005. godinu, jer pretpostavljam da će HDZ ako već nije uspio smanjiti PDV, ako nije uspio dati novac umirovljenicima, već nekakav fond, da će makar ispuniti obećanje prema hrvatskim braniteljima i da će u tome novome izvješću da ćemo govoriti o nekih, umjesto 3,5 milijarde kuna o najmanje 5,5 milijardi kuna, jer ta obećanja, uzmimo olovku, osnovne matematičke operacije treba primjeniti, ne treba postebno znanje, dovoljna je srednja škola, čak i osnovna škola, dolazimo do tih nekih 2 milijarde kuna. Ali sve to govorim da bi po tko zna koji put ponovio ono temeljno, da se hrvatskim braniteljima ne smije manipulirati a onaj tko to čini, to će mu se vratiti poput bumeranga. Ono što treba nastaviti dalje, prije svega pored ispunjenja obveza iz trajnih prava, mirovinskog osiguranja, znači prema obiteljima poginulih hrvatskih branitelja, nestalih, zatočenih, prema onima koji su teško stradali, sve aktivnosti ove Vlade a imamo i nekoliko dobrih naznaka i od premijera i od potpredsjednice da ne kažemo da se baš ništa ne radi, trebaju biti usmjerene na zapošljavanje hrvatskih branitelja i njihovo obrazovanje. Tako da ove povoljne trendove treba nastaviti. I da zaključim. Bivša Vlada koju vi možete omalovažavati među ostalim i sa suradnjom sa Sudom u Haagu, a nitko nije toliko hrvatskih branitelja i generala tome Sudu u Haagu izručio od vas, od vas, gospodo iz HDZ-a, volio bih da sada podignete pločicu i kažete ispravak krivoga naroda, da griješim, da lažem. Bivša Vlada je u skladu sa gospodarskim stanjem u zemlji koje je bilo teško, koje je bilo zatečeno zbog svih onih privatizacijskih marifetluka i pljački, a pljačka je bila i hrvatski domovinski fond, možemo i o tome raspravu ovdje, papire imam. Jer su dionice tiska otišle jednome tajkunu pa vi recite da je i to neistina. Možete reći [[Upadica: Nije riječ o tajkunima nego o Izvješću, o Zakonu o pravima Hrvatskih branitelja.]] U pravu ste gospodine potpredsjedniče [[Upadica: A doći ćemo do tajkuna za koju godinu.]] dobro. To mi nedostaje što nemam iskustva člana bivšeg Saveza komunista. I tu su i gospoda iz HDZ-a u daleko povoljnijoj poziciji nego ja. Znači bivša Vlada je u skladu.
Nije, nije riječ, nije riječ o bivšim članovima, [[Upadica: Rečenicu samo da završim, gospodine pa ne znam zašto ste...]] ja sam predsjedavatelj ove sjednice a ne vi. Nije riječ o bivšim članovima Saveza komunista nego je riječ o Izvješću o provedbi zakona o pravima hrvatskim branitelja pa se držite teme jer ću vam oduzeti riječ.
Izvrsno. Pa mogu ja biti i dijete Kumrovca, ali opet kažem nemam niti sekunde partijskog staža, šta ja mogu?! Znači bivša Vlada je u skladu sa gospodarskim stanjem u državi mogla izdvojiti ovih 3,5 milijarde kuna, zbog toga ste nas prozivali da je to malo. Sada je potez na vama, nadam se još jednom da ćemo u narednom Izvješću za 2005. godinu sa tim zakonom koji će doći evo ovih dana, očekujemo ga, čak je i HSP morao izaći sa svojim prijedlogom koji će koštati negdje oko 2 milijarde kuna više, direktno iz proračuna, plus neostvareni prihodi države. Znači tada ćemo govoriti o nekih 2 milijarde kuna više i tada ćemo vjerojatno i mi iz SDP-a odati vam priznanje da se držite predizbornih obećanja. Hvala.
Zahvaljujem na vrlo, ovako, nadahnutom izlaganju. Nije zabranjemo Poslovnikom nadahnuto izlagati. Ispravak, povreda Poslovnika je se javio, gospodin zastupnik Đakić. A oprostite, za ispravak, povreda Poslovnika, da Pleško Vladimir. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolega Pančić je povrijedio Poslovnik u članku 214 gdje se govori da kada se vrijeđaju ili omalovažavaju zastupnici ili državni dužnosnici da ih treba opomenuti, dati im opomenu, a on je to izvršio sa svojim explicite datim riječima, spuštanjem na nečiji nivo. Mislim da je to vrlo teška povreda Poslovnika i da je za to zaslužio opomenu pa molim da mu naknadno na kraju sada date opomenu.
Neće dobiti opomenu, jer ne zna se na kojem je nivou govorio i na koji je nivo mislio. Gospođa Marija Bajt. Povreda Poslovnika.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, gospodin Pančić je povrijedio članka 214, stavak 5. i 6. u kojem se govori da omalovažava i vrijeđa zastupnike i da ponašanjem odstupa od općih pravila ponašanja u Saboru. Naime, gospodin Pančić je rekao da se neće spuštati na ovu razinu predsjednika HVIDRE i državnog tajnika jer se politikom HVIDRA-e i državnog tajnika jer se politikom bave uglavnom gospoda pa ako je i od gospodina Pančića previše je. A isto tako aluzije vezano u cijelom govoru koje su bile na hrvatske branitelje, na Hrvatsku demokratsku zajednicu je ponovo danas u više navrata potican govor mržnje u ovom Hrvatskom saboru što je nedopustivo, a aluzije na julijanski kalendar ne znam s kojom svrhom gospodin Pančić to upotrebljava jer zna da je u službenoj uporabi u Republici Hrvatskoj i gregorijanski kalendar i latinično pismo i hrvatski jezik. Hvala.
Pa ne znam, povreda Poslovnika u pogledu tih kvalifikacija nije nešto što bi tražilo posebnu opomenu. Ja smatram da je sve bilo u okviru Poslovnika, a pitanje tko je na kakvom nivou to je relativno, relativna stvar jer ja recimo smatram da gospodin Pančić uživa veliki ugled u, u braniteljskoj populaciji, ali to je moje osobno mišljenje. Razumijete. Imamo sada nekoliko, nekoliko ispravaka netočnih navoda. Kasno ste se javili za povredu Poslovnika. Nemoj može, nema tu može. Ovdje se ne glasuje da li može ili ne može. Ili se javila ili nije. Ja nisam zabilježio ali ako tvrdite vi iz njene najbliže onda gospođo Babić-Petričević izvolite povredu Poslovnika.
Gospodine predsjedavajući, gospodine dopredsjedniče ako sumnjate u ono što sam ja napravila, svaki ima svoj ponos i dostojanstvo, ja odustajem.
Nije u pitanju ponos i dostojanstvo nego nisam vidio i zapisao, ali sam rekao da vjerujem kolegama. Prema tome nisam ja
Pa ja, ja sam dovoljno stara, meni ne trebaju svjedoci i ja se uljudno ponašam u ovom Hrvatskom saboru.
Ali ovdje, ovdje moramo
Dobro gospodine, gospodine dopredsjedniče u redu.
Ovdje moramo onda postaviti pitanje da li predsjedatelj mora sve vidjeti.
U redu je.
Jer ja nisam vidio pa sad ne mogu tvrditi da sam vidio kad nisam je li? A ako, a to nije uvredljivo nego pitanje je da li se digla ta, ova, kak se kaže ta pločica za vrijeme rasprave gospodina Pančića ili nakon toga. U tomu je problem. Prema tome ja nisam zamijetio da se digla za vrijeme njegove, njegove rasprave. A poslije je vandobno dizanje je li. Pa zbog toga ja to govorim, a ne sad ne vjerujem je li.
Dobro gospodine predsjedniče, dopredsjedniče. Dobro.
Dobro. Prelazimo sada gospodo na mnogobrojne ispravke netočnih navoda pa vas molim za strpljenje. Prvi je gospodin zastupnik Živko Nenadić. Izvoli.
Funkcionira. Gospodine potpredsjedniče ispravljam navod, ispravljam navod kolege Pančića koji je rekao da se neće spustiti na razinu državnog tajnika i na razinu HVIDRA-e. To je netočan navod. Gospodin Pančić se neće jer ne može podignuti na tu razinu. Hvala lijepo.
Nemojte ići dalje u takve kvalifikacije jer pitanje je kad je gospodin Pančić rekao da se neće spuštati na nivo državnog tajnika gospodina Đakića ne znam s koje strane je gledao. Prema tome znači, znači sve je u redu za sada jer to nije utvrđeno. Ispravak netočnog navoda zastupnik gospodin Josip Đakić.
Gospodine potpredsjedniče ispravljam netočan navod, ne znam da li bih rekao kolege ili ne, Pančića u kojem je ustvrdio da nema zakona o pravima hrvatskih branitelja. To je čista laž i obmana, to je netočno. Zakon je napisan još davno prije izbora. Radne skupine hrvatskih branitelja i ministarstava su ga razrađivale, usklađivale kako bi bio kad dođe na klupe Hrvatskog sabora, ono o čemu smo prije govorili i konsenzusom donijet i vrijedio za trajno.
Formalno gledajući, formalno gledajući on je još u, znači nije, on je u fazi pripreme, a druga stvar nemojte upotrebljavati riječi laž jer sam već izrekao opomene nekim zastupnicima pa u slučaju ponavljanja te riječi ću i dalje primjeniti isti kriterij. Za svakoga bez obzira na, o kom se radi. Molim? ... [[Upadica se ne razumije]] Jedan put je upotrijebio. Ja kažem kad drugi put upotrijebi.
Gospodine potpredsjedniče ja prihvačam opomenu.
Sada ispravak netočnog navoda gospodin zastupnik Kovačević. Izvolite.
Gospodin Pančić je rekao da nema u proceduri novoga i pravičnog zakona. Ima. Klub HSP-a je prije dva dana uputio i onda je u pravu i gospodin Đakić. Da ima novi, pravičnoj proceduri. I on se može vidjeti. Može se vidjeti.
Hvala lijepa. Eto vidite šta je ispravak netočnog navoda. Prije dva dana je ipak zakon upućen. Ispravak netočnog [[Upadice se ne razumiju]] Ispravak netočnog, svaki ima pravo predlaganja zakona od 152 zastupnika. ... [[Upadica se ne razumije]] Nije obvezno da svaki zakon predloži Vlada, može svaki predlagati. Ne svaki nego zastupnici i klubovi. Ispravak netočnog navoda gospođa Božica Šolić.
Hvala lijepa. Gospodine potpredsjedniče ispravljam netočan navod zastupnika Pančića. Nije točno gospodine Pančić da je ovaj Proračun iz 2004. istovjetan sa Proračunom iz 2003. Pa dobro vi znate da ste ostvarili deficit 6,7%, ali bez obzira na taj veliki deficit mi ćemo zasigurno i HDZ i Vlada pod vodstvom doktora Sanadera i Ministarstvo za branitelje pod vodstvom gospođe Kosor ostvariti prava braniteljima i vratiti njima njihova prava i dostojanstvo koje im pripada.
Hvala lijepa. Ispravak netočnog navoda iako ne znam o čemu je bilo, ali, Ivan Bagarić, izvolite.
Gospodine predsjedavajući gospodin Pančić je kazao da se ne smije igrati sa hrvatskim braniteljima. Ja sam svjedok doista da ste se vi igrali. Prema tome smije se igrati ali i da, točno je da se to kao bumerang vrati. Prema tome i tomu smo svjedoci. I nije točno da je ova Vlada izručila generale. Jer su časni hrvatski generali časno se odazvali u Haagu, a ova časna Vlada časno stoji u njihovoj obrani. ... [[Pljesak]]
Hvala lijepa gospodine zastupniče. Ispravak netočnog navoda gospođa Marija Bajt.
Gospodine potpredsjedniče odustajem.
Hvala lijepa gospođo Marija. I ispravak netočnog navoda gospodin zastupnik Florijan Boras.
Gospodine potpredsjedniče Sabora ja neću ispravljati netočan navod kolege Pančića o njegovom nepartijskom stažu u partiji, ali s obzirom na njegovu mlađahnost od 36 godina mogu konstatirati da će moguće biti i partijski rekorder. Ali Pančićev zakon kojeg je spominjao ja bih rekao da on nije postojao. Postojao je Zakon o hrvatskim braniteljima, ako baš hoćete kojeg je pisala moja malenkost davne 90 i neke godine. Taj zakon je istina mijenjan, međutim postojalo je nešto puno opasnije. Postojala je Pančićeva politika koja je svjesno ili nesvjesno ponizila hrvatske branitelje i njihove majke.
Hvala lijepa. Ispravak je vjerojatno moguć izjavom da nije postojao Pančićev zakon, to bi bilo malo prepotentno nazvat takav zakon Pančićev zakon. U ime predlagatelja potpredsjednica Vlade i ministrica branitelja itd. gospođa Jadranka Kosor.
Hvala lijepa. Poštovani gospodine dopredsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovane dame i gospodo zastupnici ja vas lijepo pozdravljam. Drago mi je da evo mogu i ovu prigodu iskoristiti i obratiti se ovom časnom Domu i naravno morala sam doći i unatoč obveza u Vladi da bih ispravila naravno nekoliko netočnih navoda i da bih umirila sve one koji se danas jako brinu o statusu hrvatskih branitelja. Prvo Zakon o pravima hrvatskih branitelja je dovršen. Zakon o pravima hrvatskih branitelja je kao što smo najavili bit će dovršen do 30. lipnja, Zakon o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji je završen do 30. lipnja 2004. godine kao što smo najavljivali i kreće jedna široka rasprava gospodine zastupniče Pančiću, o ovome zakonu koji je kao što vjerujem znate rađen u suradnji sa udrugama iz Domovinskog rata. One su prvi puta imale pravo sudjelovati u toj radnoj skupini, raditi na zakonu i mi smo se dogovorili da zakon bude donesen vjerujem da ste o tome informirani, jer vjerujem da pratite što se događa u ministarstvu, da će biti donesen tijekom ove godine, do kraja ove godine kako bi to bio zakon za koji će vjerujem glasovati 152 zastupnika i zastupnica u ovome Saboru, vjerujem da ćete i vi dići ruku za taj zakon jer on mora ispunjavati nekoliko uvjeta zato smo ga kao što smo najavljivali i prije izbora imali smo svoj stranački zakon pripremljen i gotov, ali smo mislili nakon pobjede na izborima da nije dobro da sa stranačkim zakonom idemo u saborsku proceduru nego da valja u izradu toga zakona uključiti i one koji su naravno životno zainteresirani, dakle hrvatske branitelje i članove njihove obitelji u izradu toga zakona. Stranački zakon je bio nekakvi temelj, ali ni na koji način to nije HDZ-ov zakon nego je to zakon ove Vlade. Ja sam sigurna da će to biti zakon ovoga Parlamenta i da će to konačno biti zakon oko kojeg neće biti političkih prepucavanja, da će to biti zakon koji se neće mijenjati nakon sljedećih parlamentarnih izbora, da će to što se tiče hrvatskih branitelja, te najosjetljivije populacije biti nešto poput Ustava, dakle koji neće doživljavati promjene nakon četiri godine ili nešto više kad se eventualno dogode parlamentarni izbori. Doduše u prošlom sazivu za vrijeme prošle Vlade i prošlog saziva Sabora Ustav se mijenjao dva puta, ali ja vjerujem da to neće biti slučaj sa ovim zakonom. Prema tome je vas lijepo molim da u interesu hrvatskih branitelja ne govorimo nešto što nije točno, da se zakon nije napravio, da Vlada s tim oteže, da ima bilo kakve namjere osim donijeti pravičan zakon koji će se moći provesti u život, koji će biti sukladan sa drugim zakonima i koji naprosto neće imati takvih pravnih i drugih praznina da naprosto ne bude provediv. Ja vas želim podsjetiti na obećanja prije izbora 2000. godine kad se također išlo iz stranaka koje su tada željele smjenu vlasti, HDZ-ove tada vlasti i koji su govorili i obećavali zakon koji je tada težio 19 milijardi kuna i koji se naravno nije mogao provesti u život. Dogodilo se upravo suprotno, išlo se sa jednim drugačijim zakonom, ali ja mislim da vrijeme rasprava o tome tko je što, tko je više napravio je prošlo i mora biti prošlost ako nam je uistinu stalo do hrvatskih branitelja, do njihovog dostojanstva i do pravičnog i pravednog odgovora na države, na sve što su napravili za Hrvatsku, za sve nas, za svakoga od nas, a to je da su bili pripadnici pobjedničke Hrvatske vojske, da su branili i da su obranili Hrvatsku i to mora biti iskazano u ovakvom jednom zakonu. Također čula sam da je gospodin Pančić kazao kako ja tražim da se tajnice dižu kad ja ulazim u ministarstvo. Gospodine Pančiću jedino što tražim u tom ministarstvu, na tome ću inzistirati i dalje, to je rad, naravno rad i samo rad i to je jedino mjerilo po kojem ocjenjujem svoje suradnike od portira, tajnica do državnoga tajnika, tajnika ministarstva, to je jedino mjerilo, naravno i uljudno ponašanje koje vjerujem da i vi zagovarate i sigurna sam da ste zagovarali dok ste bili u tome ministarstvu. Također tražim od svih da se na pozive hrvatskih branitelja i članova njihovih obitelji odaziva na pozive, dakle da se diže slušalica, da se razgovara, da se ne sklapa slušalica, da se ne pravi da je linija zauzeta, da im se promptno odgovara, da vrata ministarstva budu otvorena, da nema sporednih izlaza za ministricu ili za ministra tko god to bio nego da se ulazi na ista vrata na koja ulaze i hrvatski branitelji. Prema tome nikakav nalog u tom smislu nije dala niti joj pada na pamet, ali da tražim disciplinu od svih svojih suradnika, da tražim rad i da tražim odgovornost to je istina i tako će biti do kraja moga mandata. Hvala vam lijepa dame i gospodo i vjerujem da ćemo uskoro imati prilike raspravljati i o ovome zakonu u Hrvatskome saboru.
Hvala lijepa. U 16,41 je isteklo vrijeme za javljanje za 10 minuta. Ispravak netočnog navoda gospodin zastupnik Ivica Pančić.
… [[Govornik naknadno uključen.]] ima koristi od ove malo polemične rasprave, jer gospođa potpredsjednica ne bi došla da vjerojatno polemika nije uslijedila, jer nije bila niti jutros kada se razgovaralo o Državnom fondu za privremeno uzdržavanje djece, a to je jedno od temeljnih pitanja i rada Ministarstva obitelji itd.
Izvolite, ovo do sada nije bio ispravak.
Jer znači kada se kaže ovdje je nacrt, prijedlog zakona i mi smo naše predizborno obećanje ispunili. Predizborno obećanje je bilo na prvoj sjednici Hrvatskoga sabora idemo sa prijedlogom našeg zakona. Onda je to nekoliko puta prolongirano i rečeno je do 30. lipnja, danas je 1. srpanj i mislim zbog toga što je HSP išao sa svojim prijedlogom zakona sada je ovaj na brzinu sklepan i ovdje se sa njim maše. Na žalost volio bih da nisam u pravu, ali vodite računa o datumima i ono što obećavate.
Gotovo. Zakoni se ne sklepaju bez obzira kako ih se donosilo ta riječ sklepavanja zakona nije uobičajena ovdje u Parlamentu pa bi to mogli nazvati izraz ala Pančić u buduće. Gospođo.
Ja predstavljam predlagatelja pa vas molim … Molim vas, da, … … [[Upadica se ne čuje.]] Gospodin potpredsjednik mi je dao riječ i ja mislim da kao predlagatelj mogu govoriti. Dame i gospodo, mislim naravno bez ikakve namjere za daljnjom polemikom, ali mislim da je gospodin zastupnik Pančić sada duboko uvrijedio sve članove radne skupine koje rade uporno gotovo 5 mjeseci na izradi ovoga Zakona. Gospodine Pančiću, kad budu čuli gospođe i gospoda koji su članovi radne skupine, mislim da će bit duboko uvrijeđeni jer da njihov trud i muku nazivate sklepanjem ili klepanjem u zadnjem trenutku, mislim da to sasvim sigurno nije primjereno ovom Domu. Ali o tome ne odlučujem ja, o tome odlučuju oni koji vode sjednicu i naravno odlučuju na kraju birači. Ali istina je ova i sigurno da vi to dobro znate jer vidim da razne informacije koje dolaze do vas su polu informacije, to mi je žao jer polu informacije dolaze do vas iz ministarstva. Radna skupina radi uporno i radna skupina je napravila Zakon koji je, ja se duboko nadam, na čvrstim i dobrim temeljima. Što se tiče prozivanja mene što nisam bila prijepodne na sjednici, želim vas izvijestiti da sam prvo imala konferenciju za novinstvo, da sam, da bih izvijestila i o Zakonu koji je upravo dovršen. Drugo, da sam sudjelovala ispred Vlade na sjednici Hrvatske obrtničke komore gdje sam pozdravila u ime cijele Vlade i u ime predsjednika Vlade. I da treće, da sam upravo u ovo vrijeme dok je trajala rasprava, primila austrijskog veleposlanika. To su među ostalim bile i moje obveze danas i nisam došla samo zbog toga što sam potaknuta bilo čijom raspravom nego je ovo vrijeme u kojem sam mogla doći, a upravo se dobro poklopilo da bih demantirala neke neistine koje su ovdje iznešene. Dakle, a što se tiče moga odnosa, gospodine zastupniče, prema ovome Domu, ja mislim da nakon 8 godina što sam sjedila ovdje kao zastupnica imala tu časnu dužnost, ne moram posebno dokazivati da osjećam duboko poštovanje prema svima vama, prema Hrvatskome saboru, jer Hrvatskome saboru i jedino Hrvatskom saboru i hrvatskom narodu ja odgovaram.
U pogledu ovoga da li je gospođa potpredsjednica bila na sjednici Sabora, Sabor je radio u okviru Poslovnika. Budući da je prisustvovao državni tajnik pa nije dužna objašnjavati nikomu zbog čega ona nije ovdje nazočna jer je dovoljno po Poslovniku da državni tajnik bude nazočan. Ispravak, odnosno povredu Poslovnika, gospođa Ingrid Antičević-Marinović.
... [[Govornica nije uključena, ne čuje se.]]
Hvala. Odustala je gospođa Marija Bajt, hvala i njoj. I još ispravak netočnog navoda gospodin Ivica Pančić.
Kad se kaže da polu informacije dolaze do mene, moguće. A jedna od polu informacija sa sjednice Vlade je bila da je ministar potpisivao neke ugovore nakon što mu je protekao mandat. I kada sam ja rekao, budući mislim da je to možda polu informacija ili neistina, da se radi o neistini i da onaj za koga se utvrdi da je neistinu izrekao, neka ode iz politike. To sam rekao i potpredsjednici Vlade, to sam rekao i gospodinu premijeru, odjednom je nastao muk. I to nakon što je sa državnim tajnikom utvrđeno da su ugovori potpisani ranije, a da su došli sa druge strane potpisani nakon 23. prosinca. I ja još jednom ponavljam, neka Državno odvjetništvo utvrdi tko je u pravu, a ako ima malo časti kod obnašatelja političke dužnosti, uključujući i mene, neka taj odgovara i politički [[Upadica: Bravo, tako je. Tako je.]]
Ne znam ...
Ali mislim da to neću biti ja.
Ne znam doista u čemu je bio ispravak netočnog navoda premda smo tolerantni u tom pogledu prema svim zastupnicima. Vi ste ovdje objašnjavali da ste, jeste li ili niste potpisivali neko rješenje, to nitko nije ovdje tvrdio ni gospođa potpredsjednica, ni nitko pa ne znam što ste ispravljali. ... [[Upadica se ne čuje.]] Dakle, zlouporabili ste na jedan prilično drastičan način ispravak netočnog navoda, ali budući da to toleriramo i drugima, to ne znači da to može ići u beskraj, znate? Sada smo se konačno riješili ovih ispravaka i sada imamo, sada imamo 10 minuta. Zastupnik gospodin Tomislav Čuljak.
Poštovani gospodine predsjedniče, potpredsjednice Vlade, štovani kolegice i kolege zastupnici. Kao hrvatski branitelj, dragovoljac Domovinskog rata i kao jedan od onih koji je u području bivše općine Vinkovci organizirao narod na pripreme za Domovinski rat, sigurno da imam što reći i da moram reći svoje mišljenje jer naravno moji prijatelji i suborci to očekuju. Izvješće o provedbi Zakona o pravima branitelja iz Domovinskog rata i članova njihove obitelji za razdoblje od 1. siječnja do 31. prosinca 2003. godine, a zapravo se u tom izvješću očituje i rad ministra branitelja i Ministarstva branitelja i naravno kroz to izvješće se vidi i kakav je bio odnos bivše vlasti prema braniteljima. Kakav je bio odnos bivše vlasti prema braniteljima najbolje govori i imenovanje tadašnjeg ministra branitelja koji zapravo nije imao neke posebne veze sa braniteljima, pa onda zapravo i poslije nije zastupao interese branitelja. Ovo je moje mišljenje i siguran sam da ga dijeli veliki broj branitelja. On je, naravno, usmjerio svoje djelovanje na ukidanje prava koje je nazvao "prevođenje" ili u prijevodu revizija, revizija bez kraja i konca i odjednom su branitelji naravno morali dokazivati da su pravi branitelji, da nisu lažni i što je naravno njih iscrpljivalo i uznemiravalo. Ovo izvješće ne govori o tome, ne govori o tome da su zbog takvog odnosa ministra i tadašnjeg Ministarstva prema braniteljima mnogi dodatno obolili, da su neki i digli ruku i na sebe. Zbog svih njih želio sam iznijeti svoje mišljenje da ove suhe brojke iz ovog izvješća zapravo ne mogu sakriti i izbrisati sve što se događalo u odnosu bivše vlasti prema braniteljima. Hvala.
Hvala gospodinu zastupniku. Ispravak, ispravak netočnog navoda, gospodin zastupnik Ivica Pančić.
Pa koje su moje veze sa braniteljima, ne znam. Gospodin Čuljak je vjerojatno tu svoju dužnost tih 90., 91. obnašao u Vinkovcima. Ja u Vinkovcima nisam bio kao što nije on bio niti u Vukovaru iz kojega sam izašao po njegovom padu. Ako se postavlja veza mene sa braniteljima ili bivše Vlade sa braniteljima onda se isto tako može postaviti pitanje sadašnjeg ministra sa braniteljima, odnosno sadašnje Vlade u vezi branitelja. Meni je već dosta toga prozivanja da ova Vlada, da bivša Vlada nije imala veze sa braniteljima, pa više članova bivše Vlade je sudjelovalo u Domovinskom ratu nego bilo koje HDZ-ovske Vlade. To neka se utvrdi, to se može utvrditi. Pa koji je, kakav je odnos bivše vlasti prema hrvatskim braniteljima ... [[Govornik isključen, ne čuje se.]] i rezultat 8:0, ... [[Govornik isključen, ne čuje se.]] isporučili Međunarodnom sudu u Haagu, sa smješkom vidim da se smijete, pa to neka vam služi na čast, i ponos.
Nemoramo revolucionarno govoriti i mahati rukama. Imamo povredu Poslovnika, gospođa Dragica Zgrebec.
Gospodine predsjedniče, prije nego što digli smo povredu Poslovnika prije ispravka netočnog navoda. Naime, povrijeđen je članak 214. i to u dijelu koji govori da se zastupniku izriče opomena ako u svom govoru se ne drži teme o kojoj raspravlja. Kolega Čuljak nije raspravljao o izvješću nego o bivšem ministru koji je bio na čelu Ministarstva branitelja, a također omalovažavao je druge zastupnike konkretno kolegu Pančića za kojeg je rekao da su zbog njegovog rada u Ministarstvu su se mnogi branitelji ubili, što je stravična optužba i kleveta. Hvala lijepa.
Nisam tako shvatio premda je gospodin Pančić ovdje govorio o temi koja nije bila na dnevnom redu, pa sam ga opominjao pa nije dobio javnu opomenu, tako nije dobio ni Čuljak prema tome kriterij je isti. Sada povreda Poslovnika zastupnik Marijan Bekavac.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Zastupnik Pančić ponovno krši članak 214. poslije što ste ga vi gospodine potpredsjedniče jednom opomenuli on nastavlja sa istom praksom i povređuje članak 214. stavak 4. i govori o drugoj temi za koju nije dobio riječ i ja tražim da mu izreknete opomenu.
Ne može biti ispravak ispravka navoda, prema tome, nije se moglo ja sam mislio da je to bilo na izlaganje gospodina Čuljka, ne može se ispravljati. A povreda Poslovnika, 214. Mislim da smo u jednoj situaciji kada svaki puta možemo iz istog razloga dignuti pločicu ali svi se vrtimo oko iste stvari, prema tome, nemojte previše politički obrazlagati, nešto što nije izravno vezano za povredu Poslovnika, za sve pa tako i za vas kolega. I još povreda Poslovnika gospodin Tomislav Čuljak. Odustaje. 10 minuta ima zastupnik gospodin Krešimir Čosić.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, dame i gospodo. Mislim da Hrvatski branitelji kao časni i odgovorni ljudi nisu zaslužili rasprave ovakvog karaktera kako su one danas izgledale. O svemu i svačemu a najmanje o onim problemima koji njih interesiraju za čije rješavanje smo mi odgovorni i svakako nadam se kada budemo za godinu dana raspravljali i imali slično izvješće da će rasprava biti daleko jasnija, odgovornija ozbiljnija i profesionalnija jer ti ljudi su to i zaslužili. Od svih onih pitanja koja su važna za punu i kvalitetnu provedbu Zakona o pravima Hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji ja ću se koncentrirati samo na jedan ali ja bih rekao posebno važan problem koji se odnosi na psihosocijalnu pomoć hrvatskim braniteljima odnosno na problem koji se odnosi na nažalost ne mali dio braniteljske populacije koji boluje od PTSP sindroma. Taj problem je danas jedan od najtežih problema s kojim je suočeno Hrvatsko društvo i Ministarstvo hrvatskih branitelja ne samo zbog prirode i težine tog oboljenja nego zbog činjenice da je broj oboljelih svake godine kao što je ovdje istaknuto gotovo za 3% veći a da su nažalost raspoložive terapeutske metode i sve ono čime raspolaže suvremena medicinska znanost na žalost nedovoljno učinkovita i efikasna. I zbog toga taj problem zaslužuje puno više pažnje, brige, angažmana i odgovornosti. Pored svih onih važnih nakada koje se daju, usmjeravaju prema braniteljskoj populaciji, od naknade za trajna novčana prava, stambeno zbrinjavanje, naknade plaća, prava iz zdravstvenog osiguranja, ja bih slobodno rekao da ona sredstva koja se odvajaju za psihosocijalni program su nedovoljna s obzirom na težinu i ozbiljnost problema, s obzirom da je to problem koji iz godine u godinu postaje sve teži. Broj suicida koji se dešava, broj intervencija godišnje koji prelazi gotovo 30 tisuća upozorava da moramo tražiti nove mogućnosti ne samo organiziranja nego nove mogućnosti kako bi se s tim problemom kvalitetnije i učinkovitije nosili kao društvo. Ono što je važno istaknuti da to nije samo Hrvatski problem i da su sa tim problemom jednako suočena mnoga druga društva i reći ću jednu činjenicu mnoge razvijene države rješavaju i organiziraju se kako bi terapiju što se tiče oboljelih od PTSP-a kvalitetnije servisirali. Na žalost ovdje želim i moram istaknuti jednu činjenicu da napori koji su se činili proteklih godina u Republici Hrvatskoj kako bi se dio profesionalne, stručne, medicinske ali i nemedicinske, znanstvene ne samo institucija, nego pojedinaca organizirao da bi ponudio kvalitetniju uslugu na žalost takvi oblici organiziranja i takvi projekti nisu imali odgovarajući društveni odgovor i to je zabrinjavajuće i o tome želim reći nekoliko riječi. Nekoliko riječi zbog činjenice kao što sam naglasio nije to samo problem pojedinca, to je problem obitelji, to je problem djece koji žive u takvoj obitelji, to je problem uže sredine ali ja bih rekao i kao što se svi s tim slažemo to je problem društva. Evo, nekoliko konstatacija. U svakom slučaju mislim da je važno istaknuti da u organizacijskom smislu postoje odgovarajuća vrlo kvalitetna rješenja na različitim razinama, na nacionalnoj razini, na regionalnoj razini i na lokalnoj razini. No međutim, nisam siguran da su prioriteti vezani uz izradu registara o suicidima, da su vezani samo isključivo uz izradu registara oboljelih od PTSP-a ja bih rekao svakako i najprije moramo poduzeti sve što možemo da se spriječi broj suicida koji iz godine u godinu sve više raste i zabrinjava. U 2003. godini broj intervencija iznosio je 135 tisuća zabrinjavajući broj. Taj broj se može zbog svih ovih činjenica o kojima sam nešto rekao s kojima se uglavnom slažemo biti sve veći i veći, a to znači sljedeće, sve veća financijska sredstva, sve veći problemi, sve manja učinkovitost. IZ tih razloga upozorit ću na jednu inicijativu na jedan projekt koji je poduzet početkom 2002. godine pod nazivom "Integrirana klinička dijagnostika i terapija ratnog PTSP-a primjenom tehnologija virtualne stvarnosti". Tada početkom 2000. godine napravljeno je jedno pismo od strane jednog niza ja bih rekao ozbiljnih i odgovornih institucija Hrvatske države, Kliničke bolnice Dubrava, Fakulteta elektrotehnike i računarstva u kojem se predlagao navedeni projekt. U tom dopisu između ostalog stajalo je "Ovaj projekt ima za cilj osigurati objektivniji način dijagnosticiranja ratnog PTSP-a primjenom novih tehnologija te omogućiti učinkovitu i kvalitetniju terapiju stvarnih bolesnika. Na taj način bi se osigurala veća pravednost pri raspoređivanju ograničenih financijskih sredstava koja stoje na raspoloženju Ministarstvu branitelja te bolja skrb stvarnih bolesnika eliminacijom onih koji simuliraju PTSP sindrom.". S obzirom na interdisciplinarni karakter ovog projekta kao i njegovu međunarodnu dimenziju očekivali smo odgovarajuće odgovore ali svakako nisam bio posebno zabrinut ni iznenađen činjenicom da tada početkom 2000. godine nije bilo nikakvog ozbiljnog odgovora na ovaj projekt. O čemu se radi? Radi se o projektu o kojem danas i na kojem danas surađuju sa odgovarajućim hrvatskim institucijama najuglednije svjetske institucije. Spomenut ću Walter Reed ... [[Govornik se ne razumije.]] medical centar, znači najveća svjetska vojna bolnica u Washingtonu koja ima posebne interese za suradnju s odgovarajućim institucijama u Republici Hrvatskoj. To je institucija koja garantira danas u svijetu najviše standarde zbrinjavanja vojnih ozljeđenika i koja ima upravo poseban interes za rješavanje ovih problema. Pored te institucije sudjeluje i niz drugih institucija s američke strane kao što je Nacionalni mornarički centar za zdravstvo, niz uglednih sveučilišta i ja bih rekao nedopustivo je da mi na taj projekt tako uglednih institucija koje ponavljaju svoj interes za suradnju s odgovarajućim tijelima i institucijama Republike Hrvatske nemamo kvalitetni odgovor. To mi je jasno da se to nije dešavalo nakon 2000. godine. Danas ovom projektu su upoznati potpredsjednica Vlade gospođa Kosor koja je promptno reagirala na ovo pismo i pozvala je, i ja koristim ovu priliku zahvaliti joj se na pažnji i razumijevanju da se o tom projektu razgovara. O tom projektu upoznat je potpredsjednik Vlade ministar vanjskih poslova koji je razgovarao u Washingtonu o tom projektu u Pentagonu, upoznat je ministar znanosti, upoznat je ministar obrane i ja bih rekao nakon što ste vi gospođo potpredsjednice Vlade dali odgovarajuće zadaće da se napravi odgovarajući zajednički sastanak moram vas nažalost izvijestiti da se taj sastanak nije organizirao i vjerujem da ćete učiniti sve da se on u što je moguće kraće vrijeme organizira kako bi to partnerstvo sa navedenim uglednim institucijama koje imaju poseban interes upravo za suradnju s Republikom Hrvatskom s obzirom na činjenicu da smo mi suočeni sa ozbiljnim problemima u svezi terapije, dijagnostike i spriječavanja lažnih osoba koje se deklariraju kao oboljeli od PTSP sindroma. Očekujemo vrlo skoro uz vašu potporu da će ovaj projekt dobiti potporu koja nije financijska nego se svodi na angažiranje odgovarajućeg broja ljudi jer vam moram reći da je američka strana sa svoje strane napravila sve, spremna je za tu suradnju, spremna je za potpis međudržavnog sporazuma i mislim da smo odgovorni tim ljudima osigurati najkvalitetniju medicinsku pomoć sukladno suvremenim medicinskim standardima u tom području. Hvala lijepa.
Zahvaljujem zastupniku Čosiću. Sada deset minuta zastupnik gospodin Damir Špančić.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovana gospođo potpredsjednice ministre sa suradnicima!
Oprostite. Nisam vidio da je replika. Je li bila replika? Oprostite, gospodine Špančić, bila je replika prije.
Gospodine potpredsjedniče,kroz ovo kratko razdoblje od kada je gospođa potpredsjednica Jadranka Kosor u Ministarstvu hrvatskih branitelja uvedene su tri izravne telefonske linije za pravnu, stambenu, psiho-socijalnu pomoć hrvatskim braniteljima na koje se do sada javilo preko 7 tisuća i 200 branitelja i članova njihovih obitelji. Također je zaprimljeno i izrađeno preko 5 tisuća i 933 pismene predstavke i odgovoreno na njih. Uvedene su redovna mjesečna primanja ministrice Jadranke Kosor sa hrvatskim braniteljima kojis u temeljem zaprimljenih uputa na spomenutim telefonskim linijama ... [[Govornik se ne razumije.]] kao slučajevi za prioritetno rješavanje. Doneše su izmjene Pravilnika o utvrđivanju postotka oštećenja organizma HRVI iz Domovinskog rata u smislu ukidanja primjene spornog psihološkog upitnika ... [[Govornik se ne razumije]] u postupku dijagnostike posttraumskog stresnog poremećaja. Imenovana je multidisciplinarna radnač skupina za izradu prijedloga novog programa psiho-socijalne i zdravstvene pomoći stradalnicima Domovinskog rata Vlade Republike Hrvatske. Izrađen je program medicinske i psiho-socijalne rehabilitacije hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata te je imenovana stručna skupina zadužena za njihovu sprovedbu. Javnosti su obznanjeni podaci o stopi suicida u populaciji hrvatskih ratnih vojnih invalida Domovinskog rata te se u suradnji sa Hrvatskim zavodom za javno zdravstvo pristupilo sustavnom izvršenju ove problematike. Donešen je Zakon o izmjeni Zakona o pravima hrvatskih branitelja i članova njihovih obitelji kojim je poboljšana psiho-socijalna skrb za hrvatske branitelje i članove njihovih obitelji te ispravljena nepravda spram hrvatskih branitelja pravomoćnog suđenja na zatvorsku kaznu dužu od šest mjeseci a koju su po dotadašnjem zakonu gubili sva pripadajuća prava.
Hvala lijepa. Izvolite, gospodine Špančić!
Hvala lijepo. Poštovani gospodine potpredsjedniče, gospođo iz resornog ministarstva lijepo vas pozdravljam, kolegice i kolege! Pa, već mnogi sigurno već i znaju otprilike što ću reći ali ja ću to ponoviti možda i zbog hrvatske javnosti i zbog svih nas ovdje. Dakle, i dragovoljac sam i invalid Domovinskog rata i gradonačelnik Grada Pakraca a znamo kako je Grad Pakrac osjetio ratna stradanja ali i s punim pravom ljudi na tom području mogu razgovarati i kritizirati zakone o kojima mi ovdje raspravljamo. S obzirom da sam i ja ovdje prvi put u ovom Saboru, dakle u ovom mandatu mogu vam reći da me pomalo malo i čudi rasprava pojedinih kolega, dakle kad se na tako jedan ja bih rekao čak šaljiv način raspravlja o ovako vrlo osjetljivoj problematici. Mi ćemo komentirati izvješća, mi ćemo komentirati prava, mi ćemo komentirati postotke ali, gospođe i gospodo zastupnici, ovdje se radi o ljudskim sudbinama ljudi zbog kojih smo mi danas ovdje i zbog kojih mi danas upravo ovdje sjedimo pa bi zato predložio i dalje kolegama i svima onima koji će polemizirati a sigurno da će se polemizirati da se osvrnemo i na izvješće pa čak možda i na onu razinu o kojoj su govorili kolege iz drugih stranaka za mene postoje dvije razine, razina riječi i razina djela. O razini riječi ne želim komentirati i razgovarati a o razini djela mogu samo reći da su hrvatski branitelji i svi koji ulaze u tu kategoriju itekako dobro osjetili razinu djela koja život čine a to je da su im uskraćena brojna prava u proteklom mandatu. Dozvolite, još samo nekoliko činjenica sa terena. Nažalost u protekle 4 godine svega dvije posjete resornog ministarstva našem kraju, području Pakraca i Lipika i to u prigodi tužnih obljetnica a to je otkrivanje obilježja masovnih gobnica, nikada niti jedan radni sastanak na terenu, na poziv gradske uprave. Stanovi se grade već 6 godina 29 ih je za stradalnike Domovinskoga rata, vidimo iz Izvješća za prošlu godinu, planiramo do kraja godine 293. Od tih 293 još uvijek se rade 29 stanova za stradalnike u pakracu i nadam se da će ove godine biti završeni. No, mi smo usprkos svega toga zbrinuli sve stradalnike, jer smo im dali i gradske stanove. Što se tiče rehabilitacije medicinska i fizikalne rehabilitacije možemo vidjeti da su naši stradalnici prošle godine u prosjeku boravili u centrima svega 3 tjedna. Ja se ne mogu miješati u struku jer nisam medicinske struke. Ali poznavajući moje branitelje u Pakracu i njihove potrebe i pravo na medicinsku rehabilitaciju vidim da je za sve branitelje u prošloj godini izdvojeno milijun 273 tisuće kuna, što u prosjeku dakle, kada zbrojimo sve, po svim centrima koji su bili u svim toplicama, ispada otprilike tri tjedna godišnje. Ono što me posebno smeta i na čega, u čemu se želim posebno osvrnuti zapošljavanje. Dakle politika zapošljavanja, pogotovo onih 26 tisuća i 362 branitelja koji su imali sreću da ne idu u kategoriju, dakle, invalida i onih ostalih kategorija najbliže rodbine nego ljudi koji su ratovali i branili, i hvala Bogu da nisu nastradali. I kada im to stavim u postotak za zone od područja od posebne državne skrbi, vidim da ih je u tih 26 tisuća, 19, gotovo 19 tisuća u tim zonama, od posebne državne skrbi što je ukupno 65% i jednu tužnu brojku da je najproduktivnije godine a to je od 30 do 50 godine, dakle radne godine da ih je čak 75% na tim područjima. Katastrofalno je bilo korištenje novčane naknade sa Zavoda za zapošljavanje svega 1,0%, što za Požeško-slavonsku županiju iz koje ja dolazim od 408 koliko ih je na zavodu za zapošljavanje iznosi svega 3 branitelja. Brisanje iz evidencije sa zavoda za zapošljavanje vidimo na stranici 65 i moram priznati da je to za mene kao zastupnika i bivšeg gradonačelnika šokantan podatak. Branitelj koji se dva puta uzastupno nije javio na zavod za zapošljavanje je 2002. godine zbrisn, njih je 6368, 2003. godine 6812 hrvatskih branitelja što ukupno iznosi 13180 Hrvata, ljudi koji su branili ovu Domovinu, samo zato što možda se dva puta zaredom nisu javili na zavod za zapošljavanje dakle, zbog čiste evidencije. Ministarstvo je trebalo itekako se pozabaviti tim ljudima, a znamo da ih je dosta iz PTSP-a dakle, koji su oboljeli, itekako je trebalo, ne, dogodila se jednostavno činovnički rez, sva sreća da se je to dogodilo i smanjili smo nezaposlenost za 13180 branitelja. Program poticaja zapošljavanja kada smo malo to provukli koliko to iznosi pojedincu vidimo da je to 19, 24 tisuće kuna. A program poticanja kroz Ministarstvo za malo gospodarstvo znamo da kroz kreditnu liniju je išlo sa 100 tisuća kuna po jednom, da su ... [[Govornik se ne razumije.]] krediti za, po 100 tisuća kuna za jednog novozaposlenog. Ovdje vidimo da je to u prosjeku 19, 24 tisuće kuna. Carinske povlastic,e carinske povlastice su dobar pokazatelj gospodarskog stanja prošle godine. Carinske povlastice za strojeve, dakle za samozapošljavanje i ostalo je koristilo 40% manje hrvatskih branitelja što je samo jedan pokazatelj kakvo je bilo stanje prošle godine i gospodarska klima kakva je vladala prošle godine u Hrvatskoj. I nešto za kraj. Kolege zastupnici 21. 11. 2003. godine, dakle, dva dana pred parlamentarne izbore, majka dr. Ivana Šetera, a znamo tko je dr. Ivan Šeter, za kojeg ni dan danas ne znamo gdje je sahranjen jer je mučki ubijen, je dobila rješenje gdje joj se poništavaju prava, stečena prava temeljem svega onoga što je učinio dr. Ivan Šeter za područje zapadne Slavonije. 21. 11. 2003. kopiju tog izdanog rješenja ... [[Govornik se ne razumije.]] ministarstva imam arhivirano. I zato za kraj. Možda dvije poruke. Promatramo malo zemlje Europske unije i Amerike kako skrbe i kakvu čast daju svojim veteranima, svoga ,svojih ratova. Mi smo imali Domovinski rat i kolege iz prethodnih, iz prethodne Valde koji su ovdje govorili, hvala Bogu da dolazi novi zakon kojeg smo danas ovdje vidjeli i ja sam siguran da će taj novi zakon trajno vratiti ponos i čast hrvatskim braniteljima, hrvatskim stradalnicima jer mi sjedimo ovdje u ovoj dvorani sa dobrim plaćama zahvaljujući njima. Hvala.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda, Ivica, gospodin Ivica Pančić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Meni je žao što nema gospođe potpredsjednice Vlade. Ja kao ministar sam sjedio iako sam imao možda i nekih drugih obaveza ali dobro, to govori više o politici ministarstva. Ono što bih rekao na izlaganje cijenjenog gospodina Špančića, da su uskračena mnoga prava. Volio bih da se to argumentira. Ono do čega je došlo u tome aktualnom zakonu to je da je uslijedila određena preraspodjela, financijska preraspodjela. A što se prava tiče [[Upadica: Ispravak, ispravak jer ovo je pitanje njemu je li.]] Znači nije točno da su uskračena mnoga prava, štoviše došlo je i do proširivanja prava. Pa recimo pravo na opskrbninu koje danas vrijedi za sve hrvatske branitelje nesposobne za privređivanje, znači socijalno najugroženiju skupinu. Recimo to je jedno bitno pravo a drugo je da su proširena prava za hrvatske branitelje oboljele od PTSP-a, mogućnost javljanja nakon onoga nelogičnog roka od 30 dana na dvije godine. Hvala.
Hvala lijepa. Sada gospođa zastupnica Kočića Čičin-Šain. Izvolite gospođo.
Hvala lijepo. Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovane zastupnice i zastupnici ja bih se željela u ovoj raspravi pridružiti u onom segmentu koji se odnosi na stambeno zbrinjavanje branitelja. Naime, ne znam da li ste upoznati u prethodnom razdoblju u doba koalicijske vlasti obnašala sam dužnost pomoćnice ministra na izgradnji stanova i pripremi i organizaciji i vođenju građenja stanova za stambeno zbrinjavanje branitelja. A isto tako u našem ministarstvu se vodio program tzv. jednokratnih novčanih pomoći za razliku u tehničkoj opremljenosti i razliku izgrađenosti kvadrata. U ovu raspravu sam se ustvari danas uključila iz dva razloga. Prvo, željela bih naše sve saborske zastupnike upoznati sa možda nekim njima nepoznatim podacima a to je npr. da je u mandatnom razdoblju od 3. siječnja 2000. godine do 19. 12. 2003. godine sa naslova izgradnje stanova za stambeno zbrinjavanje branitelja i stradalnika itd., izgrađeno 3869 stanova. Isto tako bih željela ovom prilikom iznjeti činjenicu da je u onoj ranijoj Vladi, dakle od 1997. godine do 1999. godine izgrađeno 1376 stanova. Neću komentirati ali brojke najbolje same govore za sebe. Što se tiče tih stanova to je investicija koja je investicijsku Vladu koštala milijardu 700 milijuna kuna. U isto vrijeme izgradili smo 50 kućica u vrijednosti od 55 milijuna za 100% HRVI I grupe dok u istom razdoblju od 97. godine do 99. godine izgrađeno 33 kućice za HRVI-je I. grupe. Dok je u istom razdoblju od 97. godine do 99. godine izgrađeno 33 kućice za HRVI-je 100%-tne I. grupe. Ono međutim što me i dan danas boli i zbog čega sam se ustvari danas uključila u ovu raspravu je činjenica da danas praktički u 7. mjesecu, 6 mjeseci nakon dolaska nove Vlade i uspostave nove vlasti još uvijek stoji veliki broj stanova diljem Hrvatske nepodijeljen hrvatskim braniteljima. Ako kolege želite ja ću sada pročitati o kojim objektima i kojem broju stanova se radi. Radi se o 104 stana u Zadru, radi se o 106, o 136 stanova u Španskom, radi se o stanovima u Turnju gdje prolazimo svakodnevno kad se vozimo za Jadran pored prazne zgrade koja avetinjski stoji prazna gdje je ova država uložila velika sredstava, a mi smo svjedoci potpuno praznih stanova. Gospodo zanima me što činite u Ministarstvu? Nadalje osim ovih podataka koji su zaista na mene djelovali i svaki puta djeluju tako da traže od mene da reagiram na to željela bih reći još nešto. Što se tiče jednokratnih novčanih potpora. To je, to su kreditna sredstva odnosno potpore koje su se davale u Ministarstvu za javne radove da bismo ih 2002. godine predali, krajem 2002. godine predali u Ministarstvo tada branitelja. Ja sam pred neki dan, pred dva mjeseca poslala jedan upit prema današnjem Ministarstvu branitelja gdje sam pitala za jednog čovjeka, za jednu osobu koja mi se obratila iz Vukovara, gospodin se zove Robert Knežević, da mi se dade odgovor kada će gospodinu biti isplaćena ta naknada? Htjela bih napomenuti u vašem odgovoru da je gospodinu ‘98. godine, 1998. godine, znači pred 6 godina bilo utvrđeno pravo i rješenje na obnovu. Na, po izvršenoj obnovi za iste radove imao je pored ... [[Govornica se ne razumije]] radova i pravo na dodatne završne radove. Tako vi odgovarate. I ja to znam da je točno. Gospodin koji je imao pravo da to svoje pravo stekne je sin koji se zove Robert Knežević koji je međutim vodio spor oko, o svom statusu u hrvatskoj vojsci u smislu da li je stalno ili je bio, ili je imao privremeno rješenje i po okončanju tog njegovog spora on je zatražio da mu se dodijeli ta jednokratna novčana potpora. I u našem Ministarstvu tadašnjem u 2000. godine bilo mu je zaprimljeno njegovo rješenje i dato mu je rješenje. Kako se na isplatu dugo čekalo u međuvremenu ga je zatekao 19. kolovoz 2002. godine i od tada do danas tom čovjeku sredstva nisu isplaćena. Međutim ono što je najinteresantnije s obzirom da je moj upit išao prema tome kada će čovjek biti riješen vi meni odgovarate na kraju da je iz svega gore navedenoga vidljivo kada će taj slučaj biti riješen. Ja bih vam to voljela pokazati i predsjedniku ovog visokog doma da pogleda i da mi on kaže da li on iz ovoga može nedvojbeno zaključiti kada će čovjeku biti izvršena isplata. Ja ću vam ovo ostaviti. Hvala lijepo. Gospođo ja sam to riješila.
Hvala lijepo gospođi Alenki Košiša Čičin-Šain i 5 minuta u ime Kluba [[Upadica: Mogu, mogu i ja onda?]] Tko je ispravljen? Možete. Tko je ispravak netočnog navoda? Nije nitko. A, predstavnik Vlade, izvolite gospodine državni tajniče.
Hvala lijepo gospodine dopredsjedniče, evo ja bih se zahvalio prije svega uvaženoj gospođi zastupnici što je uopće potaknula raspravu o ovom problemu jer riječ je o vrlo značajnom i velikom problemu i nismo ga htjeli ovdje otvarati ali je možda dobro da je otvoren. Pitanje izgradnje stanova i zašto još uvijek velik broj stanova nije useljen? Iz jednostavnog razloga što je vrlo upitna kvaliteta građenja tih stanova i što se na velikoj većini tih stanova izvode radovi. Ja bih čak predložio ovdje, gospodine dopredsjedniče, da jedno saborsko izaslanstvo obiđe te stanove pa da vidite u kakvom stanju i u kakvoj situaciji se nalaze. I volio bih kada bi se usporedili stanovi koji su građeni za branitelji i oni koji su bili u posebnom programu da se usporedi kvaliteta jednih i drugih. Pa dakle evo prijedlog je takav ako to bude prihvaćeno da se jedno saborsko izaslanstvo skupi i obiđe sve stanove koji su još neuseljeni. Nije u pitanju samo Zadar. Imamo ovdje u Zagrebu, ne moramo daleko putovati. Imamo na Malešnici pa to se može vrlo uspješno obaviti. Drugo pitanje je čak i pitanje cijene tih stanova s obzirom da u toj izgradnji za branitelje obveza jedinica lokalne samouprave je bila da za izgradnju stanova osiguraju zemljište i komunalnu infrastrukturu što su uglavnom jedinice lokalne samouprave i izvršile, a cijena tih stanova je bila 750 EUR-a po kvadratnom metru za branitelje. I ono što je najvažnije u cijeloj priči, a što je često puta bila stvorena fama u javnosti da branitelji dobivaju te stanove, oni ništa ne dobivaju nego su otkupljivali i imali mogućnost otkupljivanja stanova. Tek je nedavno Vlada svojom odlukom u gradovima manjim od 10 tisuća stanovnika i na područjima od posebnog državnog interesa za 30% snizila cijenu tih stanova.
Hvala lijepa. Ispravak netočnog navoda ima dva. Gospođa Alenka Kočiša Čičin-Šain. Izvolite.
Zahvaljujem. Ja bih ispravila navod koji se odnosi na kvalitetu stanova s naslova toga što su sve stanove bilo poslove ili stanove u, u za zbrinjavanje stradalnika Domovinskog rata gradile građevinske firme koje imaju licencu u Hrvatskoj. Dakle ne možemo govoriti o upitnoj kvaliteti jer su to sve kvalificirane i licencirane građevinske tvrtke gradile. Drugo, ... ... [[Upadica se ne razumije]] Drugo ... ... [[Upadica se ne razumije]]
Molim vas dozvolite ... [[Govornik se ne razumije]]
Izvolite kolegice nešto ste željeli reći? ... [[Upadica se ne razumije]] Oprostite, krivo sam čula. Drugo bih vas molila s obzirom, kad spominjete Malešnicu. Malešnica nije dovršena zgrada ali ja spominjem Zadar i Turanj koji su potpuno dovršeni stanovi gdje svakodnevno tko god prolazi vidi zgradu izvana. I jedna i druga zgrada imaju uporabnu dozvolu i prošle su tehnički pregled. I napokon još treće, nemojte zaboraviti da kod izgradnje je zadržavano 10% od investicije za otklanjanje nedostataka i garancija banke. Dvije godine. Hvala lijepo.
Hvala. Ispravak netočnog navoda gospodin Josip Đakić.
Odustajem, rečeno je već.
Hvala lijepa. E sada 5 minuta u ime Kluba HSP-a gospodin Pero Kovačević.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege, prije svega u ime Kluba HSP-a moram izraziti nezadovoljstvo tijekom današnje rasprave jer nažalost ne mogu nam branitelji i članovi njihovih obitelji pogotovo obitelji poginulih branitelja služiti ovdje za političke podjele i za razno razne rasprave koje su se udaljili od temeljne teme današnje rasprave, a to je pravni položaj obitelji poginulih hrvatskih branitelja, hrvatskih branitelja, dragovoljaca hrvatskih branitelja, dragovoljaca i svih drugih sudionika Domovinskog rata. Prema tome mislim da bi trebali o ovima stvarima razgovarati bez nanošenja i bez daljnjega dijeljenja ove populacije koja je stvorila današnju državu. Što se tiče samog, drugih stvari moram ovdje napomenuti više stvari. Prva je stvar gospodin državni tajnik je rekao da je puno napravljeno u smislu izmjena i dopuna. Klub HSP-a je tražio prvo da se ukine prevođenje na način na koji je bilo provođeno. Prema tome Vlada je prihvatila tu inicijativu. Istina čekala je jedno dva mjeseca. Klub HSP-a je tražio da se stanovi mogu davati u najam jer znamo kakva je situacija bila da većina nije mogla uopće ući u dio jer nisu bili kreditno sposobni jer je ukinut onaj institut dodjele stanova nego se išlo putem kredita, a veći broj ljudi nije bio kreditno sposoban i nije baš nešto puno napravljeno ako je za 30% snižena cijena na područjima posebne državne skrbi ako se zna da je do 99. rađeno m2 je koštao oko tisuću DEM. Tisuću DEM je koštao m2 kad je uveden PDV znači to bi bilo u prijevodu negdje oko 600 € bi bila realna cijena za stanove. Drugo je također netočno je i ovo što govori gospođa iz, Kočiš, 3300 stanova je bilo u raznim fazama dovršenja 99. godine. 3300 stanova u razno-raznim fazama. Zadar je trebao biti gotov 2001., Zagreb, Malešnica i ovo sve je trebalo biti gotovo isto 2000. i 2001. godine, nije gotovo ne znam zašto. A također moram reći da sam ukazivao i ministarstvu i svima za slučaj Čazme gdje također su stradalnici useljeni, znatan je broj nedostataka ali ništa nije poduzeto. Drugo nas kao u klubu HSP veseli da je Vlada konačno izašla sa svojim prijedlogom zakona, istina samo nam je pokazana naslovna stranica pa bi molio da i nama se da, mi svoj zakon dali u proceduru pa dajte nam da se i mi upoznamo. Ne znam kako ćete uspjeti za vrijeme ljetnog razdoblja provesti javnu raspravu. Mi smo javnu raspravu o našem zakonu proveli cijelo vrijeme. Zbog toga smo i išli s time da zakon čekali smo šest mjeseci i uputili smo ga u postupak donošenja jer moramo biti svjesni da već od 9. mjeseca se počinje razmišljati o proračunu za 2005. godinu. Prema tome, toliko. Hvala.
Zahvaljujem gospodinu Peri Kovčeviću. Za ispravak netočnog navoda gospodin Josip Đakić. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče ispravio bih netočan navod kolege Kovačevića u kojem tvrdi da ova rasprava o izvješću rada Ministarstva hrvatskih branitelja u proteklom razdoblju služi za političke podjele i prepucavanja. Nije točan vaš navod da ta rasprava služi to nego točno je da govorimo o brojkama što je u proteklom razdoblju učinjeno i kakve su nepravde doživjeli hrvatski branitelji u razdoblju 2003. godine samo. Koliko je statusa ukinuto o tome smo govorili a nismo se politički prepucavali ili takmičili.
Hvala lijepa. Povreda Poslovnika gospodin …
Gospodin Đakić je povrijedio članak 209. stavak 2. On je ispravio moje mišljenje. Ja sam rekao da je rasprava, a ako nije dobro slušao neka pogleda snimku pa će vidjeti šta je on govorio danas pa ćemo onda vidjeti je li bilo politiziranja ili nije bilo. Hvala.
Hvala. Svi prijavljeni su dobili riječ, iscrpljena je rasprava. Zaključujem raspravu. Glasovanje će biti kad se steknu uvjeti, sutra vjerojatno.
Izvješće o provedbi Zakona o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji za razdoblje od 1. siječnja do 31. prosinca 2003. godine. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje sljedeći zaključak: Prihvaća se Izvješće o provedbi Zakona o pravima Hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji za razdoblje od 1. siječnja do 31. prosinca 2003. godine. Tko je za? Hvala. Protiv? Hvala. Suzdržan? Utvrđujem da je sa 116 glasova za i 4 suzdržana prihvaćen zaključak predloženi.
Sada bi trebali prijeći na 14. točku dnevnog reda – Izvješće o radu Nacionalne zaklade za znanost, visoko školstvo i tehnologijski razvoj Republike Hrvatske, međutim za tu raspravu nemamo uvjeta budući da nije nazočan predlagatelj, a to je prof.dr. Pero Lučin predsjednik Upravnog odbora. On je u Rijeci. Kad budu osigurani uvjeti onda ćemo raspraviti o ovoj točki dnevnog reda. Dakle podnositelj Izvješća je Nacionalna zaklada za znanost, visoko školstvo i tehnologijski razvoj Republike Hrvatske. Prelazimo na 15. točku - Konačno izvješće o obavljenim poslovima i sredstvima utrođenima za popis stanovništva, kućanstva i stanova 2001. godine Sukladno članku 34. Zakona o popisu stanovništva, kućanstva i stanova za 2001. Državni zavod dostavio je navedeno izvješće. Materijal ste primili poštom. Raspravu je proveo Odbor za financije i državni proračun. Izvješća ste primili na sjednici, Vlada je dostavila mišljenje. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Predstavnik predlagatelja je gospodin Marijan Gredelj.
Ne, hvala.
Hvala lijepa. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Želi li predstavnik Vlade? Nema ga. Otvaram raspravu. U ime Kluba zastupnika HDZ-a gospođa Babić-Petričević. Gospođa Zdenka Babić-Petričević izvolite.
Gospodine dopredsjedniče, gospodine Gredelj, dame i gospodo. Budući je ovo konačno izvješće o obavljenim poslovima i sredstvima utrošenim za popis stanovništva, kućanstva i stanova za 2001. godinu, hvala Bogu je konačno no međutim ono nije dugo, ono je kratko pa ću nastojati biti kratka vezano za popis stanovništva, kućanstva i stanova u Republici Hrvatskoj kao što je i planirano, obrađeno je od 1. travnja do 15. travnja 2001. godine. To je bio redovni popis stanovništva u desetogodišnjem ciklusu proveden je prema rezoluciji Ujedinjenih naroda. Posebnost je ovoga popisa što je on proveden u neovisnoj Republici Hrvatskoj. Državni zavod za statistiku je sukladno zakonu bio nositelj pripreme organizacije i provedbe popisa za popisivanje određenih kategorija stanovništva, a pored državnoga zavoda bili su nadležni Ministarstvo vanjskih poslova za hrvatske državljane Republike Hrvatske zaposlene u diplomatsko-konzularnim predstavništvima na radu ili boravku u inozemstvu te Ministarstvo unutarnjih poslova, Ministarstvo obrane i Ministarstvo pravosuđa, uprave i lokalne samouprave za osobe smještene u njihovim objektima. U svim županijama i Gradu Zagrebu su se organizirali i proveli popis po odgovarajućim propisima, postojala su odgovarajuća povjerenstva koja su neposredno ili putem svojih tijela u gradovima u općinama u skladu s odredbom zakona i uputama Državnoga zavoda za statistiku provela propisivanje. Popis stanovništva mi bi bili sretniji da je ovaj broj veći od 4 milijuna 437 tisuća i 460 stanovnika. Ja se nadam našim zalaganjem i brigom za budućnost Hrvatske države za 10 godina ovaj popis će sigurno biti bogatiji nego što on je budući da je ovaj popis proveden u zakonskom roku i normalno očekivano je da bude proveden u zakonskom roku jer sve institucije koje su sprovodile ovaj popis imale su veliku obvezu i odgovornost za ono što se događalo 15 dana od 1. travnja do 15. travnja i prije toga, a i poslije toga u vrijeme donošenja izvješća, odnosno evo do dana današnjega budući da je ovo konačno izvješće. No budući sam rekla pored Državnog zavoda za statistiku koje je bilo i imalo zadatak sprovoditi popis pučanstva na području Republike Hrvatske, Ministarstvo vanjskih poslova imalo je jednu posebnu ulogu, a to je relativni veliki broj naših građana nalazi se na radu još uvijek i boravku u inozemstvu i trebalo je obuhvatiti ovim popisom. Ministarstvo vanjskih poslova Republike Hrvatske na osnovu Zakona o popisu stanovništva preko svoje diplomatsko-konzularne mreže trebalo je dobro organizirati popis u inozemstvu. Da bi se osigurao što veći i potpuniji obuhvat naših građana u inozemstvu angažirane su i druge hrvatske udruge, kulturne i športske, hrvatske katoličke misije i dobri ljudi koji su se htjeli uključiti u popis stanovništva za 2001. godinu. Putem Ministarstva vanjskih poslova dostavljeno je 120 tisuća popisnica putem naših državnih predstavništava. Te su popisnice se mogle dobiti na Internetu. Popisnice prema uputama mogle su se fotokopirati i mislim da sve što je učinjeno da nije bilo dostatno kako smo radili na popisu stanovništva u inozemstvu tako je i podatak ovakav katastrofalan ovakav kakav on i je. U ime Kluba Hrvatske demokratske zajednice ja ću reći još na kraju da je se popis stanovništva, osim europskih prekooceanskih zemljama provodio u Srbiji i Crnoj Gori i popisano je u Srbiji i Crnoj Gori 36 tisuća 470 osoba i u Bosni i Hercegovini 9 tisuća i 805 osoba i nažalost samo u inozemstvu 52 tisuće. Znači, dakle, u inozemstvu je popisano sveukupno 98 tisuća 992 osobe što to nikako ne može biti istina. U to vrijeme, gospodine Gredelj i prije toga kao zastupnica, tada sam bila u opoziciji, ali sam dobronamjerno ukazivala na sve načine da se popisu stanovništva u domovini, a pogotovo izvan domovine moralo prijeći na jedan drugi način, što to nije učinjeno. No međutim, u tomu su nam pomagala i sredstva javnoga priopćavanja a posebno pojedinci koji su na jedan mali plakat dijelili važnost popisa stanovništva gdje se i kada se može popisati stanovnik Republike Hrvatske sa boravkom u inozemstvu. No međutim, sve se to nije moglo dogoditi i uz dobru volju jer je bilo kratko vrijeme. Valjda, za netko bi to trebao odgovarati. Budući da se kod nas ne odgovara i za mnoge druge stvari mislim da se to može samo popraviti za idućih 10 godina. Evo, u ime Hrvatske demokratske zajednice ovo vaše izvješće i na kraju ćemo primiti k znanju, što je to uobičajeno po Poslovniku ovoga Sabora. Drugo ništa ne možemo učiniti no samo ću još kratko reći ovdje da sam tražila i razmišljala koja je stavka i gdje je stavka koliko je utrošeno sredstava kroz naša državna predstavništva koja su trebala odraditi posao koji je bio u njihovoj domeni. Pa evo, specifikacija utrošenih sredstava po godinama, ja tražim ovdje, piše isplata na terenu, distribucija obrazaca, održavanje zgrade, organizacija na terenu, osiguranje sudionika potpisa, izdaci za novo zaposlene, računala, oprema, usluge studentskog servisa, ostali izdaci, itd., itd. Ovo je izvješće napisano po jednoj špranci, reklo bi se kod nas u narodnomu govoru. Iz njega nije vidljivo kako ste trošili sredstva, namjenski ili ne namjenski. Da ste to učinili onda bi ja vidjela koliko je koštao popis stanovništva u inozemstvu koju je katastrofalan, a ova su izvješća gospodo pisali i vi to znate, gospodine Gredelj, pisale su osobe koje nisu provodile popis stanovništva za 2001. godinu jer su nakon popisa mnogi smijenjeni, kao što se to dogodilo i ravnatelju Državnog zavoda za statistiku. Kako rekoh, Hrvatska demokratska zajednica ovo izvješće prima na znanje i nadam se da će ono biti bolje, konstruktivnije za 10 godina.
Hvala lijepa. Drugi klubovi se nisu javili, a u pojedinačnoj raspravi se javila gospođa Zdenka Babić-Petričević.
Gospodine dopredsjedniče, dame i gospodo. Sigurno svaka tema u ovom Hrvatskom saboru je posebna, ima svoje značenje. Popis stanovništva za 2001. godinu je također od velikoga značenja. Ja kao saborska zastupnica 11. izborne jedinice moram ukazati još jedanput na ono što je se dogodilo u vrijeme popisa stanovništva za 2001. godinu, a to je sljedeće. Ministarstvo vanjskih poslova je prema članku 19. Zakona organiziralo prethodno samo popisivanje osoba na radu i boravku u inozemstvu koje je trajalo 15 dana prije određenoga roka prije 1. do 15. travnja. Ministarstvo vanjskih poslova je dostavilo popisnice obrasce oko 200 tisuća u diplomatsko konzularna predstavništva. Ona su imala obvezu da obrasce dostave i u udruge naših građana u inozemstvu. Državni zavod za statistiku je u suradnji sa Biskupskom konferencijom poslao obrasce na oko 200 adresa katoličkih hrvatskih misija u svijetu. Negdje sa 150 tisuća popisnica. U prekomorske zemlje poslan je manji broj obrazaca s uputom o mogućnosti fotokopiranja. Da bi, ja ovo još jedanput ponovila, i ponovila onaj katastrofalna podatak koji je ovaj popis obuhvaćen, a to obuhvatilo 52 tisuće 717 osoba. Gospodine Gredelj, samo uz jedan primjer, usporedite ovaj podatak koji je konačan u popisu stanovništva za 2001. godinu s onim što ću vam ja sada reći, a mogu ga pokrijepiti i u pisanom obliku. 1998. godine pri kraju moga mandata kao generalne konzulice Republike Hrvatske u Stutgartu, zatražila sam službene podatke od Zavoda za statistiku pokrajine Baden Wutenberg i dobila sam rezultate. Tamo je bilo službeno prijavljeno 136 tisuća hrvatskih građana, odnosno hrvatskih državljana. Sigurna sam da od tih 136 tisuća sigurno 80% je bilo sa mjestom prebivališta u Republici Hrvatskoj koji ne dolaze samo jedanput godišnje u Republiku Hrvatsku nego koji dolaze hvala Bogu i po nekoliko puta. Znači, bili su po zakonu, po Zakonu o popisu stanovništva za 2001. godinu obuhvaćeni. Kao što sam rekla, samo uz ovu usporedbu vidjeli ste da ovaj popis za 2001. godinu nije uspio i kad bi se sada u Hrvatskom saboru glasovalo ko prihvaća ovo izvješće, ja kao zastupnica 11. izborne jedinice mogla bi samo reagirati na to jer bi digla ruku protiv. No međutim, sigurno sada vi ne možete ništa popraviti niti ja mogu sa mojim "za" ili "protiv" učiniti. Ali tada ponavljam još jedanput, kao zastupnica 11. izborne jedinice, tada zastupnica u opoziciji ukazivala sam da je kratko vrijeme za sprovođenje popisa stanovništva za 2001. godinu. Ukazivala sam na to što rade druge zemlje u vrijeme pretpotpisa stanovništva, ukazivala sam što je potrebno napraviti. No međutim, ništa se nije dogodilo, pa se ništa nije dogodilo ni onoj osobi niti ministru u Ministarstvu vanjskih poslova za koji je bio odgovoran. Sada taj gospodin za koji je bio odgovoran za popis stanovništva hrvatskog iseljeništva, odnosno Hrvata izvan domovine sa mjestom prebivališta u Republici Hrvatskoj, dobio je nagradu i sada je hrvatski veleposlanik u jednoj zemlji. Ovom prigodom samo ću zahvaliti svim hrvatskim katoličkim misijama i svim onim ljudima koji u to vrijeme su učinili ono što su učinili pa samo na taj način došli do ove, i do ove porazne brojke. Da ste više potrošili sredstava za popis stanovništva u inozemstvu onda bi i podatak bio bolji. Da ste bili odgovorniji bio bi bolji. Pa ja vas pitam, zašto ste vi nagradili ljude koji su nakon, i ne znam kakve su to nagrade. Ja se nadam da ćete mi odgovoriti kakve su to nagrade po 8 tisuća kuna, 19 ljudi, 19 djelatnika u prvoj grupi. U drugoj grupi 4 tisuće djelatnika, 4 tisuće kuna za 36 djelatnika. Svaka osoba koja napravi dobro posao sigurno on treba biti nagrađen. Ako ste vi još imali nakon ovakvog posla vezano za ovaj dio koji ja vama govorim, nagradili pojedince onda svaka vam čast. I objasnite mi, mogu li i kada ću dobiti odgovor ... [[Govornica isključena, ne čuje se.]] Molim vas, gospodine Gredelj, koliko je sredstava utrošeno putem naših državnih predstavništava za popis hrvatskih državljana u inozemstvu sa boravkom u inozemstvu, a obuhvatio je Zakon o popisu stanovništva za 2001. godinu. Pa ću ja usprediti sa dodijeljenim nagradama, pa ću vidjeti možda nemam ja pravo govoriti o podijeljenim nagradama, možda ste više sredstava potrošili na ovo, pa slučajno se dogodio se ovaj popis sa 52 tisuće ljudi a u samo jednoj pokrajini sigurna sam u Hamburgu ima 25 tisuća Hrvatskih državljana, grad Hamburg i okolica Hamburga. Ima vam Munchen 42 tisuće, sa centrom Munchena i užom okolicom i tako bi vam mogla nabrajati do ujutro, i kada mi budete govorili imaju li svi ti ljudi Hrvatske putovnice ja govorim o Hrvatskim državljanima sa mjestom prebivališta u Republici Hrvatskoj koji su trebali biti popisani u Zakonu u popisu stanovništva za 2001. godinu.
Hvala lijepa. Imamo repliku gospođa zastupnica Ingrid Antičević-Marinović.
Gospođa zastupnica se sasvim neosnovano okomila ovdje na gospodina Gredelja pa onda spominje i Zakon o prebivalištu, jer da je bilo i tih više osoba koji su ne samo jednom se pojavile u Hrvatskoj imaju pravo prebivališta, to je istina naš Zakon o prebivalištu. Ako išta trebamo mijenjati to je taj Zakon jer nigdje u svijetu nema zemlje koja ne kontorolira prebivalište svojih građana i mora se .... definicija prebivanje je negdje gdje se prebiva, gdje se radi, gdje se plaćaju porezi. Pazite nama u Makarskoj uoči izbora ja otkriveno da ima toliko ljudi, da su plošna bića, dakle ne trodimenzionalna ne bi stali u tu kuću koliko je prijavljeno osoba i onda se crpe prava, sve dotacije i davanja ali kada treba platiti alimentaciju onda ga nema, onda tu ne prebiva. Molim vas lijepo, ovo je jedan ozbiljan problem za kojeg tražimo da Vlada se uhvati u koštac dakle da se promijeni Zakon o prebivalištu da se nađu efikasni mehanizmi kontrole prebivališta jer je to kontrola naših sredstava ako to ne učini Vlada učinit će SDP.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku gospođa Zdenka Babić-Petričević.
Gospođo kolegice rekli ste ako neće Hrvatska vlada promijeniti Zakon o prebivalištu onda će to učiniti SDP to je učinio SDP 72 godine i zato ljudi prebivaju tamo gdje prebivaju, to su vaši prethodnici. Drugo, ja sam rekla gospodinu Gredelju da nisu obuhvaćeni oni ljudi koji su po zakonu o popisu stanovništva za 2001. godinu trebali obuhvaćeni biti a vi ste bili ministrica pravosuđa sa mjestom prebivališta u Republici Hrvatskoj koji dolaze u Republiku Hrvatsku ne samo jedamput godišnje nego svaki put. A da nije hrvatskih ljudi koji često dolaze u Republiku Hrvatsku, koji pomažu svoje obitelji koji imaju duplo stanovanje ili koji plaćaju duple dadžbine ili ako hoćete žive od dvije države, jer imaju jednu domovinu onda bi socijalni kartoni u Hrvatskoj bili malo veći i još nešto morate znati da još uvijek Hrvatsko iseljeništvo u Hrvatsku donosi godišnje više nego Ministarstvo turizma. To mi nije mogao opovrgnuti ni vaš gospodin ministar Crkvenac, niti će mi moći opovrgnuti gospodin ministar Kalmeta ja bih voljela da mi jednoga dana to opovrgnu. I šteta što nema više vremena da vam odgovorim još nešto, a to je gospođo ministrice ministar vanjskih poslova i njegov državni tajnik kada je se saznalo da Hrvatske katoličke misije su se uključile u popis stanovništva u inozemstvu koje je onda bio povučen, tko je tada dobio otkaz neću zbog ljudi ih prozivati ovdje jer nije lijepo baratati sa imenima, a nisu tu.
Hvala lijepa. Prije toga gospođa Zdenka, prije toga moram se ispraviti malo, naime gospođa Antičević-Marinović nije ministrica nego zastupnica. A sada povreda Poslovnika gospođa Antičević-Marinović.
[[Govornik se naknadno uključio.]] upravo ste vi ispravili zapravo nije se radilo samo o netočnom navodu nego o Povredi poslovnika jer zastupnika odnosno zastupnici je trebalo izreči opomenu, ne ona mene nije omalovažila nego me nepotrebno uzvisila, i ako to članak 214. ne predviđa ali ovim arugmentom ad minore, ad majus bi se to tako dalo zaključiti ali to ste učinili vi prije mene pa vam ja zahvaljujem.
U svakom slučaju ako smatrate da je biti ministar nešto uzvišeno. Jeste li vi gospođo tražili povredu Poslovnika? Jeste. Izvolite.
[[Govornik se naknadno uključio]] 214. pa 1, 2, 3, 4, 5 i 6. ja nisam govorila kolegici Antunović da je sada ministrica nego bivša ministrica, u to vrijeme, pardon, Ingrid Antičević, prema tome, da li je ona Marija, da je Marija bila bi drukčija. I kao bivša ministrica gospodine, kao bivša ministrica pravosuđa morala je znati i bilo je ukazivano u njeno vrijeme da popis stanovništva u inozemstvu ne ide onako kako bi ga trebalo obaviti a da vi te ljude ne volite to ste dokazali 72 godine, ali sada smo ravnopravni, u ovoj kući, za istim stolom, isti Ustav, isti Zakoni. Trpi me, trpim te.
Hvala lijepa. NO, nisam čuo da ste rekli bivša ministrica, a niste ni vi vjerujem, drugo nemojmo dalje oko toga, niste rekli bivša nego ste rekli u onoj situaciji ministrica. Tako da mislim da je to riješeno, nemamo više nikakvih ispravaka. Zaključujem raspravu, glasovanje će biti kada se steknu uvjeti.
Konačno Izvješće o obavljenim poslovima i sredstvima utrošenim za popis stanovništva, kućanstava i stanova u 2001. godini. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje sljedeći zaključak: Prihvaća se Konačno izvješće o obavljenim poslovima i sredstvima utrošenim za popis stanovništva kućanstava i stanova 2001. godine. Tko je za? Hvala. Protiv? Hvala. Suzdržan? Utvrđujem da je sa 121 glasom za i 1 suzdržanim prihvaćen predloženi zaključak.
Prelazimo na 16. točku dnevnog reda - Godišnje izvješće o radu Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja u odnosu na državne potpore i godišnje izvješće o državnim potporama za 2003. godinu. Sukladno članku 19. Zakon o državnim potporama, Agencija za zaštitu tržišnog natjecanja dostavila je navedeno Izvješće. Materijal ste primili poštom, raspravu su proveli Odbor za gospodarstvo, razvoj i obnovu i Odbor za ... integracije. Izvješća ste primili na sjednicu. Da li je Vlada dostavila mišljenje? Vlada je dostavila mišljenje. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Predstavnik predlagatelja molim da se predstavite jer ovdje je naznačena Olgica Spevec.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovane zastupnice i zastupnici. Pred vama se nalazi prvo godišnje Izvješće o radu Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja u odnosu na državne potpore i godišnje izvješće o državnim potporama za 2003. godinu, kojeg agencija sukladno članku 19. Zakona o državnim potporama ima obvezu podnijeti Hrvatskom saboru na usvajanju. Izvješće je koncipirano tako da se o njegovom prvom dijelu daje kratko obrazloženje zakonskih i podzakonskih rješenja u svezi s ovom materijom. Razlozi radi kojih državne potpore uopće treba nadzirati i odobravati od strane tijela kao što je Agencija za zaštitu tržišnog natjecanja europska rješenja te aktivnosti koje je agencija poduzela u 2003. i 2004. godini radi provedbe zakona. U drugom dijelu izvešća dan je prikaz državnih potpora u 2002. i 2003. godini prema metodologiji koja je usklađena s metodologijom u Europskoj uniji. Državne potpore uobičajeno se definiraju kao oblik državne intervencije s ciljem poticanja neke ekonomske aktivnosti, sektora ili poduzeća. Prema Zakonu o državnim potporama državne potpore su svi stvarni i potencijalni rashodi ili umanjeni prihodi države dodijeljeni od davatelja državne potpore koji narušavaju ili bi mogli narušiti tržišno natjecanje davanjem povlastica korisniku državne potpore bez obzira na oblik državne potpore. Stoga treba naglasiti da se državnim potporama smatraju samo oni izdaci koji imaju učinke na tržišno natjecanje i na trgovinu sa Europskom unijom. Naime, u skladu s člankom 70. Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju nespojivo je s ovim sporazumom, citiram, nespojivo sa ovim sporazumom smatra se svaka državna potpora koja narušava ili prijeti narušavanjem tržišnog natjecanja, davanjem prednosti nekim poduzetnicima ili nekim proizvodima. Sukladnim Zakonu o državnim potporama ipak smatraju se državne potpore za ublažavanje ili otklanjanje šteta prouzročenih prirodnim nepogodama, izvanrednim ili ratnim okolnostima, državne potpore koje potiču gospodarski razvoj područja s neuobičajeno niskim životnim standardom ili velikom nezaposlenosti, potpore namijenjne promicanju kulture i zaštite baštine, potpore namijenjen provedbi značajnih projekata ili otklanjanja poteškoća u gospodarstvu, potpore namijenjene poticanju određenih gospodarskih djelatnosti ili određenih gospodarskih područja itd. Državne potpore mogu se dodijeliti u obliku izravnih subvencija iz proračuna povoljnijih kredita državnih jamstava, poreznih izuzeća ili oprosta poreza, smanjivanju obveza o doprinosima i otpisi potraživanja. Prodajom državne imovine ispod tržišne cijene i na druge načine. Dozvolite mi da se osvrnem na rad agencije u proteklom razdoblju u svezi državnih potpora. Poslovi odobravaja, nadziranja i povrata općih i posebnih državnih potpora dani su u zadatak agenciji donošenjem Zakona o državnim potporama i Uredbe o državnim potporama. Naime, već spomenutim člankom 70. Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju Hrvatska se obvezala osnovati operativno neovisno javno tijelo kojemu će biti povjerene ovlasti nužne za punu primjenu odredbi sporazuma koje se odnose na državne potpore. Agencija je započela sa aktivnostima vezanim uz provedbu zakona i uredbe krajem 2003. godine kada je imenovano i s radom započelo Vijeće za zaštitu tržišnog natjecanja. Promjena organizacijskog ustrojstva agencije sukladno novom Zakonu o zaštiti tržišnog natjecanja i Zakonu o državnim potporama zahtjevala je i donošenje novog statuta agencije koji je usvojen od strane vijeća i potvrđen u Hrvatskom saboru 30. siječnja 2004. godine. Statutom je ustrojem poseban sektor za državne potpore te su na taj način stečeni formalni uvjeti za obavljanje poslova vezanih za državne potpore. U prethodnom razdoblju radi uspostave sustava državnih potpora sukladno zakonu agencija se prvenstveno koncentrirala na uspostavu suradnje i redovite komunikacije s nadležnim tijelima državne uprave, Vladom Republike Hrvatske, ministarstvima i državnim uredima radi stvaranja preduvjeta za početak primjene zakona. Spomenuti subjekti također su detaljno upoznati s obvezama koje su dužni izvršavati glede državnih potpora a koje proizlaze iz zakona, uredbe te Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju. Nadalje, u svrhu poštivanja obvezujućih rokova i daljnjeg razvoja sustava državnih potpora agencija je odgovarajuću aktivnost usmjerila na izradu svih potrebnih uputa, obrazaca, registara i ostale dokumentacije neophodne za usaglašavanje postojećih potpora sa zakonom i uredbom. U cilju nužne prilagodbe odredbi zakona novom ustroju agencije te dorade određenih odredbi zakona agencija je izradila prijedlog izmjena i dopuna predmetnog zakona te ih uputila nadležnom ministarstvu kao inicijativu za izmjenu zakona što je rezultiralo donošenjem Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o državnim potporama. Sukladno obvezi iz nacionalnog programa i plana provedbe Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju Vijeće za zaštitu tržišnog natjecanja usvojilo je i predložilo Vladi donošenje programa dinamike, usklađivanja postojećih programa državnih potpora s kriterijima iz članka 70. stavak 2. Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju između Republike Hrvatske i Europskih zajednica i njihovih država članica kao i programa prilagodbe sustava državnih potpora u Republici Hrvatskoj sa sustavom državnih potpora u Europskoj zajednici. Spomenuti programi dostavljeni su Vladi Republike Hrvatske radi prihvaćanja. Agencija je uspostavila suradnju sa znanstvenim institucijama, primjerice sa Institutom za javne financije s kojim trenutno radi na provedbi više projekata iz područja državnih potpora. Također, agencija je uspostavila i međunarodnu suradnju i to poglavito sa Sektorom za nadzor državnih pomoći Ministarstva financija Republike Slovenije. Nadalje, budući da se radi o potpuno novom sustavu i materiji koja do donošenja zakona i uredbe nije bila pravno regulirana provodi se stručno usavršavanje kadrova kako u agenciji tako i u drugim tijelima državne uprave. Ispunjenje rečenog zadatka agencija izvršava kroz CARDS program koji je financiran od Europske unije. Projekt CARDS započeo je u mjesecu ožujku 2004. godine i provodit će se do kraja 2005. godine. U odnosu na drugi dio izvješća u kojem su dani iznosi i pokazatelji strukture i trendova u sustavu državnih potpora dozvolite mi da ukratko iznesem podatke o državnim potporama u 2002. i 2003. godini. U 2003. godini su u Hrvatskoj dodijeljene državne potpore u iznosu od 5 milijardi 987 milijuna kuna što je manje nego u 2001. godini ali više za gotovo 22% u odnosu na 2002. godinu. Udio državnih potpora u bruto društvenom proizvodu koji je 2001. iznosio 3,9% u 2002. godini iznosi 2,8% dok u 2003. udio državnih potpora u bruto društvenom proizvodu iznosi 3,2% odnosno 2,1% bez poljoprivrede. Sukladno odredbama zakona i metodologiji Europske unije državne potpore se dijele na horizontalne, sektorske i regionalne te državne potpore poljoprivredi i ribarstvu. Horizontalne državne potpore usmjerene su na sve sektore odnosno poduzetnike te se stoga smatra da u znatno manjoj mjeri narušavaju tržišno natjecanje od sektorskih koje se dodjeluju pojedinim gospodarskim granama i grupacijama. Cilj regionalnih državnih potpora je spriječiti koncentraciju proizvodnje u određenim područjima i potaknut gospodarski razvitak siromašnijih područja odnosno područja koja zaostaju u razvitku u odnosu na ukupno gospodarstvo. Promatrano prema spomenutim kategorijama razvidno da se najveći dio državnih potpora u 2002. i 2003. godini odnosi na sektorske potpore koje u strukturi ukupnih državnih potpora čine 51,2% u prethodnoj godini. Udio horizontalnih potpora je gotovo neznatan jer čine samo 6,9% u strukturi ukupnih državniih potpora. Ono što ohrabruje trend rasta horizontalnih državnih potpora u 2003. godini. Također je primjetan značajan porast udjela regionalnih potpora sa 0,7% u 2002. godini na 4,4% u 2003. Uspoređujući strukturu potpora prema spomenutim kategorijama u Republici Hrvatskoj i Europskoj uniji u 2002. godini, uočiti ćemo bitno različite odnose. Dok naime, horizontalne potpore čine u Europskoj uniji u 2002. godini 51% ukupno dodjeljenih potpora, u Hrvatskoj je to svega 6%. Na drugoj strani, udio sektorskih potpora u Republici Hrvatskoj iznosi 58% a u Europskoj uniji svega 21%. U našoj zemlji potpore poljoprivredi i ribarstvu čine 36% u strukturi potpora a u Europskoj uniji 28%. Svrha ovog izvješća je transparentno i pregledno prikazati potpore u Republici Hrvatskoj kako bi se taj sustav mogao unaprijeđivati na način da i uz smanjenje izdvajanja potpore budu usmjerene prema ciljevima koji mogu doprinjeti rastu ukuponog gospodarstva što se, što se ponajprije može očekivati od potpora sa horizontalnim ciljevima. Treba također spomenuti da u ovom prvom izvješću podaci o iznosima nisu konačni te da će se oni korigirati kada agencija bud uspostavila sustav u cjelini odnosno kada se davateljima državnih potpora usuglasi programe, kriterije i mjerila za odobravanje općih i pojedinačnih državnih potpora što je nužno učiniti u suradnji sa nadležnim ministarstvima tijekom 2004. godine kako bismo ispunili zadaće iz Zakona o dražvnim potporama i obveze iz Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju. Zaključno još jednom istićemo sljedeće. Nedvojbeno je da državne potpore predstavljaju javna sredstva koja se moraju upotrebljavati namjenski i učinkovito a njihovo trošenje u svakom trenutku mora biti prikazano na transparentan način. Pred agencijom i predavateljima državnih potpora sljedeće razdoblje mora biti obilježeno kao razdoblje usaglašavanja postojećih programa po kojima se dodjeljuju državne potpore odnosno postojeći programi moraju se usuglasiti sa kriterijima i mjerilima koja proizlaze iz novog sustava državnih potpora. Zahvaljujem.
Hvala gospodinu Nikoli Popoviću. Žele li izvjestitelj odbora uzeti riječ? Ne žele. Želi li predstavnik Vlade uzeti riječ? Ne. U ime Kluba SDP-a, gospođa zastupnica Dragica Zgrebec.
Gospodine potpredsjedniče, predstavnici agencije, kolegice i kolege. Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju preuzeta je obveza da se u sustav državni potpora uskladi sa sustavom društvenih potpora u Europskoj uniji. U ovoj fazi usklađivanja Republika Hrvatska je preuzela dva osnovna, dvije osnovne obveze. A to je osnivanje ovlaštenog tijela za određivanje programa općih i pojedinačnih potpora te nadgledanje zakonitosti dodjeljivanja i osiguravanje transparentnosti dodjele državnih potpora, odnosno redovito dostavljanje godišnjih izvješća o državnim potporama Europskoj uniji sukladno metodologijji i prikazu koji se koristi u zemljama Europske unije. Zakon o državnim potporama stupio je na snagu 2. travnja 2003. godine. Zakonom je utvrđeno da je ovlašteno tijelo Agencija za zaštitu tržišnog natjecanja. Danas raspravljamo o prvom izvješću o državnim potporama koje nam je dostavila Agencija kao ovlašteno tijelo za odobravanje programa općih i pojedinačnih potpora. Ocjenjujemo da je izvješće u ovoj prvoj fazi pračenja državnih potpora dobro. Ono u uvodnom dijelu daje pregled propisa i definicija koji se odnose na državne potpore što olakšava razumjevanje samog izvješća. Podržavamo i zaključak agencije da uz izradu zakonskog okvira treba raditi na provedbi sustava u praksi što podrazumjeva stručno osposobljavanje i kadrovsko ekipiranje čime će oblici državnih potpora manje narušavati tržišno natjecanje. Državne potpore se i po našem Zakonu o državnim potporama dijele u tri kategorije: u horizontalne, regionalne i sektorske. U ovom izvješću možemo ih upravo tako i pratiti. I to horizontalne potpore koje su namjenjene svim poduzetnicima na tržištu a odnose se na potpore za istraživanje i razvoj, zaštitu okoliša, sanaciju i restrukturiranje, suradnju sa poduzetnicima srednjim i malim, za zapošljavanje, usavršavanje i kulturu. U 2000. godini za ove potpore izdvojeno je ukupno nešto više od 287 milijuna kuna ili 5,8% dok to značajnije raste u 2003. godini kada je izdvojeno nešto više od 412 milijuna kuna ili 6,9% ukupno isplaćenih potpora. Smatramo da ubuduće ovi vidovi potpora trebaju povećavati svoje učešće u ukupnom isplaćenim potporama. Regionalne potpore imaju svrhu poticanja manje razvijenih područja utvrđenih kartom regionalnih državnih potpora a odnose se na transfere iz proračuna, porezne olakšice, povoljne kredite i slično. U 2002. godini iznose samo 35 milijuna kuna ili 0,7% dok u 2003. značajnije rastu, isplaćeno je preko 262 milijuna kuna ili 4,4% te daljnjih 300 milijuna ukupnih potpora na lokalnoj razini za koje se u izvješću kažu da nema podataka o pojedinačnim vidovima, odnosno po kojim vidovima se to isplaćivalo. I ovaj vid potpora trebao bi s obzirom na velike razlike u razvijenosti pojedinih područja u Hrvatskoj ubuduće povećavati. Stoga nas zabrinjava najava da će se u porezni sustav bitnije mijenjati i to na način da se smanjuju olakšice. Sektorske potpore odnose se na proizvodnju čelika na kopneni, pomorski i zračni promet i brodogradnju. Ocjena je da ovaj vid bitnije narušava tržišno natjecanje i ne rješava strukturnu prilagodbu pa bi o tome trebalo voditi računa i u Hrvatskoj. Za ove potpore u Hrvatskoj se izdvaja najveći dio potpora, u 2002. to je 2,8 milijardi ili gotovo 58% dok u one i u 2003. godini rastu na 3,1 milijardu ali zbog povećanja ukupnih potpora smanjje se njihov udio na 51%. Najveći dio odnosi se na promet a slijedi ga brodogradnja i turizam. U Hrvatskoj posebnim su zakonom regulirane potpore u poljoprivredi koja je u 2000. godini iznose milijardu i 7070 milijuna ili 36% a 2003. rastu ali nešto sporije nego se izdvaja za ukupne potpore na milijardu i 950 milijuna ili učestvuju sa 32,4%. Ukupno ovo se pračenje odnosi na pračenje kroz proračun, odnosno evidenciju Ministarstva financija, u 2002. godini izdvojeno je oko 5 milijardi kuna a 2003. oko 6 milijardi kuna ili bilježe povećanje od 20%. Agencija u zaključku ovog izvješća konstatira da se izvješće temelji na državnim potporama danim iz državnog proračuna jer nema izgrađenu vlastitu bazu podataka. Stoga je potrebno osigurati sredstva da se Agencija osposobi, da može obavljati ovaj zahtjevan i značajan posao. Klub SDP-a ocjenjuje predloženo izvješće korektnim i glasati će za njegovo prihvaćanje. Hvala.
Zahvaljujem gospođi zastupnici Dragici Zgrebec. U ime Kluba HDZ-a, gospodin zastupnik Šime Prtenjača.
Gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege, s obzirom da je prvo izvješće, moglo bi se u jednoj rečenici sažeti i reći HDZ će primiti na znanje ili prihvatiti ovo Izvješće. Međutim, kako je čini mi se ovo Izvješće i na neki način jer je i prvo, a možda i iz nekih drugih razloga gotovo jedinstveno. Valja ipak istaći nekoliko napomena uz to izvješće ali i sa ciljem naravno da se u budućem vremenu i budućim vremenima uočeni nedostaci korigiraju. Samo izvješće je tehnički podijeljeno u dva dijela kako vidimo i ovaj prvi dio mislimo da je isuviše detaljistički upućeno kao da je upućeno prosječnom, ispodprosječnom čitatelju. Mislim da za Sabor bez obzira što je prvo i bez obzira na ove pojmove je isuviše detaljistički pa zapravo se može postaviti onda pitanje je li smisao izvješća da se objašnjavaju teorijski pojmovi ili pojmovinik ili s druge strane da se da zaista krajnja ocjena namjene korištenja ili oslobađanja svejedno, javnih sredstava odnosno transparentno praćenje namjene i trošenja tih sredstava. Ono što bi agencija na kraju trebala raditi. Prema tome u ovom prvom dijelu zapravo nema se što komentirati i kao takvo se može prihvatiti ali u svakom slučaju ovaj drugi dio će trebati u budućim izvješćima potpuno drugačije prezentirati sa naravno više podataka. Potpuno jasno da je u skladu sa sporazum ... [[Govornik se ne razumije]] prihvačen i način i izvješće ali očito je i iz ovog praćenja i iz izvješća da i sama agencija prizna prvo da nema baze podataka pa sve ono ostalo što proizlazi a to se itekako iz ovog izvješća vidi kad se dobro analitički razmotri. Evo samo još nekoliko činjenica uz to. I sama agencija u ovom drugom dijelu kad kaže rad agencije zaključuje da je Statut donešen krajem godine. Prema tome može se zaključiti u tom dijelu da zapravo nije ni mogla raditi jer s obzirom na vremensko razdoblje u kojem je ona na neki način ... [[Govornik se ne razumije]] konstituirana i donijela potrebne akte ona zapravo nije ni mogla raditi. Isto tako praćenje je potrebno posebno izdvajanje poteškoća i strukturalne, strukturalnog ustroja same agencije. Mislim da nije toliko bitno za efekte ili rezultate jer to je još razdoblje ustrojavanja kao i edukacija kadrova koji će biti ustrojeni. Prema tome ovo izvješće zapravo i u tom dijelu se može na neki način prihvatiti samo kao informacija pa još i skraćena informacija, a ne detaljno ... [[Govornik se ne razumije]] oko toga. Kod samog izvješća o državnim potporama u ovom drugom dijelu naravno možemo prihvatiti opet možda nominalno promatranje ili relativno promatranje u strukturi prema proračunu ili visini sredstava koja se izdvajaju a po namjeni i vrstama koja se izdvajaju. Isto tako teško bi bilo dati ocjenu iz ovog izvješća da li smo postigli cilj koji smo željeli, a sve ovo ima cilj reguliranja određenih, kako sama agencija kaže tržišnih odnosa i jesmo li postigli makroekonomske efekte koje smo željeli postići u pojedinim, postići u pojedinom sektoru i da li smo usklađivali taj, donekle utjecaj tržišnog mehanizma. Meni se čini da, ili ne bih mogao, ili ne bismo mogli postići potpunu ocjenu da smo postigli efekte koje smo naravno postavili, željeli postići iz toga. Zašto? Pa kad promatramo po strukturi i namjeni i korištenje tih sredstava vidimo pri kraju i izvješću da zapravo bez baze podataka mi nemamo povratno informaciju što se zapravo događalo? Pa onda naravno mogu se postaviti određene dileme da li su se ta sredstva namjenski i potrošila? Jer ako ih promatramo po gospodarskim sektorima onda ukupno u masi nominalno možemo reći ovamo je malo ili onamo je puno, ali to nije dovoljno za dati kvalitativnu ocjenu namjena i trošenja takvih sredstava. Bilo bi dobro da u izvješćima se, bez obzira na metodologiju na kraju, mogu pratiti i nenamjenski utrošena sredstva kao i nenamjenski odobrena popusti ako možemo reći tako iz razloga da bismo točno znali na pojedinog korisnika posebno onog većeg korisnika što se događa zapravo s tim sredstvima na kraju godine u tom godišnjem izvješću. Čini mi se da bismo mogli doći do interesantnih podataka a ovako zaista po granama ne možemo uopće znati što se događalo u namjeni korištenja tih sredstava. Isto tako kod regionalnog korištenja sredstava možemo jednako tako kazati regionalno je utrošeno relativno toliko ili ovoliko pa moglo je ili može biti manje ili više pa opet nećemo postići nikakvu kvalitativnu ocjenu ali kada bismo imali 21 županiju ili nešto drugo ili bilo koji još eventualno podatak, e onda bismo mogli vidjeti interesantno vjerojatno podatke u kojim područjima i kako su se ta sredstva disperzirala. Isto tako kakve su efekte postigli. Jer ako kažemo da su javna sredstva, ne ako kažemo nego činjenica isto bismo onda morali i javno reći: “Jeste, ta sredstva su postigli taj cilj, eventualno i tog ravnomjernog korištenja i razvoja”. I u tom smislu u samom zaključku i prihvaćanje činjenice da ova sredstva odnosno ova baza podataka koja nije ustrojena ne može biti izgovor da nismo mogli dati malo truda pa ipak doći do nekih podataka jer valjda i Ministarstvo financija koje je imalo dio informacija u prošloj godini valjda je imalo dovoljno podataka da se mogla dati barem i minimalna ocjena o ciljevima i rezultatima takvih ciljeva koje je Vlada prošla naravno postavila i kako smo ih ostvarili na kraju ovog izvještajnog razdoblja. Iz tog razloga ovo izvješće se uistinu može samo prihvatiti ili primiti na znanje ali bez dublje analize i konkretnih podataka koji se mogu iz toga zaključiti da bismo mogli usmjeriti dalje korištenje ili eventualno analizom utvrditi i usmjeriti dalje rasprave koje će vjerojatno biti interesantne kad budemo imali bilo rebalansom bilo donošenjem budućeg proračuna. Zahvaljujem i HDZ će prihvatiti ili primiti na znanje ovo izvješće.
Hvala lijepo. U ime Kluba HSS-a gospodin zastupnik Luka Roić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolegice i kolege zastupnici i gospodo iz agencije. Ovo je prvo izvješće Državne agencije za zaštitu tržišnog natjecanja koje je uspjela pripremiti ova agencija i podaci koji su prikazani u ovom izvješću temelje se na podacima Ministarstva financija i to temeljem praćenja Državnog proračuna što nam govori da izvješće nije i ne može biti posve potpuno. Nismo sigurni da li je posve i pravovaljano. Ne znamo da li se, da li će izvješće pratiti netko iz Ministarstva financija, kao što vidim ne prati ili pak netko drugi. Ja bih ovdje želio vidjeti malo detaljniji izvještaj. Na primjer koja su to poduzeća dobila potpore, subvencije, jamstva, kojim su to poduzećima potpisivani dugovi, a kome i kojima nisu? Ovo sve ne govorim bez razloga. Imamo mi u Hrvatskoj praksu koja se već ustalila davanja državnih jamstava po čudnim kriterijima jer ovdje vlada tržišna ekonomija, rekao bih ipak samo za one naivne, a u konačnici uvijek je ista bez obzira tko je na vlasti. Rijetko pobjeđuju najbolji, često su to politički bliske osobe, zavičajne i rođačke veze a da o potkupljivanju i ne govorim. U svim mogućim kombinatorikama neetičnosti mogao bih reći da smo na vrlo zavidnom visokom mjestu. Načelo nešto meni, nešto tebi u pravilu shvaćeno privatna imovina je moja, a dugovi poreznih obveznika su poreznih obveznika. Svi znamo da je to politika na kratke staze jer kako na svjetskom tržištu takvi zasigurno nemaju šanse i to sve u konačnici pada na leđa radnika i u konačnici stvaramo ipak jednu veliku pogrešku. Zato bih volio ovdje vidjeti izvješće ne samo o ukupnom iznosu nego i o strukturi, po namjeni tko, kako i zašto koristi ova sredstva? Praksa zemalja gospodarsko naprednih je da državne potpore dijeli u 4 kategorije ovisno kakva je krajnja korist za državne korisnike državnih potpora. Naravno financijska i sve državne potpore su rashod države i državne blagajne a korist korisnika ovisna je i o instrumentu dodjele pa zna biti i manja od nominalne vrijednosti potpore. U tabeli broj 2 državne potpore 2002. godine u najvećoj mjeri išle su za subvencije i to najviše u promet. Oko milijun 414, milijardu 414 milijuna kuna i naravno u jamstva 620 milijuna i nešto sitno tisuća kuna. U 2003. godini situacija je veoma slična, subvencije su povećane, ali državna jamstva ipak su manja. Vjerovati ću da smo mi u Saboru za to zaslužni stalnim upozorenjima na oprez sa državnim jamstvima, jer sve to često ipak pada na teret države. Samo bi ilustrirao jamstva u brodogradnji u 2002. godini. Iznosile su 253 milijuna kuna, a u 2003. 10 milijuna kuna, ali u istoj grani porasla su plaćanja po zajmovima i otpisima u iznosu od 507 milijuna kuna. Subvencije u prometu su pozamašne i osobna sam mišljenja, a i mi u HSS-u da to poprilično guši tržišno natjecanje. U prometu najveći dio potpora ide na promet na kopneni promet i to na željeznice, u zračnom za otpis dugova i vlasnički udio u Croatia airlinesu, a u pomorskom na potporu lukama i poticanje brodskih linija i obnovu putničke flote za koju znamo kakva je. Imamo slučaj našeg monopolista čiji su trajekti od jedne nezavisne komisije ocjenjivani vrlo lošim ocjenama u zadnje, nedugo. Znamo da su neki dobili tek prolaznu ocjenu od dva, a mogu zamisliti kako bi prošli trajekti poput Vange, Valuna i sl. da su ti isti bili na njima. Ne znam da li država kontrolira gdje su trošeni ti novci. Trajekti su nam stari, a putne karte preskupe, a otoci daleko, a država uredno plaća subvencije. Mi u HSS-u mišljenja smo da ulaganja, odnosno državne potpore u određene djelatnosti, ovdje sam već spomenuo promet, a to se može odnositi i na svaku drugu privrednu granu. Ta ulaganja zapravo ne rješavaju stvarne probleme nego ih samo produbljuju i počesto samo odgađaju, a poslovodstva često birana po političkoj podobnosti umjesto po stručnosti i menadžerskim odlikama, a oni se naravno niti ne moraju dovoljno truditi niti ih je neću reći briga, ali previše stalo da iza njih, jer iza njih naravno stoji država koja će sve to na kraju podmiriti. A kad kao da zaboravljaju da bez tržišne utakmice nema pomaka u gospodarstvu ma kako dobili potpore od države. Otvorite tržište i natjecanje u svim granama, dokidati postupno monopole svih vrsta pa će uvjeravam vas brzo isplivati na površinu sposobni i ponajbolji, a propadati podobni. Trebalo bi što više poticati horizontalne državne potpore jer su pravednije i usmjerene su na sve sektore i manje narušavaju tržišno natjecanje te pozitivno djeluju na gospodarstvo naravno ako su pravično raspodijeljeni. O regionalnim potporama želio bih također nešto reći. Mi po ovom izvješću ne možemo znati kako su oni raspoređeni i da li potiču razvitak siromašnih područja u Republici Hrvatskoj. Nejednako raspoređen novac šteti rastu gospodarstva i nisu stimulativni za gospodarstvo. Znamo i bilo je u zadnje vrijeme dosta govora o nejednakom regionalnom razvoju Hrvatske i o društvenom bruto proizvodu koji je tako različit u pojedinim našim regijama. Po izvještaju novac za zapošljavanje je minimalan, a i potpore malom i srednjem poduzetništvu nisu izdašne, a bez jakog poticanja poduzetništva nema ni rasta zaposlenosti, a poduzetništvo treba biti jedan od temelja našeg razvoja. Najviše potpora u 2002. godini odnosi se na žalost na sektorske potpore i to 57,2% a u 2003. godini 51,2% što jest manje, zatim u poljoprivredi i ribarstvu udio horizontalnih potpora o kojima sam govorio u 2002. godini iznosile su 5,8%, a u 2003. godini 6,9%. No ove bi potpore trebale biti znatno veće, ali veseli ipak lagani rast, mali je ali je ipak rast i zbog takvih odnosa kod nas koji nisu od jučer već se prenose iz godine u godinu, mi smo tamo gdje jesmo i moram reći dobro nam je kako i radimo. U horizontalnom sektoru najveći dio novca išao je na subvencije kamata, kamatnih stopa preko HBOR-a a na neznatan dio za kulturu, zaštitu okoliša. Istraživanje i razvoj u 2002. godini su bez potpora, a u 2003. izdvojena su sasvim neznatna sredstva. U brodogradnji je situacija takva da je najviše novca u 2002. godini išlo za subvencije jamstva, a u 2003. godini i za otpis dugova i zajmova, a smanjena su jamstva. Volio bih da je ovdje taksativno naznačeno koja su to brodogradilišta dobila, kome su otpisani zajmovi, kome i koliko subvencije. Mi trebamo znati gdje, kako i zašto i na što se troši državni novac. U ostalom sektoru novac je išao npr. u Hrvatske pošte, za otpremnine zaposlenika i za izgradnju poštanskih ureda. Ipak smo nešto saznali iz ovog izvješća, a te pošte su nicale sjećam se kao gljive poslije kiše na svakom koraku kako sam stalno na relaciji Split-Zagreb mogu posvjedočiti i poneke nemaju čak ni nikakvu funkciju, čak su neke i zatvorene. Nisam protiv gradnje, lako je graditi kad se radi na državni teret, da je to bilo iz vlastite zarade bilo bi to puno racionalnije uvjeravam vas. Jamstva, subvencije i otpisi bili su sa strane Fonda za privatizaciju pa bespovratna financijska sredstva, potpore poduzetnicima, nekim novinskim kućama naravno svaka vlast želi poneki svoj list, novinu, plaćati će sve to makar se prodavali u malim naknadama ali zato mene čudi ogorčeno drugih poduzeća, ne malo puta sam bio upitan po kojem kriteriju, po čemu je to netko dobio a netko ne. U financijskim potporama iščitava se smanjenje za 52%, u 2002. i 2003. vidljiv je vlasnički udjel u glavnici Hrvatske poštanske banke. Republika Hrvatska se obvezala na postupno integriranje i prilagodbu u Europsku zajednicu kako u tržišnom gospodarstvu tako i sustavu državnih potpora sa Europskom unijom, a u Europskoj uniji potpore se prije svega dodjeljuju iz državnih sredstava, dodijeljene koje pružaju ekonomsku prednost određenom poduzetniku, sektoru ili regiji, selektivna potpora koja narušava ravnotežu između poduzeća i njihove konkurencije i koja utječe na konkurentnost i trgovinu među zemljama članicama. Sredstva koja dodjeljuje država, odnosno poreski obveznici moraju biti namjenski utrošena to ponovo ponavljam i njihovo trošenje mora biti svima transparentno vidljivo i svima na uvid. I stoga bih volio da agencija uspostavi svoju bazu podataka i da nas obavještava o tome kada, kome, zašto dodjeljuje potpore i kako se te potpore troše. Da je ovakvo izvješće bilo moguće sačiniti sada sa više bi zadovoljstva prihvatili ovo izvješće, ovako ipak ono je dosta po nama i nepotpuno i nedovoljno govori o svim onim podacima o kojima mislim da bi saborski zastupnici morali znati. Zato očekujem da sljedeće izvješće bude puno detaljnije i puno transparentnije kako bi mogli sa obje ruke podržati ovakvo izvješće. Zahvaljujem.
Zahvaljujem gospodinu zastupniku Luki Roiću. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Gospodin Marko Širac, izvolite.
Gospodine potpredsjedniče Sabora, dame i gospodo zastupnici, gospodine predstavniče Agencije. Donošenjem i stupanjem na snagu Zakona o državnim potporama i uredbe o državnim potporama, uspostavljanje sustava državnih potpora sukladan preuzetim obavezama iz članka 35. privremenog sporazuma, odnosno članka 70. Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju u pogledu državnih potpora. Ujedno je Agencija za zaštitu tržišnog natjecanja određena kao tijelo zaduženo za odobravanje, nadzor, povrat općih i pojedinačnih državnih potpora. Imenovanjem vijeća za zaštitu tržišnog natjecanja u listopadu 2003. godine te usvajanjem novog statuta u prosincu 2003. stekli su se uvjeti za rad agencije. Tek krajem 2000. godine ona je bila u mogućnosti započeti sa aktivnostima vezanim uz provedbu Zakona i Uredbe o državnim potporama. Podaci iz izvješća upućuju kako je Agencija u ovom trenutku još uvijek nedovoljno osposobljena za obavljanje poslova državnih potpora. Na to upućuje potreba jačanja upravno-administrativnom kapaciteta Agencije, stručno usavršavanje kadrova, uspostava vlastite baze podataka koji će zadovoljiti sve uvjete oko usklađivanja, dodjeljivanja državnih potpora prema zahtjevima Europske komisije. Stoga je upravo na Agenciji da u okviru svojih nadležnosti i u suradnji sa davateljima državnih potpora u narednom razdoblju podigne razinu primjene propisa o državnim potporama. Za očekivati je kako će između ostalog, izgradnji cjelovitog i transparentnog sustava državnih potpora pridonijeti provođenje stručnog usavršavanja kadrova kako u Agenciji, tako i u drugim tijela Državne uprave kroz program CARDS koji je upravo u tijeku realizacije. U prezentiranom izvješću navedeno je kako je ovo prvo izvješće Agencije temeljeno na podacima Ministarstva financija, prikupljenim praćenjem državnog proračuna na razini središnje države. Agencija ne raspolaže podacima o strukturi državnih potpora na lokalnoj razini, ali raspolaže sa podatkom o ukupnoj visini. Prema podacima u 2003. godini u Republici Hrvatskoj dodijeljene su državne potpore u iznosu od 5 tisuća 987 milijuna kuna. Udio državnih potpora u 2003. godini u prema bruto domaćem proizvodu iznosio je 3,2%. Najveći dio potpore čine sektorske potpore dok se mali iznosi odnose na potpore dane u skladu sa horizontalnim ciljevima. Sektorske potpore u strukturi ukupnih državnih potpora čine najveći dio državnih potpora, tj., 51,2% u 2003. godini. Najznačajniji dio ukupnih sektorskih potpora u 2003. godini otpada na promet sa 23,4% i do brodogradnju sa 16,5%, turizam sa 3,6%. Druga po veličini potpore su potpore u poljoprivredi i ribarstvu koje su uređene posebnim Zakonom, sa udjelom u strukturi od 32,5% u 2003. godini. Međutim, udio horizontalnih potpora u 2003. godini iznosi samo 6,9% ukupnih državnih potpora. Ohrabruje rast horizontalnih državnih potpora u 2003. godini jer je riječ o potporama koje su za razliku od sektorskih znatno manje narušavajuće za konkurenciju, te bi im u narednom razdoblju trebalo smanjiti udio sektorskih potpora, a povećati udio horizontalnih potpora ukupnih državnim potporama. Period koji će uslijediti trebalo bi obilježiti povećanjem udjela regionalnih potpora u ukupnim državnim potporama jer one prema predočenim podacima trenutno bilježe neznatni dio. U 2003. godini činjene su 4,4% ukupnih državnih potpora. Za očekivati je da će ove potpore u narednom razdoblju rasti tim više što će u procesu pridruživanja biti potrebno definirati politiku regionalnog razvoja Republike Hrvatske, te sustavom regionalnih državnih potpora omogućiti ujednačen razvitak zemlje u cjelini. U proteklom razdoblju visina potpora ovisila je o mogućnostima državnog proračuna, vodeći pri tome računa da je obrana od ratnih razaranja imala prednost, a tek potom osnovni pravci državnog razvoja Republike Hrvatske kao što su restrukturiranje gospodarstva, autoceste, turizam ili poljoprivreda. Zaključno, provedba propisa u području državne potpore od iznimnog je značenja ne samo zbog provedbe međunarodnih obaveza Republike Hrvatske već i zbog pravovremenog poslovnog prilagođivanja našeg gospodarstva na tržišne uvjete poslovanja u kojima će se naći ulaskom Republike Hrvatske u Europsku uniju. U narednom razdoblju morat će se usuglasiti svi programi i kriteriji mjerila za odobravanje potpora pojednostavniti i modernizirati sustav državnih potpora i povećati transparentnost podataka u državnih potporama. Državna sredstva potrebno je koristiti racionalno i sukladno namjeni za koju su dodijeljena sa postupnim trendom smanjivanja ukupnih dodijeljenih iznosa. Time bi se približili stajalištu Europskog vijeća, iznesenim u Lisabonu 2000. godine, da bi postigli manje i kvalitetnije potpore. Predlažem da se izvješće usvoji.
Hvala lijepa. Gospodin zastupnik Milan Meden, izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, predstavnici Vlade, kolegice i kolege zastupnici. Budući smo zaista već čuli od predlagača Vlade i od nas zastupnika kritike i podrške ovom prvom izvješću Agencije, ja ću probati biti zaista konkretan i iznijeti samo moje zapažanje. U prvom dijelu izvješća Agencija dan je opis iz naše zakonske regulative koje je Republika Hrvatska preuzela te pojam državnih potpora u Europskoj uniji. Vrlo detaljno su opisane kategorije državnih potpora, a za nas zastupnike ovo je zaista bio jedan edukativni materijal i osim tumačenja samih financijskih iznosa, pružilo nam je i razumijevanje poslova koje Agencija sama obavlja. U samom izvješću je unaprijed navedeno da je Agencija bila u mogućnosti započeti sa aktivnostima tek nakon imenovanja Vijeća za zaštitu tržišnog natjecanja od strane Hrvatskog sabora u listopadu prošle godine, te nakon usvajanja Statuta Agencije u siječnju ove godine. Zaista, vrlo kratko vrijeme. Zapravo može se reći da je Agencija tek konstituirana i sa organizacijskim jedinicama, Sektorom za državne potpore, te pripadajućim odjelima za sustav državnih potpora i Odjelom za ocjenu državnih potpora u ovo kratko vrijeme educiralo djelatnike za obavljanje poslova. U izvješću se također vidi da predstoje kadrovsko popunjenje koje očigledan problem ili je to možda kronični problem u ovom dijelu državne uprave. Sporazumom o stabilizaciji i pridruživanju Hrvatska je preuzela određene obaveze glede dodjeljivanja i kontrole državnih potpora. Zakonom je u djelokrugu Agencija za zaštitu od tržišnog natjecanja odobravanje, nadzor, provedba i povrat općih i pojedinačnih državnih potpora. U ovom izvješću, barem ja nisam primijetio da su prikazani povrati nezakonitih potpora te zaključujem da ih vjerojatno nije bilo ili pak one nisu kontrolirani od Odjela za ocjenu državnih potpora čije je u organizaciji vjerujem u opisu radnih mjesta ta djelatnost. Prema sporazumu Agencija je dužna izrađivati redovito godišnje izvješće prema metodologiji Europske zajednice. U samom izvješću opet se pak navodi da su te metodologije korištene samo jednim dijelom, a ja sam jutros istraživao na Internet stranicama usporedbu sa metodologijom Europske zajednice koja ovdje nedostaje i naišao sam na jedan interesantni program državnih potpora za 2002. i 3. godinu od naših poznatih financijskih stručnjaka, Marine Kesner Škreb, Ivana Pleše i Mije Nikić koje je obavljeno u novom "News Letter"-u kao privremeno glasilo Instituta za javne financije. I zaista može se vidjeti kako se te metodologije koriste tako da vjerujem uz malo truda u idućem izvješću moći ćete vrlo konzistentno te metode i koristiti. Čak 2/3 državnih potpora u Hrvatskoj odlazi u pojedine sektore pa će ih trebati prepoloviti da padnu na razinu sektorskih potpora u Europskoj uniji u odnosu na oko 30% ukupnih potpora. Kako se najviše sektorskih potpora ulijeva u promet brodogradnju i turizam dvostruko je to više od zemalja članica Europske unije te bi sektori upravo ti trebali ponijeti najveći teret ... kriterijima Unije. 5 puta više državnih potpora od članica Europske unije odnosno točno 5,5% svog BDP-a Hrvatska je lani izdvojila za potpore, dok je istovremeno u zemljama Europske unije, to iznosilo samo 1% itd. se može u tom projektu naći vrlo detaljna usporedba po zemljama Europske zajednice i naše zemlje, tako da bi bilo korisno da se ove analize i u izvješćima u budućnosti daju. Odnosno samim time vidjet će se što je cilj što je strategija naše agencije ali bilo i poželjno to transparentno prikazivati kao što su rekli ovdje svi govornici. Iz danog izvješća je očito da postoji jedan kronični nedostatak kontrole u državnim financijama, a to je uz ... hrvatsko informatičko znanje jako mnogo političke volje jednostavno moguće implementirati. Naime, još u srpnju 2000. godine, prije pune 4 godine na Brijunima je tadašnji ministar financija gospodin Mato Crkvenac izjavio državna riznica postati će sustav kao u svim sređenim državama najbolji mehanizam za osiguranje racionalnog korištenja državnog novca na završetku trodnevne međunarodne konferencije o državnim riznicama u tranzicijskim zemljama koja su održana na Brijunima gdje je on objašnjavao projekat državne riznice. Crkvenac je tada istaknuo kako se radi da se različiti računi i različita mjesta troškova svode u konačnici na jedan račun pri čemu će se ona ... stvaranje dugova i osigurat će se potpuna kontrola državnih financija. Također je dodao ali ima nešto što želim posebno dodati kaže Crkvenac, a to je državna riznica postoji najveći neprijateljem svih onih koji su lovili u mutnom u državnim financijama. Dakle, kada bi ovaj projekat Državne riznice bio uspio ili kada bi bio gotov vi biste zapravo bez problema danas imali vrlo transparentni prikaz po svim mjestima troškova znači iz svih državnih potpora. Iskreno vjerujem da je projekat državne riznice već došao u određenu fazu .... prema mojim informacijama oko 50% tako da vjerujem i uz ovu bazu koju ste vi prijavili kao privatnu bazu vaše agencije i uz punu podršku projekta Državne riznice ta transparentnost iduće godine ja vjerujem da će biti moguća. Dakle dečki samo hrabro, malo znanja, informatike to će ići. Dajem punu podršku agenciju na projektu vođenja vlastite baze podataka ali želim istaći da je osim implementacije vlastite baze podataka neophodno educirati djelatnike, a nadam se da ćete ih primiti dovoljno u idućoj godini uvesti mjerenje učinaka korištenja državne potpore, efikasnosti i kvalitete te efikasnost samih djelatnika, znači nije dovoljno mjeriti samo koliko su te državne potpore učinkovite nego koliko ste vi unutar agencije kvalitetno to raspodijelili. Znači vjerujem transparentnost i sa jedne i sa druge strane. Nemam dodatnih primjedbi na dano Izvješće, nadam se da će sljedeće Izvješće biti prikazano kao što smo rekli transparentno sa rezultatima učinka pojedinim kategorijama i djelatnostima i prikazano po ... Europske unije. Evo, hvala lijepo.
Zahvaljujem zastupniku Milanu Medenu. Da li predlagač želi završno nešto reći? Hvala lijepa. Zaključujem raspravu o ovoj točki dnevnog reda i obavještavam vas da je nastavak sjednice sutra u 9 i 30 sati i da ćemo glasovati o završenim točkama dnevnog reda. DA ćemo glasovati također o dvije odluke gdje je potrebno dvotrećinska većina zastupnika što znači 102 zastupnika. Za odluku o slanju naših predstavnika Hrvatske vojske u Indiju i Pakistan odnosno u Haiti, dakle 102 zastupnika za donošenje te Odluke. I onda nakon toga počinjemo sa 17. točkom dnevnog redsa Politički aspekti i kvalifikacija inkriminiranih djela iz optužnice protiv generala Ivana Čermaka i Mladena Markača, dakle nakon toga. Pa molim da ujutro budemo u 9 i 30 kako bi mogli obaviti ovo glasovanje i nastaviti rad sjednice. Za danas zaključujem sjednicu i želim vam ugodnu i laku noć i gledanje utakmice.
Godišnje Izvješće o radu Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja u odnosu na državne potpore i godišnje izvješće o državnim potporama za 2003. godinu. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje sljedeći zaključak: Prihvaća se godišnje Izvješće o radu Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja u odnosu na državne potpore, i Godišnje Izvješće o državnim potporama za 2003. godinu. Tko je za? Hvala. Protiv? Hvala. Suzdržan? Utvrđujem da je jednoglasno sa 122 glasa za donesen predloženi Zaključak. Sukladno Prijedlogu Odbora za Europske integracije dajem na glasovanje sljedeći zaključak: Potiču se nadležna tijela za davanje državnih potpora za nastavak procesa smanjivanju i restrukturiranju sustava državnih potpora u skladu sa standardima i kriterijima Europske unije. Drugo, potiče se Agencija za zaštitu tržišnog natjecanja na što bržu uspostavu cjelovitog sustava praćenja državnih potpora koji će se temeljiti na vlasitoj bazi podataka i metodologiji obuhvata podataka. Tko je za ovaj Zaključak? Nije dobio potrebnu većinu. Dame i gospodo zastupnici stime smo završili ovo glasovanje. Molim? Poštovani zastupnik Antun Vujić.