Hvala vam gospodine predsjedniče. Dame i gospodo zastupnice i zastupnici Hrvatskog sabora želim vam dobro jutro i evo želim u nekoliko rečenica predstaviti jedan izuzetno važan dokument Nacionalnu strategiju suzbijanja zlouporabe droga u RH za razdoblje od 2012. do 2017. godine. Vjerujem da je jasno da je upravo Nacionalna strategija suzbijanja zlouporaba droga temeljni strateški dokument na području droga i da ona predstavlja okvir za djelovanje svih državnih institucija i organizacija civilnog društva upravo na suzbijanju zlouporaba droga. Budući da je Nacionalna strategija suzbijanja zlouporaba droga u RH za razdoblje 2006.-2012. bila na snazi do 31. prosinca 2011. godine Ured za suzbijanje zlouporaba droga Vlade RH naravno u suradnji sa stručnom radnom skupinom u kojoj su sudjelovali predstavnici brojnih ministarstava, županija, nevladinih organizacija te znanstvenih institucija izradio je Nacrt Nacionalne strategije suzbijanja zlouporaba droga za razdoblje 2012.-2017. godina. Sukladno praksi EU strategija se donosi za razdoblje od 6 godina, a trogodišnjim Akcijskim planovima suzbijanja zlouporaba droga koji će se donijeti nakon usvajanja Nacionalne strategije opisat će se pojedini ciljevi i načini ostvarivanja tih postavljenih ciljeva kao i konkretne zadaće pojedinih izvršitelja za odabrano proračunsko razdoblje. Važno je reći da je sukladno preporuci Europskog vijeća za izradu Nacionalne strategije korišteno je stručno znanje Europskog centra za praćenje droga i ovisnosti o drogama, rezultati evaluacije dosadašnje Nacionalne strategije, smjernice UN-ovog Ureda za droge, dokumenti Svjetske zdravstvene organizacije te preporuke i smjernice iz drugih europskih i međunarodnih dokumenata. Isto tako opisujući nacionalnu strategiju važno je reći da se temelji na određenim načelima, odnosno da politika u području droga se treba temeljiti na nekoliko glavnih načela kao što su: načelo ustavnosti i zakonitosti, načelo zaštite ljudskih prava ovisnika, načelo zaštite djece, mladeži i obitelji od zlouporabe droga, načelo globalnosti pojave zlouporabe droga i globalnog sudjelovanja, načelo decentralizacije, načelo sveobuhvatnog pristupa rješavanju problematike droga i načelo uravnoteženog i multidisciplinarnog pristupa. Nacionalna strategija sadrži strateške ciljeve, prioritete i mjere kojima će se djelotvorno osigurati odgovornost za provedbu sveobuhvatne nacionalne politike borbe protiv droga. Vizija postavljena u nacionalnoj strategiji je smanjiti ponudu i potražnju droga u društvu, te putem integriranog i uravnoteženog pristupa problematici droga pružiti odgovarajuću zaštitu života i zdravlja djece, mladih, obitelji i pojedinaca, a s tim u vezi zadržati stanje raširenosti zlouporabe droga u okvirima društvenog prihvatljivog rizika kako se ne bi narušile temeljne vrijednosti društva i ugrozila sigurnost stanovništva. Misija nacionalne politike i nacionalnog sustava u području droga je putem zdravstvenog, socijalnog, odgojno-obrazovnog i represivnog sustava te organizacija civilnog društva i javnih medija provoditi različite programe i pristupe koji su usmjereni sprječavanju zlouporabe droga među djecom i mladima i smanjenju zdravstvenih i socijalni rizika vezanih uz zlouporabu droga te programe zaštite djece, mladih, obitelji i cjelokupnog društva od zlouporabe droga i ovisnosti, kao i provoditi učinkovitu politiku smanjenja dostupnosti droga i organiziranog kriminaliteta droga na svim razinama. Glavni ciljevi koje sadrži nacionalna strategija su smanjenje potražnje i smanjenje ponude droga u okviru koji su glavni, očekivani rezultati mjerljivo smanjenje uporabe droga, ovisnosti i vezanih naravno zdravstvenih i socijalnih rizika nastalih uporabom droga. Posebni ciljevi ove nacionalne strategije koju predlažemo, spriječiti i smanjiti zlouporabu droga i sredstava ovisnosti posebice među djecom i mladima, smanjiti razmjere problema zlouporabe droga i ovisnosti u društvu kao i vezanih zdravstvenih i socijalnih rizika nastalih zlouporabom droga. Nadalje, smanjiti dostupnost droga na svim razinama i sve oblike kriminala vezanog za zlouporabu droga, te unaprijediti, izgraditi i umrežiti sustav za suzbijanje zlouporabe droga i borbu protiv ovisnosti na nacionalnoj i lokalnoj razini. Glavna područja nacionalne strategije mogu se opisati u sljedećih 7 točaka: smanjenje potražnje, zatim drugo smanjenje ponude droga, edukacija, nacionalni informacijski sustav koji treba podrazumijevati praćenje, istraživanje i evaluaciju, koordinacija, međunarodna suradnja te financijska sredstva za provedbu nacionalne strategije. Unutar svakog spomenutog područja definirani su naravno posebni ciljevi i prioriteti koji su u izravnoj vezi sa akcijskim planovima i planovima ostvarivanja i njihova provedba na državnoj i lokalnoj razini, te ne planu međunarodne suradnje. I na kraju ovog uvodnog obrazloženja, financijska sredstva za provedbu nacionalne strategije osigurana su na proračunskim stavkama ureda i resornih ministarstava koja su zadužena za provedbu mjera nacionalne strategije i to za 2012. u iznosu od 31 688 550 kuna, za 2013.u iznosu od 31 407 008, te za 2014., 2015.,2016. i 2017.u iznosu od 31 927 500 kuna. Evo toliko u uvodnom objašnjenju. Hvala vam lijepa.
Hvala i vama poštovani zamjeniče ministrice. Poštovane kolegice i poštovani kolege zastupnici jučer smo se usuglasili da imamo objedinjenu raspravu, ali iz korektnosti prema vama zastupnicima i klubovima u Hrvatskom saboru nismo se dogovorili da li će produžetak rasprave biti potreban sa 15 na 20 minuta? Moje mišljenje je da imamo racionalan odnos prema vremenu, pa da zadržimo raspravu i klubova u okviru 15 minuta. Ako ima nekih primjedbi ili drugačijih sugestija, prihvaćam. Dogovorimo se. Hvala lijepa. Smatram da smo postigli dogovor, 15 minuta po klubovima. Da li izvjestitelji radnih tijela žele uzeti riječ? Ne. Da? Poštovana Dunja Špoljar, Odbor za obrazovanje. Izvolite.
Tako je. Poštovani predsjedniče, predstavnici Vlade, kolegice i kolege. Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu Hrvatskoga sabora razmotrio je na 11. sjednici 11. listopada prijedlog Nacionalne strategije suzbijanja zlouporabe druga u RH za razdoblje od 2012. do 2017., kao zainteresirano radno tijelo. Uvodno obrazloženje podnijeli su predstavnici predlagatelja u raspravi, naglašena je važnost pravodobnog prepoznavanja problema i poduzimanja mjera kako bi se zaštitila djeca, mladi i njihove obitelji s ciljem osnaživanja zdravstvenog odgoja i preventivnih programa u odgojno-obrazovnom sustavu. Nakon provedene rasprave Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu Hrvatskoga sabora jednoglasno je odlučio predložiti Hrvatskom saboru donošenje nacionalne strategije suzbijanja zlouporaba druga u RH za razdoblje od 2012. do 2017. uz sljedeća tri amandmana. Dakle sva tri amandmana odnose se na implementaciju zdravstvenog odgoja u strategiju i radi se o tome da se dogodio jedan vremenski odmak od donošenja strategije do raspravljanja strategije u Parlamentu pa je u međuvremenu kurikulum zdravstvenog odgoja ušao u osnovne škole kao obvezatni stoga i predlažemo ove amandmane. Amandman 1., u Poglavlju 1.2 – Razvoj sustava za suzbijanje zlouporaba droga u RH, odgojno-obrazovni sustav je preuzeo najveći dio odgovornosti za organizaciju i provedbu Programa prevencije ovisnosti u odgojno-obrazovnim ustanovama i visokim učilištima provodeći Program obaveznog zdravstvenog odgoja modul prevencija ovisnosti u osnovnim, srednjim itd. školama. Amandman 2., u Poglavlju 4.1.1. – Prevencija ovisnosti djece i mladih, odlomak 2. mijenja se i glasi, e sad opet da ne čitam sve samo ću pročitati dio koji se mijenja, "s obzirom da je najveći broj djece i mladih obuhvaćen odgojno-obrazovnim sustavom potrebno je sustavno educirati učitelje i učiteljice i nastavnike i nastavnice za što kvalitetniju implementaciju kurikuluma zdravstvenog odgoja modul prevencija ovisnosti u osnove i srednje škole te ostale preventivne programe, projekte i aktivnosti uključiti u godišnji plan i program škola i drugih odgojno-obrazovnih sustava." I amandman 3. koji govori o edukaciji pod brojem 4.3. dodaje se točka u sredinu pa je ona druga, "organizirati permanentnu edukaciju svih nositelja provođenja zdravstvenog odgoja modul prevencija ovisnosti u odgojno-obrazovnom sustavu." Budući da je Ministarstvo obrazovanja, znanosti i sporta RH donijelo Odluku o uvođenju, praćenju i vrednovanju kurikuluma zdravstvenog odgoja u osnovnim i srednjim školama predloženim amandmanima nadopunjuje se strategija i osnažuje uloga zdravstvenog odgoja kako bi njegova implementacija u sustavu odgoja i obrazovanja RH bila što kvalitetnija. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Predsjednici i predstavnici drugih radnih tijela ne žele. Prije nego što otvorim raspravu pozdravljam zamjenike ministrice socijalne politike i mladih i zamjenika ministra zdravlja koji će pratiti našu raspravu. Otvaram raspravu. Idemo po klubovima zastupnika u Hrvatskom saboru. Prvi klub su Hrvatski laburisti u Hrvatskom saboru i poštovana Nansi Tireli. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče, poštovane kolegice i kolege, predstavnici predlagatelja. Pa evo s obzirom da smo objedinili raspravu, a nismo čuli Izvješće o 2011. godini a mi kao saborski zastupnici imamo objedinjenu raspravu nadam se da ćemo uspjeti se koordinirati. U planu strategije stoji i ono što je podcrtano jeste to da se jedinice lokalne i regionalne samouprave više moraju uključiti u prevenciju ovisnosti, ali smatram da iščitavajući izvješće od 2011. godine možda smo na tragu da sve to i takvi planovi mogu rezultirati na žalost nekakvim lošim očekivanjima. Naime, iščitavajući ta izvješća vidimo da županije svake godine sve manje i manje izdvajaju za provedbu akcijskih planova, a isto tako sve manje i manje za prevenciju ovisnosti o drogama izdvaja i državni proračun koji je 2011. godine bio tanji za 24,1% u odnosu na 2010. godinu. Primjer za to dati ću na Istarskoj županiji koja je nažalost vodeća po broju ovisnika na 100 tisuća stanovnika sa 542,2 ovisnika koja u kontinuitetu od 2009. godine otkada se prate ti pokazatelji iz godine u godinu izdvaja manje. Sa ovom strategijom ponovno smo napravili da decentraliziramo odgovornost na županije i jedinice lokalne samouprave, međutim nismo se sjetili da bismo isto tako trebali decentralizirati određena sredstva koja bi tim županijama i lokalnim samoupravama u provedbi strategije i akcijskih planova kao takve bile dobre. Što se tiče strategije i što se tiče nekakvog našeg plana što i kako bismo trebali sve je lijepo napisano, međutim suočavamo se sa jako velikim brojem problema. Svake godine u općinskim, gradskim i županijskim vijećima slušamo Izvješće Ministarstva unutarnjih poslova o tome koliko je povećanje broja ovisnika u određenoj jedinici lokalne samouprave ili regionalne samouprave, međutim sve na kraju stane na tome i općine i gradovi jednostavno u nedostatku svojih sredstava i novaca ne poduzimaju ništa da bi se ovisnost kao takva smanjila. Problem dostupnosti droga još je uvijek zabrinjavajući. Velik broj naših narkodilera hvata Policija drugih stranih zemalja i nalaze se nažalost u njihovim zatvorima, a ovakvom strategijom rješavamo posljedice ne rješavamo uzrok. Imamo u izvještaju puno predmeta koji se vode po krivičnom ili prekršajnom zakonu vezano za konzumiranje opojnih droga. Međutim, smatram da smo još uvijek na nezavidnom nivou što se tiče toga da hvatamo krupne ribe. Čuli smo iz izvješća kolegice Dunje da odgojno-obrazovni sustav preuzeo je veliku ulogu u prevenciji i edukaciji prosvjetnih djelatnika i edukaciji djece i mladih u osnovnim i srednjim školama i to je svakako dobro jer upravo tom prevencijom možemo mladima pokazati i dati do znanja što i kako treba živjeti da bi se izbjegao pakao druge. Međutim, nismo čuli da se u toj odgojno-obrazovnom sustavu uopće razmišlja o tome da bi se trebalo educirati i veliki broj roditelja. A mislim da su odgojno-obrazovne ustanove upravo te gdje bi nastavnici i stručno osoblje osnovnih i srednjih škola moglo uključiti veliki broj roditelja, isto tako u to da se upoznaju sa drogama, što droga znači i kako uopće droga izgleda. Na žalost veliki broj roditelja uopće ne zna na što liči droga. Na rizično ponašanje djece utječu smanjen roditeljski nadzor, nepostojanje roditeljskih pravila ponašanja, specifična tolerantnost roditelja prema pojedinim sredstvima ovisnosti te financijska situacija i obrazovanje roditelj. Dakle, izuzetno je važan utjecaj prijatelja koji uzimaju drogu te neprepoznavanje rizika koje nose i pušenje, i pijenje alkohola i uzimanje, pogotovo lakih droga. Psihosocijalni čimbenici koji su karakteristični za djecu koja su konzumenti alkohola i psihoaktivnih sredstava se odnose na nisko samopoštovanje, znakove depresije kod ženskih konzumenata na antisocijalno i delikventno ponašanje. Upravo zbog toga tražim da se malo više vodi računa i o odgoju, odnosno ne mogu reći odgoju, ali mogu reći edukaciji roditelja u osnovnim i srednjim školama. Jedno od važnih karika u sustavu djelovanja protiv ovisnosti su svakako i centri za socijalnu skrb. Centri kao takvi trebali bi imati zadatak djelovati preventivno, ali i kurativno, odnosno pomoći mladim konzumentima. Osim toga stručnjaci centara imaju intervenirati na temelju dojave policije i državnog odvjetništva, te provoditi mjere koje je izrekao sud, a u okviru kojih je jedno od važnih smjernica promjena stava ovisnika prema psihoaktivnim tvarima. Zadatak bi im trebao biti pomoći u stvaranju novog, kvalitetnijeg stila života. Međutim, iščitavajući izvješća od 7665 ovisnika koji su 2011. godine prvi put krenuli na liječenje od ovisnosti, samo 3,6% odnosno njih 276 završilo je na liječenju zahvaljujući intervenciji centra za socijalni rad. S druge strane, obitelj je na liječenje poslala tek 8,3% ovisnika, odnosno njih 639. Još uvijek najveći broj ovisnika odlučuje se na liječenje samoinicijativno, dakle kada je evidentno da dalje više ne funkcioniraju i da dalje više ne mogu, što je samo još jedan pokazatelj da institucije bez obzira koliko ih u nacionalnim strategijama i akcijskim planovima uključivali u rješavanje problema, detektiranje problema u čim ranijoj fazi još uvijek su te intervencije na nezavidnim granama. Čuli smo da se je strategija napravila po uzoru na, evo visoko Europske standarde, međutim htjela bih upozorit ovom prilikom i na novu legalnu drogu magic dragon koju u Hrvatskoj konzumira sve više i više mladih i mislim da bi mo u provedbi strategije, a i akcijskih planova, pogotovo sa Ministarstvom unutarnjih poslova i određenim zakonskim regulativama koje donosimo u ovom visokom Saboru od prekršajnog do kaznenih zakona, trebali posvetiti veliku pažnju i ovakvim pojavama u našem društvu. Naime, neku, tu novu drogu reklamiraju i neki zagrebački noćni klubovi i kafići koji gostima otvoreno nude uživanje u toj legalnoj drogi, da tako je nazovemo, u obiteljskoj atmosferi kluba. Inače, legalno se može nabaviti za 99 kuna. Riječ je o mješavini suhog egzotičnog bilja komercijalnog naziva magic dragon koju u kombinaciji s duhanom kao drogu puši sve više mladih u Hrvatskoj. Paketići suhog bilja s deklaracijom osvježivača prostor posve se legalno prodaju po cijeni od 99 kuna, a mogu se nažalost naručiti i putem interneta. Tako se ta legalna droga na području Zagreba može naručiti i s dostavom. Reklamiraju ga, dakle ti noćni klubovi i kafići kojima gostima otvoreno nude uživanje u toj legalnoj drogi. Razne mješavine biljaka koje se prodaju kao sredstvo za aromatizaciju prostora mladi puše jer imaju učinak isti kao i kanabis. To su tzv. spaj sredstva, problem je što njihova konzumacija otvara put prema ovisnosti. Neke zemlje EU zabranile su takve proizvode, naime s pojavom novih psihoaktivnih tvari upoznat je i Ured za suzbijanje zlouporabe droge Vlade Republike Hrvatske koji je samo dao naputak da se javnost upozori na njene štetne učinke. Policija je, dakle nemoćna jer se proizvod kao takav koji se prodaje ne sadrži tvari koje se nalaze na popisu opojnih droga, pa nema ni osnove za daljnje postupanje. Inače, Njemačka, Austrija, Luxemburg i Francuska tzv. spajs proizvode već su stavili pod zakonsku kontrolu zbog potencijalnih zdravstvenih rizika, a to razmatraju i druge članice EU. Pa evo samo u ovom izlaganju predstavnicima Ministarstva zdravstva, da vode računa i o tome i da se onda uz sve one silne spiskove koje imamo o štetnim tvarima koje ne smijemo koristiti možda i ovakve tvari nađu na tim spiskovima da bi policija, odnosno ministarstvo moglo preventivno, odnosno prekršajno djelovat. Nekoliko puta smo ovdje, kad je bio predstavnik Ministarstva unutarnjih poslova govorili o tome koliko bi policajac u zajednici, što se tiče droga ovisnosti, konzumiranja pogotovo lakih droga bilo poželjno da se sve te naše crne statistike još više smanje i da i to bude jedan od načina preventivnog djelovanja. Na stranicama Ministarstva unutarnjih poslova i dalje postoji Projekt policajca u zajednici, međutim tih policajaca nema što je samo još jedan dokaz da nema dovoljno novaca u državnom proračunu da bismo sve nacionalne strategije i sve akcijske planove koje kao takve donosimo uspjeli kvalitetno i financijski pokriti. I bez obzira koliko se i država i županije i općine i gradovi suočavali sa problemom od ovisnosti pa nadalje moramo biti svjesni toga da moramo sve više i više uključivati i nevladine organizacije u prevenciju ovisnosti, da te vladine organizacije koje kao takve podnose programe za koje dobivaju novac moramo pratiti od početka do kraja određenog programa, da se sredstva nevladinim organizacijama ne smiju davati jednokratno samo za jednu godinu, a druge godine onda kažemo da novaca više nema jer ukoliko se radi na određenoj prevenciji pogotovo sa ovisnicima, liječenje ovisnika ne traje jedan semestar, ne traje jednu godinu, liječenje ovisnika traje puno, puno duže. Traje puno duže i liječenje obitelji jer ovisnost je obiteljska bolest, nije bolest pojedinca. I onda bismo o svim tim stvarima itekako dobro trebali razmišljati jer nevladine udruge upravo zbog ovakvih situacija dolaze u probleme gdje se u jednoj godini sa određenim programom i potegnutim iznosom određenih sredstava određeni broj korisnika stavi na liječenje što institucionalno, što kućno liječenje, međutim sljedeće godine u nedostatku sredstava taj je ovisnik opet prepušten sam sebi, obitelj je prepuštena samoj sebi i nažalost institucije koje bi trebale voditi računa o tim ljudima u tom trenutku ne pokazuju baš puno zainteresiranosti jer je taj ovisnik, odnosno ta obitelj krenula sa liječenjem u nekoj drugoj instituciji. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Sljedeći klub je klub IDS-a i poštovani zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, gospodo zamjenici ministra, uvažena gospodo zastupnici '96. godine pročitao sam negdje znači prikazana je prva strategija. Znači, od prvog dana od kada je prikazana ova strategija do danas govorim za ovom saborskom govornicom, međutim gdje smo danas? Problem 2012. zasigurno je daleko veći no što je bio '96., što jasno niti ne čudi. I čovjek si stvarno postavlja pitanje što učiniti kada je posrijedi ovo zlo i kako to zlo naprosto iskorijeniti. Sve naše dosadašnje strategije bile su izvrsne, ali što ti to vrijedi kad iz godine u godinu taj problem u Hrvatskoj je ili u svakoj županiji ili svakom gradu sve izraženiji i izraženiji. I sad pustimo fraze, ali činjenica jeste da svake godine mladi ljudi umiru, činjenica jeste da svake godine razaraju se naše obitelji i činjenica je isto tako da do jednoga trenutka ti mladi ljudi naprosto bježe od pomoći. Upravo danas u jednim novinama, "Jutarnjem listu" da, nema veze, evo majka Snježana: "Moja kći drogu je dobila na satu i dala je razrednici. Sada joj prijete da će je zaklati i zapaliti. Mojoj su kćeri prijetili smrću, otišla sam razrednici jer do ravnateljice se nije moglo. Hladno mi je rekla: "Znam prijetili su joj i prošli tjedan. Idite na Policiju.", itd., itd. Što je bit ove strategije na neki način je rečeno u samome uvodu ovoga predgovora pa se kaže za ostvarenje te vizije nacionalna politika u području droga treba putem zdravstvenog, socijalnog, odgojno-obrazovnog, represivnog sustava te organizacija civilnog društva i javnih medija provoditi različite programe, pristupe itd., itd. Mi znamo da broj ovisnika u Hrvatskoj raste iz godine u godinu. Ono što mene duboko žalosti o čemu je govorila i gospođa Tireli da je Istra pri vrhu te pošasti, ako ne na samome vrhu. I znate li isto tako što je žalosno? Da županije umjesto da povećavaju ta sredstva za prevenciju zbog financijske besperspektivnosti ta sredstva iz godine u godinu smanjuju. Kada govorim o županijama mislim na gradove, mislim na gradove i na općine. Ja uvijek tvrdim da je bolje sagraditi jedan rotor manje u jednoj županiji, a za tih nekoliko milijuna kuna povećati prevenciju u borbi protiv toga zla. Ja znam da se na taj način ne dobivaju izbori, možda se izbori dobivaju rotorima a ne borbom protiv droge, ali znam da će se uskoro na taj način dobivati izbori jer ovisnost je jednako bolest i to valja riješiti. To ne mora uvijek biti sramota, to se može pod navodnicima "gotovo svakome" dogoditi, normalno djeci, ne mislim da se to može nama dogoditi, to se ne dešava samo drugima to se može dogoditi našim obiteljima itd., itd. Ono što je tragično, o čemu smo i jučer razgovarali, da su pojedinci kupovali iz tog krim-miljea informacije od onih pravosudnih policajaca koji su zaposleni bili pri USKOK-u i sprječavali na gotovo svako krim postupanje pogotovo kada je riječ o drogi. Slično se gospodo dešavalo i na tim lokalnim razinama. Na strani 79. ove Nacionalne strategije tu su date ove tablice pa se ovdje između ostalog govori da, ja to namjerno apostrofiram Istru, da osobe liječene zbog zloupotrebe psihotropnih droga i stope na 100 tisuća stanovnika u dobi od 15 do 64 godine pa se kaže Istarska županija 804 ovisnika, stopa na 100 tisuća stanovnika 483 što je ne pri vrhu nego na vrhu u RH. S druge strane mene uvjeravaju da je možda prevencija u Istri nešto razvijenija nego drugdje kad govorimo o tom liječenju. Da li je tome tako ne znam, ali još jedanput ću reći da ste protiv te pošasti valja boriti na sve moguće načine, a ne kao što recimo prevladava kod nekih možda mišljenje i u Parlamentu da bi trebalo legalizirati marihuanu. Ovdje se na strani 41. kaže: "Učestalost neslaganja s time da bi ljudima trebalo biti dozvoljeno uzimanje kanabisa, raste s porastom dobi, pri čemu su muškarci skloniji od žena imati pozitivan stav o tome, da bi znači to trebalo realizirati, 22,5% muškaraca, naspram 14,1% žena. Smo 2, još se kaže da samo 2,3% ispitanika navodi kao se slaže s time da bi ljudima trebalo biti dopušteno i uzimanje heroina." Dosta, ovaj hrabra kvalifikacija ili konstatacija, ali vjerojatno nije daleko od istine. Moj osobni stav jasno, ne legalizaciji marihuane, dapače neka policija manje prisluškuje one koje ne treba, neka manje zaustavlja za 10 ili 15 km brže vožnje i neka se više posveti rješavanju tih slučajeva. Ne drogi i točka. Tu i tamo se čuje da djeca od 16 godina trebaju glasati, recimo na lokalnim izborima, polako sa time, "neka djeca budu djeca" do 18 godine, doći će to jako brzo, tada neka glasaju, neka budu birani, nemojmo se pokušavati svidjeti sa rješenjima koje nitko ne poznaje ili gotovo nitko jer će nam se to kasnije obiti u glavu, ne nama nego državi, točnije u glavu onih o kojima bi mi trebali brinuti. U Hrvatskoj vidimo da je 39 tisuća kaznenih djela zlouporaba droga, što je svega 10% prijavljenih, kaže se kaznenih djela. Svi znamo da je tih 39 tisuća kaznenih dijela zapravo neki vrh sante leda. Na strani 8. ove strategije suzbijanja zlouporabe droga, između ostalog se kaže: "Da u Hrvatskoj također razvijena prevencija zlouporabe sredstava ovisnosti na radnom mjestu i postupak testiranja zaposlenika na droge i alkohol." što je regulirano općim propisima o radu itd. itd. Mislim da bi obvezatno to trebalo protegnuti i na školsku djecu, na fakultete. Možda bi tada lakše spoznali ili tako bi možda lakše spoznali problem sa kojim se nosi RH. Naročiti primjer borbe protiv droge trebali bi davati javne osobe, nije bitno da li su u sportu, da li su u politici, da li su glumci, da li su pjevači ovakvi ili onakvi nije bitno, jednom riječju tu bi trebalo davati neki primjer. Bojim se isto tako da što je kriza izražajnija, problem droge je naprosto veći. Imam takav neki dojam, ne moram biti u pravu. Što manje novaca, više droge, što društvo uređenije bogatije, jasno to ne znači da je manje droge na ulici, ali kod nas je svakim danom te droge sve više. I tome se naprosto ne vidi kraj. Pitanje je samo čije će se dijete u nekoj sredini na to navući, pitanje je samo čija će se obitelj zbog toga razoriti i pitanje je samo kakve će to štete po društvo prouzročiti i koliko će to zajednicu koštati. Ono što samo Kaznenim zakonom 2004. isto tako dobro riješili, da ovisnicima o drogama ali i alkoholu može se odrediti odvikavanje u tim terapeutskim zajednicama, odnosno zdravstvenim ustanovama. Jasno da sam protiv, još jedanput ću reći, legalizacije bilo kojih oblika droga, lakih, teških, ali svi se slažemo isto tako da ne treba kriminalizirati klince za jedan joint. Tu treba biti oprezan, tu ne treba djecu prikazivati kriminalcima, tu na neki način treba pomoći u radu sa roditeljima i tome slično. No, činjenica je da je taj problem droge među nama, ja nisam znao da se u zagrebačkim kafićima gotovo legalno do nečega može doći, ne znam, 90 i toliko kuna nije ni tako malo za one koji zarađuju 3 ili 4 tisuće kuna, ali znam da oko igrališta, da oko škola od Pule pa nadalje nažalost ima sve više i više igala. Mi imama na strani 11., 12. ove strategije rečeno koja su to načela na kojim se počiva ta borba, pa se navodi: načelo ustavnosti, zakonitosti, zaštite ljudskih prava, načelo zaštite djece a da glavni ciljevi nacionalne strategije su spriječiti, smanjiti zlouporabu droga, smanjiti razmjere problema zlouporabe droga, smanjiti dostupnost droga na svim razinama i sve oblike kriminala vezanog uz zlouporabu droga, unaprijediti, izgraditi, umrežiti sustav za suzbijanje zlouporaba droga i borbu protiv ovisnosti na nacionalnoj i lokalnoj razini. Još jedanput ću reći da se zalažem za testiranja, da lokalna tijela maksimalno se posvete toj pošasti, da se raspravlja o tome na vijećima. Jer kao što bi rekao narod i riba se čisti od repa prema glavi, smrdi od glave prema repu, tako nekako, problem ili s problemom ovisnosti treba se suočiti što lokalnije, jednom riječju što niže. Kada se time počne baviti država, Sabor, Vlada, zastupnici, pa to je gotovo kasno, dobro ajde država je tu ona je lokalno prisutna, kako preko policije, u domeni države je policija, preko carine, carina se time bavi, preko školstva, dobro školstvo je u nadležnosti lokalne samouprave države, sudstvo je u domeni države. Znači bez države se ne može ni lokalno postupiti, ali lokalna samouprava također ima jedno neizostavno mjesto u borbi protiv droge. Što su ciljevi strategije, to sam spomenuo, ovih 4, 5, jasno naglasak je i uvijek na mlade, na mlade, na mlade, ali još nešto kako resocijalizirati ovisnike, kako iste reintegrirati u radnu zajednicu, kako ih uključiti u svijet rada? A posla nema niti za one koji su u trajnom radnom odnosu, koji su zaposleni. Na strani 24. date su neke mjere glede toga, ali ako to ne uspijemo, ako ne uspijemo te mlade ljude reintegrirati u svijet rada sve te strategije biti će samo mrtvo slovo na papiru. Mi ćemo govoriti, Policija će pod navodnicima "udarati", nažalost po onim klincima sa jednim džointom ili ne znam čime, sudovi će te ljude kažnjavati, velike batice bi rekli Istrijani njih se neće doticati, poslodavci će ljude isključivati sa posla, a ne iste primati i stoga trebalo bi osmisliti posebne stimulativne porezne ne znam kakve mjere za one koji će biti s ulice primljeni u svijet rada. Znači, primati kako primiti u svijet ljude koji su prošli pakao droge. Ja znam da će netko reći ili nečija djeca pa mi smo uzorni, mi sad pod navodnicima "možemo čekati" ove druge ćete zapošljavati. Iako mislim da tako na te stvari jednostavno ne bi smjeli gledati. Ja znam da će u svim tim situacijama odluku donositi ne političari, ne Sabor, donosit će poslodavci, a da bi isti na posao mogli primiti te mlade ljude e oni na neki način moraju biti stimulirani, moraju biti pod navodnicima na neki način "nagrađeni" da prime te ljude u svijet rada da ih na taj način maknu s ulice. Ako bi se možda na taj način razmišljalo možda bi taj problem ovisnosti bio nešto manji, iako se bojim da iz godine u godinu ta pošast u Hrvatskoj će odnositi sve više i više mladih ljudi umjesto da će naprosto mlade ljude vraćati na posao ili nekim drugim aktivnostima. Za kraj, što reći? Apsolutno podržavam strategiju, ali bojim se da će dogodine biti problem ovisnosti i veći, ne manji, i zato se valja istinski posvetiti tom problemu, ali isto tako moramo biti pošteni i priznati nijedna dosadašnja Nacionalna strategija nije bila loša, gotovo sve su bile izvrsne, ali što ćeš kao u onome vicu operacija uspjela, pacijent završio kako završio. To je problem s kojim ćemo se mi još dugo, dugo suočavati. I dobro je da se o Izvješću provedbe Nacionalne strategije i Akcijskim planovima suzbijanja zlouporaba droga u RH raspravlja barem jednom godišnje jer na taj način može se poslati poruka javnosti na tome se samo neće stati.
Hvala lijepa. Na vaše izlaganje prijavljene su 2 replike. Prvi je poštovani zastupnik Dujomir Marasović. Izvolite.
Štovani gospodine predsjedniče, kolega Kajin vi ste rekli ne kriminalizirati klince, ne drogi itd. Ali ovo ne kriminalizirati klince to me je na neki način povuklo da vam repliciram. O čemu se ovdje radi? Vi ste zarobljenik vaše koalicije i zarobljenik ste na neki način pripadnosti toj nekako ajmo nazovi u Hrvatskoj lijevoj opciji iako se ne zna što to više znači. Zašto? Kažem zbog toga, ja sam za to da se ne kriminalizira klince ali ako je ova gospođa koju ste vi naveli iz "Jutarnjeg lista" navela da je njezino dijete u školi došlo do droge Policija treba ući u razred, treba ostvariti kontakt sa tim klincem i otuda i na taj način početi borbu protiv droge. Ako mi tu ne počnemo borbu protiv droge nema borbe ni na vrhu ni protiv ovih glavnih kriminalaca. A kako će početi kad pokojni Račan kaže ja sam pušio džoint, drogu. To nije ništa. Očito ste blagonakloni prema ovom pitanju. Droga nije, ajmo dekriminalizirati blage oblike droge. Nećemo kažnjavati one za osobnu upotrebu. Pa o čemu vi govorite? Kako ćemo se mi boriti protiv droge? A s druge strane kažete ne vjerujem u Boga, vaš predsjednik kaže ja sam ateista itd. Znači, stvaramo jednu opću situaciju gdje je praktički droga dopuštena. Čak ovu djecu, gospodo predlažete sad zakon, provlači se da će morati plaćati kazne ako se dvoje mladih ljudi pomazi u automobilu na splitskom Žnjanu i na to će Linić uvesti poreze samo će droga biti dopuštena. I o kakvoj vi borbi protiv droge govorite? Ronite neke krokodilske suze buneći se da Vlada nije dala milijun više ili milijun manje za neke programe koji de facto ne polučuju nikakve rezultate. Samo odgoj u obitelji polučuje rezultate.
Hvala lijepa, isteklo je vrijeme. I odgovor na repliku, poštovani zastupnik Damir Kajin.
Gospodine Marasoviću ja sam slobodan čovjek, ničiji zarobljenik. Istina Bog pripadnik lijeve koalicije koju istinski podržavam. Ako želite da vam iskreno kažem nikada džoint nisam vidio kamoli pušio, kamoli da bih ja na bilo koji način, bilo kojom riječju bio za legalizaciju bilo lakih bilo teških oblika droge. Ali vaš istup i ovo što ste pomiješali na kraju uključili i samog Boga kao da odaje čovjeka koji je na teškim drogama.
Sljedeća replika i poštovani zastupnik Boro Grubišić.
Hvala gospodine predsjedniče. Evo ja kao i Kajin nisam nikad probao ni vidio droge ni lake ni teške, no moram reći gospodine Kajin da se slažem s vama da je zapravo i ovo izvješće koje je dobro posloženo i ono što se u njemu navodi, a to su podaci o broju liječenih itd., zapravo je to santa leda i da je ono što Kajin navodi da je to ta pošast u napredovanju i brojčanom i svakom drugom bez obzira što ovdje piše da je ukupan broj liječenih ovisnika manji u 2011. negoli u 2010., ali kada pogledate drugi podatak, a Kajin je spominjao terapijske zajednice onda kaže lijepo: "U 2011.godini, dakle broj novo tretiranih u tim terapijskim zajednicama je povećan za 40%." Što to znači? Dakle, da je broj onih koji su poodmakli u tom miljeu, u narkomaniji, u strahovitom porastu i onda se pitamo jesmo li uspjeli u preventivnim i svim ostalim oblicima borbe protiv ovoga, ove pošasti, ovoga zla, ako se poveća broj onih koji terapijske zajednice tretiraju čak za 40%. Evo, hvala lijepa.
Hvala lijepa. I odgovor na repliku poštovani zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Da li smo uspjeli ne znam, možda ni jedna vlast neće, ali svaka vlast se protiv te pošasti naprosto mora boriti. Ali slažem se s vama gospodine Grubišiću da je to vrh sante leda, da stvarni problem leži ispod površine vode i da tamo je zapravo taj problem, 7, 8 ili ne znam koliko puta izražajniji, koliko i taj led naprosto je zaronjen u dubinu oceana ili neke vode. Bojim se da nećemo u cijelosti uspjeti, ali ako i ovaj Parlament svojim primjerom naprosto pokaže volju da se protiv toga treba boriti, ako se napravi reda i u nekim institucijama koje ovaj Parlament može nadzirati, mislim da će mnogima, mnogim roditeljima naprosto laknuti.
Hvala i vama poštovani zastupniče. Idemo sa raspravom po klubovima, klub SDP-a i poštovana zastupnica Biljana Borzan. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče, poštovane kolegice i kolege, poštovani predstavnici predlagatelja. Evo, danas raspravljamo o jednom problemu koji je ustvari suvremeni problem, problem globalnoga karaktera. U razvijenim zemljama on je postojao puno prije nego kod nas, a na našim prostorima uzeo je maha u zadnjih dvadesetak godina. Zašto kažem baš dvadesetak godina? Naime, naša je zemlja prije dvadesetak godina upravo doživjela jednu veliku društvo političku promjenu u kojoj je došlo i do porasta standarda, ali i do promjena način razmišljanja. Potrošački mentalitete je postao naša svakodnevica, trka za profitom, stavljanje previsokih ciljeva, a droga je trebala biti sredstvo koje bi pomoglo u lakšem svladavanju tih teških situacija. No, konzumacija droge je također prestala biti samo za te bogate koji su si mogli priuštiti, jer u trku za zaradom uključuju se i oni siromašni ili siromašniji koji tako postaju dileri i konzumenti. Pojednostavljeno rečeno jedni su se drogirali da bi radili, a drugi su radili da bi se drogirali. Kolike razmjere ima ovaj problem zasigurno puno govori sama za sebe činjenica da je u 2010. godini 205 milijuna ljudi u svijetu konzumiralo neku vrstu droge, a da je u svijetu 25 milijuna ovisnika. Naša zemlja ima za štošta vrlo povoljan položaj, kada se radi o turističkim mogućnostima, prometnim, gospodarskim ali nažalost taj položaj su upravo prepoznali i oni koji se bave biznisom s drogama. Dodatni problem čini i internet koji ruši sve granice i premošćuje ono što je dosada bilo nepremostivo, tako da imamo raširenu ponudu droge i tim putem. Iz izvješća o provedbi nacionalne strategije i akcijskog plana suzbijanja zlouporabe droge za 2011. godinu vidljivo je da je smanjen broj ovisnika koji su zaraženi HIV-om ili hepatitisom što je svakako dobra, posljedica dobre prevencije kroz zdravstvene institucije, rad udruga, a također naglašavam i rad Crvenog križa te rad vjerskih institucija. Smanjen je broj i ovisnika beskućnika, ovisnica koje se bave prostitucijom, primijećena je i veća motivacija i zanimanje liječenih ovisnika posebno za završetak započetog srednjoškolskog obrazovanja te općenito sve vrste školovanja i prekvalifikacija. Dakle, tu imamo neke pozitivne pomake, u svakom slučaju i ona krivulja rasta broja ovisnika više nije tako strma u zadnjih nekoliko godina, ali to svako ne bi smjelo biti razlogom za zadovoljstvo i uljuljkavanje jer broj ovisnika se ipak iz godine u godinu povećava. Radi se o problemu koji se ne može iskorijeniti, ali ga se može barem svesti pod nekakav društveno prihvatljivi rizik. Naravno izuzetno je važna dobra koordinacija između svih institucija koje se bave ovim problemom, dakle Ministarstvo socijalne politike i mladih, zdravlja, obrazovanja, unutarnjih poslova, pravosuđa. Ovdje mogu reći da želim živjeti u društvu u kojem dijete ili mlada osoba koja je dobro informirana o svemu što droga nosi nikada neće ni poželjeti isprobati drogu. Naravno treba naglasiti pri svemu ovome važnost pozitivnog obiteljskog i školskog okruženja. Uza sve ono što se do sada u strategiji borbe protiv droge koristi moram posebno naglasiti važnost školskih programa, evo i kolegica je u ime Odbora za obrazovanje, znanosti rekla o tome ponešto, naime zdravstveni odgoj u školama smatram izuzetno važnim segmentom kako bi djeca tamo čula sve o drogi, kako bi znala prepoznati na vrijeme i odoljeti iskušenju. Djeca nažalost danas vrlo često prvu informaciju dobivaju upravo od dilera, diler naravno će bagatelizirati ono što droga znači, bagatelizirati posljedice koje nosi droga. Dakle diler sigurno djetetu neće reći da npr. uzimanje svake tablete ecstasya može biti ruski rulet, da nitko ne može sa sigurnošću reći što će izazvati jedna tableta ecstasya mozgu ili organizmu općenito. Diler svakako djetetu neće reći da će dugotrajno uzimanje droge dovesti u krajnosti do potpunog duševnog i mentalnog rastroja i financijskog. Zašto kažem da je škola upravo pravo mjesto za dobivanje informacija? Naime, evo i sama mogu reći kroz svoje djetinjstvo, kroz svoje školovanje nisam imala nikada situaciju da mi je netko nudio drogu. Ja ju nisam ni vidjela. Ja nikada nisam vidjela kako izgleda jedna tableta ecstasya, kako izgleda marihuana ili heroin osim eventualno možda na televiziji. Dakle, tih iskušenja u djetinjstvu mnogih roditelja danas nije ni bilo i oni ne znaju adekvatno prepoznati niti drogu, niti kliničku sliku koju droga izaziva. I samim tim logično je da većina roditelja uz dobru volju i želju neće znati dobro odreagirati kako dijete uputiti, posavjetovati ga i kako prepoznati ako je dijete eventualno uzelo drogu. Upravo zbog toga smatram škole izuzetno važnima i smatram izuzetno pozitivnim što se ova tematika uvela službeno kroz zdravstveni odgoj, a ne da je više kao što je dosada bilo to prepušteno entuzijazmu nekakvih ravnatelja ili profesora koji su bili zainteresirani ili liječnika koji su bili roditelji djeteta koje pohađa školu pa su držali nekakva predavanja kako bi djecu informirali. Također smatram da je izuzetno važno da djeca čuju i o ostalim ovisnostima. Tu mislim i na pušenje i na alkohol kojih evo prema istraživanju od 2007. u RH 84% mladih je u posljednjih 12 mjeseci konzumiralo alkohol, 43% ih se opilo barem jedanput. Dakle, često se zavaravamo kada mislimo da današnja djeca preko interneta, televizije saznaju sve što je potrebno. Internet može biti dobar izvor informacija, ali isto tako i dezinformacija. Smatram da je važno dakle da djeca čuju da je ona tabletica u boji koju im je netko ponudio na tulumu možda početak fatalnog puta, da čuju da je narkomanija ustvari kronični samoubilački napad, da većina narkomana ne doživi 50. godinu. Smatram da je važno da djeci u uši uđu krilatice poput – koristi mozak, a ne drogu; be smart don't start i slično. Još jedan segment smatram izrazito važnim, a to su mediji. Obzirom da imaju snažan utjecaj na mlađu populaciju i time mogu u prevenciji itekako pozitivno zanimljivim porukama i plasiranjem točnih informacija pomoći u borbi protiv droge. Ono što smatram dobrim u ovoj strategiji jest činjenica da je prošlo dovoljno vremena od prve strategije koja je donesena prije 11 godina pa su objektivno sagledani svi dosadašnji propusti, slabe karike, odnosno mjesta gdje strategiju treba još i dodatno razraditi. Na primjer potreba za većom decentralizacijom se spominje u mnogim segmentima našeg društva pa tako i u ovome. Potrebna je veća uloga županijskih povjerenstava, potrebna je bolja suradnja lokalnih i državnih institucija. Nevladin sektor ima mnoštvo programa za prevenciju, osobno sam upućena u mnoge od njih vrlo kvalitetnih programa no uočena je potreba bolje procjene kvalitete programa nevladinih udruga kako bi se iz proračuna financirali zaista oni najkvalitetniji i najbolji. Također, u strategiji se navodi potreba za povećanjem broja stručnjaka za rad s ovisnicima u zatvorima i zajednici. Dakle, ne govori se samo o prevenciji nego se strategija osvrće i na već postojeće ovisnike. Dakle, prostora za poboljšanje još uvijek ima i ne možemo reći da smo kao društvo učinili sve iako je učinjeno puno toga. Obzirom na poboljšanja koja ova strategija nudi sigurna sam da će podaci koje ćemo iščitavati u budućim izvješćima i strategijama biti i još bolji pa će klub ovako predloženu strategiju kao i Izvješće o provedbi Nacionalne strategije i Akcijskog plana suzbijanja zlouporabe droga za 2011. klub SDP-a jasno podržati. Hvala.
Hvala i vama. Imamo prijavljene dvije replike na vaše izlaganje. Prva je replika poštovanog zastupnika Bore Grubišića. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Kolegice Borzan dobro ste primijetili da je trka za profitom kako ste rekli ili zaradom donijela mnogo zla u smislu razvoja brojnih ovisnika, dakle pušenje, alkohol, droga. Međutim, vrlo malo se u našem Saboru ali i u društvu općenito priča o jednoj drugoj utrci za profitom koja je rekao bih možda i gora pošast negoli je ovo, a to je ludopatija. Dakle, tako se zove latinski jel', to je ovisnost o kocki i klađenju koja je zahvatila također naše mlade i to pretežito maloljetnike. Ta ovisnost gotovo jednako ako ne i gore razara i obitelji, dovodi do raznih poremećaja, do imovinskih delikata, do razbojništava, do psiholoških problema, psihijatrijskih problema pa i do samoubojstava čak, a mi evo nismo nikada u Saboru imali izvješće o toj ovisnosti koja zahvaća prema nekim podacima i najnovijim saznanjima oko 2 ili preko 2% stanovništva države. A 2 ili nešto više posto stanovnika to je 100 tisuća ljudi. 100 tisuća ljudi se inficiralo, zarazilo da kažem kockom i klađenjem. O tome nikada u Saboru izvješće nećemo dobiti jer upravo oni koji ostvaruju profit i dobit njima nije ni stalo ni do prevencije ni do liječenja ove ovisnosti i ona se zaista mora nazvati ovisnost. I vrlo je ili čak je opasnija od ove ovisnosti. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Odgovor na repliku, poštovana zastupnica Biljana Borzan. Izvolite.
Evo poštovani kolega Grubišić slažem se, ali dodala bih i još jednu, a to je ovisnost o internetu koja je sve više raširena. Dakle, današnji svijet se mijenja tolikom brzinom da naprosto društvo, roditelji, dakle obiteljsko okruženje, škola na žalost ne stiže odreagirati dovoljno kvalitetno. Odnosno često imam dojam da je u borbi protiv droga i protiv svih drugih ovisnosti stalno pomalo kaskamo jer je uvijek ovaj što vi kažete, kojeg nije briga za prevenciju, za zaštitu, dakle on je uvijek nekako korak ispred, kao svaki lopov koji uvijek nađe načina da obije bravu, tako i ovdje nažalost. Ali evo zato smo i tu da uočimo gdje postoji još prostora za poboljšanje i ova strategija je svakako jedan od njih.
Hvala lijepa. Sljedeća replika i poštovani zastupnik Željko Reiner. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče. Uvažena kolegica Borzan je zapravo puno toga točno rekla. Ono zbog čeg sam se ja javio za repliku je zapravo osvrt na nešto što je ona rekla da je ključna dobra informiranost. Ja se ne bih baš potpuno složio s time, jer dobra informiranost je važna, ali ni u kom slučaju nije dovoljna. Najbolji primjer je zapravo ovisnost o cigaretama koje ste vi isto spomenuli, gdje apsolutno postoji dobra informiranost cijelog pučanstva, definitivno nema gotovo nikog, ja mislim ko je, recimo u našoj zemlji, ko ne zna da pušenje šteti, pa mi svejedno imamo situaciju da svaki 3 odrasli čovjek puši. Prema tome, dobra informiranost je važan, ali nije jedina. Itekako je ključno i tu se potpuno slažem s vama, i odgoj u školama, ali i odgoj u obiteljima vrlo važan, jer će na taj način se moći preventivno djelovati. I meni je silno drago da se i u ovom domu prestalo više sa slanjem poruka koje su potpuno krive, a to je o lakim drogama kao nečem bezazlenom, a teškim drogama kao nečem što onda padne s neba. Svi dobro znamo da je, počne se sa lakim drogama, da gotovo nitko ne počne s teškim drogama, nego se počne s lakim drogama i onda se naravno ulazeći u taj svijet, polusvijet itd. polako prelazi na teške droge. I to je nažalost taj put koji uništava mnoge ljude. Tako da, naravno svi skupa trebamo poduzeti i ja mislim na tragu toga je i ova strategija, sve što možemo protiv te pogubne, pogube današnje doba, ali velim ponovo važno je slati i ispravne poruke. Hvala lijepo.
Hvala lijepo potpredsjedniče Sabora. Imamo i odgovor na repliku, poštovana zastupnica Biljana Borzan.
Poštovani akademiče Reiner slažem se da nije jedino važno informiranje, međutim ja se ovdje kao i u svim drugim segmentima koji se tiču zdravstva zalažem za prevenciju, uvijek. I mislim da je dobra prevencija ključ mnogih, rješenje mnogih problema u našem društvu. Htjela bih se još osvrnut na drugi dio vaše replike, bojim se da se stvara možda iz vaših riječi ili iz riječi još nekih kolega, ne samo danas nego općenito u Saboru, da se SDP zalaže za dekriminalizaciju u smislu legalizacije lakih droga. Mi nikada o tome nismo razgovarali, dakle razgovaralo se ovo što je jedino spominjao kolega Kajin u ime kluba o tome da se jedan klinac kojeg se zatekne s jedinim jointom da se ne pravi od njega teškog kriminalca, nego da se u njemu vidi dijete kome treba pomoći. To je jedino to, ali mi ne dijelimo droge na lake i teške u smislu legalizacije, pa sad da mislimo da je marihuana u redu, a heroin nije.
Hvala lijepa. Idemo dalje sa raspravom. Klub HNS-a i poštovani zastupnik Igor Kolman. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, predsjedniče ispričavam se, poštovane kolegice i kolege zastupnici, poštovani predstavnici ministarstva. Kad čovjek čita strategiju, ili meni se barem činilo nakon što sam pročitao strategiju da je ključni problem s kojim se suočavamo i koji na neki način i strategija prepoznaje je koordinacija, koordinacija svih onih dionika, sudionika u tom procesu borbe protiv zloupotrebe droga. Meni se čini ovako odokativno da je barem 20% svih natuknica u strategiji se na neki način odnosi na suradnju, koordinaciju raznih tijela, raznih institucija, raznih pojedinaca, raznih organizacija koje su uključene ili bi trebale biti uključene u ovaj proces. I zapravo kad iščitavate tko to sve je uključen u proces borbe protiv droge onda kao da ste napravili jedan popis državne, javne, lokalne, područne i regionalne uprave i samouprave u Hrvatskoj, jer zapravo bi trebali biti uključeni svi i zapravo jesu uključeni svi i to je razumni pristup. Međutim, s obzirom da živimo u realnom svijetu onda to u meni osobnu, a i u mojim kolegama iz kluba HNS-a izaziva prilično nelagodu jer smo mi poučeni iskustvom, znamo da jedan od ključnih problema funkcioniranja Hrvatske države na svim nivoima je upravo nekoordiniranost, kronična nekoordiniranost i loša suradnja između raznih tijela i raznih razina državne, javne, lokalne, područne uprave i samouprave. Dakle, ono što nam se čini kao prvo, je da akcijski plan koji slijedi na temelju ove strategije, treba posebnu pažnju usmjeriti upravo na taj problem koordinacije svih onih koji bi u ovom procesu trebali sudjelovati. Čak bih rekao da mi moramo napraviti, osim strategije borbe protiv zloupotrebe droga, mi moramo napraviti strategiju borbe protiv nekoordiniranosti tijela državne uprave u toj borbi, jer bez toga nećemo ništa, nećemo se maknuti niti jedan korak dalje. Ovo što govorim, potvrđuje i evaluacija Europskog centar za praćenje droga koju strategija spominje, koja upravo veli da je najslabija točka naše borbe protiv droge je komunikacija i suradnja među institucijama. Dakle, to je nešto što strategija prepoznaje, to je nešto što predlagatelj prepoznaje, međutim to je nešto što mi svi ovdje moramo imati kontinuirano na oku, baš zato jer znamo kako ta komunikacija i koordinacija između tijela, raznih tijela vlasti i uprave u Hrvatskoj funkcionira. A ovdje se radi o posebno osjetljivom problemu, o posebno osjetljivim sudbinama, dakle da uopće ne ulazim u to, svima je jasno o čemu se radi i zašto je to važno. Kad sam već spomenuo evaluaciju Europskog centra drugi problem koji ta evaluacija spominje je problem zatvorskog sustava. Dakle, mi se opet u jednom ozbiljnom problemu za hrvatske građane i hrvatsko društvo zapravo susrećemo sa jednim ozbiljnim problemom koji znamo da je ozbiljni problem u ovoj zemlji, a to je situacija u zatvorskom sustavu i u zatvorima opća prenapučenost i podkapacitiranost naših zatvora naravno sasvim sigurno predstavlja ogromnu prepreku bilo kakvim tretmanima liječenja ovisnosti, rehabilitacije, resocijalizacije zatvorenika, a ovdje se naravno uvijek radi onda o dodatnim problemima jer u zatvorskom sustavu su ljudi koji najčešće imaju i druge poremećaje ili povremeno ili često imaju i druge poremećaje u ponašanju pogotovo ako se radi o počiniteljima teških kaznenih djela. Dakle, i to je nešto na što se i strategija i Akcijski plan sasvim sigurno mora posebno koncentrirati, a to je problem liječenja ovisnika koji su u zatvorskom sustavu ili koji su počinitelji lakših ili težih, nije ni važno, kaznenih djela. Problem koji Hrvatska ima je i ta nesretna balkanska ruta i činjenica da smo mi zemlja sa ekstremno dugačkom granicom u odnosu na veličinu teritorija i tu će također koordinacija biti veliki problem. Naša granica će sasvim sigurno onog časa kad postane vanjska granica EU biti pod dodatnim pritiskom ulaska narkotika na tržište EU. I tu će također trebati ozbiljna i velika koordinacija svih aktivnosti, a pogotovo naravno u ovom segmentu posebni napor represivnog sustava da se ulazak droge u Hrvatsku bilo kao krajnju destinaciju, bilo kao tranzitnu zemlju umanji i zaustavi. Ono što strategija napominje, a o tome su kolege već govorile je da je broj ovisnika u porastu u Hrvatskoj, međutim nije sasvim jasno i ja se nadam da je jednim dijelom taj porast zapravo i činjenicom da je sve više ovisnika u nekoj vrsti tretmana. Dakle, da sve više ovisnika registriramo kao takve pa i onda iz toga proizlazi taj statistički poraz što je u svakom slučaju dobro i na tome treba dalje raditi jer ovisnost je bolest koja traje dugo, koja se liječi dugo i koja najčešće ili vrlo često treba biti stalno pod nadzorom da budemo sigurni da smo je izliječili ili da smo barem spriječili osobu u konzumaciji droga. Međutim, kad smo već kod porasta i kad smo već kod statistike ono što bih ja htio ovdje istaknuti je da se u svijetu najviše konzumira marihuana, po podacima koje navodi i strategija i izvješće, najviše se i u Hrvatskoj konzumira marihuana. Ali ono što treba imati na umu je da najveću štetu u smislu psihofizičkih posljedica na samog konzumenta u smislu posljedica na njegovu obitelj i u smislu raznih drugih posljedica na društvo da najveću štetu uzrokuje zvali mi to ili ne zvali teškim drogama, ali ajmo ih zvati opijati, dakle počevši sa heroinom. I meni se čini, i nama se u klubu HNS-a čini da to treba biti na neki način indikator u kojem smjeru borba protiv droge treba ići u ovoj zemlji. Da nam se ne bi dogodilo da od šume ne vidimo drvo i da zatrpamo sustav sa gomilom ljudi i gomilom slučajeva kojih ima puno zato jer se radi o nečemu što se najviše koristi, a da onda te resurse ne koristimo za borbu protiv onoga što zapravo stvara najveću štetu i za pojedince i za društvo, a možda nije najraširenija pojava unutar ovog segmenta konzumacije droga. Samo jedan statistički podatak. Dakle, 2010. 82% svih liječenih ovisnika u Hrvatskoj je uzimalo opijate i opijati su uzrokovali i najveći, daleko najveći broj smrtnih slučajeva pogotovo ako govorimo o izravno vezanim smrtnim slučajevima, dakle predoziranjima drogom. Drugi važan aspekt kojeg bismo mi u HNS-u htjeli istaknuti kao prioritet ove strategije su prevencija i edukacija. Pri tome želim posebno naglasiti kad govorim o edukaciji ne samo edukacija onih koji su potencijalni konzumenti narkotika nego edukacija svih onih koji sudjeluju u procesu borbe protiv droge. I tu se opet malo vraćam na jedan poznati problem državne i javne uprave u RH, a to je nedostatak stručnih kadrova. Ja dam desnu ruku na panj da kolegice i kolege koji se bave borbom protiv droge će isto tako potvrditi da u tom sustavu nedostaje stručnih kadrova, da nedostaje mogućnosti za obrazovanje, da nedostaje na kraju krajeva i to je posebno ovdje osjetljivo da nedostaje unificiranost znanja, informacija i metoda koje se koriste duž i po cijeloj liniji sustava pogotovo zbog toga što ovaj sustav osim tijela državne i javne uprave uključuje i organizacije civilnog društva, dakle nevladine organizacije, uključuje i vjerske zajednice i razne druge organizacije. I dakle edukacija i prevencija u svakom slučaju mora ići i na edukaciju svih onih koji na bilo koji način sudjeluju u procesu borbe protiv zloupotrebe droga. Dakle i sama strategija prepoznaje ovaj problem o kojem sam govorio jer u jednom dijelu naglašava dakle da treba uložiti dodatne napore za poboljšanje kvalitete usluga i programa koji se provode u nevladinom sektoru i nama se u HNS-u čini kao jedan od ozbiljnijih prioriteta upravo to. Što se same prevencije tiče ona se provodi povremeno, segmentirano i bez učinkovitih evaluacija. To je citat iz strategije i to je nešto što treba apsolutno hitno odmah iste sekunde ovog dana danas mijenjati. Posebno je važna prevencija i edukacija naravno mladih ljudi kad se govori o drogama, kad se govori o njihovim opasnostima. Međutim, ja bih tu htio naglasiti još jednu stvar. Strahovito je važno kad educiramo mlade ljude, kad radimo programe prevencije s mladim ljudima važno je kako ti programi izgledaju, kako izgledaju ljudi koji ih provode, koju retoriku oni koriste, kojim primjerima se oni koriste, koje opasnosti navode kao ključne, da li su u stanju doprijeti do osobe od 12, 13, 14, 15 godina. Jer ako nam se dogodi da argumentacija koja se koristi, da primjeri koji se koriste, da na kraju krajeva sama tehnologija koja se koristi u toj prevenciji i obrazovanju izazivaju smijeh i podsmijeh onih kojima su, kojima se obraćamo onda ćemo imati kontraefekt, onda ne da ćemo imati efekt preveniranja i sprječavanja edukacije, nego ćemo imati efekt da oni koji misle da treba prevenirat i sprječavati ispadaju smiješni. Dakle to je nešto što je također posebno važno imati na umu. Mi dobro znamo s kakvom generacijom ili nažalost ne znamo dobro, to je vjerojatno ispravnije, mi ne znamo točno s kakvom generacijom imamo posla u trenutku kad se obraćamo ljudima od 12,13,14,15 godina i zato ovakve posebno osjetljive priče treba izrazito studiozno i pametno pripremiti u segmentu prevencije, edukacije i obrazovanja. Ali, bez obzira na to, prevencija i edukaciju su sigurno ključni prioritet u ovom procesu, to nam i strategija kaže i s time se slažemo, ali to nam naravno govori i zdrav razum, to nam govori i iskustvo. Ulaganje u prevenciju je sigurno uložen novac i kad smo već kod novca, ono što treba imati stalno na umu je da se svjetska trgovina narkoticima kreće na godišnjoj razini otprilike u rangu sa trgovinom naftom. Dakle, mi nemamo šanse, ne mi, SAD nema šanse, ako ta borba nije maksimalno racionalna, maksimalno koordinirana, jer borimo se sa neprijateljem koji ima sav novac, sve resurse ovog svijeta i nema ništa za izgubiti. On je potpuno izvan svih kategorije društva u startu. Dakle da bi smo se uopće mogli boriti mi moramo znati šta su prioriteti, to znači da ograničenim resursima koji su nam na raspolaganju moramo baratati racionalno, to znači da ne možemo zatrpavati sustav niti represivni, niti pravosudni, niti obrazovni, niti zdravstveni punoljetnim osobama koje su popušile jedan joint, ne možemo jer nam onda ne ostaje ni mjesta, ni novca, niti mogućnosti da se bavimo problemima koji uzroku najjaču štetu, a to su opijati i ovisnosti o opijatima. Dakle, iako se u ovoj strategiji, i naravno to je potpuno opravdano s aspekta predlagatelja, nije spominjao terminološki lake droge, teške droge ili bilo kakva distinkcija među drogama u tom smislu, međutim treba imati u borbi protiv zloupotrebe droga, treba imati na umu da postoje droge koje se koriste masovni, a uzrokuju vrlo male štete. I mnogim zapadnim zemljama ulaze u kategoriju društveno prihvatljivog rizika, govorim o marihuani, čak u nekim zemljama je prepoznata njezina zdravstvena blagotvornost, pa se može dobiti u nekim situacijama i kod nekih dijagnoza, u nekim specifičnim varijantama i na recepte. I postoje droge koje se statistički pojavljuju puno manje, kad govorimo o opsegu i obimu, ali koje što se štete tiče uzrokuju katastrofalne posljedice i po našem mišljenju to je prioritet kojim se trebamo baviti. Dakle, mi ćemo u klubu HNS-a naravno podržati ovu strategiju, apsolutno podržavamo napore koji se u njoj spominju, međutim smatramo da se borba protiv droge treba temeljiti na sljedeća tri stupa. Prvo, koordinacija i racionalno korištenje svih resursa koji su nam na raspolaganju. Bez toga ne moramo ništa drugo niti počinjati, dakle dok predlagatelji i svi oni koji su u to uključeni ne uspostave koordinaciju sustava, ne moraju ništa drugo ni počinjati, jer bez koordiniranog sustava ta je borba izgubljena u startu. Drugo, edukacija i prevencija kao najbolji način širokog zahvata u stanovništvo, pogotovo u potencijalno rizičnu populaciju mladih ljudi. I tu i u kontekstu proračuna treba to imati na umu i u kontekstu programa koji se rade, i u kontekstu na kraju krajeva tog interdisciplinarnog povezanog, multidisciplinarnog pristupa o kojem se u strategiji govori. I treće, koncentracija na opijate i ostale droge koje uzrokuju teške ovisnosti i psihofizičke posljedice na konzumente kao prioritet u tom dijelu liječenja ovisnosti. Evo, kolegice i kolege toliko. Hvala vam puno.
Hvala i vama poštovani zastupniče. Na vaše izlaganje imamo prijavljene 3 replike. Prvi je poštovani zastupnik Dujomir Marasović. Izvolite.
Štovani gospodine predsjedniče. Kolega dragi ja sam rekao kolegi Kajinu da je zarobljenik političke, jedne opcije ili koalicije, a vama, ne želim vas vrijeđat bože sačuvaj, imate pravo na vaše mišljenje pa ste ga iznijeli, ali smatram da ne razumijete stvar i u to sam duboko uvjeren. Naime, kao jednu fusnotu, ne znam što ste vi iz HNS-a koordinirali, vi ste kao veliki koordinatori. Meni se čini u ovoj Vladi sve čega ste se uhvatili da se sve dekoordinirali i na neki način razbili u param pačad i sveli ste na neka obećanja za lijepu budućnost. Ali ajmo se vratiti na temu. Dakle, vi … [[Govornik se ne razumije.]] idemo djelovati kad dođe do heroina. Kolega Koloman kasno, ništa to ne znači ni u smislu prevencije, a i u smislu terapije vrlo malo, to je gotova stvar, onda spašavamo što se spasit dade. Treba prevenciju usmjerit na vrijeme života ljudi kad su u osnovnoj i srednjoj školi, kad su nam dileri u školskim dvorištima, treba prevenciju usmjerit kad ono uzima marihuanu. Mi trebamo zabraniti marihuanu, trebamo, znači zabranit i onemogućit lake opijate koji dovode do teških opijata. Tu se mi ne slažemo, u redu to je vaše mišljenje da mislite što ste rekli, ali ja mislim ovo što sam rekao. I vi ništa ne razumijete i neće biti uspjeha.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku poštovani zastupnik Igor Kolman.
… [[Govornik naknadno uključen.]] da ukoliko je, ne bih ulazio u to koliko ja razumije, ali kolega Marasović nije razumio ono što sam ja rekao. Dakle, prevencija apsolutno što se tiče svih narkotika, to uopće nije sporno, ja sam govorio o tome da koncentraciju zdravstvenog sustava liječenja i represivnog sustava i pravosudnog sustava treba usmjeriti na teške droge na opijate, da izbjegnemo izraz teške droge ako ga nećemo koristiti. Drugo, znanost se nije dogovorila da li konzumacija lakih droga nužno vodi konzumaciji teških droga. Statistički gledano to nije sigurno. Jer vi imate u svijetu ogromnu količinu ljudi koji koriste lake droge, ogromnu u odnosu na količinu ljudi koji koriste teške droge. Dakle, to što je nešto bilo prije, a nešto bilo poslije ne znači da je ovo poslije slijedilo kao posljedica ovoga prije. Konzumacija teških droga je najčešće rezultat nekih psihičkih, socijalnih i drugih uvjeta u pojedincu i nije se dogodila zato što je on probao marihuanu pa je onda otišao na heroin nego se dogodila zato jer je bila potreba za nekim promijenjenim stanjem svijesti koje se postizalo konzumacijom droge. Isto tako možemo reći da su svi konzumenti heroina prije toga pušili cigarete ili su prije toga pili vodu iz vodovoda. To ne znači nužno da konzumiraju heroin zato jer su pili vodu iz vodovoda ili zato jer su pušili cigarete.
Hvala lijepa. Sljedeća replika i poštovani zastupnik Ante Babić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Kolega Kolman rekli ste nekoliko stvari o blagotvornosti droga, o maloj štetnosti, zdravstvenoj učinkovitosti lakih droga koliko sam razumio, onda ste nabrojili tri stupa ili vaša prijedloga prevenciju i koordinaciju i koncentraciju na opijate. Ovisnici vam ne počinju s iglom, oni počinju s džointom. I rekli ste još jednu vrlo bitnu stvar da institucije nisu koordinirane, da nemaju dovoljno znanja niti stručnosti. Ovo je treća Nacionalna strategija suzbijanja zlouporaba droga u RH. Ja vjerujem i uvjeren sam da su ovi ljudi koji su to radili, a i po Izvješću ove Nacionalne strategije su itekako stručni i imaju dovoljno znanja. Ono što je problem danas kako u svijetu tako i u Hrvatskoj to su tzv. redizajnirane droge s kojim se susreću i svi oni koji se bave ovom problematikom i vrlo je teško otkriti takve stvari. Zato mislim da niste u pravu jer vi u ta tri stupa niste rekli jednu vrlo bitnu stvar, a to je zakonska obaveza roditelja, onih koji odgajaju. Tu sve kreće. Neću reći od začeća, ali mislim tako od začeća pa nadalje, u odgoju vam je ključ. Hvala.
Hvala i vama. I odgovor na repliku, poštovani zastupnik Igor Kolman. Izvolite.
Da imate kolega Babić potpuno pravo. U cijeloj ovoj priči svakako, pogotovo u priči o prevenciji, edukaciji su važni roditelji. Kolegica Tireli je govorila o tome, dakle roditeljima treba reći što je na stvari i što se događa i tu se potpuno slažem i nemam tu što ni prigovoriti ni dodati ni oduzeti. Što se tiče stručnih ljudi u državnoj i javnoj upravi apsolutno je da stručnih ljudi ima. Vidljivo je čini mi se i iz strategije i iz izvješća i iz nekih drugih poteza koji su se ovdje radili da ljudi koji se time bave jesu stručni. Ono što se meni čini da je problem i u to sam potpuno uvjeren da ima premalo stručnih. Dakle to je. Mi moramo ojačati resurse, kadrovske resurse državne, javne, područne uprave i samouprave upravo u tom smjeru dakle da na svim razinama imamo dovoljno stručne ljude koji su se u stanju uhvatiti u koštac s ovim problemom pa i sa svim drugim problemima s kojima se kao država suočavamo jer nama je generalno često problem nedovoljnog broja adekvatno stručnih kadrova u javnoj državnoj upravi. Ali to nije specifični problem samo ovdje, ali ovdje je možda posebno problematičan jer se radi o izrazito osjetljivim slučajevima koji direktno utječu na ljudske sudbine, na obitelji. Dakle, tu možda bismo trebali biti dodatno osviješteni za važnost brzine promjena u tom segmentu.
Hvala lijepa. I treća replika i poštovana zastupnica Sunčana Glavak. Izvolite poštovana zastupnice.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Pa kolega Kolman rekli ste da neke droge blagotvorno djeluju. Sve droge blagotvorno djeluju, naime zato su i proizvedene. Zato jer želite biti high, zato jer želite dostići neku drugu razinu i zato ste na kraju nazvani istim imenom, a to je junky – narkić ili kako god želite. I ne bih se složila s vama da znanost se nije dogovorila, kao što ste rekli, s tom konstatacijom. Ne treba se znanost dogovoriti, dovoljno je da pogledate roditelje, obitelji i da se oni dogovore da danas vam za jedan džoint primjerice treba 20-ak kuna. 20-ak kuna je jedna kutija cigareta. Zbog kutije cigareta nitko nije došao u napast provaliti nekome u stan, nekog opljačkati, nekog ubiti. Dakle, jedan džoint 20-ak kuna, recesija je svima pa tako možemo reći i njima koji prodaju drogu i koja je sve dostupnija, a to je ono o čemu ste vi govorili o onim uvjetno rečenim blažim oblicima droga koja je sve dostupnija nažalost našoj djeci i koja nerijetko svoj sendvič ili nešto od džeparca koji im roditelji daju upotrijebe, nemojte se zavaravati, upravo za ove svrhe. O prevenciji i o posljedicama, o načinima govorit ću nešto i u ime kluba. Hvala lijepa.
Hvala i vama. I odgovor na repliku, poštovani zastupnik Igor Kolman. Izvolite.
Dakle, zahvaljujem gospodine predsjedniče. Ja nisam nikada rekao da sve droge imaju blagotvorni, odnosno zapravo vi ste rekli da sve droge imaju blagotvorni učinak – ja se ne mogu s vama složiti, ja ne mislim da sve droge imaju blagotvorni učinak. Mi dobro znamo da postoje droge koje imaju katastrofalan učinak na psihu, na fizičko stanje pojedinca i na društvo kao takvo. Dakle, ja se tu nažalost ne mogu s vama složiti niti je to bilo ono što sam rekao. Dakle, niti sam ja to rekao. Ja nisam rekao da sve droge imaju blagotvorni učinak, ja sam rekao da su neke zemlje u određenim dijagnozama pod određenim uvjetima u specifičnim varijantama, dakle ne onima koje se koriste, koje kupite na ulici i stavite u džoint prepoznale blagotvorno djelovanje marihuane i može ih se dobiti na recept. To je bilo sve što sam ja rekao i to je fakat, to je činjenica. Dakle, nije nešto o čemu mi sad možemo dalje pretjerano raspravljati. Ono što se tiče, a i kad bih ja sad htio ovu raspravu pretvoriti u svjetonazorsku raspravu o lakim drogama što ipak možda neću ali usporedba jednog džointa i kutije cigareta dakle, mi bi smo mogli ovdje raspravljati o tome da je jedan joint manje štetan u svakom pogledu nego jedna kutija cigareta, za organizam, za psihički, za fizički dio organizma. Dakle, možemo o tome raspravljati i razgovarati, a osim toga, a to je vjerojatno nešto što možemo vidjeti, možemo zajedno pogledati malo statistike prekršaja i kaznenih djela, ali ja dam puno svojih vlastitih novaca u okladu, da niti zbog jednog jointa niko ne ide orobljavati kioske i dućane. Dakle, ono što imamo problem uvijek u ovoj raspravi je da spominjemo posljedice konzumacije opijate i teških ovisnosti o opijatima u raspravi o marihuani, lakim drogama ili kako god ih hoćemo zvati. Dakle, to je greška koju svi skupa ne bismo trebali, dakle ne bismo trebali raditi.
Hvala lijepa. Prije nego nastavimo s raspravom po klubovima, obavijest da je u skladu sa člankom 207.stavak 2. Poslovnika Hrvatskog sabora u 10,47 minuta isteklo vrijeme za prijavu rasprave u trajanju od 10 minuta. Drugo, molim dogovor za samo o ovoj objedinjenoj raspravi imao prijavljeno 8 klubova, dakle još 4 kluba i 18 pojedinačnih rasprava, pa molim suglasnost da plan sjednice današnje bude bez stanke za ručak, dakle kontinuitet rasprave? Hvala vam lijepa. Sljedeći je poštovani zastupnik Ivan Grubišić u ime nezavisnih zastupnika, Kluba nezavisnih zastupnika u Hrvatskom saboru. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolege i kolegice i predstavnici ministarstva. Uzimam riječ u raspravi o ovoj problematici, o suzbijanju, o nacionalnom programu suzbijanju droga. Koliko vidim iz rasprave prošireno je, nije samo u pitanju droga, nego i druge ovisnosti i o njima sasvim sigurno treba nešto reći. Dakle, želi bi da se proširi ovo na nacionalni program suzbijanja bolesti ovisnosti, a da ne ostane samo na drogi. Ovo što je rekao kolega Grubišić, novi oblici i dodala je gospođa Biljana Borzan, novi oblici ovisnosti se nastaju, umnažaju i prijete da možemo slobodno zaključiti da je Hrvatska nacija ili građani Hrvatske, da su jedna velika bolnica i da smo mi bolesno društvo, da smo bolesno društvo i da tendiramo produbljenju te krize. Po mom mišljenju može se zaključiti iz nekih statističkih podataka, tako se konstatira da u Hrvatskoj imamo milijun i pol pušača, da u Hrvatskoj imamo oko 300 tisuća registriranih alkoholičara, da u Hrvatskoj ima oko 120 do 150 tisuća registriranih ovisnika. I maloprije smo čuli da ovisnika o kocki ima skoro pa 100 tisuća. Ako je netko u obitelji bolestan onda je uvjetno rečeno bolesna cijela obitelj i možemo onda zaključiti u ta 3, sve puta 3 najmanje, da smo mi psihički dosta problematična nacija i problematičan narod. S tim da pokazatelji ne ukazuju na smanjenje tih rizika, nego na povećanje. Ovdje je također spomenuto da je potrebna edukacija, ja bih rekao potrebna je edukacija edukatora ponajprije edukacija edukatora na svim razinama od obitelji, do školskih ustanova i drugih institucija, odgoj, edukacija edukatora, bolesni roditelji ili ovisnici o bilo kojem vidu oni sami po sebi generiraju bolesno potomstvo. Edukacija edukatora ne bi smjela biti prepuštena samovolji pojedinaca ili institucija, nego bi trebala biti koordinirana, tu se slažem, i trebala bi biti ustrajna i dugoročna edukacija edukatora. Imao sam jedan seminar početkom 90. godina u Splitu za prosvjetne djelatnike i znam da je tema bila upravo edukacija edukatora, a bili su pozvani profesori koji su predavali društvene znanosti. Oni su se složili da je to bilo bitno na prijelazu iz jednog načina vođenja društva na jedan drugi, kažemo demokratski način. No, ovdje se ne radi o bolesti koja je zahvatila jedno područje kao što je Hrvatska, ovdje se radi o civilizacijskim trendovima, civilizacijskim trendovima a civilizacijske trendove ne možemo zaustaviti, to je jedna usporedba, metafora da se "Kliška bude ne može zaustaviti metlom." Tako isto civilizacijski trendovi ne mogu se zaustaviti jednom godišnjom raspravom o problemima ovisnosti koji nas pritišću. S toga je potrebno, jer Hrvatska zaista prošli tjedan sam bio na jednom okruglom stolu ili jednom seminaru kod predsjednika Republike, Hrvatska izumire, Hrvatska je bolesna, Hrvatska izumire. Gdje ja vidim problem ovisnosti? Vidim problem što se o jednom generalnom problemu uopće ne govori, ne sagledava se njegovo značenje i uloga, a to je da je civilizacija kao takva ne samo pojedinac nego civilizacija izgubila dublji smisao življenja. Sad tu ne nastupam kao svećenik da se dugi smisao življenja traži isključivo kroz religijsku opciju. Ja mislim da treba tražiti taj dublji smisao življenja kroz građansku duhovnost a to znači kroz življenje određenih vrijednosti koje se žive u obitelji i prenose se na potomstvo koje odgaja crkvena zajednica ako je dobro artikulirana i osjetljiva na probleme taj dugi smisao neki psiholozi i psihijatri kažu da je temeljna bolest suvremenog društva - izgubljen dublji smisao života. Taj dublji smisao života nije recept koji je lako naći, onda imamo talibane, nego je to traženje koje ne traje dugo nego traje cijeli život otkrivanje dubljeg smisla. Upravo ovih dana čitam autobiografiju velikog Ghandija a podnaslov te njegove autobiografije je "Moje traganje za istinom." Traganje za istinom bitka, za istinom života ne traje dugo nego samo dok smo živi. Znam da s ovim istupom nisam pokrenuo zemlju i probleme, ali sam pokušao ukazati na traganje za dubljim smislom i da ovaj dom Sabora morao bi češće progovarati o sudbinskim pitanjima Hrvatske, hrvatske nacije i građana Hrvatske, a to je da bi trebalo objediniti snage, sve društvene snage, i ne ići samo jednim putem, a bojim se koliko sam pratio Sabor i prije da Sabor i sa ove govornice nije se baš puno puta čulo da je izgubljen dublji smisao življenja. Kad se on izgubi lutanja su skoro pa normalna, a posljedice su izuzetno teške. Hvala vam lijepo.
Hvala i vama poštovani zastupniče. Na vaše izlaganje prijavljeno je 5 replika. Idemo po redu. Poštovani zastupnik Ante Babić i prva replika.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Pa kolega Grubišić vi ste u samom startu počeli govoriti o bolesnom društvu iznoseći podatke o bolesnoj naciji. Ako se to još referira na onu paradoksalnu naciju i ne znam što već ne postavlja se pitanje gdje je tu vaša odgovornost, vaša društvena odgovornost govoreći o toj bolesnoj naciji, a znajući da ste vi zapravo u svom životu i radnom iskustvu odgajali tu istu naciju 50 godina i vrlo dobro znadete kada se pojedinac, jedinka izvuče iz nečega da se s njom lakše manipulira. I onda kažete da ste čitali Ghandija, ali ja vam kažem da vi ne morate tragati da istinom, vas će istina osloboditi. Hvala.
Hvala lijepa. Sljedeća replika i poštovana zastupnica Sunčana Glavak. … [[Upadica se ne razumije.]] Ne? Sunčana Sumrak? Ispričavam se [[Upadica: Đurđica Sumrak.]] Sve krivo zapisano. Ispričavam se i vama i Sunčani. Đurđica Sumrak, izvolite.
Ništa gospodine. Hvala gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora. Pa evo ga naprosto kolega Grubišić morala sam dignuti repliku jer bilo mi je s vaše strane kad vas slušam doista moram reći grozno slušati kako govorite o psihički bolesnoj naciji da su Hrvati nacija koja su psihički bolesna. To vaša filozofska rasprava danas u ovom Saboru to nikad nismo čuli u Saboru da je netko od zastupnika, ali vrlo rijetko čujem to i vani, a vrlo rijetko i od stručnih ljudi da jednu naciju Hrvata nazivaju psihički bolesnom. I vrlo lijepo vam je rekao kolega Babić što ste činili kolega Grubišić da pokažete mladima što je njihov smisao života? Što ste vi činili da bi danas evo ovako nešto mogli reći? Jako mi je žao što sam to čula iz vaših riječi, doista mi je žao.
Hvala lijepa. I odgovor na repliku poštovane zastupnice Đurđice Sumrak i poštovani zastupnik Ivan Grubišić.
Podrazumijevao sam da ovo neće biti dočekano aplauzom, ali nisam očekivao ovoliko nerazumijevanje. Što sam radio 50 godina? Znam dobro da sam pokušao gurati Mosor, a da se Mosor nije maknuo. To je činjenica. Ali, ovo što sam nabrojio neke statističke podatke oni ukazuju, ne ja, da je nacija bolesna i to fizički bolesna, biološki bolesna jer ove sve ovisnosti vode do skraćenja života i do smanjenja reprodukcije hrvatskog naroda i građana Hrvatske. Kad netko ode putem ovisnosti, bilo koje, to njemu postaje božanstvo i smisao življenja. Onda se gubi i pitanje braka i potomstva i nacije. To su opet činjenice, a ne moja interpretacija da je u Hrvatskoj svake godine manje stanovništva za jedan manji grad oko 10 tisuća. Koji su razlozi? Treba ih istražiti, a ne politizirati ondje gdje politikantstvu nema mjesta nego činjenice, podaci i bistra glava.
Hvala lijepa. Treća replika i poštovani zastupnik Boro Grubišić. Izvolite.
Hvala lijepo. Kolege Grubišić, rekli ste da je, govorili ste o smislu života o Gandhiju, o obitelji, o svemu pomalo, to da je Hrvatsko društvo bolesno možda bi se moglo preciznije definirati, a to je da su "bolesne" političke elite i strukture. Da, da nemojte vriti glavom ako vi to niste smjeli reći, ja smijem reći. Dakle, političke elite i strukture koje su nečinjenjem, propustima i grijesima, ako ćemo o vašoj propovjedi, onda tako da kažem, dovele do toga da je Hrvatska zaista u jednom demografskom krahu kakav ne doživljava ni jedna zemlja Europe, ni jedna zemlja. Kada ste govorili o edukaciji edukatora, onda morate znati da je prije svega kako i crkava kaže, ali i svjetovno obitelj temelj društva i onda po tome, dakle obitelj i glavu obitelji treba educirati prije svega da može prepoznati bolest koja se javlja, odnosno pošast koja se javlja kod naše djece, da bi smo to prevenirali. Dakle, bilo svjetovno, bilo religijski kako god hoćete od Stjepana Radića koji je rekao da je obitelj temelj društva, a i dan danas je to tako, bez tog, bez te činjenice uzalud nam sve preventive, sve prevencije, svi potezi, sve strategije, sva uloženi novci bilo lokalnih, regionalnih samouprava ili države u razno razne programa a u svezi ove pošasti i ostalih pošasti koje pogađaju hrvatsko društvo. Nismo mi nitko bolesni, nismo mi u tom smislu dospjeli na tako da kažem niske grane, problem je u elitama, ponavljam, i strukturama a i nadbiskup Kardinal je rekao zbog svojih grijeh struktura samo to više nitko ne smije reći, pa ni vi.
Hvala lijepa, isteklo je vrijeme. Sljedeća replika i poštovani zastupnik, a je? Izvolite poštovan zastupničke.
Moram odgovoriti da ne prezam reći ono što mislim, pa ni ne prezam govoriti ni o grijehu struktura, a one nisu malene ni u hrvatskom društvu.
Hvala lijepa. Bio je to odgovor na repliku poštovanog zastupnika Ivana Grubišića. Sljedeća replika i poštovani zastupnik Zoran Vinković.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Evo ne želeći uvrijediti kolegu zastupnika, ali evo već duže vrijeme sa govornice se upućuje jedna rečenica, jedna izjava da ovdje sada ne govorim kao svećenik. Dakle, i činjenica je da ne govorite kao svećenik jer možete ovdje govoriti kao saborski zastupnik, pa bi vas ja molim, ovaj da, shvatite da je ovo Hrvatski sabor i da ovdje doista govorite kao zastupnik i da ne želeći, kažem vas uvrijediti, onaj dio svećenika u sebi bez obzira što je crkva odlučila o sudbini vašeg svećenstva, da ipak za ovom govornicom ne upotrebljavate. A evo, ja bi vas to zamolio jer svako od nas bi mogao pričati, sada ne govori evo ja kao inženjer strojarstva ili netko drugi kao veterinar itd., dakle da suspregnete tog svećenika u sebi jer više svećenik niste. Hvala lijepo.
Odgovor na repliku i poštovani zastupnik Ivan Grubišić. Izvolite.
Mene sam nadbiskup titulira doktor, Don Ivan Grubišić, prema tome ja ostajem svećenik, ali nisam htio iskoristit saborsku govornicu kao svećenik nego kao nezavisni zastupnik, a ostajem svećenik i niko svećeništvo iz mene ne može istjerati.
5 replika i poštovani zastupnik Dujomir Marasović. Izvolite.
Štovani gospodine predsjedniče, gospodine Ivane Grubišiću, pa vi ste rekli ovo što su već kolege nabrojili, psihički problematična nacija, bolesna nacija i tako u tom stilu. Ja se, gospodo slažem sa gospodinom Ivanom Grubišićem. Jer da to nije tako ne bi u Hrvatskoj imali jednog čovjeka, jednog svećenika koji je u sastavu crkvene hijerarhije i kome je crkvena hijerarhija brani izričito svojim Kanonskim pravilima koji su dio, sastavni dio Hrvatske legislative, da osnuje političku stranku i da se bavi politikom. A on usprkos toj zabrani osniva političku stranku, ulazi u politiku i još kaže da to nije politička stranka, a mogao ju je nazvat "Mare Marice", ali to je politička stranka koja ga je dovela ovdje u Sabor i ovdje drži propovjedi kao s visoka. Da ne govori kao svećenik, pa znamo da ne govori kao svećenik jer inače to mi lokalci znamo malo bolje neke teme. Ali gospodine Grubišiću vi ste uvijek bili bliže onima koji se izjavljuju kao agnostici, ne znam baš što je to, ali znam da to nema veza s Bogom i s ovim ateistima kao što je predsjednik Vlade. On neće da dođe u kazalište kad dolazi Papa, eto to je poruka o kojoj mi stvarno govorimo, pa me ni Kajin nije razumio. Mi propovijedamo sustav vrijednosti bez Boga. Ako nema Boga nema grijeha, ako nema grijeha samo je profit u pitanju, ako je profit, ja imam pravo prodati marihuanu i vi ste s takvima uvijek dobro i umjesto, ne trebate mi govoriti da ne propovijedate kao svećenik ovdje, jer ste rekli da propovijedate neku građansku duhovnost. Što je to? To je jedna opće građanska, odnosno duhovna kategorija koja nije ništa. Moral, ako je to moral i posljedica morala onda je to opet slika Božja u čovjeku, a vi ne propovijedate sliku Božju u čovjeku nego zagovarate totalno, ajmo reći svjetonazor koji nema veze s Bogom.
Gospodine Marasoviću molim vas da ne ulazite u osobnost ni jednoga zastupnika, niti ocjenjujete njegovu osobnost, to vas lijepo molim. Ja vas lijepo molim i ne bih htio polemizirati s vama. A sada odgovor na repliku, poštovani zastupnik Ivan Grubišić. Izvolite.
Ne čudi me što neki zastupnici ne razumiju govor što sam govorio, to me ne čudi, to samo onda upućuje na onaj neću reći zaključak ali upozorenje da se radi o jednom bolesnom stanju u ovoj naciji pa i u ovom Visokom domu.
To mislim da bi bilo zaista previše dozvoliti da se ocjenjuje zdravlje jednog tijela, kao što je Hrvatski sabor. Bez obzira da li ste zadovoljni s njim ili niste. Ali u ime tolerancije prelazimo preko toga i pozivam klub HDSSB-a i Igora Češeka za prvi dio rasprave u ime kluba. Sljedeći dio ili drugi dio Zoran Vinković.
Poštovani predsjedniče, predstavnici ministarstva, kolegice i kolege zastupnici. Postoji više vrsta ovisnosti, ovisnost o duhanu, alkoholu, kocki, igrama na sreću i naravno najteža od svih vrsta ovisnosti ovisnost o drogi. I zato je dobro što danas raspravljamo upravo o toj temi. HDSSB će prihvatiti Izvješće o provedbi Nacionalne strategije suzbijanja zlouporabe droga u RH za 2011. godinu, isto tako podržat ćemo i prijedlog Nacionalne strategije suzbijanja zlouporabe droga u RH za razdoblje od 2012. do 2017. godine. U svakoj državi u kojoj vlada teška ekonomska i socijalna situacija kao i u našoj izuzetno je pogodan faktor za širenje narkomanije i drugih bolesti i ovisnosti. Iako policijske akcije zaplijene droge i hapšenja trgovaca drogom postaju sve uspješnije javnost treba znati da borba protiv droge može dati rezultate samo uz doprinos cijeloga društva. Ona zahtijeva ne samo represivne nego preventivne i edukativne mjere vlasti, roditelji, škole, nastavnici, zdravstvene ustanove, nevladine organizacije, mediji i u konačnici Policija moraju ujediniti napore da zaštite mlade ljude i društvo. Poteškoće vezane uz zlouporabu droga treba razumijevati prvenstveno sa stajališta širokih socijalnih pitanja gdje opet u prvi plan izbijaju siromaštvo, zapostavljenost, nezaposlenost i posljedična socijalna isključenost. Stoga prioriteti koje će država davati politici vezano uz droge ovise o stanju raširenosti zlouporabe droga u društvu, gospodarskim prilikama i razini društvene svijesti o svim dimenzijama tog problema. Prema podacima Hrvatskog zavoda za javno zdravstvo za 2011. godinu broj ovisnika o drogama koji su bili u nekom od oblika tretmana bilo je 7 tisuća 665, a ono što je pozitivno je da je novoregistriranih ovisnika kojih je bilo 1151 u padu. Više od 80% registriranih ovisnika su opijatski ovisnici, a njih je 6198. Što se tiče problematičnih ovisnika izračunato je da se u Hrvatskoj brojka kreće između 6600 i 12553, dok se brojka intravenoznih ovisnika kreće između 184 i 1833. U svojoj raspravi gospodin Kajin je iznio jedan prijedlog koji mi se vrlo sviđa i podržavam ga u tome kada je govorio o stimulacijama za poslodavce koji zaposle bivše ovisnike. Jer ti bivši ovisnici kada pronađu posao i stanu na svoje noge najbolje će moći i kroz svoje životne priče raditi na prevenciji zlouporabe droga. A ako ne budu radili i bili odbačeni od društva vrlo je vjerojatno da će se ponovno vratiti na ulicu i konzumirati opijate. Nažalost, i dalje u našem društvu je poremećen sustav vrijednosti. Obitelj je na zadnjem mjestu, mladi su nezaposleni, svi gledaju zlatnu mladež koja po VIP salonima zagrebačkih klubova neometano uživa u skupim opojnim drogama. A svjedoci smo i konzumacije bunike. Evo jutros u medijima možemo pročitati kako jedan učenik Ugostiteljsko-turističkog učilišta u Zagrebu već 13 dana leži u bolnici zbog konzumacije bunike. Isto tako istoga dana i kolega iz njegovog razreda pronađen je polugol kod jedne osnovne škole. Nije se znao vratiti kući. I jedan i drugi navodno su u školi konzumirali buniku, opasnu i otrovnu biljku koja čak nije na popisu ilegalnih droga. Mislim da je postala popularna po aferi načelnika Saborskog upravo ta biljka bunika. Međutim, taj eksperiment, ja pretpostavljam da je to bio eksperiment, možda je HDZ pokušavao napraviti komplet od bunike za masovnu proizvodnju, međutim imala je smrtne posljedice pa je on izbačen iz HDZ-a. … [[Upadica se ne razumije.]] Moguća dekriminalizacija lakih droga upućuje na sve veću društvenu popustljivost prema narkoticima, a tu se posebno ističu i mladi HNS-a koji traže legalizaciju lakih droga. Bilo bi najbolje da 102 tisuće mladih nezaposlenih bude high i ne razmišljaju o tome što nemaju posao, nemaju budućnost. Ali kako u Hrvatskoj teku med i mlijeko, ispričavam se, ne med samo mlijeko, sve je više siromašnih, bojim se da bi broj ovisnika o drogama mogao porasti kao što raste sve što ne treba rasti. Hvala.
Poštovani zastupnik Zoran Vinković drugi dio u ime kluba HDSSB-a. Izvolite.
Evo zahvaljujem uvaženi gospodine predsjedniče. Da sam ja rekao da je stanje ove nacije bolesno, da je stanje ovog Hrvatskog sabora bolesno ili da su bolesnici u ovom Saboru vjerojatno bi straža došla po mene i imali bi ovaj, lijepi performans na svim mogućim televizijama. Ovako u duhu tolerancije se prelazi preko jedne izjave, za koju ja smatram da je pomalo i skandalozna, jer ja ne vjerujem da ovdje sjede bolesnici, nego da ovdje sjede zastupnici koji su došli preko stranačkih lista, nije niko bio na neposrednim izborima koje na kraju krajeva izabrao, izabrali Hrvatski birači. No, vratimo se, dakle ovim ovisnostima, od koje je svakako jedna od najvećih upravo ovisnost o drogama, i tu treba prije svega izbjeći ovu podjelu na lake i teške droge. Jer smatram da takve podjele ne bi smjelo biti jer tko može garantirati da onaj jedan, da tako kažem popušeni joint marihuane ili jedna tableta ekstazija, s obzirom da nitko taj ekstazi nije svrstao u teške droge, nego u sintetičke droge, može biti bezazlenija od kokaina, heroina ili ne znam kojih drugih vrsta droga. To je svakako i ovisnost o alkoholu i u najnovije vrijeme ovisnost o kocki, o kockanju gdje u svakom gradu, u svakom selu, u svakom ugostiteljskom objektu pod krinkom, da tako kažem sportskog klađenja koje država vrlo često i ne kontrolira, vrlo često nema uvida u stvarno stanje kockanja posebno, posebno kod mladih, bez obzira na onu zabranu da je ta kocka zabranjena mlađima od 18 godina, da u to u ovom trenutku predstavlja možda i veći problem od ovisnosti o drogama. Svakako uz ovisnost, uz liječenje od ovisnosti treba najprije i najviše sredstava uložiti u samu prevenciju koja treba započeti odmah u obitelji, ne želeći uvrijediti niti jednog roditelja, mnogi roditelji nisu educirani da bi prepoznali opasnost ne samo od droga, od alkohola nego evo u ovo najnovije vrijeme upravo od ove najveće i ja bih rekao najpogubnije ovisnosti, a to je kocka. Treba se nastaviti u dječjem vrtiću, bili oni privatni, bili oni crkveni, bili društveni treba se nastaviti u osnovnoj školi, u srednjoj školi, treba na kraju krajeva kroz cjelokupno sudjelovanje društva, dakle od jedinica lokalne samouprave, crkve, obitelji, sportskih klubova, treba nastaviti tu stalnu i konstantu prevenciju. Što utječe na samu ovisnost? Da li je netko pokušao razumjeti te mlade ljude kada iziđe iz svoje obitelji koja je pretrpana svim mogućim problemima, koja se često suočava sa pukim preživljavanjem, što taj mladi čovjek ili mlada osoba kada iziđe iz te svoje obitelji nailazi, ne samo putem interneta, putem televizije nego što može vidjeti na svim našim ulicama? Može vidjeti praktično dva sloja, jedan siromašni sloj i jedan vrlo mali sloj bogatih ljudi kojima je sve dozvoljeno, koji sve imaju i ne treba uopće u ovakvoj društvenoj situaciji opće i pomisliti na to da ti mladi ljudi često kroz tu ovisnost bježe i od stvarne društvene situacije. Neću spominjati sada i ogroman broj nezaposlenosti, sve ono što je vezano za, u ovom trenutku za hrvatsko društvo, za samu besperspektivnost mladih koji vrlo teško će doći do svog stalnog zaposlenja, vrlo teško će osigurati i osnovati svoju obitelj, vrlo teško će imati djecu, tu djecu slati u školu, tu djecu postaviti na noge. Jer doveli smo Hrvatsku do toga da život u Hrvatskoj postaje besperspektivan. Ja ne bih govorio o bolesnoj naciji, ne bi govorio niti o naciji koja izumire, nego o naciji, o jednoj državi koja nema perspektivu, bez obzira koliko se trudili jer jedina naša perspektiva u ovom trenutku kako bi izišli iz ove stvarno. Nažalost sami smo sebe doveli u nju i upravo i jedino EU, jel druge alternative nemamo. Često obitelji ovisnika postaju žrtve, često izliječeni ovisnici postaju heroji. Međutim i ovdje treba otvoriti jednu temu što društvo sazna od izliječenih ovisnika kroz razno razne zajednice. Ja se mogu pohvalit da, mi posebno evo u Osječko-baranjskoj županiji imao 3, 4 takve zajednice, Grad Đakovo ima i centar za prevenciju, isto tako ima i osnovano vijeće za prevenciju. U suradnji sa MUP-om se radi na edukaciji, i najmlađih i obitelji, dakle svih slojeva društva. Ali što taj liječeni ovisnik nakon svega što je društvo, na kraju krajeva i njegova obitelj koja je na kraju postala jedina žrtva, što se od njega dozna? Da li je društvo ikad, pa i onaj dio represivnog aparata društva, da li je ikad pitao ovisnika tko mu je ustvari prvi ponudio drogu, tko ga je prvi nagovorio na određene devijacije? Da li je nakon toga taj ovisnik rekao tu istinu? Smatram da bi upravo oni trebali biti ti koji će otkriti čitav sustav ne samo dilanja droge, došli bi do i onih bossova koji tu drogu uvoze u Hrvatsku. Nažalost, te strukture su danas i u tom dijelu represivnog aparata i u dijelu države u užem smislu. Meni je posebno zanimljivo i tu također želim otvoriti jednu temu da se za dekriminalizaciju lakih droga, dakle ja tvrdim da još uvijek nije definirano što je to laka droga i da to nije samo marihuana, da upravo jedan dio pa ja bih rekao i sadašnje stranke za vlasti se zalažu za dekriminalizacije lakih droga iako je to početak teške ovisnosti, a istovremeno u ovaj Sabor se šalje Zakon o prekršajima protiv javnog reda i mira gdje postoje raznorazne odredbe npr. od psovke upućene predsjedniku Republike, predsjedniku Vlade, saborskom zastupniku ili gradonačelniku gdje se polako na, ili uvrede lika i djela predsjednika kako države, Vlade ili jednog gradonačelnika, gdje se polako uvodi onaj put za Goli otok. Na svu sreću Golog otoka danas nema. U tom zakonu su i određene stvari koje su vezane za stvaranje USKOK-čke seksualne brigade tako da prije svega želim upozoriti da nikako lake droge se ne bi smjele dekriminalizirati, da smo oštro protiv toga jer je to početak svih ovisnosti. Dakle, u borbu protiv ovisnosti i ovu strategiju se treba uključiti čitavo društvo, obitelj, crkva, škola, roditelji pa i mi saborski zastupnici. Zahvaljujem gospodine predsjedniče.
Hvala i vama. Prije nego odradimo replike poštovani zastupniče pozdravljam vašu brigu za ugledom Hrvatskog sabora u hrvatskoj javnosti, to je dobro i drago mi je da vodite brigu o tome, a istodobno ću vam reći ovako pogled na svijet iz vlastitog dvorišta vrlo često pa i uvijek skoro dovodi do pogrešne i krive slike svijeta u realnom stanju. Nemojte prosuđivati sve iz vlastite pozicije. A sada dvije replike. Prva je poštovanog zastupnika Bore Grubišića. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Kolege Češek i Vinković vidite ovaj prijedlog, ovaj drugi zakonski prijedlog Nacionalne strategije suzbijanja zlouporabe droga u RH bi se trebao zvati prijedlog Nacionalne strategije suzbijanja zlouporabe droga i drugih ovisnosti u RH. To je upravo ono o čemu ste vi kolega Vinković govorili kada ste govorili o alkoholu, pušenju, kocki, klađenju itd. Nadalje, zbog čega je uopće ovako da kažem značajna stopa ovisnosti o drogi? Pa zato što prema znanstvenim istraživanjima velika je ponuda droga, to je pod broj 1., i drugo promjena kvalitete života na gore. Kvaliteta života na gore je lošija zbog toga što ljudi nemaju ono što je svojstveno čovjeku, a to je rad. Čovjek bez rada je čovjek bez dostojanstva ili čovjek bez posla. Čovjek bez posla je čovjek bez nade. Čovjek bez posla ima osjećaj ispraznosti, besperspektivnosti i kod njega je povećana motivacija za uzimanjem ili konzumiranjem sredstava ovisnosti. Dok hrvatsko društvo ne bude u tom segmentu popravilo i dok strukture ne porade na tom segmentu, a ne na špijunima, dakle da bude povećana zaposlenost da Hrvatska krene gospodarski naprijed jasno da ćemo imati uvijek određenu stopu ovisnosti o drogama, ali tada će sasvim sigurno motivacija za uzimanje droga biti znatno manja. Hvala lijepa.
Hvala i vama. I odgovor na repliku, poštovani zastupnik Zoran Vinković.
U pravu ste kolega da upravo stanje u društvu, a to pokazuju mnogobrojne analize utječe na povećanje ovisnosti. Pa čak i ove nove ovisnosti koja se zove ne samo sportsko klađenje gdje praktično mnoge obitelji postaju žrtve i teško mogu prepoznati kada im doista sve nestane iz obitelji da vrlo često upravo je to stanje u društvu koje, a ovo je totalno besperspektivno, jer nitko ne može a zapisano je u Ustavu RH da svatko ima pravo na rad i dostojan život od svoga rada. Ja nisam htio govoriti niti o inflaciji, niti o 323 tisuće nezaposlenih, nisam želio govoriti o tajkunima koji voze bijesne automobile, nisam želio govoriti o svemu onome što se radi u ovom hrvatskom društvu gdje jedan mladi čovjek koji završi školu ili fakultet ne može pronaći svoje radno mjesto može otići na ovo volontiranje od 1600 kuna ali poslije toga sve mogućnosti ostanka u ovoj prelijepoj zemlju su mu zatvorene. A vama gospodine predsjedniče vezano za dvorište, uvijek postoji gazda u dvorištu, a u svom dvorištu sam ja gazda, a ne znam u čijem ste vi.
Hvala. Sljedeću repliku, kolega Dujomir Marasović. Izvolite.
Štovana gospođo dopredsjedniče. Kolega Vinković, replicirat ću, nacija koja nema perspektivu. To je vaš stav i vaše mišljenje. Znate što, duboko me to smeta, već su mi pomalo dosadile te izjave i takvi nastupi. Hrvatska je nacija koja ima svjetlu budućnost, lijepu perspektivu. Kolega Vinkoviću da ste vi stanovnik Splita kao što sam ja, pa u subotu išao na Šoltu ispred luke vidite 3 prekooceanska broda, kruzera, cijeli svijet nas želi vidjeti, cijeli svijet nas želi posjetit. Izašli smo autoputovima 10 godina nakon rata na sve naše granice, infrastruktura je riješena. Imamo državu, ona je garancija svijetle budućnosti ove nacije. Da smo ostali u Jugoslaviji bez svoje države, e tada bi bila propast Hrvatskog naroda i Hrvatske nacije. Ne sviđa mi se ni vaš stav, ne valja ni HDZ, ni SDP, dobar je i HDZ i SDP, sve je to Hrvatska. Bez obzira na smjenu garnitura ova nacija će imat lijepu budućnost, samo joj treba jedna dobra Vlada i to u ovim vremenima. Gospodarstvo nam se urušilo zbog, ne znam kakvih razloga i znam kakvih razloga tranzicija, 10 milijardi košta rad godišnje i poslijeratne posljedice. I danas gotovo plaćamo 10 milijardi godišnje. Da nije bilo rata mi bi davno prestigli Sloveniju i Švicarsku, ali prestići ćemo ju i usprkos ovoga. Treba nam bolja Vlada, trebamo sve napraviti da izađemo iz ove gospodarske krize. Ova nacija ima budućnost. Hrvati su nekad ostajali na manjem broju ljudi nego što je danas, pa i u Bosni na 30 tisuća, sad ih ima 400, 500. Broj stanovnika neće bitno odrediti tu budućnost Hrvatskog naroda, Hrvati će ovdje biti, neću reći vječno, ali bit će dovoljno dugo da, naše generacije će se nauživati onoga što je ova generacija svojom krvlju dobila i stvorila.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku Zoran Vinković.
… [[Govornik naknadno uključen.]] sad sam konačno čuo jednu veliku istinu, jer praktično SDP=HDZ. To je meni drago, dakle u očima građana to doista tako je, ja nisam rekao da to nisu Hrvatske stranke, ja samo tvrdim da od danas, dakle iz ovog kuta gledanja Hrvatska nema perspektivu. E sad, ako vi smatrate da ima, onda ja vam predlažem da se sastanete sa svojim stranačkim čelništvom i da potpišete jednu vrstu koalicije, obzirom da, tako ste zdušno branili sadašnje stanje u Hrvatskom društvu. Činjenica je da dođu kruzeri, prekooceanski brodovi u naša turistička središta samo je pitanje tko i što ima od toga dolaska u Hrvatsku? Hrvatsku gdje je turizam doista jedan od osnovnih, uz poljoprivredu, jedna od osnovnih grana. Čak ni taj turizam ne može izvući. Gledajte za sve ovo što se nama dešava, dakle od 1990.pa evo do dana danas nije isključivi krivac Domovinski rat, iako je Hrvatska najviše propatila u Domovinskom ratu. Da ne spominjem žrtve, razrušene gradove, sela, ali je najviše opljačkana u onoj pretvorbi i privatizaciji, gdje posljedice se osjećaju i dan danas. Gdje smo rasprodali svo zlato Hrvatske države za ništa, u bescjenje, gdje su mnogi radnici, pa i mnogi seljaci izgubili svoju budućnost, gdje su mnogi Hrvati i Hrvatice definitivno izbrisani iz te budućnosti. Ja mislim da je vama to jasno.
Hvala lijepa. Nastavljamo raspravu po klubovima. Sljedeći klub HSU-a i kolegica Višnja Fortuna. Izvolite.
Hvala lijepa poštovana potpredsjednice, predstavnici ministarstva, poštovane kolegice i kolege. Prva nacionalna strategija nadzora nad drogama, suzbijanje zlouporabe droge i pomoći ovisnicima o drogama u RH donesena je 96. godine, a na temelju nje donesene je 2001. godine i Zakon o suzbijanju zlouporabe opojnih droga, te kasnije izmijenjene 2011. godine. Na temelju toga prethodilo je utvrđivanje aktualnih podataka o stanju i kretanju, pojavi, problemima s kojima se pojedinci i društvo kao posljedicu zlouporabe droge susreću. Kako se pokazala potreba uravnoteženog, integriranog i multidisciplinarnog pristupa, te usklađivanja pravne stečevine RH sa EU, 2005. godine Hrvatski sabor je prihvatio 2. Nacionalnu strategiju suzbijanja zlouporabe droga u RH za 2006. do 2012. godinu. A implementirana je u praksi kroz 2 trogodišnja akcijska plana suzbijanja zlouporabe droge u RH. Sudionici u provedbi nacionalne strategije bile su institucije koje su na bilo koji način imale doticaj s problematikom ovisnosti, te su mogle doprinijeti suzbijanju zlouporabe droge. Mislimo pri tome na smanjenje potražnje i ponude droge, prevenciju, smanjenje štete nastale uporabom droge, liječenje i psihosocijalni tretman, resocijalizaciju i uključivanje u normalna život, no isto tako i kaznenu politiku, izobrazbu, praćenje pojava , istraživački rat, evaluaciju, edukaciju stručnjaka i međunarodnu suradnju. To je podrazumijevalo uključenost i konkretne zadatke pojedinih tijela državne uprave, lokalne i područne samouprave, policije, institucija obrazovnog sustava, zdravstvenog sustava, socijalne skrbi, pravosuđa, znanstvene institucije, organizacija civilnog društva i predviđenu potrebu njihove povezanosti i suradnje. Dakle, bilo je nužno osigurati i institucionalni okvir za osiguranje, koordinacije i praćenje provedbe Nacionalne strategije i Akcijskog plana koji su činili Povjerenstvo Vlade RH za suzbijanje zlouporabe droge, Ured za suzbijanje zlouporabe droga i mjerodavna ministarstva a na županijskoj razini županijska povjerenstva. Praćenja izvršavanja omogućilo je uvid u način realizacije kroz realizirane zadatke ali i poteškoće koje su se u praksi javljale. Evaluacija je pokazala da su najslabije točke komunikacije i suradnje među institucijama, ali je bilo i nedostataka u provedbi nekih konkretnih programa u različitim sustavima, nedostatka smjernica, istraživanja te evaluacije programa i projekata iz svih područja zlouporabe droga. Napredak je svakako postignut, ali je ostalo još dosta mjesta za nove izazove i razvoj novih programa smanjenja ponude i potražnje, ali i puno prostora za povezivanje i suradnju različitih sudionika na regionalnoj, nacionalnoj pa i međunarodnoj razini. Stoga su ključne preporuke za novu Nacionalnu strategiju suzbijanja zlouporabe droge u RH za razdoblje od 2012. do 2017. godine bile da ona sadrži specifične, mjerljive, realne i dostižne ciljeve. To se svakako odnosi i na ciljeve koji bi se trebali realizirati i na području socijalne skrbi jer su to i pretpostavke da bi se utvrđeni zadaci mogli u potpunosti realizirati. Pri utvrđivanju obveza i zadataka nužno je stoga voditi računa o organizacijskim, kadrovskim i stručnim kapacitetima prije svega centara za socijalnu skrb koji su i najistaknutiji sudionici iz sustava socijalne skrbi. Iako su se centri u okviru svoje redovite djelatnosti oduvijek susreću i s ovisnicima koji su tijekom godina bili u tretmanu zbog vrlo različitih problema i ostvarivanja različitih prava i usluga po donošenju Nacionalne strategije utvrđene su aktivnosti usmjerene prevenciji i resocijalizaciji ovisnika. Kao i u prethodnoj Nacionalnoj strategiji najvažnija zadaća je pravodobno pružati pomoć obiteljima i na vrijeme poduzeti mjere obiteljsko-pravne zaštite, prvenstveno nadzora nad roditeljskom skrbi, savjetodavnog rada te kroz to pojačati aktivnosti usmjerene jačanju roditeljskih kompetencija, osnaživanju i potpori obitelji roditelja u nošenju sa izazovima svakidašnjeg života, a posebno odgojnim izazovima. I nadalje je važno djecu iz rizičnih obiteljskih okruženja i razvojno rizičnu djecu uključivati u grupne preventivne programe koji se provode u suradnji sa školama uz podršku Ministarstva socijalne politike i mladih te lokalne samouprave i uprave koje obuhvaćaju prvenstveno rad sa djecom i roditeljima. To je od izuzetne važnosti u provođenju ove strategije. Dakle, dio djece i nadalje će se uključivati u poludnevni boravak sa produženim stručnim postupkom pri osnovnim školama s obzirom na sve složeniju situacije s kojima se susrećemo obje vrste programa bilo bi uputno i proširiti i proširivati. Maloljetne i mlađe punoljetne počinitelje prekršaja ili kaznenih djela u vezi s drogom ili drugih djela, a za koje je utvrđeno da su počeli eksperimentirati s drogom, upućivati obavezno u postojeće programe odvikavanja od droge, najčešće u okviru izrađenih posebnih obveza. Jednako važno je mlade osobe koje imaju problema u odrastanju i pronalaženju samih sebe uključivati u različite programe psihosocijalnog i sociopedagoškog tretmana bilo u centru, bilo u postojeće programe izvan centara. Kao i dosada djecu i mlade s izraženijim psihološkim problemima i udruženim smetnjama potrebno je upućivati specijalistima dječje i adolescentne psihijatrije i sve to na vrijeme učiniti. U prethodnoj Nacionalnoj strategiji centrima je kao nositeljima bio dan zadatak otkrivanja djece koja su napustila školovanje i osmišljavanje programa školovanja i osposobljavanja te uključivanja djece i mladih u iste što u praksi nije bilo moguće realizirati. Naime, Centar za socijalnu skrb do takvih saznanja može doći samo ukoliko ima u tretmanu obitelj čije je dijete u riziku od napuštanja škole ili ju je već napustilo, a centar također nije ni u mogućnosti osigurati sam programe obrazovanja i osposobljavanja jer to nije bilo i nije samo u njegovoj nadležnosti. No, po dobivanju informacija od škola centar može pružiti psihosocijalnu podršku obiteljima i djeci i poticati ih na nastavak školovanja i uključivanje u postojeće programe koji nude obrazovni sustav ili u različite programe koji nude predstavnici civilnog društva. Ovdje je poseban naglasak postavljen na odgojno-obrazovne ustanove, odnosno škole. Tamo se nalaze naša djeca, tamo se događaju problemi i ukoliko škola i predstavnici u školi ne reagiraju na vrijeme vjerujte, a na vrijeme je da pozovu obitelj da odmah uključe i nadležni Centar za socijalnu skrb na tom području ja sam uvjerena da bi tih problema sigurno bilo puno, puno manje. U većini naprijed navedenih aktivnosti osobito je važna evo ponavljam suradnja sa školom posebice sa osnovnim jer one obuhvaćaju svu populaciju djece i roditelja te mogu imati i prve informacije o problemima u obitelji, a pravodobnim prijavama Centru za socijalnu skrb škola ili drugi sudionici mogu bitno doprinijeti i pravodobnim intervencijama Centra za socijalnu skrb u obitelji te zaštiti dobrobiti djece. Potrebno je nadalje podupirati ulogu civilnog društva i unaprjeđivati već uspostavljenu suradnju s udrugama i klubovima koji se bave različitim kulturno-zabavnim, sportskim aktivnostima te provode različite psihosocijalne i sociopedagoške programe. Osobito je važno podupirati suradnju s onima koji pružaju podršku i potrebu ovisnicima u postupku resocijalizacije i njihove integracije u zajednici na lokalnoj razini te opet ponavljam njihovim obiteljima. Osim aktivnosti u kojima je naglasak na prevenciju ovisnosti i zadaća Centra za socijalnu skrb jest svakako i sudjelovanje u projektu resocijalizacije ovisnika kroz informiranje ovisnika o mogućnostima profesionalne orijentacije osposobljavanja i nastavka školovanja te pružanja psihosocijalne i svake druge podrške u okviru svoje nadležnosti. Na sličan način centar treba osigurati i posttretmanski prihvat za maloljetne i odrasle osobe, povratnike s izdržavanja kazne zatvora te za povratnike odgojnih ustanova po izvršenju odgojne mjere te svima njima pružati psihosocijalnu podršku kao i ovisno o stvarnim potrebama i različite druge oblike pomoći sukladno njihovim zakonskim okvirima. Ustanove za djecu i mlade u sustavu su socijalne skrbi, mogu i trebaju doprinijeti prevenciji ovisnosti kroz svoje redovite programe koje će dodatno upotpuniti temama o važnosti zdravlja i zdravog način i stila života, te ih pripremiti na suočavanje sa različitim problemima koje život svakodnevno donosi. Značajnu, preventivnu ulogu imaju i obiteljski centri koji kroz različite oblike rada jačaju obitelji i roditeljske potencijale, a radionice za djecu pri osnovnim školama informiraju i osnažuju djecu. Znatni doprinos daju i izradom različitih publikacija namijenjenih prije svega roditeljima i djeci, ali i stručnjacima koji sa njima rade. Da bi se stručnjaci u sustavu socijalne skrbi što uspješnije suočavali s problemima ovisnosti i uz osnovnu naobrazbu stjecali nova znanja i vještine za rad s djecom i mladima, posebice na pragu prevencije nužno je uključivanje u edukacije koje će im u tome dodatno pomoći. No, jednako je važno i da svoja znanja prenose na druge sudionike uključene u nacionalnu strategiju. Značajan dobitak za sve je razmjena iskustava i upoznavanje sa djelatnošću svih sudionika. Dobar primjer toga su regionalna edukacija u projektu resocijalizacije ovisnika, koje organizira Ured za droge Vlade Republike Hrvatske, a predavači i sudionici su stručnjaci iz svih sustava koji sudjeluju u projektu. Također, je na lokalnoj razini važna razmjena iskustava i upoznavanja što većeg broja stručnjaka primarno u centrima, o vrstama droga, njihovim djelovanjima, posljedicama, mogućnostima rada s eksperimentatorima što je dobro realizirati kroz suradnju sa zavodom za javno zdravstvene službe za zaštitu mentalnog zdravlja s kojima u Zagrebu izuzetno, imamo izuzetno dobro suradnju i već dogovorenu edukaciju za veći broj stručnjaka u centrima. Ono što smatramo izuzetno važnim za što uspješniju provedbu nacionalne strategije i akcijskih planova jeste dobra međusobna suradnja svih sudionika u njihovoj provedbi, iako je evaluacija ukazala na dosta manjkavosti upravo na tom planu. Moramo istaknuti da centri iz godine u godinu unaprjeđuju suradnju sa svima, a posebice nam se čini važnim sve bolja suradnja s predstavnicima civilnog društva koje smo prepoznali kao važne partnere, te kroz uspostavu partnerstva odnosa s djelom udruga, posebice onih koji provode različite programe namijenjene mladima u različitim fazama života. I nastojimo zajednički doprinositi poboljšanju života mladih i njihovih obitelji. S nekima imao i formaliziranu suradnju kroz potpisivanje partnerstva, a otvoreni trebamo biti i za proširenje suradnje sa svima koji mogu doprinijeti zaštiti najboljeg interesa naše djece. Također, radimo na uspostavi što bolje međuresorske suradnje i sa svim drugim sudionicima u provedbi nacionalne strategije i akcijskog plana, ali i svima koji mogu pridonijeti poboljšanju života djece i obitelji. Ocjenjujemo da na tom planu ima još puno prostora za poboljšanje što smatramo jednim od prioriteta u radu. Iako se možda čini da sustav socijalne skrbi, a posebito centri, nemaju osobito velik broj zadataka, mišljenja smo da njihova stručna i odgovorna realizacija može znatno doprinijeti prevenciji i suzbijanju zlouporabe droge u RH. Iz svega gore navedenog, klub HSU-a podržat će nacionalnu strategiju suzbijanja zlouporabe opojnih droga u RH koju smatramo vrlo važnim dokumentom za mlade, obitelji i cijelo društvo. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Repliku na vaše izlaganje ima kolega Nikola Vuljanić.
Hvala gospođo potpredsjednice. Kolegica je sjajno opisala strategiju i njene dosege, sadržaj i ne možemo se naravno s tim ne složiti. Ono što nije rečeno da za tu strategiju treba novac, veći novac nego što se troši dosada. Međutim, drugi dio onog što država treba raditi, osim prevencije, jeste i represija. Ovi veliki dileri o kojima toliko pričamo, nisu posebno zločesti ljudi, to su ljudi bez savjeti i beskrupula, ali u taj posao ulaze zato da bi zaradili novac, veliki novac. I zarade novac, pretvore ga u imovinu i što naš porezni sustav onda radi? Procjenjuje, pošto se tu radi o kešu to nije novac koji je prošao kroz račun, procjenjuje da se imovina i plaćen porez ne slažu i onda razrezuje porez na tu imovinu. Ljudi plate porez i ta imovina postaje legalna imovina. Zašto onda u popis zanimanja ne uvedemo dilere kokainom i trgovce bijelim robljem i tome slično? Naš Porezni zakon koji su Laburisti predlagali ovom Saboru imao je drugačiju intenciju. Imovina za koju nema opravdanja treba se oduzeti i ona je zarađena kriminalom. Naravno, nisu svi ljudi koji imaju takvu imovinu, za koju nemaju nekakvog porijekla dileri drogom, ima tu i drugih djelatnika, ima tu kamatara, varalica, trgovaca ljudima i slične. Najosjetljiviji momenata i najosjetljivije mjesto takvih ljudi je njihov novac. Sve dok moramo mu dokazati da je napravio to i to djelo, tako da pritišćemo liječene ovisnike ili ne znam na koji drugi način, ili ih hvatamo sa rukom u medu, od toga neće biti ništa. Naš represivni aparat i porezna uprava s njim se trebaju skoncentrirati na hvatanje nelegalne imovine. Hvala.
Hvala lijepa. U ime kluba HDZ-a kolegica Sunčana Glavak.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice, predstavnici ministarstva, kolegice i kolege. Vizija postavljena u nacionalnoj strategiji je smanjiti, kao što smo već nekoliko puta čuli, ponudu i potražnju droga u društvu. Za ostvarenje vizije i nacionalna politika u području droga, treba putem zdravstvenog, socijalnog, odgojno-obrazovnog i naravnog represivnog sustav, te drugih organizacija i odgojnim mjerama zaštite učiniti da se to tako može i provesti. Pri ovoj izradi nacionalne strategije, 3 po redu u Hrvatskoj od njezina osnutka, svakako se kako piše vodilo računa o stvarnim potrebama koje proizlaze iz aktualnog stanja problematika droga. U godišnjem izvješću prikazane su brojke koje se kreću u svijetu konzumenata droga, vrstama droge, novcu koji se vrti oko droge, zatim smrtno stradalima, intoksikaciji i drugim podacima. Prikazane su brojke koje se odnose i na Hrvatsku koje su u porastu. Registrirano je 30 tisuća 290 osoba koje su liječene na bilo koji način. Neću puno govoriti o tome jer čuli smo već i od mojih prethodnica i prethodnika, a vjerojatno će biti riječi i u raspravi brojevi će se ponoviti nekoliko puta. Za usporediti je da je za ovu Nacionalnu strategiju odobreno 31 milijun kuna, a primjerice metadonska obrada u RH iznosi 42 milijuna kuna. 3,6% svjetskog budžeta otpada na droge. Ovaj podatak iznijela sam samo kako bih rekla ono što svi znamo i moramo izgovoriti rat protiv droge teško ćemo dobiti. Iz izvješća su razvidni i napori koji se poduzimaju kako bi se broj ovisnika smanjio, kako bi se spriječila zlouporaba droga i opojnih sredstava posebice među djecom i mladima, smanjenje razmjera droga, njihove dostupnosti, a osvrnut ću se na dio izvješća koji govori o osobama liječenim zbog uporabe droga u Hrvatskoj. U odnosu na 2011. godinu htjela bih reći da 7665 osoba je liječeno ukupno od raznih oblika ovisnosti o drogama, a od toga prvi puta lani 1153 osobe. No, malo se spominju ovisnosti koje su porastu, a mislim da bismo i o njima nešto trebali reći. To su konzumacije alkohola, ovisnost o kocki i klađenju. Kada govorimo o drogama velika je opasnost i sve veća prisutnost tzv. dizajnerskih droga jeftinijih od uobičajenih. Uglavnom se prodaju preko interneta i to smo već danas nešto čuli. Spice se primjerice prodaje kao egzotičan miris ili magični zmaj koji se prodaje u obliku mirisnih štapića. Za krokodil ste vjerujem isto tako čuli, za njegove ovisnike kažu da može preživjeti svega od 2 do 3 godine. Međutim, ono što je zabrinjavajuće jest procedura uvrštavanja nekog novog sredstva na državnu listu zabranjenih tvari koja dosta dugo traje i zahtjeva niz administrativnih koraka uz davanje stručnih obrazloženja, a sve to obilato koristi industrija smrti. Samo prošle godine u Hrvatskoj je zabilježeno 14 takvih droga i tu svaka priča o mogućnosti stalne primjerice roditeljske edukacije prestaje. I to moramo reći. Dakle, ni oni koji su svakodnevno u tom poslu, koji svakodnevno se bave problematikom droga ne mogu biti ukorak sa industrijom smrti. Oni će uvijek biti korak naprijed, oni će uvijek proizvesti nešto novo što nije na listi zabranjenog i mi ćemo teško ući ukorak s njima. Zato ovo što smo danas čuli točno je da sve kreće iz obitelji, što se tiče mlađih naraštaja. Evo danas imamo u novinama jedan tragičan primjer takav. Međutim, kako će roditelji biti educirani? Gdje će se roditelji educirati i što je sa onim ovisnicima koji imaju roditelje ali postaju ovisnici u kasnim 30-im, 40-im, 50-im godinama? Što je s njima? Na neki način strategija to definira, međutim možemo se boriti ali teško da ćemo pobijediti u tome. Zabrinjava podatak da u Hrvatskoj s drogom problem ima preko 10 tisuća osoba što je za ilustraciju grad veličine Knina. Droga je veliki biznis koji ne poznaje granice niti proizvođače zanima dobna granica. Posljedice konzumacije ništa njih ne zanima, droga je jednostavno dostupna. O tome svjedoči i istraživanje koje je pokazalo da je uglavnom možete kupiti svugdje. Na javnim mjestima, zatvorenim mjestima, možete pozvati dilera kući, možete otići kod njega, možete bilo u kojem disko klubu to dobiti, možete kupiti putem interneta. Dakle, to je ono što je zapanjujuće, droga je dostupna na svakom koraku. U replici sam rekla droga je i sve dostupnija jer je sve jeftinija. A kakva je njezina kvaliteta o tome mogu najbolje govoriti stručnjaci koji se time ipak bave. Kada govorimo o dobnim granicama najnovije istraživanje za 2011. godinu koje je obuhvatilo 37 zemalja i 105 tisuća učenika koji su navršavali 16 godina po broju učenika koji konzumiraju tzv. "lake droge" Hrvatska je u europskom prosjeku. Što znači 21% dječaka i 14% djevojčica, dakle 16-godišnjaka, bar je jednom probalo marihuanu, no na vrhu su hrvatski učenici kada je riječ o opijanju i pušenju. Dvije loše navike koje su povezane i s eksperimentiranjem psihoaktivnim sredstvima. Na neslavnom smo 7 mjestu od 37 zemalja po dostupnosti marihuane, a alarmantan je podatak da roditelji i dalje saznaju da su im djeca primjerice na heroinu tek nakon 3, 4 godine. Dakle, heroinski ovisnici tako dugo mogu prikrivati svoju ovisnost i to je dokazano istraživanjem. Šira se društvena zajednica naravno uključuje u prevenciju, edukaciju ali i resocijalizaciju pa nekoliko riječi o onima koji su uvjetno rečeno imali sreće. Riječ je o bivšim ovisnicima koji su se ponovno našli na tržištu rada. Tako je prošle godine registrirano 128 liječenih ovisnika o drogama od čega 86 muškaraca i 42 žene. Do 31. prosinca zaposlen je 21 korisnik projekta resocijalizacije liječenih ovisnika. No, nemojmo se zavaravati. I dalje će biti nezadovoljstava, osjećaja ispraznosti, ljudi koji ostaju bez posla, ljudi koji padaju u iskušenja. Poremećeni sustavi vrijednosti, a kod mladih primjerice želja za dokazivanjem, želje za biti odrastao što prije, želje da se ne bude drukčiji u društvu i tu pokleknu oni najslabiji nesigurni u više slučajeva niskog praga samopoštovanja. I dalje će se voditi bitka između industrije smrti, golemog biznisa i onih koji će biti uvučeni u tamnu stranu konzumenata droge. Godišnje u Hrvatskoj od droge umire preko 150 osoba, stoga svi oni koji smatraju da ima razlike između lakih i teških droga neka razmisle o ovim brojkama, o brojkama koje su zapravo ljudi ali i njihove obitelji. Jel droga gotovo uvijek metastazira u obitelj, a na kraju ima posljedice na cjelokupno društvo. Svaki puta kad se izgubi jedna život, industrija smrti odnijela je pobjedu. No, mi ovakvim strategijama moramo nastojati, ne dati grubo rečeno jedan izgubljeni život za jedan novi, a to ćemo postići prevencijom, ovakvim mjerama, smanjenjem broja ovisnika. Klub HDZ-a prihvatit će izvješće i strategiju. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prva u raspravi Tatjana Šimac-Bonačić. Izvolite.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice, gospodine zamjeniče ministra sa suradnicima. Pa evo jutros raspravljamo o jednom velikom problemu koji je sigurno jedan od vodećih čimbenika rizika i u razvijenim i u nerazvijenim zemljama. Ja mogu to slikovito prikazati, ovakav problem možemo gledati kao jednu hobotnicu, a svi koji se bave tom problematikom uzimaju hobotnicu za krakove, probaju je uhvatiti, međutim ona i dalje polako ali sigurno steže oko vrata mnoge. Prema tome, čitav sustav borbe treba povezivati, ne samo na formalnoj, nego na formalnoj razini, nego da to bude istinska suradnja, ta primarna zaštita koja se vodi kroz obrazovni sustav odnosno kroz zdravstvo, da bude što efikasnije u mehanizmima i otkrivanja bolesti, a isto tako i o prevenciji. Potrebno je zapravo povezati sve sustave liječenja i nužno je da se oni nadopune, a isto tako da bez obzira u kojem sustavu se nalazi onaj komu je potrebno pružiti pomoć da ubiti znaju, odnosno da se radi na povezivanju takvih sustava. Isto tako je potrebno jasno razgraničiti dilera od ovisnika, odnosno od žrtve što je i bilo u prije, prije u diskusijama spomena, jer na taj način se zapravo smanjuje bespotrebno opterećenje pravosudnog sustava, odnosno radi ga se učinkovitijim. Uspješnost prevencije i liječenja ovisnosti upravo je proporcionalno s vremenom kada se zapravo otkrilo, otkrila bolest, a podaci o prosječnoj dobi bitnih trenutaka ovisničkog ponašanja nam sigurno daju, pokazuju nam tijek razvoja bolesti. Iz ovog izvještaja se vidi da školski preventivni programi su se odvijali u mnogim školama diljem Hrvatske, bilo je više od 27 školskih preventivnih programa. Međutim, zabrinjava što se od njih 127 svega 35 je bilo evaluirano. I tu je problem po školama, svi se slažemo da su škole institucije gdje se najviše može pružiti u prevenciji, međutim problem je loše odnosno nikakve evaluacije. I ovaj mali broji koji je evaluiran on je evaluiran čisto kroz provedbu programa, a ne da li je cilj opravdao sredstva. Mene veseli što sam čula podataka da je, da se napravila baza programa prevencije i da će to biti jedna osnovna, odnosno da će to biti uvođenje strukture u preventivne programe. Još nešto o preventivnim programima, mišljenja sam da je za njih jako bitan kontinuitet provođenja jer prevencija bez pravoga kontinuiteta ubiti i ne može biti prava prevencija. Upravo zbog toga pozdravljam uvođenje zdravstvenog odgoja, usvajanje zdravih stilova života i nadam se da će se taj zdravstveni odgoj razvijati, da će jednog dana doći i u sklopu kurikuluma, da će se znati točno satnica, tko, što i kada radi, jer kako smo čuli u prijašnjim diskusijama vrlo često se to ostavljalo na entuzijazmu ljudi. Nešto o supstitucijskoj terapiji, ta supstitucijska terapija koristi najčešće oni koji uživaju opijate, a evo imamo i podatak da ih je 82%. Prema tome, ta supstitucijska terapija treba se držati točno određenog protokola inače u suprotnom može se zloupotrebljavati, a svjedoci smo mnogih zloupotreba, svjedoci smo i predoziranja supstitucijskom terapijom što je isto tako apsurd. Prema tome, treba apelirati da ipak oni koji daju, daju, … [[Govornik se ne razumije.]] a ne da se daje njima veće doze da oni mogu ili preko vikenda. Mislim da tu treba pronaći načina kako to kontrolirati,da ne ide do zloupotrebe, do preprodaje metadona, heptanona i na taj način oni uzimaju heroin, a dalje se truje. Rekla bi nešto i o drugim ovisnostima koje ne smijemo zaboraviti, po istraživanjima ESPAD-a naši mladi puše cigarete, puše zbog toga što su vrlo dostupne i imamo, vrlo rano se počinje pušiti. Zatim je to konzumacija alkohola, gdje smo sada po nekim podacima, po istraživanjima na 3 mjestu u usporedbu sa ostalim ESPAD zemljama. Prema tome, bez suradnje, bez multidisciplinarnog pristupa nema poboljšanja. Kod pružanja pomoći dolazi se do razno raznih prepreka, dolazi se do prepreka i zbog neprihvaćanja, nesuradnje roditelj, nesuradnje institucija. Imamo razno razne primjere toga, npr. dijete koje dođe u alkoholiziranom stanju, dospije na hitnu medicinsku pomoć, ne smije se dogoditi da taj njegov liječnik školske medicine ne napravi razgovor s njim, sa roditeljima itd. Mi znamo da se djeca, upadaju u komatozna stanja upravo alkoholiziran djeca. I ako to ostaje samo informacija na hitnoj pomoći gdje je dijete prihvaćeno iz toga nema ništa, mi moramo djelovati u tom smjeru upravo povezujući institucije, povezujući informacije, informacija mora doći njegovog liječnika, odnosno suradnja roditelja i liječnika mora biti u tom slučaju. Isto tako bez pristanka roditelja ne možete napraviti niti nekakva testiranja. Evo imamo primjer u privatnoj gimnaziji se napravilo testiranje na droge. Zašto? Zato što su roditelji prihvatili to, to je bila politika te škole. Međutim, na drugim mjestima to nije bilo moguće jer roditelj može reći ja to ne želim za svoje dijete. A roditeljima treba pomoći, slažem se. Oni su najjača karika, najjača bi trebali biti karika u sustavu odgoja svoga djeteta, međutim njima treba pomoći, njih treba educirati. Kolegice i kolege znamo svi da je Hrvatska tranzitno područje preko kojeg idu pravci raznorazni i ova balkanska ruta itd., prema tome RH je postala zemlja gdje je sve veći broj novih droga i jednostavno gdje je dostupnost droge povećana. Prema podacima Državnog odvjetništva vidi se da je za počinitelje kaznenih djela prijavljeno preko 6 tisuća osoba i to među njima 348 maloljetnih osoba. Veliki je odbačaj, skoro 60,1% prijava je odbačeno, ali je isto tako velik broj recidivista. Ja ću reći samo u slučaju odbačaja ako je odbačaj zbog beznačajnosti djela u tom slučaju propuštamo u biti priliku da pomognemo mladim konzumentima da zapravo na vrijeme uhvatimo njihovo ponašanje, odnosno njihovu bolest još kad je u počecima. Prema tome, odbačaj kaznene prijave bi trebao biti, temeljiti se na načelu svrhovitosti. U tom slučaju je sigurno opravdan i na taj način možemo bolje pomoći. Jako je bitno da Hrvatska upravo zbog spomenutog geostrateškog položaja da ona ima jako dobre međunarodne aktivnosti na području suzbijanja droga, upravo zbog raznoraznih iskustava drugih zemalja, a isto tako zbog borbe protiv kriminalnih organizacija, korupcije, pranja novca itd. Evo ispred nas je nova strategija, ja se nadam da će buduća izvješća biti još bolja i na kraju ću reći da su ovo mali pomaci vrlo velikog problema. Vratit ću se na onu hobotnicu kada je svi hvataju za krakove međutim da bi savladali hobotnicu treba se uhvatiti direktno za glavu. Hvala lijepo.
Hvala. Repliku ima kolega Šime Lučin.
Hvala lijepo. Pa slažem se u potpunosti s time da je ova prevencija najbolji put i usudio bih se reći i najlakši put u borbi protiv ovisnosti. Međutim, nešto oko represije, oko uhićenja, kaznenih prijava i odbačaja. Zašto ima veliki broj odbačaja? Pa iz jednostavnog razloga zato jer većina tih djela i do 70% odnose se na lake droge. I sad kada raspravljamo o represiji u borbi protiv ovisnosti i droge ukoliko zatvaramo oči kod toga da imamo lake i teške droge, ukoliko zatvaramo oči pred time da su ovisnici, odnosno konzumenti, a pogotovo ovisnici prije svega bolesnici a ne kriminalci zapravo ne možemo ni u represivnom ni u preventivnom dijelu raditi posao kako treba. Dakle, Hrvatska policija i pravosuđe zatrpano je borbom protiv pojedinih osoba, bez obzira da li su maloljetni, punoljetni, dakle koji konzumiraju s vremena na vrijeme neku od lakih droga. Istovremeno pored nas prolaze organizirani kriminal, prolazi velika trgovina teškim drogama. Obzirom da su kapaciteti organa gonjenja zatrpani s tom cijelom pričom jednostavno ne mogu odgovoriti zahtjevu adekvatnom usudio bih se reći u borbi protiv krijumčara droga. Prema tome, mislim da je vrijeme da prihvatimo određene činjenice. Dakle, mislim da u svijetu nitko više ne spori razliku između lakih i teških droga kao što ne dvoji oko toga da postoje opijati i stimulansi i da ne idem sad dalje. Jer to je abeceda. Mislim to je kao što imate razlike u težini pojedinih lijekova tako je to i kod droga. Teza da svatko tko proba laku drogu da završi na teškoj drogi zapravo nas onemogućava da se adekvatno borimo protiv narkomanije, ovisnosti i prije svega krijumčara droge.
Hvala. Odgovor na repliku Tatjana Šimac-Bonačić.
Hvala lijepo. Pa ja mislim da se u represivnom sustavu treba uvesti struktura. I to je točno. Treba prvo razlikovati ovisnika od dilera. Ovisniku treba pomoći, dilera treba tjerati. Isto tako prihvaćam da treba razlikovati lakše i teže droge, ali sa porukom da su i jedne i druge vrlo opasne. Moram ovdje spomenuti da će Zakonom o probaciji u biti se ipak uvesti reda i u ovaj sustav. Hvala.
Hvala. Sljedeća u pojedinačnoj raspravi kolegica Đurđica Sumrak.
Hvala vam lijepo gospođo potpredsjednice Hrvatskog sabora, uvaženi predstavnici ministarstva i predstavnice, uvažene kolegice i kolege. Evo imala sam jako puno napisano toga, ali obzirom da rasprava evo traje već duže vrijeme i puno je toga rečeno u svim prethodnim raspravama ja bih naime u svemu tome pitala i rekla da li bi netko od nas ovdje koji tu sjedimo, ali i kompletno u Saboru, netko na ulici kad izađemo i da kažemo hoćete li vi danas ponuditi džoint, ponuditi ne znam marihuanu ili bilo koju drugu drogu koja nije teška, rekli bismo laka, svom djetetu ili svom unuku? Sigurna sam 100% da ovdje među nama bi svi rekli ne, mi to nećemo učiniti jer to nije zdravo. Prema tome, jedno je kad govorimo slažem se sa svima koji su govorili da nema teških i lakih droga, droga jest droga. Prema tome ako marihuana ide u red lakih neće je nitko od nas ponuditi svom djetetu ili svom unuku. Zašto? Zato jer jako dobro zna da će nakon toga posegnuti se za nečim drugim. Samo o drogama govoriti je začarani krug, kako iz toga izaći, najbolje znaju obitelji, nažalost koje su se našle u cijeloj toj priči, čija su djeca posegnula. Iz kojih razloga, tisuću pitanja je zašto, i kada je to počelo, i gdje smo pogriješili mi kao obitelj, kao zajednica, kao pojedinac, gdje se izgubio vlastiti identitet, gdje smo izgubili vjeru i svoj bitak? Pa ja bih to ostavila, ipak dakle odgovore svakom od nas, ostavila bih to za jednu filozofsku raspravu, ali bih rekla da je jako dobro sve ove nacionalne strategije kad smo se već suočili sa tim, s tom pošasti i tim problemom, koji su do danas donesene. Jer do nedavno je bilo jako sramotno uopće reći da je neko bivši ovisnik ili da je ovisnik na stigmi, ili osramoćena je bila cijela obitelj. Danas polako više se ta stigma gubi i naprosto dobro je priznati, da evo u obitelji postoji problem i dobro je da se taj problem može rješavati. Kroz ove rasprave imam nekoliko samo primjedbi, ono što mene muči, a to je znamo i ja se slažem da je obitelj početak svega, a naša djeca su dar Božji. Pa ja bih lijepo molila ovim putem i medije, ali i nas saborske zastupnike i zastupnice naravno, kad govorimo o djeci da se ne govori kao o nekim klincima i nekim klincezama, jer oni to nisu, djeca su osobe, oni su djevojčice ili dječaci. I ne vole ni djeca da ih se zove klincima ili nekim drugim, ja bih rekla ponižavajućim i glupim nazivima koji potiču iz nekih jednako takvih vremena. To je se još pomalo čuje i u medijima, ovim putem molim i medije da prestanu tako nazivati djecu. Unutar obitelji kad se pojavi problem onda se upućuje naravno i problem u škole ili u obrazovne sustave. Ja bih rekla da i vjerske institucije imaju jako važnu ulogu u tome da se eto ovisnosti riješi, pa moram reći jedan dosta velik broj mladih ljudi pa i onih starijih, ali i djece. Ipak mi koji smo išli na vjeronauk, ja sam 59 godište išla sam na vjeronauk u crkvu, moje dijete je išlo na vjeronauk u osnovnu školu, ali i ja kao roditelj poklanjala sam punu pažnju tome i na svakom vjeronauku bilo koje vjeroispovijesti zasigurno ni jedno dijete neće čuti da može slobodno probati marihuanu ili bilo što drugo od droge, jer da to nije tako opasno nego dapače čut će nešto drugo. Svaka ta vjeroispovijest i svaki taj vjeronauk govori o nekim dobrim i plemenitim, ne obitelji samo nego o životu kakav on treba biti i što je to u stvarnosti bitak. Kao roditelj ili kao majka uvijek sam dočekivala svog sina kući ma u koliko to sati bilo, a nije smjelo biti nikako nakon 2 sata, do svoje 18 godine, nadam se da sad ne sluša, do 18 godine nije smio ostajati vani, do 12 sati je mogao biti. Danas se ja čudim i ja se zalažem i govorili smo na odboru, i drago mi je da se rade racije jer mi nikako nije jasno kako se može pojaviti neko dijete, dječak ili djevojčica nakon 12 sati, ili u 1, 2 ujutro od svojih između 13, 16 godina ili 17. Upravo, neću reći da se droga, ali i sve ostale pošasti i poroci, alkohol, cigarete, pa i tablete su jednako takva pošast, kockanje dešavaju u tom nekom noći, zato i je takva jer eto ga pod krinkom, vrlo često su djeca izložena tim opasnostima. Pa kako taj roditelj može mirno spavati ili ne pogledati svoje dijete dođe kući i da se na njemu ne vidi što se desilo? Slažem se i s edukacijom edukatora, slažem se da i roditelje treba educirati jer naprosto neki roditelji i ne znaju, ne prepoznaju niti biljnu drogu, tako niti marihuanu, pogotovo naše mame ili njihove bake, pa vrlo često im unuci ostavljaju teglice sa marihuanom o kojima se one brinu kao o nekom cvijeću na balkonu i zalijevaju ih, jer naprosto ne znaju uopće o čemu se radi. Tek kad pogledaju, a bila je dobra, dobra je bila akcija jedne, vrlo često se je mogla na televiziji vidjeti, a vezana je bila strategiju jednako tako suzbijanja, slika te marihuane kako izgleda. Pa iz svega toga, onda se je ta baka prenerazila i rekla isuse bože pa on je na moru, rekao mi je da je to njegova biljka. Tako da je važno educirati nas roditelje, naravno da ne znamo, sad više ne bismo smjeli reći, ni ne bismo trebali, nego trebali bismo znati. I sigurno da je i edukacija, a svaka edukacije je i prevencija i za to ću se zalagati, i zalagat ću se za to da se nikada ni jedna droga ne legalizira, da se uvijek govori ne drogi i da se uporno ukazuje na štetnost kako samog biča koje to koristi. Dakle korištenje droge, uživanje u tome jedini nažalost i vrlo česti kraj je smrt ili takav psihički poremećaj koji više nije moguće vratit natrag, a jednako tako onda stradavaju i obitelji koje nalaze vjeruj negdje drugdje, nalaze vjeru u Bogu. Međutim, evo ga i Bog poneka možda ostavi sve ove ovisnike, ali oni se njemu na kraju ipak vraćaju i ja to moram reći jer najviše vjerskih institucija ima ovisnika, oni se vraćaju njemu, tu nalaze nadu i tu nalaze spas i saznaju onaj svoj bitak. Evo, toliko o mojoj raspravi. Hvala.
Hvala lijepa. Repliku ima kolega Šime Lučin.
Hvala. Dakle, slažem se s time da je droga zlo. Ali mislim da bi trebali se dogovoriti oko mislim za mene jedne notorne činjenice, a to je da bi se mogli boriti protiv zla to zlo morate prepoznati, morate ga upoznati i morate ga definirati. Jer ukoliko to ne napravite onda ćete primjenjivati krive alate da to zlo iskorijenite. Vidite, često smo imali priliku slušati kad bi govorili o dekriminalizaciji, vi ste to poistovjećivali sa legalizacijom. Kad bi govorili o razlici lakih i teških droga niste to prihvaćali, ali bi onda znali reći u sljedećoj rečenici da sve lake droge vode prema teškim drogama. Mislim da mi moramo u strategiji ako smo ozbiljna zemlja i ako se ozbiljno mislimo s time baviti definirati neke stvari. Ma suludo je da imamo dakle, da još nemamo dekriminalizaciju lakih droga. Pazite, u velikom broju zemalja marihuana je lijek. Kod nas se još svi plaše razgovarati i govoriti o tome da se marihuana u određenim oblicima i određenim količinama propisuje u velikom broju zemalja u svijetu kao lijek. E sad mi ne možete reći da je marihuana i heroin ili kokain jedno te isto. Zašto to kažem? Vraćam se na meritum, moramo znati s čime imamo posla da bi to zlo pobijedili.
Odgovor na repliku kolegica Đurđica Sumrak.
Kolega Lučin evo ovako ja sam shvatila što vi želite reći, ali čini mi se da vi niste shvatili što želim ja reći. Govorili ste sad ponovno o marihuani i o opijatima i želite ovdje reći da to nije jedno te isto, a ja ću vam reći, i govorite da je naravno marihuana u velikom dijelu zemalja lijek. Ja ću vam reći, evo i liječnici to znaju svaki lijek preko doze je otrov, a ta ista marihuana, svaki lijek koji se uzima u dozi koja nije propisana je otrov. Nikako ne bih se zalagala, ali morate znati kad na ovaj način govorite onda govorite i populaciji djece one od prvog razreda osnovne škole koji kažu evo gospodin Lučin je rekao da je marihuana zdrava pa zašto je ja ne bih onda upotrebljavao. Ja ću pušiti marihuanu jer je gospodin Lučin to rekao da je to ok. Ali, ja vam kažem da to nije ok jer pod kontrolom nešto uzimati u zdravstvene svrhe je potpuno jedna stvar, a drugo je na ovaj način naprosto epp raditi marihuani.
Hvala kolegice Sumrak. Nije kolega Lučin rekao da je marihuana zdrava, rekao je da se ponekad koristi kao lijek. Sljedeću repliku kolegica Jadranka Kosor.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice. Pa u svojoj raspravi gospođa zastupnica Sumrak je spomenula primjere naravno iz vlastite obitelji i odnosa prema vlastitome djetetu i to me ponukalo da podsjetim na odredbu Obiteljskoga zakona dugi niz godina je imamo, ali mislim da je zaista ono što se kaže mrtvo slovo na papiru, to je odredba Obiteljskoga zakona koja govori o tome da su roditelji obvezni i dužni, dakle to je zakonska obveza, ne puštati djecu mlađu od 16 godina nakon, odnosno u razdoblju između 11 sati i čini mi se 5 ujutro bez pratnje roditelja ili odraslih osoba u koje roditelji imaju povjerenja. Zašto to spominjem? Često pa i evo nedavna akcija policije u Zagrebu je pokazala čini mi se da je privedeno 40-ak maloljetnika od kojih neki roditelji su se čak javljali nama u Odbor za obitelj prosvjedujući protiv postupaka policije, a naprosto nisu svjesni da su oni kao roditelji kršili zakon. Govorim to zbog toga što često spominjemo kad govorimo i o problemu ovisnosti da nedovoljno čini država, da nedovoljno čini Vlada, da nedovoljno čine institucije i da nedovoljno čini škola i mnogi roditelji su skloni u školu upirati prstom i reći morate nešto napraviti, a da potpuno odmiču od sebe ili da odmičemo jer sam roditelj obavezu obitelji i obavezu roditelja da se brinu o svojoj djeci. Mislim da tu sve počinje, naprosto sve što naučimo u obitelji jest popudbina koju nosimo u budućnost ili bolje rečeno one stvari koje se odnose na funkcioniranje, na poštivanje drugih pa onda naravno i vezano za opasnosti koje ne naučimo u vlastitome domu teško da ćemo ikada više u školama i fakultetima naučiti. Dakle, ja apeliram da se ta odredba ili poštuje ili da razgovaramo o tome da se naprosto izbaci iz zakona ako je baš nitko ne poštuje i ne provodi dosljedno.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku kolegica Sumrak.
Hvala vam lijepo gospođo potpredsjednice Hrvatskog sabora. Pa uvažena zastupnice slažem se s vama. I naravno ovo je jedan od velikih problema upravo koji ste sada naveli, vezan je i za obitelj i za djecu. Naime, postoji taj još jedan problem taj izlazak maloljetnika i akcije koje su sada provođene i trebaju se provoditi dalje. Međutim, postoji još jedan problem da se maloljetnici potpunom lakoćom kupuju cigarete i alkohol. Ovih dana je moja prijateljica jedna iz Švicarske došla sa svojom djecom i sin joj je rekao mama ovo je nevjerojatno pa mene nitko ne traži osobnu iskaznicu u kafiću ili bilo gdje drugdje, znači mogu kupiti bez problema cigarete. Da, nažalost to je istina. I to je ovisnost. I cigareta je ovisnost, naravno za sve one koji puše znamo da nije zdrava a opet to rade. I alkohol je ovisnost ali još postoji jedna vrsta ovisnosti, nažalost u ovakvom društvu u kakvom živimo, a to su različite tablete antidepresiva koje su jednako tako dostupne na tržištu i to je ovisnost isto. A da li se moramo protiv toga boriti? Da, naravno i treba poštivati neke zakone. Možda izgledaju jako represivni, ali nažalost kad krivo parkirate onda vas kazne, pa drugi put pomislite da li ćete se vi ponovno parkirati na tom istom mjestu, jer će pauk uzet i kaznit će vas. Žalosno, nas kad se po džepu ne lupi, ili roditelje, ili na neki drugi način mi ne shvaćamo pravu situaciju.
Hvala. Sljedeća u raspravi kolegica Ana Komparić Devčić.
Zahvaljujem potpredsjednice, predstavnici predlagatelja, kolegice i kolege. Danas je nekoliko kolega reklo jednu rečenu, a to je borbu protiv droge teško ćemo dobiti i nekako su tu stavili točku. Ono što ja želim dodati na tu rečenicu je, nadam se da nećemo odustati, ne da se nadam nego to jednostavno ne smijemo učiniti. Puno kolega i kolegica govorilo je danas o prevenciji, činjenica je da borba protiv ovisnosti ide naravno kroz prevenciju. Ono što se da iščitati iz ovog izvješća da nam malo fali evaluacije tih preventivnih programa jer ako mi nemamo evaluaciju programa onda vrlo teško ćemo provoditi prevenciju jer ne znamo zapravo koji je preventivni program i dobar preventivni program. Da li je to samo dobro zamišljeno na papiru, a onda kada se to pokuša provesti kroz sustav jednostavno postane neprovedivo. Zašto to govorim? Zašto što jučer smo navečer raspravljali o izvještaju Hrvatskog olimpijskog odbora i ovdje svi koji smo bili prisutni smo se složili da postoji krasan preventivni program, a zove se dakle školski sport, a zapravo u stvarnosti je neprovediv, nije zaživio, nije zaživio na onaj način na koji smo svi očekivali da će to biti. Smatram da je sport jedan od najboljih preventivnih programa u liječenju bilo koje ovisnosti i da se moramo potruditi svi zajedno da taj i takvi slični programi zapravo nađu svoj put i zažive, da ne ostanu zapravo mrtvo slovo na papiru. Oni su na papiru odlučno zamišljeni, al kad ih pokušamo staviti u sustav negdje se nešto izgubi i oni zapravo nikad ne zažive. Postoje programi koji odlično funkcioniraju i tu moram to naglasiti, recimo onaj program koji je isto izazivao buru kada se je uveo, a zapravo je pokazao da je izvrstan, a to je dakle ona zamjena igala i šprica, koje po danas pokazuje dakle da je izuzetno dobro da smo, dakle uveli takav program koji je, dakle smanjio prevalenciju hepatitisa b i HIV-a, dok nam je hepatitis c još uvijek, nismo se uspjeli s njim izboriti, ali ja se duboko nadam da će takvi programi zapravo dovesti do boljeg zdravstvenog stanja naših ovisnika. Ono što još s vama želim podijeliti ovdje, a danas je malo bilo govora recimo o tome, svi smo se bazirali na prevenciji, što je apsolutno u redu, ali želim s vama podijeliti nekoliko razmišljanja o resocijalizaciji. Smatram da je resocijalizacija izuzetno važna u liječenju i prevenciji na kraju priče, ovisnosti. Dakle, mi imao mlade ljude koji uspio, nadam se uspiju doći do faze resocijalizacije. I ja ću s vama podijelit jedno moje iskustvo i jedno iskustvo jednog mladog čovjeka koji je bio u svijetu droge, prošao je komunu od 2,5 godine, nakon toga već 2 godine je, što bi on rekao čist i slobodan. Trenutno radi u društvu multipleskleroze, dakle pomaže našim osobama koje su oboljele od multipleskleroze, ima djevojku koja je isto bivši ovisnik, koja trenutno je pri kraju fakulteta. I šta se sada desilo? Htjela sam samo pokazati kako izgleda život. Desilo se da je on osuđen na 1,5 godinu zatvora zbog dijela koje je učinio prije 10 godina. I sad ja svih nas ovdje pitam, dakle imamo čovjeka koji je 5, 5, 5 godina čist, koji je spreman na novi život, dobio je šansu za novi život, ova država, ovo društvo u njega je uložilo, kad smo već spominjali i prije novce, novce jer su to ulaganje novaca, to su sve novci. I onda se desi da umjesto da mu se pruži šansa vraćamo ga u zatvor, gdje on vrlo iskreno meni rekao: "Ja nisam siguran kakav ću izaći nakon 1,5 dana zatvora". Ako on ponovno uleti u svijet droge, on će izaći kao ovisnik, ostavit će ga djevojka, pitanje je šta će biti sa tom obitelji njegovom. Dakle, zapravo mislim da je naš sustav mora prepoznati ovakav slučaj i moramo se svi zajedno potruditi da zapravo omogućimo i tim ljudima, i damo šansu za život jer inače i ova resocijalizacija ostaje mrtvo slovo na papiru. Zapravo uložit ćemo velike novce, uložit ćemo veliki trud u resocijalizaciju mladih ljudi i onda će se u jednom trenutku desiti nešto što će nam vratiti sve to na početak, a možda i više i gore od početka. Evo zahvaljujem.
Hvala. Imamo 2 replike na vaše izlaganje. Prva kolegica Ruža Tomašić.
Hvala lijepa. Kolegice, kažete da preventivni programi nikada ne zažive. Pa, naravno kad puno tih programa i puno tih ljudi su osnovali te programe čisto radi vlastitih osobnih intresa i sav onaj novac koji je lociran njima potroše na svoje vlastite potrebe. Dali kluba, da li udruge, da li odbora. Ali, čast iznimkama. Isto tako, rekli ste da je važna prevencija ali važnija je reasocijacija. Otprilike, to je kao da gledate dijete koje se igra nekakvim kemijskim sredstvom koje je otrovno. Vi znate da će se to dijete otrovati tim i onda ćete kao odgovoran roditelj pripremiti ključeve i auto da to dijete možete odvesti u bolnicu pokazati kako ste brižan roditelj. Umjesto da maknete taj otrov na prvom mjestu da dijete uopće ne može doći do njega. Hvala lijepa.
Odgovor na repliku, Ana Komparić Devčič.
Zahvaljujem potpredsjednice. Možda nisam bila jasna. Možda me se nije razumijelo. Apsolutno sam za prevenciju. Prije svega. Ali sam rekla da moram s vama podijeliti iskustva s resocijalizacijom jer mislim da takvi programi su isto važni, isto važni, ne važniji, isto važni – jer je to mogućnost povratka čovjeka u život. Mislim, ja se nadam da ste me razumijeli. Ne želim reći da je resocijalizacija važnija od prevencije. Ne, obrnuto. Slažem se s vama.
Hvala. Slijedeća replika Stjepan Milinković.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Kolegice Komparić Devčić i ja sam isto primijetio ovu vašu primjedbu glede prevencije. I suglasan sam s vama da prevencije nikada dosta. Isto tako je jasno da u Hrvatskoj nema pregleda na neki način preventivnih aktivnosti i da na tome treba raditi. Suglasan sam sa vama isto tako da je šport taj koji apsolutno u tom dijelu može pomoći. Ali, moram upozoriti, moram reći da u tom dijelu bavljenja športom nisu svi jednaki. U ruralnim područjima, u seoskim sredinama, da bi se bavio sportom, znači mora imati uvijete i športsku dvoranu i ostale stvari. Na žalost, poreznom politikom jedinice lokalne samouprave su osiromašene itekako i neće moći napraviti tih dvorana koje bi trebalo barem stotinu ili nekoliko stotina da bi se mogli kvalitetno baviti sportom. Ako k tome dodamo još slijedeću stvar – da su danas ljudi na selu i izrazito teškom stanju, da evo svjedočimo prosvjedima mljekara koji ne mogu.. Ti mladi ljudi su frustrirani i oni su uistinu u jednoj velikoj opasnosti. Isto tako, ako se ne dakle ne mogu baviti sportom, ako im je ekonomska situacija složena, ja držim da je to jedan iznimno veliki problem kojega je potrebito ovdje spomenuti. Hvala lijepo.
Hvala. Slijedeći u raspravi, kolega Ante Babić.
Hvala lijepa potpredsjednice Sabora. Poštovani predstavnici ministarstava, predstavniče, kolegice i kolege! Danas smo dosta toga čuli i ja vjerujem da ćemo do kraja dana puno toga čuti vezano za drogu. Dobro je znati da nas sigurno gledaju i oni koji se drogiraju, konzumiraju drogu, ali i njihovi roditelji. I njima i resocijalizacija i disciplinarnost, znanstveni pristupi u ovom trenutku neće puno pomoći. Oni će se više bazirati na ovu nacionalnu strategiju. Mislim da je ona dobro napravljena, da se radi jako dobro jer u 22 godine Hrvatske države, ovo je treća nacionalna strategija. I svima onima koji ne misle da se na tom polju puno radi kažem da se varaju, jer ona se posve referira i na referentne centre, županijske centre, kod općina, gradova pa preko škola, crkava i udruga. Nacionalna strategija zapravo ovdje je postavljana tako da se smanji ponuda i potražnja za drogu, a čuli smo isto tako koliki je novac zapravo tu. A gdje je novac tu je i profit i rat protiv droge ćemo teško dobiti. Kao društvo se trudimo i ne sumnjam da nismo učinili u onom institucionalnom smislu i dali svoj maksimum koji smo mogli. I u tome smo danas i kroz ovu raspravu svi jedinstveni. Možda ne kod toga da li lake droge ili ne, treba uvijek napominjati da ovisnik ne počima s iglom, on počima sa prvim džointom. Ali, ja ću iskoristiti ovu raspravu i reći ili bolje rečeno podsjetiti sve nas na sve ono elementarno što nam je nadohvat a od toga bježimo kao pojedinci ili kao društvo. U hrvatskom društvu su izokrenute vrijednosti. Izrugujemo se temeljnim vrijednostima ovoga društva, obitelji, zajedništvu, vjeru i radu, uočavamo svoje promašaje prekasno shvaćajući da smo na to mogli utjecati. Uvažena kolegica Kosor je govorila o tome i podsjetila na Obiteljski zakon, svjedoci smo toga prije dva tjedna što se dogodilo u Zagrebu. Ali, ne samo u Zagrebu, slične reakcije su postojale i u Splitu i u manjim gradovima gdje vam onda roditelji bez obzira što znaju da im djeca kao maloljetnici ne smiju biti tako kasno vani, oni su, prvo što su napravili su izvrijeđali osobe koje su ih privele u policijske postaje. odnosno djelatne policajce. Zato, odgoj djeteta počinje začećem i ponašanjem njegove majke. Život majke u cijelosti se prenosi na dijete jer je to zapravo isti život. Rođenje djeteta je beskrajna sreća. Ljubav prema djetetu na žalost kupujemo svim onim čime ne bismo trebali – od robnih markica poznatih kolica, kao da je ono toga svjesno. Ali to roditeljima nije dovoljno. Zato je važno reći da roditelji i u vrtići djeluju na tete gdje će njihovo dijete sjesti, s kim će se družiti, što će jesti, što će pjevati ili igrati jer to tete ne znaju – to mame određuju. U školi ono mora imati sve pet, jer nastavnici ionako ništa ne znaju. Roditeljima je ocjena mjerilo znanja. Na vjeronauk je možda bolje da ne idu jer su svećenici ionako pedofili. O adolescenciji ili prije toga o pričesti rasipamo se u kupnji kojekakvih poklona – od mobitela pa na dalje, iako to za djecu nije potrebno. Kod krizme smo već, barem kod nas dolje u Dalmaciji na kupovini motora, skutera. Kad su na maturi trebaju imati vozački ili auto, jer kako će ići pješice ili se voziti u zagušljivim tramvajima ili autobusima. Maturalni ispiti su preteški, to ne znaju ni profesori, oni se iživljavaju nad djecom, probajmo ih kupiti. Fakultet, ne treba učiti, ne treba polagati ispite, treba samo pronaći novca za kupiti diplomu. Ako ovome dodajemo još medije, selebritije, stilove koji se danas upražnjavaju u našemu društvu i drugo, danas su to društveno prihvatljivi modeli i to je zapravo izvrstan put k svijetu droge. Jedan mi je kolega iz Njemačke rekao, kaže kad čitam vaše novine vjerujte mi ja ne znam tko će vama i na koji način ulagati u ovu državu kad je za vas sve negativno, kada govorite samo o negativnim primjerima, jer pozitivnih primjera nema, širimo samo pesimizam, a to silno utječe na one ljude koji jesu ili su na putu droge. Na ovakav način sve obezvrjeđujemo i vjerovali ili ne to je način kako se društvo obezvrjeđuje i urušava. Mi o tome moramo govoriti. Sve se relativizira, rekao sam i don Ivanu danas kada izdvojite jedinku iz društva onda je s njom lakše manipulirati, jer to je i cilj zapravo globalnih moćnika. Ako sad pogledate, a to je i kolegica Glavak rekla u ime HDZ-a, 31 milijun kuna je osiguran za ovu nacionalnu strategiju, a samo metadonska obrada u Republici Hrvatskoj 42 milijuna kuna, i mislim da se tu čini sve, ali apsolutno sve ovom nacionalnom strategijom da se ponuda i potrošnja droge, potražnja droge smanji. Sve što dijete vidi, čuje ili doživi u svojoj prirodnoj okolini i obiteljskom ambijentu više ili manje trajno utječe na njegovu osobnost, njegovo stvaranje i njegovo ponašanje. Odgoj ne stvara savršene ljude, nego ljude, to trebamo zapamtiti. Zdrav duh u bolesnom tijelu, ili bolestan duh u zdravom tijelu, svakako nisu poželjni, oni su tragični. Iz svega navedenoga utrli smo put mladim ljudima drogi. Droga je ovisnost i treba je krajnje ozbiljno shvatiti, a to najbolje znaju i oni koji u svojoj obitelji imaju problema s drogom. Nitko od ovisnika, ponavljam nije počeo s iglom. Ljudi se drogi odaju najčešće zbog poremećenih obiteljskih odnosa, osjećaja napuštenosti, radoznalosti, niskog praga samopoštovanja, emocionalne nezrelosti i naše upornosti da ga odvratimo od pravih vrijednosti. U Hrvatskoj će se prije ili kasnije početi vrednovati rad, rad je čovjekova sudbina, a izbor što raditi, kao i odgovornost za učinjeno sudbinski su važna pitanja. Radne navike pak mogu se jedino stvarati radom, od savjeta, pokuda i riječi bez rada nema ništa. Uz rad i za problem ovisnosti moramo biti solidarni, i imati obavezu zauzimati se za čovjeka, pogotovo onoga koji je u potrebi. Shvatimo li svoj roditeljski, odgojni, ali i ovaj politički poziv na ovakav način, onda će i strategija od 2012. i do 2017. godine biti lakše provediva. Hvala vam lijepa.
Hvala. Tri replike na vaše izlaganje. Prvi Šime Lučin.
Hvala lijepo. Sasvim kratko. Mislim da se možemo.
Mikrofon. Šime mikrofon.
Dakle, mislim da se možemo truditi do iznemoglosti, da možemo jako puno raditi, međutim ako polazimo od krivih pretpostavki nema rezultata. Nema rezultata. Vas možda zadovoljavaju ove strategije koje iz godine u godinu iz srednjoročja u srednjoročje ponavljaju jednu te istu stvar, par posto gore, par posto dole. Na žalost jedne godine nekoliko preminulih, druge nešto više preminulih. Ja vam moram reći da ja spadam u one koje to ne zanima. Mene zanima sljedeće, da mi pokušamo napraviti drugačiji pristup, da idemo promijeniti, pokušati promijeniti tu strategiju. Ajmo u nekakve radikalnije izazove. Ajmo o tome malo razgovarati na drugačiji način, jer opet ćemo potrošiti 30, 40 milijuna, naći ćemo se dogodine na istu priču, i nećemo imati značajnijih rezultata. Ja znam da ne možemo svake godine u prevenciji i u represiji imati iste rezultate. Ajmo se u jednu godinu koncenctrirati na jedan problem, u drugoj na drugu, ali za to moramo ostvariti valjane pretpostavke, inače ćemo se i dalje truditi, i dalje ćemo se znojiti, i trošiti novce, i onda ćemo konstatirati da nema velikih pomaka.
Odgovor na repliku Ante Babić.
Hvala lijepa poštovana potpredsjednice. Pa kolega Lučin, ja ne sumnjam, ja ne vjerujem uopće da nema pomaka. Ima sigurno pomaka i to je vidljivo i ovom nacionalnom strategijom. Naravno da ono što vi sada govorite, ukoliko vas roditelji slušaju, pogotovo oni roditelji čija su djeca ovisnici, oni se nikako i nikada neće složiti s ovim što vi kažete, a ja osobno sam protiv svih radikalizama, pa i radikalizma možda onoga koji vi zagovarate ili sam ja barem tako razumio da pokušamo s lakim drogama kako bi se onda prešlo na te teže droge. Hvala.
Sljedeća replika Zoran Vinković.
Pa mislim da ćete se kolega složiti samnom da nema lakih i teških droga, mislim da je to prvo i osnovno što treba ovdje raščistiti, i da ne možemo dekriminalizirati ni laku ni tešku drogu jer postoje i nove vrste droge, nove vrste ovisnosti, to je upravo ono što predstavlja bit problema, pa i u ovoj nacionalnoj strategiji. No jedno čisto pitanje koje je vezano za samu budućnost djece koje su svakodnevno dakle se nalaze pred opasnosti upravo početka ovisnosti. Imate slučaj da društvo ulaže silne novce i u prevenciju, tu se ja slažem da se mnogo očekuje od jedinica lokalne samouprave koje često i nemaju mogućnosti da bi sudjelovale sa većim sredstvima, društvo ulaže i u liječenje pojedinih ovisnika no uvijek se postavi pitanje i to sam postavio u onoj raspravi u ime kluba što se dešava kada se taj ovisnik izliječi, da li je jednostavan put a po meni je jednostavan da bi on upravo svoju hrabrost trebao pokazati da izda onoga tko mu je prvi dao drogu, da tog dilera jer postoji represivni aparat, ne znam da li Policija ima tolike ovlasti da ga dobro namlati pa da se dođe do kraja toga lanca i vrlo brzo ćemo vidjeti da u tom lancu taj vrh lanca je negdje i u samom represivnom aparatu. Mislim da tu treba obratiti jedan veliki dio pozornosti i ovaj Hrvatski sabor.
Hvala. Odgovor na repliku Ante Babić.
Pa kolega Vinkoviću naravno da se mi slažemo s obzirom da u jedinicama lokalne uprave i samouprave jako puno činimo i na prevenciji od droga, međutim možemo mi staviti nultu stopu tolerancije na droge, to bi bilo najbolje pogotovo za maloljetnike. Međutim, mi danas imamo probleme koji su vezani za kupnju alkohola ili cigareta za maloljetnike. Pa ja pitam sebe, a pitam i vas ovdje kolika je naša odgovornost, koliko smo mi zapravo učinili da prijavimo svakog onoga tko to čini? Nažalost, to ne činimo, to je dopušteno. To je zapravo jedan put koji vodi u nepovrat ukoliko se krene na taj put droge. I ponavljam još jednom svi oni koji su na tome putu, pogotovo njihove obitelji znaju kroz što prolaze. Hvala.
I zadnja replika Đurđice Sumrak.
Hvala vam lijepa gospođo potpredsjednice Hrvatskog sabora. Pa kolega Babić potpuno se slažem i jako ste to dobro rekli da je došlo vrijeme danas da se izrugujemo temeljnim vrijednostima općenito života. I doista to je istina što je in danas i to ste lijepo govorili. Nije in imati više djece, danas se ismijavaju obiteljima sa 5 i više, sa 9 i više djece o tome neću ni govoriti. Za njih se govori da su nazadni. Danas se ismijava onima koji nemaju, čudi se nesposobni ste, nemate. I naravno živjeti danas u obiteljima koje su slabijeg imovinskog stanja je sramota, treba se i dijete izboriti i treba dijete znati kao što kaže jedna ona knjiga i naslov "Komadić kruha i lijepa riječ." Koliko to može biti u srcu dobro? Što te može potaknuti za dalje? Istina je sve to, možda to malo zvuči danas arhaično, ali upravo je to to što ste rekli da se danas ismijavamo i da smo zamijenili i izrugujemo se baš temeljnim vrijednostima koje smo učili i koje nas uči i vjera, a koje nas je učila i naša pa moram reći i obitelj i svi oni koji su utjecali na nas da postajemo ljudi.
Odgovor na repliku, Ante Babić.
Hvala lijepa potpredsjednice. Gospođo Sumrak još bih možda nadodao jednu stvar koju nisam u svojoj raspravi ali ste me potaknuli na nešto pa ću to sada reći. Mnogi od nas roditelji zbog svojih svakodnevnih obveza koje imamo sretni smo da imamo ta računala u svojim domovima kako bi se djeca mogla interesirati za pojedine igrice, odnosno kako bi oni mogli provoditi svoje vrijeme za njima. No, danas smo već u situaciji kako u svijetu tako i u našoj Domovini da nam Internet stvara jedan veliki problem u društvu. Djeca koja provode veći broj vremena ispred računala ona su socijalno zakočena, a o njihovoj kreativnosti ne trebamo govoriti jer je ona uništena. Evo, hvala.
Hvala. Sljedeći za raspravu kolega Domagoj Hajduković.
Hvala lijepo potpredsjednice Hrvatskog sabora, uvaženi predstavniče ministarstava, kolegice i kolege. Pa evo složit ću se s kolegicama i kolegama koji su prije mene rekli da su droga i ovisnost pošast modernog doba i složio bih se da u zdravstvenom sustavu u RH uz pretilost vjerujem da su ovisnosti najgori problemi. Danas raspravljamo ovdje o Nacionalnom akcijskom planu i strategiji suzbijanja zlouporaba droge i htio bih istaknuti da Nacionalna strategija ima 6 temeljnih područja, a to je koordinacija smanjenja ponude i potražnje droge, praćenje, informacijski sustav, istraživački rad i evaluacija i međunarodna suradnja. Složit ću se tu s kolegom Babićem i reći da je upravo smanjenje potražnje droge jedan od načina na koji možemo riješiti ovaj problem jer živimo u društvu koje se nosi s nekim temeljnim ekonomskim načelima, a to je da ponuda uvijek postoji ako ima potražnju. Ako srežemo potražnju tada to će nužno dovesti i do smanjenja ponude ja se barem u to iskreno nadam. No, dozvolite mi da se i kao kolege prije mene posebno osvrnem na prevenciju. Iskoristit ću jednu formulaciju koja možda zvuči utilitirano ako to promatramo samo sa financijske strane, ali je činjenica da je jedna kuna koja je uložena u prevenciju je 4 ušteđene kune na sanaciji, odnosno jedna kuna koja je potrošena u preventivne programe su 4 ušteđene kune u kasnijim programima sanacije, liječenja, pomaganja ovisnicima i slično. Također, svjesni smo da postoji Nacionalni program prevencije ovisnosti za djecu i mlade u odgojno-obrazovnom sustavu kao i obrazovanje i informiranje djece i mladih te sve zainteresirane javnosti o štetnim utjecajima droge. Međutim, bojim se da je to premalo. Naime, naš odgojno-obrazovni sustav se sve više svodi na onaj čisto obrazovni. Dakle, nema ovog odgojnog elementa i kao što je kolega rekao odgojni element treba dolaziti i možda iz nekih drugih izvora no o tome ću nešto kasnije. Ono što sam htio reći, je da ono što mene najviše zabrinjava je alarmantno stanje među školskom populacijom i među mladima koji su ujedno i najizloženiji ovoj počasti. Tako mi dozvolite da samo neke podatke navedem koje smo mogli iščitati iz ovog izvješća. Dakle, podaci koji se odnose na trošenje nikotinskih proizvoda upućuju na to da dječaci, dakle govorimo ovdje o mladima, odnosno djeci od 11,13,15 godina, dakle da dječaci eksperimentiraju nešto ranije nego djevojčice, te je prevalencija eksperimentiranja među dječacima nešto više u dobi od 11 i 13 godina. No, ono što je zabrinjavajuće je da do 15 godine te razlika među spolovima više nema. Dakle, da djevojčice u jednakoj mjeri troše nikotinske proizvode kao i dječaci, što do sada nije bio ovdje slučaj. Proširenost pijenja, odnosno zlouporaba alkohola kod djece u relativnoj je stagnaciji u svim dobnim skupinama, ali relativno i to je ono što brine. Ukupno 16% dječaka i 11% djevojčica od 15 godina odgovorili su u istraživanju da su barem jednom u životu probali marihuanu. U odnosu dakle, ako usporedimo, na podatke iz 2006. kad je to odgovorili 17% dječaka i 11% djevojčica, dakle možemo doći do nekog blagog pada od 1%, ali i to je premalo posebice ako uzmemo da se pad desio samo u dječačkoj populaciji, dakle muškoj, a ne među djevojčicama. Po prevalenciji, opijanju u posljednjih mjesec dana Hrvatska je na 7 mjestu ESPAT zemalja, u trošenju nikotinskih proizvoda u posljednjih 30 dana Hrvatski su mladi na 3 mjestu, sa 41% Dakle, to su sve podaci koji pozivaju na uzbunu, sve podaci koji zapravo govore kako naši mladi su itekako izloženi ovoj pošasti, kako naše mjere prevencije tu trebaju itekako još odraditi svoj posao. Ono što valja istaknuti, također je da u RH ne postoji sustavan pregled praćenja preventivnih aktivnosti koje se provode. Zato bih svakako pohvalio da je Ured za suzbijanje zlouporabe droge tijekom 2011. godine izradio bazu programa prevencije ovisnosti kako bi se dobio uvid u preventivne aktivnost. Također, valja istaknuti da postoji nekoliko vidova prevencije, dakle prije svega strategija okruženja koja se bazira na pretpostavci da su neki pojedinci zapravo ohrabreni od strane svog okruženja, dakle ljudi i društva u kojemu se kreću, da drogu probaju, odnosno da dođu u doticaj s njom. Te izolacija, dakle što manje pojavljivanja takvih društava kroz edukaciju i slično, dovodi do smanjenja, dakle utjecaja okruženja na pojedinca koji je izložen opojnim drogama. Univerzalan prevencija je dakle prevencija koja se provodi u svim populacijama. Selektivna prevencija također postoji među ugroženim grupama, također indicirana prevencija koja se provodi prema osobama koje pokazuju ponašanje koje je povezano s pojedinačnim visokim rizikom od razvoja zlouporabe droge. Postoji nacionalna te lokalne medijske kampanje koje promiču, odnosno educiraju javnost o štetnostima droga. I tako u ovom izvješću smo mogli iščitati da postoji čitav niz mjera, čak i neke nevladine udruge, jedinice lokalne samouprave, samo je državna uprava itd. … [[Govornik se ne razumije.]] ako govorimo o univerzalnoj prevenciji, trening životnih vještina, promoviranje alternativnih strategija mišljenja, trening socijalnih vještina, podrška zajednici, odaberi sport, reci drogi ne i slično. Ali postavlja se uvijek pitanje, da li je to točno, odnosno da li je to dovoljno? Kolega Babić je u svom izlaganju rekao, barem sam ja to tako shvatio, da je stanje u društvu na neki način poticaj uzimanju droga. I je, mogu se u tome složiti. Da utjecaj na to svakako ima i stanje u obitelji, roditelji, škola, ali i svi mi drage kolegice i kolege kao susjedi, tete, ujaci, stričevi, kao stariji ljudi u kojima mladi gledaju uzor, trebamo taj uzor i dati, pomoći im i raditi na tome da stvaramo jedno pozitivno okruženje u našem društvu. Dakle, svaki pojedinac tu može doprinijeti. Ne bih se složio da je represija uvijek jedini ključ za rješavanje ove situacije. Dati ću vam jedna primjer iz povijesti, to je primjer prohibicije u SAD-u kada su alkoholna pića bila zabranjena. Jedan je sociolog u jednom ozbiljnom radu koji je proučavao ovo razdoblje rekao da se u SAD-u nikad više nije zloupotrebljavao alkohol nego upravo u razdoblju prohibicije. Zabranjeno voće, kao što kažu, je uvijek najslađe. Nemojte me krivo shvatiti, dakle ja nisam za legalizaciju droga, ali držim i da pretjerano represivni aparat tu ne može pomoći. Kolega je govorio o celebritima, o stvarnim ličnostima koji često propagiraju upotrebu droge. Ja se tu ne bih složio, ja bih rekao čak da su neki celebritiji hodajuća reklama protiv droge. Pogledajte recimo Rolling stonse kako izgledaju nakon godina i godina opijanja i zlouporabe opojnih druga. Ja ne bih baš rekao da izgledaju dobro, a onda naši mladi ili Ozzy Osburn uostalom. Onda naše mlade možemo pitati želite li vi tako izgledati pod svoje stare dane? Mislim da će mnogi reći da ne žele. Uglavnom da privedem moju raspravu kraju, pohvala svim akcijama i planovima koji će se upotrebljavati, dakle u nastojanju da smanjimo zlouporabu opojnih droga, ali također i alkohola, duhanskih proizvoda i svega ostaloga, te da imamo zaista zdrav duh u zdravom tijelu. Hvala.
4 replike na vaše izlaganje. Zlatko Komadina prvi.
Poštovane kolegice i kolege. Pa asocirala me na ovu repliku ova teza o ponudi i potražnji kolege Hajdukovića. Ja se slažem, inače po logici stvari ako je potražnja manja da onda ni ponuda, jel će se smanjivati, ali zapravo treba i obrnuto i ponuda ne bi smjela biti lako dostupna, kao što je danas dostupna diljem svijeta, pa naravno i u Hrvatskoj. Pa ću na tu temu malo reći samo par riječi, a iz osobnog iskustva u suradnji s policijskom upravom godinama, naime mi trošimo puno sredstava na razne oblike suzbijanja zlouporaba droga, znači i na prevenciju, i na liječenje, ali i na represiju. Imam osjećaj da na represiju trošimo najmanje. A zašto to govorim? Zato jel policijske uprave najmanje djelatnika i najmanje sredstava imaju upravo u odjelima za suzbijanje uporabe opojnih droga oni bi mogli puno više te dilere poloviti, naravno ne one koji konzumiraju najčešće se regrutiraju ona srednja linija dilera među konzumentima koji konzumiraju, nisu oni predmet obrade i ne bi trebali biti naravno niti predmet zatvorskih kazni ali oni koji u organizirani kriminal spadaju do njih se može doći, samo treba više djelatnika. U svaku školu kad dođete slijedeći trag droge ćete doći do onoga tko je tu drogu u konačnosti i raspačavao. No, malo bih samo par riječi rekao da je zapravo tanka nit između onoga što počinje biti teža droga ili onih opijata koji su zapravo društveno prihvatljivi. Pa koliko ja znam alkohol je legalan, nikotin tj. cigarete su legalne i uostalom u prvim zapisima još od Biblije se spominje vino i tako pretvaranje vode u vino jel' i sve to skupa. I uostalom mnoga umjetnička djela su nastala upravo na opajanju da ne kažem opijanju. To je u životu tako, samo tu granicu trebamo znati. Još je Baudelaire rekao u svojoj čuvenoj zbirci Cvjetovi zla … [[Govornik se ne razumije.]] opajajte se bilo vinom, bilo poezijom, bilo krepošću. Prema tome opajanje je nešto što je sastavni dio čovjekova bića.
Hvala lijepa kolega Komadina. Sljedeća replika je Đurđica Sumrak.
Hvala vam lijepo gospođo potpredsjednice Hrvatskoga sabora. Pa evo ga mladi kolega Hajduković, kažem mladi zato jer jeste i drago mi je da sam slušala vašu raspravu danas i doista slažem se sa vama. Željela sam još doprinijeti vašoj raspravi i reći da sve te edukacije i sve te naše strategije koje su bile ipak su urodile plodom. I kad se jedan ili dva ili deset njih skine sa igle i otpelja na liječenje to je sve urodilo je plodom. Htjela sam samo reći još vezano uz jedno istraživanje koje je rađeno u Zagrebu, a zašto u Zagrebu? U Zagrebu je naime najveći broj liječenih ovisnika, pretpostavljam zbog toga jer su tu institucije dakle koje jesu, ali evo ga dokazalo se da i nije najveći broj korisnika toga. Da li su tu dileri? Pretpostavljam da je, centar je ovdje pa sigurno da ima. Međutim, evo što je otkrila analiza otpadnih voda potrošnje droge u Zagrebu. Stopa potrošnje droga u Zagrebu relativno je niska u usporedbi sa većim zapadnoeuropskim gradovima. Znatno se manje troši kokaina, metamfemamina, potrošnja marihuane slična je onoj u Milanu a pokazala je analiza komunalnih otpadnih voda 19 europskih gradova. Ovdje je bila riječ o istraživačkom pristupu potaknutom od Norveškog instituta za istraživanje i od Milanskog instituta a tu je sudjelovao i Ruđer Bošković jednako tako. Pa nakon ovoga ispitivanja u stvarnosti predlaže se da se ovakva ispitivanja vrše jer analiza tih otpadnih voda sveukupno pokazuje stanje. Možemo biti možda ipak mrvičak zadovoljni jer evo ga mi smo ne da nismo najgori nego smo daleko ispod razine onih najgorih kao što su ne znam Antwerpen, Barcelona, Amsterdam i neki drugi europski gradovi.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku kolega Hajduković.
Hvala gospođo potpredsjednice. Kolegice Sumrak jako mi je drago da imamo konsenzus i odnosno da se slažemo oko ove stvari koja je izuzetno bitna, no u samo jednom malom dijelu se zapravo ne bih složio s vama da možemo biti mrvicu zadovoljni. Ne možemo biti zadovoljni po meni, ni ako smo tako nisko s obzirom ako se uspoređujemo sa zapadnim zemljama. Nama cilj treba biti dakle da to svedemo na minimum, da ne kažem gotovo na nulu.
Replika Stjepan Milinković.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Kolega Hajduković govorili ste i vi o prevenciji i suglasan sam u tom dijelu apsolutno da prevencije nikada dovoljno poglavito glede ove populacije mlađe životne dobi. I u tom dijelu ste točno konstatirali da se nažalost ova životna dob ide prema niže prema ovisnostima i da su tu naravno i djevojčice i dječaci, isto i o tome ste govorili, i u tom dijelu zasigurno treba uložiti dodatne napore. Ali želim reći na koji način, tu se temeljno ne slažemo. Na koji način razmišljate. Ovakav jedan relativizirani pristup, dakle e sad lake droge, teške droge kao što smo čuli od određenih kolega to ne doprinosi tome jer ta je mlada populacija ona prihvaća. Vi ste govorili i o uzorima. A druga stvar pristup i samog zdravstvenog odgoja koji se sada, o njemu se govori na velika zvona kako je on nešto uistinu revolucionarno, kako će puno donijeti ja svjedočim tome da se tu uistinu govori o nekim stvarima koje su nametanje određenih shvaćanja onima drugima. Ja držim da mi imamo isto reći sa ove strane kao što je govorio kolega Babić na koji se način može tome pristupati, a s ovim pristupom se neće doprinijeti onoj vašoj temeljnoj poruci zdrav duh u zdravu tijelu. Hvala lijepo.
Odgovor na repliku, Domagoj Hajduković.
Hvala lijepo. Kolega Milinković pa ja nisam rekao da postoje lake i teške droge, ja bih rekao da postoje društveno prihvatljive i društveno neprihvatljive. Evo kolega Komadina je rekao dakle nikotin, odnosno duhan, alkohol to su isto neke vrste opijata koje su društveno prihvaćene. Dakle, koje su legalne. S druge strane imate one koje su nelegalne. I dalje stojim kod toga da represija nije nužno jedini ključ u rješavanju ovoga. I dati ću vam samo još jednu anegdotu iz svakodnevnog života, dakle oni natpisi na duhanskim proizvodima što nalazimo – pušenje ubija, ukoliko pušite za vrijeme dojenja to može utjecati na dijete itd., moj kolega koji je strastveni pušač kad kupuje cigarete ako mu prodavačica da cigarete na kojima piše da pušenje smanjuje pokretljivost spermija kaže dajte mi radije onu sa dojenjem. Dakle, ipak je to došlo do njega i svjestan je itekako štetnog utjecaja, a vjerujem da će ga to u konačnici motivirati i da prestane pušiti. Hvala.
I zadnja replika Zoran Vinković.
Uvaženi kolega Rolling Stonesi tu su negdje iznad 70 godina i još uvijek oko njih su one grupie djevojke, a inače vraški i dalje dobro sviraju ali evo nevezano za Rolling Stonese i za ono što su oni imali u svojoj povijesti, isto kao i Beatlesi, itd., LSD i tako, ali želim samo, i podržavam sve ovo što ste rekli, a uz dakle prevenciju, uz ja bih rekao jedan sustav obrazovanja kako u osnovnoj školi, a ja sam rekao i u vrtiću, ali prije svega u obitelji, dakle ta prevencija treba ići od malih nogu, ali isto tako se ovi novci moraju uložiti i u represiju, jer bez obzira, mi možemo educirati, trošiti novce na liječenje ovisnosti ako u svakom gradu imamo registriranih ne znamo koliko dilera koji dalje dakle stoje ispred svake škole, dilaju tu drogu, ništa im se ne dešava, netko ima osjećaj da su praktično pod zaštitom nečijom. Istovremeno obitelj postaje jedina žrtva, pojavljuju se nove vrste ovisnosti, to je prije svega kocka, gdje dolazi do čak i isto slično kao i u narkomaniji, u ovisnosti o drogama, dolazi i do kriminalnih kaznenih djela itd., a svjedoci smo da mnoga djeca dakle, i meni nije jasno kako dijete od 15 godina može ići u 11 sati navečer u grad u noćni život i vratiti se u sati ujutro. Dakle kažu da svi idu, ja ne vidim razloga da ijedan roditelj u Hrvatskoj, i to je problem, ne sada u Zagrebu, u Splitu, to je problem i u Đakovu, da mu dijete od 14 ili 15 godina izlazi u 11 sati navečer i vraća se u 5 sati ujutro, a … [[Govornik se ne razumije.]] Hvala.
Hvala. Odgovor na repliku, Domagoj Vuković.
Hvala. Pa kolega u načelu se slažemo, možda ste me samo krivo razumjeli, ja nisam rekao da represivni aparat ne treba postojati, dapače. Ali ono što sam želio naglasiti da represija nije jedini način rješavanja. A slažem se dapače sa vama da dileri se ne smiju osjećati zaštićeno, posebno dakle pojedinci koji sa namjerom prodavanja, raspačavanja droge svjesno to rade, bave se s tim, oni itekako trebaju biti kažnjeni. Hvala.
Nastavljamo raspravu. Na redu je Dunja Špoljar. Izvolite kolegice.
Hvala potpredsjednice, uvaženi predstavnici ministarstava, kolegice i kolege. Prijedlog nacionalne strategije suzbijanja zlouporabe droga koji je pred nama jasno dijagnosticira u poglavlju prevencije ovisnosti djece i mladih da nije postignut dovoljan napredak, te da se programi prevencije ovisnosti provode povremeno, segmentirano i bez učinkovite evaluacije. Pri tome je važno njegovati multidisciplinarni pristup te razvijati različite oblike suradnje između institucija, među ostalim naravno institucije za odgoj i obrazovanje. S obzirom da je najveći broj djece i mladih obuhvaćen tim odgojno-obrazovnim sustavom potrebno je preventivne aktivnosti uključiti u godišnji plan i program škola, i drugih odgojno-obrazovnih ustanova, edukacija o ovisnostima trebala bi biti sastavni dio nastavnog kurikuluma. Budući da je čitav niz mojih predgovornika govorio o prevenciji u školi, odnosno u odgoju i obrazovanju, ja ću biti potpuno konkretna. Dakle svi zajedno možemo sad kakvo je stanje bilo u prethodnoj školskoj godini i koliko nastavnih tema je podrazumijevalo prevenciju ovisnosti droga i zbrojiti na prste. Ukratko nastavne teme su bile sljedeće: priroda i društvo četvrti razred, moje tijelo, razumjeti štetnost ovisnosti, priroda šesti razred, pubertet, promjene i teškoće u sazrijevanju, ovisnost. Sedmi razred katolički vjeronauk koji je izborni predmet i nije nužan, odnosno nije, ne znači da se provodio zamke suvremenih ovisnosti, ovisnost i droga. Osmi razred njemački, odnosno francuski jezik, tema je kultura i supkultura mladih, moda i modni trendovi, stil odijevanja, ovisnost i njihovi uzroci, a ključna struktura … [[Govornica govori njemački, nema prijevoda]] Biologija osmi razred, ovisnosti i ključni pojam narkomanija i onda još izborna kemija, koja ne pokriva cijelu populaciju ovisnost, narkotici, tjelesni sedmi i osmi razred, povijest osmi razred Hrvatska i svijet na pragu trećeg tisućljeća sa ključnim pojmom zlouporaba droga. To je na žalost bilo sve. No škole imaju i školske preventivne programe ovisnost. Školski preventivni programi provode se od 1997. Godine i obaveza svake škole je da na početku školske godine u skladu sa svojim specifičnostima donese preventivni program koji je sastavni dio godišnjeg plana i programa škole. Cilj ustroja školskih preventivnih programa jest da se tijekom pedagoške godine u školama provedu konkretne aktivnosti usmjerene na preventivno djelovanje prema nacionalnim strategijama i programima kao što je ova o kojoj danas govorimo, te posebnostima ustanove. Školskim preventivnim programom, osim učenika uključeni su naravno učitelji, ali i roditelji, dakle podvlačim i roditelji. Za uspješno provođenje važan je timski rad, suradnja učitelja, roditelja i ostalih koji se bave djecom i mladima. Razni oblici stručnog usavršavanja na stručnim skupovima, savjetodavni rad s učenicima i roditeljima, dobra informiranost o trendovima konzumiranja droga u lokalnoj sredini, a podrazumijeva kvalitetnu organizaciju i visoko kvalitetnu izvedbu nastavnog rada. A kad smo kod visoko kvalitetne izvedbe nastavnog rada ponovo u ovoj sabornici edukacija, edukacija i edukacija nastavnog osoblja, odnosno učitelja, a posredno onda i učenika i roditelja. Suradnja. Dakle u međuvremenu u škole su ušli novi sadržaji, dakle od ove školske godine zdravstveni odgoj koji ima modul koji se zove prevencija ovisnosti od prvog razreda. Dakle prevencija ovisnosti u prvom razredu podrazumijeva dva sata, u drugom dva, u trećem jedan, i u četvrtom tri sata, i da ne nabrajam na dalje. Osim prevencija ovisnosti u prvom razredu podrazumijeva dva sata, u drugom dva, u trećem jedan i u četvrtom tri sata i da ne nabrajam na dalje. Osim zdravstvenog tu je i građanski odgoj koji ide eksperimentalno u šest škola i odgoj za demokratsko građanstvo koji će uputiti mlade u svoja prava, slobode i prije svega u odgovornosti i poučiti ih kako se boriti sa ovim izazovima. Slijedom svega navedenog, bilo bi dobro kada bi Nacionalna strategija za suzbijanje zlouporabe droga konkretizirala preventivno djelovanje u sustavu odgoja i obrazovanja, stimulirala implementaciju edukativno-preventivnih tema o ovisnosti u sve nastavne predmete i sadržaje, dakle u kurikulum, kao i u nastavni plan i program, te naglasila oblike međuresorne suradnje. U tom svjetlu vrlo željno očekujemo akcijski plan. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Imamo repliku. Kolega Komadina izvolite.
Samo u dvije rečenice. Na tragu diskusije moje drage kolegice, želio bih reći da kod prevencije mi imamo infrastrukturu upravo ovo što je kolegica rekla, a to je obrazovni sustav. Znači osnovne i srednje škole u toj dobi i ta populacija je zapravo ona populacija kojoj se može dogoditi da otklizi u svijet droge. Znači, dok smo u fazi odgoja i obrazovanja, ajmo, ako ćemo odgoj riješiti više manje u obitelji, makar nije to tako, obrazovanje u školi, onda ne vidim niti jedan razlog zašto se ne uvede kao obvezan predmet, a imamo već prijedlog i inicijativu kolege ministra Jovanovića, nekakav predmet tipa zdravstvenog odgoja ili kako ga je već nazvao, u kojem bi se upravo o ovim stvarima predavalo – o seksualnom odgoju, o prevenciji nasilja. Prema tome, nikad dovoljno toga , pogotovo kad je izloženost tolika onda mora biti i s druge strane mogućnost da ti mladi čuju o svemu tome na jedan ispravan način. Prema tome, zalažem se za to da bude obvezan predmet u školama a ne nikakav izborni ili nešto što je bilo do sada. Zahvaljujem.
Hvala i vama. Imamo odgovor na repliku. Kolegice Špoljar, izvolite.
Ja bih samo ponovno naglasila da je zdravstveni odgoj uveden od rujna mjeseca u sve škole, da je on obvezan i da ima modul koji se zove spriječavanje ovisnosti, ali da će se on i dalje proširivati i da će se aktualizirati to ovisi i o nama i o svim djelatnicima u odgojno-obrazovnom sustavu.
Hvala. Imamo još jednu repliku. Kolega Vinković izvolite!
Poštovana kolegice, pa složio bih se doista s vama da prije svega ne samo kroz školu, dakle kroz sustav odgoja i obrazovanja, nego taj odgoj, dakle prvi odgoj počinje u obitelji. Prije svega treba učiniti posebno u svim sredinama ali i osigurati im materijalna sredstva. Dakle, vi ne možete ići niti u jedan sustav bez određenih materijalnih sredstava. Tu mislim i na jedinice lokalne samouprave, tu mislim i na škole koje u ovom trenutku nemaju niti elementarna sredstva kako bi uopće održavali svoje materijalne troškove jer je došlo do smanjenja onom mini poreznom reformom i smanjen je onaj udio decentraliziranih sredstava. Mnoge jedinice lokalne samouprave su osnovala i vijeća za prevenciju i konstantno, sustavno rade ne samo na edukaciji nego upravo na prevenciji svih mogućih posljedica ne samo ove ovisnosti nego i drugih ovisnosti od kojih doista vrvi. Međutim, ja opet tvrdim da je jedan veliki problem, dakle sustavno odgoj mora biti vezan i za obitelj i za školu i za crkvu tko je vjernik i za cjelukupno društvo i upravo u obitelji moraju postojati oni zdravi temelji. Opet postavljam pitanje, svim hrvatskim obiteljima, svim roditeljima, tko ima tu odgovornost? Bez obzira dakle na ovaj Obiteljski zakon, poslati dijete na ulicu u jedanaest sati navečer i dopustiti mu, dakle djetetu koje je maloljetno, dopustiti mu da dođe u pet ujutro ili da dođe sutradan ujutro. Meni to nije jasno. Meni kad je čača rekao, imao sam četrnaest petnaest godina ili dok nisam završio srednju školu, u dvanaest sati moraš doći kući! Ajde ti ne dođi kući! A batina nije izišla samo iz raja nego je bila prisutna [[Upadica Batinić: Kolega Vinkoviću, četrnaest sekundi, petnaest, šesnaest. Završili ste.]] Dijete danas nazove Plavi telefon
Sljedeća za raspravu Ruža Tomašić. Izvolite kolegice!
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa evo, u Republici Hrvatskoj uočen je stalan trend porasta broja osoba liječenih zbog zlouporabe droga. Prema svim pokazateljima u Republici Hrvatskoj posljednjih se godina povećala ponuda droga koja je postala i raznovrsnija. Isto se tako povećala i dostupnost droga što je prouzročilo povećan trend konzumiranja droga osobito među mladima. Djeca u dobi do četrnaest godina čine 17,1 mladih, a u dobi od 15 do 29 godina 20,25 ukupnog stanovništva Republike Hrvatske. Dakle, sveukupno djeca i mladi čine 37,35 % stanovnika Republike Hrvatske. I mi se kunemo u tu djecu da su naša budućnosti i da smo mi odgovorni za njih, ali od te odgovornosti nema ništa. Kako su kolege govorile, mlade puštamo da ostanu vani koliko hoće, kafići rade do pet ujutro… Razgovarala sam sa djecom koja izlaze van tako kasno i kažu da bi oni drage volje da kafići prestanu raditi do jedan po ponoći da bi došli doma, vlasnici kafića kažu da bi oni isto voljeli zatvoriti najkasnije do jedan pa da budu doma sa svojim obiteljima, estrada kaže da bi i oni isto voljeli biti doma. I gdje je problem onda? Znači da je problem u Vladi, u vlasti! Ako svi žele da se kafići zatvaraju oko jedan sat, pjevači ne bi željeli pjevati, vlasnici kafića ne bi željeli raditi, a gdje onda vidimo problem? Ili namjerno netko uništava obitelj, a mi znamo da je obitelj … [[Ne razumije se.]] društva. Prema istraživanjima i epidemiološkim podacima broj osoba ovisnih o drogama u Republici Hrvatskoj nakon 1990-ih godina u stalnom je porastu o odnosu prema prijeratnim godinama. Konstantno je među liječenim osobama najviše opijatskih ovisnika 81,9%. Do kraja 2010. godine u registru osoba liječenih zbog zlouporabe psihoaktivnih droga Hrvatskog zavoda za javno zdravstvo ukupno je registrirano 30 tisuća 290 osoba liječenih zbog zlouprabe psihoaktivnih droga. Međutim u promatranom razdoblju još tisuću do tisuću 400 osoba liječilo se u terapijskim zajednicama, a godišnje oko tisuću 400 osoba svih kaznenopravnih statusa zbog kaznenog djela zlouporabe droga boravi u zatvorima i kaznionicama. I sada ako još pomnožimo to što je realno sa tri puta, to dobijemo pravu brojku ovisnika što je zastrašujuće. U 2001. broj osoba koje su liječene zbog ovisnosti zlouporabu droga povećan je za 27% u odnosu na 2002., 2000. U 2002. u odnosu na 2001. godinu za 9,2% da bi se u 2003. u odnosu 2002. broj osoba smanjio za 2,3% što znači da je ukupno povećanje broja osoba u sustavu tretmana od 200. do 2003. godine bilo oko 34%, odnosno svake se godine u sustav za liječenje javilo od tisuću 800 do dvije i pol tisuće novih ovisnika, dakle najviše 2001. kad ih je bilo negdje 2 tisuće 548 od kojih tisuću 66 opijatskih. Od 2004. do 2008. broj novih osoba u sustavu raste sporije i kreće se od tisuću 619 u 2004., do 2 tisuće i jednog u 2006. godini. Broj novih osoba koji na liječenje dolaze zbog opijatske ovisnosti relativno je stabilan i u posljednjih nekoliko godina kreće se prosječno oko 800 godišnje. Najviše osoba liječeno zbog heroina oko 76%, zatim zbog zlouporabe marihuane oko 13%, a ostala su sredstva malo zastupljena. Prema podacima MUP-a najveće zapljene heroina u razdoblju od 2000. do 2007. ostvarene su 2004. 114 kilograma, a ove je godine zaplijenjeno 4 kilograma, i nadam se da je to radi i smanjenja konzumiranja, a ne radi smanjenja rada policije. Ukupan broj ostvarenih zapljena bio je najveći 2006. godine, dok su najveće količine droga zaplijenjene 2007. godine kada su zaplijenjene najveće količine kokaina i to 150 kilograma. Prema podacima Ministarstva unutarnjih poslova vezanh uz kazneno djelo zlouporaba opojnih droga koje su počinile maloljetne osobe primijećen je konstantan udio 4 do 5% ovih kaznenih djela u ukupnom broju procesuiranih kaznenih djela iz članka 173. Kaznenog zakona. Nadalje rezultati … [[Ne razumije se.]] istraživanja za 2003. godinu pokazuju da je Hrvatska po raširenosti uzimanja droge kod mladih među europskim zemljama sa uzlaznim trendom. Hrvatska je po uzimanju marihuane 1999. godine bila na prosjeku europskih zemalja, dok je 2003. godine iznad europskog prosjeka za 1%. Raširenost uzimanja ecstasija među mladima je 4%, te je Hrvatska po uzimanju te droge na 8. mjestu u Europi. U 2007. godini je u Hrvatskoj kao i u većini drugih europskih država došlo do smanjenja uporabe ecstasya te broja učenika koji su uzeli marihuanu barem jednom u životu, ali se povećao broj mladih koji su problematično konzumirali marihuanu, odnosno uzeli je 40 puta i više u životu. Premda su ti udjeli 5% za dječake, i 2% za djevojčice zabrinjavajući je podatak da otprilike tri prosječna razreda srednje škole postoji 5 dječaka i dvije djevojčice koji problematično koriste marihuanu i koji su izuzetno rizični za pojavu ovisnosti. Podaci … [[Ne razumije se.]] 2007. Prema podacima ESPAD-ovog istraživanja za tu istu godinu u posljednjih 12 mjeseci barem je jednom pilo alkohol 84% mladih, dok se barem jednom u posljednjih 12 mjeseci opilo 43% mladih, što je više od prosjeka europskih zemalja koje su sudjelovale u istraživanju. Sve to govori da je iznimno važno razvijati programe prevencije ovisnosti, usmjeren na prevenciju svih oblika ovisnosti a posebice prevenciju ovisnosti o alkoholu, cigaretama i drugim legalnim sredstvima. U novije vrijeme sve su učestaliji i drugi oblici tzv. modernih ovisnosti, od kojih su najznačajniji ovisnost o kockanju i ovisnost o Internetu, međutim o raširenosti te problematike među djecom i mladima još uvijek nema egzaktnih pokazatelja, a programi prevencije tih oblika ovisnosti provode se u sklopu redovitih preventivnih programa, najviše kroz odgojno obrazovni sustav, i zdravstveni sustav. Važno je imati na umu da su legalne droge, tj. alkohol i cigarete za djecu i mlade u dobi do 18 godina ilegalne, jer je prodaja tih proizvoda djeci i mladima zakonom zabranjena, te stoga u provedbi ovih programa značajniju ulogu treba zauzeti i represivni sustav, posebice državni inspektorat, policija, Državno odvjetništvo i sudovi. Također Zakon o priređivanju igara na sreću i … [[Ne razumije se.]] igara propisivao je sustav i uvjete priređivanja igara na sreću u koje spadaju i kladioničke igre, a važio je do 1. Siječnja 2010. Godine. Tim zakonom bilo je propisano da su posjed i sudjelovanje u kladioničkim igrama dopušteni samo punoljetnim osobama koje su dokazale svoj identitet. Novim Zakonom o igrama na sreću Narodne novine broj 87/2009. koji je stupio na snagu 1. siječnja 2010. godine također se zabranjuje primanje uplata za klađenje od osoba mlađih od 18 godina, a u slučaju sumnje u ispunjenje ovih uvjeta igrač je dužan priređivaču pružiti dokaz o svojoj punoljetnosti. Može se ustvrditi da su najčešći razlozi zlouporabe droga i drugih sredstava ovisnosti među djecom i mladima socijalna afirmacija po vršnjačkim skupinama osobni problemi, težnja za ugodom, znatiželja, problemi obitelji, nepovoljni opći uvjeti života i neznanje. Mladi u razdoblju adolescencije skloni su izražavanju subkulturnog bunta protiv vrijednosti odraslih i prihvaćaju drugačijih trendova koji su primjereniji njihovoj generaciji. Nadalje djeca i mladi čiji su roditelji nedovoljno angažirani u njihovom odgoju skloni su zlouporabi droga, a pojačana konzumacija droga prisutna je kod djece čiji su roditelji pretjerano strogi ili pak popustljivi u odgoju. Također je pojačana sklonost na droge prisutna i kod adolescenata s poremećenim odnosima u obitelji, kao i kod onih čiju obitelj karakterizira manjak roditeljskog nadzora i emocijalne bliskosti. S obzirom na mnoge čimbenike koji utječu na konzumiranje droga i pojavu ovisnosti kod mladih, programi prevencije ovisnosti i rada s djecom i mladima trebaju biti usmjereni na razvijanje svestranijih njihovih interesa, kreativnosti i sposobnosti, te im stvoriti mogućnost da se razviju u osobe koje će uspješno obnašati sve svoje životne uloge. Također, iznimne napore potrebno je uložiti na radno otkrivanje rizičnih skupina djece i mladih, te onih koji potječu iz rizičnog obiteljskog i socijalnog okruženja, ili pak oni koji pokazuju poremećaj u ponašanju i započeli su s konzumiranjem sredstava ovisnosti kako bi se spriječila daljnja uporaba tih sredstava i pojava ovisnosti. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Na vaše izlaganje imamo 2 replike. Prvi se javio Zoran Vinković. Izvolite kolega.
Pa evo, uvažena kolegica je rekla da obazirući se na rad ugostiteljskih objekata, na pjevače da bi oni, same ugostitelje da bi oni išli vjerojatno u 9 sati kući spavat, pa na posredno optužila, vjerojatno i sve one koji donose o tom radnom vremenu ugostitelja. Pa ja se sjećam, evo i u moje vrijeme, dakle dok sam bio puno, puno mlađi, ti ugostiteljski objekti su radili do 1 sat vikendom, noćni barovi su radili do 3. Tada nije bilo moguće, dakle kao djetetu ili mlađoj osobi od 18 godina uopće zaviriti u taj noćni bar. Obzirom i na razvoj turizma, doista ne možemo ići u tu krajnost, međutim, ja ne vidim uopće mogućnost, dakle ukoliko dijete ima roditelja, skrbnika ili čak onu poslovno sposobnu ženu, da to dijete koje je maloljetno ode, dakle u 11 sati navečer, kada je prošao Tom i Jerry i vrati se kući u 5 ujutro, jer noćni barovi rade do 3 u Hrvatskoj, ne rade do 5. Ili Baltazar ili onaj Calimero, to se sjećam dok sam bio, dok sam bio mlad. Dakle, problem je prvo i prvenstveno vezan za obitelj. U ono vrijeme nije bilo Obiteljskog zakona, nego je bio zakon majke i oca i nije im trebao zakon koji će donijeti Hrvatski sabor da u svakom trenutku ne znaju gdje je sin ili kćerka. Danas, i ne zalažem se na nasilje nad djecom, ali ukoliko otac lagano ili majka, lagano ošamari dijete to dijete koje isto putem ovih medija instruirano, krenut će, onaj plavi telefon i na kraju će roditelji nastradati ni krivi ni dužni. Tu je najveći problem, u obitelji.
Hvala. Imao odgovor na repliku. Kolegice Tomašić izvolite.
Hvala lijepa. Pa kolega ja sam 2, 3 puta rekla do 12, do 1 sat po ponoći, ne vjerujem da me niste čuli. Ne radi se samo o maloljetnicima, radi se tu i o djeci od 18 i dalje, kada dođu doma u 5 ujutro, i 6 i onda kad idete, niti mogu ići na misu, niti mogu imati obiteljski ručak i još su bili do 5, 6 ujutro. A ja ne vidim, doista ne vidim nikakvog razloga zašto bi ti kafići bili otvoreni do 5 ujutro, a ima vjerujte mi i u Đakovu, to znam.
Hvala. … [[Upadica se ne čuje.]] Imamo sljedeću repliku. Kolega Mladen Novak, izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa, kolegica Tomašić je u nekoliko navrata spomenula istražne radnje policiju, u smislu i prevencije i svega ostaloga. Međutim, nisam bio cijelo vrijeme rasprave ovdje, bio sam i na odboru, pa nisam čuo možda je i neko drugi spominjao. Imamo dojam da je dosta ostalo visit, nedorečeno, čak i sprega tog milja sa policijom, sa određenim krugovima u policiji, ne općenito sa policijom, nego sa pojedincima u policiji. Ne odnosi se ta sprega samo na prisluškivanje, odnosi se ta sprega i na dilanje opojnih droga, a barem kolik sam ja danas bio u ovoj prostoriji ovdje se o tome nije govorilo. Ima tu i jedan drugi dio, koji čak ne bi nazvao ni spregom nego, ti policajci koji su prepušteni ulici, da ne kažem jel su sami tamo, malo ih je, imaju situaciju da praktički, moraju dirnut u krupne zvjerke onda je pametnije za njega maknut se na drugu stranu, napravit se da nešto nije vidio i problem ne da je ostao, problem se povećava. I ne znam da li je netko danas spominjao još ovdje, protokol o testiranju na droge u školama koje svojevremeno barem se kroz medije čulo za njega, dešavalo se nešto, imam dojam da je sad to ili zamrlo ili je skroz se odustalo od toga, pa me interesira dal, zar je pokazao neke loše rezultate ili je jednostavno nedostatak sredstava, nedostatak dobre volje ili nedostatak nečeg trećeg da se s tim nastavi. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Imamo odgovor na repliku. Kolegice Tomašić izvolite.
Hvala lijepa. Pa kolega, slažem se s vama što se tiče policije, većinom njihovi šefovi ne stoje iza njih, ako naprave dobro onda super, policija odlična, ako naprave loše onda sami odgovaraju za svoja djela. I naravno da se policajci boje jer ne znaju tko je čiji sin, tko je čija kći. Ovo je mala država, jako se dobro zna tko je s kim u sprezi i što se događa. A što se tiče prevencije ili testiranja ja sam još u 5.sazivu Sabora predlagala, pa su mi se svim rugali da nakon, za upis u prvi srednje da se testiraju djeca na drogu, u 2, u 3 srednje. Dakle, znači svake godine se testira i onda ako se primijeti da je dijete počelo nešto uzimat ima još vremena, jer uzme 3 godine da djeca postanu ovisnici. Znači puno bi manje novaca potrošili na takva testiranja, nego kad je već kasno i kad tu djecu ili njihove obitelji liječimo. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Prelazimo dalje na pojedinačnu raspravu. Nadica Jelaš. Izvolite kolegice.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče, predstavnici Vlade, odnosno ministarstva, kolegice i kolege. Znamo svi narodnu mudrost koja kaže da se drvo savija dok je mlado. E sad, polazeći od univerzalnosti ove mudrosti i primjenjujući tu mudrost na Nacionalnu strategiju suzbijanja zlouporabe droga o kojoj danas eto govorimo jasno je da su upravo djeca i mladi onaj segment društva na koji se treba strategija fokusirati. I to prvenstveno kroz programe prevencije ovisnosti. Međutim, dosadašnja iskustva su pokazala da u području prevencije ovisnosti ne možemo biti zadovoljni postignutim rezultatima i to prvenstveno iz razloga što se programi prevencije provode kampanjski i povremeno, ja bih čak rekla prigodničarski. Najbolji put i način efikasne prevencije je odgoj. Odgoj kao sustavni kontinuirani postupak, dakle odgajati dijete na način da u njegovom životu nema mjesta za drogu, odgajati ga za život bez droge. Odgoj je najjeftiniji oblik prevencije, on ne košta ništa. Represija košta i to jako puno. Ova formula odgoja ostvariva je samo ako u odgoju učestvuju i institucije za odgoj i obrazovanje i zdravstvo i socijalna skrb i vjerske ustanove i Policija i Državno odvjetništvo i sudstvo i organizacije civilnog društva i sportske udruge i mediji i lokalne zajednice. Nisam u ovom nabrajanju spomenula jednu kariku zato što je želim posebno istaknuti, zato što je želim posebno naglasiti jer je ona apsolutno najvažnija. Ta karika je obitelj i tu smo se svi složili, tu postoji konsenzus. Dakle, obitelj je ključna, a nažalost i obitelji ali i obiteljskog odgoja je sve manje. Roditelji su rastrgani između svakodnevne borbe za osiguranje egzistencije za kako bismo to narodski rekli kruh naš svagdašnji, muku muče kako vraćati kredite i kako osigurati upravo svojoj djeci kakvu takvu perspektivu. Sve je manje vremena, obitelj je na okupu, a djecu se odgaja tako da se živi s djecom. Dakle, da se svakodnevno što više bude s djecom. Roditelji su dakle sve manje s djecom ili možemo reći gotovo uopće nisu s djecom. Djeca predškolskog uzrasta su u vrtićima i to sve duže do 4, 5 pa i 6 sati poslijepodne. Djeca školske dobi su u školama i to kakvim školama? S cjelodnevnim boravkom. Cjelodnevni boravak jest viši standard u obrazovanju, dakle u tom obrazovnom procesu međutim posljedica cjelodnevnog boravka je upravo ta da su opet djeca sve manje s roditeljima. Dalje, djedovi i bake su u domovima za starije i nemoćne osobe tako da ni oni ne mogu sudjelovati u odgoju djece iako je jako dobro poznato koliko je njihov utjecaj pozitivan. Jednom riječju djecu ne odgaja obitelj ili čini to premalo. Djecu odgaja društvo preko svojih institucija, ali djecu odgaja ponajviše svijet preko globalnih, informacijskih odnosno komunikacijskih mreža. I u ovakvoj novoj podjeli društvene odgovornosti za odgoj mladih generacija jasno je da je najveća odgovornost prebačena na odgojno-obrazovni sustav jer djeca počevši od predškolskog uzrasta pa do studenata najviše vremena provode upravo u tom sustavu. Pri tome opet moramo priznati da je i odgojno-obrazovni sustav sve manje odgojni. Pitamo se zapravo koliko je dosad i bio odgojni i to se dakako mora mijenjati. Uvođenje zdravstvenog odgoja od strane aktualne vlasti u obrazovni sustav od početka ove pedagoške godine odličan je potez, no po prvim povratnim informacijama koje se dobivaju iz sustava zdravstveni odgoj nije dobio svoje pravo mjesto, a onda ni efekti ne mogu biti zadovoljavajući. Naravno da su ovo prvi koraci u implementaciji ove mjere, ali važno je da se upravo na početku stvar dobro postavi. Naime, ovako kako je sada to zamišljeno zdravstveni odgoj trebao bi se realizirati onim najvećim dijelom kroz satove razredne zajednice, a onda i kroz neke druge satove. Kada pitate djecu što rade na satovima razredne zajednice onda dobivate, dakle u kontekstu ovog uvedenog zdravstvenog odgoja onda dobivate odgovor da se ništa zapravo nije promijenilo. Razrednica i dalje opravdava izostanke ili rješava neke druge probleme razredne zajednice. O drogi, o preventivnom djelovanju ni riječi. Jasno je da su učitelji apsolutno najvažnija karika u procesu odgoja djece ali kakvi učitelji? Samo educirani učitelji mogu educirati, bolje reći odgajati djecu, provoditi programe prevencije ovisnosti o drogama. Dakle, zdravstveni odgoj je odličan model provedbe prevencije, ali uz određene pretpostavke, uz određene zahtjeve. Dakle, da bude permanentan i da ga realiziraju educirani, kompetentni učitelji koji u tom smislu djeluju ispred institucije ali u velikoj mjeri zamjenjuju i roditelja, kompenziraju dakle taj manjak obiteljskog odgoja, a to je složit ćemo se svi ogromna odgovornost. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Imamo tri prijavljene replike, prvi je Mladen Novak. Izvolite kolega.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa ovako kolegice rekli ste u jednom trenutku, ustvari to me isprovociralo da reagiram, odgoj ne košta ništa. Ovaj odgoj o kojem mi sad pričamo u ovu svrhu košta, košta jer neophodni su dopunski sadržaji kojima će dijete upotpuniti svoj dan da ne bude previše izloženo upravo tim svim opasnostima koje na njega nažalost vrebaju. Da bi se ispunio taj njegov sadržaj nije dovoljno donositi ovakvu strategiju, ova strategija je hvalevrijedna ali onaj jedan mali segmenčić u tom cijelom sklopu gdje na žalost dolazi do izražaja kolike smo greške radili do sada, pa imamo konstantan nedostatak sportskih dvorana koje su u školi, koje su u sklopu nekih škola, koje su dostupne toj djeci, a išli sa nekim megalomanskim projektima nekakvih arena koje nam zjape prazne, koje padaju u dubioze, koje povlače za sobom sve druge, umjesto da se na taj način rješavao upravo ovaj problem, čime bi se omogućio dodatni sadržaj toj djeci. Da bismo nešto takvo napravili, da bismo nešto takvo uspješno priveli kraju mislim da je potrebna nacionalna strategija razvoja Republike Hrvatske čiji bio ovo sastavni dio bio, onda se u tom slučaju ne bi gledalo parcijalno koliko se odvaja za suzbijanje droga ili ovaj dio bi bio dio toga. ne bi strategija, strategija borbe protiv droga ne bi se svodila na onaj parcijalni dio i ljudi koji hvalevrijedan posao rade, mogu samo konstatirati je ali gledajte ovaj dio je iznad mojih mogućnosti, ovaj dio je van nas, gledajte to je Ministarstvo obrazovanja, to je ministarstvo ovo, ministarstvo ono. Hvala vam lijepa.
Žao mi je kolegice, prekasno. Imamo sljedeću repliku Ivanka Roksandić, izvolite kolegice.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pa kolegice Jelaš, onaj dio vaše rasprave gdje ste rekli da je obiteljski odgoj najvažniji u potpunosti potpisujem s vama. Dobro ste ustvrdili i ovo što se tiče odgoja u školi, zaista 80-ih godina zbog svih mogućih reformi napustili smo uopće odgoj, ta riječ se u osnovnoj, srednjoj školi uopće nije spominjala, no međutim i dobro ste ustvrdili, drago mi je da ste vi to ustvrdili, da se digla velika buka oko uvođenja zdravstvenog odgoja, a da on zaista nije svoju primjenu doživio sada, nije ove školske godine. On se segmentarno, a to je i kolegica Dunja Špoljar govorila, uveo u nekoliko sati, no međutim danas nitko nije spomenuo jedan predmet koji i dan danas je u nastavnom planu i programu, govorim još starim nazivljem zato što mi još uvijek imamo nastavni plan i program, to je program koji se zove i predmet tjelesna i zdravstvena kultura, koji u velikom dijelu zaboravljamo od svih športskih aktivnosti onaj zdravstveni dio toga programa, koji u sebi sadrži i prevenciju ovisnosti, i smanjenje agresije kod djece nasilja. Kako se on provodi, to je upitno, ali vam mogu utvrditi da većina profesora, nastavnika i u osnovnoj i u srednjoj školi itekako puno upravo zbog situacija u kojoj se nalaze u školi svakodnevno nalaze u školi sa djecom upravo ne zanemaruju taj dio što se počesto misli da zanemaruju, nego naglašavaju taj zdravstveni dio. Očito nije dosta. Iz svih onih razloga koje ste i vi naveli, u kojoj se nalazi obitelj, u kojoj se nalazi društvo.
Hvala. Imamo odgovor na repliku, Nadica Jelaš. Izvolite kolegice.
Hvala lijepa. Pa izuzetno mi je drago što ste načeli ovo pitanje provedbe, odnosno realizacije ovog zdravstvenog odgoja, odnosno zdravstvenog, tjelesno-zdravstvenog odgoja. Dakle sa naših fakulteta dolaze profesori zdravstvene i tjelesne kulture, međutim interesantno je što oni govore. Dakle nedavno sam upravo čula jednog profesora tjelesne i zdravstvene kulture da je rekao da jedan dio svog programa nastavnog uopće ne može sprovesti. Znate zašto? Zato što djeca više nisu u fizičkoj kondiciji da određene vježbe odrađuju. A znate zašto? Ponovno ponavljam pitanje u kontinuitetu. Zato što previše sjede pred kompjuterima, pred ekranima, ne kreću se, papaju sve ono što ne bi smjeli. Dakle danas morate povećalom tražiti dijete koje se može popeti na uže.
Hvala. I sljedeća replika Stjepan Milinković. Izvolite kolega.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolegice Jelaš govorili ste i vi o prevenciji, i u svakom slučaju sam to primijetio, i slažem se u većem dijelu sa onim što ste rekli, poglavito u onom dijelu gdje ste rekli da obitelj u svakom slučaju mora imati glavnu ulogu, ali isto tako je činjenica da sve te obitelji su danas mnoge obitelji su vrlo teškim egzistencijalnim prilikama, i gotovo svakodnevno se bore sa tim problemima i puno puta ne stignu rješavati ove probleme koji bi trebali biti. Druga stvar, rekli ste da bi se morali u tome, u toj prevenciji svi angažirati, pa ste spomenuli i vjerske institucije. Ja vas na žalost moram razuvjeriti da nije baš tako. Pa i ovaj sam zdravstveni odgoj o kojem ste govorili, on negira te vrijednosti koje zagoravaju vjerske institucije. Ja sam gledao dio toga, gdje autori zdravstvenog odgoja gdje on kaže da je krajnje vrijeme da homoseksualizam uđe u škole itd. Gledao sam neke stvari koje recimo u tom zdravstvenom odgoju. I treću stvar koju ste spomenuli, a to da su prosvjetni djelatnici, da oni isto tako moraju biti educirani. Oni su u istoj situaciji draga kolegice kao i ove obitelji, mnogi oni dakle se bore sa egzistencijalnim problemima, vidite i sami što se događa sa prosvjetom i u tom dijelu vidim da jedna karika koja je vrlo važna da, ona će vrlo teško moći savladati jer se na žalost mora boriti sa ovim drugim okolnostima. Hvala lijepo.
Hvala. Imamo odgovor na repliku Nadica Jelaš. Izvolite kolegice.
Ja se slažem kolega s vama, dakle da prosvjetni djelatnici dijele sudbinu građana Republike Hrvatske, doista je teško svima, a eto oni nekako su bojim se da će, da ovo nije ni dobro što ću reći zapravo najlošije u svemu ovome prošli. Međutim ja uvijek kažem i vjerujem da se jedan ogroman broj, pa čak i svi prosvjetni radnici slažu sa time da je zapravo prosvjeta poziv, da ona nije posao. Dakle to nije zanimanje kojim se ljudi bave, to je naprosto poziv koji se živi. Dakako to nije nikome, i ne smije biti nikome opravdanje da su plaće u prosvjeti takve kakve jesu, ali vi ste čuli Premijera, oni su prvi na spisku kada dođu bolja vremena za povećanje plaće.
Hvala. Imamo sljedeću raspravu, Ivanka Roksandić. Izvolite kolegice.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pa evo danas zaista cijelo dopodne raspravljamo o ovoj tematici, ali mislim da je to jedno od prevažnih pitanja u ovom trenutku u cijelom društvu. Kad pročitate sve ove dokumente koje smo dobili i prijašnju strategiju i ovu sadašnju treću strategiju, i izvješće o provedbi nacionalne strategije i akcijskog plana, postavljam si jedno pitanje što nema u svim tim dokumentima i što još nedostaje, što bi smo trebali učiniti da smanjimo pojavu ovisnosti kod mladih. A danas smo čuli i od kolegica i kolega da se pojavljuju i nove ovisnosti, ovisnosti o internetu, ovisnosti o kladionicama, ovisnosti o kocki. Dakle, uz sve ovo što nas je zateklo, pojava je i novih ovisnosti. Ne možemo reći da ova strategija nije izrađena po svim pravilima strategije, utvrđene su zadaće pojedinih ministarstva i tijela državne uprave, jedinica lokalne samouprave, civilnog društva, na programu prije svega potražnje, ponude droga, prevencije ovisnosti, liječenja i psihosocijalnim tretmanom resocijalizacije ovisnika. I danas je ovdje bilo i to pitanje potaknuto. Problem ovisnosti prije svega je vezan uz dostupnost droge. U Hrvatskoj kao i u Europi povećana je ponuda raznovrsne droge i to svakim danom, evo i danas smo čuli ima sve novijih i novijih, za koje mi nekada nismo ni danas čuli. Geografski se nalazimo na području tzv. balkanske rute i eto silom prilike ovuda putuju preprodavači i proizvođači droge. Gotovo nema mjeseca, ja bih rekla sad već i tjedna, da naša policija u suradnji sa ostalima provodi akcije zapljene na granici droge, da ne spaljuje gotovo, da nema tjedna, velike količine, i mjeseca te iste droge. No, međutim i dalje je sve veća i veća pojavnost među mladima upravo onih koji konzumiraju drogu, ja neću govoriti ni o lakim ni o teškim drogama, govorit ću o drogi jer smatram da je ona pošast za sve. No, programom i problemom droge ne smiju se bavit samo institucije na nivou države, već ja zaista mislim da se sve više moraju u to uključiti jedinice lokalne samouprave, jel zbog socijalnih, geografskih, kulturnih različitosti upravo na lokalnoj razini, kolegice i kolege može se učiniti najviše. U samoj strategiji navodi se još nešto, a to su danas svi kolegice i kolege podržali, to prije svega je osim onog osnovnog cilja smanjenja potrošnje i ponude droga, važno mjesto je i edukacija. U strategiji se navodi kako je potrebno osigurat nove oblike izobrazbe za planiranje i evulaciju programa u području droga, raditi program interdisciplinarnog i poslijediplomskog studija iz područja ovisnosti, a to je vezano uz edukaciju nastavnika i dobro educiranog nastavnika već na fakultetu učiteljskom, da se on već tamo upozna sa ovom nedaćom i pojavnosti. Osigurati stalne ciljane edukacije ali u ovom se području nigdje ne spominje razvoj školskih preventivnih programa. Mi smo danas čuli da su oni započeli 1997. godine i sama sam tada kao ravnateljica i pročelnica poslije bila uključena u ove preventivne programe i mogu vam reći da smo mi već sada zaista, to možemo tvrditi, oni ljudi koji su u sustavu odgoja i obrazovanja, daleko odmakli u tome. Ali očito da se i generacije s kojima se danas suočavamo u školi, u društvu, generacije mladih kojima već smo rekli dostupnost je daleko veća nego što je bila prije 10 ili 15 godina, dostupnost informacije, dostupnost mogućnosti da dođu do droge. Oni su dakle, više, prije svega informirani o svemu i normalno da takve generacije zahtijevaju i još dalju i veću edukaciju nas koji bi se trebali baviti u školama prevencijom i provođenjem ovih programa. Vraćam se na program škole i vrtića, u školi počinje prevencija, za nju treba osigurati sredstva. Iz ovog vašeg izvješća se vidi da su osigurana u 2011. godini sredstva, da je veliki dio programa proveden. Ali zašto, kolegice i kolege to moramo učiniti na početku školske godine. Ove godine kad smo raspravljali o izvršenju proračuna, državnog proračuna za 6 mjeseci rečeno je da na ovim stavkama, za izvannastavne aktivnosti, za prevenciju, za rad udruga civilnog društva koji su isto uključeni u prevenciju, nismo potrošili niti jedne kune. Razlog je što se je raspisivao natječaj za pojedine programe, ne smijemo čekati 7, 8 i 9 mjeseci, to se čini početkom godine, odnosno krajem godine za sljedeći proračun. Jer što će nam ta sredstva u državnom proračunu ako ga ne iskoristimo. Kolega Hajduković je danas iznesao, još nekoliko kolega, ja ću reći stravične podatke nakon onog, analize koju je svjetska zdravstvena organizacija u tridesetak zemalja Europe i sjeverne Amerike, uključujući i Hrvatsku kroz svoje međunarodno istraživanje provela i do kojih je podataka došla. Došla je da su kod nas pušenje i alkohol, vidjeli ste, na vrlo visokom mjestu u ovih tridesetak zemalja, da je korištenje droga, ja neću sada ponavljati jer je kolega zaista sve dobro rekao, da 27,8% naših učenika gdje vode djevojčice, što je zabrinjavajuće, konzumiralo inhalante jedanput ili nekoliko puta. Da je 12,2 barem jednom u životu konzumiralo alkoholi i tablete što je dostupno, čuli smo, vrlo često i svakodnevno. Ovo su zaista zabrinjavajući podaci. Jučer smo raspravljali ovdje o Izvješću Hrvatskog olimpijskog odbora. Većina kolegica i kolega je istakla važnost bavljenja športom. Ja bih rekla, važnost bavljenja športom od vrtića do završetka visokog obrazovanja. Zašto? Upravo taj šport može biti velika prevencija u svim oblicima ovisnosti. No međutim, osim bavljenja športom i izvannastavne aktivnosti u školama imaju vrlo važnu ulogu. Zato mislim da moramo omogućiti djeci da se bave zaista izvannastavnim aktivnostima, u športskim klubovima, klubovima mladih tehničara i drugima jer zaista ćemo ih tako odmaknuti od ulice i od izazova da zaista svakodnevno budu u prilici posegnuti za bilo kojom vrstom opijata. Mladima je potrebno sigurno osigurati i mogućnost da oni progovore o ovom problemu, da oni kažu i da postanu sami svjesni onoga što svakodnevno čine. Ponekad je to u školama, znate i teško, teško zbog načina i metoda poučavanja u uopće zbog provođenja ovakvih preventivnih programa. Zato ću se vratiti i time zaključiti: edukacija je najvažnija, osim onoga što znači spriječiti, preventirati, uloviti dilera droge, kazniti dilera droge, ali edukacija ne samo djece nego edukacija onih koji provode odgoj! Kolegice i kolege, i pored uvođenja predmeta zdravstvenog odgoja, građanskog odgoja, nazovimo kako god hoćemo, treba vratiti odgoj u škole. Jer mi još i sada nazivamo naše škole obrazovnim ustanovama. 80-tih godina smo izbrisali, opetovat ću, pojam odgoja u školi i usredotočili se na obrazovanje zanemarivši odgoj, a iz odgoja - danas su se kolegice i kolege usaglasili i tu se svi slažemo – tu moramo imati konsenzus kod ovakve teme, evo završiti ću zadnju rečenicu, moramo imati konsenzus kod ovakve teme, vratiti odgoj od obitelji do škole na prvo mjesto u razvoju svakoga djeteta. Hvala vam.
Hvala i vama. Imamo repliku, Sunčana Glavak. Izvolite kolegice!
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče! Kolegice Roksandić, rekli smo već danas nebrojeno puta da je odgoj bitan, međutim i obrazovanje je bitno. Prema jednom jako dobrom istraživanju Hrvatskog zavoda za javno zdravstvo, dakle Izvješće o osobama liječenih zbog zlouporabe psihoaktivnih droga u prošloj godini, podaci nam govore da najveći broj liječenih osoba ima završenu srednju školu, nezavršenu školu ima njih 9,3, a samo osnovnu školu završilo ih je 12,3%. Niti najosnovnije školovanje nema 80 osoba od kojih 73 ima više od 19 godina i oni vjerojatno nikada neće završiti osnovnu školu. Završenu višu školu ili fakultet ima 6% tih osoba. Međutim, tu je još jedan drugi podatak, ponovno ću se vratiti na ono što sam rekla govoreći u ime Kluba, to nisu samo djeca jer ovisnička populacija, kako u Europi tako i u Hrvatskoj sve više stari te možemo reći da je najmlađa liječena zabilježena osoba imala svega 13 godina, a najstarija je imala 69. Dakle, razgovaramo o onima koje treba educirati i koje treba odgajati da se nikada ne nađu u ovoj skupini. Međutim, zabrinjavajući je podatak da se žene primjerice tek počinju liječiti ovisnostima o drogama sa 30 godina, muškarci nešto vi više, povećana je čak dobna granica na nešto više od 32 godine i mislim da trebamo pronaći formulaciju i model što učiniti s tim ljudima. Dakle, imamo primjera, ja ću reći jedan primjer u Međimurskoj županiji, osobe koja je bila vrlo uspješna, imala je dobru karijeru, osoba koja se počela drogirati sa 35 godina! Dakle, što sa takvim ljudima kada utjecaj okoline više ne može biti kada je to formirana osoba, kada utjecaj obitelji više ne može biti, dakle puno je kompleksniji problem. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Imamo odgovor na repliku. Kolegice Roksandić izvolite!
Hvala gospodine potpredsjedniče! Kolegice Glavak zaista ste dobro načeli, ovo je zaista kompleksan problem. Mi smo se svi usredotočili na mlade, vjerujem upravo ukazati da moramo na onoj najnižoj razini dobi djeteta, odnosno čovjeka, to srezati. No, međutim, u ovoj strategiji nisam vidjela upravo nekakav poseban naglasak i model rješavanja problema društva na ovoj razini odraslih ljudi, nazovimo odraslih ljudi. Ovdje se spominje resocijalizacija. Među podacima sam našla i podatak o zaposlenosti ljudi koji su se izliječili. To isto nešto govori. Pored svog poticanja zapošljavanja i ja bih rekla prije svega senzibiliziranja javnosti, i poslodavaca, da je najvažnije ljude koji su prošli, koji su izliječeni ili su prošli sve ove faze izlječenja primiti natrag na posao, dati im mjesto u društvu. 2010. čini mi se da sam našla podatak da je 11 ljudi svega zaposleno, a 2011. 21. Napredak jest, ali mislim da bi upravo jedno posebno poglavlje ove strategije trebalo zauzimati ovaj problem. Slažem se s vama.
Hvala. Nastavljamo sa raspravom. Martina Banić. Izvolite kolegice.
Hvala lijepo poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, kolegice i kolege zastupnici. Pred nama je temeljni strateški dokument u području droga, prijedlog nacionalne strategije suzbijanja zlouporaba droga u Republici Hrvatskoj za razdoblje od 2012. do 2017. Problem zlouporabe droge je kompleksan i nužno je ozbiljno pristupiti rješavanju tog problema te pružiti odgovarajuću zaštitu života i zdravlja djece, mladih, obitelji, pojedinaca i odraslih. Često se kao floskula ponavlja kako je droga pošast modernog doba i kako su mladi u tom smislu jedna od rizičnijih skupina. Takav površan pristup treba promijeniti i učiniti sve da se problem zlouporabe droga riješi. U rješavanju problema ovisnosti treba se pristupiti sa svih razina od lokalne, regionalne, do nacionalne razine, s ciljem da se zaustavi rastuća pojava ovisnosti o drogama, zlouporaba droga, te kriminal vezan uz uporabu droga. Droga je zlo koje uništava pojedinca i čitave obitelji, a naš zadatak je zaštititi mlade živote, kao i društvo u cjelini. Čuli smo već da u Republici Hrvatskoj od '90. godine do danas broj ovisnika je u stalnom porastu, tako je do kraja 2010. u registru osoba liječenih zbog zlouporabe psihoaktivnih droga Hrvatskog zavoda za javno zdravstvo ukupno registrirano 30 tisuća 290 osoba liječenih zbog zlouporabe psihoaktivnih droga. Važno je istaknuti da su u tom razdoblju još tisuću do tisuću 400 osoba liječilo u terapijskim zajednicama, a godišnje oko tisuću 400 osoba svih kaznenopravnih statusa zbog kaznenog djela zlouporabe droga, boravi u zatvorima i kaznionicama. To su brojke kojima na žalost trebamo dodati i uništene živote osoba iz okoline ovisnika, što taj broj povećava za nekoliko puta. Kada još svemu pridodamo krizu sa kojom smo suočeni, a koja je također povod za korištenje droga, jer znamo da se droga ne koristi samo iz znatiželje, već često puta pojedinci misle da će tako pobjeći od stvarnosti, a zaboravljajući pritom da nas problemi na taj način neće zaobići. Dolazimo do podatka Hrvatskog zavoda za javno zdravstvo za 2001. godinu prema kojim se 7 tisuća 665 osoba u Hrvatskoj liječi od raznih oblika ovisnosti o drogama, a od toga lani po prvi puta čak tisuću 153 osobe. Na taj problem treba odgovoriti tako da se učini sve kako bi se suzbila zlouporaba droga. Željela bih kratko podsjetiti i na nekoliko činjenica koje smo čuli povodom međunarodnog dana borbe protiv zlouporabe droga, a tada smo čuli da su sve prisutnije tzv. dizajnerske droge. Na ilegalnom tržištu je zabilježen rast konzumacije tzv. dizajnerskih ili kuhinjskih droga koje se mogu pronaći u predmetima za svakodnevnu uporabu, kao što je npr. osvježivač zraka. Te su droge jeftine i dostupnije na tržištu te ovisnici sve više posežu za njima. Ovo spominjem kako bih istaknula važnost edukacije s ciljem suzbijanja zlouporaba droga u Republici Hrvatskoj. Jedan od alata prevencije ovisnosti je edukacija roditelja, koji često puta ne prepoznaju da im je dijete u problemu, te se često puta događa da roditelji nemaju snage priznati sami sebi da je baš njihovo dijete zagilibilo. Educirani roditelj bi mogao lakše i na vrijeme prepoznati u kojem se problemu našlo njegovo dijete i na pravi način reagirati. Da bi se mogli boriti protiv ovisnosti u prevenciji moramo još puno učiniti jer imamo prostora za unapređenje sustava. Iskustva su pokazala da u području prevencije ovisnosti još uvijek nije postignut dovoljan napredak, a programi prevencije se provode povremeno što očito nije dovoljno u borbi sa zlouporabom drogom. Nužno je da prevencija počne od rođenja djeteta, mora se implementirati kroz odgojne ustanove, od vrtića, osnovne škole, srednje škole, pa sve do fakulteta. Ovom prilikom želim ukazati i na značajnu ulogu odgojno-obrazovnih ustanova. Odgojno-obrazovni sustav preuzeo je dio odgovornosti za organizaciju i provedbu programa prevencije ovisnosti u odgojno-obrazovnim ustanovama, i visokim učilištima čiji je cilj smanjiti zanimanje djece i mladih za kušanje droga i drugih sredstava ovisnosti. Nemojmo zaboraviti obiteljske centre, koji također imaju značajnu ulogu. Iz svega je jasno kako će se samo kroz sudjelovanje cijelog sustava postići zadovoljavajući rezultati. Kolegice i kolege, u Hrvatskoj se od ovisnosti liejči 7 tisuća 665 osoba, čiju farmakoterapiju HZZO plaća 42 milijuna kuna. Pitanje koje si moramo postaviti je kako smo dozvolili da dođemo do tako velikog broja ovisnika i kako ćemo taj broj minimalizirati. Čvrstog sam uvjerenja kako dekriminaliziranje korištenja droga neće riješiti problem zlouporabe droga. Upravo suprotno, još će ga produbiti što svakako ne smijemo dozvoliti. I na kraju koristim priliku apelirati na Vladu Republike Hrvatske da strategija koju ćemo podržati da se provede i u djelo. Hvala.
Hvala i vama. Sljedeća za raspravu Lidija Bagarić. Izvolite kolegice.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče Sabora, uvaženi gosti. Evo odužila nam se rasprava, ali smatram da je iznimno važno da oko ove teme imamo konsenzus i da se o tome razgovara posebice zbog ovih mladih koji su nam i sada u gostima da tu važnost ozbiljno shvate. Proučavanje materijala iz izvješća iz strategije vidljivo je da je prethodna nacionalna strategija od 2006. do 2012. problem ovisnosti o drogama podigla na značajnu državnu razinu i da je suzbijanje zastupljeno kroz više sustava, pa nova strategija nastavno tome dodatno proširuje i integrira cjelokupni sustav. Pri izradi strategije uzimaju se u obzir strategije u prijašnjim razdobljima i izvješća o njihovoj primjeni nego i strategije i smjernice EU, UN-a, Svjetske zdravstvene organizacije i drugih međunarodnih dokumenata. Iz izvješća pak možemo vidjeti da u RH ne postoji sustavan pregled preventivnih aktivnosti koje se u državi provode i vrlo je malo informacija o učinkovitim programima pa je pohvalno da je ured tijekom 2011. godine izradio bazu programa prevencije ovisnosti. Može se reći da je sustav prevencije i liječenja ovisnosti u Hrvatskoj ipak na zadovoljavajućem nivou. Pohvalno je za primijetiti da Primorsko-goranska županija iz koje osobno dolazim je među onima koji izdvajaju značajna sredstva za suzbijanje zloupotrebe droga i da je u ovim kriznim vremenima uspjela i povećati ta izdvajanja. Kao rezultat toga je i smanjenje registriranih liječenih osoba za 2,5% i smanjenja novopridošlih liječenih ovisnika za oko 15%. Iako ukupni broj korisnika nije zabrinjavajući vidljivo je povećanje organiziranosti kriminaliteta o čemu su i kolege prije mene dosta govorile, a posebice međunarodna povezanost tzv. balkanska ruta koja prolazi našom zemljom, posebice nekoliko županija koje su uz more. Promatrajući analizu trendova može se vidjeti da broj prijavljenih osoba raste dok je broj osuđenih i optuženih osoba u opadanju što je u biti kontradiktorno. Sukladno tome fokus prevencije treba biti na većem uključivanju represivnog aparata što podrazumijeva sudstvo, Državno odvjetništvo, Policiju i Carinu, a sve u cilju razbijanja međunarodnih lanaca, a time i smanjenju ponude droge na tržištu. Jer droge su mladima dostupne svuda. U kafiću, u disku, na ulici, u školi, u parku a posebno je zabrinjavajući i rast ponude na Internetu. O ovisnostima mladih o internetu također bi se dalo puno razgovarati. Jedno od polazišta u borbi protiv droge svakako bi trebalo biti smanjenje količine droge na tržištu pa time posljedično i postotak mladih koji s njom dolaze u kontakt. Kao što je poznato učestalo konzumiranje droga najčešće rezultira narušenom djelotvornošću osobe u svakodnevnom životu, problemima u obitelji i društvenom okruženju, sukob sa zakonom i popratnim zdravstvenim posljedicama. Ipak činjenica je da je kod najvećeg broja mladih konzumiranje ograničeno na kratki period ili prigodno konzumiranje. To često podrazumijeva i eksperimentiranje u mladosti, poistovjećivanje sa okolinom i naprosto željom da se što bolje u tu okolinu uklope. Stoga kao i kolege prije mene želim naglasiti edukacija, edukacija radi prevencije. Pohvalno je da je i Ministarstvo znanosti, obrazovanja i sporta pokrenulo program edukacije u osnovnim i srednjim školama i naglasila bih posebno da treba više edukacije roditeljima kako bi oni kao prvi u kontaktu sa mladima mogli na vrijeme reagirati prije nego što bude prekasno. Među uspješnim načinima liječenja ovisnosti i onaj koji se provodi u terapijskim zajednicama u kojima se osim liječenja fizičke ovisnosti dobiva i nešto potpunija terapija. Može se slikovito reći da se radi i na tijelu i na duhu. Nerijetko se kroz različite oblike terapije koja uključuje i obavljanje fizičkih poslova u poljoprivredi, ali i duhovnu obnovu pokušava izvesti bivše ovisnike na pravi put. Ti oblici terapije uzimaju u obzir da se problem ne može otkloniti samo uklanjanjem posljedice već se mora djelovati i na uzrok problema što je često osjećaj izgubljenosti, zbunjenosti i očaja ovisnika koji ne vide smisao u životu. U svakom slučaju trebalo bi poraditi na njihovom osnaživanju i popularizaciji jer resocijalizacija i uključivanje bivših ovisnika na tržište rada vrlo je važno za njihovo kasnije funkcioniranje u životu i zajednici. Osim problema droge želim ipak iskoristiti ovu priliku pa i progovoriti o još jednom po meni i važnijem i većem, više zabrinjavajućem problemu ovisnosti, a to je kocka. Sve veći teret društvu postaju snovi o lakim zaradama i brzom rješenju problema pa su sve izraženije pojave ovisnosti o igrama na sreću, a posebno je izražen porast ovisnosti mladih o kocki. A ta je ovisnost poput heroina i alkohola i mnogi u tome nalaze bijeg od stvarnosti i surove realnosti koja je trenutno nažalost u našoj zemlji. Želim ukazati i na problem prejednostavne dostupnosti automat klubova koji svojim blještavilom privlače mlade na doslovce svakom koraku bez ikakvog reda i pravila. I evo samo sugeriram da je to još jedan problem o kojem bi se trebalo ozbiljnije razmatrati u smislu sprječavanja svih oblika ovisnosti. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Sljedeća rasprava Stjepan Milinković. Izvolite kolega.
Gospodine potpredsjedniče, gospodo predstavnici Vlade, kolegice i kolege. Pa zlouporaba droga je kompleksan medicinsko-društveni fenomen sa brojnim zdravstvenim, ekonomskim i društvenim posljedicama za pojedinca, obitelj i zajednicu, a smrtnost među korisnicima droge je nekoliko puta veća nego u istoj populaciji iste dobi. I ovi podaci uz one podatke koje smo čuli statističke koji su uistinu poražavajući govore dovoljno da uistinu treba djelovati stalno, kontinuirano i na tom tragu naravno se i radilo. Nesporno je još kada je i registar ovisnika nekih '80-ih godina postavljen koji je u počecima imao tisuću i 300 mislim da je bilo evidentiranih, a sada evo brojka je došla do 31 tisuću i 600, nažalost. Sustav dakle liječenja isto tako je utemeljen na vrlo kvalitetnim principima. Tu su specijalizirani odjeli za detoksikaciju, bolnički odjeli, pa vanbolnička djelatnost gdje imaju značajnu ulogu zavodi za javno zdravstvo, terapijske zajednice itd. u tom dijelu. Naravno da i ovaj okvir zakonodavni je zasigurno, budući da imamo dosada 2 strategije evo koje sada, pred nama je 3. Da je zasigurno u tom dijelu, ovaj doprinio. I u tom dijelu mi svake godine i sagledavamo što smo učinili na tom području i ovo izvješće dakle svjedoči o tomu u prilog, koje je izrađeno dakle u skladu i struktura mu je izgrađena sa smjernicama, u skladu smjernica Europskog centra za praćenje droga s kojima smo, kao što smo čuli dobra suradnja. I uistinu se nema tu nešto posebno dodati, dakle po poglavljima kvalitetno, uz naznaku ono da se u Republici Hrvatskoj tijekom 2011. godine nije bitno mijenjao pristup u provedbi politike suzbijanja zlouporabe droga. Naravno bilo je govora i govori se dakle o općoj populaciji i specifičnim skupinama gdje smo posebno osjetljivi na ove, da se životna dob glede iz oporaba pomiče na niže prema mlađoj životnoj dobi i to je potrebito i upozoriti, i na ovo mjesto, evo poglavito u ovim okolnostima kada su naši mladi prijatelji u ovom visokom Domu. I zasigurno pozornost svih nas je prevencija zaokupila kao takva, i mislim da nema uistinu se što dodati tome da prevencije nikad dosta i da na tome treba i dalje nastojati i inzistirati i da zasigurno da bi smo smanjili i ove poražavajuće posljedice što se … [[Govornik se ne razumije.]] Svatko od nas ima, usmjerava svoju pozornost prema području koja mu je bliža. Ja ću kao dugogodišnji zdravstveni radnik, ću se svakako osvrnuti na poglavlje 6. zdravstveni korelati i posljedice. Naime rezultati praćenja prevalencije zaraznih bolesti povezani sa drogom i ove godine pokazuju nisku stopu zaraze HIV-om te konstantan pad prevalencije hepatitisa b i ponovno opadanje stope prevalencije hepatitisa c. Kao i prijašnja godina, uvio ovisnika zaraženih hepatitisom c još uvijek visok, ali je 2011. nakon rasta prethodne godine ponovno zabilježen pad. Što se tiče popratnih bolesti koje su vezane uz ovisnost o drogama kao što su mentalne bolesti i dijagnoze poremećaja u 2011. godini najveći dio zauzimaju poremećaji uzrokovani uzimanjem alkohola i kod opijatskih i neopijatskih ovisnika. Zasigurno je ovdje veliki doprinos bio i Hrvatskog crvenog križa i udruga civilnog društva koje su provodile razne aktivnosti, naravno i centri za besplatno i anonimno testiranje HIV-a i u svakom slučaju dakle, ovaj trend treba nastaviti. Da je, da su tu dali … [[Govornik se ne razumije.]] kao što je kolegica primijetila i regionalna područna uprava određeni doprinos, to stoji. Svjedočimo i tome da su u raznim županijama statistički podaci malo različiti, ali ima županija koje su dakle i u ovom materijalnom smislu doprinijele, dakle da se osiguraju uvjeti za rad. I moja županija, iz koje ja dolazim, Koprivničko-križevačka u tom dijelu je zasigurno jedan značajniji doprinos dala. Dakle, u tim okolnostima svih ovih pokazatelja poglavlja i svega dolazi nam, evo ova treća po redu strategija na koju je trebalo napraviti, naravno prije svega evaluaciju koja je napravila jedna izuzetno respektabilna institucija institut, dakle Trimbot iz Nizozemske. I napravili su određenu analizu, bio je predstavnik Vlade jer rekao da je on želio ukazati na određene rupe koje postoje u ovom sistemu a ima ih dosta, ima ih dosta. Jedna od tih je komunikacija na svim razinama i tom dijelu zna zasigurno treba uznastojat da ta komunikacija bude bolja na svim razinama i zasigurno će biti u ovoj strategiji tog mandata značajna pozornosti. Naravno, neću ništa novo reći ako kažem, dakle i glede vizije i glede misije, što je bilo rečeno. I vizija glede smanjenja, dakle potražnje, dostupnosti itd. pa nema tu, nesporno je da dakle oni koji se bore s ovim problemima i u represivnom smislu, da ulaže nadljudske napore ali su neravnopravna u utakmici. Jasno stoji, jer sredstva s kojim raspolažu oni koji se suprotstavljaju i bore se, dakle reprezentativnim metodama, su dvadeseterostruko puta manja od onih koji ostvaruju nažalost u ovom drugom dijelu. Dakle, to je zasigurno. Nemam što dodati ni o onim načelima, načelima koja su rečena, ustavnih prava, načelima ravnopravnosti, ali i načelo sveobuhvatnosti. Želim posebno, glede ovih mladih ljudi reći načelo sveobuhvatnosti kojem se mora dati, ako je zdravlja potpuno duševno i tjelesno blagostanje, potpuno duševno, tjelesno i socijalno blagostanje onda to dovoljno govori samo za sebe. Da i ove socijalne prilike, tim mladim ljudima treba, dakle učiniti kvalitetu življenja, jer moramo jasno reći da mnogi mladi ljudi su frustrirani, a svaka neriješena frustracija izaziva novu frustraciju. I to zasigurno je ovaj, vodi u probleme uz ove momente dostupnosti i svega velik. I zato u tom dijelu moramo biti izuzetno odgovorni, odgovorni na način da se jasno odredimo, da imamo stav, a ne da kažemo e sad lake droge, ovakve, onakve. Mi imamo jasan stav, dakle nema, jasan stav glede droga. Droga, je droga, moramo znati da je mehanizam, mehanizam nastajanja, motivi uzimanja i mehanizam nastajanja i kod droga i kod duhana, i alkohola sličan, sličan. I u tom dijelu moramo biti odgovorni i jasno reći, dakle ne drogama. Nemam nikakvog razmišljanja u tom smislu uz, nastojati na ovim temeljima stvoriti, dakle pozitivno okružje za te mlade ljude uz angažman svih i na taj način ćemo zasigurno, ovaj veliki problem rješavati naravno u ovoj strategiji na onaj način koji bi smo željeli. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Sljedeći za raspravu Boro Grubišić. Nema ga, gubi pravo. Željko Kolar. Izvolite kolega.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Ja ću pokušati svoju raspravu malo usmjeriti na neke pozitivne rezultate koji su u ovom izvješću jer ako to ne napravim znači da ću se ponavljati sa 22 ili 21 kolega koji je govorio prije mene. I sada kad ste mi davali riječ sam razmišljao da li da odustanem od rasprave, da li išta novoga mogu reći ili da ipak uzmem riječ. Ali, pokušat ću objasniti zbog čega sam se ipak odlučio da govorim. Kaže u izvješću tijekom 2011. godine na liječenju je bilo 7665 osoba, od kojih je 1151 bila prvi put na liječenju, 15%. Ukupan broj liječenih ovisnika u 2011. povećan je za 1,5% u usporedbi sa 2010. godinom. Udio novih osoba u sustavu liječenja ovisnika kao i prethodne godine nastavio se smanjivati. Zbog zlouporabe opijate tijekom 2011. godine na liječenju je bilo 6198 osoba, od kojih su 343 bile prvi puta na liječenju što je dosada najmanji udio novopridošlih opijatskih ovisnika. Pa onda kaže, rezultati praćenja prevalencije zaraznih bolesti povezanih s drogom i ove godine pokazuju nisku stopu zaraze HIV-om te konstantan pad prevalencije hepatitisa B i ponovno opadanje stope prevalencije hepatitisa C. Pa onda u izvješću kaže prema statističkim podacima Ministarstvu unutrašnjih poslova tijekom 2011. godine prijavljeno je 7676 kaznenih djela zlouporabe opojnih droga što je 0,2% manje nego u 2010. godini. Kad je riječ o dostupnosti droga prema dostupnim pokazateljima u Hrvatskoj je tijekom 2011. nastavljen trend smanjene dostupnosti heroina na domaćem tržištu droga. U 2011. su ostvareni 6342 zapljene svih vrsta droga čime je nastavljen trend rasta ukupnog broja zapljena droga. Tijekom 2011. uz potporu jedinica lokalne uprave i područne (regionalne) samouprave u većem dijelu ostvareni su ciljevi Nacionalne strategije i Akcijskog plana suzbijanja zlouporabe droga koji su planirani za 2011. godinu. U 2011. utrošeno je više financijskih sredstava na području županija, a bilježi se manje ukupno registriranih ovisnika o drogama. Sukladno županijskim akcijskim planovima suzbijanja zlouporabe droga na području županija tijekom 2011. provodili su se mnogobrojni i raznovrsni programi suzbijanja zlouporabe droga. Sveukupno je provedeno 99 programa usmjerenih na suzbijanje droga od kojih je 66 usmjereno na programe univerzalne prevencije itd., itd. A zašto je to tako? Iz razloga toga što smo imali Nacionalnu strategiju suzbijanja i zlouporabe droga u RH od 2006. do 2012. godine i zbog toga što je postojao Akcijski plan suzbijanja zlouporabe droga od 2009. do 2012. godine. I moramo i u ovoj raspravi i odati priznanje svima onima koji se bave tim poslom. Od MUP-a, od ministarstava, od lokalne i regionalne uprave, od ljudi koji rade u komunama, od udruga koje se sa tim bave i sa Crvenim križem i da ne nabrajam sve ostale. I da nema, da nije bilo svih tih strategija i borbe društva naravno da ne bi bili takvi rezultati i da bi stanje što se tiče droga i svih opijata bilo puno gore u RH nego što je to danas. I zbog toga je bitno da danas mi raspravljamo i da donosimo Strategiju suzbijanja zlouporabe droga u RH za razdoblje od 2012. do 2017. godine. I još jedna stvar koja je vrlo bitna, da stalno ne prebacujemo krivnju na nekoga drugoga jer mnoge stvari počinju od doma, od obitelji i ne može biti opravdanje da netko previše radi ili trči za novcem da ne vodi brigu o svojem rođenom djetetu. Prvenstveno obitelj. Nakon toga naravno i obrazovni sustav i sve ostalo. I naravno ono što je nekoliko puta bilo u raspravi napomenuto, što su mnoge kolege rekle, znači da oni ljudi koji prođu liječenje da nađemo modus, način da ih uključimo u društvu da nađu posao, da mogu zasnivati svoju obitelj i da nastave normalno živjeti. I ono što je rekao kolega Kolman da pokušamo uskladiti ovu vertikalu između svih koji se bave tim problemom i onda će rezultati biti još bolji. Hvala lijepa.
Hvala i vama. I zadnja rasprava, Mladen Marelić. Izvolite kolega.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Kolega Kolar je rekao da je mislio odustati. Također sam mislio povući diskusiju i totalno sad moram promijeniti diskusiju jer poslije 23 diskusije čovjek više nema što raspraviti o tome. Ali, ću se ipak akceptirati na jednu lokalnu stvar, odnosno problemi u našoj županiji. U manjim sredinama kod nas nastaje veliki problem što manja mjesta nemaju nikakvih sportskih objekata, naročito školskih sportskih dvorana kojih nema. Tako da neka mjesta koja su imali te športske dvorane ukinuti su da se može u njima napraviti nove učionice. Nažalost, vlast rečemo da lokalna zajednica sufinancira škole, lokalne ali i manje gradovi i općine, to treba raditi županija. Nažalost, kod nas nije to tako izdašno da naša županija, možda nismo na istim valnim dužinama, i nije baš toliko investirala u naša područja. Tako da je grad Korčula ove godine završio bazen di je učestvovalo 9 milijuna kuna, a znamo da izvorni proračun grada tu oko 18 do 20 milijuna. Također, će imati 1, 5 milijuna još troškova za održavanje, to sve radi djece koja mogu u zimskom periodu koristiti te bazene za sport, jer je ipak kod nas sport ono da može biti najutjecajniji i najkorisniji za prevenciju protiv droge. Mi imamo jedan fenomen, pričaju da dileri rasprodaju, prodaju drogu, kod nas imamo velike količine na jugu, na otocima juga, količine marihuane, nama more donese ispod kuća. Tako da dosta često imamo po 10 kilograma da pojedinci nađu to i kasnije ta omladina koja ide negdje na plažu, to izbaci more, oni to pokupe, nekad podjele nekome, neki prodaju, nisu to dileri, a budu sutra kažnjeni kao pravi kriminalci, kao pravi dileri. Mislim da su to količine velike, kako jer nama susjedna država dolje na jugu, na istoku odnosno kad idu kolone glisera krijumčare s time, bacaju u more kad nastane veliko nevrijeme i to je veliki problem. Tako da su to dosta velike količine. Mislim da bi trebalo više pozornosti dat u tome da policija odmah poslije tih nevremena, sada u zimskim periodima obiđe otoke od Dubrovnika, Mljeta, Lastova i Korčule di se te velike količine toga nađu. To su, bude po stotine kilograma, jer ti gliseri voze po vagone te droge, marihuane koja se sutra podijeli, raspačava po otoku. Lako možemo to spriječit samo jednom aktivnosti i Lučke kapetanije i policije, priobalne straže, mislim da se to može obići te terene, jer oni to bacaju u more poslije tog nevremena, kad ih prate već brodovi koji vrše kontrolu, da mogu pobjeći ili da se ne potope oni to bace u more. Znači da bi smo trebali jednu veću prevenciju i aktivnost poslije toga. Evo, ja više stvarno ne bi jer ste dosta to rekli, mislio bi da bi i ovaj jedan dio mogli ući u tu raspravu da se pozabavimo time. Evo, hvala lijepo.
Hvala i vama. Imamo jednu repliku, kolegica Ana Devčić Komparić. Izvolite.
Zahvaljujem potpredsjedniče. Ma evo, kolega Marelić potaknuli ste me, kad ste rekli da u manjim sredinama nema sportskih objekata i da naša djeca nemaju gdje, dakle baviti se sportom. Upravo sam čitala, zato ste me to i potaknuli, da Grad Split odustaje od financiranja Spaladium arene koja će državu i grad koštati u 30 godina milijardu i osamdeset milijuna kuna. Ako na taj novac dodamo i novac koliko košta Arena u Zagrebu, onda ja pitam i vas i sebe, koliko dvorana i sportskih objekata su naši mladi mogli imati za ove novce?
Hvala. Imamo odgovor na repliku, kolega Marelić. Izvolite.
… [[Govornik naknadno uključen.]] ali ja bi još samo dao jedno, dopunu toga da naša županija plaća veterane koji idu u Ameriku na neke, održavaju se vaterpolo priredbe, neke, igraju se veterani, a za mlade ništa. Mislim, to je ono žalosno, ta sredstva trošimo za veterane, a za mlade ništa. Ja dolazim iz mjesta gdje mogu bit ponosan da imamo dosta veliki natalitete, dosta mladih, sa njima dosta pričamo, a nemam jedna od tih ni dvorana, ni školska dvorana koja je bila, pretvorili su je u učionice, jer nema mjesta. Ima dosta mladih, sa njima dosta radimo, i mogu vam reć da možda pojedinci puše te, što dopliva dolje, ali težih droga mislim da i nema, ali sa njima dosta radimo. I mislim da je o nama, kao roditeljima, kao političarima i privrednicima dosta zavisi sve to skupa. Evo, toliko kolegice.
Hvala. Ovime smo iscrpili prijavljene za raspravu. Nema zamjenika ministra da da zaključno. Ovime zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kad se steknu uvjeti.
Izvješće o provedbi Nacionalne strategije i Akacijskog plana suzbijanja zlouporabe droga u RH za 2011.godinu. Rasprava je zaključena. U skladu sa prijedlozima radnih tijela dajem na glasovanje sljedeći zaključak: "Prihvaća se Izvješće o provedbi Nacionalne strategije i Akacijskog plana suzbijanja zlouporabe droga u RH za 2011.godinu". Molim dizanjem ruke da se izjasnimo tko je za? Hvala lijepa. Tko je protiv? Tko je suzdržan? Molim rezultat. Hvala lijepa. Utvrđujem da je većinom glasova sa 121 glas za i 2 glasa suzdržan donesen predloženi zaključak.
Prelazimo na: - Godišnje izvješće Hrvatske narodne banke za 2011.godinu HNB podnijela je ovo izvješće na temelju članka 62. Zakona o HNB. Prijedlog akata primili ste u pretince. Vlada je dostavila mišljenje. Raspravu je proveo Odbor za financije, državni proračun. Da li predstavnik predlagatelja, pozdravljam viceguvernera Relju Martića. Izvolite.
Poštovani predsjedniče, dame i gospodo. Evo, ja ću u nekoliko minuta pokušat sažet ono bitno što je dešavalo se u 2011. godini na području monetarne politike o čemu iscrpno piše godišnje izvješće. Međutim, tu monetarnu politiku u 2011. godini ja bih ipak stavio i radi diskusije, a koje se povremeno razbuktavaju o samom karakteru monetarne politike u malo širi vremenski kontekst. On se može podijeliti u 2 bitna različita razdoblja s početkom krize na kraju 2008. godini kao jasnom razdjelnicom. U godinama prije izbijanja krize Hrvatska je imala stabilan i solidan rast bruto domaćeg proizvoda, međutim on je bio dugoročno neodrživ, bez obzira na krizu koju je izbila u financijskom svijetu on je bio dugoročno neodrživ, jer se temeljio na domaćoj potrošnji koja se opet temeljila na inozemnom zaduživanju. Središnja banka je u tom razdoblju upozoravala na opasnosti ovakvih kretanja i nastojala ih je usporiti nizom restriktivnih mjera, htjelo se destimulirati i obuzdati inozemno zaduživanje banaka i rast domaćih kredita, te ublažiti aprecijacijske pritiske na domaću valutu. Dakle, monetarna politika je djelovala jasno kontraciklički. Trpeći često zbog svojih restriktivnih mjera u to doba i oštre kritike, međutim tim kontracikličkim djelovanjem postupno je oformila i vrlo visoke financijske pričuve kako u bankama tako i u Središnjoj banci koje su se pokazale ključnim stabilizacijskim faktorom pri suočavanju našeg financijskog sustava sa radikalno promijenjenim uvjetima poslovanja nakon izbijanja krize. Kada je kriza u jesen 2008. godine izbila situacija se u vrlo kratkom roku drastično promijenila. Došlo je do prekida dotada vrlo izdašnog i jeftinog priljeva inozemnog kapitala. Financijska tržišta su se općenito zatvorila posebno prema visoko zaduženim zemljama sa visokim deficitima poput Hrvatske kojima je preko noći bilo znatno otežano novo zaduživanje po prihvatljivim uvjetima. Tada je HNB promptno promijenila i karakter monetarne politike te je u vrlo kratkom roku praktički iz relativne restriktivnosti prešla u jednu otvorenu ekspanzivnost ukidajući sve mjere destimuliranja inozemnog zaduživanja i kreditne ekspanzije i oslobađajući ogromna i kunska i devizna sredstva. To je omogućilo financiranje države u tim prvim trenucima, spriječilo je kreditnu kontrakciju koja bi inače uslijedila nakon izbijanja krize i isto tako bankovni sustav je zahvaljujući tome ostao stabilan, a eksterna likvidnost zemlje sačuvana. Od tada pa do danas praktički gruba računica pokazuje da je promjenama instrumenata monetarne politike Središnja banka ukupno oslobodila preko 46 milijardi kuna što u kunama što u devizama i da je još dodatno otkupom deviza na tržištu dodatno kreirala 12 milijardi kuna. I u 2011. godini Središnja banka je nastavila sa politikom vrlo visoke likvidnosti nastojeći poticajno utjecati na rast i uvjete financiranja radi bržeg oporavka domaćeg gospodarstva. Tako je krajem prvog tromjesečja prošle godine spuštena stopa minimalno potrebnih deviznih potraživanja sa 20% na 17% čime je bankama oslobođeno 860 milijuna eura što je u protuvrijednosti oko 6 milijardi kuna. I još je tokom godine neto otkupom deviza dodatno kreirala 4 milijarde kuna. Zahvaljujući tome monetarna politika nije dakle utjecala na usporavanje kreditnog rasta ali je na to usporavanje koje se zaista i desilo djelovao pad potražnje za kreditima privatnog sektora, … poslovne neizvjesnosti i izostanak investicija. Dapače, monetarna politika je djelovala kao što sam rekao poticajno povećavajući ponudu likvidnosti pa je i pored navedenih negativnih čimbenika na strani potražnje rast kredita banaka u 2011. s obzirom na okolnosti bio razmjerno visok. Naime, iako je iznosio ukupno 5,5%, odnosno 3,8% ako se isključi i eliminira utjecaj tečaja rast kredita poduzećima je iznosi 10,6%, odnosno 9,1% bez stečaja dok su krediti stanovništvu stagnirali. Relativno najbrži rast 15,5% ostvarili su krediti državi i kada bih govorio u apsolutnim iznosima to je taj prirast, novi prirast kredita državi je iznosio blizu 8 milijardi, poduzećima oko 12 milijardi i oko 1 milijarda stanovništvu. Identičan obrazac kretanja bio je realiziran i godinu dana ranije u 2010. godini i tada su plasmani državi relativno najbrže rasli za oko 15%, plasmani privatnom sektoru oko 7%, dok su plasmani stanovništvu stagnirali. Neto domaća aktiva je ukupno u prošloj godini u bankovnom sustavu porasla za 9,9%, a na strani pasive najširi monetarni agregat tzv. ukupna likvidna sredstva ili M4 skraćeno kako tehnički nazivamo taj agregat porasla je za samo 3,5%. Drugim riječima niti domaća štednja niti novi devizni izvori nisu bili i ne bi bili dovoljni za ostvareni rast neto domaće aktive i razlika je de facto bila financirana padom neto devizne aktive na ukupnoj strani aktivnih pozicija što je u principu i odraz željene ekspanzivnosti monetarne politike i odraz onih promijenjenih instrumenata, odnosno dakle i to pokazuje da je najjači efekt na povećanu likvidnost i povećavanje neto domaće aktive imao utjecaj ona odluka o smanjenju stope minimalnih deviznih likvidnosti sa 20 na 17%. U strukturi M4 pak dakle sa pasivne strane najuočljivije je snažno smanjenje deviznih kvazi novčanih depozita posebno deviznih depozita poduzeća, kvazi depozita poduzeća, dakle oročenih i to je smanjenje iznosilo oko 24% dok su takvi depoziti stanovništva stagnirali. Ukupni kvazi novac je porastao za 2,4%, a novčana masa za 7,5%. Kakva je bila likvidnost financijskog sustava jasno pokazuju i kamatne stope koje su vladale na prekonoćne kredite, na međubankovnom tržištu novca i koje su se kretale uglavnom tokom cijele godine ispod ili oko 1% na godišnjoj razini. Kamatne stope banaka također su se bile nastavile iz 2010.polako smanjivati, posebno tokom prve polovice godine uslijed daljnjeg smanjivanja, i regulatornih troškova, i ekspanzivne monetarne politike. Međutim, zaoštravanje dužničke krize u inozemstvu, posebno u Grčkoj, ali i u ostalim perifernim zemljama i pojačana neizvjesnost i vanjska i unutrašnja krajem 2011. godine snažno su povećale spredove nad hrvatske obveznice, i premiju na rizik, te su zaustavile i donekle čak promijenile ta, tu tendenciju smanjivanja aktivnih, ali i pasivnih kamatnih stopa. Na ta je kretanja kamatnih stopa utjecao, osim tog spomenutog pogoršanja financijskih uvjeta na inozemnim tržištima, te pogoršanja uvjeta financiranja i od banaka, majki, zbog vlastitih problema u matičnim državama. Dakle, na to kretanje utjecao i daljnji rast loših kredita u aktivi hrvatskih banaka. Naime, kao posljedica te produžene krize u realnom sektoru udio loših kredita očekivano je porastao sa 11,2% na kraju 2010. godine na 12,4% na kraju prošle godine, a pri tome udio loših kredita danim trgovačkim društvima porastao na čak 20%, a kod stanovništva je dosegao 8,6%. Što se tiče realnih kretanja, podaci o komponentama BDP-a pokazuju da je jedan od glavnih uzročnika recesija snažna i konstantna kontrakcija investicija. Mogućnosti refinanciranja i novog zaduživanja u inozemstvu su bili ograničeni, i ograničeni su još uvijek, cijena zaduživanja je znatno porasla i Hrvatska iako nije izgubila formalno svoj investicijskih rejting, uvjeti za nas koji vladaju na međunarodnim tržištima su vrlo nepovoljni. Uz to, vjerojatno baš i za to značajan dio novog domaćeg zaduživanja poduzeća su uzimala i koristila da bi se razduživala prema inozemstvu, a ne za financijska i investicijska ulaganja u zemlji. Kada gledamo, dakle komponente bruto domaćeg proizvoda sa te potrošne strane vidom da su se investicije u kapitalu u 2010. smanjile za 11,3%, a u 2011. za dodatnih 7,2%. Usprkos lošim kretanjima na tržištu rada, rastu nezaposlenosti, usprkos stagnaciji kredita stanovništvu osobna potrošnja je ipak izgleda u 2011. godini privremeno se bila stabilizirala, naravno na znatno nižim razinama nego od onih predkriznih. Nakon što je u 2009.pala za 8,5%, a u 2010. stopa pada je iznosila 0,9%, a u prošloj je došlo do, praktički zanemarivog rasta od 0,2% odnosno te stagnacije. Tako da je ustvari jedini pozitivni impuls rastu u prošloj godini dolazio od izvoza roba i usluga. U 2010. on je iznosio 6%, u 2011. znatno manje 2,2%, a to usporavanje je i posljedica recesije u EU i kod naših glavnih vanjskotrgovinskih partnera. Sve u svemu, nakon kontrakcije BDP-a od čak 6% u 2009. i 1,2% u 2010., to zaustavljanje pada osobne potrošnje i blagi rast izvoza ipak nisu bili dovoljni da kompenziraju pad investicija, pa je BDP u 2011. godini prestao padati, ali nažalost nije još bilo došlo do točke preokreta. Dapače, kada se pogledaju kretanja na tromjesečnoj razini vidi se da je nakon ograničenog oporavka u drugom i trećem kvartalu pred kraj godine došlo do ponovnog pada BDP-a koji se produžio i u ovu godinu jer su se konstantnom padu investicija tada pred kraj godine pridružili i loši rezultati na području međunarodne razmjene, robne razmjene zbog pada inozemne potražnje. A to potonje pokazuje i koliko je Hrvatska osjetljiva i na situaciju u EU. Gledano na BDP sa druge, proizvodne strane očekivano i realno bruto dodana vrijednost je stagnirala, gospodarska aktivnost je porasla u većini uslužnih djelatnosti posebno tokom 2 i 3 tromjesečja uz dobar turizam, dok se u industriji, i građevinarstvu nastavila smanjivati. Nakon izbijanja krize došlo je do snažne i brze kontrakcije deficita tekućeg računa platne bilance. I u 2011. u odnosu na 2010. deficit tekućeg računa je i dalje se smanjio blago, i iznosio 0,4 milijarde eura što je negdje otprilike oko 1% BDP-a. A takva kretanja korespondiraju onda i sa kretanjima na području inozemnog zaduživanja, sa blagim padom inozemnog duga koji se i nakon godina brzog rasta već neko vrijeme ostabilizirao na oko, na razini od oko 100% ili nešto iznad 100% BDP-a. I to također opet kod platne bilance korespondira i sa kretanjem međunarodnih pričuva koje kojima raspolaže HNB, a koje su u prošloj godini porasle za dodatnih 5% te su na kraju godine iznosile 11,2 milijarde eura što je otprilike ekvivalent 9-mjesečnom uvozu u 2011. godini i može se ocijeniti zaista da je razina naših međunarodnih pričuva adekvatna. Što se tiče inflacije koja u toj godini nije bila problem samo ću kratko reći da je ona mjerena indeksom potrošačkih cijena u prosjeku godina na godinu iznosila 2,3%. Što se tiče ovih drugih najvažnijih funkcija HNB-a što se tiče supervizije banaka u 2011. godini su ostvareni svi planirani zadaci, obavljen je izravni nadzor u 22 kreditne institucije, time je obuhvaćena kontrola institucija koje čine oko dvije trećine ukupne imovine sustava, a jednoj banci je oduzeto i odobrenje za rad. Kad govorimo o bankovnom sustavu treba reći da se usprkos povećanju udjela loših kredita u aktivi banaka i time povezanih povećanih troškova za rezervacije profitabilnost banaka u prosjeku stabilizirala otprilike na razini iz 2010. godine i da su i povrat na prosječnu aktivu i povrat na prosječni kapital banaka ostali na razini od 1,2%, odnosno oko 7% respektivno na te veličine. Isto tako značajno je da je i adekvatnost kapitala u prosjeku ostala vrlo visoka, na razini od oko 19% što je znatno iznad zakonskog minimuma kao što znate od 12% koji je sam kad se gleda u usporedbi sa velikim brojem drugih zemalja vrlo visok i to predstavlja zaista jednu značajnu rezervu u slučaju pojave gubitaka kod banaka. Svi naši stres testovi i ovi recentni pokazuju da je bankovni sustav i dalje otporan i na eventualne dodatne jače šokove. Dobro je da je bankovni sustav naravno profitabilan i dobro kapitaliziran, a time i siguran jer konačno te banke mi često percipiramo kao strane banke, ali bez obzira na vlasničku strukturu one su hrvatske banke, djeluju u Hrvatskoj, imaju sjedište u Hrvatskoj i u njima je naš novac i upravo zahvaljujući najvećim dijelom ja bih rekao zahvaljujući onoj ranije opisanoj kontracikličnoj politici HNB-a hrvatski porezni obveznici nisu morali spašavati banke prema tome niti plaćati njihovu sanaciju za razliku od onoga što se u proteklih nekoliko godina dešava gdje su ti računi i sanacije bili zaista vrlo visoki, a što se još i može desiti i nekim drugim zemljama koje su nam isticane često kao svojevrstan uzor. S druge strane nikako nije dobro da postoji tako velika averzija na rizik kod banaka i nije samo problem dakle u nedostatku potražnje za kreditima nego je problem i u odgovarajućoj ponudi kredita usprkos zaista visokoj likvidnosti i izdašnom kreiranju novca Središnje banke. To pokazuje i ponašanje banaka kod ovih prijašnjih modela A i B, pogotovo to pokazuje se i u ovom novom modelu programu poticanja poduzeća sa razvojnim potencijalima. Dakle, u programima koji u osnovi se svode na podjelu rizika između banaka i HBOR-a tu ima više vjerojatno momenata i to nemonetarnih momenata. Prvo i ponuda i potražnja za kreditima privatnom sektoru su niski ne samo zbog sustezanja privatnog sektora od investiranja što jest prisutno nego i zbog toga što poduzeća često nisu u mogućnosti osigurati adekvatne kolaterale za svoje nove obaveze i nisu dovoljno kapitalizirana, nedostaje im vlastitog kapitala za to su djelomično i sama kriva. Govorim naravno o prosjeku, jer za to nisu bila sposobna ili čak i voljna iskoristiti iznimno povoljne uvjete koji su prije krize vladali na tržištu kapitala. Drugo, ne bi trebala proći nezapaženo ni promjena u strukturi rasta kredita od izbijanja krize prisutna i u 2011. godini. Dok su krediti stanovništvu već tri godine stagniraju ili se smanjuju poduzećima sasvim umjereno rastu, kreditiranje države relativno se snažno povećava. Kreditiranje države za banke je naravno posao najnižeg rizika, vrlo unosan posao uz niske troškove obrade kreditnih zahtjeva. Tako da je cijeli taj posao i jako dobar za njihovu profitabilnost. Pa na neki način vjerojatno smanjuje onda i apetite za ulazak u druge rizičnije plasmane. Dakle, dijelom je i zato, ali naravno dominantno zato da bi se uspostavila održiva putanja javnog duga potrebno je što prije konsolidirati državni proračun i smanjiti potrebe financiranja i time smanjiti na neki način ovisnost države od financijskih tržišta općenito i što veći prirast, dio prirasta štednje osloboditi za ulaganja u privatne investicije. Doduše HNB je vrlo akomodativnom politikom uspijevao otvarati prostor za rast kredita državi, a da ujedno nije dolazilo do tzv. efekta istiskivanja tj. ugrožavanja rasta kredita drugim sektorima. Međutim, ostali su kao što sam rekao prisutni drugi spomenuti, nemonetarni problemi i uzroci usporavanja kredita. To pokazuje da sama ekspanzivna i poticajna monetarna politika u ovim godinama krize jest adekvatna i HNB je provodi, iako začudo mnogi to ne vide, ali očigledno nije dovoljna. Obilje primanog novca ne jamči da će taj novac otići tamo gdje bi trebao otići i za to su koliko god to otrcano već pomalo zvuči, ali za to su zaista potrebne duboke i dalekosežne strukturne reforme. Sve ono što će povećati konkurentnost hrvatskog gospodarstva i sam izvoz, preko restrukturiranja javnih poduzeća, smanjenja javnog sektora, preko poboljšanja poslovne klime, u svakom pogledu, dakle i smanjenja pravnih rizika, problema vezanih uz pravosuđe, tržište rada i drugo. Dakle, sve ono što će dovesti do smanjenja prepreka ulaganjima, ali ja bih rekao dapače sve ono i još nove mjere koje će dovesti do stimuliranja takvog, takvih privatnih ulaganja. Niti se od monetarne politike može očekivati da sama i bez tih strukturnih promjena pokrene gospodarstvo i rast, niti ju se, a to se čujem, može optužiti za, i proglasiti krivcem, za sadašnju situaciju ili za spori izlazak iz ove situacije. Za poslovanje u Hrvatskoj, a posebno za privatna, strana, izravna ulaganja u izvozni sektor monetarna politika, tečajna politika nisu problem. To niti jedan ozbiljan investitor neće ustvrditi kad s njim razgovarate. Problemi leže drugdje i njihovom rješavanje, istina zahtjeva vrijeme i ako hoćete veliki i politički i socijalni napor, ali te reforme se na kraju neće moći izbjeći, jednostavno se ne mogu zamijeniti pukim manipuliranjem nominalnih veličina poput nominalnog tečaja. One se niti mogu odložiti i čekat neka bolja vremena, jer jednostavna ta bolja vremena neće doći, iako ih se neće provesti. Kad bi bilo drugačije, bilo bi zaista puno jednostavnije i nitko od takvog rješenja ne bi sigurno bježao. Ono što sa svoje strane o toj podjeli posla i odgovornosti središnja banka mora raditi, po zakonu radi i uspijeva radit, što hrvatskom gospodarstvu treba, to je financijska stabilnost, to je relativno niska inflacija, relativno stabilan tečaj i u ovim trenucima krize akomodativna monetarna politika. Dok se snažniji rast gospodarstva u krećem roku može očigledno ostvariti samo dolaskom, odnosno može doći od onih ulagača koji sa sobom donose i kapital i znanje, i koji mogu primijeniti tehnologije, i inovacije jer rast očigledno ne može se više temeljiti niti na dosadašnjem modelu, a niti na jeftinom radu i za jeftin tehnološki zastario izvoz. Evo, ja bih zaključio time što bih de facto citirao rečenicu iz zakona: "Da će središnja banka održavati i dalje stabilnost financijskog sustava i u skladu sa zakonom održavati nisku inflaciju kao svoju glavnu zadaću ne dovodeći ju pritom, pritom u pitanje tu zadaću podržavati ekonomsku politiku zemlje i politiku poticanja rasta.". Hvala.
Hvala i vama zamjeniče, ustvari viceguverneru. Imamo jednu repliku, Branko Vukšić. Izvolite.
Poštovani gospodine Martiću rekli ste 2 činjenice, ću reagirat, ovo ostalo ću govoriti u svojoj raspravi u ime. Rekli ste da, iako mi nazivamo naše banke, njih 95% koliko je stranim bankama, da su to ipak hrvatske banke. Ja se s time ne bih složio jer nije bitno čak ni to da one djeluju ovdje, nego je bitno to što one iznose profit i tim profitom se financiraju industrije njihovih matičnih zemalja. Druga činjenica s kojom se teško mogu složiti, da građani RH nisu morali sanirati banke u ovoj ekonomskoj krizi, pa koliko puta biste vi htjeli da hrvatski građani saniraju banke. Hrvatski građani su sanirali banke 90. godina i to sa velikim novcem, te banke su sanirane sa 20 puta više novca nego što su prodane. Mislim da je dovoljno sanacija bilo i da ne treba više čitav bankarski … [[Govornik se ne razumije.]] sav rizik prebaciti na leđa hrvatskih građana.
Hvala. Nemamo odgovora na repliku. Uredu, hvala vam. Prelazimo na izvjestitelje odbora. Da li netko želi u ime odbora? Ne. Ja bih moli prijavnice. Evo ga, sad ćemo. Prvi u ime kluba HNS-a Liberalni demokrata Srđan Gjurković. Izvolite kolega.
Hvala gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani gospodine Relja, viceguverneru, kolegice i kolege. Dakle, klub HNS- a podržava naravno Izvješće Hrvatske narodne banke. I ne zato što je to naravno nego zbog toga što zaista je HNB i prošle godine i u proteklom periodu uspjela da u nečemu Hrvatska bude uspješna. Ono što je ključno, a to je da bude jedna od rijetkih europskih zemalja koja ima stabilan financijski sustav i čija je monetarna politika koja je konzervativna ali se pokazala potrebitom i ispravnom u trenutku kada onaj fiskalni dio, kada Vlada nije u biti sa svojim mjerama reagirala na način koji je bilo potrebno te je uspjela HNB zadržati stabilnost financijskog sustava i osigurati prostor da u ovom trenutku danas zajedno sa koalicijskom Vladom gdje je dobra suradnja možemo gledati naprijed uz sve probleme i pozitivno da možemo otvoriti prostor za razvoj gospodarstva sa svim zakonima, instrumentima i mjerama koje danas Hrvatska vlada ima i provodi. HNB je dakle u 2011. godini kao i prethodnih godina predvodila stabilnu politiku nominalnog tečaja prema euru te kako je rečeno u izvještaju, a što je i glavni preduvjet ostvarivanja niske inflacije u Hrvatskoj financijske stabilnosti sustava i stabilnosti cijena. 2011. godina je godina slabog priljeva kapitala iz inozemstva i nastavak razduživanja domaćeg sektora prema inozemnim kreditorima. Jaka i dalje konzervativna politika HNB-a čvrsto je branila kunu od devalvacije što je imalo za potrebu i deviznih intervencija od ukupno 541 milijun eura, to je povišenje obavezne pričuve s 13 na 14%. Iako je HNB podupirao visoku likvidnost monetarnog sustava kao jedan od uvjeta bržeg oporavka gospodarstva rezultiralo je i dalje izostankom investicija, slabom potrošnjom, daljnjim rastom udjela loših kredita uz veliku potrebu država za financiranje što smo čuli a i smanjenjem udjela zaduživanja trgovačkih društava, odnosno uzimanja kredita od trgovačkih društava posebno od privatnog sektora. Visoka likvidnost financijskog sustava karakteristika je za 2011. godinu za razliku kao što sam rekao dobrog dijela zemalja EU. Iako su neto priljevi kapitala iznosili oko 1,7 milijardi eura uz visoko ostvarenje vlasničkih ulaganja najveći dio se odnosio ipak na transakcije prebijanja duga u kapital nekoliko banaka u stranom vlasništvu. Ulaganja u nove projekte bila su manja nego 2010. i izostale su investicije privatnog sektora. Potencijalni dug države u obliku državnih jamstava bio je na kraju 2011. 59,2 milijarde, odnosno 17,5% bruto proizvoda, a unutrašnji dug povećao se za 15 milijardi kuna. Nepovoljna kretanja u javnim financijama nastavila su se i treću godinu zaredom. Neto zaduživanja konsolidirane države iznosilo je 14,6 milijardi ili 4,3% BDP-a a ukupni fiskalni manjak 18,1 milijardu ili 5,3% BDP-a. Iako se dakle u inozemni bruto dug u 2011. smanjio on je u biti isključivo posljedica ili najvećim dijelom pretvaranja vlasničkih udjela potraživanja inozemnih vlasnika u temeljni kapital tvrtki, odnosno banaka u Hrvatskoj. Država je sredstva potrebna za financiranje manjka u proračunu u cijelosti osigurala novim zaduženjem i time se nastavio dug same države i u rastu od BDP-a i u milijardama kuna preko 156. Investicijske aktivnosti su smanjene za 7,2% u 2011., 2010. bilo je 11,3%, a u 2009. isto 11,3%. Kako se radilo u 2011. pokazuju i postotci HNB-a da su neto plasmani banaka državi povećani čuli smo nekih 15 milijardi kuna ili 51%, a ukupna potraživanja banke od središnje države za 7,5%. Govorimo o plasmanu u gospodarstvu, suradnji između države i fiskalne, odnosno monetarne politike. Ono što je preko HBOR-a sa modelima A i A+ plasirano u 2011. bilo je samo 1,1 milijarda kuna. Iznos poslovne likvidnosti nije utjecala na porast plasmana gospodarstva, a udio djelomično nadoknadivih i potpuno nenadoknadivih kredita porastao je na 12,4%. Oprez banaka uzrokovalo je usmjerenje kredita prema državnim jedinicama i javnim trgovačkim društvima, ali neovisno o tome one nisu to koristile za razvoj i imamo pad ulaganja u kapitalne investicije. U 2011. ono što je zanimljivo i karakteristično obnovljeno je i reprogramirano negdje iznad 5,7 milijardi plasmana i to na 12 mjeseci čime se samo pokazuje da i dalje ta nelikvidnost koja je eskalirala u ovoj godini bila takva da su banke morale reprogramirati kredite, ali kako bi sebi malo čistile bilancu ali nikakvog efekta posebnog nije bilo. Likvidnost domaćeg bankarskog sustava bilo je izuzetno povoljno u 2011. nakon što je 2010. smanjena obavezna bila pričuva s 14 na 13% radi potpore nastojanja Vlade da u suradnji sa HBOR-om potakne gospodarski rast, a onih 1,1 milijarda kredita pokazuje da to nije bilo dovoljno uspješna inicijativa za realizaciju rasta gospodarstva. Nominalne kamatne stope banaka na kratkoročne kredite bez valutne klauzule odobrene potrošačima bile su najkolebljiviji segment kamatnih stopa, uvećavale su se od 7 do 7,48% do kraja 2011. Sad se može jasno vidjeti što znači suradnja monetarne i fiskalne politike. Vidimo na primjeru 2012. godine kad uspoređujemo efekte suradnje, kad znamo da za kredite za obrtna sredstva za likvidnost su osigurane kamate od 3 do 4% po modelu gospodarskog rasta i oporavka. I da je u ovom trenutku odobreno više od 5 milijardi kuna uz 4 aukcije HBOR-a, a sve u suradnji komercijalnih banaka, HBOR-a, Vlade i Hrvatske narodne banke. Bez takve suradnje nema mogućnosti i teško će se gospodarstvo u Hrvatskoj razvit, teško ćemo govorit o novim radnim mjestima i ovaj pokazatelj, i ovaj put s kojim se krenulo u svakom slučaju i pohvala za HNB. Tržište i pad interesa građana u prošloj godini za kreditima bio je 7,53% nego 2010. Ono šta je isto zanimljivo iako ne spada ubiti u nadzor HNB, a ukazuje ubiti u pad aktivnosti, odnosno stanje na tržištu investicijskih fondova npr. da se imovina njihova smanjila za 1,7 milijardi, odnosno 12,8%, a obveznih fondova za 38,7 ili imovina npr. Fonda hrvatskih branitelja Domovinskog rata i članova njihovih obitelji pala je čak za 27,9% ili 559,6 milijuna kuna. To su sve uvjeti u kojim se prošle godine radilo, ubiti uvjeti u kojima je i HNB djelovao za stabilizaciju kompletnog financijskog tržišta što je normalno i ključno da bi mogli uopće sutra raspravljat i danas o razvoju tržišta kapitala, jer naravno da je to sve vezano. Često se govori i mi raspravljamo, evo maloprije i u replikama, o domaćim bankama, o hrvatskim, nehrvatskih itd. banke, dakle radi se sve o hrvatskim bankama, a možemo samo govorit da li su vlasnici, odnosno određene matice, osnivači iz inozemstva, odnosno najčešće iz EU. Dakle, u privatnom vlasništvu imamo 13 banaka kod kojih su, koje su od hrvatskih vlasnika, a 13 je stranih vlasnika banaka. Udio imovine banke u većinskom vlasništvu domaćih dioničara je 4,9% kao i 2009. godine, a imovina banaka u većinskom vlasništvu države 4,5% odnosno učešće u ukupnom bankarskom sektoru. Sektorska struktura pokazuje da je rast kredita većinom se odnosio kako je i rečeno, ali treba naglasiti još jednom, na trgovačka društva i državne jedinice u vlasništvu države, pa je taj pad značajan i u sektoru uopće obnove, a valutna struktura pokazala da privredne plasmane kredita isključivo su nominirani ili indeksirani u eurima. Indikativno je da je pokrivenost kredita b i c iznosila 35% kod trgovačkih društava što samo dokazuje da su banke za koje se nije nalazilo rješenje, da su nedostajale mjere fiskalne i ostalih … [[Govornik se ne razumije.]] politika pokretale, odnosno nisu davale mogućnost pokretanja impulsa razvoja i gospodarstva. Usmjerenost banaka prema najvećim dužnicima se povećavao i to najčešće u obnavljaju i restrukturiranju postojećih kredita. Struktura neto prihoda ukazuje, banaka da 72% prihoda se realizira od kamata, a 27,9% od provizija, naknada te ostalih sekundarnih prihoda. Sve grupe banaka ukazuju na povećanje neto kredita, velike 5,3%, male 4,8%, srednje 3,2% što samo dodatno ukazuje na stabilnost bankarskog sustava. Dobit banaka prije oporezivanja iznosila je 4,7 milijardi što je porast za 9,8% u odnosu na 2009. Naravno rast dobiti temeljio se i na rastu bruto prihoda. Profitabilnost prosječnog kapitala banaka lagano raste i prosječna imovina je rasla za 1,2%, kamatni troškovi su sniženi za 6,6. I dobro da je rasla pričuva, a koeficijent likvidnosti iznad propisanog je bio 0,84. Iako je od strane HNB-a bilo dosta kritike vezano na rad malih banaka, njeno funkcioniranje pokazatelji ukazuju, posebno za 2011. godinu da su one ostvarile dobit od 79 milijuna kuna. I sad naravno otvaramo u ime kluba HNS-a i još jedan komentar, vezano naravno za Credo banku i način, ne kako se radio nadzor samo, nego i na koji način se iskomuniciralo s javnošću, i vezano za utvrđene nepravilnosti koje nisu utvrđene samo prošle godine, nego su se pratile i prethodnih godina. I došli smo u jednu situaciju koja nije bila dobra od strane HNB, a to je da se način komuniciranja sa javnošću djelomično ugrožavao stabilnost rada malih banaka i to jasno je već rečeno. Ali treba još jedan put ponovit, to nije primjereno, to nije dopustivo, to nije profesionalno i vjerujemo naravno da ubuduće kod bilo kakvih sličnih situacija, da način komunikacije izričaja će raditi od strane HNB-a na način koji je primjeren a to je profesionalan i nestvaranje određenih loših i neutemeljenih ubiti poruka posebno da li se to radilo o malim, srednjim ili velikim bankama. Na kraju, u ime kluba HNS-a još jednom želim naglasit da podržavamo dosadašnji rad HNB, ne samo za ovu 2011., nego način i pristup kako se prilazi vođenju monetarne politike i naravno uz želju da zaista nastavi se dalje da budemo jedna od najstabilnijih država što se tiče financijskog sustava i apsolutne suradnje sa Vladom, suradnja fiskalne i monetarne politike ključ je gospodarskog razvoja svugdje, pa naravno tako i u nas. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Sljedeći je klub, Klub Hrvatskih laburista i poštovani zastupnik Branko Vukšić. Izvolite poštovani zastupniče.
Poštovani predsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovani viceguverneru Martiću, kolegice i kolege. Ja sam se na početku pitao, imam dva pitanja, na početku sam sebi postavljam, je li HNB uopće važna? Jer smo stavili ovu raspravu u popodnevnim satima onako u jedno mirno ozračje ili s druge strane, je li uopće Sabor važan? Zašto Sabor? Zbog toga što nas svojom nazočnošću u ovom hramu neoliberalne ekonomske misli nije se udostojio doći sam guverner Vujčić. Eto ta dva pitanja na koja čak i ne tražim odgovore, nego sam sebe pitam, ja ću naći odgovor. Molim one koji misle odgovarati neka ne odgovaraju, ali mogu. Što je obilježilo prošlu ali i 11 godina prije te 2011. godine? Prije svega kada je u pitanju HNB onda nekritičnost. Naročito nekritičnost prema monetarnoj politici, a posebice prema guverneru HNB-a, bivšem guverneru HNB-a gospodinu Željku Rohatinskom koji je zahvaljujući svojoj nedvojbenoj sposobnosti komuniciranja s medijima izgradio imidž nedodirljivog, nepogrešivog i od politike neovisnog financijskog stručnjaka sve do pred zadnju godinu pred izbore kad je ipak otkrio svoje i političke ambicije. Bivši je guverner shvatio da je lakše narod uplašiti političarima općega znanja, poput moje malenkosti, financijskim nestručnjacima nego stranim bankama. Međutim, nitko ali baš nitko u poslovnim krugovima pa čak ni Ivica Mudrinić vlasnik onog čuvenog patenta koji je već ranih '90-ih otkrila ubojito duhovita Tanja Torbarina nije toliko koketirao s politikom koliko je koketirao Željko Rohatinski. I nitko nije uložio truda u predstavu o vlastitoj nezavisnosti o politici koliko gospodin Rohatinski. Gospodin Rohatinski se zapravo htio svidjeti i to većini koja nema baš puno doticaja sa poslovanjem HNB-a. Trebalo je dobiti dojam da HNB dobro posluje. Gospodin Rohatinski je pokušavao biti veći i od HNB-a i od Sabora i od premijera ma tko god da bio premijer i od same Hrvatske. Prvo je priskrbio epitet komunikatora godine, a potom i najboljeg guvernera na svijetu, tako su pisali mediji. I jedno i drugo je može se reći bilo stvarno. Bio je komunikator ne godine nego desetljeća. I bio je najbolji guverner na svijetu, vjerojatno. Ali naravno najbolji guverner na svijetu po ocjeni međunarodnih financijskih centara moći. Proglasili su ga najboljim jer je najvjernije bez krzmanja i vidljivije grižnje savjesti služio interesima krupnoga kapitala i interesima banaka. Imali smo i nažalost imamo najgore ili jedno od najgorih gospodarstava i industrije u svijetu. Imali smo, a i danas imamo jednu od najpostojanijih valuta u svijetu, ali valutu koja je ipak samo preračunsko sredstvo. Hrvatska narodna banka je grčevito brinula o stabilnosti tečaja, manje uspješno o stabilnosti cijena. Tečaj je u svakoj državi sredstvo za ostvarivanje što boljih, viših ekonomskih ciljeva, a ne sam cilj. Tečaj je sredstvo i ništa više, daleko više. HNB je brinuo o stabilnosti banaka nakon što su bile sanirane sa 20 puta više novca nego što su prodane strancima. HNB je brinula, a dalje brine o zacementiranosti devizne klauzule koja je dokinula i ono malo suvereniteta što je Hrvatskoj ostalo. HNB je brinuo o zacementiranosti devizne klauzule bez obzira što je ona bila isključivo sredstvo za zaštitu banaka, a ne što je zadaća i HNB-a i Vlade i Sabora zaštite svih građana. HNB postoji, evidentno je, ne zbog građana već zbog banaka, zbog financijskih centara moći. HNB ne postoji zato da omogući jačanje gospodarstva, jačanje izvoza, zapošljavanje nezaposlenih nego zbog očuvanja interesa uvoznog lobija, zbog očuvanja interesa stranih trgovačkih lanaca. Koje je mjere donosio HNB da suzbije nepoželjne ekonomske pojave? Ne znam nitijednu. Zašto se dopustilo da banke u Hrvatskoj s osobitim zadovoljstvom bez velikih peripetija odobravaju kredite za kupnju automobila uz niske kamate, a da za pokretanje proizvodnog ciklusa poduzetnici trebaju proći Tantalove muke da im banke odobre kredit uz naravno znatno više kamata. Zbog čega HNB nije destimulirala banke u poticanju bajoslovnih kredita građanima koji su jedno vrijeme bjesomučno peglali kartice? Usprkos tome gospodin Rohatinski je uspješno gradio kult ličnosti. Bio je nedodirljiv jer ga se politika plašila. Gospodinu Rohatinskom nije, vidi vraga, naštetilo čak ni to što je putovao u inozemstvo na račun drugih, ni to što je desetke milijuna kuna trošio na lagodan život uposlenika, ni to što je prije svega zbog propusta HNB-a pala na koljena Riječka banka, ni to što su se ugušile i druge banke. No treba priznati da je guverner stručnjak. Znao je dobro što političari nisu znali. Znao je kako funkcionira monetarna i fiskalna politika i s tim je znanjem čitavo vrijeme usmjeravao ekonomsku politiku RH. Dakako u krivom željenom pravcu. No, kako je moguće da je monetarna politika briljantna, najbolja na svijetu a istovremeno se u istoj državi ruši ekonomija? Kako je moguće da su u HNB-u glavni i jedini ciljevi stabilnost cijena i nerealno stabilan tečaj kune dok recimo američko centralno bankarstvo na prvo mjesto stavlja zapošljavanje? Jer bez zapošljavanja država je hroma. I zapravo to nije država u punom smislu te riječi. Zar monetarnoj politici nije jedna od zadaća poticati i omogućavati gospodarski rast, a njime i postići veću zaposlenost? Kako to da je u Hrvatskoj sve palo što je pasti moglo, osim naravno nezaposlenosti, kao što je to rekao guverner Rohatinski, o čijoj dvanaestini dionice danas raspravljamo? Kako to da su krediti građanima nadmašili kredite gospodarstvu? Znamo da HNB kreira ponudu novca te da se ponudom novca može utjecati i na pokretanje proizvodnje, time i na zapošljavanje, a onda naravno i na cijene. Međutim, uloga HNB je utjecaj, utjecati na bankovne kredite, na visinu kamatnih stopa, a time bez dvojbe i na standard građana, odnosno razvoj poduzetništva. Je li HNB mogla, mogao imati utjecaj na nerazmjer rasta imovine banaka i BDP-a, odnosno je li moglo utjecati da taj neprirodan nerazmjer bude što manji? Jer znamo da je imovina bankarskog sustava uvećana za gotovo 5 puta, a BDP je u 2 mandata gospodina Rohatinskog uvećan samo 2 puta. Kakav odnos ima HNB prema građanima? Maćehinski. Dopustila je deviznu klauzulu i primjerice zatezne kamate do 14%. HNB je dopustio da banke svojim komitentima naplaćuju više od 200 naknada, pa i naknadu za udisanje bankarskoga zraka. HNB je dopustila lihvarski odnos banaka prema građanima i gospodarstvu. Kada smo predlagali, a predlažemo i dan danas ukidanje devizne klauzule postepeno, planski, analitički, dugoročno a ne preko noći. I HNB, ali politika bez obzira da li je riječ o HDZ-u ili Kukuriku vlasti, s velikom dozom ignorancije odbacuju i pomisao na takvu mogućnost. I HNB i vladajući jedino brinu za sudbinu banaka, ali ne, ponavlja, i za sudbinu građana. Jer kažu kada je bankama dobro, dobro je i građanima, što je laž, kao što je laž da bi se uruši bankarski i državni sustav ako bi se postepeno ukinula ili ukidala devizna klauzula. No, ipak treba reći istinu, gospodin Rohatinski je lani u svibnju u Opatiji preporučio Vladi da razmisli o potezima koji bi doveli do postepenog ukidanja devizne klauzule, ali tek nakon miga iz Europe, iz samih novčarskih institucija. Ovaj put vlast nije uvažila preporuke guvernera, ni ona bivša ni ova sadašnja. I jučer smo mi Laburisti govorili u ovome domu zašto je prijeko potrebno ukinuti deviznu klauzulu ili barem podijeliti njen negativan efekt između banaka, klijenata, pa moguće i između države. Ali ne, sav rizik treba svaliti samo na leđa građana. Zato je najbolje biti bankar upravo u Hrvatskoj, nigdje kao u Hrvatskoj se ne posluje s manje rizika. Što dokazuje da nije riječ o genijalnosti bankara, u tobože hrvatskim bankama, nego je riječ o pomahnitaloj mužnji naroda i sve pod budnim okom HNB-a i vlasi. S druge pak strane, HNB je sve vrijeme mirno promatrao kako banke ogroman novac iznose iz Hrvatske. Iako nije u njegovoj domeni HNB nije javno progovarala, HNB nije javno progovarala o oporezivanju kamata, o oporezivanju bankarskog sektora, o učincima takvih poteza koji se moraju inicirati u Vladi, a ovdje u Saboru raspraviti i na kraju o tome Sabor treba odlučiti. Novi guverner Boris Vujčić, koji kažu stručnjaci pripada istoj školi ne bježi, rekao je to u jednoj televizijskoj emisiji, od oporezivanja kamata. U ostalom, većina europskih zemalja oporezuje kamate na sličan način kao što se oporezuje dohodak s nekoliko stopa. Centralna banka, odnosno HNB mora imati više ciljeva od današnjih, osim stabilnosti cijena, cilj HNB-a mora biti i stabilna ekonomski rast. Mi u Hrvatskoj bi smo bili zadovoljni s bilo kakvim rastom, samo da nam više ne pada sve što može pasti. I još nešto o deviznoj klauzuli koja je najspornija i koju smo čuli i na odboru kad smo raspravljali prošloga tjedna da je velika prijetnja i stabilnosti banaka i čitavom sustavu. Ako ukidamo deviznu klauzulu na kredite to ne znači da treba ukinuti klauzulu na depozite. Tko položi devize u banku mora devize na zahtjev dobiti natrag. Ukidanje devizne klauzule na kredite, ali i na depozite ne bi proizvelo nikakve ili male negativne učinke jer su aktiva i pasiva bankarskog sustava u tom pogledu u ravnoteži. Osim toga Hrvatska treba kvalitetan Zakon o zaštiti korisnika financijskih usluga, kako bi se tim zakonom počelo ukidati deviznu klauzulu i drugo kako bi se ravnopravno raspodijelio rizik na dužnika i vjerovnika. Suverena, moderna, suverena monetarna politika ne može se voditi ako je udio domaće valute u ukupnim novčanim sredstvima samo 20%. Recimo u Poljskoj je 1990. godine udio domaće valute bio samo 30%, danas je u Poljskoj drukčija situacija, udio domaće valute je 94%. Znamo kakva je situaciju u gospodarstvu Poljske i kakva je situacija u gospodarstvu RH, ali kao da to nije dovoljan znak. Hvala lijepa.
Hvala i vama poštovani zastupniče. Imamo jednu repliku, poštovani zastupnik Igor Kolman i njegove 2 minute.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Ma samo jedan detalj zapravo, nisu ni krediti za automobile za hrvatske građane nikad bili jeftini. Oni su možda bili jeftini u odnosu na kredite za gospodarstvo npr. ili općenito su krediti na potrošnju bili možda u nekom trenutku jeftiniji nego krediti na ulaganja, ali nisu ni ti krediti nikad bili jeftini. Hrvatski građani zapravo nikada nisu imali jeftine kredite ako uspoređujemo na primjer situaciju u zapadnoj Europi. Mi smo i aute skupo plaćali i dalje ih skupo plaćamo i stanove itd. Dakle, u nekakvim apsolutnim kategorijama i ti su krediti zapravo za hrvatske građane uvijek bili skupi.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Branko Vukšić.
Uvaženi kolega slažem se u potpunosti s vama. Da, i krediti na automobile su skupi u odnosu na one kredite koje plaćaju kad Austrijanac, Nijemac, Francuz kupi auto na kredit. Ali ja sam govorio i ovo što ste vi rekli u odnosu krediti na automobile u odnosu na kredite u gospodarstvu su bili u nesrazmjeru. Hvala.
Hvala lijepa. Klub SDP-a i poštovani zastupnik Igor Rađenović. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine viceguverneru, kolegice i kolege. Kao što pretpostavljate stajališta kluba SDP-a koja namjeravam iznijeti prilično će se razlikovati od stajališta moga prethodnika no vjerujem da ćemo na kraju ipak izbistriti razmišljanja. Naime, ovo je peta sjednica ovoga Doma, dakle 7. saziva Hrvatskoga sabora a mi već po drugi put razmatramo Godišnje izvješće HNB-a. Dakle, činili smo to u siječnju za 2010. i sve je onako ako grubo gledamo poprilično slično kao u siječnju, svojevrsni deja vu, jedino se promijenio izlagatelj, dakle predlagatelj u osobi, bila je to osoba gospodina Vujčića, sada je to gospodin Martić ali je pozicija bila ista, dakle zamjenik guvernera ili viceguverner. Makroekonomski pokazatelji također su slični onima u 2010., a sudeći po dosadašnjim raspravama i pozicije klubova slične su ili iste kao što smo to činili i u siječnju. Govorio je detaljno uvodno gospodin viceguverner o makroekonomskim pokazateljima, ono što možemo sažeti u jednu rečenicu da je 2011. godina dakle bila godina stagnacije hrvatskoga gospodarstva nakon dvije godine snažnoga pada, osobito 2009. BDP se stabilizirao no usprkos tome relativnom uspjehu nastavljaju se daljnja nepovoljna kretanja u javnim financijama. Radi se o zadnjoj godini vladavine HDZ-a, o izbornoj godini koju kao i sve prethodne godine karakterizira dakle daljnje bujanje javne potrošnje uz kronični nedostatak strukturnih reformi. Dakle, ta kretanja u javnim financijama imala su za rezultat ukupan fiskalni manjak u iznosu od 18 milijardi kuna ili 5,3% BDP-a. Usprkos svemu tome i tim nepovoljnim kretanjima ustrajna dugogodišnja odmjerena protuciklička politika HNB-a rezultirala je stabilnim uvjetima na financijskom tržištu te je omogućila relativno povoljno zaduživanje i pokriće tekućeg deficita i u 2011. godini. Središnja banka je dakle kao i cijeli niz godina prije usmjerila svoje aktivnosti na održavanje stabilnosti cijena što mu članak 3., otišao je kolega Vukšić, tu je ali ne sluša me pozorno, dakle krovnog zakona, Zakona o HNB-u, striktno i propisuje. Znači, osnovni cilj je upravo to održavanje stabilnosti cijena. Stabilan nominalni tečaj kune prema euru ponajviše utječe na ostvarenje toga cilja te time omogućava i održavanje likvidnosti bankarskog sustava. To je pogubna politika za konkurentnost hrvatskog gospodarstva reći će neki pa i moj prethodnik no postizanje i održavanje financijske stabilnosti kroz čitav niz godina neprijeporan je uspjeh HNB-a. Vrlo često se kod nas ta financijska stabilnost uzima kao zdravo za gotovo iako je HNB ostvaruje u ne baš idealnim uvjetima i ne baš idealnim vremenima kada i bankarski sustav i gospodarski puno jačih zemalja objektivno gledano puno jačih zemalja od Hrvatske pucaju pod naletima krize. Pokušajte kolegice i kolege zamisliti taj obrnuti scenarij, islandski, španjolski, neki drugi ili neki treći. Znamo da Hrvatska nije savršena na mnogim poljima, slučajna državna kako reče premijer pa je ponekad bio neshvaćen, na mnogim područjima. Mogla je to biti i na bankarskom polju. Eventualni troškovi stabilizacije i sanacije bankarskog sektora mjereni milijardama kuna ili eura, a u tom scenariju po puno višem tečaju nego što je 7,5 na prema 1 pogubno bi djelovali na hrvatsko gospodarstvo i društvo u cjelini. Vjerujem da se oko toga svi možemo složiti. Uz uspješno ostvarenje toga osnovnog cilja meni osobno i kolegama iz SDP-a vidljivo je i razumijevanje čelnih ljudi HNB-a oko potrebe što je moguće veće usklađenosti monetarne i fiskalne politike. I novi guverner Vujčić i viceguverner Relja, ali i ostali kada istupaju u ime HNB-a naglašavaju uvijek težnju za oživljavanjem hrvatskog gospodarstva i ubrzavanjem gospodarskog rasta. Neupitno je, i vjerujem da ćemo se i oko toga složiti, da teret krize treba ravnomjernije raspodijeliti. Mnogima nije prihvatljivo da jedan sektor, u ovom slučaju banke, da se jedan sektor nastavi ponašati na način kao da se ništa ne mijenja iako njihovi poslovni partneri dolaze u sve veće teškoće. No na dulji i na srednji rok time se automatski pogoršavaju i uvjeti poslovanja banaka. I toga su, vjerujte kolegice i kolege, svjesni i bankari. Poduzimaju i oni samostalno određene mjere, primjerice reprogramiranje kredita kako bi se olakšali tereti otplata te ali i time dakako smanjili svoje troškove rezervacije i otpisa. Pitanje je naravno da li je to dovoljno, što se još može učiniti i koja je tu uloga Središnje banke? Iskustvo iz protekle dvije godine jasno pokazuje da povećana likvidnost banaka koja je bila omogućena spuštanjem stope obvezne pričuve, da nije sama po sebi dovoljna. Kako bi u većem obimu povećala kreditnu aktivnost prema realnom sektoru. Ukoliko je ne prati spremnost banaka na povećani rizik, ali i kvalitetniji programi poduzetnika za koje se traže krediti, tu nema značajnijih rezultata. Svi u tom trokutu ili četverokutu, ako uključimo i Vladu moraju podnijeti svoj, moraju igrati svoju ulogu kvalitetno, ali i podnijeti svoju odgovornost. Poticanje gospodarskog rasta temeljna je želja, ja bih rekao, svih u ovoj sabornici, svih klubova u ovome domu. Mjerama i odlukama HNB postignuta je visoka kapitaliziranost bankarskog sektora, objektivno visoke razine likvidnosti kako kunske tako i devizne nisu smetnja, već prednost na putu tog, ajde usuđujem se reći svetog cilja, dakle oporavka našeg gospodarstva. Sve to, kolegice i kolege moram imati na umu u današnjoj raspravi. očekujem da se i danas, jednako kako što je to bilo na dosadašnjim raspravama, kao što je bilo na raspravama prijašnjih godina, kao što je bilo i na konstruktivnim raspravama na matičnom odboru, dakle Odboru za financije. Da se otvore određena pitanja oko upravljanja deviznim pričuvama, oko ostvarene dobiti i njene raspodjele, oko visine kamatnih stopa kao posljedica pretežito stranog vlasništava. Pitanja, vjerojatno ćemo čuti i pokoju kritiku oko poteza, čuli smo je već, oko poteza i reakcija pri likvidaciji Credo banke. Dakako, možemo, i te kritike smo čuli i jučer i danas oko neodrživosti valutne klauzule itd. itd. Sve su to legitimna pitanja, sva ona zaslužuju uvjerljive i logične odgovore. Guverner Vujčić ih je po našem sudu dosada davao, viceguverner Martić je to činio danas, čini to i inače, te stoga rukovodstvo HNB-a za svoju politiku ima povjerenje velike većine u ovoj sabornici. Kolegice i kolege, članovi i članice, članice i članovi kluba SDP-a podržati će ova izvješća. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Imamo prijavljenu repliku poštovanog zastupnika Branka Vukšića. Izvolite.
Uvaženi kolega spomenuli ste islandski slučaj. Mislim da upravo primjer Islanda govori da to nije tragedija, da bankrot banaka ne znači i tragediju naroda. U Islandu se danas, na Islandu se danas događaju pozitivni procesi. Nisu najveće tragedije bankroti banaka već je puno pogubnije kada desetljećima ili godinama, ajde da ne pretjerujem, godinama propadaju, bankrotiraju stotine tisuća građana. Mnoge zemlje koje su imale velikih poteškoća s bankama, mi nismo imali, danas daleko bolje stoje od Hrvatske što je isto u koliziji ovog što smo prije govorili. Hvala.
Hvala lijepa. I odgovor na repliku poštovani zastupnik Igor Rađenović. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Gospodine Vukšiću, ni HNB ni hrvatske banke u pretežito stranom vlasništvu nisu otok i one funkcioniraju u sustavu RH, funkcioniraju za hrvatske poduzetnike, funkcioniraju za hrvatske građane. U slučaju propadanja banaka, ono što sam i govorio uvodno, ne propadaju samo banke dapače, njihovi vlasnici će povući kapital kako treba. Najveći problem i veliki problem imaju upravo hrvatski građani za koje se ja vjerujem svi zajedno zalažemo. Hvala lijepo.
Hvala i vama poštovani zastupniče. Klub HSU-a i poštovana zastupnica Ljiljana Cvjetović. Izvolite.
Poštovani predsjedniče, poštovani gospodin Martić, kolegice i kolege. HNB je u 2011. godini uspješno provodila politiku stabilnog tečaja kune što je uvelike pomoglo očuvanju financijske stabilnosti. S obzirom na visoku zaduženost hrvatskih građana u kreditima, sa valutnom klauzulom u eurima, vrlo je važno da središnja banka nastavi s ovakvom politikom očuvanja stabilnosti tečaja. Svakodnevno smo svjesni agonije koju u ovim teškim ekonomskim vremenima proživljavaju građani koji su izloženi kreditima prema švicarskom franku te HNB treba nastaviti proaktivno stabilizirati tečaj kune prema euru, da se ista situacija ne dogodi daleko većem dijelu populacije koji imaju kredite vezane za euro. HNB također treba pohvaliti što je aktivno se uključila te pokušala pridonijeti oporavku domaćeg gospodarstva održavajući visoku financijsku likvidnost na tržištu. Iako, iznimno povoljna likvidnost nažalost nije značajnije utjecala na porast kreditnih plasmana, prvenstveno zbog nepovoljnih uvjeta u gospodarstvu, posebice na tržištu rada, visokih cijena zaduživanja te neizvjesnosti glede budućih kretanja. HNB je svojim postupcima svakako ublažila negativne utjecaje na hrvatsko gospodarstvo. U listopadu 2011. godine HNB je zbog deprecijacijskih pritisaka na tečaj kune podigao stopu obvezne pričuve s 13 na 14%. Podržavamo nastavak ovog trenda te se nadamo da će HNB nastaviti u budućnosti podizati stope obveze pričuve i stope minimalne devizne likvidnosti. Zabrinjavajuće je ukupni porast izloženosti kreditnom riziku bankarskog sektora, a osobito njegov rast već 3 godinu za redom. S obzirom na negativna kretanja, kako na svjetskom tako i u domaćem gospodarstvu nažalost očekujemo nastavak ovakvog trenda pogoršavanja kvalitete kredita. HNB bi trebao nastaviti s podizanjem stope obvezne pričuve u svrhu očuvanja visokog stupnja stabilnosti bankovnog sustava. Smatramo da je HNB odradio iznimno kvalitetan posao kroz posljednjih nekoliko godina te je uspio održati stabilnost tečaja i stabilnost bankovnog sustava što je s obzirom na iznimno loše ekonomske i financijske događaje u svijetu i domaćem gospodarstvu bila vrlo teška zadaća. HNB bi se trebao više posvetiti razvijanju zaštite potrošača financijskih usluga i financijske pismenosti kao što je to Svjetska banka napomenula u svom dijagnostičkom pregledu zaštite potrošača i financijske pismenosti iz veljače 2010. godine razina zaštite potrošača i financijska pismenost je na veoma niskom stupnju i ima velikog prostora za poboljšanje. Financijska se tržišta ubrzano razvijaju i šire pa se i usluge koje financijske institucije nude postaju sve složenije i kompliciranije. Kao popratna pojava javlja se neravnoteža snaga informacija i resursa između potrošača i pružatelja financijskih usluga koje potrošače dovodi u nepovoljan položaj. Financijske institucije za razliku od potrošača vrlo dobro poznaju svoje proizvode. Informacije dostupne potrošačima znaju biti prestručne ili presložene pa ih prosječan potrošač ne može razumjeti niti ocijeniti. Detaljne informacije koje ugovor za potrošača financijskih usluga moraju sadržavati su propisane zakonima i financijske institucije se istih pridržavaju, ali takvi su ugovori dugački, a terminologija nejasna. HNB bi se trebao fokusirati na dvije stvari. Prvo, određivanje standardnog prikaza najvažnijih detalja financijskih usluga sa standardnom terminologijom kako bi se jednostavnim jezikom ukratko prikazali svi najvažniji uvjeti vezani uz određeni financijski proizvod. I drugo, određivanje standardnog prikaza najvažnijih rizika vezanih uz određeni financijski proizvod uz detaljan opis kako svaki od navedenih rizika može utjecati na potrošača navedenog financijskog proizvoda. Na ovakav bi način potrošači bili unaprijed informirani o svim posljedicama te se ne bi događale situacije kojima trenutačno svjedočimo. Iako je trenutačno vrlo populistički napadati financijsku industriju i zahtijevati limitiranje njihovog poslovanja to je ipak pogrešno. Razvoj i napredak financijske industrije je donijelo mnoge koristi svim sudionicama sustava te se umjesto na limitiranje i restrikcije poslovanja financijskih institucija treba usmjeriti na zaštitu potrošača i poboljšanje financijske pismenosti. Klub Hrvatske stranke umirovljenika će svakako prihvatiti ovo izvješće. Hvala.
Hvala i vama poštovana zastupnice. Klub zastupnika HDZ-a i poštovana zastupnica Martina Dalić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče Sabora, gospodine zamjeniče guvernera. Pa evo kada imamo rasprave o Izvješću o radu HNB-a u principu sabornica se na neki način dijeli na dva dijela. Na one koji podržavaju rad HNB-a i njezine rezultate i na one koji smatraju da je ne samo u toj konkretnoj godini o kojoj govorimo nego općenito u cjelokupnom razdoblju proteklih 20 godina trebalo raditi drugačije. Ta se na određeni način dihotomija i podjela ponavlja iz godine u godinu, malo to alternira između različitih političkih stranaka ali mislim više-manje tu je stalno prisutna. Na određeni način ta podjela u sabornici vjerojatno predstavlja i podjelu koja postoji u široj javnosti. Jedno implicitno pitanje koje je stalno prisutno da li je moglo biti drugačije, da li se monetarnom politikom i instrumentima monetarne politike ne samo sadašnja kriza nego i općenito putanja gospodarskog rasta i razvoja RH mogla učiniti drugačijom, mogla učiniti efikasnijom, mogla učiniti boljom za državu, za gospodarske subjekte i za građane? Mislim da je to pitanje na koje se u domeni političke rasprave u principu i ne može dati konačan odgovor. Ali isto tako mislim da je i to pitanje, pitanje kojem treba ponuditi argumente kako bi građani mogli i svi oni koje to zanima mogli donijeti meritoran sud. I to je ustvari ono o čemu želim govoriti. Ne toliko o argumentima nego o ulozi HNB-a, o njezinoj institucionalnoj ulozi u rasprostranjenosti argumenata, ekonomskih argumenata, kvalitetnih ekonomskih argumenata koje koristimo i sa kojima raspravljamo u pitanjima ekonomske politike. Naime, jasno je i barem mislim da su sva pitanja legitimna. Pa legitimno je i postaviti pitanje da li je mogla se HNB ponašati drugačije? To je posebno legitimno stoga jer ljudi naravno vide da središnje banke u inozemstvu, velike središnje banke su vodile aktivnu politiku kamatnih stopa, one su danas na 0, nakon toga su prišli i tzv. kvantitativnim popuštanjima, tiskanju novca i sve zajedno teško se opravljaju od krize. U nas ta kriza ide i savladava se još teže. Stoga je to legitimno pitati, ali isto je tako legitimno na to pitanje i odgovoriti. I mislim da u davanju odgovora na ta pitanja, u objašnjavanju tih odgovora HNB upravo zato jer danas ima i novo rukovodstvo, valja uzeti jednu aktivniju ulogu. Valja uzeti jednu aktivniju ulogu u argumentiranju u raspravi o ekonomskim problemima sa kojima se suočava Hrvatska danas, zato jer HNB tu ima jednu veliku komparativnu prednost, ima znanje, ima ekonomsko znanje sa kakvim se malo koja hrvatska institucija može podičiti, a mislim da se ne može podičiti niti jedna. To je znanje stvarano dugi niz godina upravo pod plaštom i pod zaštitom onoga što se naziva nezavisnost HNB. I mislim stoga da u ovom trenutku ni na koji način ne ugrožavajući nezavisnost HNB, mislim da je došlo vrijeme da ona kao institucija uzme aktivniju ulogu u ekonomskoj raspravi o rješavanju naših ekonomskih problema, zato jer to zna, zato jer to može, i zato jer u to znanje koje je stvarno u HNB, mislim da imam smisla i može imati smisla jedino ako se stavi u funkciju rješavanja stvarnih i realnih problema. Međutim, vrlo često HNB jest na određeni način šutila u našim ekonomskim raspravama tvrdila i kazivala da određeni ekonomski problemi nisu u njezinom mandatu, da u HNB rade ekonomisti, političari donose odluke. Na taj je način, mislim taj institucionalna snaga HNB je ostala zapretena, a kvaliteta ekonomskih rješenja u Hrvatskoj puno manja nego što je to objektivno moguće. U ovome što govorim ne mislim na osobu guvernera kao jedinog komunikatora i jedinu osobu koja komunicira stavove HNB. Mislim upravno na instituciju i na onaj kapacitet koji institucija ima. Zato jer u dobroj mjeri dio ekonomskih problema o kojima danas govorimo proizlaze iz institucionalnih slabosti, iz neizgrađenosti naših institucija, pa je njihovo funkcioniranje u popriličnoj mjeri ovisi o kvaliteti čelnoga čovjeka. HNB ima tu institucionalnu snagu da pridonese kvaliteti ekonomske rasprave, da pridonese kvaliteti argumenata, a onda će i ova neka pitanja koja se postavljaju o tome da li se je u proteklih 20 godina mogla voditi drugačija ekonomska politika, onda će se i neka laka rješenja od kojih su neka i ovdje danas spomenuta pokazati tek kao jedno zavaravanje javnosti i zavaravanje onih koji se ne razumiju, a i nisu se dužni razumjeti u detalje ovoga problema. Jer ukoliko HNB ne bude tumačila što je to euroizacija i što ona ustvari znači za vođenje monetarne politike, koja je veza između eurskih depozita i valutne klauzule, a tko će to činiti? Jačat će naravno prijedlozi i ideje da bi se svi problemi hrvatske ekonomije mogli riješiti ukidanjem valutne klauzule. Jačat će naravno i obrazloženja, dok to doduše nema nikakve veze sa pravom hrvatskih građana da štede u valuti koju sami izabiru jer u to se pravo naravno svi bezrezervno kunu. Ukoliko narodna banka ne bude tumačila i objašnjavala što su to uzroci, koji su uzroci i koje je značenje stabilnog bankarskog sustava, a tko će izvrtanje činjenica, postat će prevladavajuća mantra. Izvrtanje činjenica i tvrdnje da je najveći problem koji je ikada zadesio hrvatsku privatizaciju bankarskog sustava postat će sve prisutno obrazloženje te kloaki potez za vrlo teške i ozbiljne probleme. Jer ako je išta, u Hrvatskoj svjedoči da privatizacija imala smisla onda je to bankarski sustav. Jer nije stabilnost bankarskog sustava u ovoj teškoj krizi zadana sama po sebi, koliko god je uzimamo kao datost. Proizašla je očigledno iz nekih procesa u upravljanju bankarskim rizicima, upravljanju bankarskim institucijama i djelom iz politike HNB koje su rezultirale činjenicom da Hrvatska trenutno, iako kriza traje 5 godina, nema problema sa stabilnošću bankarskog sustava. Zazivati suprotno je vrlo štetno, zazivati suprotno, tvrditi da je to nešto što je nastalo samo po sebi, da je to nešto na što mi samo po sebi imamo pravo jer vrlo opasno. Jer ne kazuje tko plaća trošak loših banaka. Naime, podsjećam da je 2010.godine samo jedna banka sanirana ili dokapitalizirana, uzmite kako god hoćete, ta je banka u državnom vlasništvu. Ukoliko hrvatska banka ne bude tumačila kako se isprepliću i međusobno povezuju ili poništavaju učinci monetarne i fiskalne politike, tko će. Tako da, između ostalog, HNB danas ima priliku mislim da se institucionalno pozicionira na drugačiji način, da se institucionalno pozicionira kao institucija ekonomskog znanja, znanja o vođenju monetarne ali i ukupne ekonomske politike i to na korist cijelog hrvatskog gospodarstva i traženja ukupnog izlaska iz krize. Nemojte ni na koji način shvatiti da se zalažem za umanjivanje nezavisnosti HNB-a, upravo suprotno zalažem se na tragu te neupitne nezavisnosti za veću prisutnost argumenata u ekonomskim raspravama u Hrvatskoj a Narodna banka je institucija koja to može učiniti jer ima dovoljno znanja. A znanje je kod nas vrlo često deficitarna stvar. Neću puno govoriti o samim detaljima ovoga izvješća, ali rekla bih da klub HDZ-a očekuje da će novo rukovodstvo HNB-a preuzeti pozitivne osobine rada HNB-a u prethodnom periodu, ali i otvoriti neka pitanja koja su dosada bila zanemarena. Mislim pritom na pitanje troška regulacije, dakle troška koji regulacija nameće bankama i koji je stoga također sadržan u kamatnim stopama. Govorim o pitanjima visine pasivnih kamatnih stopa. Pasivne kamatne stope u Hrvatskoj evidentno su više nego u europskom okruženju i to one koje se odnose na euro. Kamatne stope na europske depozite privlače stoga strance da štede u Hrvatskoj. To nije samo po sebi naravno loše, ali pokazuje da postoji prostor za arbitražu, a taj prostor se onda naravno reflektira i na visini aktivnih kamatnih stopa. Ne bih se na ovom mjestu usudila nuditi niti ideje, niti rješenja za ovaj problem, on traje već dugo i bilo bi to preveliko pojednostavljivanje. Međutim, mislim da bi se HNB morala pozabaviti tim problemom u cilju smanjivanja aktivnih kamatnih stopa. Govorim također i o jasnim pravilima supervizije. HNB mora osigurati da sve banke u Hrvatskoj imaju osjećaj da ih se mjeri istim aršinom. Danas je to ipak jedan osjećaj koji postoji, a to je da se prema jednim bankama, prema manjim bankama primjenjuju čvršća i krutija pravila nego ona koja se primjenjuju prema velikim bankama. I konačno, pogledajmo srednjoročno. Slijedećih 6 godina supervizija će vjerojatno biti objedinjena na razini Unije. Hrvatska će vjerojatno biti na pragu ulaska u sustav europskih centralnih banaka tj. eurozonu. A što će raditi HNB? Da li će biti samo ekspozitura Europske središnje banke ili ipak ima još neki prostor da funkcionira i kao HNB? Ja taj prostor vidim upravo u institucionalnom doprinosu i znanju koje HNB može dati vođenju ekonomske politike. Stoga čvrsto vjerujem da postoji prostor da HNB pridonese izlasku iz krize i gospodarskom rastu, a da to ni na koji način ne ugrozi njezinu nezavisnost. Ja bih vas stoga zamolila, gospodine zamjeniče guvernera, da se HNB na određeni način prestane kriti iza argumenata koje slušamo već godinama. To nije u našem mandatu, to nisu stvari o kojima HNB odlučuje, to nisu stvari na koje HNB može utjecati. To je vjerojatno i točno, ali to isto tako ne znači da HNB narečene ekonomske probleme treba ignorirati i suzdržavati se od formuliranja ekonomskog stava o njima jer taj stav mislim može pozitivno pridonijeti upravo onome što nam je u ovom trenutku značajno potrebno, a to je kvaliteta ekonomske politike. Hvala vam lijepo.
Hvala i vama poštovana zastupnice. Na vaše izlaganje prijavljena je replika poštovanog zastupnik Branka Vukšića. Izvolite zastupniče.
Uvažene kolegice Dalić sasvim sigurno da nije sporno znanje ljudi koji upravljaju i koji rade u HNB-u. Upitno je, barem za mene, opredjeljenje tih ljudi, pravac HNB-a, politika ili politike HNB-a. To može biti upitno. Za vas možda ne, za mene da. Nije čak sporno ni to da HNB rješava probleme, ona ih rješava bez dvojbe, ali pitanje je čije probleme rješava? To je najveća dvojba. I HNB treba biti neovisna institucija sasvim sigurno, ali ne može biti neovisna od hrvatskih građana. Hvala.
Hvala i vama. I odgovor na repliku, poštovana zastupnica Martina Dalić. Izvolite poštovana zastupnice.
Hvala lijepo. Osim ovoga što ste rekli kolega Vukšić sada rekli ste i u svojoj raspravi da HNB ne postoji zbog građana. Upravo suprotno, HNB i cjelokupni zakonodavni okvir koji regulira financijsko poslovanje u Hrvatskoj postoji zbog građana kako bi se osigurala sigurnost njihovih depozita u hrvatskim bankama. Prema tome, tumačenje djelomično samo određenih dijelova financijskog sustava, ukazivanje na ono što ste govorili i kao primjer navodili valutnu klauzulu taji građanima da donošenje mjera koje bi ugrozile stabilnost bankarskog sustava ne ide na štetu imaginarnih vlasnika u stranim zemljama nego ide na štetu onih koji drže svoj novac u hrvatskim bankama i koji su svoj novac sa punim povjerenjem povjerili njima na upravljanje, a način toga upravljanja nadgleda HNB. I zato ona u krajnjoj konačnici jest u službi hrvatskih građana.
Hvala lijepa. Iscrpili smo listu klubova zastupnika u Hrvatskom saboru koji su prijavili raspravu po ovoj temi. Prelazimo na raspravu u trajanju od 10 minuta, pojedinačnu. I poštovana zastupnica Nadica Jelaš je prva u toj raspravi. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani zamjeniče guvernera HNB, kolegice i kolege. Ja ću u svoju raspravu ograničiti samo na poglavlje 3. ovog izvješća HNB, dakle na poslovanje banaka. Za vrijeme studija ekonomije naučila sam jedno pravilo, reći ću čak i jednu zakonitost, dakle nema dobrih banaka bez dobrog gospodarstva, kao što nema dobrog gospodarstva bez dobrih banaka. To pravilo naime naglašava logičnu povezanost realnog sektora s bankarskim, povezanost koja podrazumijeva da banke dijele sudbinu gospodarstva. U Hrvatskoj, međutim to pravilo ne vrijedi ili ekonomija više nije ono što je bila. Naime, hrvatskom gospodarstvu, a onda posljedično i hrvatskim građanima, i odlično kaže kolegica Dalić, HNB postoji radi hrvatskih građana, dakle nažalost je sve lošije, a banke kao da nemaju nikakve veze s tim. Banke nisu servis hrvatskom gospodarstvu, nisu ni zainteresirane da to budu, jer imaju jednog savršenog sigurnog klijenta, državu. Iako najveći dio sredstava za svoje plasmane alimentiraju upravo iz štednje građana i iz depozita hrvatskih poduzetnika. Da banke ne dijele sudbinu hrvatskog gospodarstva ni hrvatskih građana pokušat ću dokumentirati nekim podacima koji se mogu iščitati iz teksta ovoga izvješća. U 2009. godini na vrhuncu krize kad je gospodarstvo palo 6%, neto dobit banaka iznosila je 3,5 milijarde kuna. U 2010. gospodarstvo je palo daljnjih 1,2%, neto dobit banaka porasla je na 4,3 milijarde kuna, dok je u 2011. godini koja je za gospodarstvo godina stagnacije, dakle imamo nulti rast, neto dobit banaka raste daljnjih 10% i iznosi 4,7 milijarde kuna. Jednak trend nastavlja se i u ovoj 2012. godini, dakle na prijelazu iz 2011. u 2012., preciznije u 4 kvartalu 2011. i prvom kvartalu 2012. ponovno uzastopno, nažalost imamo negativne stope gospodarskog rasta što znači da je gospodarstvo ponovno palo u recesiju, čim imamo 2 uzastopna razdoblja negativan rast. Bruto dobit gospodarstva u prva 3 mjeseca 2012. bila je manja čak za 73% u odnosu na komparativno razdoblje 2011. godine. A što se istovremeno dogodilo s bankama? Banke su istovremeno zabilježile dobit prije oporezivanja u iznosu od 1, 3 milijarde kuna za prva tri mjeseca. Gledamo li kumulativno posljednje 4 godine od početka krize 2008. do zaključno 2011. godine hrvatsko gospodarstvo zabilježilo je pad od gotovo 10%. Industrijska proizvodnja pala je 27%, izgubljeno je oko 140 tisuća radnih mjesta, životni standard hrvatskih građana pao je barem za 20%, a što se ponovno pitam dogodilo s bankama? Banke su istovremeno ostvarile preko 15 milijardi kuna čiste dobiti. Interesantno je da je kriza naštetila bankarskom sektoru, to treba reći, u svim državama jugo-istočne Europe osim u Hrvatskoj. U tim državama banke bilježe masovne gubitke a u Hrvatskoj povećavaju dobit. Primjerice, u Sloveniji banke već drugu godinu za redom posluju negativno. U 2011. gubici su iznosili 436 milijuna eura. U Srbiji gubici bankarskog sektora iznose 18 milijuna eura, slično je u Mađarskoj, Bosni i Hercegovini, Makedoniji. U Hrvatskoj, kao što sam već maloprije bila rekla, banke su ostvarile 4,7 milijardi kuna, ili sad ćemo to pretvorit u eure da bismo uspoređivali s ovime što sam prije rekla u drugim zemljama, dakle to je 623 milijuna eura neto dobiti. Naravno, najveći dio ove dobiti odnosi se na 2 banke, na Privrednu banku i na Zagrebačku banku. No, ono što je vrlo interesantno u vezi s ovim dvjema najvećim bankama jest činjenica da su istovremeno njihove matice u Italiji, dakle Intesa San Paolo i Unicredito poslovale s gubitkom i to je razlog zašto im je uz još 24 talijanske banke američka rejting kuća Mudis snizila kreditni rejting. Direktna posljedica nižeg rejtinga je viša cijena kapitala. Dakle, ove banke će posuđena sredstva morati plaćati skuplje. U Hrvatskoj su gubici u bankarskom sektoru jedan posve minorna pojava. U 2011. godini iznosili su tek nešto više od stotinjak milijuna kuna, a odnosili su se na 8 i to malih banaka. Nadalje, interesantno je da su u 2011. godini u usporedbi s 2010.sve banke popravile svoj rezultat, banke gubitaši smanjile su gubitke, a dvije banke koje su 2010. zaključile negativno u 2011. su prešle u zonu pozitivnog financijskog rezultata. Ono što ne želim, je da se iz moje rasprave zaključi da sam nezadovoljan izvrsnim rezultatima financijskog sektora u Hrvatskoj. To je u principu dobro i rezultat je prije svega visoke kapitaliziranosti banaka, međutim ono što bode u oči, u kontekstu činjenice, dakle to zaista nije prihvatljivo da istovremeno gospodarstvo grca u gubicima i u silnoj nelikvidnosti. Jednom riječju u Hrvatskoj nema krize za banke, Hrvatska je pravi eldorado. Iako gospodarstvo pada, iako građani i država imaju sve manje novaca i sve su zaduženiji, pokazatelji profitabilnosti bankarske industrije u Hrvatskoj rastu. Koja je formula rasta dobiti banaka u Hrvatskoj? Rast dobiti bankarskog sektora temelji se na rastu kamatnih prihoda i na uštedama na troškovima rezerviranja za gubitke. U četiri krizne godine, dakle od 2008. do 2011. banke su preko aktivnih kamata naplatile 84 milijarde kuna dok im je pasivna kamata istovremeno iznosila 42 milijarde. To znači da je razlika između aktivnih i pasivnih kamata ili neto prihod po kamatama iznosio 42 milijarde kuna. Da bi se dobio uvid o kakvom je novcu riječ, koji je to red veličina to je iznos koji je jednak cjelogodišnjoj isplati mirovina u Hrvatskoj i troškovima svih zaposlenih u zdravstvu. Dalje, u te četiri godine banke su naplatile preko 17 milijardi kuna bankarske provizije i različitih naknada. Istovremeno njihovi troškovi s tog naslova iznosili su svega 5 milijardi kuna što znači da je razlika, odnosno čisti prihod od provizija i naknada iznosio 12 milijardi kuna. Prihodi se moraju ostvarivati čak i kad plasmani padaju pa i kad se povećava udio loših tzv. nenadoknadivih kredita, a znamo da je udio povećan i on sad iznosi nekakvih 12,4%, a to je moguće jer visinu provizija i naknada banke formiraju potpuno slobodno. Dakle, bez ikakva nadzora ili obveze da objasne načela i kriterije prema kojima određuju njihovu visinu. Banke naplaćuju, kad izgovaram ovu brojku onda se uvijek sjetim i onih kojekakvih nefiskalnih davanja, dakle banke naplaćuju čak 242 različite naknade. S tim da npr. prva opomena za dugovanje nema istu cijenu kao ona druga i treća iako je trošak slanja opomene potpuno jednak, nepromijenjen. Za razliku od toga u Švedskoj se slanje opomene uopće ne naplaćuje jer bi to bilo zamislite neprimjereno. Aktualna Vlada je kroz izmjene Zakona o zaštiti potrošača ukinula trošak opomene za neplaćanje računa, to uključuje dakako i opomene banaka, međutim mislim da bi HNB kao nezavisni regulator morala bitno pojačati nadzor nad bankama, nad njihovim troškovima i prije svega povući neke poteze u segmentu zaštite njihovih klijenata. Hvala.
Hvala i vama poštovana zastupnice. Prijavljene su dvije replike. Poštovani zastupnik Branko Vukšić, prva replika.
Kad sam govorio u ime kluba tad sam rekao da je najbolje bankarima poslovati u Hrvatskoj. Upravo ste vi to potvrdili, rekli ste jednu rečenicu da zapravo banke svoje poslove uređuju bez kontrole. Govorili ste o tome, o 4,7 milijardi kuna dobiti u 2011. i po onom što ste rekli u 2012. će biti dobit banaka 5,2 milijarde, znači biti će više ako prosuđujemo po prvom tromjesečju ove godine dok istovremeno u matičnim zemljama te banke posluju sa gubicima. Jesu li, opet ponavljam, u Hrvatskoj genijalni bankari? Sasvim sigurno da nisu genijalni bankari jer bi te bankare preselili u Italiju, Francusku, Veliku Britaniju i oni bi tamo ostvarivali enormne dobiti. Upravo je to HNB i Hrvatska država ne rade svoj posao, HNB i Hrvatska država ne radi na dobrobit hrvatskih građana ma koliko god. Rekao sam da je ovo hram neoliberalnog kapitalizma postao da hrvatski građani više nikome nisu bitni jer ovo što je prije gospođa Dalić govorila da, iz njezine perspektive to sasvim pozitivno, s moje nije. Različita su dva koncepta. Mi zastupamo koncept u kojem se građani pitaju za nešto i mi gradimo koncept države koja je na usluzi građanima pa i banke pa i HNB i to sada sasvim sigurno nije HNB jer je usluzi krupnom kapitalu i bankama, a tu tvrdnju potkrepljuju upravo činjenice koje ste vi poštovana kolegice rekli. Hvala vam lijepa.
Hvala i vama. Sljedeća replika, poštovani zastupnik Igor Rađenović.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. A kolegica Jelaš rekla je i dobro je rekla, rekla je to i predstavnica kluba HDZ-a da su dobri rezultati banaka dobra činjenica. Gospodin Vukšić je prilično uporan, a moram reći i usamljen na putu da dobar rezultat banaka financijska stabilnost da nije dobra činjenica za gospodarstvo. Dobri su prije svega za njihove klijente, dakle za hrvatsko gospodarstvo i za hrvatske građane koji rade u tom gospodarstvu ali i kao klijente banaka pojedinca. Rekoh i ja u svojoj raspravi, a ponovila je kolegica Jelaš, dakle da svi moramo preuzeti odgovornost i dati svoj doprinos na izlasku iz krize i na jačanje hrvatskog gospodarstva. Hrvatska vlada prepoznala je tu odgovornost i kroz Zakon o financijskoj stabilnosti i predstečajnoj nagodbi koji je relativno nedavno bio ovdje i praktički kroz te zakonske odredbe pozvala i primarno i hrvatske bankare, dovela ih u poziciju da dakle preuzmu i svoj dio odgovornosti za sudbinu ili za budućnost svih nas. Jednako kao i vi kolegice Jelaš i u tom dijelu se slažem sa vama, a očekujem i mjere HNB-a koje će također u tom smjeru jače i kvalitetnije pozicionirati ulogu banaka u Hrvatskoj u smjeru društvene odgovornosti ali ne na štetu i uštrb nekoga nego na dobrobit svih nas, dakle kako je to popularno reći win-win situacije. Hvala lijepa.
Hvala i vama. I odgovor na repliku, poštovana zastupnica Nadica Jelaš. Izvolite.
Kolega Rađenoviću slažem se s vama i banke, odnosno bankarska industrija trebala bi se, to sam u svojoj raspravi i naglasila, trebala bi se daleko više uključivati u to da se dijeli sudbina hrvatskog gospodarstva i ono čime sam osobno nezadovoljna je činjenica da se premalo uključuju u projekte preko HNB-a. Dakle, uključivanje industrije banaka u plasmane, odnosno kreditiranje preko HBOR-a je nezadovoljavajuće, očekivalo se puno više, očekivalo se i govorilo se o nekakvih 8 milijardi kuna. Poslovne banke se premalo javljaju čak i u onim situacijama kada se kreditni rizik dijeli između poslovne banke i HBOR-a u omjeru 50:50. Čak ni tada banke ne pokazuju previše volje i zainteresiranosti za ulaženje u kreditne aranžmane.
Hvala lijepa. Nastavljamo sa raspravom i pozivam poštovanog zastupnika Ivana Domagoja Miloševića. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče, uvažene kolegice i kolege. Uvažena kolegice Jelaš, pa ja se slažem sa dobrim djelom vaše rasprave. Ono s čim se ne slažem moram priznat je činjenica da prozivate banke za dobit, ali ja ne mislim da je problem sama činjenica da hrvatske banke imaju dobit, dapače mislim da je to dobra stvar, međutim možda je problem što se radi s tom dobiti ili je problem to što cijeli ostali dio gospodarstva čega su i banke, hrvatske banke i naravno krvotok na neki način ne ostvaruje tu dobit. Dakle, mislim da je to zapravo problem i činjenica je zapravo jedna da trebamo prestat tražit izlike u nekom drugom, treba konstatirati činjenicu, a to je da kad god prozivamo hrvatske banke za kamate ili za tu dobiti koja je jednim dijelom rezultat i kamata naravno. Prije svega za visinu tih kamata odgovornost snosi država, odnosno Hrvatska vlada, svaka Hrvatska vlada jer ona ima ultimativni utjecaj na to pošto će se i hrvatske banke moć zaduživat i nakon toga plasirat u najvećem djelu hrvatskom gospodarstvu novac. No, vratimo se HNB, dakle uvažavajući činjenicu da mi zaista nismo niti velika država niti velika ekonomija, dakle da HNB nema sve one alate koje najčešće spomenuti FED ima ili neke druge centralne banke. I dakle moć utjecaja HNB-a treba ipak, mislim da treba obratit pažnju na nekoliko ključnih teza. A to je, mislim da s obzirom na krizu koja evo traje već 5 godinu, HNB mora iznaći načina kako će još više preuzeti, ajmo reć odgovornost ili sudjelovanje u pronalasku rješavanja gospodarskog oporavka odnosno općenito opće gospodarskog rasta i budućih gospodarskog rasta posebno na pragu ulaska u EU. Tu naravno, ja mislim da nitko ozbiljan ne uključuje tiskanje novac, to nam neće riješit probleme, međutim isto tako treba konstatirati da s obzirom na trend hrvatskog gospodarstva zadnjih 10 godina i rast koji je dominantno zapravo bio suportiran kreditima bez novca, bez novog novac neće biti ni ozbiljnog gospodarskog oporavka ili rasta u skoroj budućnosti. Također, mislim da HNB mora naći način kako motivirati banke, hrvatske banke bez obzira na vlasništvo, da financiraju hrvatsko gospodarstvo. Hrvatski građani naime također ovise o tom hrvatskom gospodarstvu i ne sviđa mi se teza ministra financija koji kaže, pa mi smo rasteretili gospodarstva, a krizu smo prenijeli, odnosno teret oporavka i konsolidacije fiskusa na hrvatske građane. To jednostavno ne može biti točno, mislim da svi razumijemo, posebno u maloj zemlji kao što smo mi da smo svi u jednoj, u više spojenih posuda i da hrvatski građani izravno ovise o hrvatskom gospodarstvu i obratno. Ne govorim sad samo o potrošnji hrvatskih građana i utjecaju na hrvatsko gospodarstvo. Moram također reći da u 21. stoljeću nikako neće bit moguće posebno za neveliku ekonomiju kao što je naša bilo kakvim metodama prisile ili zabrane potaknut novi val gospodarskog rasta. Jedini način, to se tiče i HNB i svake Hrvatske vlade i bilo koje institucije u zemlji isključivo motivirajući i privoleći dijelove sustava na novu aktivnost i motivirajući se može ostvariti zaista gospodarski oporavak prvo, a nakon toga i gospodarski rast. I na kraju, mislim da hrvatske banke, rekao sam već bez obzira na vlasništvo, mislim da je došao trenutak da počnu i same sudjelovati u traženju izlaza za hrvatsko gospodarstvo, ne samo refinancirajući po mogućnosti jeftinije hrvatske poduzetnike i ne traže, i da ne traže neprekidno izlaz za svoju profitabilnost i koja je dobra i dobro došla u javnom sektoru i javnim poduzećima zato što i bankari su svjesni, a to je da kao što sam već rekao njihovi klijenti izravno ovise o hrvatskom gospodarstvu. I hvala Bogu još uvijek su dominantno hrvatski građani zaposleni u privatno sektoru, dakle nužno je pronaći rješenje za hrvatske poduzetnike, posebno za srednje i male, zato što u sljedećih 5 do 10 godina novi val zapošljavanja u Hrvatskoj dominantno će doći ne iz velikih sustava, ne iz javne administracije, ne daj Bože i javnog sektora, nego upravo iz djela srednjih i malih poduzetnika. I mislim da tu trebaju biti usmjerene apsolutno sve snage, ne samo trenutno javne administracije, odnosno lijeve Vlade, nego i HNB. Hvala.
Hvala i vama poštovani zastupniče. Prijavljene su 2 replike. Prva replika je poštovane zastupnice Nadice Jelaš. Izvolite.
Poštovani predsjedniče. Kolega Miloševiću ja jesam intonirala svoju raspravu u smislu tom da naglasim da doista je u redu da je ovako visoka profitabilnost i bankarskog sektora u Hrvatskoj, ali naglasila sam i to da to bode oči u trenutku, dakle u kontekstu situacije kakva ovoga trenutka vlada u gospodarstvu i kakva jest među građanima Hrvatske. Dakle, dobro je u principu što je rezultat bankarskog sektora tako dobar, što ostvaruju tako visoku dobit. Rekla sam pri tom da je to prije svega rezultanta visoke kapitaliziranosti banaka, to je dobro međutim nije dobro što se zna da najveći dio sredstava za svoje plasmane banke alimentiraju, kao što sam rekla upravo iz štednje hrvatskih građana i iz depozita poslovnih subjekata. Dakle, to je nespojivo, da s jedne strane uzimate ta sredstva, s druge strane ih plasirate po tako visokim kamatnim stopama i ostvarujete tako visoku dobit. A da istovremeno iscrpljujete i gospodarstvo i građane.
Odgovor na repliku poštovani zastupnik Ivan Domagoj Milovšević.
Hvala vam gospodine predsjedniče. Naravno, slažemo se, dakle nisam ni intonirao u svoju raspravu, upravo o tome, samo sam želio konstatirati. Drago mi je da se slažete sa činjenicom da je profitabilnost dobra i značajan. Ono što bi bilo interesantno, upravo ovo što ste sad otvorili kao pitanje, a to je čut kad govorimo o štednji u hrvatskim bankama. Koji je to dio štednje zaista hrvatskih građana, odnosno državljana RH, a koji je to dio štednje koji se zapravo transferira iz inozemstva u banke u stranom vlasništvu ili u hrvatske banke. Dakle, po višestruko većim kamatama na depozite u RH nego što je to u nekim drugim državama u okruženju. I u tom smislu, naravno, da i banke sigurno mogu i trebaju participirati u tome da hrvatsko gospodarstvo na pragu u Europsku uniju ne može biti uspješno ako plaća tri, četiri puta veće kamate nego što je konkurencija, nego što plaća konkurencija u zapadnoj ili središnjoj Europi. U tom smislu sam zapravo na početku svoje rasprave naglasio da ipak ultimativno oružje, odnosno alate, ima Hrvatska Vlada i uspješnost upravljanja hrvatskom državom i hrvatskim gospodarstvom na te kamate.
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Branko Vukšić ima slijedeću repliku. Izvolite.
Poštovani gospodine Miloševiću, mi tradicionalno repliciramo i evo u trenutku kada se u potpunosti s vašom raspravom slažem, i samo bih htio napomenuti da bi samo zlonamjeran i budalast čovjek se veselio gubicima banaka u Hrvatskoj. To nikada nitko nije rekao i nisam čuo u ovom visokom domu … Nesrazmjer visine, slažem se s vama, to je u opisu države, vlasti. Poslovanje banaka u Hrvatskoj, ja naglašavam, ne hrvatskih banaka, pogledajte strukturu njemačkih banaka u kojem vlasništvu su banke u državno u 50%-tnom vlasništvu njemačke države. Pa zašto ako je to tako loše, zašto onda Njemačka to sve ne rasproda i kaže: evo vama, mi smo loši gospodari. Loša je vlast, nije gospodar loš. Znači, nije problem dobit banaka, problem je oporezivanje bankarskog sektora, problem je odnosa prema bankarskom sektoru, problem je čini mi se u nekom tihom dogovoru da banke mogu raditi što god žele, a da vlast neće reagirati. I onda tu ponovno ponavljam, jer mi danas raspravljamo o tome kako je Hrvatska narodna banka poslovala u 2011. godini, onda je tu problem i Hrvatske narodne banke koja treba upozoravati barem jer alati, instrumenti stoje ovdje u Saboru, odnosno prije na prijedlog Vladi pa onda ovdje u Saboru se izglasava. Međutim, mi ne želimo, i zato ponavljam, mi nismo na usluzi građanima, mi ne štitimo građane. Treba zaštititi banke ali treba zaštititi i građane.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku. Poštovani zastupnik Domagoj Ivan Milošević. Izvolite.
Hvala lijepo. U dobrom se dijelu slažemo, odnosno gotovo u potpunosti osim spomenuli ste kolega Vukušić jednu rečenicu, a ja se generalno tome protivim i od početka smo na to upozoravali da to neće dati željene rezultate, a to je, spomenuli ste, oporezivanje banaka. Ja naime ne mislim, ne samo kada govorim o oporezivanju banaka, nego općenito, dakle, novi porezi, veći porezi neće riješiti pitanje našeg gospodarstva i neće doprinijeti gospodarskom oporavku nego upravo suprotno. Upozoravali smo u ovom visokom domu prije više od šest, sedam mjeseci što će se dogoditi ako se digne PDV. Rezultat je očigledan. Ajmo samo razgovarati o brojkama. Pogledajmo prošlu godinu, drugi treći kvartal, jedan dio gospodarskog oporavka i rasta kada smo i tehnički izašli iz recesije prošle godine vam je izravno i u svezi sa ukidanjem šest mjeseci prije roka. Dakle, točno se može vidjeti trend gospodarskog rasta, odnosno pada. I ove godine također. Dakle, više porezno opterećenje, a o tom stalno ja osobno govorim, nemojmo zaboraviti da gotovo četiri godine ekonomske krize imamo u kontinuitetu. Dakle, i hrvatski građani i gospodarstvo su gotovo svi sve svoje rezerve potrošili, upotrijebili. Dakle novi nameti, novi veći porezi neće apsolutno riješiti ništa nego će produbiti krizu i začarani krug koji je, znači negativnu spiralu, na žalost nastaviti a ne da konačno zaustavimo pad i propadanje. I neki dan sam govorio o padu kupovne moći hrvatskih građana, o padu standarda. Dakle, to je ono gdje jednostavno treba podvući crtu. Neće se novim porezima, većim porezima to moći promijeniti nego upravo suprotno.
Hvala lijepa. Završili smo listu prijavljenih za raspravu. Pozivam viceguvernera poštovanog Relju Martića za završnu riječ. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, dame i gospodo zastupnici! Ja ću vrlo kratko. Prije svega zahvaljujem se zaista na raspravi koja je ovog popodneva ovdje vođena i htio bih samo, ne bih se osvrtao na određene na one sve prethodno o guverneru, ali bih htio samo reći upravo zato što smo itekako svjesni u kakvim smo vremenima, u kakvoj teškoj krizi smo. Ja sam dobar dio izlaganja svoga upravo posvetio da pokažem i da objasnim koliko središnja banka zaista brine i u službi je interesa Hrvatske i hrvatskog građana, ali naravno u zakonskim okvirima što njena zadaća i jest i na način na koji ona to može napraviti. I ponavljam ono što sam rekao u uvodnom izlaganju, ona to može raditi tako da održava financijski sustav zdravim, stabilnim, otpornim na šokove, da održava tečaj stabilnim, da održava relativno i inflaciju niskom i cijene stabilnima i da na kraju krajeva vodi jednu aktivnu, monetarnu politiku, akomodativnu koja u ovim trenucima osigurava visoku likvidnost bankovnog sustava da se na taj način ipak ne destabiliziraju određene nominalne veličine u našoj ekonomiji. Evo, to sam htio reći, htio sam reći vrlo kratko i o tečaju ali mislim, shvatio sam da ste jučer o tome puno govorili. Ono što će vas možda začuditi, ali ja ću zaista reći, da jedna jača tečajna politika u smislu jače deprecijacije i devalvacije, ona bi bi imala određene i kratkotrajne efekte i to prije svega pozitivan efekt na taj način da bi nam smanjila realne plaće. Svima nama. Ali ima itekako puno drugih u ekonomiji kao što je hrvatska, negativnih efekata koji su puno teži i izazavali bi punu veće poremećaje i probleme za sve sektore, i državu i gospodarstvo i stanovništvo kada bi se vodila politika deprecijacije tečaja. I zbog toga će HNB i dalje voditi ovakvu tečajnu politiku i smatra je primjerenom i dapače nove analize mnoge pobijaju ono staro udžbeničko kako deprecijacija = povećanje izvoza = povećanje zaposlenosti u ekonomiji poput Hrvatske. Ona bi dapače dovela do recesijskih kretanja, a ne povećanja zaposlenosti. Ali, bez obzira na sve to ja bih samo htio još se okrenuti malo i u budućnost i zahvaliti se još jednom svima koji su u raspravi naglašavali potrebu veće uloge HNB-a u jačanju zaštite potrošača. I to je zaista nešto što je u žiži našeg interesa i rada i mi mogu slobodno najaviti i gospođi Jelaš i drugima koji su o tome govorili da će HNB a to je već u zadnjih nekoliko mjeseci i pokazala imati daleko veću inicijativu da tu neke stvari zaista dovede na pravi kolosijek i da na neki način puno više radi na tome da zaštiti korisnike bankovnih usluga. Evo još jednom zahvaljujem na raspravama.
Hvala viceguverneru. Na vaše izlaganje prijavljene su replike. Prvi je poštovani zastupnik Igor Kolman. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Ja moram reći da mi je zaparalo uši iako se nije radilo o meni, ali mislim da rečenica neću se osvrtati na onaj esej o bivšem guverneru nije način komunikacije u odnosu predlagatelja koji dolazi izvan Hrvatskog sabora i zastupnika u Saboru, pogotovo slagali se ili ne slagali sa tezama koje je taj zastupnik iznio, pa bih molio da malo ipak pripazimo na dostojanstvo institucije i ljudi koji u tim institucijama sjede.
Hvala lijepa. Druga replika i poštovani zastupnik Branko Vukšić.
Evo ja sam ponosan ako ste esejistiku prepoznali u mom govoru, vjerujem da to ide na moj račun, ali se ne ljutim na to, svatko ima pravo misliti i govoriti a već smo i naučeni u Hrvatskom saboru da uvijek kad nam dolaze predstavnici Vlade ili neki drugi predstavnici da nam drže bukvice ovdje i samo što nas za uši ne povlače. Sve je to u redu. Rekli ste da financijski sustav je stabilan na šokove, ali nisu stabilni građani na šokove i oni svakoga danas sve više šokova proživljavaju i ne znam dokle će te šokove moći proživljavati. Eksperimentira se i u potpunosti se slažem prije je gospodin Milošević rekao jednu stvar, samo da pojasnimo. Nitko nije za nove poreze, ali država ima instrumente kako destimulirati banke da nameću veće kamate. Da nameću veće kamate na kredite i građanima i poslodavcima. Ja o tome govorim, ja se ne zalažem za nove poreze nego baš suprotno zalažem se da se to smanji. I spomenuli ste prije gospodine viceguverneru recesija, antirecesija. Na djelu je u Hrvatskoj recesijska politika, ne antirecesijska politika. Sve više građana štedi, sve manje troši. Sve države u okruženju države u naprednijem dijelu Europe iz recesije su izašle na taj način što su stimulirale potrošnju, a ne držanje novaca u čarapi. Međutim, naši ministri svaki put kad stanu pred kamere građani strepe, cijedi im se znoj s lica jer ih straše nemojte sutra će biti, poginut ćemo svi, bit će kataklizma itd. Na djelu je recesijska politika i to nitko neće čuti. To smo već 20 puta, 30 puta rekli u Saboru i to je točno jel'. Evo hvala lijepo.
Hvala i vama. Ovime smo završili prijavljene za raspravu i za replike. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo o izvješću kad se steknu uvjeti za to. Godišnje izvješće Hrvatske narodne banke za 2011. godinu, rasprava o izvješću je zaključena. U skladu s prijedlogom Odbora za financije i državni proračun kao matičnog radnog tijela dajem na glasovanje sljedeći zaključak: "Prihvaća se Godišnje izvješće Hrvatske narodne banke za 2011. godinu." Molim da se izjasnimo tko je za predloženi zaključak? Hvala lijepa. Tko je protiv? Hvala lijepa. Ima li suzdržanih? Hvala lijepa. Molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova, 110 za, 10 protiv i 3 suzdržana glasa donesen predloženi zaključak.
Hvala. Poštovani predsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovane dame i gospodo zastupnici pred vama je Izvješće o radu Državne komisije za kontrolu postupaka javne nabave za 2011. godinu koje sadrži brojne statističke i druge podatke iz kojih je moguće saznati puno toga o radu Državne komisije i o načinu na koji ga obavljamo. Prije iznošenja glavnih značajki izvješća dopustite nekoliko riječi o samoj Državnoj komisiji. Državna komisija je samostalno i neovisno državno tijelo nadležno za rješavanje žalbi u postupcima javne nabave, koncesija i javno-privatnog partnerstva te za podnošenje optužnih prijedloga za prekršaje propisane zakonodavstvom javne nabave. Da bi se razumio način rada Državne komisije potrebno je istaknuti da Državna komisija ne može po službenoj dužnosti kontrolirati postupke javne nabave već to čini isključivo po žalbama žalitelja. Što se tiče samog izvješća u 2011. godini Državna komisija je zaprimila 1921 žalbu što ne predstavlja značajan porast u odnosu na 2010. godinu kada je bilo 1919 žalbi. Međutim, u odnosu na 2009. godinu kada je bilo 1420 žalbi predstavlja porast od 35%. Postavlja se pitanje zašto tako veliki broj žalbi? Ne znamo, za pretpostaviti je da se razlozi nalaze u podizanju razine znanja među žaliteljima, o njihovim pravima u postupcima pravne zaštite u javnoj nabavi, zatim u stanju obilježenom krizom gospodarstva. Naime, za pretpostaviti je da privatni sektor u vrijeme otežanih gospodarskih prilika poduzima sve kako bi došao do posla, pa tako i žalbe podnosi u javnim nabavama. Ali veliki broj žalbi svakako ukazuje i na povjerenje koje stranke postupka imaju u radu državne komisije. Ono što svakako pridonosi ugledu državne komisije je visoka razina transparentnosti rada državne komisije. Naime, sukladno pozitivnim propisima sve odluke koje je državna komisija donosi i javno se objavljuju na internetskim stranicama državne komisije i to u punom obliku. Osim toga, na našim stranicama nalazi se i javni upisnik upravnih predmeta u kojem se mogu pratiti podaci o svim predmetima nabave ne koje je izjavljena žalba. Na ovaj način je omogućeno velikom broju subjekata informiranje o svakom postupku javne nabave koji je predmet kontrole pred državnom komisijom. Učinci visoke razine transparentnosti rada su dvojaki, edukacija subjekata i borba protiv korupcije. Nužan preduvjet za nesmetan rad svakog državnog tijela pa tako i državne komisije je dovoljan broj zaposlenih. Iako je tijekom 2011. godine bilo zaposleno 22 stručna savjetnika treba napomenuti da nisu svi radili tijekom 2011. godine, cijele godine. Naime, 5 stručnih savjetnica bilo je na rodiljnom pa su tijekom 2011. godine zaposlena 3 savjetnika kao zamjena za radna mjesta savjetnica koje koriste rodiljni dopust. Treba napomenuti da novi zaposlenici po prirodi stvari nisu u mogućnosti odmah po sklapanju ugovora o radu postići punu funkcionalnost. Jer je zakonodavstvo javne nabave iznimno složeno i opsežno, a gotovo svaki postupak javne nabave normiran je i posebnim propisima koji se odnose na, bilo na konkretan predmet nabave ili naručitelja. Zbog toga je potrebno određeno vrijeme za prilagodbu, odnosno za postizanje pune funkcionalnosti rada. Treba napomenuti da je razrješenjem člana državne komisije na osobni zahtjev u listopadu 2011. godine ostalo upražnjeno 1 mjesto člana državne komisije i smanjeni broj članova državne komisije, dakle s 5 na 4, također je utjecao na optimalan rad. Sve navedeno negativno se odrazilo na prosječnu duljinu trajanja postupka pred državnom komisijom. S obzirom na veliki broj predmeta i na stalno proširenje nadležnost, naime stupanjem u članstvo EU. Zakonodavstvo javno nabave primjenjivat će se kako na postupke financirane sredstvima iz domaćih izvora, tako i na projekte financirane iz fondova EU. Stoga je potrebno osigurati dovoljna materijalna sredstva potrebna za nesmetano funkcioniranje državne komisije, te nastaviti jačanje administrativnih kapaciteta kako u pogledu broja stručnih savjetnika tako i u pogledu broja članova. Državna komisija, kako sam već navela je u 2011. godini zaprimila 1921 žalbu, što je svega 5,95% na ukupan broj objava u elektroničkom oglasniku. Od ukupnog broja žalbi 72 su se odnosile na postupak dodjele koncesija, dok na postupak javno-privatnog partnerstva nije bilo ni jedne žalbe. Pored toga državna komisija je u 2011. godini odlučivala i u 269 predmeta, prenesenih iz 2010. godine, pa je tako u 2011. godini u radu bilo ukupno 2190 predmeta. Od čega je u 2011. riješeno njih 1888. Naime, svi žalbeni predmeti zaprimljeni u jednoj godini ne mogu biti riješeni u toj godini, jer se žalbe zaprimaju i na samom kraju godine pa se ne mogu predmeti kompletirati i nužno se prenose u sljedeću godinu. Kao što sam već navela državna komisija ne pokreće žalbene postupke po službenoj dužnosti, nego po žalbama žalitelja. Međutim, jednom kad je žalbeni postupak pokrenut državna komisija zakonitost postupka javne nabave kontrolira i po službenoj dužnosti u odnosu na bitne povrede zakona. Državna komisija u žalbenim predmetima u 24,74% slučajeva žalbu ocijenila osnovanom što je za posljedicu imalo donošenje odluke o poništenju postupka nabave i poništenju odluke o odabiru u cijelosti ili djelomično. Zbog nedostatka procesnih pretpostavki u 22,94% slučajeva žalba je odbačena, postupak po žalbi je obustavljen u 16,45% slučajeva, dok je žalba odbijena u 27,32% slučajeva. Državna komisija je po žalbama zaprimljenima u 2011. godini kontrolirala 597 različitih naručitelja, odnosno obveznika primjene Zakona o javnoj nabavi. Ukupna vrijednost kontroliranih postupaka javne nabave u 2011. godini pred državnom komisijom iznosila je oko 20 milijardi kuna. Državna komisija je između ostalog nadležan i za podnošenje optužnih prijedloga za prekršaje propisane zakonodavstvom javne nabave, pa je tijekom 2011. godine podneseno 7 optužnih prijedloga za prekršaje. Treba istaknuti da su žalitelji sukladno odredbama Zakona o javnoj nabavi prilikom pokretanja žalbenog postupka dužni platiti naknadu za vođenje žalbenog postupka pred državnom komisijom. Ta naknada je prihod državnog proračuna, a u 2011. godini je u državni proračun s osnova naknade uplaćeno 7 206 000 kuna, a odobreni proračun državne komisije za 2011. godinu bio je 8 717 000 kuna. Iz navedenih podataka proizlazi da je državna komisija RH koštala otprilike svega oko 1 500 000 kuna. Nadalje treba reći da je sukladno odredbama Zakona o javnoj nabavi protiv odluka državne komisije moguće izjaviti tužbu Upravnom sudu. Stranke postupka su protiv odluka državne komisije donesenih u 2011. godini izjavile 138 tužbi, što u postotku iznosi 7,3% samo. Mali broj izjavljenih tužbi može ukazivati na činjenicu da su stranke u približno 92% slučajeva zadovoljne odlukom Državne komisije. Sukladno odredbama članka 19. Zakona o Državnoj komisiji, godišnje izvješće mora sadržavati i ocjenu stanja o pravnoj zaštiti i javnoj nabavi općenito. Državna komisija može dati ocjenu samo temeljem svoje prakse kao uzorka, nikako drukčije. Područje javne nabave je izuzetno važna za cjelokupno društvo jer predstavlja postupke pomoću kojih se nabavljaju robe, radovi i usluge neophodne za nesmetano funkcioniranje države. Krajnji korisnici svakoga predmeta nabave su građani. Javna nabava po svojoj prirodi znatno utječe i na gospodarstvo obzirom na velike vrijednosti ugovora o javnoj nabavi. Zakonodavstvo, institucije i praksu treba postaviti na način da se javna nabava provodi kao održiva javna nabava te da se o svakom postupku dobiva najbolja vrijednost za novac. U cijelom sustavu pravne zaštite potrebno je i dalje ulagati napore u cilju podizanja razine znanja sudionika postupka. Stalnom edukacijom se postiže i antikorupcijski učinak. Snažni antikorupcijski učinci u radu Državne komisije postižu se prije svega samom činjenicom o osnivanja i funkcioniranja Državne komisije kao samostalnog i neovisnog državnog tijela koje pruža pravnu zaštitu i tako osigurava jačanje vladavine načela zakonitosti i sankcioniranje nezakonitog postupanja u javnoj nabavi. Ostvarivanje nadležnosti Državne komisije i instrument borbe protiv korupcije, budući da ovo državno tijelo poništava postupke javne nabave u kojima se utvrde uvjeti za poništenje te na taj način sprječava sklapanje štetnih ugovora. Snažni antikorupcijski učinci u radu Državne komisije također se postižu i objavljivanjem svih odluka u punom neanonimiziranom obliku na internetu. Evo, navedeno predstavljam kratak presjek Izvješća o radu Državne komisije za 2011. godinu. Ono što bih na kraju svakako htjela istaknuti je činjenica da je Državna komisija zadržala kvalitetu svoga rada unatoč velikom opsegu posla. Svi zaposlenici Državne komisije iznimno uspješno obavljaju svoj posao. Ponovno ističem da se radi o premalom broju ljudi u vrlo važnom i osjetljivom poslu. Stoga koristim ovu priliku zahvaliti se svim zaposlenicima Državne komisije na uloženim naporima u ispunjavanju radnih zadataka i iznimno kvalitetno obavljenom poslu. Hvala vam na pažnji.
Hvala i vama poštovana predsjednice Državne komisije. Otvaram raspravu. Naravno, prvo idemo raspravu po klubovima zastupnika u Hrvatskome saboru. Prvi je Klub socijaldemokratske partije Hrvatske i poštovani zastupnik Ivan Klarin. Izvolite poštovani zastupniče.
Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, predsjednice Komisije za kontrolu postupaka javne nabave sa suradnicom, kolegice i kolege! Odmah na početku svoje rasprave istaknut ću da će Klub zastupnika SDP-a, dakle, podržati Izvješće o radu Državne komisije za kontrolu postupaka javne nabave za 2011. godinu. Državna komisija za kontrolu postupaka javne nabave samostalno je i neovisno tijelo, kao što smo maloprije i čuli od gospođe predsjednice, iako mogu kazati… [[govornik se ne razumije]] mnogim institucijama u Republici Hrvatskoj. Dakle, državnim tijelima, jedinicama lokalne i područne i regionalne samouprave, kao i tijelima koja su osnovana za svrhu zadovoljavanja javnih interesa. Svakako je dobra činjenica da broj predmeta konstantno raste o 2008. godine. Dakle, 2008. godine imali smo tisuću i dvadeset predmeta a u 2011. godini broj predmeta je narastao na 1921, što dodatno govori o velikom povjerenju svih onih koji imaju pravo podnošenja žalbe na Komisiju. Državna komisija žalbene postupke ne može pokrenuti po službenoj dužnosti nego isključivo dakle na zahtjev žalitelja i puno puta smo u proteklih nekoliko godina slušali razne kritike na sve one koji raspisuju javne nabave da to ne rade u skladu sa Zakonom i tako dalje, ali moram ovdje reći da Komisija nema nikakve mogućnosti da u toj fazi zaustavi takve nezakonite radnje ako ih tako možemo nazvati. Posebno je problematično kršenje Zakona od strane naručitelja kada se naručitelj direktno dogovara prethodno, dakle sa izvođačem radova i sastavljaju samih troškovnika, kada čak prije svake objave potencijalni izvođač budućih radova sastavlja taj troškovni i normalno sebe dovodi u povlašteni položaj svjesno kršeći taj Zakon. Ali, ponavljam, Komisija na žalost tu nema nikakvih ovlasti da u toj fazi to i spriječi. Svakako bih naglasio i antikorupcijsku ulogu Komisije da u tijeku postupka spriječi konačnu manifestaciju potencijalnog koruptivnog djelovanja u postupku, svjesni činjenice na na Komisiji završi samo malen broj onih javnih nabava koji su moguće nezakoniti, a da puno veći broj ostaje nedirnut, tj. da se provode onako kako su i zamišljeni u startu, a to je da pogoduju nekome. S obzirom na konstantni broj povećanja predmeta koji dolaze na Komisiju, produljuje se i rok rješavanja predmeta, to moram kazati da to na žalost, dakle, u 2008. godini to je iznosilo samo 30 dana, možda je i tih 30 dana nekome puno, a danas imamo podatke da je to i preko 60 dana, tj. vi ste u svom izvješću naveli da je to točno 61 dan. Ja sam listao vašu WEB stranicu. Tamo na žalost ima podataka, dakle, i neriješenih predmeta i preko 120 dana, dakle iz mjeseca svibnja, lipnja i srpnja ima neriješenih predmeta. Normalno, ta komponenta nikako ne zadovoljava, a žurnost i brzinu provođenja samih postupaka. Broj djelatnika vjerojatno ne odgovara željenoj brzini rješavanja predmeta jer od ukupno 32 zaposlena, znamo da 5 ljudi sačinjava samo Komisiju, a na broj stručnih suradnika i djelatnika otpada samo 22 službenika. Normalno da je to premalo i da se na tom polju treba raditi da se poveća dodatni broj službenika. Nama u SDP-u je izazov da se ubrzaju i skrate rokovi odluka pri podnesenoj žalbi jer nikome nije u interesu da Komisija bude usporivač razvoja svih onih o kome odlučuju u postupcima rješavanja žalbi. I ja ne kažem da je to sad slučaj, ali konstantan broj povećanja predmeta iz godine u godinu može dovesti dakle i do produljenja rokova ne više od 60 dana nego ne daj Bože i 90 dana. Onda smo svi zajedno u problemu koji dakle ovisimo o komisiji. U gospodarskoj krizi svima nam je interes brže kretanje gospodarskih aktivnosti, ali i brži razvoj. A posebno jedinica lokalne i područne (regionalne) samouprave. Dakle, ovakve probleme potrebno je rješavati jačanjem administrativnih kapaciteta i ništa drugo. Poseban je problem i što pojedini žalitelji ne plaćaju naknadu na vrijeme te se događaju i takve stvari da se žalbe podnose samo kako bi se usporila određena javna nabava, a imamo slučajeva dakle gdje se preko leđa komisije sukobljavaju pojedini poduzetnici koji se bave istom ili sličnom djelatnošću. Dakle, to nije rijedak slučaj ako imaju istu djelatnost prodaju npr. komunalnu opremu. Imamo slučajeva da namjerno jedan drugome podnose žalbe opet na štetu dakle jedinica lokalne samouprave i drugih javnih tijela. Na ime novčane naknade dakle u Proračunu za 2011. godinu uplaćeno je 7,2 milijuna kuna, a proračun komisije odobren za istu godinu je 8,7 milijuna kuna. Dakle, glavna uloga komisije je transparentnost, ali i brzina jer nismo učinili mnogo dakle ako u pojedinim žalbama što sam maloprije kazao rokovi budu i dulje od 120 dana. Naime, time moguće ugrožavamo i neke projekte ako znamo da su za neke projekte sredstva u tekućoj godini osigurana. Na primjer jedinica lokalne samouprave ili neko ministarstvo za što ima osigurana sredstva da li iz pretpristupnih fondova ili fondova državnih za tekuću godinu raspiše javnu nabavu u 6. mjesecu, žalitelj podnese žalbu, komisija rješava to 60 dana. Dakle, dolazimo u problem da te novce to tijelo ne može ni iskoristiti, a onda je zapravo nešto, događa se nešto što je najgore da se ugrožava sam projekt, a normalno to nikome nije u interesu. Na stranici 23. vašeg izvješća prikazujete i tablicu broja žalbenih predmeta u odnosu na naručitelja. Tu je logično da ona društva koja godišnju raspisuju najveći broj javnih nabava imaju i najveći broj žalbi pa i tu u 2011. godini vode Hrvatske vode, Hrvatske autoceste, Hrvatske ceste, Hrvatske šume itd. Naime, sljedeće godine volio bih, mi u SDP-u bi dakle voljeli vidjeti i tablicu broja žalitelja, dakle onih koji podnose žalbe i to broj podnesenih prijava, ali i broj riješenih. Dakle, da li je u korist podnositelja ili u korist dakle jedinice lokalne samouprave ili drugog tijela vlasti koje raspisuje javnu nabavu. Struktura zaprimljenih žalbi, predmeta prema vrijednosti nabave je očekivana. Dakle, što veća procijenjena vrijednost tu je veći broj žalbi, a logičan je i malen broj žalbi na iznose ispod 70 tisuća kuna vrijednosti tako da u 2011. godini samo 27 žalbi je podneseno na iznose ispod 70 tisuća kuna što iznosi 1,40%. Ali ja bih i te ljude pohvalio jer je rijetkost u Hrvatskoj uopće da se raspisuju javne nabave na iznose manje od 70 tisuća kuna. Naime, praksa je da u našoj državi ako imate neki istovrstan posao, dakle istovrsnu nabavku istovrsne robe koja iznosi npr. 200 tisuća kuna svi se odlučuju na cjepkanje te javne nabave, a nikako na raspisivanje tako da su tu problemi očiti, ali ponavljam dakle tu nije stvar Komisije za kontrolu javne nabave da to rješava nego se te prijave isključivo podnose po službenoj dužnosti. Na kraju bih rekao da je nama u SDP-u vidljiv napredak komisije pogotovo kod broja riješenih predmeta, a veseli i činjenica što komisija iz godine u godinu ulijeva i povjerenje svih onih koji se na nju mogu osloniti prvenstveno mislim građana, obrtnika i poduzetnika. Normalno ova kategorija je za mene na kraju najvažnija. Za sve ono loše što se dogodilo na polju javne nabave pa i u 2011. godini o čijem izvješću raspravljamo, ali i proteklih godina, ne vidim nimalo odgovornost Komisije za kontrolu javne nabave ali vidim odgovornost nekih drugih tijela koji su kvalitetnije i promptnije mogli i trebali obavljati svoj posao. Hvala lijepo.
Hvala i vama poštovani zastupniče. Sljedeći je klub HNS-a. Podijelit će raspravu u dva dijela. Prva je poštovana zastupnica Natalija Martinčević.
Poštovani predsjedniče Sabora, poštovana predsjednice Državne komisije za javnu nabavu sa suradnicom, uvažene kolegice i kolege. Evo u pripremi za ovu raspravu uz Izvješće za 2011. godinu pregledala sam izvješća nekoliko proteklih godina i došla do zaključka da se one uistinu izrađuju uglavnom vrlo kvalitetno, opširno i jezgrovito što je za svaku pohvalu, ali se i kontinuirano naglašavaju isti problemi i isti zahtjevi koji se isto tako iz godine u godinu ne rješavaju. Praksa javne nabave od 2008. do 2011. godine ukazala je na potrebu za značajnim izmjenama i u brzini rješavanja žalbenih postupaka, ali i u sustavu pravne zaštite u postupcima javne nabave. Naime, od trenutka kada je 1. siječnja 2008. godine stupio na snagu novi Zakon o javnoj nabavi broj žalbenih predmeta povećao se u 2008. u odnosu na 2007. godinu za 62%, a taj trend nastavio se i dalje. Tako je u 2009. godini povećanje žalbenih predmeta iznosilo 39%, a 2010. 34%. Zakon je naime svojim odredbama proširio krug žalitelja i povećao broj faza postupaka javne nabave na koju je moguće izjaviti žalbu, ali naravno da je gospodarska kriza doprinijela tome da se gospodarstvenici na sve moguće načine uistinu pokušaju izboriti za dobivanje poslova. Obzirom na dakle velik broj žalbi česti su prigovori gospodarskih subjekata i naručitelja na svim razinama da postupak rješavanja žalbi pred Državnom komisijom jednostavno predugo traje. Naime, podaci govore o tome, a o tome je eto govorio i kolega prije mene iz SDP-a, da prosječni žalbeni postupak u 2011. godini dakle od trenutka zaprimanja žalbe u Državnoj komisiji pa do otpreme Državne komisije trajao je 61 dan, a vidljivo je dakle da su određeni procesi trajali i preko 120 i 130 dana što je apsolutno neprihvatljivo. To je svakako predugi rok i on ozbiljno koči sve procese, a ono što je u ovom trenutku posebno važno ozbiljno koči gospodarske procese. Postupak je predug i neučinkovit, a samo da podsjetim da je u zaštiti prava gospodarskih subjekata učinkovitost osnovna premisa žalbenog postupka. Kao što sam istaknula na početku rasprave Državna komisija uz izvješće naglašava da ima premali broj ljudi, premali broj članova komisije i premali broj stručnih savjetnika što je obzirom na važnost posla koji obavljaju, u tome se vjerujem svi slažemo, apsolutno neprihvatljivo. Meni je nejasno da se to iz godine u godinu ignoriralo i zato mi je iznimno drago čuti da će se novim Zakonom o Državnoj komisiji za kontrolu postupaka javne nabave to ipak promijeniti. Velik dio novog Zakona o javnoj nabavi koji je stupio na snagu sa 1.01.2012. godine stoga njegovi učinci nisu vidljivi u ovom izvješću izrađen je s ciljem stvarne, brze i učinkovite zaštite prava gospodarskih subjekata u fazi postupaka kada se nezakonitosti još mogu na vrijeme ispraviti te omogućiti nastavak i zakonit završetak postupka javne nabave, a ne kako je bilo ranije poništavati cjelokupni postupak javne nabave i vratiti ga na početak što naravno dodatno odugovlači i zavlači sve postupke i procese. Iznimno važan utjecaj na učinkovitost žalbenih postupaka imaju izmjene odredbi vezane uz bitne povrede zakona kod kojih su u prijašnjem zakonskom rješenju uočene poteškoće te prema novom zakonu Državna komisija za kontrolu postupaka javne nabave u žalbenom postupku smije postupati isključivo u granicama žalbenih navoda. Jer dosada je naime morala pregledavati cjelokupnu dokumentaciju bez obzira da li je žalba na to ukazivala što je naravno opet dovodilo do odugovlačenja procesa. Ono što bih također izdvojila kao bitno je svako povećanje naknade za žalbeni postupak, posebice za žalbene postupke javne nabave visokih procjenjivih vrijednosti jer dosadašnja praksa je ukazivala na velik broj žalbi kojima je isključiv cilj bio zaustavljanje, odnosno namjerna blokada sklapanja ugovora o javnoj nabavi, a ne zapravo stvarna zaštita prava određenog gospodarskog subjekta. Ono što bih u ovom izvješću, odnosno radu komisije svakako željela pohvaliti su dvije stvari, to je prvo transparentnost i drugo antikorupcijsko djelovanje. Naime, komisija je u svom radu iznimno transparentna, sve odluke objavljuju se na internetskim stranicama komisije u punom obliku sa nazivom stranaka, a isto tako objavljuje se i upisnik predmeta upravnog postupka pred Državnom komisijom koji se svakodnevno ažurira i na taj način se uistinu najširi krug subjekata može s predmetima upoznati i pratiti sve što se događa pred komisijom. Što se tiče antikorupcijskog djelovanja tu postoje zapravo dva učinka, jedno je kontrola postupaka s posljedicom poništenja. Oni za koje se ustvrdi da su provedeni suprotno zakonu i sprječavanja nastanka štetnih ugovora kojima se zapravo sprječava realizacija potencijalnog koruptivnog ponašanja što je zapravo i glavna prednost jer se sve zaustavlja već u postupku, dakle prije nego što je šteta počinjena. To je zapravo načelno tako, e sad kad se malo pogledaju brojke, o tome će kolega Batinić nešto kasnije govoriti, to možda baš i nije tako. Dakle, eto obzirom na ono što sam u početku naglasila izvješće je dovoljno i opširno i jasno. Ja sada možda više ne bih o njemu, ali par riječi o onome što nas čeka. Dakle, ulaskom Hrvatske u EU na postupke nabave u sklopu projekta financiranja fondova EU počinje se primjenjivati nacionalno zakonodavstvo u javnoj nabavi. To je naravno značajna razlika i tu se svakako očekuje značajno povećanje obujma javne nabave, a posljedično i značajno povećanje broja zahtjeva za pravnom zaštitom. Obzirom na naravno potrebu iskorištavanja sredstava iz fondova EU u naravno propisanim rokovima, ali i s obzirom na činjenicu da sadašnji rad Državne komisije svakako je prespor i ozbiljno ugrožava posebno gospodarske procese ustrojstvo i kapacitete Državne komisije potrebno je promijeniti. O tome se govori i u sveobuhvatnom monitoring izvješću izdanom od strane Europske komisije 10. listopada u Poglavlju 5.- Javne nabave gdje je nužnost promjene i prilagodbe upravo u ovom smislu navedena kao obveza RH. Iz tog razloga Vlada i priprema novi Zakon o Državnoj komisiji čiji je cilj prije svega ubrzanje rješenja žalbenih predmeta. Naime, prema podacima kojima raspolažem planirano je da se dosadašnjih 5 članova komisije zamijeni sa 9 članova, odnosno da se stvore 3 vijeća koja bi paralelno mogla raditi i odlučivati u predmetima i to bi vjerujemo itekako ubrzalo procese rješavanja žalbi. Iz ovog sveg navedenog možemo zaključiti da je komisija u okvirima mogućeg radila dobro, da se stvaraju pretpostavke da njezin rad bude još bolji i još učinkovitiji i stoga će klub HNS-a izvješće podržati.
Hvala lijepa. Potpredsjednik uvaženi Hrvatskog sabora Milorad Batinić.
Hvala gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, predstavnici Državne komisije. Naime, kao što je kolegica Natalija kazala ja ću malo brojke i malo odostraga. Ukupan iznos, naravno govorit ću afirmativno u smislu i želio bih da me tako predstavnice komisije shvate ali i uz određene sugestije. Govoreći o ukupnom iznosu procijenjene vrijednosti nabave zaprimljenih žalbenih predmeta 20 milijardi 691 milijun 773 tisuće kuna stavimo u kontekst 1921 žalbe, odnosno 1600 i nešto riješenih, poništeno 403 što ispada u odnosu na objavljenih 25 tisuća 244 1,6% gledajući ukupnost i kada govorimo o onome dijelu antikorupcijskog djelovanja. Ja se slažem da treba biti kontrola, nadzora nikada dovoljno i ne dovodim u pitanje efekte, ali isto tako matematičar sam i teško mi se odviknuti od brojki i sagledavati numerički neke činjenice. Naime, što je? Sugerirao bih kod sljedećeg izvješća koje će uslijediti za ovu godinu neke stvari i pretpostavke. Naime, zadržao bih se ukratko, vrijeme će mi dozvoliti, znači na određene konstatacije, povjerenje u rad komisije – ne dvojim. Međutim, isto tako iščitavajući ove statistike od 2006.,2005., 2007., 2008., 2009., 2010., isto tako vrlo dobro znamo da je prekretnica gospodarska, investicijska bila 2008. godine. 2007. godine vi niste mogli dobiti na natječaju izvođača radova i išli su sa vrlo visokim cijenama, vrlo tko se rijeko žalio. 2009. pomanjkanje poslova, pomanjkanje investicija, deseta, pogotovo jedanaesta i što je po logici stvari, ako idemo na taj način razmišljati, povećanje žalbenih postupaka sve veći. Kada pogledamo ovaj dio gdje je u Izvješću tablično sadržano koji su da tako kažem ponavljači pogrešaka, dva, tri, četiri puta i više, tu bi sugerirao određene preporuke prema tim trgovačkim društvima, uglavnom radi se o državnim tvrtkama. Riješeno u 2011. godini 1629 žalbi, usvaja se žalba na 24, 74, znači na 25% onih koji su se žalili. I ono kao što sam uvodno kazao, kada stavite u kontekst investicijski gledano 20 milijardi bilo bi interesantno tablično ukoliko vam je dostupan podatak, da možete napraviti jednu tablicu od tih 25 tisuća ukupno javne nabave i da se vidi u strukturi koliko je učešće riješeno, koliko je u strukturi znači gledajući visina nabave, mislim da bi i zaključci mogli biti daleko kvalitetniji ne nama za raspravu nego vama konkretno i kao nekakva sugestija. Zato ovaj dio vaših zaključaka koji se odnose na antikorupcijsko djelovanje, to znači da je i ovih 23 tisuće provedenih postupaka javne nabave gdje nije bilo primjedbi odnosno žalbi, da je tu sve čisto. Ja vam odgovorno tvrdim da je tu bilo korupcije.Čisto velim kao oprez, pristup, pokušajte tablicu napraviti jer brojke su nemilosrdne. Što se tiče ovoga ostaloga dijela Izvješća, što se tiče prirode pogrešaka, ja ipak bi tu se ogradio u jednom dijelu jer dolazim već dva mandata sam u JLS-u i vrlo dobro znam procedure oko javne nabave, znam probleme, vjerujem da imate određenih tehničkih problema što svakako ću podržati, pogotovo što se tiče usluga u građevinskom sektoru. Imate jedan slučaj gdje provodim javnu nabavu tri godine za redom i dva igrača, da tako kažem, naprosto ako jedan dobije ponudu, drugi se namjerno žali i učiniti će sve da ovaj sljedeći ne dobije posao. Naravno, to je nešto što, ajde mogu kazati da službe možda nisu uspjele sagledati. Ovim novim izmjenama odnosno novim Zakonom od 2011. stvari su pojednostavljene. Međutim, sugerirao bi da pokušate svoje kapacitete stručne, velim imat ćete podršku ovdje od svih nas u Saboru, ali da upravo u nekim specifičnostima dovedete prave stručnjake. Jer nije jednostavno proanalizirati troškovnike, proanalizirati, tablično vidjeti što je damping cijena. Mislim, vidim da kimate, znači suočeni ste s tim problemima. Vjerujte i mi na lokalnoj i regionalnoj razini također. Sve u svemu, velim, žao mi je jer sam htio pojedinačno raspravljati, na žalost moram zamijeniti predsjednika Sabora, evo, podržati ću Izvješće ali uz malu ogradu i sugestiju antikorupcijski. Velim, probajte staviti brojke od 25 tisuća provedenih postupaka javne nabave, koliko je žalbenim postupkom riješeno, to vam je 1,6%. I svaka kuna da se otkrije korupcija, da se spriječi je hvale vrijedna, ali velim više bi se možda koncentrirao na neke kvalitetnije ajmo reći tablične prikaze koji bi upravo mogli i kvalitetnije uporište imati u ovome što ste konstatirali. Hvala.
Hvala i vama potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Slijedeći je Klub Hrvatske demokratske zajednice u Hrvatskome saboru i poštovani zastupnik Ivan Šuker.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, gospođo predsjednice Komisije, kolegice i kolege! Pred nama se nalazi jedno izvješće koje je tehnički gledano čisto kvalitetno napravljeno i tko god hoće ga pročitati može iz njega puno toga iščitati. Međutim, mislim da ova rasprava u visokom domu zaslužuje ipak malo raspravu između redaka. Da kažem iščitavanje između brojki jer naprosto mislim da svi klubovi koji su govorili do sada i klub SDP-a i HNS-a i na tragu toga će biti rasprava Kluba Hrvatske demokratske zajednice, možemo se složiti da rad Komisije u proteklom periodu iz godine u godinu je bio snažan antikorupcijski instrument. To je naprosto činjenica od koje ne možemo svi pobjeći. Isto tako i kolegica Martinčević iz Kluba HNS-a je rekla, ne direktno ali kako da kažem, preneseno, a to je da smo izgradili institucije. A to je vrlo bitno jer kada govorimo o tome da će nam se otvoriti prostor u sljedećim godinama da možemo povući silne milijarde eura, ako nećemo imati instituciju koja će kontrolirati određene postupke onda će nam se dogoditi ono što se dogodilo našim susjedima slovencima, što se događa još nekim drugim europskim zemljama da zbog loših provedenih postupaka javne nabave, zbog loše kontrole javne nabave stigao ih je, da tako kažem, mač istine, mač pravde i moraju ta sredstva vratiti. Dakle, definitivno mi smo u proteklim godinama izgradili instituciju. Zašto govorimo mi, zato što je počelo za vrijeme koalicijske vlade i kasnije se nastavilo. I ako malo čitate kroz brojke i što se tiče predmeta, a osobito što se tiče nominalnog dijela ukupnih žalbi, onda ćete vidjeti da izuzev 2011. gdje su gospodarstvenici itekako već počeli osjećati breme trogodišnje krize, manje-više ti iznosi na koje su se podnosile žalbe u tim proteklim godinama su bile u granicama milijarda gore, milijarda dolje. I to nam ukazuje na nešto. Međutim, ono što bih ja želio reći u ime Kluba hrvatske demokratske zajednice i to je nešto što je kolega Batinić govorio pa ću ga samo pokušati nadopuniti, gledajte, u godini u kojoj smo imali tehnički izlazak iz recesije, pa onda na kraju je došao zadnji kvartal gdje se opet dogodili negativni gospodarski pokazatelji mi imamo za 20 milijardi kuna žalbe. Mi hoćemo ili nećemo priznati 20 milijardi kuna državnih novaca je bilo zamrznuto određeni period. I ovo uopće ne ide kritika komisiji, da se razumijemo, nego tko god je od nas ili u doticaju s bilo, da li na lokalnoj razini, da li, tu podrazumijevam i županije, da li na državnoj razini je bilo onih dežurnih jer naprosto zbog krize posla, zbog nedostatka posla svi su najedanput odlučili žaliti i svi su najedanput smogli hrabrosti se žaliti i ako nisu dobili posao oni su išli rušiti postojeći posao nadajući se da u sljedećem javnom natječaju će dobiti taj posao. Međutim, ako vi zamrznete 20 milijardi, a kad pogledate tu su robe 5 milijardi, radovi 9 milijardi i 600, usluge 5 milijardi i 700 da se to pravovremeno okrenulo u gospodarstvu RH vjerojatno bi određeni makroekonomski pokazatelji bili drugačiji. I to je naprosto činjenica o kojoj trebamo govoriti i otvoreno govoriti iz razloga, ja govorim sad o 2011. kad je HDZ sa koalicijom bio na vlasti. Zašto? Zato što ćemo o sličnim brojkama raspravljati vjerojatno i sljedeće godine. One naprosto neće biti drugačije. I zato kolegice i kolege imaju određeni ekonomski trendovi, određeni trendovi koji naprosto idu kroz određene periode koji ne prepoznaju političku opciju nego oni su naprosto takvi i ne možete ih prebrisati. I zato se meni sviđa ova rasprava danas, zato što danas nismo prebacivali u ovoj raspravi lopticu jedni drugima nego svjesni činjenice da smo izgradili određene institucije sa određenim vrlinama i manama i ova inicijativa HNS-a da ide se u zakonsku promjenu da možda osnujemo 2, 3 ili 4 vijeća zašto ne? Dapače, ako će to povećati efikasnost rada komisije, a transparentnost već imamo jer sve se objavljuje na web stranicama nema nikakvog razloga da klub HDZ-a ne podrži jednu takvu inicijativu. Ali ponavljam, kolegice i kolege u trenucima kad jedni druge napadamo koliko je tko imao investicija nije niti turistička sezona ovakva ove godine ili prošle godine bolja u odnosu na prethodnu zbog toga što su nam ministri turizma ili Vlada privukli nešto nego naprosto određeni tijekovi su išli tako kako jesu i infrastruktura koja se izgradila prethodnih godina u Hrvatskoj, a mi smo se istovremeno napadali zbog te infrastrukture međusobno je stvorila ovo da imamo rezultate turističke sezone takva kakva je. Isto tako upravo zbog ovoga izvješća mislim da svi trebamo zajedno poraditi na tome i pomoći komisiji, pomoći svim čelnicima u državnoj upravi da ovih 20 milijardi smanjimo. Ne optužujući jedni druge da sudjelujemo u kriminalu nego naprosto eliminirati one koji iz špekulantskih razloga pristupaju natječaju nadajući se da će uloviti nešto u mutnome, a ako ne ulove nešto u mutnome idem se žaliti pa ću oboriti natječaj pa ću nešto napraviti. Ja ću vam navesti primjer slučaja autoceste Zagreb-Sisak. HAC koje su na rubu da tako kažem srama zbog svega tri ili četiri puta je poništavan natječaj za nabavku šljunka zato što se uvijek žalio netko tko je na rubu toga da ispunjava uvjete da uopće pristupi natječaju. Međutim, autocesta je jedno 7 mjeseci stajala jer naprosto niste mogli nabaviti šljunak, a šljunak nije baš mala stavka u izgradnji autoceste i na takav način možda da se to ugradilo, da se okrenulo možda nekakvih 70, 80 milijuna kuna možda određeni makroekonomski pokazatelji bi bili drugačiji. Jer kad pogledate što sam rekao već 2004. ste imali 7 milijardi žalbi pa onda se to stabiliziralo negdje na 5, 5,5 milijardi. Zašto? Zato što naprosto bio je gospodarski rast preko 5% i vi ako ste raspisali nekakav natječaj za nekakve građevinske radove u RH bili ste sretni da vam se uopće netko javio jer svi su bili zauzeti jer je bila velika ekspanzija u građenju itd. i logična stvar da se mnogi čak nisu žalili zbog toga jer su bili svjesni ako se žale na taj natječaj da više nikad u toj firmi neće dobiti posao. I to je istina isto od koje ne smijemo pobjeći. I onda dolazi krizna 2008., 2010., 2011. gdje to najedanput skače praktički 100% gore. I to su činjenice. Ali isto su tako činjenice ako mi želimo sljedeće godine imati gospodarski rast, govorim mi jer to je naprosto interes svih nas, prije svega ovdje saborskih zastupnika i vjerujem u Vladi, ako želimo biti efikasni u povlačenju sredstava EU onda sve ovo što smo pa možda i skupo platili iz vlastitog proračuna, sve ovo što nas je opeklo u prošlosti nam treba biti majka mudrosti za sutra. Da nam se naprosto sutra to ne dogodi. Jer gledajte Hrvatska je u posebnoj situaciji i prilikom pregovaranja za ulazak u EU jer je išla sama, ulazi u EU u jednom poprilično i politički i gospodarski osjetljivom trenutku i budite sigurni da će kontrola utroška sredstava EU u Hrvatskoj biti ne pod duplim, ne pod troduplim nego pod desetorostrukim povećalom. I zato naprosto ove institucije koje smo gradili trebamo ih osnažiti, trebamo im dati snagu da eliminiramo one muljatore, da se poslovi odrade čim kvalitetnije i čim bolje da povučemo čim više sredstava i na kraju krajeva da sa tuđim sredstvima napravimo nešto što želimo napraviti doma, a da sredstva iz svog proračuna i proračuna jedinica lokalne samouprave iskoristimo za neke druge projekte. Naprosto se ne smijemo dovesti u situaciju da nam se dogodi ono što se dogodilo Bugarima i Rumunjima da su u prvoj godini praktički povukli samo 10% pristupnih sredstava, ne smije nam se dogoditi da nas okarakteriziraju ili obilježe u EU da smo država koja nije u stanju provoditi javne nabave, koja nije određene procese u stanju držati pod kontrolom. Zato je nekad i težina riječi, rasprava svih nas u ovom Saboru trebamo si zamisliti da riječ izgovorena u Saboru od saborskog zastupnika ima posebnu težinu i da to netko sluša. I onda će nas se kvalificirati tako kako možda u konačnici i nismo. Zato na kraju klub HDZ-a će podržati ovo izvješće komisije svjesni činjenice da i broj žalbi i nominalni iznos žalbi u 2011. je najvećim dijelom posljedica gospodarske krize, također svjesni činjenice, a s tim su se složili bar sam ja tako to protumačio sebi, i kolege iz drugih klubova, da smo izgradili institucije, da je ovo snažan instrument za borbu protiv korupcije, da sve ove odluke nisu diskrecijsko pravo kolega i kolegica iz komisije nego naprosto provođenje dosljedno zakona koje smo mi donijeli u ovom Visokom domu. I ako želimo da budu efikasniji i bolji onda se moramo potruditi da donesemo još jasnije i još bolje zakone. Dakle sa nekakvim takvim možda mislim da bi to čak mogao biti i nekakav zajednički zaključak. Konstatiram da će klub HDZ-a podržati ovo izvješće. Hvala.
Hvala i vama. Imamo jednu repliku, Boris Kovačić. Izvolite kolega.
Evo hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa evo gospodin Šuker mi je dao jedan dobar šlagvort jer … [[Upadica se ne razumije.]] Molim? Da, da. Da govorimo malo između redaka. Pa evo ja ću to onda evo pravo iskoristiti. I onda je bilo evo opet citiram: "prebacivanje loptice". Pa i nemamo sad što prebacivati lopticu. Ako se dijelimo na vaše i naše s vaše strane i nema što dolaziti. Ne zato što vas sad nema ovdje u sabornici nego i nemate što predbacivati. Mi bi već, da smo zločesti, da smo maliciozni to već mogli napraviti znate. Zašto je, a vi to dobro znate, zašto je povećan broj žalbi? Iz ovih razloga koji su točno opisani i koje ste vi akceptirali. Je, pomanjkanje posla, borba za posao pa se idemo žaliti možda i dobijemo. Bilo je i opravdanih razloga. Ali bilo je i osvete. Bilo je za sve ono što je bilo loše u javnoj nabavi kad još nisu funkcionirali, slažem se s vama da trebamo svi se zalagati za jačanje institucija, ali znamo da su one bile u jednom dobu slabe i znamo otprilike kako je išla javna nabava i kako su se dobivali određeni poslovi. Što iz pogovora, što i egzaktno. I tu je također jedan dio treba tražiti i ovih žalbi i u tom onda paketu. Pouzdano znam. I tu je također dio odgovora. Ali evo ja ću završiti pomirljivo, zalažimo se za jačanje institucija pa i ugledajmo se u neke sredine evo gdje nije bilo problema ili gotovo nikakvih problema u provođenju instituta javne nabave. Hvala gospodine potpredsjedniče.
Hvala i vama. Nemamo odgovor na repliku? [[Upadica: Ne.]] Dobro, čudno. Prelazimo dalje na pojedinačnu raspravu. Branko Hrg, izvolite kolega.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, dame i gospodo zastupnici, poštovana predsjednice Državne komisije. Ja ću reći da je Državna komisija za rješavanje žalbi u javnoj nabavi usko grlo i kamen spoticanja gospodarskog razvoja Hrvatske i razvoja lokalnih samouprava. I to ne krivnjom ljudi koji rade u toj komisiji nego krivnjom sustava koji je od jedne dobre ideje ustvari stao na pola puta pa onda nije napravio ono što je trebalo napraviti, a trebalo je povećati broj ljudi koji će u toj komisiji raditi, ubrzati postupke, staviti ih na 7 dana u rješavanju i mi bi danas imali sasvim drugačiju sliku. Kao što je ovdje već rečeno u svim ovim izlaganjima u principu Izvješće za 2012. godinu će biti vrlo slično. Opet se čeka 3 do 4 mjeseca na žalbeni postupak da se on riješi. Kazano je ovdje da je negdje oko 7 milijuna bio prihod za onaj dio koji plaćaju oni koji se žale ako nije im žalba uvažena. Ja mislim da prihod komisije može biti puno veći i da bi trebalo staviti puno veće penale i kazne za one koji se žale, samo da bi rušili natječaj ako nisu dobili posao razumijevajući krizu, ali često puta su te žalbe bespredmetne i one stvaraju probleme posebno ljudima u lokalnoj samoupravi. HSS ima dosta načelnika, gradonačelnika, župana i jako dobro zna sa svojim kolegicama i kolegama o tome često puta razgovarati i znam koliko puta gubimo novac, gubimo sredstva za koja se teško izborimo, za koja grebemo po vratima po raznoraznim uredima ovdje po Zagrebu i onda kad to konačno izborimo onda raspišemo natječaje često puta u suradnji sa državnim tvrtkama i onda dolaze oni koji naravno bore se za svoje mjesto pod suncem, za posao, za svoje firme, za svoju dividendu. Da ne kažem da često puta neke firme isplaćuju minimalac ljudima, a na kraju isplaćuju dividendu. Što je isto jedna nakarada jednog društva ako ga hoćemo razvijati onda moramo drugačije gledati. I onda imamo problem, na kraju se žalba riješi tako da je odbijena. Oni plate par tisuća kuna te kazne ili troškova i tako se sve završava. Mi izgubimo novac i od toga svega skupa ništa. Jedan prijedlog, bilo je puno govora da u Hrvatskoj državi ima jako puno administracije, da ima jako puno birokracije, da ima jako puno državnih službenika, namještenika, da ih treba smanjiti. Pa evo ja predlažem da onda rasporedimo i prerasporedimo jedan dio tih ljudi kojih ima u državnim službama po raznoraznim agencijama, ministarstvima ne znam po čemu sve god ovdje, da ih stavimo u funkciju da se žalbe rješavaju brže, da one budu riješene u roku 7 dana, da se povećaju penali onima koji se bespravno žale a oni koji su pogriješili neka snose isto također sankcije i da na taj način evo napravimo jedan iskorak u pokretanju gospodarskih projekata i očuvanju radnih mjesta. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Sljedeći za raspravu Josip Borić. Izvolite kolega.
Hvala lijepo uvaženi potpredsjedniče, kolegice i kolege, uvažena predsjednice komisije. Pa evo mislim da ranije danas smo gotovo sve i čuli u ime klubova one bitne stvari ovog izvješća. Zaista je teško o njemu i raspravljati jer brojke su brojke, one su egzaktne, takve su kakve jesu i ne možemo ih čak ni dovoditi u pitanje. Međutim, možda evo nekoliko riječi o trendovima na koje upućuje upravo ovo izvješće. Ja ga doživljavam na neki način kad pričamo o ovim postupcima javne nabave, a to ste i vi spomenuli potpredsjedniče, da je to na neki način usporedivo sa bespravnom gradnjom. Ako vas je netko vidio, ako vas je netko prijavio vi ste bespravni graditelj. Također i u području javne nabave ako vas je netko vidio, ako se netko htio žaliti vi ste u postupku žalbe. Međutim, ako niste očito da je onda sve u redu. Svi znamo da nije i to je možda problem na koji upućuje Zakon o Državnoj komisiji gdje se jasno navodi da ta komisija nije dužna ili nije moguće protiv nje postupati po službenoj dužnosti i uzeti određeni predmet na koji nema žalbe. Međutim možda putokaz za razmišljanje kad već hoćemo možda nešto mijenjati pa čujemo evo i Zakon o Državnoj komisiji da im se omogući takva ovlast da mogu u određenom trenutku i oni uzeti određene predmete pogotovo ako bude moguće da tih kako čujemo službenika tj. ljudi koji budu u komisiji bude i više što je svakako poželjno i to podržavam. Jer zaista 5 članova komisije uz sve one koji su tamo zaposleni, a koji i sami navode da imaju problem u funkcioniranju jer ne mogu stići fizički obraditi toliko žalbi kojih je svake godine sve više. Podržavamo ovo razmišljanje da treba možda razmišljati o više komisija sa 3, 4, 5 članova, nevažno jer vidimo da trošak koštanja Državne komisije je svega milijun i pol kuna uz one prihode koje su imali i da kad to stavimo u odnos sa ukupno blokiranim sredstvima koja su ovdje u prošloj godini iznosili preko 20 milijardi jasno da se postavlja pitanje smijemo li mi za 2 ili 3 ili 5 milijuna kuna troška riskirati investicijski ciklus od 20 milijardi kuna. To je nešto s čime se kažem Vlada mora ozbiljno pozabaviti i ukoliko nađemo svi zajedno dobra rješenja mislim da bi i taj investicijski ciklus koji je u ovoj godini ajmo reći gotovo stao upravo zbog i smjene vlasti, zbog drugačijeg rasporeda ministarstava pa i kompletne izmjene kažem čitavih ministarstava mi danas kažemo gotovo investicijski ciklus počinje sada u 10. ili 11. mjesecu što je nedopustivo i činjenica je da velika sredstva će ostati nepotrošena i nerealizirana. Kako radi Državna uprava? Proračun u 12. mjesecu, 1., 2., 3. mjesec dok se pokupe svi projekti, dok se dođe do određenih ministara, dok se dođe do određenih ajmo reći sastanaka, razgovara pa dok to krene vi dobivate ugovore u 5., 6. mjesecu. Jedna žalba na postupak vi niste realizirali moguće i 20 milijuna da vam ministar dobre volje ili za najbolji projekt da jedna žalba u postupku vi ste ostali bez 20 milijuna kuna investicije. Privatni sektor to kažem rješava vrlo brzo i efikasno, naravno ukoliko ima interesa i novaca i kod njih, kažem takvih problema nema. Grade se trgovački centri ili ne znam kakve proizvodne hale u rokovima od 2, 3 mjeseca, a dok jedna javna uprava kažem ima problema sa malim objektima i ne mogu ih izgraditi i po nekoliko godina. Zato mislim da Državna komisija treba dobiti moguće kažem i neke nove ovlasti, ali svakako ih treba biti i više. Trendovi pokazuju da nam raste ovaj dio znači žalbenih roka odgovora na žalbu što već premašuje čak i sam ajmo reći ciklus javne nabave od 2 mjeseca, vidimo da se to izniveliralo i da je to gotovo sada znači rok dok vi dobivate odgovor na žalbu veći je od onoga što ste sami provodili kažem oko 60-ak dana javnu nabavu. Možda za razmišljanje je ova stranica 37. – struktura žalbenih predmeta s obzirom na kriterije odabira. Najniža cijena je 1845 predmeta. Ja mislim da je tu možda i najveći problem naše javne nabave. Najniže je najbolje, najniže je najkvalitetnije, najniže je najspasonosnije, a vidimo da nije. Možda je vrijeme da razmišljamo o odbačaju najniže i najviše, naravno uz varijacije ako imamo samo jednu ili dvije ponude da razmišljamo kažem o tome da ta najniža ne bude predmet za kojeg se natječu. Tada će svaki poslodavac i svaki onaj koji je izvođač, koji traži svoj posao pokušati biti realan, pokušat će biti u skladu sa svojom strukom, pokušat će tražiti najbolje rješenje da do tog posla dođe jer čim je najniže njegov je postupak najlakši. On tada ide s dumping cijenom, on kalkulira s količinama i naravno da se dolazi do toga da nakon svake investicije koja je ugovorena, a velik broj, evo potvrđeno je danas i preko 50% traži dodatno ugovaranje i namjeru svega onoga što je u realnom i bilo. Međutim, postupak javne nabave je rekao drugačije. Dodatni radovi su i danas problem svima, pogotovo opet u postupcima javne nabave do ugovaranja itd. pa kažem svima više posla, a možda je kažem vrijeme da počnemo razmišljati s obzirom da je recesija i kriza učinila svoje da su cijene došle na normalu i puno su niže, pogotovo u građevini od onih koje smo imali 2005., 2006. i 2007. godine, i 2008. da je danas kažem moguće iste objekte graditi za dvostruko manju cijenu, a da su najrealnije zapravo one srednje ponude koje su u javnim postupcima neodabrane. Međutim, kada se kažem nakon ugovaranja dođe do njih onda shvatimo da je možda i to bilo najrealnije a da smo izgubili prijem. Smatram da je Državna komisija najmjerodavnija da može i potaknuti možda ako je primijetila u svom radu nekakve nedostatke samog Zakona o javnoj nabavi jer vidimo da postupate ne samo po žalbi onoga na onaj dio koji se žali nego znači odbacujete i/ili uvažavate žalbe i po nekim drugim kriterijima koji nisu navedeni u žalbi, što je dobro. Međutim, možda je dobro da onda u suradnji s Ministarstvom gospodarstva da se možda još uđe dublje u Zakon o javnoj nabavi i da se sugeriraju određene izmjene na temelju vaših saznanja koje vi imate najviše. Svakako i državna uprava koja to raspisuje. I ono što je rekao kolega iz kluba SDP-a htio bih i ja vidjeti, mislim htio bih, a vjerujem da bi svi htjeli vidjeti koje su to firme koje se žale i koliko njih zaista ima. Ja pretpostavljam da ih ima, da to nekima postoji i posao gdje nalaze svoje interese i da bi bilo dobro kad već imamo sve gotovo na stranici ministarstva da ovakvim izvješćima dobijamo rangirano i te firme koje su se žalile i po desetak puta, a njihovo ime ne znamo a znamo sve ostalo i tko je raspisao itd. itd. Mislim da to nije ništa teško, a da možemo svi onda iz toga izvući određeni zaključak. Evo mislim da sam više-manje rekao sve ono što sam htio. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Ovime smo završili. Da li želi predsjednica Državne komisije? Da. Izvolite gospođo Pavličević završno.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovane dame i gospodo zastupnici. Evo ukratko bih se osvrnula na neke primjedbe uvaženih zastupnika. Što se tiče duljine rješavanja predmeta svjesni smo toga i poduzimamo sve što je u našoj moći da se taj problem riješi i da se to vrijeme skrati. Međutim, rješenje je jačanje administrativnih kapaciteta zapošljavanjem kako savjetnika tako i članova, a za to je potrebno osigurati dovoljna sredstva. Jačanje kapaciteta je potrebno tim više što će se stupanjem u članstvo Europske unije nacionalno zakonodavstvo javne nabave primjenjivati kako na postupke financirane sredstvima iz domaćih izvora tako i na projekte financirane iz fondova Europske unije. Tako da će se opseg posla Državne komisije još dodatno povećati. Neka su predviđanja da će se povećati opseg posla za oko još 50%. Stoga je nužno osigurati preduvjete i krajnje je vrijeme za to da bi se brzo i uspješno rješavali predmeti. Prije svega trebalo bi osigurati materijalna sredstva u svrhu jačanja administrativnih kapaciteta. Prijedlozi uvaženih zastupnika koji se odnose na izvješće kakvo bi izvješće trebalo biti sljedeće godine, što bi još trebalo sadržavati. Bit će uglavnom uvaženi, tim više što će i novi Zakon o državnoj komisiji koji je u pripremi uvelike regulirati to pitanje i proširiti obvezu u nekim dijelovima što bi išlo u cilju proširenja našeg izvješća o vezi i podataka o naručiteljima i broju provedenih nabava, broju postupaka i svega ostalog. Na kraju bih htjela zahvaliti na raspravi i to kako na pohvalama koje ste iznijeli tako i na primjedbama i prijedlozima koje u svakom slučaju treba uzeti u obzir. To ćemo i uzeti u obzir. Još jednom hvala vam.
Hvala i vama. Zahvaljujem gospođi Vlasti Pavlaičević i suradnici. Ovime smo završili sa Izvješćem o radu državne komisije za kontrolu postupaka javne nabave. Glasovat ćemo kad se steknu uvjeti.
Godišnje izvješće o radu Državne komisije za kontrolu postupaka javne nabave za 2011. godinu, rasprava o izvješću je zaključena. U skladu s prijedlogom Odbora za gospodarstvo dajem na glasovanje sljedeći zaključak: "Prihvaća se Godišnje izvješće o radu Državne komisije za kontrolu postupaka javne nabave za 2011. godinu." Molim da se dizanjem ruke izjasnimo tko je za prijedlog zaključka. Tko je protiv? Tko je suzdržan? Hvala. Molim rezultat. Hvala lijepa. Utvrđujem da je zaključak prihvaćen većinom glasova, 112 za i 12 suzdržanih. Hvala lijepa.
Prelazimo na - Godišnje izvješće za 2011. Hrvatske agencije za nadzor financijskih usluga Podnositelj Izvješća je Hrvatska agencija za nadzor financijskih usluga temeljem članka 21. Zakona o Hrvatskoj agenciji za nadzor financijskih usluga. Materijal ste primili poštom. Vlada je dostavila mišljenje. Raspravu su proveli Odbor za financije, državni proračun, Odbor za rad, mirovinski sustav i socijalno partnerstvo. Izvješća ste također primili na sjednici. Da li želi predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti? Ne. Predstavnici odbora? Ne. Otvaram raspravu. Prvi je u ime kluba Hrvatskih laburista Nikola Vuljanić. Nema ga. Gubi pravo na raspravu. Sljedeći je u ime kluba HDZ-a Ivan Šuker. Izvolite kolega.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Bojim se kolege, ja moram reći, a o tome sam govorio i na Odboru za financije da smo mi u klubu Hrvatske demokratske zajednice bili iznenađeni kad smo vidjeli da Vlada nije prihvatila Izvješće HANFA-e za prošlu godinu, a osobito kad smo pročitali razlog onda je naše iznenađenje bilo posebno veliko iz jednostavnog razloga što smijenjena je uprava HANFA-e, predsjedniku uprave je istekao mandat. Mi smo rekli tu svoje mišljenje, promijenio se Zakon o HANFA-i i logična stvar da kad Vlada raspravlja, a isto tako i ovaj Visoki dom o izvješću neovisnih regulatora onda mislim da tu politika naprosto nema mjesta. Nema mjesta osobito ako nema za to valjanih argumenata, a ja ću kasnije citirati sa Vlade izjavu ministra financija i mi u klubu Hrvatske demokratske zajednice smatramo da stvarno tu nema valjanih argumenata da se odbije Izvješće, jer se radi o nekim stvarima koje još pravno gledajući nisu niti završene nego samo su u određenom stupnju žalbe završene ali se dalje nastavljaju. Posebno, o tome ću kasnije govoriti kad budem govorio o FINA-i. Posebno smatramo da je vrlo opasno na ovakav način argumentirati neprihvaćanje izvješća nezavisnog regulatora i kontrolora koji kontrolira praktički kompletan nebankarski financijski sektor koji regulira i zapravo kontrolira trgovinu vrijednosnim papirima. I u trenucima kad svi govorimo deklaratorno da želimo privući strane investitore jedan od ključnih argumenata ako hoćete nekoga dovesti da ulaže u vašu zemlju je pravna sigurnost. I ako vi njemu na ovakav način kažete da netko tko može sutra njemu uzeti dozvolu za vrat, zabraniti trgovanje dionicama ili bilo šta drugo vi možete ne prihvatiti izvješće toga. Vi šaljete jednu izuzetno negativnu poruku van. No da krenemo redom. Dakle citiram: "Na sjednici Vlade kod donošenja pojedinih odluka nisu poštivana načela razmjernosti i pravednosti, naše sumnje potvrdile su nedavne presude Visokog upravnog suda u slučaju Liburnija, u slučaju Agrokora i Belje.", a posebno onoga što imamo primjedbi da nije zaustavljana trgovanje dionicama u vrijeme kad država konsolidira pojedine pravne subjekte. Nažalost, moramo reći da je na Upravnom sudu još niz upravnih sporova i ishodi mnogi od njih su neizvjesni i to je razlog zašto Vlada predlaže Hrvatskom saboru da ne prihvati izvješće HANFA-e za prošlu godinu. Međutim, kolegice i kolege mi moramo znati da kad govorimo o određenim presudama, određenim predmetima agencija ne donosi to prema nekakvom diskrecijskom pravu, nego donosi poštujući zakone RH, zakone koji su doneseni u ovom visokom domu. A između ostalog da se ovdje radi o zakonom jasnom propisanim postupcima u slučajevima koji se reguliraju Zakonom o preuzimanju trgovačkih društava i prema spomenutom zakonu odredba stjecanja dionica za sobom povlači i nastanak obveze preuzimanja trgovačkih društva po sili zakona, a rješenje HANFE je deklaratorno pri čemu ona nema mogućnost pomilovanja ili bilo kakvog drukčijeg diskrecijskog, samovoljnog odlučivanja. Kad govorimo o Liburni onda treba reći da to nije predmet iz 2011. godine, to je predmet iz 2007. godine. Dakle, HANFA je što se tiče Liburnije odluku donijela 2007. godine, a ne 2011. Štoviše Visoki upravni sud nije taj predmet riješio u 2011. već ga je u 2012. godini vratio HANFA-i na ponovno odlučivanje. Dakle, tu predmet nije okončan, HANFA će morati donesti novi pravorijek i reći što misli o tom predmetu. Također, i slučaj što se tiče ovog drugog predmeta, agenciji je vraćen na ponovno odlučivanje, ne prejudicirajući naravno bilo kakvu konačnu odluku. Taj predmet HANFA još uvijek rješava i nije riješen do današnjeg dana, prema tome ne može biti niti razlog zašto ministar financija predlaže Vladi Republike Hrvatske da ne prihvati izvješće HANFA-e, jer ako su i Visoki upravni sud i Vrhovni sud vratili taj predmet na ponovno postupanje HANFA-i onda to nije riješeno. Također, razlog za neprihvaćanje izvješća, ministar svjesno ne navodi ko su subjekti bili u provedbi konsolidacije, jer ako su ti subjekti bili uvršteni na burzu, onda ih opet moramo posjetiti i ministre i Vladu na zakon koji mora biti jednak za sve, a neovisno o tome da bi neko društvo konsolidirati i da li neko društvo nekonsolidirate, da li je to privatno ili državno. Zakon mora biti jasan za sve i on se mora primjenjivati. Prema tome, HANFA obustavlja trgovanje tek kad se za to ispune zakonski uvjeti, a ne kad to neko želi i kad misli neko da bi to trebao napraviti. I vidjeli ste, imali ste priliku vidjeti u vrlo škakljivim predmetima da se HANFA itekako tu čvrsto postavila i obustavila trgovanje dionicama i INA-e i nekih drugih trgovačkih društava. Dakle, tu HANFA tu nije igrala nikad igru sa figom u džepu. Isto tako ne može nitko reći da je HANFA trebala obustaviti trgovanje dionicama samo zbog toga što neko vrši nekakvu konsolidaciju. A da je to tako i da baš ne može se to tako raditi, vi se sjetite da je Vlada išla sa izmjenom Zakona o preuzimanju trgovačkih društava prvenstveno zbog jednog predmeta, međutim nakon packi iz Bruxellesa taj Zakon o preuzimanju trgovačkih društava je povučeni iz procedure i nikad nije došao u ovaj Sabor, nego problem taj se želi riješiti negdje drugdje. Također, ministar i Vlada si zamišljaju kako bi to tržište kapitala trebalo izgledati, to vam je najbolji primjer na slučaju Ingre i Đure Đakovića. Dakle, tobože preuzimanje Ingre od strane Đure Đakovića, da li je to bio politički nalog ili nije, ali dakle uprava, bila je obveza uprave Đure Đakovića da objavi dobrovoljnu ponudu za preuzimanje Ingre, međutim kasnije tu ponudu zbog straha uprave od kaznene prijave i radi gubitka u poslovanju nisu podnesli. Postavlja se pitanje zašto? Da li je politički nagon i naredba bili jači od zakona? Očigledno predstojnik uprave si je razmislio da je pametnije se držati zakona nego uči u neke druge stvari i nije napravio to što je napravio. I na kraju krajeva prema važećem zakonu o preuzimanju uprava Ingre daje u toj ponudi svoje mišljenje i vidi vraga HANFA-i nalaže, HANFA joj naloži da promijeni svoje mišljenje što je nečuveno i to je dokument koji postoji. Dakle, uprava Ingre je dala svoje mišljenje i HANFA je naredila da, ali to nije bilo 2011. nego 2012. da promijeni svoje mišljenje. Naravno da cijelo vrijeme dionice Ingre i Đure Đakovića su bile na burzi, pa je ovo dakle čista jedna manipulacija da HANFA nešto je ili nije napravila. No, jedan drugi slučaj pomalo podsjeća na igrokaz, a glavni lik je u tome naš bivši kolega, sadašnji predsjednik uprave Podravke. Dakle, on je na konferenciji zagrebačke burze u Rovinju rekao, hajde ja ću pokušati interpretirati, ali mislim da vam ga mogu i citirati, da donosi dobre vijesti iz kompanije i da ljudi sačuvaju nešto novaca za dionice Podravke. I komedija je naravno mogla početi. U tom trenutku uz predsjednika uprave sjedi član uprave čija je supruga čelnica Zagrebačke burze. Malo dalje sjedi član Nadzornog odbora od jedne od najvećih pojedinačnih dioničara, a iza njih u redu sjedi kompletno Upravno vijeće iz HANFA-e. I onda supruga svom suprugu postavlja pitanje što to tvoj predsjednik uprave priča. On njoj, naravno mora pismeno odgovoriti da on o tom pojma nema i ne zna što on priča. E onda više ni HANFA koja je sjedila u drugom redu se nije mogla suzdržati od toga, pa ta komedija dobiva nastavak, da onda ta HANFA traži od Uprave Podravke da i oni objasne što je predsjednik Uprave mislio kad je rekao da ljudi sačuvaju peneze. I onda na kraju i Uprava Podravke odgovara da ona pojma nema o tome što je predsjednik Uprave mislio i da oni ne znaju o nikakvom trgovanju dionicama Podravke. Međutim gledajte, cijeli taj igrokaz, cijela ta komedija je dovela do toga da su dionice Podravke porasle 7,5%. E sad me baš zanima kad budemo sljedeće godine ja se nadam ranije nego sada raspravljali o Izvješću HANFA-e da li će ova dva slučaja biti u izvješću i kako će ih HANFA prikazati. Da li je HANFA trebala reagirati, a ja smatram da je ako netko na ovakav način priča priče da će napraviti nešto, pa se onda dogodi jedini cilj i jedini razlog toga je da su dionice porasle 7,5%. Kažem s obzirom da je novi čelni čovjek HANFA-e tu baš me zanima što će tko od ova dva slučaja i kako će se obrazložiti nalog INGRA-i da promijeni mišljenje što se tiče ove transakcije INGRA-e i Đure Đakovića. Kolegice i kolege, ovo sam osjećao potrebu reći kao nekad čelnik Ministarstva financija, danas kao saborski zastupnik kao što sam govorio malo prije o Komisiji za javnu nabavu tako ću reći da je HANFA jedna od uz Agenciju za zaštitu tržišnog natjecanja jedna od ključnih regulatornih agencija i da ovakvo bez argumentirano i da postoji bilo kakav argument i razlog da se ne prihvati Izvješće HANFA-e Klub Hrvatske demokratske zajednice bi to podržao. Ovako neargumentirano reći da se ne prihvaća Izvješće jedne regulatorne agencije je užasno loša poruka kompletnom financijskom svijetu. Ponavljam, HANFA regulira i kontrolira kompletan nebankarski financijski sektor i isto tako itekako brine da sve transakcije na Zagrebačkoj burzi budu u skladu sa zakonom. Isto tako treba reagirati na bilo kakvu manipulaciju, da se spuste ili povećaju cijene vrijednosnih papira na Zagrebačkoj burzi. Druga stvar, htio bih reći da je u Hrvatskoj obavljeno nekoliko velikih transakcija i da na žalost sumnjam da će se u skoro vrijeme dogoditi tako velike transakcije na Zagrebačkoj burzi počevši od Plive, preko INA-e, HT-a, pa i neke privatne tvrtke su izdale svoje vrijednosne papire. Niti na jednu od tih transakcija, a neke transakcije prije svega mislim na INA-u su odvijane paralelno na Zagrebačkoj i Londonskoj burzi. Nije bilo nikakvih primjedbi. Dakle, ako su ljudi iz HANFA-e mogli odraditi taj posao korektno i paralelno sa poslom koji se odvijao na Londonskoj burzi onda mislim da nema razloga da na kraju njihovog mandata kad im je istekao zakonski mandat, kad nova Vlada s punim pravom može predložiti novu upravu da im se naprosto da jedan šamar za sve ono dobro što su radili, jer ovo nema veze sa predsjednikom Uprave HANFA-e. Ovo se odnosi na svakog djelatnika u HANFA-i. Najveći dio tih djelatnika je ostao sad i radi sa novim predsjednikom uprave. Pa prema tome, ako ti ljudi nisu dobro radili svoj posao, kolegice i kolege, a kako će onda oni raditi ove godine. To je jedan nepotreban politički šamar. Ja sam molio gospodina Gjurkovića predsjednika Odbora za financije da upozori kolege iz vladajuće koalicije na ozbiljnost ovakvog rješenje. Međutim, očigledno nije došlo do toga. Ja sam dva slučaja iz 2012. naveo i smatram bez obzira na sve ne ulazeći u neke stvari, upravne sporove nitko nema 100% riješene predmete, nitko nije u upravi perpetum mobile, pa onda nije ni HANFA. Isto tako i državni odvjetnik je tu imao svoje izvješće, nema 100% riješene predmete. Ponavljam, ako ste već htjeli ne usvojit ovo izvješće onda ste morali naći argumente sukladno jednoj modernoj praksi kakva je u svijetu, a ne na jedan ovako pomalo neću koristiti tešku riječ ali možete misliti što ću reći, što sam mislio reći, način poslati jednu baš lošu poruku kompletnom financijskom svijetu i kompletnim investitorima potencijalnim u Republici Hrvatskoj. U Hrvatskoj se čeka. Ako se politici ne svidi mi ćemo to presuditi kako politici paše. To je nešto kako HANFA nije odgajana. To je nešto kako HANFA nije radila i nikada se ministar financija bar u mojem mandatu i mandatu kolegice Dalić nije miješao u rad HANFA-e jer naprosto smatramo da treba poštivati njihov rad.
Hvala. Sljedeći je u ime Kluba zastupnika SDP-a Ivo Jelušić. Izvolite kolega.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani predsjedniče Upravnog vijeća HANFA-e, kolegice i kolege. Slažem se sa kolegom Šukerom malo prije da je HANFA bitna agencija, zaista jedna od ključnih agencija s obzirom na svoj značaj itd. i da za to zaslužuje pozornost da se o njenom izvještaju, o njenom radu ozbiljno porazgovara ovdje u Saboru jer jedino se ovdje i može porazgovarati. Ja smatram da smo često puta u ovom Saboru oko mnogih izvješća ne samo HANFA-e nego i drugih agencija, ustanove itd. svi koji su dužni podnositi svoj izvještaj o radu Saboru često puta u pravilu, gotovo u pravilu podržavali njihov izvještaj. Vrlo je rijetkost da se neki izvještaj, neke ustanove, agencije ili slično ne podrže. I onda je jedino kada smo na tom putu da se to ne dogodi onda to postane problem. Ja zaista mislim da to nije tako. Dakle, zašto bi bio problem, jer inače šta se događa, mi često puta ovdje bez obzira tko je kada u oporbi, ko je na vlasti kritiziramo, iznosimo određene primjedbe na različitih tijela koja nama ovdje podnose izvještaje i na kraju završi tako da to uvijek se u pravilu potroši. Ispada u stilu one narodne izreke "Psi laju karavane prolaze." Dakle, pričajte vi u Saboru što god hoćete, vi svoje kažite, izvještaj je formalno usvojen, dakle sve je ok, pa nagodinu opet tako i tako se to događa. Prema tome, ne vidim dakle načelno nikakvog razloga, dapače mislim da češće puta treba ozbiljnije promotriti za izvještaje, pa i to neusvajanje ne treba biti nešto što je čudno. Ako smo s nečim nezadovoljni onda to treba i reći. Dakle, nije problem i nije štetno, ako nešto ne usvajaš nego je problem ako se šteta događa a ti toleriraš, i ne primijetiš i prihvaćaš. HANFA je nezavisni regulator, međutim ali svoj izvještaj ipak podnosi ovom Saboru. Prema tome nezavisna u svom radu je naravno, međutim to ne znači da nezavisnost ide od tud da nitko ne može kontrolirati niti reći što se tamo događa i što se radi, iznad Popa uvijek postoji Pop, pa i ovdje. Prema tome, mi možemo dapače reći ali ono što o tome svemu mislimo. Nezahvalan posao kontrolirati kontrolora, ali dobro i to je normalno. Ovdje je bilo riječi i oko toga da i u mišljenju Vlade, poziva se, Vlada se poziva na jednu presudu Visokog upravnog suda iz, za jedan događaj iz 2009. godine, na što kolega Šuker s pravom kaže da to je bilo 2009. godine. Ali se, ako je 2007. onda je još gore, ja mislim da je 2009., ali je, a sad raspravljamo o izvješću od 2011. točno. Na stranu već kad kolega Šuker se javlja, on je dobar dio svoje rasprave sada u ime kluba govori o događajima iz 2012. godine, prema tome ako smo za to da govorimo o 2011. onda budimo principijelni, pa dosljedni, pa onda nemojmo ni govoriti ni o 2012. ako ne možemo ni o prethodnoj, al dobro. E sad, ja postavljam sljedeće pitanje, mi imamo takav slučaj dakle da raspravljamo uvijek o prethodnoj godini i sad u 2012. raspravljamo o 2011., o presudi ovoj nismo, dakle ne bi mogli nikad raspravljati, zašto? Zato što ako se nešto dogodi npr. u 2009. godini sud presudi godinu ili dvije dana kasnije, e više ti o tome ne možeš raspravljati jer nije to, se ne odnosi na prethodnu godinu. To znači da je potrebno samo čekati da protek vremena prođe, da sud što kasnije raspravlja tvoj predmet, pa i ako presudi negativno više se niko ne smije toga dodirnuti jer je prošla godina kad se to analiziralo. Mislim da to nije u redu. Prema tome, mi ovdje razgovaramo o radu HANFA-e točno za 2011. godinu, ali naravno da se možemo okrenuti na prethodni događaj, jer na presudu Visoko upravnog suda nisu prije mogli ni reagirati jer nije bilo, jer je nije bilo, ona se je stvorila tek sada. Inače, oko HANFA-e, dakle i u mišljenju Vlade inače imao još niz drugih primjera gdje se, oko koje se vode sporovi. Osobno smatram da je HANFA često puta izazivala preveliku pozornost javnosti zbog svojih, ajde da kažem odluka koje su često puta dovođene u pitanje. Vidjet ćemo konačne presude, jel to u redu ili nije. Ja mislim da to nije dobro. HAHFA je, dakle kontrolor, regulator, onaj koji nadzire on bi se dakle, trebamo je promatrati sportskim rječnikom kao suca na utakmici. Dakle, koji je dobar sudac na utakmici? Onaj koji tako odsudi da se utakmica održava po regulama, a da on ne bude puno primijećen. Onaj tko sebe stavlja u prvi plan i kome bude često primijećen, i o kome se raspravlja nakon utakmice o njemu kao o sucu, a ne o onome što se zbivalo na utakmici, nije dobar sudac. Nije dobro, dakle da se raspravlja o tome kako je neko donosio svoja rješenja previše, nego ovaj, i da sebe stavlja u prvi plan kao što je ovdje riječ o HANFA-i. Dakle, moj je dojam da često puta HANFA izazivala preveliku pozornost, s prvom ili ne to ćemo u konačnici vidjeti. Međutim, u pravilu kada neko zna da nije, da nije u pravu ili da vrlo male šanse ima da izbori se i šuti puno se i ne buni, ali onaj ko je uvjeren da je u pravu on se često puta buni i to jako buni i izaziva ovakvu situaciju kako što je kod nas slučaj bio. Još jedna stvar, HANFA je po zakonu imala obvezu imati svoj savjet, dugo godina ga nije bilo, prošle godine imao je savjet samo jednu sjednicu, čak jednu sjednicu. Ne znam zašto je to tako, zašto ga dugo nije bilo, a vidim, a prošle godine samo jedna sjednica, nisam ulazio u detalje ne vidimo o čemu je bilo riječ, vjerojatno konstituirajući i zadnja. Dakle, vidimo iz izvješća koje je po meni previše statistički pobrojano šta ima, a malo ima kvalitativnih ocjene onoga što se događa, o onome što oni su radili, a previše je tu statistike ima, dakle moralo je biti daleko više ocjena, nema, dapače neka bude statistike, ali iz statistike ne vidiš i stvarno stanje onoga o čemu se radi. Dakle, nisam protiv toga da se, da sad kažemo ne HANFA, ne treba raditi svoj posao da ne bi izazivala eventualne sukobe, nesuglasice ili sporove, pa i sudske, ne nije, nego dapače ja sam za to da HANFA radi i još više i još bolje, da u svom poslu bude neselektivna, da ima nekakav plan a ne da od danas do sutra ide u kontrolu ovakvu ili onakvu, dakle da bude nepristrana i naravno da bude sve po zakonu i na utemeljeno na zakonu. Ako onaj tko je iznad nje kao instanca koja tumači zakon i koja po zakonskoj proceduri drugačije. Znači, onda dakle da očito da nije bilo po zakonu. Dakle, osim ovih stvari koje su sporne i koje su u sudskim procesima mislim da je HANFA općenito izazivala previše pozornosti na sebe zbog svojih po tumačenjima očito onih koji su u procesu spornih odluka. Ja mislim da to nije dobro, ali u ovom izvještaju pored ostalog dakle treba puno više kvalitativnih ocjena, a ne samo statističkih podataka koliko je nadzora bilo itd. nego i što je, kakva je ocjena stanja toga što su oni radili. Imajući u vidu sve ovo o čemu sam govorio pa i mišljenje Vlade klub SDP-a neće podržati ovaj izvještaj. Hvala lijepa.
Hvala. Imamo jednu repliku, Ivan Šuker. Izvolite kolega.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Dakle, ja sam rekao i ponovit ću ne dvojim uopće u pravo vladajućih da ne prihvate izvješće. Samo sam u ime kluba HDZ-a molio da to izvješće ima nekakav smisao. Kolega Jelušiću, HANFA je izvršila što se tiče hotela Liburnije 2007. kontrolu, rješenje Upravnog suda nije iz 2011. nego iz 2012. Vrlo interesantno da nijedan ni Vrhovni ni Upravni sud do 2012. godine nije odbio zapravo nije prihvatio nitijedan spor protiv HANFA-e. A vrlo je interesantno da su ova dva spora prihvaćena s time da je ovaj slučaj Liburnije vraćen HANFA-i na ponovno usklađivanje. Dakle, da je u tom slučaju sve čisto onda bi Vrhovni sud donio nekakav pravorijek i rekao bi nešto, ne bi vratio natrag HANFA-i da HANFA ponovno kaže što tu treba napraviti. A znate zašto? Zato što imamo Zakon o preuzimanju trgovačkih društava. I ova dva spora su nastala kao sporovi zato što određene stvari nisu poduzete na vrijeme temeljem odluka Vlade. I kolega Jelušiću, ovaj problem Liburnije se pokušao ispraviti, napraviti sa izmjenom Zakona o preuzimanju trgovačkih društava. I nikome ovdje u sabornici nije u interesu da zakine grad Opatiju za dionice Liburnije, da se razumijemo. Tako da ne bi tu bilo nekakvog političkog prepucavanja. Ali ne smijemo ići kontra zakona. Ajmo naći zakonsko rješenje ako je Vlada već dala ovome Opatiji 25% dionica, ako se to ne može provesti zbog tog zakona ajmo naći zakonsko rješenje. Jer kažem, taj zakon je bio donesen i praktički pušten u proceduru i onda je iz Bruxellesa došlo da takav zakon naprosto ne može ići jer je suprotan direktivama EU. Dakle, ja govorim o tome. Bez namjere da branim bilo koga
Hvala kolega, vrijeme.
Samo još jednu rečenicu molim vas gospodine potpredsjedniče. Upozoravajući da kolege iz HANFA-e sutra ne budu u istoj situaciji. Dakle, isključivo želeći njima olakšati posao. Jer ja znam kako i regulatorne i inspekcijske službe se nalaze na raznoraznim udarima, bez ikakve namjere da bilo koga prozivam.
Hvala kolega Šuker. Sljedeći u ime kluba HNS-a, a pardon imamo odgovor na repliku. Kolega Ivo Jelušić, izvolite.
Hvala. Kolega Šuker ja ovdje čitam dakle da je Visoki upravni sud poništio rješenje agencije od 4. lipnja 2009. godine, ali dobro sad da ne ulazimo u to 2009., 2007. I točno je da je odluka suda iz 2012. godine. Ali ja ponavljam to i govorim da li to ako se držimo toga da se mi nismo mogli raspravljati u godini kada je to bilo jer nije tad bilo presude, presuda je došla kasnije. To znači da mi nikada ne možemo raspravljati o tome jer se to ne odnosi na 2011. godinu. Hoćemo li moći sljedeće godine raspravljati o 2011.? Ne nećemo, reći će ta rasprava će teći u 2012. Ja o tome govorim. Prema tome, nemojmo biti formalisti kad je presuda, kad je bilo. Raspravljamo o djelovanju HANFA-e općenito unatrag. Ista uprava HANFA-e je bila i 2009. i 2011. i 2010. O tome govorim. Hvala.
Hvala. I u ime kluba HNS-a liberalnih demokrata Srđan Gjurković. Izvolite kolega.
Hvala gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, predsjedniče Upravnog vijeća, kolegice i kolege. Puno je rasprave oko HANFA-e bilo, nadam se da ne samo u saborskim klupama jer smo to tek danas otvorili osim na odboru. Ja u ime kluba HNS-a moram odmah reći da ćemo mi podržati ovaj prijedlog Vlade da se ne podrži izvješće. Vlada ima naravno svoje pravo i dužnost da da mišljenje o izvješćima i to je njeno zakonsko pravo i to apsolutno nemojmo o tome diskutirati zašto ona kaže da ili ne, imamo još jedno izvješće koje nije od strane Vlade odobreno na pozitivan način. Ono što bih ja u ime kluba HNS-a želio naglasiti, a to se vezuje za moje prethodnike u njihovim raspravama samo očigledno ne na isti način da ih tumačimo. Jer to je u biti ta situacija u kojoj politika nema mjesta u regulatornim agencijama jel. Dakle, Hrvatski sabor ima pravo politički raspravljati o regulatornoj agenciji, o njenom radu i njenom izvješću baš politički. Međutim, ono što nije bilo za očekivati, a što se ipak događalo toga moramo biti svjesni, dakle neovisno o tumačenju Vlade zbog čega ona ne podržava izvješće mi u HNS-u smatramo da se i ono što je ključno i loše da se HANFA ispolitizirala nepotrebno. Uvukla se sama u komentare dodatne i nepotrebne i onda je to sve skupa u biti prouzročilo što kolega Šuker kaže poruka financijskom svijetu. Jel, to je ono najteže, najgore što se može dogoditi da jedna regulatorna agencija koja treba promicati i čuvati stabilnost financijskog sustava govorimo o nebankarskom sustavu se uplete u komentare, rasprave, dotakne dio politike i onda raspravljati o povjerenju financijskog svijeta, ne bankarskog, ulaganje u tržište kapitala vrijednosnica u RH onda dolazimo u jednu vrlo, vrlo opasnu zonu iz koje je teško izaći. A da bi se izašlo iz toga zato smo i mijenjali zakon, zbog toga je i na drugi način i sastavljena i postavljena uprava, odnosno Upravno vijeće i ravnatelj da bi poslali jasnu poruku i naravno što očekujemo od sadašnjeg čelništva HANFA-e da se samo drži zakona, da se drži propisa i da radi onaj posao koji je ključan, a ne samo da regulira i da promiče tržište kapitala. Jer sjećamo da je dionički indeks Zagrebačke burze prelazio 4000 bodova. On je 2011. završio na 1740, 17% manje nego 2010. itd. itd. Tržišna kapitalizacija dionica na godišnjoj razini smanjena je za 7,3%. Evo i u ovom izvješću piše da 2008. godine je bilo 31 investicijsko društvo. 31.12., 31.12.2011. imamo 13 investicijskih društava. Prema tome, ova poruka neusvajanja nije poruka da 140 djelatnika HANFA-e nije radilo svoj posao. Ona nije poruka da oni ne znaju raditi svoj posao bar što se tiče kluba HNS-a. ovo je samo jedna poruka da je vrijeme da regulatorna agencija radi na potpuno drukčiji način, da potpuno drukčije se ponaša prema sudionicima na tržištu kapitala i da na ovakav način kako je rađeno to ne može proći. Dakle, ono šta Vlada predlaže to je njeno pravo, mi to podržavamo, ali isto tako dodatno naglašavamo da tražimo od HANFA-e da apsolutno ne ulazi u politizaciju i rasprave samo da radi svoj posao jer onda vjerujemo da će i tržište kapitala u Hrvatskoj ne samo zbog ulaska Hrvatske u Europsku uniju nego zbog povjerenja u ulaganje biti ispravno, kvalitetno i da će to doprinijeti razvoju Hrvatske. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Ovime smo zaključili sa prijavljenima. U ime predlagatelja molio bih predsjednika Upravnog vijeća Pijera Mateka za kratko obraćanje. Izvolite predsjedniče.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovane dame i gospodo zastupnici. Koristim priliku ovu raspravu dopuniti sa nekoliko informacija koje mislim da će svima biti korisne. Prije svega želim reći da slučajevi koji su vezani uz tržište kapitala, osobito oni slučajevi koji su vezani uz preuzimanje dioničkih društava, manipuliranje tržištem i korištenje povlaštenih informacija uvijek izazivaju veliki interes javnosti i medija. Međutim, to su slučajevi koji su vrlo kompleksni i HANFA ih je rješavala i rješava. Osobno vjerujem da neki ishitreni medijski istupi mogu rješavanju takvih slučajeva više štetiti nego koristiti. Novo Upravno vijeće je u HANFA-i prepoznalo određenog prostora za napredak. Naš je cilj postići još više standarde stručnosti i neovisnosti nego što je to bilo u prošlosti. Što se tiče slučajeva koji su digli određenu medijsku prašinu htio bih samo izvijestiti da je Visoki upravni sud donio presudu temeljem koje je HANFA obustavila postupak u slučaju Liburnia riviera hoteli. Znači, Visoki upravni sud je presudio da je HANFA materijalno pogrešno tumačila činjenice u tom postupku i da se tu zaista radilo o izvornom stjecanju dionica. S obzirom na takvu presudu više nije bilo razloga za provođenje postupka. U slučaju Belja je predmet vraćen na odlučivanje zbog formalnih propusta i taj predmet je sada, postupak je u tijeku i ispunjavaju se nalozi suda u smislu da se proučavaju neke dodatne dokaze i ispituju svjedoci. Kod slučaja INGRA-e koju je zastupnik Šuker spomenuo htio bih reći da je HANFA sve svoje, sva svoja mišljenja detaljno obrazložila i da su ona objavljena na Internet stranicama o HANFA-i. Znači ovdje nije HANFA nikome naredila da promijeni svoje mišljenje u smislu da negativno mišljenje pretvori u pozitivno, nego samo da ga nadopuni odnosno da iz njega isključi neke, jednostavno netočne činjenice tehničke prirode. Posljednji slučaj je slučaj Podravke. Želim samo ispraviti, znači čisto da se istaknu činjenice. Zagrebačka burza je ta koja je tražila očitovanja od Uprave Podravke, a ne HANFA a s obzirom da je taj postupak u tijeku ne mogu ga u ovom trenutku dodatno komentirati. Hvala vam lijepa.
Hvala i vama. Imamo jednu repliku. Ivan Šuker, izvolite.
Pa hvala lijepo. Meni je drago da je novi čelnik HANFA-e rekao kad su se određene stvari za koje je Vlada navela kao razlog za neprihvaćanje izvršnog odbora i uopće ne želim ulaziti u vaše odluke, da se razumijemo. Vi ste neovisan regulator, donose se odluke i ja to poštujem. Međutim, što se tiče Podravke ako sam rekao da ste tražili, a niste tražili, onda smatram da ste trebali tražiti s obzirom da rezultat te priče o Rovinju je bio povećanje vrijednosti dionica 7 i pol posto i vi kao regulatorno tijelo ste morali reagirati. Ako netko širi neistinite informacije rezultat od toga je povećanje cijene na tržištu. Vi ste morali reagirati, ali ispričavam se ako sam rekao da ste vi tražili a niste tražili. Ja sam rekao da je supruga tražila od supruga, a onda sam kasnije rekao da je HANFA tražila od uprave Podravke jer sam smatrao da ste to trebali napraviti. To je moje mišljenje gledajući zakon. Ali kažem, ponavljam drago mi je da ste rekli da i ne ulazeći u ovo vaše je pravo da vi napravite da li … [[Govornik se ne razumije.]] itd. krivu i to poštujemo. Ali to se sve dogodilo u 2012. godini, a to se navodi kao razlog za nedavanje pozitivnog mišljenja na Izvješće HANFA-e od prošle godine, što je drugo. I druga stvar, što se tiče INGRA-e, INGRA je dala svoje mišljenje o toj ponudi i došla je intervencija iz HANFA-e da se to mišljenje promijeni. Prema tome da li je to bilo … od nekog drugog ja ne znam. Čekam Izvješće za 2012. godinu, onda ću komentirati. Ne bih ulazio u to, samo sam spomenuo na tragu ovih događaja u 2012. koji su uvjetovani za dobivanje pozitivnog mišljenja za 2011. A što se tiče vas, u meni, u klubu HDZ-a ćete uvijek imati potporu za neovisan rad i za držanje bar na onoj razini discipline na financijskom tržištu kao što je to bilo dosada.
Hvala. Nemamo odgovor na repliku. Ovime zaključujem raspravu i glasovat ćemo kad se steknu uvjeti.
Godišnje izvješće Hrvatske agencije za nadzor financijskih usluga, rasprava o izvješću je zaključena. U skladu s prijedlozima radnih tijela i Vlade Republike Hrvatske dajem na glasovanje sljedeći zaključak: "Ne prihvaća se Godišnje izvješće o radu Hrvatske agencije za nadzor financijskih usluga za 2011. godinu." Molim da se dizanjem ruke izjasnimo tko je za predloženi zaključak. Hvala lijepa. Tko je protiv? Hvala lijepa. Tko je suzdržan? Hvala lijepa. Molim rezultat. Utvrđujem da je zaključak prihvaćen većinom glasova, 81 glas za, 30 protiv i 13 suzdržanih. Hvala lijepa.
Prelazimo na - Godišnji izvještaj o poslovanju Financijske agencije za 2011. godinu Podnositelj izvještaja je Nadzorni odbor Financijske agencije temeljem članka 21. Zakona o Financijskoj agenciji. Materijal ste primili u pretince. Vlada Republike Hrvatske dostavila je mišljenje. Raspravu je proveo Odbor za financije i državni proračun. Izvješće ste primili na sjednici. Pozdravljam predsjednicu Uprave Anđelu Buneta. Rekli ste da na kraju ukratko? U redu. Da li izvjestitelji odbora žele uzeti riječ? Ukoliko ne otvaram raspravu. U ime Kluba zastupnika HDZ-a Ivan Šuker. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospođo predsjednice Uprave FINA-e. Nažalost ja ću ovu raspravu u ime kluba HDZ-a i obrazlaganje ovog izvješća i stava kluba vršiti na potpuno identičan način kao što je bio i slučaj sa HANFA-om. Dakle, Vlada je dala negativno mišljenje uz vrlo čudno obrazloženje. Veli, međutim Vlada Republike Hrvatske ističe da niz projekata koje je FINA trebala provesti tijekom 2011. godine nije uspio. Prije svega projekt uspostave registra zaposlenika u javnom sektoru čiji je cilj bio objedinjavanje podataka o svim zaposlenima u javnom sektoru i centralizacije plaćanja … /Buka u dvorani, zvonjava mobitela./… Daj ga stisni molim te. To netko namjerno radi da me prekine. To stvarno. Dakle, podatke o svim zaposlenima u javnom sektoru, ispričavam se prije svega potpredsjedniku i vama kolegice i kolege zbog toga što ga nisam utišao sam, državnog proračuna RH nije ispunio svoju svrhu jer registar ne omogućuje kontrolu tih troškova. Dakle, da se zadržimo malo na tome. To je projekat koji se radi već dugi niz godina sa jedinstvenim ciljem da konačno se u Hrvatskoj vidi za one koji primaju plaće iz državnog proračuna po kojem osnovu i s kojim dodacima te plaće iznose toliko koliko jesu. Da naprosto na jednom mjestu se vidi kako je to za državne službenike, kako je to za javne službe. I to je projekat na kojem se radi već nekoliko godina. Međutim, ja ću vam ovdje reći kolegice i kolege ljudi i zaposlenici FINA-e taj projekat nisu mogli završiti ako nisu dobili sve podatke od resornih ministarstava. I oni te podatke nemaju. Prema tome, kolika je njihova krivica tu to je drugi par cipela. Nadalje, Vlada Republike Hrvatske ističe kako nije saživio niti projekat HITRO.hr. E kad se sjetim samo koliko je bilo ovdje smijeha s ove strane što se tiče toga projekta HITRO.hr i sad vidite projekt HITRO.hr je glavni razlog zašto Vlada, ti ljudi koji su se toliko smijali tom projektu ne da pozitivno mišljenje na rad FINA-e u prethodnoj godini. No, to je to i mislim da ovo nisu dovoljni razlozi da jedna institucija, a sad ću malo reći i o povijesti i o tome što se događalo sa tom FINA-om i kako je ona uopće došla do ovakvog financijskog rezultata kakav je bio prošle godine. Dakle, FINA, ZAP ili kako se već sve zvao u proteklim godinama SDK jednom, po meni, to sam govorio i tada kao saborski zastupnik oporbeni, ishitrenom odlukom da se platni promet prepusti komercijalnim bankama je ostao bez velikog kolača, a država je ostala bez jednog vrlo efikasnog instrumenta prisilne naplate. I mislim da svi oni koji su imali bilo kakav doticaj sa financijama i sa gospodarstvom će se složiti s tim. I prenošenjem naplate i kontrole naplate mirovinskog i zdravstvenog doprinosa u Poreznu upravu, osnivanjem REGOS-a Vlada je napravila nekakve hibridne modele financiranja od toga da financira evidenciju u REGOS-u, da još nekakve projekte financira i da bi FINA kao takva trebala opstati međutim definitivno FINA u tom trenutku sa svojih 5 i još nešto tisuća zaposlenih je bilo daleko, daleko previše u odnosu na ono koliki su bili novci. I da nije bilo posla i da se nije ustrojavala državna riznica i niz drugih projekata FINA bi naprosto nestala sa svim svojim potencijalima koje je imala. Međutim, s vremena na vrijeme počeo se raditi program rješavanje problema viška zaposlenih, počeli su se raditi nekakvi novi projekti i FINA je lagano došla u poziciju prije dvije, tri godine da sa sindikatom se dogovori kako i na koji način će riješiti tisuću i još nešto zaposlenih. To je koštalo sto i još nešto milijuna kuna i FINA je dakle uz to, uz nove projekte koje je Vlada počela raditi sa FINA-om pa na kraju krajeva i neka izvješća koja su često služila oporbi da napada vladajuće i oko nelikvidnosti, broja blokiranih tvrtki itd. A isto tako i ove godine Vlada Republike Hrvatske, ministar financija, šefica Porezne uprave i neki drugi dužnosnici Vlade vrlo često koriste i ističu FINA-u kao nešto što im je poslužilo da naprave određene projekte i da ti projekti sažive, da se mogu provesti itd. I gledajte ta FINA kakva je, ovakva, onakva mogla bit bolja, mogla biti lošija završi prošlu godinu sa 60 milijuna kuna dobiti. Uz sve te nedaće koje je imala proteklih godina i kažem ove godine je jedan od ključnih segmenata na koji Vlada nastavlja nekakve svoje projekte, porezne presije, blokada itd. i umjesto da pošalje poruku, koliko sad FINA ima 3 tisuće i još nešto zaposlenih, ljudi dobro ste radili, radit ćemo još nove projekte. Vlada šalje poruku ne vi niste dobro radili, mi vama nećemo dati pozitivno mišljenje, ali svejedno ćete morati odraditi sve ove poslove. E sad, kolegice i kolege zamislite da analogijom nepovoljnog mišljenja se povedu Hrvatski građani i počnu po istoj analogiji bez argumenta prozivati pojedine članove Vlade i da im kažu, je vi ste rekli da ćete napravit to i to, niste napravili ajde idemo van iz Vlade, na što bi to ličilo? Ali ako Vlada taj metar ili aršin kako veli naš narod, koristi za pojedine svoje tvrtke onda pravo valjda imaju i hrvatski građani i politički neistomišljenici da po istom principu kaže i Vladi. I kolegice i kolege da ne dužim više, kao što sam rekao za HANFA-u tako i za FINA-u, Vlada ako već traži razlog za smjenu uprava mogla je naći, bar se potruditi da obrazloži to na jedan drugačiji način i mislim da su ova dva obrazloženja sramotna, da se ne daju financijska izvješća dvjema itekako bitnim institucijama. Ponavljam FINA imam preko 3 tisuće zaposlenih i okrene godišnje popriličan iznos novaca. Ima izuzetan potencijal za još razno razne projekte koje bi trebalo raditi zajedno sa Ministarstvom financija i mislim da poruka Vlade umjesto da stimulira ionako relativno slabo plaćene ljude u FINA-i da još bolje rade, opalila im je šamarčinu i kaže radite vi koliko god hoćete, al na kraju ćemo vam mi presuditi. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Sljedeća u ime kluba zastupnika SDP-a Nadica Jelaš. Izvolite kolegice.
Poštovani potpredsjedniče, predsjednice uprave FINA-e, kolegice i kolege ostali smo samo najizdržljiviji. Ja ću vas podsjetiti da smo početkom ove godine, preciznije u siječnju raspravljali o izvještaju o poslovanju FINA-e 2010. godini i tom prilikom iznijeto je dosta primjedbi na račun izvještaja. Ocijenjen je manjkavi, klubovi i zastupnici pojedinačno tražili su brojne sadržajne dopune, ali i otklanjanje nekih čisto tehničkih propusta. U međuvremenu, FINA je dobila novu upravu, ali izvještaj za 2011. godinu, o kojem eto danas raspravljamo napravljen je po staroj nepromijenjenoj špranci što je donekle i razumljivo, naime nova će uprava svoj prvi izvještaj dati tek za 2012. godinu, ali to znači da će većina primjedbi koje su bile vezane za izvještaj za 2010. godinu najvjerojatnije danas biti ponovljena. Dakle, za početak moram reći da je izvještaj vizualno neatraktivan, šablonski obzirom na to kakve tehničke mogućnosti FINA ima, trebao bi izgledati daleko bolje. Izvještaji sličnih institucija kao što su primjerice HNB ili HABOR primjeri su takvog dobrog izgleda izvještaja o poslovanju. No, izgled nije najvažniji. Što se sadržaja tiče previše je prostora dato viziji, misiji i organizacijskoj strukturi, dakle nekim statičkim podacima koji se ponavljaju iz izvještaja u izvještaj, a premalo procjenama razvojnih perspektiva, te problemima i mogućim rješenjima problema. A problema ima, ima i nerealiziranih projekata od kojih je Vlada imala velika očekivanja, ima primjedbi na upravljanje nekretninama i najam prostora, a pojedini ugovorni odnosu su i predmetom, kako se u izvještaju kaže istražnih radnji nadležnih državnih tijela. I sve to su razlozi zbog kojih Vlada izvještaj o poslovanju FINA-e za 2011. godinu je ocijenila negativno, a klub SDP-a suglasan je sa takvim stavom Vlade. Vratit ću se nakratko na izvještaj za 2010. godinu zato što je on bio svojevrstan izuzetak, budući da je dobio pozitivno mišljenje i tadašnje pozicije i tadašnje opozicije. Naime, izvještaj za godinu prije, za godine prije 2010. nisu dobivali podršku kluba SDP-a, tada oporbe uglavnom iz razloga što se kasnilo u restrukturiranju zbog čega je poslovanje FINA-e redom bilo negativno. Provedbom tranzicijske strategije za razdoblje 2009.-2012. eliminirani su uzroci takvog negativnog poslovanja, prekinut je višegodišnji trend negativnog financijskog rezultata i osigurali su se uvjeti za stabilno i pozitivno poslovanje. To se postiglo zbrinjavanjem viška od gotovo 1400 zaposlenih u 2010. godini što je dovelo do visokog jednokratnog troška za otpremnine, ali su istovremeno ukupni rashodi smanjeni za 26%, tako da je poslovna 2010. godina okončana pozitivnim i financijskim rezultatom. Dakle, ostvarena je dobit nakon oporezivanja u iznosu od preko 77 milijuna kuna. Stabilno poslovanje nastavljeno je i u 2011. godini te je ponovno ostvaren pozitivan financijskih rezultat iako za 22% manji od dobiti ostvarene u 2010. Do smanjenja zarade došlo je prvenstveno zbog smanjivanja prihoda od osnovne FINA-e djelatnosti, a to je pružanje usluga platnog prometa. Naime, od stupanja na snagu novog Zakona o platnom prometu početkom 2011. FINA više ne može samostalno pružati usluge platnog prometa tako da je bilo potrebno izvršiti … [[Govornik se ne razumije.]] sa svim poslovnim bankama. Dakle, FINA je postala … [[Govornik se ne razumije.]] partner bankama i na taj način osigurano je daljnje pružanje usluga platnog prometa u skladu sa izmijenjenim zakonskim uvjetima, a dalje su osigurani prihodi FINA-e s tog naslova, istina sve manji jer je FINA prisiljena smanjivati svoje nakade za platne transakcije koje obavlja za banke dok si eto istovremeno banke mogu priuštiti istu razinu naknada, ili čak i njihovo povećanje. Iz unaprijed rečenog jasno je da je FINA-i potrebna daljnja tržišna prilagodba, supstituiranje starih poslova novima i to su izazovi na koje bi trebala odgovoriti i nova uprava i nova Strategija FINA-e čije je donošenje predviđeno upravo za tekuću 2012. godinu. I obzirom da se nalazimo praktički u posljednjim mjesecima tekuće godine bilo bi jako dobro čuti dokle se stiglo u izradi te strategije. Isto tako je jasno da država kao vlasnica FINA-e mora u svemu tome preko svojih predstavnika u Nadzornom odboru nedvosmisleno pokazati koji je njezin interes i koja su njezina očekivanja od ove agencije. Za sada sudeći po negativnom mišljenju Vlade ta očekivanja nisu ispunjena iz više razloga. Dakle, nisu realizirani neki projekti od državnog interesa poput jedinstvenog registra zaposlenika u javnom sektoru ili projekta HITRO-HR koji po našem mišljenju ne daje očekivane efekte. Međutim, to nije glavni razlog negativnog mišljenja Vlade kao što je rekao kolega Šuker. Vlada naime nije zadovoljna ni sustavom upravljanja nekretninama koje su u FINA-i mnogobrojne i koje su izuzetno vrijedne. S 31.12.2011. sadašnja vrijednost tih nekretnina je bila oko 700 milijuna kuna i upravo zato bi bilo dobro čuti da li u sustavu još uvijek postoji višak kvadrata poslovnog prostora koji nije u funkciji stvaranja dobiti već je naprotiv izvor visokih fiksnih troškova koji opterećuju FINA-ino poslovanje. Isto tako, upitne su i neke poslovne odluke bivše uprave. Primjerice loši plasmani u vrijednosne papire prijašnjih godina, dakle 2006. i 2007. Pa neuspjelo spašavanje 23 milijuna kuna iz Kredo banke u trenutku kad je zbog nezakonitosti u poslovanju HNB oduzeo dozvolu za rad Kredo banci. Ta su ogromna sredstva ostala praktički zarobljena u stečajnoj masi i njihova je sudbina neizvjesna, tako smo naime čuli na Odboru za financije i proračun. S druge strane, ima i pozitivnih pomaka. Postignut je i značajan napredak u poslovima prisilne naplate gdje je u početku bilo puno problema i velikog nezadovoljstva među ovršenicima prije svega zbog zakonske podreguliranosti ovog područja. Odgovarajućim izmjenama i dopunama Pravilnika omogućena je jednostavnija i lakša zaštita sredstava izuzetih od ovrhe. Samo u 2011. temeljem naloga FINA-e u bankama je otvoreno preko 127000 posebnih računa ovršenika za uplatu sredstava izuzetih od ovrhe. Isto tako u 2011. FINA je promptnom i kvalitetnom prilagodbom sustava REGOS-a dobro odreagirala na promjenu zakona kojim je omogućeno istupanje dobrovoljnih članova iz drugog mirovinskog stupa i prebacivanja njihovih sredstava u prvi stup, te odlazak u mirovinu samo po mirovinskom osiguranju s naslova generacijske solidarnosti. Dalje. Stotinjak stručnih radnika FINA-e osposobljeno je za izradu poslovnih planova, elaborata i projekata, za apliciranje u fondove Europske unije. Vrlo značajnu ulogu FINA dobiva i po Zakonu o financijskom poslovanju i predstečajnoj nagodbi koji je stupio na snagu upravo početkom ovog mjeseca. Naime, FINA će provoditi postupak predstečajne nagodbe i podnositi prijedlog za otvaranje stečaja. Perspektivni su i poslovi elektroničkog poslovanja, tzv. e-servisi temeljeni na tehnologiji digitalnih certifikata. I FINA je u njima hrvatski lider neprijeporno. Međutim, treba se dobro pripremiti da se ta liderska tržišna pozicija zadrži i nakon ulaska Hrvatske u Europsku uniju jer će konkurencija biti izuzetno jaka. Sigurno je da uz spomenute poslove FINA ima perspektivu za još niz drugih poslova. Zbog čega? Pa zbog rasprostranjenosti poslovne mreže i dostupnosti praktički u svakom kutku države što predstavlja referencu nacionalne pokrivenosti. Jedino još Hrvatska pošta ima tako razgranatu mrežu poslovnih jedinica. Dalje zbog velikog znanja, know howua rekla bih i tradicionalnog povjerenje klijenata, zbog profesionalnosti u obavljanju posla, zbog sigurnosnih uvjeta. Međutim, kad govorimo o prednostima FINA-e ne smijemo zaboraviti ni njezine slabosti i prijetnje. Najveća slabost FINA-e koja bi se mogla pokazati značajnim ograničavajućim faktorom daljnjeg napredovanja je struktura zaposlenih. Naime, 2/3 zaposlenih imaju preko 40 godina s tim da je trećina starija od 50 godina. Isto tako, nepovoljna činjenica je da 2/3 zaposlenih ima srednju spremu, odnosno neku od kvalifikacija. Dakle, za daljnje napredovanje FINA-e neophodno je njeno kadrovsko pomlađivanje i stručno ekipiranje. Isto tako, problem je što je dobar dio poslovne mreže, dakle poslovnih jedinica doslovno devastiran kako kadrovski tako i materijalno. U centrali u Zagrebu se zapošljavalo s tim da moram to naglasiti FINA nije bila nikakav izuzetak od zapošljavanja podobnih, tako da je sada u Zagrebu zaposleno tek nešto manje od 60% ukupnog broja zaposlenih u sustavu FINA-e dok je 40% u podružnicama, poslovnicama, ispostavama i izdvojenim šalterima. Za razliku od centrale u lokalnim organizacijskim jedinicama se istovremeno masovno zbrinjavao višak zaposlenih, tako da je danas po podružnicama zaposlena uglavnom srednja stručna sprema koja obavlja poslove srednje i niže složenosti na kojima se na žalost ne može zaraditi. Dakle, radi se puno, a zaradi se malo i vjerojatno veći broj podružnica izvan Zagreba ne posluje pozitivno. Na žalost u ovom izvještaju nema podataka o tome, pa možemo samo nagađati. Dakle, bilo bi jako dobro da u sljedećem izvještaju imamo i podatke o efikasnosti poslovanja po sektorima, organizacijskim dijelovima i konačno po vrstama poslova. Kao što sam rekla lokalni poslovni prostori su prilično devastirani. Jasno je da se zbog loše situacije prijašnjih godina nije moglo ulagati u opremanje prostora, ali sada je sudeći po ostvarenoj dobiti tržišna pozicija FINA-e povoljnija pa bi određene promjene u tom smislu dobro došle. Problem je i zastarjela i nedostatna oprema po organizacijskim jedinicama. Zaposlenici nemaju praktički na čemu i s čime raditi, a stara i nesigurna oprema ima dakako negativan utjecaj na kvalitetu izvršenog posla. Sigurnosni uvjeti koji su prijašnjih godina bili prednost FINA-e u posljednje su vrijeme postali njezina slabost, štoviše rekla bih njezin mekani trbuh. U 2011. godini dogodile su se četiri oružane pljačke i tri provale. Nekada, moram to reći nije bilo osiguranja i nije bilo pljački. Danas se na osiguranje troši ogroman novac, a pljačke su eto sve češće. Sve su ovo dobronamjerne primjedbe. Vjerujem da će biti akceptirane, a isto tako vjerujem da je pred FINA-om daljnja i financijska konsolidacija, a i dobra tržišna perspektiva. Hvala lijepa.
Hvala i vama. U ime kluba HNS-a Srđan Gjurković. Izvolite.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskog sabora, predsjednice uprave, kolegice i kolege. Rasprava u ime kluba Hrvatske narodne stranke započet ću sa rečenicom sa kojom sam u ime kluba završio raspravu o Izvješću za 2010. godinu koja je bila u siječnju kako je kolegica rekla. Ako se ne ispravi način izvješćivanja i ne uvede temeljna analitika financijskog poslovanja o izvješću HANFA-e za 2011. godinu klub Hrvatske narodne stranke neće podržati izvješće. Dakle, neovisno o Vladi Republike Hrvatske za što nismo znali da će ona to ne podržati, mi smo jasno se odredili u jednom tehničkom smislu izvještavanja da nije primjereno da se u ovom Visokom domu dostave ovakva izvješća. Dakle, ovo izvješće je malo korektnije u odnosu na ono iz 2010. godine jer ono iz 2010. je bilo više osebujni promotivni materijal, možda za tržište, a ne za Hrvatski sabor. Međutim, mi i dalje to moram naglasiti nemamo osim poprilično postotaka, ali vrlo neusporedivih i teško za analizirati s obzirom na kompleksnost samog rada FINA-e i svih poslova koje ima nema tabelarnih prikaza, primjera broja zaposlenih s prosječnim ostvarenim redovnim prihodima po zaposlenom, nedostaju pokazatelji poslovanja po sektorima, poslovnih centara, analitika unutar sektora sa prihodima i rashodima kako bi bilo jasno koji sektori, gdje, kako rade, gdje se stagnira, gdje je efikasnije više, manje itd. Uspostavljen je sustav praćenja ključnih pokazatelja uspješnosti komparativne usporedbe poslovnica, ali naravno nemamo izvješća šta, kako, gdje, na koji način to funkcionira što bi jedna financijska, FINA u biti morala imati i mogla imati i morala dostaviti Hrvatskom saboru. I ono šta ni tada, a ni sada nemamo to su komparativni podaci upravljanja imovinom o čemu je govoreno i rečeno, a znamo da je imovina jedan od velikih segmenata kojim upravlja FINA. Dakle, jedan segment izvješća je tehnički, drugi je suštinski dosta Vlada o tome rekla. Kolegica Jelaš isto tako, tako da nema potrebe da ja sad to sve skupa ponavljam i uzimam vrijeme. Po tom pitanju apsolutno smo suglasni. Ali isto jedna poruka svima koji dostavljaju svoja izvješća u Hrvatski sabor, da osim onog istinski uspješnog poslovanja, racionalnosti i efikasnosti, učinkovitosti što je ključno i što apsolutno tražimo od svih državnih tvrtki bitno je i ovo drugo, a to je način na koji se ta izvješća dostavljaju u Hrvatski sabor. Ona moraju biti onakva kako zaista je primjereno ne samo za FINA-u nego za sve institucije javne odnosno državne tvrtke. Jer prolaz, odnosno ne prolaz izvješća ne mora biti samo vezan za uspješnost nego i za poštivanje onoga što se radi, poštivanje ovog Hrvatskog sabora. Dakle, u ime kluba HNS-a nećemo podržati ovo izvješće. Hvala.
Hvala i vama. Ja bih molio u ime predlagatelja predsjednicu Uprave Anđelku Bunetu. Izvolite gospođo Buneta kratko.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, cijenjene kolegice i kolege zastupnici. Imam potrebu samo dati nadopunu, odnosno odgovore na vaša pitanja. Zahvaljujem na dobronamjernim, da kažem sugestijama za izvješće 2012. da bude potpunije. Shvatila sam i stvarno dobronamjerno za jednu financijsku agenciju izvještaj morao bi biti hajmo reći upotpunjen i nekakvim tim pokazateljima financijskog ekonomičnog poslovanja kako da kažem priliči. Neću se pravdati, tako je kako je i nastojat ćemo to u buduće popraviti. Htjela bih samo reći što se tiče HITRO-HR. HITRO-HR ako se dobro sjećate čak je dobio i neke nagrade kao projekt, jako dobro je radio i došlo je u rujnu 2010. godine do promjene zakonskih propisa. Konkretno se radilo o pravilniku, o načinu upisa u sudski registar kojim je stavljen van snage naputak o elektroničkom osnivanju tvrtke tako da je došlo do hajmo reći administrativnih prepreka da bi se taj posao dalje mogao raditi. Jedan propis je kolidirao sa drugim propisom. Što se tiče odgovora na pitanje što je poduzeto za upravljanje nekretninama FINA-e zbrinjavanjem ljudi 1400 zaposlenika je otišlo u 2010. godini iz naše mreže. Naravno da se to osjetilo i da je došlo do puno ja bih rekla slobodnog prostora, uspjelo se je doći i postići dogovor sa Agencijom za plaćanje u poljoprivredi koja je diljem Hrvatske u našim poslovnicama za svoje potrebe poslovanja iznajmila 5 tisuća kvadratnih metara i evo ovih dana useljavaju da kažem u prostor. Nadzorni odbor nas je zatražio i analizu upravljanja nekretninama tako da smo to evo pripremili i pokušat ćemo učiniti tu da kažem maksimum koliko mi možemo, naravno. Pitali ste tranzicijska strategija 2009.-2012. je na kraju. Ona je imala za cilj da kažem stabilizirati poslovanje jer je FINA poslovala sa negativnim financijskim rezultatom. Što se toga tiče ona je rekla bih postigla svoj cilj i sada se upravo radi na strategiji za naredno razdoblje 2013.-2017 koja je da kažem u završnoj fazi. I ona će biti prezentirana i Nadzornom odboru, a naravno kroz Izvještaj za 2012. i ovaj cijenjeni Dom čut će i vidjet će kako i što mi planiramo dalje jer mi se moramo pozicionirati što bolje prije ulaska Hrvatske u EU jer već sada ima lobista koji nam ja bih rekla pod navodnicima "atakiraju" da nam oduzmu određene poslove. I mi se moramo u tome jako dobro pripremiti. Što se tiče CREDO banke to naravno svi smo upoznati s tim slučajem. Tako je kako je, a propos toga u Financijskom izvještaju za 2011. bilo je rezervirano 25% tog iznosa novca zbog neizvjesnosti što će se dogoditi no međutim koliko sam sada upoznata kompletan postupak ide prema stečaju jel', se vodi prema Zakonu o kreditnim institucijama. I to bi onda za FINA-u moglo biti ja bih rekla puno skuplje nego da ide prema onom običnom Zakonu o stečaju jer bi tu mogli gotovo sve naplatiti. Ali to je sad stvar špekulacija, to ne bi dok ne vidimo što će se dogoditi. Govorili ste i o slabostima FINA-e, struktura zaposlenih + starosna dob. Naravno to je veliki problem naš. Kuća je stara u prosjeku 51 godinu. U programu zbrinjavanja otišli su ljudi mahom iz mreže, mahom visoka stručna sprema i FINA je tada ostala bez izuzetno jakog kadra. I to je naš problem s kojim pokušavamo ga sada na neki način bajpasirati dodatnom edukacijom postojećih ljudi. Ima jako puno ljudi koji su voljni još uvijek učiti i doškolovati se i naravno morat ćemo se pomladiti. Evo i sada je u tijeku jedan je završio natječaj za 5 ljudi koji će raditi i baviti se centralnim obračunom plaća i za 7 specijalista iz područja informatike. Dakle, pokušat ćemo, naravno koliko nam bude financijska situacija sve to dozvoljavala jel. Naravno da imamo i zastarjele opreme, naravno da imamo problema, ali kao i svaka kuća tijekom vremena ćemo da kažem ulagati i prema prioritetima koji su već zacrtani i odrađuju se. Evo u ovih 4 mjeseca snimili smo što nam je potrebno a propos ovih poslova što nam je država sada dodijelila i uložili smo nekih 56 milijuna kuna u opremu koja je zastarjela. Sigurnosni uvjeti, tu imamo problema slažem se, ali oni se rješavaju. Nismo gori od drugih, ja bih to tako rekla. Neke stvari ćemo poboljšati i prije ulaska u EU započet ćemo i da kažem certifikaciju prilagodbe sustava informacijskog prema normi 27 tisuća. Dakle, svjesni smo problema, svjesni smo konkurencije i svjesni smo svih da kažem naših nedostataka, ali ćemo pokušati ih rješavati maksimalno. To će se vidjeti nadam se i kroz naš Izvještaj za 2012. Hvala vam.
Hvala i vama. Zahvaljujem gospođi Buneta. Ovime zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kad se steknu uvjeti.
Godišnji izvještaj o poslovanju Financijske agencije za 2011. godinu, rasprava o izvještaju je zaključena. U skladu s prijedlogom Odbora za financije i državni proračun i Vlade Republike Hrvatske dajem na glasovanje sljedeći zaključak: "Ne prihvaća se Godišnje izvješće o poslovanju Financijske agencije za 2011. godinu." Molim dizanjem ruke da se izjasnimo o prijedlogu zaključka. Tko je za? Hvala lijepa. Tko je protiv? Hvala lijepa. Tko je suzdržan? Molim rezultat. Utvrđujem da je zaključak prihvaćen većinom glasova, sa 82 glasa za, 32 glasa protiv i 10 suzdržanih. Hvala lijepa.
Prelazimo na - Godišnje izvješće o radu Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja za 2011. godinu Godišnje izvješće dostavila je Agencija za zaštitu tržišnog natjecanja na temelju članka 30. Zakona o zaštiti tržišnog natjecanja. Prijedlog akta primili ste u pretince. Vlada je dostavila mišljenje. Raspravu je proveo Odbor za zakonodavstvo. Pozdravljam gospođu Olgicu Spevec sa suradnicom, predsjednicu Vijeća za zaštitu tržišnog natjecanja. Da li izvjestitelji odbora žele uzeti riječ? Ukoliko ne, da li želite vi gospođo Spevec? Izvolite.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovane zastupnice i zastupnici. Vidim da ste umorni, a i ja sam moram priznati malo tako da ću nastojati biti što kraća, ali neću propustiti priliku da vas ipak i usmeno ne upoznam sa Izvješćem o radu agencije jer to je moja obveza i prema djelatnicima agencije i prema javnosti koju sasvim sigurno ovo izvješće, barem u nekim segmentima, zanima. Dakle, Agencija za zaštitu tržišnog natjecanja obavlja poslove koji su definirani Zakonom o zaštiti tržišnog natjecanja, a odnose se na kontrolu ponašanja poduzetnika na tržištu kada se radi o sporazumima među njima, na utvrđivanje zlouporaba vladajućeg položaja, ocjenu dopuštenosti koncentracija te na davanje mišljenja na zakone i druge propise. Najmanje važan dio naših aktivnosti i jedan od težih dijelova te aktivnosti je kontrola državnih potpora koju provodimo sukladno Zakonu o državnim potporama. Uz to u prethodnih 5 godina, dakle od 2005. godine, aktivnosti agencije su velikim dijelom bile usmjerene i na pregovore sa EU i to u Poglavlju 8. – Tržišno natjecanje, nisu prestale s obzirom na činjenicu da je ovo poglavlje još pod monitoringom. Tu je bila i suradnja sa sektorskim regulatorima, sa HNB-om koja kontrolira ponašanje poduzetnika, dakle primjenu Zakona o zaštiti tržišnog natjecanja u bankarskom sektoru, dakle to je sektor koji je isključen od kontrole ove agencije, a tu su i naše aktivnosti na međunarodnoj razini koje postaju sve značajnije što se više približavamo članstvu u EU. Dakle, u uvodnom dijelu izvješća mi smo vas još jedanput htjeli upoznati s tim što je to agencija, kako je ona ustrojena i koji su temelji njezinog djelovanja. Također, htjeli smo pokazati da nas je prošle godine u agenciji bilo ukupno 57, ove godine taj je broj smanjen na 50. Proračun agencije je iznosio nešto manje od, nešto više od 16,8 milijuna kuna od čega je 13,3 milijuna kuna bilo ih proračuna RH, a 3,5 milijuna kuna se odnosilo na 3 projekta, odnosno 3 programa iz IPA projekata EU. Dakle, naša agencija je iznimno malo tijelo, rekla bih jedna sad trenutno najmanja agencija od, u državama članicama EU. Najvažnije aktivnosti u 2011. bile su, dakle vezane uz završetak, odnosno okončanje pregovora sa EU, zatim na poslovi vezani uz kompletiranje pravnog i institucionalnog okvira za provedbu Zakona o zaštiti tržišnog natjecanja koji je stupio na snagu u zadnjem tromjesečju 2010. godini. Okončanje rada na nekoliko iznimno teških predmeta sa područja državnih potpora i Zakona o zaštiti tržišnog natjecanja i tu su naravno aktivnosti koje se odnose na promicanje tržišnog natjecanja koje se najvećim dijelom odnose na davanje mišljenja, na važeće zakone i propise ili one koje su u nacrtima, ali i naše aktivnosti koje se odnose na djelovanje u okviru, sa poduzetnicima, sa studentima, sa mladima, sa građanima. Kad govorimo o aktivnostima agencije koje se odnose na pregovore sa EU jedan dio vas sasvim sigurno zna da je agencija zapravo bila uključena u provedbu mjerila kako za otvaranje, tako i zatvaranje pregovora kada se radi o industriji željeza i čelika, kada se radi o brodogradnji, posebno kada se radi o prihvaćanju programa restrukturiranja. Naime, Europska komisija nije prihvatila te programe sve dok nije od agencije dobila prethodno pozitivno mišljenje na njih. Također, agencija je bila dužna izraditi listu zatečenih potpora koju je trebala odobriti Europska komisija i ta je lista svoje mjesto našla u samom ugovoru o pristupanju. Također, taj dio poslova agencije trajat će sve do 01.07.2013. godine jer će se ta lista nadopunjavati, dakle na jednoj strani davatelji potpora, na drugoj agencija koja odobrava i superviziju naših odobrenja, znači kontrolu naših odobrenja vrši Europska komisija. Također, i agencija je bila dio mjerila za zatvaranje pregovora jer se ocjenjivao naš rad, naše odluke koje su dostavljene Bruxellesu, ex post naravno kada su donesene mi nismo imali obavezu kao neke druge države da prije nego što donesemo određene odluke, te odluke donosimo na prethodno mišljenje Europske komisije, nego upravo obratno. A sa završetkom pregovora bio je vezan i naš rad na izradi niza uredbi koje smo i opisali u izvješću, a koje se odnose na primjenu Zakona o tržišnog natjecanja. Dakle, prošle godine smo 9 uredbi pripremili i Vlada Republike Hrvatske ih je usvojila u relativno kratkom razmaku od 7 do 8 mjeseci. Te je svaka od tih uredbi zapravo predstavlja mali zakon. Treći značajan dio naših aktivnosti, kao što sam spomenula su bili složeni poslovi na konkretnim predmetima, tu bih naravno prije svega istakla programe restrukturiranja hrvatskih brodogradilišta koje je agencija započela, taj posao je započela raditi još 2006. godine kada je dala ocjenu programa sanacije, a nakon toga i restrukturiranja, tako da je sad trebalo formalno i završiti te ocjene i mi smo to, naša rješenja su bila donesena je jesen prošle godine prema onome što smo procijenili. Dakle, ukupni troškovi restrukturiranja spomenutih brodogradilišta, dakle tih u teškoćama iznosili su 27,6 milijardi kuna, od čega se 16,4 milijarde kuna odnosila na dodijeljene potpore u razdoblju od 01.03.2006. do 30.06.2011. godine a bilo je, trebalo je 11,2 milijarde kuna osigurati za vlastiti doprinos restrukturiranju. Kao što znate taj proces je još u tijeku. Od konkretnih predmeta koji su se, gdje se trebalo provodit vrlo složene i dubinske pravne i ekonomske analize osim na području brodogradnje bili su i predmeti iz područja tržišnog natjecanja. Tu bih istakla 2, to su predmeti gdje je utvrđena zloupotreba vladajućeg položaja na tržištu proizvodnje i trgovine duhanskih proizvodima do koje je došlo primjenom nejednakih uvjeta za istovrsne poslove i uvjetovanim sklapanjem ugovora, pristankom ugovora i stranaka dodatne obaveze, a također utvrđena je jedna zloporaba sličnog karaktera i na području trgovine na veliko mlaznim gorivom. Okončan je i postupak kojim je utvrđeno postojanje zabranjenog horizontalnog sporazuma, dakle kartela članica udruge trgovaca uredskim materijalom. Ali u samom izvješću vidjet ćete sve te interesantnije predmete koje smo naveli, da uopće vidite što ni radimo i kako radimo. Četvrti, i rekla bih vrlo značajan dio naših poslova odnosi se na davanje mišljenja i primjedbi, kako na postojeće tako i na nacrte prijedloga novih zakona i propisa a koji naravno utječu na uvjete prema kojima se odvija tržišno natjecanje u nekim djelatnostima ili kako mi to kažemo na nekim tržištima. Premda je u izvješću detaljnije opisano gdje smo sve ukazali na nužnost promjena u postojećim propisima kako bi se omogućilo djelotvornije funkcioniranje tržišta. Ovom prilikom istaknut ću samo kako je iznimno zabrinjavajuće stanje na područjima gdje cehovska udruženja ili razne komore kontroliraju ulaz na tržišta novim poduzetnicima, odnosno novim konkurentima dogovaraju cijene i imaju ovlasti uklanjanja s tržišta onih poduzetnika koji žele poslovati sa nižim cijenama i fleksibilnijim pristupom svojih, korisnicima svojih proizvoda i usluga. Tu na žalost agencija s obzirom da se radi uglavnom o propisima ne može djelovati kroz postupke, ne može to spriječiti ali može ukazivati davanje mišljenja i zakonodavcu i predlagateljima propisa da takve propise mijenjaju. E pa to smo u 2011. učinili u mnogo navrata, tako da smo imali mišljenje i dali ga nadležnom ministarstvu kada se radi o Zakonu o arhitektonskim i inženjerijskim poslovima i djelatnostima u prostornom uređenju i gradnji, Zakon o zaštiti od požara, Zakon o šumama, na nacrt Kaznenog zakona i cijeli niz drugih propisa Zakon o javnoj nabavi i podzakonskih akata gdje smo utvrdili da sami propisi ne osiguravaju tržišno natjecanje onako kako bi trebalo biti, odnosno da sprječavaju pristup na tržište konkurentima postojećih poduzetnika. U prošloj godini na žalost nije bilo velike aktivnosti na području koncentracija jer je tu gospodarska kriza pokazala svu svoju dubinu. Naime, u 2011. godini odobrili smo ili prijavljeno je svega desetak koncentracija dok je primjerice godinu dana, nekoliko godina prije 2008. I 2009. taj broj premašivao 20 prijavljenih koncentracija. To zapravo govori da niti ima u Hrvatskoj promjena na tržištu. U tom dijelu, dakle preuzimanja i spajanja, niti postoji interes stranih kompanija da na takav način ulaze na hrvatsko tržište. Što se tiče drugih konkretnih predmeta s područja kontrole državnih potpora moram reći da smo prošle godine dobili cijeli niz programa kojima se trebao potaknuti rast horizontalnih potpora, pa smo tako odobrili potpore za programe na području zaštite okoliša, zapošljavanja, audio vizualnoj djelatnosti, razvoju široko pojasnog Inerneta, pojedinim industrijskim sektorima i slično. Kada govorimo, ovdje je danas bilo govora o sudskoj kontroli u 2011. godini agencija je zaprimila 10 presuda Upravnog suda po tužbama protiv odluka agencije kojima su u 9 slučajeva potvrđena rješenja ili zaključci agencije dok je u jednom slučaju sud poništio rješenja agencije i vratio ga na ponovno rješavanje. Tu se radi o tome da je sud smatrao da formalno smo trebali sazvati usmenu raspravu, iako nas zakon na to ne obvezuje. Ali je stajalište suda budući se radi o složenim predmetima da bez obzira što zakon to ne traži da agencija je trebala provesti usmenu raspravu. Mi smo raspravu proveli i donijeli novo rješenje na kojeg nije bilo kasnije tužbe protiv odluke agencije. Dakle, u svim poslovima koje obavljamo i aktivnostima koje provodimo cilj je naših intervencija uspostaviti stvarno i djelotvorno tržišno natjecanje među poduzetnicima. Smatramo da je to jedini način da ih potaknemo da budu konkurentni i pripremljeni za suočavanje sa izazovima globalnog tržišta. Naime, iskustva i praksa najrazvijenijih zemalja današnjeg svijeta pa i onih manje razvijenih pokazuju da bez razvijenog tržišta, bez konkurentske bitke među poduzetnicima nema ni investicija, ni izvoza, ni gospodarskog rasta, a posljedično niti povećanog standarda građana. Dakle, jasno je da tržište nema alternative. No, isto tako je jasno da tržište nije svemoćno i da ono ne može riješiti sve probleme održivog rasta i društvenog blagostanja. Zato postoje agencije poput naše i niza drugih regulatornih tijela. Naš je cilj spriječiti monopolizaciju tržišta od strane velikih i snažnih domaćih naravno i stranih kompanija, lokalnih kompanija. Također nam je cilj spriječiti dogovore među konkurentima o podjeli tržišta, o cijenama i sličnom. Dakle, spriječiti da se takvim načinom, takvim postupanjem, takvim dogovorima zapravo derogira tržišno gospodarstvo i da se vraćamo u okrilje dogovornog i neefikasnog ekonomskog ustroja. Isto tako, sviđalo se to nekome ili ne, naša je zadaća spriječiti državu da dodjelom potpora neopravdano određene poduzetnike ili industrije stavlja u tržišno povoljniji položaj u odnosu na one koji te potpore ne dobivaju. No, sreća je ovakva mala institucija ne bi to mogla sama. Dakle, mi u tome svemu nismo sami. Tu je Hrvatski sabor sa svojom zakonodavnom ulogom, Vlada koja je najodgovornija za predlaganje i primjenu zakona, sektorski regulatori koji su zaduženi za eksante i ekspos ponekad kontrolu, Hrvatska narodna banka i ostali. Dakle, svi mi svako u okviru svojih nadležnosti odgovorni smo za stvaranje takvog okruženja koje će svim tržišnim takmacima ili tržišnim akterima bez obzira na njihovu snagu i veličinu, bez obzira da li se radi o domaćim poduzetnicima ili strancima koji ovdje osnivaju poduzeća osigurati jednake uvjete poslovanja na hrvatskom tržištu, poticati razvoj poduzetništva i poticati nova ulaganja uz naravno da se štite potrošači i na taj način jedino može ostvariti svoje zadaće. Radi se o zadatku koji nije kratkoročan, on je dugoročan. Ova Agencija djeluje oko 15 godina i teško je da bi se moglo očekivati da u takvom jednom kratkom roku se možemo uspoređivati sa onim što su postigle agencije koje djeluju 100 godina, 50 godina ili negdje između toga. Dakle, ono s čim bih htjela zaključiti, htjela bih kazati da rad agencije pored hrvatskih državnih tijela, dakle i ovog Visokog doma kontroliraju i do punopravnog članstva u EU prate i nadležne EU institucije. Naime, naše se odluke komentiraju u stručnim časopisima, one se prezentiraju na raznim međunarodnim seminarima i nama je iznimno bitno da one budu u skladu sa i sa propisima, ali i sa relevantnom pravnom stečevinom EU i naravno nekakvom uvriježenom praksom. Ocjene koje smo dobili u oba dva izvješća o monitoringu, dakle one su pozitivne, one naglašavaju ono što je za agenciju najvažnije, a to je da smo potpuno operativno i funkcionalno neovisni. Također, te ocjene naglašavaju da smo uspostavili odgovarajući sustav kontrole na području zaštite tržišnog natjecanja što podrazumijeva i koncentracije i državne potpore i ove borbe protiv monopola, odnosno zlouporabe monopola i kartela. Agencija će i u buduće, dakle i u ovom vremenu koje je pred nama pred članstvo u Europskoj uniji, a posebno nakon toga djelovati na način da ćemo stvarati poticajno okruženje za sve poduzetnike i ulagače, a osobito nakon što postanemo dio zajedničkog tržišta EU na kojem će agencija kao jedna od rijetkih hrvatskih institucija zapravo postati dio regulatornog okvira EU. Naime, od 1. srpnja 2013. mi postajemo članica europske mreže tijela za zaštitu tržišnog natjecanja i zajedno sa Europskom komisijom i drugim nacionalnim tijelima donosimo zajedničke odluke o predmetima sa ovog područja. Dakle, primjenjivat ćemo i nacionalno zakonodavstvo kada se radi o isključivo nekim predmetima vezanim za hrvatsko tržište. Ali čim se bude radilo o nečem većem i širem onda postajemo dio europskog regulatornog prostora i donosimo odluke u zajednici sa drugim tijelima i osobito Europskom komisijom. Stoga će uz naše redovite aktivnosti priprema i stručno osposobljavanje za što kvalitetnije uključivanje u taj zahtjevan sustav biti jedno od glavnih obilježja našeg budućeg rada. Hvala lijepo.
Zahvaljujem predsjednici Vijeća. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Predstavnik Vlade dodatno obrazložiti mišljenje? Ne. Otvaram raspravu. Klubovi. Na početku u ime Hrvatskih laburista – stranke rada govorit će uvaženi zastupnik Zlatko Tušak.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, predsjednice agencije, malobrojni kolegice i kolege zastupnici. Pred nama je Godišnje izvješće o radu Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja u 2011. godini. Mogu reći da je izvješće napisano temeljito na 168 stranica. Na sam tekst izvješća nema primjedba jer je obuhvatio sva područja rada agencije. Ali ono što želim posebno naglasiti da naše gospodarstvo već dulje vremena se nalazi u ogromnim teškoćama, nemamo strategije izlaska iz krize i oporavka, kao ni viziju kako bi nam ona sutra trebala izgledati. U ovom slučaju, ali posebno kad je gospodarstvo u teškoćama vrlo je značajno da postoji kvalitetna kontrola kako bi se spriječio svaki monopol, a svim subjektima omogućilo poslovanje pod istim ili približno sličnim uvjetima. Agencija bi trebala u okviru svojih zakonskih ovlasti poduzimati mjere i osigurati bolje funkcioniranje tržište poduzetnika, potrošača ali i gospodarstva u cjelini. Postavlja se pitanje da li je agencija dovoljno napravila kako ostvarila svoju zakonsku ulogu ili je mogla ostvariti značajniju i bolju ulogu u zaštiti tržišnog natjecanja. Teško je to procijeniti zbog ekonomske krize u kojoj se nalazimo. Na ovo izvješće Vlada Republike Hrvatske rekla je da nema primjedbi na rad agencije. Ta ista agencija sjetimo se nema dugo, ekspresno u samo 4 dana dala svoje mišljenje vezano za zabranu korištenja usluga PR agencija od strane državne uprave i trgovačkih društava u pretežitom vlasništvu Republike Hrvatske. Takvom brzinom nije agencija donosila do sada ni jedno svoje mišljenje. Bilo bi dobro da ih je donosila više i češće. Ne ulazeći u ocjenu i pravo agencije da svoje mišljenje ostvari i određene sumnje koje se mogu desiti kada u ovakvom slučaju kao što je bio ovo se u relativno kratkom vremenu dešava a što nije bila praksa agencije. Agencija bi morala biti operativno, nezavisno tijelo i mora otkloniti svaku mogućnost sumnje kada je u pitanju njezina objektivnost. Glavno područje kontrole politike tržišnog natjecanja trebalo bi biti dominantni položaj, kontrola spajanja poduzeća, liberalizacija i državna pomoć. Iz Izvješća je vidljivo da je u 2011. godini otvoreno 419 predmeta iz područja tržišnog natjecanja i državnih potpora. Od toga riješeno je 390 predmeta, a od čega 294 iz područja tržišnog natjecanja i 96 predmeta iz područja državnih potpora. Kada je u pitanju vladajući položaj utvrđena je zlouporaba od strane INA-MOL-a za prodaju mlaznog goriva i Adris grupe Rovinj na tržištu prodaje cigareta. Odbačeno je 31 inicijativa, odnosno zahtjev za utvrđivanjem vladajućeg položaja kao što je na primjer Hrvatske šume za upravljanje šuma, ZAMP za korištenje glazbenih djela, Hrvatski telekom na tržištu širokopojasnog pristupa Internetu i prijenosa tv programa. Kad je u pitanju konkurencija poduzetnika agencija je ocijenila dopuštenim 10 koncentracija, a 2 prijave namjere provedbe koncentracije su odbačene. Od njih moram se osvrnuti na jednu, a ona se odnosi tvrtku Konzum koja je obuhvaćena isto ovim izvješćem. Ocjenjivanjem dopuštene koncentracije bilo je obuhvaćeno 40 poduzetnika od strane agencije. Nadalje, agencija je dala i 140 mišljenja na određene zakonske propise što se može procijeniti kao značajna aktivnost u poboljšanju zakonske regulative. Kada su u pitanju sektorska istraživanja u materijalu se navodi da je agencija provela tri istraživanja i to na područjima tržište trgovine na malo i veliko, tržište tiska, tržište mlijeka i mliječnih proizvoda. Kada je u pitanju trgovina podaci govore da je Konzum vodeći trgovac, Plodine su na drugom mjestu, treće mjesto ima Lidl, a četvrti je Kaufland. Izvješće govori da su svi ostvarili porast prihoda, a da se čak 68% prihoda ostvaruje u velikim prodajnim centrima. Vrlo je interesantno da je agencija zbog racionalnosti i ekonomičnosti prekinula istraživanje na tržištu mlijeka. Ovih dana svjedoci smo da nezadovoljni seljaci mlijeko prolijevaju jer nemaju računice da ga prodaju otkupljivačima za cijenu koja im stvara gubitak. Možda su i to bili na neki način razlozi da se prekine istraživanje agencije. Nadalje, u izvješću se navode da su prekršajni sudovi donijeli 20 odluka i izrekli novčane kazne u vrijednosti od samo 93 tisuće 717 kuna za 3 slučaja. Za 14 slučajeva su se proglasili nenadležnim, a u 2 su donijeli oslobađajuću presudu dok je jedan slučaj otišao u zastaru. Na osnovu ovih podataka možemo zaključiti ili agencija nije dobro radila ili nešto ne štima u našem sudstvu. Vlada Republike Hrvatske na ovu činjenicu nije se ni osvrnula niti je imala komentar u svojem očitovanju. Kada su u pitanju državne potpore od 96 predmeta njih 21 je odobren program, na 18 se odnosilo na program državnih potpora, 7 mišljenja na zakone, 4 na brodogradnju, a ostalih 46 je male vrijednosti potpora. Od 6 brodogradilišta zbog dobivenih potpora na javnim natječajima nijedna ponuda nije zadovoljila jer je investitor trebao izraditi program restrukturiranja. Brodogradnja je dobila ukupno državne potpore u iznosu od 16,3 milijardi i uz vlastiti doprinos njihovi ukupni troškovi restrukturiranja iznose 27,6 milijardi o čemu je gospođa Spevec i govorila. U međuvremenu jedno brodogradilište je završilo u stečaju. Uz sve ono što je u izvješću dobro obuhvaćeno moram se osvrnuti i na nešto što nije u ovom izvješću kazano, a to je moram spomenuti našu najveću tvrtku INA-u koja je postala rak-rana vezano za njezino upravljanje. U kontekstu toga postoji i sporno pismo kojim je navodno agencija upozorila Vladu RH oko sporazuma, a vezano za upravljanje INA-om koja je prešla na stranu MOL-a i na kraju jedna ovako važna institucija Agencija za zaštitu tržišnog natjecanja nikako si ne bi smjela dozvoliti šlamperaj te se ovako aljkavo ponašati kad je u pitanju dostava pošte bez dokaza i pisanog traga isporuke pošte, a posebno kada je u pitanju upravljanje u ovako strateško važnoj tvrtci u Hrvatskoj kao što je INA. Hvala.
Hvala i vama. U ime kluba SDP-a govorit će poštovani zastupnik Draženko Pandek.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovana ravnateljice, cijenjene kolegice i kolege zastupnici. Značaj tržišnog natjecanja za razvoj gospodarstva je naravno neosporan. Tržišno natjecanje je osnova gospodarskog sustava koji smo odabrali, konkurencija i kompetitivnost djeluju pozitivno na više razina. U prvom redu na razini potrošača koji zahvaljujući mehanizmima tržišta koja se slobodno razvijaju dobiju pristup kvalitetnijim, jeftinijim proizvodima. Na razini proizvođača konkurencija na određenom tržištu prisiljava ga dakle da ulaže dodatne napore u poboljšanje efikasnosti i kvalitete čime ga priprema za širenje i jača za nastup na drugim tržištima kao i povećava spremnost za moguć ulazak na njegovo tržište konkurencije. Na globalnoj pa i državnoj razini postojanje efikasnog tržišnog natjecanja omogućava ulazak novih ulagača i investitora, potiče gospodarski oporavak i novo zapošljavanje. U vezi s navedenim podsjetio bih i na liberalizaciju taksi usluga u Zagrebu, kao primjer gdje je micanje barijera upravo poboljšalo kvalitetu usluga, smanjilo cijene, potaknulo veću potrošnju na tržištu taksi usluga je koristilo gotovo svima. Premda je dakle taj značaj slobodne konkurencije tržišnog natjecanja neosporiv i samorazumljiv često se ipak stječe dojam da taj koncept još uvijek je ponekad teško prihvaćen u hrvatskom gospodarskom sustavu. Gospodarski subjekti dojma sam prečesto teže uspostavljanju neke vrste kontrole nad tržištem, kontrole drugih gospodarskih subjekata, skloni su težiti nekoj vrsti dogovora i ograničavanja konkurencije s ciljem da sebi osiguraju donekle komotniju poziciju i osiguraju se od utjecaja tržišnih mehanizama. Premda je takav stav donekle pod navodnicima "prirodan" u hrvatskom okruženju on je opet i kontraproduktivan čak i za same te gospodarske subjekte. Na velikim tržištima izbjegavanje prava tržišnog natjecanja za velike subjekte može u pogledu njih samih imati i koristi naravno na štetu svih drugih. Ali, za naše gospodarske subjekte koji su u gospodarskim europskim okvirima u pravilu mali to apsolutno i nikako ne vrijedi. Pravila tržišnog natjecanja priliko ulaska u EU su jasno postavljena svako pokušavanje otezanja, izvrdavanja tih pravila u konačnici šteti upravo onima koji pokušavaju izbjeći njihovu primjenu jer će se sami nedovoljno pripremiti za ono što ih čeka. Naprotiv, upravo čim skorija prilagodba na ta pravila, iskorištavanje tih pravila za vlastiti rast je u biti jedini izbor za njih. Najbolji primjer mentaliteta koji ne prihvaća i ne shvaća pravila koja vrijede za gospodarski sustav u kojem živimo je upravo učestalo zahtijevanje intervencija države nakon što određeni gospodarski subjekt zapadne u teškoće. Ti zahtjevi su najčešće u obliku zahtjeva za direktnim potporama ili državnim jamstvima. Davanjem takvih vertikalnih potpora je u biti u većini takvih slučajeva na posredan način uzimanje od onih koji bi ta sredstva iskoristili znatno efikasnije, proširili djelatnost, zaposlili više radnika i alociranje tih sredstava onima kojima će ta sredstva koristiti za puko preživljavanje još samo neko vrijeme. I u konačnici takve vertikalne potpore i mišljenja smo, ukoliko su dakle poteškoće u poslovanju trajnije prirode više štete nego koristi. Slijedom navedenog u javnosti se ističe da je udio državnih potpora u BDP-u u Hrvatskoj višestruko veći od onoga u Europskoj uniji, a pritom većina državnih sredstava odlazi na pomoć sektorima u problemima što je u biti u potpunoj suprotnosti s praksom Europske unije. Druga stvar su pak naravno horizontalne potpore koje su ispravno u izvješću prepoznate kao one koje mogu potaknuti približavanje i ravnomjeran razvoj regija, zapošljavanje, zaštitu okoliša, istraživanje i razvoj, razvoj malog i srednjeg poduzetništva. Naravno, sami gospodarski subjekti su pod sve većim pritiskom kako zbog gospodarske krize tako i zbog potrebe ubrzane prilagodbe i razvoja svojih proizvoda i usluga. Međutim, ako žele opstati na tržištu odgovor nikako nije u subvencioniranju od strane države u smislu direktne pomoći za nabavu recimo repromaterijala i isplate plaća već oni moraju neprekidno prilagođavati svoje metode proizvodnje i radnu snagu. Ako tu dopustite malu digresiju trenutno spašavanje radnih mjesta direktnom vertikalnom potporom od strane države teško može očuvati ta mjesta na duži rok. Odgovor na pritisak na radna mjesta nikako nije ulijevanje sve više sredstava u poduzeća koja su da tako kažem živi mrtvaci već pomicanje fokusa i sredstava kod osiguranja tzv. fleks sigurnosti, to jest lakšem stvaranju novih radnih mjesta nasuprot nastojanju da sačuvaju postojeća što predstavlja podršku naporima koje poduzimaju tvrtke i radnici da se prilagode tržišnim promjenama. Nastavno ovu problematiku mentaliteta u pogledu tržišnog natjecanja primjetno je da sudionici u tržišnoj utakmici često nisu uopće ni svjesni da poduzimaju nedopuštene radnje u smislu zakona, ovog Zakona o zaštiti tržišnog natjecanja. I u ovom Izvješću se, dakle konstatira da u Hrvatskoj još uvijek ne postoji dovoljna svijest o tome da su dogovori o cijenama zakonom zabranjeni. Smatramo pozitivnim da je uočen poseban rad na podizanju razine svijesti i znanja o tržišnom natjecanju. Zato posebno pozdravljam djelovanje agencije u smjeru dodatnog osvješćivanja i educiranja kako gospodarskih subjekata uključenih u tržišnu utakmicu tako i javnosti, dakle o zakonskom uređenju same te tržišne utakmice i pravilima koja su uspostavljena na tom području. Potvrda dobrog rada agencije na tom području je podatak od 200 medijskih objava iz područja tržišnog natjecanja i državnih potpora. Edukativna i savjetodavna uloga agencije vidljiva je u davanju brojnih odgovora primateljima državnih potpora, davanju stručnih mišljenja i održavanju stručnih savjetovanja i edukacija. Ocjenjujemo i taj aspekt rada agencije premda često nije u prvom planu ipak iznimno značajnim. Samo to izvješće o radu je vrlo detaljno, pregledno, dobro su obrazloženi neki pojedinačni slučajevi koje je agencija razmatrala. Tako je primjerice utvrđeno postojanje zabranjenog horizontalnog sporazuma, dakle kartela u jednom slučaju. A to ističem jer tu mislimo da treba istaći u vezi borbe protiv paksa i stvaranja kartela i stručnih krugova. Naime, stižu upozorenja da je zakonska regulativa u Hrvatskoj donekle nedovoljna te da ne postoje mogućnosti za poboljšanje. Upozorava se da na područjima energetike, telekomunikacija, bankarstva, maloprodaje i posljedice profesionalnih usluga koje zatvaraju ulaz konkurencije. Dakle, u područjima gdje mali broj sudionika na zatvorenom tržištu postoji realna opasnost, dakle stvaranja oligopola koji idu na štetu potrošača. Takve pojavnosti se vrlo teško utvrđuju. One se mogu utvrditi samo konkretnim ekonomskim analizama koje se i primjenjuju u europskoj praksi i u skladu sa modernim europskim zakonodavstvom u kojem se posebna pažnja usmjerava na analizu, dakle ekonomskih učinaka ponašanja poduzetnika korištenjem određenih ekonomskih tekstova poput, spominje se NAP test i drugih testova. Uloga agencije bi tu svakako bilo predlaganje odgovarajućih zakonskih rješenja koja bi išla u smjeru vašeg ustanovljavanja takve situacije i omogućavanja primjene onih metoda koje se koriste u europskoj praksi. Situacija u kojoj se štetni … [[Govornik se ne razumije.]] može ustanoviti gotovo samo na osnovi iskaza zviždača ne pogoduje u biti borbi protiv takvih pojavnosti. Očito da na tom polju postoje po našem mišljenu mogućnosti za daljnji napredak. Postoje i osnovane, hajmo reći indicije da određeni štetni oligopoli postoje. Primjetno je na primjer da cijene određenih proizvoda u Hrvatskoj zadržavaju značajno višu razinu nego na drugim tržištima čak primjerice kod istih maloprodajnih lanaca koji posluju u inozemstvu i kod nas. No, jasno je otkrivanje takvih kartela ako postoje. Dakle, izuzetno je složeno a još je teže dokazivanje postojanja, te svakako treba podržati nastojanja da se poboljšaju i mogućnosti utvrđivanja i mogućnosti dokazivanja takvih slučajeva. Sama agencija što mi u klubu SDP-a ocjenjujemo pohvalnim je pokazala značajnu inicijativu u području donošenja propisa. Izrađeni su tako nacrti 9 uredbi koje je Vlada usvojila. Agencija je sudjelovala u izradi prijedloga drugih zakona koji se tiču problematike i zaštite tržišnog natjecanja i dane su određene zakonske inicijative koje svakako treba podržati, poput recimo one koja je dana nadležnom ministarstvu u vezi uređenja određivanja cjenika Hrvatske komore inženjera građevinarstva, Komore arhitekata, Komore inženjera strojarstva i Komore inženjera elektrotehnike. To pitanje cijena usluga pogotovo arhitekata, inženjera građevinarstva i geodeta je svakako aktualizirano i potrebom za čim bržom, boljom i efikasnijim postupanjem u postupcima legalizacije bespravno sagrađenih objekata. Tu se otvara naravno i pitanje drugih profesija koje su u pravilima u sklopu svojih komora donekle ograničile to tržišno natjecanje dobro to je već i druga tema. U svezi te problematike kartela nastavno zakonskim rješenjima u pogledu istih, mislimo da je zanimljivo spomenuti i da je europskih povjerenik za zaštitu tržišnog natjecanja Joaqain Almunia izrazio sumnju dakle da banke manipuliraju ključnim kamatnim stopama. On je tako pred Odborom Europskog parlamenta za gospodarskog i monetarnu politiku izjavio kako postoji mogućnost da banke i njihovi brokeri manipuliraju tržištem. Ukoliko je stvarno uistinu tome tako, tada bi one stvorile svojevrsni financijski kartel. Ukoliko se, dakle u vezi s tim osvrnemo na našu situaciju znamo ubiti da je HNB zadužena za sustav zaštite tržišnog natjecanja u bankarskom sustavu u Hrvatskoj, no otvaranje tako složenih pitanja niti u Hrvatskoj, a s obzirom na ovu Europsku praksu postoji sigurno i mogućnost da će se i takva pitanja morati otvarati kod nas. Neće biti moguće bez suradnje svih tijela koji reguliraju tu problematiku, pa tako i bez predlaganja novih zakonskih rješenja koja bi omogućila bolju regulaciju. I što se tiče, recimo tržišta kapitala u vezi kojih je bila primjedba o uočavanju nekih nelogičnih regulativnosti, naravno prvenstvenu ulogu ima Hrvatska agencija za nadzor financijskog tržišta i koliko nam je poznato potpisan je sporazum o suradnji između ove dvije agencije. Ali pozitivno ocjenjujemo tu međuagencijsku suradnju, te ističemo i potrebu i daljnjeg širenja te suradnje. Kao posebna vrsta kartela, kad već govorimo o kartelima, ističu se i karteli putem namještanja javnih natječaja kod kojega se poduzetnici dogovaraju ko će pobijediti na natječajima. Posebno dakle ističemo potrebu efikasnije borbe protiv takvih pojavnosti što je usko povezano i sa klasičnom borbom protiv korupcije u čemu je i također nužna suradnja sa drugim državnim tijelima poput državne komisije za kontrolu postupaka javne nabave i drugima. Inače, postojeći Zakon o zaštiti tržišnog natjecanja je dao ozbiljne instrumente agenciji koja nam može koristiti u svom radu, a koju su dakle u europskoj praksi, su se pokazali u dosadašnjem, prema dosadašnjem iskustvu kao osobito uspješni. Tako je primjerice člankom 42. propisana mogućnost i najavljene pretrage poslovnih prostorija, zemljišta i prijevoznih sredstava i bilo bi zanimljivo vidjeti da je taj instrument, da li je taj instrument uopće korišten, te koje su prepreke njegovom korištenju ukoliko nije. U članku 65. propisana je mogućnost honoriranja zviždača. Isto tako bi bio interesantan podataka da li je do primjene tog članka došlo u dosada provedenim postupcima. U vezi to potonjeg članka jasno je da bez strogog i brzog kažnjavanja za kršenje odredba zakona kako je do sada moguć, kako je do sada ubiti moguće po pozitivnim propisima, neće biti ni velikog odaziva zviždača. U prošlosti su iz agencije dolazile pritužbe da su postupci pred prekršajnim sudovima sporo bili rješavani, te da su kazne izrečene u vrlo malom broju slučajeva i da su bile minimalne. Smatramo da pojačanje autoritativnosti agencija na tom području je nužno. Sada je zakonska situacija drugačija, i vjerujemo da će se na tom polju ubuduće uslijediti značajne promjene. U odnosu na postupke rješavanja pojedinačnih predmeta primjetan je rast broj ukupno riješenih predmeta u razdoblju od 2009. do 2011. kao i ukupnog broja, tako i na području zaštite tržišnog natjecanja u užem smislu. S obzirom na kapacitete agencije i s obzirom na sredstva za rad kojima raspolaže moramo svakako biti zadovoljni prezentiranim brojkama i prezentiranim radom. Ovo izvješće je po mišljenju nas iz kluba SDP-a dobro napravljeno, pokazuje napredak u zaštiti tržišnog natjecanja, pokazuje rad agencije stručnim i podonosnim, te ga sukladno s tim i podržavamo.
Zahvaljujem. Time smo iscrpili listu prijavljenih za raspravu po ovoj temi. Želi li zaključno predsjednica vijeća? Nema potrebe. Zaključujem raspravu. Glasat ćemo kad se za to steknu uvjeti.
Godišnje izvješće o radu Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja za 2011. godinu, rasprava o izvješću je zaključena. U skladu s prijedlogom Odbora za gospodarstvo kao matičnog radnog tijela dajem na glasovanje sljedeći zaključak: "Prihvaća se Godišnje izvješće o radu Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja za 2011. godinu." Molim da se izjasnimo tko je za predloženi zaključak. Hvala lijepa. Tko je protiv? Hvala lijepa. Ima li netko suzdržan? Hvala lijepa. Molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova, 118 za, 1 glas protiv i 5 suzdržanih donesen predloženi zaključak.
A ovaj plodni radni dan ćemo završiti objedinjenom raspravom od dvije točke dnevnoga reda, to je : - Izvješće o radu za 2010.godinu Agencije za regulaciju tržišta željezničkih usluga - Izvješće o radu za 2011.godinu Agencije za regulaciju tržišta željezničkih usluga Podnositelj ova dva izvješća je Agencija za regulaciju tržišta željezničkih usluga i to temeljem članka 19. Zakona o agenciji za regulaciju tržišta željezničkih usluga. Materijal ste primili u pretince. Vlada je dostavila mišljenje. Raspravu je proveo Odbora za pomorstvo, promet i infrastrukturu. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predlagatelj dodatno dati obrazloženje? Da. Uvaženi Goran Matešić predsjednik upravno vijeća. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, uvaženi kolegice i kolege. Sretna je okolnost da ovo izvješće o radu Agencija za regulaciju tržišta željezničkih usluga dolazi nakon izvješća glavnog ili osnovnog regulatora Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja. Obzirom da zadaća i nadležnost Agencije za regulaciju tržišta željezničkih usluga upravo počinje onamo gdje prestaje nadležnosti i aktivnosti AZTN-a. Agencija za regulaciju tržišta željezničkih usluga je nezavisno regulatorno tijelo, specifičnog sektora, odnosnog specifičnog tržišta. Regulatori se uvijek osnivaju na samo za specifična tržišta koja su nekad sva bila u monopolu, u državnom monopolu. Tržište željezničkih usluga je jedinstveno europsko tržište i to nije nacionalno bitno tržište. Od tud je i nacionalni regulator dio regulatorne mreže EU. Ova agencija osnovana je zakonom koji je zasnovan na direktivi 440. i direktivi 14. EU, a osnovana je u postupku pregovaranja i priključivanja RH EU. Ovdje stjecajem okolnosti imate 2 izvješća, jedno je za 2010. godinu koje je podneseno prije nepunih godinu dana i ono predstavlja zapravo prvo cjelovito godišnje izvješće agencije i je osnovano u 2009. godini negdje 30.07. započela sa radom, pa prvo izvješće se odnosilo na 2009. godinu, no svega 6 mjeseci, bilo je praktički tehničko izvješće. Ovo je izvješće koje ima vrijednost u tome da predstavlja po prvi puta jedinstven prikaz i analizu stanja na tržištu željezničkih usluga. U tom smislu osim što ovo izvješće sadrži podatke o radu dakle financijskog poslovanja i ljudskim potencijalima same agencije ono sadrži i analizu tržišta željezničkih usluga sa mi smo se trudili dati što više pokazatelja. Neki su možda i suvišni, ali obzirom da je prvo izvješće i da ovakvih pokazatelja na jednom mjestu dosad nije bilo moguće naći eto bili smo slobodni njih prikazati. I odmah komparativno sljedeće Izvješće za 2011. godinu ne sadrži one podatke koji se zapravo nisu mijenjali. Ono što bi trebalo apostrofirati u izvješću za 2010. godinu jesu problemi koji su vezani za određivanje pristojbe. Pristojba, naime cijena za korištenje infrastrukture, a tržište željezničkih usluga je zapravo ono tržište kojim upravlja upravitelj infrastrukture, imenom to je HŽ Infrastruktura, ona je inkorporirana, zapravo integrirana je u HŽ koncern i otud su izvjesni problemi u njenom poslovanju i posebni su problemi u smislu ostvarivanja neovisnosti tih osnovnih funkcija upravitelja infrastrukture. Jedna od osnovnih funkcija je određivanje pristojbe. Pristojba mora i po uzoru koji se nalazi u direktivama i po domaćem zakonu biti zasnovana na direktnim troškovima, ali isto tako ona ne smije uključivati nekakve povijesne troškove kredita i investicije, ona mora biti samo komercijalni trošak upotrebe te infrastrukture. Ali istovremeno ona mora odražavati i dakle u tom smislu ona ima elemente i političke odluke jer mora odražavati, ona ne smije gušiti industriju, a negdje kao npr. u Finskoj u kojoj je pristojba nula sa ciljem da se stimulira transfer prijevoza robe sa cesta gdje je ekološki manje prihvatljivo na željeznice koje su ekološki čiste jer su elektrificirane. Dakle, ta pristojba je, jedan zadatak agencije je kontrolirati strukturu i shemu pristojbe. Da ne duljim mi smo utvrdili da zapravo uprava koncerna vrši nepripadajući utjecaj, vršila je i onemogućavala upravitelja infrastrukture da formira neovisno pristojbu onako kako mu je bila dužnost. U kasnijim godinama, posebno danas to je ispravljeno na način da je između ostalog o tome govori izvješće o sljedećoj godini na našu intervenciju došlo do promjene sastava Uprave HŽ Holdinga u kojoj su sjedili predstavnici uprava operatera, ali ne i upravitelji infrastrukture. I tako su oni bili u situaciji da imaju veća prava od eventualno novih prijevoznika koji bi se pojavili na tržištu i ta situacija je potencijalno bila diskriminatorna. Ovo izvješće sadrži poseban podatak o prihodima i rashodima troškova za električnu energiju u vuči vlakova, ali je utvrđeno zapravo da upravitelji infrastrukture koji je posrednik u isporuci električne energije za vuču vlakova plaća električnu energiju koju koristi i trgovačko društvo vuča pa poslije uslugu vuče prodaje putničkom i teretnom. Dakle, to smo opet ustanovili da se radi o jednom nepripadajućem utjecaju čime se upravitelj infrastrukture opterećuje da plaća troškove električne energije koju zapravo ne troši za svoju funkciju. Ono što ću samo dati prikaz, a to je učešće sredstava Državnog proračuna kod upravitelja infrastrukture ovo je mlado područje pa bi možda trebalo kazati da je upravitelj infrastrukture prirodni monopolist po direktivi, i po direktivama i po nacionalnom zakonodavstvu. Upravitelj infrastrukture je onaj koji upravlja infrastrukturom u ime države na osnovu ugovora koji bi trebao biti koncesijski ugovor i on zapravo mora osigurati objektivnost, transparentnost i nediskriminatornost. I on je zapravo osnovni objekt nadzora sa strane ove tržišne agencije. Stoga jedini on ima pravo na sredstva državnog proračuna za razliku od operatera koji su trgovačka društva u sektoru koji ne bi imali pravo ostvariti sredstva državnog proračuna. Mi smo dali podatak o sredstvima državnog proračuna, ali ujedno i sredstvima koja su po tom istom osnovu, dakle ne po tom istom osnovu ali koji su uprihođeni od upotrebe željezničke infrastrukture i ispalo je da je svega 10-ak% od stvarnih troškova korištenja infrastrukture se pokriva prihodima, a ostalo se pokriva iz državnog proračuna. Ovogodišnje izvješće sadrži i tehničke podatke o mreži, sadrži i pravne podatke o uvjetima korištenja infrastrukture, to je samo opis, na onom mjestu gdje se govori o željezničkoj infrastrukturi koja nije javno dobro u općoj upotrebi posebno se misli na tzv. "last mile" ili krajeve, završetke koji su komercijalni završeci tipa pomorske luke. Tu imamo pravni deficit i pravni problem jer ta materija nije zakonom uređena, a ona izuzetno utječe dakle najmanja pojava diskriminacije na tržištu kad se ona odvija na last mile, dakle na posljednjem, na mjestu gdje se roba mora ukrcati ili iskrcati ona zapravo dezavuira cijeli postupak. Ono što smo mi utvrdili da je pravni okvir nedostatan, ali ne samo tu nego i analizirajući i pravni okvir koji uređuje Zakon o željeznici, dakle materijalno-pravni propis utvrđeno je da zakon necjelovito uređuje pitanja. Naime, Hrvatska ima obavezu implementirati 4 željeznička paketa, neki od njih su tehnički interoperabilnosti ili tehničko-tehnološka standardizacija, ali s druge strane i to nije usko područje interesa ove tržišne agencije, ali zato tržište je. Odnosi na tržištu koji se moraju propisati zakonom nisu u dovoljnoj mjeri propisani. I to je jedan od razloga zašto je i agencija na neki način bez dobrog materijalno-pravnog propisa hendikepirana u nadzoru i kontroli tog tržišta. Nedostatan je i propis koji uređuje rad same agencije u pogledu instrumenata procesnih odredbi i alata kojim bi ona mogla efikasnije postizati svoju zadaću. U ovom su izvješću opisani, govorim o 10 i subjekti na tržištu željezničkih usluga sa posebnim aspektom ocjene statusa upravitelja infrastrukture i utjecaja organizacije HŽ sustava na neovisnost upravitelja infrastrukture. To je priča koja u kasnijim godinama u 2011. i posebno 2012. je se odvila na pozitivan način, tako da je taj utjecaj sveden na nešto što bi bilo prihvatljivo. Kad govorimo, dakle analiza stanja konkurentnosti ili stanja tržišne natjecanja na području tržišta željezničkih usluga je centralni predmet rada i proučavanja i prikupljanja podataka agencije, ali osim te analize agencija je zapravo, ima funkciju kao i svi regulatori, funkciju žalbenog tijela. U 2010., pa kasnije i u 2011. agencija nije zaprimila ni jednu žalbu, što može značiti da su operateri zadovoljni, ali može značiti i to da su oni našli načina kako će eventualne sporove riješiti unutar HŽ koncerna, pa nisu uopće angažirali regulator. Očekivati je da će regulator biti često korišten od strane novih operatora na tržištu, jer je on zapravo jednino pouzdanje njima u ne diskriminatornom ponašanju na tržištu. Mi smo u pogledu na, agencije, u pogledu na susjedna regulatorna tijela, dakle regulatorna tijela u EU razvila metodologiju jednog regulatornog izvješća. To je skup podataka ekonomsko-financijskih koji se traži od upravitelja infrastrukture i na taj način se provjerava njegovo poslovanje, a sve u funkciji ocjene da li je on neovisan. Ako je neovisan onda može provoditi svoju temeljnu zadaću, a to je osigurati transparentno i ne diskriminatorno tržište. Mi smo i pokrenuli postupak o kojem sam već praktički govorio, radi ocjene neovisnosti upravitelja infrastrukture utvrdili ovu nesuglasnost sa zakonom i dali mišljenja o kasnijoj godini, to govorimo o izvješću za 2011. i stavili nalog po kojem je postupljeno, pa je onda došlo do izmjene u sastavu. Tako da u sastavu uprave HŽ holdinga više nisu sjedili predstavnici operatera koji su na taj način mogli postići, u osnovi sukob interesa, ali neku bolju poziciju za svoja trgovačka društva. Naša agencija je, budući je, sam kazao, smo mi dio jednog regulatornog okvira ili regulatorne mreže, mi smo član radne skupine regulatornih tijela pri Europskoj komisiji. To je mjesto gdje se vrši razmjena najbolje prakse, razrađuje metodologije i tehnologije i to je mjesto gdje smo izuzetno naučili. Suradnja regulatornih tijela je obveza, zakonska i po direktivi jer budući je to jedinstveno tržište kad spor nastane na nekom dijelu trase koja može prolaziti kroz više zemalja, logično je da će više regulatornih tijela biti umiješano u takav postupak i od tud je bilateralna i multilateralna suradnja nešto što smo mi u ovim godinama, u detaljima je to opisano, nešto što smo izuzetno radili. Jedna od stvari koje smo napravili je da je u Zagrebu bio organiziran okrugli stol regulatora jugoistočne Europe i tu smo napravili jedan dobar korak, doduše povezali smo regulatorna tijela ovih naših susjeda od koje smo jedini, zapravo kandidati, dakle niko drugi nije niti kandidat, a niti ovaj država članica. To bi bilo, ne baš tako kratko izvješće za 2010. godinu. Izvješće za 2011. godinu je malo drugačije strukturirano na način da sve ono, budući i znatnih promjena osim u ekonomskom smislu, nastavak pada prometa. Niti kod opisa željezničke infrastrukture, niti drugo nije bilo promjena. U tom smislu smo to ispustili, više smo opisali onu pravu aktivnost agencije obzirom da u 2011. godini ponovno nije bila ni jedna žalba. Ponovno je bio predmet našeg posebnog postupka po službenoj dužnosti, je bilo ispitivanje ove naknade za korištenje željezničkih usluga, pa smo ponovno došli do sličnih rezultata zbog kojih onaj postupak o kojem sam vam govorio. Htio bih možda jednu, koju rečenicu kazati o specifičnim postupcima po službenoj dužnosti koji se karakteristični za regulatorna tijela. Ima jedan, jedna nadležnost koja se naziva kontrola kvalitete pružanja željezničkih usluga, željezničkog prijevoza. To je nadležnost koja bi, kojom bi regulator zapravo trebao po dikciji ovoga, a osim ovoga u zakonu ne govori ništa drugo, kontrolirati na koji način se željezničke usluge pružaju, dakle na koji način operateri pružaju svojim komitentima. Ovo je nelogična nadležnost prije svega zbog toga što je tržišni regulator nadležan za upravitelje infrastrukture koji organizira i vodi tržište i dopušta pristup svakome tko to traži i to mora dopustiti na transparentan i nediskriminatoran način. Kontrola kvalitete usluge je tipično pitanje zaštite potrošača. Osim što je zakonodavac nama u nadležnost stavio ovu aktivnost ništa drugo u zakonu nije rečeno. Nije rečena koji su pokazatelji, koji su kriteriji, po kojoj metodi, koja ovlaštenja i što bi zapravo trebala agencija utvrđivati u ovome. U ovome se ne govori ništa ni o direktivama po kojoj, dakle direktive su uzor po kojem je formirana ova agencija. Zbog toga agencija ovu djelatnost u cijelosti nije izvršavala jer je nije znala kako će izvršiti i kažem nije uređeno zakonom. Ali smo eto kao možda neki korak napravili da smo prikupili podatke koji imaju utjecaja na kvalitetu korištenja usluga željezničkih usluga kao što su kašnjenje, produljenje vožnje i onda smo te podatke dali tu nadajući se da će zakonodavac iz ovoga izvući zaključak kako bi ovu nadležnost ili trebalo napustiti u odnosu na regulatora ili treba propisati. Specifične postupke koje smo vodili nastavili smo pratiti neovisnost upravitelja infrastrukture jer je to jedna od ključnih stvari. Bila je i jedna specifična situacija koja se pojavila u prošloj godini, a isto tako je vrlo, dakle govorimo za jedanaestu godinu, a isto tako je karakteristična za dvanaestu godinu. Dakle, ovu godinu u kojoj ne izvješćujemo ali samo spominjem. To je pitanje ugovora o pristupu. Tehnologija je takva da operateri koji koriste željezničku infrastrukturu moraju prethodno aplicirati, postaviti zahtjev za dodjelu trase ili kapaciteta pa im se to odobri voznim redom. I onda oni moraju početkom godine za cijelu kalendarsku godinu sklopiti ugovor o pristupu. Tim ugovorom se uređuju međusobni odnosi i naknade i temeljem tog ugovora se može koristiti trasa. Mi smo u jedanaestoj godini utvrdili sasvim slučajno jer je netko to tako kazao, a ne na intervenciju, nego na osnovu čistog saznanja da ugovor o pristupu, dakle do nekog 6 mjeseca nije bio sklopljen. Mi smo angažirali, tražili smo sastanak i sa ministarstvom i sa sigurnosnom agencijom budući je na taj način bila i sigurnost u pitanju i želimo vjerovati da nakon tog sastanka je došlo do potpisivanja ugovora. Uistinu se desilo nešto drugo. Uistinu su operateri bili nezadovoljni sa visinom naknade i onda su preko uprave Holdinga uspjeli izvršiti pritisak tako da se umanjio iznos pristojbe i onda su oni potpisali ugovor. Dakle, u ovoj godini do dana današnjeg ili do prije par dana kad ja imam zadnju informaciju ugovori o pristupu nisu potpisani niti se vrši plaćanje mjesečnih naknada za korištenje infrastrukture. I to je situacija koju smo, mi smo da možda ne govorim što se danas dešava jer ćemo to govoriti u sljedećem izvješću. Ali to je jedan od problema koji se nastavlja i u ovoj godini. Mislim da od ovih drugih pitanja sam otprilike nešto označio, pa zbog, vjerujem da ste pročitali pa mislim da nema više potrebe.
Zahvaljujem. Želi li predstavnik, izvjestitelj odbora uzeti riječ? Ne. Predstavnik Vlade? Njega niti nema. Prelazimo na raspravu. Tomislav Žagar u ime kluba SDP-a, izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani predsjedniče uprave, agencije, kolegice i kolege. Klub zastupnika SDP-a predlaže Hrvatskom saboru da prihvati izvješća Agencije za regulaciju tržišta željezničkih usluga. Ova izvješća pred zastupnike dolaze doista izvan regularnog vremenskog okvira, a posebno se to odnosi na izvješće iz 2010. godine. Unatoč tome možemo utvrditi kako nam ova izvješća prikazuju neodrživo stanje koje smo imali ne samo na tržištu željezničkih usluga već i općenito na hrvatskim željeznicama. I kao što je u izvješću i navedeno bitni je zadatak željezničkog regulatora tržišta nije bilo pružanje pravne zaštite kroz žalbeni postupak već nadzor i praćenje stanja i pojava, analiza, te utjecaj na postizanje takvih uvjeta koji će osigurati transparentnost i jednakopravnost sudionika. I premda nadležnosti agencije nisu ispunjene prema njihovim zakonskim zadanim okvirima ona je ipak uspjela detektirati probleme koje je potrebno riješiti kako bismo uspjeli regulirati i jasno definirati tržište željezničkih usluga koje bi funkcioniralo transparentno i bez diskriminacija. Budući da je agencija neovisno regulatorno tijelo to bi se trebalo gledati i u financijskoj samostalnosti što do sad nije bio slučaj. Naime, tek u ovoj proračunskoj godini agencija je uvrštena u proračun kao samostalni proračunski korisnik. Neki od problema koji su uočeni i prezentirani u ovom izvješću su sljedeći. Prije svega to su nedostaci unutar postojećeg pravnog okvira koje je potrebno u što skorije vrijeme ukloniti. Republika Hrvatska nije do kraja implementirala cjelokupno europsko zakonodavstvo koje podrazumijeva četiri paketa direktiva. Prvi paket željeznička infrastruktura, drugi paket revitalizacija željeznice kroz uspostavljanje integriranog europskog željezničkog prostora. Treći je paket mjere za revitalizaciju željeznice i četvrto tehnički paket. Pravni okvir koji je na snazi u Republici Hrvatskoj djelomično je usklađen sa prvim željezničkim paketom. Stanje željezničke infrastrukture je najblaže rečeno je vrlo loše. HŽ infrastruktura kao upravitelj infrastrukture u Republici Hrvatskoj upravlja sa 2722 km pruge. Od ukupne duljine pruge dvokolosječnih pruga ima svega u duljini 254 km ili 9,3%. Elektrificirano je 985 km ili 36,2% od ukupne duljine pruge. Više od 60% ukupne duljine željezničke mreže danas je izvan ciklusa održavanja što znači da je prosječni uporabni vijek kružnog gornjeg ustroja na tom dijelu mreže prekoračen i da ga više nije moguće uobičajenim mjerama redovitog održavanja održati u tehničko uporabnom stanju za siguran tijek prometa projektiranom brzinom. To rezultira stalnim smanjivanjem dopuštenih brzina vlakova. Spomenimo da je stanje kolodvorskih kolosijeka u dužini od čak 600 km od ukupnih 866 km u nezadovoljavajućem stanju. Broj prometovanih vlakova u putničkom i teretnom prijevozu je u konstantnom padu i broj prevezenih putnika i količina prevezene robe i tereta. Tako da je u 2011. godini cestovni prijevoz preuzeo vodeću poziciju u broju prevezenih putnika iako je i on bilježio pad. Dok u količini prevezene robe cestovni prijevoz ima značajni udio u odnosu na željeznički prijevoz što sa mnogih aspekata nije dobro. Iako postoji jasan sustav za određivanje pristojbe on se nije primjenjivao. U izvješću o mreži za 2011. godinu je navedeno kako se načelno visina pristojbi za minimalni pristupni paket usluga i pristup prugom do uslužnih objekata određuje na osnovi stvarnih troškova za održavanje i upravljanje željezničkom infrastrukturom. Međutim, za sada visina pristojbi ne odražava stvarni trošak održavanja i upravljanja željezničkom infrastrukturom već se ona određuje prema visini sredstava koje upravitelj infrastrukture dobiva iz državnog proračuna za pokrivanje troškova održavanja i upravljanja željezničkom infrastrukturom. Uprava Hrvatske željeznice i Holding u funkciji Skupštine upravitelja infrastrukture odobravanjem i usvajanjem njihovih poslovnih i financijskih planova direktno je utjecala na donošenje odluke o visini pristojbe. Na taj je način došlo do prolijevanja sredstava državnog proračuna namijenjenih za održavanje i upravljanje infrastrukturom. U 2010. i 2011. godini nije podnesena niti jedna žalba željezničkih prijevoznika na odluke upravitelja infrastrukture. To pokazuje da su se sporovi rješavali mimo regulatora unutar HŽ Holdinga što može ukazati na netransparentnost odnosa u korištenju željezničkih usluga i postojanja okolnosti koje sprječavaju primjenu propisa o tržišnom natjecanju. Izvješće o mreži 2011. koje donosi … [[Govornik se ne razumije.]] infrastrukture određuje Ugovor o pristupu, a ugovor kojim upravitelj infrastrukture odobrava željezničkom prijevozniku pravo pristupa na željezničku infrastrukturu i kojim se uređuju međusobna prava i obveze, određuje dodijeljeni kapacitet, visinu pristojbe za korištenje željezničke infrastrukture i ostala pitanja u vezi sigurnosti prijevoza i zaštite okoliša. Ugovorom o pristupu HŽ Infrastruktura odobrava željezničkom prijevozniku pristup na željezničku infrastrukturu. Ugovor o pristupu sklapa se nakon provođenja postupka za dodjelu kapaciteta. Međutim, to se nije obavilo sa svim operaterima na vrijeme, a glavni razlog za nepotpisivanje ugovora od strane prijevoznika je prigovor prijevoznika na visinu pristojbe koja je obavljena u Izvješću o mreži 2011. Način iskazivanja poslovnih događaja u računu dobiti i gubitka u dijelu prihoda i rashoda od usluge korištenja električne energije za vuču vlakova nije transparentan budući da upravitelj infrastrukture nema iskazanih prihoda od navedene usluge iako oni realno postoje. Uprava Hrvatskih željeznica Holdinga odobravanjem i usvajanjem poslovnih financijskih planova HŽ Infrastrukture u funkciji Skupštine društva direktno određuje iznose koji će se naplatiti od korisnika električne energije za vuču vlakova, dok ostali iznos troškova pada na upravitelja infrastrukture. I u ovom slučaju je opravdano postaviti pitanje utjecaja na neovisnost obavljanja osnovnih funkcija od strane upravitelja infrastrukture. Prijedlogom zakona o dopuni Zakona o podjeli trgovačkog društva HŽ Hrvatske željeznice koji je usvojio Hrvatski sabor omogućeno je Vladi Republike Hrvatske restrukturiranje Hrvatskih željeznica što se već ogleda u dvije odluke koje je Vlada donijela. To su odluke o spajanju društva HŽ Holding i HŽ infrastruktura, te spajanje HŽ Vuča vlakova sa HŽ Cargom i HŽ Putničkim prijevozom. To su početni koraci kako bi se prevladale između ostalog i teškoće navedene u izvješću koje onemogućavaju potpunu transparentnost tržišta te omogućavaju stvaranje uvjeta za diskriminaciju u željezničkom sustavu. Iako su tržišni udjeli nacionalnih prijevoznika koji su javno vlasništvo stopostotni a novih privatnih prijevoznika još nema potrebno je svakodnevno raditi na izgradnji, na tržištu zasnovanog sustava, te uklanjati prepreke za dolazak novih prijevoznika. I na kraju zaključno, Klub zastupnika SDP-a predlaže Hrvatskom saboru da prihvati Izvješće Agencije za regulaciju tržišta željezničkih usluga. Hvala.
Zahvaljujem. Stavove kluba HDZ-a predstavit će poštovani zastupnik Božidar Kalmeta.
Hvala. Poštovani gospodine potpredsjedniče, gospodine predsjedniče Upravnog vijeća Agencije, kolegice i kolege. Evo dozvolite i meni kratko da kažem stavove kluba Hrvatske demokratske zajednice vezano za ovo Izvješće Agencije za regulaciju željezničkih usluga za 2010. i 2011. godinu. Ja ću se fokusirati isključivo na ovo izvješće neću širiti temu na Hrvatske željeznice jer onda bi ovo vrijeme koje je predviđeno bilo svakako premalo. Dakle, kao što je već kazano ovo Izvješće, odnosno Agencija za regulaciju tržišta željezničkih usluga osnovana je Zakonom o agenciji za regulaciju tržišta željezničkih usluga u skladu sa člankom 25. Zakona Upravno vijeće Agencije donijelo je Statut koji je Vlada Republike Hrvatske prihvatila 2009. godine i od tada praktički smatramo da je Agencija počela raditi. Ova osnivanja ove agencije, dakle nije bilo jasno slučajno. Ono je obveza svih zemalja članica Europske unije. Dakle, mora se uspostaviti to navedeno regulatorno tijelo jer je to uvjet u postupku i pregovora bio o pristupanju Republike Hrvatske u punopravno članstvo Europske unije. Temeljna zadaća Agencije je osiguranje nediskriminirajućih uvjeta na tržištu željezničkih usluga preko izvršavanja aktivnosti iz svoje nadležnosti, a one su ovdje navedene i ima ih čitav niz. To je rješavanje o žalbama željezničkih prijevoznika, ne znam postupka u rezultatima podjele željezničke infrastrukture, infrastrukturnih kapaciteta, kriterija za određivanje pristojbi za korištenje željezničke infrastrukture, visini strukture, pristojbi za korištenje, odluke o odobrenju pristupa željezničkom prijevozniku i željezničku infrastrukturu, ostalih slučajeva osiguranja pristupa, nadzora nad pregovorima upravitelja infrastrukture i željezničkih prijevoznika, nadzor kvalitete pružanja željezničkih usluga, davanje prethodne suglasnosti na imenovanje i razrješenje članova upravljačkog tijela, upravitelja infrastrukture, analiza i praćenje stanja konkurentnosti na tržištu željezničkih usluga itd. Mislim da je ovo Izvješće dobro, da u njemu agencija realno prikazuje stanje na tržištu željezničkih usluga u Republici Hrvatskoj i da pri tome otvara pojedina pitanja koja je potrebno urediti u sljedećem periodu. Govorim o Izvješću za 2010. godinu koje je bilo i prvo izvješće vezano za rad agencije. U ovom izvješću je vidljivo i daljnje nastojanje za formiranje agencije kako bi mogla biti spremna za rad koji započinje pripremom za otvaranje tržišta željezničkih usluga prema željezničkim prijevoznicima koji su registrirani izvan RH, a kao što je kolega rekao prije mene kojih još uvijek nema u Hrvatskoj, odnosno na prugama RH. Izvješće je rekao sam dobro, ono relativno široke opisuje stanje u željezničkom sektoru. Pa evo pretpostavljamo da to nije samo zato što je to prvo izvješće nego da će i sljedeća izvješća, a već imamo jedno za 2011. godinu isto biti tako dobra i tako kvalitetna. Što se tiče izvještaja za 2012. godinu ono je nastavno na ovu Izvješće za 2010. godinu. Ono daje prikaz stanja na tržištu kroz opis infrastrukture i iskaze relevantnih ekonomskih pokazatelja. Izvješće ukazuje na probleme i poteškoće funkcioniranja sustava, ali uz to i predlaže rješenja kako to izvješće unaprijediti. U nedostatku izjavljenih žalbi agencija u postupcima pokrenutih po službenoj dužnosti pokušava i pokušavala je otkloniti zapreke funkcioniranju tržišta. I koliko ja znam u tom je i uspjela. Agencija svoju ulogu razvija svakako i posredstvom suradnje s drugim regulatornim tijelima te članstvom u radnoj skupini regulatornih tijela pri Europskoj komisiji i grupi neovisnih regulatornih tijela formu 20 regulatornih tijela zemalja članica EU. Ono što želim još na kraju kazati je svakako da je uloga ove agencije vrlo važna i bitna već sada iako nemamo na našim prugama rekao sam prije operatera osim Hrvatskih željeznica, odnosno putničkog prijevoza i cargo-a no svi uvjeti za to su napravljeni i oni mogu doći. Nije jednostavno, ima teškoća ne samo u Hrvatskoj, ima teškoća i u Europi ali jedan od preduvjeta da oni dođu i da ovaj Koridor X koji ide kroz Hrvatsku, a vrlo je važan željeznički koridor dakako i cestovni, ali željeznički, koji je svoju funkciju izgubio u Domovinskom ratu kada se zbog toga što tim koridorom nije išao promet prebacio gore sjevernije kroz Mađarsku, dakle je ulaganje u željezničku infrastrukturu. Ulaganjem u željezničku infrastrukturu, modernizacijom željezničke infrastrukture svakako će se bez obzira što trenutno imamo pad u prijevozu i roba i putnika to će se u svakom slučaju popraviti. Dakle, više će biti vlakova, vjerujem bit će više i operatera na željezničkoj infrastrukturi koja je javno dobro u općoj upotrebi, a time će više posla imati i Agencija za regulaciju tržišta željezničkih usluga čiji je baš zadatak ono što sam rekao na početku transparentnost i nediskriminirajući uvjeti svih onih koji žele koristiti tu infrastrukturu. Klub HDZ-a podržava Izvješće za 2010. i Izvješće za 2011. godinu. Hvala gospodine potpredsjedniče.
Hvala i vama. Time smo završili raspravu po klubovima pa prelazimo na pojedinačnu raspravu. Za nju se prijavila uvažena zastupnica Ruža Tomašić, ali kako je nema gubi pravo na raspravu po ovoj točci dnevnoga reda. Za završnu riječ mislim da nema potrebe pa zaključujem raspravu. Glasat ćemo kad se za to steknu uvjeti. Mislim da su se stekli uvjeti da danas prekinemo s radom i da objavim da ćemo nastaviti sutra u 9,30 i to Godišnjim izvješćem Hrvatske zaklade za znanost za 2011. godinu. Hvala vam i laku noć.
Izvješće o radu za 2010.godinu Agencije za regulaciju tržišta željezničkih usluga. Rasprava o izvješću je zaključena. U skladu s prijedlogom Odbora za pomorstvo, promet i infrastrukturu dajem na glasovanje sljedeći zaključak: "Prihvaća se Izvješće za 2010.godinu Agencije za regulaciju tržišta željezničkih usluga". Molim da se izjasnimo tko je za predloženi zaključak? Hvala lijepa. Tko je protiv? Tko je suzdržan? Molim rezultat. Hvala lijepa. Utvrđujem da je zaključak prihvaćen većinom glasova 110 za, 4 glasa protiv i 10 glasova suzdržanih. Hvala lijepa.